Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā piemērošana (debates) 
Priekšsēdētājs
. - Nākamais punkts ir Komisijas paziņojums par Direktīvas 2004/38/EK par Savienības pilsoņu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā piemērošanu.
Franco Frattini
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētāja kungs, mēs ļoti cieši sekojām situācijas attīstībai Itālijā. Mēs esam noraizējušies par pieaugošo noziedzību ielās un visupirms vēlamies izteikt savu līdzjūtību tām ģimenēm, kuru piederīgie ir kļuvuši par kriminālās darbības upuriem.
Mēs atzinīgi vērtējam divpusējās sadarbības pasākumus, par kuriem pagājušajā nedēļā paziņoja Itālijas un Rumānijas premjerministri. Mēs nodrošināsim rumāņu tiesību ievērošanu, jo jāievēro visu pilsoņu tiesības.
Saskaņā ar pārejas noteikumiem attiecībā uz darba tirgus pilnīgu atvēršanu Rumānijas pilsoņiem jāpiesakās darba atļauju saņemšanai atsevišķās dalībvalstīs. Mēs nodrošināsim, ka dalībvalstis ievēro diskriminācijas aizlieguma principu savos tiesību aktos un administratīvajā praksē.
Direktīva par tiesībām brīvi pārvietoties, t.i., Direktīva 2004/38/EK, ļauj izraidīt Eiropas dalībvalsts pilsoņus, ja indivīds rada reālus, attiecīgajā brīdī pastāvošus un pietiekami nopietnus draudus, kas skar kādu no sabiedrības pamatinteresēm. Tas ir lēmums, kas jāpieņem katrā atsevišķā gadījumā, pilnībā ievērojot būtiskās garantijas un procedūru. Tūlītējas izraidīšanas gadījumos steidzamībai jābūt pienācīgi pamatotai. Saskaņā ar šo direktīvu uzņēmēja dalībvalsts var izraidīt ES pilsoņus, ja viņi vairs nepilda nosacījumus par uzturēšanās tiesībām. Ekonomiski neaktīvus ES pilsoņus var izraidīt, ja viņi kļūst par pārmērīgu slogu dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmai, proti, ja viņiem nav likumīgi iegūtu finanšu līdzekļu, lai nodrošinātu atbilstīgus ikdienas dzīves apstākļus. Šādā gadījumā izraidīšanas pamatā jābūt objektīviem iemesliem, turklāt nedrīkst noteikt atkārtotas ieceļošanas aizliegumu.
ES pilsoņu izraidīšana ir ārkārtējs pasākums. Tas ierobežo vienu no Līgumā noteiktajām pamatbrīvībām. Lai nodrošinātu pareizo līdzsvaru starp tiesībām brīvi pārvietoties un katras dalībvalsts pienākumu reaģēt godīgo pilsoņu interesēs, pasākumi ir jāveic tad, ja netiek ievēroti likumīgie uzturēšanās nosacījumi.
Itālijas iestādes oficiāli informēja Komisiju par dekrētu 2007. gada 7. novembrī. Itālijas parlamentam dekrēts jāpieņem 60 dienu laikā. Kā jūs zināt, Itālijas parlamentam ir pilnvaras veikt grozījumus dekrētā. Komisijas nostāja par Itālijas tiesību aktiem, ar kuriem transponē Direktīvu 2004/38/EK, protams, būs atkarīga no tiesību aktu galīgās versijas, ko izstrādās Itālijas parlaments. Dekrēts stājās spēkā nekavējoties, bet direktīva ir pietiekami precīzi izstrādāta, lai valsts tiesas to piemērotu tiešā veidā. Tas nozīmē, ka ES pilsoņi var ierosināt lietu valsts tiesā, ja viņš vai viņa uzskata, ka pret viņu vērstais konkrētais izraidīšanas pasākums neatbilst šajā direktīvā noteiktajām garantijām. Ja pastāv šaubas par ES tiesību aktu piemērošanu, tad, kā jūs to ļoti labi zināt, valsts tiesām ir pienākums pārsūtīt lietu Eiropas Kopienu Tiesai. Mēs turpināsim uzraudzīt šo situāciju, līdz Itālijas parlaments izskatīs šo dekrētu.
Mēs esam noraizējušies arī par dažām rasistiskām un ksenofobiskām demonstrācijām, kas notika laikā, kad Itālijā tika ieviests dekrēts. Romi ir lielākā minoritāte Eiropā. Visā Eiropā romu kopienām ir sarežģīti apstākļi. Viņi jau sen tiek vajāti. Šāda situācija ir novedusi pie cilvēku ciešanām un sociālā spiediena. Lai būtu iespējama integrācija, ikvienai iesaistītajai pusei, arī pašiem romiem, ir jāpieliek savi pūliņi. Privātpersonām, īpaši bērniem un sievietēm, ir jāsniedz īpaša aizsardzība.
Noziedznieki, neatkarīgi no savas pilsonības, ļoti bieži izmanto īpaši neaizsargātas personas, piemēram, bērnus. Romu bērni saskaras ar dubultu diskrimināciju. Pirmkārt, viņi ir kļuvuši par stereotipu un aizspriedumu upuriem. Turklāt viņi var saskarties ar to, ka tiek pārkāptas viņu pamattiesības; tas var notikt pat viņu kopienās. Pārāk bieži mēs redzam romu bērnus, kas ir pamesti novārtā uz ielām vai dzīvo nabadzībā, bieži vien ciešamos apstākļos modernās Eiropas favelās - graustu rajonos. Bērnus var iesaistīt noziegumos vai piespiest ubagot. Romu skolniekiem ir tendence pamest mācības agrāk, neiegūstot sagatavotību nākotnei vai prasmi aprūpēt sevi un savu ģimeni.
Ja, apsverot pamattiesību aizsardzības iespējas, mēs raugāmies vienīgi uz grupu kopumā, mēs riskējam neaizsargāt atsevišķus indivīdus šajā grupā un zaudējam iespēju salauzt noziegumu un baiļu nepārtraukto loku.
Mēs esam gatavi palīdzēt Itālijai un Rumānijai, lai no visām iespējām, ko patlaban piedāvā Eiropas tiesību akti un Eiropas fondi, šīs valstis varētu iegūt vislielāko iespējamo labumu. Jāuzsver arī tas, ka romu kopienas dzīvo daudzās citās dalībvalstīs, piemēram, Francijā, Īrijā, Spānijā, Slovākijā, Čehijā un Ungārijā. Romu kopienu sociālo integrāciju turpmāk var uzlabot arī šajās dalībvalstīs, jo īpaši izmantojot struktūrfondus, kas var izrādīties diezgan lietderīgi.
Eiropas finansējums, kas īpaši paredzēts romu kopienu vajadzībām, jau tagad ir pieejams tādās jomās kā sociālā integrācija, diskriminācijas apkarošana, reģionālā attīstība un izglītība. Iepriekšējā plānošanas periodā ar romu kopienām saistītajos projektos no struktūrfondiem tika piešķirti vairāk nekā 275 miljoni eiro. Saistībā ar pirms-pievienošanās instrumentiem papildu 60 miljoni eiro tika piešķirti Rumānijai un Bulgārijai laika posmam no 2004. līdz 2006. gadam. Ar romu kopienām saistīto projektu finansēšana turpināsies struktūrfondu 2007.-2013. gada plānošanas periodā. ES Rasu vienlīdzības direktīva (Direktīva 2000/43/EK), kas attiecas uz romu tautu, nodrošina aizsardzību pret diskrimināciju saistībā ar nodarbinātību, izglītību, sociālo nodrošinājumu, veselības aprūpi, piekļuvi precēm un pakalpojumiem, kā arī dzīvokļu apgādi. Mēs aktīvi strādājam, lai nodrošinātu šī tiesību akta piemērošanu visā Eiropā.
Visbeidzot - tāpat kā Komisija nav gatava pieļaut jebkāda veida diskrimināciju vai neiecietību pret saviem pilsoņiem - mēs arī atbalstām tās dalībvalstis, kas savus pilsoņus likumīgi aizsargā pret noziedzību, neatkarīgi no tā, vai viņi ir Eiropas Savienības pilsoņi vai iedzīvotāji. Galu galā brīvība, tiesiskums un drošība ir cieši saistīti aspekti.
Antonio Tajani
PPE-DE grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es vēlētos apsveikt F. Frattini ar viņa visaptverošo ziņojumu un ar priekšlikumiem, idejām, saturu un vērtībā, kas tik aizstāvētas viņa runā. Pavisam noteikti Eiropas atkalapvienošanās ir veicinājusi pilsoņu pārvietošanās Eiropas Savienības ietvaros pieaugumu, kas atsevišķos gadījumos ir pārvērties reālā migrācijas fenomenā. Tā tas, piemēram, ir Itālijā, kurā šobrīd ir aptuveni pusmiljons Rumānijas pilsoņu.
Ar Direktīvu 2004/38/EK par Savienības pilsoņu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā ES centās izraidīt pilsoņus, kas neievēro konkrētus noteikumus: es atsaucos uz spēju uzturēt sevi un valsts politikas un drošības apdraudējumu. Diemžēl Itālijā ES direktīva tika piemērota pārāk ierobežotā veidā un par vēlu. Kāds ir rezultāts? Netika izraidīti pietiekami daudz pilsoņu, kuru deportēšanas gadījumā iespējams Itālijā nebūtu izdarīti tik daudzi noziegumi.
Diemžēl noziegumi tika izdarīti, un tas ir ietekmējis sabiedrības viedokli, ko apliecināja cilvēki ar Eiropas pasi. Reakcija izpaudās nepieņemamas ksenofobiskas vardarbības veidā. Itālijā īstenotā vardarbība un slepkavības ir strikti jānosoda un upuru ģimenēm ir jāpauž solidaritāte. Ir jānosoda arī vardarbīgo un ksenofobisko reakciju. Kaut arī diemžēl gadījumos, kad nav piemēroti noteikumi, kad nav piemēroti tiesību akti, pilsoņi riskē, cenšoties īstenot taisnīgumu paši, un tas atklāti sakot nav pieņemami.
Dalībvalstīm ir noteikti skaidri pienākumi, tāpat arī vietējām iestādēm. Neskatoties uz vairākiem ziņojumiem, Roma diemžēl nav rīkojusies saistībā ar noteiktām sociālām situācijām, piemēram, graustu rajoniem, kuros dzīvo romi. Tās ir situācijas, kurās nepieciešams rīkoties ātri. Dažkārt novēloti pasākumi nesniedz risinājumu problēmām, kas samilzušas. Mēs neatbalstām masu izraidīšanu. Ir jāsauc pie atbildības ikviens pilsonis, kas ir izdarījis noziegumu. Runa nav par nacionalitāti vai piederību konkrētai etniskajai grupai. Protams, vēlama būtu turpmākā sadarbība starp Rumāniju un Itāliju. Tā nav nejaušība, ka PPE tekstu esmu parakstījis es un mans kolēģis Marian-Jean Marinescu.
Šis ir jautājums, kas īpaši skar romu tautības iedzīvotājus. Tas neattiecas uz Rumānijas pilsoņiem, un tas ir iemesls, kādēļ mēs lūdzam izveidot īpašu aģentūru romu kopienu sociālajai integrācijai; Eiropas aģentūru, kas parādītu, ka Eiropa veic savu ieguldījumu problēmas risināšanā, jo pretējā gadījumā tā samilzīs līdz vēl lielākai sociālajai panikai.
Martin Schulz
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mēs šobrīd atrodamies ļoti sarežģītā situācijā. Tā ir sarežģīta tādēļ, ka Romā notikušais tikai atklāj to, ko mēs līdz šim neredzējām vai nevēlējamies redzēt. Izdarītās slepkavības ir strikti nosodāma, atbaidoša rīcība. Reakcijas, kas sekoja pēc slepkavībām, ir satraucošas. Tomēr, fakts, ka viens likumpārkāpējs, kas izdarījis kriminālnoziegumu, spriedumā tiek atzīts kā lielas grupas dalībnieks, kura, tā teikt, tiek uzskatīta par kolektīvi atbildīgu, cilvēces vēsturē nav nekas jauns - tā tas vienmēr noticis - bet tieši tāpat tas ir vienmēr nosodāms. Tādēļ pirmais, ko mums nepieciešams darīt, ir diferencēt. Mums ir jāskatās ļoti rūpīgi. Ir taisnība, ka romu integrācija ilgu laiku mūsu sabiedrībā nav izdevusies. Tas ir saistīts arī ar faktu, ka ir pārāk maza apņemšanās integrēt romus mūsu sabiedrībā. Viņi ir sarežģīti cilvēki, kuriem ir sava autonomā kultūra, un ir nepieciešams krietni pacensties, lai viņus integrētu, tomēr tas ir iespējams. To iespējams paveikt, ja mēs cienīsim viņus un viņu kultūru.
Tomēr ir skaidri jānorāda, ka tiesiskai valstij ir jāspēj nodrošināt tās izdzīvošanu, ievērojot visus konstitucionālos noteikumus. Tiesiskai valstij ir jāizmanto visi noteikumi, kas ir tās rīcībā, lai nodrošinātu sabiedrības drošību un saglabātu kārtību. Kāds ir labākais veids, lai to panāktu? Labākais veids ir nevis vispārināt, bet gan izskatīt katru gadījumu individuāli, un tas ir tieši tas, kam jānotiek Eiropā. Ja runa ir par brīvību pārvietoties, mums ir jāpārbauda katrā gadījumā atsevišķi, kādas Savienības tiesības pilsonim ir piešķirtas un kādas tiesības veido pamatu tam, kā pret viņu attiekties, kad viņš pārvietojas no vienas valsts uz citu.
Eiropas Savienībā mēs garantējam brīvību pārvietoties. Šo neatņemamo brīvību pārvietoties var izmantot visi Eiropas valstu pilsoņi, vismaz to valstu, kas pieder pie Šengenas zonas. Tas nenozīmē, ka viņi drīkst darīt visu, ko vēlas, kad pārvietojas no vienas valsts uz citu. Viņiem ir jāievēro konkrēto valstu tiesības un likumus; bet, no otras puses, valstij, kas pieder pie Šengenas zonas, arī ir jāievēro tās teritorijā Savienības pilsoņa tiesības. Nav iespējams teikt vispārināti, "tā ir šīs grupas vaina, šai grupai ir jāaiziet, jo nevienam no tās locekļiem nav darba atļaujas, vai tādēļ, ka viņi neatbilst mūsu izpratnei par kultūru vai tādēļ, ka viņi ir bezdarbnieki, vai tādēļ, ka ubago”. Tā vietā mums katrā atsevišķajā gadījumā ir jāpārliecinās par to, kādas ir pilsoņa tiesības, tāpat arī kā tiek pārbaudīts katrā gadījumā atsevišķi, kādas tiesības viņš ir pārkāpis. Tieši tas ir uzdevums, ko šobrīd veic Itālijas un Rumānijas valdība, un kas ir jāveic arī Komisijai.
Šajā sakarā man diemžēl jāsaka, komisār Frattini, ka Jūs nerīkojaties atbilstoši savai lomai. Es biju ļoti pārsteigts, kad lasīju jūsu piezīmes Il Messaggero. Līdz tam man šķita, ka esat ļoti izturēts komisārs. Jūs guvāt mūsu grupas cieņu tādēļ, ka līdz šim strādājāt ļoti delikāti jutīgās politikas jomās. Tomēr piezīmes, ko paudāt Il Messaggero saistībā ar darba atļaujām un cilvēku ienākumu struktūru, ierosinot vienkārši doties uz nometni un pajautāt jebkuram, kā viņš nopelna iztiku, un ja viņš nevar sniegt paskaidrojumu, izsūtīt viņu - atgādina pilnībā patvaļīgas valsts principus. Tomēr mēs nedzīvojam šādā valstī. Jūsu uzdevums, komisār Frattini, īpaši kā komisāram, kurš atbildīgs par cilvēktiesību jautājumiem, ir aizsargāt Eiropas Savienības principus un, ja nepieciešams, neizvirzīt sevi nākotnē atkal ministra amatam Itālijas valdībā.
(Aplausi no zāles centra un kreisās puses)
Graham Watson
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, lielākā daļa no mums atzīst migrācijas priekšrocības. Dalībvalstis, kas ir atvērušas savas robežas migrantiem no citām dalībvalstīm, nav saskārušās ar bezdarba līmeņa palielināšanos; drīzāk tās saskaras ar situācijas uzlabošanos attiecībā uz produktivitāti, ekonomisko izaugsmi un jaunu darba vietu izveidi.
Tas ir ļoti vecs stāsts. Imigranti dara tos darbus, ko vietējie iedzīvotāji nevēlas darīt, viņi strādā smagi, ar viņiem saistītās izmaksas ir nelielas, turklāt viņi nāk klajā ar jaunām idejām. Tomēr ir svarīgi atzīt, ka daži cilvēki šķērso robežas ne tāpēc, ka viņi vēlētos strādāt vai vismaz - strādāt legāli. Un Eiropas Savienības tiesību akti to atzīst, kā jūs jau to norādījāt, komisāra kungs. Lai arī tiesību akti nosaka tiesības uzturēties citā dalībvalstī, tie arī ļauj uzņēmējai valstij ierobežot uzturēšanās tiesības līdz trim mēnešiem, ja personai nav iztikas līdzekļu, kā arī anulēt šīs tiesības, ja tiek apdraudēta sabiedriskā kārtība.
Viens no ES lielākajiem sasniegumiem ir tiesības brīvi pārvietoties, ko tagad var izmantot miljoniem pilsoņu, kuri studē, strādā vai aiziet pensijā. Šādā situācijā ir arī savas problēmas, un, gluži tāpat kā ebreji - tauta, kurai trūkst savas dzimtenes - bieži vien citur nebija laipni gaidīti, mūsdienās romu tauta, aptuveni deviņi miljoni cilvēku, tiek diskriminēta daudzās uzņēmējās valstīs. Ja vēl romu tautu sasaista ar Rumāniju, pat ja daudzi no viņiem ir Rumānijas pilsoņi, tiek pārprasta gan šīs tautas, gan šīs valsts būtība. Līdzīgā veidā jūs varētu romu tautu saistīt arī ar Romas pilsētu.
Romu integrācijai ir piešķirts Eiropas Savienības finansējums. Mēs sadarbojamies ar George Soros un viņa Romu iekļaušanas dekādi. Tomēr mums ir vajadzīga visu dalībvalstu piekrišana šādai rīcībai, un šajā nolūkā ir jāizstrādā kopēja Kopienas pamatstratēģija par romu iekļaušanu.
Žēl, ka Itālija nav piesaistījusi šos līdzekļus. Spānija izmantoja aptuveni 52 miljonus eiro, bet Polija - aptuveni 8 miljonus eiro. Tomēr tas nenozīmē tikai to, ka Itālijas valdībai trūkst tālredzības; tas liecina arī par tālredzības trūkumu no Komisijas puses. Manuprāt, J. M. Barroso kļūdījās, vakar intervijā laikrakstam "La Repubblica” sakot, ka tas ir neiedomājami, ka Eiropas Savienības iestādēm ir jāveicina integrācija faktiskajā situācijā. Tas nedrīkst būt neiedomājami.
F. Frattini kungs, es piekrītu M. Schulz uzskatiem. Šajā jautājumā jūs nedrīkstat spēlēt partiju politiskās spēles. Šis Parlaments pieprasa, lai jūs koncentrētos uz saviem pašreizējiem pienākumiem, nevis savu iespējamo turpmāko karjeru. Itālieši, tāpat kā citu valstu pilsoņi, zina, ko nozīmē migrantu kopienu neaizsargātība. 1893. gadā Francijā, Egmortā, Peccais kanāla sālsraktuvēs itāliešu strādnieki kļuva par ksenofobisku uzbrukumu upuriem, jo uzbrucēji šādi aizsargāja vietējās darba vietas. Bet viens no lielākajiem ES sasniegumiem ir tas, ka šādi nemieri pieder pagātnei.
Tomēr jāsaka, ka demokrātiskās sistēmās pārāk bieži tiek risinātas krīzes situācijas. Iespējams, Itālijā tas ir skaidrāk redzams, nekā jebkur citur. Bet ja problēmas ir Itālijā, tas nozīmē, ka problēmas radīsies arī citās valstīs. Ja tiesības uzturēties ārvalstīs ir ES tiesības, mēs nevaram ļaut dalībvalstīm pārstrādāt izņēmuma noteikumus, kā to ir izdarījusi Itālijas valdība, izstrādādama savu dekrētu. Kamēr pastāvēs pārsūdzības tiesības, tas būs nebeidzams process, ja valsts prefektiem piešķir pilnvaras, lai risinātu šo jautājumu. Nepietiek ar pārsūdzēšanu miertiesā, kas nav juridisks eksperts; tas pats attiecas uz itāļu vai angļu valodas kā vienīgās valodas izmantošanu juridiskos dokumentos. Tomēr es ticu, ka Itālijas parlaments izlabos šos noteikumus un nodrošinās valsts tiesību aktu atbilstību ES noteikumiem.
Mums šis ir pirmais reālais gadījums, kad Eiropas Parlaments sadarbībā ar dalībvalstu parlamentiem pārrauga tiesiskuma un tiesību aktu piemērošanu iekšlietu jomā. Mums jāskatās ne tikai uz to, kas darbojas nepareizi, bet arī uz to, kas darbojas pareizi, un šī uzdevuma izpildē ir vajadzīga jūsu iesaistīšanās, komisāra kungs.
(Aplausi no zāles centra un kreisās puses)
Roberta Angelilli
UEN grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, arī es vēlos pateikties komisāram F. Frattini par viņa šo pēcpusdienu sniegto detalizēto ziņojumu. Manuprāt, Direktīva 2004/38/EK ir pamatots atsauces punkts, kas garantē pilnīgu ES pilsoņu tiesību brīvi pārvietoties atzīšanu, izvairoties no jebkāda veida diskriminācijas un izveidojot pilnīgas integrācijas principu.
Šī direktīva galvenokārt attiecas uz dalībvalstī rezidējošo tiesību, kā arī šīs dalībvalsts pilsoņu tiesību aizsardzību, ievērojot savstarpīguma principu. Tā sniedz maksimālu aizsardzību cilvēkiem, kuri strādā, studē un vēlas tapt integrēti, bet ir stingra attiecībā uz tiem cilvēkiem, kas pārkāpj noteikumus. Par pēdējo punktu Parlamentam ir jāīsteno reāla diskusija.
Direktīvā nav paredzētas tikai tiesības, tajā ir ietverti arī pienākumi un noteikumi, kas ir jāievēro. Mēs nevaram ignorēt faktu, ka ir noteikts procents cilvēku - kas pavisam noteikti ir absolūtais mazākums, tomēr tāds pastāv - kuri ceļo uz citām dalībvalstīm un kuriem nav nodoms ziņot par savu uzturēšanos uzņēmējas dalībvalstī vienkārši tādēļ, ka viņi nevēlas tikt oficiāli reģistrēti, jo viņiem nav nodoma ievērot tiesību aktus un strādāt legāli.
Mums ir rūpīgi jāizskata jautājums par to, kurš iebrauc un kurš izbrauc no dalībvalsts ar nodomu palikt sabiedrības perifērijā. Nav šaubu par to, ka instrumentus ir iespējams uzlabot, tomēr daži no tiem jau ir pieejami dalībvalstīs Direktīvā 2004/38/EK. Tādēļ mums primāri ir jāaicina nekavējoties, pilnībā, pamatīgi un precīzi piemērot direktīvu katrā dalībvalstī.
Iespējams lietderīgi būtu arī uzlabot direktīvu, lai tā paredzētu ne tikai pienākumu apmeklētājiem atbilstoši konkrētiem noteikumiem deklarēt savu uzturēšanos uzņēmējas dalībvalsts teritorijā, bet arī pienākumu dalībvalstīm piemērot sankcijas ikvienam, kas neievēro noteikumus. Piemēram, Itālijā dekrēts, ar ko tiek īstenota direktīva, paredz konkrētus noteikumus, bet nenosaka jebkādas sankcijas, tas nozīmē, ka šis tiesību akts faktiski ir pilnībā neefektīvs.
Galvenokārt mums ir jānodrošina, lai gadījumos, kad ir acīmredzami pamatoti iemesli, imigranti tiek nogādāti atpakaļ uz viņu valsti. Tomēr man jānorāda, ka ikvienu, kurš izdara noziegumu, ikvienu, kurš pārkāpj cilvēktiesības, un ļoti būtiski - ikvienu, kurš izmanto bērnus, izmanto sievietes vai rada apdraudējumu sabiedrības drošībai, pavisam noteikti ir jāizraida un jāatgriež viņa vai viņas valsts iestādēm. Vēl mums ir nepieciešami tiesību akti cilvēkiem, kas nestrādā, kuri dzīvo "no rokas mutē” un kuri tādējādi veido lielo slogu uzņēmējas dalībvalsts kopienai.
Nobeigumā vēlos pieminēt romu tautības bērnus un Itālijas uzdevumu. Itālijā tiek izmantoti aptuveni vai drīzāk vismaz 50 000 bērnu. Viņi ir romu tautības un ir spiesti ubagot, viņi nav vakcinēti, neiet uz skolu un viņi dzīvo absolūti nožēlojamos sanitārajos apstākļos. Es vēlētos visiem atgādināt, ka aptuveni nedēļu pirms S. Reggiani tika nogalināts Romā tajā pat baraku rajonā, kurā dzīvoja S. Reggiani slepkava, divus mēnešus vecs romu tautības bērns nomira no aukstuma. Tas notika Romā - vienā no Eiropas galvenajām galvaspilsētām.
Tādēļ nobeigumā es vēlos jautāt - vai šī patiesi ir integrācija? Vai tā ir cilvēktiesību ievērošana? Mūsu pienākums ir uzdot nopietnus jautājumus bez liekulības un mūsu pienākums ir teikt, ka likuma priekšā visi ir līdzvērtīgi.
Monica Frassoni
Verts/ALE grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, 2. novembrī F. Frattini sacīja: "Tas, ko nepieciešams darīt, ir vienkārši: ieejiet ceļotāju nometnē, piemēram, Romā un jautājiet viņiem: "Vai varat pastāstīt, kur jūs dzīvojat?”. Ja viņi nezina, tad paņemiet viņus un nosūtiet mājup uz Rumāniju.” Šādi darbojas direktīva, skaidri un vienkārši, un mums ir nekavējoties jānojauc ceļotāju nometnes. Jūs arī teicāt, ka Apvienotā Karaliste, Francija un Vācija parasti izsūta pilsoņus, kuri ir bez darba, ka Itālija šādi nerīkojas un ka tādēļ tā nav atbilstoši īstenojusi Direktīvu 2004/38/EK.
Es jūs uzrunāju kā Eiropas politiskas grupas līdzpriekšsēdētāju un vēršos pie jums kā Eiropas komisāru, tādēļ mums pilnībā ir jāatliek malā fakts, ka Itālijā mēs, iespējams, darbojamies atšķirīgās koalīcijās, bet šeit mēs rīkojamies un mums ir jārīkojas kā eiropiešiem. Es uzskatu, ka apgalvojumi, ko paudāt Il Messaggero, nav pieņemami un turklāt ir pilnīgā pretrunā ar to, ko paudāt mums šeit vakar. Kurš no diviem F. Frattini ir īstais? Tas, kurš teica, ka mums nepieciešams nojaukt romu nometnes, vai tas, kurš teica, ka, kā to atbilstoši paredz direktīva, pilsoņi var tikt izsūtīti, pamatojoties uz precīziem noteikumiem un vēl precīzākām garantijām? Es būtu ļoti pateicīga par atbildi uz šo jautājumu.
Ņemot vērā citu Eiropas Savienības dalībvalstu jautājumu, es būtu pateicīga, ja jūs izskaidrotu man šo situāciju. Mēs veicām dažas izmeklēšanas un konstatējām, ka neviena no minētajām valstīm - ne Apvienotā Karaliste, ne Francija un Vācija - nekad nav izsūtījusi Eiropas pilsoņus ekonomisku apsvērumu dēļ, kas jebkurā gadījumā ir aizliegts ar direktīvu, un ka neviens pilsonis nekad nav ticis uzskatīts par lielu slogu mītnes valsts ekonomikai. Tādēļ es vēlētos zināt, vai jūs par to zinājāt, jo tā šķiet ir būtiska informācija.
Es pilnībā atbalstu faktu, ka direktīva veido precīzu regulējumu. Tomēr es uzskatu, ka tā varēja būt vēl precīzāka un labāka, un vēl man šķiet, ka gadījums vai gadījumi, ko mēs šeit šodien pārrunājam simbolizē veidu, kā direktīva ir piemērojama un kā dalībvalstis saprot un uztver paplašināšanos un brīvību pārvietoties, kas mums ir absolūta prioritāte. Priekšsēdētāja kungs, A. Tajani un R. Angelilli, atļaujiet man vēl piebilst, ka valsts, kur mafijai ir bizness aptuveni 90 miljardu euro apmērā un kurā notiek tādi notikumi, kā pēdējo dienu laikā, var iemācīt mums ļoti maz par imigrācijas tēmu.
Roberto Musacchio
GUE/NGL grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētājas kungs, dāmas un kungi, mūsu diskusija šodien nav par Itāliju vai Rumāniju, bet gan par Eiropu un tās pilsoņu dzīvi: tika nogalināta sieviete, un mūsu domās un līdzjūtība ir jāvelta viņas ģimenei; romiem un Rumānijas pilsoņiem uzbrūk apkaunojošā veidā; mūsu identitāte, vērtības, tiesību akti un vēsture, ieskaitot tādas traģēdijas, ka romu tautības cilvēku vajāšana - pārrunāsim visu šo jautājumos šodien un neaizmirsīsim un nodrošināsim, lai rasismam šeit pilnībā nav vietas.
Šīs traģēdijas mums māca, cik nozīmīgi ir tiesību akti, kas sankcionē tiesības: bez likumiem nav drošības. Tas liecina par to, cik būtiski ir mūsu tiesību akti, mūsu nolīgumi, pat mūsu ekonomikas regulējumi, kas sankcionē vērtības un tiesības uz pārvietošanos un uzturēšanos, kas ir likumīgās Eiropas pilsoņu tiesības, un nevis koncesijas, kas var tikt reglamentētas, bet nevar tikt noliegtas. Eiropas tiesību akti ir skaidri: ikvienam ir tiesības uz pārvietošanos un uzturēšanos, un izraidīšana tiek veikta tikai īpašos gadījumos, kad ir apdraudēta valsts drošība. Izraidīšana vienmēr notiek individuāli un nevis kolektīvi, un to vienmēr papildina garantētās tiesības uz aizsardzību. Tie ir proporcionāli pasākumi, kas sniedz iespēju pastāvīgi nodrošināt tiesības pārvietoties, tiesības, ka neviens netiks noraidīts ekonomisku iemeslu dēļ, jo nabadzība nevar būt "zīmogs” vai iemesls pilsoņu diskriminācijai.
Tas ir tas, ko paredz direktīvas 27. pants, tas ir likums. Tie ir vēl nozīmīgāki tādēļ, ka attiecas uz tiesībām. Šie tiesību akti ir piemērojami ikvienam, tajā skaitā komisāriem, un man diemžēl jāsaka, Frattini kungs, ka jūsu daudzajos paziņojumos šeit Parlamentā man bija grūtības atrast tiesību aktu burtu un garu, patiesībā es nevaru atrast nevienu no tiem. Šie tiesību akti ir piemērojami arī dalībvalstīm, kurām ir visu mūsu labā ir jātransponē sava dalība Eiropā un tās direktīvas.
Mūsdienās Eiropā joprojām mirst pārāk daudz cilvēku. Itālijā kāda sieviete nomira pēc vardarbīga rumāņu tautības vīrieša uzbrukuma. Tas manī rada patiesas bažas. Ikviens, kas ir izdarījis slepkavību, ir godīgi jāsoda, taču tam nav nekāda sakara ar romiem vai Rumānijas pilsoņiem, kuri ir pieredzējuši nepamatotus uzbrukumus viņu cilvēkiem. Nosodīšana vienmēr ir individuāla, nevis kolektīva. Tik daudzi migranti mirst, cenšoties nonākt Eiropā. Šie cilvēki ir satriekti un lūdz mūs rīkoties. Šīs ciešanas ir iemesls, kādēļ mums Eiropa ir jāpadara par likumu un tiesību zemi, svētu likumu, īpaši, ja runa ir par uzņemšanu. Šie tiesību akti veido pamatu drošībai.
Mēs vēlamies to svinīgi atkārtoti apstiprināt Parlamentā, balsojot, lai turpmāk vairs nevarētu maldīgi interpretēt Eiropas tiesību aktus.
Priekšsēdētājs
. - Saskaņā ar reglamentu es vēlētos lūgt locekļus, kas uzstājas, necitēt citus locekļus, tā vienkāršā iemesla dēļ, ka atbilstoši noteikumiem viņi vēlāk var lūgt vārdu. Tādēļ, lai debates noritētu raiti, vēlo lūgt ikvienu, citējot faktus, vērsties tieši pie Parlamenta; pavisam noteikti tas neattiecas uz komisāru, kuram būs visas pilnvaras debašu beigās paskaidrot savus iemeslus.
Jens-Peter Bonde
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, mani kolēģi jaunajā NIP partijā Rumānijā kļuva saniknoti, uzzinot par tūkstošiem rumāņu izraidīšanu no Itālijas. Un es viņus pilnībā saprotu.
Es zvanīju komisāram F. Frattini, kurš man apliecināja, ka neviens rumānis netiks izraidīts bez lietas izskatīšanas tiesā. Tomēr šajā situācijā tika piemērots izņēmums - ja cilvēkiem pēc trīs mēnešus ilgas uzturēšanās nav naudas, par ko dzīvot, viņus var izraidīt bez tiesas sprieduma. Es piekrītu šai procedūrai, ja tā tiek īstenota godprātīgi. Brīva pārvietošanās neietver tiesības saņemt finansiālu pabalstu no valsts, kuru apmeklējat. Jums jāspēj dzīvot par saviem līdzekļiem vai iekārtoties darbā.
Izraidīt var arī noziedzniekus, ja to nosaka tiesneša spriedums, bet policija nav tiesīga izlemt, kuri ir noziedznieki. Šādi spriedumi jāpieņem neatkarīgiem tiesnešiem. Es ceru, ka mani kolēģi Itālijas valdībā piekrīt šim Eiropas Savienības pamatprincipam.
Luca Romagnoli
ITS grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, iesākumā es vēlos pateikties F. Frattini par to, ka viņš ir atkal šeit, par viņa apņemšanos un pieejamību. Jūs esat vērtība savai valstij. Ļoti žēl, ka es nevaru to pašu teikt par Itālijas pārstāvjiem, un man tas nepatīk.
Mēs esam pārrunājuši un joprojām pārrunājam Šengenas līgumu. Neskatoties uz sabiedrības nemieru, kāds nešaubīgi ir radies Itālijā saistībā ar pilsoņu brīvu pārvietošanos ES ietvaros, G. Amato nolēma, ka labāk būtu koncentrēties uz citiem jautājumiem. Ir nepieciešams kaut ko darīt, lai novērstu, ka šie sociālie nemieri sasniedz tādu līmeni, kādu pieredzējām mūsu valstī. Tomēr, ņemot vērā, ka Itālijā pieaug noziedzības līmenis visās pakāpēs, sākot no sabiedrībai nepieņemamas uzvedības līdz organizētiem noziegumiem, nemaz nerunājot par pastāvīgo nelegālo imigrantu ieplūšanu mūsu valstī un - pāri visam - faktu, ka daži cilvēki, kuri ierodas Itālijā ar studiju, darba vai tūrisma vīzu, neatgriežas savā valstī, kad beidzas to derīguma termiņš, nešķiet, ka kaut kas ir ticis darīts. Pēdējais punkts nav ticis plaši apspriests plašsaziņas līdzekļos.
Vēl šķiet, ka pašreizējā Itālijas pārvalde un iekšlietu ministrs neapzinās, ka vairumu no Itālijā izdarītajiem noziegumiem ir paveikuši ārvalstnieki, daži no tiem ir Eiropas pilsoņi, tūristi vai cilvēki, kas sevi par tādiem dēvē. Dažus mēnešus atpakaļ to savā ziņojumā Itālijas parlamentam norādīja Itālijas prefekts A. Serra.
Itālijas valdība ir kļuvusi par apgrūtinājumu ļoti nogurušajai tautai, un viņi nav vienīgie. Šī valdība, kas nav spējīga saprast sociālus nemierus, kā arī to, kā tos novērst, nespēj aptvert, kā risināt šo problēmu. Tā rezultātā - un var tikai brīnīties, kā tā var būt - tā neatzīst, ka pašreiz spēkā esošā migrācijas politika ir cietušas neveiksmi vai ka nav piemērotas Eiropas direktīvas, šajā gadījumā - Direktīva 2004/38/EK.
Šajā sakarā Itālijas valdības sūdzas, ka tai ir grūtības ar precīzā spēkā stāšanās datuma identificēšanu. Ir skaidrs, ka atbilstoši Šengenas līgumam šīs grūtības pieaug, pārsniedzot visas proporcijas. Ir arī acīmredzams, ka mana partija un es vēlētos anulēt Šengenas līgumu. G. Amato joprojām ignorē pat Itālijā pēdējo mēnešu laikā notikušos atkārtotos politiska huligānisma aktus, kuru rezultātā daudzkārt cieta mana partija, ko īstenoja anarhijas un rupja komunisma piekritēji, ko aizsargā kreisēji orientētas institūcijas.
Diemžēl G. Amato un prezidents R. Prodi līdzīgi kā daudzi citi mēri, tajā skaitā Romas, nedzīvo darba klases kvartālos, viņiem nav kontakta ar ceļotāju nometnēm - legāliem vai citiem - un viņi neizmanto sabiedrisko transportu un nepieredz vajāšanu, vardarbību un melus, ko regulāri pat ES apmeklētāji pieredz Itālijā. Šie bezatbildīgie politiķi runā par solidaritāti, kuras vārdā visi iedzīvotāji cieš no viņu muļķīgajiem lēmumiem.
Tā vietā, lai žēlotos par faktu, ka Itālija nav lūgusi finansējumu, Eiropas Savienībai vajadzētu ņemt vērā to, ko teica priekšsēdētājs J. M. Barosso, citiem vārdiem sakot, ja dalībvalsts pieļauj, ka uz tās teritorijas attīstās graustu rajoni, kādu rīcību tā var sagaidīt no Komisijas puses? G. Amato izvēlas nepiedalīties sanāksmes par šo tēmu. Tajā pat laikā, itālieši vēlētos izdarīt vienīgo pareizo lietu: sākt balsot un pateikt valdībai, lai tā dodas uz elli.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Eiropas Savienība ir kopiena ar vērtībām, kurā prevalē cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana, un tās politikās ir ietverta pilsoņu drošība un noziegumu apkarošana, kā arī bērnu aizsardzība un vardarbības veicināšanas apkarošana.
Es pilnībā nosodu vardarbību un noziedzīgus nodarījumus, un es ļoti nožēloju to, kas notika Itālijā! Bet es uzskatu, ka nelikumības un netaisnības, kas īstenotas likuma vārdā, nav pieņemamas, tas vairo bailes un pazemojumu, un var izraisīt naidu cilvēku kopienās.
Es konstatēju tendenci, ka šī situācija tiek nepamatoti saasināta, ko papildina arī politiski un ksenofobiski paziņojumi, ko pauduši konkrēti politiķi.
Mani māc bažas par faktu, ka saskaņā ar līdz šim publicēto informāciju no Itālijas izsūtīti tikuši tikai Rumānijas pilsoņi. Visām dalībvalstīm ir tiesības un pienākums sastādīt tiesību aktus, kas nodrošinātu un konsolidētu sabiedrības kārtību un drošību.
Neatkarīgi no nacionalitātes visu Eiropas pilsoņu pienākums ir ievērot tiesību aktus un noteikumus visā Eiropas Savienības teritorijā.
Tajā pat laikā tagad mums ir jānosoda neiecietība un ksenofobija un īpaši veselu etnisku grupa vai, vēl nopietnāk, veselas tautas nepamatota apvainošana un stigmatizēšana no atsevišķu personu puses, kuras neievēro tiesību aktus.
Es uzskatu, ka Itālijas valstij, tāpat kā citām Eiropas Savienības dalībvalstīm, ir pienākums aizsargāt to Eiropas pilsoņu tiesības un brīvības, kuri uzturas tās teritorijā, kuri integrējas kopienā un ievēro tiesību aktus.
Ir nepieciešama kopēja Eiropas pieeja minoritāšu imigrācijas un integrācijas politikā. Minoritāšu jautājums, īpašo romu minoritātes jautājums ir Eiropas līmenī risināms jautājums, un pieejai tam ir jābūt koherentai un vienotai, nevis tikai krīžu momentos.
Visām iesaistītajām iestādēm būtu jāsadarbojas, pirmām kārtām - Eiropas Komisijai un Pamattiesību aģentūrai, kā arī atbilstošajām dalībvalstu institūcijām.
Es aicinu Eiropas Komisiju pārskatīt Eiropas Sociālā fonda prioritātes un mehānismu, lai paplašinātu kopējo darbību finansēšanu, kas sniegtu ieguldījumu romu minoritātes sociālajā iekļaušanā.
Tajā pat laikā es lūdzu Eiropas Komisiju steidzami pārbaudīt Itālijas iestāžu izdotā dekrēta likuma saderību ar Eiropas tiesību aktiem un apliecināt, ka jebkādu šāda veida noteikumu īstenošanas rezultātā netiks īstenotas nelikumības pret godīgiem cilvēkiem, neatkarīgi no viņu nacionalitātes.
Gianni Pittella
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es uzskatu, ka ir pareizi, ka mūsu Parlamentam ir jānosūta S. Reggiani ģimenei līdzjūtības vēstule. Vēl es vēlētos cenzēt F. Frattini nesen paustos paziņojumus, kurš tā vietā, lai izmantotu savu prestižo lomu valsts politiskā klimata uzlabošanai, iepriekš minētajās intervijās sajauca savu Komisijas pārstāvja lomu ar opozīcijas dalībnieka lomu, liedzot šo iespēju A. Tajani.
Man ir sāpīgi to teikt, jo mēs bieži esam atbalstījuši F. Frattini priekšlikumus un iniciatīvas. Kā norādīja daži no maniem kolēģiem, F. Frattini pārāk labi zina, ka nav tāda Eiropas dokumenta, kas paredzētu noteikumus automātiskai pilsoņu no citām dalībvalstīm izraidīšanai, pamatojoties uz ekonomiskiem iemesliem.
Itālijas valdības pēdējie noteikumi ir saderīgi ar Eiropas direktīvu, ievēro tās garu un stiprina noteiktus aspektus, kas tiek uzskatīti par būtiskiem, ņemot vērā situāciju Itālijā. Tas ir saistoši visām Itālijas institūcijām - un pasakiet to A. Tajani un R. Angelilli un citiem opozīcijas locekļiem - sākot no Romas pilsētas reģionālajām iestādēm līdz pat mazākajām vietējām padomēm. Ir necienīgi apliet ar dubļiem civilizācijas līmeni un integrāciju, ko mūsu valsts ir panākusi šajos gados.
Es ceru, ka Eiropas Parlaments atkārtoti apstiprinās savu atteikumu akceptēt kolektīvās atbildības principu, kas tiek izmantots, lai Eiropas sirdī veicinātu naidu un vardarbību.
Tas, ko mums tā vietā ir jāapliecina, ir vajadzība nosodīt jebkāda veida rasismu un ksenofobiju, un jebkādu diskrimināciju nacionalitātes vai etniskās piederības dēļ. Šim nolūkam mums ir karte: Pamattiesību harta. Ir būtiski, lai mēs darītu labāko, ko spējam, kā to lūguši Itālijas un Rumānijas premjerministri, lai nodrošinātu labāku nelabvēlīgā situācijā nonākušu cilvēku sociālo integrāciju un sadarbību starp dalībvalstīm, gan pārvaldot mūsu migrāciju plūsmu pārvietošanos, gan arī ar sociālās attīstības un struktūrfondu finansētu labklājības programmu starpniecību.
Tas, ko nepieciešams izdarīt nākotnē, ir vienkārši: neviens no mums nedrīkst aizmirst, ka imigrācija ir resurss, tā ir daļa no mūsu nākotnes, un to nepieciešams pārvaldīt. Tādēļ es iesaku dalībvalstīm rīkoties tagad, lai izveidotu ciešāku Eiropas koordināciju, lai varētu regulēt migrācijas plūsmu Eiropas Savienībā.
Adina-Ioana Vălean
Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos pateikties komisāram par to, ka viņš ir uzrunājis Parlamentu saistībā ar šo svarīgo jautājumu.
Itālijā uzvirmoja spēcīgas emocijas pēc tam, kad kāds romu tautības iedzīvotājs bija noslepkavojis itāļu izcelsmes sievieti. Vienlīdz spēcīgas emocijas uzvirmoja Rumānijā pēc tam, kad Itālijas bandas izrēķinājās ar Rumānijas pilsoņiem.
Tomēr, ja attālināmies no emocijām, mēs atgriežamies pie mūsu pamatvērtībām un galvenajiem principiem - visu pilsoņu tiesībām brīvi pārvietoties, tiesiskuma un tā atbilstības Eiropas tiesību aktiem.
Ļaujiet man atgādināt, jo tas ir svarīgi, ka ES pilsoņu tiesības brīvi pārvietoties ir dibināšanas līgumos ierakstītas pamattiesības. Diemžēl šie nesenie notikumi apliecināja, ka mums ir jāpieliek lielāki pūliņi, lai nostiprinātu šīs tiesības un nodrošinātu to atbilstīgu īstenošanu visā Eiropā.
Mūsdienu Eiropā mēs nevaram pieņemt, ka bezatbildīgas iestādes norāda uz konkrētām tautām vai etniskajām grupām. Mēs nevaram arī pieņemt pretenziju, ka darba ņēmēju brīva pārvietošanās varētu veicināt noziedzības līmeņa pieaugumu, jo noziedzība nav saistīta ar pilsonību vai etnisko piederību. Šāda attieksme var novest vienīgi pie bīstamas situācijas attīstības un lielākas ksenofobijas.
Gluži otrādi - uzskatu, ka mums turpmāk jāveicina cilvēku mobilitāte un jānodrošina darba ņēmējiem vienādas iespējas visā Eiropā, kā arī jāstiprina spēcīga Eiropas identitāte. Veidojot Eiropas Savienību, tā bija ES dibinātāju patiesā vēlme.
Lai gan es atgādinu, ka Eiropas Savienībai jānodrošina iespēja visiem pilsoņiem dzīvot brīvā, drošā un tiesiskā telpā, es arī uzskatu, ka lielāka uzmanība mums jāpievērš integrācijai un pārvietošanās brīvībai.
Reaģējot uz noziedzību, pareizā atbilde nav robežu slēgšana. Reaģējot uz noziedzību, pareizā atbilde nav ksenofobijas veicināšana, diskriminācija un atsevišķu tautu vai etnisko grupu apzīmogošana ar kauna zīmi. Mūsdienu Eiropā pareizā atbilde ir plašāka politika un tiesu iestāžu sadarbība, plašāka integrācijas politika, lielāki līdzekļi tiem, kas aicināti kalpot mūsu sabiedrībai un aizsargāt visus pilsoņus, neatkarīgi no viņu tautības.
Es vēlētos redzēt tādu Eiropu, kurā visi pilsoņi varētu brīvi dzīvot, strādāt un pārvietoties. Patlaban Eiropas Komisijai kā līgumu sargātājai jānodrošina šo pamattiesību pareiza ieviešana un izpilde. Es aicinu Komisiju stingri pieturēties pie šiem principiem.
Elly de Groen-Kouwenhoven
Priekšsēdētāja kungs, romu kopienas situācija Eiropā aizvien vairāk pasliktinās. Notikumu attīstība Itālijā to ir apliecinājusi. Mēs visi redzējām, ka neapšaubāmi ksenofobiskā un rasistiskā histērija var pārspēt veselo saprātu. Viena indivīda pastrādāts noziegums lika uzliesmot nepieredzētai linča tiesai plašsaziņas līdzekļos. Tas mums ir licis pievērsties ES pilsoņu pamattiesību ierobežojumiem, kuru pamatā ir tautā valdošā ksenofobiskā un rasistiskā histērija.
Mēs nedrīkstam to pieļaut. Krimināllietas jārisina tiesnešiem, nevis politiķiem vai civiliedzīvotājiem. Tomēr, lai arī cik šausminošs un nosodāms nebūtu noziegums, kas notika Romā, mums nav jāuzņemas kopēja atbildība par veselu tautu. Notikumi Itālijā patiešām atklāja campo nomadi faktisko situāciju, kādā dzīvo daudzi romu tautības pārstāvji. Nav apstrīdams tas, ka šādas situācijas rada spriedzi un nestabilitāti. Tāpēc mums ir jārīkojas. Mans pirmais palīgs ir roms. Integrēties var ļoti ātri.
2005. gadā mēs pieņēmām rezolūciju, kurā pieprasījām ES un dalībvalstīm rīkoties saskaņoti, lai paātrinātu romu kopienu integrāciju. Tādēļ es piedāvāju, ka mēs kā EP deputāti izrādām savas rūpes par šo jautājumu un mudinām lēmuma pieņēmējus mums pievienoties. Es piedāvāju, ka Eiropas Parlaments izveido tāda pastāvīgā referenta amatu, kas būtu atbildīgs par romu jautājumiem, kas uzraudzītu romu kopienu stāvokli Eiropā un reizi gadā nāktu klajā ar ieteikumiem, ko iesniegtu Komisijai un valdībām. Turklāt mums jāaicina Komisija izveidot ES Romu iekļaušanas fondu, ko papildinātu ES stratēģija par romu iekļaušanu un romu vienība Eiropas Komisijā. Tādējādi tiks nodrošināta ES romu iekļaušanas politikas pareiza pārvaldība.
Umberto Guidoni
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Giovanna Reggiani, kuras ģimenei mēs izsakām dziļu līdzjūtību, brutālās slepkavības iespaidā, ko izdarīja Rumānijas pilsonis, daudzas politiskas grupas Itālijā izteica pārmetumus Eiropai. Tomēr notikušo neizraisīja paplašināšanās, Šengenas līgums vai citas Eiropas direktīvas par brīvu pārvietošanos Eiropas Savienības ietvaros.
Tās ir senas problēmas, kurām nepieciešama mazāk virspusēja pieeja un kuras nevar atrisināt ar dekrētu, kas ātri izskatīts parlamentā, lai apmierinātu sabiedrības viedokli. Šī iemesla dēļ mums ir jābūt uzmanīgākiem un jāpārskata visa šī lieta likumības ietvaros, ko neierobežo emocijas vai steidzamas prasības. Tiesiskuma ievērošanai nepieciešams, lai kriminālatbildība būtu individuāla nevis kolektīva. Atkāpšanās no šī principa būtu bīstams precedents, kas varētu izraisīt noteiktu tautību migrantu kriminalizēšanos.
Iespējamā ietekme izraisa bažas. Itālijā mēs esam pieredzējuši "raganu medību” kultūras rašanos attiecībā pret Rumānijas pilsoņiem un romiem, ar dažādām soda izpausmēm: pat bērni skolās ir bijuši nicinošas un sliktas attieksmes upuri. Drošības jautājums pavisam noteikti ir leģitīms, tomēr mēs nevaram iekrist polemikas un izmantošanas lamatās, kas apzināti veidotas, atbalstot konkrētas idejas, lai veicinātu naidu un ksenofobiju. Ja būtu iespējams atjaunot Itālijas politikas objektivitāti, sabiedrība varētu iepazīt, ka Itālija nav pārpildīta ar migrantiem noziedzniekiem. Imigrācija pavisam noteikti ir jautājums, kam nepieciešama koordinēšana Eiropas līmenī, tomēr mēs nevaram izmantot Eiropu, lai vienkārši ierobežotu migrantu tiesības brīvi pārvietoties.
F. Frattini rīcība ir nosodāma. Viņš ir izmantojis iespēju pievienoties valsts polemiku paudošajam viedoklim, kas ir pretējs Eiropas direktīvām. Būtu bijis labāk, ja komisārs būtu piedāvājis virkni integrācijas politiku, piemēram, kas balstītas uz pieaugošiem Integrācijas fonda resursiem un vajadzību atbrīvot valsts uzņemšanas politiku no Stabilitātes pakta ierobežojumiem, kā tas jau ir ticis darīts saistībā ar drošības politiku.
Ir būtiski, lai mēs uzstājam uz koordināciju un tiesisko instrumentu un policijas pilnvaru pastiprināšanu, lai apkarotu organizētu noziedzību un tirdzniecību, odiozu noziegumu, kas šobrīd sasniedzis starptautisku līmeni. Diskusija par Direktīvas 2004/38/EK piemērošanu ir īstā vieta, kur debatēt par Rumānijas pilsoņu izraidīšanu atbilstīgi tiesiskajam regulējumam. Tā ir iespēja apliecināt, ka Rumānijas pilsoņu tiesības brīvi pārvietoties ir neatņemama no Eiropas pilsonības izrietošo tiesību sastāvdaļa.
Direktīva ir skaidra: valsts dekrēti var palikt spēkā atbilstoši mūsu valsts proeiropeiskajām tradīcijām.
Alfredo Antoniozzi
Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, es vēlētos pateiktos par jūsu drosmi un konsekvenci, kurā nav liekulības, kas diemžēl bieži vien prevalē mūsu institūcijās un ko noteiktā apmērā dzirdējām arī šodien. U. Guidoni kungs, dekrēts, pret ko iebilstat, ir jūsu valdības dekrēts, tādēļ ir nepieciešams atsevišķas lietas noskaidrot.
Bēdīgie notikumi Itālijā un īpaši Romā ir tikai pēdējā laika notikumi, kas sekojuši virknei incidentu, kas bieži vien tikuši atstāti bez ievērības vai ignorēti. Eiropa ir balstīta uz brīvības principu un pamattiesību un brīvību ievērošanas principu. Itālijas tauta vienmēr ir paudusi, ka atbalsta tādas neatņemamas vērtības kā nediskriminācija, līdztiesība starp cilvēkiem un demokrātija.
Tomēr es uzskatu, ka, ņemot vērā informāciju no Caritas ziņojuma, kas sastādīts sadarbībā ar Itālijas Iekšlietu ministriju un kas atspoguļo ļoti nopietnu situāciju, ir pamats piebilst, ka tas notiek kopš 2007. gada 1. janvāra, kā rezultātā Rumānijas pilsoņu migrācija Itālijā ir sasniegusi ES ietvaros nepieredzētus apmērus.
Man nepatīk to teikt, bet pietiek izskatīt tikai dažus aspektus, lai aptvertu situācijas absurdumu. Tikai 2006. gadā Itālijā tika arestēti 17 900 rumāņu. Tā nav veselas tautas, bet gan individuālu personu kļūda. Tomēr mums ir jārīkojas, un tādēļ rodas jautājums: kādēļ Itālijas valdība neratificēja Direktīvu 2004/38/EK transponējošo dekrētu ātrāk? Vēl ir jautājums, kādēļ dekrēts neīsteno direktīvas noteikumus saistībā ar uzturēšanos pēc triju mēnešu termiņa? Kādēļ Iekšlietu ministrija nenodrošināja atbilstošu pasākumus saistībā ar ievērojamo noteikumu un prasību piemērošanu un pārbaudes un kontroles, un iespējamas ES pilsoņu repatriācijas, kuri nav ievērojuši direktīvā paredzētos obligātos noteikumus?
Šī paviršība ir izraisījusi kultūru bez aizspriedumiem, kas pārsniedz saprāta robežas. Tā rezultātā neierobežoti ierodas trūcīgi cilvēki, kas ik dienu papildina jau pastāvošo izmisumu un neizbēgami noved cilvēkus līdz likuma pārkāpumiem. Piemēram, Romas mērs akceptēja aptuveni simts romu nometņu un baraku rajonu izveidošanu, kuros tiek diskreditētas vairums no elementārajām cilvēktiesībām un kur pilnībā tiek ignorēta higiēna un cilvēka cieņa, bet pēc tam nolēma tās nojaukt. Tā bija nepārdomāta rīcība, par ko mēs joprojām maksājam. Mēs atbalstam solidaritāti un uzņemšanu, tomēr tam jānotiek atbilstoši tiesību aktiem, balstoties uz tiesību aktu noteiktību un valsts politiku.
Adrian Severin
Priekšsēdētāja kungs, šodien es mēģināšu aizmirst, ka esmu rumānis. Es mēģināšu aizmirst, pat ja Eiropas Savienības teritorijā cilvēki ir izsūtīti, cietuši uzbrukumos un nogalināti vienkārši tāpēc, ka viņi ir vainīgi par savu piederību rumāņu tautai vai pilsonību.
Šodien es mēģināšanu domāt kā itālietis un eiropietis. Ja es būtu itālietis, es uzskatītu, ka man ir tiesības justies droši savā senču zemē. Mani aizvainotu trūcīgu cilvēku trūcīgās nometnes pie manas valsts brīnišķīgajām pilsētām. Man būtu nepatīkami redzēt, ka aizvien vairāk noziedznieku apdraud manu tautiešu miermīlīgo dzīvi. Tomēr, tiecoties pēc drošības, es saprastu, ka ikdienā tā ir saistīta ar radošo darbu, ko veic vairāk nekā miljons imigrantu, kuri ražo Itālijas preces, piedāvā pakalpojumus tādās jomās, kurās Itālijas darbaspēks vairs nestrādā, pērkot Itālijas preces un maksājot nodokļus Itālijas iestādēm. Tomēr es justu arī to, ka mana drošība mazinās, ja šie cilvēki, kas nav Itālijas pilsoņi, pamestu manu valsti, ja tiktu pārkāptas viņu cilvēktiesības un ja viņi ciestu ksenofobiskos uzbrukumos.
Ja kāda cilvēka pamattiesības pārkāpj manas valsts iestādes, kas aiz rasistiskām idejām, ksenofobiskām atrunām un diskriminējošiem pasākumiem mēģina slēpt savu vājumu, nosakot stingrākus likumus, tad manas - un visu cilvēku - tiesības ir apdraudētas.
Šī nav pirmā reize, kad drošība tiek pretstatīta demokrātiskām un cilvēciskām vērtībām, kad daži uzskata, ka cilvēktiesību un pilsoņu tiesību samazināšana nozīmē lielāku drošību, kad cilvēki, kas nejūtas droši, meklē patvērumu savas tautas kopienā, nepareizi domājot, ka etniskā līdzība nodrošina efektīvāku aizsardzību. Tas ir maldīgs uzskats. Parasti noziegumā ir viens vai vairāki upuri. Rasisms arī ir noziegums, bet tas ir ārkārtējs noziegums, kurā visi, arī pats noziedznieks, kļūst par rasisma un ksenofobijas upuriem. Rasisms un noteikumi, kuru pamatā ir šķirošana rasēs, tādējādi ir nedrošības sākums.
Kā Eiropas demokrāts es, iespējams, nevaru pieņemt, ka dažādība nozīmē lielāku nedrošību vai atsevišķi noziedznieki ir sociāli jāintegrē, bet citi - jāizstumj. Dažiem ir tiesības uz aizsardzību, bet citiem šādu tiesību nav. Citi iegūst no tā, ka pastāv šaubas, bet citi neiegūst - tas ir atkarīgs no viņu nacionālās vai etniskās piederības. Kā eiropietis es neļautu vienai dalībvalstij, piemēram, Rumānijai, kļūt par romu kopienas geto vai Eiropas Savienības Sibīriju, uz kurieni tiek izsūtīti nevēlami Eiropas pilsoņi. Es varu saprast, ka ekstrēmi labējie spēki ir ksenofobiski, bet es nespēju saprast, ja demokrāti uzstājas ar ksenofobiskām un rasistiskām runām. Es nespēju saprast demokrātu vājumu un demagoģiski rasistiskas runas un nosodu viņus vēl vairāk par ksenofobiskajiem ekstrēmi labējiem spēkiem.
Visu minēto iemeslu dēļ mums ir jāizziņo trauksme un jāmobilizējas. Es ceru, ka priekšlikums Eiropas Parlamenta rezolūcijai, kas vēl jāpieņem šajā jautājumā, apvienos mūs cīņā par Eiropas vērtību un Eiropas nākotnes aizsardzību.
(Aplausi)
Alfonso Andria
Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, ikvienas dalībvalsts valdībai ir tiesības un pienākums apspiest noziedzību, lai nodrošinātu to pilsoņu un ikviena, kas dzīvo vai strādā konkrētajā valstī, drošību. Debatēs, kurās esam iesaistīti šodien, ir jāizvairās no divkāršā kārdinājuma būt pārāk emocionāliem un paust tehnisku politisku reakciju.
Dokumenta ar nosaukumu "drošības pakete” sagatavošana Itālijā tika plānota jau kādu laiku atpakaļ. Dramatiskie notikumi pagājušā gada oktobrī pamudināja valdību pārveidot to par dekrēta likumu, kas nekavējoties stājās spēkā. Tā nebija pārsteidzīga vai improvizēta rīcība, un jebkurā gadījumā, kā mēs zinām, Parlamentam tiks iesniegti grozījumi. Apskatot jautājuma būtību, mēs sapratīsim, ka dekrēta saturs ir pilnībā taisnīgs: tas vēršas pret tiem, kas ar savu rīcību pārkāpj likumu un apdraud kārtību, ietekmējot sabiedrības drošību un kaitējot visiem tiem, kas ierodas Itālijā, lai strādājot uzlabotu savu dzīvi. Šis dekrēts nevēršas pret ikvienu, bet tas atbalsta tos cilvēkus, kuri ierodas Itālijā, lai pilnībā atbilstoši mūsu tiesību aktiem taptu integrēti un kuri jebkurā gadījumā veido vairākumu.
Tādu cilvēku, kuri neievēro noteikumus, atrašanās Itālijā padara integrācijas procesu grūtāku, tomēr tā tas ir arī ikvienā citā valstī. Ar to vēlos teikt, ka integrācijas procesu grūtāku padara mentalitātes noliegums. Tādēļ tūlītēja Itālijas valdības, kas ir ātri izvairījusies no instrumentālām politikas pozīcijām un bīstamiem signāliem, reakcija, piemēram, soda mēri vai patruļas, būtu maldinoša vai pat nepareiza informācija sabiedrībai.
Evgeni Kirilov
Priekšsēdētāja kungs, saskaņā ar šo direktīvu un atbilstīgi diskriminācijas aizlieguma principam, pret visiem ES pilsoņiem un viņu ģimenēm, kas dzīvo kādā no dalībvalstīm, jābūt vienlīdzīgai attieksmei. Līdztekus tiesībām brīvi pārvietoties viņiem ir tiesības uz nodarbinātību savā uzturēšanās valstī - to nosaka direktīvas 23. pants.
Šajā sakarā darba ņēmēju pārvietošanās brīvība ir viena no pamattiesībām, kas atbilst idejai par vienotu Eiropu, kuras pilsoņi var brīvi strādāt jebkurā dalībvalstī. Diemžēl tas neattiecas uz pilsoņiem no lielākās daļas jauno dalībvalstu, arī Bulgārijas un Rumānijas, uz kurām attiecas ierobežojumi.
Pēc sabiedriskām debatēm par to, vai Bulgārija piemēros vai nepiemēros Kopienas tiesību aktus šajā jomā, un to, vai izmantot abpusēju pieeju, tika pieņemts lēmums tā nedarīt un ievērot kopējos Kopienas mērķus, lai tādējādi Eiropas Savienība varētu atbilstīgi reaģēt uz mūsdienu globālajām problēmām.
Apsveicot tās dalībvalstis, kas līdz šim ir izmantojušas šo nostāju, es aicinu arī pārējās dalībvalstis pievienoties un ņemt vērā to, ka pārejas periodi rada šķēršļus vienota Eiropas darba tirgus attīstībai un kavē tā konkurētspēju.
Izpēte liecina, ka tām vecajām dalībvalstīm, kas atvērušas savus tirgus, ieguvumi ir daudz lielāki par problēmām saistībā ar darba ņēmējiem, kas ierodas šajās valstīs. No otras puses, jaunās dalībvalstis jau tagad saskaras ar nopietnu kvalificēta darbaspēka trūkumu. Nesen veiktais Eurostat pārskats, kas tagad ir publicēts, rāda, ka pēc Rumānijas un Bulgārijas pievienošanās nav notikusi liela mēroga migrācija no šīm valstīm. Pārskats parāda arī to, ka 80 % bulgāru, kas atrodas ārzemēs, strādā, un tā neapšaubāmi ir tāda nodarbinātības kvota, par kādu daudzas ES valstis var tikai sapņot.
Neskatoties uz līdz šim panākto progresu, attīstība pārvietošanās brīvības jomā joprojām ļoti atpaliek, ja to salīdzina ar citām ES brīvībām. Arī ideja par ES pilsonību ir izkropļota, iedalot pilsoņus pirmajā, otrajā un trešajā kategorijā, kā mēs to pieredzējām šīs dienas debatēs.
Lai mēs visi kļūtu par ieguvējiem, iespējami drīzāk ir jānotiek patiesai pārejai no ES kopējā tirgus pilsoņiem uz tādiem ES pilsoņiem, kuriem ir pilnas tiesības un atbildība.
Viktória Mohácsi
(HU) Paldies jums. Komisār, priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, kā jūs zināt, oficiāli Itālijas teritorijā dzīvo 560 tūkstoši Rumānijas pilsoņu, tomēr saskaņā ar dažiem vērtējumiem to skaits pārsniedz 1 miljonu. Liela daļa no viņiem dzīvo nometnēs Romas, Turīnas, Milānas un Neapoles priekšpilsētās. Romā notikušajai slepkavībai nav attaisnojuma: ja kāds ir izdarījis noziegumu, viņam ir jāatbild par savu rīcību tiesas priekšā.
Tomēr, kā liberālis es neakceptēju un nevaru akceptēt, ka jebkādas tautības, etniskās piederības noziedznieks kalpo par pamatu tam, lai noteiktu spriedumu visai grupai, sniedzot iespēju ekstrēmiem spēkiem īstenot vardarbīgus aktus, kuru mērķis un upuri ir nevainīgi cilvēki, kā jau to pierāda nožēlu izraisošie notikumi pēc slepkavības.
Es vēlētos atgādināt, ka es vairākkārt runāju ar komisāru paplašināšanās jautājumos O. Rehn par faktu, ka pēc pievienošanās sekos tādu cilvēku migrācija, kas dzīvo nabadzīgos sociālajos apstākļos un galīgā nabadzībā nometnēs divās valstīs, kas pievienojās 2007. gada 1. janvārī, un ka tas varētu izraisīt nopietnas problēmas ES dalībvalstīs tieši integrācijas trūkuma dēļ. Šim brīdinājumam nesekoja nopietni pasākumi pievienošanās sarunu laikā. Es pat neuzdrīkstos izvērtēt romu skaitu Eiropā, kuri bēg no jaunajām dalībvalstīm uz Rietumu un Ziemeļeiropas dalībvalstīm cerībā uz labāku dzīvi, paužot arī savu neapmierinātību ar integrācijas politiku valstī, kuru ir pametuši.
Tāpat arī laikposmā pirms šo divu valstu pievienošanās es uzsvēru, cik būtiski ir sagatavoties migrācijas problēmai, kas ar to saistītas, un daudzi no maniem kolēģiem to noraidīja, uzskatot to par tiesībām brīvi pārvietoties ierobežojumu. Mūsu atbilde varētu būt: vai mēs ārkārtas sēdē izveidosim valdības dekrētu, kas būtu juridisks pamats izraidīšanai? Nopietnas bažas ir radušās saistībā ar valdības dekrēta konstitucionālismu un tā saderību ar starptautiskajiem un Eiropas tiesību aktiem. Es domāju arī par Direktīvas par brīvu pārvietošanos un Rasu vienlīdzības direktīvas pārkāpumiem.
Vai tas tiešām ir veids, kā risināt reālu problēmu? 27 ES dalībvalstis nedrīkst nonākt situācijā, kad problēmas tiek pārceltas no vienas valsts uz otru tās robežu ietvaros.
Atļaujiet man izlasīt dažus fragmentus no datiem, ko izlasīju Eiropas Komisijas un Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras ziņojumā. Laikposmā no 2002. līdz 2003. gadam puse no speciālo skolu skolniekiem Slovākijā ir romu tautības. Vācijā tikai puse no romu tautības bērniem iet skolās un 80 % no viņiem apmeklē speciālas institūcijas. Ungārijā, Slovākijā, Polijā, Bulgārijā un Slovēnijā romu tautības bērni veido vairākumu no tiem, kuri apmeklē speciālās skolas. 2003. gadā 80 % no romu tautības iedzīvotājiem Slovākijā nebija oficiālas darba vietas, 80 % no viņiem Rumānijā un Bulgārijā ienākumi bija zemāki par valsts nabadzības slieksni, un es varētu turpināt uzskaitīt ... (Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju) Es varētu turpināt uzskaitīt šādus gadījumus. Paldies!
Jan Marinus Wiersma
(NL) Priekšsēdētāja kungs, uzskatu, ka mēs visi piekrītam tam, ka mūsu atbalsts ir nepieciešams efektīvai noziegumu apkarošanai, un, protams, slepkavībai nekad nav attaisnojuma, tomēr, es uzskatu arī, ka tiesības uzturēties Šengenas zonā ir liela vērtība un taustāms Eiropas pilsonības apliecinājums. Ikvienam, kas vēlas tās ierobežot, ir jāsniedz ļoti labi argumenti. Šajā kontekstā mums īpaši jāuzmanās no kolektīviem līgumiem, kad viens runā par kolektīvu līgumu, bet pavisam drīz attopas, ka runa ir par vienu grupu, un šoreiz runa ir par romu tautības iedzīvotājiem. Domāji, tas ir diezgan neveiksmīgi.
Es priecājos par komisāra F. Frattini piezīmes par romu tautības iedzīvotājiem un par faktu, ka Eiropas Savienība spēj šīs grupas labā darīt vairāk, tomēr mani joprojām, protams, sarūgtina viņa agrāk paustā piezīme par romu tautības iedzīvotājiem saistībā ar notikumiem Itālijā. Šodien tiek diezgan daudz runāts par migrācijas konsekvencēm, kādas būs pēc Eiropas Savienības paplašināšanās un kas ir notikušas iepriekš Savienības paplašināšanās ietvaros un, protams, konsekvencēm, ar kurām vēl būs jāsaskaras. Es uzskatu, ka mums šo gadījumus ir jāvērtē zināmā mērā tādā līmenī un veidā, kā - ko mēs, Eiropas Savienība, varam vēl darīt šo ES ieceļojošo cilvēku labā, kuri vienkārši meklē labākus dzīves apstākļus, nodarbinātību un labākus apstākļus viņu ģimenēm un bērniem.
Es visnotaļ dodu priekšroku labākai Eiropas līdzekļu izmantošanai, lai varētu darīt vairāk romu tautības iedzīvotāju labā, īpaši jaunajās dalībvalstīs, tomēr es vēlētos atgādināt, ka iepriekš šis Parlaments jau ir aicinājis atzīt romus kā Eiropas minoritāti - kas ir ļoti īpaša, ar citām minoritātēm nesalīdzināma grupa. Padarot romus par Eiropas minoritāti, Savienībai atvērtos vēl vairāk iespēju, lai atrisinātu problēmas.
Es vēlētos atkārtot mūsu aicinājumu noteikt atbildību par politiku romu jautājumā vienam Komisijas loceklim, nevis kā tas ir tagad, kad vairāki komisāri darbojas šajā jomā un viens koordinē. Kompetencei ir jābūt viena cilvēka rokās.
Visbeidzot, saistībā ar diskrimināciju un sociālo atstumtību ir norādāms, ka šie ir bijuši Parlamenta prioritārie jautājumi, tajā skaitā pievienošanās sarunu ar jaunajām dalībvalstīm ietvaros. Es izsaku pārmetumu jaunajām dalībvalstīm, tomēr mēs zinām, ka problēmas ir arī vecajās.
Tolaik ar jauno dalībvalstu valdībām tika noslēgti visa veida līgumi, tomēr tie ir nepietiekami īstenoti vai nav īstenoti nemaz. Es domāju, ka Eiropas Savienībai, Eiropas Komisijai ir arī jārīkojas un jāpārskata līgumi, kas tika noslēgti pievienošanās laikā, īpaši tos, kas saistīti ar romu tautības iedzīvotāju situācijas uzlabošanu. Ar tiem saistītie jautājumi ir diskriminācija un sociālā atstumtība.
Tādēļ mūsu grupa aicina šos jautājumus izskatīt atkārtoti kopā ar jaunajām dalībvalstīm. Mēs noteikti darīsim to paši, bet šis ir aicinājums arī Padomei un īpaši Komisijai: ne tikai komisāram F. Frattini, bet arī viņa kolēģiem.
Franco Frattini
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ir skaidrs, ka pat šajā gadījumā man ir jāizmanto pieņemtā nopietnība un atklātība, vēršoties pie Parlamenta, ko es patiesi cienu, tomēr tas mani nekavē atbildēt uz paziņojumiem un apsvērumiem, kuriem es nepiekrītu.
Es nesāku rīkoties un runāt par šo jautājumu tikai dažas dienas atpakaļ. Daudzi no jums citēja dažas rindas no intervijas, vienas no daudzajām, ko sniedzu 2. novembrī. Es sāku interesēties par šo jautājumu jau daudzus mēnešus atpakaļ. Tas notika pēc Itālijas mēru lūguma, kas, kā mēs zinām, pieder pie dažādām politiskajām partijām, vairums no viņiem - kreisi centriskajām.
Itālijas mēru konferencē 19. maijā, kas bija ļoti būtiska sanāksme, kas notika vairākus mēnešu atpakaļ - un ņemot vērā, cik daudzas reizes esmu ticis citēts, es arī veicu uzskaiti - Itālijas mēri kopā ar Itālijas iekšlietu ministru izvirzīja jautājumu par drošību viņu pilsētās, vainojot šajā sakarā Eiropu. Sanāksmes beigās G. Amato teica, ka tā ir nopietna kļūda domāt, ka drošības jautājums ir tikai turīgo cilvēku problēma, kuriem ir ko aizsargāt, un ka tas ir fenomens, kas kaimiņus padarīs par ienaidniekiem, ja netiks atrisināts. Tā rezultātā tajā pat dienā Eiropas Komisijai tika iesniegta sūdzība.
23. jūnijā Itālijas Valsts pašvaldību asociācijas, kas, kā tas zināms itāļu Eiropas Parlamenta locekļiem, ir Itālijas vietējā asociācija, ko vada Florences mērs, Ģenerālajā asamblejā tika atklāts romu uzņemšanas plāns, un tas notika pēc sanāksmes, kas noritēja dažas dienas iepriekš starp vietējo pašvaldību pārstāvjiem un mani. Šajā sanāksmē, kas notika Bari, tika atklāts romu tautības iedzīvotāju uzņemšanas plāns un tika iesniegts Eiropas finansējuma pieprasījums, ko iepriekš Itālija nebija iesniegusi, lai varētu segt plāna izmaksas. Itālijas mēri piekrita, ka integrācijas sistēmai ir jābūt balstītai uz savstarpīguma principa, norādot, ka mūsu pienākums ir uzņemt un integrēt imigrantus ar nosacījumu, ka viņi ievēro konkrētās valsts tiesību aktus.
Tā ir pozīcija, ko es pieņēmu vairākus mēnešus atpakaļ, patiesībā kopš vasaras sākuma, līdz Boloņas un Florences mēru veicināts notikums izraisīja valsts kampaņu pret cilvēkiem, kas mazgā automašīnu priekšējos logus. Florences mērs, par kuru skaidri ir zināms, ka viņš nav rasisma piekritējs, ieteica pat kriminalizēt bezpajumtniekus, kuri mazgā automašīnu priekšējos logus.
Es vēlreiz tikos ar mēriem, un pēc tam 25. oktobrī, dažas nedēļas atpakaļ, pēc vēl vienas sanāksmes Itālijas aģentūras ziņojumā tika pausts, ka "mēri nepiekrīt, viņi nekavējoties vēlas jaunus tiesību aktus un sūdzas, ka cilvēki neizprot sadalīšanos, kas veidojas vairākuma ietvaros. Šie paziņojumi ietvēra Itālijas mēru un Itālijas iekšlietu ministra sūdzību man, jo uz to brīdi neviens nedomāja, ka Eiropai ir tādi instrumenti kā tie, kas tika pieņemti pēc tam ar dekrēta likumu, lai novērstu situācijas, kurās konstatējami skaidri Direktīvas 2004/38/EK pārkāpumi.
Tādēļ es sāku interesēties par šo jautājumu, un visiem tiem, kuri uzstājās, lai kritizētu mani, es vēlos teikt: es nedomāju, ka konstatēsiet kaut vienu reizi, kad es nebūtu veicis pozitīvu un godīgu ieguldījumu un sadarbojies ar G. Amato, kurš ir atbildīgs par šo jautājumu Itālijā. Es aicinu jūs pierādīt pretējo, ka es pēc G. Amato lūguma esmu atsacījies sadarboties un ka neesmu atbildējis uz Itālijas valdības pieprasījumiem, ko tā likumīgi iesniedza Eiropai, kā tas notika dažas dienas atpakaļ.
Dažas nedēļas pēc šiem notikumiem tika publicēti pirmie dati - es to ļoti labi atceros, jo kā Eiropas Komisijas loceklis saņēmu protestus no Bukarestes no Romas mēra, kas sūdzējās, ka rumāņu tautības iedzīvotāji ir atbildīgi par 75 % no Itālijā izdarītajiem noziegumiem, lai gan patiesībā 75 % veidoja noziegumi, ko bija paveikuši ārvalstnieki kopumā, un tas nozīmē, ka rumāņu tautības iedzīvotāji izdarīto noziegumu skaits procentuāli bija mazāks. Daudzi no jums atcerēsies, ka cilvēki izgāja Bukarestes ielās, lai protestētu pret šiem paziņojumiem, neskatoties uz to, es joprojām vedu sarunas ar Romas mēru, piedāvājot Eiropas Sociālā fonda resursus. Viņš atsūtīja man vēstuli, kas skaidri norādīta ziņojumā, kurā lūdza palīdzību un atbalstu no Eiropas integrācijas pasākumu veidā. Es uzskatīju, ka tas ir mans pienākums, un rīkojos.
Nobeigumā vēlos teikt, ka nedomāju, ka kādam no Parlamenta varētu būt šaubas, neskatoties uz atsevišķajiem faktiem, ko daži no jums šodien pauda, kas ir tikai viens aspekts no konkrētās informācijas; es ticu, ka neviens no jums nespēj nepamanīt to, ko esmu šajos gados sasniedzis. Esmu strādājis un joprojām strādāju pie tā, lai nodrošinātu, ka Šengenas zona līdz Ziemassvētkiem tiek paplašināta, pievienojot deviņas jaunas dalībvalstis.
Vai tad tā nav rīcība, lai padarītu tiesības brīvi pārvietoties efektīvākās? Ja tas notiks, tad daļēji manu centienu rezultātā. Esmu strādājis pie šī jautājuma pēdējos divus ar pusi gadus, un man nekad nav pietrūcis drosmes paust, ka tiesības brīvi pārvietoties ir viens no Eiropas Savienības pīlāriem. Es nespēju noticēt, ka ir personas, kas kritizē mani par to, ka es nevēlos atzīt šīs tiesības.
Nobeigumā par Rumānijas jautājumu: es uzklausīju Rumānijas Eiropas Parlamenta locekļu teikto. Viņi vairāk kā jebkurš cits zina, ko es personīgi esmu veicis Rumānijas labā, lai tā varētu iestāties ES, ar ziņojumiem, ieteikumiem un apmeklējumiem. Domāju, ka nevienam Parlamentā pat uz mirkli nevarētu rasties aizdomas par to, ka es nejustu patiesu cieņu un dziļu draudzību pret Rumāniju un Rumānijas tautu, izņemot rumāņu tautības noziedzniekus, kurus uzskatu par tādiem pašiem noziedzniekiem kā itāļu noziedzniekus, jo vai tad pretējā gadījumā es pēdējo divu gadu laikā būtu paveicis to, ko esmu paveicis. Nedomāju, ka atsevišķa teikuma no intervijas izvēršana, spēj mainīt šo faktu.
Priekšsēdētājs
. - Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks ceturtdien pulksten 12.00 pēcpusdienā.
Rakstiski paziņojumi (142. pants)
Alessandro Battilocchio  
rakstveidā. - (IT) Nesenie traģiskie notikumi Romā ir ietekmējuši starptautiskās sabiedrības viedokli. Domāju, ka tas nav pārāk labi, ka atsevišķas politiskas grupas cenšas izmantot šo situāciju politiskiem mērķiem, dažkārt izraisot bīstamu un neproduktīvu atgriešanos pagātnē. Eiropas tiesību akti ir noteikuši konkrētus kritērijus, kas ir jāievēro visās 27 dalībvalstīs, paturot prātā, ka dažās valstīs ģeogrāfisku un loģistikas iemeslu dēļ tos iespējams īstenot vieglāk. Ir nepieciešama sistēma, kurā tiesības prevalētu pāri visam, bet kurā netiktu ignorēti atsevišķu personu pienākumi; šajā nozarē politiku efektivitāte ir atkarīga no šo divu aspektu sintēzes. Ir jāpieņem arī pamatpieeja, kas, no vienas puses, uzliktu dalībvalstīm pienākumu integrēt likumpaklausīgus Eiropas pilsoņus un, no otras puses, ļautu tām izraidīt tos, kas pārkāpj tiesību aktus. Tas ir izaicinājums, kurā Eiropai ir galvenā loma.
Silvia-Adriana Ţicău  
rakstiski. - (RO) Noziedzībai nav nacionalitātes. Es paužu nožēlu un nosodu jebkāda veida kriminālnoziegumu, neatkarīgi no tā, kur tas noticis, un šādos gadījumos ir jāuzvar taisnīgumam. Turklāt nedrīkst stigmatizēt veselu cilvēku vai etniskās piederības grupu par noziegumu, ko veicis viens no tās locekļiem.
Noziedzības apkarošanai nevajadzētu pārkāpt personu tiesības brīvi pārvietoties, kas ir Eiropas struktūras pamatprincips.
Eiropas pilsoņiem ir tiesības brīvi ceļot un dzīvot, bez bailēm tikt vajātiem vai kļūt par vardarbības upuriem dalībvalstīs.
Es lūdzu Eiropas Komisiju pārbaudīt Itālijā nesen pieņemto dekrētu, kas atļauj izraidīšanu bez tiesiskām garantijām izraidītājām personām, īpaši, ja tiek ir Eiropas Savienības pilsoņi. Šis dekrēts pieļauj pārkāpumus, kuru konsekvences jau ir pieredzējuši noteikti Rumānijas pilsoņi. Es lūdzu Itālijas valsti rīkoties, lai apturētu šos pārkāpumus.
Es uzskatu, ka šo situāciju nepieciešas steidzami risināt, lai nepieļautu, ka Eiropas Savienības pilsoņi tiek diskriminēti, neatkarīgi no tā, vai viņi ir rumāņi, itāļi, vācieši, spāņi vai francūži. Nevēlos, lai šis dekrēts kļūst par bīstamu precedentu, kas apšaubītu Eiropas Savienības pamatprincipus. Šādi var tikt ietekmēta Eiropas Savienības iekšējā uzticamība, kā arī tās uzticamība kā pasaules mēroga dalībniecei.
