Öljynporauslauttojen turvallisuus- ja ennaltaehkäisytoimenpiteet Euroopan unionissa (keskustelu) 
Puhemies
(EL) Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma öljynporauslauttojen turvallisuus- ja ennaltaehkäisytoimenpiteistä Euroopan unionissa.
Günther Oettinger
Arvoisa puhemies, 20. huhtikuuta oli synkkä päivä Meksikonlahdelle, Amerikan yhdysvalloille, ei, vaan koko maailmalle. Tarkalleen neljän viikon ajan teollisuus ja viranomaiset ovat yrittäneet kaikkensa - ilman lopullista menestystä tähän asti - saadakseen valtavan öljyvuodon loppumaan ja vähentääkseen ympäristövahinkoa erityisesti rannikolla.
Onnettomuus korostaa selkeästi merellä toteutettaviin öljyn- ja kaasunhankintatöihin liittyviä riskejä. Julkinen arviointi on lisääntynyt, ja aivan oikein niin, Yhdysvaltojen lisäksi myös EU:ssa. EU tuottaa yhdessä Norjan kanssa yli 200 miljoonaa tonnia raakaöljyä vuodessa, ja suurin osa tulee Pohjanmerestä.
Vaikka öljyn ja kaasun poraus ja sen välittäminen eivät tapahdukaan kovin äärimmäisissä olosuhteissa tai yhtä syvällä kuin Meksikonlahdella, meidän on silti varauduttava onnettomuuden mahdollisuuteen EU:ssa ja oltava valmiita siihen. Meillä on toimivaltaiset elimet ja mekanismit voidaksemme reagoida nopeasti mahdolliseen onnettomuuteen.
Meillä on Euroopan meriturvallisuusvirasto, pelastusalukset, väestönsuojelumekanismit, tukitoimien asianmukainen yhteensovittaminen, ja komission jäsen Georgieva pystyi siten tarjoamaan varhaisessa vaiheessa EU:n apua Meksikonlahdella käynnissä oleville toimenpiteille.
Ennaltaehkäisyn on oltava päämäärämme, jotta meidän ei tarvitse ollenkaan käsitellä katastrofin jälkeistä valtavaa puhdistusta. Olen siksi yhdessä komission jäsenen Potočnikin kanssa pyytänyt yksikköjämme tarkistamaan sovellettavan EU:n lainsäädännön. EU:n lainsäädännöllä tarjotaan puitteet turvallisuus- ja ympäristönsuojelutoimenpiteille sekä yleisesti että konkreettisessa onnettomuustapauksessa.
Direktiiveillämme taataan laitteiston turvallisuutta koskevat vähimmäisnormit, ja ne sisältävät työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskevat vähimmäisnormit. Tarkistamme nyt kaikki nämä oikeudelliset tekstit nähdäksemme, tarjoavatko ne riittävät ja parhaat mahdolliset välineet vastaavan katastrofin tai pahimman mahdollisen tulevaisuudennäkymän kannalta. Se tarkoittaa tiivistä yhteistyötä kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa, koska suurin osa öljyn ja kaasun toimittamista ja terveydensuojelua koskevista turvallisuussäännöksistä on pikemmin jäsenvaltioiden kuin suoraan meidän toimivallassamme.
Millään asetuksilla ei tietenkään voida tarjota sataprosenttisia takuita. Teollisuutemme toiminnallisen alan lähestymistavasta ja käytöksestä riippuu paljon. Siksi meidän on ehdottomasti yhdistyttävä: politiikan ja teollisuuden on tehtävä yhteistyötä, jotta voidaan varmistaa, että EU:n ympäristö ja kansalaiset ovat mahdollisimman turvassa.
Haluan asettaa öljyn ja kaasun kuljetuksen turvallisuuden ja kestävyyden sidosryhmien kanssa käymiemme keskustelujen ytimeen. Siksi isännöin viime viikolla EU:n vesillä toimivien suurimpien energiayhtiöiden korkean tason virkamiesten kokoontumista. Komission jäsen Georgieva oli myös siellä. Tässä teknisesti suuntautuneessa kokouksessa pyysimme teollisuutta varmistamaan, että kaikki mahdolliset ponnistukset toteutetaan estämään vastaavat onnettomuudet lähellä Euroopan rannikkoja.
Esitimme luettelon kysymyksistä, joihin yhtiöt vastasivat seuraavien päivien aikana. Kysymyksiä oli 12, ja ne koskivat erityisesti sitä, mikä on olennaista öljyn- ja kaasunporauslauttojen, vesien, rannikkojen ja jäsenvaltioiden turvallisuudelle. Katson, että tämä kokous teollisuuden kanssa on alku prosessille, jolla vahvistetaan teollisuuden toiminnan avoimuutta ja edistetään asetusten noudattamista ja parhaiden käytäntöjen soveltamista.
Suunnittelemme seuraavaa kokousta tulevina kuukausina, kun ymmärrämme paremmin onnettomuuden syyt, jotta voimme arvioida tilannetta ja saada EU:ssa oppia Meksikonlahden onnettomuudesta.
Tällä hetkellä, kun syitä ja olosuhteita ei vielä ole analysoitu, olisi ennenaikaista tehdä johtopäätöksiä tai kehottaa antamaan uusia lainsäädäntöaloitteita. Jos kuitenkin käy ilmi, että tarvitaan sääntelyyn liittyvää vastausta, voin vakuuttaa teille, että komissio ei tuhlaa aikaa antaessaan teille ehdotuksia EU:n lainsäädännöksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, EU:ssa pyritään jatkuvasti estämään vastaavan murhenäytelmän tapahtuminen täällä. Jos vastaava onnettomuus kuitenkin tapahtuisi, meillä on monia toimenpiteitä ja mekanismeja, joiden avulla voimme reagoida tehokkaasti ja viipymättä ja pienentää kyseisen onnettomuuden vaikutusta Euroopan kansalaisiin ja ympäristöön.
Kerron enemmän kuin mielelläni teille seuraavan kokouksemme jälkeen suunnitelmistamme.
Bogusław Sonik
Porauslautan räjähtäminen Meksikonlahdella on historian suurin tämän kaltainen ympäristökatastrofi. Joka päivä lahteen vuotaa 800 000 litraa raakaöljyä, mikä tarkoittaa yli 22 miljoonaa litraa katastrofin alusta alkaen. Öljylautta kattaa nyt yli 43 000 neliökilometriä, mikä on enemmän kuin Alankomaiden pinta-ala.
Nyt velvollisuutemme on osoittaa solidaarisuutta Yhdysvalloille ja kaikille murhenäytelmän uhreille ja varmistaa, että annamme heille mahdollisimman paljon apua. Katson, että katastrofin suhteen on olennaista, että teemme välittömästi erityisarvioinnin - ja yksityiskohtaisen ja kauaskantoisen teknisen tutkimuksen Euroopan unionin aluevesillä toimivista porauslautoista. Sen pitäisi olla ensimmäinen vaihe ylikansallisella tasolla Euroopan merien turvallisuuden takaamiseksi. Haluaisin lisäksi kiinnittää erityistä huomiota siihen, että jos Itämerellä, joka on suljettu meri, tapahtuisi samanlainen katastrofi, se aiheuttaisi koko alueen ja sen rannikkoalueiden pysyvän ja peruuttamattoman pilaantumisen.
On olennaisen tärkeää, että kaikkeen Euroopan unionin aluevesillä tehtävään rakentamiseen sovelletaan erityistä valvontaa ja että siinä noudatetaan korkeimpia mahdollisia turvallisuusnormeja ja että se on varustettu mahdollisimman nykyaikaisilla turvallisuusjärjestelmillä. Siinä suhteessa on mielestäni myös olennaista kehittää yhteinen rajatylittävä reagointi- ja yhteistyömenetelmä, joka otetaan käyttöön välittömästi, jos raakaöljyä vuotaa.
Tarkkailijat Yhdysvalloissa huomauttavat, että monissa tapauksissa lupa porauslauttojen rakentamiseen Meksikonlahdelle on annettu painostuksen jälkeen ja öljyteollisuuden etujen mukaisesti luonnonympäristön kustannuksella. Tässä on vaikeaa olla mainitsematta päätöstä rakentaa Nord Stream, pohjoinen kaasuputki, sillä se oli poliittinen päätös, jossa ei otettu huomioon vaaroja, joita tämä investointi voi aiheuttaa Itämeren ekosysteemille.
Arvoisa komission jäsen Oettinger, Meksikonlahden draaman perusteella raakaöljyn tai kaasun porauslaitoksien rakentamiselle ei ikinä pitäisi antaa lupaa ilman kyseisiä meriä ja valtameriä koskevaa sataprosenttista turvallisuustakuuta. Teollisuuden tai politiikan eturyhmien painostuksen takia tehtyjä päätöksiä ei saisi sallia.
Kriton Arsenis
Arvoisa komission jäsen, joskus on tarpeeksi yksinkertaisesti lisätä ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä. Äskettäinen räjähdys Meksikonlahdella koski porauslauttaa, joka rakennettiin vasta vuonna 2001, ja sen uppoaminen on aiheuttamassa yhden suurimmista ympäristökatastrofeista tähän mennessä. Tähän mennessä, ja onnettomuudesta on kulunut 29 päivää, vuodon pysäyttäminen ei ole ollut mahdollista, ja kuten Bogusław Sonik sanoi, lahden mereen vuotaa joka päivä yli 5 000 tonnia öljyä.
Tämä valtava saastuminen on tapahtunut aikana, jolloin hyvin monen lajin, joista monet ovat katoamassa, lisääntymisaika on täydessä käynnissä. Tarkoitan viittä seitsemästä kilpikonnalajista, delfiinejä, monia valaita ja monia merkittäviä merinisäkkäitä. Se vaikuttaa vääjäämättä myös ihmisiin. Tämä räjähdys, tämä onnettomuus tapahtui juuri, kun alue alkoi toipua Katrina-hurrikaanin tuhoisista vaikutuksista. Se vaati myös 11 ihmisen hengen.
Yhdysvalloissa on kuitenkin ryhdytty toimenpiteisiin. Kongressi äänesti vuonna 1981 offshore-öljynporauksen kieltämistä 85 prosentissa Yhdysvaltoja ympäröiviä rannikkovesiä koskevan moratorion puolesta. Obaman hallitus vahvisti moratorion onnettomuuden jälkeen sen vastakkaisista alkuperäisistä lausunnoista huolimatta. Samaan aikaan öljynporauslauttoja otetaan kuitenkin edelleen käyttöön, etenkin Pohjanmerellä. Siellä on tällä hetkellä satoja offshore-lauttoja, joilla porataan sekä öljyä että maakaasua.
Meksikonlahdella äskettäin tapahtunut onnettomuus todella vahvisti, että offshore-öljynporauslautat aiheuttavat meriympäristön tuhoutumisen vaaran. EU:n lainsäädännön nojalla öljynporaaminen meressä kuitenkin vapautetaan Seveso-direktiivin soveltamisalasta, joka koskee suuria onnettomuusriskejä, joihin liittyy vaarallisia aineita.
Äskettäinen katastrofi osoittaa meille, että kukaan ei pysty takaamaan, että vastaavaa katastrofia ei tapahdu Euroopan unionissa ja että joskus ennaltaehkäisevien toimenpiteiden lisääminen ei vain riitä. Katastrofin laajuus pakotti Obaman hallituksen vetäytymään. Ehkä on koittanut aika, että Euroopan unioni ottaa uusien ennaltaehkäisevien toimenpiteiden lisäksi välittömästi käyttöön moratorion, jolla kielletään offshore-poraus EU:n vesillä, Yhdysvaltojen moratoriota vastaavasti? Meidän on toimittava heti ennen kuin Meksikonlahdella tapahtunutta onnettomuutta vastaava odottamassa oleva onnettomuus kolkuttaa ovellemme.
Corinne Lepage
Arvoisa puhemies, porauslautan romahtaminen Lousianan rannikolla 22. huhtikuuta on saanut aikaan valtavan öljylautan. Se herättää kolme tärkeää kysymystä. Sitä, että tällaisen ja näin suuren vuodon pysäyttämiseksi ei ollut etukäteen otettu käyttöön mitään järjestelmiä, on vaikea ymmärtää, aivan kuten sitä, että viranomaiset eivät valvoneet riittävästi porauslauttojen toimijoilta vaadittuja täytäntöönpantavia turvallisuusjärjestelmiä, jotta voitaisiin välttää saastumisriski ja siten hiilivetyjen aiheuttamaan saastumiseen liittyvät erityisriskit erityisen herkillä ja/tai erityisesti asutuilla alueilla. Hetki sitten kollegamme Bogusław Sonik muistutti meitä siitä, miten tuhoisaa kyseinen saastuminen olisi esimerkiksi Itämerellä.
Pohjanmerellä on jo ollut ainakin kaksi vakavaa onnettomuutta offshore-lautoilla, ja se on yksi niistä maailman alueista, joihin on keskittynyt eniten porauslauttoja. Näissä oloissa on ehdottoman olennaista, että kartoitamme tilanteen varmistaaksemme, että vastaavat onnettomuudet eivät ole mahdollisia meidän rannikoillamme, ja olemme iloisia, arvoisa komission jäsen, että tällainen aloite on tehty.
Kysyn kuitenkin, mitä toimenpiteitä aiotte toteuttaa lyhyellä aikavälillä parantaaksenne turvallisuutta ja onnettomuuksien ehkäisyä aluevesillämme olevilla offshore-lautoilla. Puhuitte vähimmäisnormeista, arvoisa komission jäsen, mutta se ei riitä.
Toiseksi, mitä valvontatoimenpiteitä on käytössä sen varmistamiseksi, että turvallisuusvaatimukset täytetään täysimääräisesti? Ei riitä, että turvallisuussäännöt ovat paperilla, niitä on sovellettava ja niiden soveltamista on todella valvottava. Mitä aiotte tehdä edetäksenne tähän suuntaan?
Kolmanneksi, mitä resursseja on onnettomuustapauksessa saatavilla rannikoiden saastumisen välttämiseksi? On oikein hyvä, että on olemassa aluksia ja siviilijoukkoja, mutta mitä meillä on käytössämme? Eikö nyt ole aika vaatia, että toimijoilla on erityisiä teknisiä laitteita, jotka voitaisiin yhdistää? Koska EU:n lainsäädäntöön on tämän takia sisällytetty ympäristöhaitat, eikö ole myös välttämätöntä tarjota asianmukainen korvausjärjestelmä ja siihen liittyvät rahoitustakuut?
Lopuksi, öljy-yhtiöt toimivat koko ajan syvemmällä ja tekevät puuttumisen hyvin vaikeaksi onnettomuuden sattuessa, ja ne saattavat meriympäristön vaaraan. Mitä toimenpiteitä suunnitellaan syvemmällä toteutettavalle offshore-öljynporaukselle ja erityisesti pohjoisessa?
Lopuksi palaan kysymykseen, jonka kollegamme Kriton Arsenis juuri äsken kysyi: eikö ole aika, että harkitsemme laajempaa moratoriota samoin edellytyksin kuin se halutaan Yhdysvalloissa ottaa käyttöön? Me haluamme ja meidän pitää siirtyä pois tästä öljyyn perustuvasta yhteiskunnasta. Eikö ole aika tehdä niin?
Isabelle Durant
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, myös minä olen sitä mieltä, että meidän on lopetettava se, että teollisuudessa leikitään jumalaa.
Teollistuneet kansakunnat haluavat öljyä nyt enemmän kuin koskaan. Ne poraavat kaikkea mitä voivat, ja koko ajan syvemmällä, mikä lisää selkeästi onnettomuusriskiä. Viime aikoina teollisuus on lisännyt etsintää ja porausta turvallisuuden ja ympäristön turmioksi; joka päivä nyt melkein kuukauden ajan Meksikonlahteen on vuotanut 800 000 litraa raakaöljyä, ja vahingot taloudelle ja ympäristölle ovat katastrofaalisia. Näen valtavan kuilun yhä syvempään poraukseen käytettyjen jättimäisten rahamäärien ja riskien ennaltaehkäisyyn ja ennakoimiseen omistettujen täysin riittämättömien resurssien välillä.
Kollegojeni tavoin myös minä vaadin monia asioita. Ensiksi on mielestäni tehtävä tarkistus kaikilla öljynporauslautoilla niiden kunnon, niiden turvallisuustason ja niiden vaatimustenmukaisuuden tarkistamiseksi. Tietysti on myös tehtävä lauttakohtaisia tarkastuksia, vaikka nämä tarkastukset ovat jäsenvaltioiden vastuulla, ja tarkastuskomission on tehtävä nämä tarkastukset itse.
Lisäksi mielestäni on suojeltava kokonaan herkimmät ekosysteemit. Tämän osalta, sekä sen tekemänne aloitteen osalta, jota minä pidän myönteisenä ja jossa yritetään selvittää, miten voisimme hallita kyseisiä olosuhteita, jos samanlainen onnettomuus tapahtuisi omilla rannikoillamme, katson todella, että EU:n on ryhdyttävä aloitteisiin herkimpien ekosysteemien suojelemiseksi kokonaan. Ajattelen esimerkiksi Alaskaa. Tarvitaan kansainvälinen yleissopimus, joka on vastaava kuin se, joka on jo olemassa Antarktiksen luonnonvarojen suojelusta, ja EU voisi olla edelläkävijä tällaisessa työssä ja tällaisessa yleissopimuksessa.
Lopuksi, jos tarvitaan enää yhtään syytä, tämä on oikein hyvä syy investoida enemmän ja nopeammin uusiutuviin energialähteisiin. Tulivuori - en aio sanoa sen nimeä, koska sitä on mahdotonta ääntää - oli meille tästä merkki lentoliikenteessä; samalla tavalla tämä hirvittävä onnettomuus on meille uusi merkki öljynporauksen osalta. Meidän on aika tunnustaa, että öljynporausta missä tahansa ja mihin hintaan tahansa koskeva kilpailuhullutus on takanamme.
Giles Chichester
ECR-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, pidän komission jäsenen antamaa julkilausumaa myönteisenä. Maailma on katsonut hämmästyneenä sekä vahingoittuneesta putkesta Meksikonlahdella tapahtuneen räjähdyksen ja katastrofin jälkeen vuotanutta valtavaa kaasun ja öljyn määrää että teollisuuden ja Yhdysvaltain viranomaisten näennäistä kyvyttömyyttä pysäyttää virta; toivomme, että äskettäinen kehitys osoittautuu menestyksekkääksi.
Meillä on ollut, kuten kollegamme ovat maininneet, omat kokemuksemme porauslauttakatastrofeista Pohjanmerellä. Mainitsen Piper Alpha -porauslautan yhtenä esimerkkinä, ja uskon, että siitä on otettu opiksi. Mutta muistakaamme, että syvyyksissä, jossa ne toimivat Meksikonlahdella ja Pohjanmerellä, on huomattava ero. Haluaisin kehottaa, että olemme varovaisia emmekä ryntää antamaan uutta lainsäädäntöä. Varmistakaamme, mitä on tapahtunut. Varmistakaamme, olisivatko nykyiset sääntömme voineet estää sen tapahtumisen täällä, ja varmistakaamme, että uusilla säännöillä estettäisiin sen tapahtuminen.
Onnettomuuksia ja jumalan tekoja tapahtuu, emmekä voi taata niiden estämistä. On oltava raja, mitä voimme tehdä niiden estämiseksi. Haluaisin antaa mietittäväksenne viimeisen ajatuksen, kun ajattelemme suhteellista riskiä: tällaiset onnettomuudet asettavat ydinenergian suhteellisen turvallisuuden erilaiseen perspektiiviin.
Elie Hoarau
Arvoisa puhemies, öljynporauslautan vuoto Meksikonlahdella on todellinen katastrofi sekä ympäristön että talouden kannalta. Näyttää siltä, että Yhdysvaltain sisäasiainministerin antamissa porausluvissa oli joitakin säännönvastaisuuksia. Se olisi anteeksiantamatonta vastuuttomuutta, jonka seurauksia on mahdotonta mitata ja joka vaikuttaa muihinkin kuin Yhdysvaltoihin.
Tiedämme, että maat antavat satoja lupia offshore-poraukselle ympäri maailmaa, ja jos nämä luvat annettaisiin yhtä vastuuttomasti, se aiheuttaisi vakavia ongelmia koko maailmalle. Koska edustan Euroopan parlamentin jäsenenä Euroopan syrjäisintä aluetta ja merentakaisia maita ja alueita, jotka koostuvat miltei kokonaan saarista, joita on yhteensä 130 ja jotka levittyvät kolmeen maanosaan, minun on ilmaistava suuri huoleni saariemme puolesta öljyn offshore-porausta koskevien hankkeiden osalta. Siksi on olennaisen tärkeää, että Euroopan unioni, jonka on oltava esimerkkinä, tarkastaa ehdottoman ankarasti omien offshore-öljynporauslauttojensa turvallisuus- ja ennaltaehkäisytoimenpiteet.
Lisäksi on arvioitu, että joka vuosi, tahattomasti tai tuottamuksellisesti, mereen vuodetaan, ei välttämättä Euroopan takia, monia kymmeniä tuhansia tonneja öljyä. Eikö olisi aika, että Euroopan unioni tekisi aloitteita, jotta tästä alkaen offshore-lautat kuuluisivat kiistämättömän tieteellisen viranomaisen toimivaltaan, ja se perustettaisiin kansainvälisenä viranomaisena?
Kööpenhaminan jälkeen ja Cancúniin valmistauduttaessa Euroopan unionin pitäisi ylpeästi edistää todellista maailmanhallintoa, jossa käsitellään syvänmeren resurssien etsimistä, suojelemista ja hyödyntämistä.
Hans-Peter Martin
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, "Schwabeninmeren" naapurina haluaisin kehottaa teitä suhtautumaan Meksikonlahdella tapahtuneeseen onnettomuuteen, katastrofiin, yhtä vakavasti kuin, jos se oli tapahtunut omalla Bodenjärvellämme. Sitten teillä ei enää olisi juomavettä ja minun kotikaupungissani ei olisi enää juhlia, ja kaikki siihen liittyvät dramaattiset seuraukset ja paljon muuta sen lisäksi.
Mitä se tarkoittaa? Oletteko varma, että kaukana meistä olevat öljynporauslautat - toisin sanoen Pohjanmerellä ja Itämerellä - todella kestävät erilaisia myrskyoloja, jotka meillä on edessämme ilmastonmuutoksen takia? Oletteko varma, että teidän Euroopan meriturvallisuusvirastonne on todella varustettu käsittelemään jotakin tällaista? Puhuitte hyvästä koordinoinnista. Meillä on jo usein ollut vikoja eri maiden välisessä radioyhteydessä. Onko se tarkastettu, ennen kuin hätätilanne tapahtuu? Kun jotakin todella tapahtuu, mikä on oikeudellinen asema öljy-yhtiöitä vastaan nostetuissa oikeusjutuissa? Olisiko ehkä riskirahasto tässä suhteessa hyödyllinen?
Lopuksi, onko teille selvää, että Yhdysvaltojen valvontaviranomaiset olivat aivan liian tiiviisti sidoksissa öljyteollisuuteen? Voitteko hylätä mahdollisuuden, että EU:n tasolla on samoja ongelmia? Määräyksen ei pitäisi olla se, että "voitte tehdä kaikkea, lukuun ottamatta..."
Elena Oana Antonescu
(RO) Myös minä pidän komission aloitetta myönteisenä. Mielestäni on tärkeää, että keskustelemme tästä aiheesta, vaikka onnettomuus ei tapahtunut Euroopan unionin jäsenvaltioiden oikeudenkäyttöalueeseen kuuluvalla alueella.
Jäsenvaltioiden aluevesillä on tällä hetkellä valtava määrä porauslauttoja poraamassa öljyä. Tämän toiminnan odotetaan lisääntyvän aikana, jolloin kansainvälinen energiajärjestö arvioi, että tällä hetkellä on löydetty vain viisi prosenttia meren öljyvaroista. On tärkeää, että ymmärrämme, mitä meidän on opittava tästä Meksikonlahden katastrofista ja mikä on nykyinen tilanne vesillä, joilla toteutetaan samanlaisia tuotantotoimia EU:n jäsenvaltioissa. Meidän on tarvittaessa toteutettava lisätoimenpiteitä noiden porauslauttojen työntekijöiden turvallisuuden parantamiseksi sekä täydentäviä toimenpiteitä, joilla estetään onnettomuudet, joilla on tuhoisia seurauksia Euroopan herkille alueille.
Toinen asia, joka meidän on opittava Deepwater Horizon -katastrofista ja myös menneisyydestä, on se, että meidän on tutkittava hyvin tarkasti, miten toimilupia annetaan ja mitä nykyisiä sopimuskäytäntöjä noudatetaan. Meidän on varmistettava, että yhtiöt eivät voi luistaa vastuunkannosta. Yhtiön, joka tekee sopimuksen, johon liittyy tietty riski, jota on käsiteltävä erityisillä turvallisuustoimenpiteillä ja joka voi tuottaa valtavat voitot, on myös oltava valmis kärsimään seurauksista, jos tapahtuu onnettomuus.
Jos olette seuranneet tätä onnettomuutta koskevan tutkinnan etenemistä Yhdysvalloissa, eri yhtiöiden välille luodun sopimussuhteiden ketjun ansiosta yhtiöt voivat heittää pallon toisilleen, ja öljyä valuu mereen jatkuvasti. Emme voi luoda tänne samanlaista tilannetta. Siksi meidän on tarkasteltava tämän alan lainsäädäntöä ja tehtävä kaikki parannukset lainsäädäntökehykseen, jotta voimme varmistaa, että pienennämme riskiä siitä, että sellainen onnettomuus tapahtuisi.
Aiemmat kokemukset osoittavat, että onnettomuuksien jälkeen seuraa valtavia inhimillisiä ja ympäristöön liittyviä menetyksiä, kun taas menettelyt, joilla luodaan vuosia kestävä vastuu, loppuvat. Komission on taattava, että öljyvarojen hyödyntämistä turvallisissa oloissa koskeva lainsäädäntö ei sisällä liian löyhiä säännöksiä ja että se arvioi, miten paljon tätä lainsäädäntöä on tarkistettava vastuusta luistamista koskevien keinojen käyttämisen vähentämiseksi.
Marek Józef Gróbarczyk
(PL) Meksikonlahden katastrofin tarjoama esimerkki pakottaa meidät miettimään huolellisesti Euroopan unionissa käynnissä olevia investointihankkeita. Puhun pohjoisesta kaasuputkesta, jota on rakennettu Euroopan parlamentin antamia suosituksia uhmaten.
Kaasun lähde on Venäjän Stockman-kenttä Barentsinmerellä. Hankkeessa suunnitellaan, että ensimmäisessä vaiheessa porataan 24 miljardia kuutiometriä kaasua vuodessa, mutta myöhemmin se nostetaan 68 miljardiin. Tällaisen kaasumäärän saamiseksi on tehtävä monia porausreikiä hyvin lyhyessä ajassa. Ei ole mahdollista pysäyttää 148 000 tonnin kokoista metaanikaasuvirtaa, koska venttiileitä tai siirtoasemia ei ole. Putken vahingoittuminen ei missään nimessä tarkoita sen sulkemista. Kaasu jatkaa virtaamistaan, kunnes vika on korjattu, koska jos sen sisään pääsisi vettä, se rampauttaisi putken kokonaan. Kehotan siksi komissiota tekemään perusteellisen analyysin tällaisten rakennushankkeiden aiheuttamista vaaroista.
Paul Rübig
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä keskustelu on ajankohtainen. Emme ole vielä ratkaisseet ongelmia Meksikonlahdella, emmekä tiedä, missä ongelmia ilmenee seuraavaksi.
Arvoisa komission jäsen, se on syy ensimmäiselle kysymykselleni, joka on seuraava: missä Euroopan unioni voi tällä hetkellä auttaa asiantuntemuksellaan, yhteisellä tutkimuskeskuksella tai muilla eri elimillä, joita meillä on, jotta voimme yhdessä yrittää saada aikaan ratkaisun Meksikonlahden katastrofiin mahdollisimman pian ja mahdollisimman tehokkaasti? Vähentämällä hiilidioksidipäästöjä 20 prosenttia ja saamalla vaikutuksen aikaan uusiutuvilla energialähteillä Euroopan unioni on valinnut oikean tien, ja voimme saada hyvin paljon aikaan suuremmalla tehokkuudella. Luuletteko, että voisimme esimerkiksi käynnistää uusia aloitteita yhdessä Norjan kanssa Euroopan talousalueen puitteissa?
Saïd El Khadraoui
(NL) Muiden puhujien tavoin olen hirvittävän järkyttynyt siitä, että satoja tuhansia litroja raakaöljyä on voinut virrata mereen viikkojen ajan ilman, että sitä on onnistuttu pysäyttämään. Olen myös hirvittävän järkyttynyt sen aiheuttamasta valtavasta vahingosta ja siitä, että kyseinen yhtiö, BP, vähättelee sitä jatkuvasti. Meidän on kohdattava tosiasiat, emmekä ole edes pystyneet arvioimaan kaikkia pidemmän aikavälin seurauksia.
Siksi on olennaisen tärkeää, että ryhdymme pikemmin EU:n tasolla kuin kansallisella tasolla toimenpiteisiin, joita tarvitaan, jotta tällaiset tapahtumat olisivat tulevaisuudessa mahdottomia. Niin tehdessämme meidän on keskityttävä menettelyllisiin ja myös teknisiin näkökohtiin säätämällä tarvittavista turvallisuusjärjestelmistä. Sillä on tietysti hintansa, mutta mitään tekemättömyyden hinta olisi selkeästi vielä korkeampi.
Aiemmin otimme maailmanlaajuisen johtoaseman määräämällä öljytankkereille kaksoisrungot. Mielestäni meidän pitäisi ottaa myös tässä johtoasema ja antaa hyvä esimerkki.
Karin Kadenbach
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Oettinger, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan jäsenenä ja luonnon monimuotoisuutta koskevan mietinnön varjoesittelijänä tällä katastrofilla on selkeästi henkilökohtainen merkitys minulle. Paljon sellaista elämää, joka pitäisi säilyttää, tuhotaan. Joku on jo sanonut sen aiemmin tänään, mutta totuus on se, että kaikista varotoimista huolimatta onnettomuuksia todella tapahtuu, koska ennaltaehkäisyllä on rajansa.
Onnettomuudet eivät kuitenkaan rajoitu öljynporauslauttoihin - ydinvoimalat eivät myöskään ole immuuneja onnettomuuksille ja seurauksille. Meillä on Itävallassa sanonta, joka kuuluu seuraavasti: "Pitääkö aina tapahtua jotakin ennen kuin jotakin tapahtuu?" Toisin sanoen, pitääkö aina tapahtua onnettomuus ennen kuin opimme mitään? Tämän öljykatastrofin pitäisi saada meidät kaikki miettimään, olisiko ydinvoiman hylkääminen EU:lle tie eteenpäin. Meidän pitäisi keskittää kaikki älylliset voimavaramme ja taloudelliset resurssimme uusiutuvaa energiaa koskeviin investointeihin.
Seán Kelly
(GA) Arvoisa puhemies, on hyvä, että puhumme tästä merkittävästä asiasta, mutta loppujen lopuksi en tiedä, mitä puheillamme saadaan aikaan tai mikä vaikutus meillä on suuryhtiöihin - öljy-yhtiöihin, jotka omistavat tämän vahingon ja tämän katastrofin aiheuttaneet öljylähteet.
Komissiota on kuitenkin onniteltava sen suosituksista siitä, että toimenpiteitä pannaan tämän osalta täytäntöön sen varmistamiseksi, että sama ei tapahdu omalla alueellamme. Jos tästä katastrofista voidaan kuitenkin oppia yksi asia, se on se, että meidän on ehdottomasti saatava muita lähteitä käyttöön voidaksemme tarjota energiaa omalla alueellamme, erityisesti tuuli- ja aurinkovoiman kaltaista luonnollista energiaa. Mitä nopeammin sen teemme, sitä parempi se on kaikille. Jos emme onnistu tekemään sitä, öljy-yhtiöt jatkavat edelleen öljyn etsimistä valtameristä ja tällaisia vahinkoja ja katastrofeja sattuu, ei vain kerran, vaan koko ajan uudelleen. Emme saisi antaa sen tapahtua.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Tuemme EU:n energiainfrastruktuuriin tehtyjä investointeja, mutta vain silloin, kun niillä taataan rakennus- ja tuotantotoimien täydellinen turvallisuus. Käytän myös tämän tilaisuuden hyväkseni kehottaakseni, että kaikki vedenalaista porausta tai hiilivetyjen kuljetusta sisältävät hankkeet pannaan täytäntöön vasta, kun asianmukainen ympäristövaikutusten arviointi on tehty.
Olen kehottanut useammin kuin kerran, että jokaiseen mereen rajoittuvaan jäsenvaltioon perustetaan Euroopan merenkulkuonnettomuuksien interventiokeskus. Tällaiset onnettomuudet kuuluvat myös tähän luokkaan. Viimeisenä vaan ei vähäisempänä, kaikkien vedenalaiseen poraukseen ja hiilivetyjen kuljetukseen osallistuvien yhtiöiden pitäisi antaa takuut ja niillä pitäisi olla vakuutuspolitiikka onnettomuustapauksista koituvien vahinkojen maksamiseksi.
Zigmantas Balčytis
(LT) Luulen, että koko maailma seuraa huolestuneena tapahtumia, joita tällä hetkellä edelleen paljastuu Meksikonlahden rannikolla. Kukaan ei olisi voinut ennakoida ja ennustaa, että kyseinen valtava maa, maailman johtava kansakunta, Yhdysvallat, ei pystyisi käsittelemään sellaista, mikä ensi silmäyksellä vaikutti olevan hoidettavissa. Mielestäni myös me, EU, osoitamme huomattavia varoja ja inhimillisiä resursseja ilmastonmuutosta koskevien ongelmien ratkaisuun. Luonnolla on kuitenkin myös omat vaatimuksensa. Mielestäni on oikein hyvä, että meillä on tilaisuuksia oppia muiden virheistä, mutta haluaisin jälleen myös muistuttaa teitä pohjoisen kaasuputken ongelmista, ja uskon, että me, EU, hyödynnämme vastuullisesti tätä kaasuputkea, ja siksi haluaisin kehottaa komission jäsentä varmistamaan, että tarkastamme jälleen kerran tämän kaasuhankkeen hyödyntämistä koskevat ehdot, ja pidän myös myönteisenä tilaisuutta ja halua vahvistaa EU:n omia pelastusvalmiuksia.
Günther Oettinger
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, teidän laillanne olen järkyttynyt, en vain komission jäsenen asemassani vaan myös kansalaisena, kun näen, miten luontoa järkytetään ja tuhotaan tällaisissa tapauksissa monien vuosien ajan.
Vaikka olemme järkyttyneitä, meidän on silti pysyttävä tyyninä ja maltillisina, koska päämäärätön toiminta ja hysteria eivät tässä auttaisi. Meksikonlahden onnettomuuden tarkka syy ei ole vielä selvillä. Pettikö tekniikka? Oliko se inhimillinen virhe? Luotan siihen, että Yhdysvaltain hallitus ja kansalaiset pyrkivät löytämään selityksen yhtä perusteellisesti kuin mekin pyrkiessämme selittämään syitä täällä Euroopassa.
Uskon myös, että Amerikan yhdysvaltojen väestö odottaa, yhtä järkyttyneenä ja samalla perusteellisuudella, että tästä opitaan. Sen osalta luotan Yhdysvaltoihin teollistuneena kansakuntana, sen teknisiin taitoihin ja sen demokratiaan.
Toisena kohtana, meidän on siirryttävä pois öljystä. On kuitenkin selvää, että olemme kulkeneet öljyreittiä sukupolvien ajan, ja tämä koskee erityisesti Euroopan teollistuneita kansakuntia. Kansalaisillamme on paljon yli 200 miljoonaa autoa - ja te ja minä, me kaikki ajamme niitä. Minä ajan paljon ja minä myös lennän paljon ammatillisista syistä. Viikonloppuna sadat tuhannet ihmiset lentävät jälleen etelään viettämään kevätlomaansa Mallorcalla. Kreikan ja Espanjan osalta sanotaan, että talouskriisi voidaan ratkaista vain matkailulla, ja se tarkoittaa enemmän lentoja Ateenaan, Palmaan, Marbellaan ja muihin kohteisiin. Me kulutamme öljyä - kaikki meistä, te ja minä. Minusta näyttää, että edes tätä kunnianarvoisaa salia, tätä arvoisaa parlamenttia, ei ole rakennettu energian kannalta suotuisalla tavalla. Täällä on tänä iltana enemmän neonlamppuja kuin Euroopan parlamentin jäseniä. Kaiken tämän takia katson, että meidän on yksinkertaisesti oltava tietoisia siitä, että tarvitsemme edelleen monien vuosien ajan suurta öljynkulutusta mutta että meidän on kuitenkin oltava hyvin kunnianhimoisia pyrkiessämme eroon öljystä: 20 prosenttia uusiutuvia energialähteitä kymmenessä vuodessa.
Valmistelemme etenemissuunnitelmaa vuodeksi 2050 ja esitämme teille eri vaihtoehtoja vuoden aikana. Asiantuntijalausunnoissa sanotaan, että voimme neljässä vuosikymmenessä saada 80 prosenttia energiatarpeestamme muista lähteistä kuin fossiilisista polttoaineista ja siten muista kuin öljystä. Sähköajoneuvot ovat tässä mahdollisuus, mutta suurinta osaa ajoneuvoista ei ladata sähköisesti moniin vuosiin, vaan niiden käyttövoimana on sen sijaan öljy dieselin ja bensiinin muodossa.
On selvää, että öljynporaus Pohjanmerellä ja Meksikonlahdella on yritys vähentää riippuvuutta monista maista. Ilman sitä, ilman omia varantojamme, riippuvuutemme OPECin jäsenvaltioista ja maista, joille demokratia ei ole aina ominaista, olisi vielä tätä suurempi.
Siinä on kuitenkin yksi olennainen ero: Pohjanmerellä poraus tapahtuu noin 150-200 metrissä, kun taas Meksikonlahdella syvyys on 3 000 metristä jopa 4 000 metriin, ja turvallisuustakuiden mahdollisuudet ovat paljon pienempiä. Miehitetyillä sukellusveneillä on mahdollista päästä 150-200 metrin syvyyteen. Meksikonlahdella ihmiset ovat periaatteessa kaukana vaaran lähteestä, kaukana annetusta teknisestä turvasta.
Luotan myös jäsenvaltioihimme. Meillä on kaikki syyt luottaa kansallisiin viranomaisiimme ja teknisiin ryhmiimme Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa, Norjassa ja Tanskassa. Tällä hetkellä Euroopan unionin ja viranomaisemme (Euroopan meriturvallisuusvirasto, EMSA) ja kansallisten turvallisuusryhmiemme välisessä kumppanuudessa meillä on myös erinomainen, korkean yhteistyötason turvallisuus Euroopan unionin ja rajamaina olevien jäsenvaltioidemme välillä.
Nord Streamin osalta tutkimme luonnollisesti myös turvallisuuskysymystä. Siihen kuuluivat monimutkaiset turvallisuus- ja hyväksyntäprosessit, jotka on kaikki tehty, ja haluan tehdä selväksi, että Nord Stream on luultavasti maailman nykyaikaisin ja turvallisin kaasuputki. Myös tässä on yksi olennainen ero: jos kaasuputkessa olisi ikinä ongelmia, kaasu pysähtyisi lähteelle tai rannikolle. Nord Streamiä ei voi verrata siihen, mitä Meksikonlahdella tapahtuu.
Lopuksi, meidän on valittava tie, joka johtaa pois öljystä, mutta tarvitsemme vuosikymmeniä tuon tien kulkemiseen. Kaikkien meidän politiikassa ja yhteiskunnassa on valittava tuo tie. Matkalla sinne ja siinä välillä meidän on tarkastettava, ovatko turvallisuusnormimme ja lakimme ja suuntaviivamme ja turvallisuusryhmämme korkeimmalla tasolla. Olemme esittäneet merkityksellisiä kysymyksiä. Syksyllä, kun tiedämme syyt, kun meillä on vastaukset, kun olemme painostaneet energiayhtiöitämme, annamme teille mielellämme lisätietoja. Uskon, että energiayhtiöt ovat hyvin tietoisia tilanteen vakavuudesta.
Minulla on sanottavana viimeinen asia. Rankaisevia vahingonkorvauksia koskevaa vastuuta varten on jo perustat. Yksikään Yhdysvalloissa osallisena oleva osapuoli ei muuten kiistä sitä. Kun on selvää, kuka on syyllinen, kyseinen osapuoli kantaa vastuun, ja voimme jo nähdä, että se nousee miljardeihin. EU:n ympäristölainsäädännössä sekä omissa kansallisissa ympäristöasetuksissamme kysymys vastuusta, vahingon aiheuttamisesta ja rankaisevista vahingonkorvauksista on selkeä. Myös sillä vahvistetaan turvallisuutta koskevaa ennaltaehkäisevää lähestymistapaa.
Oletan, että muutaman viikon kuluessa tiedämme, tarvitseeko EU:n toimia oikeudellisesti tai teknisesti, ja kerromme sitten mielellämme parlamentille jälleen lisää. Sananne ovat myös osoittaneet, miten tärkeää teille, kaikissa puolueissa, on toimia tässä asiassa pikemminkin kaukonäköisellä ja ennaltaehkäisevällä tavalla kuin reagoida jälkeenpäin, kun katastrofi on jo tapahtunut. Näin me toimimme komissiossa.
Puhemies
- (EL) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
András Gyürk
kirjallinen. - (HU) Syvän meren öljylauttaa Yhdysvaltojen rannikolla koskevan katastrofin jälkeen myös meidän kannattaa ottaa opiksi. Meidän on aivan ensiksi tunnustettava, että vaikka syvän meren porauksessa käytetään teollisuuden uusimpia tekniikoita, se ei ole kuitenkaan vaaratonta. Meidän on todettava yksiselitteisesti, että yksityisten investointien lisääntyminen öljyalalla ei saa tarkoittaa, että poliittiset päätöksentekijät luovuttavat pois oikeuden antaa tiukkaa ympäristölainsäädäntöä. Öljykatastrofi Yhdysvalloissa on EU:lle hyvä tilaisuus tarkastaa omia turvallisuusasetuksiaan. Ne ovat edelleen liian yleisiä. Tarvitsee vain miettiä ympäristövaikutustenarvioinnista annettua direktiiviä tai työterveyden puitedirektiiviä. Tarkastus on myös perusteltu, koska hieman tarkemmissa säännöissä keskitytään enemmän toimiin, jotka toteutetaan katastrofin tapahtumisen jälkeen. Ennaltaehkäisyä koskeva harkinta joutuu siksi taka-alalle. Meidän on Yhdysvaltojen esimerkistä oppimalla määritettävä selkeästi öljylähteiden omistajien ja niiden toimijoiden ja valvontaviranomaisten vastuualueet. Yhtiöiden teollisuutta koskevilla määräyksillä ja vapaaehtoisilla toimilla ei tarjota vakuuttavaa ratkaisua. On ehdottoman selvää, että tarvitaan oikeudellisesti määritettyjä turvallisuustakuita.
