Gatavošanās Eiropadomes 2010. gada 16.-17. decembra sanāksmei - Pastāvīga krīzes pārvaldības mehānisma izveide euro zonas finansiālās stabilitātes saglabāšanai (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir kopējās debates par:
Padomes un Komisijas paziņojumiem par gatavošanos Eiropadomes sanāksmei (2010. gada 16.-17. decembris) un
jautājumu, uz kuru jāatbild mutiski un kuru uzdeva S. Bowles Ekonomikas un monetārās komitejas vārdā Komisijai: pastāvīga krīzes pārvaldības mehānisma izveide, lai saglabātu euro zonas finansiālo stabilitāti (B7-0659/2010).
Olivier Chastel
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāj, komisār, godājamie deputāti! Padomes vārdā vēlos jums pateikties, priekšsēdētāja kungs, par šo iespēju uzstāties Parlamentā, lai jūs iepazīstinātu ar jautājumiem, ko apspriedīs Eiropadome.
Eiropadomes rītdienas un parītdienas sanāksme noteikti būs izšķirošs solis, lai nostiprinātu Ekonomikas un monetārās savienības ekonomikas pīlāru. Svarīgākais darba kārtības punkts patiesībā būs finansiālās stabilitātes nostiprināšana. Mēs dzīvojam laikā, kad pastāv ārkārtas apstākļi, kas ir radījuši un turpina radīt būtiskas problēmas gan valdībām, gan pilsoņiem. Mums jārīkojas, lai nodrošinātu, ka tiek pārvarēta pašreizējā finanšu krīze un atjaunota uzticība.
Kopš krīzes sākuma esam apliecinājuši savu apņemšanos īstenot pasākumus, kas vajadzīgi, lai saglabātu finansiālo stabilitāti un veicinātu ilgtspējīgas izaugsmes atjaunošanos. Krīze jo īpaši ir uzsvērusi vajadzību izveidot papildu instrumentu euro zonas stabilitātes saglabāšanai. Mums bija jāizveido ad hoc mehānisms, ko izmantojām, lai atbalstītu Īriju. Tomēr vidējā termiņā mums patiešām vajadzīgs pastāvīgs instruments.
Šai nolūkā, nepārtraukti apspriežoties ar Eiropadomes priekšsēdētāju, nākamajā Eiropadomes sanāksmē rīt no rīta Beļģijas valdība iesniegs priekšlikumu lēmumam grozīt Līguma 136. pantu, lai izveidotu mehānismu, kas aizsargātu visas euro zonas finansiālo stabilitāti. Eiropadomi aicinās apstiprināt šo lēmuma projektu un sākt vienkāršotu pārskatīšanas procedūru, kā paredzēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 48. panta 6. punktā. Tās mērķis būs minētā lēmuma oficiāla pieņemšana 2011. gada martā un šā lēmuma stāšanās spēkā 2013. gada 1. janvārī.
Turklāt Eiropadomes oktobrī apstiprinātā Ekonomikas pārvaldības darba grupas ziņojuma īstenošana ir svarīgs solis fiskālās disciplīnas palielināšanas, plašākas ekonomikas uzraudzības un padziļinātas koordinācijas virzienā. Šis jautājums, ko mēs uzskatām par ļoti svarīgu, pašreiz ir gan Parlamenta, gan Padomes ziņā un būtu jāatrisina līdz nākamā gada vasarai.
Visbeidzot, vēlos uzvērt jaunās stratēģijas "Eiropa 2020” ietekmi izaugsmes un nodarbinātības jomā, kam ir svarīga nozīme, lai mēs izkļūtu no krīzes. Beļģijas prezidentūra ir apņēmīgi turpinājusi "Eiropa 2020” īstenošanu, lai bruģētu ceļu ilgtspējīgai ekonomikas atveseļošanai.
Papildus šiem ekonomiska rakstura jautājumiem vēlos minēt vēl divus. Eiropadome risinās jautājumu par Eiropas Savienības attiecībām ar tās stratēģiskajiem partneriem. Ārlietu padome baroneses Ashton vadībā ir sagatavojusi progresa ziņojumus par trīs partneriem - Amerikas Savienotajām Valstīm, Ķīnu un Krieviju. Tāpēc Eiropadome uzmanīgi uzklausīs baroneses Ashton uzstāšanos par Eiropas Savienības attiecībām ar tās stratēģiskajiem partneriem. Baronesi Ashton aicinās izmantot šo pieeju arī saistībā ar citiem partneriem, piemēram, Ukrainu, Āfriku, Indiju un Brazīliju, un 2011. gada martā iesniegt ziņojumu, aprakstot, kāda ir viņas saziņa ar šīm valstīm.
Mans pēdējais punkts attiecas uz Melnkalnes iesniegto pieteikumu, lai kļūtu par Eiropas Savienības dalībvalsti. Vispārējo lietu padome atzinīgi novērtēja Komisijas atzinumu par Melnkalni. Šī valsts ir panākusi progresu saistībā ar atbilstību politiskajiem kritērijiem, ko noteica Eiropadome Kopenhāgenā, un stabilizācijas un asociācijas procesa prasībām. Tomēr vajadzīgi turpmāki centieni, it sevišķi, lai īstenotu septiņas galvenās prioritātes, kas izklāstītas Komisijas atzinumā. Ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, Padome ieteica Melnkalnei piešķirt kandidātvalsts statusu, un Eiropadome šo jautājumu izskatīs.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, godājamie deputāti! Šīs nedēļas Eiropadome pievērsīs uzmanību diviem galvenajiem mērķiem: vienoties par euro zonas turpmākā pastāvīgā Eiropas stabilitātes mehānisma galvenajām iezīmēm un par nelielajām izmaiņām Līgumā, kas šim mehānismam nodrošinās juridisku aizsardzību. Tāpēc ceru un sagaidu, ka šī Eiropadome vērsīs uzmanību uz rezultātiem, nostabilizējot paredzēto virzienu un nostiprinot vienprātību. Panākot vienošanos, šī Eiropadome arī sniegs vienotības, solidaritātes un nepārprotama atbalsta signālu attiecībā uz Eiropas projektu, taču šajā saistībā vēl jāpaveic daudz smaga darba.
Mēs visi zinām, ka pašlaik Eiropas Savienībai un it sevišķi euro zonai ir daudz likts uz spēles. Daudzi cilvēki Eiropas Savienību, vēloties saņemt atbildes: tirgi, mūsu partneri pasaulē, bet, galvenais, mūsu pilsoņi. Ko viņi sagaida? Kā mēs vislabāk varam viņus pārliecināt? Manuprāt, atbilde ir skaidra. Mums jāparāda, ka Eiropas Savienība kontrolē notiekošo, ka mums ir rīcības virziens, kuru ievērosim, un ka mēs runājam un rīkojamies vienoti. Mums nav vajadzīgs skaistumkonkurss, kurā piedalās vadītāji, pretrunīgu scenāriju kakofonija vai paziņojumi, kam neseko rīcība.
Jā, mēs esam saskārušies ar nopietnām problēmām, taču, ja mierīgi aplūkosit faktus, redzēsit, ka Eiropas Savienība sekmīgi risina šīs problēmas. Saistībā ar Grieķiju un Īriju mūsu priekšā bija divas konkrētas problēmas. Abos gadījumos pieņēmām vajadzīgos lēmumus. Abās situācijās ES bija spējīga rīkoties, taču mums jāievieš tālejošas reformas, lai izvairītos no šādām situācijām nākotnē.
Šādu reformu priekšnoteikums ir Eiropas ekonomikas reāla pārvaldība. Tāpēc ekonomikas pārvaldības tiesību aktu kopums būtu jāaplūko kā stūrakmens sistēmā, kas eiropiešiem un tirgiem nodrošina uzticību, ka ir ieviestas īstās struktūras. Ceru, ka Parlaments turpinās šiem Komisijas priekšlikumiem piešķirt prioritāti, lai līdz nākamā gada vidum tos varētu pilnībā īstenot.
Mūsu nākotnes sistēmas pamatā būs atsevišķi un kopēji centieni, atbildība un solidaritāte. Mēs strauji dodamies šajā virzienā. Vienlaikus ir jākonsolidē valsts finanses. Lai atjaunotu uzticību, kas ir kritiski svarīga izaugsmei, ir vajadzīgas stabilas valsts finanses. Daudzās dalībvalstīs fiskālās politikas pašreizējais virziens nesekmē valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, un šim virzienam ir vajadzīgi koriģējoši pasākumi.
Mums, protams, skatiens jāvērš tālāk par fiskālo konsolidāciju, proti, izaugsmes veicināšanas virzienā, un, pateicoties stratēģijai "Eiropa 2020”, mēs sējam Eiropas nākotnes izaugsmes sēklas. Šī stratēģija Eiropai nodrošina reālas izaugsmes perspektīvas. Redzu, ka aizvien vairāk dalībvalstu pilnībā apgūst stratēģijas "Eiropa 2020” potenciālu. Ņemsim to par pamatu un paātrināsim izaugsmi sekmējošas reformas. Ja stratēģiju "Eiropa 2020” uztversim nopietni, tā varēs virzīt mūsu vietējās, valstu un Eiropas tautsaimniecības pretī izaugsmes nākotnes avotiem.
Mēs smagi strādājam, lai mēneša laikā iesniegtu pirmo Gada izaugsmes pētījumu. Esmu pārliecināts, ka šogad šis pētījums būs svarīgs temats šajā Parlamentā - tāpat kā Eiropas Savienības turpmākais budžets un tas, kā tā lielo potenciālu var izmantot, lai veicinātu izaugsmi un radītu darba vietas.
Mums ir arī jāaplūko mūsu banku sistēma un attiecīgi jārīkojas, lai nodrošinātu, ka bankas spēj pienācīgi finansēt ekonomiku, it sevišķi MVU. Saistībā ar tautsaimniecību stabilizēšanu liela daļa mūsu rīcības bija ad hoc vai pagaidu rakstura. Vēl viens svarīgs elements, kas mums jānodrošina un kas saistīts ar mūsu pieeju attiecībā uz tālejošām reformām, ir pastāvīgs stabilitātes mehānisms.
Tāds ir Eiropas stabilitātes mehānisma mērķis. Pēc intensīvas un ļoti sekmīgas apspriešanās mēs pagājušā mēneša beigās varējām iepazīstināt ar šā mehānisma izklāstu. Esmu pārliecināts, ka Eiropadome šonedēļ to atbalstīs, lai gan nākamo nedēļu laikā vēl ir jāizstrādā šā mehānisma precizējumi.
Mehānisms būtu arī jāatbalsta ar lēmumu īstenot nelielas un koncentrētas izmaiņas Līgumā. Tā kā dalībvalstis ir vienojušās par šīm Līguma izmaiņām, šī pieeja ir ātri jāīsteno. Līguma izmaiņu mērķis ir ļoti konkrēts. Tas ir vienkāršs, pragmatisks grozījums, lai nodrošinātu konkrētu vajadzību. Vajadzīgas tikai vienkāršas izmaiņas, lai to īstenotu. Tāpēc neļausimies kārdinājumam pārmērīgi sarežģīt šo jautājumu vai mākslīgi to saistīt ar citiem tematiem un neļausim, ka mūsu uzmanība tiek novērsta no konkrētā uzdevuma. Euro atbalsta liela politiskā griba. Gan pagaidu mehānisms, gan tagad arī pastāvīgais mehānisms ir svarīgākie lēmumi, lai parādītu, ka dalībvalstis tik ļoti kā vēl nekad vēlas atbalstīt euro stabilitāti un integritāti.
Visi šie elementi - ekonomikas pārvaldība, fiskālā konsolidācija, izaugsmi sekmējošas reformas, efektīvas bankas, Eiropas finanšu stabilitātes instruments un tā pēctecis - Eiropas stabilitātes mehānisms - ir savstarpēji saistīti. Tie jāaplūko kā vienots kopums, lai izstrādātu visaptverošu reakciju uz krīzi un novērstu tās atkārtošanos nākotnē.
Eiropas Centrālās bankas veiktie pasākumi, protams, būtiski veicina šā mērķa sasniegšanu.
Visi ir vienisprātis, ka šogad īstenotā rīcība - kas vislabāk vērojama attiecībā uz Grieķiju un Īriju - ir visas Eiropas Savienības un tās dalībvalstu plašākajās interesēs. Šās rīcības pamatā galvenokārt ir tādi principi kā solidaritāte, kopēja atbildība, riska dalīšana un savstarpēja atbalsta sniegšana, kad tas vajadzīgs. Es zinu, ka Parlaments šos principus augstu vērtē. Arī es tos augstu vērtēju, tāpēc saprotu, kādēļ citas idejas ir atmestas, lai īstenotu šos principus, izmantojot citus iespējamos mehānismus.
Šeit vēlos skaidri norādīt, ka eiroobligācijas pašas par sevi ir interesanta ideja. Komisija pati šo ideju ierosināja 2008. gadā, kad novērtējām Ekonomikas un monetārās savienības pirmos desmit gadus, taču pašlaik esam krīzes situācijā, un mūsu rīcībā jau ir finanšu mehānismi, lai šo krīzi risinātu, piemēram, Eiropas finanšu stabilitātes instruments. Tie ne tuvu netiek pilnībā izmantoti, un tos var uzlabot un pielāgot daudz ātrāk, nekā varētu izstrādāt alternatīvas, neraugoties uz to, cik šādas alternatīvas varētu būt interesantas.
Tāpēc, lai gan saprotu, ka vēlaties apsvērt katru iespējamo risinājumu, šis ir laiks, kad jārīkojas nekavējoties. Paturēsim šo ideju prātā nākotnei, bet tagad koncentrēsim uzmanību uz to, kāds varētu būt risinājums, lai panāktu vienprātību starp dalībvalstīm, un ko var paveikt ātri un izlēmīgi.
Kopīgi strādāsim līdz šā gada beigām, sniedzot pārliecinošu vēstījumu, ka Eiropas Savienībai ir vienots redzējums par tās ekonomiku un šā redzējuma īstenošanu. Īstenosim to, skaidri apzinoties mūsu galamērķi, un nešaubīsimies arī, kāds ir šis galamērķis: spēcīga un stabila euro zona vēl vienotākā Eiropas Savienībā.
Priekšsēdētājs
Es vēlētos pateikties Padomes priekšsēdētājam O. Chastel un Komisijas priekšsēdētājam J. M. Barroso par viņu ievadrunām šīs diskusijas sākumā. Mēs diskutējam par ļoti svarīgu jautājumu. Krīzes pārvarēšana un darba vietu radīšana ir mūsu pilsoņu prioritāte. Rīt un parīt Eiropadome šim jautājumam pievērsīs vislielāko uzmanību.
Joseph Daul
PPE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Eiropadomei, kuras sanāksmi atklās šonedēļ, būs konkrēts konteksts: spekulatīvi uzbrukumi euro, eiroskepses atjaunošanās un sekas Eiropas finanšu jomā laikā, kad šis Parlaments gatavojas balsot par 2011. gada budžetu.
Šie jautājumi, protams, ir cieši saistīti. Euro krīze un solidaritātes pasākumi ir ietekmējuši Eiropas iedzīvotāju pirktspēju, un viņi prāto, vai visi šie centieni ir kaut ko devuši, vai tie nodrošina rezultātu, tāpēc pat tādās valstīs, kas līdz šim ir atbalstījušas Eiropas projektu, ir sākusies eiroskepse. Šo fenomenu ir pārņēmušas populistiskas un ekstrēmistu politiskās frakcijas, kuras barojas no cilvēku bailēm un kārdinājuma ierauties sevī un kuras, nokļuvušas valdībā, nespēj nodrošināt brīnumlīdzekli.
Sākšu ar euro, kas mums ir jāaizsargā un jānostiprina, vienlaikus uzdodot sev dažus pamatjautājumus.
Pirmkārt, vai Eiropai jebkad ir bijusi tik stabila valūta kā euro? To saku tiem, kas ar nostaļģiju piemin valstu valūtas: solis atpakaļ nozīmētu katastrofālas sekas Eiropai.
Otrkārt, kas organizē uzbrukumus, ar kuriem euro saskaras nu jau vairākus mēnešus? Kas būs ieguvējs no šā nozieguma, ja drīkstu to tā nosaukt? Neesmu sazvērestību teorētiķis, bet, pateicoties sarunām ar politiskiem vadītajiem un finanšu analītiķiem, mūsu domas attiecībā uz mūsu problēmu cēloni dalās. Kad mēs gūsim mācību? Domāju, ka ar draugiem varam runāt bez aplinkiem.
Treškārt, kāpēc euro cena joprojām ir augstāka par 1,30 ASV dolāriem? Tas nopietni kavē mūsu eksportu, un visi runā, ka euro ir gana cietis. Kāpēc mūsu valstis ir vienīgās, kas piemēro striktu ortodoksijas politiku, kamēr mūsu konkurenti gūst peļņu no savām vājajām valūtām, lai sekmētu savas tautsaimniecības? Tieši to mums jautā mūsu pilsoņi. Tie ir jautājumi, kas man ir uzdoti pēdējo divu nedēļu laikā, tiekoties ar ievēlētajiem politiķiem.
Dāmas un kungi, mums jāsniedz pārliecinošs vēstījums, ka mēs pārvarēsim krīzi, un mums vajadzīgi pasākumi, lai atjaunotu izaugsmi, kā arī konkrēti pasākumi, kādus, piemēram, nesen īstenoja priekšsēdētāja Barroso Komisija, kad tā atsāka iekšējā tirgus projektu, lai padarītu finanšu tirgus ētiskākus. Mums vajadzīga - un euro krīze to apstiprināja - mūsu sociālās un fiskālās politikas virzienu konverģence. Tam vajadzīga drosme. Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj, rīkojieties plašāk un ātrāk, un mēs atrisināsim diezgan daudzas problēmas.
Nākamo gadu gaitā mums būs jābūt ļoti drosmīgiem, ja vēlēsimies nostiprināt mūsu valstis globālās konkurences jomā un maksimāli efektīvi izmantot nodokļu maksātāju naudu. Centieni racionalizēt izdevumus jāpiemēro visos līmeņos: vietējā, reģionālā, valsts un Eiropas. Ir atkārtoti jāizskata Eiropas Savienības politiskās un finanšu prioritātes un līdz pamatiem jāpārskata Eiropas valsts finanses. Mums sev jāuzdod īstie jautājumi un atkarībā no atbildēm jāpielāgo mūsu budžets laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam.
Eiropas Parlaments aicina īstenot šīs ārkārtīgi svarīgās debates, un mūsu nolūks ir pilnībā iesaistīties šajās būtiskajās diskusijās, pārstāvot 500 miljonus eiropiešu, kas ir mūsu tiešie vēlētāji, pat ja tas rada nepatiku konkrētu valstu valdībām, kuras vēlas mums liegt šīs tiesības.
Es Eiropadomei prasu tās piekrišanu un, ja vajadzīgs, balsošanu, lai tie, kas mums liedz šo iespēju piedalīties debatēs, uzņemtos savu atbildību. Mums šis nav varas jautājums, bet gan mūsu ieguldījums debatēs par Eiropas attīstības nākotni. Mums jāatrisina šī problēma, jāpieņem pareizie lēmumi; lēmumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka Eiropas budžets aizvien vairāk ir ieguldījumu budžets.
Ja mūsu dalībvalstis, ņemot vērā budžeta ierobežojumus, vairs nevar tik daudz ieguldīt izglītībā, apmācībā, pētniecībā un inovācijā, tad darīsim to Eiropas līmenī, apvienojot mūsu resursus, tādējādi nodrošinot apjomradītus ietaupījumus.
Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) uzskata, ka debates par Eiropas finansēm nedrīkst pārtapt ķīviņos starp dalībvalstīm par to, kura no tām vēlas atgūt savu naudu. Gluži pretēji, debatēm būtu jābūt par mūsu pilsoņu tuvināšanu Eiropai, nodrošinot viņiem pievienoto vērtību, kuru var sniegt saskaņota un drosmīga Eiropas rīcība.
Es pašlaik apmeklēju Eiropas galvaspilsētas un varu jūs informēt, ka debates pieņemas spēkā. Nepalaidiet garām šo iespēju! Tā kā tuvojas Ziemassvētki un Jaunais gads un tā kā šī prezidentūra drīz beigsies, es vēlos pateikties Beļģijas prezidentūrai par lielisko sadarbību ar Parlamentu, kā arī J. M. Barroso, kurš parādīja savu drosmi, pirms jūnija beigām iesniedzot dokumentu par kapitāla prasībām. Manuprāt, mums kopā jāturpina doties šajā virzienā, un valstu vai to valdību vadītājiem ir mums jāseko. Mums viņiem jārāda ceļš!
(Aplausi)
Martin Schulz
S&D grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, tas nenotiek bieži, ka gada beigās mēs sanāktu kopā tik ļoti nobažījušies. Esam patiesi satraukušies, jo Eiropa nokļuvusi uzticības krīzē, kura turpina palielināties un pieaugt. Šai uzticības krīzei ir vairāki cēloņi, no kuriem dažus es šodien mēģināšu aprakstīt. Manuprāt, mēs saskaramies ar divkāršu "sadrumstalošanas” pieeja. Proti, to personu pieeju, kas cenšas no valsts iedzīvotājiem noslēpt faktisko situāciju. Iedzīvotāju uzticība tiek nopietni iedragāta, kad valdības saka: "Viss ir kārtībā, nav nekādu problēmu, mēs visu kontrolējam!” un tad pēkšņi paskaidro, ka tām vajadzīgs atbalsts neskaitāmu miljardu euro apmērā. Tas jau ir noticis divas reizes. Es nezinu, vai valdība vēlreiz sacīs, ka tā visu kontrolē un spēj finansēt savas saistības, pat ja procentu likmes palielinās, un tad pēkšņi pārdomās un sauks: "Mums vajadzīga glābšanas pakete! Palīdziet mums!” To nedrīkst pieļaut! Mums jābūt sarakstam ar valstu faktiskajiem parādiem un banku parādiem. Es uzskatu, ka, izskaidrojot reālo situāciju, lai vai cik slikta tā ir, tiks sekmēta lielāka uzticība. Ja visas kārtis ir atklātas, būs vieglāk meklēt risinājumus.
Tomēr arī otra puse piemēro "sadrumstalošanas” pieeju. Tieši tas notiek, kad spēcīgas valstis saka: "Mums nav jums jāpalīdz!” Mēs saklausām renacionalizācijas vēstījumu: "Neesam gatavi maksāt citu vietā,” neraugoties uz to, ka valstis, kas to saka, zina, ka galu galā mums visiem būs kopīgi jāmaksā. "Sadrumstalošanas” pieeja, kas paredz patiesības slēpšanu no iedzīvotājiem, lai gan zinām, ka mums būs jāmaksā un ka tas būs mūsu pašu interesēs, iedragā uzticību.
Pašlaik mēs gatavojamies Eiropadomes sanāksmei. Kā ir ar atšķirīgajiem viedokļiem šajā saistībā? Kāds atbalsta eiroobligācijas, kāds ir pret tām. Kāds vēlas stabilizēt glābšanas paketi un paplašināt to, kāds saka, lai to nepaplašina. Es vēlētos uzzināt, kāda loģika ir pamatā tam, ka tiek skaidrots, ka tie visi ir tikai pagaidu pasākumi, jo mēs visu kontrolējam, bet mums šie pagaidu pasākumi ir jāietver Līgumā, lai tie būtu pieejami ilgtermiņā. Visi pamana šo pretrunu, un arī tas iedragā cilvēku uzticību. Uzticība tiek mazināta, ja vasarā valdība savām bankām piemēro stresa testu un tad pēc dažiem mēnešiem saprot, ka patiesībā tas bija stresa tests euro, nevis bankām.
Mēs esam nokļuvuši uzticības krīzē, un man jums jāsaka, Barroso kungs, ka, lai gan jūsu šorīt sacītais, iespējams, ir patiesība, rodas iespaids, ka mēs nevis meklēsim un ieviesīsim labākos risinājumus, bet tā vietā diskutēsim par minimālo vienprātību, kādu varam piektdien panākt. Ar to vienkārši nepietiek! Tas saasinās uzticības krīzi. Nepietiek ar politiku, kas īstermiņā nomierina valstu tirgus. Mums vajadzīga politika, kas stabilizē tirgus un euro. Kāpēc neviens šajā Parlamentā un Eiropadomē nerunā par euro ārējo vērtību? Pašlaik euro cena ir 1,34 ASV dolāri. Tā zemākā vērtība krīzes laikā bija 1,20 ASV dolāri, un ieviešanas laikā tā cena bija 1,15 ASV dolāri. Euro ir stabila valūta. Starptautiskajā konkurencē, kur reģioni ekonomikas jomā konkurē cits ar citu, nozīme vairs nav atsevišķām valstu valūtām, bet gan visa reģiona valūtas struktūrai. Ekonomiski un sociāli euro zona noteikti ir spēcīgākais pasaules reģions. Bet politiski to novājina politikas veidotāji, kas īsteno politikas virzienus, kuru mērķis ir īstermiņā apslāpēt valstu debates. Euro ir spēcīgs un varētu būt vēl daudz spēcīgāks, ja politiķi un tie, kas par to ir atbildīgi, beidzot sāktu pildīt savus pienākumus, pieņemot drosmīgus, saskaņotus lēmumus par sociālajiem un ekonomikas jautājumiem, un šie lēmumi ļaus pārvarēt uzticības krīzi. Jums tikai jāpalūko, kas notiek Londonā, Parīzē un Romā. Ja mēs nepārvarēsim uzticības krīzi, nākamo dažu gadu laikā saskarsimies ar milzīgām problēmām.
Tāpēc es vēlos sacīt Padomei, ka atbalstu eiroobligācijas. Ja ir vēl kāds piemērots pasākums, lūdzu, izmantojiet to, bet jums beidzot ir jāvienojas par euro stabilizēšanu ES iekšienē, jo ārēji tas ir gana spēcīgs.
Guy Verhofstadt
Priekšsēdētāja kungs, es uzskatu, ka dzīvē pastāv kāds vispārējs noteikums: ja grupai kāds uzbrūk, tai jāreaģē vienoti un solidāri. Taču 2010. gadā, kad ar uzbrukumu saskārās euro, notika gluži pretējais, jo kopš krīzes Grieķijā neesam redzējuši neko citu kā vien ķildošanos debatēs. Noteikti nav nekādas vienotības un nav pietiekamas solidaritātes.
Tagad mums ir jāuzdrošinās - un es vēršos arī pie Komisijas priekšsēdētāja - atzīt, ka ar visiem pagaidu pasākumiem gluži vienkārši nepietiek. Tā nav manis veikta analīze; tā ir Starptautiskā Valūtas fonda (SVF), Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) un Trichet kunga analīze, un Trichet kungs, galu galā, ir euro monetārā sarga - Eiropas Centrālās bankas - priekšsēdētājs, un viņš uzskata, ka visi īstenotie un paredzētie pasākumi nav pietiekami.
Visi saka, ka mūsu rīcībai jāsastāv no četriem punktiem: pirmkārt, stabilitātes pakta ar reāliem sankciju mehānismiem; otrkārt, pastāvīga, paplašināta krīzes fonda - to neierosinu es; Trichet kungs saka, kas tas būtu jāpaplašina, savukārt valstu vai to valdību vadītāji nevēlas to paplašināt, un mēs vēlamies, lai tirgos atjaunotos uzticība; treškārt, reālas ekonomikas un fiskālā pārvaldības; un, ceturtkārt, vienota eiroobligāciju tirgus.
Tās ir četras lietas, kas jāpaveic, jo nekur citur pasaulē, kolēģi deputāti, nav valūtas, kuru neatbalstītu valdība, ekonomikas stratēģija un obligāciju tirgus. Šāda lieta nekur pasaulē neeksistē. Un ko mums šodien cenšas iestāstīt? Mums stāsta: "Jā, tā ir laba ideja, bet mums vēl nedaudz jāpagaida.” Kas mums jāgaida? Varbūt mums jāsagaida pilnīgs haoss vai euro izzušana?
Tāpēc ir pienācis laiks pieņemt šo lēmumu, un es negaidu, ka Komisija, priekšsēdētāja kungs, mums šodien sacīs: "Jā, tas būs grūti, mēs nedrīkstam turpināt šīs debates par eiroobligācijām; tā ir laba ideja, bet šis nav īstais laiks, jo mums ir krīzes fonds, kuru tagad padarīsim par pastāvīgu.” Šim fondam nav nekāda sakara ar obligācijām. Krīzes fonds tagad ir vajadzīgs, lai atvairītu uzbrukumus euro, bet eiroobligācijas ir vajadzīgas arī, lai nodrošinātu euro vidēja termiņa un ilgtermiņa stabilitāti. Tie abi nav pretrunīgi. Abi ir vajadzīgi visā pasaulē.
Tāpēc uzskatu, ka Komisijai ir pienācis laiks pēc iespējas ātrāk ierosināt tiesību aktu kopumu, kura pieeja ir daudz būtiskāka, drosmīgāka, globālāka un saskaņotāka nekā iepriekš, - kopā ar valstu vai to valdību vadītājiem, kas rīt un parīt piedalīsies diskusijā un sacīs: "Jā, mainīsim Līgumu, lai krīzes fondu, ko faktiski vajadzētu paplašināt - kā aicina rīkoties visi pārējie, - varētu padarīt par pastāvīgu fondu.” Parlaments var paveikt savu darbu attiecībā uz Stabilitātes un izaugsmes paktu, kam ir reāli sankciju mehānismi, jo tiesību aktu kopums ir iesniegts, un mēs atgriezīsimies pie Komisijas sākotnējiem priekšlikumiem. Runājot par pārējiem trīs punktiem - es saku "jā” paplašinātam krīzes fondam, bet ierosiniet to. Ierosiniet to! Ieņemiet šajā jautājumā stingru nostāju un sakiet, ka krīzes fonds ir jāpaplašina. Kādēļ? Jo paplašināts krīzes fonds pieliks punktu spekulācijām par euro. Ierosiniet arī visaptverošu tiesību aktu kopumu par fiskālo un ekonomikas savienību, kā arī esiet drosmīgi un ierosiniet vienotu eiroobligāciju tirgu. Mēs zinām, ka pēc visa paveikšanas euro tiks stabilizēts ilgtermiņā.
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāj, dāmas un kungi! Šajā lietā tomēr ir kaut kas dīvains. Chastel kungs, jūs minējāt nākamo augstākā līmeņa sanāksmi. Varējāt mums pateikt, ka situācija pirms šīs augstākā līmeņa sanāksmes būs nedaudz nestabila. Varējāt mums pateikt, ka jums nāksies ierobežot dažas no debatēm.
Barroso kungs, nedomāju, ka ar visām šīm blēņām mums izdosies panākt progresu un pavirzīties uz priekšu. M. Schulz ir taisnība: mums ir jāapraksta krīzes realitāte un jāatspoguļo tā tāda, kāda tā ir, bet mums ir arī jāapraksta mūsu pašu politiskās bezspēcības realitāte un tās cēloņi. Nav nekādas jēgas vienkārši sacīt, ka pieņēmām pareizos lēmumus. Jūs zināt tikpat labi, cik es un visi klātesošie, ka mēs tos vienmēr pieņēmām novēloti. Mēs speram vienu soli uz priekšu un divus atpakaļ. Es nesaku, ka tajā esat vainojams jūs. Gluži pretēji - es domāju, ka Komisija pat ir bijusi stabils atbalsta punkts laikā, kad trūka skaidrības. Bet pašlaik - un es domāju, ka G. Verhofstadt uzdeva īsto jautājumu, - kādai būtu jābūt mūsu stratēģijai nākamo mēnešu laikā?
Manuprāt, stratēģija ir vienkārša: Komisijai būtu jāierosina stabilitātes pakts - kas tai jau ir - nosakot vajadzīgo stabilitāti un tādējādi atbildību attiecībā pret euro, un solidaritātes pakts, kurā noteikta mums vajadzīgā solidaritāte. Nav stabilitātes bez solidaritātes. Mūs vairs neinteresē šīs diskusijas starp Merkel kundzi un Untel kungu. Jā, ir pareiza to valstu, arī Vācijas, nostāja, kas saka, ka stabilitātei ir jābūt un ka notikušais nedrīkst atkārtoties. Jā, ja tai pašā laikā mēs nesakām, ka solidaritāte mums liek nodrošināt iespēju aizsargāt euro ar ieguldāmām eiroobligācijām, turpināt īstenot ekoloģisko un ekonomikas pārveidošanu. Mums ir jāiegulda, bez tā - tikai valstu līmenī - tas vairs nav iespējams. Mums ir divpusēja valūta: no vienas puses, stabilitāte, un, no otras puses, solidaritāte, savukārt pa vidu - atbildība.
Komisijas priekšsēdētāj, ierosiniet priekšlikumu ieviest reformu Eiropas Savienības funkcijās, lai sasniegtu stabilitāti un solidaritāti ar eiroobligācijām tā, lai vairs nevarētu pastāvēt nekādas spekulācijas attiecībā pret konkrētu valstu parādiem, un ar eiroobligācijām jums tai pat laikā būs iespēja ieguldīt.
Oettinger kungs mums saka, ka viņam ir vajadzīgi EUR 1000 miljardi, lai ieviestu reformas enerģētikas nozarē, bet no kurienes viņš šo naudu dabūs? Vai viņš piedalīsies loterijā? Ir absolūti absurdi sacīt, ka viņam vajag EUR 1000 miljardus, nestāstot mums, kā mēs mobilizēsim nepieciešamos līdzekļus, lai īstenotu šo vajadzīgo ekonomikas pārveidošanu.
Tāpēc stratēģija ir vienkārša: Komisija ierosina, Parlaments groza un pieņem lēmumu, tad izstrādā Komisijas un Eiropas Parlamenta nostāju par vai pret Padomi, un tad Padomei jāreaģē saistībā ar šo kopējo nostāju. Tas arī viss. Tas ir vienīgais risinājums šodienas debatēm. Ja mēs gaidīsim, līdz Merkel kundze izlems pieņemt lēmumu - piecpadsmit minūtes, pirms viņai tas ir jāpieņem, - jūs gaidīsit līdz pastardienai. Kamēr viņa to pieņems, vilciens jau būs aizgājis. Protams, varat man sacīt, ka tas nav svarīgi, būs nākamais vilciens, un mēs vienmēr varam iekāpt nākamajā vilcienā. Bet tas nav tiesa. Mihailam Gorbačovam bija taisnība, kad viņš sacīja: "Briesmas draud tikai tiem, kas nereaģē uz dzīves notikumiem.”
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Es nevēlos, lai vēsture sodītu Eiropu. Uzņemieties savu atbildību! Mēs uzņemamies mūsu atbildību, un mums ir jāparāda Padomei, ka vajadzīgā politiskā stabilitāte ir šeit - Komisijā un Parlamentā - un ka mēs nepakļausimies Padomes nestabilitātei.
(Aplausi)
Timothy Kirkhope
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es arī ceru, ka Eiropadome vienosies par pasākumiem, lai tirgos atjaunotu pārliecību un euro zonā atjaunotu stabilitāti, jo neatkarīgi no tā, vai esam tās dalībvalstis vai ne, mums visiem vajadzētu būt ieinteresētiem, lai tas notiek.
Pirms sanāksmes mums stāsta, ka risinājuma centrā būs papildu sankcijas, bet, lai sankcijas būtu efektīvas, tām jābūt ticamām, un Eiropas Savienības rādītāji šajā ziņā ir diezgan bēdīgi. Padarot šīs sankcijas automātiskas, noteikti netiks panākta to lielāka ticamība, ja joprojām pastāv uzskats, ka varētu rast politisku risinājumu, lai no tām izvairītos. Euro zonas dalībvalstīm vajadzīga politiskā griba pildīt savas pašreizējās saistības.
Mēs esam dzirdējuši baumas, ka risinājums galvenokārt būs saistīts ar to, ka privātajam sektoram nāksies kopīgi uzņemties turpmāku izpirkšanas gadījumu slogu. Tomēr tas būtu biedējošs paradokss, ja šādas iniciatīvas rezultātā dažām vājākajām euro zonas dalībvalstīm palielinātos aizņēmumu izmaksas, tā veicinot nākamo krīzi.
Bijām nupat esam pabeiguši apjomīgu Līguma reformu procesu, kas, kā mums stāstīja, nozīmēja, ka šīs paaudzes laikā Līgums vairs netiks grozīts. Taču tagad, tikai dažus mēnešus vēlāk, šķiet, ka sāksies jaunas reformas.
Mūs mierina - arī Komisijas priekšsēdētājs -, ka šīm izmaiņām jābūt minimālām, bet neliekas, ka tā domā Vācijas valdība. Vācijas finanšu ministrs Dr. Schäuble, šķiet, ir atvēris durvis uz jaunu integrācijas posmu, kura rezultāts būs fiskāla savienība un pēc tam politiska savienība.
Kur un kad tas beigsies? Nevar būt, ka pazaudēsim vēl vienu desmitgadi, koncentrējot uzmanību uz nepareizajām reformām. Eiropai vajadzīga ekonomikas reforma, valsts finanšu disciplīna, iekšējā tirgus padziļināšana, izmaiņas darba tiesību aktos, lai sekmētu nodarbinātību, un pasākumu kopums, lai sekmīgi īstenotu programmu "Eiropa 2020”.
Tādas ir galvenās reformas, ko priekšsēdētājs Barroso drosmīgi un pareizi izklāstīja savas Komisijas programmā, bet es baidos, ka šī iespēja jau slīd ārā no mūsu rokām. Pastāv briesmīgs risks, ka, neraugoties uz runām par Eiropas veidošanu, patiesībā tā varētu tikt iedragāta, un, lai gan ceram uz spēcīgāku Eiropu, nespēja risināt tās ekonomikas problēmas to faktiski padarīs vājāku.
Mūsuprāt, Eiropadomes prioritātes, ir, pirmkārt, vienoties par ierobežotu skaitu pasākumu, lai euro zonas dalībvalstis var cita citai palīdzēt pašreizējās krīzes apstākļos, nepiemērojot nekādus slogus tām dalībvalstīm, kas izvēlējušās nepievienoties euro zonai, un, otrkārt, apstiprināt, ka ir ārkārtīgi svarīgi risināt ilgtermiņa krīzi, ar kuru esam saskārušies: mūsu ekonomikas konkurētspējas pastāvīga sabrukuma risku.
Lothar Bisky
GUE/NGL grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Mēs jau trīs gadus esam centušies pārvarēt globālu ekonomikas un finanšu krīzi. Viens no secinājumiem, ko var izdarīt, pateicoties šīm ilgstošajām diskusijām, ir tas, ka mūsu pasākumi acīmredzot nerisina krīzes cēloņus, bet tikai ārstē simptomus. Vēlos vēlreiz atkārtot, ka ES līmeņa lēmumus nedrīkst noteikt finanšu tirgi. Mēs nedrīkstam ļaut bankām lielākoties tikt cauri sveikā, turpināt spekulācijas un likt dalībvalstīm uzņemties atbildību par riskantiem darījumiem, kuros bankas ir iesaistījušās. Grieķijai un Īrijai piemēroto strikto taupības pasākumu rezultātā cilvēkiem būs jāuzņemas izmaksas par krīzi, kuru viņi neizraisīja. Tas ierobežos patērētāju tēriņus un kavēs vajadzīgo ekonomikas augšupeju. Radikāli taupības pasākumi novedīs apdraudētas valstis, piemēram, Portugāli un Spāniju, tādā pašā situācijā, kādā atrodas Grieķija un Īrija.
Nebūs līdzēts tikai ar finanšu instrumentu pielāgošanu no jauna vai ar jaunu drošības tīklu ieviešanu. Pastāvīgam finansiālās stabilitātes saglabāšanas mehānismam jāietver pasākumi, kas reglamentē tirgus darbības. Starp tiem ir arī finanšu transakciju nodokļa ieviešana un prasība nodrošināt atbilstību obligātajiem sociālajiem standartiem. Svarīgi ir arī izmainīt Eiropas Centrālās bankas statusu, lai tai ļautu sniegt tiešu finansiālo atbalstu valstīm, kam tas vajadzīgs, apejot bankas.
Tādi ir paši pirmie soļi, kas mums būtu jāsper, bet tie jau sen ir nokavēti. Faktiski situācija ir tāda, ka aprobežota valstu pieeja bloķē regulējumus, kas ir vajadzīgi finanšu tirgu efektīvai kontrolēšanai. Valstu vai to valdību vadītāji mums neļauj progresēt īstajā virzienā. Starp viņiem, manuprāt, ir arī Vācijas kanclere.
Nigel Farage
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, šo - 2010. gadu - atcerēsies kā gadu, kurā atklājās euro projekta būtiskie trūkumi un kurā Eiropas sabiedrība atklāja, ka tās vadītāji ir galīgākie muļķi.
Tad nu mums ir vēl viena augstākā līmeņa sanāksme, vēl viena krīze, un uzticība euro nav īpaši liela. Sajūta ir tāda, it kā mēs palēninātā veidā skatītos uz automobiļu sadursmi, bet jūs tagad vēlaties ieviest pastāvīgu izpirkšanas mehānismu. Jūs domājat, ka, ja jums būs, piemēram, EUR viena miljarda fonds, viss būs kārtībā. Taču tā nebūs. Euro nesekmībai nav nekāda sakara ar spekulācijām. Tai nav nekāda sakara ar tirgiem - vienalga, vai tie ir valūtas vai obligāciju tirgi; tā ir saistīta ar to, ka ne pašlaik, ne kādā citā brīdī Eiropas ziemeļus nevar salikt kopā ar dienvidiem vienā monetārajā savienībā. Tas nestrādās.
Un politiski, protams, jums ir jāgroza Līgums. Un tas ir tādēļ, ka četri vācu profesori Karlsrūē gūs virsroku un pierādīs, ka jūsu īstenotās izpirkšanas faktiski bija nelikumīgas, ja ņem vērā līgumus.
Daudzējādā ziņā es šīs izmaiņas Līgumā vērtēju atzinīgi, jo tas nozīmēs, ka Īrijā būs jābūt referendumam. Un nekad jau nevar zināt - David Cameron varbūt pat turēs doto vārdu un noorganizēs referendumu Apvienotajā Karalistē. Esmu pārliecināts, ka, būdami demokrāti, jūs visi vēlētos, lai Apvienotajā Karalistē notiktu referendums par ES.
Šā 2010. gada beigās mums būtu ne tikai jāapsver situācija Eiropas Savienībā, bet arī situācija Beļģijā. Sešus mēnešu Beļģijas prezidentūra mums šeit ir stāstījusi, ka mums jānodrošina dziļāka integrācija. Kāds farss! Jūsu valstī pašiem nav valdības jau kopš jūnija. Un šī "nevalsts” cenšas likvidēt mūsu valsti. Tas patiesi ir absolūts farss, bet šeit jau nevienam nav drosmes to atzīt, jo jūs visi esat kategoriski. Beļģija ir Eiropas Savienības mikroorganisms. Beļģija grasās sabrukt gabaliņos, un pārējās valstis tai sekos. Visiem priecīgus Ziemassvētkus!
Sharon Bowles
autore. - Priekšsēdētāja kungs, mēs jau atkal aplūkojam plāksteri un prātojam, vai tas ir gana liels, lai pārklātu savainojumu. Pagājušā gada jūlijā es jautāju, kad Komisija plāno gaidīto tiesību akta priekšlikumu par pastāvīgu valstu parādu krīzes pārvaldības mehānismu un kāds būs tā juridiskais pamats. Es uzdevu vēl vairāk jautājumu, piemēram, par dažādu fondu relatīvo klasifikāciju un proporcijām, kādās tos izmantotu. Laiks ir parādījis: reāli atbilde bija tāda, ka mēs to nezinām, un ka tā veidojas laika gaitā.
Es to patiesībā pat nedaudz saprotu, ciktāl esam jaunā teritorijā un ir jāizstrādā jauni plāni. Bet vēlreiz atkārtošu, ka, ja attiecībā uz paziņojumiem - neatkarīgi no tā, vai tie ir Komisijas vai Padomes - neīstenos rūpīgus turpmākus pasākumus, būs liegta iespēja izdarīt secinājumus. Atbildes uz maniem jūlijā uzdotajiem jautājumiem kļuva zināmas tikai Īrijas glābšanas pasākumu laikā, par ko, manuprāt, jāpauž nožēla, un nožēla jāpauž arī par to, ka mazāko ES budžeta nodrošināto fondu izmanto, lai sniegtu vienlīdzīgu daļu, kādu iegulda lielāki fondi. Ar Parlamentu neapspriedās, neraugoties uz to, ka iepriekš biju uzdevusi šos jautājumus.
Šodien esmu šeit, lai prasītu turpmāku informāciju pēc oktobra Padomes secinājumiem, kuros Komisiju aicināja strādāt pie nelielām Līguma izmaiņām, kas vajadzīgas, lai izveidotu pastāvīgu krīzes pārvaldības mehānismu. Secinājumos arī sacīts, ka noteikti būs vajadzīga privātā sektora iesaistīšanās, kas izbiedēja tirgu, jo netika sniegts pietiekams izskaidrojums. Tas arī uzsver regulatīvo problēmu, ko minēju saistībā ar nulles riska vērtējumu attiecībā uz euro zonas valstu parādiem, kuri iedragāja tirgus disciplīnu un radīja nesaprātīgus stimulus.
Un tad Eurogrupa paziņoja, ka pastāvīgā mehānisma pamatā būtu Eiropas finanšu stabilitātes instruments un ka, iespējams, tiks iesaistīts privātais sektors, izvērtējot katru gadījumu atsevišķi un ievērojot SVF praksi. Pirmkārt, vai tagad mēs varētu saņemt precīzāku informāciju par Līguma izmaiņām un procedūru? Parlamentam jāpārliecinās, ka tā būs piemērota. Neliela paniekošanās ar 136. pantu nebūs risinājums. Otrkārt, vai jaunā instrumenta pamatā būs starpvaldību pieeja, jo tieši tā darbojas EFSI, vai faktiski Kopienas pieeja, kas, mūsuprāt, būtu piemērots veids? Treškārt, kādas ir tehniskās iespējas un nosacījumi? Šim mehānismam obligāti jābalstās uz tehniski iespējamo un jābūt spēcīgam, ticamam un ilgtspējīgam - šeit vēl vēlos piebilst, ka tam jābūt arī finansiāli iespējamam. Ceturtkārt, vai dalībvalstis, kas vēl nav euro zonā, tiks aicinātas iesaistīties mehānismā? Tas šķiet ārkārtīgi būtiski tām valstīm, kam ir pieaugoši euro parādi.
Mēs jautājām, kad to īstenos, un mums sacīja, ka 2013. gada janvārī, bet kādu nozīmi tajā visā Komisija ir paredzējusi Parlamentam? Parlaments un mana komiteja patiešām ir stingri nolēmuši piedalīties, jo īpaši tādēļ, ka mēs visu laiku esam bijuši soli priekšā pārējiem ar savām idejām. Ja ar mums atbilstīgi neapspriedīsies un mūs neinformēs, kādā situācijā būs valstu parlamenti un pilsoņi? Šis jautājums nenoliedzami ir saistīts ar ekonomikas pārvaldības tiesību aktu kopumu. Stabilitātes un izaugsmes pakta uzlabošanas pasākumu, uzraudzības un "Eiropas semestra” kopējais mērķis ir turpmākas krīzes novēršana un pašreizējās ekonomikas krīzes pārvarēšanas uzraudzība.
Šis mehānisms nav amulets, ko varam pielikt pie sienas, lai aizsargātos pret tirgus disciplīnu. Patiešām, risinājums euro būtu atzīt, ka mums vajadzīga pilnīga politiskā disciplīna kopā ar pilnīgu tirgus disciplīnu. Mums ir krīze, jo iepriekš tās abas tika iedragātas.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, vēlos pateikties Sharon Bowles par viņas jautājumu, kā arī par rezolūcijas projektu attiecībā uz pastāvīgo mehānismu. Es centīšos jūs iepazīstināt ar Komisijas viedokli par pieciem punktiem, kas iekļauti jautājumā, uz kuru jāatbild mutiski.
Oktobra Eiropadome aicināja priekšsēdētāju Van Rompuy kopā ar Komisiju organizēt apspriešanos par nelielām izmaiņām Līgumā, lai izveidotu pastāvīgu mehānismu krīzes risināšanai. Skaidrs, ka šīs nelielās izmaiņas Līgumā nozīmē vienkāršotās pārskatīšanas procedūras izmantošanu saskaņā ar Līguma 48. pantu.
Šīs procedūras ierobežojumi ir tādi, ka, pirmkārt, tā pieļauj tikai tādas Līguma izmaiņas, kas nepalielina Eiropas Savienībai piešķirtās kompetences jomas, un, otrkārt, tā attiecas tikai uz izmaiņām Līguma par Eiropas Savienības darbību trešajā daļā, kura saistīta ar Eiropas Savienības politikas virzieniem un iekšējo rīcību.
Šķiet, ka dalībvalstis dod priekšroku ļoti nelielām izmaiņām Līgumā, ko, iespējams, ieviesīs 136. pantā, kura noteikumi attiecas tieši uz euro zonas dalībvalstīm. Par šo jautājumu diskutēs šīs nedēļas Eiropadomes gaitā. Neatkarīgi no tā, kādas izmaiņas tiks ierosinātas, ar Parlamentu notiks oficiāla apspriešanās.
Pēc Eiropadomes oktobrī pieņemtā lēmuma Eurogrupa ārkārtas sanāksmē novembrī vienojās par Eiropas stabilitātes mehānisma vai ESM galvenajiem principiem. Saskaņā ar Eurogrupas vienošanos ESM būs starpvaldību mehānisms, kura pārvaldības pamatā būs Eiropas finanšu stabilitātes instrumenta modelis.
Vēl ir jāpieņem lēmumi par konkrētām finanšu mehānisma daļām, un tās būtu jāizstrādā nākamā gada pirmajā ceturksnī. Protams, ka galvenais jautājums būs par tā finansēšanu. Šim nākotnes instrumentam būs jābūt pietiekami spēcīgam un tirgos jāiedveš spēcīga ticamība.
Jebkāda no ESM sniegtā atbalsta pamatā būs strikti nosacījumi. Euro zonas dalībvalstij sniegtās palīdzības pamatā jābūt precīzai ekonomikas un fiskālā novērtējuma programmai un rūpīgai parāda ilgtspējas analīzei, kuru veiks Komisija kopā ar SVF, sadarbojoties ar Eiropas Centrālo banku.
Neskatoties uz mehānisma finansēšanas starpvaldību raksturu, politikas nosacījumu pamatā būs tikai Līgums, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību kopējai daudzpusējai uzraudzības shēmai, kas faktiski ir pamatā visai Ekonomikas un monetārajai savienībai.
Atbildot uz vienu no Bowles kundzes pieciem jautājumiem, teikšu, ka vēl nav pieņemts lēmums par to, vai dalībvalstis, kas nav euro zonā, varēs piedalīties šajā mehānismā. Tomēr šķiet, ka vairums dalībvalstu dod priekšroku pārredzamai un skaidrai shēmai, kurā euro zonā neietilpstošās dalībvalstis tiktu nodrošinātas ar maksājumu mehānisma bilanci, savukārt euro zonas dalībvalstis tiktu nodrošinātas ar Eiropas stabilitātes mehānismu.
Ņemot vērā iepriekš sacīto, tomēr būtu iespējams dažas no euro zonā neietilpstošām dalībvalstīm iesaistīt atbalsta darbībās, izmantojot abpusējas iemaksas, kā tas jau šobrīd - Īrijas gadījumā - ir starp Apvienoto Karalisti, Zviedriju un Dāniju.
Man ir arī komentārs par eiroobligāciju diskusiju. Atcerēsimies, ka saistībā ar finanšu atbalsta mehānismu izveidi pagājušā gada 9. maijā - Šūmaņa dienā - un nākamajā naktī Komisija iesniedza priekšlikumu par Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu - Kopienas instrumentu, ko patiesībā pieņēma līdz pat EUR 60 miljardu apmērā, pamatojoties uz aizdevumu garantijām no Eiropas Savienības budžeta saskaņā ar lēmumu par pašu resursiem.
Papildus Eiropas Savienības budžetam mēs ierosinājām, ka šā mehānisma pamatā būtu jābūt dalībvalstu sniegtajām aizdevumu garantijām, ko, izmantojot šo mehānismu, sniegtu valstīm, kurām vajadzīga finansiāla palīdzība euro zonas finansiālās nestabilitātes dēļ.
ECOFIN padome 9. un 10. maijā šo priekšlikumu noraidīja. Kāpēc? Tāpēc, ka daudzas dalībvalstis uzskatīja, ka šis priekšlikums bija pārāk līdzīgs eiroobligācijai.
Rezultātā izveidoja Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu, kas ir starpvaldību pasākums, un tagad saistībā ar Īriju mēs izmantojam gan šo mehānismu, gan instrumentu.
Tāpēc, lai gan eiroobligāciju jautājums noteikti ir ļoti svarīgs, mums ir arī jāņem vērā, ka Padome šo priekšlikumu noraidīja maija diskusiju laikā par Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu.
Nobeigumā vēlos uzsvērt, ka turpmākais Eiropas stabilitātes mehānisms ietilpst visaptverošā reakcijā saistībā ar krīzes ierobežošanu un Eiropas ekonomikas stabilizēšanu, un ESM papildinās jauno nostiprinātas ekonomikas pārvaldības shēmu, kas pirmām kārtām koncentrēs uzmanību uz profilaksi un būtiski samazinās krīzes iespējamību nākotnē.
Tāds ir jaunās ekonomikas pārvaldības sistēmas mērķis, un esmu ļoti pateicīgs par jūsu atbalstu Komisijas priekšlikumiem šajā saistībā.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, ja uzklausījāt pirmo runātāju grupu, jums radās priekšstats par to, kas izraisīja uzticības krīzi, un tiesa, ka tieši šāda krīze mums pašreiz ir. Pirmkārt, Komisija, otrkārt, spekulētāji un, treškārt, Padome, it sevišķi Merkel kundze. Tur nav nekā sarežģīta!
Par laimi, kāds runātājs - tas bija Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas priekšsēdētājs - norādīja, ka euro ir stabils ne tikai ārēji, bet arī iekšēji, jo tam ir zemākais inflācijas līmenis. Spekulācijas nevar radīt problēmu. Euro ir stabila valūta. Problēmu rada Līguma pamatnoteikumi un kņada ECOFIN padomē. Katrā ECOFIN padomes sanāksmē izceļas jauna kņada.
Rehn kungs nupat norādīja, ka Komisija tika ierosinājusi Eiropas mehānisma izmantošanu, bet Padome nebija gatava piedalīties. Mēs tagad sakām, ka Komisija nerīkojās. Es neesmu viens no tiem, kas nemitīgi pielūdz Komisiju, bet Komisija noteikti rīkojās pareizi, 2008. gadā sagatavojot precīzu sarakstu pēc euro desmitās gadadienas.
Tajā bija četri punkti, kam vajadzīgs risinājums: pirmkārt, konsekvents Eiropas uzraudzības mehānisms; otrkārt, konsekventa ekonomikas pārvaldība vai vienalga, kā vēlaties to saukt; treškārt, konsekventa ārējā pārstāvniecība un, ceturtkārt, konsekvents krīzes pārvaldības mehānisms. Visas šīs lietas tagad ir mūsu priekšā. Es vēlos uzsvērt, ka tieši pārējie tos neņēma vērā. Ja mēs vēlamies atrast vainīgo, ir viena partija, kura tajā vainojama un kuru nedrīkstam aizmirst, kā arī dalībvalstis, kas līdz ausīm ir ieslīgušas parādos un nav izmantojušas ieguvumus, kurus nodrošina euro ieviešana, lai īstenotu reformas un samazinātu savus parādus, bet tā vietā dzīvo pāri saviem līdzekļiem.
Es arī vēlētos uzsvērt, ka visām šīm dalībvalstīm ir kaut kas kopīgs. Neatkarīgi no valsts tām visām ilgstoši ir bijušas sociālo demokrātu valdības, dažām pat līdz šai dienai. Tas attiecas uz Portugāli, Spāniju, AK, Ungāriju un Latviju. Grieķijā viņi vienas un tās pašas muļķības turpina darīt jau četrus gadus. Un šāds ir rezultāts. Ja mēs nerunāsim atklāti par dalībvalstu parādu pārmērīgo līmeņu galveno cēloni, mēs nespēsim atrisināt šīs problēmas.
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots, paceļot zilo kartīti saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Martin Schulz
(DE) Langen kungs, tagad varat atkal apsēsties. Jūs uzstājāties ar ļoti izteiksmīgu runu un pateicāt savu sakāmo. Man jums ir jautājums. Īrija nav Eiropas dienvidu valsts, cik man zināms. Tā atrodas Eiropas ziemeļos. Īrijai ir milzīgi parādi. Vai varat paskaidrot, kā radušies Īrijas parādi? Vai jūs būtu tik laipns un pastāstītu, kāda partija ir dominējusi Īrijas valdībā pēdējos 30 gadus?
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, ar lielāko prieku atbildu uz šo jautājumu! Īrijas valdība pieļāva kļūdu, nodrošinot garantijas un nepieprasot reformas banku nozarē. Tas bija bezatbildīgi, un tāpēc tagad tai ir budžeta deficīts 32 % apmērā. To mēs zinām. Tomēr jums nevajadzētu jaukt citu valstu problēmas un Īrijas problēmu. Īrijas gadījums ir pilnīgi citāds, jo attiecas uz otrā līmeņa banku krīzi, nevis strukturālu problēmu, kā tas ir citās valstīs. Schulz kungs, jūs to zināt tikpat labi, cik es. Lūdzu, necentieties novērst mūsu uzmanību!
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots, paceļot zilo kartīti saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Victor Boştinaru
(RO) Priekšsēdētāja kungs, cilvēkam raksturīgi ir kļūdīties, bet muļķim - palikt pie sava. Vai zināt, kas bija Grieķijas premjerministrs, kura valdības laikā uzkrājās visi šie pārmērīgie parādi, izraisot Grieķijā krīzi? Tas noteikti nebija Papandreou kungs. Vai jūs atceraties, kurā politiskajā ģimenē ietilpa šis premjerministrs? Karamanlis!
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, pēc četriem Karamanlis valdības gadiem... (Kņada zālē) Nē, strukturālas problēmas Grieķijā sākās vēl agrāk. Šis Parlaments 2000. gadā debatēja par to, vai Grieķijai būtu jāpievienojas euro zonai. Sociālie demokrāti - Vācijas valdība - uz to bija mudinājusi. Pateicoties jums, Parlamentā divu trešdaļu vairākums atbalstīja Grieķijas pievienošanos euro zonai. Tas ir fakts, un tam nav nekāda sakara ar nacionālismu.
Es arī vēlos atbildēt uz Schulz kunga jautājumu par Vācijas un Spānijas parādiem. Protams, Spānijas valsts parādu līmenis ir zemāks par Vācijas parādu līmeni. Spānijai nebija jāfinansē atkalapvienošanās process. Tomēr Zapatero valdībai Spānijā ir citas problēmas. Tā savā valstī ir ielaidusi 6 miljonus cilvēku un 2 miljoniem no tiem piešķīrusi Spānijas pilsonību, tāpēc tagad bezdarba līmenis ir augstāks par 20 %. Tā ir strukturāla problēma, un to ir izraisījis viens cilvēks: Zapatero kungs.
Stephen Hughes
Priekšsēdētāja kungs, Padomē un Komisijā ir daudz tādu cilvēku, kas uzskata, ka pasaules ekonomikā mēs varam būt sekmīgi tikai tad, ja samazinām darba ņēmēju tiesības, mūsu koplīgumu sistēmas un mūsu pensijas. Citiem vārdiem sakot, mums saka, ka mums ir jāpazemina mūsu sociālā modeļa līmenis. Tiks reorganizētas valsts finanses, koncentrējot uzmanību tikai uz valsts parādu samazināšanu līdz nepamatotam 60 % līmenim no IKP un faktiski izslēdzot deficītus.
Tā ir tā pati Padome, kas - ja pareizi atceros - vienojās par stratēģiju "Eiropa 2020”, bet nešķiet, ka tai rūpētu, no kurienes nāks līdzekļi, lai īstenotu šo stratēģiju. Ja mums gadu no gada ir būtiski jāsamazina mūsu valsts parādi, ja mums jāizvairās no deficītiem, kas pārsniedz 1 %, kā ierosina Komisija, un ja mums tas viss jāpanāk zema izaugsmes līmeņa vidē, kurā pastāv augsts bezdarba līmenis, kā gan mēs varam īstenot stratēģiju "Eiropa 2020”?
Šī ir nepareiza izmaksu konkurētspējas un ārkārtējas fiskālās taupības ekonomikas stratēģija, kas Eiropu ievirzīs lejupslīdes sliedēs laikā, kurš tās vēsturē ir izšķirošs. Priekšsēdētāja Barroso pašlaik nav šeit, bet es domāju, ka viņam ir Padomei jāpasaka, ka tai vismaz trīs jomās ir no jauna jānosaka politiskā darba kārtība.
Pirmkārt, mums jāpabeidz Ekonomikas un monetārās savienības izstrāde, izveidojot Eiropas stabilitātes aģentūru kopējām eiroobligācijām, un es priecājos, ka priekšsēdētājs Barroso šodien neizslēdz ideju par eiroobligācijām. Tas pieliks punktu spekulantu uzbrukumiem, nodrošinās tirgus likviditāti attiecībā uz valdību parādiem un samazinās euro zonas vispārējās izmaksas par parādiem.
Otrkārt, mums no jauna jāievieš līdzsvars attiecībā uz ierosinātajiem tiesību aktiem par ekonomikas pārvaldību. Mēs vienojāmies, ka fiskālajai disciplīnai būs vajadzīgi strikti noteikumi un spēcīga īstenošana, bet mums tas arī jāsaskaņo ar stratēģijas "Eiropa 2020” mērķu pienācīgu īstenošanu katrā valstī, un tiesību aktos tas ir jāatspoguļo.
Visbeidzot, mums vajadzīgi jauni valsts finansējuma avoti. Krīze ir iznīcinājusi gadiem ilgus ar budžetu saistītus centienus. Ir jau krietni par vēlu piemērot finanšu transakciju nodokli, un tas ir nepieņemami, ka Padome ir šķietami sastingusi, nespējot pieņemt lēmumu par šo nodokli. Tādas ir reformas, kas mums ir steidzami vajadzīgas.
Sylvie Goulard
(FR) Priekšsēdētāja kungs, aplūkojot parlamentu vēsturi, redzam, ka to rokās reti ir vara. Kad parlamentiem piedāvā lielāku varu, tie parasti to pieņem. Šā rīta debates liek man domāt, ka mēs - ekonomikas pārvaldības tiesību aktu kopuma referenti - rīkojamies pareizi, kad pieprasām vairāk par ierosināto, jo, komisār, būtībā Komisija mums saka: "Mēs mēģinājām, bet mums neizdevās.” Savukārt Padome mums saka: "Mēs nevēlamies rīkoties plašāk.” Tomēr vēl ir arī Parlaments. Turklāt tieši Padome vēlējās palielināt Parlamenta tiesības; ne jau Parlaments neatbilstīgi izmanto savas pilnvaras. Saskaņā ar Lisabonas līgumu mēs esam viens no likumdevējiem.
Tāpēc ar prieku paziņoju, ka manis šorīt iesniegtais ziņojums ietver arī eiroobligācijas, jo debatēm ir jānotiek šeit, plenārsēžu zālē. Es nepieņemu Barroso kunga sacīto: "Vai, vai, vai, tas ir ļoti sarežģīti; mēs jau Padomē esam pieļāvuši visādas muļķīgas lietas, tāpēc tagad jums patiešām ir jāaizver mutes.” Mēs darīsim tieši pretējo. Mēs par to runāsim demokrātijas kontekstā.
Otrkārt, ir arī doma par Eiropas Valūtas fondu, jo patiesībā visi šie risinājumi, kas, kā sacīja Martin Schulz, ir pārejas risinājumi, nebūt noteikti nav risinājumi, uz kādiem cer mūsu pilsoņi. Jūs varat skatīties, kā aiziet visi vilcieni, vai arī varat strādāt. Šis Parlaments mēģinās strādāt. Mums nav plāna un mēs neapgalvojam, ka zinām absolūto patiesību, bet, manuprāt, ir absolūti nepieņemami, ka debates notiek Financial Times vai Zeit, nevis Eiropas Parlamentā. Tāpēc mēs darīsim savu darbu.
(Aplausi)
Philippe Lamberts
(FR) Priekšsēdētāja kungs, es ļoti atzinīgi vērtēju M. Schulz aicinājumu atjaunot pilsoņu uzticību un viņa sacīto, ka tas nozīmē atklāt patiesību, nevis ķerties pie pārmērīgas vienkāršošanas.
Pirmais pārmērīgas vienkāršošanas gadījums attiecas uz to, ka tiek sacīts, ka eiroobligācijas noņem atbildību no dalībvalstu pleciem. Tas neapšaubāmi nav tiesa, neviens dalībvalstīm nekad nav prasījis sasummēt 100 % to parādu. Jebkurā gadījumā saskaņā ar eiroobligāciju shēmu dalībvalstīm joprojām būs tieši jādodas pie dažiem no savu parādu tirgiem, un tur tās varēs novērtēt sava paraksta kvalitāti, ko atspoguļos procentu likmes, kādas tām būs jāmaksā. Tā ir pārmērīga vienkāršošana, no kuras mums jāizvairās.
Otrs pārmērīgas vienkāršošanas gadījums attiecas uz to, ka mēs sakām: "Mēs izpērkam grieķus un bezpalīdzīgos īrus.” Tomēr vēlos norādīt, ka mēs aizdodam naudu; un aizdodam naudu par likmēm, kas ir īpaši izdevīgas aizdevējiem. Mēs izmantojam šo gadījumu, lai labi nopelnītu. Tāpēc ir divas iespējas: mēs vai nu uzskatām, ka ar mūsu aizdevumiem Grieķija un Īrija vairs nerada risku un ka mums tām jāaizdod ar likmi, kas atbilst nulles vai vismaz ārkārtīgi ierobežota riska likmei, vai ka pastāv risks, ka šīs valstis nepildīs savas saistības. Tādā gadījumā "augonis ir jāizspiež” un šie parādi ir jāreorganizē, un mums ir jāpārtrauc šī nenoteiktība.
Nobeigumā es vēlos ko sacīt mūsu vācu draugiem, it sevišķi Kristīgo demokrātu apvienībai. Langen kungs, jūs runājāt par atkalapvienošanos, un jums ir taisnība. Kad notika Vācijas atkalapvienošanās, visa Vācijas markas zona, kurā ietilpa arī Beļģija un kurai galu galā Francija izrādīja lielu lojalitāti, par to samaksāja ļoti augstu procentu likmju veidā. Tā rīkoties bija pareizi. Tas bija pareizi gan vēsturiski, jo Vācijas atkalapvienošanās nozīmēja Eiropas - kādu mēs to pazīstam - atkalapvienošanos, gan ekonomiski, jo galu galā visi bija ieguvēji no ātrāka izaugsmes tempa, ko šīs likmes sekmēja.
Tāpēc šodien es Kristīgo demokrātu apvienībai saku, lai tā patur to prātā, un mēs prasām, lai Vācija rīkojas tāpat.
(Aplausi)
Martin Callanan
Priekšsēdētāja kungs, ironiskā kārtā liekas pienācīgi, ka Eiropadomei būtu jādiskutē par pastāvīgu krīzes pārvaldības mehānismu, jo pilnīgi noteikti šķiet, ka pašlaik euro mētājas no vienas krīzes uz nākamo. Lai gan daudzi no mums Apvienotajā Karalistē vienmēr uzskatīja, ka euro ir vēsturiska kļūda - gan mūsu valstij, gan Eiropai kopumā -, mēs, protams, negūstam nekādu gandarījumu, vērojot radušos situāciju. Mēs vēlamies to atrisināt Eiropas līmenī, izlēmīgi atgriežoties pie fiskālas disciplīnas visā Eiropas Savienībā.
To neatrisinās lielākas parādsaistības ne ES, ne vietējā līmenī. Bet mums skaidri jānorāda, kas ir atbildīgs par euro pašreizējo situāciju. Katras euro zonas dalībvalsts pienākums ir pildīt tās saistības attiecībā pret euro zonu, un citu iesaistīto valstu uzdevums ir nodrošināt, ka euro zonas dalībvalstis pilda šīs saistības. Tas ir viens no iemesliem, kāpēc tiek organizētas atsevišķas euro zonas valstu ministru tikšanās. Respektīvi, euro zonas stabila pārvaldība pirmām kārtām ir euro zonas dalībvalstu atbildība. Pārējās valstis var sniegt politisku atbalstu, bet tas arī viss. Nav nekāda pamatojuma piemērot turpmākus slogus vai sankcijas tām dalībvalstīm, kas izvēlējušās nepieļaut kļūdu un nepievienoties euro zonai.
Nikolaos Chountis
(EL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ir pagājis tieši gads, kopš Grieķijas ekonomikā sākās sabrukums un Grieķija iesaistījās postošā memorandā un atbalsta mehānismā. Pagājis gads, Langen kungs, un valsts ir uz bankrota robežas: pirmkārt, sociāla bankrota robežas, ņemot vērā, ka nākamajā gadā prognozē bezdarba līmeni 15 % apmērā, savukārt vēl tikai vakar valdība pieņēma likumprojektu, atceļot koplīgumus, un šodien visā valstī ir streiki, un, otrkārt, ekonomikas bankrota robežas, un šoreiz deficītu un parādus nav palielinājuši "melīgie grieķi” no PASOK un New Democracy; tos ir palielinājuši alķīmiķi komisāri, izmantojot Eurostat statistikas datus, lai vājāku valstu parādus palielinātu un spēcīgāku valstu parādus samazinātu.
Ja tiks pieņemts tāds mehānisms, kādu izmantoja Grieķijai, mēs noteikti dosimies bankrota virzienā. Ja Padome izstrādā šādu mehānismu, tā būs valstu lejupslīde, izraisot bezdarbu un sekmējot banku un lielo uzņēmumu labklājību. Es vēlētos zināt, vai tas ir Eiropas redzējums, par kādu sākumā runāja Barroso kungs, kura nav šeit, lai mums to paskaidrotu.
Timo Soini
(FI) Priekšsēdētāja kungs, manuprāt, katra valsts ir atbildīga par savu ekonomiku. Valstis nav atbildīgas cita par citas parādiem. To arī nosaka Līguma 125. pants. Kad tas cilvēkiem ir izdevīgi, viņi ievēro Līgumu, bet, kad ne, tad Līgumu ignorē. To labi parādījuši referendumi: Francija saka "nē”, Nīderlande saka "nē” un Īrija saka "nē”. Divus no šiem rezultātiem risināja Parlaments, vienu - ar vēl vienu referendumu. Līguma pantu interpretācija, šķiet, ir atkarīga no vēja virziena.
Somijas valdība ir Somijas nodokļu maksātajiem piemērojusi tādas kā negodīga galvotāja saistības, kas mums laika gaitā būs jāsedz. Mēs nesaprotam, kāpēc somu darba ņēmējiem un mazajiem uzņēmējiem būtu jāstrādā vaiga sviedros, lai nomaksātu spēlmaņu un meļu parādus. Tas gluži vienkārši nav pareizi.
Kad Padomju Savienībā bija problēmas, tika aicināts piemērot lielāku sociālismu. Cilvēki devās uz Maskavu: vairāk sociālisma. Kad Eiropā ir problēmas, cilvēki pulcējas Briselē: vairāk integrācijas. Rezultāts būs vienāds. Tas nestrādās.
Veselīgas sabiedrības veido no apakšas uz augšu. Demokrātiju veido no apakšas uz augšu, nevis uz leju - no kaut kāda ziloņkaula torņa. Tā tas vienkārši ir. Kopēja ekonomikas politika Eiropai nenostrādās. Eiropa var pastāvēt tikai kā ekonomikas un brīvās tirdzniecības zona, par kādu tai atkal būtu jākļūst.
Es tikai vēlos vēl nedaudz izteikties par eiroobligācijām. Es devos uz Mellunmäki Helsinkos, lai apspriestu eiroobligācijas, un, kad stāstīju, kas tās tādas ir, sievietes cieši sagrāba savas rokassomiņas un vīrieši lūkoja, vai viņiem vēl ir viņu maki. Tas nestrādās.
Hans-Peter Martin
(DE) Priekšsēdētāja kungs, nupat pret Vāciju tika izvirzīta briesmīga apsūdzība. Tas ir baiss atgādinājums par 20. gadsimta 20. gadu beigām.
Kā entuziastisks Eiropas atbalstītājs un spītīgs euro atbalstītājs es jums vēlos jautāt: "Vai esat pamanījuši, ka jūs Eiropas Savienību - šo lielisko miera un pārtikušas ekonomikas projektu - dzenat kapā?” Cohn-Bendit kungam ir taisnība, kad viņš sacīja, ka mēs vienmēr reaģējam novēloti un vienmēr retrospektīvi. Tagad mums jālūkojas nākotnē. Vai esat pamanījuši, kas notiek ārpusē? Cilvēkus vairs neinteresē ķīvēšanās starp sociālistiem un konservatīvajiem - ne manā valstī, ne šeit, Eiropas Parlamentā. Viņus interesē risinājumi un tas, vai viņu nauda joprojām ir drošībā. Mums viņiem godīgi jāpasaka, ka tas tā vairs nav.
Mums jāsper nākamais solis un jāatzīst, ka mums vajadzīga drosme, lai norakstītu parādus, mums beidzot jāliek bankām maksāt, pat ja tas skar mūsu dzīvības apdrošināšanas polises, un mums jāizstrādā jauns Eiropas politikas projekts, ko nav apsēdušas Lisabonas līguma problēmas.
Mēs esam iekrituši slazdā. Ja mēs grozīsim šo pantu, Īrija referendumā balsos ar "nē”. To pašu varam sagaidīt manā valstī. Turklāt liela problēma pastāv arī Apvienotajā Karalistē. Dāmas un kungi, jums jāsāk apzināties notiekošais.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Priekšsēdētāja kungs, šajos krīzes apstākļos mēs nedrīkstam aizmirst to, ka pēdējos desmit gadus euro ir nodrošinājis būtisku pārticību un stabilitāti, kā arī daudzas darba vietas. Tāpēc ir vērts to labi aizsargāt. Tomēr tam būs vajadzīga izlēmīga Eiropas augstākā līmeņa sanāksme un daudz lielāka vienotība. Mums izmisīgi trūkst vienotības - ne tikai, kad runa ir par pastāvīgu krīzes mehānismu, bet arī attiecībā uz striktu finanšu pārvaldību.
Šajās debatēs, priekšsēdētāja kungs, "eiroobligācijas”, šķiet, ir brīnumvārds - it kā mēs liksim valstu parādu problēmām izzust, kā saule liek izkust sniegam. Tomēr tiem, kas šajā Parlamentā aicina ieviest eiroobligācijas, ir arī jāapzinās, ka tās saistītas ar būtiskām saistībām un striktu budžeta disciplīnu, kura sniedzas daudz tālāk par priekšlikumiem nostiprināt Stabilitātes un izaugsmes paktu, kas ir mūsu priekšā.
Priekšsēdētājs Trichet minēja "fiskālo savienību”. Vai tie, kas šajā Parlamentā aicina ieviest eiroobligācijas, ir tam gatavi? Es par to šaubos.
Priekšsēdētāja kungs, mums jāvelta mūsu enerģija šiem priekšlikumiem, kas ir mūsu priekšā, lai nostiprinātu pamatus, uz kuriem balstās euro. Tas jādara steidzamā kārtā, un mēs šajā Parlamentā smagi strādājam, lai to panāktu. Saistībā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta profilaktisko daļu mums vajadzīga pieeja, kas vairāk pamatota uz noteikumiem, jo profilakse ir labāka par seku novēršanu. Mums ir arī jānodrošina augstāks kopējās atbildības līmenis starp dalībvalstīm ne tikai saistībā ar ieguvumiem, bet arī ar saistībām un apņemšanos, kas izriet no Stabilitātes un izaugsmes pakta.
Udo Bullmann
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Kritiskās situācijās Eiropa vienmēr ir atradusi veidu, kā pārvarēt krīzi. Nevis tādēļ, ka cita pret citu tiktu izspēlētas dažādās intereses, bet gan tādēļ, ka mēs apvienojam mūsu intereses, un tas mums ļauj doties jaunos virzienos.
Es vēlos Barroso kungam uzdot jautājumu, bet viņa diemžēl vairs nav sēžu zālē. Protams, ka drīz norisināsies svarīgas preses konferences par jautājumu, kā mēs varam izglābt Eiropu, izmantojot zemāko kopsaucēju, bet Rehn kungs, iespējams, varētu manu jautājumu nodot Barroso kungam. Es nesaprotu, kāpēc nedodamies šādā virzienā: eiroobligācijas ir saprātīgs risinājums. Schulz kungs to sacīja savas grupas vārdā un Vācijā, kur šis ir ļoti svarīgs jautājums, mana partija arī tam piekrīt. Iebildumus ceļ tieši Vācijas valdība un citas valstis, kas maksā mazāk procentu. Kāpēc mēs tā nerīkojamies? Mēs sakām, ka šīs problēmas var atrisināt. Tagad mēs plānojam ieviest eiroobligācijas, bet gatavojam saprātīgu tiesību aktu kopumu. Kas mums ir vajadzīgs, lai Eiropa varētu rīkoties? Kā mēs varam likt naudu lietā? Kā mēs varam radīt lielāku nodokļu potenciālu saprātīgai, ilgtermiņa ekonomikai? Mēs ieviešam eiroobligācijas, un mēs sasaistām šo ieviešanu ar finanšu transakciju nodokļa ieviešanu Eiropas Savienībā. Šis tiesību aktu kopums varētu nodrošināt ieguvumus pilnīgi visiem. Pajautājiet Merkel kundzei Eiropas augstākā līmeņa sanāksmē, vai viņa ir gatava to darīt. Kāpēc tas nav iespējams? Kāpēc Komisija neiesniedz šādu priekšlikumu? Tas palīdzētu visiem un ļautu Eiropas jaunajam projektam pārvarēt krīzi. Es no Komisijas sagaidu šādu priekšlikumu.
Jums jābeidz atrunāties. Ir laiks rīkoties Eiropas pilsoņu un dalībvalstu interesēs, lai mēs atgrieztos uz saprātīgas izaugsmes ceļa. Mūsu liktenis ir jūsu rokās, bet jums jābūt drosmīgiem un jāuzņemas iniciatīva.
Carl Haglund
(SV) Priekšsēdētāja kungs, manuprāt, pagājušais gads parāda, ka kopējai valūtai ir vajadzīgi skaidri un kopēji pamatnoteikumi, un ir acīmredzams, ka pašlaik mums šādu noteikumu nav. Ir arī skaidrs, ka euro zonai nemitīgi trūkst ticamības gan pilsoņu acīs, gan finanšu tirgos. Es nepiekrītu Bullman kunga teiktajam. Es drīzāk uzskatu, ka Komisija ir paveikusi labu darbu un ir ierosinājusi mērķtiecīgus priekšlikumus. Un, runājot par problēmām, ar ko pašlaik saskaramies, es domāju, ka problēma nav saistīta ar Komisiju, bet gan ar Padomi. Protams, Padomei nākamo dažu dienu laikā gaidāma diezgan sarežģīta sanāksme.
Es arī vēlos paust savu gandarījumu, ka Komisija ir iesniegusi priekšlikumu, kas mums ļaus nākotnē izlabot makroekonomikas nelīdzsvarotību. Līdz šim mēs uzmanību pievērsām tikai pilsētu finansēm un deficītiem, un ar to noteikti nepietiek, kā skaidri parāda Īrijas gadījums.
Mazāk mani iepriecina Padomes darba stils, kā parāda tirgošanās starp Sarkozy kungu un Merkel kundzi, lai padarītu Komisijas labos priekšlikumus mazāk saistošus, kas nozīmēs, ka priekšlikums nenodrošinās nekādus uzlabojumus. Mums būtu jāatceras tas, kas notika 2005. gadā, kad Stabilitātes un izaugsmes paktu padarīja elastīgāku. Toreiz šo situāciju radīja tās pašas valstis, un ilgtermiņā šāda situācija varēja izraisīt to, kas tagad notiek Grieķijā. Es ceru, ka Padome saņemsies un sapratīs, kāds lēmums mums ir vajadzīgs - pretējā gadījumā mēs neizkļūsim no šis situācijas.
Derk Jan Eppink
(DE) Priekšsēdētāja kungs, flāmu politiķis Bart De Wever intervijā žurnālam Der Spiegel sacīja, ka Beļģija ir kļuvusi par tranzīta sabiedrību, un tas ir problēmas cēlonis Beļģijā, nevis valodu jautājums. Solidaritāte ir kļuvusi par vienvirziena ielu.
ES dara vienu un to pašu. Mēs pakalpojumu sabiedrību padarām par tranzīta sabiedrību, un euro ir viens no līdzekļiem, ar ko mēs to panākam. Vairākās valstīs tas paver ceļu lētai naudai. Kā sacīja ES Padomes priekšsēdētājs Van Rompuy, tas ir kļuvis par miegazālēm. Tas iedragā valstu konkurētspēju. Tagad daudzi Eiropas politiķi aicina ieviest vēl vienas miegazāles: eiroobligācijas. Tas šo plaisu tikai palielinās. Ja turpināsim šādi, dažu gadu laikā ES būs tādā pašā situācijā, kādā tagad ir Beļģija: tranzīta sabiedrība, kuras politiskie pamati sadrūp.
Ziemassvētku laikā es lasīšu Vācijas Rūpniecības federācijas bijušā priekšsēdētāja Henkel grāmatu "Taupiet mūsu naudu”. Varbūt jums būtu jādara tas pats, lai jūs uzzinātu, ko domā cilvēki Vācijā.
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Pēc paziņojumiem New York Times Amerikas Savienotajās Valstīs notiek izmeklēšana par slepenu klubu, kurā ietilpa deviņas bankas - viena no tām ir Eiropas banka - un kuru vadītāji satiekas katru trešdienu, lai vienotos par rīcību saistībā ar atvasinātajiem instrumentiem. Krīzes komitejai par to nebija ne mazākās nojausmas, un Eiropai ir tikai skatītājas loma.
ASV Federālajām rezervēm bija jāatskaitās par 13 kvintiljoniem ASV dolāru, kas iztērēti, izpērkot bankas. Vai jūs varētu mums pastāstīt, ko ASV Federālās rezerves prasīja par Eiropas banku glābšanas paketi? Vai tad Eiropas glābšanas fonda summas divkāršošana un gatavošanās izpirkšanai EUR 2000 miljardu apmērā nav saistīta tieši ar kritisko situāciju bankās un arī valstu budžetos?
Kas mums neļauj prasīt Eiropas Centrālajai bankai pārredzami un detalizēti atskaitīties par tās darbībām, kā ASV lika atskaitīties savām Federālajām rezervēm? Tas pieliktu punktu aizdomām, ka tā rīkojās un turpina rīkoties patvaļīgi, nevis Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņu kopējo interešu vārdā.
Kāpēc nekad nav bijušas organizētas diskusijas par tādu pasākumu pieņemšanu, kas reāli un efektīvi nodalītu spekulatīvas bankas no komercbankām, kā tas ir Glass-Steagall likumā?
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Alfredo Pallone
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Mēs visi esam vienisprātis, ka ir jāizveido instruments, ar ko varētu iejaukties krīzes situācijā. Šim instrumentam noteikti jābūt saistītam ar striktiem un rūpīgi izstrādātiem budžeta politikas virzieniem dalībvalstīs. Es ceru, ka tas nozīmēs, ka neatkārtosies tādas krīzes, ar kādām saskaramies šo mēnešu laikā.
Šodienas debates ir par to, kā vislabāk finansēt šo instrumentu. Kā mēs visi zinām, privātais sektors daļēji ir atbildīgs par krīzes izraisīšanu dažās valstīs, un šādos gadījumos ir pareizi, ka tam būtu jāuzņemas atbildība, lai gan šā sektora atbildības daļa būtu jāizvērtē katrā gadījumā atsevišķi.
Tomēr es domāju, ka mums jāatrod jauni un inovatīvi veidi, kā finansēt šo krīzes novēršanas instrumentu. Viens piemērs varētu būt eiroobligācijas, ko daži uzskata par jaunu slogu valstu budžetiem. Tomēr tā tas nav. Gluži pretēji - izdodot eiroobligācijas, krīzes novēršanas instrumentu varētu finansēt, izmantojot tirgu, kā arī piesaistot ārvalstu kapitālu un cilvēkus, kas vēlas ieguldīt.
Lielu slogu dalībvalstīm radītu mehānisms, kas balstīts tikai uz proporcionālām iemaksām, kuras veic, vienkārši piešķirot rezerves, un valstīm būtu noguldīšanai jāatrod resursi un kapitāls, kas tomēr nenestu nekādu peļņu. Situācija, kāda pastāv pašlaik, kad dalībvalstīm prasa īstenot bargus budžeta politikas virzienus, lai samazinātu deficītus un parādus, kā arī veiktu iemaksas dalībai krīzes novēršanas fondā, ir saistīta ar reālu sabrukuma risku.
Eiropas ekonomiku nevar atdzīvināt, ja vien tās dziedināšanai vienlaikus neizmantosim euro spēku starptautiskajos tirgos un izrietošo uzlaboto kredītvērtējumu.
Elisa Ferreira
(PT) Priekšsēdētāja kungs, komisār! Jūs uzklausījāt skaidru šā Parlamenta vēstījumu - aicinājumu Komisijai rīkoties un iejaukties. Komisijai prasa neaprobežoties ar to, ka tā mehāniski panāk minimālo vienošanos starp valstīm, vienlaikus sakot, ka Komisijai jābeidz ļaut sevi ierobežot ar spēcīgākās iestādes gribu. Komisijai jāuzņemas savs pienākums un saistības izrādīt iniciatīvu.
Ar nožēlu jāsaka, ka secinājumi, ko sagaidām no nākamās augstākā līmeņa sanāksmes, nenodrošinās risinājumu, galvenokārt jau tāpēc, ka paredzētais iejaukšanās mehānisms ir vienprātīgi jāpieņem visām dalībvalstīm, un mums ir vajadzīga Eiropas dimensija, nevis dimensija, kura pieļauj dažādus izkropļojumus un dažu valstu kontroli pār citām. Tomēr, skatoties no otras puses, Līguma pārskatīšana šajā gadījumā atvērs Pandoras lādi, un jebkurā gadījumā es vēlētos saņemt atbildi uz vienu jautājumu: "Vai jaunais mehānisms varēs iegādāties valdību obligācijas?”
Komisār, ir jāveic padziļināta pārskatīšana, un Komisija nevar ignorēt pašreizējās debates par eiroobligācijām, nesniedzot nekādu atbildi uz iniciatīvām, ko vairāki dalībnieki, proti, Juncker kungs, M. Monti un daži šā Parlamenta pārstāvji un ideju laboratorijas pašlaik izvirza. Komisijai jāiesniedz priekšlikums un jāspēj tas aizstāvēt.
Visbeidzot, pēdējais komentārs: euro zonai nav globālas problēmas; - labi, viena globāla problēma ir, bet saistīta tieši ar tās nepietiekamo izaugsmi, nevis nevienmērīgo iekšējo attīstību. Kur ir līdzekļi, kas jāizmanto kopā ar ekonomikas pārvaldību un sankcijām, lai efektīvi veicinātu un rezultatīvi īstenotu stratēģiju "Eiropa 2020”?
Wolf Klinz
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Schulz kungam ir taisnība. Mēs esam saskārušies ar lielu uzticības krīzi, un Padomes locekļi pilsoņiem pūš miglu acīs. Viņi tiem stāsta, ka viss tiek kontrolēts, ka mums tikai jāievieš nelielas izmaiņas Līgumā, izveidojot pastāvīgu stabilitātes mehānismu, un tad problēma būs atrisināta. Patiesībā situācija netiek kontrolēta. Dalībvalstis reaģē, nevis reāli rīkojas. Tās izmisīgi dzēš liesmas, bet nespēj tās uzveikt. Tirgi jautā: "Kas kontrolē Eiropu un euro zonu?
ES ir nonākusi kritiskā pavērsiena punktā. Ja tagad neizvelēsimies īsto ceļu, mēs nespēsim pat uzturēt status quo. Tā vietā mēs spersim soli atpakaļ. Mums ir vajadzīgi turpmāki pasākumi integrācijas virzienā. Mums vajag vairāk Eiropas. Mums jāpabeidz iekšējā tirgus, tai skaitā pakalpojumu nozares, izveide. Kopā ar monetāro savienību mums vajadzīga Ekonomikas, budžeta un fiskālā savienība. Mums arī vajadzīga spēcīga Komisija, kam ir tiesības un pilnvaras kontrolēt un uzraudzīt šo ekonomikas savienību, kā arī automātiski piemērot sankcijas gadījumos, kad tas ir pamatoti. Ja mēs spersim šos soļus plašākas integrācijas virzienā, mēs varēsim runāt par eiroobligāciju ieviešanu. Tad mēs būsim tām izveidojuši pamatu. Tomēr vienlaikus mums jānodrošina, ka mūsu rīcībā ir vajadzīgais ilgtermiņa ieguldījumu finansējums, neraugoties uz visiem pamatotajiem taupības pasākumiem, lai nodrošinātu Eiropas Savienības konkurētspēju vidējā termiņā un ilgtermiņā.
Mums beidzot pilsoņiem jāizstāsta patiesība. Mums vajadzīgi risinājumi bez redzamību ierobežojošām klapēm, un mums ir jādiskutē par jautājumiem, neizvirzot ideoloģijas, un mums jābeidz putroties. Mums vajadzīga ilgtermiņa rīcība, nevis īstermiņa reakcijas.
Vicky Ford
Priekšsēdētājas kundze, sāksim ar labajām ziņām. Jā, Eiropas ekonomikā kā tādā ir vērojamas nelielas atveseļošanās pazīmes. Taču to apdraud ilgstošā nenoteiktība, kas rada finansējuma izbeigšanās un ieguldījumu apstāšanās risku. Eiropā visi, tai skaitā AK, ir pamatoti ieinteresēti nostiprināt euro zonas ekonomiku.
Stabila un pārredzama ekonomikas plānošana, lai kontrolētu izšķērdīgu valdību tēriņus un nepieņemamos parādu līmeņus, ir svarīga visām 27 valstīm. Euro zonas valstis ir sapratušas, ka ir vajadzīgs pastāvīgs krīzes risinājums, bet ir radušies daudzi jautājumi, no kuriem daži ir ierosināti šajā Parlamenta rezolūcijā.
Pirmkārt, kāda veida privātā sektora iesaistīšanās tiek gaidīta? Es atzinīgi vērtēju ierosinājumu sekot SVF paraugam, proti, aizsargāt valsts līdzekļus ar priviliģēta kreditora statusu. Otrkārt, par kādām Līguma izmaiņām jūs runājat? Šis jautājums ir jāpaskaidro.
Un, visbeidzot, pastāvīgais krīzes pārvaldības mehānisms ir aprakstīts kā instruments, kas nostiprinās euro zonu. Tām valstīm, kas vēlas pievienoties euro zonai, būtu jādod iespēja piedalīties, taču tām, kuras izvēlējušās tai nepievienoties, nedrīkst piespiest veikt iemaksas.
Alain Lamassoure
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Eiropas pilsoņus, kā arī finanšu tirgus uztrauc šaubas. Tagad, kad eiropiešiem ir vienots liktenis, vai viņi spēs to risināt solidāri?
Pašlaik krīzes apstākļos ir vērojamas solidaritātes pazīmes. Tas ir labi, bet nav pietiekami. Esot vienotiem nelabvēlīgos apstākļos, eiropiešiem ir arī jāparāda, ka viņi solidāri rīkojas, plānojot turpmāko rīcību, jo krīze Eiropu ietekmē ilgāk nekā pārējos kontinentus tāpēc, ka mūsu ekonomiku jau bija novājinājusi gausā izaugsme, proti, tikai vidēji 1 % gadā pēdējo desmit gadu laikā. Lisabonas stratēģijas desmit gadi ir pazaudēta desmitgade.
Stratēģijā "Eiropa 2020” Eiropas vadītāji ierosināja plānu mūsu ekonomikas atdzīvināšanai, bet viņi aizmirsa pastāstīt, kā to finansēs un kontrolēs, kā arī, kādi būs iespējamie stimuli vai sankcijas. Tāpēc ir pienācis laiks Stabilitātes un izaugsmes paktu papildināt ar solidaritātes paktu, kā šeit plenārsēdē jau tika sacīts.
Līgumā vārds "solidaritāte” ir minēts 23 reizes - ieviesīsim šo vārdu mūsu darbībās. Tiek izveidota fiskālās politikas virzienu koordinēšanas procedūra, lai nodrošinātu stabilitāti, novēršot deficītus. Paplašināsim tās darbības jomu - koordinēsimies cits ar citu, lai nodrošinātu turpmāku finansējumu. Mums jātērē mazāk, bet labāk, un nevis katram atsevišķi savā valstī, riskējot saņemt sankcijas, bet mums visiem kopā. Ja eiropieši vēlas izvairīties no sliktākā, viņiem jābūt vienotiem, lai sagatavotos labākajam.
Zoran Thaler
(SL) Priekšsēdētājas kundze, mēs, eiropieši, saskaramies ar interesantu paradoksu. No vienas puses, savu 12 gadu eksistences laikā euro ir sevi apliecinājis kā stabilāko pasaules valūtu. Saskaņā ar Eiropas Centrālā bankas oficiālajiem datiem Frankfurtē vidējā inflācija šajā laikposmā ir bijusi 1,97 %, kas ir par 3 procentpunktiem zem 2 % mērķa. Euro vērtība attiecībā pret ASV dolāru visās jomās un visām praktiskajām vajadzībām ir saglabājusi augstāku līmeni, nekā tai bija laikā, kad Eiropas valūtu izveidoja. Tomēr, no otras puses, pēdējā laikā dzirdam runas, ka euro, iespējams, draud sabrukuma risks. Kā mēs nokļuvām šādā situācijā?
Šādā situācijā mūs ir novedusi izkropļota un bezatbildīga rīcība, ko izraisīja populistiski politikas virzieni gan no kreiso, gan labējo puses. Taču vai patiešām, aizstāvot savu valūtu, mēs ļausim demokrātijai izrādīties vājākai par samērā autoritāriem režīmiem? Mums vajadzīga atbildīga rīcība, mums mūsu politikas virzienos jāievieš pieci atbildīgas rīcības zelta likumi. Pieņemsim tos šajā Parlamentā, izlemsim, kā novērtēt atbildīgas rīcības līmeni un tādu rīcību, kas veicina kopējo labumu, kuru atbalsta politikas virzieni mūsu dalībvalstīs.
Tāpēc par stūrakmeni ir jākļūst finanšu transakciju nodoklim un eiroobligācijām. Tāds šodien ir mūsu pienākums - pieņemt šādus politikas virzienus, aizstāvot mūsu vienoto valūtu.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Priekšsēdētājas kundze, pašlaik mums vajadzīgi skaidri noteikumi, bet mēs darām pilnīgi pretējo. Tāpēc izvirzīšu dažus priekšlikumus, lai atjaunotu skaidrību.
"Eiropas semestra” laikā Parlaments vēlas koncentrēt uzmanību uz vairākām diskusijām, kas pašlaik nav vērstas uz konkrētu jautājumu un nav saskaņā ar sabiedrības viedokli. Mēs vēlamies, lai, pārvaldības tiesību aktu kopumā nosakot paredzētās sankcijas, tiktu ņemta vērā politiskā reakcija uz ieteikumiem, kas dalībvalstīm tiks ierosināti nākamo sešu mēnešu laikā.
Mana grupa vēlas skaidri norādīt, ka tiesību aktu kopumā nav brīnumainu risinājumu, kā pārvarēt krīzi. Tajā ir labi zināmas budžeta disciplīnas un strukturālu reformu metodes konkurētspējas saglabāšanai.
Attiecībā uz krīzes pārvaldības mehānismu, kā jūs, komisār, vakar sacījāt, priekšsēdētājs Barroso mums apsolīja, ka tas būs Eiropas mehānisms. Šodien Padome ierosina starpvaldību mehānismu. Vai Barroso kunga izpratnē tas ir Eiropas mehānisms, jo fonds atradīsies Eiropā, nevis Kaimanu salās, vai arī Komisija ir paredzējusi mums palīdzēt izveidot mehānismu saskaņā ar ES procedūru, kurā Parlamentam ir sniedzams ieguldījums?
Attiecībā uz eiroobligācijām Komisija, Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO) un eksperti saka, ka tā ir laba, bet pāragra ideja, tāpēc mēs esam nokavējuši.
Es Komisijai ierosinu sākt debates, lai izstrādātu eiroobligāciju sistēmu, kas valstīm nodrošina pamatotu finansējumu, lai tās varētu rīkoties pareizi, un kas soda tās, kuras nerīkojas pareizi, piespiežot tās ieiet tirgū ar likmēm, kas patiešām attur no turpmākiem pārkāpumiem. Tas ir vienīgais praktiski iespējamais veids, kā apvienot fiskālo disciplīnu un ekonomikas izaugsmi.
Un nenāciet pie manis ar apgalvojumiem, ka ir pāragri vai novēloti kaut ko darīt, jo tagad mēs zinām, ka mēs vienmēr esam visu nokavējuši. Nu tad skatīsimies, vai šoreiz, izmainot noteikumus, mums izdosies kaut ko izdarīt laikā.
Catherine Trautmann
(FR) Priekšsēdētājas kundze, euro ir mūsu kopējā vērtība, un šodien arodbiedrības Parlamentam pauda bažas, ka darba ņēmēji paši maksā par krīzi ar vāju euro, pret ko tiek vērsti uzbrukumi, nevis ar izaugsmi sekmējošu euro, kurš nodrošina darba vietu izveidi.
Tāpēc ir būtiski neīstenot vienkāršu tehnisku līgumu pārskatīšanu un risināt divus euro zonas galvenos defektus, ko ir atklājusi krīze.
Pirmā pieeja saistīta ar eiroobligāciju ieviešanu, kā jau šeit dzirdējām. Eiroobligācijas ne tikai stabilizēs euro līmeni, bet arī tūlīt pat atvairīs spekulantu uzbrukumus.
Otrā pieeja, lai ieviestu fiskālo taisnīgumu un finanšu tirgum liktu maksāt par krīzi, ir saistīta ar finanšu transakciju nodokļa piemērošanu, lai darba ņēmēji fiskālā netaisnīguma dēļ nemaksātu par krīzi.
Visbeidzot, jāizveido Eiropas Parādu aģentūra, kam jāspēj apkopot daļu dalībvalstu parādu.
Es arī vēlos paust atbalstu Juncker kungam un sacīt, ka stabilitātes fonda palielināšana, kā ierosināja Starptautiskā Valūtas fonda (SVF) ģenerāldirektors Dominique Strauss-Kahn, ir laba ideja.
Agrīna iejaukšanās - kā uzklausījām -, nenokavējot un izvēloties kļūt stiprākiem, nevis vājākiem, mums ļaus īstenot pārvaldību, kas atjaunos uzticību, kuru atgūt aicināja mūsu priekšsēdētājs M. Schulz.
(Aplausi)
Paulo Rangel
(PT) Priekšsēdētājas kundze, pirmais, ko vēlos šeit skaidri norādīt un ko mums šeit, Parlamentā, būtu svarīgi nostiprināt, ir, ka - pretēji tam, ko reizēm lasām presē un dažu Eiropas vadītāju paziņojumos -, euro kā valūtai ir bijusi izšķiroša nozīme, reaģējot uz pašreizējo krīzi. Bez euro mēs būtu ārkārtīgi sarežģītā situācijā, vājāku valstu valūtām saskaroties ar devalvāciju un novedot pie tā, ka Vācijas marka pieredzētu neiespējamu vērtības paaugstināšanos, lai varētu uzturēt Vācijas un Eiropas tautsaimniecības. Tāpēc euro bija stabilizējoša ietekme ne tikai euro zonas valstīs, bet arī uz to valstu valūtām, kas nav izvēlējušās pievienoties euro zonai.
Tā kā mums ir jāaizstāv šī Kopiena, kas ir sekmīgi reaģējusi uz iepriekš nepieredzētu krīzi, un, ņemot vērā, ka mēs redzēsim, kas notiks ar dolāru un ASV nākotnē, mēs arī redzēsim, ka euro patiesībā ir priekšrocības.
Tagad šajā Padomē mūsu pienākums ir darīt visu iespējamo, lai aizstāvētu euro, proti, lai izveidotu stabilizācijas fondu, kas ievēro Kopienas metodiku un spēj īstenot atbildību valstīs, kuras atrodas ļoti apdraudētā situācijā, un solidaritāti valstīs, kas ir pildījušas savas saistības un nav vienmēr sevi parādījušas - vismaz savos ārējos paziņojumos - kā spējīgas ieņemt solidaritātes pozīciju euro zonas kontekstā.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Priekšsēdētājas kundze, gads, kas tuvojas nogalei, proti, 2010. gads, vairākkārt ticis aprakstīts kā gads, kura gaitā dzīvojām bīstamības ēnā. Tāpēc es domāju, ka šīm debatēm būtu jābūt lietderīgām, jo tajās varētu uzsvērt 2010. gadā gūtās mācības, lai varam izdarīt secinājumus, kas noderēs 2011. gadā.
Pirmais secinājums attiecas uz Eiropas ekonomikas finanšu nozares nepieņemamām nelīdzsvarotībām un izkropļojumiem tās reālajā ekonomikā.
Otrais secinājums attiecas uz nepieņemamo nelīdzsvarotību saistībā ar vienoto valūtu un vajadzību koordinēt ekonomikas, fiskālās un budžeta politikas virzienus, kas joprojām ir trausli.
Trešais un galvenais secinājums attiecas uz nelīdzsvarotību starp krīzes tempu un ilgajiem reaģēšanas laikiem. Skatoties no ekonomikas perspektīvas, tas nozīmē, ka Eiropas Centrālai bankai jābūt aktīvākai, reaģējot uz spekulatīviem uzbrukumiem valstu parādiem, un 2011. gadā mums jāliek pamati Eiropas Parādu aģentūrai, kas varēs izdot eiroobligācijas.
Tāpat attiecībā uz Stabilitātes un izaugsmes paktu jāorganizē debates par vajadzīgajiem nodokļiem - banku nodokli un spekulāciju, t. i., īstermiņa spekulatīvu darījumu, nodokli - un par pašu resursu nepieciešamību Eiropas Savienībā.
Tomēr Parlamentam svarīgas ir debates par krīzes politiskajām sekām, jo Eiropas Savienības moto - es vēlreiz uzsveru - ir "vienoti dažādībā”, kas nekādā gadījumā nav "šķelti dažādības dēļ”. Tāpēc Parlamentam jāstājas pretī tiem, kas cenšas uzspiest kauna zīmi dažām dalībvalstīm attiecībā pret citām, šķeļot Eiropas sabiedrības viedokli un sarīdot eiropiešus citu pret citu.
Parlaments pārstāv 500 miljonus eiropiešu no Eiropas Savienības, kurā ir 27 dalībvalstis, un tāpat kā Džordža Orvela "Dzīvnieku fermā”, "neviens nav vienlīdzīgāks par pārējiem”.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Mēs apspriežam augstākā līmeņa sanāksmi, kas notiks 16. decembrī. Būtu labi, ja Padome pēc augstākā līmeņa sanāksmes varētu mums sacīt: "Mēs apzināmies plaisas un kļūdas, mēs zinām, kur esam bijuši nesekmīgi, un mēs saprotam Līguma ierobežojumus.”
Pašapmierinātība un vainīgo meklēšana, mēģinājumi notušēt kļūdas un virspusēja pieeja neatrisinās nevienu problēmu un neraisīs uzticību. Beigsim spēlēties ar Eiropu. Šis jautājums ir tikai par Eiropu. Es atbalstu Klinz kunga sacīto.
Tā kā līdz Ziemassvētkiem palikušas tikai dažas dienas, es jūs aicinātu iedegt apņēmības un kopēju interešu sveci, kas simbolizē jaunu nopietnību, godīgumu un uzticību Eiropas Savienības nākotnē. Iededziet sveci par politiskā virziena maiņu Eiropā, par pāreju no krīzes uz konkurētspēju, no Dovilas tendencēm uz politisko savienību, no taupības uz ieguldījumiem un reformu, no monetārās savienības uz politisko savienību.
Vācijas konstitucionālo problēmu dēļ Līguma papildinājums nav nekas vairāk par politisku "spieķi”, lai turpinātu izstrādāt glābšanas paketi. Tas nenodrošina risinājumu. Necentieties mums iestāstīt, ka tas ir svarīgāks, nekā patiesībā ir. Beidziet šo "dienu pa dienai” politikas veidošanu un ierosiniet pabeigtu koncepciju, lai reaģētu uz krīzi, kas mūs tuvinās politiskai savienībai. Beidziet šīs nesaskaņas - ir pietiekami, nav pietiekami, un patiesībā mēs nezinām, kas īsti notiks. Mums jāaicina Komisija izstrādāt koncepciju par ekonomikas, sociālo un finanšu savienību, lai nākamā gada beigās varam spert nākamo soli integrācijas virzienā un patiešām pienācīgi paveikt šo darbu.
Anni Podimata
(EL) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Rīt sāksies viena no vissvarīgākajām Eiropadomes sanāksmēm Eiropas Savienības un it sevišķi EMS vēsturē, un jautājums ir par to, vai valstu vai to valdību vadītāji būs gatavi šim darbam. Mēs par to stipri šaubāmies, jo filozofija, ko konkrēti vadītāji ir ieviesuši Eiropadomē, nav krīzes pārvarēšanas filozofija, pamatojoties uz solidaritāti un, protams, atbildību. Tā ir krīzes pārvaldības filozofija, kas koncentrē uzmanību un attiecas tikai uz pastāvīgu mehānismu. Eiropadome nebūs gatava darbam, jo tā nesniegs ekonomikas un politikas kohēzijas vēstījumu, kāds ir vajadzīgs ne tikai, lai pārliecinātu tirgus, bet lai, pirmkārt un galvenokārt, pārliecinātu Eiropas pilsoņus, kuri cits citu uzlūko ar aizdomām un kuri atkal sākuši sirgt ar ksenofobiju; lai pārliecinātu viņus par Eiropas redzējuma vērtību un atgādinātu viņiem, ka ir vairāk lietu, kas mūs vieno, nekā to, kuras mūs šķir.
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētājas kundze, nesaprotu, kāpēc sociālisti cenšas izvairīties no atbildības saistībā ar sociālistu politikas virzieniem. Tiesa, ka Eiropas deficītiem ir dažādi cēloņi. Tiesa arī, ka sociālistu valdības ir saskārušās ar budžeta deficīta problēmām, apzināti izvēršot tēriņu un pieaugošu deficītu politiku.
Mums šīs debates 2009. gada pavasarī jau norisinājās Parlamentā, kā arī vairākās dalībvalstīs. Atceros, ka Zviedrijas sociālie demokrāti kritizēja Zviedrijas valdību par to, ka tā nepalielina tēriņus un deficītu.
Un tagad redzam, kas ir noticis. Manuprāt, tas ir iemesls, kāpēc mums vajadzīgi stabili noteikumi ne vien attiecībā uz Stabilitātes un izaugsmes paktu, bet arī attiecībā uz sekām. Mēs nedrīkstam pieļaut situāciju, kurā dalībvalstīm, kas finanšu sistēmām rada problēmas un izraisa paaugstinātas procentu likmes, ļauj izvairīties no sekām, ļaujot citiem pilsoņiem samaksāt par šīm procentu likmēm.
Mums vajadzīga stabilitāte, un eiroobligācijas nebūs risinājums šai problēmai. Eiroobligācijas varam ieviest citu iemeslu dēļ - varbūt. Runājot par finanšu mehānismu, jāsaka, ka tas ir jāfinansē un jāpamato uz riskiem, ko dalībvalstis rada. Ja uzņematies lielāku risku, pieļaujat lielāku deficītu, tad jums arī nedaudz lielākā mērā jāfinansē finanšu mehānisms. Tā ir atbildības uzņemšanās par apzinātiem politikas virzieniem. Neaizmirstiet, ka sekas, ar ko saskaras vairākas valstis, ir to debašu sekas, kuras mums bija valstu parlamentos un šajā Parlamentā, kad daži no mums aicināja palielināt tēriņus. Tagad redzam skarbos rezultātus.
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots, paceļot zilo kartīti saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Martin Schulz
(DE) Priekšsēdētājas kundze, es saprotu, Hökmark kungs, ka jums jāuzstājas ar skaistu runu, ko varētu uzklausīt pilsoņi jūsu Zviedrijā. Tomēr vai jūs, lūdzu, man atbildētu uz šādu jautājumu: "Kurai Eiropas Savienības valstij ir lielākais ilgtermiņa valsts parādu līmenis un kura partija ir šīs valsts valdībā?”
Gunnar Hökmark
(Schulz kungs turpināja runāt, taču viņa mikrofons bija izslēgts) Priekšsēdētājas kundze, es ceru, ka varēšu turpināt bez turpmākas iejaukšanās. Pirmkārt, es vēršos lielākoties pie jums, Schulz kungs, jo vēlos, lai jūs atcerētos, ko jūs pirms diviem gadiem apgalvojāt šajā Parlamentā. Jūs argumentējāt, ka Eiropas Savienībai un dalībvalstīm būtu jāpalielina to tēriņi. Problēma ir tāda, ka dažām no dalībvalstīm ir sociālistu valdības, un visās šajās valdībās un valstīs esam vērojuši deficīta pieaugumu jūsu atbalstīto politikas virzienu rezultātā. Schulz kungs, vai varat to noliegt?
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots, paceļot zilo kartīti saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Martin Schulz
(DE) Priekšsēdētājas kundze, tā kā kolēģis deputāts nav atbildējis uz manu jautājumu, es uz to atbildēšu viņa vietā. Šī valsts ir Itālija, un tās premjerministrs ir Berlusconi kungs. Kristīgie demokrāti Itālijā ir bijuši pie varas gandrīz bez pārtraukumiem kopš 1946. gada.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Priekšsēdētājas kundze, es arī vēlētos jautāt savam kolēģim deputātam, kā sociālisti Īrijā un Grieķijā būtu varējuši izraisīt šo valstu parādus. Tā kā jūs pašlaik esat vadošā politiskā partija Eiropā un arī Komisija nosliekusies uz labējo pusi, vai tas nebūtu arī labējo pienākums parādīt, kā pārvarēt krīzi, nevis vainot iepriekšējās valdības vai valdības, kas bija pirms varas vēl pirms tam?
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos atgādināt kolēģiem, ka sacīju, ka ir vairāki dažādi cēloņi, kas izraisījuši deficīta problēmas, bet es arī sacīju, ka ir tiesa - un ne Schulz kungs, ne viņa kolēģi to nav nolieguši -, ka ar šīm problēmām ir saskārušās visas sociālistu valdības, jo tā bija apzināta politika. Es pilnīgi piekrītu, ja, piemēram, runājam par Īriju, ka tika pieļautas milzīgas kļūdas, bet interesanti ir tas, ka tēriņu un deficītu palielināšana bija apzināta politika, lai risinātu krīzi un problēmas, un tagad mēs redzam rezultātus. Tas ir mans vēstījums Schulz kungam un citiem.
(Runātājs piekrita atbildēt uz trīs jautājumiem, kas uzdoti, paceļot zilo kartīti saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Priekšsēdētāja
Kolēģi, lai runātājs un pārējie saprastu notiekošo, vēlos paskaidrot, ka vēl trīs cilvēki vēlas uzdot jautājumu, kas uzdots, paceļot zilo kartīti. Tā kā šo iespēju ieviesa Parlamentārās reformas darba grupa, es esmu gatava tos atļaut, un mums ir pietiekami daudz laika, bet man tomēr jājautā runātājam, vai viņš piekritīs atbildēt uz visiem šiem jautājumiem. Un tādā gadījumā es visiem lūgtu jautājumus uzdot pēc kārtas, un tad lūgšu Hökmark kungu uz tiem atbildēt. Pēc tam mēs pabeigsim šo uzstāšanās laika daļu.
Philippe Lamberts
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos Hökmark kungam sacīt, ka viņa apgalvojums par sociālistu valdībām zināmā mērā varētu būt patiess, taču labējās valdības būtībā izvēlējās darīt to pašu, paaugstinot savus privātā sektora parādus valsts parādu vietā. Tas ekonomikai nav nekas labāks un patiešām ir tikai cits veids, kā panākt tieši to pašu, kas ir nepieņemami.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētājas kundze, es vēlējos Hökmark kungam pajautāt - tā kā viņš šeit jau ir krietnu laiku -, vai viņš atceras, ka monetārās savienības sākumā Beļģijai, Grieķijai un Itālijai bija parādi, kas veidoja vairāk nekā 130 % no to valsts kopprodukta, un ka šis procents Grieķijā ir pieaudzis, savukārt Beļģijā un Itālijā ir samazinājies par attiecīgi vairāk nekā 30 % un 25 %. Vai viņš to atceras?
Anni Podimata
(EL) Priekšsēdētājas kundze, man ir vienkāršs jautājums Langen kungam un Hökmark kungam, kam patīk idealizēt parādu krīzi un acīmredzami uzbrukt visām sociālistu valdībām.
Vai esat jebkad kritiski uzlūkojis savus kolēģus no Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgajiem demokrātiem), kas manā valstī bija pie varas vēl pirms gada, par to, ka viņi jums un Eiropas Komisijai - varat pajautāt Rehn kungam - sniedza oficiālus statistikas datus, ka Grieķijas deficīts 2009. gadā bija 6,9 %, nevis 15 %, kā nesen apstiprināja Eurostat?
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētājas kundze, šīs diskusijas ir norādījušas uz dažām lietām, kas mums jāatceras.
Neaizmirsīsim manu pirmo komentāru, proti, - un interesanti, ka neviens no maniem kolēģiem sociālistiem to nav noliedzis -, ka visas sociālistu valdības, kas ir īstenojušas sociālistu politikas virzienus, ir nokļuvušas dziļā deficītu krīzē. Tagad redzam, kā šī krīze pārņem valstis citu pēc citas, jo tika īstenota apzināta politika, ko aizstāvēja Schulz kungs un citi šajā Parlamentā pirms diviem gadiem. Varam aplūkot šā Parlamenta ierakstus un redzēt, ka tieši to debatēs sacījāt jūs, Schulz kungs, un jūsu kolēģi. Tagad varam redzēt skarbos rezultātus. To es vēlējos uzsvērt. Es ievēroju, ka viss, ko varat sacīt, ir: "Jā, jums taisnība, bet arī citām valstīm ir problēmas.” Tomēr jūs neiebilstat pret manu galveno apgalvojumu, ka jūsu politikas virzieni radīja šīs problēmas. To ir vērts atcerēties. Es domāju, ka to ir vērts atzīmēt.
Arī Lamberts kungs pievērsa uzmanību šīm problēmām. Bet interesanti ir tas, ka, lai gan vairākām valstīm patiešām ir problēmas finanšu krīzes dēļ, tiesa arī, ka - un es domāju, ka Lamberts kungs to atzīs un novērtēs - vairumā valstu, kam attiecībā pret finansēm ir stabila nostāja, nav sociālistu valdības. Es nedomāju, ka jūs vai kāds cits šajā plenārsēžu zālē varat norādīt uz sociālistu valdību, kas nav saskārusies ar deficīta problēmām.
Ioannis Kasoulides
Priekšsēdētājas kundze, svarīgi ir politikas virzieni, nevis tas, kas tos īstenoja. Lai met pirmo akmeni... Euro krīze, iespējams, nebeigsies ar Īrijas gadījumu, un mēs, iespējams, vēl neesam pieredzējuši pašu sliktāko.
Tirgus plēsoņas vienmēr uzbruks visām neaizsargātajām iespējām, neraugoties uz sāpīgajiem taupības pasākumiem, ko piemēro dalībvalstis. Taču, ja ES uzvarēs šajā cīņā un ja tai izdosies pārvarēt šos nelabvēlīgos apstākļus, parādot apņēmību, lai solidāri un kopīgiem spēkiem stātos pretī regulatoriem un pārliecinātu tirgus, tad tas būs Eiropas integrācijas triumfs un liela uzvara.
To panāks, saliekot galvas kopā. Pierādīsim, ka tiem, kas prognozē euro beigas un gan spēcīgo, gan vājo valstu izstāšanos no euro zonas, nav taisnība. Fiskālā disciplīna, ekonomikas pārvaldība un euro glābšana nebūs pilnīga bez kopīgi izstrādāta plāna Eiropas līmenī, lai veicinātu izaugsmi. Pagātnē amerikāņu "Maršala plāns” izglāba Eiropas ekonomiku. Pašlaik uzdevums ir eiropiešiem izstrādāt tādu pašu plānu Eiropai.
Gay Mitchell
Priekšsēdētājas kundze, šodien Īrijas apakšpalāta - Dáil - balsos par ES un SVF finansiālās palīdzības paketi. Īrijai šis ir bijis ļoti grūts laiks, palielinoties nodokļiem un samazinoties izdevumiem. Pagājušās nedēļas budžets ir tikai nosacīts to grūtību atspoguļojums, ar kurām pašlaik saskaras tik daudzi īri. Un tas seko algu samazinājumam 14 % apmērā valsts un privātajā sektorā.
Tomēr esmu pilnīgi pārliecināts, ka ES un SVF finansiālās palīdzības pakete palīdzēs Īrijai atjaunot uzticību, nodrošinot kapitālu bankām un atsākot aizdevumus, kā arī koriģējot valsts finanses. Nevarētu teikt, ka pieņemu visas plāna daļas, bet kopumā Fine Gael atbalsta tā skaitļus. Ekonomikas tendences Īrijā pašlaik ir samērā labas. Būs vajadzīga laba valdības un Dáil uzraudzība, lai nodrošinātu, ka mēs vairs nekad nezaudēsim kontroli pār mūsu finansēm.
Arī ES un ECB līmenī būs jāapsver ieguldījums, kas saistīts ar zemām procentu likmēm īpašumu inflācijas jomā. Divarpus gadus es viens pats šajā plenārsēžu zālē rosināju apšaubīt Trichet kungu saistībā ar šo sarežģījumu. ES un SVF pakete ir pozitīvs sasniegums euro zonai, jo izveido pastāvīgu Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma pēcteci, no kura Īrija saņems EUR 22,5 miljardus aizdevumu veidā, ja tas to skars.
Vai drīkst vēl nobeigumā sacīt, ka daudzi, kas sevi uzskata par federālisma piekritējiem, tomēr vēlas ieviest zināmu nodokļu saskaņošanu? Amerikas Savienotajās Valstīs vairāk nekā 50 % uzņēmumu autortiesību jomā ir reģistrēti Delavēras štatā. Kāpēc viņi tā dara? Tas ir Delavēras štata nodokļu politikas dēļ. Šajā plenārsēžu zālē daži egoisti, kas vēlas sekmēt savu valstu vajadzības, uzstājoties ar neprecīziem apgalvojumiem, ir pauduši vairākus neinformētus komentārus, un tie tiks apstrīdēti.
Tunne Kelam
Priekšsēdētājas kundze, finanšu krīze ir parādījusi, ka pastāv vel lielāka vajadzība pēc vairāk Eiropas. Mums jāsaprot, ka dominējoša rīcība, pamatojoties uz konkrētu valstu apsvērumiem, nenāk par labu nevienai dalībvalstij. Tāpēc rīt ir laiks kopējai rīcībai, fiskālai konsolidācijai un stabilitātes paktam ar sankcijām.
Tas būs arī laiks risināt Eiropā jau ilgi pastāvošo paradoksu. ES pamatā ir vienotais tirgus, taču šis tirgus joprojām nav pabeigts. Pirmkārt, tagad ir laiks sākt veidot vienotu digitālo tirgu. Mums jāizveido pastāvīgs krīzes pārvaldības mehānisms - vislabāk, ja tas būs balstīts uz grupām. Otrkārt, tā kā būtu jādodas profilakses un agrīnas iejaukšanās virzienā, ir labāk jāsaskaņo nosacījumi attiecībā uz agrīnu iejaukšanos un krīzes pārvaldības mehānisma aktivizēšanu, vienlaikus, protams, izvairoties no pārmērīgas reglamentācijas. Treškārt, būtu skaidri jānosaka krīzes pārvaldības līdzekļu mērķis. To mērķis ir nodrošināt makrofinansiālo stabilitāti. Tos nedrīkst izmantot, lai risinātu citas aktuālas problēmas. Ceturtkārt, precīzāk ES līmenī jānosaka uzraudzības tiesības, piemēram, iespējama iejaukšanās attiecībā uz finanšu iestāžu darbībām, ietverot tiesības apturēt dividenžu izmaksas vai pārtraukt darbības, kas rada nepamatotus riskus.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Priekšsēdētājas kundze, ministr, komisār! Es šīs garās debates uzklausīju kā pilsonis.
Varu sacīt, ka Barroso kunga priekšlikumi ir ļoti interesanti. Mēs vēlētos redzēt to īstenošanu. Lai atjaunotu mūsu pilsoņu uzticību, vajadzīga skaidra un vispārēja politiskā griba un patiesības atklāšana. Mēs nekādā gadījumā nedrīkstam slēpt realitāti. Ir valstu tēriņi, kas mums jāsedz vai jāsamazina. Ir valstu un privātie parādi, kas mums jāatmaksā.
Ir daudzi eksperti, kam par pilnīgi visu ir kāda doma. Tie, kuri nepamanīja, ka krīze tuvojas, tagad gatavi piedāvāt visādus brīnišķīgus risinājumus. Taču sarežģītā situācijā turēsimies pie veselā saprāta! Pārvaldot valsts finanses, nepieļausim tās pašas privātā sektora kļūdas un trūkumus, kas izraisīja finanšu un banku krīzi. Sarežģīti pasākumi neveido vērtību un pārticību. Tie rada ilūzijas un nereti sniedz labumu tikai spekulantiem.
Lietas būtība ir tāda, ka dalībvalstis ir tērējušas pāri saviem līdzekļiem. Mums jābūt gana drosmīgiem, lai izdarītu vajadzīgos secinājumus un nodrošinātu, ka tiek godīgi sadalīts ar atveseļošanos saistītais slogs.
Seán Kelly
Priekšsēdētājas kundze, pirmkārt, vēlos izteikt sūdzību. Jūs sacījāt, ka šīs ir svarīgas debates, un tās tādas ir. Man liekas nepieņemami, ka Barroso kungs un daudzi citi politiskie vadītāji pameta šo plenārsēžu zāli, tiklīdz beidza savu uzstāšanos. Gods kam gods, Schulz kungs šeit ir bijis no paša sākuma līdz beigām, un par to vēlos viņam izteikt komplimentu.
Otrkārt, vēlos sacīt: kad viss ir pateikts un padarīts, viens no galvenajiem finanšu krīzes cēloņiem ir tas, ka valdības nav īstenojušas pārvaldību un politiskie vadītāji nav rādījuši virzienu. Labi, ka pašlaik situāciju atsākam kontrolēt ar jauno uzraudzības shēmu, ko būtu jāsāk piemērot 1. janvārī, kredītreitingu aģentūru ziņojumu, kuru izskatījām vakar vakarā, un šodienas pastāvīgo finansiālās stabilitātes mehānismu. Tie visi jāuztver ar atzinību.
Ja Barroso kungs būtu šeit, es viņam vēlētos jautāt, vai viņš var garantēt, ka Īrijā un citur nebūs vajadzīgs referendums, lai Līgumā ieviestu šīs nelielās izmaiņas, par kurām viņš runāja.
Visbeidzot, tiem, kas pieprasa, lai deputāti parakstītu rakstisku deklarāciju, vēlos sacīt, ka tas ir tiešs uzbrukums Īrijas uzņēmumu ienākumu nodoklim. To nedrīkst darīt.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Šīs debates izvērtās par ideoloģiskām diskusijām, lai gan mēs varētu sniegt dažus piemērus, kā Schröder valdība ļoti nopietni īstenoja reformu politiku vai kā Ungārijas labējo valdība, kas pašlaik ir pie varas, izmantoja visu iespējamo, lai neļautu kreiso valdībai pēc 2006. gada piemērot fiskālo disciplīnu. Šādas debates nesniedz rezultātus. Svarīgi ir tas, lai Eiropas Savienība beidzot iesaistītos aktīvā, nevis reaktīvā politikā. Būtu labi, ja šīs nedēļas nogales augstākā līmeņa sanāksme varētu panākt vienošanos par Eiropas stabilitātes mehānismu. Ungārijas prezidentūra, proti, Ungārijas valdība, kas janvārī pārņems ES rotējošo prezidentūru, darīs visu iespējamo, lai paātrinātu ratifikācijas procesu un nodrošinātu, ka Eiropas Savienība var risināt tādus būtiskus jautājumus kā lielākas dinamikas ieviešana Eiropā.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Priekšsēdētājas kundze, godājamā Padome, godājamā Komisija! Dalībvalstis centās reaģēt uz krīzi ar individuāliem risinājumiem un pašu reakcijām. Pēc stratēģiska virziena noteikšanas Padomei un Komisijai būtu jākonsolidē un jākoordinē dalībvalstu risinājumi. Tas nozīmē, ka ekonomikas pārvaldībai nepietiek ar dalībvalstu sankcionēšanu. Protams, būtu labi, ja šodien izrādīto saskaņotību un stingrību konkrēti komisāri būtu izrādījuši arī tad, kad pievēra acis attiecībā uz datu viltošanu. Esmu pārliecināta, ka par neatbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam nav atbildīgas tikai dalībvalstis, jo Komisija pati bija kontroles mehānismus padarījusi elastīgākus. Mums jāatzīst, ka līdz šim īstenotā taupības politika nekur nav nodrošinājusi sekmes, tāpēc no jums sagaida jaunas un skaidras atbildes, inovatīvus un motivējošus risinājumus. Esiet droši, kolēģi deputāti, ka gaidāmā Ungārijas prezidentūra īstenos šo koordinēšanas uzdevumu.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētājas kundze, šajās debatēs Īrija ir pieminēta vairākkārt. Vēlos sākt ar to, ka skaidri norādīšu, ka atbalstu dziļāku ekonomikas pārvaldību Eiropas sociālajā tirgus ekonomikā. Mums jāpateicas Īrijas partneriem Eiropā par izrādīto solidaritāti krīzes apstākļos, kurus lielā mērā izraisīja nekompetentas konservatīvās valdības, kas daudzus gadus bijušas pie varas.
Jums tas nebūs pārsteigums, ka eiroskeptiķi solidaritāti apraksta kā Īrijas neatkarības zaudēšanu. Šo izkropļojumu papildina Komisijas un Padomes nepiedalīšanās kopā ar Parlamentu saprašanās memorandā ar Īriju. Kad, Rehn kungs, saprašanās memorandu iesniegs šim Parlamentam?
Komisār Rehn, viens no negodīgākajiem nosacījumiem un pienākumiem, ko paredz saprašanās memorands, ir pienākums samazināt minimālo algu Īrijā par EUR 2000 gadā. Īrijas valdība apgalvo, ka jūs pieprasījāt šo samazinājumu, Rehn kungs. Vai varat šim Parlamentam paskaidrot šo jautājumu?
Otrs šīs vienošanās nesaprotamais aspekts ir 3 % robeža, ko esat pieprasījis...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētājas kundze, ir nepieņemami, ka turpina atlikt būtiskus pasākumus, kas ņemtu vērā bezdarba, nabadzības, nevienlīdzības, būtisku atšķirību un ekonomikas lejupslīdes palielināšanos, ko šie taupības plāni radīs, kamēr ekonomikas un finanšu grupas turpinās gūt vēl lielāku peļņu. Tas tikai ierosina vairāk jautājumu.
Kāpēc nav izmainīti Eiropas Centrālās bankas statūti un pamatnostādnes attiecībā uz tās aizdevumiem, ko tieši piešķir dalībvalstīm ar 1 % likmi, kura ir tāda pati kā privāto banku likme, kas pēc tam piemēro trīsreiz, četrreiz vai piecreiz augstākas likmes, tā paaugstinot valstu parādus? Kāpēc nav pieņemts lēmums piemērot nodokli par kapitāla pārvietošanu un pasākumus, kas vajadzīgi, lai likvidētu "nodokļu oāzes” un atvasināto instrumentu tirgus, tā pārtraucot spekulācijas saistībā ar valstu parādiem? Kāpēc nevarētu izlemt palielināt Kopienas budžetu, lai nodrošinātu patiesu ekonomikas politiku un sociālo kohēziju, kuras mērķis ir palielināt ražošanas apjomus un radīt darba vietas ar tiesībām ...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Jaroslav Paška
- (SK) Priekšsēdētājas kundze, mēs runājam par euro zonai ierosināto finansiālās stabilitātes instrumentu, kam būtu jāpalīdz mūsu draugiem no valstīm, kuras pašlaik nespēj atmaksāt savus parādus.
Šeit visi runā par kopēju finansiālās stabilitātes mehānismu, ko nodrošinās visas euro zonas valstis, un mēs sagaidām, ka tie, kuriem ir izdevies saglabāt kontroli pār saviem parādiem, izrādīs solidaritāti ar tiem, kam tas vēl nav izdevies.
Pēc tam, kad esam pieredzējuši līdzšinējos risinājumus, palīdzot Grieķijai, un vienreizējo aizsargbarjeru, kura tika uzslieta iepriekšējā reizē, es gribētu zināt, kas notiktu, ja tirgu finanšu burvji ķertos pie saviem kalkulatoriem un sāktu aprēķināt risinājuma reālo vērtību, atklājot, ka pat tas nav pietiekami uzticams, lai viņi vēlētos ieguldīt savu naudu šajā zonā?
Es gribētu zināt, vai mums ir sagatavoti jebkādi turpmāki risinājumi un soļi? Šī risinājuma pašreizējā ticamība saskaņā ar šo scenāriju ir ļoti maza.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētājas kundze, vienkāršie pilsoņi krīzes uzskata par traģēdijām. Eirokrāti tās uzskata par iespējām paplašināt savu varu. Eiropadomei jāpieņem lēmums par pastāvīgu krīzes pārvaldības mehānismu, lai aizsargātu visas euro zonas finansiālo stabilitāti, un, protams, tam vajadzīgi grozījumi Līgumā. Uzticami informācijas avoti mūs informē, ka šī kontrole un, protams, arī Līguma izmaiņas attieksies arī uz valstīm, kas nav euro zonā.
Apvienotās Karalistes koalīcijas valdība ir apsolījusi referendumu, ja Eiropas Savienībai tiktu piešķirtas plašākas pilnvaras. Tomēr šis solījums būs tikpat uzticams un tikpat godīgi tiks turēts, cik konservatīvistu apņemšanās rīkot referendumu par Lisabonas līgumu. Konservatīvistiem solījumi ir taktika, nevis saistības.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, tuvojas gada nogale. Būtu labi aplūkot, ko esam paveikuši. Aplūkosim, kādus lēmumus esam pieņēmuši un ko esam sacījuši, un atbildēsim uz šo jautājumu: "Ko esam šajā saistībā paveikuši?” Katram no mums būtu rūpīgi jāaplūko mūsu pašu lēmumi mūsu atbildības jomās. Tas ir labi, ka vēlamies Līgumu papildināt ar konkrētiem noteikumiem, kas piemēros disciplīnu mūsu rīcībai. Tomēr, galu galā, mums joprojām ir Stabilitātes un izaugsmes pakts, kas joprojām ir spēkā. Kāpēc mēs neievērojām tā noteikumus? Kādēļ Komisija un tās dienesti Grieķijas un Īrijas gadījumā nereaģēja ātrāk?
Eiropas Savienība ir demokrātiska organizācija, kas ietver daudzas dalībvalstis. Tāpēc tā nespēj rīkoties vienpusēji, kā rīkojas atsevišķas valstis - šeit es runāju par, piemēram, Ķīnu, ASV un citām valstīm. Tāpēc nebija izlēmīgas rīcības, lai aizsargātu euro. Attiecīgi ir jāizstrādā jauna pieeja ekonomikas pārvaldībai, jāizveido patiesa ekonomikas savienība, jāuzlabo koordinācija un jāsaskaņo finanšu un pat fiskālā politika.
George Sabin Cutaş
(RO) Priekšsēdētājas kundze, kā jau minēja iepriekšējie runātāji, Eiropas Savienība acīmredzami līdz šim nav panākusi pietiekamu progresu attiecībā uz tās tirgu finansiālās stabilitātes nodrošināšanu. Laikā, kad spekulanti ik dienas apdraud vienotās valūtas stabilitāti, izolējot dalībvalstis un piemērojot tam spiedienu, risinājumu var rast, tikai saglabājot solidaritāti ES līmenī. Patiešām, pastāvīga mehānisma izveidošana, lai aizsargātu euro zonas finansiālo stabilitāti, ir kļuvusi par neatliekamu vajadzību un būs jākoordinē, izmantojot Kopienas metodi.
Pilsoņu intereses vislabāk var aizsargāt tad, ja ES iestādes pilnā mērā iesaistās lēmumu pieņemšanas procesā un ja kopējam labumam piešķir prioritāti attiecībā pret interesēm... Tajā pašā laikā mums jāpatur prātā, ka ir svarīgi, lai visas 27 dalībvalstis iesaistītos šajā nākotnes mehānismā saistībā ar vienoto tirgu. Citu valūtu nestabilitātei vienmēr būs būtiska ietekme uz euro pozīciju.
Diogo Feio
- (PT) Priekšsēdētājas kundze, patiesībā nākamā Padomes sanāksme ir ļoti svarīga. Svarīga saistībā ar reakciju uz krīzi, kas ir plaša mēroga un starptautiska, kā arī svarīga saistībā ar reakciju uz konkrētu krīzi attiecībā uz valdībām, kuras nav laikā izpildījušas savus mājasdarbus, kuras ir pārāk daudz iztērējušas un nav veikušas vajadzīgās strukturālās reformas. Tāpēc es atbalstu vajadzību pēc stabila instrumenta, kas aizsargātu euro.
Reakcija nevar būt un tā nedrīkstētu tikt apsvērta katrā gadījumā atsevišķi. Tieši tāpēc es atbalstu, ka to īsteno saskaņā ar Kopienas metodi, nevis saskaņā ar starpvaldību metodi, kas galu galā paredzētu valdību apbalvošanu par to, ka tās laikus neizdarīja vajadzīgo. Es uzsveru vajadzību nodrošināt Eiropas Parlamentam pieaugošu nozīmi diskusijās par šiem jautājumiem, organizējot tādas debates, kādas norisinājās šodien: enerģiskas, ar atšķirīgiem viedokļiem, bet aizstāvot spēcīgāku Eiropas Savienību un uzlabotu euro.
Zigmantas Balčytis
- (LT) Priekšsēdētājas kundze, patiesībā es piekritu visām šodien paustajām idejām par krīzes pārvaldības mehānisma izveidi un par papildu pasākumiem, ko, manuprāt, Eiropadome un Parlaments apsvērs nākotnē. Šodien uzklausījām daudzus pretrunīgus vērtējumus un, iespējams, arī dažas apsūdzības par iepriekš pieļautām kļūdām. Tās pauda visi. Gan dalībvalstis, gan Eiropas Komisija un Padome, kā arī komercbankas, kuru darbība, manuprāt, nākotnē tiks stingri pārbaudīta. Es vēlos runāt par citu jautājumu. Man patika priekšsēdētāja Barroso ideja, ka šajā sarežģītajā situācijā mums jāstrādā vienoti, plecu pie pleca, un, komisār, es patiešām vēlētos jūs aicināt piemērot maksimālus centienus, lai nodrošinātu, ka visas valstis var iesaistīties šajā jaunizveidotajā krīzes pārvaldības mehānismā - neatkarīgi no tā, vai tās ir vai nav euro zonā. Kopš atvērām mūsu tirgus, kad pievienojāmies Eiropas Savienībai, mēs budžetā maksājam vienādu naudas summu, turklāt ir vēl daudzas citas lietas.
João Ferreira
(PT) Priekšsēdētājas kundze, nav tāda stabilitātes mehānisma, kas risinātu Eiropas Savienības nestabilitātes lielākos cēloņus. Politikas virzieni, kas izraisīja šo krīzi, ir tie paši, kādus tagad vēlamies turpināt un attīstīt. Ekonomikas un monetārās savienības izveide, īstenojot dažu intereses, bet dažiem radot kaitējumu, finanšu spekulāciju mazāka kontrole, piešķirot prioritāti brīvai, t. i., neierobežotai, kapitāla pārvietošanai, tirgus uzspiešana visās sabiedrības jomās, darba kā labklājības un arī tiesību izveides avota vērtības samazināšana.
Šā 21. gadsimta otrās desmitgades sākumā Eiropas Savienība neatbrīvojas no lielākās sociālās lejupslīdes, ko Eiropa pieredzējusi pēdējo desmitgažu gaitā un ko ir izraisījuši nepārspējami uzbrukumi cilvēku tiesībām un dzīves apstākļiem. Ekonomikas un finanšu grupas turpina uzkrāt milzīgu peļņu, bezdarbs turpina pieaugt un miljoniem darba ņēmēju kļūst nabagāki, kamēr strādā. Tādu vēstījumu atbalso protesti visā Eiropā, un ir pienācis laiks to saklausīt.
Angelika Werthmann
- (DE) Priekšsēdētājas kundze, finanšu krīze un politiskie manevri ir būtiski iedragājuši pilsoņu uzticību Eiropai un euro. Eiropas pilsoņiem vajadzīga viegli saprotama, skaidra perspektīva, uz ko var paļauties, ka tā ilgtermiņā nodrošinās viņu valūtas drošību. Stabilitātes un izaugsmes pakts nosaka deficītu un vispārējo parādu griestus. Tomēr tas ir samērā neefektīvs. Jaunas glābšanas paketes iegūs vajadzīgo vispārējo akceptu pilsoņu vidū, ja tās piedāvās arī efektīvu kontroli un sankcijas. Saistībā ar kontroli ir jānostiprina Eurostat, un sankcijām jābūt viegli īstenojamām un efektīvām. Pašreizējā sistēma ietver sankciju iespējas. Turpmākajām glābšanas paketēm jāietver nepārtraukta kontrole, ātra un koordinēta pieeja, kā arī efektīvas sankcijas.
Jean-Pierre Audy
- (FR) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Jūs saskaņā ar 136. pantu grasāties ierosināt šā pastāvīgā mehānisma izveidi. Es vēlos paust nožēlu, ka neesat izmantojis 122. pantu, kas mums ļautu iekļaut visas dalībvalstis, bet mēs sākam politiskas debates, ciktāl ar Parlamentu apspriedīsies saskaņā ar 48. pantu par vienkāršoto pārskatīšanas procedūru, un es vēlos izvirzīt divus politiskus jautājumus.
Pirmkārt, euro zona pati par sevi nav pietiekama. Kā minimums, komisār, mums būtu jāiekļauj visas tās dalībvalstis, kurām ir pienākums bez kavēšanās pieņemt euro kā to valūtu, un tas nozīmē 25 dalībvalstis.
Otrs jautājums attiecas uz Parlamenta politisko kontroli. Šis nav ārkārtas, bet gan pastāvīgs mehānisms. Tāpēc ir loģiski, ka būtu jāpiemēro Parlamenta politiskā kontrole attiecīgos apstākļos, kādi jums būtu mums jāierosina, jo parlamentu, it sevišķi Eiropas Parlamenta, uzdevums ir saistībā ar šo noteikumu piemērot kontroli attiecībā uz izpildvaru.
Edite Estrela
(PT) Priekšsēdētājas kundze, apsūdzības neatrisina mūsu problēmas un dažos gadījumos atklāj zināšanu trūkumu par dažādām situācijām. Mums vajadzīgi pasākumi, ar kuriem apturēt spekulācijas par valstu parādiem. Daudzi runāja par Portugāles situāciju, bet Starptautiskā Valūtas fonda šā mēneša ziņojums liecina, ka Portugāle ir bijusi viena no tām valstīm, kas ieviesusi visvairāk reformu, lai nodrošinātu valsts finanšu un sociālā nodrošinājuma ilgtspēju.
Pirms krīzes 2007. gadā Portugāles ekonomikas izaugsme bija 2,4 % no IKP un deficīts bija 2,6 %. Laikposmā no 2005. gada līdz 2010. gadam Portugāle bija viena no valstīm, kas visvairāk palielināja eksportu; mums vajadzīga lielāka vienotība, lielāka atbildība un vairāk solidaritātes, lai tirgi nomierinātos.
Bogusław Liberadzki
(PL) Priekšsēdētājas kundze, mēs koncentrējam uzmanību uz euro zonu, bet 150 miljoni pilsoņu - tātad katrs trešais Eiropas Savienības pilsonis - nav šajā zonā. Tāpēc ir svarīgi nodrošināt spēcīgu euro un spēcīgu euro zonu. To mēs vēlamies ļoti skaidri noteikt - mazāk valstu valdību un vairāk Eiropas Savienības, vairāk Parlamenta.
Polijā Vācijas kancleres viedoklis ir daudz svarīgāks par Van Rompuy kunga viedokli, un skanīgā Cameron kunga balss ir svarīgāka par Barroso viedokli. Tāpēc mums vajadzīgs stabilizācijas pakts, stabilas Eiropas solidaritātes pakts. Schulz kungs nekļūdās, vēloties vairāk Eiropas mūsu domāšanā un jaunus instrumentus mūsu darbam, piemēram, finanšu transakciju nodokli, eiroobligācijas, banku uzraudzību un koordinētu budžeta disciplīnu dalībvalstīs.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti! Pirmām kārtām vēlos jums pateikties par būtiskajām un atbildīgajām debatēm par Eiropas reakciju uz pašreizējo krīzi. Patiešām šis finanšu krīzes pēdējais posms kļūst aizvien sistēmiskāks, tāpēc Eiropas Savienībai jāatbilst ar sistēmisku reakciju.
Eiropas politikas reakcijai jābūt visaptverošai, konsekventai un apņēmības pilnai. Tai noteikti būs jāietver plašāki pasākumi, kas attiecas uz visu Eiropas Savienību, un konkrēti pasākumi, kurus veiks dalībvalstis.
Kas ir jāpaveic? Pēc Komisijas domām, ir pieci rīcības virzieni. Pirmkārt, mums vajadzīgi apņēmības pilni, kopēji centieni, lai īstenotu pieņemtās budžeta apņemšanās. Katrai dalībvalstij jāturas pie saviem fiskālajiem mērķiem. Labākā aizsardzība pret kaitīgu ietekmi ir mūsu budžeta pozīciju aizsardzības nodrošināšana. Piemēram, Spānija un Portugāle šajā saistībā pašlaik pieņem ļoti pārliecinošus lēmumus.
Otrkārt, mums jāveic banku stresa testu nākamā kārta un šie testi jāveic vēl plašāk un striktāk nekā iepriekš, izmantojot jauno Eiropas finanšu regulēšanas un uzraudzības struktūru, kura stāsies spēkā nākamā gada janvārī.
Treškārt, mums vajadzīgi efektīvi finanšu atbalsta mehānismi, tāpēc maijā Eiropas Savienība izveidoja Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu un instrumentu uz pagaidu laikposmu, proti, trīs gadiem. Drīz izveidos pastāvīgo Eiropas stabilizācijas mehānismu, kas stāsies spēkā 2013. gada vidū.
Varu papildināt, ka nesen ir sāktas vairākas iniciatīvas par eiroobligācijām. Kā koncepcija "eiroobligācijas” ir plašs jēdziens, kas ietver plašu iespējamo lietojumu spektru. Pašlaik politikas veidotāji pareizi un pamatoti koncentrē uzmanību uz pašreizējā Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma efektivitātes un atbilstības palielināšanu, lai palīdzētu mums nekavējoties reaģēt uz pašreizējo krīzes posmu.
Bet mums noteikti jāturpina analītiskās diskusijas par saprātīgām alternatīvām, kas var palīdzēt Eiropai pārvarēt sistēmisko krīzi, uzlabojot obligāciju tirgu darbību, veicinot fiskālo konsolidāciju ar saprātīgākām aizņēmumu izmaksām, nodrošinot pamatu labākai budžetu koordinācijai starp dalībvalstīm un nostiprinot stimulus, lai dalībvalstīs tiktu ievērota fiskālā piesardzība.
Visaptverošās reakcijas ceturtajam elementam jābūt strukturāliem pasākumiem, kā izklāstīts stratēģijā "Eiropa 2020”. Tie ir patiešām vajadzīgi, lai palielinātu mūsu iespējamo izaugsmi un izveidotu ilgtspējīgu nodarbinātību. Mums maksimāli jāizmanto mūsu vienotais tirgus, it sevišķi pakalpojumu un enerģētikas jomā, jānodrošina, ka nodokļu un pabalstu sistēmas vairāk sekmē nodarbinātības pieaugumu, jāveic mērķtiecīgāks ieguldījums zināšanās un inovācijā, kā arī jāvienkāršo mūsu regulatīvā vide.
Piektais un būtiskais mūsu sistēmiskās reakcijas elements, kas lielā mērā ir jūsu, godājamie deputāti, rokās, ir Komisijas septembrī ierosinātās nostiprinātās ekonomikas pārvaldības tiesību aktu kopuma ātra un mērķtiecīga pieņemšana. Esmu priecīgs, ka Parlaments un Padome ir vienojušies šo kopumu pabeigt līdz nākamajai vasarai. Tas ir jautājums par visas Eiropas Savienības Ekonomikas un monetārās savienības ticamību. Tas ir arī efektīvākais krīzes novēršanas mehānisms, jo nostiprina ilgtermiņa un īstermiņa uzticību Eiropas ekonomikai, kā arī uzticību tuvākajai nākotnei.
Turklāt, atbildot Karas kungam, varu sacīt, ka tas ir arī būtisks solis, lai pabeigtu Ekonomisko un monetāro savienību, spēcīgo monetāro savienību beidzot papildinot ar patiesu un funkcionālu ekonomisko savienību. Patiešām ir pēdējais laiks "E” burtam akronīmā "EMS” iedvest dzīvību, izveidojot patiesu un efektīvu ekonomisko savienību kā pēdējo soli Eiropas ekonomikas politikas integrācijā.
komisārs. - (FI) Priekšsēdētājas kundze, es vēl gribētu nedaudz izteikties somu valodā saistībā ar Soini kunga runu. Iespējams, ka tagad viņam ir izdevies šeit atgriezties, jo viņš devās prom pirms neilga laika. Mēs esam spējuši un mums būtu jāspēj Soini kunga runas uztvert ar humoru, bet, tā kā pēdējā laikā viņš sāk iegūt zināmu atbalstu, acīmredzot viņa runas jāsāk uztvert nopietni.
Pirmkārt, es nedomāju, ka grieķu noniecināšana tā, kā to darīja Soini kungs, ir lietderīgi vai profesionāli. Grieķija pašlaik ievieš svarīgas, pat vēsturiskas reformas, kuras pelna mūsu cieņu, nevis nicinājumu.
Es domāju, ka Soini kungam būtu jāatceras sena somu paruna, kas māca apzināties mūsu pašu situāciju, vienlaikus cienot pārējos. Tas ir daudz labāks veids, kā veidot mierpilnu Eiropu, kas balstās uz sadarbību.
Otrkārt, nedomāju, ka ir profesionāli salīdzināt Eiropas Savienību ar Padomju Savienību, kā darīja Soini kungs. Cilvēks bez humora izjūtas to pat varētu uztvert kā aizvainojumu. Brīvība, demokrātija un tiesiskums nebija Padomju Savienībai raksturīgas iezīmes, taču tās ir Eiropas Savienības pamatvērtības, ko somi laikmetu gaitā ir aizstāvējuši, Soini kungs. Nevajadzētu arī par zemu novērtēt somu, pat ne Patieso somu partijas atbalstītāju, saprašanas spējas. Cilvēki noteikti zina, ka ES nav Padomju Savienība.
(Aplausi)
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētājas kundze, pieņemu, ka piekritīsit, ka tas, ka daži deputāti uzdod jautājumus un tad paši aiziet, ir ļoti rupja rīcība. Es vēlos atvainoties Rehn kungam, jo patiesi ir ļoti nepatīkami, ka viņam jāsniedz detalizētas atbildes pēc tam, kad daži deputāti jau ir aizgājuši. Uzskatu, ka mums ir kopīgi jāstrādā, lai nodrošinātu, ka tas vairs neatkārtojas vai vismaz nenotiek tik bieži.
Priekšsēdētāja
Swoboda kungs, es jums pilnībā piekrītu. Tas ir ļoti rupji un parāda cieņas trūkumu. De Rossa kungs, darba kārtības punkts?
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētājas kundze, tomēr komisārs Rehn nav atbildējis uz jautājumiem, ko viņam uzdevu, un es vēl esmu šeit!
Priekšsēdētāja
Tas tikai skāra darba kārtības punktu. Rehn kungs, jums uz to nav jāatbild. Jūs, protams, varat, bet šis nav jautājumu laiks Komisijai. Kā nākamais uzstājas Chastel kungs Padomes vārdā.
Olivier Chastel
Priekšsēdētājas kundze, komisār, godājamie deputāti! Es personīgi uzskatu, ka Komisija šajās ārkārtīgi pamācošajās debatēs ir sniegusi daudz atbilžu, ņemot vērā, ka Parlaments ir cieši iesaistīts reaģēšanā uz šo krīzi. Papildinot Komisijas viedokli, es vēlos apspriest divus jautājumus attiecībā uz to, kas rīt un parīt tiks risināts augstākā līmeņa sanāksmē.
Pirmkārt, vēlos izteikties par ekonomikas pārvaldību un Eiropas Parlamenta iesaistīšanos. Kā jūs zināt, prezidentūra jau ir sazinājusies ar Eiropas Parlamentu - ar atbildīgajiem par ekonomikas pārvaldības jautājumiem šajā Parlamentā. Turklāt prezidentūra vēlas panākt maksimāli labu sadarbību ar šo Parlamentu, it sevišķi, izmantojot neoficiālu apspriešanos, pirms sākas oficiālais sarunu posms. Ņemot vērā šā jautājuma nozīmi un iespējamās sekas tirgos, prezidentūra, kā jau tika sacīts, ir apņēmusies to maksimāli ātri īstenot saskaņā ar Eiropadomes vēlmēm. Tāpat, lai paātrinātu šo darbu, prezidentūra ir izveidojusi darba grupu, kas risinās tikai šo jautājumu. Šī grupa sāka savas diskusijas novembra beigās pēc tam, kad šim jautājumam pievērsās Ekonomikas un monetārā komiteja.
Otrais elements, par kuru rīt un parīt runās valstu vai to valdību vadītāji, ir paredzētais pastāvīgais krīzes pārvaldības mehānisms. Es patiešām saprotu vairākus uzdotos jautājumus par šo mehānismu, par reakcijas apmēru saistībā ar krīzi. Vakar dienas vidū kopā ar priekšsēdētāju Van Rompuy Vispārējo lietu padomē daudziem no mums bija neatbildēti jautājumi. Varu jums apliecināt, cik ļoti dalībvalstis vēlas reaģēt uz krīzi, cik labi tās apzinās, ka šodien uz spēles ir likts vispārējais Eiropas tirgus un euro un ka tas nav tikai jautājums par vienu valsti pēc otras. Reakcijai jābūt visaptverošai un mums jādara viss iespējamais, lai samazinātu nenoteiktību, kas valda šajā tirgū.
Tomēr, manuprāt, mums ir arī jāizvairās no tādu cerību viešanas vai radīšanas, kas šobrīd nevar tikt piepildītas. Tāpēc visi iepazīstināja ar savu jauno ideju, kā mums vajadzētu reaģēt uz krīzi. Kad zinām, ka mums jāsaņem daudzu dalībvalstu piekrišana par jebkuru jaunu ideju, tas šodien nešķiet labākais iespējamais risinājums. Man jums jāsaka, ka rīt un parīt, t. i., piektdien - šīs Eiropadomes noslēguma dienā - svarīgi būs tas, ka, pirmkārt, mēs varam dot skaidru signālu tirgiem par dalībvalstu vēlmi reaģēt uz finanšu krīzi, uz pašreizējo euro krīzi, un, otrkārt, ka apstiprināsim mūsu vēlmi izveidot vienkāršu mehānismu grozījumu ieviešanai līgumos - jūs ļoti labi zināt, kāpēc tam jābūt vienkāršam mehānismam saistībā ar ratifikāciju, kam jānotiek dažādās dalībvalstīs, - un, visbeidzot, ka izveidosim šo paredzēto pastāvīgo krīzes pārvaldības mehānismu, kam jābūt arī pārredzamam, jo tam jābūt neapstrīdamam, it sevišķi Karlsrūes tiesā.
Priekšsēdētāja
Es esmu saņēmusi vienu rezolūcijas priekšlikumu, kas iesniegts saskaņā ar Reglamenta 115. panta 5. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 2010. gada 16. decembrī.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Gaidāmajā Eiropadomes augstākā līmeņa sanāksmē, visticamāk, pieņems lēmumus par pastāvīgo krīzes novēršanas mehānismu, kas aizsargās euro zonas finansiālo stabilitāti pēc 2013. gada, un sāksies izmaiņu ieviešanas process dibināšanas līgumos. Lai gan es saprotu ekonomikas krīzes radīto vajadzību īstenot ārkārtas pasākumus, es tomēr esmu nobažījusies par izmaiņu ātrumu un to, kā dažas dalībvalstis cenšas citām uzspiest konkrētus risinājumus. Dažas no idejām - piemēram, eiroobligācijas - tiek noraidītas, tās rūpīgi neapsverot. Es domāju, ka, neraugoties uz ārkārtas situāciju, Eiropas Savienībai samērā svarīgi lēmumi būtu jāpieņem mierīgi un saskaņā ar solidaritātes principu un visu dalībvalstu vienlīdzīgajām tiesībām. Es arī vēlētos paust atbalstu Polijas valdības nostājai saistībā ar izmaiņām veidā, kā aprēķina valsts parādu. Polija un vēl 10 citas ES dalībvalstis ir piemērojušas reformas attiecībā uz savām pensiju sistēmām, un šīs reformas pašlaik rada būtiskas izmaksas valstu budžetiem. Polijas gadījumā reformu ieviešana bija vajadzīga vecās sistēmas pieaugošās neefektivitātes dēļ, kas radīja vēl lielākas izmaksas. Tāpēc pašreizējais parāds nenorāda uz piesardzības trūkumu, bet gan ir tādu izmaiņu sekas, kuru ilgtermiņa mērķis ir samazināt budžeta izdevumus, ko izmanto pensiju izmaksām. Es ceru, ka dalībvalstu pārstāvji piekritīs Polijas ierosinātajām izmaiņām. Paldies par uzmanību!
Iliana Ivanova
rakstiski. - Pastāvīga krīzes pārvaldības mehānisma izveide Eiropas Savienībai, lai nostiprinātu finansiālo stabilitāti, ir solis pareizajā virzienā. Kopā ar spēcīgāku un koordinētāku ekonomikas pārvaldību pastāvīgais krīzes pārvaldības mehānisms varētu nodrošināt - un nodrošinās - euro zonas stabilitāti. Izveidojot šo mehānismu, jāpatur prātā arī īpašā situācija jaunajās dalībvalstīs. Šīs valstis būtu aktīvi jāiesaista debatēs un jādod iespēja piedalīties mehānismā, ja tās to vēlas. Vienlaikus dalībvalstīm būtu jāsaglabā savi valstu nodokļu politikas virzieni. Ir svarīgi saglabāt nodokļu konkurenci kā instrumentu, ar ko var sekmēt kohēziju un veicināt ES ekonomikas izaugsmi. Politikas virzīšana nodokļu saskaņošanas virzienā vai kopēja konsolidēta nodokļa virzienā vēl vairāk saasinās plaisas starp ekonomikas attīstību un kavēs kohēziju. Dalībvalstīm, kas rada risku ar saviem deficītiem un parādu slogu, būtu jāveic lielākas iemaksas krīzes pārvaldības mehānismā. Tas noteikti veicinātu striktu fiskālo disciplīnu un uzlabotu pievienoto vērtību, kas piemīt pienācīgai ekonomikas un fiskālajai politikai.
Astrid Lulling
Lai gan pēdējo mēnešu notikumi ir valdībām likuši pieņemt ārkārtas pasākumus un lēmumus, ko var piemērot tiešā veidā, pastāvīgajam krīzes pārvaldības mehānismam, kurš aizsargās euro zonas finansiālo stabilitāti, ir jābūt neapstrīdami juridiski pamatotam. Tāpēc ir skaidrs, ka Eiropas Parlamentam ir jāiesaistās kā vienam no likumdevējiem, lai īstenotu būtiskās reformas, kas ir vajadzīgas, lai stabilizētu Ekonomikas un monetāro savienību. Starpvaldību risinājums nevar būt pareizā atbilde.
Ekonomikas un monetārās savienības (EMS) reforma ir ļoti svarīgs uzdevums, kam būs būtiska ietekme. Mēs visi apzināmies vienotās valūtas vērtību saistībā ar Eiropas projektu. Tomēr EMS pašreizējais trauslums prasa drosmīgus un inovatīvus risinājumus.
Šādā kontekstā ir vērts izskatīt un apsvērt iespēju izmantot eiroobligācijas, nevis tās aplūkot kā kaut ko neiespējamu. Tomēr pašlaik pastāv daudzi ierobežojumi. Mums jāapzinās šāda instrumenta ieviešanas nozīme iestāžu, juridiskā un finanšu līmenī, jo tas maina Eiropas Savienības iezīmes. Pretēji tam, kā uzskata daži tās atbalstītāji, tas nozīmētu lielāku disciplīnu un bardzību.
Ulrike Rodust
rakstiski. - (DE) Es vēlētos vērst Padomes uzmanību uz problēmu, kas draud paralizēt sadarbību starp divām iestādēm saistībā ar zivsaimniecības politiku. Mēs runājam par ilgtermiņa pārvaldības plānu reglamentēšanu. Šie noteikumi ir kopējās zivsaimniecības politikas centrā. Padome un vairums dalībvalstu nepieņem to, ka Lisabonas līgums Eiropas Parlamentam ir piešķīris koplēmuma tiesības par šiem noteikumiem. Ministri rīkojas, oponējot Padomei un Padomes Juridiskajam dienestam, kā arī Komisijas viedoklim un, protams, Eiropas Parlamenta vēlmēm. Padomei pašlaik ir divi pārvaldības plāni, kurus nevar pieņemt. Komisija nevar iesniegt turpmākos plānus, kas ir steidzami vajadzīgi mūsu zivsaimnieku un mūsu jūru interesēs un kas jau sen ir pabeigti un salikti atvilktnēs. Šī situācija ir nepieņemama. Es aicinu Beļģijas prezidentūru un gaidāmo Ungārijas prezidentūru nekavējoties sākt sarunas ar Parlamentu, lai varam rast risinājumu. Mēs esam gatavi sākt diskusijas. Liels paldies!
Edward Scicluna
rakstiski. - Atcerēsimies, ka euro zonas krīze galvenokārt ir valstu parādu krīze, ko ir saasinājuši divi būtiski notikumi. Viens ir privātu finanšu iestāžu izpirkšana, kuru rezultātā privātie parādi kļūst par valstu parādiem, un otrs ir stimulu paketes, ko valdības izmanto, lai palēninātu ekonomikas lejupslīdi. Mēs ignorējam šos divus notikumus un izturamies pret valstīm tā, it kā tās būtu neapdomīgas un vieglprātīgas grupas, kas slinki gozējas Vidusjūras saulītē. Saistībā ar jebkuru mehānismu, ko ieviesīsim, lai īstenotu krīzes novēršanu un atveseļošanos no krīzes, ir jāpatur prātā, ka normālos apstākļos valstis godīgi īstenoja plānus deficītu un attiecīgi savu parādu samazināšanai. Pārkāpēji bija izņēmuma gadījums, nevis norma. Pilnīgi noteikti jāpadziļina uzraudzības mehānisms un jāievieš saprātīgas sankcijas, bet mēs nedrīkstam aizmirst, ko vēlamies panākt vidējā termiņā: izaugsmi un nodarbinātību. Šos mērķus nevar sasniegt ar sankcijām un uzspiestiem taupības pasākumiem. Izaugsme un nodarbinātība radīsies, kad sapratīsim, kā rodas un samazinās nelīdzsvarotība, un strādāsim kopā, lai sasniegtu šos mērķus. To no mums sagaida ES pilsoņi.
Silvia-Adriana Ţicău
rakstiski. - (RO) Eiropadomes sanāksmē, kas norisināsies no 16. līdz 17. decembrim, apspriedīs un pieņems pasākumus, kas vajadzīgi, lai nostiprinātu Ekonomikas un monetārās savienības ekonomikas pīlāru un konsolidētu ES finansiālo stabilitāti. Šajā kontekstā mums arī jāizskata pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka Eiropas banku sistēma var finansēt Eiropas ekonomiku, it sevišķi mazos un vidējos uzņēmumus.
Eiropas pilsoņi no ES iestādēm sagaida stabilākus pasākumus, kuru mērķis ir ne tikai finansiālās stabilitātes ieviešana, bet arī - it sevišķi - ilgtspējīgas ekonomikas izaugsmes atjaunošana.
2008. gadā 116 miljoni Eiropas pilsoņu bija pakļauti nabadzības un sociālās atstumtības riskam. Šis skaits palielinājās ekonomikas un finanšu krīzes dēļ, un jaunieši un vecāka gadu gājuma cilvēki ir galvenās grupas, kas pakļautas šim nabadzības un sociālās atstumtības riskam.
Eiropas pilsoņu galvenās rūpes joprojām ir darba vietu saglabāšana un atbilstoša dzīves līmeņa nodrošināšana. Ekonomikas un finanšu krīze ir smagi ietekmējusi valstu budžetus un izraisījusi izglītības, veselības aprūpes un sociālās aizsardzības sistēmu lejupslīdi. Ir pienācis laiks ES pieņemt pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi, veicot ieguldījumus rūpniecības politikā, kura rada darba vietas un nodrošina konkurētspēju, kā arī veicot atbilstīgus ieguldījumus pētniecībā, izglītībā un veselības aprūpē.
