Simulări de situații de criză în sectorul bancar din UE (dezbatere) 
Președinte
Următorul punct pe ordinea de zi este dezbaterea privind
întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei de dna Wortmann-Kool, dl Gauzès și dl García-Margallo y Marfil, în numele Grupului Partidului Popular European (Creștin Democrat), referitoare la testul de rezistență din 2011 al sectorului bancar din UE - B7-0216/2011),
întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei de dna Bowles, dna Goulard, dl Sterckx, dl Haglund și dl Schmidt, în numele Grupului Alianței Liberalilor și Democraților pentru Europa, referitoare la simulările de criză în sectorul bancar european (B7-0219/2011) și
întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei de dl Bullmann, în numele Grupului Alianței Progresiste a Socialiștilor și Democraților din Parlamentul European, referitoare la simulările de situații de criză în sectorul bancar al UE în 2011 (B7-0309/2011).
Corien Wortmann-Kool
Dle președinte, Grupul Partidului Popular European (Creștin Democrat) își exprimă îngrijorarea cu privire la simularea de situații de criză în sectorul bancar european care urmează să aibă loc în iunie, deoarece simularea de anul trecut a fost lipsită de credibilitate și consecințele acesteia s-au dovedit dureros de evidente atunci când băncile irlandeze care au trecut simularea s-au confruntat cu probleme grave la scurt timp după aceea. Trebuie să ne asigurăm că nu se întâmplă același lucru și anul acesta. Întrebarea este dacă sectorul nostru financiar este echipat pentru a face față vremii nefavorabile. Această informație este importantă dacă dorim să restabilim încrederea în sectorul financiar.
De aici, întrebarea mea adresată dlui comisar: care sunt cele mai importante schimbări care au fost făcute pentru a se asigura că anul acesta nu se va repeta eșecul simulării de situații de criză de anul trecut?
Dle președinte, anul trecut, statele au avut posibilitatea să decidă la nivel individual cu privire la băncile care vor fi supuse simulării de situații de criză, dar anul acesta nou-înființata Autoritate bancară europeană a fost însărcinată să asigure criterii egale pentru fiecare bancă și pentru fiecare stat membru. Această simulare de situații de criză nu va fi un test destinat doar băncilor, ci și credibilității noii instituții de supraveghere. Este Comisia mulțumită cu faptul că, în timp ce în unele țări simularea de situații de criză va acoperi 85 % din sectorul bancar, în altele aceasta abia va acoperi mai mult de 50 %? Aceasta este o statistică destul de impresionantă, și eu sunt curioasă să aud explicația cu privire la acest punct.
Dle președinte, avem nevoie de un mecanism european solid de soluționare a crizelor pentru băncile transfrontaliere și, deși prin obținerea rezultatelor simulărilor de situații de criză încă din luna iunie am putea ajuta băncile aflate în dificultate, vom rata o oportunitate prin faptul că încă nu avem un mecanism european de soluționare a crizelor. Grupul PPE vă încurajează să înaintați propuneri ambițioase și veți putea conta pe sprijinul nostru aici în Parlament.
Sharon Bowles
autoare. - Dle președinte, aș dori să îi spun următorul lucru dlui comisar: rezoluția privind crizele bancare se elaborează la nivel internațional și există, de asemenea, probleme importante de concurență care trebuie abordate, dar acest lucru nu înseamnă că totul trebuie să aștepte, în special atunci când ne confruntăm cu o datorie suverană și o criză bancară.
Simulările de anul trecut au fost slabe. Am spus acest lucru și atunci și am repetat faptul că simulările de situații de criză în sectorul bancar trebuie să fie credibile, serioase și transparente. Într-adevăr, în general avem nevoie de mult mai multă transparență în sectorul bancar. Prin urmare, eu sugerez să învățăm o lecție de la SUA și Legea Dodd Frank care impune prezentarea, cu un decalaj de timp de doi ani, a rezervei de lichidități a Băncii Federale. Există nume europene în prezentările de informații din SUA și ar fi un lucru cu adevărat bun ca băncile centrale din UE să urmeze acest exemplu cu o prezentare similară referitoare la sprijin în cursul anului 2008 și 2009, ca o completare la noile simulări de situații de criză.
În prezent aceste noi simulări de situații de criză sunt îmbunătățite în cadrul ABE, dar încă se evită probleme din cauza protecției și tergiversărilor din partea statelor membre. Este timpul ca mesajul ascuns în slaba voință politică să nu mai fie răspunsul la această criză și să nu mai facă soluțiile mai costisitoare. De ce să încercăm să ascundem nivelul complet de expunere a băncilor la datoria suverană, mai ales când știm cu toții care este realitatea?
Într-adevăr nu există nicio scuză pentru a nu face simulări de situații de criză asupra portofoliului bancar. Diverse active au ajuns aici, la rubrica Păstrate până la scadență, și ar fi fost transferate dacă nu și-ar fi pierdut din valoare. Desigur, analiștii de pe piață sunt în măsură să analizeze situația pe baza simulărilor de situații de criză și a altor informații și să facă o estimare cu privire la ceea ce se întâmplă în portofoliile bancare. Dar o interpretare mai sumbră, care reflectă situația din unele state membre, va fi dată de faptul că statele membre - și, în multe cazuri autoritățile de supraveghere sunt vinovate - nu au luat suficiente măsuri încât să soluționeze situația.
Între timp, sunt provocate acțiuni prin simulările de situații de criză; băncile caută capital; unele state membre sunt proactive determinând băncile să strângă capital. Dar nu există niciun plan global pentru a aborda subcapitalizarea. Aceasta pur și simplu nu are sens; cu siguranță, am învățat un lucru în timpul crizei, faptul că suntem foarte interconectați. Dacă băncile nu au încredere între ele și creditarea interbancară este înghețată, ne confruntăm cu o mare problemă. Prin urmare, vă rugăm, putem avea o coordonare publică și adecvată a răspunsului?
Dar să nu ne ascundem după deget: nu este vorba doar despre bănci, este vorba despre datoria suverană și stabilitatea monedei euro: legate în mod inextricabil și deosebit de importante.
Antolín Sánchez Presedo
Dle președinte, dle comisar, este timpul să efectuăm simulări de situații de criză la nivel european care să fie transparente, flexibile, fiabile și eficiente: calitatea și credibilitatea acestora sunt o contribuție necesară la stabilitatea financiară precum și la restabilirea încrederii în piață.
Simulările de situații de criză sunt un instrument esențial de supraveghere pentru evaluarea solvabilității specifice a fiecărei bănci în parte și a capacității întregului sistem de a face față crizei. Intenția conceperii și punerii în aplicare a acestora este de a analiza felul în care băncile ar face față crizelor în anumite condiții nefavorabile și de a detecta riscurile de contaminare, în scopul de a preveni un efect de domino care ar putea duce la colaps.
Uniunea Europeană are experiență în privința simulărilor de situații de criză efectuate de Comitetul european al inspectorilor bancari (CEIB). Experiența datează din mai 2009, când Consiliul Ecofin a mandatat CEIB să organizeze simulări de situații de criză asupra sistemului financiar, în cooperare cu Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană. Scopul era de a obține informații complete cu privire la capacitatea sistemului financiar european în ansamblul său de a rezista la criză, și aceste simulări s-au concentrat asupra celor mai mari 22 de bănci. Rezultatele nu au fost făcute publice deoarece piața era foarte sensibilă, după cum s-a declarat la acel moment. S-a publicat doar o metodologie care furniza trei rezultate - cel mai bun, cel mediu și cel mai rău - iar scopul simulărilor nu a fost transparența pieței.
În timpul conceperii acestora, în iulie 2009, au fost adoptate orientări privind ajutoarele de stat propuse de către Comisie, care stabileau că băncile care au nevoie de ajutor financiar pentru a face față crizei ar trebui de asemenea să fie supuse unor simulări de situații de criză. La 1 octombrie 2009, rezultatele cumulate au fost trimise Consiliului Ecofin care, la data de 2 decembrie a aceluiași an, a solicitat CEIB să îi furnizeze informații cu privire la rezistența sistemului bancar, pentru care urmau să fie efectuate noi simulări de situații de criză.
Rezultatele acestor simulări efectuate de CEIB au fost publicate în conformitate cu orientările Consiliului European din iunie 2010. Acestea au afectat 91 de bănci din Uniunea Europeană, dar au fost criticate deoarece nu aveau un accent european, deoarece fiecare stat a decis care vor fi băncile supuse simulărilor, deoarece situația a fost diferită pentru fiecare stat în parte și deoarece informațiile furnizate au fost de multe ori incorecte; ne amintim cu toții cazul Irlandei și lipsa de informații cu privire la unele aspecte ale expunerii la datoriile suverane ale băncilor din unele state. În ciuda îmbunătățirii percepției unor state membre, toate aceste lucruri nu au reușit să restabilească încrederea în cadrul Uniunii Europene.
Acesta este contextul în care a venit momentul să sugerăm o nouă serie de simulări de situații de criză, dar într-o situație total diferită, cu noi autorități europene de supraveghere. Pentru prima dată, există un nou cadru european de supraveghere cu experiența celor două simulări anterioare, care permite promovarea transparenței, promovarea fiabilității și, în mod evident, promovarea eficienței, care este aspectul-cheie al celei de-a treia serii de simulări.
Evident, primul lucru pe care vrem să îl știm este ceea ce se va face pentru a preveni erorile comise în cele două serii anterioare de simulări. În al doilea rând, dorim să știm ce se va face pentru acoperirea și îndepărtarea potențialului de riscuri semnificative în toate statele membre. Este necesar un diagnostic adecvat. De asemenea, metoda trebuie să fie concepută în conformitate cu diferitele modele și structuri de afaceri ale băncilor, prin urmare simulările de situații de criză trebuie să fie în măsură să furnizeze informațiile necesare pentru a lua măsurile corespunzătoare.
Acesta este un moment foarte important deoarece noile autorități de supraveghere financiară încep să funcționeze. La 18 martie, Autoritatea bancară europeană a publicat un document de sinteză care conține metodologia, și am dori să știm, când crede Consiliul European că ar trebui publicate informațiile, ce măsuri ...
(Președintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Michel Barnier
Dle președinte, îi mulțumesc dnei Wortmann-Kool, dnei Bowles și acum, dlui Sánchez Presedo pentru cele trei întrebări cu privire la un subiect extrem de important, și anume credibilitatea simulărilor de situații de criză pentru bănci.
Stimați deputați, suntem într-o situație în care industria financiară își revine încet de pe urma acestei crize, o luptă fără precedent - chiar dacă, pentru unele bănci, criza pare să fi trecut deja. Încă nu am tras toate învățămintele din această criză și suntem cu toții angajați într-o activitate legislativă importantă.
Pentru a face față acestei crize și lecțiilor pe care trebuie să le învățăm din aceasta, avem nevoie de un cadru de supraveghere, și avem unul începând de la 1 ianuarie, mulțumită în special dvs. Avem nevoie de instrumente pentru anticiparea problemelor, precum și de o mai bună guvernanță în fiecare dintre aceste instituții. De asemenea, avem nevoie de o capitalizare mai bună și vom reveni asupra acestui lucru. Apoi, ar trebui să analizăm mereu situația, să luăm pulsul evenimentelor. De aceea, după cum tocmai ați spus unii dintre dvs., avem nevoie de instrumente de măsurare de încredere. Simularea de situații de criză reprezintă o măsură-cheie și un instrument-cheie în acest context, și nu numai că am discutat-o aici, am discutat-o cu multe ocazii - și de fapt cel mai recent în luna aprilie - cu miniștrii de finanțe în cadrul Consiliului.
După cum ați spus, simularea de situații de criză de anul trecut a fost în mod clar insuficientă, iar Comisia însăși a transmis acest lucru cu numeroase ocazii noii autorități de supraveghere, Autoritatea bancară europeană (ABE), care coordonează simularea în cooperare cu organismele naționale de supraveghere. Prin urmare, sunteți îndreptățiți să vă puneți întrebări cu privire la calitatea și, aș spune din nou, credibilitatea noilor simulări din 2011, care au început acum câteva săptămâni, în luna aprilie, și aș dori să răspund la întrebările dvs. și să vă ofer analiza noastră asupra a cinci puncte.
În primul rând, după cum ați dorit, simulările de situații de criză pentru 2011 au trecut printr-un adevărat proces de îmbunătățire, în special în șase domenii asupra cărora aș dori să vă informez pe scurt.
1. Scenariul macroeconomic negativ care se aplică simulează condiții mult mai grave decât cele ale scenariului din 2010. Printre altele, acesta adaugă șocuri imobiliare grave, precum și un impact explicit asupra costului de finanțare.
2. Coerența exercițiului a fost foarte mult îmbunătățită datorită unei metodologii consolidate în amonte și unei evaluări stricte supuse principiului contradictorialității în aval. cu alte cuvinte, unui sistem de evaluare inter pares.
3. În temeiul principiului creșterii transparenței, diseminarea rezultatelor din iunie va fi îmbunătățită și însoțită de o publicație detaliată separată a balanțelor băncilor. Acest lucru va include de asemenea publicarea titlurilor datoriei suverane, precum și a structurii capitalului.
4. Băncile vor fi de asemenea supuse simulării pe baza unui prag superior de capital, un nivel de bază.
5. Publicarea metodologiei înainte de publicarea rezultatelor simulărilor de situații de criză va îmbunătăți credibilitatea generală a exercițiului.
6. În cele din urmă, s-a consolidat și îmbunătățit în mod semnificativ coordonarea între autoritățile naționale responsabile de aplicarea a ceea ce noi numim soluții "de protecție financiară”, care urmează să fie impuse băncilor care nu reușesc să treacă cu bine această simulare.
Acesta este progresul făcut, îmbunătățirile la simulările de anul trecut pe care pe bună dreptate le-ați sperat și care au fost făcute anul acesta.
Un al doilea punct pe care l-aș aborda, stimați deputați, este acela că avem nevoie de mult mai multă claritate în ceea ce privește expunerile în legătură cu datoriile suverane. Mai mulți dintre dvs. - în special, Grupul Alianței Liberalilor și Democraților pentru Europa - m-au întrebat despre metodologia aplicată în acest context, după cum tocmai a făcut-o dna Wortmann-Kool. Scenariul negativ propus de autoritatea bancară, ABE, prevede un șoc semnificativ sub forma unor fluctuații ale prețului datoriei suverane și ale costului finanțării sale.
Cu toate acestea, după cum ați observat, acest scenariu nu se extinde la cazurile de incapacitate de rambursare a datoriei suverane. Acest lucru se datorează faptului că șocul avut în vedere de către ABE ar avea un impact doar asupra datoriilor suverane din portofoliul de tranzacționare al băncilor.
Totuși, există o explicație în spatele acestei alegeri făcute anul acesta. Aș repeta că simulările de situații de criză simulează scenarii extreme, dar care trebuie totuși să fie plauzibile. Astăzi, în contextul recentei introduceri a Mecanismului european de stabilizare financiară și a Fondului european de stabilitate financiară care oferă mai multe instrumente de guvernanță pentru zona euro, credem pe bună dreptate - și Autoritatea bancară europeană crede la fel - că este mult mai util acum să se asigure transparența completă a expunerilor legate de datoriile suverane așa cum apar în portofoliile bancare și în portofoliul de tranzacționare. Prin urmare, publicarea acestora se va face într-un mod mult mai detaliat decât anul trecut.
În al treilea rând, ați atras de asemenea atenția asupra necesității unei puneri în aplicare mai coerente a scenariilor pentru simulările de situații de criză pe întreg teritoriul Uniunii. Acest lucru este într-adevăr esențial pentru credibilitatea exercițiului. Autoritatea bancară face eforturi considerabile prin efectuarea unei stricte evaluări a rezultatelor acestui exercițiu. Acest lucru va asigura coerența între metodologiile aplicate de către bănci, precum și o convergență - cred că una adecvată - a modului în care sunt retranscrise scenariile macroeconomice în parametrii riscurilor respective. Această abordare nu împiedică băncile să reflecte anumite aspecte specifice ale portofoliului lor de tranzacționare sau a unui model specific de gestionare.
Există un alt element care este esențial pentru coerența exercițiului: utilizarea de definiții comune pentru pragurile de capital în funcție de care vor fi evaluate băncile participante. Referința de capital anunțată de către ABE se bazează în mare parte pe dispozițiile actuale ale Directivei privind cerințele de capital, care ia deja în considerare diferitele structuri bancare și modele de gestionare care există în Europa.
În al patrulea rând, dna Bowles și alți vorbitori ne-a pus întrebări despre diferențele în acoperirea sectorului bancar în cadrul Uniunii. Autoritatea bancară a încercat din greu să conceapă un eșantion suficient de reprezentativ, atât la nivel național cât și la nivelul întregii Uniuni Europene, asigurându-se în același timp că exercițiul rămâne ușor de gestionat. Stimați deputați, băncile testate în cursul exercițiului din 2011 reprezintă 65 % din sectorul bancar european în ceea ce privește totalul activelor. În fiecare stat membru, eșantionul a fost determinat astfel încât să acopere cel puțin 50 % din totalul activelor sectorului bancar național.
Cu aceasta, ajung la al cincilea comentariu, menționat în special de dl Sánchez Presedo, în ceea ce privește problema măsurilor corective - mecanismele de protecție financiară - la care s-ar putea aștepta băncile dacă se dovedesc a fi vulnerabile sau potențial subcapitalizate. Aceste bănci vor trebui să pună în aplicare măsuri adecvate pentru a-și remedia deficiențele și mai presus de toate să apeleze la sectorul privat prin finanțarea lor direct de pe piețe sau prin vânzarea de active. Dacă și numai dacă, aceste măsuri se vor dovedi a fi insuficiente, se va avea în vedere sprijinul public, desigur, cu condiția ca acesta să fie conform reglementărilor europene privind ajutorul de stat. Colegul meu, dl Almunia și întreaga sa echipă lucrează în amonte cu statele membre cu privire tocmai la această chestiune.
Dacă este nevoie de sprijin public, băncile care beneficiază de acesta ar trebui, în conformitate cu comunicarea din decembrie 2010 referitoare la punerea în aplicare a normelor privind ajutoarele de stat pentru a sprijini măsurile în favoarea băncilor, să furnizeze Comisiei un plan de restructurare adecvat pentru a face față problemei, în special în vederea consolidării și restabilirii viabilității acestora pe termen lung.
În cele din urmă, pe bună dreptate sperați la o strategie în vederea recapitalizării și restructurării băncilor falimentare, după cum a propus dna Ferreira în raportul său privind gestionarea situațiilor de criză. După cum știți, stimați deputați, lucrăm la un cadru legislativ privind gestionarea crizelor, rezoluția privind sectorul bancar, despre care am avut ocazia să discutăm de mai multe ori. Obiectivul meu este de a oferi organelor de supraveghere, precum și comitetului viitoarei rezoluții pentru aceste instituții transfrontaliere, un set de instrumente pentru a lua măsuri preventive, pentru a împiedica o eventuală transformare în criză a riscurilor identificate suficient de devreme, precum și pentru a preveni transformarea crizelor în catastrofe.
Prin urmare, să se asigure - și să se finanțeze, dacă este necesar - o intervenție timpurie și să se asigure că băncile plătesc pentru bănci: acest lucru este ceea ce considerăm a fi o rezoluție ordonată și intenționez să prezint această propunere până la sfârșitul verii atât Consiliului de Miniștri, cât și dvs.
Acestea sunt răspunsurile tehnice pe care am vrut să vi le furnizez, într-un mod cât mai precis cu putință, cu privire la cele trei întrebări extrem de relevante adresate la începutul acestei dezbateri.
Jean-Paul Gauzès
Dle președinte, dle comisar, după cum tocmai ați recunoscut, simulările de anul trecut nu au avut efectele scontate. Trebuie să evităm aceleași greșeli de concepere și de punere în aplicare. Domeniile simulării trebuie să fie coerente și similare. Nu va exista nicio stabilizare dacă diagnosticul nu este corect. Guvernele trebuie să fie conștiente de acest lucru.
Astfel stând lucrurile, evident că simulările trebuie să fie realiste. Soluțiile pe care tocmai ni le-ați propus într-un mod deosebit de detaliat, sunt de tipul celor care pot oferi un răspuns la întrebările noastre. În prezent, este datoria Autorității bancare europene să supravegheze și să examineze concluziile acestor simulări, să ofere un prim test al eficienței sale.
Simulările trebuie să ne permită să definim mai bine posibilele nevoi de recapitalizare a băncilor și să luăm măsurile pe care tocmai le-ați menționat. Cu toate acestea, efectuarea unor simulări de situații de criză credibile reprezintă cel mai bun mod de a stabiliza piețele financiare și de a limita influența agențiilor de rating al creditelor și efectele negative ale deciziilor acestora asupra întregii noastre economii.
Credibilitatea rezultatelor acestor simulări poate pune capăt dependenței de aceste agenții, sau cel puțin o poate reduce. Autoritățile de supraveghere nu au de ales decât să se asigure că simulările se bucură de succes; și anume, prin faptul că oferă dovezi convingătoare.
Permiteți-mi să-mi folosesc timpul alocat, dle comisar, pentru a vă atrage atenția asupra faptului - în opinia mea, unul serios - că legislația referitoare la agențiile de rating al creditelor, care a intrat acum în vigoare, nu a fost aplicată, și că autoritățile la care aceste agenții își depun dosarele nu au luat măsuri pentru a le informa cu privire la cerințele acordului. Am planificat o perioadă de tranziție până la înființarea Autorității europene pentru valori mobiliare și piețe, dar în prezent continuăm să acționăm ca și cum nu s-a întâmplat nimic.
Anni Podimata
Dle președinte, dle comisar, dacă există un lucru pe care l-am învățat în Europa, în urma crizei financiare recente, este faptul că deplina competență a capitalului instituțiilor noastre de creditare și supravegherea eficientă a nivelului de risc pe care și-l asumă reprezintă puncte-cheie în guvernanța economică globală - nu doar financiară. Revenirea la o creștere coerentă și de durată în economia europeană depinde în mod obligatoriu de restaurarea încrederii în sectorul bancar și de restaurarea în general a unui sistem financiar care funcționează fără probleme și în mod transparent și își reia rolul său de bază ca sursă de finanțare pentru economia reală.
După cum am observat în practică și după cum au subliniat mai mulți vorbitori, simulările de situații de criză de anul trecut nu și-au atins obiectivul de a evidenția care bănci se bucură de încrederea necesară a consumatorilor, a creditorilor și a autorităților naționale de reglementare.
Anul acesta ne aflăm într-o situație diferită. Simulările de situații de criză vor fi efectuate de către noua autoritate de supraveghere, Autoritatea bancară europeană, și trebuie să evităm cu orice preț eșecul de anul trecut. Acest lucru va depinde practic de acțiunea de a impune băncilor criterii comune în fața situației de criză, care să fie interpretate și aplicate în mod uniform și general, astfel încât să acopere diversele riscuri aferente fiecărei piețe naționale.
Dle comisar, acest lucru este fără îndoială prioritatea de top în etapa simulării de situații de criză; cu toate acestea, aș vrea să subliniez de asemenea faptul că, în etapa a doua, supravegherea preventivă completă și fundamentală va trebui să includă mecanisme adecvate pentru a aborda ceea ce, până în prezent, a fost un sector bancar deosebit de neclar.
Sylvie Goulard
Dle președinte, dle comisar, s-au spus o mulțime de lucruri despre metodologie. Ați oferit un răspuns detaliat. Aș dori să fac doar un scurt comentariu asupra a ceea ce se va întâmpla după simulările de situații de criză, repetând într-un fel ceea ce a spus dl Gauzès, în privința faptului că nu te poți consola cu adoptarea de legi: trebuie să se adere la acestea.
În ceea ce mă privește, percep aceste simulări ca și completări ale pachetului de guvernanță economică. Putem face tot ceea ce dorim cu privire la datoria publică, dar dacă nu facem ordine în sectorul bancar, nu vom realiza nimic. Am dorit doar să vă atrag atenția asupra a ceea ce se va întâmpla și asupra modului în care aceste măsuri celebre de protecție financiară vor permite adoptarea unor măsuri la sfârșitul simulărilor de situații de criză.
De asemenea, am dorit să vă atrag atenția asupra a ceea ce s-a întâmplat în cursul ședinței cu Mervyn King și Andrea Enria, a căror activitate foarte hotărâtă o salutăm. Au venit aici în calitatea lor de vicepreședinți ai Comitetului european pentru risc sistemic și am avut plăcerea să auzim din partea lui Mervyn King în special - a fost destul de amuzant, dacă vă amintiți negocierile de anul trecut, dle comisar - că clauzele de salvgardare, pe care statele membre au fost încântate să le adauge la pachetul elaborat de Comisie, nu le vor împiedica să urmeze orientările de recapitalizare furnizate de Autoritatea bancară europeană (ABE).
Am vrut doar să aduc acest mic punct în atenția dvs. Din punct de vedere sistemic, și Comitetul pentru risc sistemic consideră acest lucru important, iar eu cred că, în cazul în care calitatea acțiunilor întreprinse de ABE, cu sprijinul dvs. și sub supravegherea Comitetului pentru risc sistemic, înseamnă că putem uita foarte liniștiți de clauzele de salvgardare absolut ridicole pe care statele membre au încercat să le includă în pachetul de supraveghere, atunci vom fi făcut un pas înainte. Prin urmare, sper că Comisia și Consiliul vor dori să se asigure că statele membre, fie ele mici sau mari, iau măsurile concrete. Spania a oferit un exemplu prin volumul muncii depuse; sperăm că celelalte îi vor urma exemplul.
Vicky Ford
în numele Grupului ECR. - Dle președinte, simulările de situații de criză de vara trecută erau menite să restabilească încrederea în bănci. Aceasta a fost încercarea Europei de a spune piețelor mondiale "să o ia încetișor”. A eșuat. Nouăsprezece săptămâni mai târziu, s-au prăbușit băncile irlandeze, iar contribuabilii din întreaga Europă au fost forțați să participe la salvarea acestora, și doar săptămâna trecută am aflat că 12 miliarde de euro din planul de salvare a Portugaliei sunt pentru băncile acesteia. Criza datoriilor suverane nu se va rezolva până ce nu se rezolvă criza bancară - iar criza bancară nu se va rezolva până ce piețele nu au încredere să furnizeze capital și lichidități băncilor.
Simulările de situații de criză sunt menite să sublinieze riscurile. Pentru a domoli îngrijorările de pe piață acestea trebuie să sublinieze riscurile pentru care sunt îngrijorate piețele, iar acum piețele sunt îngrijorate de nivelurile datoriei suverane. Refuzul de a testa datoria suverană deținută în întregul sold bancar nu va restabili încrederea. Bineînțeles, Autoritatea bancară europeană este prinsă între ciocan și nicovală. admițând în mod public că există riscul unei reduceri a valorii poate perpetua riscul apariției acesteia, dar tăgăduind că acesta există ar fi pur și simplu un lucru iresponsabil pentru o autoritate de reglementare.
Și apoi există chestiunile de trilioane de dolari. În spatele ușilor închise, argumentul s-a concentrat asupra numărătorului. Ce tip de capital dețin băncile? Cu cât statele individuale luptă pentru propria opțiune de neparticipare, cu atât mai mult toată lumea devine conștientă de faptul că nu toate băncile sunt egale și preocupările de pe piață se multiplică. Dar ar trebui să fim de asemenea preocupați cu privire la numitor. Care este riscul activelor din bilanț și se poate avea încredere în ponderile de risc aplicate acestor active? Dacă băncile din SUA au ponderi de risc cu 50 % mai mari decât țările europene, li se permite băncilor din Europa să denatureze în mod fundamental riscurile privind bilanțurile acestora?
Criza financiară ar trebui să ne fi învățat pe toți să apreciem transparența. Pentru deponenți, investitori, debitori și contribuabili aceste simulări de situații de criză nu oferă transparență și acest lucru este o parodie.
Sven Giegold
în numele Grupului Verts/ALE. - (DE) Dle președinte, dle Barnier, doamnelor și domnilor, motivul pentru care problema simulărilor de situații de criză în sectorul bancar are o importanță atât de decisivă și este privită cu atâta seriozitate de către cetățenii noștri se datorează faptului că băncile sunt în centrul acestei crize. Băncile au fost cele care au investit sume imense de bani fără a lua în considerare riscurile, creând bule imobiliare într-o serie de state membre care acum sunt afectate de această criză. Un lucru pe care l-am crezut întotdeauna imposibil, și anume faptul că piețele ar putea să fie mai puțin informate decât mulți observatori externi, a ajuns să se întâmple de fapt și piețele au gestionat lucrurile foarte prost. Este evident că băncile care au dus la această criză s-au aflat în imposibilitatea de a lua deciziile corecte în timpul crizei.
În prezent, este de asemenea evident faptul că datoria națională a crescut foarte mult în timpul recesiunii, în primul rând din cauza costurilor de salvare a băncilor, precum și a garanțiilor asociate și, în al doilea rând, și mai important, din cauza costului recesiunii în sine. Astfel, întrebarea centrală este: se învață lecții serioase de pe urma crizei bancare? Nu este pur și simplu o coincidență faptul că băncile sunt responsabile pentru ceea ce s-a întâmplat în trecut, dar și pentru dificultățile din prezent,deoarece piețele încă nu funcționează corect.
Un total de 427 de miliarde de euro în cereri restante s-a acumulat între băncile centrale aflate în sistemul Băncii Centrale Europene și sistemul de operațiuni de plată TARGET2; acest lucru este cauzat de faptul că sistemul a intervenit între băncile centrale în locul piețelor nefuncționale.
Din cauza slăbiciunii sistemului bancar, ezităm să introducem măsurile de restructurare a datoriei de care este nevoie urgentă în țările mai slabe. Pe scurt: oamenii din Grecia, Irlanda și Portugalia au impresia că suferă din cauză că sistemul nostru bancar are o structură slabă. În ultimii doi ani au avut loc simulări de situații de criză la nivel european. Am crezut că vom afla în sfârșit adevărul. După cum s-a spus deja de multe ori, simulările de situații de criză din 2010 au fost slabe, în special în ceea ce privește riscurile guvernamentale care au fost ignorate aproape în totalitate. Aceste simulări de situații de criză în sectorul bancar nu au reflectat realitatea.
Situația este foarte similară în 2011. Deși suntem recunoscători pentru contribuția dvs., dle Barnier, nu ați explicat de ce riscurile asociate cu titlurile de stat sunt înregistrate în portofoliul de tranzacționare, dar nu și în portofoliul bancar. Explicația este întotdeauna aceeași: putem recurge întotdeauna la pachetul de salvare. Totuși, aceasta este doar o modalitate îndrăzneață de a anticipa o decizie politică. La urma urmei, pachetele de salvare nu poate fi luate drept sigure, ci trebuie să fie aprobate mai întâi de parlamentele naționale. Dacă aceste pachete de salvare sunt considerate motivul pentru care riscurile nu sunt evaluate corect, atunci, în termeni practici, acest lucru este ca naționalizarea riscului privat ca fait accompli.
În plus, încă nu avem o simulare de situație de criză adecvată pentru piața asigurărilor. Fac apel la dvs., dle Barnier, să analizați atent și această chestiune. Sunt dezamăgit de faptul că Autoritatea bancară europeană, pe care am creat-o și care este responsabilă pentru simulările de situații de criză, nu a trecut de propria simulare de situație de criză.
Dle Barnier, vă rugăm să perseverați în această direcție și să urmăriți această chestiune cu mai mare urgență. Întreaga această chestiune pare să ilustreze cuvintele lui Bertolt Brecht când a spus: crearea unei bănci este o infracțiune mult mai gravă decât jefuirea ei. Cu toate acestea, acesta greșea. Noi trebuie să învățăm acum că este mult mai rău să suporți greutățile de pe urma datoriilor băncilor.
Paul Murphy
în numele Grupului GUE/NGL. - Dle președinte, tocmai s-a făcut referire la cea mai mare slăbiciune a simulărilor de situații de criză propuse: posibilitatea deficiențelor suveranității pe scară largă. Desigur, aceasta este o evoluție foarte probabilă, dat fiind nivelul incredibil al datoriilor care au îngreunat economiile care pur și simplu se află în imposibilitatea de plată. De exemplu, statul irlandez are datorii de 750 de miliarde de euro până în 2014, și avem o datorie publică care depășește 120 000 de euro per lucrător.
Indiferent de o potențială reducere a ratei dobânzii și de așa-zisul plan de salvare, datoria este nesustenabilă, iar statul irlandez se va afla în incapacitatea de plată. Am înțeles că băncile germane sunt expuse la situația din Grecia, Irlanda, Portugalia și Spania, așa-numitele "PIGS”, cu o valoare de 400 de miliarde de euro. Băncile franceze sunt expuse cu 260 de miliarde de euro și băncile britanice cu 300 de miliarde de euro. Această expunere masivă explică austeritatea vicioasă aplicată de către Comisie și de către Banca Centrală Europeană oamenilor care lucrează în economiile periferice.
După părerea mea, simulările de situații de criză vor presupune că nevoile de finanțare ale băncilor rămân stabile. Având în vedere potențialul de aprofundare a crizei, acest lucru este puțin probabil. De exemplu, șase bănci naționale din Irlanda au pierdut în ultimele trei luni ale anului 2010 34 de miliarde de euro, ceea ce le-a forțat să se bazeze pe ceea ce se presupune că este finanțare pe termen scurt de la BCE în valoare de 160 de miliarde de euro.
În privința restructurării sectorului bancar, cu siguranță cea mai importantă lecție care trebuie învățată din experiența ultimilor ani și a crizelor majore este faptul că principalele instituții financiare și bănci nu pot fi lăsate în mâini private. Urmărirea profitului de către aceste instituții private a jucat un rol semnificativ în prăbușirea economiilor noastre, pentru care oamenii care muncesc plătesc un preț foarte mare. Instituțiile financiare importante, marile bănci, trebuie să fie luate în proprietate publică democratică. Dictatura piețelor financiare trebuie să se încheie, iar resursele lor masive ar trebui să fie folosite în beneficiul oamenilor obișnuiți, prin acordarea de împrumuturi pentru întreprinderile mici, prețuri accesibile la creditele ipotecare pentru a ajuta cumpărătorii, și așa mai departe.
Jaroslav Paška
în numele Grupului EFD. - (SK) Dle președinte, la 18 martie noua Autoritate bancară europeană a publicat scenariile și simulările de situații de criză prin care dorește să verifice băncile europene.
Dacă vrem ca experții să accepte rezultatele acestor teste, trebuie să evităm superficialitatea și inconsecvența care au caracterizat simulările din sectorul bancar din iulie 2010. Din moment ce credibilitatea întregului sector financiar european va fi probabil evaluată în conformitate cu rigurozitatea acestor simulări, ar fi bine ca simulările să fie cât mai cuprinzătoare posibil și să reflecte în rigoarea lor riscurile reale cu care se poate confrunta sectorul financiar în perioada actuală. În opinia mea, aceste simulări nu ar trebui să evite, prin urmare, o evaluare adecvată a expunerii băncilor la anumite datorii de stat, sau la datoriile altor bănci, pentru a ține seama de situațiile cele mai grave în timpul simulărilor, precum falimentarea unei țări de exemplu. De asemenea, trebuie să asigurăm o abordare echilibrată și echitabilă față de evaluarea diferitelor structuri bancare și modele de afaceri din fiecare stat membru și să încercăm să ne asigurăm că noile simulări de situații de criză se referă, pe cât posibil, la întregul sector bancar din fiecare stat membru. Doar așa vom recâștiga încrederea experților financiari.
Elisa Ferreira
(PT) Dle președinte, dle comisar, în analiza băncilor efectuată în 2010, s-a recunoscut în mod uniform faptul că una din problemele acestor simulări a fost logica națională predominantă, indiferent dacă s-a manifestat în ceea ce privește metodologia, diagnosticarea sau alegerea criteriilor. Ulterior, în raportul pe care l-ați menționat cu amabilitate și pentru care am fost raportoare, acest Parlament a solicitat consolidarea unei dimensiuni europene pentru gestionarea crizelor bancare.
Între timp, au fost create Comitetul pentru risc sistemic și Autoritatea bancară europeană (ABE), indicând faptul că, în cele din urmă, vom oferi sectorului bancar o dimensiune europeană.
Cu toate acestea, simulările de situații de criză pe care le discutăm au fost menționate după cum urmează de către Consiliul European la 24 și 25 martie. Voi citi în limba engleză, pentru că acesta este documentul pe care îl dețin.
"Statele membre vor pregăti, înainte de publicarea rezultatelor, strategii specifice și ambițioase pentru restructurarea instituțiilor vulnerabile, inclusiv soluții pentru sectorul privat ... dar și un cadru solid, în conformitate cu normele privind ajutoarele de stat pentru furnizarea de sprijin guvernamental în caz de nevoie.”
(PT) Prin urmare, în ceea ce privește simulările de situații de criză, ceea ce facem în prezent - fără niciun cadru clar, ușor de înțeles care să armonizeze diversele practici naționale - este din nou recomandat să fie la latitudinea statelor membre: consolidăm din nou dimensiunea națională de abordare a soluției și de corectare a simulărilor de situații de criză în sectorul bancar.
Acest lucru mă conduce la o întrebare fundamentală. Cu acest tip de metodologie, nu vom pierde o oportunitate serioasă de a crea în cele din urmă un cadru legislativ european, mai degrabă decât național, pentru a rezolva problema reglementării?
Olle Schmidt
(SV) Dle președinte, trăim vremuri grele. Criza financiară ne-a arătat cât este de important ca cetățenii să aibă încredere în bănci și în sistemele de plată. Simulările de situații de criză pentru bănci sunt prin urmare un instrument important pentru examinarea capacității de rezistență a băncilor la șocuri neprevăzute. Stabilitatea financiară se referă la cât de bine capitalizate sunt băncile și cât sunt de rezistente. Experiența noastră arată că simulările serioase sporesc încrederea în sistemul bancar, iar simulările ar trebui să fie dure, credibile, cuprinzătoare și să aibă cerințe clare. Din păcate, exemplul Irlandei demonstrează contrariul.
Aș dori să subliniez importanța deschiderii și a transparenței în ceea ce privește publicarea rezultatelor simulărilor de situații de criză. Este foarte importantă publicarea fiecărei simulări în parte, în scopul de a contribui la consolidarea încrederii cetățenilor și a pieței în bănci. După cum a spus dl Barnier, totul ține de încredere.
Trebuie să fie concepute în permanență simulări de situații de criză în scopul de a include condiții reale de piață și riscuri. Prin raportarea nivelului de expunere la datoria suverană, operatorii de pe piață își pot face propriile evaluări ale riscurilor. Acest lucru este important pentru a consolida încrederea pieței în conceperea și credibilitatea simulărilor. Comisia, Consiliul european pentru risc sistemic (CERS) și Autoritatea bancară europeană (ABE) ar trebui să exprime clar ceea ce urmăresc simulările de situații de criză și ar trebui să verifice și să se asigure că ipotezele simulărilor reflectă riscurile.
În cazul în care simulările de situații de criză arată că o bancă oarecare nu îndeplinește cerințele, statele membre trebuie să ia măsuri imediate. Experiența suedeză a băncilor de expansiune în statele baltice demonstrează că riscurile pot apărea rapid, ca urmare a creșterii dezechilibrelor. Istoria ne-a învățat că prudența este necesară, dar întârzierile sau ezitarea în fața unor rezultate nesatisfăcătoare pot fi devastatoare. Vă mulțumesc.
Philippe Lamberts
(FR) Dle președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, simulările de situații de criză sunt ultima noutate. Ne confruntăm cu o profundă criză economică și financiară, prin urmare ne vom supune băncile la simulări de situații de criză! Ne confruntăm cu o criză nucleară, așadar să ne supunem centralele nucleare la simulări de situații de criză! Ca și cum simpla idee de simulări de situații de criză i-ar liniști pe cetățenii noștri sau piața financiară. Pentru că, în mod clar, totul depinde de posibilitățile pe care le iau în considerare, și după cum ați spus, dle comisar, nu putem spune că simulările de situații de criză financiară de anul trecut au fost foarte credibile din acest punct de vedere.
În plus, simulările de situații de criză nucleară, după cum a recunoscut în această după-amiază colegul dvs. dl Oettinger, sunt de asemenea o mare farsă - oricum așa au fost până în prezent - întrucât posibilitatea prăbușirii unui avion într-o centrală nucleară nu a fost luată în considerare. Prin urmare, aș dori să spun că, într-un astfel de caz, când un avion se prăbușește într-o centrală nucleară, există în mod clar un risc implicit.
Dle comisar, spuneți că ar trebui luate în considerare posibilități plauzibile și prin urmare nu luăm în considerare posibilitatea ca un stat suveran să nu își îndeplinească obligațiile în Europa. De aceea, aș dori să mai adaug ceva: fie priviți acest lucru ca pe o posibilitate care nu trebuie luată în seamă, și dacă este așa, v-aș spune că vă aflați într-o stare de negare deoarece cifrele datoriilor Greciei și Irlandei arată în mod clar că, mai devreme sau mai târziu, aceste state vor fi nevoite să își restructureze datoria, fie încercați să câștigați timp și, dacă este așa, v-aș spune că și acest lucru este la fel de iresponsabil deoarece cu cât se amână abordarea problemei, cu atât mai mult va plăti societatea în ansamblu. Prin urmare, în această chestiune fac apel la simțul realității și al responsabilității de care dispuneți, dle comisar.
Sunteți un european ambițios; știți că persoanele ale căror niveluri de stres sunt testate în fiecare zi sunt concetățenii noștri care știu prea bine că până când nu vom lua taurul de coarne, nu vom putea garanta securitatea acestora sau securitatea pieței financiare. A lua taurul de coarne în prezent înseamnă a restructura în mod radical industria financiară din Europa. Știu că ați început să o faceți, dar acest lucru presupune de asemenea nevoia unei federații bugetare europene. Cu toate acestea, vom discuta din nou acest punct mâine.
Othmar Karas
(DE) Dle președinte, dle Barnier, doamnelor și domnilor, în primul rând aș dori să mulțumesc pentru răspunsul detaliat oferit la întrebarea mea din Parlament adresată la 8 februarie privind simulările de situații de criză în legătură cu băncile irlandeze.
Astăzi am lămurit un lucru: credibilitatea dă naștere la încredere. De asemenea, o abordare serioasă, corectă și hotărâtă ne va ajuta să depășim această criză a credibilității. Acesta este motivul pentru care sunt obligat să spun că nu cred că simularea de situații de criză de anul trecut a fost evaluată în mod corespunzător. Nu se cunosc consecințele. În ciuda concluziilor logice pe care le-ați prezentat astăzi, mie încă nu îmi sunt clare consecințele viitoarei simulări. De aceea am trei întrebări.
Prima este următoarea: Dle comisar, cum puteți garanta de această dată că se va avea în vedere o abordare pe termen lung, mai degrabă decât concentrarea pe termen scurt care s-a avut în vedere ultima dată cu băncile irlandeze?
În al doilea rând, criza datoriei publice europene se înrăutățește sub ochii noștri, după cum a descris situația dl Giegold? Această agravare va fi testată doar în portofoliile de tranzacționare ale băncilor în timpul actualelor simulări de situații de criză. Cu toate acestea, titlurile deținute de către bănci până la scadența finală sunt enumerate în portofoliul bancar. Și totuși, portofoliul bancar nu va fi inclus în simularea de situații de criză. Cum puteți justifica această distincție?
În al treilea rând, acest lucru nu va da din nou naștere impresiei că supraviețuirea pe termen lung a băncilor este garantată pentru că principala noastră problemă, criza datoriei de stat, nu este evaluată în mod corespunzător?
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Dle președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, aș dori să vă mulțumesc pentru răspunsul dvs.
Cel mai important lucru este să pui diagnosticul corect, dar și să poți aplica, în funcție de diagnostic, un tratament adecvat. Prin urmare, trebuie să sporim transparența și fiabilitatea simulărilor de situații de criză - și ne îndreptăm în direcția cea bună - dar trebuie de asemenea să oferim un răspuns mai eficient.
Avem nevoie de instituții financiare solvabile, un sistem financiar stabil și, mai presus de toate, de restabilirea fluxului de credit în economia reală.
Băncile care trec simulările de situații de criză nu sunt scutite de depunerea tuturor eforturilor pentru a aborda scenarii negative și a se pregăti pentru o situație de reglementare din ce în ce mai exigentă. Băncile care nu trec simulările ar trebui să caute imediat soluții pentru a remedia situația și statele membre - cele care nu au făcut deja acest lucru ar trebui să adopte inițiative pentru a le ajuta și să contribuie la recapitalizarea acestora sau la căutarea de mijloace de soluționare.
Autoritatea bancară europeană poate emite recomandări pentru a corecta riscurile detectate, astfel încât să se identifice orice instituție care prezintă riscuri sistemice - care va fi supusă unui nivel mai mare de supraveghere - astfel încât să poată fi urmate procedurile de salvare, de redresare și de soluționare.
Dle comisar, veți avea sprijinul nostru pentru aceste proceduri, astfel încât să se poată crea un cadru european ambițios chiar și în scopul de a merge mai departe, pentru că uniunea monetară necesită o mai mare integrare financiară, dar ea necesită de asemenea o mai mare integrare fiscală și politică.
Theodor Dumitru Stolojan
Testele de stres sunt importante pentru evaluarea sănătății sistemului bancar, dar sunt necesare două condiții, și sunt esențiale. În primul rând, asigurarea calității acestor teste și a acurateței procesului de evaluare propriu zis. Aș dori să menționez că băncile au avut modele de business diferite în diferite țări. În România, ca și în alte țări, băncile nu au fost implicate în tranzacțiile cu active toxice, în schimb, au practicat, însă, o creditare expansionistă bazată pe resurse externe atrase pe termen scurt și făcând finanțări pe termen lung. Rezultatele au fost însă aceleași: pierderi, o vulnerabilitate deosebită creată în țările respective și, evident, o lipsă de responsabilitate pentru managementul riscurilor. A doua condiție este transparența rezultatelor testelor pe care le vom efectua în sistemele bancare, transparență pe care o cer atât piețele financiare, cât și cetățenii.
Olle Ludvigsson
(SV) Dle președinte, în timpul perioadei turbulente cu care ne-am confruntat în ultimii ani în ceea ce privește finanțele noastre publice, ne-am pierdut concentrarea asupra punctului central al problemei. În activitatea noastră de salvare a finanțelor publice din statele cele mai slabe avem tendința să uităm că, de fapt, băncile reprezintă cea mai mare problemă a noastră.
Acest lucru se întâmplă în parte din cauza faptului că lunga serie de dezastre din sectorul bancar este motivul principal pentru care finanțele publice ale atât de multor state sunt atât de fragile în prezent și, în parte, deoarece încă persistă multe dintre punctele-cheie slabe ale sistemului bancar. Trebuie să găsim soluții viabile pentru finanțele publice din Atena, Dublin și Lisabona. Totuși, aceste soluții nu vor conta foarte mult dacă nu sprijinim în același timp acele bănci europene care încă nu sunt capabile să stea pe propriile picioare. Dacă nu depunem efortul necesar în acest stadiu pentru a crea un sector bancar durabil, mai devreme sau mai târziu se va crea o sarcină asupra finanțelor publice căreia chiar și celor mai puternice țări le va fi greu să îi facă față.
Ceea ce este deosebit de descurajator în acest context este faptul că mai multe state care în prezent au un sistem financiar solid depun prea puține eforturi pentru a face față deficiențelor din propriile sistemele bancare. Acestea solicită cu tărie ca Grecia, Irlanda și Portugalia să facă progrese, dar nu reușesc să-și îndeplinească propriile sarcini, în ciuda faptului că dispun de resurse. Acest lucru este inacceptabil.
Este clar faptul că simulările de situații de criză aflate în curs de desfășurare trebuie să fie efectuate într-un mod riguros și transparent, care să inspire încredere. Este la fel de clar faptul că simularea de situație de criză trebuie să fie urmată de inițiative corespunzătoare pentru a aborda punctele slabe identificate. Ar fi deosebit de importantă o strategie europeană comună pentru această problemă. Mă aștept ca în scurt timp Comisia să ia o astfel de inițiativă, pe baza orientărilor propuse de Parlament în raportul dnei Ferreira referitor la gestionarea crizelor din sectorul bancar. Cu toate acestea, la urma urmei, principala responsabilitate rămâne la nivel național. Toate statele, și în special cele mai puternice, trebuie să se asigure că fac față deficiențelor care încă persistă în sistemul bancar. Vă mulțumesc.
Thomas Mann
(DE) Dle președinte, dle Barnier, simularea de situații de criză în sectorul bancar din UE efectuată vara trecută are nevoie de o revizuire radicală. Evident, pur și simplu nu este suficient să ne concentrăm asupra bazei de capital a băncilor. Trebuie examinat de asemenea impactul crizei asupra lichidităților băncilor. Vă reamintesc că bănci precum Lehman Brothers s-au prăbușit deoarece s-au confruntat cu probleme semnificative de lichiditate. Nu reușesc să înțeleg dezbaterea în jurul întrebării dacă rezultatele controlului lichidităților ar trebui sau nu publicate.
Oricine insistă asupra faptului că datele ar trebui să fie păstrate secrete subminează scopul acestei simulări. Nu există nicio îndoială cu privire la scopul acesteia: scopul este de a opri piețele să își piardă încrederea în băncile care nu trec simularea. Cu toate acestea, dacă cetățenilor nu li se spune nimic cu privire la rezultatele simulărilor, pur și simplu s-ar produce și mai multă incertitudine. Zvonurile și jumătățile de adevăr înfloresc într-un astfel de mediu.
Chiar dacă oamenii vor critica noua metodologie și diverșii parametri, obiectivul comun trebuie să fie clar. Transparența este esențială pentru a stabili susceptibilitatea băncilor europene în fața crizei. Este nevoie urgentă de încredere pe scară largă și băncile trebuie să joace un rol în această privință în propriul lor interes.
Antonio Cancian
(IT) Dle președinte, doamnelor și domnilor, aș dori să îi mulțumesc dlui Barnier pentru excelenta activitate întreprinsă. Trebuie să restabilim stabilitatea și încrederea și cred că se depun foarte multe eforturi în acest sens. Cadrul legislativ de gestionare a crizei îi furnizează dlui Barnier mijloacele necesare pentru a lua o serie de măsuri preventive, precum și pentru a gestiona situația actuală. Trebuie să fim atenți și să rezistăm tentației birocratice de a crea organisme, agenții sau alte instrumente care ar putea complica viața în viitor.
O abordare coordonată în cadrul unui cadru juridic general al Uniunii Europene este esențială pentru a preveni problemele și viitoarele crize financiare și pentru a permite băncilor să opereze într-un mod mai ordonat și în aceleași condiții în întreaga Europă. Sunt de părere că, pentru a asigura transparența, autoritățile de reglementare ar trebui să elaboreze în permanență norme și proceduri standard.
Cu toate acestea, aș sublinia faptul că trebuie să se acorde atenție publicării rezultatelor. Exercițiul financiar 2010 a arătat în mod clar cât este de dificilă și de importantă publicarea rezultatelor în termeni de coerență. Acestea pot produce de asemenea reacții contraproductive pe piețe și pot cauza dezorganizare. Prin urmare, trebuie să se acorde atenție acestei probleme, care trebuie tratată cu seriozitate.
Seán Kelly
Dle președinte, cândva băncile din Irlanda erau respectate. Acum acestea sunt ponegrite și nu este nevoie să menționăm motivele. Sunt aici mai degrabă pentru a pune întrebări, decât pentru a face prezentări, și am o serie de întrebări.
În primul rând, toate băncile trebuie să fie supuse simulărilor de situații de criză? În al doilea rând, putem fi siguri că de acum înainte simulările de situații de criză vor reflecta poziția reală a băncilor? Și în al treilea rând, ce autoritate trebuie să impună Autoritatea bancară europeană asupra băncilor care se abat de la norme, asupra băncilor care sunt expuse prea mult, asupra băncilor care au un comportament neglijent, și așa mai departe?
În cele din urmă, dl Gauzès a făcut referire la necesitatea de a elimina dependența de agențiile de rating. Cum poate fi creată această situație idilică cât mai curând posibil?
Janusz Władysław Zemke
(PL) Vă mulțumesc foarte mult pentru că mi s-a permis să adresez o întrebare. Aș dori să fie foarte clar că, dacă nu ar fi fost măsurile luate de Comisia Europeană și de dvs., dle comisar, nu există nicio îndoială că în prezent situația din sistemul bancar european ar fi fost mult mai gravă. Cu toate acestea, situația este foarte dinamică. Din fericire, am rezolvat unele dintre problemele legate de lichiditate, dar apar noi probleme și amenințări. În legătură cu acest lucru, aș dori să vă întreb, dle comisar, dacă ați putea să ne împărtășiți gândurile dvs. actuale în ceea ce privește amenințările care apar în prezent, precum și amenințările cărora trebuie să le facem față în viitorul apropiat. Doresc să subliniez cu tărie faptul că, din fericire, am trecut peste unele probleme, dar apar în mod constant alte probleme.
Mairead McGuinness
Dle președinte, să nu uităm că există persoane afectate de aceste probleme; am întâlnit un tânăr irlandez în timpul zborului de astăzi către Frankfurt, care era în drum spre Australia cu bilet doar pentru dus, iar el este doar unul dintre miile de persoane care fac acest lucru din cauza problemelor noastre economice și bancare.
Comisia ar accepta că prejudiciul adus credibilității Europei de încercarea eșuată a primelor simulări de situații de criză în sectorul bancar - și spun acest lucru cu mare regret - este aproape ireparabil? Cetățenii Uniunii Europene se uită neputincioși la ceea ce s-a întâmplat în legătură cu sistemul bancar. Am pus în pericol încrederea în Uniunea Europeană și în zona euro.
După cum știți, sectorul bancar irlandez a trecut prin a doua serie de simulări de situații de criză și noul guvern a pus în aplicare un plan de restructurare. Capitalul suplimentar necesar a fost de 24 de miliarde de euro. În prezent impactul asupra economiei irlandeze este faptul că întreprinderile sănătoase au nevoie stringentă de capital în timp ce băncile se luptă pentru a îndeplini diverse cerințe. Aceasta este o situație imposibilă și aș solicita dlui comisar să o abordeze.
Elena Băsescu
Faptul că testele de stres precedente nu au fost credibile complică desfășurarea următoarelor examinări. Criza din Irlanda a modificat substanțial noile date în sistemul bancar european. În acest context, viitoarele teste trebuie să fie mult mai exacte în furnizarea de informații. Autoritățile naționale trebuie să aplice deja planuri de acțiune. S-ar rezolva astfel problemele rezultate din testele de rezistență în general. Nu trebuie să așteptăm să vedem ce bănci nu trec examenul. Noile teste ar trebui să evidențieze punctele slabe ale sistemului bancar și să identifice totodată unde este necesară consolidarea capitalului. Subliniez importanța abordării echitabile a Comisiei în aplicarea testelor de rezistență în absolut toate statele membre.
În final, consider, de asemenea, utilă o informare din partea Comisiei asupra modificărilor majore propuse de aceasta
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Dle președinte, importanța acestui subiect este cel mai bine evidențiată de faptul că trei deputați din Parlament au adresat Comisiei întrebări similare. Nu este o întâmplare, deoarece dacă efectuăm o simulare de situații de criză similară cu cea de anul trecut, care nu a reușit să restabilească încrederea în sectorul bancar european, acest lucru ar putea pune în pericol credibilitatea Uniunii Europene. Activitatea CERS și ABE în pregătirea simulărilor pare să fie corectă, atât în ceea ce privește metodologia unitară cât și metoda folosită pentru desfășurarea acesteia.
Cu toate acestea, eu mai am încă niște întrebări, chiar și după răspunsul dlui comisar. De exemplu, procesul de selecție gestionează afacerile transfrontaliere și relațiile acționarilor, dar și diferite modele de afaceri? O altă întrebare este dacă se poate afirma cu certitudine absolută că o astfel de serie de simulări de situații de criză nu va ignora nicio bancă a cărei funcționare ar putea prezenta un risc pentru economia europeană.
Michel Barnier
Dle președinte, le sunt recunoscător tuturor celor care au luat cuvântul la această oră târzie pentru a demonstra vigilența Parlamentului European și aș spune chiar inteligența acestuia în privința acestei probleme dificile.
În primul rând, pentru a reveni imediat la problema ridicată tocmai acum de dna Gáll-Pelcz, care a vorbit despre responsabilitatea Comisiei - de obicei, eu îmi asum responsabilitățile - aș sublinia faptul că aceste simulări de situații de criză efectuate în prezent au fost concepute și se află în responsabilitatea noii autorități pe care am creat-o împreună, Autoritatea bancară europeană. Desigur, lucrăm în strânsă colaborare cu această autoritate și noi, ca și Banca Centrală Europeană, am ajutat la pregătirea acestei noi serii de simulări cu ABE, dar ABE este în principal responsabilă pentru această chestiune.
Dl Zemke a pus o întrebare destul de generală cu privire la viitoarele amenințări și riscuri. În primul rând, cred că nu există un risc zero, nici în acest domeniu, nici în domeniul mediului. Cred că este foarte dificil să prezici viitorul și la urma urmei, dle Zemke, știm că piețele evoluează mult mai repede decât epoca democrației, decât epoca noastră, indiferent de cât de repede ne mișcăm sau cât de repede și de eficient dorim să progresăm.
Cum putem fi însă mai bine pregătiți decât am fost cu patru ani în urmă, atunci când ne-am confruntat cu criza care a început în Statele Unite ale Americii și care a dat aproape totul peste cap? Prin crearea de instrumente, cadre de guvernanță, supraveghere, responsabilitate, transparență, tot ceea ce lipsea, tot ceea ce a făcut parte din valul foarte puternic de ultraliberalism care a cuprins prima dată lumea în anii 1990, tot ceea ce a fost parțial distrus, de asemenea, de ideea ridicolă potrivit căreia piețele s-ar putea autoreglementa.
În cadrul G20, și poate mergând mai departe decât solicitase G20 în anumite domenii, în prezent recreăm cu răbdare guvernanța, reglementarea, transparența, aveam de gând să spun pur și simplu "morala”- dacă pot folosi acest cuvânt - sau cadrele și instrumentele etice care în mod bizar lipseau de pe piața financiară care a existat aproximativ 15 ani.
De aceea este important ca dvs. să înțelegeți această situație și de aceea este important rolul dvs. în crearea unor autorități europene de supraveghere corespunzătoare - dna Goulard a menționat Comitetul european pentru risc sistemic.
Acesta este motivul - și acest lucru se adresează de asemenea dlui Gauzès, care a menționat agențiile de rating - pentru care includem această acțiune, subiectul specific al ședinței din această seară, tot ceea ce facem cu răbdare, săptămână după săptămână, în cadrul marelui proiect privind guvernanța financiară și economică europeană, și încă mai avem multe de făcut. Nu am nicio problemă cu folosirea cuvântului "federație” în cadrul acestui proiect important; cred că dl Giegold a folosit acest cuvânt mai devreme. Trebuie să punem în comun energiile și politicile noastre, iar uneori trebuie să mergem dincolo de simpla coordonare.
Sunt de acord cu dl Gauzès cu privire la importanța continuării reformelor în domeniul agențiilor de rating. Lucrăm la o a treia reformă care le va completa pe ultimele două. Iar în ceea ce privește problema pe care ați ridicat-o, dle Gauzès, referitoare la dependența prea mare de rating-uri, foarte curând, la începutul lunii iulie, vom elimina o serie de rating-uri. Vom elimina mai multe trimiteri la rating-uri, astfel încât să prevenim această dependență excesivă de rating-uri din partea băncilor, și de fapt nu doar din partea băncilor. Prin urmare, vom lucra în această direcție.
Dna Goulard a făcut referire la comentariile făcute de dl King și dl Enria și le-am notat. Îi mulțumesc pentru faptul că mi-a atras atenția asupra observațiilor acestora, ceea ce demonstrează în plus o abordare dinamică și în schimbare de care eu sunt foarte mulțumit. De asemenea, aș dori să îi mulțumesc pentru că a menționat rolul foarte important al Comitetului pentru risc sistemic - și știm cât vă suntem de îndatorați, dnă Goulard. Trebuie să lucrăm cu toate aceste părți interesate și cu ABE, și desigur, trebuie să avem în vedere rolul Comitetului pentru risc sistemic, astfel încât să putem aplica în mod constant simulări de situații de criză și să putem trage învățăminte de pe urma acestora.
În cele din urmă, rămâne la latitudinea statelor membre, mai degrabă decât a ABE, să învețe anumite lecții prin punerea în aplicare a condițiilor și mecanismelor de protecție financiară, pe care le vom monitoriza îndeaproape în perioada imediat următoare simulărilor de situații de criză.
Când s-au înființat cele trei autorități europene de supraveghere și Comitetul pentru risc sistemic am spus că vom testa terenul din mers. Asta facem. Cred că ABE face o treabă bună sub conducerea dlui Enria; același lucru este valabil și pentru celelalte autorități, pentru Comitetul pentru risc sistemic și, dle Giegold, pentru Autoritatea europeană de asigurări și pensii ocupaționale (AEAPO). Mai devreme ați menționat simulările în sectorul asigurărilor; AEAPO pregătește în prezent o serie de simulări pentru acest sector, la fel cum a făcut ABE pentru bănci.
Ați ridicat o problemă sensibilă și foarte importantă, dle Giegold, la fel cum au făcut-o mai devreme dl Karas și dl Schmidt, și anume șocul datoriei suverane. După cum am spus deja și nu voi mai adăuga nimic altceva în această privință în această seară, ABE a fost însărcinată cu conceperea și efectuarea simulărilor. Se credea că un șoc al portofoliului bancar ar fi nerealist și, prin urmare, în acel stadiu nu a avut niciun rost să se efectueze simulări asupra portofoliului bancar. Tot ce pot spune este că avem acest dialog cu ABE, suntem hotărâți - dl Giegold a tras toate învățămintele din această nouă serie de simulări, la fel cum noi am tras învățăminte din seria anterioară, care a fost nesatisfăcătoare - și avem o ambiție - dl Sánchez Presedo mi-a solicitat să dau dovadă de ambiție - care trebuie să fie exigentă și riguroasă atunci când purtăm acest dialog, respectând în același timp competențele și independența ABE, la fel cum noi, în cadrul Comisiei solicităm respectarea independenței noastre. Dle Giegold, ambiția mea este să reflectăm în mod rațional asupra a ceea ce am învățat din această serie de simulări, care se va încheia în luna iunie, și să învățăm cât mai mult cu putință din dialogul nostru cu ABE, în vederea îmbunătățirii seriei următoare.
Dl Mann, ca și dvs., dle Giegold, a menționat evaluarea riscului de lichiditate. După cum știți, evaluarea acestui risc de lichiditate nu face parte din simularea în sine, ale cărei rezultate vor fi făcute publice. La începutul anului, Autoritatea bancară europeană a anunțat că va efectua o revizuire tematică separată a riscurilor de lichiditate din sectorul bancar al UE, ca parte a ciclului regulat de evaluare a riscurilor, în primul trimestru al anului 2011. Prin urmare, va aborda această chestiune în acest context paralel, ca să spunem așa.
Dl Karas le-a solicitat colegilor săi deputați și Comisiei să integreze tot ceea ce facem în strategii pe termen lung și aș dori să-i spun dlui Karas că acesta este un principiu general la care subscriu și care este, de asemenea, spiritul în care lucrez cu echipele mele în scopul de a propune noua legislație care face parte din guvernanța economică și financiară de care avem nevoie. Acest lucru se aplică în mod special la problema guvernanței, la ceea ce avem de gând să facem în privința responsabilității părților interesate - lucrăm dintr-o perspectivă pe termen lung - și la ceea ce vrem să facem, după cum îi spuneam mai devreme dnei Ferreira, în privința soluționării situațiilor de criză bancară. Se aplică, de asemenea, la un alt punct pe care îl am în minte; deși nu l-ați menționat, este unul dintre motivele, sau una dintre cauzele crizei: plățile și bonusurile fără rușine, care au fost și mai mari atunci când se asumau mai multe riscuri, deoarece cei care și-au asumat riscurile știau că altcineva va plăti pentru ei.
Când vom revizui aplicarea actualelor orientări privind salarizarea și bonusurile și vom observa unde dau greș, mă voi asigura că, așa cum mulți dintre dvs. ați solicitat, acestea sunt transpuse și aplicate în fiecare stat membru în cursul săptămânilor următoare. Când spun că am în vedere noi orientări în această problemă, este tocmai în scopul de a aborda una dintre cauzele crizei - această asumare irațională de riscuri - și de a-i face din nou pe cei implicați în sectorul bancar mai prudenți și mai responsabili.
Dna Ferreira și dl Lamberts au subliniat faptul că simulările de situații de criză au fost inconsecvente. Eu am spus ceea ce cred despre deficiențele simulărilor anterioare. Avem nevoie de o mai mare coerență, avem nevoie de mai mult simț european în aplicarea acestor simulări, și de aceea evaluarea inter pares cu ABE va fi de asemenea foarte utilă.
În ceea ce privește un cadru armonizat pentru soluționarea situațiilor de criză bancară, tocmai la acest lucru lucrăm, dna Ferreira. Pot să vă confirm că vom prezenta propunerea noastră înainte de sfârșitul verii și că ne vom baza într-un mod foarte real și sincer pe multe dintre propunerile pe care le-ați făcut.
Mai mulți dintre dvs., inclusiv dl Ludvigsson, dna Ford, dl Cancian și de curând dna Băsescu, ați solicitat ca simulările să fie - voi repeta ceea ce am auzit - riguroase, credibile și transparente. Încă o dată, în contextul general al acestei guvernanțe economice și financiare pe care o creăm împreună, simulările din 2011 vor fi mai riguroase, mai credibile și mai transparente decât cele din seria anterioară și ne vom baza pe învățămintele desprinse și pe evaluarea acestei serii din 2011 pentru a ne asigura că, după cum ați solicitat, etapele ulterioare ale simulărilor de situații de criză din sectorul bancar sunt și mai eficiente, mai riguroase, mai credibile și mai transparente.
Președinte
Vă mulțumesc foarte mult, dle Barnier. Discuțiile noastre durează de prea mult timp. Este de apreciat faptul că ați răspuns fiecărui vorbitor. Cu toate acestea, poate pe viitor, din motive educaționale, ar trebui să convenim ca declarația finală a comisarului să răspundă doar acelor vorbitori care sunt prezenți în Parlament. Acest lucru ne va permite să economisim timp. Ultima dezbatere ne-a adus exact la limita de timp pe care o avem la dispoziție.
Dezbaterea a fost închisă.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Zigmantas Balčytis
în scris. - (LT) După cum putem observa în prezent, simularea de situații de criză aplicată băncilor care operează în statele membre ale Uniunii Europene efectuată anul trecut nu a reușit să dezvăluie adevărata situație din acest sector. Exemplul irlandez a arătat că nu te poți baza deloc pe această verificare. Și anul acesta s-a efectuat o simulare, îmbunătățită puțin, iar acum așteptăm cu toții rezultatele acesteia. Sunt de părere că, pentru a restabili în general încrederea cetățenilor UE în sistemul bancar și financiar și pentru a asigura credibilitatea întregului cadru european instituțional financiar, trebuie să i se acorde competențe mai puternice și un rol mai important nou-înființatei Autorități bancare europene. Cred că simulările ar trebui să fie efectuate sistematic și să acopere o serie cât mai largă de elemente de risc - acestea variază între statele membre. Autoritatea Bancară Europeană ar trebui să stabilească de asemenea proceduri clare și să aibă posibilitatea de a prezenta decizii care sunt obligatorii pentru bănci dacă în urma controalelor efectuate se constată o instabilitate financiară sau o lipsă de siguranță a băncilor.
Csanád Szegedi
Este interesant faptul că, după eșecul simulărilor de situații de criză, presa a fost bombardată de rapoarte false referitoare la succesul acestora chiar și anul trecut - în mod evident acest lucru a fost posibil ca urmare a mașinațiunilor Comisiei Europene. Iar acum nu doar noi, ci toată lumea de la liberali la Grupul PPE solicită o explicație a eșecului. Totuși, aceștia caută o soluție în răspunsurile false, de exemplu sub forma unor pompări suplimentare de capital în bănci, sau în centralizarea aprofundată de la Bruxelles. Dar adevăratul motiv al eșecului este tocmai faptul că birocrația de la Bruxelles pur și simplu nu este în stare să ne ajute în mod eficient în cele mai multe domenii din viața noastră. Prin urmare, după eșec nu ar trebui să vrea să retragă și alte licențe statelor membre și să irosească miliarde de euro pentru înființarea de noi autorități-mamut; dimpotrivă, ar trebui să recunoască că Europa nu poate exista ca Statele Unite ale Europei și că, pe măsură ce Bruxelles-ului i se conferă mai multă putere, scade eficiența.
