Padėtis Gruzijoje (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas yra Tarybos ir Komisijos pareiškimai apie padėtį Gruzijoje.
(FR) Norėčiau pasveikinti Prancūzijos užsienio reikalų ministrą, einantį Tarybos Pirmininko pareigas ir buvusį Europos Parlamento narį B. Kouchnerį. Aš taip pat sveikinu Valstybės sekretorių Europos reikalams Jean-Pierre Jouyetą. Ypač sveikinu atsakingą Komisijos narę Benitą Ferrero-Waldner. Taip pat sveikinu Jacquesą Barrotą, kuris, deja, palieka mus.
Europos Vadovų Taryba ką tik baigsusitikimą, bet ministras Bernard Kouchner neabejotinai mums visiems papasakos apie jį.
Bernard Kouchner
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - (FR) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, jūs maloniai laukėte, kol pasibaigs neeilinis Europos Vadovų Tarybos susitikimas, taigi aš atskubėjau čia, kad jums pristatyčiau jo rezultatus. Mes, pirmininkaujanti Prancūzija, norėjome, kad jūs būtumėte nedelsiant informuoti apie priimtą sprendimą - ne vien dėl to, kad norime jums nuolat pranešti apie savo darbą, bet ir todėl, kad Europos Parlamentas pastaraisiais mėnesiais parodnepaprastą aktyvumą Gruzijos klausimu. Ačiū Jums, gerb. Komisijos nare.
Norime padėkoti jums už domėjimąsi ir taip pat informuoti jus apie tai, kas įvyko Taryboje rugpjūčio 13 d. ir Užsienio reikalų komiteto posėdyje rugpjūčio 20 d., todėl čia atvyko Jean-Pierre Jouyet, kuris pristatys mūsų pirmines išvadas.
Norėčiau jums priminti, kad konfliktas prasidėjo prieš 20 metų, 1991-1992 m. Tačiau paskutinis šio konflikto etapas prasidėjo rugpjūčio 8 d. naktį. Būtų naudinga pažiūrėti į šį ypatingą protrūkį. Žurnalistai ir istorikai turi ištirti įvykius ir nustatyti, kaip jie plėtojosi Osetijoje ir ypač Cchinvalyje, Pietų Osetijos sostinėje.
Mūšis įsiplieskper tą naktį ir paskui vyko rugpjūčio 9-10 d. Mes su mano kolega Alexanderiu Stubbu, Suomijos užsienio reikalų ministru, kuris taip pat yra Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos pirmininkas, nusprendėme, kad jis nuvyks į Tbilisį sekmadienį, rugpjūčio 10 d. Mes pasiūlėme paliaubų sutartį prezidentui Saakashviliui, kurią jis priėmė.
Kadangi tai svarbu, aš skubiai aptarsiu tai, ką mes ten radome, ką pamatėme Goryje ir ant kelių per šį skausmingą Rusijos karių įžengimo ir greito veržimosi epizodą. Pirmiausia turiu pasakyti, kad bijojome Rusijos karių įsiveržimo į Tbilisį. Šie kariai buvo Goryje, nutolusiame nuo Tbilisio tik 45 ar 50 km. Kelias buvo tiesus ir priekyje lauknedaug kliūčių. Todėl su tam tikru pagrindu galvojome, kad Rusijos karių tikslas buvo, kaip jie pasakė, atsakyti į provokaciją ir išlaisvinti Pietų Osetiją, taip pat pasiekti Tbilisį bei priversti pakeisti vyriausybę.
Todėl tai buvo absoliučiai būtina, ar bent jau būtent taip mes galvojome, kad kariai būtų sustabdyti ir kiek galima skubiau įsigaliotų paliaubos. Mūsų tikslas buvo kiek galima greitesnės paliaubos.
Aš kitą dieną susitikau su prezidentu N. Sarkozy Maskvoje, bet prieš tai, pakalbėję su pabėgėliais iš Gruzijos pusės ir nukentėjusiaisiais, kuriuos radau Gorio ligoninėje, aš ir pirmininkaujančios Prancūzijos atstovai norėjome eiti ir išklausyti pabėgėlių pasakojimų iš kitos pusės, Šiaurės Osetijoje, kur jie atvyko iš Pietų Osetijos po Cchinvalio bombardavimo rugpjūčio 8 d. naktį. Aš išgirdau pasakojimus, kurie, deja, buvo panašūs patirtomis kančiomis, bet jie aiškiai parodlabai skirtingas interpretacijas.
Mes susitikome su prezidentu N. Sarkozy Maskvoje, kur vyko ilgos diskusijos, trukusios penkias valandas, tarp prezidento D. Medvedevo, ministro pirmininko V. Putino, užsienio reikalų ministro Sergejaus Lavrovo, prezidento N. Sarkozy ir manęs paties.
Pasibaigus šioms gana sunkioms diskusijoms, įvyko spaudos konferencija, per kurią prezidentas N. Sarkozy ir prezidentas D Medvedevas išdėstšešis Prancūzijos parengto susitarimo punktus, po to šį susitarimą reikėjo pateikti Tbilisiui patvirtinti, kadangi buvo atlikti pakeitimai po mūsų pirmos kelionės į Tbilisį, ir kitą dieną mes nuvykome į Tbilisį.
Prezidentas D. Medvedevas priėmdu pakeitimus, ypač vieną punktą dėl galutinės padėties, kurio, kaip mes supratome, jis nenorėjo matyti tekste.
Prezidentas Saakashvili priėmpaliaubų susitarimą dėl šio tarpininkavimo, nors jis ir nebuvo tobulas - nes nieko negali būti tobulo tokioje padėtyje, - bet jūs turite bent jau pripažinti, kad tai buvo atlikta greitai. Todėl šis tarpininkavimas leido sudaryti veiksmingas paliaubas su keliomis apgailėtinomis išimtimis. Remiantis šiuo susitarimu Rusijos kariai pradėjo atsitraukimą rugpjūčio 21 d. - tai buvo antras iš šešių punktų dokumente - nors tai buvo beveik po aštuonių dienų. Tačiau buvo judėjimų, kurie buvo interpretuojami kitaip, kaip paprastai ir būna, nes kai kurie tankai judėjo viena kryptimi, o paskui taip pat kita kryptimi.
Šis atitraukimas vis dar nėra baigtas. Iš tikrųjų aš nesu įsitikinęs, kad jis buvo baigtas, bet jis tikrai nebuvo atliktas iki galo. Karas pasibaiggana greitai rugpjūčio 10-11 d., svarbiausios karinės operacijos buvo baigtos, bent jau remiantis kai kuriais stebėtojais, įskaitant Prancūzijos ambasadorių Ericą Fournier, kuris yra čia. Tačiau nepasibaigOsetijos ir Abchazijos kariuomenių veiksmai ir niokojimai. Šios kariuomenės, prisidengdamos Rusijos kariuomene, plėšikavo ir kartais žudė. Tačiau turiu pasakyti, nors ir su dideliu atsargumu, kad žala nebuvo didelė. Taip pat turiu pasakyti, kad žala dėl bombardavimo taip pat nebuvo didelė. Žinoma, bet kokia žala visada būna labai rimtas dalykas ir dėl jos visada nukenčia per daug aukų, bet, palyginus su tuo, kas buvo mums papasakota, žala nebuvo tokia didelė, kaip buvo būgštauta, o tai yra neabejotinai gerai.
Tačiau mes nematėme to, kas įvyko Osetijoje, o tai turėtume pamatyti, atsižvelgiant į tai, kad pranešimai buvo labai šališki. Nors buvo galima gana greitai pamatyti padėtį Gruzijoje, į Osetiją nebuvo galima patekti, bent jau ne taip lengvai, ir tiktai keli žmonės sugebėjo ten patekti. Jie visi pateikgana skirtingus pranešimus.
Todėl paliaubos, numatytos pagal pirmą iš šešių punktų, buvo neatidėliotinos ir efektyvios. Buvo nustatytos laikinos paliaubos ir nuolatinės paliaubos. Antras punktas buvo susijęs su karių atitraukimu. Ten buvo apibrėžta, ką atitraukimas reiškia Gruzijos kariams, būtent atitraukimą į kareivines, o Rusijos kariams tai reiškatitraukimą už linijų, prie kurių jie buvo iki krizės. Ten taip pat buvo daug kitų punktų, įskaitant prieigą prie humanitarinės pagalbos visiems nukentėjusiems asmenims. Konkretūs punktai, kurie kėlproblemas, buvo 5 ir 6 punktas. Mūsų derybose buvo nustatyta zona palei sieną tarp Pietų Osetijos ir Gruzijos, kurioje Rusijos patruliai bus tik laikinai ir lauks atvykstant stebėtojų iš Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos ar Europos Sąjungos. Tada buvo būtinas paaiškinantis laiškas iš prezidento N. Sarkozy, kuris buvo paskelbtas pagal susitarimą su prezidentu Saakashviliu, siekiant apibrėžti, ką reiškia žodžiai "visiškai prie sienos". Turint omenyje tai, kad vietomis ši siena yra nutolusi tik du kilometrus nuo pagrindinio Gruziją kertančio kelio, tai nebuvo paprasta. Todėl buvo keli punktai, kurie bendru sutarimu liko neišspręsti - ir tai buvo aiškiai išdėstyta tekste - būtent tarptautinių stebėtojų atvykimas. Buvo pavartotas žodis "stebėtojai", o ne "taikos palaikymo pajėgų kariai". Visa tai turėjo būti labai tikslu. 6 punktas, kuris buvo tam tikra prasme svarbiausias punktas, buvo susijęs su politiniu sprendimu ir tarptautinėmis diskusijomis ar derybomis, kurios turėjo privesti prie šio politinio sprendimo. Šią sutartį pasirašprezidentas Saakashvilis su Condoleezza Rice pagalba, nes dokumentas buvo pirma pasirašytas, o po to taisytas. Po to buvo dokumentas, dėl kurio buvo susitarta su D. Medvedevu, ir pagaliau trečias ir paskutinis dokumentas, dėl kurio buvo susitarta su prezidentu Saakashviliu, bet kurio mes negalėjome nuvežti jam pasirašyti. Buvo vidurnaktis ar pirma valanda nakties, kai įvyko dideldemonstracija. Galų gale negalėjome sulaukti, kol jis pasirašys, taigi tada turėjome gauti jo parašą, atlikus kelis pataisymus, padedant Condoleezzai Rice, kuri atvyko per Paryžių, kad susitiktų su mumis ir tais, kuriems patikėjome šį dokumentą, kad jį - jei galima taip sakyti, paskutinį šešių punktų dokumentą - galėtų pasirašyti prezidentas Saakashvilis. Tiesioginis skubus rezultatas buvo paliaubos! Ne toks skubus rezultatas, nors jis taip pat buvo pasiektas labai greitai, buvo visiškas Rusijos karių atitraukimas. Kitus punktus dabar atidžiai kontroliuosime mes, 27 šalys, sudarančios Europos Sąjungą, ir ypač šis Parlamentas, nes dokumentas buvo ką tik priimtas. Norėčiau priminti jums, kad pirmojo neeilinio Užsienio reikalų tarybos susitikimo išvadas priėm27 valstybės narės ir taip užtikrino Europos Sąjungos atstovavimą. Nuo tada patikėjome Javierui Solanai plėtoti šią bendros užsienio ir saugumo politikos dalį. Du ar keturi Prancūzijos stebėtojai buvo nusiųsti vykdyti į šiuos įvykius įsitraukusios ESBO misiją. Tikimės, kad bus priimta daugiau stebėtojų, atsižvelgiant į tai, kad vakar per prezidento N. Sarkozy ir prezidento D. Medvedevo pokalbį pastarasis išreišknuomonę, kad jis priimtų ir net norėtų, kad ten būtų stebėtojų iš Europos Sąjungos. Mes dirbame, kad pasiektume šio tikslo. Todėl rezultatas buvo pasiektas nepaprastai greitai: po trijų dienų buvo sudarytos paliaubos ir sustojo kariuomenė, kuri grasino Tbilisiui; tada, po kelių dienų, iš tikrųjų po aštuonių dienų, atlikę kelis judėjimus šių aštuonių dienų pabaigoje, šie Rusijos kariai atsitraukį Osetiją ir Abchaziją.
Dabar esu visiškai pasiruošęs atsakyti į visus jūsų klausimus, kurių, manau, bus daug, nes man dažnai pasiseka išlaikyti mus čia labai ilgą laiką. Tačiau aš užmiršau trumpai pakalbėti apie dokumentą, kuris dabar yra priimtas. Norėčiau jums priminti, kad šis neeilinis tarybos susitikimas turi aiškų precedentą 2003 m. rugpjūčio mėn. dėl padėties Irake. Per tą neeilinį tarybos susitikimą buvo padaryta žala Europos Sąjungos vienybei, ir tai yra pats švelniausias įvardijimas. Dabar, 2008 m., vyravo vienybė, ir nebuvo taip sudėtinga, kaip galvojome, pasiūlyti tekstą ir siekti, kad jį priimtų tie, kas neabejotinai norėjo sankcijų - kokių sankcijų? kodėl? - ir tie, kas neabejotinai norėjo palaikyti dialogą su Rusija, netaikant sankcijų. Jūs pamatysite, kad šiame tekste yra tvirtai išsakomas pasmerkimas, bet jame taip pat paliekamos atviros durys, nes mes nenorėjome įsitraukti į Šaltojo karo veiksmus, kaip kai kurie siūlė. Mes norėjome išlaikyti ryšius, kad galėtų būti tęsiamos politinės derybos, kurios, mūsų nuomone, yra būtinos.
Mes sušaukėme šią Europos Vadovų Tarybą, nes Prancūzijos Respublikos prezidentas, einantis Tarybos pirmininko pareigas, manė, kad krizGruzijoje yra rimta ir tiesiogiai paveikia visus europiečius. Žinoma, Gruzija nėra Europos Sąjungoje, lygiai kaip ir Ukraina. Tačiau kelios valstybės narės taip pat norėjo šio susitikimo, kurį surengti buvo mūsų pačių sprendimas. Manau, kad mes iš tikrųjų jautėme įkvėpimą, nes, mūsų nuomone, niekas be Europos Sąjungos negalėjo to atlikti. Būtent Europos Sąjunga turėjo rūpintis visu tuo. Tai nereiškia, kad mes galėjome veikti vieni - nes taip tikrai nebuvo, - bet tai buvo mūsų reikalas imtis iniciatyvos, tai buvo mūsų reikalas parodyti, kad Europos Sąjunga yra reaguojanti, ypač tokioje padėtyje, kur yra neišspręstos institucinės problemos. Todėl Europos Sąjunga aukščiausiuoju lygiu parodė, kad ji yra vieninga ir kad ji nori visiškai imtis savo pareigų. Manau, kad, palyginus su 2003 m. precedentu, tai yra tikra pažanga.
Kokie buvo svarbiausi šios Tarybos rezultatai? Jūs galite aiškiai matyti tekste mūsų išreikštą pasmerkimą dėl karo veiksmų ir Rusijos neproporcingos reakcijos. Kai kurie norėjo pasmerkti provokacijas, kurios turbūt vyko prieš Cchinvalio bombardavimą. Būtų labai lengva pasmerkti vieną pusę ir kitą pusę, bet, bandant atlikti taikos misiją, svarbiausia yra tai, kad abi pusės sutiktų sustabdyti kovą. Todėl buvo pabrėžta Rusijos neproporcinga reakcija. Kartoju, mums reikia, kad patys įvykių dalyviai pasakytų mums, kas iš tikrųjų įvyko. Tai tiesa, kad tai nebuvo sėkmingas Gruzijos veiksmas, ir ji buvo labai gerai įspėta, ypač amerikiečių, kad neprovokuotų šios reakcijos, net jei pati Gruzija buvo išprovokuota ir ši reakcija būtų buvusi gerai parengta, apie ką aš visiškai nežinojau. Kai nuvykau pamatyti Rusijos pabėgėlių į kitą pusę, Šiaurės Osetiją, ten pamačiau didžiules tankų ir karinių transporto priemonių vilkstines, kurios vyko link sienos. Jie buvo pasiruošę ar ne? Leidžiu jums tai nuspręsti patiems, nors atrodo, kad jie nebuvo toli.
Todėl mūsų tekste galite pamatyti karo veiksmų ir neproporcingos reakcijos pasmerkimą, vieningą 27 valstybių narių ar jų vyriausybių vadovų pasmerkimą dėl Abchazijos ir Pietų Osetijos nepriklausomybės pripažinimo, ir priminimą, kad Europos Sąjunga pripažįsta Gruzijos nepriklausomybę, suverenitetą ir teritorinį vientisumą, kaip yra pripažįstama pagal tarptautinę teisę ir Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijas. Jūs galite pamatyti patvirtinimą, nes tai pagrindinis dokumentas, ir nėra jokio kito, dėl šešių punktų sutarties, sudarytos rugpjūčio 12 d., kuri, Europos Vadovų Tarybos tvirtinimu, turi būti visiškai įgyvendinta. Jūs galite pamatyti tvirtą įsipareigojimą, kurį mes prisiėmėme, kad įgyvendintume šias gaires. Jūs galite pamatyti Europos Sąjungos pasiruošimą dalyvauti tarptautiniame kontroliavimo mechanizme, numatytame pagal šios sutarties 5 punktą, kaip jau minėjau, tiek pagal Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos misiją, tiek pagal Europos saugumo ir gynybos politikos įsipareigojimą. Šio dalyvavimo detalės dar turi būti apibrėžtos, bet jos jau yra rengiamos, ir ne vien tik jos, aš taip pat manau, kad viskas vyksta labai greitu tempu.
Neketinu detaliai paaiškinti visas nuomones, bet norėčiau pakartoti, kad jos nebuvo iš esmės skirtingos. Tai buvo niuansų klausimas: ar priminimas apie tarptautinę teisę ir draudimą jėga keisti kaimyninės šalies sienas yra sankcija? Ne, tai nėra sankcija. Tai yra pagrindinis reikalavimas. Todėl nebuvo didelių nuomonių skirtumų. Buvo reikalavimų įtraukti šį priminimą, kurį mes galiausiai priėmėme, ir todėl įtraukėme šį priminimą, nes, kaip jūs žinote, rugsėjo 9 d. vyks Europos Sąjungos ir Ukrainos susitikimas. Taip pat rugsėjo 8 d. mes sugrįšime į Maskvą su J. M. Barroso, Javieru Solana ir prezidentu N. Sarkozy. Todėl mums paskirtas susitikimas rugsėjo 8 d. Maskvoje ir rugsėjo 8 d. Tbilisyje - pirma Maskvoje, o paskui Tbilisyje - kad užfiksuotume, ir tikimės, kad tai galėsime padaryti, - jog Rusijos kariai pasitraukuž jiems nurodytų linijų, kitaip tariant, už sienos tarp Osetijos ir Gruzijos. Mes taip pat tikimės, kad galėsime užfiksuoti, jog likę kontrolės punktai aplink Poti uostą ir likę kontrolės punktai palei sieną tarp Osetijos ir Gruzijos, bet esantys Gruzijos teritorijoje, buvo perkelti arba juos bus galima nedelsiant pakeisti tarptautiniais stebėtojais. Būtent to mes laukiame.
Visi sutiko dėl šio susitikimo, kuris pabaigs šešių sutarties punktų įgyvendinimą. Būtent šiuo pagrindu mes spręsime apie geranoriškumą ir politinį įsipareigojimų vykdymą, ir priklausomai nuo to mes paskui pasiūlysime konferenciją. Tai bus tarptautinkonferencija - ir kodėl gi ne, nes jau beveik 20 metų Jungtinės Tautos buvo įtrauktos į šį klausimą, bet daugiau Abchazijoje negu Osetijoje - įtraukianti daug partnerių, kad galėtų prasidėti politinės derybos. D. Medvedevas taip pat sutiko, ir tai yra labai geras dalykas, kad pabėgėliai gali sugrįžti, ir ne tik pabėgėliai, kurie išvyko dėl šių paskutinių įvykių, kitaip tariant, praėjusį mėnesį, bet ir pabėgėliai, kurie išvyko nuo 1990 m.. Jūs sakysite man, kad tai iš tikrųjų labai ginčytina, kur jie yra, ar jie gali sugrįžti, ar jiems reikia grįžti, ar jie nori grįžti ir taip toliau. Tačiau jei mes kalbame apie žmonių teisę į apsisprendimą, turime pažymėti, kad visi šie pabėgėliai atvyko iš Abchazijos arba iš Osetijos. Tai buvo priimta, ir mes lauksime, kad pamatytume, kaip šis susitarimas gali būti įgyvendintas.
Dabar iškelsiu kai kuriuos dalykus, kuriuos, manau, galime paskui aptarti. Ketinu paminėti punktus, kurie buvo taisyti ar truputį pakeisti, nes likusieji, kaip patys matote, yra tokie kaip "labai susirūpinę dėl atviro konflikto ...", ir taip toliau. Tekste išdėstoma, kad Europos Vadovų Taryba griežtai smerkia Rusijos vienašalį sprendimą pripažinti Abchazijos ir Pietų Osetijos nepriklausomybę. Tas sprendimas yra nepriimtinas, ir Europos Vadovų Taryba ragina kitas valstybes nepripažinti šios paskelbtos nepriklausomybės bei prašo Komisijos išnagrinėti praktines šių įvykių pasekmes. Primenama, kad taikus ir ilgalaikis konflikto Gruzijoje sprendimas turi būti pagrįstas visiška pagarba nepriklausomybės, suvereniteto ir teritorinio vientisumo principams, kuriuos pripažįsta tarptautinteisė, Helsinkio konferencijos dėl saugumo ir bendradarbiavimo Europoje baigiamasis aktas ir trys Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijos. Pabrėžiama, kad visos Europos valstybės turi teisę laisvai nustatyti savo užsienio politiką ir pasirinkti sąjungas, ir taip toliau. Europos Vadovų Taryba yra patenkinta, kad šešių punktų susitarimas, pasiektas rugpjūčio 12 d. dėl Europos Sąjungos tarpininkavimo pastangų, privedprie paliaubų, pagerino humanitarinės pagalbos pristatymą nukentėjusiesiems ir užtikrino esminį rusų karinių pajėgų atsitraukimą. To plano įgyvendinimas turi būti baigtas ir taip toliau. Tai nebuvo aptarta.
Gerb. Jean-Pierre, jūs man kažką sakėte apie pakeitimą dėl Gruzijos anglų kalba. Aš turiu: Europos Sąjunga jau tiekneatidėliotiną pagalbą. Ji pasiruošusi tiekti pagalbą Gruzijai atstatyti, įskaitant Pietų Osetijos ir Abchazijos sritis. Ji pasiruošusi palaikyti pasitikėjimo tvirtinimo priemones ir regionų bendradarbiavimo vystymą. Ji taip pat nusprendžia išplėsti savo ryšius su Gruzija, įskaitant vizų palengvinimo priemones ir galimą visiškos bei visapusės laisvosios prekybos zonos įkūrimą, kai tik bus tinkamos sąlygos. Ji imsis iniciatyvos netrukus sušaukti tarptautinę konferenciją, kuri padėtų vykdyti atstatymo darbus Gruzijoje, ir prašo Tarybos bei Komisijos pradėti ruoštis šiai konferencijai. Kitas punktas yra dabartinės krizės sukeltas poveikis bendrai regionui ir regionų bendradarbiavimui. Kas dėl 8 punkto: Europos Vadovų Taryba nusprendžia paskirti Europos Sąjungos specialųjį įgaliotinį krizės Gruzijoje klausimais ir prašo Tarybos atlikti būtiną pasirengimą. Mes pridursime: paskutiniai įvykiai rodo, kad Europai reikia sustiprinti savo pastangas dėl energetinio saugumo. Europos Vadovų Taryba ragina Tarybą bendradarbiaujant su Komisija nagrinėti iniciatyvas, kurių bus imamasi šiuo tikslu, ypač dėl energijos šaltinių ir tiekimo maršrutų diversifikacijos. Galų gale vokiečių, lenkų ir daugelio kitų šalių reikalavimu pabaiga yra suformuluota šitaip: Mes raginame Rusiją kartu su mumis remti šį fundamentalų pasirinkimą dėl abipusių interesų, supratimo ir bendradarbiavimo. Mes esame įsitikinę, kad pačios Rusijos interesus atitinka tai, kad ji nesiizoliuotų nuo Europos. Savo ruožtu Europos Sąjunga parodė, kad yra pasiruošusi užmegzti partnerystę ir bendradarbiavimą, išlaikydama principus ir vertybes, kuriomis ji paremta. Tikimės, kad Rusija elgsis atsakingai, laikydamasi visų savo įsipareigojimų. Sąjunga bus budri; Europos Vadovų Taryba prašo Tarybos kartu su Komisija atidžiai ir nuodugniai patikrinti padėtį ir įvairius Europos Sąjungos ir Rusijos ryšių aspektus; šis įvertinimas turi prasidėti dabar ir tęstis ateityje. Europos Vadovų Taryba suteikia įgaliojimą savo pirmininkui tęsti diskusijas, kad būtų visiškai įgyvendintas šešių punktų susitarimas. Šiuo tikslu Europos Vadovų Tarybos pirmininkas, lydimas Komisijos Pirmininko ir Vyriausiojo įgaliotinio nuvyks į Maskvą rugsėjo 8 d. Kol kariai nepasitraukį pozicijas, kurias jie užėmiki rugpjūčio 7 d., susitikimai dėl partnerystės sutarties derybų bus atidėti. Yra mažas 3 punkto papildymas: Taryba laukia būsimo aukščiausiojo lygio susitikimo tarp Europos Sąjungos ir Ukrainos rezultatų. Laukiant šios aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatų, bus sustiprintas ir išplėstas mūsų institucinis bendradarbiavimas su Ukraina.
(Plojimai)
Benita Ferrero-Waldner
Komisijos narė. - (FR) Gerb. einantis Tarybos Pirmininko pareigas, ponios ir ponai, pirma noriu pasveikinti Europos Parlamentą dėl politinio įsipareigojimo Gruzijai. Taip pat noriu pradžioje pasveikinti pirmininkaujančios Prancūzijos pastangas, ypač dėl krizės momentu atliktų veiksmų greičio.
Europos Sąjunga iš tikrųjų įrodsavo efektyvumą vykdydama paliaubų derybas ir greitai pristatydama humanitarinę pagalbą, prie kurios teikimo taip pat prisidėjo ir Komisija. Šiandienis Europos Vadovų Tarybos susitikimas, mano nuomone, buvo labai svarbus ir, atsižvelgiant į konflikto sukeltų problemų sunkumą, Europos Sąjunga turi ir turėjo bendrai reaguoti bei, remdamasi tarpusavio susitarimu, parengti tinkamus atsakymus. Aš kalbėsiu trumpai, nes jau daug buvo pasakyta.
Mano nuomone, mūsų susitikimas šiandien pasiuntaiškią žinią dėl Gruzijos, skirtą tiek Gruzijai, tiek ir Rusijai, ir išreiškiančią mūsų gebėjimą atsakyti į krizines padėtis bei Europos Sąjungos vienybę. Būtent to mes visada reikalaudavome.
Antra, mūsų vienybtaip pat yra išreikšta ginant mūsų vertybes. Kaip jau sakiau, Komisija nuo pat krizės pradžios prisidėjo prie Europos Sąjungos pastangų stabilizuoti humanitarinę bei saugumo padėtį Gruzijoje ir tai darė, mano nuomone, gana reikšmingu mastu.
Kalbant apie humanitarinę pagalbą, mes nedelsiant suteikėme 6 mln. EUR, kurių turėtų užtekti patenkinti neatidėliotinus visų civilių gyventojų, kuriuos paveikkonfliktas, poreikius. Prie šios sumos reikia pridėti beveik 9 mln. EUR, kuriuos tuo metu suteikvalstybės narės. Todėl mums pavyko patenkinti visus neatidėliotinus humanitarinius poreikius.
Kai dėl pagalbos atstatymui, praėjusią savaitę mes nusiuntėme Komisijos ekspertų misiją, kuri turėtų atlikti pradinį poreikių vertinimą, ir, kaip jau sakBernard Kouchner,, pagal mūsų pradinius įvertinimus, kurie neapima Rusijos kontroliuojamų sričių, materialinžala yra daug mažesnnei tikėtasi. Atstatyti ir sutaisyti reikės apie 15 mln. EUR. Tačiau labiausiai neatidėliotinas poreikis yra susijęs su 22 000 žmonių, neseniai perkeltų dėl konflikto, likimu. Jų poreikiams patenkinti reikės apie 110 mln. EUR.
Svarbu, kad Europos Sąjunga parodo, jog yra pasiruošusi suteikti tikrą paramą Gruzijai, ir taip įrodo mūsų politinę nuostatą stiprinti tarpusavio ryšius. Visų pirma, Taryba nusprendsuplanuoti žymų mūsų finansinės pagalbos Gruzijai padidinimą, ypač atstatymui, kaip ką tik minėjau, ir pabėgėliams.
Mes šiuo metu atliekame savo atsargų, kurias galima būtų greitai mobilizuoti iš 2008 m. asignavimų, vertinimą. Tačiau neabejotina, kad be papildomo biudžeto asignavimo mes negalėsime surinkti būtinų lėšų. Aš jau džiaugiuosi bendru politiniu palaikymu, kurio šiandien sulaukėme iš pirmininko H. G. Pötteringo šiuo klausimu. Taip pat bus reikalinga tarptautinių donorų konferencija, turinti pasiųsti stiprų pasitikėjimo signalą investuotojams.
Mano nuomone, dabar labiau negu kada nors svarbu stiprinti kaimynystės politikos priemones, kurios padėtų stabilizuoti padėtį Gruzijoje. Remdamiesi Europos Vadovų Tarybos išvadomis, mes dėsime daugiau pastangų sukurti laisvosios prekybos zoną, kai tik bus įvykdytos sąlygos, ir palengvinti trumpalaikių vizų gavimą.
Pastarasis susitarimas, žinoma, bus taip pat susijęs su readmisijos sutartimi, ir jis yra būtinas paskatinti Gruziją laikytis savo įsipareigojimo demokratijai, lygybei įstatymų atžvilgiu ir žodžio laisvei. Svarbu paspartinti demokratines reformas ir politinį pliuralizmą.
Kalbant apie saugumo stabilizavimą ir paliaubų sutarties įgyvendinimą, mes pasitikime civilių stebėjimo misija, kuri, kaip jau minėta, buvo organizuota pagal Europos saugumo ir gynybos politikos gaires. Ji turi būti glaudžiai susijusi su kitais Europos Sąjungos veiksmais, pavyzdžiui, atstatymu.
Dabar keli komentarai dėl ryšių su Rusija.
- Rusijos veiksmai kelia platesnius klausimus apie mūsų ryšių pobūdį artimoje ir tolimoje perspektyvoje. Tai, kad ji ligi šiol neįvykdšešių punktų plano, dėl kurio tarpininkavo pirmininkaujanti valstybė, ir jos sprendimas pripažinti Abchazijos ir Pietų Osetijos nepriklausomybę prieštarauja pagrindiniams principams, kuriais remiasi tarptautiniai ryšiai.
Mes siekėme performuoti mūsų ryšius į šiuolaikinę partnerystę, kuri atitiktų mūsų didėjančią ekonominę integraciją. Manau, kad kyla grėsmfundamentaliems abipusiams interesams - ekonominei tarpusavio priklausomybei, poreikiui rasti vieningą požiūrį į ginklų neplatinimą, kovą su terorizmu arba daugelį kitų tarptautinių klausimų - todėl atvirų komunikacijos kanalų su Rusija išlaikymas buvo ir yra labai svarbu.
Tačiau ryšiai su Rusija negali likti "įprastiniais reikalais" dėl pastarųjų įvykių. Todėl buvo svarbu pasiekti teisingą balansą tarp komunikacijos kanalų išsaugojimo ir aiškaus signalo Rusijai pasiuntimo. Manau, kad teisingas metodas būtų pratęsti mūsų dabartinį bendrą darbą ir dialogus, bet sustabdyti naujas iniciatyvas. Todėl Komisija dabar peržiūrės visas naujas iniciatyvas, skirtas gilinti mūsų ryšius, ir tai leis Tarybai paskui padaryti išvadas prieš Nicos aukščiausiojo lygio susitikimą lapkričio mėn.
Kalbant apie ilgalaikę reikšmę, pastarieji įvykiai suteiks naujos svarbos kai kurioms politikos sritims. Birželio mėn. paskelbtas mūsų įsipareigojimas vystyti Rytų partnerystę ir Europos kaimynystės politiką iš tikrųjų rodo Europos Sąjungos teisėtus interesus šiame regione. Šia politika pabrėžiama, kad mes nepritarsime jokioms naujoms skiriamosioms linijoms Europoje ir kad tokie partneriai kaip Gruzija, Ukraina ir Moldova gali tikėtis mūsų palaikymo savo teritoriniam vientisumui ir suverenitetui. Mes esame pasiruošę paspartinti ir taip pat kiek galima greičiau pateikti naujus pasiūlymus dėl naujos Rytų partnerystės - iš tikrųjų iki metų pabaigos, bet galbūt net rudens pabaigoje.
Antra - ir tai mano paskutinis punktas - energetika yra mūsų santykių su Rusija pagrindas. Tai, ką darome dėl energetikos Europoje, tiesiogiai suformuos mūsų santykius su Rusija, taigi turėsime toliau vystyti nuoseklią ir strateginę energetikos politiką Europai. Apibendrinant galima pasakyti, kad pastarieji įvykiai iškėltikrą iššūkį Europos Sąjungai. Manau, kad per artimiausius mėnesius turėsime ir toliau rodyti, kad galime bendrai imtis atsiradusių užduočių.
Ši diena buvo labai svarbi atskaitos diena. Europos interesus ir vertybes galime ginti tik laikydamiesi nuoseklios strategijos, vieningų nuostatų ir suderintų veiksmų. Aš neabejotinai pritariu Parlamento įsipareigojimui, ir manau, kad mes visi atliksime savo vaidmenis užtikrindami, kad Sąjunga palaikys stiprų ir vieningą frontą.
Joseph Daul
PPE-DE frakcijos vardu. - (FR) Gerb. pirmininke, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, B. Ferrero-Waldner, ponios ir ponai, nuo šios vasaros Gruzijoje susidariusi padėtis yra nepriimtina ir nepakeliama; jai turi būti parengtas tvirtas ir ryžtingas Europos Sąjungos atsakymas.
Rusija turi tas pačias teises ir įsipareigojimus kaip ir visos kitos valstybės tarptautinėje bendruomenėje. Vienas iš šių įsipareigojimų yra gerbti suverenitetą bei teritorinį vientisumą ir ypač nepažeisti tarptautiniu mastu pripažintų sienų. Užgrobdama ir užimdama Gruzijos teritoriją, pripažindama atsiskyrusių Gruzijos Pietų Osetijos ir Abchazijos sričių nepriklausomybę, Rusijos vadovybiš eilės pažeidkiekvieną iš šių trijų tarptautinės teisės pagrindinių principų.
Europos Sąjunga turi aktyviai dalyvauti sprendžiant šį konfliktą, ir aš sveikinu pirmininkaujančią Prancūziją už jos aktyvią veiklą. Turime parodyti, kad galime pateisinti tūkstančių gruzinų, reiškiančių savo sielvartą Tbilisio gatvėse, viltis.
Mano frakcija ragina Komisiją, Tarybą ir visas valstybes nares parodyti vienybę bei apsisprendimą Rusijos atžvilgiu. Europos Sąjunga negali pasitenkinti vien žodiniu šių sistemiškų tarptautinės teisės pažeidimų pasmerkimu. Mūsų frakcija mano, kad Europa turi panaudoti turimas priemones, jos politinius ir ekonominius instrumentus, kad darytų spaudimą Rusijai ir priverstų ją laikytis pasirašytų sutarčių. Mes raginame Rusiją laikytis visų įsipareigojimų, kuriuos ji prisiėmpasirašydama paliaubų sutartį, pradedant nuo visiško ir neatidėliotino Rusijos karių atitraukimo iš Gruzijos teritorijos ir rusų karinių dalinių sumažinimo Pietų Osetijoje ir Abchazijoje. Mes taip pat smerkiame plėšimus, kuriuos vykdįsiveržiančios rusų pajėgos ir jas lydintys samdiniai, kaip jūs, gerb. B. Kouchneri, labai teisingai pasakėte.
Esame nepaprastai susirūpinę dėl Pietų Osetijoje esančių Gruzijos gyventojų, kurie buvo perkelti prievarta net po paliaubų sutarties pasirašymo, likimo. Mes primygtinai raginame Rusijos ir Pietų Abchzijos valdžios institucijas užtikrinti šių žmonių grįžimą į savo namus. Raginame Tarybą ir Komisiją peržiūrėti savo politiką dėl Rusijos, įskaitant derybas dėl partnerystės sutarties, jei ši šalis nesilaikytų savo įsipareigojimų dėl paliaubų. Mes taip pat raginame Tarybą ir Komisiją teigiamai prisidėti prie tarptautinių mechanizmų, kurie bus panaudoti siekiant išspręsti šį konfliktą, įskaitant siunčiamą misiją pagal Europos saugumo ir gynybos politikos gaires.
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, ši krizatskleidEuropos Sąjungos pažeidžiamumą keliose jautriose srityse: pirma, mūsų apsirūpinimas energija. Labiau negu kada nors mes turime užtikrinti Europos energijos tiekimo saugumą. Turime vystyti ir apsaugoti alternatyvas Rusijos energijos perdavimo infrastruktūroms. Be to, akivaizdu, kad Europos Sąjungos vaidmuo galėjo būti daug svarbesnis valdant šią krizę, jei būtų buvusi sustiprinta Europos saugumo ir gynybos politika. Lisabonos sutartis numato šį sustiprinimą. Todėl raginame šios sutarties dar neratifikavusias valstybes nares tai padaryti kiek galima skubiau. Mūsų frakcija mano, kad vienintelis būdas užtikrinti stabilumą ir saugumą iš abiejose Atlanto pusėse yra vystyti lygiavertį bendradarbiavimą tarp Europos Sąjungos ir JAV.
Galų gale, norėtume atkreipti dėmesį, kad Gruzija nori prisijungti prie NATO. Ponios ir ponai, tai yra svarbus momentas, ir Europos Sąjunga neturi praleisti šią progą parodyti, kad ji yra pastovi ir ryžtinga Rusijos Federacijos atžvilgiu, kad ir kokia didelir galinga ji būtų. Nuo to priklauso Europos Sąjungos patikimumas, viso regiono stabilumas, mūsų artimiausių kaimynų ir net Sąjungos valstybių narių apsauga. Aš taip pat prašau jūsų, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, užtikrinti, kad ryšiai su Ukraina taip pat būtų labai skubiai atnaujinti. Ačiū už jūsų dėmesį. Prašau laikytis tvirtai.
Hannes Swoboda
PSE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, Komisijos nare, kelias pastarąsias dienas įvairiuose laikraščiuose buvo spausdinamos reklamos su šiuo pranešimus: "Leninas. Stalinas. Putinas. Pasiduoti?" Iš tikrųjų, pranešimas yra šiek tiek supaprastintas, nes būtent valdant Leninui Pietų Osetija tapo Gruzijos dalimi. Tuo metu žuvo apie 18 000 žmonių, o apie 50 000 žmonių buvo ištremti. Abchazija tapo Gruzijos dalimi valdant Stalinui. Čia svarbu laikytis tiesos ir atsižvelgti į visų pusių pozicijas. Zviadas Gamsakhurdia, tapęs pirmuoju http://en.wikipedia.org/wiki/Georgia_(country)" \o "Georgia (country)" phttp://en.wikipedia.org/wiki/President_of_Georgia" \o "President of Georgia", ir dabar vėl labai išpopuliarėjęs, buvo apibūdinęs http://en.wikipedia.org/wiki/Ossetians" \o "Ossetians" kaip šiukšles, kurios turi būti iššluotos per http://en.wikipedia.org/wiki/Roki_tunnel" \o "Roki tunnel" tunelį". Mums taip pat reikia nepamiršti šio Gruzijos nacionalizmo.
Tačiau niekas iš šių dalykų - leiskite man pasakyti tai labai aiškiai, kaip jau daug kartų yra daręs Martinas Schulzas - niekas iš šių dalykų nepateisina Rusijos kišimosi, kuris buvo vykdomas daug metų. Tai yra imperialistinio elgesio išraiška, ir mes ne kartą matėme, kaip Rusija pasinaudoja konfliktais su mažumomis. Mes ne kartą buvome grasinimų ir boikotų, kurių mes visiškai negalime priimti, liudytojai. Aš nenoriu neigti, kad Vakarai ir Gruzijos prezidentas Mikheilas Saakashvilis padarklaidų, bet savo santykiuose su kaimynais Rusija ne kartą siekišnaudoti vidaus konfliktus savo tikslams.
Taip pat ir Kosovo pripažinimas nepateisina šio veiksmo. Europos Sąjunga iš tikrųjų visada dėjo akivaizdžias pastangas pasiekti tarptautinį daugiašalį sprendimą. Rusija nedėjo jokių tokio pobūdžio pastangų. Europos Sąjunga taip pat pasiūlaiškią ir neabejotiną paramą serbų mažumai Kosove ir toliau taip darys. O ką padarRusija? Ji mažų mažiausiai buvo stebėtoja tuo metu, kai gruzinai buvo išstumti iš Pietų Osetijos ir Abchazijos, ir aš tikiuosi, kad B. Kouchneris yra teisus, sakydamas, kad dabar bus priimta nauja politika.
Europos Sąjunga dabar turi sukoncentruoti teikti mūsų kaimynams palaikymą ir paramą. Mes kurį laiką siūlėme sudaryti sąjungą prie Juodosios jūros esančioms valstybėms. Kad ir kokį vardą parinktume šiai struktūrai, yra aišku, kad dabartinKaimynystės politika turi būti sustiprinta ir kad turime pakviesti įsitraukti visas regiono valstybes, nuo Turkijos iki Kazachstano, kurios turi interesų dėl šio regiono vientisumo ir stabilumo.
Jei Rusija bus pasiruošusi vėl imtis bendradarbiavimo politikos ir laikysis pagarbos savo kaimynams, Rusija taip pat bus pakviesta prisijungti. Rusija šiuo metu jaučiasi stipri dėl aukštų energijos kainų, bet mes visi žinome, kad tai nėra tvirtas ekonominis pagrindas Rusijai ir kad ji turi daug ko išmokti iš partnerystės ir bendradarbiavimo su Europa. Šiuo metu mes turime susitelkti ties aiškios paramos mūsų kaimynams teikimu. Šia prasme, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, leiskite man pasakyti, kad tai, dėl ko susitarėte per šiandienį aukščiausiojo lygio susitikimą, yra geros išvados, suteikiančios geresnį pagrindą judėti pirmyn, nes jose yra aiškiai išreikšta tai, kas yra realu ir tvaru. Tikiuosi, jog Europos Parlamentas pasieks tokias pat aiškias ir sutarimu pagrįstas išvadas kaip tai padarTaryba, kad Europos Sąjunga galėtų kalbėti vienu - ir stipriu - balsu.
(Plojimai)
Graham Watson
ALDE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, esu šiek tiek nustebęs dėl einančio Tarybos Pirmininko pareigas kalbos šįvakar ir jos pateikimo nuo garbės pakylos.
Atsakomybę dėl konflikto Kaukaze turi prisiimti abi pusės, kaip Jūs ir sakėte, gerb. einantis Tarybos Pirmininko pareigas. Taigi kodėl to neatspindi Tarybos išvados?
Prezidentas Saakashvilis negalėjo manyti, kad karinintervencija nesukels jokio atsako iš Rusijos. Rusijos reakcija taip pat buvo neproporcinga.
Jūs sakėte, kad "žala nėra didelė", bet Komisijos narB. Ferrero Waldner pateikskaičius ir bus prašoma, kad šie Rūmai sutiktų apmokėti sąskaitą!
Dėl vieno dalyko mes tikrai sutinkame su Jumis: mes turime pasmerkti Rusijos veiksmus; jie yra nepateisinami, bet mes neperkalbėsime Rusijos lokio, spausdami D. Medvedevą į kampą. Dialogas ir įsitraukimas labiau sumažins įtampą nei izoliacija. Tai yra Šaltojo karo pamoka, ir Sąjunga - kaip ir Helsinkio procese - turi atlikti pagrindinį vaidmenį.
Šis konfliktas išryškina mūsų poreikį sukurti bendrą užsienio ir saugumo politiką. Nors valstybės narės laikosi įvairių nuomonių apie Rusiją, pirmininkaujančios valstybės atstovai greitai susitardėl šešių punktų plano, ir tai reikia įvertinti.
Planas galbūt nėra tobulas, bet jis nutrauksmurtą, ir jis turi būti visiškai įgyvendintas, įskaitant rusų atsitraukimą nuo Počio uosto Juodojoje jūroje.
Bet kokių žingsnių Sąjunga turi imtis dabar? Taryba yra teisingai nutarįsteigti krizės valdymo ir atstatymo fondą bei greitai suteikti humanitarinę pagalbą. Dabar ji turi paskirti Europos Sąjungos atstovą, kuris priverstų abi puses klausytis.
Sąjunga pasielgteisingai siųsdama stebėtojus, bet jie turi pakeisti Rusijos taikos palaikymo pajėgų karius, ir tai pareikalaus įsipareigojimo iš tų valstybių narių, kurios dar nėra skyrusios daug savo karinių resursų kitiems frontams.
Europa turi sušaukti Kaukazo šalių taikos konferenciją, suburdama visas puses ieškoti neišspręstų konfliktų sprendimo.
Bet Sąjunga turi išspręsti vieną ryškų nenuoseklumą, dėl kurio reikia padaryti šiek tiek daugiau negu išleisti ministro įsaką pataisyti. Reikia panaikinti keistą tvarką, kad Gruzijos gyventojai su Rusijos pasais gali laisviau pateikti į Europos Sąjungą, todėl tai juos skatina priimti Rusijos pilietybę. Gruzinai turi turėti tokias pat galimybes nuvykti į Europą kaip ir rusai, nors to galima būtų pasiekti įšaldant vizų supaprastinimo sutartį su Rusija.
Siekdami stiprinti mūsų kaimynystės politiką, kaip mes galime užtikrinti tolimesnį bendradarbiavimą su Rusija, parodydami, kad visiška "strateginpartnerystė" daugiau nebėra tikėtina? Ką galime dar padaryti, kad sumažintume Europos priklausomybę nuo Rusijos energijos tiekimo? Jūs tinkamai sustiprinote savo išvadų tekstą šiuo atžvilgiu. Rusija, žinoma, turi pamatyti savo neteisėtų veiksmų pasekmes, galbūt įskaitant diskusiją apie Sočio žiemos olimpinių žaidynių, vyksiančių tik 40 km nuo sienos, ateitį.
Ar Rusijos elgesys gali būti laikomas atitinkančiu Olimpinę Chartiją? Ne. Šiems reikalams išspręsti reikia pasiryžimo, įžvalgos ir kantrybės. Tai yra iššūkis, kurį ši Sąjunga turi įveikti, ir aš būgštauju, gerb. einantis Tarybos Pirmininko pareigas, kad mes turėsime jį įveikti anksčiau, negu pasiūlysime jums iškelti pergalės šampano taurę.
Pirmininkas
Gal galėčiau pasakyti kitam kalbėtojui, kad per kitą pirmininkų konferenciją mes laikysimės politinių frakcijų sekos, nes jau buvo pateiktas vienas prieštaravimas. Po to pakviesiu K. Szymańskį kalbėti Aljanso už tautų Europą frakcijos vardu. Mes svarstysime šį klausimą ketvirtadienį, nes niekas negali man paaiškinti, kodėl seka yra tokia, kokia yra. Šį klausimą reikia paaiškinti metodiškai.
Konrad Szymański
UEN frakcijos vardu. - (PL) Gerb. pirmininke, Komisijos nare, B. Kouchneri, Rusija nesilaiko trijų iš šešių punktų pagal sutartį, dėl kurios mūsų vardu susitarprezidentas N. Sarkozy. To nedarydama, Rusija neteko teisės būti laikoma Europos partnere. Todėl šiame ginče taip pat kyla grėsmEuropos Sąjungos patikimumui.
Nepakanka teikti humanitarinę pagalbą, atstatyti Gruziją ir įvesti vizų supaprastinimą bei prekybos sutartis. Rusija turi visiškai patirti tai, ką atneša saviizoliacija. Jei ji to nepatirs, mes iš tikrųjų atimsime iš jos galimybę peržiūrėti savo politiką. Rusija tiesiog patikės, kad ji gali bet kada išsisukti. Artėjant naujiems prezidento rinkimams, kurie įvyks 2012 m., mes turime vienintelę galimybę sėti abejones ir skatinti susiskaldymą tarp dominuojančios grupės narių Maskvoje - stiprinti jų supratimą apie didėjančią politinę ir ekonominę izoliaciją. Rusijai neturi būti leidžiama gauti naudos iš šios agresijos.
Mes turime peržiūrėti savo energetikos politiką. Europos erdvmanevrams yra jau apribota dėl jos priklausomybės nuo Rusijos. Ar mes iš tikrųjų norime pasunkinti padėtį? Valstybės narės turi kaip galima greičiau atšaukti savo dalyvavimą šiaurės ir pietų vamzdynų statyboje. Jei nepajėgsime padaryti šių ilgalaikių išvadų, galime likti nuošalyje ir tapsime pajuokos objektu.
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE frakcijos vardu. - (FR) Gerb. pirmininke, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, Komisijos nare, ponios ir ponai, manau, kad dabartinėje padėtyje turime aptarti, ką dabar daryti. Manau, kad tai, ką Taryba nusprendir kas buvo padaryta, iš esmės yra tai, ką buvo galima nuveikti, nors galėtume visuomet priekaištauti, kad neeilinis Europos valstybių ar jų vyriausybių vadovų susitikimas neturėjo būti sušaukiamas tuojau pat, kad parodytų mūsų sanglaudą, bet tebūnie kaip yra.
Manau, kad dabar turime užduoti kai kuriuos fundamentalius klausimus. Pats fundamentaliausias klausimas aiškiai susijęs su mūsų pozicija Rusijos atžvilgiu, dėl mūsų bendradarbiavimo su Rusija ir kaip mes iš tikrųjų ketiname spręsti šias problemas Kaukaze, nes taip pat yra ir Kalnų Karabachas. Nuo šiol mes galime nuolat matyti konfliktus, ir prezidentas N. Sarkozy nuolat gali susidurti su tokiomis padėtimis. Jis galėtų užimti kambarį Kremliuje ir pasilikti ten neapibrėžtam laikui; tai taip pat būtų viena iš galimybių.
Mano nuomonyra tokia: Pirma, gerb. J. Daulai, jei yra koks nors klausimas, kurio neturėtume aptarinėti, tai yra Gruzijos ir Ukrainos prisijungimas prie NATO. Tai iš tikrųjų yra idiotiškiausia mintis šiuo metu, nes ji reiškia, kad mes negalėtume nieko daugiau pasiekti politiškai. Ar Gruzija arba Ukraina prisijungs prie NATO, kai buvo atliktos šios organizacijos reformos? Galbūt, aš nesu įsitikinęs. Tačiau iš tikrųjų tai nėra tinkamas klausimas šiandien.
Ar manote, kad jei Gruzija būtų buvusi NATO narė, 5 straipsnis būtų buvęs aktyvuotas? Žinoma, ne! Todėl mes neturėtume kalbėti niekų. Kita vertus, - ir čia aš sutinku su G. Watsonu - kaip mes galime kontroliuoti prezidento Saakashvilio veiksmus? Nors sutinkame, kad Rusijos veiksmai buvo nepriimtini, taip pat buvo nepriimtina Gruzijos prezidentui nuspręsti bombarduoti miestą, nesvarbu, dėl kokios priežasties! Jei esate provokuojami, jūs turite atsakyti kitaip, o ne bombardavimu.
Todėl čia yra tikra politinproblema. Mes siūlome spręsti šią politinę problemą tokiu būdu: turime pasiūlyti Gruzijai ir Ukrainai privilegijuotą partnerystę kaip pirmą žingsnį į galimą integraciją. Ši integracija galės įvykti ir tada, jei bus atlikta fundamentali reforma Europoje, ir taip toliau. Tačiau mes turime turėti politines priemones, o ne vien ekonomines ir socialines priemones daryti spaudimą, kuris paveiktų šias politines klases. Ateitis Europos erdvėje - tai ateitis, kai šios šalys atsikratys nacionalizmo.
Turime apsvarstyti Francua Miterano frazę: "nacionalizmas yra karas". Gruzinų nacionalizmas, rusų nacionalizmas, abchazų nacionalizmas ir pietų osetinų nacionalizmas yra karas! Mes Europoje turime pasakyti, kad "mūsų požiūris yra anapus to". Todėl siūlydami Europos požiūrį, mes taip pat siūlome remtis Europos vertybėmis, nes jei nacionalizmas išliks šiame regione, mes niekada nerasime sprendimo.
Francis Wurtz
GUE/NGL frakcijos vardu. - (FR) Gerb. pirmininke, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, Komisijos nare, užimdami progruzinišką ar prorusišką poziciją dėl krizės Kaukaze, galime tiktai patekti į aklavietę. Dar po Sovietų Sąjungos žlugimo prieš 17 metų buvo visiškai akivaizdu, kad šiame regione yra daug įtampos ir ginčytinų sienų. Būtent šiose vietose kolektyvinę atmintį persekioja paveldėtų vykusių karų ir smurto traumos, ir ten etninir religinmozaika bei pasipiktinimo ir žeminimo kaupimasis sukuria pavojingai derlingą dirvą nacionalizmui. Šiame kontekste politinis neatsakingumas kainuos brangiai, ir tai galioja visiems. Tai, žinoma, teisinga kalbant apie Gruzijos prezidentą, kuris po išrinkimo 2004 m. nuolat kurstydavo keršto dvasią dėl atsiskyrusių teritorijų. Jis nuolat stiprino savo sėkmę dėl ištikimybės Busho administracijai ir jo konfrontacinei politikai regione. Jis pradėjo puolimą prieš Pietų Osetiją, apie kurį L. Van den Brande, vienas iš Europos Tarybos Parlamentinės Asamblėjos pranešėjų, atsakingas už problemų regione stebėjimą, paskelbė, kad jis buvo - aš cituoju - "sukrėstas, išgirdęs pabėgėlių pasakojimus apie masinį Cchinvalio apšaudymą ir bombardavimą nesirenkant taikinių bei gyvenamųjų rajonų griovimą". Ši strategija yra pražūtinga Gruzijai, Kaukazui ir Europai.
Ši pamoka yra taip pat taikoma Rusijai. Kontratakos brutalumas, įskaitant puolimą prieš civilius gyventojus, ilga strateginių sektorių okupacija Gruzijos teritorijoje, gruzinų išvarymas iš Pietų Osetijos ir vienašalis dviejų atsiskyrusių teritorijų nepriklausomybės pripažinimas lygiai taip pat gali paveikti ne vienos Europos šalies nuostatas, kurios pradžioje susiformavo dėl naujojo prezidento pateiktų tarptautinių iniciatyvų. Rusija gali viską prarasti sugrįždama į politinės izoliacijos Europoje ir pasaulyje laikotarpį.
Galų gale Vakarai bendrai turėtų apskaičiuoti beprecedenčius nuostolius, kuriuos šioje žemyno dalyje jau sukėlamerikiečių avantiūristinis požiūris ir europiečių požiūris "sek paskui mano lyderį". NATO beribės plėtros strategija, Serbijos bombardavimas, vienašališkai paskelbtos Kosovo nepriklausomybės pripažinimas, priešraketinės gynybos skydo įrengimo Europos teritorijoje palaikymas, nekalbant jau apie ypatingą regiono lyderių garbinimą, kurie galbūt turėtų būti atsargesni, darydami antirusiškus ir provakarietiškus pareiškimus, toks elgesys rodo trumparegę politiką, būdingą dabartiniams Baltiesiems Rūmams, bet ši politika nėra verta Europos saugumo politikos. Ši strategija militarizuoti tarptautinius ryšius ir sukelti politines konfrontacijas žlugo mūsų pačių akivaizdoje. Todėl Europos Sąjungos prioritetas turi būti ne tik ESBO stebėtojų siuntimas, bet ir bet kokio konflikto eskalavimo sustabdymas bet kokia kaina ir kiek galima skubiau, be kokių arogancijos ženklų; ES galėtų peržiūrėti galimybes parengti naują visos Europos saugumo ir bendradarbiavimo sutartį, kuri būtų teisiškai įpareigojanti ir kuri apimtų visas sprendimo laukiančias problemas: teritorinį vientisumą, sienų neliečiamumą, įšaldytų konfliktų sprendimą, jėgos nenaudojimą, nusiginklavimą ir net apsirūpinimo energija saugumą. Šis iššūkį yra tikrai sudėtingiau spręsti dabar negu kada nors anksčiau, bet nuogąstauju, kad neturint tokios perspektyvos blogiausia dar laukia ateityje. Priimdami savo poziciją šiuo klausimu, prisiminkime, kad šiandien, rugsėjo pirmąją, yra Tarptautintaikos diena.
(Plojimai)
Bernard Wojciechowski
IND/DEM frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, aš atvykau iš šalies, kurios istorijoje buvo daug karų ir kančių. Lenkija visur palaiko taikos siekius. Būtina, kad šis tikslas būtų pasiektas.
Rytų Europos šalys, vadinamosios "Baltijos valstybės", įkvėptos savo lyderių, nori, kad Europos Sąjunga parodytų, jog Rusija sumokės neapibrėžtą kainą už savo karo veiksmus Gruzijoje. Tai gali būti laikoma klasikiniu politinės ortodoksijos pavyzdžiu, kuriuo remiantis manoma, kad Rusija siekia vien imperinių tikslų.
Atrodo, kad šis tradicinis neprotingas požiūris į Rusiją, pilnas tuščių banalybių, yra žeminantis, nes jis gali būti suprantamas, pavyzdžiui, Rusijos, kaip klinikinis kelių karštakošių politikų atsakymo pavyzdys.
Europos Sąjungai reikia Rusijos tokiu pat mastu, kaip jai reikia Gruzijos, jei ne daugiau. Todėl būtina siekti, kad Europos Sąjunga nebūtų šališka šiame konflikte ir palaikytų vien Rusiją ar Gruziją. Europos Sąjunga turi parodyti pasauliui, kad jos politika yra nepriklausoma nuo Jungtinių Valstijų ir tuo pat metu yra draugiška, besiremianti visiška partneryste.
Rusija yra trečias pagal dydį Europos Sąjungos prekybos partneris, ši prekyba Europos prekėmis sudaro pusę trilijono dolerių. Ar galime leisti sau rizikuoti tokiais santykiais?
Neabejotina, kad Europos Parlamentas yra tikras teisėkūros bendrininkas su Taryba pagal bendro sprendimo procedūrą. Tačiau ar jis iš tikrųjų yra lygiavertis partneris Europos Sąjungos užsienio politikos reikaluose?
Ministras, jūs kalbėjote su mumis po to, kai, atrodo, jau viskas buvo nuspręsta dėl Gruzijos. Leiskite man tada paklausti: ar manoma, kad Europos Parlamento balsas nieko nereiškia? Kam reikalingos šios diskusijos, jei viskas jau sutvarkyta ir padaryta?
Sylwester Chruszcz
NI frakcijos vardu. - (PL) Gerb. Komisijos nare, yra glaudus ryšys tarp kovų protrūkio Kaukaze ir Kosovo problemos. Aš esu vienas iš tų, kurie pasisakprieš Serbijos padalijimą. Nuo pat pradžių mes pabrėžėme tai, kad vienašalis Kosovo albanų sprendimas, palaikomas Jungtinių Valstijų ir daugelio Europos šalių, reikš Pandoros skrynios atvėrimą ir gali vėl atnaujinti panašius ginčus visame pasaulyje. Gruzijos padėtis yra vienas toks atvejis. Gruzijos prezidentas Saakashvilis priėmsprendimą užpulti civilius Osetijoje. Reiktų prisiminti, kad abchazai ir osetinai yra tautos, gyvenusios savo teritorijoje daug šimtmečių. Jie sukūrsavo kultūrą ir tapatybę bei kovojo kelis kartus už savo nepriklausomybę, kurią Stalinas atėmiš jų prieš Antrąjį pasaulinį karą.
Serbija ir Gruzija yra puikus pavyzdys, rodantis, kad keli yra lygesni negu kiti tarptautinėje arenoje, ir kaip tarptautinę teisę visada aiškina stipriausi sąjungininkai. Be to, Europos tvarka buvo panaikinta, pritariant daugeliui šių Rūmų narių. Atkurkime taiką ir tarptautinės teisės viršenybę Europoje! Atkurkime Europos tvarką! Aš raginu šalis, kurios palaikSerbijos padalijimą, atšaukti Kosovo nepriklausomybės pripažinimą, o Rusiją raginu atšaukti Osetijos ir Abchazijos nepriklausomybės pripažinimą. Jei Serbijos padalijimas, kurį pripažino Jungtinės Valstijos ir dauguma Sąjungos valstybių narių, laikomas geru dalyku, kaip gali būti pasmerktas panašus veiksmas Gruzijoje? Ponios ir ponai, aš galiu tik paraginti jus būti mažiau veidmainiškais.
Bernard Kouchner
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - (FR) Suprantu, gerb. G. Watsonai, kad padariau didelę klaidą, kalbėdamas nuo šios pakylos. Jei jūs priekaištaujate man tik dėl to, aš galiu pasitaisyti, nes kai paskutinį kartą buvau čia, kalbėjau nuo šios pakylos ir nebuvau valstybės vadovas. Kai kalbama ar daroma, kiekvienas gali padaryti klaidų.
Yra daug klausimų, į kuriuos galiu pabandyti atsakyti, ir daug kitų, į kuriuos atsakyti tikrai negaliu. Akivaizdu, J. Daulai, kad mes visi norime, ypač dėl šios krizės - ir tai yra vienas iš pirmininkaujančios Prancūzijos veiklos prioritetų - sėkmingai įgyvendinti Europos gynybos politiką. Ką reiškia "sėkmingai"? Tai bet kuriuo atveju reiškia, kad turime iš naujo pradėti procesą, kuris leido mums Sen Malo bent jau pasiekti tarpusavio supratimą. Paskui turime tuo remtis, siekdami bendro tikslo. Mes tai padarysime arba bent aš to tikiuosi. Iš tikrųjų turime tai padaryti, bet ne todėl, kad šiai krizei buvo reikalingas karinis atsakas. Apie tai net negalima pagalvoti! Svarstyti karinį atsaką Rusijos invazijai į Gruziją būtų buvęs pats blogiausias dalykas. Iš tikrųjų nemanau, kad laivai, kurie atvyko į Juodąją jūrą, buvo tinkamas atsakymas, nes kai kurie iš šių laivų gabeno raketas. Mano nuomone, to mums nereikėjo daryti, bet pirmininkaujanti Prancūzija buvo priešingos nuomonės. Iš tikrųjų, norint turėti tvirtą Europos gynybą, kurios mums tikrai reikia, turi būti priimta Lisabonos Sutartis, kuri vėl mums grąžintų mūsų institucinius sunkumus. Mums būtina rasti kelią iš šios institucinės krizės.
Nuoširdžiai manau, kad NATO nėra teisingas atsakymas šioje padėtyje. Tai iš tikrųjų yra neteisingas atsakymas, nes jei mes būtume balsavę už Narystės veiksmų planą (angl. MAP) Bukarešte, tai, tiesą sakant, nebūtų turėję jokios reikšmės, nes manau, kad niekas nebuvo pasiruošęs pradėti kariauti Gruzijos vardu. Sakau tai be jokio sarkazmo. Aš tai sakau todėl, kad tokia nuo pat pradžių buvo mūsų bendra nuomonper visus susitikimus ir pokalbius. Tai nereiškia - nes mes taip pasakėme, - kad Gruzija ar Ukraina neturi teisės tapti NATO nariais.
Taip pat reikia apsvarstyti ši tą daugiau. Tai sunku sakyti šiuo metu, taigi būsiu labai diskretiškas, bet yra viena šalis, Rusija, kuri 20 metų jautė, kad su ja buvo elgiamasi nepagarbiai. Manau, kad tam tikru aspektu ir Europos Sąjunga elgėsi taip pat. Mes neįstengėme rasti kalbos su Rusija. Galbūt mums nebūtų pasisekę bet kuriuo atveju, bet manau, jog mes nepakankamai supratome, kad vyksta pasikeitimai - juk Gruzija prieš 20 metų taip pat buvo Sovietų Sąjungos orbitoje. Ji taip pat buvo komunistų valdoma šalis. Abiejų pusėse demokratijos įgyvendinimas nebuvo atliktas iki galo. Manau, kad kaip ir visoms šalims, ši problema vėliau iškils Ukrainai ir Gruzijai, bet iš tikrųjų nemanau, kad tai buvo tinkamas atsakymas.
Kita vertus, jūs esate teisus: turime sustiprinti savo ryšius su Ukraina, kaip buvo paminėta šiame dokumente. Tas pats taikytina Gruzijai. Mes netrukus kalbėsime apie privilegijuotą partnerystę.
H. Swobodai norėčiau pasakyti - ir tai yra gana anekdotiška - kad aš norėjau nueiti ir pamatyti Stalino namą Goryje, nes būtent ten stovi jo namas. Jis ten gimė. Galima sakyti, kad jis nupiešmažus raudonus apskritimus ant žemėlapio, kuriais pažymėjo, kur galėjo būti autonomijos, ir tai bet kuriuo atveju buvo neegzistuojančios bendruomenės. Jis buvo labai gerai susipažinęs su regionu, ir jau tada osetinai ir abchazai nesutarnei su gruzinais, nei su kitomis regiono tautomis. Mums nereikėjo šios krizės, kad sužinotume, jog šiame regione yra konfliktų. Kas yra blogiau negu Balkanai? Kaukazas. Kas yra blogiau negu Kaukazas? Balkanai. Nesu įsitikinęs, bet galvoju, kad tai, kas ten vyksta, iš tikrųjų yra labai plačiai paplitęs dalykas. Jei grįšite šiek tiek į praeitį ir pagalvosite apie tai, kas įvyko Čečėnijoje - o šiuos įvykius aš neabejotinai smerkiu - jūs suprasite, kad čečėnų sąjungininkai buvo abchazai prieš Gruziją.
Mes turime palikti viską praeičiai, nors gali reikėti į ją sugrįžti. Jūs pasakėte, ir aš pritariu, kad niekas nepateisina šios reakcijos. Niekas. Tačiau turime ištirti, kaip atsirado šios provokacijos, nes, tiesą sakant, pasakojimai tiek skirtingi, kad visa tai tampa labai sudėtinga. Kai buvome Maskvoje ir tarėmės dėl šio dokumento, jie mūsų paklausė, kaip jie turėjo reaguoti. Ar jie turėjo palikti saviškius mirti ir leisti bombardavimą? Neužmirškite pradinių skaičių. Neketinu jų aptarinėti, nes iš tikrųjų nežinau jokio būdo, kaip juos patikrinti, bet rusai iškart kalbėjo apie 1000-2000 žuvusiųjų, o tai, be abejo, yra netiesa, nes vieninteliai ten apsilankę žmonės, būtent "Human Rights Watch" atstovai, kalbėjo apie kelis šimtus. Iš tikrųjų jie pranešapie šimtus ar net daugybę. Aš nesu tikras. Bet kuriuo atveju ši reakcija buvo teoriškai pateisinta labai dideliu aukų skaičiumi ir, kartoju, aš nuvykau išklausyti pabėgėlių Šiaurės Osetijoje, o jų pasakojimai buvo bauginantys: granatos į rūsius, kuriuose slėpėsi vaikai. Aš to neišgalvojau. Galbūt tai nebuvo tiesa, bet yra balso tonas, kuris nemeluoja. Aš mačiau daug pabėgėlių per savo gyvenimą. Jie buvo mirtinai išgąsdinti. Jie dvi dienas važiavo šiuo keliu per tunelį. Tai taip pat reikia patikrinti.
Jūs esate visiškai teisus, kad mums reikia kaimynystės politikos, bet būtent tai šiuo metu bando daryti Turkija. Turkai suformavo tai, ką jie vadina regionine platforma, ir jie nori pradėti derybas tarp Rusijos, kuri jau sutiko, Azerbaidžano, Armėnijos, ir tų, kurie yra už tai atsakingi - aišku, Gruzijos ir Turkijos. Manau, kad tai yra gera idėja, ir pirmininkaujančios valstybės vardu sutikau netrukus su jais susitikti. Babachanas turėjo šiandien būti čia, kad galėtume sužinoti, kaip pasikeisti patirtimi, bet aš tikrai sutinku su jūsų atlikta kaimynystės politikos poreikio analize. Benita Ferrero-Waldner taip pat turi sutikti su manimi, kad būtent tai mes turime daryti. Jie yra mūsų didieji kaimynai. Jei jie negali surasti būdų, kaip kalbėti su Rusija, tai mums tikrai bus labai sunku, tuo labiau, kad, kaip jūs girdėjote, D. Medvedevas vakar pasakė, jog sankcijos galėtų būti taikomos abiem kryptimis ir kad jis taip pat žino, kaip tai padaryti. Sankcijos nėra lygiavertės, kai viena pustiekia dujas, ir kita pusnenori jų gauti. Todėl turime realiai pažiūrėti į padėtį. Būtent jis atsuka čiaupą, o ne mes.
Gerb. G. Watsonai, kalbant apie Jūsų pateiktus skaičius, aš pritariu Jūsų požiūriui. Ką padarM. Saakashvilis? Per mūsų diskusijas, nes aš susitikau su juo du kartus, jis pasakė, kad - iš tikrųjų mes neturėtume dėl to diskutuoti, nes aš būčiau tikrai neobjektyvus ir aš neturiu pakankamai informacijos, - bet jis pasakė, kad privalėjęs atsakyti į provokaciją. Jis stebėjo, kaip kita pusruošia baterijas, ypač "Grad" raketas. Jie atvyko ir įsikūrgruzinų kaimuose aplink Osetijos sostinę. Kuo mums tikėti? Aš nežinau. Bet kuriuo atveju kai kurie patarėjai pasakė, kad visai tai nevyko taip, kaip teigtarptautinspauda. Nėra nieko iš tikrųjų tikėtino visame šiame reikale. Kaip stebėtojai, jūs žinote, kad problema nebuvo išspręsta. Mes bandėme. Javieras Solana sako, kad turime juos vadinti stebėtojais. Todėl vadiname juos stebėtojais, ir tekste jie vadinami stebėtojais. Taikos palaikymo pajėgų kariai yra kas kita, nes tam reikėtų visiško mūšyje dalyvavusių rusų atsitraukimo. Rezoliucijos dėl Abchazijos ir dėl Osetijos parodė, kad turi būti du trečdaliai / vienas trečdalis. Du trečdaliai buvo atsakingi už taikos palaikymą, tai buvo Rusijos taikos palaikymo pajėgų kariai, o likusieji buvo gruzinai. Jie kaltina vienas kitą, ir abi pusės kaltina taikos palaikymo pajėgas, kurias paskyrESBO ir JT, dėl dalyvavimo abiejų pusių karo veiksmuose nuo pat kovų pradžios. Todėl man atrodo, kad taip toliau tęsti negalima, ir taikos palaikymo pajėgų karių siuntimas yra didesnoperacija, kurią mes pabandysime surengti. Tačiau šiuo metu tai turėtų būti sudėtinga. Mums reikia tarptautinės konferencijos, kuri išspręstų šiuos į aklavietę patekusius konfliktus. Šiuo momentu turime pabandyti surengti konferenciją dėl Osetijos, nes tai skubiausia, o paskui dėl Abchazijos.
Kalbant apie pasus, aš nežinau, kas iškėlšią pasų problemą. Taip, pasai buvo dalijami, labai plačiai, todėl mano sutikti žmonės, osetinai pabėgėliai, jautėsi Rusijos piliečiais, o tai aiškiai neteisinga teisiniu požiūriu. Jie jautėsi Rusijos piliečiais, juos priėmRusijoje, ir jie buvo ginami kaip Rusijos piliečiai. Kai jūs suprantate, kad turbūt tas pats įvyko Kryme, jums kils didelis nerimas. Todėl turime spręsti šią problemą su rusais nepaprastai subtiliai, bet tvirtai. Jie dalija pasus gyventojams, kuriuos jie laiko rusais. Tačiau reikia prisiminti, kad Rusijos sienas praktiškai savo nuožiūra nubrėžM. Gorbačiovas ir B. Jelcinas, kurie tai darskubėdami ir neatsižvelgdami į istoriją. Aš neketinu gilintis į šią problemą. Nenoriu plačiau apsistoti ties faktu, kad Kijevas buvo Rusijos sostinir kad Krymas suteikia prieigą prie septynių jūrų. Tačiau jei manėte, kad rusai ketino palikti vienintelį tunelį, einantį tarp Šiaurės Osetijos ir Pietų Osetijos, kitaip tariant, kertantį Kaukazą, tada jūs klydote. Mes turime suprasti šiuos istorijos prieštaravimus ir taip pat šituos geografinius prieštaravimus, bet nepatenkinti tik vienos ar kitos pusės interesų. Pirmininkaujanti Europos Sąjungos valstybės nepateikjokių moralinių nuosprendžių apie nvieną pusę. Buvo pasakyta, kad šie veiksmai buvo per smarkūts, kad tai nebuvo tinkamas būdas išspręsti problemą, kad šio miesto nereikėjo bombarduoti naktį ir kad tokia smarki ataka neturėjo būti surengta kaip atsakas. Tačiau, kartoju, mes turime žinoti ši tą apie tai, kaip visa tai įvyko.
K. Szymański, jūs sakėte, kad buvo įgyvendinti tiktai trys punktai. Tai nėra blogai, nes niekas daugiau nepabandįvykdyti bent vieno, išskyrus vien mus. Trys punktai buvo įgyvendinti, ir jie buvo trys svarbiausi: paliaubos, karių atitraukimas ir prieiga prie humanitarinės pagalbos. Jei tai yra viskas, ko pasiekėme, tai mums neturi būti gėda. Manau, kad buvo labai svarbu pradėti nuo jų. O kai dėl kitų trijų punktų, tai turime laukti iki rugsėjo 8 d., nes po to bus taikomas be koks spaudimas. Mes visi kartu nuspręsime, ką turime daryti. Tai reiškia, kad sprendimą priims 27 Europos Vadovų Tarybos šalys bei Parlamentas, į kurį mes dažnai kreipiamės dėl konsultacijos. Iš tikrųjų Jean-Pierre ir aš pats jau turime nuolatinį įprotį konsultuotis su jumis ir kalbėtis su jumis. Niekas nėra laikoma savaime suprantamu. Jei rugsėjo 8 d. pamatysime, kad judėjimas prasidėjo, tai bus gerai. Tačiau jei nieko nebus padaryta, mes turėsime pažiūrėti kitaip. Tai visiškai aišku. Agresija negali duoti pelno. Žinoma, ji negali duoti pelno, bet kas sumokės kainą? Man patinka pamokslautojai, sakantys apie Rusijos kariuomenę, o ko jūs laukėte? O ką reikėjo daryti? Atkreipiu jūsų dėmesį, kad patys ryžtingiausi žmonės ir daugelis tų, kurie iš tikrųjų rytoj aplankys Gruziją ir kurie reišksavo tvirtą nuomonę savo ugninguose pasisakymuose, iš tiesų nedarys nieko. Aš, kaip ir Francis Wurtzas, manau, kad Gruzija labai ilgą laiką buvo drąsinama įrodyti, kad ji yra, taip sakant, tvirta ir vyriška. Manau, kad tai nebuvo geras patarimas, nes šalies drąsinimas parodyti savo kerštingumą ar bent jau ryžtą priešintis, kai tam nėra priemonių, nėra labai protinga. Aš kartu su vyriausybe manau, kad jie ne tiktai buvo labai nelaimingi, nes ten buvo aukų ir gruzinai susirinko gatvėse, nežinodami kurio šventojo melsti, bet kad jie taip pat jautėsi apleisti. Jiems buvo pažadėta tiek daug, jiems pažadėjo labai daug, ir šie pažadai nebuvo ištesėti.
Kai dėl Nabuko vamzdyno, žinoma, yra toks paaiškinimas. Tai yra vamzdynas, o juo teka nafta. Aišku, į visa tai reikia vienaip ar kitaip atsižvelgti. Tai mus grąžina vėl prie Jūsų kalbos. Norėčiau atkreipti Jūsų dėmesį, J. Daulai, kad iš tikrųjų tai nėra vienintelis pirmininkaujančios Prancūzijos prioritetas. Taip pat svarbu yra energetika, ir, žinoma, taip yra atkreipiamas mūsų dėmesys - ir tai yra tekste - į energiją ir į atsinaujinančių šaltinių energetiką.
D. Cohn-Benditai, ką mes dabar darome? Mes padarėme tai, ką galėjome, būtent pabandyti sustabdyti karą. Galbūt tai nebuvo tobula, galbūt dokumentas nėra tobulas, galbūt jis buvo skubiai parašytas, ir galbūt reikėjo kovoti tarp dviejų delegacijų, kad būtų pasiekta tam tikra darna. Tai anaiptol nebuvo tobula. Tačiau galiausiai tai suveikkuriam laikui. Tai nėra pakankama, bet tai veikė. Visiškai sutinku, kad yra kitų sudėtingų vietų, kaip antai, Kalnų Karabachas, Nachičevanas ir kitos vietos. Yra daug vietų - ir nemanau, kad rusai jomis taip pat domisi - pavyzdžiui, Kalnų Karabachas, bet taip pat yra ir kitų vietų, ypač svarbu Krymas. Dėl to negali būti jokios abejonės. Rusų neturėtų įžeisti pasakymas, kad mes stebime tai, kas vyksta. Tai iš tikrųjų yra mūsų pareiga.
Kas dėl NATO, aš pasakysiu ši tą labai atsargiai. Per Bukarešto aukščiausiojo lygio susitikimą, mes - šešios pagrindinės Europos šalys - balsavome prieš MAP. Iš tikrųjų, galiausiai mes nebalsavome, neturėjome net balsuoti, nes ten nebuvo jokio vieningumo. Todėl mes neturėjome balsuoti. Paaiškinimas iš tikrųjų buvo labai sudėtingas, ir šešios pagrindinės šalys pasakė, kad tai yra mūsų kaimyninšalis. Turime atsižvelgti, kad negalėjome sukurti ar palaikyti tinkamų ryšių su šia didele šalimi ir kad nenorime jai sukurti apsiausties jausmo, savotiškos nuolatinės apsiausties. Manau, kad mes buvome teisūs. Dabar mes kalbame apie priešraketinius ginklus, įrengiamus Lenkijoje bei Čekijoje. Tai taip pat nėra kelias į dialogą, nors jie nėra nutaikyti į Rusiją. Tačiau tai, kas yra susiję su Iranu ir mūsų politika dėl Irano, visiškai suvienija šias šešias šalis. Galbūt ši politika galėtų būti vykdoma su Rusija, ir tai labai svarbu, nes manau, kad mes daug prarastume, jei neišsaugotume šių partnerystės kanalų.
Kaip mes galime kontroliuoti M. Saakashvilio veiksmus? Aš nežinau, bet miesto negalima bombarduoti naktį. Manau, kad miestas neturėtų būti bombarduojamas naktį. Kartoju, aš nežinau, koks buvo šio bombardavimo lygis, bet kaip jie galėjo tikėtis kokios nors kitos reakcijos iš Rusijos, kai tai padarė? Aš nesuprantu.
Aš tik norėčiau trumpai pakomentuoti Francua Miterano citatą. Francua Miteranas iš tikrųjų pasakė: "Nacionalizmas tam tikru mastu yra susijęs su kultūra ir jis suformuoja naciją. Per daug nacionalizmo sukelia karą." Aš norėjau pataisyti šią citatą.
Atsakydamas Francisui Wurtzui, norėčiau vėl pavartoti žodžius "Šaltasis karas", kurių jis nevartojo, bet kuriuos jis davsuprasti, nes mes kiekvieną kartą girdime visus aplink sakant: "ar mes grįžtame į Šaltąjį karą?" Tačiau tai negali būti laikoma grįžimu į Šaltąjį karą, pirma, dėl to, kad istorinės aplinkybės yra visiškai skirtingos. Gali būti nepritariančių, bet aš sutinku, kad mes turime visiškai atsisakyti šio posakio. Kita vertus, buvo dažnai minima, kad reikia ne kalbėti, bet reformuoti du blokus, vieną prieš kitą. Šitaip galvoja daug šių garbingų Rūmų narių, iš tikrųjų taip mano jų šalys. Mes turime nedelsdami spręsti šį klausimą. Aš visiškai nesutinku su šia idėja. Tai visiškai prieštarauja tam, ką mes turime padaryti ir aiškiai primena Šaltąjį karą, tik be ideologijos skirtumų. Tai nereiškia, kad mes turime visiškai priimti visus hipernacionalinius tvirtinimus, kaip jau esame darę. Mes turime surasti būdą kalbėti ir išlaikyti šiuos kanalus. Būtent tai mes bandome daryti.
Norėčiau priminti Francisui, kad D. Medvedevas pateikkelis pasiūlymus saugumo sutartyje, kurią jūs paminėjote, nors jis, atrodo, neketina jos iškart taikyti. Galbūt jis tai padarys kada nors vėliau. Jis pasiūlją birželio 5 d. jums visiems. Jis gavo atsakymą, kad tai buvo įdomu ir kad buvo svarbu patikėti jo žodžiais. Tačiau mus nedelsiant apėmmaža panikos banga.
Europos Sąjungai, aišku, reikia nepriklausomos politikos nuo JAV, kuri yra didelnepriklausoma šalis. B. Wojciechowski, būtent tai mes padarėme. Europos Sąjungai reikia politikos, kuri būtų nepriklausoma nuo JAV ir nuo Rusijos. Jai reikia Europos Sąjungos politikos. Būtent tai mes bandėme padaryti. Pradinmūsų Amerikos draugų reakcija, kai mes nusprendėme įsitraukti, nebuvo labai maloni. Jie manė, kad mes neturime to daryti, bet labai skubiai jie suprato, kad yra priešingai, nes jie yra labai pragmatiški, kad būtent tai reikia daryti. Todėl jie su mumis bendradarbiavo, nes būtent Condoleezza Rice pasiekė, kad būtų pasirašyta šešių punktų sutartis. Jie tada buvo nepaprastai kritiški, ne dėl šešių punktų sutarties, bet dėl to, kad rusai jos nesilaikė. Tai aš galiu suprasti. Mes taip pat buvome kritiški.
Mano paskutinis punktas yra apie Pandoros skrynią ir Kosovą. Aš norėjau pakalbėti su jumis apie tai. Yra intelektualintendencija lyginti Kosovą su Osetija, su kuria aš iš tikrųjų negaliu sutikti. Mes negalime sakyti, kad yra maža gyventojų grupė, kuri dėl tam tikro nacionalistinio potraukio jaučia poreikį nepriklausomybei, ir kad tai yra tas pats dalykas. Ne! Pirma, Kaukaze žmonės yra įpratę smurtiniu būdu suplėšyti vieną kitą į skutelius ir ten žmogžudystės teikdidelę naudą daugelį šimtmečių. Taip nėra Kosovo ir Serbijos atveju. Kosovo ir Serbijos atveju skirtinga buvo tai, kad viena grupė, 98 proc. kosovarų, buvo visiškai vieningi ir ten buvo kitoks tarptautinis sprendimas. Tai įvyko ne todėl, kad mes bombardavome Serbiją su NATO kariuomene. Iš tikrųjų tai įvyko po beveik dvejus metus trukusio Ryšių palaikymo grupės darbo, į kurį buvo įtraukta Rusija, ir po Rambujės konferencijos, kuri truko daugiau kaip mėnesį ir kurioje visi pasieksusitarimą, išskyrus S. Miloševićių. Aš baigsiu šį punktą: viską sukėlS. Miloševićiaus sprendimas 1999 m. Kosovo Lauke, Obiliće, paskelbti, kad daugiau nebebus autonomijos, jo vykdomas kosovarų pašalinimas iš administracijos ir serbų iš Belgrado atvežimas, kad juos pakeistų, ir tai privedprie to, kad Ibrahimas Rugova iš Demokratinės Kosovo Lygos turėjo įkurti slaptas mokyklas ir ligonines. Tai visiškai skirtinga. Procesui pritartarptautinbendruomenė, nes čia buvo laikomasi tarptautinio metodo. Suomijos prezidentas Marttis Ahtisaaris, parengdokumentą, kurį priėmvisi JT nariai ir kuriame nurodyta, kad "šalys negalėjo pasiekti susitarimo". Aš tuoj baigsiu. Yra tam tikra neapykanta, kurios negalima įveikti. Aš apgailestauju, bet osetinų žodžiuose apie gruzinus pajutau - šiuos žodžius tariu labai atsargiai - kažką, kas primintą amžiną neapykantą, kuri kyla dėl dešimtis ir šimtus metų trukusios priešstatos. Tai nereiškia, kad vieną dieną ji neišnyks, bet tai, mano nuomone, truks ilgai ir apims kelias kartas.
Elmar Brok
(DE) Gerb. pirmininke, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, Komisijos nary: Le nationalisme, c'est la guerre! Tai tiksli nesutrumpinta citata iš Fransua Miterano kalbos Europos Parlamente. Manau, galime iš to pasimokyti, o pamoka, kurią turėtumėme išmokti, yra Europos integracija. Taigi turime liautis suvedinėję praeities sąskaitas ir pradėti viską iš naujo, kad karas ir diktatūra Europoje visiems laikams taptų neįmanomu dalyku.
Norėčiau išreikšti savo nuoširdžiausią padėką pirmininkaujančiai Prancūzijai už jos skubų įsikišimą sustabdant karą ir šiandieninį Tarybos sprendimą, bylojantį apie mūsų vienybę. Vienybyra svarbiausiais signalas, kurį galime duoti. Tai signalas, kad mes nesitaikstysime su tarptautinės teisės pažeidimais, nesitaikstysime su karu ir invazija į užsienio šalis, nesitaikstysime su demokratiškai išrinktos valdžios destabilizavimu, įsiveržimu į kitą šalį ir jos okupavimu. Todėl labai svarbu aiškiai pareikšti, kad nebus jokių derybų dėl partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo, kol nebus įvykdytas penktasis paliaubų susitarimo punktas, reikalaujantis, kad Rusija atitrauktų savo karines pajėgas į pozicijas, kurias jos užėmiki rugpjūčio 7 d., ir kad dabar būtina pradėti ir visu pasirengimo aukščiausiojo lygio susitikimui, vyksiančiam 2008 m. lapkričio mėn., laikotarpiu tęsti atitikties visiems šešiems susitarimo paliaubų punktams vertinimą.
Svarbu aiškiai pareikšti, kad su tam tikrais dalykais mes nesitaikstysime, tačiau kad neįsisuktume į eskalavimo spiralę, taip pat svarbu aiškiai pareikšti, kad komunikavimo kanalai turi likti atviri. Be to, mums būtina sustiprinti savo pačių, taigi ir mūsų draugų pajėgumus. Turiu galvoje skubią infrastruktūrinę pagalbą Gruzijai be jokių biurokratinių kliūčių, taip pat dalyvavimą taikos misijose Gruzijoje bei ESBO ir JT iniciatyvose. Mes privalome aiškiai pareikšti, kad derybos dėl laisvosios prekybos susitarimo, kaip ir šiuose Rūmuose pateikti pasiūlymai, atitinkantys bendros Lenkijos ir Švedijos iniciatyvos ir mūsų pasiūlymo dėl "EEE plius" nuostatas, yra teisingas kelias, kuriuo derėtų eiti.
Tai galioja ne tik Gruzijai, bet ir kitoms šalims, pavyzdžiui, Moldovai ir ypač Ukrainai. Manau, būtent šie aiškūs signalai leis mums judėti pirmyn teigiama kryptimi. Jeigu eidami šiuo keliu mes būtume supratę, kad galime pasiekti daug geresnių rezultatų, jeigu tik mums nereikėtų visada "srėbti kitų privirtą košę", jeigu tik mes turėtumėme Europos užsienio politiką, kuri, kaip numato Lisabonos sutartis, suteiktų mums tinkamus mechanizmus ir padidintų mūsų prevencinius pajėgumus, užkertančius kelią tokių konfliktų atsiradimui, tai tokios politikos derėtų laikytis. Ši krizaiškiai parodė, kad siekiant užkirsti kelią karui ir judėti teigiama kryptimi, mums, Europos Sąjungai, būtina stiprinti savo pačių pajėgumus.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Gerb. pirmininke, aš pritariu daugelio Parlamento narių išsakytiems žodžiams, kad šiandieninEuropos Vadovų Tarybos aukščiausiojo lygio susitikimo reakcija į pastarojo laikotarpio įvykius yra teisinga. Mes kalbėjome vienu balsu ir išlaikėme šaltakraujiškumą. Tačiau ES - tą taip pat aiškiai patvirtina šiandieną padarytas pareiškimas - davnedviprasmiškai suprasti, kad įvykęs konfliktas ir ypač Rusijos reakcija yra nepriimtini ir kad tokia neproporcinga Rusijos reakcija į įvykius Gruzijoje turi būti pasmerkta.
Visos susijusios šalys kartu pareiškė, kad karinės jėgos panaudojimas yra neteisingas būdas spręsti problemą, ir manau, kad šiame pareiškime taip pat numanoma karinius veiksmus pradėjusios Gruzijos vyriausybės kritika. Ši reakcija taip pat byloja apie mūsų teisingą nepritarimą tokiam problemų sprendimo Europoje būdui, nes jis neatitinka šiuo metu galiojančių anksčiau pasirašytų saugumo susitarimų dėl Gruzijos problemų su Šiaurės Osetija ir Abchazija nuostatų.
Aš taip pat atsiriboju nuo Rusijos Užsienio reikalų ministro Lavrovo pareiškimų, kad tokia Rusijos reakcija uždavtoną naujai Rusijos užsienio politikai aplinkiniame regione. Manau, Europos Sąjunga turėtų padaryti viską, kad įtikintų ministrą Lavrovą ir Rusijos vyriausybę, jog toks problemų sprendimo ar interesų gynimo būdas Europoje yra nepriimtinas. Problemos turi būti sprendžiamos bendradarbiaujant, o ne imantis vienašališkų veiksmų.
Aš prisimenu pastarųjų kelerių metų diskusijas apie JAV prezidento Dž. V. Bušo administraciją. Tikiuosi, šį kartą viskas nesibaigs panašiomis diskusijomis. Būtent todėl taip svarbu, kad šiandien Taryba, vadovaujama jai pirmininkaujančios Prancūzijos, dar kartą paragino skirti dėmesį šiam klausimui ir pabrėžšešių punktų planą, ypač pabrėždama punktą dėl sugrįžimo į ankstesnę faktinę padėtį karinių jėgų dislokavimo atžvilgiu. Taip darydama, Taryba kloja pamatus tarptautiniam taikos palaikymo mechanizmui ir ypač tarptautinėms diskusijoms dėl Pietų Osetijos ir Abchazijos statuso ateityje ir teisingai atsiriboja nuo šių dviejų separatistinių regionų nepriklausomybės paskelbimo iš Rusijos pusės.
Tai taip pat yra pradinpozicija, kurios laikysis mūsų delegacija šią savaitę aukščiausiu lygiu Maskvoje vyksiančiame susitikime, kurio metu dar kartą bus daromas spaudimas Maskvai dėl šešių punktų reikalavimų įgyvendinimo. Savaime suprantama, tokiomis aplinkybėmis, kol nėra aiškumo dėl šio susitarimo įgyvendinimo ir kol nėra jokio sutarimo, mes nesileisime į jokias tolesnes derybas dėl naujo partnerystės susitarimo.
Ši krizkelia didelius reikalavimus Europos Sąjungai. Tiesa, kad mūsų vaidmuo ieškant išeities iš susidariusios padėties yra vadovaujantis, nes nėra kitos pasirinkimo galimybės: NATO to daryti negali, ESBO per silpna, o JT negali imtis tarpininko vaidmens dėl blokavimo Saugumo Taryboje. Šiandien įvykusio aukščiausiojo lygio susitikimo metu buvo išsakyta vieninga nuomonė, kurios reikia laikytis ir toliau.
Marco Cappato
(IT) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, iš tikrųjų mes kalbame apie jau priimtus sprendimus ir atsižvelgiant į tai, kad iš įvairių šaltinių gaunama informacija apie aukų skaičių, kriminalinius nusikaltimus ir galimus karo nusikaltimus labai skiriasi, manau, kad Europos Sąjunga turėtų pasiūlyti atlikti tarptautinį tyrimą, jei būtina, į šį tyrimą įtraukiant Tarptautinį Baudžiamąjį Teismą.
Be to, kalbėdamas apie priežastis, kodėl atsidūrėme tokioje padėtyje, B. Kouchner paminėjo tai, kad kai kurie per daug skatino Gruziją parodyti savo gebėjimus ir griebtis grasinimų. Tai be abejo tiesa, tačiau tokiu atveju reikėtų prisiminti, kad buvo ir tokių, kurie neskatino gruzinų jaustis europiečiais. Tie žmonės esame mes, Europos Sąjunga, nes europinis Gruzijos ir jos žmonių polinkis yra faktas, kurį mes ignoravome. Šimtai gruzinų praeito amžiaus paskutinio dešimtmečio pabaigoje pasirašRadikalų partijos kreipimąsi dėl Gruzijos ateities Europoje, tačiau mes atsisakėme juos palaikyti.
Baigdamas norėčiau pasakyti, kad būtent todėl pasiūlytoje tarptautinėje konferencijoje turėtų dalyvauti neatstovaujamos tautos iš viso regiono ir kad ši konferencija turėtų ištirti viso šio regiono europines perspektyvas - tiek politines, tiek ir strategines.
Inese Vaidere
(LV) Ponai ir ponios, šiandien vykstančio aukščiausiojo lygio susitikimo dėmesio centre yra klausimas dėl pagalbos Gruzijai. Mūsų pagalba yra būtina, bet ir Rusija privalo finansiškai prisidėti prie Gruzijos atkūrimo. Kas dar turėtų įvykti, kad Europos Sąjunga pagaliau duotų deramą Rusijos vaidmens šiuose įvykiuose įvertinimą ir imtųsi veiksmų užtikrinant, kad panašūs dalykai daugiau nepasikartos? Pirma būtina pripažinti, kad iš Rusijos pusės tai buvo suplanuota agresija ir kad viskas prasidėjo nuo daugelį mėnesių trukusių metodiškų Rusijos pastangų išprovokuoti Gruziją. Nedavę deramo atsako į Rusijos agresiją ir separatistinių regionų nepriklausomybės paskelbimą, mes duosime aiškų signalą, kad Rusija ir ateityje gali taip elgtis. Pagaliau ES valstybėse gyvena nemažai ir pačios Rusijos piliečių, kuriuos ES nori apsaugoti. Yra daug dalykų, kurių Rusijai reikia iš mūsų, bet mes nuolat prarandame iniciatyvą. Pirma, mes turėtumėme įšaldyti susitarimą dėl supaprastinto vizų režimo su Rusija. Kartu toks susitarimas turėtų būti pasirašytas su Gruzija. Antra, partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo galiojimas turi būti laikinai sustabdytas, kol Rusija visiškai paliks okupuotas teritorijas. Trečia, vadinamieji Rusijos taikdariai turėtų būti pakeisti tarptautinėmis taikdarių pajėgomis, gerbiančiomis Gruzijos teritorinį vientisumą. Aš taip pat siūlau paraginti Tarptautinį olimpinį komitetą paskelbti naują konkursą dėl 2014 m. žiemos olimpinių žaidynių, nes totalitarinės valstybės išrinkimas priimančiąja olimpinių žaidynių šalimi tik sukels problemų. Mums nevertėtų nerimauti ar bijoti dėl vadinamojo dialogo nutrūkimo. Šiuo metu tas dialogas pavirto vienpusiškais pasiūlymais iš mūsų pusės ir taisyklių pažeidimais iš Rusijos pusės. Mes turime suprasti, kad tik ryžtingi veiksmai gali priversti Rusiją pasirinkti XXI a. valstybei deramą poziciją. Rusija yra tik viena iš daugybės valstybių. Ji nėra kažkuo ypatinga.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, aš atstovavau jums Gruzijoje, kai Parlamento Pirmininko siuntimu buvau ten rugpjūčio 12-17 d. Aš perdaviau visą mūsų paramą Gruzijos žmonėms ir patikinau juos, kad Europos Sąjunga jų neapleis. Todėl norėčiau padėkoti pirmininkaujančiai Prancūzijai už pastangas imantis labai skubių veiksmų Gruzijoje.
Akivaizdu, kad šio konflikto išsprendimas yra tikras išbandymas Europos Sąjungai. Galiausiai ji davsavo atsaką, bet kokia kaina? Šį kartą vėl atsakas buvo duotas nekaltų piliečių sąskaita, nes šie įvykiai iš tikrųjų buvo neišvengiami. Kai kurie iš mūsų bandapie tai kalbėti, bet jų balsas nebuvo išgirstas. Net tie, kurie šiandien sako, jog mes turime siekti integracijos ir suteikti Gruzijai narystės Europos Sąjungoje perspektyvą, anksčiau bandsulaikyti mus ir ragino elgtis nuosaikiai. Dabar turime karą tarp Rusijos ir Gruzijos. Kai mes sakėme, kad tai nėra konfliktas tarp Gruzijos iš vienos pusės ir Pietų Osetijos ir Abchazijos iš kitos pusės, bet konfliktas tarp Rusijos ir Gruzijos, niekas nenorėjo mūsų klausytis. Dabar karas jau yra įvykęs faktas. Todėl šie įvykiai buvo neišvengiami, ypač jei prisiminsime kitus įvykius ir kitus laikus dar prieš rugpjūčio 11 d. Sugrįžkime į 2005 m., kai Rusija vetavo sprendimą dėl pasieniečių Rusijos ir Gruzijos pasienyje. Niekas tada nesureagavo, net Prancūzija - prašyčiau atleisti man, gerb. pirmininke - atsisakpalaikyti mūsų raginimą įvesti pasienyje ESBO pajėgas. Niekas nesureagavo. Rusams pažeidus Gruzijos oro erdvę, mes vėl negavome jokio atsako ir padėtis toliau blogėjo. Dabar, kai tas nelemtas karas jau įvyko, mes turime ne tik atkurti šalį, bet ir išspręsti konfliktą. Be abejo, turime surengti konferenciją Gruzijos atkūrimo klausimu, bet nemažiau svarbu suburti konferenciją konflikto išsprendimo klausimu. Norėčiau paprašyti galbūt remtis Kosovo padėtis kaip modeliu, kitaip tariant, užtikrinti Gruzijoje tarptautinį civilinį administravimą ir įvesti tarptautines taikdarių pajėgas. Ar Gruzijos piliečiai dabar galėtų sutikti, kad Rusijos kariuomenjų šalyje atliktų policininko vaidmenį?
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Tobias Pflüger
(DE) Gerb. pirmininke, norėčiau pradėti nuo padėkos už šių diskusijų objektyvumą, nes jos be abejonės vyko objektyviau nei rugpjūčio 20 d. įvykęs neeilinis Užsienio reikalų komiteto susitikimas. Kalbėkime tiesiai. Gruzijos prezidentas M. Saakašvilis įsakimtis agresyvių karinių veiksmų. Būtent tai ir įžiebkarą ir atleido jėgos panaudojimo spiralę. Jeigu mes šį faktą ignoruosime, mes neigsime tikrąją karo priežastį. Jėgos panaudojimas, ypač prieš civilius Chenvalio gyventojus, kaip ir karinis atsakas, ypač Rusijos karinis atsakas ir jėgos panaudojimas prieš civilius gyventojus, ypač Gorio mieste, turi būti griežtai pasmerkti. Abi šalys šiame konflikte taip pat panaudojo kasetines bombas, o tai yra nepriimtina. Abi konflikto šalys akivaizdžiai pažeidtarptautinę humanitarinę teisę ir karo įstatymą.
Tačiau aš labai dažnai girdžiu sakant, kad atsakomybuž susidariusią padėtį tenka tik Rusijai. Taip teigti neteisinga ir aš džiaugiuosi, kad Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija šiuo klausimu laikosi labiau subalansuotos pozicijos. Mano pozicija lieka nepakitusi: Pietų Osetijos ir Abchazijos nepriklausomybės pripažinimas pagal tarptautinę teisę yra palyginamas su Kosovo nepriklausomybės pripažinimu. Pripažindamos Kosovo nepriklausomybę, Vakarų šalys iš tikrųjų atvėrPandoros skrynią. Vakarai, NATO ir Europos Sąjunga yra smarkiai įpainioti į šio konflikto eskalavimą ir karą Gruzijoje: JAV perdislokavo Gruzijos karinius dalinius atitraukdama juos iš Irako ir vėl perkeldama į Gruziją, o daugelis Vakarų šalių - NATO ir ES valstybių narių - atliko savo vaidmenį apginkluojant Gruziją. Net Izraelis prisidėjo apginkluojant Gruziją, o NATO karo laivų dislokavimas Juodojoje jūroje nebūtinai turi būti suprastas kaip taikos ženklas. Mes žinome, kad šiame kare pavojuje yra ir geopolitiniai interesai. Užtenka šiame kontekste paminėti vien tik naftotiekį.
Šis konfliktas neturėtų tapti pretekstu tęsti Europos Sąjungos militarizaciją. ES sėkmingai gyvuoja kaip nekarinis veikėjas. Jei mes dabar palaikysime kurią nors iš konflikto šalių, ES praras patikimumą kaip tarpininkas. Mes esame ties šaltojo karo riba ir nežinia, kaip įvykiai toliau rutuliosis. Šiandien yra rugsėjo 1-oji, kurią mes švenčiame kaip antikarinę dieną. Mes turėtumėme atminti tai: karas yra nepriimtinas ir Europos Sąjungos valstybės narės niekada neturėtų tiesiogiai ar netiesiogiai jį remti.
Bastiaan Belder
(NL) Gerb. pirmininke, atviras Rusijos jėgos demonstravimas Gruzijos teritorijoje šiais laikais yra bandymas įteisinti dvi etninio valymo operacijas - praeito amžiaus paskutinio dešimtmečio pradžioje Abchazijoje ir šį rugpjūčio mėn. Pietų Osetijoje. Etninis valymas taip pat vykdomas masiškai išduodant šio regiono gyventojams Rusijos piliečių pasus. Kaip Europos Sąjunga galėtų ir turėtų reaguoti į šį brutalų imperialistinių Kremliaus politikos užmačių atgaivinimą? Mes turėtumėme pasiūlyti tvirtesnį europinį, gal net transatlantinį įsipareigojimą mūsų kaimynams Rytų Europoje, kuris atitiktų bendro Švedijos ir Lenkijos pasiūlymo dėl rytinės partnerystės principus. Aš esu dėkingas Komisijos narei B. Ferrero-Waldner už šiuo klausimu atvirai išdėstytą poziciją.
Be to, esama padėtis Gruzijoje reikalauja, kad valstybės narės vis dėlto rimtai susitelktų ties bendra Europos užsienio energetikos politika ir energijos šaltinių diversifikavimu. Savaime aišku, naftotiekiai, kontroliuojami suverenių valstybių, per kurių teritoriją jie driekiasi ir kuriems negresia pavojus, yra šios politikos dalis.
Jim Allister
Gerb. pirmininke, sunku susilaikyti nepadarius išvados, kad Europa Rusijos agresijos akivaizdoje yra bejėgė. Atsižvelgiant į tai, kad pasmerkimą Rusija sutiko realiu suverenios Gruzijos valstybės teritorijos dalies aneksavimu, net mūsų tonas pačioje Europos Sąjungoje pakito.
Šis dvilypumas neliks nepastebėtas Maskvos. Vargu ar ji drebina kinkas girdėdama mūsų pasidalijusios Europos niurzgėjimą.
Bijau, kad jei nebus duotas griežtas atsakas į Rusijos agresiją, šie reikalai nesibaigs Gruzija. Ar reikia spėti, kad toliau bus Ukraina? Ir kas dar turi atsitikti dabar, kai ES sąmoningai tapo tokia priklausoma nuo Rusijos energijos, kad galiausiai būtų susitarta ir nuspręsta duoti veiksmingą atsaką?
Pastarosios savaitės neparodnieko, tik bendros užsienio politikos šioje ES netinkamumą. Ji paprasčiausiai suparalyžiavo...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Gerb. pirmininke, Europos Vadovų Taryba šį rytą susitiko tam, kaip mums paaiškino B. Kouchner, kad apsispręstų dėl to, kokios pozicijos laikysis trijų iššūkių atžvilgiu. Mes susidūrėme su šiais iššūkiais: pirma, tai neproporcinga Rusijos reakcija, tarptautinės teisės pažeidimai bei invazija į suverenios valstybės teritoriją ir besitęsianti jos okupacija; antra, tai Tarybai pirmininkaujančios Prancūzijos pastangomis pasirašyto taikos plano nesilaikymas; trečia, tai Pietų Osetijos ir Abchazijos nepriklausomybė, kurią keistai remdamiesi Kosovo precedentu taip skubiai pripažino Venesuela, Baltarusija ir teroristinorganizacija "Hamas". Kaip sakoma, pasakyk, kas tavo draugai, ir aš pasakysiu, kas esi tu.
Šiandieninis Tarybos atsakas į šiuos iššūkius yra aiškus: santykiuose su Rusija stovime ties sankryža. Mes turime priimti labai rimtą sprendimą, gerb. pirmininke, nes tokia padėtis negali tęstis. Europos Sąjungos prestižas ir patikimumas yra pavojuje. Vykstant tokioms didelėms šių laikų dramoms, ES negali apsiriboti paprasčiausiu čekio pasirašymu.
Nepaisant puikaus Komisijos narės B. Ferrero-Waldner darbo, mes, Europos Sąjunga, esame ne vien tik tam, kad sumokėtumėme už Rusijos padarytą žalą Gruzijoje ar Izraelio padarytą žalą Palestinoje. Mes privalome turėti tinkamą užsienio politiką.
Tik tam, kad būtų išlaikytas Europos Sąjungoje galiojančių ir vertinamų principų nuoseklumas, norėčiau paprašyti jūsų, gerb. J. P. Jouyetai, užtikrinti, kad Tarybos Pirmininkas N. Sarkozy 8 d. numatyto vizito Maskvoje metu aiškiai, tiesiai ir įtikinamai įspėtų Rusiją, kad už tarptautinės teisės ir tarptautinių taisyklių nepaisymą bei suverenios valstybės teritorinio vientisumo pažeidimą ji turės sumokėti santykiais su Europos Sąjunga. Tai svarbu, nes toks Rusijos elgesys negali būti ignoruojamas, gerb. pirmininke, ir nuo mūsų atsako labai daug kas priklauso.
Véronique De Keyser
(FR) Gerb. pirmininke, be to, kad mes turėjome reaguoti į šią tragišką dramą, šią vasarą dar buvo įvairių mėginimų priversti mus imtis dviejų atsakomųjų veiksmų. Pirma, buvo reikalaujama, kad Lenkija beveik nedelsiant leistų dislokuoti savo teritorijoje priešraketinės apsaugos skydą, o tai yra problematiška, net jei ši apsauga ir yra skirta tik apsaugai nuo Irano. Antra, Europos Sąjunga buvo spaudžiama įsipareigoti finansuoti Gruzijos atkūrimą, nors mes visi puikiai žinome, kad užsienio reikalams skirtame biudžete labai stinga lėšų. Gerb. Komisijos nare B. Ferrero-Waldner, jūs apie tai kalbėjote ir aš jus palaikau: mes turime surasti kitus finansavimo šaltinius, priešingu atveju mes nebūsime pajėgūs susitvarkyti su šia padėtis.
Todėl aš manau, kad būtina užkirsti kelią bet kokioms pastangoms eskaluoti įvykius. Mano frakcija ir aš pasisakome už aiškius ir griežtus santykius su Rusija, ypač energetikos, žmogaus teisių ir tarptautinės teisės srityse. Tačiau mes esame prieš sugrįžimą prie šaltojo karo.
Aš taip pat pasisakau prieš skubotą priėmimą į NATO ir Europos Sąjungą šalių, kurios negali pasiūlyti būtinųjų garantijų. Aš kviečiu Tarybai pirmininkaujančią Prancūziją, kurią sveikinu už tai, kad ėmėsi skubių veiksmų šią vasarą, apsvarstyti mintį dėl Juodosios jūros regiono šalių sąjungos ir Viduržemio jūros regiono šalių sąjungos.
Aš sakau savo kolegoms iš rytų, ypač Baltijos valstybėse, kad dabar ne 1938 m., o 2008 m. Mes neleisime, kad istorija vėl pasikartotų.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Lydie Polfer
(FR) Gerb. B. Kouchneri, ponai ir ponios, šių metų sausio mėn. aš, kaip pranešėjas padėties Pietų Kaukaze klausimu, suvokiau nežaboto ginklavimosi pavojų ir pabrėžiau, kad labai svarbu spręsti iš Sovietų eros paveldėtus konfliktus taikingu būdu. Mes pasiūlėme surengti "trys plius trys" konferenciją, kurioje dalyvautų trys Kaukazo šalys kartu su Europos Sąjunga, Rusija ir Jungtinės Amerikos Valstijos. Nuo to laiko, kaip primingerb. M. A. Isler, mes siūlome gruzinams suteikti tas pačias su vizomis susijusias teises, kurias turi Abchazijos gyventojai. Mes visi puikiai žinome, kas atsitiko - kariniai veiksmai ir neproporcingas atsakas - bet faktas yra tas, kad dvi šalys, kurios stodamos į Europos Tarybą teignorinčios laikytis europinių vertybių, pažeidšiuos principus ir panaudojo jėgą. Tai nepriimtina. Tokie veiksmai turi būti pasmerkti ir negali būti užmiršti per vieną naktį.
Europa, palaikanti svarbius santykius su abiem šalimis, turi imtis atsargaus ir taktiško vaidmens užtikrinant šių šalių sugrįžimą prie tinkamesnės politikos. Būtent todėl buvo svarbu, kad mes kalbėtumėme vienu balsu, ir aš džiaugiuosi, kad tai tapo įmanomu dalyku, net ir neturint Lisabonos sutarties...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Pirmininkas
? Turėčiau priminti Parlamento nariams, kad kalbėjimo laiką kiekvienam kalbėtojui paskyrpačios frakcijos. Jūs patys sutikote su tuo, kad kalbėtojams būtų skirta po vieną minutę, ponai ir ponios, o tokiais atvejais būtinas išskirtinai disciplinuotas įsikišimas. Todėl aš prašau jūsų supratimo, kad kartais man tenka nutraukti kalbėtoją.
Vittorio Agnoletto
(IT) Gerb. pirmininke, šiandieninOsetija ir Abchazija yra vakarykštis Kosovas. Nviena iš vyriausybių, kuri šiandieną ragina užtikrinti taiką Gruzijoje, negali paneigti savo atsakomybės už susidariusią padėtį: pripažindamos Kosovo nepriklausomybę, JAV ir dauguma Europos valstybių sukūrprecedentą, kuris, kaip ir galima buvo tikėtis, destabilizavo padėtį Kaukazo regione. Dėl NATO išplėtimo iki pat Rusijos sienų JAV tenka ne tik politinė, bet ir karinatsakomybuž Gruzijos skatinimą imtis netikėtų karinių veiksmų rugpjūčio 7-8 d. naktį. Iš tikrųjų, užpuldamas Pietų Osetiją, Tbilisis mangalintis tikėtis Junginių Amerikos Valstijų apsaugos, įskaitant ir karinę apsaugą.
Šis agresyvus veiksmas buvo nepateisinamas, nes nukentėjo civiliai gyventojai, taip pat jis pakirto ir taip labai trapius susitarimus. Rusija savo atsakui pasirengiš anksto ir tik laukprogos, kada galės panaudoti visą savo galią. Nėra nvienos vyriausybės, kuri nebūtų kalta šioje padėtyje! Tačiau vienintelėmis aukomis tapo civiliai gyventojai, nesvarbu, kuriai valdžiai jie yra lojalūs, nes jie buvo priversti palikti savo namus ir nukentėjo nuo agresijos ir smurto.
Mes stebime karą, kuriame už nacionalistinių vietinių vadovų siekių slypi galingų jėgų, norinčių valdyti energijos išteklius, interesų konfliktas: tikrosios konflikto priežastys yra vakarų kryptimi nutiesti Vidurinės Azijos naftotiekiai. Iš tikrųjų, per Kaukazą driekiasi tiek naftotiekis iš Turkijos į Viduržemio jūros regioną, tiek ir naftotiekis, nutiestas Gruzijoje ir einantis per Ukrainą į Lenkiją. JAV visiškai neatsitiktinai paprašLenkijos leisti dislokuoti jos teritorijoje raketas, nukreiptas rytų kryptimi.
Europa turi stengtis surasti taikingą sprendimo būdą, viena vertus, reikalaujantį, kad Rusija atitrauktų savo karines pajėgas iš Gruzijos teritorijos, kita vertus, suteikiantį Gruzijos žmonėms galimybę pasinaudoti laisvo apsisprendimo teise. Pirmiausia ES turi padėti pabėgėliams ir susilaikyti nuo bet kokių politinių veiksmų, kurie galėtų dar labiau pabloginti padėtį. Būtina kategoriškai atmesti Gruzijos stojimo į NATO galimybę, pareikalauti, kad JAV atitrauktų savo laivyną iš Juodosios jūros, ir paprašyti, kad Lenkija nesutiktų su JAV raketų dislokavimu jos teritorijoje. Mes turime būti tikri, kad mūsų pagalba nėra naudojama ginklų įsigijimui ir kad konflikto šalys nemanipuliuoja pabėgėlių klausimu kaip karo įrankiu.
Bruno Gollnisch
(FR) Gerb. pirmininke, daugelis kalbėtojų, įskaitant einantį Tarybos Primininko pareigas Bernardą Kouchnerį, smerkia Abchazijos ir Pietų Osetijos nepriklausomybės pripažinimą iš Rusijos pusės. Šis sprendimas be abejonės turėjo rimtų padarinių Kaukazo valstybėms ir pačiai Europai. Galimas dalykas, ir pati Rusija ateityje nukentės nuo tokio savo sprendimo, nes Abchazijos ir Pietų Osetijos nepriklausomybės paskelbimas ateityje gali paskatinti kitas Rusijos Federacijos dalis, pavyzdžiui, Šiaurės Osetiją, Čečėniją, Ingušiją, Dagestaną ir kitas respublikas, siekti savo nepriklausomybės.
Kur beįvyktų panašus konfliktas - Kaukaze, Tibete, Afrikoje ar kitoje pasaulio dalyje - svarbiausias mūsų laikų iššūkis yra surasti pusiausvyrą tarp tam tikrų tautų autonomijos siekio ir sienų neliečiamumo. Neužtikrinus sienų neliečiamumo, taikai, kurios siekia tikri patriotai, iškils rimtas pavojus.
Tačiau mes, europiečiai, esame atviri kritikai. Mes girdėjome kalbų apie tarptautinių sienų neliečiamybę, bet patys sukūrėme precedentą Kosove, patinka tai. B. Kouchneriui ar ne. Sakyti, kad Kosovo nepriklausomybbuvo pripažinta tarptautiniu sprendimu, yra juokinga, nes JT niekada nedavsankcijos karui su Serbija.
Rusija pasitraukiš Rytų Europos, kurią dar visai neseniai valdnepakeičiama komunistų diktatūra. Rusija pasitraukiš Baltijos valstybių, Ukrainos ir buvusių Sovietų respublikų Vidurio Azijoje. Kuo labiau ji atsitraukė, tuo labiau atsidūrapsuptyje. Varšuvos paktas išnyko, bet mes nepasiūlėme jokio kito atsako, tik nepaliaujamą NATO išplėtimą. Dabar susilaukėme atpildo!
Jacek Saryusz-Wolski
(FR) Gerb. pirmininke, visų pirma norėčiau pasveikinti Tarybai pirmininkaujančią Prancūziją už šį pasiekimą. Manau, praėjome ilgą kelią nuo Europos pozicijos Irako klausimu iki mūsų šiandieninio požiūrio į krizę Kaukaze. Sveikinu! Pirmininkaujančios Prancūzijos pastangomis Sąjunga į šią krizę sureagavo veiksmingiau ir greičiau nei Vašingtonas. Visa tai yra gerai, bet vis dėlto yra klausimų, į kuriuos dar būtina atsakyti: pirma, kaip galėtumėme sumažinti konflikto šalių gyventojų kančias, antra, kaip galėtumėme pasiekti, kad Rusija laikytųsi taisyklių, ir kokia ilgalaike strategija turėtumėme vadovautis santykiuose su Rusija.
Aš palaikau Tarybos pasiūlytas priemones ir tekstą su nuosaikiu optimizmu ir pasitenkinimu. Šiame tekste yra pagrindiniai pasmerkimo ir atitinkamų veiksmų elementai, įskaitant dosnesnį pasiūlymą Bendrijos pagalbos požiūriu ir galimą ESDP (Europos saugumo ir gynybos politikos) misiją. Bet aš vis dėlto tarčiau pirmininkaujančiai Prancūzijai, kad tai yra viso labo hors d'oeuvre.
(FR) Tai yra viso labo hors d'œuvre arba entrée. Mes laukiame pagrindinio kurso - taikos ir stabilumo Kaukaze ir ilgalaikės Europos Sąjungos strategijos šiame regione.
Mes turime dėti visas pastangas, kad Rusija suprastų turinti pasirinkimą: bendradarbiauti su ES kaip atsakingas partneris, gebantis prisiimti atsakomybę ir įsipareigojimus ir pasirengęs visiškai laikytis N. Sarkozy pasiūlyto šešių punktų plano, arba likti pasmerktai tarptautinės bendrijos, patirti galimą atstūmimą ir galiausiai izoliaciją, įskaitant galimybę, kad iškilus reikalui, prieš ją bus panaudotos atitinkamos priemonės.
Mes, Europos Sąjunga, taip pat turime pasirinkimo galimybę - pasitenkinti žodiniais veiksmais ir išvengti priemonių, kurias Rusija suprastų, arba esant būtinybei persvarstyti savo politiką Rusijos atžvilgiu ir aiškiai duoti jai suprasti, kad galime būti tiek kategoriški, tiek ir pagarbūs tuo atveju, jei Rusija nesilaikys taisyklių, kurias, mes tikimės, ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Dariusz Rosati
(PL) Gerb. pirmininke, Komisijos nare, B. Kouchneri, Rusijos veiksmai prilygsta pastangoms atgaivinti buvusios Sovietų Sąjungos imperialistinę politiką. Tai Rusijos bandymas primesti savo politinę viziją nepriklausomai valstybei. Kaip Europa turėtų reaguoti?
Mano nuomone, mes turėtumėme pradėti kalbėti su Rusija vienu balsu ir labai aiškiai duoti jai suprasti, kad negali būti net kalbos apie sugrįžimą prie dalijimosi įtakos sferomis politikos. Negali būti jokio grįžimo prie imperialistinės politikos, jokio praeities veiksmų pakartojimo, jokio grįžimo prie jėgos panaudojimo sprendžiant tarptautinių santykių problemas. Tą turime aiškiai ir nedviprasmiškai vienu balsu pasakyti Rusijai. Privalome nedviprasmiškai paaiškinti Rusijai, kad griebtis agresijos neverta.
Antra, Sąjunga turi imtis dviejų krypčių ilgalaikės veiklos. Pirma, reikėtų radikaliai sumažinti Sąjungos priklausomybę nuo Rusijos energijos. Aš nenoriu, kad Rusija mane šantažuotų manipuliuodama dujomis ar nafta, manau, to nenori visi šiuose Rūmuose susirinkusieji. Mes nenorime, kad mūsų politinveikla ir mūsų principų ir vertybių gynimas priklausytų nuo dujų ar naftos tiekimo.
Antros krypties veikla yra strateginio pobūdžio ir susijusi su mūsų pasiūlymu valstybėms, kurios anksčiau priklausSovietų Sąjungai. Kalbu ne tik apie Gruziją, bet ir apie kitas šalis, ypač Ukrainą. Tai, ką šioms valstybėms siūlome mes, yra be abejonės labiau patrauklu nei tai, ką siūlo Rusija. Man džiugu, kad šios nuostatos yra įtrauktos į šiandien įvykusio Tarybos susitikimo išvadas, ir manau, kad ateityje būtų teisinga laikytis šio kurso.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Gerb. pirmininke, esu tikras, tai buvo visų viltis ir svajonė, kad Rusija taptų išsivysčiusia demokratine valstybe, gerbiančia tam tikrus principus, kuriais yra grindžiama ir pati Europos Sąjunga. Tačiau šios viltys ir svajonės, regis, liko žlugo. Dabar susiklosčiusi padėtis yra visiškai kitokia. Aš palaikau pareiškimą, kad derybos dėl naujo partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo ir aukščiausiojo lygio susitikimas tarp ES ir Rusijos turėtų būti pristabdyti, kol Rusija įvykdys pasirašytuose dokumentuose prisiimtus savo įsipareigojimus. Be to, aš manau, kad sustabdymo laikotarpis turėtų būti ilgesnis ir kad mes Europos Sąjungoje apsvarstytumėme, kokių gi santykių mes iš tikrųjų norime su Rusija. Ar mes galime toliau kalbėti apie bendrą su Rusija saugumo erdvę? Ar mes galime laikyti Rusiją, demonstruojančią vertybes, kurios taip radikaliai skiriasi nuo mūsų puoselėjamų vertybių, savo strateginiu partneriu?
Dar norėčiau paminėti kitą klausimą, susijusį su mūsų energijos saugumu. Mes nenuilstamai kartojame apie Nabuko vamzdyno svarbą. Mes tai kartojame kaip mantrą. Atėjo laikas pereiti nuo žodžių prie veiksmų ir suteikti savo finansinę paramą šiam projektui.
Mario Borghezio
(IT) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, Taryba pasielgteisingai aiškiai pareikšdama Maskvai, kad mes, europiečiai, gerbiame tautų teises ir nepaaukosime šių vertybių jokiems geopolitiniams paktams ar susitarimams. Be to, mes esame moraliai įsipareigoję savo tautoms, ypač toms, kurioms dešimtmečiais teko kęsti Sovietų imperializmo priespaudą, ginti šiuos laisvės principus.
Tačiau tie, kurie laikdialogo kanalą su Maskva atviru, pavyzdžiui, Italijos Ministras Pirmininkas S. Berluskoni, taip pat elgėsi teisingai, nes tai buvo būdas paaiškinti Rusijai Europos mąstymo būdą ir įspėti ją apie sugrįžimo prie šaltojo karo pavojų, ne tik politiniu ir ekonominiu požiūriu, bet, kas dar svarbiau, istoriniu požiūriu, nes ateityje gali įvykti taip, kad po tam tikro laiko Europa priims Rusiją į savo ratą arba visiems laikams išskirs ją.
Todėl labai svarbu atsiverti ir palaikyti dialogą. Europa ir jos tautos nenori šaltojo karo, kadangi jis mums primena apie mirtį, persekiojimus...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Othmar Karas
(DE) Gerb. pirmininke, Komisijos nare, ponai ir ponios, rezoliucija yra pats didžiausias pasiekimas nuo paliaubų susitarimo pasirašymo dienos ir ji aprėpia daugumą reikalavimų, kuriuos po vizito Gruzijoje Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijos vardu pateikElmar Brok ir aš. Tačiau to nepakanka.
Europos Sąjunga dar neatliko savo vaidmens, o jos patikimumas jau yra pavojuje. Todėl priėmę rezoliuciją turime imtis ryžtingų bendrų veiksmų, kaip aiškiai ir padrąsinamai šiandien pareiškKomisijos narB. Ferrero-Waldner. Mes privalome įgyvendinti šią rezoliuciją iki paskutinio taško ir kablelio, taip kaip patys reikalaujame iš Rusijos iki paskutinio taško ir kablelio laikytis šešių punktų plano reikalavimų.
Be to, per pastarąsias savaites mes turėjome progų įsitikinti, kokia svarbi yra ir gali būti Europos Sąjunga, bet mes taip pat pamatėme savo silpnąsias puses, todėl turime imtis veiksmų, įskaitant prevencinius veiksmus, kad šiuos trūkumus ištaisytumėme. Taip, mes galime imtis tarpininko vaidmens, bet jei šis vaidmuo yra tai, ko mes norime, mes privalome turėti bendrą Europos užsienio politiką, iniciatyvią užsienio, saugumo ir gynybos politiką. Per pastarąsias savaites mes taip pat aiškiai pajutome, kad neturime bendros pozicijos ir kad net dabar mums stinga ryžto. Tai, kad neturime Lisabonos sutarties, mus silpnina.
Vien atkūrimo nepakanka. Mes turime investuoti į šių šalių nepriklausomybę ir išmušti nacionalizmui pagrindą iš po kojų. ES įsipareigojimas yra daug svarbesnis už narystės NATO perspektyvą.
Gerb. Komisijos nare, jūs labai iškalbingai pasakėte, kad santykiuose su Rusija daugiau nebegalime laikytis "įprastinės dalykinės" pozicijos ir kad mūsų politika turi būti iš naujo įvertinta. Mes privalome investuoti į ekonominį, demokratinį, socialinį ir švietimo stabilumą. Tai nėra vien tik pinigų klausimas. Mes taip pat turime išplėsti Europos kaimynystės politiką ir siūlyti projektus, pavyzdžiui, tokius, apie kuriuos jūs šiandien kalbėjote. Mes nekantriai to laukiame.
Adrian Severin
Gerb. pirmininke, pagrindinproblema, kuri prieš mus iškilo, tai ne rasti atsakymą į klausimą, kas teisus, o kas klysta, kas yra agresorius ir kas yra auka ar kas yra suvereni teisir neproporcinga reakcija. Tikroji problema yra ta, kad mes realiai neturime priemonių užtikrinti status quo ante ar panaudoti veiksmingą spaudimą tokiai šaliai kaip Rusija ir pareikalauti, kad pastaroji pakeistų savo politiką tam tikroje srityje. Be to, mes negalime reikalauti, kad Rusija laikytųsi tarptautinės teisės nuostatos, kurią mes prieš tai patys pažeidėme.
Pasaulis, kuriame kiekviena kritinpadėtis sprendžiama sui generis pagrindu, yra ne tvarkos, bet betvarkės pasaulis. Tai, ką mes matome vykstant šiandien, nėra naujojo šaltojo karo pradžia, bet vienpolės tvarkos pabaiga. Tai yra pasaulingeopolitinkonfrontacija, vykstanti nereguliuojamoje tarptautinėje aplinkoje, kurioje susiduria vienašališki interesai. Žlugus vienpolei tvarkai, bet daugiapolei tvarkai dar neatsiradus, gali įsivyrauti anarchija ir jėgos valdymas.
Vienintelis protingas dalykas, kurį turėtumėme padaryti, tai sušaukti tarptautinę konferenciją saugumo ir bendradarbiavimo klausimu, kurioje visi pasaulinio ir regioninio lygmens žaidėjai kartu su vietinėmis suinteresuotomis šalimis aptartų ir iš naujo apibrėžtų tarptautinės teisės principus tarptautiniuose santykiuose, tarptautinių organizacijų vaidmenį ir įgaliojimus, vietinių krizių sprendimo tvarką ir saugumo garantijų sistemą, kuri galėtų atitikti konkrečias mūsų laikų galimybes, iššūkius ir pavojus. Tuo tarpu mes turėtumėme paspartinti ekonominės integracijos, politinės asociacijos ir institucinio derinimo su mūsų rytiniais kaimynais, pavyzdžiui Ukraina ir Moldova, procesą. Tikėkimės, kad Europos Sąjunga pateisins šiuos lūkesčius.
(Plojimai)
Siiri Oviir
(ET) Mes šiandien čia jau aptarėme klausimą dėl būtinybės nusiųsti į Gruziją tarptautines taikos palaikymo ir civilines misijas. Kaip Pietų Kaukazo delegacijos narys aš nuoširdžiai palaikau tokią iniciatyvą, juolab kad ir pats šioje pačioje vietoje pavasario pradžioje kalbėjau apie skubią būtinybę imtis šių konkrečių priemonių.
Istorija pavertdaugelį mūsų šalių, įskaitant Gruziją, daugiaetninėmis. Man nerimą kelia labai liūdno scenarijaus perspektyva. Turiu galvoje tai, kad prieš kelias dienas Rusija pripažino Abchazijos ir Pietų Osetijos nepriklausomybę. Lyg pratęsdamas tą temą, Šiaurės Osetijos Vidaus reikalų ministras kalbėjo apie Pietų ir Šiaurės Osetijos sujungimą ir prijungimą prie Rusijos, kitaip tariant, apie Pietų Osetijos tapimą Rusijos dalimi.
Daugelio šalių nuomone, susidariusios padėties esmę sudaro prieštaravimas tarp dviejų pagrindinių tarptautinės teisės principų - laisvo tautos apsisprendimo teisės ir teritorinio vientisumo. Mes žinome, kad mūsų atspirties tašku turi būti Helsinkio baigiamasis aktas, bet aš norėčiau paklausti Tarybos, kokių žingsnių yra imamasi, kad būtų užkirstas kelias suverenios valstybės teritorinio vientisumo pažeidimui.
Wojciech Roszkowski
(PL) Gerb. pirmininke, Tarybos susitikimo rezultatas gali būti apibūdintas kaip pusiau tuščia ar pusiau pilna stiklinė. Yra labai svarbu, kad susitikimo metu buvo pasiektas sutarimas ir Sąjunga kalbėjo vienu balsu. Tačiau liūdina tai, kad bendra Tarybos pozicija nenumato didelio pasistūmėjimo pirmyn. Joje stinga elementų, kuriuos norėtų matyti daugelis čia kalbėjusiųjų.
Rusijai užpuolus Gruziją, Rusijos žiniasklaidoje pasirodpranešimų apie tai, kaip V. Putinas surado laiko nuvykti į Sibirą ir sutramdyti vietiniams gyventojams grėsmę kėlusį tigrą. Šis įvykis yra labai geras Rusijos elgesio ir santykio su Europa pavyzdys. Tačiau už Europos tigro sutramdymą Maskva nėra visiškai atsakinga. Šiame kontekste norėčiau paklausti, kaip derėtų vertinti "Šiaurės srovės" ir "Pietų srovės" projektus kartu su parama, kurią jie gavo iš kai kurių Sąjungos valstybių narių. Solidarumo stygius ir pataikavimas agresoriui visada skatina pastarąjį. Ši tiesa galioja ypač tais atvejais, kai tam tikri partneriai moka už lengvatas, kuriomis naudojasi kiti. Pastaruoju metu girdimi pareiškimai apie Sąjungos vienybę Rusijos atžvilgiu, Rytų partnerystės pabrėžimas ir kiti pareiškimai iš tikrųjų teikia vilčių. Bet jei mes pasitenkinsime tik kalbomis, agresorius galės smogti dar kartą.
Stefano Zappalà
(IT) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, norėčiau išskirti kelis praktinius šio vakaro diskusijų aspektus. Visų pirma, norėčiau padėkoti Prancūzijos Ministrui už kelis šiuose Rūmuose padarytus gan tiesius pareiškimus.
Aš visiškai pritariu viskam, ką sakPrancūzijos Ministras. Aš sutinku absoliučiai su viskuo. Nekartosiu jo žodžių, nes rytoj jie bus gausiai cituojami žiniasklaidoje, bet turėčiau pasakyti, kad Europos Sąjungai pirmininkaujančios valstybės apibrėžta pozicija yra labai tvirta ir tiksli.
Aš tikiu, kad Europos Sąjunga žengnaują žingsnį: šioje auditorijoje galime sakyti, ką norime, bet mes neformuojame ES užsienio politikos ir neturime galios kištis į ją. Tokią galią turi tik Taryba.
Europos Vadovų Taryba, kiek galiu spręsti remdamasis savo trumpa buvimo Parlamento nariu patirtimi, parodė, kad Europa žengnaują žingsnį, bylojantį apie pokytį. ŠiandieninTaryba parodė, kad Europos Sąjunga iš tikrųjų egzistuoja, net be galiojančios Lisabonos sutarties, ir kad ES geba spręsti labai svarbias problemas.
Aš taip pat norėčiau išreikšti didelę padėką už tai, ką šios krizės atžvilgiu padarpirmininkaujanti Prancūzija, jos Prezidentas N. Sarkozy, taip pat Vokietijos KanclerA. Merkel ir Italijos Ministras Pirmininkas S. Berluskoni. Manau, kad Britanijos Ministras Pirmininkas savo šiandien išsakytose pastabose šio vieningo atsako nenutylėjo, nors jo ankstesniems pareiškimams žiniasklaidoje vargu ar galima buvo pritarti.
Baigdamas norėčiau pasakyti, kad šis naujas žingsnis byloja apie tai, jog Europos Sąjunga vis dėlto egzistuoja. Dabar turėtumėme pradėti apdairiai judėti link narystės NATO ir ES ir stebėti, kaip klostosi reikalai. Prancūzijos Ministras visiškai teisus.
Libor Rouček
(CS) Ponai ir ponios, visų pirma norėčiau padėkoti pirmininkaujančiai Prancūzijai už jos operatyvų ir veiksmingą tarpininkavimą konflikto šalims susitariant dėl paliaubų. Dabar būtina įgyvendinti šešių punktų planą, įskaitant, žinoma, Rusijos karinių pajėgų atitraukimą į pozicijas, kurias jos užėmprieš konfliktą. Tačiau Gruzijos problema nėra atskiras pavienis klausimas, nes ji susijusi su visa tarpusavyje susietų konfliktų ir problemų Pietų Kaukaze virtine. Todėl labai svarbu, kad Europos Sąjungos veikla viso regiono, t. y. Viduržemio jūros regiono rytinės dalies ir Užkaukazės, atžvilgiu būtų daug veiksmingesnir intensyvesnė. Kitaip tariant, labai svarbu sustiprinti rytinę mūsų santykių su kaimynais politikos dimensiją imantis realių priemonių.
Kadangi Parlamente aš atstovauju šaliai, kuri dar neratifikavo Lisabonos sutarties, norėčiau paraginti Čekijos, Švedijos ir, žinoma, Airijos vyriausybes susitelkti ties šios sutarties ratifikavimu, nes ji yra būtina tam, kad galėtumėme vykdyti vieningesnę ir veiksmingesnę bendrą užsienio ir saugumo politiką, leisiančią mums imtis iššūkių, įskaitant iššūkius iš Rytų ir Rusijos, ir spręsti šias problemas.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Šiandien minime Antrojo pasaulinio karo pradžios metines. Karo išvakarėse buvo pasirašytas slaptasis Sovietų Sąjungos ir Vokietijos paktas, o Vakarų Europos šalys pasirinko laikytis nuolaidžiavimo politikos. 1939 m. buvo naiviai tikimasi, kad paaukojus pasirinktas mažesnes valstybes, agresoriaus apetitas bus patenkintas.
Šiuos istorinius faktus man priminkaras Gruzijoje. Gruzija tapo pirmuoju šiandieninės Rusijos iš Sovietų Sąjungos paveldėtų imperialistinių siekių taikiniu. Rusija naudoja Gruziją kaip bandomąjį poligoną, kad išsiaiškintų, kiek Sąjungos valstybės narės yra pasirengusios taikstytis su tokiais jos veiksmais. Rusija nesitiki, kad valstybės narės priims griežtą poziciją. Atsižvelgiant į tai, kad įvyko ginkluotas konfliktas, Europos Parlamentas neturėtų patvirtinti tokių Rusijos lūkesčių. Mes privalome priimti bendrą, vienareikšmišką ir ryžtingą poziciją. Gruzija turi teisę tikėtis mūsų diplomatinės ir materialios paramos. Europos Parlamentas turėtų nusiųsti į Gruziją savo stebėtojus, kad pastarieji išsiaiškintų, ar informacija apie etninį valymą yra teisinga. Mes privalome dėti visas pastangas, kad būtų sustabdyta Rusijos ekspansija ir užkirstas kelias tragiškų istorijos pamokų pasikartojimui.
Tunne Kelam
Gerb. pirmininke, mes stebime "istorijos pabaigos" paradigmos žlugimą, bet šis pokytis taip pat žymi ir svajonėmis pagrįsto mąstymo eros pabaigą, nes taiką tik kalbant keičia taika sutelkiant jėgas ir solidarizuojantis.
Rusija savo noru stojo į nestabilių ir neprognozuojamų valstybių gretas. Ji nebegali toliau būti vertinama kaip stabili partnerir, akivaizdu, ji nepriima mūsų bendrų vertybių. Savo įsiveržimu į Gruziją Rusija metiššūkį pagrindiniams tarptautinės saugumo sistemos principams siekdama pakeisti juos jėgos principu grindžiamu modeliu.
Dabar viskas priklauso nuo ES veiksmų, ne tik reakcijos. Jokių "įprastinių dalykiškų santykių" reiškia, jog būtina imtis konkrečių veiksmų, nes Rusija supras mūsų poziciją tik tuo atveju, jeigu mes veiksime.
Aš siūlau imtis konkrečių priemonių: pirma, Gruzijoje įvesti tikras tarptautines taikdarių pajėgas, nes Rusija vienu metu negali būti ir taikdariu, ir agresoriumi; antra, įšaldyti derybas dėl partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo; trečia, sustabdyti "Pietų srovės" ir "Šiaurės srovės" projektų įgyvendinimą; ketvirta, įšaldyti supaprastinto vizų režimo taikymą; penkta, atšaukti sprendimą dėl olimpinių žaidynių surengimo Sočyje.
Jei nesiimsime konkrečių veiksmų, Rusija ne tik niekada nepaleis Gruzijos, bet ir vadovausis tuo pačiu modeliu kitų valstybių atžvilgiu. Pirmasis prioritetinis demokratinės bendrijos uždavinys yra nustatyti griežtas ribas. Šiandien mes privalome duoti atsaką į šį moralinį iššūkį. Jei ne mes, tai kas? Jei ne dabar, tai kada?
(Plojimai)
Katrin Saks
(ET) Pavasarį įvykusių rinkimų metu buvau Gruzijoje, Gorio mieste, ir sutikau moterį, kuri prieš 15 metų buvo priversta palikti Abchaziją. Šiandien ji turėjo palikti savo gimtinę ir tapti pabėgėle antrą kartą. Tai tikra tragedija.
Tragiška yra ir tai, kad šiandien šiuose Rūmuose mes girdime tiek daug skirtingų įvykių Gruzijoje aiškinimų, todėl, mano nuomone, pirmiausia yra labai svarbu suformuoti nepriklausomą tarptautinę komisiją, kuri nuvyktų į Gruziją ir ištirtų, kas iš tikrųjų ten įvyko.
Įvykęs konfliktas nėra konfliktas tarp gruzinų ir osetų ir jis prasidėjo ne rugpjūčio 8 d., tai taip pat nėra tik konfliktas tarp Rusijos ir Gruzijos. Tai yra konfliktas tarp vertybių ir mes visi esame į jį įpainioti.
Christopher Beazley
(FR) Gerb. pirmininke, manau, svarbu padėkoti pirmininkaujančiai Prancūzijai, Prezidentui N. Sarkozy ir šiandien čia dalyvaujančiam B. Kouchneriui ne tik už tai, kad įvykus šiai krizei jie priėmlabai tvirtą poziciją Rusijos atžvilgiu, bet ir už tai, kad jiems pavyko išlaikyti Europos Sąjungos vienybę, kurios, deja, pasigedome 2003 m.
Aš prisijungiu prie tų, kurie teigia, kad šis klausimas, koks sunkus jis bebūtų, nėra tik Gruzijos ir neteisėtos invazijos į šią valstybę ir jos okupavimo klausimas. Norėčiau pasakyti Komisijos narei, kad tai yra ir ES santykių su Rusija klausimas ir jo esmę sudaro tai, ką mes čia šiandien apibūdinome kaip mūsų bendros vertybės. Aš asmeniškai sunkiai įžvelgiu, kokias bendras vertybes mes galime turėti su šalimi, kuri naudoja jėgą, vykdo karinę agresiją ir veda propagandinį karą siekdama apkaltinti okupuotą valstybę invazija ir agresija.
Panašu, kad partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimas bus įšaldytas kurį laiką, kol Rusija atitrauks savo karines pajėgas. Bet ką mes darysime, jeigu Rusija atsisakys tą padaryti? Mums sakoma, kad turime palaikyti dialogą, bet kokį dialogą galima vesti su partneriu, negerbiančiu vertybių, kurias jūs puoselėjate ir stengiatės apginti?
Man atrodo, kad istorinės perspektyvos požiūriu mes norime darnių santykių su Rusija, bet ne mums brangių vertybių sąskaita. Aš sutinku su T. Kelam ir kitais, kad Rusija jau kenčia nuo savo veiksmų pasekmių didžiulio investicijų į jos rinkas stygiaus pavidalu, nes tarptautiniai investuotojai dabar laiko Rusiją labai nesaugia šalimi investuoti. Tačiau "Pietų srovės" ir "Šiaurės srovės" projektai taip pat turėtų būti iš naujo išnagrinėti. Mes negalime tęsti šių projektų veiklos, tarsi Rusijos monopolija energijos tiekimui būtų visiškai normalus dalykas. Taip pat būtina persvarstyti klausimą dėl olimpinių žaidynių surengimo Sočyje, nes olimpinių paliaubų paskelbti negalima.
Rusai suvoks savo elgesio pasekmes, kai mes imsimės ryžtingų veiksmų, o ne paprasčiausiai taikysimės prie jų nustatytos darbotvarkės.
(Plojimai)
Raimon Obiols i Germà
(ES) Trumpai norėčiau pasakyti du dalykus. Pirma, manau, esu teisus sakydamas, kad J. P. Jouyet anksčiau su apgailestavimu spaudoje pareiškė, kad neigiamiems referendumo rezultatams Airijoje įtakos turėjo konservatyvūs JAV sektoriai, kitaip tariant, tam tikri konservatyvūs sektoriai. Manau, dabar visi mes gailimės, kad taip ekstravagantiškai liaupsinome neokonservatyvią politiką sprendžiant krizės Kaukaze klausimą. Šiuo atžvilgiu daugelis turėtų jaustis atsakingi už tai.
Tbilisis atsakingas už tai, kad priėmnesuprantamą sprendimą imtis karinių veiksmų. Maskva atsakinga už tai, kad priėmsprendimą duoti žiaurų ir neproporcingą atsaką. Vašingtonas su savo kadenciją laimingai bebaigiančiu prezidentu yra atsakingas už tai, kad daugelį metų kurstįtampą šiame regione.
Antra, aš manau, kad Europai tenka svarbiausia pareiga, kurią galima įvykdyti tik sutelkus politinę, o ne vadinamą "švelnią jėgą" ar karinę jėgą, o tai priklauso nuo to, kiek vieningos bus visų valstybių narių vyriausybės.
Árpád Duka-Zólyomi
(HU) Dėkui, gerb. pirmininke. Daugelį metų įtakingi Rusijos politikai kurstįtampą Gruzijoje, kuri galiausiai peraugo į trumpą, bet labai griaunamąjį karą. Rusijos karinės pajėgos pažeidtarptautinę teisę ir įsiveržį suverenios valstybės teritoriją. Kremlius apvainikavo šį procesą dviejų separatistinių Gruzijos sričių nepriklausomybės pripažinimu. Taip tarptautinės politikos arenoje atsirado nauja dimensija. Ši padėtis pavojinga, iš dalies su Rusiją bendrą sieną turinčių valstybių požiūriu, iš dalies ir Rusijos požiūriu, nes Putinas ir jo žmonės sukūrpavojingą precedentą patys sau.
Kodėl svarbu, kad tarptautinbendrija susivienytų? Rusijos politikai dabar tyli, nes ėmęsi kraštutinių priemonių dabar atsidūraklavietėje, todėl mes turime kuo geriau išnaudoti šį momentą. ES privalo primygtinai reikalauti, kad į Gruziją būtų nusiųstos neutralios tarptautinės taikdarių pajėgos, kurios pakeistų patikimumą ir autoritetą praradusias Rusijos taikdarių pajėgas. Būtina persvarstyti sprendimą dėl supaprastinto vizų režimo taikymo Rusijos gyventojams, kartu galiausiai sušvelninant vizų režimo reikalavimus Gruzijos atžvilgiu. Gruzija yra sudėtinmūsų kaimynystės politikos dalis, todėl mes privalome užtikrinti kuo didesnę paramą atkuriant šią šalį. Ačiū.
Giulietto Chiesa
(IT) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, Saakašvilio avantiūra yra neatleistinai klaidingo manymo, kad Rusija neatsakys karine agresija, kas tikrovėje įvyko, rezultatas.
Dabar Rusija ne tokia, kokia buvo 2000 m., ir ji daugiau neatsisakys savo taktinių ar strateginių pozicijų. Pirmas dalykas, kurį turime padaryti, yra pažvelgti faktams į akis: ši klaida rimtai pakenkEuropai ir jos vienybei. Mes negalime leisti sau pakartoti šią klaidą ir negalime leisti, kad kas nors verstų mus pakartoti ją. Kai kas mano, kad dabar derėtų paspartinti Ukrainos ir Gruzijos įstojimo į NATO procesą, bet aš raginu šiuos žmones pirma labai rimtai pagalvoti, nes toks sprendimas nkiek nepadidins mūsų saugumo, priešingai, saugumui iškils pavojus. Kaip visi dabar įsitikinome, Rusija sureaguos, gal ne panašiomis priemonėmis, bet atsakomųjų priemonių be abejonės ji imsis. Tada netrukus galėsime sulaukti dar didesnės krizės nei rugpjūčio mėn. ir pačiame Europos vidury - Ukrainoje. Būtų išmintinga iš naujo atlikti skaičiavimus, nes jie buvo klaidingi, ir sėsti prie derybų stalo su Rusija abipusiškumo pagrindu ir...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Vytautas Landsbergis
Gerb. pirmininke, užvakar aš ilgai prie pietų stalo kalbėjausi su vienu iš išmintingiausių žmonių Europoje Otto von Habsburgu. Remdamasis savo plačiomis žiniomis apie faktus, jis pasakė, kad Europos vyriausybės yra labai korumpuotos, nes yra gerai žinoma, kad Rusija naudoja naują slaptą ginklą prieš Vakarus - visuotinį kyšininkavimą. Galbūt šiandien įvykusio Tarybos susitikimo metu šis klausimas, susijęs su tamsia Europos politikos kertele, buvo labiau nušviestas.
Jeigu Taryba ir Parlamentas, paskutinės politinio sąžiningumo tvirtovės Europoje, nereikalaus Rusijos nedelsiant atitraukti savo okupacines pajėgas iš Poti miesto ir paties okupanto nustatytos buferinės zonos, virš mūsų silpstančios Europos pakibs grėsmingas politinės katastrofos debesis. Šių zonų labiausiai reikia Rusijai ir Osetijos kontrabandininkams, kad galėtų užkirsti galimybę Gruzijai kontroliuoti tarptautines sienas tarp marionetinės Osetijos ir vis dar nepriklausomos Gruzijos. Sumanymas leisti okupantui iki lapkričio mėn. vyksiančio ES ir Rusijos aukščiausiojo lygio susitikimo pastatyti įtvirtinimus yra visiškai klaidingas ir rodo, kad Otto von Habsburgas greičiausiai yra teisus.
(Plojimai)
Pierre Pribetich
(FR) Gerb. pirmininke, iš mūsų nekantriai laukia įžvalgaus padėties įvertinimo ir ryžtingos pozicijos. Jungtinės Amerikos Valstijos dėl rusų pageidavimų ir šiuo metu vykstančių rinkimų negali imtis visuotinės politinės padėties katalizatoriaus vaidmens šiame Sąjungai kaimyniniame regione.
Mes, Europos Sąjunga, turime unikalią istorinę galimybę sukurti savo užsienio ir saugumo politiką ir plėtoti Europą jos pasiekimų ir patirties pagrindu. Mes negalime praleisti šią galimybę. Vien tik pasmerkdami Rusiją problemos neišspręsime. Net jei paskelbėme Kosovo nepriklausomybę pažeisdami tarptautinę teisę ir tokiu būdu atvėrėme Pandoros skrynią, vis dėlto turėtumėme grįžti prie tarptautine teise ir pagarba žmogaus teisėms grindžiamo sprendimo.
Turėtumėme būti tvirti ir imtis politinių veiksmų. Būtina priimti aiškią, vieningą ir tvirtą poziciją Rusijos atžvilgiu, bet ši pozicija kartu turėtų būti nukreipta į sprendimo suradimą ir partnerystę, nes 2008 m. mes jau turime būti aiškiai apsisprendę dėl santykių su Rusija.
Globojami Europos Sąjungos, mes turėtumėme pasiūlyti surengti regioninę konferenciją, kuri surastų išeitį iš susidariusios padėties ir nutartų dėl partnerysčių ateities. Tik Europos Sąjungos pasiryžimas kalbėti vienu balsu leis mums sumažinti destruktyvų nacionalistinį įtūžį, kuris visada nenumaldomai veda prie karo.
Urszula Gacek
(PL) Gerb. pirmininke, šiandien Taryba pasieksutarimą Rusijos klausimu. Šį pasiekimą galime laikyti tam tikra sėkme, nors daugelis buvo nusivylę tokiu švelniu elgesiu su Rusija. Dabar mes turime palaukti Rusijos reakcijos. Nėra abejonės, kad Rusijos spaudoje bus cituojamos tos mūsų diskusijų vietos, kur Tarybos atstovas ir kai kurie Europos Parlamento nariai kaltino Gruziją. Viešai Maskva griežtai kritikuos Tarybos poziciją, bet neoficialioje aplinkoje ji išreikš savo pasitenkinimą.
Norėtųsi pasakyti tiems Maskvoje, kurie yra prie valdžios vairo - per anksti džiaugiatės. Europa daugiau nebelaiko jūsų patikimu partneriu, kuris laikosi savo žodžio ir gerbia tarptautinę teisę. Europa rimtai svarsto, ar gali būti priklausoma nuo Rusijos naftos ir dujų. Europa šiandien elgiasi su jumis ne per daug griežtai, bet jūsų rėmėjų gretos labai išretėjo.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Mes visi sutariame, kad būtina pasmerkti Rusiją už pilietybės suteikimą, karinį vaidmenį bei Abchazijos ir Osetijos nepriklausomybės pripažinimą. Kartu mes turėtumėme pasmerkti ir Gruziją, nes jos vadovai turėjo iš anksto žinoti, kokią geopolitinę erdvę manevrui jie turės. Mes taip pat sutinkame, kad Gruzijoje turi būti dislokuotos tarptautinės taikdarių pajėgos, bet mes nekalbame apie tai, kokiu pagrindu turėtų būti priimtas ilgalaikis sprendimas, nes pagal Ahtisaario planą Abchazijai ir Pietų Osetijai būtų suteikta tik plati autonomija. Mes kalbame apie viską, tik ne apie nukentėjusias mažumas. Todėl aš manau, kad ne tik konfliktas turi būti įšaldytas, bet ir visais aspektais mūsų mąstymas. Turime surasti ilgalaikį šios problemos sprendimo būdą.
Erik Meijer
(NL) Gerb. pirmininke, daugiausia dėmesio mes skiriame Rusijos karinei intervencijai į Gruziją. Galimas kasetinių bombų panaudojimas ir už ginčijamos teritorijos esančio uosto okupavimas yra priežastys, pagrįstai keliančios pyktį.
Tačiau tai, mano nuomone, netaikoma Pietų Osetijos ir Abchazijos apsaugai. Nuo Sovietų Sąjungos griūties šie du regionai praktiškai nebuvo Gruzijos dalis. Dauguma šių nedidelių valstybių gyventojų jokiomis aplinkybėmis nenorėjo priklausyti Gruzijai, taip kaip Kosovo gyventojai jokiomis aplinkybėmis nenorėjo priklausyti Serbijai. Deja, jei jie priklausytų šioms šalims, jie būtų laikomi tik antrarūšiais piliečiais. Šiems žmonėms lygios teisės ir demokratija taps įmanomu dalyku tik jei bus liautasi diskutuoti jų atsiskyrimo tema ir jiems bus suteikta garantija, kad jokios išorės karinės jėgos jų neužpuls.
Apibendrindamas norėčiau pasakyti, kad turime rimtą pagrindą kritikuoti Rusiją, bet ne už tai, kad ji de facto pripažino šių dviejų mažų valstybių nepriklausomybę. Kosovo atvejis negalėjo likti vienintelis...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Zita Pleštinská
(SK) Paradoksalu, kad įvykiai Gruzijoje rutuliojosi būtent rugpjūčio mėn., kaip ir buvusioje Čekoslovakijoje prieš 40 metų, kai į mano šalį taip pat buvo įsiveržta ir ją daugybei metų okupavo Sovietų armija.
Gerb. kolegos, mes neturėtumėme užmiršti, kad Rusija tokiais savo veiksmais parodė, kad praeities ji neatsisakė. Kaip ir 1968 m., ji net nedvejodama įvedtankus, kad pasiektų savo politinius tikslus. Dar kartą karinjėga destabilizuoja šalis, kurios siekia išsilaisvinti iš Rusijos įtakos. Šiandien tai vyksta Gruzijoje, rytoj jos likimas gali ištikti Ukrainą.
Esu įsitikinusi, kad ES privalo būti dar tvirčiau nusistačiusi prieš Rusiją dėl Abchazijos ir Pietų Osetijos nepriklausomybės pripažinimo. Esu įsitikinusi, kad ES atsakas turi būti intensyvesnis bendradarbiavimas su Gruzija ir ypač Ukraina, ne tik žodžiais, bet ir konkrečiais veiksmais.
Ioan Mircea Paşcu
Gerb. pirmininke, Gruzija nėra tik paprastas tarptautinės politikos epizodas. Tai yra grandininės reakcijos su svarbiomis pasekmėmis pradžia.
Pirma, šie įvykiai byloja apie karinį Rusijos sugrįžimą ir tai turėtų būti atspindėta dabar rengiamoje naujoje Europos saugumo strategijoje.
Antra, šis akivaizdus reconquista kalba apie Rusijos norą panaudoti įgytas naujas jėgas kompensuojant praeito amžiaus paskutiniame dešimtmetyje patirtus nuostolius ir atsimokant už tada patirtą pažeminimą, o ne apie jos norą prisidėti prie ateities pasaulio formavimo.
Trečia, tai išryškina Europos pozicijos silpnumą dėl didėjančio jos priklausomumo nuo Rusijos energijos ir vilkinamo Lisabonos sutarties ratifikavimo.
Ketvirta, tai gali atkurti arba toliau ardyti transatlantinę vienybę.
Penkta, tai rodo, jog būtina stiprinti tarptautinę teisę, tiek konceptualiu, tiek ir jos paisymo požiūriu.
Šešta, tai aiškiai rodo, kad ES turi skirti didesnį dėmesį Juodosios jūros regionui, kuriam reikia daugiau nei sinergijos.
Charles Tannock
Gerb. pirmininke, aš palaikau demokratinę Gruzijos teisę siekti saugumo vakaruose ir nepritariu neproporcingai Rusijos agresijai ir besitęsiančiai Gruzijos okupacijai. ES privalo teikti didesnę pagalbą atkuriant Gruziją, taip pat paspartinti ES laisvosios prekybos sutarties pasirašymą ir supaprastinto vizų režimo įvedimą. Gruzijai taip pat turėtų būti leista siekti visateisės narystės NATO. Dabar neturėtumėme praleisti šios progos ir pasinaudodami ES bendra išorės energijos saugumo politika išsilaisvinti nuo Europos naftos ir dujų tiekimą smaugiančių Maskvos rankų. Vokietija ir Italija kartu su Gazpromu tiesia dujotiekius. Kad būtų užtikrinta pusiausvyra, ES taip pat turėtų remti "Baltosios srovės" dujotiekio tiesimo projektą, kuris sudarys sąlygas tiekti dujas iš Kaspijos jūros į Europą per Gruziją ir Ukrainą - abiejų valstybių vyriausybės remia šį projektą - apeinant Rusiją. Mūsų atsakas, kuris ilgalaikėje perspektyvoje pakirs Gazpromo monopoliją ir nebeleis Rusijai manipuliuoti dujų klausimu kaip ginklu, suduos rimtą smūgį Rusijai.
Jean-Pierre Jouyet
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - (FR) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, kalbėsiu trumpai, nes Bernard Kouchner jau du kartus pasisakė, taip pat žinau, kad ir jūs turite daug darbo.
Šioms diskusijoms artėjant į pabaigą, pirma norėčiau padėkoti jums visiems už nuolatinį dalyvavimą sprendžiant šį klausimą. Priimtos rezoliucijos, tai, kad pirmininkas Saryusz-Wolski sušaukUžsienio reikalų komiteto posėdį rugpjūčio 20 d. ir kad Isler Béguin, kaip ji pati pažymėjo, nuvyko į konflikto regioną ir ne tik padartvirtą viešą pareiškimą ne tik šios institucijos vardu, bet ir Europos Sąjungos vardu, patvirtina Europos Parlamento dalyvavimą sprendžiant šios susidariusios krizės klausimą.
Todėl mane labai nustebino čia išsakytos tam tikros pastabos apie Europos Sąjungą: pirma, kad ji nesureagavo, antra, kad ji buvo bejėgir trečia, kad ji prisiėmsilpnojo poziciją. Jei Europos Sąjunga neturėjo įtakos, jei ji neatliko savo vaidmens šioje krizėje, tai norėčiau sužinoti, kas gi tai padarė? Kas buvo stiprus? Kas laikėsi kariškai ir visais kitais atžvilgiais pasirodgerai? Be Europos Sąjungos, kuri vienintelėmėsi veiksmų, jokios kitos jėgos nemačiau. Būtent šios krizės metu pamatėme Europos Sąjungą naujoje šviesoje kaip partnerį ir jėgą.
Visi turime savo įsipareigojimus. Europos Sąjungai tenka kita atsakomybnei NATO ar JAV. Tačiau remdamasi savo vertybėmis ir priemonėmis - prie šio klausimo aš sugrįšiu vėliau - Europos Sąjunga savo įsipareigojimus įvykdė.
Mums sakoma, kad Rusijos vertybės skiriasi nuo tų, kurias puoselėja Europos Sąjunga, bet kalbant tarp mūsų, tai ne naujiena. Čia jokios sensacijos nėra. Mes žinome, kad Rusijos vertybės skiriasi nuo Europos Sąjungos vertybių. Net jei Rusija ir puoselėtų tas pačias vertybes, vis tiek mums reikėtų atsakyti į tam tikrus klausimus. Visi šie klausimai susiję su tuo, kokius santykius mes norime palaikyti su šia kaimynine valstybe, kokią partnerystę mes norime sukurti su ja, kokį dialogą norime plėtoti, kaip galėtumėme paskatinti Rusiją vykdyti savo pareigas ir prisiimti įsipareigojimus ir kaip galėtumėme nukreipti ją linkme, labiau suderinama su tarptautine teise. Būtent į šiuos klausimus turėtumėme atsakyti. Aš asmeniškai niekada nemaniau, su visa pagarba Rusijai, kad mes puoselėjame tas pačias vertybes, o Rusiją aš pažįstu neblogai.
Trečia mintis, kurią čia visi išsakė, yra ta, kad nepaisant mūsų greitos reakcijos ir viso, ką šiandien padarėme, mes negalime toli pasistūmėti į priekį, nes dabar neturime būtinųjų priemonių, kurias turėtumėme, jeigu Lisabonos sutartis būtų ratifikuota. Ši krizaiškiai parodė, kaip būtina mums turėti šią Sutartį, kaip būtina mums sustiprinti savo užsienio ir gynybos politiką. Kaip kai kurie čia kalbėjusieji teisingai pažymėjo, mes privalome šiuos klausimus išsiaiškinti.
Dabar norėčiau pakalbėti apie Tarybą. Šiandieninis Tarybos susitikimas yra pradžios taškas. Jame nebuvo aptarti visi klausimai, susiję su tuo, kaip Europos Sąjunga galėtų išspręsti šią krizę ir kokie turėtų būti jos santykiai su Rusija. Šiandien buvo tik apžvelgta susiklosčiusi padėtis ir įvertintos Europos Sąjungos ir Rusijos santykių pasekmės. Mums buvo svarbu išsiaiškinti, ar esame vieningi ir galime atlikti aktyvų vaidmenį šioje krizėje.
Šis Tarybos susitikimas parodė, kad esame vieningi, ėmėmės veiksmų ir laikomės tvirtų pozicijų. Norėčiau priminti jums, kad mes pasmerkėme neproporcingą Rusijos reakciją, suteikėme Gruzijai finansinę, humanitarinę, ekonominę ir politinę paramą. Patvirtinome būtinybę stiprinti santykius tarp Europos Sąjungos ir Gruzijos, įgyvendinti šešių punktų konflikto išsprendimo planą, kuris, kaip kai kurie iš jūsų pažymėjo, apima realiai egzistuojantį tarptautinės stebėsenos mechanizmą, ir sprendimą nusiųsti į Gruziją ES ypatingąjį atstovą, kuris byloja apie ES įsipareigojimą šios krizės atžvilgiu. Taip pat patvirtinome būtinybę stiprinti rytinę partnerystę, ypač su Juodosios jūros regiono šalimis ir Ukraina, apie ką buvo aiškiai pabrėžta šiandien padarytose išvadose, ir sukurti tokią energetikos politiką, kuri apimtų didesnę energijos šaltinių įvairovę, užtikrintų didesnę mūsų nepriklausomybę ir būtų geriau organizuota Europos lygmeniu.
Visa tai, apie ką jūs šį vakarą kalbėjote, man yra suprantama. Būkite tikri, kad pirmininkaujanti Prancūzija neužmirš apie visų mūsų norą turėti įvairesnę, labiau nepriklausomą ir geriau organizuotą Europos energetikos politiką. Šiuo atžvilgiu galite visiškai pasitikėti Prancūzija.
Tai pradžios taškas, nes buvo nutarta, kad Europos Sąjungos Tarybos Pirmininkas, Komisijos Pirmininkas ir ypatingasis atstovas rugsėjo 8 d. leisis į svarbią kelionę aplankydami Maskvą ir Tbilisį. Būtent šiame kontekste ir turėtumėme vertinti tolesnius veiksmus, kurių mums būtina imtis.
Galiausiai mes sutarėme dėl to, kad derybos partnerystės susitarimo klausimu turėtų būti atidėtos, kol Rusija atitrauks savo pajėgas į ankstesnes pozicijas.
Būtent todėl šis Tarybos susitikimas yra pradžios taškas. Mūsų tikslas šiandien nebuvo išspręsti visas problemas, bet parodyti mūsų vienybę ir pasiryžimą. Tam mums būtinas Europos Parlamento palaikymas.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijos narė. - (DE) Gerb. pirmininke, esu paskutinkalbėtoja šiuo klausimu, todėl pasistengsiu kalbėti kuo trumpiau, tačiau norėčiau išryškinti tris šių diskusijų aspektus.
Pirma, esu tikra, nereikia net priminti, kad būtent šią dieną, rugsėjo 1-ąją, 1939 m. prasidėjo Antrasis pasaulinis karas. Šiandien minėdami jo metines mes diskutuojame apie naują įsižiebusį karą, bet šį kartą mums, Europos Sąjungai, pavyko labai greitai jį sustabdyti. Mano nuomone, tai labai svarbu. Būtent todėl šios diskusijos buvo tokios ilgos ir apėmplatų klausimų ratą, bet jos taip pat buvo vaisingos. Panašios diskusijos, užbaigtos svariomis išvadomis, vyko ir Taryboje. Mano nuomone, Europos Sąjungos patikimumas ir vieningumas šiuo atžvilgiu atliko svarbų vaidmenį. Kaip minėjau ir kaip pasakeinantis Tarybos Pirmininko pareigas J. P. Jouyet, tai buvo pagrindinis mūsų patikimumo ir Europos Sąjungos vienybės išbandymas, bet mes jį labai sėkmingai išlaikėme.
Kaip girdėjome, pagalba Gruzijai yra svarbi. Minėjome, kad būtina suteikti humanitarinę pagalbą ir paramą atkuriant šalį, ir šiuo atžvilgiu sieksime Parlamento palaikymo. Jau dabar turėčiau jums padėkoti už suteiktą paramą, bet, žinoma, mes dar kreipsimės į jus ir pateiksime tikslesnius skaičius. Tačiau labiausiai man rūpi susitarimas dėl supaprastinto vizų režimo. Be abejo, mes suvokiame, kad šiuo atžvilgiu Gruzija yra diskriminuojama, nes abchazai ir pietų osetai, kurių daugelis turi Rusijos pilietybės pasus, yra privilegijuotoje padėtyje lyginant su gruzinais. Bet aš taip pat norėčiau pažymėti, kad daug atskirų valstybių narių prisidėjo prie to, kad susidartokia padėtis. Tas pats pasakytina ir apie laisvosios prekybos susitarimą. Norėčiau priminti jums, kad mes jau buvome nustatę tris klausimus, susijusius su Europos kaimynystės politikos stiprinimu, bet tuo metu tikrojo visų valstybių narių sutarimo jų atžvilgiu dar nebuvo. Vienas iš šių klausimu buvo mobilumas, kitas - ekonominės partnerystės, o trečiasis klausimas buvo susijęs su saugumo stiprinimu, o tai, be abejo, reiškia, kad ir Rusijos atveju būtina aptarti visus konfliktus, veiksmus ir pasekmes.
Mes stovime ties sankryža, bet tai, kaip rutuliosis įvykiai ateityje, priklauso nuo Rusijos elgesio, nes, kaip šiandien buvo kalbėta, būtent Rusija turi prisiimti atsakomybę už savo veiksmus ir jeigu ji neatitrauks iš Gruzijos savo pajėgų, mes nebetęsime derybų naujo susitarimo klausimu. Rusija turi apsispręsti, ar laikysis reikalavimų, kuriuos šiandien aptarėme. Aš labai tikiuosi, kad rugsėjo 8 d. pavyks surasti tinkamą išeitį iš susidariusios padėties.
Toliau yra dvi pagrindinės pasekmės: kaimynystės politikos išplėtimas, "EKP plius" ar kaip kitaip jį vadinsime, turi būti stiprinamas regioniniu ir dvišaliu lygmeniu, vadinasi, mūsų veikla neturi apsiriboti vien tik Gruzija, ji taip pat turi aprėpti Ukrainą, Moldovą ir kitas šalis. Mes apie tai dažnai kalbame, bet tikiuosi, kad dabar galbūt sulauksime didesnio atskirų valstybių narių palaikymo.
Baigdama norėčiau tarti žodį apie energetikos politiką. Tai dar vienas klausimas, kuris pastarųjų 18 mėn. laikotarpiu man ypač rūpėjo, ir aš galiu patikinti jus, kad ir ateityje mano asmeninis dėmesys šiam labai svarbiam klausimui nesumažės.
Tuo norėčiau baigti savo trumpą apžvalgą klausimais, kurie buvo svarstyti šių ilgų ir labai svarbių diskusijų metu.
(Plojimai)
Pirmininkas
? Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks trečiadienį.
Raštiški pareiškimai (142 straipsnis)
Roberta Alma Anastase
raštu. - (RO) Kaip pranešėja Juodosios jūros regiono klausimu, aš visada primygtinai pabrėžiu, kad neišspręsti konfliktai yra pagrindinis iššūkis regioniniam stabilumui ir kad ES turi užmegzti tvirtus ir glaudžius ryšius su minėtu regionu.
Rusijos veiksmai Gruzijoje yra apgailėtini, kelia pavojų regiono ir Europos stabilumui ir yra visiškai nepriimtini tarptautinei bendrijai.
Todėl būtina, kad ES kuo skubiau pereitų nuo pažadų prie veiksmų ir parodytų savo tvirtumą tiek savo veiksmuose Gruzijoje, tiek ir santykiuose su Rusija.
Tam, kad Juodosios jūros regione būtų užtikrintas stabilumas, ES savo veikloje turi vadovautis trimis pagrindiniais principais.
Pirma, visi sprendimai turi būti priimami vadovaujantis Gruzijos teritorinio vientisumo neliečiamumo principu ir tarptautine teise.
Antra, konfliktų šiame regione valdymo formulturi būti persvarstyta, kad šie konfliktai galėtų būti kuo greičiau išspręsti. Tai reiškia, kad ES aktyviai dalyvaus taikos palaikymo operacijose Gruzijoje, taip pat kitų konfliktų šiame regione, pavyzdžiui, Padnestrės konflikto, valdymo ir išsprendimo procese.
Taip pat ES turi dėti kuo didesnes pastangas, įskaitant Nabuko projekto plėtojimą, kad būtų užtikrintas energijos tiekimo saugumas.
Jean-Pierre Audy  
raštu. - (FR) Gerb. pirmininke, einantis Tarybos Pirmininko pareigas, J. P. Jouyetai ir B. Ferrero-Waldner, visų pirma norėčiau padėkoti savo kolegoms, kurie palaikEuropos Sąjungai pirmininkaujančią Prancūziją ir N. Sarkozy veiksmus šiame sudėtingame tarp Rusijos ir Gruzijos įsižiebusiame konflikte.
Aš sutikčiau su tuo, kad visiems laikams būtų nustatytos buvusios Rytų Romos imperijos sienos su Balkanais ir Kosovu vakaruose ir Kaukazu, Pietų Osetija ir Abchazija šiaurėje. Europinis požiūris turi būti grindžiamas pagarba žmonėms. Atsižvelgiant į tai, kad padėtis Gruzijoje tapo iš tiesų labai rimta, aš siūlau surengti neeilinį Europos Parlamento ir nacionalinių valstybių narių Užsienio reikalų komitetų susitikimą, nes būtent mes, parlamentarai, atstovaujame žmonėms.
Pagaliau tampa aišku, kad 2007 m. pabaigoje Europos Komisijos priimtos "Juodosios jūros sinergijos" iniciatyvos nepakanka. Dabar Sąjungai būtina pasiūlyti iš tikrųjų ambicingą kaimynystės politiką su Juodosios jūros regiono šalimis ir pradėti šios politikos įgyvendinimą nuo laisvosios prekybos erdvės sukūrimo.
Titus Corlăţean  
raštu. - (RO) ES neturi teisės leisti, kad Gruzijos scenarijus pasikartotų ir kituose konfliktų regionuose.
Įvykiai Gruzijoje yra rimtas ES gebėjimo reaguoti į įšaldytus konfliktus buvusioje Sovietų teritorijoje ir dalyvauti sprendžiant juos išbandymas. Būtina, kad Europos Sąjunga apsvarstytų galimybę nusiųsti į Gruziją civilę ES stebėtojų misiją, kuri stebėtų, kaip vykdomi paliaubų susitarimo reikalavimai.
Neproporcingas Rusijos atsakas Pietų Osetijoje turėjo neigiamą poveikį civiliams gyventojams ir infrastruktūrai ir rimtai pažeidtarptautinės teisės principus. Tai akivaizdžiai byloja apie būtinybę sustiprinti saugumą nusiunčiant į Gruziją tarptautines ir nešališkas taikos palaikymo pajėgas.
ES taip pat turėtų rimtai apsvarstyti galimybę užmegzti nuoseklesnį bendradarbiavimą su Moldovos Respublika ir jei Kišiniovas garantuos, kad bus laikomasi tam tikrų demokratinių standartų, suteikti šiai šaliai aiškesnę europinę perspektyvą.
Kad būtų sustiprinti draugiški santykiai ir išvengta bet kokių konfliktinių padėčių, regioninis bendradarbiavimas tarp Juodosios jūros regiono šalių turėtų tapti oficialiai įtvirtintu, pavyzdžiui, sukuriant Juodosios jūros regiono šalių sąjungą, daug aspektų apimančiu bendradarbiavimu.
Dragoş Florin David  
Gerb. Europos Parlamento Pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos nare, kolegos.
Norėčiau pareikšti savo užuojautą tiek Rusijos, tiek ir Gruzijos piliečiams, kurie neteko savo artimųjų šiame beprasmiškame konflikte. Istorijos posūkis lėmtaip, kad dabar kalbu čia kaip Europos pilietis, turintis gilias šaknis Rusijoje ir Gruzijoje, kaip pilietis, kuris jaučiasi Europos įvairovės, bet mažiau jos vienovės dalimi.
Šiame konflikte mes pabrėžiame energetikos padėtį Europoje, Rusijos "imperialistinę" poziciją, Gruzijos nacionalizmą ir diplomatijos stygių, bet užmirštame tai, kad šiame konflikte žuvo žmonės ir žlugo viltys. Aš manau, kad šiandien mums visiems kaip niekada svarbu jaustis diplomatinės ir nacionalinės pusiausvyros principu grindžiamos palankios ir konstruktyvios vienovės dalimi, kad galėtumėme deramai pasirengti pagrindiniams iššūkiams, kurie laukia mūsų ateities kartų.
Baigdamas norėčiau paprašyti Rusijos ir Gruzijos vadovų ir ES Tarybos Pirmininko imtis visų būtinų veiksmų, kad būtų kuo greičiau užbaigtas šis regioninis konfliktas ir vėl pereita prie atviros ir pusiausvyros principu grindžiamos bendradarbiavimo politikos, kuri visų pirma reikalinga žmonėms. Ačiū.
Hanna Foltyn-Kubicka  
raštu. - (PL) Gerb. pirmininke, tapome pastarųjų savaičių įvykių, kai Rusija užpuolnepriklausomą suverenią valstybę, liudininkais. Pamatėme, kaip buvo okupuota teritorija, esanti šimtus kilometrų nuo karo veiksmų lauko, ir kaip buvo sulaužyti Vakarams duoti pažadai.
Aš įsitikinusi, kad Gruzijos europiniai siekiai buvo viena iš Rusijos užpuolimo priežasčių. Kita priežastis buvo Rusijos noras kontroliuoti per Gruziją einančius energijos žaliavų tiekimo maršrutus. Mūsų politinir moralinpareiga yra paremti Gruzijos žmones ir priversti Rusiją suprasti, kad laikai, kai ji galėjo elgtis kaip norinti savo pačios paskelbtoje įtakos sferoje, yra negrįžtama praeitis.
Pastarieji įvykiai labai aiškiai parodė, kad Rusija negali būti patikimu partneriu energetikos srityje. Dėl Rusijos kontrolės naftos ir dujų atžvilgiu tapome Kremliaus įkaitais. Todėl mūsų pagrindinis iššūkis dabar yra tapti nepriklausomais nuo Rusijos žaliavų. Kaip tą pasiekti yra šiuo metu ginčytinas klausimas. Tačiau jei mes ir toliau investuosime į tokius rizikingus sumanymus kaip "Šiaurės srovės" ir "Pietų srovės" projektai, mes atversime Rusijai naujus kelius ir suteiksime jai dar galingesnį įrankį naudoti spaudimą prieš Europos Sąjungą. Atėjus laikui, rusai net nedvejodami juo pasinaudos.
Roselyne Lefrançois  
raštu. - (FR) Visų pirma norėčiau padėkoti pranešėją Jeaną Lambertą už puikią jos darbo kokybę.
Pranešimas, dėl kurio rytoj turėsime apsispręsti, turi dvejopą privalumą tuo požiūriu, kad jame aiškiai nurodomi Dublino sistemos trūkumai ir problemos ir pateikiami konkretūs pasiūlymai, kaip padidinti procedūrų veiksmingumą ir pagerinti prieglobsčio siekiančių žmonių padėtį.
Norėčiau pabrėžti kelis pranešime numatytus dalykus, kurie, mano nuomone, yra esminiai: būtinybsustiprinti prieglobsčio siekiančių asmenų teises ir užtikrinti, kad šių teisių vienodai būtų paisoma visoje ES teritorijoje; tai, kad prieglobsčio siekiantys asmenys gali būti sulaikomi tik jei nėra kitos išeities ir kad toks sprendimas turi būti deramai pagrįstas; būtinybužtikrinti geresnį prašymų suteikti prieglobstį skirstymą, nes pagal šiuo metu galiojančią sistemą valstybėms narėms, esančioms prie ES išorės sienų, tenka neproporcingai didelnašta; būtinybimtis priemonių prieš valstybes nares, kurios negeba užtikrinti nuodugnaus ir objektyvaus šių prašymų išnagrinėjimo, ir galiausiai susijungimo su šeima svarba ir "šeimos nario" sąvokos išplėtimas įtraukiant į ją visus artimus giminaičius.
Marian-Jean Marinescu  
raštu. - (RO) Didžiausiais šiandienio Tarybos susitikimo pasiekimas yra valstybių narių vienybė.
Mes negalime leisti, kad vėl sugrįžtų šaltojo karo laikai. Rusijos Federacija turi gauti vieningą signalą iš ES: ji privalo gerbti šalių suverenitetą ir teritorinį vientisumą, laikytis jos pasirašytų tarptautinių konvencijų ir susitarimų nuostatų ir atitraukti savo karines pajėgas iš įšaldytų konfliktų regionų, taip pat atsisakyti energijos tiekėjo galia grindžiamos užsienio politikos.
Ši valstybių narių vienybturi būti išlaikyta ir tolesniuose Sąjungos veiksmuose formuojant bendrą energetikos politiką naujų transportavimo maršrutų sukūrimo pagrindu, kad galima būtų naudoti skirtingus nei dabar energijos tiekimo šaltinius, plėtojant veiklos kryptis Juodosios jūros regione, kad būtų padidinta šio regiono svarba geostrateginiu ir saugumo požiūriu, taip pat aktyviai kuriant ir propaguojant naujus įšaldytų konfliktų šiame regione išsprendimo mechanizmus.
Šiame kontekste yra visiškai būtina persvarstyti kaimynystės politiką. Tokios šalys kaip Ukraina, Moldova ir Gruzija turi būti įtrauktos į nuoseklų ir paspartinto proceso mechanizmą, kuris, jei bus įvykdyti būtinieji reikalavimai, galėtų paskatinti būsimąją šių šalių narystę ES.
Péter Olajos  
raštu. - (HU) Gruzija - laisvės iliuzija?
Mes visi žinome, kad Gruzija nėra tikroji Gruzijos ir Rusijos karo priežastis. Mano kolegos ir šiandien Briuselyje susirinkę valstybių ir vyriausybių vadovai žino, kad šiandien svarsto klausimą dėl galimų sankcijų.
Vidury mūsų darbo siekiant glaudesnės Europos Sąjungos integracijos Gruzijos ir Rusijos karas buvo kaip perkūnas iš giedro dangaus, priminęs mums, kad net XXI a. sprendimai priimami naudojantis jėga.
Per artimiausius septynerius metus Rusija ginklams ir savo kariuomenės plėtojimui gali išleisti 190 mlrd. dolerių. Ji nepabijos dislokuoti savo kariuomenės, modernizuotos naudojant pinigus, gautus už naftą ir dujas - 2008 m. rugpjūčio mėn. įvykiai jau yra to įrodymas.
Kaip vengrui, kuris kažkada buvo priverstas tapti Rusijos imperijos piliečiu, man ypač sunku daryti tokią išvadą. Rusija tebekelia pavojų, kuris įsiskverbį mūsų kasdienybės sąmonę ne tik energijos kainų, bet ir į Gruziją įsiveržusių tankų kolonų pavidalu.
Kartu aš tikiu, kad mano kolegoms Parlamente ir tiems, kurie šiandien dalyvauja Europos aukščiausiojo lygio susitikime, yra aišku, kad ne taika Gruzijoje, Ukrainoje ar Vakarų Europoje šiame konflikte su Rusija atsidūrpavojuje. Mes turime pasirinkimą sukurti pagrindą ir nustatyti akcentus ateities dialogui duodami bendrą ir ryžtingą ES atsaką arba mums teks taikytis prie labai pasipūtėliškos Rusijos užsienio politikos.
Tos valstybės narės, kurioms prieš dvidešimt metų teko kęsti Sovietų priespaudą, žino, ką reiškia šis pavojus, kokios ideologinės formos jis bebūtų. Todėl naujųjų valstybių narių vadovų yra morališkai įsipareigoję apsaugoti savo rinkėjus nuo didėjančios išorės grėsmės.
Toomas Savi  
raštu. - Gerb. pirmininke, Rusijos agresija prieš Gruziją privertpasaulio visuomenę suabejoti Tarptautinio olimpinio komiteto sprendimu surengti 2014 m. žiemos olimpines žaidynes Rusijos mieste Sočyje. Sočis yra prie pat Juodosios jūros tik 20 mylių atstumu nuo Rusijos Federacijos ir Abchazijos sienos, t. y. visai arti konflikto zonos.
Bet mane neramina ir kitas aspektas. Kaip ir Pekine, statant olimpinėms žaidynėms skirtus objektus yra griaunami gyventojų būstai. Pavyzdžiui, buvo nugriautas visas kaimas pavadinimu Eesti-Aiake, reiškiančiu Estijos sodą, kurį prieš 120 metų įkūr36 estų šeimos, migravusios į Kaukazo regioną iš Rusijos imperijos ir gavusios ten žemės sklypus.
Seniausioje šio kaimo dalyje Rusijos valdžios stato tribūnas, kurios bus naudojamos tik 14 dienų, kol vyks olimpinės žaidynės. Yra žinių, kad šioms šeimoms išmokama kompensacija yra daug mažesnnei joms suteiktų žemės sklypų rinkos kaina.
Tokie pasipiktinimą keliantys veiksmai pažeidžia prigimtinę nuosavybės teisę ir todėl turėtų būti pasmerkti.
Esko Seppänen  
raštu. - Gruzijos prezidentas Michailas Saakašvilis, kurį opozicija kaltina balsavimo rezultatų klastojimu ir stambaus masto korupcija, ateidamas į šį postą išjudino ekstremalaus nacionalizmo nuotaikas ir pažadėjo, kad privers Rusijos atžvilgiu palankiai nusiteikusius Pietų Osetijos ir Abchazijos gyventojus tapti gruzinais.
Jungtinės Amerikos Valstijos buvo geriausiu Gruzijos sąjungininku, nors ir Izraelis nebuvo jos atžvilgiu blogai nusiteikęs. Jungtinės Amerikos Valstijos nusiuntį Gruziją 130-170 kariuomenės instruktorių, dar per 100 instruktorių atkeliavo iš Izraelio. "Gynybinio skydo" bendrovės, teikiančios Izraelio prieš Libaną pralaimėto karo antiherojaus generolo Galo Hirscho vadovaujamas karines paslaugas, instruktorių sąrašuose buvo kareivis kodiniu vardu Iike Tomer. Šio kareivio žodžiais, pagal Izraelio standartus kareiviai beveik neturėjo jokios kompetencijos, o karininkai buvo labai vidutiniški. Anot jo, buvo aišku, kad tokios kariuomenės siuntimas į karą buvo nelogiškas žingsnis. Iš tiesų, šis nelogiškas ir neprotingas agresyvus veiksmas sąlygojo visišką juokdariškos Saakašvilio kariuomenės pralaimėjimą.
Palikę savo sunkią karinę amuniciją rusų dalinių rankose kareiviai chaotiškai ir karštligiškai pabėgo į Tbilisį. Tokie "drąsūs žygdarbiai" nenusipelnEuropos Parlamento palaikymo. Juos palaiko JAV neokonservatyvūs Gruzijos lobistai, vadovaujami Randy Scheunemanno, kandidato į prezidentus Džono McCaino patarėjo užsienio politikos klausimais. Jam mokėjo ir McCainas, ir Saakašvilis. Per 18 mėnesių iš Gruzijos jis gavo 290 000 JAV dolerių. Tačiau aš sutinku, kad Rusijos reakcija buvo per stipri.
Csaba Sógor  
raštu. - (HU) Anot kai kurių žmonių, ši krizKaukaze prasidėjo nuo prezidento Bušo kalbos Rygoje 2005 m., kai jis paskelbė, kad būtina pasirašyti naują Jaltos susitarimą. Jis lygiai taip pat galėjo pasakyti, kad būtina pasirašyti nauja Trianono sutartį, nes daugelio mažų tautų ir šalių nelaimės prasidėjo ne nuo Antrojo pasaulinio karo, bet nuo tada, kai buvo pasirašyta Trianono taikos sutartis, pasibaigusi Pirmuoju pasauliniu karu. Tuometinio JAV prezidento Vilsono rekomendacija dėl tautų laisvo apsisprendimo taip ir liko tik svajone.
Šiandien krizės Kaukaze atžvilgiu žmonės kalba apie galingų jėgų interesus, apie naftą ir karą, bet jie labai nedaug užsimena apie Kaukaze gyvenančių tautų laisvo apsisprendimo teisę. PagrindinES užduotis tokiose konfliktinėse padėtyse yra parodyti pavyzdį. Iš visų ES valstybių narių tik vienuolikoje nacionalinėms mažumoms yra užtikrinta vienokios ar kitokios formos autonomija. 11 valstybių narių sudaro 41 proc. visos Europos Sąjungos.
Mes turime siekti, kad pavyzdinės politikos nacionalinių mažumų klausimu būtų laikomasi visose ES valstybėse narėse - mums reikia turėti ne 40, bet 100 proc.! Europos Sąjunga su savo pavyzdine politika nacionalinių mažumų klausimu taip pat galėtų imtis veiksmingesnių veiksmų ir Kaukaze.
Daniel Strož  
raštu. - (CS) Nuo pat diskusijų apie Kosovo nepriklausomybės pripažinimą pradžios mes bandėme įspėti, kad toks žingsnis atlaisvins įvykių spiralę ir turės neigiamų pasekmių, galinčių padaryti žalą, kurią net sunku prognozuoti.
Net Čekijos parlamente CPBM išreišknepritarimą tam, kad Čekija pripažino Kosovo nepriklausomybę. Tie, kurie žaidsu ugnimi, neturėtų dabar stebėtis, kad apdegsavo pirštus kitoje pasaulio vietoje, ypač atsižvelgiant į tai, kad jų partneriu buvo tokia probleminasmenybkaip prezidentas Michailas Saakašvilis.
Tinkamas sprendimas, kurį turėtumėme priimti šioje padėtyje, yra stebėti, kaip laikomasi tarptautinės teisės nuostatų, kas ypač svarbu tokiai mažai valstybei kaip Čekija, kuri turi savo istorinę patirtį. Laikytis tam tikros politikos, galinčios išprovokuoti bet kokią fobiją, tokioje padėtyje būtų tiesiog neteisinga ir pavojinga.
Kai kurių NATO valstybių narių reakcija ir santykių su Rusija pokytis turi būti sugretintas, pavyzdžiui, su Rusijos vaidmeniu kovojant su tarptautiniu terorizmu ir taip pat, pavyzdžiui, su tuo faktu, kad 70 proc. Afganistane esančioms ekspedicinėms pajėgoms būtinų išteklių yra tiekiama per visą Rusijos Federacijos teritoriją. NATO būstinėje puikiai apie tai žinoma.
Padėtis bus išspręsta ne griežtomis kalbomis ir gestais, bet racionaliomis derybomis susėdus prie apvalaus stalo.
József Szájer  
raštu. - (HU) Nuo to laiko, kai Varšuvos pakto pajėgos sutriuškino buvusią Čekoslovakiją ir nuvertvyriausybę, kuri nustatsau užduotį padaryti komunistų diktatūrą demokratine, praėjo keturiasdešimt metų. Deja, socialistinVengrija kartu su Sovietų įtakoje esančiomis valstybėmis taip pat atliko savo gėdingą vaidmenį šioje operacijoje, tokiu būdu pasitarnaudama necivilizuotam ir imperialistiniam Maskvos despotizmui. Mes prašome slovakų ir čekų atleidimo.
Mums, vengrams, tai ypač skausminga, nes prieš 12 metų iki šių įvykių, 1956 m., Sovietų kariuomenpanašiai paskandino kraujyje Vengrijos revoliuciją. Užgniauždama Prahos pavasario judėjimą, Maskva davsuprasti, kad gali elgtis kaip tinkama savo įtakos sferoje, kurią Antrojo pasaulinio karo pabaigoje pavogiš Europos, ir kad imperialistinis Sovietų Rusijos cinizmas ir veidmainystneturi ribų.
Yra tik vienas ginklas prieš tai - tvirtas ir ryžtingas piliečių teisių ir demokratinio nacionalinio suvereniteto gynimas ir veiksmai prieš agresiją. Tai būtina, kad demokratinEuropa šiandien tebegalėtų turėti aiškią misiją!
Andrzej Jan Szejna  
raštu. - (PL) Manau, kad vertindami konfliktą tarp Rusijos ir Gruzijos turime būti labai apdairūs.
Nėra abejonės, kad įsiverždama į Gruzijos teritoriją Rusija pažeidtarptautinės teisės principus. Aš griežtai smerkiu tokią neproporcingą Rusijos reakciją. Tačiau nereikėtų užmiršti, kad ir Gruzijos puskalta, nes ji pradėjo karinius veiksmus. Griebimasis tokių veiksmų niekada negali būti tinkama išeitis sprendžiant ginčą.
Europos Sąjunga buvo paprašyta atlikti labai svarbų tarpininko vaidmenį šiame konflikte. Manau, Sąjunga pasielgteisingai pasmerkdama Rusiją už Pietų Osetijos ir Abchazijos nepriklausomybės paskelbimą. Gruzijos suverenitetas ir jos teritorinis vientisumas turi būti gerbiami.
Mano požiūriu, atsižvelgiant į esamą padėtį, būtina, kad Europos Sąjunga nusiųstų į Pietų Osetiją savo taikdarių ir stebėtojų misiją.
Esama padėtis byloja apie būtinybę užmegzti su Juodosios jūros regiono šalimis dar glaudesnį bendradarbiavimą.
Aš balsavau už tai, kad būtų priimtas bendras pasiūlymas dėl rezoliucijos padėties Gruzijoje klausimu.
Marian Zlotea  
raštu. - (RO) Manau, labai svarbu, kad šiuo subtiliu momentu Europa parodytų esanti vieninga ir laikosi suvienytos pozicijos konflikto Gruzijoje atžvilgiu.
Tačiau mes turime ir toliau teikti pagalbą atkuriant nukentėjusius Gruzijos rajonus, remti pasitikėjimą stiprinančias priemones ir regioninio bendradarbiavimo plėtojimą. Kartu yra būtina, kad Europa paspartintų Europos energetikos projektų, pavyzdžiui, Nabuko projekto darbą.
Net jei didžiausias dėmesys yra nukreiptas į Gruziją, atsižvelgiant į geografinę Azerbaidžano padėtį, manau, taip pat turėtumėme nepamiršti būtinybės sukurti ES ir Azerbaidžano partnerystę, kad būtų paremti ir galėtų būti tęsiami ES energetikos projektai.
Norėčiau pabrėžti, kad įšaldytus konfliktus Juodosios jūros regione galima išspręsti tik tarptautinės teisės pagrindu ir jos ribose, laikantis šalių teritorinio vientisumo ir jų suvereniteto visoje teritorijoje, taip pat sienų neliečiamumo principo.
Aš palaikau Tarybos poziciją, numatančią Europos Sąjungos pasirengimą įsipareigoti atsiųsti savo atstovus į konflikto vietą ir remti visas pastangas užtikrinant taikingą ir ilgalaikį konflikto Gruzijoje išsprendimą. Aš tikiu, kad norimų rezultatų pasieksime tik dialogo ir derybų būdu.
