Riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi - Ieguldītājinstitūciju darba pārredzamība (debates) 
Priekšsēdētājs
Tagad mēs pārejam pie debatēm, ko Eiropas Parlaments organizēja pagājušajā mēnesī ar neparastu priekšnojautu, paredzot pagājušās nedēļas notikumus, kādi, iespējams, vēl nekad nav bijuši.
Nākamais punkts ir kopējās debates par
Poul Nyrup Rasmussen ziņojumu, kas sagatavots Ekonomikas un monetārās komitejas vārdā, ar ieteikumiem Komisijai par drošības fondiem un privātā kapitāla fondiem, un
Klaus-Heiner Lehne ziņojumu, kas sagatavots Juridiskās komitejas vārdā, ar ieteikumiem Komisijai par ieguldītājinstitūciju darba pārredzamību.
Poul Nyrup Rasmussen
referents. - Priekšsēdētāja kungs, ilgi pirms šīs krīzes Eiropas Sociāldemokrātu grupa un Eiropas Sociālistu partija pauda bažas par finanšu tirgu tendencēm uz pārlieku lielu parādu, pārredzamības trūkumu, lielu risku uzņemšanos un pārāk zemu cenu maksāšanu, kā arī tādu piesaistīšanas pakešu veidošanu, ko neviens īsti nevarēja saprast un lietot. Tādēļ mēs paudām bažas par jauna finanšu burbuļa iespējamību. Neviens nevarēja pateikt, kad tas varētu būt, bet tagad mēs esam vētras epicentrā - "absolūtās vētras”, kā kāds to nosauca.
Man ir stipra sajūta, ka šīvakara un rītdienas debates būs visbūtiskākās jebkura parlamenta debates par finanšu tirgiem jebkur Eiropā vai ASV - debates un lēmumi tajā nozīmē, ka mēs ceram un mēģinām uzlabot pašreizējo regulējumu un cenšamies uzņemties plašu atbildību, darot to pēc iespējas labāk.
Ir pienācis laiks rīkoties. Mēs esam redzējuši, kas notika ASV, un, lai gan tika sacīts, ka Eiropā situācija nav tik slikta kā ASV, es varu teikt tikai to, ka HBOS, Northern Rock un daudzi citi šādi gadījumi ir pietiekami, lai pārliecinātu mani rīkoties. Mēs esam redzējuši mūsu ekonomikas, darbavietu, konkurences un ieguldījumu spējas jaunās prognozes: man ar to pietiek, lai rīkotos.
Tādēļ es lepojos, ka šodien un rīt varēšu teikt Parlamentam, ka PES grupa grūtu sarunu rezultātā - kam tā arī jābūt šādā svarīgā jautājumā - ir panākusi kompromisu ar ALDE un EPP-ED grupām. Šobrīd mūsu priekšā ir līdzsvarots ziņojums, kurā ir prasīts, lai Komisija iesniedz ierosinājumus attiecībā uz visu finanšu nozaru, tostarp riska ieguldījumu fondu un privātā kapitāla fondu, tiesību aktiem un regulējumu. Bija pēdējais laiks to izdarīt, un es vēlētos atgādināt Parlamentam, ka šobrīd mēs pieprasām obligātas kapitāla prasības visām finanšu iestādēm. Mēs prasām saskaņot atlīdzības paketes ar ilgtermiņa rezultātiem, lai atspoguļotu gan zaudējumus, gan peļņu. Mēs prasām augsta līmeņa vadītāju un galveno projektu vadītāju atlīdzības sistēmu pilnīgu pārredzamību. Mēs prasām atklāt ieguldījumu/parāda atspoguļojumu, piesaistīto līdzekļu avotu un apmēru, kā arī visu ieguldījumu projektu kapitāla daļu īpašnieku identifikāciju. Mēs prasām paplašināt direktīvu, kas nosaka, ka darba ņēmēji ir jāinformē un ar viņiem jāapspriežas pārņemšanas procesā, lai iekļautu privātā kapitāla fonda līdzekļu izmantojumu, un mēs prasām pasākumus, lai "izvairītos no nesaprātīgas izpārdošanas pa daļām mērķa uzņēmumos”. Mēs prasām rīcību, lai izvairītos no pārlieku liela parāda līdzekļu izmantojuma rezultātā, lai līdzekļu apmērs būtu ilgtspējīgs gan privātā kapitāla fondam/uzņēmumam, gan mērķa uzņēmumam.
Es gribētu lūgt par šo jomu atbildīgo komisāru C. McCreevy atbildēt ļoti konkrēti uz šiem ierosinājumiem. Es zinu, ka tie viņam ir jaunums, bet es uzstāju uz laika grafika ievērošanu. Mēs esam lūguši sniegt atbildi līdz gada beigām, proti, trīs mēnešu laikā. Iespējams, jāpārrunā detaļas, bet, komisār, jūs esat parādā atbildi arī Parlamentam, jo mēs nerunājam par mazākumu, bet gan par lielu vairākumu Parlamentā.
Nobeigumā es jūs informēju, ka pirms četrām vai piecām dienām gandrīz 90 000 cilvēku parakstīja lūgumrakstu, kas adresēts Eiropas Parlamentam, ASV un pasaules vadītājiem un ko organizēja vispasaules interneta kustība Avaaz. Es nolasīšu šo lūgumrakstu, kas adresēts tā saņēmējiem. Tajā ir teikts: "Mēs jūs mudinām uzņemties vadību, lai atrisinātu galvenos trūkumus un nepilnības, kas padarīja par iespējamu šo vispasaules finanšu krīzi, tostarp parāda un riska pamatproblēmas, stimulus un pārredzamību. Mums vajag, lai jūs strādātu kopā, lai aizsargātu sabiedrisko labumu, izstrādājot striktākus noteikumus visām globālās finanšu sistēmas pusēm. Esiet drosmīgi, un mēs jūs atbalstīsim”.
Komisār, vai jūs būsit drosmīgs kopā ar mums, vai atbalstīsiet mūs un sniegsit pagaidu atbildes līdz gada beigām? Man ir neatlaidīgi jāprasa apstiprinoša atbilde visu mūsu vārdā.
Klaus-Heiner Lehne
referents. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, debates patiešām notiek īstajā laikā, lai gan zināmā mērā tā ir sagadīšanās. Manā ziņojumā patiesībā tiek apskatīta monētas otra puse.
P. N. Rasmussen ir bijis jāstrādā jo īpaši ar ietekmi uz finanšu tirgiem, un Juridiskā komiteja ar savu kompetenci, protams, ir nodarbojusies īpaši ar uzņēmējdarbības tiesību aspektiem un vajadzības gadījumā ar nepieiešamību mainīt Eiropas uzņēmējdarbības tiesības.
Mūs visus ir šokējuši pēdējo dienu notikumi. Sabiedrību, politiķus un - es to saku ļoti skaidri - arī godīgo ekonomiku. Problēma, ko mēs šobrīd redzam praksē, ir tāda, ka peļņa tiek privatizēta, bet zaudējumi tiek nacionalizēti. Šajā sāgā gandrīz par joku ir kļuvis tas, ka ASV finanšu ministrs H. Paulson, kas kādreiz vadīja Goldman Sachs, tagad pats atrodas situācijā, kad viņam ir jāņem USD 700 miljardi no nodokļu maksātāju naudas, lai novērstu un izlīdzinātu postījumus, ko viņa paša rūpniecības nozare ir radījusi. Tas ir patiešām skumji.
Ir aizvien vairāk piemēru tam, ka sabiedrības uztverē tradicionālais ģimenes uzņēmums, kas rūpējas par saviem darbiniekiem ar saviem līdzekļiem, ko tas pats nodrošina, atrodas panīkuma stāvoklī, tomēr arvien izplatītāks kļūst iespaids, ka mūs daļēji uzrauga, vismaz ekonomikas nozarē, vāji augstākie vadītāji, darbinieki, kuri saņem lielu algu, bet kuri vairs nav ne par ko atbildīgi.
Manuprāt, jaunais iespaids par mūsu tirgus ekonomikas sistēmu ir šausmīgs un mums ir politiska vajadzība veikt piemērotus pasākumus, lai atjaunotu kārtību un tādējādi reāli novērstu šo šausmīgo iespaidu.
Īstenība ir tāda, ka tas ietekmē ne tikai lielākos ieguldītājus, bet tagad arī mazos ieguldītājus. Tas ietekmē katru nodokļu maksātāju un visus tos, kas ir atkarīgi no valdības finansējuma, jo arvien vairāk un vairāk miljardu valsts naudas ir jāizmanto, lai izlabotu postījumus.
Es atzīstu - un debates to ir skaidri parādījušas, un tas arī ir neapstrīdami - ka viens aspekts, kas mums sākotnēji bija jārisina īpaši, proti, riska ieguldījumu fondu un privātā kapitāla fondu nozare, nav to problēmu avots, kuras mums ir jāatrisina šobrīd. Tomēr arī šajā gadījumā - un debates Parlamentā to ir skaidri parādījušas, tāpat kā uzklausīšanas abās komitejās, - saskaņošanas un reglamentēšanas jomās ir acīmredzami skaidri trūkumi.
Ir pamatoti konstatēts, ka šīs nozares reglamentē arī valstu regulas, dažas no kurām ir striktākas, bet dažas vājākas, saskaņā ar valstu dažādajām tradīcijām atbilstoši kurām finanšu tirgus regulām šajās valstīs ir priekšroka. Tomēr tajā pašā laikā ir arī kļuvis skaidrs, ka mums ir vajadzīga turpmāka saskaņošana un pielāgošana Eiropas līmenī, lai nodrošinātu, ka šīs nozares, kas šobrīd ir sasniegušas pilnīgi kritisku dimensiju, arī nerada nekādus draudus finanšu tirgiem.
Es vēlētos atsaukties tikai uz dažiem atslēgvārdiem, kas jau ir izskatīti ziņojuma projektā - par kuru, starp citu, Juridiskajā komitejā tika pieņemts lēmums jau jūnijā, kad neviens nerunāja par krīzi, kurā mēs šobrīd atrodamies. Es runāju par terminiem "fondu aizdevums” un "īsā pārdošana”. Tagad mēs dzirdam, ka virkne svarīgu finanšu tirgus regulatoru to ir aizlieguši un tam ir pamatots iemesls. Gan toreiz, gan tagad mēs prasām, lai tas vismaz tiktu pārbaudīts. No tā ir jāizdara secinājumi un vajadzības gadījumā arī jāsagatavo tiesību aktu priekšlikumi. Viens no tiem ir jautājums par akcionāru labāku identificēšanu, pārredzamības jautājumi un jautājums par pārredzamības regulu pastiprināšanu, ņemot vērā, ka uzņēmumiem un šo uzņēmumu vadītājiem ir jāzina, kam viņi faktiski pieder, lai arī viņi varētu rīkoties atbildīgi pret saviem īpašniekiem.
Tas arī paredz veikt noteiktu risku pamatotas pārbaudes, piešķirot kredītu, lai nodrošinātu, ka var izdarīt saprātīgus, vajadzīgus secinājumus arī tāpēc, lai milzīgas sviras nevarētu iedarbināt ar salīdzinoši maziem līdzekļiem, kas galu galā rada iedarbību, kura kļūst pilnīgi nekontrolējama un izraisa postu plašai sabiedrībai un citiem.
Starp citu, padoms: pa to laiku nozarē ir sagatavoti daudzi ierosinājumi praktiskam kodeksam, brīvprātīgam regulējumam par to, kā būtu jārīkojas. Tas vien, ka šīs regulas ir sagatavotas, pat ja tās šobrīd vēl ir tikai brīvprātīgas, pierāda, ka pati nozare acīmredzot atzīst vajadzību pēc regulējuma. Tādēļ ir pilnīgi saprātīgi paskatīties un padomāt par to, vai mēs varam rīkoties arī šajā jomā.
Pamatlīdzekļu ātra atkārtota pārdošana ir vēl viens jautājums, kas mums jāizskata. Uzņēmējdarbības tiesībām ir jārisina šis jautājums, jo es esmu pārliecināts, ka nedrīkst atļaut izlaupīt uzņēmumus. Mēs gaidām konkrētu priekšlikumu no Komisijas. Šis ziņojums ir sagatavots saskaņā ar 192. pantu, uz kuru Komisijai ir jāreaģē. Mēs ceram, ka Komisija to drīz izdarīs.
Charlie McCreevy
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos pateikties Ekonomikas un monetārajai komitejai un Juridiskajai komitejai un īpaši to referentiem Poul Nyrup Rasmussen un Klaus-Heiner Lehne par darbu pie šo ziņojumu sagatavošanas.
Pirms gada tikai retais varēja paredzēt, ka situācija finanšu tirgos būs tik nopietna kā šodien. Un krīzes sekas kādu laiku vēl būs jūtamas. Tā sākās ar neapdomīgu ķīlu zīmju pārdošanu Amerikas Savienotajās Valstīs, ko veicināja bankas un citas institūcijas, kas neievēroja kreditēšanas standartus, jo tādējādi varēja tikt vaļā no citiem izsniegtajiem aizdevumiem, pārvēršot tos vērtspapīros.
Kredītvērtējuma aģentūras šiem augsta riska produktiem nodrošināja uzticamību, nosakot, ka to riska pakāpe ir zema. Finanšu iestādes visā pasaulē šos produktus uzpirka, pašas, kā šķiet, neveicot nekādu nopietnu riska novērtēšanu.
Ņemot vērā pēdējā gada notikumus, bija satriecoši redzēt, cik maza bija finanšu iestāžu vadītāju izpratne par risku, ko tie uzņēmās. Nav šaubu, ka milzīgie peļņas apmēri atturēja no nopietnas risku analīzes. Šķiet, ka arī uzraudzības iestādēm nebija labākas izpratnes par šo ļoti sarežģīto produktu risku. Viss tika sadalīts, pārdalīts un no jauna iepakots tā, ka neviens nezināja, kur īsti slēpjas patiesais risks. Kāds novērotājs pirms dažiem mēnešiem teica, ka šī krīze līdzinās vilciena katastrofas vērošanai palēninātā kustībā. Pagājušajā nedēļā krīze sasniedza milzīgu ātrumu.
Pasaules lielāko centrālo banku saskaņotā darbība un Amerikas Savienoto Valstu varas iestāžu paziņojums par atbalsta pasākumiem tirgos ir atjaunojis zināmu mieru. Mums tas ir jāvērtē atzinīgi, ņemot vērā ārkārtējo situāciju, ar ko saskaras regulatori. Es atzinīgi vērtēju arī to, ka Amerikas Savienoto Valstu varas iestādes ir atzinušas nepieciešamību savos priekšlikumos iekļaut līdzīgus aktīvus, kas pieder dažām finanšu iestādēm, kas nav reģistrētas ASV.
Viena lieta, par ko Eiropā varam būt pateicīgi, ir tas, ka neesam piedzīvojuši tāda apmēra postu, kāds ir piemeklējis Amerikas Savienotās Valstis. Lai gan ES bankas cieš no līdzīga uzticības trūkuma attiecībā uz savstarpējo aizdevumu izsniegšanu, šeit nav piedzīvots nekas tāds kā Amerikas Savienotajās Valstīs. Taču neviens vēl nav drošībā. Mūs sagaida sarežģīti tirdzniecības apstākļi. Ekonomikas lejupslīde atstās savas sekas. Ja vēlamies tirgū atjaunot uzticību, tad svarīgākie faktori ir piesardzība un pārredzamība. ES līmenī mums ir jāturpina uzlabot pārrobežu uzraudzības iestāžu finanšu iestādēs veiktie uzraudzības pasākumi. Šis ir iespēju laiks, kuru nedrīkst palaist garām.
Tas viss man liek domāt, ka pēc tam, kad viss būs beidzies, mums būs citādāka finanšu pakalpojumu nozare, kā arī atšķirīga tiesiskā regulējuma sistēma. Ja reiz nav iespējams pierādīt morālo risku, tad nevar gaidīt, ka nodokļu maksātājs maksās par privāto institūciju pārmērīgo un bezatbildīgo riska uzņemšanos.
Turpmākajā laikā, gūstot mācību no šīs krīzes un lielāku priekšstatu par piemērotiem reaģēšanas veidiem, tiks izstrādāts apstiprināmās tiesiskā regulējuma pieejas galīgais variants. Mums ir jāturpina cieši sadarboties ar citiem regulatoriem un iespēju robežās jāsaskaņo mūsu pasākumi.
Kā daudziem no jums ir zināms, mēs jau esam sākuši rīkoties. Jau gadu Komisija strādā pie detalizētas programmas, ko akceptējusi Finanšu ministru padome un apstiprinājusi Eiropadome. Satricinājumiem norimstot, mēs uzlabojam savus reaģēšanas pasākumus.
Mēs jau esam veikuši pasākumus, lai uzlabotu konverģenci un sadarbību starp uzraudzības iestādēm. ES uzraudzības iestādes, finanšu ministri un centrālās bankas noslēdza jaunu vienošanās memorandu, nosakot vienotus principus un izveidojot arī pārrobežu finanšu stabilitātes grupas. Tas tagad tiek īstenots. Mēs esam pārskatījuši depozītu garantiju shēmu pastiprināšanu. Tika izveidota īpaša darba grupa, kas līdz šī gada beigām sniegs ziņojumu un vēros, vai pašreizējo instrumentu, tostarp Bāzeles II un Starptautisko grāmatvedības standartu, ietekme neveicina cikliskumu. Ciešā sadarbībā ar Finansiālās stabilitātes forumu Starptautiskā grāmatvedības standartu padome ir izveidojusi godīga novērtējuma konsultatīvo grupu. Starptautiskajā grāmatvedības standartu padomē tiks sākts darbs arī pie ārpusbilances posteņiem. Nozare ir sniegusi vērtīgus datus, kas regulatoriem uzlabo vērtspapīru tirgus pārredzamību. Komisija nozarei prasa uzlabot šo informāciju, lai regulatoriem uzlabotos pārredzamība.
Ņemot vērā šīs aktivitātes, kā arī citas, ko minēšu, deputātiem nevajadzētu justies pārsteigtiem par manis sacīto, ka varu atzinīgi novērtēt daudzus Rasmussen kunga ziņojumā izklāstītos punktus. Svarīgi ir, lai spējam noteikt galvenos pasākumus, kas tagad ir veicami, un panākam to īstenošanu.
Kā jau iepriekš minēju, tirgus satricinājumi parādīja lielo finanšu iestāžu riska pārvaldības trūkumus. Tie parādīja arī vairākas vājās puses tiesiskajā regulējumā. Tieši uz šīm jomām tagad ir jākoncentrē uzmanība tiesiskā regulējuma uzlabošanā. Rasmussen kungs savā ziņojumā ir norādījis uz daudzām visneatliekamākajām jomām: interešu konflikti kredītvērtējuma aģentūrās, nepieciešamība uzlabot nelikvīdo aktīvu vērtēšanu un neatbilstoša stimulu saskaņošana "aizdevumu izsniegšanas un izplatīšanas” modelī.
Pēdējā gada laikā gan plenārsēdēs, gan arī Ekonomikas un monetārās komitejas sēdēs es deputātus informēju par darbu, ko veicam, lai uzlabotu banku prasības attiecībā uz sākumkapitālu, kā arī par savām idejām attiecībā uz kredītvērtējuma aģentūru regulēšanu. Es domāju - visi piekrīt, ka prasības attiecībā uz sākumkapitālu ir jāpastiprina un ka attiecībā uz sarežģītajiem produktiem ir nepieciešama pārredzamība un pienācīga rūpība. Mēs esam strādājuši pie grozījumiem Direktīvā par prasībām attiecībā uz sākumkapitālu, kas uzlabos lielu riska darījumu vadību un sākumkapitāla kvalitāti, saskaņojot attieksmi pret jauktu sākumkapitālu. Mēs esam arī izskatījuši banku grupu uzraudzības stiprināšanu.
Dažu nākamo nedēļu laikā es Komisijai ierosināšu divus atsevišķus regulēšanas pasākumus, ar kuru palīdzību risināt šos un arī citus jautājumus: pirmkārt, grozījumus Direktīvā par prasībām attiecībā uz sākumkapitālu un, otrkārt, regulu par kredītvērtējuma aģentūrām. Es no Eiropas Parlamenta gaidu atbalstu attiecībā uz šiem priekšlikumiem, kuri ļoti lielā mērā atbilst tam, ko jūs prasāt šajā ziņojumā.
Riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi tiek minēti abos ziņojumos. Gadu gaitā mums ir bijusi interesanta viedokļu apmaiņa par riska ieguldījumu fondu un privātā kapitāla fondu lomu. Domāju, ka viena lieta, kam varam piekrist, ir tā, ka tie nebija pašreizējo tirgus satricinājumu iemesls. Izrādījās, ka tieši regulētajam sektoram saistībā ar maz izprastajiem pārvēršanas vērtspapīros mehānismiem ļāva skriet amoka skrējienā.
Es nedomāju, ka šobrīd riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi būtu jābāž vienā maisā ar regulēto sektoru. Jautājumi, kas saistīti ar pašreizējiem satricinājumiem, ir citi. Neaizmirsīsim, ka dalībvalstīs šie fondi tiek regulēti. Riska ieguldījumu fondu un privātā kapitāla fondu pārvaldnieces visā Eiropā ir likumīgas un uzraudzītas organizācijas. Tās ir pakļautas tādiem pašiem sodiem par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu kā visi citi finanšu tirgu dalībnieki. Ieguldot valsts uzņēmumos, uz tām attiecas tādas pašas atklātības un konsultēšanās prasības. Banku sektora riska darījumi ar riska ieguldījumu fondiem un privātā kapitāla fondiem ir jāveic saskaņā ar Direktīvu par prasībām attiecībā uz sākumkapitālu.
Taču tas nenozīmē, ka mēs riska ieguldījumu fondus un privātā kapitāla fondus izliekamies neredzam. Šiem biznesa modeļiem attīstoties un to lomai finanšu tirgos mainoties, regulatoriem visā pasaulē ir jāsaglabā piesardzība. Uzņēmumiem pašiem ir jāuzņemas visa atbildība, kas nāk līdzi liela spēlētāja lomai Eiropas un globālajos finanšu tirgos. Vairākas nesen radušās tirgus iniciatīvas norāda, ka tas ir saprasts. Mūsu uzdevumam būtu jābūt cieši uzraudzīt šīs un citas tirgus attīstības tendences un būt gataviem reaģēt, ja un kad tas ir nepieciešams.
Es atzinīgi vērtēju konstruktīvos ierosinājumus vienotā tirgus darbības atbalstam. Šobrīd es tikai vēlētos piebilst, ka Komisijā tiks veikts ievērojams darbs attiecībā uz privāto izvietojumu un riska kapitālu.
Es piekrītu Lehne kungam, ka pietiekama pārredzamība ir būtisks priekšnosacījums ieguldītāju uzticībai. Tādēļ tā ir ļoti nepieciešama, ja vēlamies, lai finanšu tirgi efektīvi darbotos.
Ziņojumā ir uzskaitīta virkne pārredzamības noteikumu, kas šodien attiecas uz dažādiem ES finanšu tirgu dalībniekiem. Manuprāt, ļoti svarīgi ir tirgu nodrošināt ar pietiekamu skaidras un noderīgas informācijas apjomu. Mums ir jāatrod līdzsvars starp aizsargājamās informācijas par ieguldījumu mehānismiem konfidencialitāti un ieguldītāju, viņu darījumu partneru, regulatoru un ieguldījumu saņēmēju firmu pamatotajām vajadzībām.
Tādēļ es priecājos par ziņojumos uzsvērto domu, ka pirms jaunu tiesību aktu ieviešanas ir jāanalizē esošo ES noteikumu un dalībvalstu papildu noteikumu ietekme šajā jomā.
Komisija jau ir bijusi ļoti aktīva šajā jomā. Mēs esam veikuši plašas konsultācijas akcionāru tiesību iniciatīvas kontekstā, kurās izskatījām vairākus jautājumus, kas minēti arī ziņojumā - piemēram, akciju kreditēšana un jautājums par akcionāru identificēšanu.
Turklāt mēs nesen publicējām aicinājumu iesniegt piedāvājumus ārējam pētījumam, kurā tiks noskaidrots, kā dalībvalstīs tiek īstenota Direktīva par atklātības prasībām. Šim pētījumam būtu jābūt pieejamam nākamgad, un tas būs par pamatu vispārējam direktīvas, tostarp arī paziņošanas robežvērtību, novērtējumam.
Kā deputāti atceras, Komisija šī gada pavasarī pieņēma paziņojumu, kurā izklāstīja savu politiku attiecībā uz valstu ieguldījumu fondiem. Mēs nonācām pie secinājuma, ka šie pasākumi ir piemēroti un arī pietiekami, lai risinātu pašreiz apspriestos jautājumus. Šo pieeju apstiprināja Eiropadome, lai gan redzu, ka Juridiskā komiteja šim novērtējumam tomēr pilnībā nepiekrīt.
Šajā sakarībā izteikšu dažas īsas piezīmes. Pirmkārt, mums ir jāatzīst, ka riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi daudzējādā ziņā nav unikāli - citiem institucionālajiem ieguldītājiem ir līdzīgi mērķi un tie izmanto līdzīgas metodes. Ja šādā situācijā mēs riska ieguldījumu fondiem un privātā kapitāla fondiem būtu noteikuši īpašus pienākumus, tas būtu radījis diskrimināciju attiecībā uz šīm ieguldītāju kategorijām.
Otrkārt, mēs nedrīkstam pieļaut kļūdu, visas riska ieguldījumu fondu darbības uzskatot par draudu tirgum, mums ir jāsaprot arī šo darbību pozitīvā ietekme. Teikšu skaidri - ES ekonomikai turpmākajā laikā būs nepieciešami masveida ieguldījumi: bez valstu ieguldījumu fondiem, privātā kapitāla fondiem un līdzīgām organizācijām Eiropas atgūšanās no šodienas satricinājumiem būs vēl lēnāka.
Treškārt, es piekrītu, ka tādas metodes kā akciju kreditēšana un atvasinātie vērtspapīri patiesi ir izaicinājums pastāvošajiem kontroles modeļiem. Šī ir joma, kurai mēs kopā ar valstu uzraudzības iestādēm turpmāk veltīsim lielu uzmanību.
Nobeigumā vēlos teikt, ka šie divi ziņojumi būs būtisks ieguldījums mūsu pašreizējā pārdomu procesā. Es vēlētos deputātus uzslavēt par šiem ziņojumiem. Komisija izskatīs jūsu ieteikumus un sniegs jums atbildi saskaņā ar pamatnolīgumu. Mēs esam stingri apņēmušies reaģēt uz šo krīzi, veicot pasākumus, kas nepieciešami uzticības un stabilitātes atjaunošanai.
Sharon Bowles
Ekonomikas un monetārās komitejas atzinuma referente. - Priekšsēdētāja kungs, es komisāra kungam vēlētos teikt, ka pašreizējo satricinājumu laikā saistība starp visām iestādēm ir skaidri saskatāma. Tikpat skaidri un loģiski ir tas, ka regulējumam ir jābūt mērķētam uz funkcijām, nevis uz uzņēmumiem. Būtu nepareizi, ja kādai privātai kompānijai tikai tādēļ vien, ka tā pieder privātā kapitāla fondiem, būtu jāievēro atšķirīgi noteikumi nekā citām kompānijām.
Visam ir divas puses. Šonedēļ atkal bieži kritizējot akciju pārdošanu bez seguma, neaizmirsīsim akciju aizdevējus. Svarīgas ir ne tikai akciju aizņēmēju aktivitātes, bet arī ieguldītāju un pat uzraudzības iestāžu pensiju fondu un citu organizāciju aizdošanas darījumu politikai pievērstā uzmanība. Šo jautājumu mēs jau esam apsprieduši saistībā ar balsošanu, pamatojoties uz aizdotajām akcijām. "Divas puses” nozīmē arī to, ka pārredzamības uzlabošana efektīva būs tikai tad, ja to pavadīs arī pienācīga rūpība un atkal nenomāks pārmērīgi daudz atrunu. Visbeidzot, brīvprātīgajiem paraugprakses kodeksiem ir liela nozīme un tie attiecas uz jomām, kuras mēs nevaram regulēt. Taču tie nav tikai attiecīgo nozaru privāts jautājums, un tiem ir nepieciešama atklātība, viegla pieejamība un aktīva pārskatīšana un uzraudzība.
Harald Ettl
Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas atzinuma sagatavotājs. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, 2007. gadā mēs turpinājām saņemt draudīgas norādes par iespējamo kredītņēmēju krīzes turpināšanos. Mēs centāmies kliedēt šīs aizdomas. 2007. gada jūnijā mums vajadzēja sadzirdēt vēl lielākus trauksmes zvanus, vismaz tad, kad divi riska ieguldījumu fondi, kurus pārvaldīja Ņujorkas investīciju banka Bear Stearns, novirzījās no pareizā ceļa, jo bija ļoti lielos apmēros iesaistīti darījumos ar parādzīmēm, kas nodrošinātas ar nekustamo īpašumu. Tas bija tikai sākums! Kļūst arvien skaidrāks un skaidrāks, kā šāda veida finanšu pakalpojumu uzņēmumi attīstījās, būdami ļoti slikti pārredzami. No vienas puses, tikai retais ir guvis lielu peļņu augsta riska jomās, savukārt, no otras puses, mēs šodien saskaramies ar klasisku zaudējumu nacionalizāciju. Tie nav tikai ASV ekonomikas žurnālisti un ekonomisti, kas šo situāciju apraksta tieši šādi. Arī mēs ES, Eiropas Parlamentā gribot negribot mainām savu skatījumu, taču diezgan novēloti. Būtu vēlams, lai Komisija šajā ziņā rādītu piemēru.
Abi ziņojumi - Rasmussen kunga ziņojums un Lehne kunga ziņojums - parāda steidzamo vajadzību rīkoties. Šobrīd visiem politiskajiem spēlētājiem ir jābūt skaidram, ka tirgus nespēj sevi pilnībā regulēt. Arī Komisijai tas tagad būtu jāzina. Riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi jau ir vieni no lielākajiem darba devējiem, taču saskaņā ar daudzām tieslietu sistēmām tie par tādiem netiek atzīti un tādēļ, protams, tiek atbrīvoti no darba devēju pienākumiem. Tas nav pieņemami; pārredzamības trūkums ir pārāk liels! Pa to laiku finanšu krīze apdraud tūkstošiem darba vietu.
Pensiju fondu nozarē, kura lielā mērā ir iesaistīta riska ieguldījumu fondos un privātā kapitāla fondos, ļoti svarīga ir regulēšana, uzraudzība, pārredzamība, darba ņēmēju līdzdalība un informācija.
Komisāra kungs, Nodarbinātības un sociālo lietu komitejai ir svarīgi, lai darba ņēmējiem netiktu prasīts naudu izdot divas reizes: vienreiz saistībā ar finanšu krīzi per se un otrreiz saistībā ar pensiju fondu riska sadali. Lai tas nenotiktu, Direktīvai 2003/41/EK būtu jānodrošina vismaz tas, lai darba ņēmēji tiešā vai netiešā veidā saņemtu informāciju no savām pilnvarotajām personām par pensiju ieguldījumu veidu un riska pakāpi un lai viņiem lēmuma pieņemšanā būtu sava teikšana. Šis ir tikai viens no daudzajiem aspektiem, ko esam uzsvēruši savos ziņojumos un atzinumos.
Komisāra kungs, jums tagad tiek prasīts rīkoties. Es zinu, ka mēs varam runāt par daudzām lietām, taču jūsu pienākumi jums liek palīdzēt. Pašreizējais likumdošanas periods vēl nav beidzies. Es vēlētos uz to vērst jūsu uzmanību.
Kurt Joachim Lauk
PPE-DE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, šī ziņojuma sākotnējais mērķis bija riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi, taču tagad tas aptver visu finanšu sistēmu, kas ir pilnībā sabrukusi.
Pašreizējā krīze ir kredītu mānijas un it īpaši pārmērīgās parādu palielināšanas nepatīkamas atskaņas. Federālā rezervju sistēma pārāk ilgi procentu likmes saglabāja zemas un tādējādi būtībā sniedza kredītu subsīdijas.
Šo ziņojumu mēs esam izstrādājuši, pamatojoties uz pašreizējo situāciju, un sadarbībā ar deputātiem no Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupas esam panākuši vienošanos ar Rasmussen kungu, ka tas aptvers visu finanšu sistēmu. Mēs esam pateicīgi, ka Ekonomikas un monetārā komiteja to atbalstīja būtībā vienbalsīgi.
Mēs ilgāk vairs nevaram paļauties uz ASV standartiem un uz starptautiskās finanšu sistēmas standartiem. Mums ir jāizveido jauni, mūsu pašu - Eiropas - noteikumi, un mēs esam ierosinājuši pieņemt veselu virkni punktu un beigt par tiem diskutēt.
Iesākumā mums visas finanšu iestādes, kas strādā, piesaistot privāto kapitālu, ir jāietver īpašā riska novērtējumā. Mēs sakām, ka globālajā finanšu sistēmā riskam pielāgotajām prasībām attiecībā uz sākumkapitālu ir jābūt vienādām visiem tirgus dalībniekiem. Mums būtu arī jānosaka prasības attiecībā uz kredītu pakešu un sindicēto kredītu pakešu ieguldītājiem, kuri tās izmanto, lai daļu kapitāla ārpus šīm paketēm paturētu sev. Kredītvērtējuma aģentūrām ir jānovērš informācijas nepietiekamība un jāatklāj interešu konflikti - Rasmussen kungs un Lehne kungs uz to jau ir norādījuši.
Mums vajadzētu apsvērt, vai kredītvērtējuma aģentūrām ir vai nav jāuzņemas atbildība par izdarītajiem vērtējumiem - līdzīgi tam, kā to dara finanšu auditori. Mums ir jāapsver arī tas, vai atvasinātie vērtspapīri ir vai nav obligāti jātirgo fondu biržā - iespējams, izņemot procentu likmju mijmaiņas darījumus. Mēs prasām arī, lai banku valdes nodrošina, ka baņķieru prēmiju izmaksāšanā tiktu ņemts vērā ne tikai labs sniegums darbā, bet arī zaudējumi, kas varētu rasties. Tādējādi tas nozīmē, ka stimuli uz baņķieriem attiektos gan labos, gan sliktos laikos, nevis tikai labos laikos.
Alkatība finanšu stratēģiju veidošanā vienmēr ir bijusi un arī tagad ir slikta padomdevēja. Pēdējos gados ECB mums ir bijusi uzticama partnere, kas visumā ir rīkojusies daudz saprātīgāk un līdzsvarotāk nekā Federālā rezervju sistēma. Pēc visa, kas noticis, mēs varam tā teikt. Eirozonā mums arī steidzami ir nepieciešama Eiropas banku sektora uzraudzība, jo mēs nevaram turpināt dzīvot, iztiekot tikai ar uzraudzību no atsevišķu valstu puses. Tas nozīmē, ka kopumā mēs uzņemamies atbildību par to, ka Eiropā tiek izveidotas iestādes vai pat brīvprātīgas asociācijas, lai šie jautājumi, kurus pašlaik izskatām, tiktu labāk izprasti ar mērķi novērst nākamo šāda lieluma krīzi.
Ieke van den Burg
PSE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es Lauk kungam vēlētos teikt, ka viņš, iespējams, atbalsta ziņojumu, kuru Dăianu kungs un es sagatavojām par Eiropas uzraudzību, taču no EPP grupas šāda atbalsta nebija.
Ļaujiet man ko teikt arī komisāra kungam, un tas ir: man grūti noticēt, ka viņš nav reaģējis uz šī ziņojuma galvenajiem jautājumiem. Viņš mums pateica vienīgi to, ka Komisija stingri uzrauga un seko notikumu attīstībai, un piebilda, ka riska ieguldījumu fondiem un privātā kapitāla fondiem ir arī sava pozitīvā ietekme, kas mums būtu jāapsver.
Tas ir līdzīgi kā dzirdēt, ka tuvojas orkāns vai cunami, un saņemt norādes, ka mums būtu jāapsver ūdens un vēja pozitīvie aspekti! Tas ir smieklīgi.
PSE grupas vārdā.(NL) Es turpināšu nīderlandiešu valodā, jo vēlos koncentrēties uz diviem jautājumiem, kas īpaši attiecas uz Lehne kunga ziņojumu. Viens no tiem ir akciju kreditēšana un akciju pārdošana bez seguma, ko pats Lehne kungs jau ir minējis. Šis, protams, ir klasisks piemērs tam, kā Komisijai pēdējā laikā neizdodas iet kopsolī ar notiekošo. Mēs jau sen ierosinājām jautājumu par nepieciešamību rīkoties attiecībā uz akciju kreditēšanu un akciju aizdošanu un aizņemšanos, jo riska ieguldījumu fondi savās kampaņās to ļaunprātīgi izmantoja pret uzņēmumiem. Tagad beidzot finanšu tirgu uzraudzības iestādes un vairāki individuālie uzraudzītāji atsevišķās valstīs to ir darījuši. Šī nav saskaņota Eiropas rīcība; tādām iniciatīvām kā šī vēlreiz bija jānāk no valstu līmeņa puses. Mēs varējām būt soli priekšā un varbūt varējām arī novērst dažas problēmas, dažu banku un apdrošināšanas kompāniju sabrukumu, ja mēs būtu veikuši atbilstošus pasākumus.
Šis ir vēl viens piemērs tam, ka šādas lietas sniedzas ārpus nozaru robežām un ka ar banku, apdrošināšanas kompāniju vai vērtspapīru nozaru atsevišķu uzraudzību vien nepietiek. Mums tiešām ir nepieciešams uzraudzību apvienot un nodrošināt, ka šādi drošības pasākumi tiek veikti no abām pusēm un ka šādi gadījumi tiek novērsti.
Otrs jautājums ir atalgojuma sistēmas. Ziņojumā mēs esam paziņojuši, ka ir ļoti svarīgi tās iegrožot un ka akcionāru kopsapulcēs ir jābūt iespējām balsot par atalgojuma politiku. Es priecājos atzīmēt, ka Amerikas Savienotajās Valstīs šīs nedēļas diskusijās par gaidāmo līdzekļu fondu ārkārtas gadījumiem mani demokrātu kolēģi Kongresā pauda vēlmi, ka aizņēmumiem no šī fonda cita starpā ir jābūt atkarīgiem arī no tā, vai tiek iegrožotas pārmērīgi lielās vadošo darbinieku algas un prēmijas.
Galu galā, būtu neticami, ja bankas Goldman Sachs un Morgan Stanley, kuras ir pieteikušās uzraudzībai un arī vēlas izmantot šos valsts līdzekļus, turpinātu izsniegt prēmijas vairāku miljonu apmērā. Ir arī lietderīgi, ka mēs Eiropā darām ko vairāk, nevis tikai pildām pirms pāris gadiem izteikto ieteikumu. Es vēlētos komisāra kungam jautāt, ko viņš plāno šajā sakarībā darīt, jo ir pēdējais laiks sākt rīkoties.
Sharon Bowles
ALDE Grupas vārdā. - Es atvainojos, priekšsēdētāja kungs, šī ir runas otra daļa. Kā sacīja Rasmussen kungs, šie ziņojumi ir sabalansēti, taču daži varētu tiekties presi citēt vairāk no viena viedokļa, nekā no otra. Baumas par riska ieguldījumu fondiem un privātā kapitāla fondiem ir klīdušas gadiem ilgi, taču pašreizējo finanšu satricinājumu laikā satraukums par parādiem un privāto kapitālu vairs nav nekāds retums. Tomēr tas mums dod iespēju mazināt saspīlējumu un izveidot visaptverošu pārskatu, kas risinātu riska darījumu jautājumus, kas ir pašreizējo satricinājumu pamatā, kā arī citus ar risku un parādiem, tostarp arī ar riska ieguldījumu fondiem un privātā kapitāla fondiem, saistītos jautājumus.
Ziņojumos ir atzīts, ka tas ir jādara nediskriminējošā un uz noteiktiem principiem balstītā veidā, pietiekamu uzmanību veltot proporcionalitātei. Tas ir jādara arī starptautiskās notikumu attīstības kontekstā, un, galvenais, tas jādara gudri. Šobrīd, kad parādi un atbilstoša to pārvaldīšana ir jautājums, kas parādās it visur, vēl viens jautājums ir par atalgojuma paketēm un interešu konfliktiem. Skaidrs, ka tirgus stabilitātes nodrošināšanai ir jāveic pasākumi, lai nodrošinātu, ka atalgojums atbilst ilgtermiņa mērķiem. Es piekrītu, ka šim principam būtu jāattiecas uz visām jomām. Tas nav domāts, lai pastiprinātu uzskatu, ka visu privātā kapitāla fondu un riska kapitāla fondu galvenā motivācija ir akciju izpārdošana pa daļām: tas noteikti nav labākais veids, kā neveiksmīgu uzņēmumu pārvērst par rentablu un tirgū pieprasītu. Valstu tiesību akti, kas paredzēti, lai novērstu akciju izpārdošanu pa daļām, tiešām pastāv, taču tie tiek piemēroti ļoti reti. Tādēļ es nejūtos pārliecināta, ka Eiropas līmeņa pasākumi būtu solis uz priekšu.
Atkal atgriežoties pie jautājuma par regulēšanu pretstatā brīvprātīgajiem paraugprakses kodeksiem, daudzus brīvprātīgos paraugprakses kodeksus tikai nupat sāk izstrādāt, un tiem būtu jādod laiks arī darboties. Tos arī ir vieglāk koriģēt, taču kā jau teicu iepriekš, tie nav privāts jautājums, un šeit iesaistīta arī sabiedrības uzticība. Tādēļ es priecājos, ka kolēģi manu ierosinājumu par interneta vietni, kurā būtu brīvprātīgo paraugprakses kodeksu reģistrs ar saitēm uz informāciju par to atbilstību, ir pieņēmuši kā potenciāli noderīgu, un es ceru, ka komisāra kungs turpinās pie tā strādāt.
Kas attiecas uz pārredzamību, ir svarīgi atzīt, ka valsts ieguldītājiem un uzraudzības iestādēm ir nepieciešama dažāda līmeņa informācija un ka šai informācijai ir jābūt piemērotai katram attiecīgajam mērķim. Pat profesionālo ieguldītāju kontekstā informācijas aprakšana "juridiskos surogātdokumentos”, kā man tos gribētos saukt, ir nepieņemama. Uzraudzības iestādēm ir jābūt pieejamai visai nepieciešamajai informācijai, taču īpaši ir jāpadomā par tām jomām, kurās šāda informācija nedrīkst nonākt publiskajā domēnā.
Visbeidzot, mēs esam sākuši runāt par jutīgajām vērtspapīru tirgus un kredītvērtējuma aģentūru jomām. Kas attiecas uz vērtspapīru tirgiem, es zinu, ka komisāra kungam patīk doma par uzkrāšanu, taču tas noteikti ir tikai viens pieejamais instruments, un es viņu aicinātu būt gatavam instrumentus mainīt un instrumentu kasti tik drīz vēl neaizvērt. Kas attiecas uz kredītvērtējuma aģentūrām, ir nepieciešams labāk kontrolēt daudzus jautājumus, taču es brīdinu, ka nevajadzētu pieļaut sistēmas sadrumstalošanu, attālinoties no starptautiski pieņemto reitingu sistēmas. Abas šīs jomas atkal ir to jomu piemēri, kurās, kā es jau teicu, mums jārīkojas gudri: mums jābūt gudriem, pirms sākam mēģināt kaut ko attaisnot.
Eoin Ryan
UEN grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, šis ziņojums noteikti ir nācis ļoti interesantā laikā, kad mēs piedzīvojam bezprecedenta ekonomisko krīzi, un nesenie notikumi mums diemžēl ir parādījuši dažus trūkumus, vājās puses un ļaunprātīgas izmantošanas gadījumus daudzos finanšu tirgus sektoros.
Nav neviena sektora vai grupas, kas nebūtu skarta vai ievainota. Nevar būt ne runas par "atgriezīsimies pie vecajiem, labajiem noteikumiem”. Patiesi, mēs esam liecinieki radikālām pārmaiņām Amerikas Savienoto Valstu finanšu ainavā. Arī šeit, Eiropā, ir jāveic izmaiņas, un tāpat arī globālā līmenī.
Šādā saspīlētā finanšu klimatā varētu būt vilinoši atsevišķus finanšu tirgus dalībniekus vai uzņēmumus pataisīt par grēkāžiem. Izpratnes trūkums par riska ieguldījumu fondiem un to darbību tos bieži vien padara par labu mērķi grēkāžu meklēšanā.
Tomēr mums ir jāatceras, ka ne riska ieguldījumu fondi, ne arī privātā kapitāla fondi nenoveda pie pašreizējās finanšu krīzes, bet gan reizēm tirgum nodrošināja nepieciešamo likviditāti.
Mums jāatceras arī tas, ka krīze, kas iesākās Amerikā, bija sliktas banku pakalpojumu prakses sekas, un Eiropas banku sektors, lai arī ir smagi skarts, šīs problēmas risināšanā tomēr atrodas labākās pozīcijās nekā bankas Amerikas Savienotajās Valstīs.
Tomēr mēs nevaram noliegt, ka daudzu ieguldījumu mehānismu, tostarp arī alternatīvo ieguldījumu, struktūrā un darbībā pastāv problēmas un trūkumi. Nepietiek tikai šur tur paniekoties ar nelieliem noteikumiem. Ir nepieciešamas īstas reformas, un tās ir nepieciešamas globālā līmenī.
Es uzskatu, ka Rasmussen kunga vadībā Ekonomikas un monetārajā komitejā izstrādātais ziņojums šīs bažas atspoguļo. Ilgtermiņa finanšu veselības un konkurētspējas nodrošināšanai mēs nedrīkstam un nevaram ar regulēšanas palīdzību pilnībā novērst konstruktīvu risku. Neskatoties uz nosaukumu, šis dokuments necenšas noķengāt riska ieguldījumu fondus un privātā kapitāla fondus, bet gan norāda uz nepieciešamību pēc vispārējām tirgus reformām, lielākas pārredzamības un prasa uz noteiktiem principiem balstītu regulēšanu.
Es atzinīgi vērtēju komisāra kunga šovakar teikto, un man nav nekādu šaubu, ka viņš reaģēs uz šo situāciju, kurā mēs visi pašreiz atrodamies.
Finanšu sistēma pēc savas būtības ir starptautiska, un mums ir nepieciešama starptautiska šo tirgu uzraudzība globālā kontekstā. Lai nodrošinātu globālās ekonomikas stabilitāti, mums ir kopīgi jāstrādā un jāatrod vislabākais veids, kā pilsoņiem visā pasaulē un arī Eiropas pilsoņiem atjaunot ticamību un uzticību finanšu institūcijām un tirgiem attiecībā uz to pensiju fondiem un ietaupījumiem.
Pierre Jonckheer
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāri, referenti, es uzskatu, ka šis Ekonomikas un monetārās komitejas pieņemtais ziņojums ir labs ziņojums, un mums vajadzētu būt īpaši pateicīgiem Rasmussen kungam par to, ka viņš tik daudzu mēnešu garumā uzstāja uz nepieciešamību pēc plašākas ES iejaukšanās jomās, kas ir šodienas debašu temats.
Tomēr mana grupa ir no jauna iesniegusi vairākus grozījumus, kurus, lai cik dīvaini tas arī neliktos, izstrādājām nevis mēs, bet gan Rasmussen kungs pats. Citiem vārdiem sakot, tie ir svarīgi priekšlikumi, it īpaši par ES līmeņa uzraudzības iestādes un aktīvu pārvaldīšanas un fondu pārvaldīšanas kompāniju reģistrēšanas un apstiprināšanas sistēmas izveidošanu Eiropā (6. un 7. grozījums), par parādsaistību ierobežojuma ieviešanu sākumkapitāla ieguldījumu fondiem (9. grozījums), kurus Rasmussen kungs ierosināja, taču jutās spiests tos izņemt no dokumenta, lai nodrošinātu Parlamenta vairākuma atbalstu, kas zināmā mērā ir saprotami (t.i., lai nodrošinātu vairākumu kopā ar PPE grupu un liberāļiem).
Es to saprotu tā, ka šie grozījumi, kas aptver darba dokumentos ierosinātos jautājumus un ko mēs uzskatām par konstruktīviem un diskusiju vērtiem, tika no dokumenta izņemti, jo šeit, Parlamentā, tāpat kā Padomē un noteikti arī Komisijā, pastāv divējādi uzskati: pirmais ir tāds, ka mums jau ir pietiekami daudz noteikumu gan valstu, gan Eiropas līmenī un ka jebkuras būtiskas problēmas finanšu nozare var risināt ar pašregulācijas palīdzību; otrais uzskats, kam piekrīt arī Rasmussen kungs (un viņš noteikti nav vienīgais), jau gadiem ilgi ir tāds, ka pašreizējā finanšu tirgu uzraudzības sistēma kopumā ir nepilnvērtīga.
Iemesls, kādēļ nekas netika darīts, McCreevy kungs, manuprāt, nebija tas, ka mēs nevarētu paredzēt vai arī nebūtu informēti par notikumu gaitu. Es domāju, ka gadu gaitā samērā daudzas autoritatīvas personas, it īpaši Finansiālās stabilitātes forumā, centās valsts iestādes brīdināt par risku būtību, ar ko saskārāmies.
Jūs un Barroso kunga Komisija parasti tiecāties iestāties par neiejaukšanās pieeju, pašreizējos pasākumus uzskatot par atbilstošiem. Parlaments tagad jums prasa ne vairāk, ne mazāk kā pilnībā mainīt viedokli. Es nezinu, vai jūs spējat to paveikt, bet uzskatu, ka tas ir vajadzīgs.
Personīgi es vēlētos uzsvērt trīs punktus, kuriem citi runātāji jau ir pieskārušies un kuri īpašas bažas rada vides aizstāvjiem. Mēs zinām, ka klimata un enerģētikas tiesību aktu pakete, kas ir jāpieņem, un tai vajadzīgā finansējuma nodrošināšana būs atkarīga no stabila ieguldījumu līmeņa ar salīdzinoši nelielu peļņas likmi un salīdzinoši nelieliem ieguvumiem.
Tādi finanšu instrumenti kā riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi šobrīd nav piemēroti, un mēs gaidām, ka Eiropas banku un monetārās iestādes nāks klajā ar idejām par dažu veco priekšlikumu atkārtotu celšanu gaismā: šeit es domāju Jacques Delors pagājušā gadsimta 90.-tajos gados izteiktos priekšlikumus un Eiropas Investīciju bankas lomas stiprināšanu, lai mēs varētu nodrošināt ilgtermiņa ieguldījumus ar mērenu peļņas likmi.
Finanšu sistēmu būs grūti stabilizēt bez mērķtiecīga uzbrukuma ārzonu finanšu centriem un nodokļu paradīzēm, kā minēts arī Rasmussen kunga ziņojumā, un šī ir vēl viena joma, kurā Barroso kunga Komisijai neizdodas uzņemties vadību. Visbeidzot, kas attiecas uz uzņēmumu pārvaldību, ko pieminēja arī citi runātāji, mums būtu daudz stingrāk jāskatās uz ieguldījumu fondu vadītāju atalgojuma un prēmiju politiku. Tā nav pieņemama un tiešām rada draudus ekonomikai kopumā.
Konstantinos Droutsas
Priekšsēdētāja kungs, mūsuprāt, ir nepareizi jautājumu par kredītu krīzes risināšanu sadalīt divās daļās - vai nu prasīt nelokāmu atbilstību esošajiem Kopienas tiesību aktiem, vai arī izmantot kādus jaunus, stingrākus noteikumus. Neviena no šīm abām iespējām nevar novērst kapitālistiskās ekonomikas ciklisko virzību uz krīzi, kuras pamatā ir pārāk liela kapitāla uzkrāšana ražošanā.
Arī kredītu krīze atspoguļo šo virzību. Buržuāziskā vadība pārmērīgas kapitāla uzkrāšanās problēmu centās risināt, veicinot pārmērīgi lielu kreditēšanu un patēriņa stimulēšanu, kā uzņēmumu finansēšanas avotus izmantojot riska ieguldījumu fondus un privātā kapitāla fondus. Šādas vadības izvēles ne tikai nespēja novērst virzību uz attīstības palēnināšanos un recesiju, bet gan tieši pretēji - bija kā sprādzienam gatava bumba, kas atstāja neaprēķināmu apmēru sekas uz cilvēku ienākumiem.
Tajā pašā laikā ES politika paātrināja pilnīgu kredītu sistēmas kapitāla liberalizāciju saskaņā ar kapitālistiskā tirgus principiem. Riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi ir šīs virzības uz liberalizāciju rezultāts.
Nekādi ierosinātie centieni palielināt pārredzamību un noteikt stingrāku tiesisko regulējumu attiecībā uz kapitāla kustību kredītu nozarē, t.i., kapitāla aprites jomā, nevarēs atrisināt visas neatbilstības un pretrunas, ko radījušas ražošanas kapitālistiskās attiecības.
Attiecīgi, stingrāku kreditēšanas noteikumu ieviešana novedīs pie patēriņa samazināšanās un ļoti straujas krīzes izpausmes. Šīs shēmas, kuras globālajā ekonomikā iegūst arvien lielāku kontroli, shēmas, ko radījusi plutokrātija un ko tikai plutokrātija ar īpašu tirgus organizāciju palīdzību var izmantot, neviens nevar skaidri definēt vai nosaukt to kopīgās īpašības, izņemot strauju peļņu.
Šīs politikas upuri ir strādājošie, kas noskatās, kā viņu saražotā bagātība uzkrājas nedaudzu plutokrātu rokās, un redz, ka viņu ietaupījumi draud pazust un arī pensijas ir apdraudētas.
Tas ir tipiski, ka riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi ir atbrīvoti pat no tiem pienākumiem, kas darba devējiem ir pret to darbiniekiem. Tas pats notiek arī ar valsts un privātajām pensiju shēmām, kas strādājošo tiesības uz pensiju pārvērš par upuri cīņā par lielāku kapitālu, aizvien plašāk iesaistoties šajās shēmās, tā sauktajās ieguldījumu shēmās, palielinot risku un neievērojot strādājošo tiesības.
Amerikas Savienotajās Valstīs un Apvienotajā Karalistē pēdējā laikā ir daudz piemēru tam, kā drošas kredītu institūcijas sabrūk vienas dienas laikā kā kāršu namiņi un simtiem tūkstošu strādājošo zaudē savus ietaupījumus un pensijas.
Ekonomikas krīze, kas pašlaik moka tirgus, nenāca kā zibens no skaidrām debesīm. Tā tika paredzēta gan laika, gan apmēru ziņā. Iespējams, ka šodien veiktie pasākumi arī bija jau ieplānoti. Strādājošie, kas kapitālistiskajā ekspluatācijas sistēmā ar savu darbu un ietaupījumiem finansēja plutokrātijas milzīgo peļņu, šodien kā nodokļu maksātāji stabilitātes vārdā tiek aicināti segt arī plutokrātu zaudējumus.
Strādājošos un tautu ierosinātie pārredzamības pasākumi nepārliecina, vēl jo vairāk tādēļ, ka to īstenošanas un efektivitātes iespējamība ir apšaubāma. Pasākumi, kas viņus aicina atkal maksāt par peļņas glābšanu un ekspluatācijas sistēmas saglabāšanu, viņus nepārliecina. Viņi izrāda savu nepakļaušanos un nepaklausību šai sistēmai un labēji centriskajām un kreisi centriskajām apvienībām, kas to atbalsta un cenšas saglabāt. Viņi cīnās pret netaisnību, nevienlīdzību un tautu ekspluatāciju un par radikālām izmaiņām tautas varas sistēmā, kas turpmāk kalpotu strādājošo interesēm.
John Whittaker
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, vai viss notiekošais nerāda, ka visa plašā ES finanšu nozares regulēšana ir vienkārši aizšāvusi greizi? Savā apsēstībā attiecībā uz nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizāciju un tieksmi pēc vienota finanšu pakalpojumu tirgus ES ir tiekusies pēc nepareiziem mērķiem. Neskatoties uz Trichet kunga un Almunia kunga iepriekš izteiktajiem apgalvojumiem, pieņemsim to, ka Eiropas Savienībā arī turpmāk būs finansiālas neveiksmes un ka reālo ekonomiku ES skars kredītu krīzes.
Tādēļ tagad nav lielas jēgas apspriest prasības attiecībā uz sākumkapitālu un to, kā mēs nākotnē neļausim šādām lietām atkārtoties; mums ir problēma, un šī problēma mums ir tieši tagad. Mēs varam vainot amerikāņus, mēs varam vainot riska ieguldījumu fondus, mēs varam vainot investīciju baņķierus, mēs varam vainot, ko vien vēlamies, taču McCreevy kunga Komisijai tagad laiku labāk vajadzētu pavadīt, ar dažādu valstu finanšu ministriem apspriežot, kā situācijā, kad konstatēsim, ka mums no finanšu iestādēm ir jāizsūknē līdzekļi simtiem miljonu apmērā, kā tas pašlaik notiek ASV, šis slogs tiks sadalīts starp valstīm.
Kā mēs nāksim palīgā Itālijai, Spānijai, Grieķijai un Īrijai, no kurienes nāk McCreevy kungs, kad jau tā slikto situāciju tur vēl vairāk pasliktina krīze, un saglabājot uzticību eiro, šīs valstis neko vairāk nevar darīt, lai sev palīdzētu?
Jean-Paul Gauzès
(FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi, ja Eiropas bankas pašreizējo krīzi iztur salīdzinoši labi, tad tas ir tikai tādēļ, ka banku uzraudzība Eiropā ir nopietna, lai arī tālu no ideāla. Pašreizējais darbs pie Direktīvas par prasībām attiecībā uz sākumkapitālu un pie dokumenta Maksātspēja II dod iespēju ieviest noderīgus pasākumus finansiālās drošības uzlabošanai. Tas ir pats par sevi saprotams, ka baņķiera darbs ietver riska uzņemšanos, taču šie riski ir jākontrolē. Svarīgākais baņķieriem ir vienmēr zināt, kāds ir viņiem pieejamais katra riska nodrošinājums. Daži neregulētie finanšu operatori šo vienkāršo principu neievēroja, un viņu gadījumā ar pašregulāciju vairs nepietiks. Atvasināto vērtspapīru tirgi ir kļuvuši arvien nepārredzamāki, un tirgotāji ir pirkuši un pārdevuši, uzņemoties tādu risku, ko pašlaik visvairāk skarto iestāžu vadība nespēja kontrolēt.
Atgūšanās no šīs krīzes būs atkarīga no tādas uzraudzības sistēmas izveides, kas spētu iedvest un atjaunot uzticību. Pašlaik daļa finanšu nozares uzraudzības iestādēm nav aizsniedzama. Kas uzraudzīja hipotēku brokerus, kad viņi tik dāsni aizdeva naudu mājsaimniecībām, kuras nekad nespētu to atmaksāt? Kas uzraudzīja investīciju bankas, kas krīzi padarīja vēl par pakāpi smagāku, neatgūstamos parādus pārvēršot finanšu produktos, ko pārdot visā pasaulē? Pastāv regulējuma vakuums, kuru izmanto arī kredītu piedāvātāji, kredītvērtējuma aģentūras un riska ieguldījumu fondi. Tas nav pieņemami, ka Eiropai periodiski ir jācieš no Amerikas kļūdainās finanšu sistēmas izraisītajām sekām.
Kas attiecas uz riska ieguldījumu fondiem, finanšu "policija” Apvienotajā Karalistē un ASV tikai uz laiku ir aizliegusi spekulācijas ar krītošu aktīvu vērtību, un pamatoti! Dažu šo nepārredzamo tirgus operatoru neveiksme paātrinātu krīzi neregulētajā sektorā. Ne visi ieguldījumu fondi ir postoši, un daži no tiem patiesībā ir vajadzīgi, taču mēs nevaram pieļaut finanšu melno caurumu tālāku pastāvēšanu. Pārskatīšana ir noderīga un patiesi būtiska, taču tieši šobrīd mums ir nepieciešama rīcība! Tāda ir šo divu apspriesto ziņojumu būtība.
Manuel Medina Ortega
(ES) Priekšsēdētājas kundze, neskatoties uz to, ka iepriekšējais runātājs ir no citas politiskās grupas, es viņam pilnībā piekrītu: mēs nevaram finanšu tirgus atstāt finanšu pārvaldītāju rokās. Tas ir līdzīgi kā, ja pelēm uzticētu pieskatīt sieru. Pašregulācija un brīvprātīgie paraugprakses kodeksi nekam neder. Kā iepriekš teica komisārs McCreevy, Eiropas finanšu tirgus glābj tieši noteikumu, valstu noteikumu esamība, jo katrai no mūsu valstīm ir noteikumi, kas darbojas un novērš ASV tirgos valdošās finanšu katastrofas izplatīšanos Eiropā.
Ko mēs no tā varam mācīties? To, ka Eiropa nevar Amerikas Savienotās Valstis atdarināt finanšu jomas regulējuma atcelšanā. Ja mūsu mērķis ir aizsargāt mūsu ekonomiku un sociālo sistēmu, tad mums ir nepieciešams visu Eiropu aptverošs regulējums, taču mums nevajadzētu valstu regulējumu aizstāt ar pārvalstiskā līmenī noteiktu regulējuma atcelšanu, kā tas ir ASV, kur sistēma uzņēmumu vadītājiem ļauj kļūt bagātiem uz nabaga ieguldītāju, pensionāru un to cilvēku rēķina, kas ir atkarīgi no šī kapitāla.
Tādēļ es domāju, ka mācība, kas mums jāgūst, ir tāda, ka nav jāatceļ regulējums, bet gan ir jāmaina virziens: par visiem šiem aspektiem ir jāpieņem Eiropas noteikumi. Manuprāt, tāda ir abu - Rasmussen kunga un Lehne kunga - ziņojumu būtība: vajadzība izveidot Eiropas finanšu jomas regulējumu.
Daudz tiek runāts par Eiropas pasi, par šādas pases izsniegšanu uzņēmumiem, lai ļautu tiem pilnīgi brīvi pārvietoties visā Eiropā, taču kā mēs varam piešķirt šādu pasi, ja nevaram būt pārliecināti, vai šie uzņēmumi to izcelsmes valstī tiek detalizēti regulēti? To darīt būtu tas pats, kas izraisīt vēl vienu plašu finanšu katastrofu.
Lehne kunga ziņojuma noteikumi satur vairākas norādes vai ieteikumus, piemēram, par fondu vadītāju rīcību. Mums būtu jāzina, kā šie fondi tiek vadīti, un īpaši mums būtu jāzina par peļņu, ko tie gūst, piemēram, no akciju pirkšanas un pārdošanas. Es domāju, ka tas ir pats svarīgākais. Pārredzamība ir jāapvieno ar ļoti stingru regulējumu ar iespēju laicīgi iejaukties, nesagaidot brīdi, kad tirgus ir sabrucis, kā tas šobrīd ir Amerikas Savienoto Valstu gadījumā, un nodokļu maksātāju naudu var izmantot tikai, lai izlabotu visas kļūdas, ko pieļāvuši cilvēki, kas ir ļaunprātīgi izmantojuši savu stāvokli.
Tādēļ, komisāra kungs, es jūs aicinu izmantot savas iespējas, lai mēģinātu izveidot īstu šo nozaru regulējuma sistēmu Kopienas līmenī, lai mēs neietu pa pašregulācijas vai regulējuma atcelšanas ceļu.
Olle Schmidt
(SV) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, es vēlētos izteikt lielu paldies Rasmussen kungam un Lehne kungam par svarīgajiem ziņojumiem. Kā daudzi jau ir norādījuši, vēl piemērotākā laikā tos nebija iespējams izstrādāt.
Notikumu attīstība ASV hipotekārajā tirgū pēdējā gada laikā ir radījusi būtiskas sekas visā globālajā tirgū. Zaudētie aizdevumi tika apkopoti un nodoti tālāk. Tuvredzība, grūtības un daudzu jauno tirgus instrumentu sarežģītība tirgu ir padarījusi neskaidrāku un dinamiskāku. Turklāt pārmērīgi lielais uzņēmumu direktoru atalgojums pamatīgi ir iedragājis uzticību - domāju, ka tam mēs varam piekrist. Arī pasaules finanšu uzraudzības iestādes nav spējušas pietiekami stiprināt savu sadarbību un kompetenci. Ir ieviesti jauni instrumenti, taču ir trūcis atklātības un pārredzamības. Tagad izejas punkts varētu būt vienāda attieksme pret visiem finanšu tirgus dalībniekiem; t.i., stingrāku prasību un regulējuma ieviešana attiecībā uz sākumkapitālu, tostarp arī riska ieguldījumu fondiem un privātā kapitāla fondiem.
Attiecībā uz uzraudzības jautājumu, ir bijušas diskusijas par nepieciešamību pēc jaunām iestādēm, un šajā sakarībā daudzi (šodien gan redzēju tikai Gordon Brown) uzstāj uz Eiropas un pat globāla līmeņa vienotas finanšu uzraudzības sistēmas izveidi. Manuprāt, atšķirības, kas pastāv starp tirgiem, kā to parāda notikumu attīstība Amerikas Savienotajās Valstīs, ir iemesls pārdomām. No otras puses, tirgi globālā mērogā ir saistīti. Kā minēja arī mūsu komiteja, Eiropā pastāvošās komitejas sadarbībai finanšu, banku un apdrošināšanas jomās būtu ievērojami jāpastiprina. Šajā ziņā daudz ko ir iespējams darīt, tostarp arī globālā līmenī. Ja vēlamies atjaunot uzticību finanšu tirgum, ir jāpanāk pārredzamība un skaidrāka uzraudzība. Domāju, ka arī šajā ziņā mūsu uzskati pilnībā sakrīt.
Tirgus ekonomikā ir nepieciešami skaidri noteikumi, tostarp arī skaidri spēles noteikumi. Man kā liberālim nebūt nav grūti iestāties par skaidrākiem noteikumiem un efektīvākiem tiesību aktiem. No otras puses, mums ir jābūt uzmanīgiem, lai neieviestu tiesību aktus un noteikumus, kas pašreizējās problēmas nemaz nerisina un neņem vērā globālā finanšu tirgus svarīgumu. Globāla piekļuve kapitālam palielina izaugsmes potenciālu un rada jaunas darba vietas - to mēs nedrīkstam aizmirst. Eiropai ir vajadzīgs atvērts, efektīvs finanšu tirgus, kurā būtu iespējama arī pašregulācija un iekšēji korektīvie pasākumi.
Tādēļ galvenais uzdevums ir izvairīties no sistēmu paralizēšanas, tās pārmērīgi regulējot un tādējādi radot apstākļus, kuros vairs netiekam galā ne ar izaugsmi, ne arī ar jaunām krīzēm. Šonedēļ finanšu sabiedrībā valdīja panika. Mēs nedrīkstam šādai panikai ļaut diktēt, kādiem jābūt tiesību aktiem - vismaz ne šajā Parlamentā.
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi, šīs debates notiek plašas finanšu krīzes laikā, ko izraisījusi aizvien pieaugošā ekonomikas "finansializēšana”, neregulētas spekulācijas un finanšu instrumentu un produktu skaitliska vairošanās, un mērķis vienmēr ir bijis iegūt arvien lielāku peļņu no spekulācijām. Šis ir vēl viens kapitālisma krīzes aspekts. Jau kādu laiku bija skaidrs, ka ir izveidojies kārtējais finanšu burbulis un ka kādu dienu tas pārsprāgs - ne tikai Amerikas Savienotajās Valstīs, bet arī Eiropas Savienībā. To izraisīja arī neoliberālā politika, kas ieguldītājus mudināja meklēt arvien lielāku peļņu, kas veicināja pārredzamības trūkumu, radīja nodokļu paradīzes un ļāva tām noslēpt un legalizēt ēnu ekonomikas, kara darbības, cilvēku un narkotiku tirdzniecības ceļā iegūto kapitālu.
Tagad valsts līdzekļi, kas nebija pieejami sociālajai politikai nabadzības un sociālās izslēgšanas apkarošanai un darbībām, kas nepieciešamas, lai miljoniem cilvēku, tostarp arī bērniem, neļautu nomirt no bada vai veselības aprūpes pamatpakalpojumu trūkuma dēļ, tagad, es atkārtoju, šie valsts līdzekļi tiek izmantoti, lai novērstu finanšu grupu bankrotus un vēl lielāku zaudējumu rašanos. Visa peļņa un ienākumi atradās nelielas ieguldītāju un nepieklājīgi labi apmaksātu administratoru grupas privātajās rokās, taču tie, kas cietīs no izraisītajām sekām, vienmēr ir vieni un tie paši: strādājošie, kas zaudē darbu un sociālo stāvokli, kam ir jāmaksā lielāki procenti arī šeit, Eiropas Savienībā, un it īpaši valstīs ar vājāku ekonomiku. Ņemsim par piemēru Portugāli, kur zemas algas un nožēlojamas vecuma pensijas ir kā likums un kur nabadzības un bezdarba rādītāji ir vieni no augstākajiem ES. Tā kā mājsaimniecībām ir viens no augstākajiem parādu līmeņiem, kas veido apmēram 120% no IKP, un tā kā mikrouzņēmumi, mazie un vidējie uzņēmumi lielā mērā ir atkarīgi no kredītiem, tad pašlaik tie saskaras ar arvien lielākām grūtībām, jo visa iepriekš minētā dēļ paaugstinās procentu likmes, kas Portugālē un citās valstīs ar vājāku ekonomiku ir īpaši nopietna problēma.
Tādēļ daži pasākumi ir jāveic nekavējoties, sākot ar nodokļu paradīžu likvidēšanu un konfidencialitātes noteikumu atcelšanu, bez kā pārredzamība nav iespējama. No šeit izskanējušā, it īpaši no komisāra McCreevy kunga teiktā, šķiet, ka turpmākais ceļš būs citādāks, un tas ir nepieņemami. Šajā kritiskajā situācijā ir jāatsakās arī no Eiropas Centrālās bankas kļūdainās neatkarības, lai nodrošinātu izmaiņas monetārās un finanšu politikas mērķos, un tālejoši pasākumi ir jāveic arī, lai apkarotu spekulācijas akciju tirgos. Valsts politikas prioritātei ir jābūt atbalstam darba vietu izveidē, nodrošinot tiesības, ražošanu un nabadzības samazināšanu, tādējādi palielinot strādājošo un pensionāru pirktspēju un atbalstot kvalitatīvu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu.
Nils Lundgren
(SV) Priekšsēdētājas kundze, šobrīd finanšu krīze riska ieguldījumu fondus un privātā kapitāla fondus parāda biedējošā gaismā, un līdzīgi tiek skarti arī citi finanšu jomas jauninājumi, tādi kā strukturālie ieguldījumu mehānismi, ieguldījumu īstenotājas iestādes un naudas tirgus fondi. Visi šie jauninājumi tika izveidoti tieši tādēļ, lai varētu apiet prasības, ko nosakām bankām attiecībā uz kapitāla pietiekamību un pārredzamību. Īstermiņā aizņemoties likvīdos aktīvus, ilgtermiņā ieguldot nelikvīdos aktīvos un uz spēles liekot minimālu pašu kapitāla apjomu, var gūt lielu peļņu, taču tās ir bīstamas aktivitātes. Kā redzam, gan likviditāte, gan maksātspēja drīz var pazust. Tieši tādēļ pastāv stingri starptautiskie banku noteikumi. Pašlaik mēs vērojam starptautiskās, banku sistēmai paralēli pastāvošās sistēmas sabrukumu. Riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi būs nākamie. Tiem ir ļoti mazs pašu kapitāls; tie ir piesaistījuši pārāk lielu privāto kapitālu. Privātā kapitāla fondos ir veikts milzīgi daudz pārpirkšanu, uzņemoties parādsaistības, un tas ir darīts gandrīz bez jebkāda pašu kapitāla. Vai šādā gadījumā mums tiešām vajadzētu iesniegt tādus vārgu reformu priekšlikumus kā šajā jomā un šajos vēsturiskajos apstākļos iesniegtie? Es noteikti tā nedomāju.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, dāmas un kungi, mēs esam dzirdējuši visu, kas sakāms ekspertiem, kuri izstrādāja šo ziņojumu - Rasmussen kungam, Lehne kungam, Lauk kungam. Liels paldies! Tas bija lielisks darbs, kas Ekonomikas un monetārajā komitejā saņēma lielu atbalstu.
Pēdējo trīs gadu laikā, komisāra kungs, mēs nepārtraukti esam prasījuši izstrādāt noteikumus un ierosināt, piemēram, tādus jautājumus: kā mēs varētu panākt riska ieguldījumu fondu pārredzamību, kas sniedz konsultācijas kredītvērtējuma aģentūrām, utt. Tagad jautājumi tiek uzdoti no Īrijas puses, un Īrijā cilvēki ir zirgu skriešanās sacensību eksperti. Ja barjeras ir augstas, zirgi var satrūkties. Vienkārši sakot, tā ir baidīšanās no šķēršļa, kura nemaz vairs nav! Mums tagad ir jānoformulē noteikumi un jāizstrādā priekšlikumi, un to jūs patiešām esat solījis. Mums ir jāparāda, ka esam no visām šīm krīzēm ko mācījušies un ka virzāmies jaunā virzienā. Jūs izvirzījāt šo priekšlikumu. Es ceru, ka oktobrī mēs no jums saņemsim pamatnostādnes.
Pirms dažām dienām es biju lielā konferencē netālu no Romas. Pirmais tur apspriestais jautājums, protams, bija par bankām. Ceturtdien laikrakstu virsrakstos bija lasāms: Morgan Stanley piedāvā cerību. Piektdien bija lasāms: Morgan Stanley meklē aizsardzību. Kā kas tāds var notikt vienas dienas laikā? Šeit patiešām trūkst pārredzamības un ne tikai. Ja, sekojot Bear Stearns, Lehman Brothers un Merril Lynch, arī šī investīciju banka grimst finanšu tirgu haosā, tad steidzami ir jārīkojas, lai to novērstu.
Pirms neilga laika es biju Ķīnā. Ķīnieši teica: mūsu paraugmodelis, Amerikas Savienotās Valstis, ir sabrukušas. Mums visiem - Eiropai, Ķīnai un citiem - ir kopīgi jāmeklē jauni ceļi. Es ceru, ka kopā mums pietiks spēka, lai atrastu šos jaunos ceļus; tad līdz ar mums tiks izglābti ne tikai tie, kam ir veicies, bet arī tie, kas ir zaudējuši.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētājas kundze, es zinu, ka komisāra kungam patīk izdarīt likmes zirgu skriešanās sacensībās, tādēļ viņš man piedos, ka izmantoju ar sportu saistītu metaforu, sakot, ka šodienas pasākumā viņš īsti nav favorīts. Turpretim Poul Nyrup Rasmussen izskatās daudz cerīgāk, tādēļ es domāju, ka jūs, komisāra kungs, varētu arī nokaunēties. Tas, ko Rasmussen kungs mums tikko izklāstīja un ierosināja, ir tieši tas, kas Eiropas Savienībai vajadzīgs. Tas būtu labi ne tikai Eiropas Savienībai, bet arī visai pārējai pasaulei, un Eiropas iniciatīva, kas balstītos uz Rasmussen kunga priekšlikumiem, varētu uzlabot arī transatlantiskās attiecības, kas jūsu sirdij ir tik tuvas.
Šķiet, ka jūs, komisāra kungs, esat atnācis uz nepareizajām debatēm. Jūs mums sniedzāt pārskatu pār to, kā krīze pagājušajā gadā iesākās, taču šobrīd mēs apspriežam jautājumus, kas mūsu uzmanību saistīja jau pirms krīzes saasināšanās pagājušajā augustā, jo tad neveiksme jau skaidri bija saskatāma un finanšu pasaule bija nobriedusi sabrukumam. Mēs neesam īgņas, kas vēlas nosodīt vai aizliegt alternatīvus fondus vai ieguldījumu fondus. Mēs vienkārši apzināmies, ka situācijā, kad atsevišķi finanšu mehānismi vai instrumenti starptautiskajos tirgos veic tik stratēģiskas funkcijas un ir ieguvuši tik svarīgas pozīcijas, tiem ir jābūt pakļautiem vispārējam regulēšanas principam. Faktiski, minētie operatori paši mums to iesaka. Viņi saka: "Jā, labi, mēs varam piekrist regulējumam; mēs tikai nevēlamies tikt nozākāti un nevēlamies īpašu regulējuma sistēmu.”
Tas ir pietiekami godīgi! Mēs vēlamies tos reģistrēt, mēs vēlamies tos uzraudzīt, mēs vēlamies, lai tie saņemtu maksājumus saskaņā ar normāliem principiem, un vēlamies, lai tie ievērotu pārredzamības noteikumus un kapitāla pietiekamības noteikumus. Tāda ir realitāte. Šīs struktūras finanšu tirgos tagad ieņem tik nozīmīgu vietu, ka tās nedrīkst arī turpmāk būt atbrīvotas no vispārējo noteikumu ievērošanas. Taču tieši šo punktu jūs, komisāra kungs, bijušais Īrijas finanšu ministr, atsakāties pieļaut. Tāda ir realitāte! Jūs mums sakāt, ka riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi "nav pašreizējo satricinājumu iemesls” un ka visa vaina gulstas uz regulēto sektoru. Man nav vēlēšanās lasīt lekciju par ekonomiku, taču mēs visi ļoti labi zinām, ka bankas jutās spējīgas uzņemties riskus, ko tās uzņēmās, tieši tādēļ, ka paralēli tām pastāvēja riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi, kuri strādāja ar finanšu produktiem, kas paātrināja banku sektora neveiksmes.
Saistībā ar Rasmussen kunga ziņojumu, es vēlētos jūs aicināt uz to reaģēt ar praktiskiem darbiem - punktu pa punktam, jo tas satur vairākus tiesību aktu priekšlikumus, kas varētu padarīt labāku jūsu ziņojumu, ko sniegsiet pilnvaru termiņa beigās, kad pašreizējā Komisija atkāpsies. Es klausījos jūsu sacītajā, un jūs runājāt par "iespēju laiku” pārredzamības uzlabošanai. Mēs jums piekrītam un sagaidām, ka Komisija šo iespēju izmantos. Atslēga uz vienkāršo cilvēku un finanšu tirgus dalībnieku uzticības atgūšanu ir pārredzamība. Šodien ir acīmredzams, ka alternatīvo fondu un ieguldījumu fondu jomā pārredzamība nepastāv. Taču tieši pārredzamība mums ir vajadzīga.
Tas ir pats par sevi saprotams, ka es atbalstu daudzus no Poul Nyrup Rasmussen ziņojuma priekšlikumiem, taču es vēlētos šo diskusiju nedaudz paplašināt. Ja tiešām vēlamies ķerties problēmai klāt pašos tās pamatos, mums būs jāizskata koncepts, ko jūs aprakstāt kā "akcionāru demokrātiju”. Kas ir domāts ar akcionāru demokrātiju, ja dažu minūšu vai dažu dienu laikā ir iespējams tik daudzu cilvēku darba vietas pakļaut briesmām? Tā ir īsta problēma, kas jums ir jārisina un attiecībā uz kuru mēs gaidām efektīvus priekšlikumus. Vērtspapīru aizdošana un aizņemšanās apdraud darba vietas Eiropā un ir pretrunā Lisabonas stratēģijai.
Pēdējo lietu, ko vēlos atzīmēt, minēja arī citi runātāji, un, proti, tā ir problēma, ko rada ārzonu centri. Jūs, komisāra kungs, esat transatlantiskās alianses dedzīgs aizstāvis, tādēļ ļaujiet jūs informēt, ka Atlantijas okeāna otrā pusē ir demokrāti, kas tāpat kā mēs ir gatavi lobēt visaptverošu uzbrukumu nodokļu paradīzēm. Kāda gan jēga varonīgi cīnīties Afganistānā vai Irākā, necīnoties pret ļaunumu, kas valda finanšu tirgos; un tieši ārzonu centri ir finanšu nozares nelaimju cēlonis. Šis ir vēl viens temats, par kuru mēs gaidām jūsu priekšlikumus, komisāra kungs.
Andrzej Wielowieyski
Priekšsēdētājas kundze, šāds finanšu tirgu sabrukums līdz šim nekad vēl nebija bijis. Tā galvenais iemesls bija milzīgais apgrozījuma pieaugums un tādas jaunas peļņas sistēmas attīstība ārpus esošās banku sistēmas, kas nebija pārredzama, netika efektīvi izvērtēta vai uzraudzīta. Jauni ieguldījumu veidi un mehānismi nesa lielu peļņu, taču radīja arī arvien lielākus draudus, pat SVF.
Lai gan Rasmussen kunga un viņa komitejas priekšlikums par pārredzamību un uzraudzību, it īpaši par pārmērīgi lielu fondu līdzekļu izmantošanu parādsaistībām, ir pareizs un nepieciešams, par ļoti bīstamu mums būtu jāatzīst Juridiskās komitejas atzinums, kas paredz, ka izvērtēšana, cik lielu risku uzņemties, tiktu atstāta tikai un vienīgi tirgus dalībnieku ziņā. Komiteja nepievērsa uzmanību tam, ka pagājušajā gadā vidusmēra vērtspapīru sabiedrība bez jebkāda regulējuma vai uzraudzības bija piesaistījusi privāto kapitālu attiecībā 27 pret 1. Turklāt tās pilnībā regulēja pašas sevi, un pat lielie aizdevēji ignorēja riska apmērus, ko tie uzņēmās.
Šīs neveiksmes cena būs ļoti augsta. Piemēram, amerikāņu samaksātā cena ir briesmīga, apmēram 1 000 miljardi USD. Tai būs vēl vienas papildu sekas: finanšu tirgus dalībnieki var arī neiemācīties būt piesardzīgāki, jo viņi būs pieraduši paļauties uz palīdzību no nodokļu maksātāju puses. Tad nu mums ir jāizvēlas - vai nu aizstāvēt finanšu tirgus dalībnieku gandrīz pilnīgo izvēles brīvību attiecībā uz risku uzņemšanos, vai arī noteikt viņiem skaidrus pienākumus un ierobežojumus, kas efektīvā veidā nodrošinātu pret pārmērīgi lieliem satricinājumiem un garantētu stabilizējošu finanšu tirgu attīstību.
Komisāra kunga viedoklis dod cerību nākotnei, taču es baidos, ka uzdevumi, kas stāv priekšā Komisijai, ir ārkārtīgi grūti un prasa daudz lielāku drosmi jaunu metožu un jaunu pasākumu atrašanā.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, vispirms es vēlētos teikt, ka abi ziņojumi - gan Rasmussen kunga ziņojums, gan Lehne kunga ziņojums -, kā arī sociālo jautājumu darba kārtība, kurā bija 19 punkti un kuru apspriedām iepriekšējā reizē, un Padomes un Parlamenta rezolūcija par Gruziju parāda, uz ko mēs esam spējīgi, kad darbojamies vienoti, neskatoties uz mūsu atšķirīgajiem viedokļiem.
Es to saku tādēļ, ka priecājos, ka esam iztikuši bez sociālistu vēlēšanu kampaņas mašinērijas, virspusēja populisma un savstarpējiem apvainojumiem un ka demokrātisks parlamentārisms, atbildība par nepieciešamo pasākumu veikšanu un tiešas un reālistiskas debates, cerams, pārvarēs turpmākos šķēršļus. Es to saku arī tādēļ, ka Eiropas Parlamenta Sociāldemokrātu grupas priekšsēdētājs Martin Schulz plenārsēdēs tieši par šiem jautājumiem vairākkārt ir centies iedzīt ķīli starp grupām. Domāšanas veids, pretstatot labo un slikto, labējos un kreisos, valsti un tirgu, neatbilst šodienas cilvēku dzīves realitātei, bet izriet no vecas vēlēšanu retorikas, kuras pamatā ir šķiru cīņa, kura, es ceru, ES jau ir apkarota, un man prieks, ka šodienas debates līdz šim to ir parādījušas.
Saprāts ir uzvarējis, un tādēļ ir iespējams spert reālistisku soli uz priekšu, reaģēt uz finansiālajiem satricinājumiem un atbildēt uz cilvēku jautājumiem. Finanšu krīze ir ilgstoša. Tādēļ mums ir jārīkojas. Mēs nevaram ignorēt darba kārtību. Mums ir nepieciešams vairāk Eiropas Savienības, vairāk pārredzamības, vairāk uzraudzības, vairāk Eiropas un globālā regulējuma. Mums ir nepieciešams pamatkapitāls, kurā būtu ņemti vērā arī riski, un mums ir jānodrošina, ka tiešām darām to, ko apņemamies šajos ziņojumos, un ka visas iesaistītās puses pilda abu ziņojumu prasības.
Udo Bullmann
- (DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār, O. Karas kungs, ja esmu pareizi sapratis Morgan Stanley pēdējo dienu izteikumus, viņus biedē nevis M. Schulz kunga spēka paņēmieni, bet riska ieguldījumu fondi.
Tas, ko esmu sapratis pēdējo dienu diskusiju gaitā, komisār, ir tas, ka amerikāniska vienprātība šajā uzņēmumā, kas ir pieļāvis daudz kļūdu, rīkojoties ar īpašumu finanšu krīzes apstākļos, ir tāda, ka mēs nevēlamies ļaut atsevišķiem spēlētājiem piespiest visu finanšu sistēmu pie sienas, izmantojot tās elastīgumu un regulējuma trūkumu. Cik ilgi īsti vēl mēs gribam turpināt gaidīt, līdz ne tikai tām iestādēm, kuras jau nonākušas grūtībās, bet arī tām, kam to vēl nav, iedegsies sarkanā gaisma, un tad riska ieguldījumu fondi un citi fondi solīs ar lejupejošu soli, lai vēlāk tos sagrābtu par zemākām cenām?
Šādu darbību brīvība ir jālikvidē, un šī iemesla dēļ es šaubos, ka ar to, ko jūs esat te veikuši, pietiks. Šis nav laiks, kad jāpasūta tikai turpmāki pētījumi. Šis nav laiks dalībnieku turpmākai uzraudzībai. Šis ir laiks darbībai!
Pagājušajā nedēļā es viesojos kādā uzņēmumā savā vēlēšanu apgabalā, uzņēmumā, kura stāvoklis ir labs, uzņēmumā, kas ražo mums vajadzīgus jaunos materiālus: vakuuma kausēšanas uzņēmumā Hanauā, Frankfurtes tuvumā. Ļoti ilgu laiku tas bija veselīgs uzņēmums, līdz to pārņēma Amerikas investors. Pārņemšanas radītie parādi ietekmē darbaspēku, tie ietekmē uzņēmumu. Kopš tā laika uzņēmums ir centies atbrīvoties no kolektīvā darba līguma un tika piespiests pie tā atgriezties nopietna streika dēļ. Vai tas ir, ko mēs gribam visā Eiropā? Vai mēs patiešām gribam, lai Eiropas ekonomikas izturība balstītos uz šāda veida konfliktu, vai arī mēs varam atgriezties pie kaut kāda veida sapratnes un aizpildīt tiesiskā regulējuma trūkumus ar Eiropas tiesību aktiem?
Tieši šis jautājums ir darba kārtībā. Iepriekšējos deviņos gados šajā namā, komisār, es neesmu manījis diskusiju par ekonomikas politiku, kurā jūs esat ticis aicināts darboties tik vienbalsīgi un ar tādu vispārēju piekrišanu.
Zuzana Roithová
(CS) Dāmas un kungi, pirms sešiem gadiem mēs uzsākām grāmatvedības noteikumu un konkurētspējas globālo saskaņošanu Eiropas banku nozarē. Savienības pārrobežu finanšu integrācijai pasaulē nav nekā līdzvērtīga. Finanšu pētnieki ilgu laiku ir norādījuši uz to, ka Eiropas Savienība nebūt nav pietiekami aprīkota ar mehānismiem, lai risinātu pārrobežu krīzes, ko rada Eiropas banku arvien lielāka savstarpējā atkarība un to sakari ar globālajiem finanšu tirgiem. Lai gan Eiropas Centrālajai bankai ir izdevies līdz šim saglabāt finansiālu stabilitāti eirozonā, sadrumstalotās nacionālās regulatīvās iestādes nav spējīgas īstenot efektīvus risinājumus pārrobežu banku krīzēs, kuras mēs joprojām izjūtam. Citiem vārdiem sakot, centralizēta kontrole ir izšķiroša. Tomēr mums ir nevis jāizveido visaptverošs finanšu regulators, bet rūpīgi jānosaka īpaši nosacījumi Eiropas līmeņa finanšu regulatora intervencei. Valsts intervence ieguldījumu bankās, kā, piemēram, AIG, arī rada bailes, ka šāds precedents nākotnē rosinās bankas izturēties bezatbildīgi.
Tāpēc es esmu pārliecināta, ka mums ir jāievieš kontroles mehānismi, kas atturēs investīciju un riska ieguldījumu fondu vadītājus no kļūdainiem darbības un sistēmisko risku analīžu izvērtējumiem. Piemēram, riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondiem nedrīkst ļaut finansēt ilgtermiņa ieguldījumus ar īstermiņa aizdevumiem, nenosakot tiem minimālo pamatkapitālu atbilstīgi to darbību riska pakāpei. Veids, kā hipotēkas ir tikušas finansētas ne tikai ASV, bet arī Apvienotajā Karalistē un Spānijā, ir brīdinājums, ka Eiropas finanšu tirgiem ir jāveic noteikta fundamentāla pašizvērtēšana, kura, baidos, ir jau mazliet novēlota. Pat ja arī Eiropas Komisija nāktu klajā ar konkrētu saistošu tiesību aktu rītdien, tas tiktu īstenots nevis mierīgos apstākļos, bet vētrainā un, iespējams, histēriskā gaisotnē. Jebkurā gadījumā pastāv arī jautājums par to, cik pieņemams šis tiesību akts būtu Padomei.
Kristian Vigenin
Priekšsēdētājas kundze, ļaujiet man sākt ar to, ka rets ir tas gadījums, kad kāda Eiropas iestāde rīkojas pirms un nevis pēc problēmas rašanās. Un mēs runājam par milzīgu problēmu, kuras patiesās sekas kļūs redzamas turpmākajos mēnešos.
Pateicoties referenta Paul Rasmussen pūlēm, jautājums par riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondu regulēšanu ir pārvietojies no perifērijas uz finanšu ekspertu un politikas veidotāju uzmanības centru. Tieši Eiropas sociālistu partija bija tā, kas rosināja nepieciešamību labāk regulēt riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondu darbības. Mēs to darījām tāpēc, ka visai Eiropas politikai ir vajadzīgi ilgtermiņa ieguldījumi, kas prasa ilgtermiņa finansēšanu. Mēs to darījām tāpēc, ka mūsu galvenajam mērķim ir jābūt nodrošinātai ilgtspējīgas izaugsmes un darbavietu radīšanai, lai panāktu prognozējamu attīstību un ilgtermiņa plānošanu ģimenēm un uzņēmējdarbībai.
Es mudinu visus deputātus atbalstīt ziņojumu, kas ar lielu vairākumu ir pieņemts Ekonomikas un monetārajā komitejā. Parlamentam tas būs liels solis, jo mēs gatavojamies pieprasīt Komisijai vairākus tiesiskus pasākumus, kuru mērķis ir panākt pārredzamību un finanšu stabilitāti.
Šīs nav vieglas debates. Tiesa, ka šis ziņojums paredz daudz mazāk, nekā mēs sākotnēji centāmies panākt. Tajā pašā laikā mēs grasāmies sasniegt vairāk, nekā šķita iespējams pirms dažiem mēnešiem. Nesenā pagātne un notikumu attīstība finanšu tirgos pierāda, ka mums ir taisnība.
Komisār, mēs netaisāmies vainot jūs, ja jūs nolemsiet rīkoties preventīvi un iekļausiet savos tiesību aktu priekšlikumos vairāk, nekā Eiropas Parlaments no jums prasīs. Nav īstais laiks sacensties regulēšanā - jo pārmērīga regulēšana nav labāka par regulēšanas trūkumu - bet ir beidzamais laiks rīkoties, un jūs to zināt.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Priekšsēdētājas kundze, iepriekšējo gadu vai pat mēnešu notikumi, kā arī atsevišķu valstu un reģionu pieliktās pūles norāda uz arvien lielāku pārredzamības nozīmīgumu ne tikai konkrētiem uzņēmumiem, bet arī konkrētu valsts ekonomikas nozaru attīstībai.
Viens no riska ieguldījumu fondu darbību tiešās regulēšanas šķēršļiem ir šīs nozares globālais raksturs un fonda iestāžu spēja pārcelties uz citu valsti, lai izvairītos no pakļaušanās valsts regulējumam. Tas ir galvenais iemesls, kāpēc visas starptautiskās iestādes, kas nodarbojas ar riska ieguldījumu fondiem, mēģina ietekmēt fondu darbības, izmantojot to attiecības ar struktūrām, kas tiek regulētas, it sevišķi bankām.
Pārredzamības problēmas Eiropas Savienībā galvenokārt saistītas ar tiesību aktu tuvināšanu un saskaņošanu dalībvalstīs. Problēmu jomas attiecībā uz pārredzamību var raksturot šādi: vienotu standartu noteikšana informācijai, ko uzņēmumi sniedz, piedāvājot savas akcijas akciju tirgū, un uzņēmējdarbības tiesību akti un korporatīvā pārvaldība jautājumā par aģentūru kolektīvo atbildību attiecībā uz uzņēmumu ziņojumos ietverto informāciju, pastiprinot neatkarīgu padomju locekļu lomu, standarti komiteju kā padomju sastāvdaļu izveidē, informācijas došana par padomes un valdes locekļu atlīdzībām, kā arī palielināta investoru aizsardzība.
Vienotu noteikumu ieviešana, labāku nosacījumu radīšana riska ieguldījumu fondu darbībai un izvēršanai Eiropas Savienībā varētu labvēlīgi ietekmēt to attīstību Eiropā, bet atsevišķās valstīs savu individuālo noteikumu ieviešana attiecībā uz šiem fondiem nepalīdz radīt vienotu, kopēju Eiropas tirgu. Kopēju un pārredzamu principu izveide ievērojami veicinātu fonda produkta izvērsumu.
Eiropas Komisija, kas saņēma pieprasījumu pārskatīt pamatprincipus attiecībā uz nesaskaņotiem produktiem, piemēram, riska ieguldījumu fondiem, ar mērķi radīt visas Eiropas tirgu, uzskata, ka nav neviena nozīmīga argumenta tam, lai radītu ES regulas par riska ieguldījumu fondiem. Nekas nevar būt nepareizāks! Es pievienojos referenta aicinājumam Komisijai sniegt tiesisku atzinumu par riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondu pārredzamību.
Andrzej Jan Szejna
Priekšsēdētājas kundze, es gribētu sākt ar apsveikumu Poul Nyrup Rasmussen par viņa darbu pie ziņojuma, kas pamatojas uz tik dziļu analīzi un izcilām finanšu tirgu zināšanām.
Abi alternatīvo finanšu instrumentu veidi, ko mēs apspriežam, veido arvien pieaugošu aktīvu daļu globālajā tirgū un piedalās jaunu darbavietu radīšanā.
Tomēr vissvarīgāk, ņemot vērā finanšu krīzi, ko pēdējā laikā mēs esam vērojuši ar lielu nemieru un neveiksmīgi mēģinājuši apkarot, ir nodrošināt finanšu stabilitāti.
Manuprāt, visiedarbīgākais veids, kā palielināt ne tikai finanšu stabilitāti, bet arī godīgu konkurenci tirgus dalībnieku starpā, ir pastiprināt uzraudzību un pārredzamību atbilstīgajos līmeņos, nekaitējot modelim, kas pamatojas uz novatoriskām tirgus stratēģijām.
Dažas normas attiecībā uz finanšu tirgiem, kuras ir tieši un netieši piemērojamas riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondiem, patiešām atrodas virs valsts un Eiropas līmeņa. Tomēr mums ir jācenšas šos juridiskos regulējumus sakarīgi, nediskriminējoši un konsekventi īstenot un piemērot. Šī iemesla dēļ es pilnībā piekrītu Eiropas Parlamenta ieteikumiem, kas domāti Komisijai, par lielāku aktivitāti un atbilstīgu tiesību aktu priekšlikumu iesniegšanu.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Es gribu apsveikt referentu P. Rasmussen, un es domāju, ka viņa ziņojuma pielikumā ietvertie ieteikumi ir sevišķi svarīgi. Riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondi nodrošina vajadzīgo kapitālu, lai apmierinātu pieprasījumu pēc ilgtermiņa ieguldījumiem un novatorisku, bieži ļoti riskantu projektu finansēšanas. Tomēr to darbība tiek mazāk regulēta nekā banku sistēma. Finanšu tirgus stabilitāte prasa pienācīgu pārredzamību un to, ka ir jāveic īpaši pasākumi, lai novērstu pārmērīgu parādu.
Pēdējos 10 gados pensiju fondi un apdrošināšanas uzņēmumi ir devuši vienu trešdaļu no privātā kapitāla fondu savāktā daudzuma. Es domāju, ka ir vajadzīga lielāka pārredzamība, it īpaši pensiju fondiem, lai tie varētu precīzi izvērtēt dažādu ieguldījumu riska pakāpi. Es vēlos vērst uzmanību, ka riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi pamatojas uz attīstības stratēģiju, kas izveidota īsākam laika periodam nekā to ieguldījumu termiņš, kas vajadzīgs Eiropai.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Priekšsēdētājas kundze, finanšu krīze ir parādījusi, ka dažādie finanšu operatori ir savstarpēji saistīti. Viņu izturēšanās ir vājinājusi finanšu tirgus un īsto ekonomiku: izaugsmi un nodarbinātību.
Atklātu, konkurētspējīgu un uzticamu tirgu izveidošanās nav nekas tāds, kas notiek laimīgas nejaušības dēļ; to ir rādījusi Eiropas pieredze. Finanšu tirgu trauslums arī pieprasa politisku rīcību Eiropas un starptautiskā līmenī.
Ir jābūt skaidrībai par to, ka jauninājumu ieviešana nenozīmē, ka tiek imitēta vecā peļņas privatizēšanas un zaudējumu sabiedriskošanas kārtība vai ka diversificēt nozīmē pārcelt maksu par dažu cilvēku pieņemtajiem lēmumiem uz sabiedrību kopumā.
Eiropas Savienība nevar vienkārši neko nedarīt pašreizējās krīzes laikā. Referents P. Rasmussen ir uzņēmies iniciatīvu un ir spējis piedāvāt redzējumu, kurā riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondi ar kapitālu, kas pēc apjoma pārsniedz 4,5 % no pasaules IKP, nav brīvi no atbildības pret sabiedrību, un tiem jāpakļaujas saprātīgam regulējumam un uzraudzībai. Es apsveicu viņu par to un atbalstu viņa, kā arī K.H. Lehne ziņojumu par pārredzamību.
Kostas Botopoulos
(EL) Priekšsēdētāja kungs, attiecībā uz plašo un traģiski aktuālo jautājumu, ko mēs apspriežam, es vēlos pievērsties vienam vienīgam jautājumam: vai jautājumam, kuru mēs apskatām, ir labēja un kreisa atbilde? Vai krīzei ir labējs un kreiss risinājums? Daudzi teiktu, un patiešām daudzi no mums šodien to ir teikuši, ka nav - ka šādos tehniskos un ekonomiskos jautājumos ikvienam ir jāpiekrīt.
Lai gan tie, kas to saka, gandrīz vienmēr ir labējie, es gribu teikt, ka robežlīnijas šeit - un ziņojumi to parāda - ir ļoti skaidras. Kāds ir kreiso skatījums? Ka tirgus nevar pats no sevis visu regulēt un ka ir nepieciešams valsts varas regulējums, - un regulējums nozīmē pat aizliegumus. Kāpēc gan neatsaukt atmiņā to, kas pirms tam bija pateikts G. Katiforis ziņojumā: ka kredītreitingu aģentūras drīkst dot vienīgi reitingus, un visas citas darbības tām ir jāaizliedz; ka pārredzamība ir svarīga ne tikai tirgiem, bet arī pilsoņiem? Te mums jādomā par to, ka par pensiju fondiem ir jābūt īpašai uzraudzībai.
Visbeidzot, ka ir augstākā mērā svarīgi, lai valsts intervence notiek nevis beigās, kā tas notiek tagad Amerikā, un Amerikas iedzīvotāji maksā par to, bet vajadzīgajā brīdī, lai no krīzes izvairītos.
Manuel António dos Santos
(PT) Priekšsēdētājas kundze, es pilnībā piekrītu teiktajam par iespējas pavēršanos, ko radījis Poul Rasmussen izcilais ziņojums. Es tomēr teiktu, ka būtu bijusi vēl lielāka veiksme, ja būtu bijusi politiska iespēja to iesniegt pirms sešiem gadiem - un es domāju, ka Poul man piekrīt. Pirms sešiem gadiem mēs, daži no mums, mēģinājām ierosināt jautājumu par riska ieguldījumu fondu regulēšanu Eiropas Parlamentā, un vairākums, ko veidoja liberāļi un PPE, sistemātiski nepieļāva, ka sociālistu grupa iekļauj to dažādās debatēs.
Mēs tagad izjūtam krīzi, struktūras krīzi, kā to nosauc J. Almunia, krīzi, kuras beigas nevienam nav zināmas, krīzi, kuru neviens nevar izlikties neredzam. Mēs nevaram pieņemt nostāju, kādu ir ieņēmis komisārs C. McCreevy, mums jātic - un mēs gribam ticēt, ka Komisija ir sagatavojusies to darīt, turot prātā J. Almunia kunga aizrādījumus - mums jābūt aktīvākiem un jāatsakās no tā finanšu pārvaldības modeļa, kas ir noteicis Eiropas un globālo ekonomiku iepriekšējos gados. Tieši to Poul ierosina savā ziņojumā, un Komisijas pienākums - es atkārtoju, pienākums - ir to pārbaudīt un cieši ievērot.
Mia De Vits
(NL) Priekšsēdētājas kundze, cilvēki raizējas par to, kas notiks ar viņu iekrājumiem, bet šķiet, ka komisāram tas liekas mazsvarīgi. Darbinieki ir tikuši mudināti izvēlēties brīvas izvēles pensijas, kas tika uzskatītas par drošākām un efektīvākām nekā valsts noteiktās pensijas; viņu nauda tagad ir šajos pensiju fondos, bet viņiem vairs nav nekādas pārliecības.
Pašlaik notiekošais ir neveiksme tiem, kas tic neiegrožotiem brīva tirgus spēkiem. Pats komisārs ir viens no šiem brīvā tirgus ticīgajiem. Cik ir sagaidāms, regulējumam nav jābūt pārāk lielam, tā viņš izteicās pagājušajā gadā šajā namā, un to pašu viņš joprojām saka šodien. Nu, viņam nekad nav par vēlu mainīt domas. Galu galā, kādai, viņaprāt, ir jābūt turpmākai preventīvai darbībai? Savlaicīgas rīcībspējas trūkuma sekas būs jūtamas daudzus gadus. Profilakse ir labāka par ārstēšanu.
John Purvis
Priekšsēdētājas kundze, jaunais dēmons, domāju, ka komisārs man piekritīs, liekas, izpārdod vērtspapīrus bez seguma. Es gribētu lūgt Komisiju veikt pētījumu, kas salīdzina HBOS lietā bezseguma vērtspapīru izpārdošanu vienīgi pret ilgtermiņa investoru - pensiju fondu, apdrošināšanas uzņēmumu, privātu investoru un viņu fondu vadītāju - pārdošanām un vienkāršu depozītu izņemšanu, ko veic izbiedēti banku klienti un citas bankas. Es domāju, ka mūsu rīcībā būtu jābūt dažiem faktiem, pirms mēs steidzam izdarīt secinājumu, kas tomēr būtu tikai vēl viens kļūdains secinājums.
Savā ziņojumā, kuram arī mūsu grupa ir devusi lielu ieguldījumu, P. Rasmussen kungs izmantoja HBOS un Northern Rock kā iemeslu lielākam regulējumam, bet HBOS un Northern Rock bija bankas, nevis riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondi, un pilnībā pakļāvās pašreizējās banku regulatīvās sistēmas stingrajām prasībām, tostarp prasībām par statūtu kapitālu. Vai tā nav ironija, ka krīze ir iestājusies un izplatījusies, iespējams, visstingrāk regulētajā finanšu nozares daļā? Sargieties no Sarbanes-Oxley tiesību akta!
Victor Boştinaru
(RO) Dažreiz mēs, it īpaši politiķi, iekrītam dogmatisma slazdā, kas ved pie katastrofālām sekām. Pirms dažiem gadiem liberālisma un it sevišķi neoliberālisma atbalstītāji būtu uzskatījuši par neiespējamu, ka kaut kas tāds kā nesenie notikumi Vašingtonā varētu notikt. Viņi būtu to noraidījuši, pamatojoties uz savu doktrīnu, un tomēr tas notika. Šodien globalizācijas kontekstā sekas neliek uz sevi gaidīt, un tās ietekmē katru valsti un ikvienu tautsaimniecību. Tas, ko P. Rasmussen ziņojums saka, ir, ka ES jāsāk rīkoties, un es esmu pārliecināts, ka Eiropas Parlamenta vēlēšanu rezultātā Eiropas Komisija tiks aicināta risināt šo problēmu, kas ietekmē dzīvi ne tikai dažiem, bet dzīvi visas Eiropas Savienības iedzīvotājiem - un risinās to.
Margarita Starkevičiūt
Priekšsēdētājas kundze, pirms kāda laika mēs karsti debatējām par ieguldījumu bankām. Tagad ieguldījumu bankas ir pazudušas no tirgus, un mēs jūtamies labi ar pašreizējiem noteikumiem banku sektorā. Tas pats jautājums attiecas uz riska ieguldījumu fondiem. Riska ieguldījumu fondi pašreizējā vidē vairs nav ilgtspējīgi, un es patiešām uzskatu, ka mums ir vajadzīgi tikai vienādi noteikumi visiem ieguldījumu fondiem, nevis īpaši noteikumi riska ieguldījumu fondiem. Ar šiem noteikumiem, P. Rasmussen kungs, mēs īstenībā kavējam finanšu nozares restrukturizāciju, un zaudējumi pieaugs. Tas nozīmē, ka galu galā jūs nespēsiet aizsargāt vienkāršos cilvēkus, kurus gribat aizsargāt.
Charlie McCreevy
Komisijas loceklis. - - Priekšsēdētājas kundze, viens no iepriekšējiem runātājiem, izvēršot savu domu, uzsvēra - bet es esmu pārliecināts, viņš nedomāja, ka es to vērsīšu pret viņu, - teica, ka cilvēkiem nebūtu jāļauj pašu dogmatismam padarīt viņus aklus.
Šajās konkrētajās debatēs ir bīstami mēģināt atrast līdzsvarotu risinājumu mūsu pašreizējām problēmām. Visumā ziņojums, kas ir ticis ievērojami grozīts kopš P. Rasmussen kunga piedāvātās sākotnējās domas, ir patiess mēģinājums, manuprāt, rast līdzsvarotu pieeju visai šai jomai. Bet daudzi debašu dalībnieki šajā namā vēlas nelīdzsvarotu pieeju tai, un tas neatspoguļojas visā, kas bija ziņojumā.
Daži - daudzi runātāji no vienas strīda puses it īpaši - redz pašreizējo finanšu nestabilitāti un grūtības, kas neapšaubāmi pastāv, kā lielu izdevību visu likvidēt regulējot, un gan valstu, gan īpaši Eiropas mērogā pastāv liels risks, ka te izvēlēsies ļoti nelīdzsvarotu pieeju.
Es domāju, ka J. Purvis kungs trāpīja īsti mērķī, kad viņš pieminēja, ka šīs konkrētās finanšu krīzes vislielākā ironija ir patiesība, ka tieši visstingrāk regulētā nozare, proti, bankas bija tās, kas nokļuva pašas un mēs pārējie tām līdzi ievērojamās grūtībās, un ka ne jau privātā kapitāla vai riska ieguldījumu fondi bija tie, kas radīja šīs problēmas. Patiesībā daudzi no tiem cieta ievērojamus zaudējumus kā rezultātu tam, kas notika citās jomās.
Es noteikti ņemšu vērā to, ko J. Purvis kungs teica par pārbaudi, kā bezseguma vērtspapīru izpārdošanas gadījumi ietekmēja vairāku šo iestāžu stāvokli salīdzinājumā ar to, ko ir devusi ilgtermiņa investoru ilgtermiņa rīcība. Man ir aizdomas, ka J. Purvis kungs zina atbildi gandrīz tikpat labi kā es, un tā ir tāda, ka šajos divos konkrētajos gadījumos, kurus viņš pieminēja, vērtspapīru tirgotāji nebūs tie, kas tiks uzskatīti par problēmu šajā jomā: tie bija ilgtermiņa investori, kas pamatoti atbrīvojās no ilgtermiņa statusa, jo viņi juta, ka konkrētajai iestādei nebija drošas finansiālas bāzes.
Bet lai nu kā arī būtu, es uzskatu, ka P. Rasmussen un J. Lehne ziņojumi, kas nonākuši līdz mums, ir patiess mēģinājums skatīt visas šīs konkrētās jomas līdzsvarotā veidā. Un es esmu gatavs to darīt. Vairākus mēnešus - tagad gandrīz jau gadu - es esmu ziņojis, ka es gatavojos darīt kaut ko kredītreitingu aģentūru jomā. Jau pagājušā gada novembrī, decembrī es uzsāku šo procesu, rakstot Eiropas Vērtspapīru regulatoru komitejai (EVRK), uzdodot viņiem vairākus jautājumus, saņemot beidzot no viņiem ziņojumus šogad, kā arī Eiropas Vērtspapīru tirgus ekspertiem (EVTE) un citām iestādēm. Un, kad būšu saņēmis to visu, es vērsīšos ar priekšlikumu Parlamentā un Padomē nākamo pāris mēnešu laikā. Kredītreitinga aģentūras ir īpaši minētas P. Rasmussen ziņojumā.
Es esmu arī pūlējies vairāk nekā gadu kaut kādā veidā ieviest kārtības atblāzmu domā par uzraugu kolēģiju vai labāku regulatīvo sistēmu pārrobežu finanšu iestādēm.
Ikviens, kas ir sekojis līdzi šīm konkrētajām debatēm, ļoti labi zina, ka dalībvalstu starpā nav bijusi vispārēja vienprātība vai kaut kas tai līdzīgs. Priekšlikums, kas pašlaik ir ECON komitejā ar Peter Skinner kā referentu, proti, Maksātnespējas II direktīva, un idejas, ko es tajā ierosināju par pārrobežu apdrošināšanas uzņēmumu uzraudzību, ir izsaucis ievērojamu pretestību dalībvalstīs un daudzos parlamentāriešos šajā namā, kas ietekmē uzraugu un dalībvalstu viedokļus. Un lai gan kopumā šis Parlaments prasa labāku pārrobežu uzraudzību, tiklīdz notiek pārbaude ar jautājumu, kas man būtu darāms, lai panāktu saskaņotāku pieeju pārrobežu uzraudzībai, viņi atkāpjas un pārstāv savas nacionālās nostājas.
Tāpēc būsim mazliet godīgāki par visu šajās konkrētajās debatēs, kā arī visās debatēs.
Kapitāla prasību direktīvas jomā, kā to zinās cilvēki, kas tai seko ECON komitejā, kad mēs iesniedzām Kapitāla prasību direktīvu, pāri palika vairākas jomas, par kurām mēs teicām, ka mēs tās risināsim Kapitāla prasību direktīvas grozījumos 2008. gada rudenī. Tas ir krietni vairāk nekā pirms gada, pirms 18 mēnešiem.
Mēs esam pievienojuši īpaši citas jomas, piemēram, tādas kā pārrobežu finanšu grupu uzraudzība, par ko mēs galu galā saņēmām sava veida secinājumus no ECOFIN Padomes pirms dažiem mēnešiem, un es esmu ziņojis par to, ko es gatavojos darīt jautājumā par "izcelsmes un izplatīšanas” modeli. Ir notikusi tuvināšanās salīdzinājumā ar to, ko es paudu kā savus nodomus pirms vairākiem mēnešiem - ko es gribu darīt, - un es piedāvāju dažus priekšlikumus; tas ir atspoguļots P. Rasmussen kunga ziņojumā, kas vairāk vai mazāk izteic tādu pašu domu kā es šajā konkrētajā jautājumā. Bet, pirms tas nonāk attiecīgajā komitejā, es jums jau pateikšu: Parlamenta deputāti - ja forma ir kaut kas nesvarīgs - daudzos gadījumos pārstāvēs viņu pašu dalībvalstu nostāju, kas ļoti lielā mērā vēršas pret to, ko esmu te piedāvājis.
Pīrāga īsto labumu pierādīs ēšana. Nav nekādas jēgas atbalstīt P. Rasmussen ziņojumu šajā konkrētajā jomā un tad, no otras puses, kad Parlamentam iesniedz konkrētu jautājumu ierosinājuma veidā - ko es arī iesniegšu nākamos pāris mēnešos un par kuriem es pirms daudziem mēnešiem brīdināju, ka es gatavojos to darīt, - ja tad Parlamenta deputāti nostājas savās nacionālajās pozīcijās, pārstāvot savas valsts banku sistēmas dažu uzņēmumu viedokļus un dažu dalībvalstu valdību uzskatus, tad tā noteikti nebūs laba doma.
Un es vēlreiz apelēju pie racionālas pieejas un vismaz kaut kādas saskaņotības. Es ļoti cienu cilvēku uzskatus, kas visā šajā lietā ir konsekventi: cilvēkus, kas saka: "Es neuzskatu, ka tā ir īpaši laba doma,” un iztur šo nostāju viscaur, paužot to šeit, Parlamentā un arī tad, kad viņi iet uz komiteju un saglabā šo nostāju.
Bet man patiešām ir grūtības ar cilvēkiem, kuri kopumā atbalsta kaut kādu piedāvājumu dažās jomās, kas tiek minētas, un tad, kad tas konkretizējas īpašā priekšlikumā, atkāpjas un lielākā vai mazākā mērā pārstāv paši savas dalībvalsts nostāju vai savu dalībvalstu iestāžu viedokļus.
Bet tieši šī pilsēta, iespējams, ir pasaules lobēšanas galvenā mītne. Es esmu dzirdējis dažādus skaitļus gadu gaitā par to, vai šeit ir vairāk lobētāju, nekā to ir Vašingtonas Kapitolijā, bet katrā gadījumā lielas atšķirības tajos nav.
Tāpēc man būs interesanti, kad dažas no manām ierosinātajām idejām, par kurām esmu runājis labu laiku un kas tagad ir publiskajā telpā (par tām ir notikušas konsultācijas, ir iznākuši raksti par tām, un visi kaut ko zina par šiem piedāvājumiem minētajās jomās) - kad tūlīt pēc neilga laika šie piedāvājumi nonāks pie Eiropas Parlamenta deputātiem, - vai visi tie deputāti, kuri tik iespaidīgi iestājās par noteiktām izmaiņām plašākā līmenī, nonākot pie konkrētām lietām, sekos līdzi un atbalstīs to, kas tur būs.
Mēs esam labi ņēmuši vērā punktus, kas nosaukti gan P. Rasmussen, gan J. Lehne ziņojumā. Kā es apsolīju savās iepriekš izteiktajās piebildēs, mēs uz to dosim konkrētāku atbildi kopsakarā, kā tas paredzēts pamatnolīgumā. P. Rasmussen kungs ir prasījis man, vai tas notiks pirms šī gada beigām - es domāju, ka pirms pāris mēnešiem viņš izteica cerību, ka līdz gada beigām mēs varēsim dot atbildi - un es apsolīju viņam, ka mēs spēsim dot atbildi.
Bet, atbildot kungam, kurš runāja par to, ka nevienam nevajadzētu pašu dogmatismam ļaut padarīt sevi aklu, es domāju, ka viņš, iespējams, attiecināja to uz pretējo strīda pusi. Es aicinu cilvēkus nama tajā pusē arī pašiem neļauties sava dogmatisma radītajam aklumam.
Poul Nyrup Rasmussen
referents. - Priekšsēdētājas kundze, es gribu pateikties kolēģiem, kā arī komisāram par debatēm.
Pirms es apkopoju debates, jo ziņojums attiecas uz mani, es gribu pateikt savam kolēģim J. Purvis kungam, ka ir tiesa, ka bankas tiek regulētas, bet produkti, kas bija visu šo mūsu nepatikšanu cēlonis, nav regulēti, un tas, ka mēs varam tik daudz ieguldīt citur no kopējās bilances, cik mēs faktiski darījām, netika regulēts. Tāpēc, J. Purvis kungs, atbilde ir tā, ka mums ir vajadzīgs labāks regulējums, un mums ir vajadzīgs regulējums arī produktiem.
Es gribu teikt M. Starkevičiūtė kundzei, lai izvairītos no jebkādiem pārpratumiem, ka es nerunāju par vienības regulēšanu, bet par izturēšanās regulēšanu. Mēs zinām, ka reālajā dzīvē riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondi bieži maina savas tiesiskās struktūras, un tam ir daudz piemēru - ieguldījumu bankas pašas ir veikušas privātā kapitāla fondu darbības. Tādēļ mums ir jāmaina tieši izturēšanās veids, un tā ir šī ziņojuma būtība.
Es gribu teikt komisāram C. McCreevy, ka ir viena būtiska lieta, kam nav nekā kopīga ar dogmatismu vai ko citu, ko es gribu uzsvērt jums, un proti, ka pirmā rindkopa mūsu ziņojumā uzsver to, ka regulai ir jāaptver visi finanšu dalībnieki. Tas ir šī ziņojuma pamatanodoms, jo pirmoreiz Eiropas Savienības likumdošanas vēsturē tas, ko mēs gribam, ir kopēja visaptveroša regula, kam pamatā ir vienlīdzīgu konkurences apstākļu filozofija, neatstājot nevienu ārpusē, bet kurai ir vienreizējs regulējums, kas aptver visus finanšu dalībniekus. Ziņojums pievieno skaidru piebildi: "tostarp riska ieguldījumu fondi un privātā kapitāla fondi”. Tad pasakiet jūs man, komisār C. McCreevy un visi pārējie Eiropas Parlamentā: "Jā, es jums piekrītu, bet ne attiecībā uz riska ieguldījumu vai privātā kapitāla fondiem.” Par ko mēs te runājam? Trīs gadus mēs esam diskutējuši ar jums par to, vai privātā kapitāla vai riska ieguldījumu fondi ir jāietver vai nav jāietver regulā. Pirms finanšu krīzes jūs teicāt, ka tas nav nepieciešams: tie spēj regulēt labāk nekā jebkura valdība, tāpēc ļaujiet tiem darīt viņu darbu. Tagad jūs sakāt, ka tiem nav nekādas daļas finanšu krīzē, tāpēc mēs neiejauksimies riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondu regulējumā.
Komisāra kungs, jūs runājāt par lobēšanu šeit, Eiropas Parlamentā. Es varu apstiprināt jums, ka daudzi riska ieguldījumu fondi, lobiju organizācijas un privāta kapitāla organizācijas te atrodas dienu un nakti, vienmēr. Bet es domāju, ka Parlamentam tagad ir uzstājīgi jāprasa, lai Komisija - un tas esat jūs - pirms gada beigām iesniedz regulu kopumā; šis ir pirmais punkts, kas aptver visus finanšu dalībniekus.
(Aplausi)<BRK>
Klaus-Heiner Lehne
referents - (DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, fondu pārredzamība ir tik liela, ka labi situētās reitingu aģentūras, pat vēl labāk situētās banku valdes un trūcīgāk situētās regulatīvās iestādes vairs nezināja, kas notiek. Tāda ir situācija ar lietu pārredzamību. Tas, ka mums ir jārīkojas, ir acīmredzams un neprasa turpmāku pamatojumu.
Komisār, jūs uzdevāt jautājumu par nostāju attiecībā uz vērtspapīru tirgotājiem. Tas nav jautājums par to, vai vērtspapīru tirgotāji paši dienas beigās cieš zaudējumus. Runa ir par to, ko viņi iekustina un kādu kaitējumu tas varētu būt radījis. Patiesībā runa ir par to, kā viņu darbības ietekmē citus. Patiešām, tieši tas ir īstais iemesls, kāpēc regulatori daudzās valstīs ir reaģējuši.
Kā daudzi deputāti ir izteikušies, runa ir par vienkāršiem cilvēkiem, par pensionāriem un nodokļu maksātājiem. Man vēlreiz ir jāuzsver, ka mēs nacionalizējam zaudējumus, un tas nevar būt pareizi.
Mans ziņojums, tāpat kā P. Rasmussen kunga ziņojums satur ļoti daudz ļoti specifisku priekšlikumu. Manā gadījumā tie galvenokārt attiecas uz uzņēmējdarbības tiesību aktu jautājumiem. Ir samērā viegli izstrādāt un īstenot priekšlikumus par šiem jautājumiem. Būtībā vienīgais, kas ir jādara, ir jāpapildina esošie noteikumi. Tas arī nekādā veidā nav diskriminējoši pret dažiem riska ieguldījumu vai citiem fondiem.
Pašlaik mums Eiropā ir situācija - un neviens to neapstrīd, - kurā šos alternatīvos finanšu instrumentus regulē valstu tiesību akti, bet dažos gadījumos tas notiek ļoti atšķirīgos veidos. Ir pilnībā vērts tos visus iekļaut Eiropas finanšu tirgū un regulēt vienoti. Prasīt vēl vairāku citu speciālistu ziņojumus tagad, kad mēs jau esam diskutējuši par šo jautājumu, kā P. Rasmussen teica, trīs gadus, kad mums šeit, Parlamentā, jau ir speciālistu pētījumi, kad Komisija ir nodarbojusies ar šo jautājumu un mums ir notikušas noklausīšanās par to, tas, manuprāt, ir bezjēdzīgi un tikai šķiestu laiku. Patiešām ir jāveic īsti praktiski pasākumi. Situācija prasa rīcību.
Ļaujiet man vēl izteikt piebildi attiecībā uz valdību fondiem. Es jums pilnīgi piekrītu. Mums ir vajadzīgi valdību fondi, un ilgtermiņā mums būs vajadzīgi valdību fondi arī no citām valstīm, no valstīm ārpus ES, jo citādi varbūt kļūs neiespējami beigu beigās finansēt infrastruktūras izdevumus Eiropā. Tas ir jautājums, kurā jums noteikti ir arī Juridiskās komitejas atbalsts, lai gan tas nav tieši saistīts ar tematu, ko mēs šodien apspriežam. Mēs vienmēr esam atbalstījuši Komisijas iniciatīvas šajā sfērā, un mēs tā darīsim arī turpmāk.
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks rītdien.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 142. pants)
Corina Creţu  
rakstiski. - (RO Fakts, ka pārredzamības trūkums attiecībā uz riska ieguldījumu un privātā kapitāla fondiem ir novedis pie pašreizējās ekonomiskās krīzes uzliesmojuma, nav apstrīdams. Tas ir viens no iemesliem, kas kopā ar citiem apstākļiem ir novedis pie tā, ka pašreiz ir neiespējami precīzi novērtēt daudzu iestāžu parādu un aizdevumu bilanci. Gadiem ilgi šīs finanšu iestādes ir grāvušas ekonomiku un veikušas agresīvas pārņemšanas, ignorējot ne tikai savas darbības ekonomiskās, bet arī sociālās sekas vidējā un ilgstošā laikposmā. Dzenoties vienīgi pēc ātras peļņas izredzēm, tās diriģēja un izpildīja veselu uzņēmumu sabrukumu, radot pārrāvumus tautsaimniecībā un spēlējoties ar naudas tirgiem pilnīgā nevērībā par pārredzamību un noteikumiem. Ir skaidrs, ka šie fondi ir jāregulē un ka ir jāiedibina pienācīgs pārredzamības līmenis. Tas ir nepieciešams ne tikai finanšu tirgu stabilitātei, veselībai un kārtīgai funkcionēšanai, bet arī, lai samazinātu risku, kas apdraud tos finanšu tirgus, kuri ir savas attīstības agrīnā stadijā jaunattīstības valstīs un kam tāpēc nav stabilitātes. Krīze ir pierādījusi, cik bīstamas ir laissez-faire sekas un cik svarīgi ir nodrošināt turpmāk finanšu darbības pārredzamību.
Daniel Dăianu  
rakstiski. - (RO) Es apsveicu referentu par viņa neatlaidību, strādājot pie temata pretēji dažādu personisku interešu stingrai pretestībai. Arvien dziļākajai finanšu krīzei ir strukturāli cēloņi, kas saistās ar finanšu darījumu pārmērīgi lielo izplatīšanos iepriekšējos desmit gados, kas pamatojās uz nepilnvērtīgu kredītu pārvēršanu vērtspapīros, neapvaldītu risku uzņemšanos, pienācīgas uzcītības zudumu un izpratnes trūkumu par sistēmiskiem riskiem. Ar riska ieguldījumu fondiem it īpaši saistās tāda problēma, ka tie veicina sistēmisko risku palielināšanos. Apgalvojums, ka tas, kas likts uz spēles, ir investoru nauda, ir tikai ļoti maza daļa no kopējā stāsta. Ļoti augsts kredītieguldījumu līmenis un nodošanās īstermiņa ieguvumiem palielina pārrēķināšanos. Bet vēl jo sliktāk, ka šādu darbību spekulatīvais raksturs rada nestabilitāti un var kaitēt finanšu stabilitātei, kā to skaidri ir parādījusi pašreizējā krīze. Riska ieguldījumu fondu (un privātā kapitāla fondu) darbošanos ir vērts iekļaut regulēto finanšu vienību jomā. Kredītieguldījumi nedrīkst notikt neierobežoti Tāpat arī riska ieguldījumu fondiem ir jāsniedz regulatīvajām un uzraudzības iestādēm pilna informācija par saviem darījumiem.
