Bendrosios žemės ūkio produktų rinkos organizavimas ir konkrečios nuostatos dėl tam tikrų žemės ūkio produktų, susijusių su nacionaline pieno kvota (debatai) 
Pirmininkas
Toliau darbotvarkėje numatytas Elisabeth Jeggle pranešimas, kuris bus skaitomas Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto vardu, dėl Tarybai pateikto siūlymo pakeisti nuostatą (ET) Nr. 1234/2007, kurios pagrindu organizuojama bendroji žemės produktų rinka, ir dėl konkrečių nuostatų, susijusių su tam tikrais žemės ūkio produktais (viena CMO nuostata), atsižvelgiant į nacionalines pieno kvotas - C6-0015/2008 -.
Iztok Jarc
Pirmininkas. - (SL) Pirmiausia noriu pasakyti, kad pirmininkaujančioji valstybnardžiaugiasi pono Jeggle pranešimu dėl pasiūlymo didinti pieno kvotą; mes manome, kad tai konstruktyvus ir proporcingas indėlis į debatus, kurie jau tęsiasi kelias savaites.
Atsižvelgiant į palankias rinkos sąlygas, kurias Europos Komisija pasiūlsavo pranešime, arba analize, nuo kitų kvotos metų, t. y. 2008 m. balandžio 1 d., nacionalinės pieno kvotos bus padidintos 2 %.
Pieno kvotos nėra vien procentinis dydis - tai platesnproblema, susijusi su bendrosios žemės ūkio politikos peržiūra. Todėl Taryba neapsiribojo šiuo klausimu, o tuo pačiu metu pradėjo išsamesnius debatus viso bendrosios žemės ūkio politikos paketo būklės patikrinimo klausimais.
Turiu pasakyti, kad Taryboje ir Parlamente kilo labai panašių minčių ar dvejonių dėl šio pasiūlymo. Pavyzdžiui, buvo juntamas didesnis perspektyvumo ir stabilumo poreikis pieno sektoriuje. Buvo susirūpinta teritorijomis, turinčiose mažesnį ūkininkavimo potencialą, kur nėra daug alternatyvų, galinčių pakeisti tradicinę pieno produkciją. Kita vertus, Europos ūkininkai buvo skatinami pasinaudoti pranašumais, kuriuos siūlo tarptautinės ir Europos rinkos plėtra.
Nepaisant šios problemos sudėtingumo, esame įsitikinę, kad pavyks rasti racionalius atsakymus ir sprendimus, tikrinant bendrosios žemės ūkio politikos būklę. Dar noriu paminėti, kad Taryba palaiko Parlamentą, kuris siūlo Komisijai parengti bendrą, ilgalaikę strategiją, kitaip tariant, strategijos siūlymą Europos pienininkystės sektoriui. Manome, kad svarbiausioji strategijos dalis turėtų būti taip vadinamas švelnus perėjimas prie pieno kvotų panaikinimo, kad būtų nekliudoma saugiai pereiti prie labiau į rinką orientuotos pienininkystės politikos ir aiškesnių šio sektoriaus perspektyvų.
Pabaigoje Taryba ketina kreiptis į komisiją, prašydama išnagrinėti visas atitinkamas priemones, leidžiančias to pasiekti. Tačiau manome, kad Komisijos siūlymas nuo kitų kvotos metų 2 % padidinti kvotą turi būti laikomas paketo dalimi, ir kad būtina atitinkamai apsvarstyti kitas dalis, vykdant bendrosios žemės ūkio politikos būklės patikrinimą.
Taip pat noriu pasakyti, kad siūlymas bus įtrauktas į žemės ūkio ir žvejybos tarybos sesijos, kuri vyks kitą savaitę, darbotvarkę. Tikiuosi, kad jis bus įtrauktas. Todėl, jei sąlygos tenkins, vykdyti bus galima pradėti dabartiniais kvotos metais, t. y. 2008 m.
Pabaigoje leiskite padėkoti visiems, dalyvavusiems šio pranešimo svarstyme, ir visų pirma pranešėjui. Manome, kad tai racionalūs ir pagrįsti pastebėjimai. Ačiū už pastangas.
Mariann Fischer Boel
Komisijos narė. - Pone Pirmininke, manau, kad tai pirmininkaujančiosios valstybės narės nuopelnas, kad žemės ūkio ministras šiandien dalyvauja šioje labai svarbioje diskusijoje.
Iš pradžių kalbėsiu tradiciškai: padėkosiu Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetui ir ypač pranešėjui už tikrai konstruktyvų pranešimą dėl siūlymo kitais kvotos metais, prasidedančiais 2008 m. balandžio 1 d. 2 % didinti pieno kvotos sistemą, kaip teigministras.
Daugelis žmonių ragino Komisiją palengvinti labai sudėtingą situaciją pienininkystės srityje. Taryboje valstybių narių dauguma skatino Komisiją svarstyti pasiūlymą dėl kvotų didinimo. Europos Parlamento sprendimas dėl kylančių maisto kainų , patvirtintas 2007 m. spalio mėn., taip pat reikalavo, kad kaip būtinąją priemonę Komisijos komisija panaudotų siūlymą laikinai padidinti pieno kvotas. 2007 m. gruodžio mėn. Komisija pateikrinkos apžvalgos ataskaitą, kuri parodė, kad pienininkystės produktų paklausa didėja ir didės ateityje.
Jūsų pranešime taip pat patvirtinama, kad būtina kurti didinti galimybes pagaminti daugiau pieno. Manau, kad visi sutiks, jog Komisijos siūlymas yra tikrai apdairus ir aiškus, pateiktas numatant pasekmes visose valstybėse narėse. Ar galiu pastebėti, kad jūsų pataisose nenumatyta, kad visą dėmesį reikia skirti perspektyvoms ir lygiaverčiai ūkininkų padėčiai?
Jei bus priimta pataisa dėl savanoriško valstybių narių apsisprendimo 2 % padidinti kvotą, tai sukels kai kurių keblumų. Visų pirma, manau, visi turime sutikti, kad siekiame didesnės orientacijos į rinką ir didesnio produktyvumo. Todėl aš manau, kad gamintojui turi būti suteikta galimybrinktis, ar reikia gaminti daugiau pieno. Manau, visi sutinkame ir dėl to, kad pienininkystės sektoriaus ūkininkams reikalingos perspektyvos - kvotų sistemos aiškumas dėl jų tiekiamos produkcijos - todėl nemanau, kad savanoriškai diegiama sistema galėtų pasitarnauti.
Valstybės narės gali nutarti ne taikyti kvotos, bet palikti ją nacionaliniame rezerve. Tai gali būti išeitis, bet aš raginu valstybes nares paskirstyti kvotą, nes manau, kad tai tinkamiausias sprendimas.
Pataisa, siūlanti išbalansuoti kvotą kvotos metų pabaigoje, nėra nauja idėja. Iš tiesų į tai Komisija atkreipderamą dėmesį, nes tokia teorija kai kuriose valstybėse narėse būtų galima lengviau naudoti kitose valstybėse narėse neišnaudotą kvotą. Bet visi turime sutikti, kad teorija yra viena, o praktika - visai kas kita.
Visų prima manau, kad tai sukelia neaiškumo pieno gamintojams. Tokiu atveju jiems teks spėti, kaip keisis situacija gamybos metų pabaigoje ir atsižvelgiant į tai stengtis spręsti su gamyba susijusius klausimus, tačiau tik kitais metais jiems pavyks išsiaiškinti, ar tai produktai taikomi išlyginamieji mokesčiai, ar ne. Manau, kad tai nėra pranašumas priimant sprendimus pienininkystės ūkyje. Akivaizdu, kad pieno gamyba reikalauja didelių investicijų, o mes verčiame ūkininkus kurti perspektyvią sistemą, kol 2015 m. bus panaikintos kvotos.
Antra, kam tai naudinga? Nereikia sakyti, kad tai pelninga tik nedidelei valstybių narių grupei. Tai jau politinproblema. Svarbiausia yra tai, kad bus privilegijuoti tie gamintojai, kurie jau padidino savo kvotas - tie, kurie pagamino per daug, - o ne tie, kurie stengėsi laikytis kvotų sistemos apribojimų. Todėl neaišku, ar pavyks sukurti didesnę pieno pasiūlą rinkoje.
Trečia, manau, kad einama bendrosios žemės ūkio politikos komplikavimo keliu. Nerimą kelia tai, kad bus nepaprastai sunku diegti taisykles šioje srityje, o aš nepritariu dar sudėtingesnei sistemai, kai liko tik septyneri metai, po kurių kvotų sistema bus panaikinta.
Apibendrindama noriu pasakyti, kad džiaugiuosi, jog sutariame dėl būtinybės plėsti Europos pienininkystės sektoriaus galimybes, kad pakiltų našumas. Man ir visoms valstybėms narėms tai yra labai svarbus politinis signalas, kad žemės ūkio komitetas vieningai pasirinko šią kryptį, po to, kai išgirdome labai prieštaringas nuomones šios diskusijos pradžioje. Todėl nuoširdžiai sveikinu pranešėją su šiuo pasiekimu. Tikiuosi, kad man pavyks taip pat sėkmingai dirbti Taryboje.
Elisabeth Jeggle
pranešėja. - (DE) Pone Pirmininke, Komisare, Tarybos Pirmininke, ponios ir ponai, kaip jau sakyta, Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetas vieningai atmetKomisijos pasiūlymą didinti pieno kvotas 2 %. Tai sudaro 2,8 mln. tonų. Manome, kad šis sprendimas labai skubotas, nelankstus, be to, netinkamas dabartinėje situacijoje, ypač atsižvelgiant į rinkas. Pagal 2003 m. nutarimus, kvotos nuo šių metų balandžio 1 d. šiaip ar taip turi būti padidintos 0,5 % 11 valstybių narių - tai reikštų papildomų 700 000 tonų pieno Europos Sąjungoje.
Intensyvūs svarstymai su mano kolegomis iš žemės ūkio komiteto rodo, kad nebus išrasta jokios panacėjos ar tinkamo būdo toliau tęsti debatus. Išgirdome labai skirtingų nuomonių visais klausimais - bet kokio kvotų didinimo idėja atmetama visiškai arba siūloma didinti 5 %. Vis dėlto pavyko pasiekti kompromiso, atsižvelgiant į visų grupių nuomones, ir jis buvo priimtas vieningai - neprireikatskiro balsavimo ar susilaikymo. Todėl noriu padėkoti visoms valstybėms narėms už konstruktyvų bendradarbiavimą.
Priimtas kompromisas apima du esminius aspektus. Komisare, jūs pasisakėte. Tuo klausimu aš turiu kitokią nuomonę.
Visų pirma, kalbu apie Europos balansavimo mechanizmo, pagal kurį dabartinių nacionalinių kvotų neatitikimai gali būti kompensuojami ES lygiu, sukūrimą. Tai nebus biurokratiška, o gamintojai už kvotų perviršį bus baudžiami tik po balansavimo.
Antra, nuo balandžio 1 d. valstybės narės gali nuspręsti savanoriškai didinti nacionalines kvotas 2008/2009 kvotos metams. Reikalingas lankstumas, o ne tvirtumas! Šis kompromisas reikš, kad jau taikomos kvotos bus naudojamos efektyviau. Didesnį potencialą turinčioms valstybėms narėms taip pat siūloma galimybnaudoti Europos kvotų struktūrą kartu su bendrąja Europos vidaus rinkos sistema.
Komisare, visada akcentuojate, kad dabartinpieno kvotų sistema bus panaikinta 2015 m. Tačiau vien tik tiesinis kvotų didinimas nesudarys "švelniam nusileidimui", kurį žadate, tinkamų sąlygų. Siūlau prisiminti, kokie pieno ežerai telkšojo anksčiau! Todėl žemės ūkio komitetas nedviprasmiškai svarst(kaip ir pieno minipaketo atveju), pieno fondo įkūrimo galimybes, kad pavyktų sutaupyti iš išlaidų, kurias lemia pienininkystės sektoriaus reformos. Manome, kad tik taip įmanoma įgyvendinti šį įžvalgų skatinimą ir užtikrinti viso sektoriaus apaugą. Toks mechanizmas itin aktualus pienininkystės sektoriaus ūkininkams ne tokiuose palankiuose regionuose ir srityse, kurios paverstos ganyklomis. Todėl prašau jūsų, Komisare, įtraukti šį Europos Parlamento pageidavimą kaip konkrečią įstatymų efektyvumo tikrinimo sąlygą.
Manome, kad nepakanka taikyti 69 straipsnio, nes jis nėra aiškiai apibrėžtas iš praktinės pusės, ypač, kai tai siejasi su minėtuoju sektoriumi. Be to, išties ciniška, kad Aukštas pareigas užimantis Komisijos pareigūnas susirinkusiems ūkininkams praneša, kad jie neturi skųstis vėl ženkliai krintančiomis gamintojų kainomis, nes tenka taikytis su 27 centų už litrą pieno. Tai nepagarba teisėtiems profesijos interesams, kurios aš, kaip Parlamento narė, demokratiją laikanti aukščiausia vertybe, negaliu toleruoti!
Czesław Adam Siekierski
PPE-DE grupės vardu. - (PL) Pone Pirmininke, esu įsitikinęs, kad pieno kvotų didinimas 2008/2009 kvotos metais nekelia grėsmės ES pieno rinkos stabilumui ir pieno kainos labai nepakils. Galėtume tikėtis didesnio augimo, bet išklausę ponios Jeggle ir kirų EP narių argumentų, nutarėme palaikyti tarpinių pataisų paketą, kuriame kalbama apie 2 % savanorišką didinimą.
Iš spaudoje pateiktos informacijos aišku, kad Komisaras palaiko siūlymus, kad nuo 2010 m. metinės kvotos būtų padidintos tik 1 % - tai taip vadinamas švelnus nusileidimas. Tai greičiausiai konservatoriškas požiūris, nors Komisaras, kaip žinome, yra liberalas, tačiau grįžkime prie reikalo. Viena vertus, žemos kvotos riboja ES pieno pramonės plėtrą, nes mažėja konkurencingumas ir eksporto potencialas. Kita vertus, ūkininkams tai teikia stabilių pajamų garantiją.
Ateityje toliau diskutuosime, koks sprendimas geriausias.
(Pirmininkas pertraukia kalbėtoją)
Rosa Miguélez Ramos
PSE grupės vardu. - (ES) Pone Pirmininke, tiesa ta, kad labai mažos kainos, kurias metų metus mokėjome Europos pieno gamintojams, sukėlnemažą grėsmę sektoriuje. Dėl to sektoriuje buvo nutraukta nemažai veiklos, ypač kai kuriuose regionuose, pvz., mano - Galicijoje, - be to, labai sumažėjo strateginiai pieno rezervai, kurie yra pagrindinbūtinybė.
Norėčiau pasakyti, kad nuo 2007 m. rinkos plėtra buvo teigiama, todėl gamintojai gali šiek tiek atsipūsti ir netgi investuoti į savo ūkius, kas iki tol buvo neįsivaizduojama. Kaip teigiama Komisijos pranešime, galime kalbėti apie dvi geras naujienas šioje srityje: teigiamos ateities perspektyvos reiškia, kad rinkai reikės pateikti papildomą pieno kiekį, todėl šiais metasi siūloma padidinti 2 %. Nuo pat pradžių pritariau šiam pasiūlymui, Komisare.
Pritariau šiam siūlymui ir stengiausi dirbti kartu su pranešėju, pone Jeggle, nes akivaizdu, kad ne viskas pasakoma ir kai kurie Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nariai nemanys, kad reikia palaikyti šį Komisijos teikiamą pasiūlymą.
Tačiau kiek suprantu, Parlamentas, kaip teigėte, neturėtų varžyti tų gamintojų, kurie nutars pritarti rinkos paklausai. Todėl būtent aš, pritariant poniai Jeggle, pasiūliau padaryti šią priemonę savanoriška.
Kaip ponia Jeggle minėjo, Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitete pranešimas buvo priimtas vieningai. Kaip pranešėjas minėjo, iš tikrųjų pastebimas nepakankamas kvotos naudojimas ES lygiu, tačiau šis nepakankamas naudojimas jokiu būdu nėra vienodai pasiskirstęs tarp visų valstybių narių, to negalima pasakyti ir apie produkcijos deficitą, kaip matyti iš teorinio suvartojimo.
Paprasčiausiai įsivaizduokite, kad mano šalyje, Ispanijoje, mums skirtos produkcijos kiekis sudaro 6,1 milijono tonų, o teorinis suvartojimas yra 9 milijonai tonų. Reikia pasakyti, kad todėl Ispanijoje juntamas didžiausias deficitas, tenkantis gyventojui per metus, palyginus su visomis Europos Sąjungos šalimis.
Todėl, pono Goepel pranešime mes prašėme ateityje kvotas suderinti ne tiesinio augimo priemonėmis, kaip teigiama šiuo metu teikiamame pasiūlyme, bet atsižvelgiant į tai, kad egzistuoja praraja tarp dabartinės struktūros ir tokios, kuri turėtų būti sektorius pagrindas, kaip sakėte, kad būtų galima konkuruoti ir dalyvauti rinkoje. Atsižvelgiant į tai, Komisare, norėčiau paklausti, ar svarstote su suderinimo mechanizmu ir švelniu nuleidimu susijusią galimybę sukurti atskirus modelius kiekvienai valstybei narei.
Noriu labai aiškiai pasakyti, kad manau, jog pieno gamyba turi būti tinkamai palaikoma visoje Europoje. Kalbant apie kvotas, reikia pasakyti, kad prieš teigdami, jog šiuo metu rengiamės jas panaikinti ir jos išnyks, turime pagalvoti apie jų socialinį ir ekonominį vaidmenį apsaugant trapias ekonomikas. Daugelyje regionų pieno gamyba, kaip žinote, yra vienintelžemės ūkio pasirinktis, todėl ši sistema padėjo...
(Pirmininkas pertraukia kalbėtoją)
Niels Busk
ALDE grupės vardu. - (DA) Pone Pirmininke, Komisare, Pirmininke, pranešėja, ponia Jeggle, vėl atliko nuostabų darbą, už ką noriu jai padėkoti. Europos pieno gamintojai šiuo metu prisiima didelį iššūkį, atsižvelgdami į didelę pieno produktų paklausą ypač iš Tolimųjų Rytų. Tai labai aiški problema. Tuo pačiu metu gamybos ekonomika yra pakirsta didelių pašarų kainų, nes ES draudžia pašarų importą, kurio reikia konkuruojančioms valstybėms. Jei nenorime žlugti, turime dabar leisti didinti kvotą. Jei lauksime iki 2015 m., kai tikimasi, kad kvotos bus panaikintos, neišnaudosime unikalios galimybės, suteiktos Europos pieno pramonei.
Mano grupsveikintų liberalesnę Europos pieno gamybos politiką, rinkos ekonomiką ir laisvąją konkurenciją, o kvotų sistema yra tam trukdo. Gamybą padidinus bent 2 %, o vėliau dar kartą nustačius, ar reikia toliau didinti kvotas, bus remiama ir palaikoma tvirta, perspektyvi Europos pieno gamybos pramonė, be to pavyks švelniai pereiti prie kvotų sistemos panaikinimo, apie kurį buvo pranešta 1983 m. - atsitiktinai kaip apie pereinamojo laikotarpio susitarimą - tikintis pieno miltelių ir sviesto gamybos plėtros. Laimei, to nebėra - šiuo me-*tu rinkai reikia daugiau pieno produktų. Suteikime Europos pieno gamintojams galimybę tuo pasirūpinti.
Alyn Smith
Verts/ALE grupės vardu. - Pone Pirmininke, neišsiskirdamas iš kitų noriu pasveikinti pranešėją, atlikusį rimtą darbą, kurį, manau, verta laikyti dalimi paveikslo, demonstruojančio, kaip pavyks užtikrinti stabilią Europos ūkininkų ir augintojų padėtį.
Kalbėsiu apie du dalykus. Mes palaikome ir sveikiname Komisijos pasiūlymą iki 2015 m. panaikinti kvotas. Tačiau norime, kad būtų sukurta gamybos kontrolės sistema, ir nepritariame pranešimo teiginiui, kad valstybėse narėse turi funkcionuoti savanoriško taikymo mechanizmas. JK teko stebėti tokį savanorišką moduliaciją, kurios ūkininkai, žinoma, visiškai nelaiko savanoriška, todėl iš esmės su tuo nesutinkame. Netikime, kad yra prasminga nesimetriškai mažinti reguliavimą.
Kadangi teko stebėti gerokai liberalesnę ir laisvesnę pieno produktų rinką, noriu akcentuodamas pasakyti Komisijos kolegoms, kad ilgainiui viena iš didžiausių problemų taps konkurencijos įstatymas, nustatantis kaip ūkininkai turi sudaryti ilgalaikes privačias sutartis, problemos kils ir dėl kai kurių gamintojų ir pirkėjų piktnaudžiavimo, ypač pieno produktų rinkoje. Bet apskritai tai yra rimtas darbas ir iš esmės mes su džiaugsmu jį palaikome.
Dimitar Stoyanov
(BG) Pieno produktų gamybos sąlygos Bulgarijoje yra pavyzdys, įrodantis, kad Europos Sąjungos ekonominsistema nėra ideali.
Kvotų didinimas nėra relevantiškas, nes 30 % karvių Bulgarijoje nudvėsbadu per pirmuosius ES narystės metus. Tai lėmdidelES sukelta infliacija ir nauji nuostatai, kvotos bei didesnės pašarų ir kuro kainos.
Kiek laiko dar turi praeiti? Tikriausiai prireiks poros metų, kad šalyje, iš kurios kilo jogurtas, Lactobacillus bulgaricum tėvynėje neliktų nvienos gyvos karvės narystės ES dėka.
James Nicholson
Pone Pirmininke, visų pirma pritariu rekomendacijai, susijusiai su savanoriška 2 % 12-ai mėnesių skirta priemone, kurią pranešėjas šiandien pateikė. Manau, kad toks požiūris yra pamatuotas.
Nepritariu minčiai, kad reikia neriboti gamybos, nes netikiu, kad taip pavyks išspręsti problemas. Pažiūrėkime, kaip plėsis rinka per kitus 12 mėnesių. Tada galėsite grįžti kitais metais, iš naujo pažvelgti į situaciją ir susiformuoti gerokai išsamesnį vaizdą. Visi kalba apie kvotų "švelnų nuleidimą", bet niekas negali pasakyti, koks jis bus. Tai žodis, kurį vartojame - jį vartojo Pirmininkas ir Komisaras, - bet apie ką mes iš tiesų kalbame kai galvojame apie 2013 m.? Žinau, kad dar yra laiko, bet nemažai pienininkystės sektoriaus ūkininkų šiuo metu iš tiesų nežino, kaip susiklostys situacija iki to laiko?
Nepaisant to, kad pienininkystės sektoriaus pajamos per 2007 m. neįtikėtinai pasikeitė, negalime garantuoti, kad tai tęsis amžinai. Būkime atviri. Komisija prie to neprisidėjo. Mes, politikai, prie to neprisidėjome. Tai lėmne kurios nors šalies vyriausybir net ne pienininkystės sektorius. Tai lėmpasaulio rinkos jėgos, dėl kurių pakilo rinkos kaina - nutiko būtent taip. Dėl grūdų kainų kaina pakilo. Tačiau turime suprasti, kad per ateinančius 12 mėnesių dėl aukštų grūdų, trąšų, energijos, stambiųjų pašarų kainų nemažai papildomų pinigų, skirtų pienininkystės sektoriui, iš tikrųjų bus skirta šioms papildomoms išlaidoms.
Todėl nesižavėkime tikėdami, kad viskas atrodo taip džiuginančiai ir pienininkystės sektoriuje viskas vyksta sklandžiai - taip nėra. Papildomi 2 % yra pakankamas kiekis. Bet aš sutinku su Komisaru - nereikia dar labiau komplikuoti situacijos. Tegul gamintojui būna paprasčiau. Pieno ir pieno produktų ūkio sektorius bet kurioje Europos vietoje yra nedidelės šeimos ūkio struktūros pagrindas ir mes turime jį palaikyti.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Pone Pirmininke, Komisare Fischer Boel, pieno kvotos didinimas 2 %, kaip siūloma pranešime, turės įtakos daugeliui valstybių narių. Vengrijos tai nepaveiks, nes čia naudojama tik 70 % pieno kvotos paskirstymo, bet mes vis tiek esame solidarūs su tokiomis valstybėmis narėmis kaip Lenkija ir kitos, kurioms reikia padidinti pieno kvotą. Turime ruoštis ne vien kvotos didinimui, bet ir visiško pieno kvotos režimo panaikinimui 2015 m., kaip siūlo Komisaras, todėl reikia sukurti paramos mechanizmus, kurie bus tikra pagalba, skatinant kokybišką pieno gamybą. Kai kuriose šalyse ypatingų sunkumų kelia nepakankamai išvystytos technikos ir technologijų sritys. Todėl būtų gerai, jei Bendrijos ištekliai būtų naudojami, siekiant skatinti technologijų plėtrą tokios šalyse kaip Vengrija ar kitose naujose valstybėse narėse, kurios negalėjo naudoti visos joms paskirtos kvotos. Didinant kvotą taip pat svarbu diegti naujoves žemės ūkio sektoriuje. Pašarinių žemės ūkio kultūrų kainų augimas sukelia problemų, o ypač daug keblumų kelia tai, kad nei Komisaras Fischer Boel, nei kas nors kitas negali jų išspręsti; pvz., Vengrijos pieno apdirbimo pramonpriklauso ne pieno gamintojams ir dėl to jie atsiduria konkurenciškai nepalankioje padėtyje. Ačiū už dėmesį.
Margrete Auken
(DA) Pone Pirmininke, kaip Komisaras žino, Danijoje visuotiniai debatai labai nepalankūs žemės ūkio subsidijų atžvilgiu. Puikiai žinome, kad jei norime gaminti pieną Europoje, tai turi būti siejama su dirbtinai aukštomis kainomis ir konkurencijos iš trečiųjų šalių apribojimu. Tokios sąlygos lėmperprodukciją, kurią mes siekiame paversti norma per kvotų sistemą. Neminėsiu visų dėl to kilusių nesėkmių, tik pasakysiu, kad jei Komisija nori didinti kvotas, atsižvelgdama į didėjančią paklausą, to, žinoma, nepakanka. Kvotas būtina visiškai panaikinti, būtina atsisakyti iškreiptos rinkos. Todėl būtina vykdyti nuoseklią bendrosios žemės ūkio politikos reformą ir mokėjimus panaikinti žymiai greičiau, nei tai daroma šiuo metu. Rinką būtina tinkamai liberalizuoti - toks turi būti pagrindinis reformos tikslas. Be to, galime išsiaiškinti, ar yra galimybių nuolat remti pasirinktus nedidelius regionus, kuriuose yra puikios pieno gamybos sąlygos, nepaisant ekonominės situacijos. Liberalizacija turi būti ES žemės ūkio politikos dalis. Tai politika, kuri aplinkos darninimui taiko bendrosios rinkos sąlygas, o besivystančioms šalims užtikrina laisvą prieigą prie ES rinkos lygiomis teisėmis. Reikia dar nemažai nuveikti, kad galėtume didžiuotis ES žemės ūkio politika.
Albert Deß
(DE) Pone Pirmininke, Komisare, Pirmininke, aš taip pat noriu padėkoti Elisabeth Jeggle, už puikų darbą rengiant pranešimą. Dabartinkvotų sistema galios iki 2015 m. Tiksliau, ji galios dar septynerius metus ir kelias dienas. Aš manau, Komisare, kad dabar netinkamas metas 2 % didinti pieno kvotą.
Viską suprasčiau, jei kvota būtų 2 % didinama naujose valstybėse narėse, nes pieno produktų suvartojama mažiau nei vidutiniškai ES. Komisare, aš jus gerbiu, bet manau, kad Komisijos pasiūlymai yra klaidingi. Per kelis pastaruosius mėnesius mūsų pienininkystės sektoriaus ūkininkai pirmą kartą per daugelį metų galėjo džiaugtis tinkama pieno kaina. Mūsų pienininkystės sektoriaus ūkininkai, kurie melžia karves rytais ir vakarais, 365 dienas per metus - 366 dienas šiais metais - nusipelngauti didesnes pajamas, nei pastaraisiais metais.
Kvotos didinimas lems milžinišką spaudimą pieno kainoms, o jis ir taip juntamas, nors kvota dar nepadidinta. Kalbame apie "švelnų nusileidimą", kuris, mano nuomone, yra pieno gamintojų akių dūmimas. Nebus jokio "švelnaus nusileidimo" - įsitikinsime, koks jis "šiurkštus", kai paaiškės tikrieji su kvotomis susiję Komisijos ketinimai. Tikiu, kad Komisijoje yra tokių hoelgaardų ir rasmussenų, kurie tiki, kad būtina sustabdyti staigų pieno kainų kritimą. Negalima leisti išeiti jiems sausiems.
Net be jokių didinimų, turime problemų, todėl būtina tam priešintis čia. Bavarijos apygardos CSU nariai rytoj balsuos prieš pranešimą, nes jie nepritaria didinimui. Mes nesame nusiteikę prieš Elisabeth Jeggle, mes prieš kvotų didinimą.
Bogdan Golik
(PL) Pone Pirmininke, visų pirma noriu padėkoti savo kolegei poniai Jeggle už milžinišką darbą rengiant šį pranešimą. Tai, apie diskutuojame šiandien, aš kalbėjau prieš trejus metus, kai pradėjau dirbti Europos Parlamente. Tris metus kalbėjome, kaip svarbu didinti pieno kvotas naujose Europos Sąjungos valstybėse narėse, išlyginti neteisingą ir neproporcingą šių kvotų pasiskirstymą atskirose šalyse, plėsti gamybą ir visų pirma eksportą, o visų svarbiausia - nesudaryti kliūčių tiems ūkininkams, kurie nori plėsti gamybą ir gaminti gerą europietišką pieną.
Esminiai mano poziciją, kurios laikiausi tris metus, patvirtinantys argumentai pateikti Komisijos pranešime tarybai "Rinkos perspektyva pienininkystės sektoriuje", kuriame pranešama apie pozityvias tendencijas pasaulinėje pieno rinkoje. Atskiroms šalims skirtos pieno kvotos nepakankamai išnaudotos. Viena vertus, jei kvotos bus 2 % didesnės, tai nebūtinai reikš, kad pieno bus pagaminama daugiau visuose regionuose. Vis daugiau ES ūkių atsisako gaminti pieną, nes laiko tai per sunkiu darbu. Todėl tose šalyse, kurios nori jį gaminti kvotas reikia padidinti ne 2 %, o 5 %, tuo labiau, kad atsiras daugiau klientų visame pasaulyje, ypač Azijoje, ir bus didesnEuropos pieno produktų paklausa.
Astrid Lulling
(DE) Pone Pirmininke, nuomonės dėl pieno kvotų skiriasi. Tas pats vyko ir Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitete, kuris vis dėlto vieningai priėmkompromisą. Todėl jei Europos Parlamentas nori nusiųsti signalą Komisijai ir Ministrų Tarybai, reikia nepamiršti, kad ūkininkų ir jų atstovų nuomonės vis dar skiriasi.
Kai kurie jaučiasi galį priimti 2 % didesnes kvotas ir yra pasirengę "švelniam nusileidimui" prieš kvotų panaikinimą. Jie nori turėti galimybę plėstis ir efektyviau išnaudoti savo produktyvumo potencialą, nes ES ir pasaulinės rinkos siūlomos galimybės dėl vis didėjančios paklausos yra labai palankios. Kiti bijo, kad padidėjus pagaminamo pieno kiekiui, produktų kainos, kurios tik pastaruoju metu tapo tinkamos, ims kristi.
Nuomonės skiriasi ir dėl Europinio suderinimo, kurį siūlo žemės ūkio komitetas. Ar tai nerodo, kad yra naikinama nacionalinpieno kvotų sistema, kai visoje Europoje tiekiamo pieno kiekis yra 3 milijonais tonų mažesnis. Ar nepavyks pasiekto tikslo, jei sumažinsime išlyginamąjį mokestį ir padidinsime pieno kvotas? Kuris pienininkystės sektoriaus ūkininkas drįstų žaisti Pokerį tokiose šalyse kaip Liuksemburgas, kuriose išlyginamasis mokestis 2006-2007 m. bus dar kartą taikomas prie kvotų? Kadangi savanoriškas kvotų didinimas 2 % 2008-2009 m. kvotos metasi yra kompromiso dalis, galiu jį palaikyti.
Man ypač džiugu girdėti pranešėjo prašymą sukurti pieno fondo struktūros pertvarkos programą. Manau, kad labai svarbu išanalizuoti, kokį poveikį pieno kvotų didinimas turės ekonominei, socialinei ir ekologinei sritims, be to, netrukus reikės patikti vartotojų veiksmų ataskaita, tai skatina apsvarstyti konkrečius pieno gamybos faktorius tokiuose nepalankiuose regionuose kaip Liuksemburgas, kuriuose sąlygos gamybai nepalankios.
Pieno sektoriui turi būti toliau tiekiami planuoti pinigai. Taip pat būtina išaiškinti, kad gamintojų kainos, kurios ilgainiui tapo tinkamesnės, turėjo labai nedaug įtakos didėlėms maisto produktų kainoms. Čia visada įtakos turi platintojai ir dominuojantys maisto produktų gamybos kompleksai.
Katerina Batzeli
(EL) Pone Pirmininke, iš pradžių noriu padėkoti poniai Jeggle ir visiems koordinatoriams, kurie iš tiesų stengėsi sukurti balansą itin aktualioje su pieno kvotomis susijusioje srityje, ir juos pasveikinti, nes tai yra strategija ir kurios Europos gyvulių veisėjai ir ūkininkai tikisi radikalių pokyčių.
Komisare, labai daug vilčių teikia tai, kad susidūrusi su pieno produktų tiekimo ir paklausos pokyčiu, Komisija reagavo pakeisdama vieną iš pagrindinių nuostatų ir 2007-2008 m. laikotarpiu 2 % padidino nacionalines kvotas. Noriu akcentuoti, kad visiems priimtina, jog Komisija demonstruoja tokį lankstumą, spręsdama klausimus, susijusius su žemės ūkio produktų, ypač maisto, rinkos plėtra, tuo labiau, kad kalbama apie laikotarpį, kai dėl krizės tarptautinėje rinkoje gyvulių veislininkystsektoriuje tenka spręsti plėtros problemas.
Tačiau iš principo tokios krizės padarinių panaikinti neįmanoma, taikant tas pačias priemones ir strategijas įvairaus pobūdžio ir skirtingo masto gyvulių veislininkystės operacijoms. Todėl atsižvelgdama į diskusiją, į noriu akcentuoti, kad Komisija ir Taryba turi iš naujo išnagrinėti su riebumu susijusius klausimus, kad pavyktų išvengti konkurencijos iškreipimo dėl šalių, kuriose propaguojamas mažas riebumo lygis.
Maria Petre
(RO) Pirmiausia noriu padėkoti pranešėjai už atliktą darbą ir pastangas, siekiant rasti kompromisą šioje itin aktualioje srityje.
Kaip Europos Parlamento deputatiš naujos valstybės narės manau, kad padidinimas 2 % yra pranašumas, nors tikėjomės daug daugiau procentų, ypač tose valstybėse narėse, kuriose yra žemos pieno kvotos ir produkcijos nesuvartojimas. Pieno kvotų didinimas nėra pieno produktų rinkos stabilumo garantas.
Noriu pasakyti, kad tai, kad 2 % didinamos kvotos, iš tikrųjų reikš, kad bus gaminama 0.8 % daugiau pieno bendruomenės lygiu. Taip pat tikiu, kad turime palaikyti dabartinę kvotų sistemą, kad būtų skatinama dabartinių ūkių plėtra ir naujų ūkių atsiradimas. Kalbant apie bendrosios žemės ūkio politikos reformą, spendžiant kvotų klausimus vartojamas terminas "švelnus nusileidimas", kuris reiškia laipsnišką kvotų panaikinimą.
Norėdama panašiai išsireikšti, turiu sakyti, kad naujosios valstybės narės, ypač Rumunija ir Bulgarija, kurios įstojo į Sąjungą 2007 m. sausio 1 d., kurioms teko "nutraukti" staiga, bus nelengva "nuėmimo" procesus prilyginti "švelniam nusileidimui". Jei šis pasiūlymas nebūtų priimtas, Rumunijai skirta kvota išsektų metų viduryje kaip 2007 m., o tai ne skatintų, o visiškai užkirstų kelią mūsų ūkininkų projektų kūrimui. Tikiuosi, kad plenarinės sesijos balsavimas dėl šio pranešimo bus toks pat tvirtas, kaip ir balsavimas žemės ūkio komitete.
Gábor Harangozó
(HU) Ačiū, Pone Pirmininke. Komisare, ponios ir ponai, pasinaudodamas proga noriu pasveikinti ponią Jeggle, parengusią puikų pranešimą, ir padėkoti už sunkų darbą, kurį teko atlikti. Nėra jokių abejonių, kad Europos Sąjunga turi atitinkamai reaguoti į visuotinį paklausos augimą, kuris lėmženklų pieno kvotos padidinimą. Galbūt siūlymas 2 % didinti kvotą, kuris kiekvienoje valstybėje narėje turi pradėti galioti nuo 2008 m. balandžio mėn., leis šiam Europos Sąjungos sektoriui pasinaudoti galimybe, kurią suteikia visuotinpaklausa. Vis dėlto, pieno kvotų klausimą būtina išspręsti, nesukuriant kitos susijusios problemos.
Noriu akcentuoti turime ne tik siekti patenkinti realią rinkos paklausą ir išplėsti siūlomų produktų asortimentą, bet taip pat gerinti gamintojų sąlygas, kurios jau dabar yra komplikuotos. Todėl turime užtikrinti, kad atitinkamas dėmesys bus kreikiamas į kvotų didinimo poveikį aplinkai, įtaką gamybai, ypač, jei tai susiję su parama gamintojams ne tokiuose palankiuose regionuose. Norint garantuoti sėkmingą vidaus rinkos mechanizmą, būtina užtikrinti, kad kaina būtų tinkama gamintojams ir vartotojams. Nepamirštant, kad 2015 m. kvotų sistema bus panaikinta, jau dabar turime galvoti, kaip padėti gamintojams, kad jų verslas būtų efektyvus ir pelningas. Ačiū už dėmesį.
Béla Glattfelder
(HU) Ačiū. Didinti pieno kvotas dabartinės rinkos sąlygomis yra skubota ir rizikinga dėl dviejų priežasčių. Viena vertus, rinkos perspektyva nėra tokia palanki, kaip mano Komisija. Dabartinplėtra aiškiai rodo, kokių problemų kils padidinus kvotą. Europos vartotojai jautriai reagavo į pieno produktų kainų kilimą. Kai kuriose šalyse suvartojimas sumažėjo 10-30 %, be to, sumažėjo pieno miltelių importas iš Kinijos. Todėl pvz., Vengrijoje pieno pirkimo kaina per pastarąsias savaites nukrito 10-20 %. Pagrindinviso to priežastis, turbūt, yra ta, kai kyla kitų maisto produktų kainos, o mėsos produktų kainos nekito, vartotojai baltymų poreikį tenkina vartodami mėsos, o ne vis brangstančius pieno produktus.
Tuo pačiu metu daugumoje valstybių narių nemaža pieno kvotos dalis yra nepanaudota. Kvotos didinimas tų valstybių narių gamintojams neleis pasinaudoti turimomis galimybėmis; tose valstybėse kvotos padidinimas gali iš tiesų sukelti gamybos sumažėjimą, nes kvotą išnaudojančios valstybės narės iš jų supirks joms reikalingus gyvulius.
Todėl kol kas kvotos didinti nereikia. Palaukime, ir pažiūrėkime, kas nutiks. Jei bus nustatytas ilgalaikis kainų kilimas ir paklausos didėjimas, šį klausimą turėsime aptarti iš naujo.
Miroslav Mikolášik
(SK) 2006/07 kvotos metų duomenys rodo, kad nesuvartojama 1,9 milijono tonų pieno ES lygiu, o 18 valstybės narės iš 27 gamina mažiau nei leidžia nacionalinkvota.
Europos Komisija tikisi, kad 2007/08 kvotos metais bus nesuvartota 3 milijonai tonų pieno. Kita vertus, klausimas, susijęs su kvotos didinimu 2 %, yra diskutuotinas. Sutinku, kad būtina apsvarstyti visas galimybes, atsižvelgiant į jų pritaikymą, itin didelį dėmesį skiriant į jų poveikį ekonominei, socialinei ir biudžeto situacijoms.
Mano nuomone, naujosios valstybės narės turi gauti didesnes subsidijas - 2 %, kaip siūloma, - kad nesijaustų diskriminuojamos dėl praeities, nes visi žinome apie didesnę paklausą ir aukštesnes kainas.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Pone Pirmininke, mano kolega narponia Jeggle pristatgerą pasiūlymą didinti pieno kvotas. Jų didinimas ir ES lygio balansavimo sistemos sukūrimas pageidaujamas, atsižvelgiant į situaciją pieno rinkoje ir pienininkystės sektoriaus ūkininkų padėtį.
Matant šią situaciją kyla klausimų. Kodėl Europos Komisija taip vangiai reagavo į poreikį didinti pieno kvotas? Ar ketinama ginti ES gamintojų interesus ir garantuoti jiems saugumą nustatant tokią minimalią pieno kainą, kuri garantuotų pelną visiems ES gamintojams ir užtikrintų, kad pirkimo kaina nebus žemesnuž gamybos? Ar Komisija įsivaizduoja, koks nesubalansuotas pieno gamybos santykis tarp senų ir naujų valstybių narių?
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Pone Pirmininke, Komisare, prieš porą savaičių keturi su puse tūkstančių pienininkystės sektoriaus ūkininkų iš visų Europos kampelių suplūdo į Briuselį. Susivieniję jie suformavo Europos pieno tarybą ir dabar reikalauja palankių kainų.
Vokietijoje įtaka jau juntama. Gamintojų kainos sudarmaždaug 40 %, o dabar vėl juntamas tam tikras spaudimas. Todėl pienininkystės sektoriaus ūkininkai reikalauja, kad būtų vykdoma apimtimi pagrįsta rinkos politika. Ar galite patikėti, kad jei šis judėjimas plėsis, jei jis paveiks žemės ūkio politiką, 2015 m. Komisija politiškai sugebės atsispirti šio judėjimo reikalavimams didinti arba vėl taikyti lanksčią pieno kvotų sistemą?
Jim Allister
Pone Pirmininke, man, kaip ir daugeliui šiuose Rūmuose, kelia nerimą pieno kvotų didėjimas. Manau, kad dabar yra tinkamas metas užduoti pagrindinius klausimus, nepamirštant, kad Europai būdinga perprodukcija ir yra susiklosčiusi subkvotų situacija, - kodėl iš tikrųjų reikia didinti kvotas? Šiais metais tikimasi trijų milijonų tonų perprodukcijos, tad kam taip skubėti?
Be to, kalbant apie taip dažnai minimą "švelnų nuleidimą", ypatingą dėmesį reikia kreipti į regionus, kuriuose sukurta struktūra ir vykdoma strategija aprūpinti kitus regionus, kuriuose pagaminamas ribotas kiekis - tokius regionus, kaip mano paties rinkimų apygarda, kuri aprūpina Airijos Respubliką. Vartodami terminą "švelnus nusileidimas", turime sukurti ilgalaikę strategiją, pritaikytą tokiems regionams kaip šis.
Mairead McGuinness
Pone Pirmininke, įdomu, ką galvoja gamintojai, klausydami šių debatų - jie labai sudėtingi. Sveikinu ponią Jeggle, puikiai pasidarbavusią, kad pavyktų pasiekti konsensuso. Tačiau tie, kurie junta šią savaitę susiklosčiusią situaciją, žino, kad "švelnaus nusileidimo" sėkmpriklauso nuo vyraujančių tendencijų - nvienas nežinome, kaip situacija pakryps kitais metais.
Manau, kad kvotos didinimas 2 % (savanoriško apsisprendimo priimti arba ne teisę paliekant gamintojams, o ne valstybėms narėms) leis ištirti rinką ir mes turime tai padaryti. Atskiriems gamintojams 2 % nėra daug.
Nerimo kelia tai, (galbūt Komisija itin daug dėmesio skyrbalansavimo mechanizmui) kad gamintojai yra per daug apmokestinami, tuo tarpu kai valstybės narės nenori didinti gamybos. Šį argumentą jau girdėjome iš kitų kolegų, todėl būtina imtis veiksmų.
Pagaliau PPO klausimas gali sukelti...
(Pirmininkas pertraukia kalbėtoją)
Neil Parish
Pone Pirmininke, noriu labai padėkoti poniai Jeggle, parengusiai darnų, sudėtingą pranešimą. Taikydama posakį "su baime maža laimė", noriu pasakyti, kad reikia būti drąsesniems. Pieno kvotos panašios į virimą itin aukštoje temperatūroje: Temperatūros neįmanoma išlaikyti iki galo, o tada staiga išjungti, nes paprasčiausiai įvyks sprogimas. Labai atvirai kalbu apie tai, ką reiškia "švelnus nusileidimas" - iki 2015m. kvotos turi būti ženkliai padidintos, todėl labai džiaugiuosi šiais 2 %.
Komisijai ir Tarybai noriu pasakyti, kad 2010 m. būsime kur kas drąsesni. 2 % yra daugiau nei 1 %, todėl verta tikėti, kad pieno kvotų atveju tikrai įvyks "švelnus nusileidimas". Daug metų jauni ūkininkai ir nauji dalyviai juto apribojimus. Dabar galime suteikti galimybę pagaminti tiek, kiek nepavyko. Pagaliau, pasaulinpieno produktų prekyba plečiasi...
(Pirmininkas pertraukia kalbėtoją)
Agnes Schierhuber
(DE) Pone Pirmininke, su pieno produktais susijęs klausimas yra labai delikatus, todėl noriu kuo nuoširdžiausiai padėkoti poniai Jeggle, pasiūliusiai efektyvų kompromisą. Būtų ypač džiugu, jei pieno kvotų didinimas valstybėse narėse būtų savanoriškas. Tačiau noriu paminėti kai kuriuos aspektus. Visi, kurie nuolat kalba apie kylančias maisto produktų kainas, kaip priežastį didinti kvotas, arba perprodukciją, pamiršta, kad pienininkystės sektoriaus ūkininkai negauna net 30 % pardavimo kainos parduotuvėse. Manau, reikia tai aptarti.
Be to, svarbu ir tai, kad pieno gamybą galima ir toliau plėtoti kalnuotuose regionuose ir ne tokiose palankiose srityse, nes neretai tai yra vienintelten galima gamybos forma. Reikalinga speciali programa. BRK><BRK>
Esther de Lange
(NL) Nesakydama padėkos žodžių iš karto prisipažinsiu, kad pritariu siūlymui 2 % didinti kvotą. Aš asmeniškai labiau pritarčiau 3 %, nes Europos Komisija pripažįsta, kad 2 % praktiškai galima prilyginti 1 %, be to, ne visos šalys visiškai išnaudoja savo kvotas, tačiau bet kuriuo atveju pritariu ponios Jeggle kompromisui - 2 %.
Europos Komisijai noriu pasakyti, kad nėra per anksti, nes 2006 m. pasaulinėje rinkoje mus pralenkNaujoji Zelandija. Padidėjo paklausa, todėl buvo galima išnaudoti galimybes, bet mes negalėjome to padaryti, nes buvome ribojami kvotų sistemos. Ši sistema suvaidino tam tikrą vaidmenį, bandant išvengti perprodukcijos, bet dabar, kai paklausa padidėjo, turime sukurti kitą sistemą, leidžiančią išnaudoti šias rinkos galimybes. Todėl aš irgi negaliu toleruoti, kad tikrinant būklę tikimasi keturių 1 % padidinimų. Mano nuomone, tikrasis švelnus nusileidimas reikštų daugiau nei 1 %. Išdrįskime tai padaryti.
Iztok Jarc
Pirmininkas. - (SL) Visų pirma noriu pasveikinti visus, dalyvavusius debatuose. Kaip visada Parlamente, jie buvo labai sudėtingi ir įvairūs, be to, nustatėme visas problemas ir skirtumus, egzistuojančius tarp valstybių narių.
Noriu akcentuoti, kad pirmininkaujančioji valstybnarir, žinoma, Europos Parlamentas, tikrai skirs pakankamai laiko, kad šį pasiūlymą apsvarstytume visais aspektais. Jei įsitikinsime, šio siūlymo sąlygos priimtinos, nepamiršdami Europos Parlamento pasirinkimo, šis 2 % didinimas bus taikomas nuo kitų kvotos metų, t. y. nuo 2008 m. balandžio 1 d.
Tačiau noriu priminti, kad tai nebus pabaiga debatams dėl pienininkystės sektoriaus ateities Europos Sąjungoje. Be jokių abejonių, klausimą išsamiai svarstysime ir toliau, atsižvelgdami į taip vadinamo bendrosios žemės ūkio politikos būklės patikrinimo struktūrą.
Garantuoju, kad pirmininkaujančioji valstybnartvirtai apsisprendtęsti debatus ir siekti bendro tikslo, t. y. - ir aš tai patvirtinu - subalansuotos ilgalaikės Europos pienininkystės sektoriaus strategijos.
Dar kartą dėkoju už dalyvavimą šiuose debatuose ir reiškiu ypatingą padėką pranešėjai.
Mariann Fischer Boel
Komisijos narė. - Pone Pirmininke, manau, kad po šiandienos diskusijos niekam nekyla abejonių, kad pieno produktų gamybai tenka labai svarbus vaidmuo bendrosios žemės ūkio politikos kontekste. Atrodo, kad šiandien buvo galima rinktis iš skirtingų nuomonių - nuo nulinio didinimo iki daugiau, nei siūlome mes. Manau, tai rodo skirtingą valstybių narių situaciją ir reaguodama į pono Parish pastabas galiu pasakyti, kad tikriausiai todėl ir stinga drąsos. Tačiau dienos pabaigoje būtina rasti kompromisą tarp įvairių nuomonių.
Noriu šiek tiek pakomentuoti kai kuriuos iškeltus klausimus. Didinant kvotas valstybės narės gali laisvai nuspręsti, ar paskirstyti jas gamintojams, ar palikti kaip nacionalinį rezervą. Manau, kad verta paskirstyti. Valstybės narės gali suteikti specialias teisias jauniems ūkininkams ir tiems, kurie nukentėjo, turėdami mokėti kainas dėl kvotų.
Manau, kad norint didinti nuo balandžio 1 d., būtina nustatytas fiksuotą procentą visose valstybėse narėse. Jei dabar pradėsime diskutuoti dėl konkrečių skaičių ar didinimo procento skirtingose valstybėse narėse, prasidės ginčai, kurie tęsis mėnesių mėnesiais. Todėl susitarkime, kad dabar diskutuojame apie 2 % visuotinį padidinimą. Aš iš tikrųjų nemanau, kad mūsų nuomonės dėl tolesnių veiksmų iš esmės skiriasi. Manau, galime nustatyti tikslą, tačiau gali kilti nesutarimų tarp Komisijos ir Parlamento sprendžiant, kaip tą tikslą pasiekti.
Manau, visi sutariame, kad sektoriaus negalima palikti pavojuje. Būtent todėl pasiūliau "švelnų nusileidimą". "Švelnus nusileidimas" reiškia, kad kvotas didinsime kasmet ir stengsimės palaikyti tokią situaciją, kad panaikinus kvotų sistemą 2015 m., netektų patirti staigaus kainų kritimo per vieną naktį - taip nutiktų, jei nieko nedarytume. Todėl manau, kad pasirinkome tinkamą ir priimtiną požiūrį. Nesuprantu, kaip Europoje gali būti tokių regionų - kalnuotų, pažeidžiamų - kuriuose visiškai panaikinus kvotų sistemą kiltų grėsmtolesnei pieno gamybai. Todėl tikrindami būklę būsime pasirengę ieškoti tiems regionams tinkamų sprendimų. Manau, tinkamiausia priemonyra 69 straipsnis, numatantis valstybėms narėms galimybę netaikyti dalies tiesioginio mokėjimo ūkininkams, o naudoti tose konkrečiose srityse.
Nemanau, kad struktūrinpieno fondo pertvarka būtų efektyvus sprendimas. Iš kur gauti pinigų? Kiek pinigų gautume? Kaip paskirstytume tuos pinigus skirtingoms valstybėms narėms? Manau, kiltų per daug su šiuo fondu susijusių klausimų, o pinigų suma ribota. Turėtume imti juos iš savo biudžeto, o tada kiti žemės ūkio sektoriaus gamintojai turėtų mokėti už šio fondo struktūrinę pertvarką. Todėl nemanau, kad tai efektyvu.
Mano nuomone, pagrindinpriežastis didinti pieno produktų gamybą yra ta, kad rinkos kuriamos Azijoje. Kodėl negalėtume užimti tam tikros dalies šiose besiplečiančiose rinkose? Žinome, kaip sunku, kai kiti jau įžengpro vartus, o mes ateiname vėliau ir stengiamės gauti savo dalį. Turime dalyvauti nuo pat pradžių pristatydami kokybiškus produktus. Pieno produktų gamintojai - pieninės ir įmonės, kurios puikiai dirba - gamina labai kokybiškus produktus - ypač sūrį. Europoje gaminama itin kokybiškas ypatingų rūšių sūris, tad kodėl tuo nepasinaudoti ir negauti savo dalies? Kaip Ministras sakė, tikrindami būklę dar kartą aptarsime šį klausimą. Esu įsitikinusi, kad debatai bus tokie pat energingi, kaip šiandien, nes manau, kad pieno produktų gamyba niekada nekels nuobodulio.
Elisabeth Jeggle
pranešėja. - (DE) Pone Pirmininke, Komisare, Pirmininke, ponios ir ponai, išgirdome įvairiausių nuomonių. Taip pat įsitikinome, kad visi šiandienos diskusijos dalyviai tai laiko rimta problema, kurią būtina spręsti, kad visiems kyla šiokių tokių nuogąstavimų ir kad visi juntamės įsipareigoję savoms valstybėms - vartotojams ir pieno produktų gamintojams.
Grįždama prie rinkų klausimo, noriu pasakyti štai ką: nesu įsitikinusi, kad turi pasitikėti Kinijos rinka. Ji gerai matoma Europos Sąjungoje ir šiandienos rinkoje. Tačiau mes turime vidaus rinką, kuri leidžia mums išlikti stipriems netgi globalizacijos ir bendrosios liberalizacijos situacijoje. Todėl tegu ši pieno kvotų sistema padeda sukurti Europos vidaus rinką. Mums tai pavykdavo. Žemės ūkio rinkoms teks prisiimti iššūkius ir susidurti su tradiciniais pasaulinės rinkos svyravimais, o sėkmę garantuotų tik stipri, organizuota vidaus rinka.
Norint pasiekti nuoseklaus valdymo, būtina suderinti ekonominį, ekologinį ir socialinį aspektus. Imantis veiksmų, visiems trims komponentams turi būti skiriamas vienodas dėmesys. Europos žemės ūkio modelis vis dar užtikrina nuoseklumą vartotojų saugumą! Ūkininkai sėkmingai vykdo abi strategijas. Jie atsižvelgia į kraštovaizdį ir diegdami turizmo bazę prisideda prie energetinės saugos, gamina labai kokybiškus maisto produktus ir teikia ekonominį stabilumą kaimo vietovėse, užtikrindami užimtumą.
Ūkininkams teikiama socialinparama yra vis mažesnkompensacija, vadinama, kompensaciniu mokėjimu. Maisto produktų kainos turi būti palankios! Visa politinatsakomybapima daugiau nei paprasčiausiai eiti liberalizacijos su atviromis rinkomis keliu!
Pirmininkas
Debatai baigti.
Balsavimas vyks rytoj 12:00.
Rašytiniai pareiškimai (142 taisyklė)
Constantin Dumitriu  
raštu. - (RO) Ponios Jeggle parengtas pranešimas yra labai svarbus ne tik kaip pasiūlymas, susijęs su pieno kvotų didinimu; jame apibrėžti tam tikri principai, kurių nevalia pamiršti svarstant bendruosius žemės ūkio politikos klausimus.
Žemės ūkio ir kaimo plėtros komisija sutarė, kad nuo 2008 m. balandžio 1 d. valstybėse narėse būtina didinti pieno kvotas. Europos Parlamente aš atstovauju Rumuniją - naują valstybę narę, kuri jau pirmaisiais narystės metais atsidūrkrizinėje situacijoje dėl pieno kvotų - kvotos nepakako patenkinti rinkos paklausą ir ji neatitiko realios situacijos. Rumunijos pienininkystės sektorius progresuoja nuo 2004 m. vykusių derybų dėl pieno kvotų, nes tai garantavo plėtrą investuojant į modernias technologijas, didinant gamybos pajėgumą ir įdarbinant naujų darbuotojų. Jei pieno kvotų lygis nesikeis, investuotojus ištiks bankrotas, kaimo vietovėse, kuriose gaminamas ir perdirbamas pienas, pagausės nedarbo, be to bus daugiau importuojama ir pakils kaina, kurią tenka mokėti vartotojams.
Pranešimą galima laikyti posūkio tašku, nes Europos Sąjunga demonstruoja lankstumą, spręsdama problemą, su kuria susiduria kai kurios valstybės narės. Pagaliau, šis pranešimas žada pelną Europos gyventojams.
Richard Seeber  
Būklės patikrinimas yra svarbus procesas vykdant žemės ūkio reformą, ypač jei tai susiję su žemės ūkio politika kalnuotuose regionuose. Taikomos pieno kvotos didinimas šiose srityse yra labai svarbus. Būtina aptarti konkrečias nuostatas, susijusias su išskirtinėmis ūkininkavimo sąlygomis kalnuotuose regionuose. Ūkininkai dirba sunkiau, nes čia sudėtingesnis pasiekiamumas ir statūs transporto keliai - tai reikia įtraukti į diskusiją.
Austrijos ūkininkams pieno kvotų įstatymas yra labai svarbus. Būtina apsvarstyti kvotų suderinimą arba prekybą visoje ES. Jei 2015 m. iš tikrųjų ketinama panaikinti pieno kvotų sistemą, reikės taikyti atitinkamas finansines kompensacijas, kurti papildomus biudžeto fondus, kad būtų išlaikytas pieno produktų gamybos lygis kalnuotų regionų ganyklose.
Nustatant, ar rinkos palaikymo priemonės yra pakankamai efektyvios ir ar jos organizuotos, atsižvelgiant į dabartinę situaciją, negalima pamiršti į ypatingas ūkininkavimo sąlygas kalnuotuose regionuose. Šiuose regionuose pieno gamyba ir apdorojimas yra labai svarbus žemės ūkio komponentas, todėl jo vertlabai didelė. Ypatingą dėmesį reikia kreipti į kvotų didinimo ar kvotų sistemos panaikinimo poveikį ekonominei, socialinei ir ekologinei situacijoms kalnuotuose regionuose. Visiškas ES kvotų sistemos panaikinimas yra klaidingas žingsnis vykdant Europos bendrąją žemės ūkio politiką.
