Istuntojakson uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 2. lokakuuta 1997 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, mitä tulee perjantain 19. päivän syyskuuta istunnon pöytäkirjaan, käytän puheenvuoron pyytääkseni suojelua arvoisalta puhemieheltä.
Viime syyskuun 19. päivänä olin läsnä istunnossa, kuten minulla on aina tapana, osallistuin nimenhuutoäänestykseen ja olin paikalla siihen asti, kunnes istunto päätettiin.
Jotkut tiedotusvälineet ovat syyttäneet minua siitä, että olisin tuolloin nostanut päivärahoja aiheettomasti.
Vaikka oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja, minä itse ja muutamat muut tämän parlamentin jäsenet oikaisimmekin nuo väitteet - ja luulen, että itse puhemieskin on tehnyt jotain asialle - muutamat tiedotusvälineet Espanjassa ovat käyttäneet tätä hyökätäkseen henkilökohtaisesti minua vastaan. Tällä hetkellä, arvoisa puhemies, olen vaikeassa tilanteessa, jossa parlamentin jäsen väittää täyttäneensä velvollisuutensa, kun jotkut lähteet väittävät, ettei hän ole täyttänyt velvollisuuttaan.
Pyydän puhemieheltä, että nyt tehtäisiin tiettäväksi se, että tämä parlamentin jäsen oli läsnä kyseisenä päivänä. Täsmennän myös, että olen aina pyrkinyt olemaan läsnä perjantain istunnon loppuun asti ja sen vuoksi - uskon, että arvoisa puhemies tietää sen hyvin - minulla ei ole tapana matkustaa erikoislennolla vaan iltapäivällä kello kolme lähtevällä lennolla, jotta voisin olla täällä yhteen saakka.
Toivon, että parlamentin puhemies tukee tätä parlamentin jäsentä, joka on joutunut häntä vastaan suunnatun herjauskampanjan kohteeksi.

Fontaine
Arvoisa puhemies, saanhan käsitellä samaa aihetta kuin Medina Ortega, sillä mielestäni kollegoillamme on oikeus olla täysin perillä tästä asiasta. Tämä koskee myös minua. Vetoan siis työjärjestyksen 108 artiklaan henkilökohtaisista lausumista.
Mistä on kyse? Meitä kaikkia loukkasi pahasti 13. lokakuuta Alankomaiden television NCRV: n kanavalla esitetty ohjelma. Tosiaankin, perjantaina 19. syyskuuta, monet teistä muuten muistavat sen, sillä meitä oli monta, keskustelimme avoimessa istunnossa kollega Hallamin erinomaisesta mietinnöstä. Tuona päivänä tämä hollantilaiskanava oli päättänyt kuvata ohjelman, jonka tavoitteena, kuten selostaja heti alussa avoimesti tunnusti, oli osoittaa "se, että päivärahojen väärinkäyttö todellakin jatkui" .
Niin tehdäkseen, ja parlamentin sääntöjä rikkoen, kanavan teknikot asettivat piilokameroita yleisölehtereille, jonne heidät oli päästetty. Minä en keksi mitään, ohjelman selostaja sanoi niin ja vielä ilman vähäistäkään omantunnontuskaa.
He päättävät kuvata edustajia, jotka tulevat kirjoittautumaan läsnäololistaan, ja valitsevat etenkin kaksi uhria: Manuel Medina Ortegan ja minut. Televisiokuvaa seuraavasta selostuksesta paljastuu selvä vahingoittamistarkoitus. Annan teidän arvioida itse. "Heti puoli kymmenen jälkeen Espanjan sosialisteja edustava Manuel Medina Ortega lähtee istuntosalista. Hetkeä myöhemmin hän saapuu autonkuljettajien toimistoon. Herra Ortega on kuitannut 500 guldenin edestä päivärahoja. Alle minuuttia myöhemmin kristillisdemokraatti Nicole Fontaine ilmestyy kuviin. Ranskalainen varapuhemies on työskennellyt alle 45 minuuttia. Myös hän on kuitannut päivärahoja 500 guldenin edestä."
Mutta, valitettavasti kanavan kannalta, nämä kaksi uhria olivat hyvin huono valinta. Kollegamme Manuel Medina ei hävinnyt kuitattuaan itsensä läsnäolevaksi - niin kuin hän itse juuri sanoi - hän täytti täysin parlamentaarisen velvollisuutensa istunnon loppuun saakka äänestäen Hallamin mietinnöstä, mistä todisteena on nimenhuutoäänestys.
Mitä minuun tulee, olin läsnä heti yhdeksästä alkaen, lähdin istuntosalista vasta kun istunnon esityslista oli käsitelty täysin loppuun, koska johdin puhetta. Jokainen saattoi huomata sen.
Tällä karkealla kunnianloukkauksella, arvoisa puhemies, oli ainakin yksi ansio: tuoda päivänselvästi esille kyseisten toimittajien epäpätevyys ja petkutus. Heitä ei edes kiinnostanut tietää, mitä teimme, mistä äänestimme, kuka oli äänestänyt, kuka johti puhetta.....
(Suosionosoituksia) Tuolla kaikella ei ollut heille mitään merkitystä. Heillä oli tavoite ja kaikki keinot olivat hyviä sen saavuttamiseksi.
Meidän on helppo kuvitella, miten asiasta päätettiin tai jopa, miten he saivat ylempää määräykset. "Menkää ja etsikää kaksi tai kolme edustajaa, mieluiten eri puolueryhmistä, koska se näyttää puolueettomalta. Kuvatkaa heitä kirjoittautumassa läsnäoleviksi, menkää sitten autonkuljettajien toimistoon, odottakaa heitä, kuvatkaa heitä siellä ja siitä nousee kohu."
Mutta ei, arvoisa puhemies, siitä ei nouse kohu! Yksikään parlamentti, yhdessäkään kansanvaltaisessa maassa, ei voi suvaita työntekoa ympäristössä, jossa on piilokameroita. Yksikään kansanedustaja ei voi hyväksyä tällaisten tekojen jatkuvan rangaistuksitta, tekojen, joita olemme seuranneet jo kuukausia ja jotka koostuvat valheellisista jutuista ja väärennetyistä kuvista - meillä on siitä nyt varma todiste - tarkoituksenaan häväistä, pilkata henkilöämme ja sitä kautta kansanedustuslaitostamme ja kansanvaltaa.
Kunnioitan suuresti, arvoisa puhemies, lehdistön vapautta ja tiedän, että rehellisesti työtään tekevät toimittajat - ja onneksi myös heitä on paljon - eivät voisi antaa hyväksyntäänsä tällaisille menetelmille, jotka voisivat kääntyä myös heitä itseään vastaan.
Niillä kollegoillamme, joihin on kohdistunut samankaltaista arvostelua ja jotka ovat hyväksi käytettyjen, lavastettujen ja väärennettyjen kuvien uhreja, ei ole ollut mahdollisuutta, niin kuin Manuel Medinalla ja minulla, nolata herjaajia. Niinpä, ajatellen meitä kaikkia ja toimielintämme, jota teillä, arvoisa puhemies, on velvollisuus puolustaa, vaadin kohta puhemiehistön kokouksessa, että annettaisiin esimerkillisiä määräyksiä, jotta parlamentin kunniaa vakavasti loukkaavat teot saataisiin loppumaan.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Puhemies.
Minulta on pyydetty monta puheenvuoroa. Koska tämä aihe herättää niin voimakkaita tunteita parlamentissa, aion poikkeuksellisesti antaa puheenvuoron niille, jotka sitä pyytävät.
Aloitan toisesta henkilöstä, jota tämä tieto koskee.
Kreissl-Dörflerillä on puheenvuoro.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat! Voisin oikeastaan sanoa aivan samoin kuin herra Medina Ortega ja rouva Fontaine. Minullakin oli kyseenalainen ilo esiintyä televisiossa. Toivon ainakin, että tämän tärkeän ohjelman kuvan laatu oli niin hyvä, ettemme näyttäneet kovin rumilta! Tähän minun täytyy tosin lisätä, että olin luonnollisesti tiedustellut etukäteen, kauanko istunto kestäisi. Minulle sanottiin kello 10.00: een asti. Itse olin sen jälkeen virkatehtävissä Latinalaisen Amerikan valtuuskunnan jäsenenä matkalla Brasiliaan. Toivoisin, että kyseiset toimittajat - onneksi on vain vähän niitä, jotka työskentelevät niin - seuraisivat viikon ajan ketä tahansa meistä, mitä me täällä teemme. Haluaisinpa nähdä, kestävätkö he edes sen viikon.
Muilta osin en halua enää toistaa sitä, mitä edelliset puhujat jo sanoivat. Täällä on jo tarpeeksi pidetty puheita. Meidän ei tarvitse sietää tällaista. Jos halutaan, että otamme kellokortit käyttöön, meidän täytyy sanoa: Ei käy!

Puerta (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, toistan sen, mitä sanoin jo puhemieskonferenssissa: on hävytöntä ja tuomittavaa, että parlamentin ja sen jäsenten arvokkuudella leikitään. Henkilöt, joita on loukattu, ovat esimerkillisiä ja täyttivät kyseisenä päivänä velvollisuutensa.
Mitä tulee Espanjaan, Hollannin television ohjelma herätti huomiota joissain lehdissä, ja nyt on hyvin vaikeaa tuoda julki totuutta ja puolustaa Medina Ortegan tai Nicole Fontainen tai muiden asianosaisten kollegojemme työtä parlamentissa.
Taistelu korruptiota ja väärinkäytöksiä vastaan edellyttää myös, että puolustetaan parlamentin arvokkuutta ja niiden esimerkillisyyttä, jotka täyttävät velvollisuutensa kansanedustajina.
Yhdyn siksi vastalauseisiin ryhmäni puolesta ja kaikkien muidenkin puolesta, ilman mitään korporativismia. Tässä ei ole mitään korporativismia tyyliin " auta minua tänään, huomenna tuemmekin muuta" . Ei missään nimessä. Vaakalaudalla on meidän arvokkuutemme Euroopan kansan edustajina.
Haluan siksi pyytää tukea ja suojelua niille parlamentin jäsenille, joita on loukattu syvästi ja joilla nyt on suuria vaikeuksia selittää julkisuudessa, miten he ovat hoitaneet työnsä.

Green (PSE).
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin edellisiin kommentteihin, erityisesti herra Medina Ortegan ja rouva Fontainen kommentteihin. Haluan osoittaa sanani Alankomaiden lehdistölle ja erityisesti sille osalle Espanjan lehdistöä, joka on käyttänyt tätä välikohtausta pahansuovalla tavalla herra Medina Ortegaa vastaan.
Haluan merkittävän selvästi pöytäkirjaan, että kuukausi kuukauden jälkeen tämän ryhmän varapuheenjohtaja herra Medina Ortega on ottanut vastuun ryhmän täysistunnosta perjantaiaamuisin täällä Strasbourgissa. Hän on menetellyt tällä tavoin, jotta minä voisin huolehtia ryhmän hallintotehtävistä ja jotta minulle jäisi aikaa muihin toimiin, kun minun ei ole välttämätöntä olla läsnä täysistunnossa. Minun täytyy huomauttaa, että olen aina paikalla, vaikken olisi läsnä täysistunnossa. Herra Medina Ortega on toiminut tällä tavoin tunnontarkasti kuukausi kuukauden jälkeen, minkä takia hän ei ole voinut matkustaa kotiinsa Madridin erikoiskoneella, jolla muut matkustavat, vaan hän on itse asiassa matkustanut myöhäisemmällä lennolla omalla kustannuksellaan, jotta hänelle on jäänyt aikaa muita toimia varten. Haluan tehdä täysin selväksi, että hän nauttii minun ja ryhmäni täydellistä luottamusta, ja me paheksumme syvästi näitä hänen henkilökohtaiseen kunniallisuuteensa kohdistuvia syytöksiä.

Robles Piquer (PPE).
Arvoisa puhemies, alle minuutissa ehtii hyvin sanoa, että ryhmäni ilman pienintäkään epäilystä - olen varma siitä, että puheenjohtaja Martens hyväksyy tämän ilmauksen - tukee täysin niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat joutuneet näin katalan hyökkäyksen kohteeksi. Tuemme ilman muuta heitä kaikkia. Haluan viitata aivan erityisesti rouva Fontaineen, jonka työtä me kaikki ihailemme, ja maanmieheeni ja ystävääni professori Medinaan, joka on äärimmäisen luotettava mies - ja kaikki meistä, joilla on tapana olla täällä yleensä perjantaisin, tiedämme sen oikein hyvin, eikä ainoastaan perjantaisin vaan Strasbourgin tai Brysselin pitkien viikkojen muina päivinä.
Olemme sitä mieltä, että Hollannin televisio on tehnyt karhunpalveluksen tiedonkulun vapaudelle, ja meistä on valitettavaa, että sanomalehdet maassamme, Medinan ja minun maassani, ovat toistaneet moisia valheellisia syytöksiä. Lisäksi me, arvoisa puhemies, olemme varmoja siitä, että te suojelette parhaan kykynne mukaan tämän parlamentin ja sen jäsenten kunniaa, erityisesti niiden, jotka, kuten täällä puhuneet asianosaiset, täyttävät huolellisesti velvollisuutensa.

Telkämper
Arvoisa puhemies, yksittäisinä edustajina ja myös parlamenttina kaiken kaikkiaan voimme suhtautua hyvin rauhallisesti tuonkaltaiseen televisio-ohjelmaan. Minulla itselläni ei ole mitään hävettävää, eikä tällä parlamentilla ole mitään hävettävää. Me teemme politiikkaamme ja me teemme sitä tunnollisesti.
Ehkäpä tämänkaltainen raportointi osoittaa myös, että ohjesääntö on välttämätön. Meidän pitäisi tehdä selväksi, että me olemme Euroopan parlamentti, joka kattaa tietyllä työtavalla suuren alueen. Se on jotakin merkittävää! Ja aiheesta täytyy ehkä keskustella myös Euroopan unionin neuvostossa, ja kaikilla parlamentin jäsenillä pitää olla samanlainen oikeus, jottei tuollaista journalistista törkyä enää tuoteta. Itse tapahtumistahan on käyty keskustelua. Oli selvää, että oli vielä kolme puhujaa, ja useinhan tämä talo ei ole täynnä, koska meillä on paljon muita poliittisia velvollisuuksia.
Kun toimittajat tekevät tuollaista työtä, se ei ole minusta mitään hyvää, tutkivaa journalismia vaan loan heittämistä. Tuollaisella raportoinnilla halutaan vetää politiikan kunnioitus lokaan. Meitä haukutaan, meistä väitetään kaikenlaista, ja minulle tämä oli jo toinen tapaus Alankomaiden medioissa. Me allekirjoitamme läsnäololistoja. Kerran raportoitiin, että minä allekirjoitin illalla. Minä kuitenkin kirjoitin aamulla, päivällä ja illalla, koska olin eri istunnoissa. Kun siis tutkitaan huonosti, meidän ei tarvitse puolustautua, ja minusta tästä ei saa syntyä edes keskustelua. Tuollainen raportointi pyrkii tahraamaan politiikan mainetta ja väittämään, että politiikka ei enää kykene pitämään yhteiskuntaa järjestyksessä eikä muovaamaan sitä, ja ilmentää siten tätä yhteiskuntaa. Me emme tarvitse sellaista journalismia! Sellaiset toimittajat voivat pysyä poissa täältä. Me emme tarvitse heitä tekemään raportteja talostamme.
Rouva Fontaine, te johditte puhetta loppuun asti. Kuuntelen teitä aina mielelläni, kun johdatte puhetta, te teitte sen hyvin, ja te olette elävä osoitus siitä, että tässä tutkittiin huonosti. Parlamenttina meidän tulee kuitenkin sanoa, että meillä ei ole mitään hävettävää, meidän ei tarvitse välittää tuonkaltaisesta journalismista tämän enempää, vaan meidän tulee jatkaa työtämme itseämme kunnioittaen!

Martens
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en halua pitkittää keskustelua, mutta minusta tuntuu, että velvollisuuteni on täsmentää rouva Greenin tavoin tämän parlamentin edessä, että Nicole Fontaine ja herra Medina ovat täyttäneet velvollisuutensa esimerkillisesti. Minä kuulun niihin, jotka ovat täällä myös perjantaisin. Hyökkäys heitä vastaan oli pelkurimainen.
Toiseksi haluaisin tuoda esiin sen, että teidän ja teidän edeltäjänne puhemieskausilla tässä parlamentissa on toteutettu tärkeitä toimenpiteitä, jotka saattavat hyvin merkittävissä määrin lisätä uskottavuuttamme. Kaikki ne, jotka tässä parlamentissa kantavat vastuunsa, ovat olleet mukana panemassa täytäntöön näitä toimenpiteitä, jotka todella lisäävät ja parantavat tämän parlamentin uskottavuutta. Mutta haluaisin vielä lisätä, että samalla kun monet näkevät paljon vaivaa, ruokkivat parlamentin jotkut jäsenet parlamentin vastaista kampanjaa, eikä tämä ole hyväksyttävää.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä kaksi huomautusta. Ensinnäkin myös minä esiinnyin kyseisessä lähetyksessä; kysyin oliko oikein, että yksityisyyttä suojaavien sääntöjen vastaisesti kaikkia tämän parlamentin jäseniä kuvattaisiin. Herra David Martin puhemiehistöstä totesi, ettei hän tiedä asiasta mitään, kuten aina käy, kun kysyn jotain. Nyt näyttää siltä, että Herra Martin oli ilmeisesti saanut väärää tietoa, ja haluaisin, että hän peruisi 8 artiklaan perustuen nämä sanat.
Toisena huomautuksena haluaisin sanoa herroille Telkämper ja Kreissl-Dörfler, että heidän tulee vaatia omaa puolueryhmäänsä vastuuseen tästä ohjelmasta, sillä ajatus ohjelman toteuttamisesta on syntynyt heidän puolueryhmässään.

Duhamel
Arvoisa puhemies, puhun asiasta alle puoli minuuttia. Haluan vain sanoa, että perusteltuun närkästykseen on ehkä mahdollista liittää tarpeellinen vastaisku, joka ymmärtääkseni voi olla lähtöisin vain parlamentin puhemieheltä, koska juuri hän puolustaa tätä toimielintä.
Tällaisena vastatoimena on se, että puhemies käyttää lakisääteistä vastausoikeutta tiedotusvälineissä siellä, missä se on olemassa, ja niissä maissa, joissa siitä ei ole säädetty, hän vetoaa moraaliseen vastausoikeuteen puolustaakseen toimielintä. Suuttumusta on nyt todellakin seurattava vastaisku.

De Vries
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun aikana on jo riittävän selvästi ilmennyt, että joitain Euroopan parlamentin jäseniä on kritisoitu väärin perustein kyseisessä ohjelmassa. Ohjelmalla oli kuitenkin syvempikin tarkoitus. Mehän tiedämme kaikki, että joitakin niistä käytännöistä, joista ohjelmassa syytettiin, esiintyy ikävä kyllä todellisuudessa. Juuri siksi parlamenttimme puhemiehistö päätti heinäkuussa toteuttaa muutamia uudistustoimenpiteitä. Puhemiehistö päätti muun muassa, että jäsenten läsnäoloihin ja päivärahoihin liittyvät säännöt uusitaan. Puhemiehistö päätti myös, että matkakorvauksiin liittyvät säännöt uusitaan. Molemmat uudistukset ovat erittäin tärkeitä, sillä juuri näistä asioista parlamenttia ja siis myös Euroopan unionia arvostellaan. Meidän vastuullamme on huolehtia, että nämä asiat nostetaan kaiken kritiikin yläpuolelle. Arvoisa puhemies, haluaisin siksi painokkaasti pyytää teitä huolehtimaan, että puhemiehistön heinäkuussa tekemät päätökset toteutetaan täysin vuoden loppuun mennessä. Asia täytyy hoitaa nyt kerralla ja lopullisesti kuntoon.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, kannatamme ehdottomasti ajatusta, että tällä parlamentilla on niin moraalista kuin poliittistakin tahtoa hoitaa asiat tarvittaessa järjestykseen. Ja se, että asioita oli saatava järjestykseen kävi selväksi Klaus Hänschin yli vuosi sitten tekemästä aloitteesta. Tämä TV-lähetys herättää kysymyksen: mitä vuodessa on saatu aikaan? Ja sitten päästäänkin itse asiaan: ainoastaan yksi pieni päätös on tehty, kaikki muu on vielä tekemättä. Minun puolueryhmäni oli useimpien puolueryhmien tavoin mukana tässä lähetyksessä. Muutkin parlamentin jäsenet ovat oikeutetusti esittäneet kritiikkiä. Kiellän ehdottomasti, että me olisimme järjestäneet asian ja varmistaneet, että kollegoitamme saatetaan huonoon valoon. Se ei ole totta! Pyydämme yhtä ainoaa asiaa, nimittäin sitä, että tämä parlamentti hoitaisi itse asiat järjestykseen. Jos me olisimme valmiita tekemään sen, meihin suhtauduttaisiin parlamentin ulkopuolella aivan eri tavalla. Koko tapahtuman olisi johdettava siihen, että me itse uskallamme hoitaa asioita vakuuttavasti ja rehellisesti. Tätä pyydän tältä koko parlamentilta.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, en aio lisätä mitään tähän keskusteluumme. Olen mielissäni siitä yksimielisyydestä, joka vallitsee istuntosalissamme tästä asiasta.
Kuitenkin, kuten herra de Vries hetki sitten sanoi ja kuten minä ilmoitin ryhmäni puolesta puhemieskonferenssissa, luulen, että kyseenalaisina tässä asiassa ovat menettelytapamme. Olisin halunnut, että sama yksimielisyys ja sama muutostahto olisivat ohjanneet myös työryhmää, joka perustettiin rouva Péryn johdolla, että kaikki olisivat samaa mieltä järjestelmän uudistamisesta ja että kaikki olisivat samaa mieltä myös niiden muutamien puhemiehistön tekemien laihojen päätösten soveltamisesta.
Palautan mieliin, että olemme osaltamme tehneet ehdotuksia päivärahojen määrästä, kilometrikorvauksen suuruudesta, matkakulujen korvaamisen ehdoista ja istuntopaikkakuntien välisten matkojen korvaamisen ehdoista.
Olen myös sitä mieltä, että avoimuuden tahdon on tultava julki silloin, kun on olemassa vähänkin epäluuloa, ja että tutkintavaliokunnan perustamisesta on saatava aikaan yksimielisyys, niin kuin olemme hyvin usein vaatineet, varsinkin talousarvion valvontavaliokunnassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Fabre-Aubrespy. En aio puuttua sen enempää keskustelun aiheeseen. Puhemieskonferenssi kuitenkin ensiksikin antoi minulle tehtäväksi ottaa yhteyttä kyseiseen televisiokanavaan, jotta asiat saadaan kohdalleen. Minä hoidan asian luonnollisesti vielä tänään, koska on vienyt aikaa laatia asiaankuuluvan selkeä ja perusteltu kirje tehdyistä erehdyksistä, ja kiitän niistä täsmennyksiä, joita tänään on tehty.
Toiseksi erään varapuhemiehen pyynnöstä puhemiehistö käsittelee tätä aihetta tämänpäiväisessä kokouksessaan samoin kuin niitä toimenpiteitä, joihin voisi olla välttämätöntä ryhtyä ja joita en luonnollisestikaan aio tässä ennakoida.
Kolmanneksi, kuten ehkä tiedättekin - ja mikäli ette, kerron teille asiasta -, jäsenten ohjesääntöä käsittelevä työryhmä aloittaa välittömästi työnsä varapuhemies Martinin johdolla.
Nämä ovat ne kolme tietoa, jotka voin antaa teille vastauksena aiheelliseen närkästykseenne, johon mielestäni minunkin on välttämätöntä yhtyä, koska, kuten kaikki muutkin, olen havainnut sen, miten työteliäästi asianosaiset parlamentin jäsenet ovat hoitaneet tehtäviään parlamentissa. Mikäli siis ei ole enempää huomautettavaa tästä asiasta, siirrymme Coatesin esille ottamaan aiheeseen.

Coates (PSE).
Arvoisa puhemies, ongelmani koskee parlamentin työjärjestyksen 2 ja 3 artiklaa eli edustajantoimen riippumattomuutta koskevaa artiklaa ja erioikeuksia ja vapauksia koskevaa artiklaa.
Kuten olen teille jo kirjeitse ilmoittanut, ongelma syntyi, kun parlamentin työväenpuolueeseen kuuluville jäsenille toimitettiin niin kutsuttu "toimintaohje" , jolla pyrittiin ohjaamaan heidän käytöstään tavalla, joka näytti olevan ristiriidassa parlamentin työjärjestyksen kanssa.
Sain juuri äskettäin tiedon siitä, että työväenpuolueen pääsihteerille kirjoittamaani kirjeeseen on itse asiassa tullut vastaus. Haluaisin selittää, että kirjoitin työväenpuolueen pääsihteerille tiedottaakseni hänelle, että 2 artiklan mukaan me emme saa ottaa vastaan toimintaohjeita, ja että 3 artikla, joka nojaa Euroopan parlamentin jäseniä sääteleviin perustamissopimusten pöytäkirjoihin, osoittaa selvästi, että me emme joudu minkään tapaisten tiedustelujen kohteeksi - emme myöskään ulkoisten elimien taholta.
En tiedä vielä, onko herra Sawyer antanut suostumuksensa pyyntööni toimintaohjeen kumoamisesta. Pyydän teitä osoittamaan kärsivällisyyttä ja odottamaan, kunnes saan selvyyden asiasta, ennen kuin otan asian uudelleen esille, jos se on tarpeen.

Puhemies.
Kun saan teidän kirjeenne, kiinnitän siihen luonnollisesti kaiken tarpeellisen huomion. Jos minun tarvitsee pyytää joitain tietoja, pyydän tietysti niitä.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, minulla on lyhyt kysymys toisesta aiheesta. Näin ennen Euroopan työllisyyteen liittyvää huippukokousta saamme erinäisiä kirjeitä ja kertomuksia, joiden mukaan vuodeksi 1999 suunniteltu verottomien tuotteiden myynnin lopettaminen eurooppalaisissa kulkuneuvoissa johtaisi muutamien kymmenien tuhansien työpaikkojen häviämiseen. Pyytäisin, että vaatisitte Euroopan komission puheenjohtajaa esittämään mahdollisimman pian vuonna 1990 luvatun aiheeseen liittyvän tutkimuksen tulokset.

Puhemies.
Olisin kiitollinen, jos ette tekisi ehdotuksia, joilla ei ole mitään tekemistä esityslistan kanssa ja jotka ainoastaan häiritsevät työskentelyn sujuvaa etenemistä.

McMillan-Scott (PPE).
Arvoisa puhemies, esitän työjärjestyksen noudattamista koskevan puheenvuoron, joka liittyy Coatesin puheenvuoroon ja luulen voivani auttaa parlamenttia. Hän puhuu työväenpuolueen antamasta ohjeesta, jonka mukaan yksikään tämän parlamentin jäsen ei saa keskustella lehdistön kanssa Yhdistyneen kuningaskunnan vaalijärjestelmästä. Jos siitä on teille hyötyä, minulla on kopio tuosta ohjeesta ja voin antaa sen edelleen teille.

Puhemies.
Tämä ei ole sopiva aika kotimaan poliittisia kysymyksiä koskeville keskusteluille, kuten tiedätte.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Istuntojen aikataulu 1998
Puhemies
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 1. lokakuuta 1997 antaman tuomion jälkeen (asia C-345/95), puhemieskonferenssi on 16. lokakuuta 1997 pitämässään kokouksessa päättänyt ehdottaa seuraavaa: täksi vuodeksi ei lisätä yhtä istuntojaksoa, vaan Euroopan parlamentin 17. syyskuuta 1997 hyväksymään vuoden 1998 istuntojen aikatauluun lisätään istuntojakso 5. 9. lokakuuta 1998.
Määräaika tähän ehdotukseen esitettävien tarkistusten jättämiselle päättyy tiistaina 21. lokakuuta 1997 klo 12.00.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona 22. lokakuuta 1997 klo 12.00.

Fabre-Aubrespy (I-EDN).
Arvoisa puhemies, puhemieskonferenssi päätti tosiaankin esittää sitä, mistä juuri muistutitte täysistunnossa. Haluaisin palauttaa mieliin sen, että ryhmämme vastusti tätä ehdotusta, koska siinä ei sovelleta, vuoden 1997 osalta tuomioistuimen tuomiota. Mutta itseään demokraattisena pitävässä järjestelmässä on noudatettava tuomioistuimen antamia tuomioita. Vaadimme siis, että olisi mahdollista muuttaa tätä ehdotusta sen sisältämän molempien kohtien osalta, kuten täsmensitte, siis sekä vuoden 1997 että vuoden 1998 osalta.
En näet ymmärrä, miten parlamentti voisi edelleen opettaa joka torstai-iltapäivä koko maailmalle, miten demokratia toimii, jos se ei itse noudata päätöstä, jonka yhteisön tuomioistuin on ylimpänä oikeusasteena antanut. Tämä päätös on erittäin selkeä, ja voihan jäsenvaltioissamme tapahtua niin, että joutuu tuomituksi tuomioistuimen päätöksen nojalla ja että luonnollisesti tuomion käytännön seuraukset ovat hieman tuskallisia. Mutta vaikka vaikeita käytännön seurauksia aiheutuukin, on meidän sovellettava tuomioistuimen tuomiota.

Blot
Arvoisa puhemies, puhun erittäin lyhyesti. Puheenvuoroni on samansuuntainen kuin kollegamme Fabre-Aubrespyn, mutta haluaisin lisätä siihen kysymyksen, jos sallitte sen.
Haluaisin tietää, mikä on se oikeudellinen perustelu, jonka perusteella puhemieskonferenssi päätti olla lisäämättä ylimääräistä istuntojaksoa vuonna 1997. Tarkoitan nimenomaan "oikeudellista perustelua" , sillä tiedän täysin, että on olemassa käytännön perusteluja - jotka voi ymmärtää. Kuitenkin, oikeudellisten perustelujen puuttuessa olemme herra Fabre-Aubrespyn kuvailemassa tilanteessa, eli emme sovella loppujen lopuksi tuomioistuimen päätöstä. Se on erittäin huolestuttavaa periaatteiden kannalta, lienette samaa mieltä.

Pasty (UPE).
Arvoisa puhemies, en haluaisi haastaa riitaa, mutta mielestäni me emme saa olla ristiriidassa tuomioistuimen tuomion aivan selvien määräysten kanssa, jotka kiistatta soveltuvat vuoteen 1997.
Meidän on valittava kahden ratkaisun välillä. Joko lisäämme yhden istuntojakson vuodeksi 1997 Strasbourgiin, ja kaikki on kunnossa. Tai sitten emme tee niin taloudellisten ja muiden vaikeuksien vuoksi. Mutta emme voi pitää kahta ylimääräistä istuntojaksoa, joiden oli määrä olla marraskuussa ja joulukuussa! Tuomion 29 kohta on kristallinkirkas tässä asiassa!
Joten, arvoisa puhemies, teen teille kaksi kysymystä. Ensiksi, jos me pysymme sitkeästi kannassamme pitää istuntojaksoja Brysselissä näissä olosuhteissa marraskuussa ja joulukuussa, eikö siellä annetut äänet voikin kuka tahansa asianosainen asettaa kiistanalaiseksi tuomioistuimessa? Toiseksi, ovatko näiden istuntojaksojen pitämisestä aiheutuvat kulut varainhoitoasetuksemme mukaisia, sillä emme voi sitoutua sääntöjen vastaisista istuntojaksoista aiheutuviin menoihin, ja voidaanko varainhoidon tarkastajan - hänen huolellisuutensa on tunnettua - hyväksyntä saada näille kuluille?

Puhemies
Vastaan herra Blotin esittämään kysymykseen.
Puhemieskonferenssi totesi, että oli käytännöllisesti katsoen mahdotonta pitää vielä yksi istuntojakso marraskuun tai joulukuun aikana; marraskuussa, koska esityslistan täyteen saamisessa on ongelmia, ja joulukuussa, koska istuntosali on Euroopan neuvoston käytössä.
Oikeussääntö ad imposibilia nemo tenetur (kenenkään ei tarvitse sitoutua mahdottomaan) on tarpeeksi vanha ollakseen tuttu kaikille lakimiehille. Puhemieskonferenssi teki päätöksensä juuri tämän säännön nojalla.
Toisaalta, juuri tämän saman säännön perusteella me emme voi, tuomioistuimen vuotta 1997 koskevan päätöksen puuttuessa, käsitellä uudestaan sopimuksia, jotka koskevat kahden ylimääräisen istuntojakson pitämistä Brysselissä. Jokainen voi tietysti olla tästä eri mieltä. Tässä on kyse puhemieskonferenssin päätöksestä, sen oikeudellisesta perustasta. Juuri tämän päätöksen konferenssi alistaa tämän parlamentin ratkaistavaksi ensi keskiviikkona.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Puhemieskonferenssin kokouksessaan torstaina 16. lokakuuta 1997 työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
Strasbourg Istunnot 20. 24. lokakuuta Maanantai: ei muutoksia
Tiistai: ARE-ryhmä pyytää, että esityslistalle lisättäisiin komission julkilausuma humanitaarisen avun jakelun edellytyksistä Afganistanissa. On huomautettava, että tämä aihe on jo merkitty torstaina käytävään keskusteluun ajankohtaisista, kiireellisistä ja tärkeistä aiheista (47 artikla).
Lalumièrellä on puheenvuoro pyynnön perustelemiseksi.

Lalumière (ARE).
Arvoisa puhemies, me kaikki käsitämme Afganistanin tilanteen vakavuuden.
Tätä asiaa käsitellään kiireellisiä ja ajankohtaisia asioita koskevassa keskustelussa. Erittäin hyvä! Mutta toivoisimme, että sitä käsiteltäisiin mieluummin komission julkilausumassa, ja käsittely voisi ajoittua huomisiltapäivään tai huomisiltaan. Miksi? Tiedämme, että yksi komissaareista oli hiljattain Afganistanissa ja saattoi kerätä siellä ensi käden tietoa, joka on sitä paitsi erittäin vakavaa ja joka koskee meitä hyvin suoraan. Mutta me tiedämme myös, että kiireellisiä ja ajankohtaisia asioita koskevassa keskustelussa komissio ei voi lausua kantaansa. Siksi meistä ei näytä sopimattomalta pitää julkilausuman antamista parempana kuin pelkkää kiireellisiä ja ajankohtaisia asioita käsittelevä keskustelua: saisimme näin aivan tuoretta ja hyvin tärkeää tietoa tämän maan tilanteesta ja siitä avusta, jota Euroopan unioni ECHO-ohjelmansa kautta maalle antaa.
Sellainen on pyyntömme sisältö! Toistan, tämä lausunto voitaisiin antaa mahdollisesti tiistai-illan kuluessa, jos huomisen esityslista on liian täynnä päivän osalta.

Bangemann
Arvoisa puhemies! Voin sanoa kollegani rouva Boninon puolesta, että hän olisi valmis antamaan sellaisen selvityksen tiistai-iltapäivänä tai tiistai-iltana, mutta tietenkin komission on noudatettava myös parlamentin työjärjestystä. Jos aihe käsitellään kiireellisyyskeskustelussa, nähdäkseni olisi myös mahdollista, että komissio antaa kyseisen selvityksen kiireellisyyskeskustelun aikana. En ole tähän mennessä tiennyt, että komissio voi ottaa kantaa kiireellisyyskysymyksiin. Ilmeisesti se kuitenkin voi. Annan parlamentin päättää, kumpaa se pitää parempana. Voimme tehdä kumman tahansa.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää teidän huomionne ja kollegojen huomion vierailijaryhmiemme turvallisuuteen. Eilen illalla eräs ryhmä joutui hyökkäyksen kohteeksi poistuessaan bussista Molsheimissa. Hyökkääjä tuli ulos BMW: stä ja sieppasi erään ryhmän jäsenen laukun. Yksi ryhmän jäsenistä puuttui asiaan ja joutui pahoinpidellyksi. Myöhemmin kävi ilmi, että vastaavia hyökkäyksiä tapahtuu säännöllisesti. Arvoisa puhemies, kysynkin teidän ehdotustanne siihen, miten voisimme turvata ainakin vierailijaryhmien turvallisen saapumisen Strasbourgiin. Mitä turvallisuuteen ja rikollisuuden vastustamiseen muuten tulee, en ole vieläkään saanut neuvostolta, enkä etenkään herra van Mierlolta, vastausta maaliskuussa esittämiini kysymyksiin.

Puhemies.
Rouva van Bladel, tämä ei ole oikea hetki eikä paikka tämän aiheen käsittelyyn, enkä siis aio vastata teille yhtään mitään.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, olen valmistanut puolueryhmäni puolesta päätöslauselmaesityksen aiheesta Afganistan, ja minusta rouva Lalumièren esittämä ajatus on erittäin hyvä. Haluaisin kannattaa sitä, ja minusta perusteellinen keskustelu rouva Boninon tilanteesta on tärkeämpää kuin asian käsitteleminen keskustelussa ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista. Kannatan siis sitä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, olen erittäin pahoillani, mutta rouva Maij-Weggen, emme keskustelleet tästä aiheesta enää tänään puolueryhmässä. Teimme päätöksen torstaina puhemieskonferenssissa, ja puolueryhmämme yhtyi täysin päätökseen, että selvitys tiistai-iltapäivänä, kuten rouva Bonino ehdotti, on täysin mahdotonta, sillä meillä on keskustelu talousarviosta, ja minusta se on erittäin tärkeä keskustelu. Arvoisa puhemies, tämä siis tarkoittaa, että olemme huolehtineet, että päätöslauselma esitetään keskustelussa kiireellisistä ja ajankohtaisista aiheista torstaina. Emme siis halua keskustella asiasta tiistaina, vaan keskustelussa kiireellisistä ja ajankohtaisista aiheista torstai-iltapäivänä. Kiitos paljon ja pahoittelumme rouva Maij-Weggenille.

Puhemies
Siirrymme äänestykseen ARE-ryhmän pyynnöstä.
(Parlamentti hylkäsi ehdotuksen.)
Keskiviikko, torstai ja perjantai : ei muutoksia
Bryssel Istunnot 5. ja 6. marraskuuta

Puhemies.
Jotta komission jäsen van Miert voisi osallistua keskusteluun Areitio Toledon laatimasta talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnöstä XXVI: sta kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta 1996 - PSE-ryhmä pyytää - kuten alun perin oli suunniteltu - että tämä mietintö merkittäisiin torstain 6. marraskuuta esityslistalle ja että Sainjonin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö yrityssiirroista ja suorista ulkomaisista investoinneista kolmansissa maissa - merkittäisiin keskiviikon 5. marraskuuta esityslistalle toiseksi viimeisenä aiheena.
Greenillä on puheenvuoro pyynnön perustelemiseksi.

Green (PSE).
Arvoisa puhemies, me tuemme vahvasti Areitio Toledon mietintöön liittyvää ehdotusta, sillä on tärkeää, että sitä käsitellään komissaarin läsnä ollessa. Käsittääksemme hän ei voi olla paikalla keskiviikkona, mutta voisi olla paikalla torstaiaamuna. Meillä ei ollut käytössämme tätä tietoa, kun teimme päätöksen siirtää mietinnön käsittelyä puhemieskonferenssissa. Pyydämme täysistunnon hyväksyntää asialle.

von Wogau
Arvoisa puhemies! Minäkin kannatan tätä ehdotusta.

Puhemies.
Kukaan ei siis vastusta.
Siirrymme äänestykseen PSE-ryhmän pyynnöstä.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin näin muutettuna.)

Pyyntö Camposin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietinnöistä, jotka koskevat pyyntöjä António Carlos Ribeiro Camposin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi:
Fayotin mietintö (A4-0311/97) (prosessi 6119/94)-Palacio Vallelersundin mietintö (A4-0312/97) (prosessi 384/96)
Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, aiomme puhua koskemattomuudesta, mikä tarkoittaa, että puhumme tämän parlamentin ja sen jäsenten oikeuksista ja erioikeuksista. Kuten aina, kun on puhe oikeuksista ja erioikeuksista, on pohdittava perusteellisesti, mikä on näiden oikeuksien ja erioikeuksien syy.
Hyvä on, olkaamme selkeitä: tämän parlamentin ja siihen kuuluvien parlamentinjäsenten oikeudet ja erioikeudet eivät kuulu meille; ne ovat päinvastoin rikkaus, jota meidän on äärimmäisen vastuuntuntoisesti käytettävä ja jota on punnittava suhteessa toiseen tärkeään periaatteeseen, joka on laillisen järjestyksemme ja kulttuurimme perusta, nimittäin tasavertaisuuden periaatteeseen. Olemme kaikki tasavertaisia lain edessä. Olemme kaikki tasavertaisia oikeuden edessä. Jos tuosta periaatteesta on sitten poikettava, se ei voi tapahtua oman edun tai hyödyn tavoittelun nimissä tai yhden tietyn henkilön erioikeutena, vaan koska toiset, korkeammat periaatteet, kuten viime kädessä demokraattisen järjestelmän säilyttäminen, sitä vaativat. Meidän ongelmanamme, arvoisa puhemies, onkin pohtia tämän parlamentin laillisia intressejä ja vastuullisuutta.
Aiomme tarkastella molempia tänään käsiteltäviä mietintöjä erikseen. Ensiksikin aion viitata mietintöön prosessista 384/96, jonka esittelijä minä olen. Tässä mietinnössä, arvoisa puhemies, ensimmäinen kysymys, jota tämän parlamentin pitää tarkastella, on se, onko oikeudenkäynnille olemassa tarvittavat edellytykset, jotta voitaisiin harkita koskemattomuuden pidättämistä. Kuten olen nimittäin maininnut, me olemme näiden erioikeuksien käyttäjiä. Olemme noiden oikeuksien käyttäjiä. Ainoastaan käyttäjiä. Meidän on siksi tarkasteltava niitä erinomaisen ja äärimmäisen huolellisesti.
Niinpä, arvoisa puhemies, mitä tulee Portugalin oikeusviranomaisten pyyntöön - ja tämä oli työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan yksimielinen äänestystulos, kun se tutki asiaa - parlamentti ei voi esittää kantaansa koskemattomuuden pidättämiseksi, koska oikeudenkäynnille ei ole riittäviä edellytyksiä. Jotta päästäisiin tarkastelemaan, onko koskemattomuuden pidättäminen soveliasta yhteisön säännöstön, Portugalin perustuslaissa olevan säännöstön ja Portugalin parlamentin säädösten mukaan, täytyy ensin olla lopullinen syytteeseenpano, muodollinen syyte. Ei siis toisin sanoen riitä, että ryhdytään käsittelemään oikeudenkäyntiä tai tutkimusta sen selvittämiseksi, onko tapahtunut jokin rikosoikeudellisesti rangaistava teko, vaan näiden tutkimusten on täytynyt edistyä, on täytynyt tehdä yhteenveto ja toimivaltaisen oikeusistuimen on täytynyt arvioida, että riittävät todisteet oikeudenkäyntiin tai muodolliseen syytteeseen on olemassa.
Tässä ensimmäisessä tapauksessa - ja toistan: tämä ensimmäinen tapaus 384/96 - oikeudenkäynnille ei ole edellytyksiä. Niinpä työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevä valiokunta oli ehdoton - ja esittelijänä voin vain tukea tuota kantaa: Ribeiro Camposin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseen ei tässä prosessissa ole aihetta. Siihen ei ole aihetta, sanon vielä kerran, koska oikeudenkäynnille ei ole niitä tarvittavia edellytyksiä, joita yhteisön säädösten ja erityisesti Portugalin perustuslaissa olevien säädösten, etenkin Portugalin perustuslain 160 artiklan, noudattaminen vaatii.
Hyvin erilainen on toisen prosessin - prosessi 6119/94: n - laita. Arvoisa puhemies, meidän on ensiksikin sanottava, että muodollinen syyte on olemassa. Niinpä: tässä oikeudenkäynnin edellytykset ovat olemassa.
Meidän on vielä tarkasteltava, pitääkö meidän - pitääkö tämän parlamentin - pidättää tai olla pidättämättä kollega Ribeiro Camposin koskemattomuus. Muistettakoon, että Portugalin oikeusviranomaisten pyytämän koskemattomuuden pidättämisen tarkoituksena on se, että Ribeiro Camposista tulisi vastaaja tässä oikeudenkäynnissä, ainoastaan, että hänestä tulisi vastaaja. Pääsemmekin tästä puheeni alkuun: tälle parlamentille olisi helpointa ja vaivattominta olla pidättämättä koskemattomuutta, ja jopa poliittiset syyt voivat vaatia sitä. Minä kuitenkin, arvoisa puhemies, pyydän koskemattomuuden pidättämistä, vaikka sanonkin välittömästi, että noudatan ja kunnioitan ja kannatan tämän parlamentin enemmistön mielipidettä ja muistelen Argüellesin kauniita sanoja Espanjan vuoden 1812 perustuslain alkupuheessa, kun hän sanoi, että ajatusten tähtitaivaalta syntyy valo.
Tämä oli johdantoa sille, että jos tämän parlamentti menettelee vastuullisesti, sen on mielestäni pidätettävä Ribeiro Camposin koskemattomuus tässä toisessa prosessissa. Syy on tässä: olen sanonut, että parlamentaarinen koskemattomuus ei ole meille kuuluva oikeus, se on velvollisuus, jota käytämme tehtävämme nojalla ja sen takia ja parlamentin edun hyväksi emmekä koskaan oman etumme hyväksi.
En aio tässä vedota asianosaisten intresseihin tässä tapauksessa, koska se ei ole meidän tehtävämme: se on tuomarin tehtävä. On kuitenkin selvää, että Ribeiro Campos on syyllistynyt tekoihin, jotka ovat periaatteessa yksinkertaisesti ja selvästi kunnianloukkauksia, ja että ne vaativat syytetoimia.
En aio vedota loukatun osapuolen intressiin, että asia selvitettäisiin. Asia voidaan selvittää vain, jos oikeus toteutuu. Koska, vanhan roomalaisen sanonnan mukaan, ellei se toteudu, olemme probatio diabolica -tilanteessa. Kukaan ei voi todistaa, ettei hän ole korruptoitunut. Kukaan ei voi todistaa, ettei hän ole menetellyt hänelle myönnetyn tehtävään perinteisesti kuuluvien etujen vastaisesti. Paitsi, jos asia käsitellään oikeudessa.
En myöskään vetoa siihen, että Ribeiro Camposin erityisenä intressinä olisi todistaa, että hänen sanoillaan on painoarvoa, että kyseessä todellakin olisi korruptiotapaus. Kyseessä on, arvoisa puhemies, yksinkertaisesti meillä oleva velvollisuus käyttää näitä erioikeuksia ja oikeuksia. Tämän parlamentin, joka päivä vaatii rehellisyyttä ja tasavertaisuutta muilta toimielimiltä, on ymmärrettävä, että yhtä sen jäsentä vastaan on nostettu muodollinen syyte, joka on laadittu summaarisen menettelyn jälkeen kaikkine oikeusturvatakuineen. On parlamentin etujen mukaista, että nuo epäilyt hälvennetään ja asiat selvitetään. Etukäteen tuomitsematta. Asiat on selvitettävä. Tuomarin on sanottava, onko tässä tapahtunut kunnianloukkausrikos vai ei. Epävarmuus, arvoisa puhemies, selvyyden puute nimittäin kääntyy muuten koko parlamenttia vastaan.
Ymmärrän, että voi olla poliittisia perusteita - vaikka kyseiset poliittiset perusteet ovat pohjimmiltaan opportunistisia, eikä niitä mielestäni voi ottaa huomioon tässä tapauksessa - vastakkaisen mielipiteen puolesta. Se olikin työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan äänestyksen tulos. Arvoisa puhemies, tältä paikalta ja omastani ja monien samoin ajattelevien kollegojen puolesta - meidän on käytettävä näitä oikeuksia ja erioikeuksia vastuuntuntoisesti, ja jokaista erioikeutta ja jokaista oikeutta, joka on ristiriidassa tasavertaisuuden perusperiaatteen kanssa, on tulkittava rajoittavasti - tämän parlamentin edun ja yhteisön kansalaisilta saamiemme valtuuksien nimissä on suotavaa, että tämä tilanne selvitetään mitä pikimmin, ja meidän on siis annettava hyväksyntämme koskemattomuuden pidättämiseksi, jotta Ribeiro Campos voisi todistaa oikeudessa.

Evans (PSE).
Arvoisa puhemies, työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan varapuheenjohtajan ominaisuudessa esittelen tämän mietinnön puheenjohtajan herra Fayotin puolesta, sillä hän on estynyt olemasta paikalla mistä hän esittää anteeksipyyntönsä. Kuten alkuperäinen esittelijä rouva Palacio on maininnut, herra Fayot otti esittelijän tehtävän vastaan hyväksyttävällä tavalla, kun Palacio ilmoitti äänestyksen jälkeen, ettei katsonut voivansa jatkaa. Hän otti asiaan vastakkaisen kannan, ja kun valiokunta oli hyväksynyt mietinnön, hän pyysi herra Fayotia esittelemään sen. Haluaisin kuitenkin osoittaa kunniaa työlle, jonka rouva Palacio on tehnyt tämän mietinnön eteen, ja sille erittäin rehelliselle tavalle, jolla hän on myötävaikuttanut mietinnön syntyyn ja esittänyt mielipiteensä jälleen tänä iltapäivänä.
Valiokunnassa tapahtunut äänestys ei ollut poliittisten linjojen mukainen. Puolueiden jäsenet äänestivät eri tavoin. Kuten aiemmin on mainittu, tämä tapaus juontaa juurensa yli kolmen vuoden takaa, jolloin pidettiin edelliset Euroopan parlamentin vaalit kesällä 1994. Monista eri syistä on kulunut näin kauan, ennen kuin asia on tullut parlamentin käsiteltäväksi. Yksi - ja ehkä tärkein - syy oli se, että aluksi Portugalin viranomaisten kanssa käydyt yhteydenotot olivat moniselitteisiä, ja parlamentti ei ollut täysin selvillä siitä, mitä siltä odotettiin.
Vuoden 1994 Euroopan parlamenttivaalien kampanjan aikana Portugalin sosialistipuolue piti päämajassaan lehdistötilaisuuden, jossa herra Campos esitti joitakin entistä maatalousministeriä herra Arlindo Cunhaa koskevia väitteitä. Käsiteltävänänne olevassa mietinnössä todetaan, että hän esitti kolme erityistä syytöstä. Nämä syytökset on lueteltu mietinnön sivulla viisi, joten minun ei tarvitse lukea niitä nyt ääneen. Herra Camposia syytetään siitä, että tällaisia huomautuksia tekemällä hän Portugalin lakien mukaan rikkoi useita Portugalin rikoslain pykäliä.
Me kaikki tiedämme, että lehdistö voi esittää asioita ja lausuntoja tavalla, joka ei välttämättä esitä Euroopan parlamentin jäsentä suotuisassa valossa, ja tässä tapauksessa lehdistö todella irrotti huomautuksen asiayhteydestä ja tulkitsi sitä väärin. Näyttää kuitenkin siltä, että herra Campos ei tehnyt huomautuksiaan hetken mielijohteesta. Siitä huolimatta Euroopan parlamentin jäsenellä on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen pöytäkirjan 10 artiklan mukaan koskemattomuussuoja istuntojen aikana. Tämän on ymmärretty ja hyväksytty tarkoittavan koko virkakautta ja mitä tahansa paikkaa jäsenen oman valtion alueella ja missä tahansa muussa jäsenvaltiossa.
Jotta jäsen voidaan asettaa syytteeseen mistä tahansa syystä, hänen koskemattomuutensa on pidätettävä, kuten edellinen puhuja sanoi. Koska rikkomus, josta herra Camposia syytetään, tapahtui Portugalissa, häntä suojaavat samat lait, jotka suojaisivat Portugalin parlamentin jäsentä Portugalin perustuslain 160 pykälän mukaisesti. Tässä parlamentissa työjärjestyksen 6 artikla kattaa tämän asian. Herra Camposia vastaan suunnatut syytteet juontavat juurensa vaalikampanjan ajalta, ja vaalikampanja pidettiin ennen kuin hänet oli valittu.
Työjärjestyksen 6 artiklan tarkoitus on suojella sekä jäseniä että itse parlamenttia takaamalla instituution itsenäisyys. Tuona ajankohtana herra Campos oli Portugalin parlamentin jäsen, mutta vain oppositiojäsen. Missä tahansa hallitusmuodossa tai demokratiassa opposition tehtävä on toisinaan tukea hallitusta mutta myös vastustaa sitä sopivaksi katsomanaan ajankohtana. Vastustaminen ei voi tapahtua otollisempana ajankohtana kuin vaalikampanjan aikana. Juuri näin herra Campos toimi, kun sekä hän että herra Cunha olivat molemmat ehdokkaina. Hän vastusti hallituksen ministerin harjoittamaa politiikkaa vaalikampanjan aikana ja antoi useita julkisia lausuntoja. Haluaisin ilmoittaa mielipiteenäni, että vaalikampanjan aikana ministeri, herra Cunha olisi voinut puolustaa itseään samalla poliittisella tavalla. Näin tapahtuu politiikassa koko ajan. Sitä tapahtuu erityisesti vaalikampanjan aikaan - sitä varten vaaleja pidetään.
Tämä oli se tulkinta ja näkökanta, joka vallitsi valiokunnan enemmistön keskuudessa. Mainitsemieni syiden ja työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietinnössä lueteltujen seikkojen vuoksi kyseinen valiokunta päätti tässä nimenomaisessa tapauksessa olla pidättämättä edellä mainitun herra Camposin koskemattomuutta.

Wibe
Arvoisa puhemies! Minä selvittäisin vain erittäin lyhyesti niitä periaatteita, joihin kannanottoni perustuu. Minä olen siis sitä vastaan, että Camposin parlamentaarinen koskemattomuus pidätetään. Camposiin kohdistuu kaksi eri syytettä. Toinen koskee tapausta, joka sattui ennen kuin tämä kausi alkoi. Siksi on ajateltu, ettei ole syytä, että hänen koskemattomuutensa olisi tallella. Mutta meidän koskemattomuutemme tarkoitus on se, että se on voimassa koko toimikauden, eli että voimme esteettä harjoittaa poliittista toimintaa kauden aikana. Silloin ei ole oikeudelliselta kannalta katsottuna mitään väliä sillä, koskeeko syyte tapausta, joka sattui ennen istuntokautta vai sen aikana; tämä on koko asian ydinkohta.
Mitä sitten tulee siihen rikokseen, jonka Camposin väitetään tehneen, on aivan selvää, että parlamentin jäsenten koskemattomuus ei koske tavallisia rikoksia, eli sitä, jos me murhaamme jonkun tai varastamme jotain, vaan se koskee juuri poliittisia konflikteja, joihin me voimme joutua asemamme takia Euroopan parlamentin jäseninä. Tässä tapauksessa on aivan selvää, että se mistä Camposia syytetään, on poliittinen asia; hän on antanut poliittisen lausunnon, joka on suututtanut silloisen maatalousministerin, joka sen takia haluaa asettaa hänet syytteeseen. Minulle on aivan selvää, että nämä molemmat esiin tuodut tosiasiat osoittavat sen, että Camposin koskemattomuutta ei tule pidättää. Meidän pitää tässä tapauksessa noudattaa sitä ehdotusta, jonka esittelijä teki.

Rosado Fernandes (UPE).
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää anteeksi kollegaltani Camposilta puuttumistani tähän keskusteluun, mutta haluaisin sanoa hänelle myös, että mielestäni asiat sujuisivat häneltä helpommin, jos hän olisi itse luopunut koskemattomuudesta. Sehän on oikeastaan meidän suojakilpemme: voimme esittää syytöksiä ja loukkauksia, voimme tehdä, mitä haluamme, mutta se ei tietenkään sovi hyvin yhteen politiikan etiikan kanssa.
Isoisäni aikaan tällaiset asiat ratkaistiin kaksintaistelussa. Nyt kaikki ihmiset pelkäävät ampua laukaustakaan. Isäni aikaan asiat ratkaistiin kepein tai nyrkiniskuin. Nyt asiat ratkaistaan väittelemällä täällä parlamentissa. Arvoisa parlamentin jäsen Campos, olisitte voinut säästää meidät tältä suunnattomalta vaivannäöltä ja tältä äärimmäisen vaikealta ja epämiellyttävältä tehtävältä sanoa "jaa" tai "ei" sille, haluammeko pidättää koskemattomuuden kunnioittamaltamme kollegalta. Minähän olen aina pitänyt häntä rohkeana miehenä, vaikkakin olen aina pitänyt valitettavana sitä, että hänen intohimoinen luonteensa saa hänet jopa ampumaan laukauksia, ei ainoastaan vihollisiaan kohti vaan myös ystäviään kohti, ja hän on ampunut juuri omaan nilkkaansa. Juuri niin hänelle on käynyt!
Olen aina ollut sitä mieltä, että velaton ihminen ei pelkää. Tässä meillä on selvästi kaksi erilaista tapausta. On henkilökohtaisten loukkausten tapaus mutta myös poliittisempi tapaus, joka liittyy nykyiseen hallitukseemme. Jos parlamentin jäsenet todella haluavat saada uskottavuutta, jos he haluavat saada arvovaltaa eettiseltä kannalta - jota heillä ei ole - ja jos he haluavat ansaita lehdistön kunnioituksen - ja tiedän kyllä, että on paljon epärehellisiä lehtimiehiä, kuten nähtiin vähän aikaa sitten käsittelemämme tapauksen aikana - juuri näiden parlamentin jäsenten on taisteltava sen puolesta.
Jos minä jonain päivänä tahtoisin loukata jotakuta, luopuisin samana päivänä parlamentaarisesta koskemattomuudestani, jollei loukkaamani henkilön kanssa sitten vaihdettaisi mielipiteitä tavallista väkivaltaisemmin. Olen sitä mieltä, että koskemattomuuden pidättämisestä, kuten ajattelin jo parlamentin jäsen Tapien tapauksessa - eikä näillä kahdella tapauksella ole mitään yhtäläisyyttä - päätettäisiin tämän parlamentin etiikan säilyttämiseksi.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, saanko ensinnäkin kiittää rouva Palaciota hänen pitämästään alustuksesta, ja kiitän lisäksi myös herra Evansia. Näiden kahden mietinnön välinen ristiriita osoittaa selkeästi peruskysymyksen, josta tänään keskustelemme: yhden yhteisen säännön puuttuessa sovellamme erilaisia menetelmiä, jotka pohjautuvat eri perinteisiin. Joissain jäsenvaltioissa parlamentaarinen koskemattomuus ei ulotu parlamenttisalin ulkopuolelle. Toisissa järjestelmissä taas poliittiset puheet toimikauden aikana lasketaan poliittisiin valtuuksiin kuuluviksi, olivat ne sitten loukkaavia tai eivät - vaikka oli selvää, että kyseessä olevat syytökset tuotettiin vaalikampanjan aikana.
Me olemme tähän saakka noudattaneet herra Donnez'n alkuun panemaa ja herra Defraignen jatkamaa juridista linjaa, jonka mukaan koskemattomuus on säilytettävä poliittisessa mandaatissa laajimmassa mahdollisessa merkityksessä. Sen jälkeen kun Italian parlamentti otti toisen näkökannan asiaan, olemme mekin oikeastaan muuttaneet näkemystämme. Juuri tästä on näissä kahdessa mietinnössä kyse: olemmeko sitä mieltä, että tapaus kuuluu poliittisten valtuuksien piiriin vai ei? Minusta mietinnön esittelijä, rouva Palacio, on oikeassa, ja meidän on katsottava, että henkilökohtainen konflikti on annettava tuomarin ratkaistavaksi. Parlamentaarisen koskemattomuuden täytyy ulottua kaikkeen siihen, mitä täällä parlamentin sisällä tapahtuu, ei yksilöiden etujen suojelemiseksi vaan tämän koko parlamentin etujen suojelemiseksi.

Fabre-Aubrespy (I-EDN).
Arvoisa puhemies, näissä kahdessa parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevassa pyynnössä on kyse tosiasioiden arvioinnista sellaisina kuin ne tapahtuivat, riippumatta kollegamme persoonallisuudesta. Rouva Palacio palautti mieliin nämä tosiasiat ja haluaisin sanoa hänelle, että olen hänen johtopäätöksistään täysin samaa mieltä.
Toisen, vuoden 1996, jutun osalta herra Campos oli tapahtumien ajankohtana syyttänyt herra da Silvaa yhteisön tukien kavalluksesta, erään ystäväyrityksen hänelle myöntämistä eduista, eturistiriidoista, jne...
Meille tehty pyyntö on ymmärtääkseni hylättävä kahdesta syystä: ensimmäinen syy koskee muotoseikkoja: johtopäätöksiä tai syyttämisasiakirjoja ei ole tehty asianomaista jäsentä kuullen, kuten Portugalin perustuslain 160 pykälän 3 kohdassa vaaditaan; toinen syy koskee itse asiaa: sanat on lausuttu silloin, kun herra Campos oli Euroopan parlamentin jäsen, ne koskevat hänen toimintaansa hänen toimikautensa aikana, ja tällaisessa tapauksessa parlamentaarisen koskemattomuuden on mielestäni oltava voimassa.
Näin ei ole sitä vastoin ensimmäisen tapauksen osalta, joka ajoittuu vuoteen 1994. Se koski sosialistipuolueen kansallisessa päämajassa pidettyä lehdistötilaisuutta, jonka aikana entistä maatalousministeriä ja nykyistä kollegaamme, herra Cunhaa, sekä toista kollegaamme, herra Rosado Fernandezia, syytettiin lahjusten ottamisesta ja lahjuksen antamisesta.
Tosiaankin, herra Campos lausui nämä sanat vaalikampanjan aikana pyrkiessään edustajaksi kesäkuussa 1994 pidetyissä Euroopan parlamentin vaaleissa. Herra Campos ei ollut silloin Euroopan parlamentin jäsen. Hänen parlamentaarisen koskemattomuutensa pidättäminen antaisi hänelle mahdollisuuden puolustautua, perustella ne vakavat syytökset, jotka hän kohdisti kahta kollegaamme vastaan. Hänellä ei olisi mitään vaikeuksia tehdä niin, hän sanoo, ja minä luulen voivani sanoa, että jos kyseessä olisi Ranska, näistä sanoista oltaisiin ilman muuta sitä mieltä, että kuinka valitettavia ne olivatkin, ne eivät kuitenkaan olleet rikollisia, koska ne lausuttiin vaalikampanjan yhteydessä.
Tästä syystä minä äänestän parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisen puolesta ensimmäisessä jutussa ja kiinnitän kollegoidemme huomiota siihen seikkaan, että jos he liiallisesti haluavat parlamentaarisen koskemattomuuden avulla suojella edustajia, he ruokkivat poliitikkojen vastaista kampanjaa, josta jälleen tänään on ollut kyse.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.

Satelliittitietoliikenne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hoppenstedtin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0279/97) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle " Euroopan unionin toimintasuunnitelma: Satelliittitietoliikenne tietoyhteiskunnassa" (KOM(97)0091 - C4-0131/97).

Hoppenstedt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisa komissaari! Tämän päivän esityslistallahan oli oikeastaan kaksi mietintöä, jotka koskevat avaruuspolitiikkaa. Ensinnäkin aiheesta Euroopan unioni ja avaruus - sovellusten, markkinoiden ja teollisuuden kilpailukyvyn edistäminen, toiseksi aiheesta Euroopan unionin toimintasuunnitelma: Satelliittitietoliikenne tietoyhteiskunnassa. Ikävä kyllä ensin mainittua mietintöä ei voida käsitellä tänään. Minusta on kuitenkin aivan oikein, että meidän mietintömme, jolla on tietty yhteys ensin mainittuun, käsitellään tänään, koska emme saa hukata aikaa.
Me emme saa hukata aikaa, kun otetaan huomioon kuinka nopeasti juuri satelliittien aihealueella toimitaan. Juuri tämä aihe, satelliitit tietoyhteiskunnassa, on monien kilpakumppaniemme ohjelmassa, ja sitä käsitellään erittäin nopeasti. Talousvaliokunta hyväksyi tämän mietinnön yksimielisesti. Ja se onkin hyvä, sillä se varmaankin tukee mietintöä, mutta ennen kaikkea komission pyrkimyksiä tehdä kaikkensa, jotta voisimme olla mukana muovaamassa satelliittipohjaisen tiedon ja viestinnän tulevaisuutta.
Tähän mennessähän on ollut joitakin aloitteita, joitakin mielenkiintoisia mietintöjä, jotka ovat johtaneet mielenkiintoisiin keskusteluihin täällä täysistunnossa ja yleensäkin parlamentissa, mutta myös komission ja muiden tahojen kanssa, ja aiheita ovat olleet mm. henkilökohtainen viestintä satelliittien avulla ja satelliittien ottaminen käyttöön tietoliikenteen alalla. Nämä ovat mielestäni tärkeitä askelia tiellä, jonka päämääränä on eurooppalaisen osaamisen ja Euroopan läsnäolon vahvistaminen kyseisellä alueella.
Maailmanlaajuisista satelliitti-infrastruktuureista tulee maailman talousjärjestelmän kriittinen osa-alue. Sen vuoksi suorituskykyinen, yhtenäinen satelliittiviestintä- ja palvelusektori on teknologisesti ja poliittisesti äärettömän tärkeä Euroopalle. Jos suuntaamme katseemme Yhdysvaltoihin, kyseisten palvelujen suurimpaan tarjoajaan, näemme, että siellä on jo huomattavasti päättäväisemmin lähdetty tielle kohti satelliittiavusteista viestintää. Avaruuden johtoaseman edellytyksenä on siten myös menestyksekkäiden kaupallisten palvelujen ja sovellusten toteuttaminen.
Kun katsoo tälle sektorille ennustettuja lukuja, nimittäin 400 miljardin Yhdysvaltain dollarin markkinasegmenttiä seuraavien kymmenen vuoden aikana, voi vain kuvitella, mitä saattaa vielä piillä muissa sovellusmahdollisuuksissa, jotka eivät ole ollenkaan mukana laskelmissa. Kun ajatellaan, että Teledesic esittää palvelu- ja viestintämahdollisuuksien vision, jossa muutamalla sadalla satelliitilla luodaan maailmanlaajuinen, kattava palveluverkosto, tästä näemme, miten pitkällä toiset jo ovat tällä alueella.
Myös mainitut henkilökohtaiset viestintäjärjestelmät ovat jo edenneet pitkälle: markkinoilla on 17 mahdollista tarjoajaa, heidän joukossaan myös potentiaalinen eurooppalainen. Tämä ei tietenkään ole tarpeeksi, jotta asemamme selvästi vahvistuisi kyseisellä alueella. Uskon kuitenkin, että meillä on vielä mahdollisuus osallistua ja tulla mukaan. Komission mietintö on siten tärkeä askel tähän suuntaan. Me tarvitsemme nimenomaan yhteistyötä Euroopan unionin ja muiden kilpailevien kansakuntien välillä, esimerkiksi Yhdysvaltojen, Venäjän, Ukrainan, Japanin ja Kiinan. Meidän on vakiinnutettava Euroopan asema kansainvälisellä tasolla ja erityisesti Maailman kauppajärjestössä. Euroopan unionin ja avaruusjärjestön sekä alan markkinaosapuolten välistä yhteistyötä on tiivistettävä. Tätä on jo tapahtunut, sillä tämän paperin valmisteluunhan otettiin kiitettävällä tavalla avuksi kaikki kyseisillä markkinoilla toimivat.
Meiltä vaaditaan lisäksi, että tutkimusta ja kehitystä tuetaan voimakkaammin ja että alojen yhteistyötä tiivistetään, mikä puolestaan voi edistää uutta teknologiaa. Ja pitkälle kehittyneitä laajakaistaisia multimediasatelliittipäätelaitteita ja -vastaanottimia koskevien teknisten standardien yhdenmukaistaminen on luonnollisesti toteutettava nopeasti.
Markkinasuuntautuneen konseptin merkityksen painottaminen on itsestään selvää. Me olemme luonnollisesti sitä mieltä, että monikerroksiset yhtenäistämisongelmat on ratkaistava. Olemme myös sitä mieltä, että byrokraattisia viivytyksiä täytyy välttää, erityisesti kansallisilta viranomaisilta Euroopan unionin suuntaan tapahtuvaa viivytystä. Me tarvitsemme ennen kaikkea kiireesti - ja se on seuraavien kuukausien tärkeimpiä asioita - satelliittiohjauksen toimintasuunnitelman. Erityisesti lentoliikenteessä on kestämätöntä, että olemme yhä riippuvaisia GLONASSista ja GPS: stä, venäläisestä ja amerikkalaisesta sotilaallisesta järjestelmästä. Tällä alueella on otettava käyttöön eurooppalaisia komponentteja.
Olen myös varma, että Euroopan komissio esittää lähiaikoina toimintasuunnitelman. Me annamme komissiolle kaiken mahdollisen tuen, koska tiedämme, että eurooppalaisella ulottuvuudella on tässä asiassa erityinen merkitys, ei vain Euroopalle vaan myös Afrikalle, ja että Euroopan on tehtävä yhteistyötä mainitsemieni muiden markkinaosapuolten, nimittäin Venäjän ja Amerikan, kanssa. Jos eurooppalaisilla ei ole mitään, mihin vedota, he eivät myöskään voi neuvotella. On väärin sanoa, että avaruustutkimuksen, miehitettyjen avaruuslentojen ja Euroopan avaruuslaboratorion määrärahat eivät säästöpakon vuoksi sopineet poliittiseen ilmapiiriin. Voi kai kysyä, sopiiko miljardin ecun tuki Euroopan tupakanviljelylle poliittiseen ilmapiiriin, jollei tämä tulevaisuuteen suuntautuva aihe sovi. Tarkoitan, että meidän on tehtävä kaikkemme sanoaksemme Euroopan veronmaksajille tulevaisuudessa paljon selvemmin, että tällä avaruuslentojen, koko satelliittiteollisuuden ja sen sovellusten aihealueella on aivan erityinen ulottuvuus Euroopan ja koko maailman kansalaisille globaalissa mielessä. Ja olen varma, että tulevaisuudessa voimme euroopanlaajuisesti myös tehdä niin monilla toimilla ja keskusteluilla täällä parlamentissa ja muiden tahojen kanssa.

Santini
 - (IT) Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron mietinnön esittelijän Franco Malerban nimissä ja puolesta. Hänestä puhuessamme minusta on hauska kertoa, että hän oli ensimmäinen italialainen astronautti, Euroopassakin ensimmäisiä, joka lensi avaruuteen amerikkalaisten kanssa. Uskonpa siis, että olisi ollut vahinko, jos emme olisi täällä tänään saaneet kuulla hänen valaisevaa mielipidettään, koska hänen kokemuksensa satelliitteihin liittyvissä asioissa on varmasti suurempi kuin meidän kaikkien muiden.
Tietoliikennesatelliitit on sellainen avaruussektori, joka edustaa kehityksen suurimpia mahdollisuuksia. Puhelin- ja televisioteknologioiden välinen kilpailu asuntoliitännöissä sekä multimedialähetysten tarjoamien mahdollisuudet ilman maantieteellisiä rajoja kaupankäynnissä tekevät satelliittivälitteisestä tietoliikenteestä strategisen teknologian ja järjestelmän tietoyhteiskunnan toteuttamisessa.
Alan tunnistaminen strategiseksi liiketoiminnaksi kuvastuu hyvin selvästi Yhdysvaltain teollisuuden keskittyneissä ja yhdenmukaisissa, hallituksenkin tukemissa tutkimussuunnitelmissa, sekä NASA: n siviili- että sotilasohjelmassa, ja lisäksi liittovaltion viestintäkomission (Federal Communication Commission) kansainvälisessä toiminnassa.
Komission esittämä toimintasuunnitelma ansaitsee täyden tuen ja suuren kannatuksen. Malerban laatimassa tutkimusta, teknologista kehitystä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietinnössä korostetaan, kuinka tärkeää on lisätä erilaisia kohtia ohjelman tutkimuskehykseen eräiden sellaisten erityisteknologioiden kehittämiseksi, jotka perustuvat avaruusasemien kehitykseen. Komissio innostuu tekemään itsestään uusien palveluiden, jopa unionin toimintaohjelmiin sopivien satelliittisovellusten asiakkaan ja käyttäjän. Lisäksi satelliittiyhteyksiä ehdotetaan aiheeksi yhteistyöhankkeisiin Välimeren alueen kolmansien maiden kanssa. Tämä onnistuisi sekä yhteensopivuuteen tähtäävien teknisten standardien levityksellä että niillä monilla sovelluksilla, jotka voisivat nopeasti lisätä keskustelumahdollisuuksia Välimeren vastarannan kanssa tukemalla ilma- ja meriliikennettä, etäopetusta, telelääketiedettä, edistää matkailua tutkimalla ja hoitamalla maaperää ja rannikoita, sekä lopuksi, tarkkailla luonnonvaroja.
Kahta näkökohtaa on syvennettävä edelleen: EUTELSAT-tyyppisten satelliittipalveluiden välittäjien asemaa, jotta se olisi yhdenmukainen palveluiden vapautumisen kanssa, ja vastaavasti komission ja ESA: n rooleja soveltavien satelliittiohjelmien järjestelyissä, vaikka hyvä yhteisymmärrys - joka oikeastaan on jo olemassa - komission ja ESA: n välillä tekisikin tämän ongelman vähemmän kiireelliseksi.
Me odotamme sen sijaan pian toimintasuunnitelmaa satelliittinavigoinnista, jota tämä kannanotto ei koske ja joka meidän mielestämme on luonteeltaan aivan yhtä kiireellinen kuin nyt käsittelemämme mietinnön aihe.
Lopuksi ilmaisen mitä lämpimimmät onnittelut omasta ja kollegani Malerban puolesta.

Hendrick (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää herra Hoppenstedtiä erinomaisesta mietinnöstä ja vastineesta käsitykseni mukaan erinomaiseen Euroopan komission asiakirjaan.
Käsiteltävänä olevat teknologiat ovat kriittisiä tekijöitä Euroopan avainteollisuusalojen selviytymisessä seuraavalle vuosisadalle. Siirtyminen digitaalisiin muunnoksiin on aiheuttanut sen, että monissa teknologioissa käytetään nyt samantyyppistä kommunikointitapaa, ja siksi monet tänään käsiteltävät asiat vaikuttavat muuhunkin kuin satelliittien lähettämiseen avaruuteen ja satelliittien käyttötarkoituksiin - erityisesti sotilaalliseen toimintaan, mutta myös rauhanomaisen toiminnan kehittämiseen ja varsinkin tietoyhteiskunnan kehittämiseen. Meidän on hyväksyttävä se, että meidän täytyy joko ryhtyä todella kehittämään tätä lähestymistapaa, kuten me tällä hetkellä teemme, tai muuten me jäämme amerikkalaisista jälkeen.
EU: n toimintasuunnitelmassa itsessään puolustetaan vahvasti aloitteentekevää ja yhdenmukaista eurooppalaista lähestymistapaa satelliittitietoliikenteeseen ja väitetään täysin perustellusti, että Euroopan tietotekniikka ja satelliittiteknologia ovat jäljessä Yhdysvaltojen kehityksestä ensinnäkin teknologian osalta ja toiseksi sääntelevän puitekehyksen vuoksi.
Tiedän, että herra Bangemann tapasi rouva Cressonin ja muita EU: n ministereitä viime vuoden lokakuussa Pariisissa, missä käytiin yksityiskohtaisia keskusteluja tästä kyseisestä toimintasuunnitelmasta. Tuon tapaamisen tuloksena havaittiin selvä tarve koordinoida kyseistä EU: n toimintaa siten, että sisämarkkinoita saadaan kehitettyä ja poistetaan kaupan esteitä, jotta voidaan luoda satelliittitietoliikenteen kotimarkkinat erityisesti teollisuussektorille ja myös palvelusektorille. Koordinointia on myös parannettava EU: n aseman vahvistamiseksi varsinkin kansainvälisillä foorumeilla, joilla näistä asioista keskustellaan kansainvälisellä tasolla, ja todellakin myös markkinaasemien vahvistamiseksi.
Tarvitsemme myös enemmän painotusta EU: n tutkimus- ja kehitysohjelmiin varsinkin näillä sektoreilla. Uskon, että viidennellä puiteohjelmalla tulee olemaan olennainen osa tässä, kun sen aika koittaa. Tavoitteet ovat hyvin selvät. Meidän on tuettava komission aloitetta. Meidän täytyy myös painottaa sitä, että vaikka Euroopan posti- ja telehallintojen konferenssi (CEPT) on saavuttanut jonkinasteisia tuloksia jäsenvaltioiden roolin harmonisoimisessa, se ei ole kuitenkaan kyennyt ratkaisemaan kaikkia ongelmia. Uskon, että komissio voi vaikuttaa suuresti tässä asiassa.
Kiinnittäisin huomiota muutamaan herra Hoppenstedtin mietinnön seikkaan ja erityisesti 5 kohtaan, jossa puhutaan yksityistämisen tarpeellisuudesta vapauttamisen kannalta. Mielestäni on olemassa muita vapauttamisen malleja, joihin ei sisälly yksityistämistä. Julkisen ja yksityisen pääoman yhdistelmät on myös hyvä ottaa huomioon. Ehkä tulisi löytää jonkinlainen kompromissi komission johtavan aseman ja CEPTin johtavan aseman välillä yksinkertaisesti siksi, että eräät jäsenvaltiot eivät ehkä vielä valmiita hyväksymään sitä.
Nämä ovat monimutkaisia asioita, jotka täytyy selvittää. Ellemme me nyt Euroopan unionissa ryhdy rohkeasti toimiin, jäämme jälkeen yhä pahemmin, kunnes emme ehkä enää koskaan pysty kuromaan välimatkaa umpeen.

Gasòliba i Böhm (ELDR).
Arvoisa puhemies, kyseessä on kasvava, erittäin korkean teknologisen tason saavuttanut ala, jolla, kuten aiemmissa puheenvuoroissa on mainittu, on erittäin laajat kansainväliset markkinat, joista Euroopan unioni ei ilmeisistä syistä voi jäädä paitsi. Päinvastoin, sen pitäisi kyetä vaikuttamaan erittäin laajalti tällä alalla ei ainoastaan Euroopan unionin vaan myös kansainvälisellä tasolla.
Sen takia me, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä, suhtaudumme hyvin myönteisesti komission esitykseen, jossa on kiinnitetty aivan erityistä huomiota juuri tähän alaan. Tämän johdosta on laadittu Hoppenstedtin mietintö, jonka yleisiä suuntaviivoja me kannatamme.
Valitettavasti tähän kyseiseen alaan liittyy eräs Euroopalle tyypillinen ongelma. Eurooppa on ollut edelläkävijä monessa suhteessa ja joissakin suhteissa sillä on erittäin hyvä teknologinen taso. Sen vastapainoksi kuitenkin on monta ongelmaa, kuten markkinoiden hajanaisuus, jäsenvaltioiden valitettava varauksellisuus joillakin alasektoreilla, toisin sanoen alan riittämätön vapauttaminen joissakin jäsenvaltioissa, ja tutkimuksen ja kehittämisen osalta epätasainen teknologinen kehitys. Joissakin suhteissa me olemme kansainvälisen kehityksen kärjessä; joissakin me olemme taas liikaa jäljessä.
Olemmekin sitä mieltä, että sekä komission että Hoppenstedtin esitykset hankkeista, jotka on toteutettava tutkimuksen ja kehittämisen saralla, eri sektorien välinen koordinaatio ja tiiviimpi yhteistyö eri sektorien ja Euroopan avaruusjärjestön välillä, ovat oikeansuuntaisia ja siksi me tuemme niitä varauksetta.

Theonas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jokainen teknologinen edistysaskel aiheuttaa aina epäluuloa ja epävarmuutta siltä osin kuin se tuo mukanaan muutoksia.
Kuitenkin tässä esillä olevassa asiassa puhutaan sellaisen suunnitelman kehittelystä, joka ei pelkästään aikaansaa muutoksia, vaan mullistaa yhteiskuntamme rakenteita. Tästä syystä tarvitaan suurinta mahdollista harkintaa ja kriittisyyttä, kansalaistahojen mahdollisimman laajaa osallistumista ohjelmien lopulliseen muotoutumiseen. Kuitenkin koko komission toimintaohjelma on kirjoitettu suurten monikansallisten yritysten sanelun pohjalta. Näiden alalla toimivien eurooppalaisten yritysten ja teollisuuslaitosten johtoajatuksena on niiden oma etu verrattuna amerikkalaisiin ja japanilaisiin, eivätkä ne ota huomioon yhteiskunnan tarpeita, palveluita, joita kansalaisille on tarjottava, palveluiden kattavan luonteen turvaamista niin, että ne olisivat kaikkien kansalaisten saatavilla.
Pelkäämme kovasti, että tälle tielle lähteminen komission julkilausuman kuvaamalla tavalla sekä julkilausumassa asetetut tavoitteet johtavat entistäkin orwellilaisempaan yhteiskuntaan, Euroopan harmaan aivoaineen verkottamiseen, tavoitteena sen orjuuttaminen ja kanavointi konkreettisiin taloudellisiin, voitontavoitteluun perustuviin saavutuksiin, eikä yhteiskuntaan, jossa vallitsee ajatuksen vapaus, tasa-arvo ja edistys.
Huolestumisemme on enemmän kuin aiheellista, kun otetaan huomioon, että komission tietoyhteiskuntaa käsitelleen julkilausuman vähän aikaa sitten laatineen korkean tason ryhmän koostumukselle oli ominaista sekä jäsenvaltioiden puuttuminen että Euroopan kansalaisten yhteiskunta- ja kulttuuritahojen täydellinen jättäminen kaiken keskustelun ulkopuolelle, mukaan lukien jopa Euroopan parlamentin kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta.
Kysymyksenasetteluissa ei missään mainita varaventtiileitä kuluttajien ja työntekijöiden yhteiskunnallisten etujen suojelemiseksi. Heitä pyydetään vain näyttämään innostuneilta ja yksimielisiltä edistysaskeleesta, joka viime kädessä aikoo syrjäyttää ja epäinhimillistää heidät muuttaen heidät vivuiksi, jotka tuottavat rikkauksia suurpääomalle.
Jää epäselväksi, mitkä olisivat yksityiselämän ja kansalaisen omanarvontunnon suojelun lailliset puitteet. Puhummeko tiedonvälityksen moniarvoisuudesta vaiko viestintävälineiden keskittämisestä vain harvojen käsiin tarkoituksena ajatuksen vapauden manipulointi? Teknologisen kehityksen ja satelliittijärjestelmien rakentamisen täytyy tapahtua mahdollisimman laajan yhteistyön pohjalta, tavoitteena kansalaisten elintason parantaminen ja korottaminen sekä idea kehityksen ihmiskeskeisyydestä. Näitä kansainvälisiä yhteistyöohjelmia ei pidä käyttää sotilaallisiin tarkoituksiin ja avaruuden hyötykäytön jakamiseen suurten monikansallisten yritysten kesken. Avaruuden käyttäminen ainoastaan markkinapohjaisesti on vaaraksi koko planeetalle ja sen asukkaille. Kuka voi, jos totta puhutaan, estää avaruuden satelliittiviestinnän keskittyneen valvonnan globaalilla tasolla? Jos kehityksen keskipisteessä olisi ihminen suurten monikansallisten yritysten voitontavoittelun sijasta, Euroopan unionin pitäisi olla ensimmäisenä ajamassa YK: n puitteissa solmittavaa kansainvälistä ja tasa-arvoista avaruuden hyödyntämistä koskevaa sopimusta, johon kaikki maat osallistuisivat, eikä pelkästään kustannuksiin vaan myös voittoihin, kaikkien valtioiden kansallisen turvallisuuden ja suvereniteetin suojelua, yhteistyön edistämistä rahoitusta ja teknologiaa tarjoavien maiden välillä johtoajatuksena maapallon kehitysalueiden tarpeet. Tätä eivät markkinat ja kilpailu pysty takaamaan.

Holm
Arvoisa puhemies! Satelliittiviestintäala koskee erittäin monia alueita. Monet näistä alueista ovat, mielestäni sanomattoman tärkeitä, kuten esimerkiksi TV- ja radiolähetystoiminta, multimedia ja Internet, jotka todella ovat mahdollisuus minun sukupolvelleni ja myös niille, jotka asuvat harvaanasutuilla alueilla, olla mukana uudessa yhteiskunnassa, jota rakennetaan. Sen takia meidän täytyy panostaa tähän paljon. On hyvin, hyvin tärkeää, että jatkamme tätä taistelua kansainvälisissä puitteissa.
Minun on kuitenkin sanottava, että suhtaudun kriittisesti Hoppenstedtin päätöslauselmaan, koska siihen kuuluu aivan liian sotilaallisia lähestymistapoja. Mielestäni tämä juuri on kriittinen kohta, nimittäin satelliittiviestintä ja sotilaallinen sektori. Mehän tiedämme, että USA: lla ja Venäjällä nämä kysymykset liittyvät hyvin läheisesti sotilaallisiin asioihin. Olen sitä mieltä, että EU: n ei pidä kehittää mitään sotilaallista kapasiteettia. Siksi tällä alueella on hirvittävän vaikeaa tietää, mihin raja olisi vedettävä.
Lopuksi haluan vielä kommentoida sitä, mitä Malerba on ottanut esille tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevässä valiokunnassa. Me olemme siellä katsoneet, että komission olisi otettava tehtäväkseen edistää uusia satelliittipalveluja, joilla on sosiaalista merkitystä. Tämä on mielestäni hyvin, hyvin tärkeä kohta, jonka todella toivon komission ottavan hoitaakseen, ja josta olen osittain sitä mieltä, että Hoppenstedt on unohtanut sen johtopäätöksistään.

Lukas
Arvoisa puhemies! Koska tulevaisuuden tietoinfrastruktuuri perustuu maailmanlaajuisesti tietoliikennesatelliitteihin, ei voi muuta kuin kannattaa herra Hoppenstedtin mietintöä, sillä Eurooppa ei saa jäädä jälkeen tällä talouden alalla. On erityisen tärkeää, että ESA otetaan täysipainoisesti mukaan komission hankkeisiin ja että alan tutkimusta ja kehitystä lisätään huomattavasti. Satelliittijärjestelmillä on se erityinen etu, että niillä saavutetaan tämä poliittinen tavoite eli kaikille kansalaisille voidaan kilpailukykyisin kustannuksin taata pääsy tietoyhteiskuntaan.
Lopuksi vielä väärä esimerkki mielekkäästä sovelluksesta. Eutelsat osoitti Geneven "Telecom Interaktiv" -messuilla, että Internet-palveluja voidaan vastaanottaa satelliitin kautta. Oma uusi Internet-kanava, eurooppalainen turismikanava, tuo mukanaan turismia palvelevia tietojärjestelmiä ja mahdollistaa siten matkailumarkkinoinnille vallankumouksellisen uuden väylän.

Schmid
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat! Kun vuonna 1957 silloinen Neuvostoliitto lähetti Sputniksatelliitin maata kiertävälle radalle, maailma oli haltioissaan, mutta kyseessä olivat lähinnä sotilaalliset intressit. Ensimmäiset rauhanomaiset sovellukset, kuten Amerikan ja Euroopan väliset TV-lähetykset, eivät nekään erityisemmin vakuuttaneet, yhteys kesti vain 11 minuuttia. Nykyisin olemme tottuneet siihen, että satelliittien avulla voimme soittaa puheluja kaikkialle maailmaan ja suorat TV-lähetykset ovat arkipäivää.
Kehitys ei kuitenkaan pysähdy. Maailmanlaajuinen, kattava satelliittien tukema viestintä on osa ensi vuosituhannen teknologiaa. Siinä mielessä on hyvä, että Euroopan komissio tekee ehdotuksia, varsinkin kun valtiot ja yksityiset tahot eivät tällä hetkellä toimi riittävän aktiivisesti vastatakseen haasteisiin.
Eräät muut ajatukset jäävät kuitenkin liian vähälle, ja niihin haluaisin nyt kiinnittää huomiota. Ensinnäkin komission lähestymistapa kohdistuu lähinnä markkinoille ja yksityiseen aloitteellisuuteen. Uskon, että tällä tavoin emme aivan pääse tasaväkiseen asemaan pääkilpailijoidemme kanssa. Amerikassa, Venäjällä ja myös Kiinassa varusteluteollisuus antaa alalle edelleen tiettyjä impulsseja. Ja eihän sekään mikään salaisuus ole, että Japanissa MITIn taholta tulee vastaavanlaista tukea vanhojen suhteiden ansiosta.
Toiseksi meidän pitäisi myös hyvissä ajoin miettiä, mitä tämä teknologia merkitsee etenevälle globaalistumiselle, myös työmarkkinoilla. Minähän en lainkaan vastusta globaalistumista, mutta meidän on puhuttava siitä jo ennen kuin on liian myöhäistä.
Kolmanneksi ja viimeiseksi: meidän on myös huolehdittava siitä, että maavaraisia laajakaistaverkostoja laajennetaan, sillä nehän ovat järjestelmän portti, koska muutoin voimme nauttia järjestelmän eduista vain taajamissa, emme maaseudulla.

Ilaskivi
Arvoisa puhemies, kollega Hoppenstedt on laatinut satelliittiviestinnästä erinomaisen mietinnön, jonka käsittely talousvaliokunnassa sujui todella joustavasti. Mietintö tähtää komission esitykseen nojaten 2000luvun nopeasti kehittyviin olosuhteisiin, joissa satelliittiviestinnällä tulee olemaan suuri merkitys.
Tuosta nopeasta käsittelystä johtuen olen ehkäpä hieman myöhään keskustellut kysymyksestä myös eräiden suomalaisten asiantuntijoiden kanssa. He ovat antaneet vahvistusta näkemykselleni, jonka mukaan mietinnössä erinomaisesti esitettyjen asioiden lisäksi on syytä tässäkin yhteydessä korostaa myös tietosuojakysymyksen merkitystä. Sitähän koskee jo direktiivi, mutta toisaalta Yhdysvaltojen ja Euroopan maiden lainsäädännön erihenkisyys saattaa vaikeuttaa riittävän tietosuojan globaalista turvaamista.
Nykyisessä yhteiskunnassa yksilöiden ja yritysten tietosuojan tarve tulee nimittäin jatkuvasti korostumaan, 2000luvusta puhumattakaan. Näin siksi, että satelliitit välittävät tulevaisuudessa yhä enemmän liikesalaisuuksia, joiden turvaamisesta yritysmaailma on kiinnostunut. Ne välittävät finanssitietoa, joka koskee niin rahoitusjärjestelmää kuin yksityishenkilöitäkin. Niiden kautta kulkee arkaluontoista kansalaisia koskevaa informaatiota esimerkiksi telelääketieteen alalta, puhumattakaan turvallisuuteen liittyvästä informaatiotulvasta. Tietosuojan rikkominen kiinnostaa näin ollen varsin laajoja piirejä alkaen teollisuusvakoilijoista ja päätyen kansallisten turvajärjestelmien tietoja hamuaviin sekä hakkereihin.
Komissiolta, jonka edustaja Bangemann on parhaillaan läsnä, on näin ollen syytä toivoa mielenkiinnon kohdistamista tässäkin yhteydessä tähän kysymykseen.

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää esittelijää ja myös kaikkia kollegoja siitä, että he periaatteessa kannattavat toimintasuunnitelmamme ehdotuksia. Tietenkin joihinkin kohtiin tehdään huomautuksia, ja niitä haluaisin myös mielelläni käsitellä; ensiksi minusta on kuitenkin tärkeää painottaa vielä kerran sitä, mitä herra Hoppenstedt sanoi. Jollemme nyt ryhdistäydy, ensi tai seuraavana vuonna meidän ei tarvitse enää keskustella ollenkaan, koska toiset ovat silloin jo päässeet perille, ja halusimmepa tai emme, he eivät ainoastaan ole meitä edellä erittäin tärkeällä taloudellisen kehityksen alalla vaan he suorastaan lyövät meidät laudalta.
Jos joku kysyy, mitä sosiaalisia etuja on odotettavissa, toteaisin ensi alkuun aivan yksinkertaisesti, että jos haluamme luoda työpaikkoja, tämä on yksi niistä alueista, siis yleensä viestintä, jolla työpaikkoja syntyy. Laskelmiemme mukaan lähivuosien useimmat työpaikat syntyvät tällä tietotekniikan ja viestinnän alalla - sekä uudet että myös vanhat, jotka muuttavat luonnettaan. Alan merkitystä ei siis pidä aliarvioida.
Me emme pääse eteenpäin, elleivät kaikki osapuolet toimi yhteistyössä. Olen varma, että parlamentti ja komissio tekevät kaiken tarvittavan. Me voimme poistaa sisämarkkinoiden esteet sieltä, missä niitä vielä on. Meidän on painotettava myös tutkimusta uudella tavalla, kuten herra Hendrick aivan oikein sanoi. Voimme ehkä onnistua, sillä siinä komissio ja parlamentti voivat hyvin toimia yhteistyössä.
Vaikeuksia meille aiheuttaa kaksi asiaa: ensinnäkin teollisuuden tietty pidättyvyys, valitettavasti vieläkin! Me olemme kyllä niin sanoakseni koonneet teollisuuden yhteen, me teemme yhteistyötä sen kanssa, myös järkeviä, jatkuvia keskusteluja käydään, mutta teollisuus ei ole riittävän aktiivinen. Teollisuus ei ole todellisuudessa niin hyvin edustettu kuin yksittäiset amerikkalaiset yhteenliittymät. Me olemme teettäneet tutkimuksen paikantaaksemme taloudelliset mahdollisuudet. Tietenkin se, mitä herra Schmid ja ilmeisesti myös herra Hendrick sanoivat, on aivan totta: me tarvitsemme myös julkisen tahon tiettyä osallistumista, joko "public private partnership" -tyyppistä tai jotakin muuta. Siksi yksityistämisasiaakaan ei pidä nähdä liian ideologisesti. Tässä nyt vain viitataan siihen; tietoliikenteessä tarvitsemme yksityistä rahaa, ja yksityinen rahahan tulee vain, jos sen kannattaa tulla. Tutkimme parhaillaan, miten asia olisi parasta järjestää niin, että suhteellisen suuri riski muuttuu kohtuulliseksi, sillä sellaista järjestelmää ei saa alle 10 miljardilla dollarilla. Se siis merkitsee, että jokaisella, joka lähtee kyseiseen liiketoimintaan, on oltava varmuus siitä, että hän saa rahansa todellakin takaisin, ehkä jopa tekee voittoa, sehän on yleensä toiminnan tarkoitus.
En aio käsitellä kaikkia herra Theonasin huomautuksia. Niitähän käsittelimme osittain jo yleiskeskustelussa. Meillä on tietoyhteiskuntafoorumi, jossa ovat edustettuna kuluttajat, ammattiyhdistykset, toimittajat, kaikenlaiset ihmiset. Ei pidä paikkaansa, että olisimme alusta alkaen katsoneet aihetta vain teknologian tai talouden näkökulmasta. En myöskään pidä aiheellisina niitä pelkoja, joista hän jälleen puhui. Olen ennemminkin sitä mieltä, että pitäisi miettiä, eikö uljas uusi maailma ole joka tapauksessa parempi kuin arka vanha maailma.
No, nämä ovat ehkä ideologisia erimielisyyksiä, mutta toivoisin kuitenkin, että olisimme jo ajat sitten jättäneet ne taaksemme. Tietoyhteiskuntafoorumissa työskentelevät kaikki ne ihmiset, joista herra Theonas puhuu, ja se on aivan innoissaan uusista mahdollisuuksista. Hänen kannattaisi mennä kerran sinne. Me perustimme sen parlamentaarikkojen kanssa. Siellä on tilaa parlamentaarikoille, ja Theonasin olisi erittäin hyödyllistä nähdä, että ihmiset, joiden pelkoja hän täällä ilmaisee, ovat jo tulleet paljon rohkeammiksi. Mutta tämä vain sivuhuomautuksena!
Mitä herra Holmin mainitsema sotilaallinen näkökohta merkitsee? Me käytämme kaikkeen liikenteenohjaukseen - meriliikenteen ohjaukseen, lentoliikenteen ohjaukseen - lähinnä GPS: ää, siis amerikkalaista järjestelmää, joka on kehitetty sotilaallisiin tarkoituksiin. Myös venäläinen järjestelmä on kehitetty sotilaallisiin tarkoituksiin.
Kun me nyt haluamme hyödyntää näitä mahdollisuuksia esimerkiksi lentokoneidemme laskeutumiseen, minun mielestäni olisi edistystä, jos meillä olisi oma järjestelmä sen sijaan, että joudumme tukeutumaan amerikkalaiseen tai venäläiseen järjestelmään, joka on luotu ja jota on edelleen kehitetty sotilaallisesta näkökulmasta. Siinä mielessä voisi sanoa, että eurooppalaisen satelliittipohjaisen viestinnän kehittäminen olisi osa nykyisten järjestelmien demilitarisointia. Sitä voidaan sitten käyttää myös sotilaallisiin tarkoituksiin - te ihailette aina minun argumenttejani, eikö niin? Minustakin on todella rohkaisevaa, miten te kuuntelette minua! Luonnollisesti sellaista järjestelmää voitaisiin niin haluttaessa käyttää myös sotilaallisesti, se on selvä! Se on tosin sitten poliittisesti tehtävä ratkaisu ja kuuluu Euroopan unionissa tämän kysymyksen alaan: Tarvitsemmeko yhteistä ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa?
Se ei ole minun päätettävissäni; koko unionin on päätettävä, mitä sille sitten tapahtuu. Mutta me tarvitsemme tätä järjestelmää ensi alkuun aivan tavanomaisiin tarkoituksiin, esimerkiksi lentokoneiden laskeutumiseen. Te sanotte aivan oikein syrjäseuduille, esimerkiksi Kreikan saarille - puhun tässä nyt Kreikan saarten puolesta, koska muutoinhan täällä ei kukaan puhu Kreikan saarten puolesta, ei herra Theonaskaan. Jokaista kreikan saarta voidaan pitää syrjäseutuna, ja siinä mielessä tilanne on aivan sama kuin Ruotsissa tai Suomessa, hyvin laajassa ja harvaan asutussa maassa. Jos siellä halutaan varmistaa viestintä, halvin keino on satelliitti. Se on yksinkertaisinta ja halvinta! Sillä voidaan todella tarjota jotakin. Ja sillä tehdään jotakin niiden ihmisten hyväksi, jotka asuvat sellaisilla alueilla.
Sitten jäsenvaltiot. Valitettavasti jäsenvaltiot ovat kahdesta syistä pidättyväisiä: Ensinnäkin vanhojen toimivaltaongelmien takia - voin osittain ymmärtää sen, sillä kun tavallaan menetetään poliittista toimivaltaa, kun se siirtyy eurooppalaisille instituutioille, se ei ole helppoa jäsenvaltioiden poliitikoille, he eivät pidä siitä - ja toiseksi CEPTin olemassaolon takia. CEPTissä on tietenkin se hyvä puoli, että se kattaa enemmän maita kuin Euroopan unioni. Toisaalta se on erittäin löyhä yhteenliittymä, jossa strategiset, taktiset ajatukset eivät aina saa tarvittavaa vastakaikua. Siksi me olemme toimintaohjelmassamme tehneet selväksi, että myös jäsenvaltioiden on tultava mukaan. Muuten, se mitä minä olen aina sanonut, toteutuu nyt tietoliikenteen alalla. Perustamamme riippumattomat sääntelyviranomaiset toimivat erinomaisesti yhdessä. Ne ovat luoneet eurooppalaisen tason, jolla ne tekevät erittäin hyvää yhteistyötä, ja se osoittaa, että kansallinen vastustus on helpointa voittaa luomalla hyviä ja käytännöllisiä esimerkkejä.
Viimeinen huomautus: Me tarvitsemme lisää yhteistyötä kansainvälisellä tasolla. Koko järjestelmä voi olla vain maailmanlaajuinen, ja siksi meidän on mietittävä - ja komissio tulee miettimään ja esittämään tuloksensa - miten me voimme sovittaa olemassa oleviin kansainvälisiin järjestelyihin kaiken sen, mitä teemme tietoyhteiskunnan alalla, tai vastaavasti miten olemassa olevia kansainvälisiä järjestelyjä täytyy muuttaa, jotta ne täyttävät maailmanlaajuisuuden vaatimukset.
Me olemme täällä ottaneet käsittelyyn kappaleen maailmanlaajuista tietoyhteiskuntaa, ja minä kiitän parlamentin tuesta!

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.

Neljäs puiteohjelma tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevien toimien osalta (1994-1998)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Linkohrin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4322/97), joka koskee sovittelukomitean hyväksymää yhteistä ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön neljännestä puiteohjelmasta tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevien toimien osalta (1994-1998) tehdyn päätöksen 1110/94/EY mukauttamisesta toisen kerran (C4-0516/97-96/0034(COD)).

Linkohr
Arvoisa puhemies! Hyvät naiset ja herrat! Neuvoston kanssa käytyjen puolitoista vuotta kestäneiden tavattoman hankalien neuvottelujen jälkeen - ne olivat todella erittäin hankalat neuvottelut ja olivat monesti vaarassa kariutua - Euroopan parlamentin onnistui saada nykyiseen tutkimusta koskevaan puiteohjelmaan 115 miljoonan ecun korotus sovittelumenettelyssä. Se oli vaikeaa myös siksi - sanon sen vielä kerran aivan suoraan - että komissio olisi tyytynyt sataankin miljoonaan.
Nuo 115 miljoonaa ecua ovat siis todellakin myös parlamentin voitto, ja haluan kiittää kaikkia, joiden ansiosta voitto oli mahdollinen - ennen kaikkea kollegojani - ja sanon sen vielä kerran aivan suoraan - myös neuvoston puheenjohtajamaata Luxemburgia.
Mutta ansaitseeko tämä tulos todella nimen "voitto" ? Toki on pidettävä myönteisenä sitä, että yleensä saimme jonkin tuloksen, vaikka alun perin odotimmekin 700: aa miljoonaa ecua. On myös pidettävä myönteisenä sitä, että olemme ottaneet mukaan uuden ohjelman ja vieläpä ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentin aloitteesta eikä komission aloitteesta, nimittäin jalkaväkimiinojen uusia raivausmenetelmiä koskevan tutkimusohjelman. Tähän tarkoitukseen on nyt käytettävissä lisäbudjetti mukaan lukien 20 miljoonaa ecua.
Muilta osin viittaan siihen - mistä täällä on puhuttu jo useita kertoja - että maailmassa on käytössä arviolta 110 miljoonaa jalkaväkimiinaa. Jos ne raivattaisiin nykyisin menetelmin - olkoonkin, että tarvittavat rahat olisivat käytettävissä - siihen kuluisi 1000 vuotta.
Me saimme aikaan myös sen, että BSE-tutkimukseen on nyt käytettävissä 35 miljoonaa ecua lisää - sekin on minun nähdäkseni voitto. Kysymys ei ole vain sinänsä BSE-sairauden vaan myös uusien tartuntatapojen tutkimisesta. Minä ainakin uskon, että siitä saadaan viitteitä muihin epideemisiin tartuntatapoihin. Tärkeää on myös - sekin on uskoakseni parlamentin painostuksen ansiota - että meillä on nyt enemmän varoja käytettäväksi uusiutuviin energiamuotoihin ja tietenkin myös käynnissä oleviin multimedia-, ilmasto-, liikenne- telematiikka- jne. ohjelmiin.
On kuitenkin arveluttavaa, että käytetty menettely ei ainakaan tässä tapauksessa mahdollistanut aitoja neuvotteluja. Todelliset päätöksentekijät eivät istuneet vastapuolellamme - niin paljon kuin arvostankin tutkimuksesta vastaavia ministereitä. Meidän olisi nimittäin pitänyt neuvotella liikenneministerien neuvoston kanssa; se ei kuitenkaan ollut paikalla, koska aihe ei muodollisesti kuulu sille.
Arveluttavaa on myös, että parlamentti halusi asettaa tutkimuksen käyttöön 200 miljoonaa ecua uudelleenjärjestelyjen avulla, mutta neuvosto halusi lopulta vain 115 miljoonaa. 200 miljoonaa olisi ollut käytettävissä kokonaismenoja lisäämättä, koska summa saatiin kokoon uudelleenjärjestelyin. Neuvosto halusi kuitenkin vain 115 miljoonaa tutkimukselle. Se on hyvin merkillinen tapa käsitellä tutkimusta ja lyö korvalle monia hienoja epärehellisiä puheita, joita täälläkin pidetään.
Tämä on erityisen valitettavaa siksi, että tutkimusmenot kaiken kaikkiaan polkevat paikoillaan Euroopan unionissa. Poikkeuksiakin voi olla, mutta viidentoista jäsenvaltion yhteenlasketut tutkimusmenot ovat laskeneet tai pysyvät ainakin paikoillaan. Niin ei näytetä hyvää esimerkkiä innovaatiopolitiikalle.
Luultavasti havaitsemme jo lähiviikkoina tai -kuukausina, että kasvu, jota onneksi on taas nähtävissä, lisää ammattilaisten tarvetta, mutta heitä ei ole enää saatavilla, koska heitä ei viime vuosina ole koulutettu, koska nuoria ei rohkaista opiskelemaan tekniikkaa tai luonnontieteitä. Ja tulevaisuudessa täytyy luultavasti turvautua intialaisiin tai muihin ammattilaisiin. Minusta se on ilahduttavaa intialaisten kannalta mutta vähemmän ilahduttavaa eurooppalaisten kannalta.
Viimeinen huomautus: parlamentaarikkojen ei varmaankaan ollut helppo myöntyä lopulta tähän kompromissiin. Siitä huolimatta pyytäisin kaikkia, myös niitä, jotka silloin olivat kovin pidättyväisiä, äänestämään huomisessa äänestyksessä ohjelman puolesta. Meidän ei pidä käyttäytyä ikään kuin emme haluaisi ollenkaan. Sillä jos äänestäisimme sitä vastaan, tuloksena olisi vähemmän kuin mitä tällä tavoin saimme. Pyydän siis kaikkien tukea ohjelmalle.
Kehotan myös komissiota ehdottomasti toteuttamaan nämä päätökset mahdollisimman pian. Tämä koskee aivan erityisesti miinoja. Komission on myös - sanon tämän vielä kerran aivan suoraan - asetettava asianmukainen työryhmä, joka on toimintakykyinen, ja lyhyessä ajassa, joka nyt on käytettävissä ensi vuonna, käytettävä rahat järkevästi.

McNally (PSE).
Arvoisa rouva puhemies, ensiksi haluaisin onnitella herra Linkohria, enkä vähiten hänen vuosia kestäneen sinnikkyytensä ja kärsivällisyytensä vuoksi.
Hänen laillaan olen tyytyväinen siihen, että olemme päässeet johonkin tulokseen, joskin tulos on mielestäni otettava vastaan raskain sydämin. Suhtaudun asiaan vaihtelevin tuntein ja epäillen. Toisaalta tunnen suunnatonta helpotusta: näyttää siltä, että jos parlamentti yhtyy tähän, olemme päässeet sopimukseen. Tämä antaa jonkin verran varmuutta Euroopan unionin tutkijayhteisölle, se mahdollistaa eräiden tärkeiden ohjelmien etenemisen, puhdistaa pöydän viidettä puiteohjelmaa varten ja mahdollistaa varojen käytön laillisuuden.
Toisaalta tunnen syvää pettymystä kaikissa keskusteluissa saavutettuun tulokseen, kunnianhimoisempien ehdotusten valmistelemiseen käytetyn työn turhuuteen, menetettyihin tilaisuuksiin, Euroopan talouteen kohdistuvien sijoituksien puutteeseen ja epäonnistuneeseen vastaukseen muun maailman asettamaan haasteeseen taloudellemme. Olen myös pettynyt yhteisymmärryksen ellei peräti lupausten rikkoutumiseen ja siihen, että ministerineuvosto on jättänyt tunnustamatta Euroopan parlamentin yhteispäätösvaltuudet.
Kasvun ja tutkimuksen ja kehittämisen välillä on selvä ja todistettavissa oleva yhteys. Tämä ymmärretään parlamentin budjettivaliokunnassa, ja haluan painottaa täällä tänä iltana, että valiokunta, ja erityisesti tuon valiokunnan puheenjohtaja, on käyttänyt kaikki keinot hyväkseen yrittäessään auttaa lisävarojen saantia tutkimustyölle. Hän saattaa ajatella, että hänen ponnistelunsa tämän sopimuksen eteen ovat olleet turhia ja ettei niitä arvosteta. Tämä ei pidä paikkaansa. Ilman hänen ponnistelujaan 100: aa miljoonaa ecua ei olisi voitu varata täydentävästä lisätalousarviosta emmekä me olisi voineet saavuttaa tätä pienimuotoista voittoa.
Ministerineuvoston lähestymistapa on ollut vähemmän avulias, ellei suorastaan itsepäinen. Pidettiin kaksi hyvin epätyydyttävää kokousta, joissa ensimmäisessä ei tunnustettu Euroopan parlamentin osuutta laisinkaan. Seuraavassa kokouksessa tapahtui onneksemme jotain liikettä eteenpäin ja parlamentin ensisijaisiin tavoitteisiin käytettävää summaa korotettiin 15 miljoonalla eculla. Se ei ole mikään loistava voitto tutkimus- ja kehittämistyölle.
Meillä oli kolme vaihtoehtoa. Olisimme voineet jatkaa neuvotteluja ja yrittää saada aikaan enemmän muutoksia varojen uudelleenjaossa - jos aikaa olisi ollut enemmän, tämä olisi voinut olla yksi vaihtoehto. Olisimme voineet hylätä neuvottelut ja hylätä mahdolliset lisävarat ja tyytyä järjestämään vähän varoja täydentävän lisätalousarvion avulla - hyvin moniselitteinen viesti parlamentilta tutkijayhteisölle. Viimeksi olisimme voineet tehdä sen, mitä me parlamentille suosittelemme - hyväksyä sen, että realistisesti katsoen meillä ei ole mahdollisuutta saada lisää varoja mutta että joitakin myönnytyksiä on tehty ensisijaisiin tavoitteisiimme. Taktiikasta päättäminen ei ollut helppoa. Meidän strategiamme oli selkeä - saada lisää varoja tutkimustyölle. Kaikilla noilla vaihtoehdoilla oli vakavia haittoja. Väittäisin, että parlamentille paras ratkaisu on hyväksyä tämä sovittelumenettelyllä saavutettu päätös, mutta meidän täytyy oppia läksymme varsinkin viidettä puiteohjelmaa koskevia neuvotteluja silmällä pitäen.

Estevan Bolea (PPE).
Arvoisa rouva puhemies, en aio toistaa sitä, mitä herra Linkohr ja rouva McNally ovat meille oikein hyvin selittäneet. Yksikään Euroopan parlamentin tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energiaasioita käsittelevän valiokunnan jäsen ei ole tyytyväinen tulokseen, mutta minun on myös sanottava, että me kaikki olemme täyttäneet velvollisuutemme. Tämä on yhteispäätösmenettelyn kolmas käsittely Euroopan tulevaisuudelle hyvin tärkeässä hankkeessa, joka koskee tutkimusta ja kehittämistä.
Onnittelen teitä, herra Linkohr, sitkeydestänne ja kaikkia niitä jäseniä, jotka ovat olleet mukana sovittelukomiteoissa. En halua väittää, että lopputulos miellyttää meitä, mutta haluan kyllä korostaa myönteisiä puolia, ja myönteisiä asioita on.
Valtiovarainministerien mielestä pitää säästää, me kaikki olemme samaa mieltä, me kotiäidit säästämme jatkuvasti, mutta kenties sellaisten tärkeiden alueiden kuten tutkimuksen osalta on erehdytty. Olemme kuitenkin aloittaneet useita hankkeita: käytössä on 115 miljoonaa ecua enemmän - eikä lisärahoituksesta ollut aikaa neuvotella, koska komissiolla, pääosasto XII: lla, ei olisi ollut aikaa käyttää ja hyödyntää hyvin näitä varoja. Viidennessä tutkimusta ja kehittämistä koskevassa puiteohjelmassa meillä on tilaisuus kehittää edelleen niitä ajatuksia, jotka halusimme tuoda esille näissä ohjelmissa.
Haluan kuitenkin sanoa, että eräs asia, jonka puolesta me kaikki olemme taistelleet - ja te paljon, herra Linkohr - on mukana jo tässä: tutkimus jalkaväkimiinojen poistamiseksi. Kyseessä on valtava ongelma, johon tämä parlamentti ei voi olla ottamatta kantaa. Olemme myös aloittaneet hankkeen uusiutuvien energialähteiden tutkimiseksi, varovasti mutta kuitenkin; olemme aloittaneet vesiteknologioiden tutkimuksen kahdessa ohjelmassa, teollisuuden ja ympäristön teknologioissa; ja olemme laajentaneet biolääketiedettä useisiin hankkeisiin.
Eurooppa on ikääntynyt, arvoisa komissaari; sanokaa se kaikille komission jäsenille, ja katsotaan, reagoivatko he tukemalla enemmän biolääketieteen ohjelmia.
Eurooppa tarvitsee paljon tutkimusta tieteen saralla, biolääketieteen ja bioteknologian alueilla. Kyseessä on yksinkertainen mutta mielestäni tyydyttävä hanke.
Herra Linkohr, voinkin sanoa teille, että Euroopan kansanpuolueen ryhmän enemmistö tukee teitä. Jotkut jäsenet eivät varmaankaan ole tyytyväisiä lopputulokseen ja olisivat halunneet jatkaa neuvotteluja tai keskeyttää ne. Minusta tuntuu, että on parempi sovitella - siitä tulee sana, jota me käytämme jatkuvasti, sovittelu - ja voitte siis olla varma siitä, että suurin osa PPE-ryhmän jäsenistä tukee teidän loistavaa mietintöänne.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa rouva puhemies, kollegat, komissaari Bangemann, ikävä kyllä en voi kehua esittelijää neljännen puiteohjelman rahoituksen korottamiseen liittyvän sovittelumenettelyn tuloksista. En ole hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että tulos olisi paras mahdollinen. Puolueryhmäni on pettynyt, ja ennen kaikkea siihen, että monet kollegat antoivat sovittelumenettelyssä aivan liian helposti periksi.
Taloudellisen puiteohjelman rahoitusta korotettiin lopulta 115 miljoonalla eculla, joka oli hyvin vaatimaton korotus. Neuvosto olikin kyllä erityisen joustamaton. Mitä taas tulee varojen jakamiseen eri tutkimuskohteiden kesken, olisimme voineet saavuttaa paljon enemmän, jos olisimme olleet yhtä joustamattomia kuin neuvosto. Olisimme voineet saada aikaan tasapainoisemman jaon, jossa varoja olisi suunnattu enemmän työllisyyttä lisäävään uuteen teknologiaan ja vähemmän ajankohtaisiin aiheisiin kuten BSE: hen tai omiin harrastuksiin.
Vielä komission asenteesta sovittelumenettelyssä - ja nyt keskityn luonnollisesti rouva Cressonin pääosastoon, sillä muuten suututan taas herra Bangemannin - puolueryhmä ei myöskään ole tyytyväinen komissaari Cressonin käyttäytymiseen sovittelumenettelyssä. Hän oli alusta alkaen liittoutunut neuvoston kanssa, ja komissio taisteli tutkimusrahoituskiistassa enemmän parlamenttia vastaan kuin parlamentin puolella.
Erittäin kielteisestä neuvottelutuloksesta huolimatta puolueryhmäni äänestää puolesta, sillä päätös on tehty ja neuvottelut ovat päättyneet, eikä mikään muu ole enää valitettavasti mahdollista.

Bloch von Blottnitz
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat! Ei tämä tietenkään todellakaan mikään menestystarina ole, kun ajatellaan ensinnäkin varojen määrää ja toiseksi tietenkin jakoa. 9 miljoonaa ecua lisää uusiutuville energialähteille, se ei ole enää edes vitsi vaan todella traagista. Nykyiset tietomme ilmastonmuutoksista ja summat, joita olemme valmiit käyttämään, ovat todella naurettavassa suhteessa toisiinsa.
Toinen kohta on toki sinänsä ilahduttava. Tietenkin: 15 miljoonaa ecua lisää sen tutkimiseen, miten jalkaväkimiinoja voidaan raivata tehokkaammin, on hyvä asia. Mutta samaan aikaan valmistetaan, myydään ja asennetaan päivittäin uusia. Jo pelkästään entisessä Jugoslaviassa tarvitaan 40, 5 miljoonaa dollaria tähän asti asennettujen miinojen raivaamiseen.
Siirryn seuraavaan kohtaan: 35 miljoonaa ecua haluamme antaa BSE-tutkimukseen. Tähän suhtaudun kylläkin erittäin vastahakoisesti kahdesta syystä. Ensinnäkin: Ennen kuin BSE-tutkimuksen ensimmäiset tulokset tulevat, on kulunut kymmenen vuotta. Olemme jälleen tuhonneet tuhansia simpansseja, eikä maailmassa ole mitään, mikä oikeuttaisi meidät siihen. Ja tämä kaikki ilman, että olisimme muuttaneet maatalouspolitiikkaa. BSE: n syyhän on maatalouspolitiikka. Siinä me emme kuitenkaan muuta mitään. Samaan aikaan käytämme kuitenkin valtavia summia sellaisen tutkimiseen, jonka syyn olemme jo ajat sitten tienneet. Tämähän on selvää: Jos silkasta ahneudesta halutaan välttämättä tehdä märehtijästä raadonsyöjä, pieleen menee. Seuraavaksi tehdään jotakin muuta samansuuntaista. Tässä niitä virheitä tehdään - politiikan hyväksynnällä - ja me näköjään juoksemme perässä ja käytämme vähäiset käytettävissä olevat rahat, jotka ovat vielä vaivoin kerättyjä verorahoja, sammuttaaksemme taas vähän liekkejä. En voi hyväksyä tätä menettelytapaa, vastustan sitä ehdottomasti. Siksi meidän on erittäin, erittäin vaikeaa tukea huomenna teidän mietintöänne, herra Linkohr.
Tiedän kyllä, että vähän rahaa on parempi kuin ei ollenkaan. Jo isoäitinikin sanoi, että parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla. Mutta meidän on vihdoinkin mietittävä, mihin suuntaan me lopultakin haluamme lähteä, eikä niin kuin tässä teemme. Jalkaväkimiinoista sanoisin, että politiikkaa ei pakoteta riittävän päättäväisesti niitä vastaan. Esitetään jopa sellaisia argumentteja, että niiden valmistus ja myynti synnyttävät työpaikkoja. Sitten me myönnämme ne työpaikkojen tuottamat rahat sen tutkimiseen, miten me saamme miinat taas raivattua. Se on järjetöntä politiikkaa! Mutta pääasioille, uusiutuville energialähteille, tulevaisuuden teknologioille, niille meillä on vain murusia annettavanamme. Se on häpeä! Kiitos mielenkiinnostanne!

Adam
Arvoisa rouva puhemies, pitää todella paikkansa, että lisäämme tutkimusohjelmiin 115 miljoonaa ecua tämän mietinnön tuloksena, mutta tämä täytyy suhteuttaa alkuperäiseen suuntaa antavaan 700 miljoonan ecun summaan. Siinä on suuri ero. Joskin me tuemme herra Linkohrin työtä ja olemme siitä erittäin kiitollisia, on selvää, että prosessin lopullinen tulos aiheuttaa monia pettymyksiä. Kerrankin olen ehkä enemmän rouva Plooij-van Gorselin ja rouva Bloch von Blottnitzin kannalla kuin yleensä valiokuntamme käsittelyissä.
Rouva McNally toi esille sen erittäin tärkeän seikan, että budjettivaliokunta on asettanut käyttöön yhteensä 200 miljoonaa ecua. Me käytämme siitä vain 115 miljoonaa ecua. Täten tulos ei heijasta parlamentin taloudellista tärkeysjärjestystä. Mitä tapahtuu niille lopuille 85 miljoonalle eculle? Tästä keskusteltiin paljon sovitteluprosessin aikana, ja se aiheutti myös hieman erimielisyyttä. Budjettivaliokunnan puheenjohtaja esitti vahvan kantansa siitä, että nämä varat käytettäisiin vähemmän tärkeisiin kohteisiin, kuten parlamentti asian näki. Ministerineuvoston edustajat olivat selvästi sitä mieltä, että he itse asiassa säästivät kokonaisbudjettimenoissa. Totuus tulee esiin lopullisessa tuloksessa. Toivoisin, että kollegamme budjettivaliokunnassa toisivat tämän seikan esille, ehkäpä lyhyessä oma-aloitteisessa mietinnössä tai jossain senkaltaisessa asiakirjassa, ja paljastaisivat mitä niille 85 miljoonalle eculle lopulta tapahtuu. Tämä oli argumentin todellinen ydin, emmekä me pystyneet vakuuttamaan neuvostoa.
Toiseksi tulos ei oikein heijasta tutkimustyön tärkeysjärjestystä parlamentissa, sillä emme saa niin paljon varoja telematiikkaa, tietotekniikkaa, ympäristöä, liikennettä tai muita energiamuotoja kuin ydinenergiaa varten kuin olimme toivoneet. Itse asiassa neuvosto kieltäytyi keskustelemasta varojen jakamisesta. Tätä tuskin voidaan kutsua yhteiseksi päätökseksi, asialle löytyy varmaan kuvaavampia nimityksiä. Varojen jakamisesta ei ole käyty minkäänlaisia keskusteluja.
Meillä oli paljon vaikeuksia myös itse parlamentin työryhmän kanssa. Työolosuhteet näissä menettelyissä eivät ole ihanteellisia. Emme saaneet sopimusta läpi niissä poliittisissa ryhmissä, joissa se olisi pitänyt saada läpi näin tärkeän asian ollessa kyseessä. Toivon, että pidämme oppimamme asiat mielessä, kun viides puiteohjelma on ajankohtainen.

Holm
Arvoisa rouva puhemies! Nämä ylimääräiset rahathan ovat seurausta siitä, että oma kotimaani Ruotsi sekä Suomi ja Itävalta liittyivät EU: n jäseniksi. Siksi hieman pettyy, kun näkee kuinka vähän lisärahaa on tullut. Voidaan hyvin sanoa, että se, mihin on panostettu, eli esimerkiksi tietoteknologiaan, uudistuviin energialähteisiin ja jalkaväkimiinojen vastaiseen toimintaan, on erittäin hyvä mutta ei läheskään tarpeeksi.
Haluaisin viitata siihen, mitä kollegani Block von Blottnitz otti esiin ja kysyä komissaari Bangemanilta: eikö olekin suuri vaara, että nämä BSE: hen käytetyt rahat ovat hukkaan heitettyjä, niin kauan kuin EU: n maatalouspolitiikkaa ei muuteta? Tämähän juuri on asian ydin! Minä toivon todellakin, että komissio ryhtyy muuttamaan maatalouspolitiikkaa niin, että saamme tämän asian järjestykseen.
On aivan kuin pitäisi valita ruton ja koleran välillä, kun päättää, äänestääkö tämän mietinnön puolesta vai sitä vastaan. Sitä voinee kuitenkin tukea, koska se on parempi kuin ei mitään.

Desama
Arvoisa rouva puhemies, en toista sitä, mitä minua edeltäneet puhujat ovat sanoneet, mutta muistutan eräästä menneestä tapahtumasta, jota olin suoraan todistamassa.
Kun huhtikuussa 1994 tehtiin ensimmäinen yhteispäätös parlamentin ja neuvoston välillä, kaksi maata kahdestatoista vastusti 12, 359 miljardin ecun suuruisen summan myöntämistä. Viimeiseen saakka kaksi maata vastusti sitä: Yhdistynyt kuningaskunta - mainitsen sen muistin virkistämiseksi - ja Saksa. Nämä kaksi maata yhtyivät lopulta yhteiseen kantaan sanoen: voimme olla samaa mieltä summasta, mutta emme esitä sitä sellaisenaan. Ensiksi tarvitaan 11, 700 miljardia, sitten 700 miljoonaa, joka on lisärahoitusta tilikauden aikana.
Todettakoon nyt, että ei pelkästään neuvosto jättänyt sitoumustaan noudattamatta, vaan jälleen nämä kaksi samaa maata estivät viimeiseen saakka meitä saamasta isompia rahasummia siitä huolimatta, että rahoitusnäkymiä ei ole tarkistettu. Olemme siis aivan erikoisessa tilanteessa. Komission, joka on perustamissopimusten noudattamisen valvoja, arvoisa komissaari, olisi hyvä pohtia, kuten Rolf Linkohr äsken sanoi, tätä yhä vakavammaksi käyvää toimielinten poikkeamaa, jossa näemme jonkin sellaisen erityisneuvoston kuten Ecofin haalivan itselleen jopa enemmän valtaa kuin mitä Eurooppa-neuvostolla on, kuten tapahtui hiljattain valkoisen kirjan kohdalla. Tähän arveluttavaan kehityskulkuun haluan kiinnittää huomionne. Tämä ei ole mitään sanahelinää. Kyse on todellisesta uhasta toimielintemme väliselle tasapainolle ja yhteispäätösmenettelyille.
Mitä komissioon tulee, sitä on arvosteltu. Sanoisin mielelläni tästä asiasta sen, ollakseni rehellinen, että komissio on täyttänyt velvollisuutensa vilpittömästi tehdessään esityksen 700 miljoonasta. En uskaltaisi sanoa, että se niin tehdessään oli suuresti vakuuttunut asiastaan. Ja me emme ole aina tunteneet saavamme välttämätöntä tukea komissiolta tässä asiassa. Kaikille niille, joiden mielestä tänään, ja syystäkin, lopputulos on hieman laiha, tarjoaisin - ja se ei yllätä sosialistiryhmän kollegoitani - kiinalaisen sananlaskun, joka kuuluu: " On parempi sytyttää kynttilä kuin manata pimeyttä." Joten hyväksykäämme kynttilä, jonka Rolf Linkohr meille sytyttää.

Bangemann
Arvoisa rouva puhemies! Vaikka parlamentin valtuuskunta onkin minun tietojeni mukaan pärjännyt hyvin - ehkäpä paremminkin voisi pärjätä, mutta saavuttihan valtuuskunta kuitenkin tämän tuloksen - ymmärrän kyllä, että nyt kysytään: Mitä me nyt sillä teemme? Vastaus on kuitenkin melko yksinkertainen ajatellen niitä eri vaihtoehtoja, joita rouva McNally kuvaili.
Me olemme - tarkistin asian juuri vielä kerran - jouduttaneet valmisteluja kaikilta osin niin pitkälle, että kyseiset rahat voidaan käyttää ensi vuonna. Toisin sanoen meillä on ensi vuonna käytettävissämme 115 miljoonaa enemmän. Nyt ehkä sanotaan: Se ei ole sitä, mitä odotimme. Jos tämä tulos nyt kuitenkin torjutaan ja aloitetaan uusi yhteispäätösmenettely, rahoja ei voida käyttää ensi vuonna, se on aivan selvä. Uskon siis, että on parempi hyväksyä tämä tulos.
Komission osalta hyväksyn sen kritiikin, jota Plooij-van Gorsel ja lopuksi Desama esittivät. Välitän sen eteenpäin niille, jotka toimivat komission edustajina. Voi olla, etteivät he taistelleet täydestä sydämestään, kuten Desama sanoi. Se ei tietenkään ole hyvä, se on aivan selvä. Komission on aina taisteltava täydestä sydämestään, erityisesti silloin, kun se ei näe paljon mahdollisuuksia saavuttaa tavoitteitaan. On strateginen virhe, jos ei taisteluun lähdetä rummut päristen ja liput hulmuten.
Ilmoitan tämän kollegoilleni ja niille, jotka toimivat edustajina. Toivon, ettei asia vaaranna teidän puoltavaa kantaanne. Kiitän tästä keskustelusta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.

Mallien oikeudellinen suoja
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0319/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi mallien oikeudellisesta suojasta (C4-0296/97-00/0464(COD))(Esittelijä: Medina Ortega).

Medina Ortega
Arvoisa rouva puhemies, käsittelemme aihetta, jota olemme jo pohtineet jonkin aikaa, eli Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä mallien oikeudellisesta suojasta.
Ensimmäisessä käsittelyssään Euroopan parlamentti teki joitakin tarkistuksia. Komissio teki omat tarkistuksensa ja korjasi ja muutti joitakin näistä tarkistuksista. Aihe siirtyi neuvostoon, ja neuvoston enemmistö hylkäsi kokonaisuudessaan Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset.
Kyseisen direktiivin vaikutusalue on paljon laajempi kuin mitä joskus julkisuudessa on ymmärretty. Kysymys on nimittäin, yleisesti ottaen, mallien oikeudellisesta suojasta. Toisin kuin muut teollisen omaisuuden muodot - joita voisimme kutsua funktionaalisesti teolliseksi omaisuudeksi - jotka koskevat laitteiden funktiota, niiden toimintaa, malli sisältää taiteellisen ulottuvuuden. Voitaisiin sanoa, että kyseessä on taiteellinen omaisuus henkisen järjestelmän sisällä. Meitä ei näin ollen niinkään kiinnosta se, toimivatko laitteet vai eivät, vaan se, että ulkomuoto - näkyvä puoli - muodostaa tasapainoisen kokonaisuuden. Kuvaan astuu ulottuvuuksia, jotka edustavat pikemminkin henkistä omaisuutta kuin varsinaista teollista omaisuutta.
Direktiivi ei koske mallien oikeudellisen suojan yhtä konkreettista muotoa, vaan se koskee kaikkia muotoja. Tarkoitamme tällä esimerkiksi tekstiilimallien, lasimallien, muovimallien ja millä tahansa teollisella tuotteella tietyllä hetkellä olevien kaikenlaisten mallien suojaa.
Direktiivillä on tällaisia yleispiirteitä, mutta mielestäni on erotettava kahdentyyppisiä ongelmia: ongelmat, jotka liittyvät mallin kokonaisvaikutelman yleispiirteisiin, ja ongelmat, jotka viittaavat johonkin konkreettiseen asiaan, kuuluisaan varaosa-asiaan.
Mitä tulee ensimmäiseen yleisongelmaan - se, miten teollisia malleja voidaan suojata yhdenmukaistamisdirektiivin kautta - saan sen vaikutelman, ettei eroja ole kovin paljon, ja tämän takia neuvosto uskoo, että asia voitaisiin ratkaista mainitsemalla ohimennen toinen, varaosien suojaan liittyvä ongelma.
On korostettava, että niin sanottuja varaosia koskeva keskustelu alkaa käytännöllisesti katsoen filosofisesta aiheesta - toisin sanoen suojaako se teollisen tuotteen mallia kokonaisuudessaan vai suojeleeko se ainoastaan yhtä osaa siitä. Muistan, että kun minun nuoruudessani vaikkapa radio meni rikki, se vietiin korjattavaksi. Nykyään, kuten tiedämme, teollisten tuotteiden korjaus tulee suurimmassa osassa tapauksia kalliimmaksi kuin kokonaisen tuotteen ostaminen, minkä takia varaosaongelmaa ei tule. Jos jonkun kello menee rikki, yleensä se heitetään pois ja ostetaan uusi, ellei sitten kyseessä ole antiikkiesine, jolloin jo käytännössä olemme myös teollisuuden ulkopuolella.
Tämä aihe on tullut esille autojen varaosissa, tarkemmin sanottuna ulkoisissa varaosissa. Kun sattuu vakava onnettomuus, jossa ihmisiä kuolee, auto yleensä katoaa tai hävitetään, mutta suurin osa auto-onnettomuuksista on kaupungeissa tapahtuvia pieniä peltikolareita, joissa joku ohittaa varomattomasti toiselta puolelta ja ovi tai ikkuna menee rikki tai vaikkapa vain tuulilasi vaurioituu. Tämän takia monissa Euroopan maissa on kehittynyt tärkeä teollisuudenala, nimittäin varaosateollisuus. Autonvalmistajat sanovat, että kun jonkin varaosan valmistaja kopioi jonkin heidän autonsa, esimerkiksi loistoauton, mallin ja tuo sen markkinoille, hän loukkaa heidän henkistä omaisuuttaan. Toiset ovat taas vastakkaista mieltä ja sanovat, että mallin suojan täytyy ulottua malliin kokonaisuudessaan ja jos siis mallin jokin osa rikkoutuu, kyseistä osaa ei ole suojattu. Nykyään Yhdistyneessä kuningaskunnassa on hyvin selkeä juridinen kahtiajako - Yhdistyneessä kuningaskunnassa ei nykyään ole yksittäisten osien suojaa - ja ainakin kahdessa Euroopan maassa on jo oikeuskäytäntöä, jonka tarkoitus on myös kieltää alkuperäismallin suoja, jolloin varaosien valmistajilla on oikeus korvata osat yhdellä tai toisella tavalla.
Esittelijän kanta ensimmäisessä käsittelyssä oli osien täydellinen suoja, mutta en saanut kannatusta oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa, ja rehtinä kilpailijana hyväksyin tappioni ja oikeusasioita käsittelevän valiokunnan näkemyksen. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta ehdotti väliratkaisua, jossa varaosien valmistajille annettiin mahdollisuus käyttää näitä malleja - tai käyttää mallien korjauksessa käytettävää osaa - jos he maksoivat korvauksen valmistajalle. Näin pystyttiin saamaan aikaan sovitteluratkaisu osapuolten välillä. Tässä ehdotuksessa hahmoteltiin pakollisiin lisensseihin perustuvaa järjestelmää, ja ajatus ilmeisesti miellytti valiokuntaa, koska se päätti viedä asian eteenpäin. Neuvosto olikin toista mieltä ja ratkaisi asian Salomonin tapaan sanomalla, että " emme ratkaise ongelmaa" .
Parlamentin kannalta tämä on mielestämme huonoin ratkaisu, koska sisämarkkinoiden toimimisen kannalta ei ole mitään pahempaa kuin se, että asiat jätetään auki. Ongelmat on ratkaistava, jotta kauppaa, teollisuutta ja sijoituksia koskeviin suhteisiin saataisiin tiettyä pysyvyyttä, ja tuo pysyvyys saavutetaan vain, kun on jokin ratkaisu - on se sitten hyvä tai huono. Huonoin ratkaisu on se, ettei ratkaisua ole.
Parlamentti onkin siksi tehnyt uudestaan suurimman osan ensimmäisen käsittelyn tarkistuksista komission tekstiin tekemien parannusten pohjalta. On myös joitakin vähemmän tärkeitä tarkistuksia. Yksi tarkistus esimerkiksi koskee moottoripyöriä, näkyvissä ja näkymättömissä olevia osia. Tilanne on kuitenkin yleisesti ottaen se, että yhtäältä neuvosto on hylännyt parlamentin ehdotukset, koska se pyrkii mainitsemaan aiheen vain ohimennen, ja toisaalta parlamentti haluaa ehdottaa ratkaisua.
Toivon, että neuvostossa kyetään ratkaisemaan sisäiset erimielisyydet, koska varsinainen ongelma, kuten me kaikki tiedämme, on se, että neuvostossa on jäsenvaltioita, jotka kannattavat yhtä ratkaisua, ja jäsenvaltioita, jotka kannattavat toista. Mielestäni parlamentti täyttää velvollisuutensa esittäessään nämä tarkistukset - jotka ovat kohtuullisia tarkistuksia, joiden tarkoitus on saada aikaan sovitteluratkaisu, jotka ovat aiemmin saaneet valiokunnan tuen ja jotka voidaan perustella hyvin neuvostolle. Parlamentin kanta on siis erittäin rakentava kanta, me kaikki toivomme, että tämä direktiivi annettaisiin mahdollisimman pian, jotta teollisten mallien koko alue saataisiin yhdenmukaistettua. Toisaalta me kuitenkin vaadimme, että hyväksyttävän säännöstön pitää olla kunnon säännöstö, joka ratkaisee ongelmat tehokkaasti.
Pyydänkin siis parlamentilta, että se tukee oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan hyväksymiä tarkistuksia.

Oddy
Arvoisa rouva puhemies, haluan onnitella Manuel Medina Ortegaa siitä työmäärästä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön eteen, ja siitä onnistuneesta tavasta, jolla hän on yhdistänyt oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan eri näkemykset.
Tämä on hyvin tärkeä mietintö. Monia työpaikkoja on pelissä: pelkästään Coventryssä ja West Midlandsissä on noin 70 000 työpaikkaa autonosia ja autoja valmistavan teollisuuden parissa. Niinpä tällä direktiivillä on taloudellista merkitystä.
Olen erittäin harmissani - ja olen Manuel Medinan tapaan harmistunut - siitä, että neuvosto katsoi sopivaksi hylätä sen tasapuolisen ratkaisumallin, johon tämä parlamentti oli päätynyt ensimmäisessä käsittelyssä. Oli vaikeaa saada aikaan jonkinlainen yksimielisyys, ja me huomasimme, että tämä oli paras mahdollinen ratkaisu, joka oli tehtävissä - se ei ole aivan täydellinen, mutta se sai osakseen eniten kannatusta tässä istuntosalissa. Sitten neuvosto hylkäsi sen, valitsi free for all -linjan ja jätti korjauslausekkeen harmonisoinnin sikseen. Neuvosto on epäonnistunut velvollisuudessaan etsiä asianmukainen Euroopan kattava ratkaisu, ja minä toivon vilpittömästi, että se kuuntelee tätä parlamenttia ja korvaa korjauslausekkeen. Se on tärkeää työpaikkojen kannalta, kuten olen jo aiemmin sanonut, ja se on tärkeää viennin kannalta: sillä taataan, että yritykset voivat harjoittaa vientiä valtiosta toiseen. Kuten herra Medina Ortega sanoi, Yhdistyneen kuningaskunnan markkinat pysyvät avoinna, mutta me olemme huolissamme menetettävistä työpaikoista, jos emme voi harjoittaa vientiä muihin valtioihin.
Sitten on vielä kuluttajia koskeva kysymys. Kuluttajilla on oikeus nopeisiin korjauksiin, jotka ovat kohtuuhintaisia ja joissa heillä on mahdollisimman paljon valinnanvaraa, ja korjauslauseke sallii tämän. Varaosiin liittyy eräitä terveyttä ja turvallisuutta koskevia seikkoja, mutta niitä on parempi käsitellä muun lainsäädännön yhteydessä.
Kehotan neuvostoa kuuntelemaan tätä parlamenttia asianmukaisella tavalla.

Casini C. (PPE).
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin tarkastella vain sitä kohtaa, josta oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on käynyt erityiskeskustelua. Tarkasteltavan tapauksen arkaluonteisuus johtuu siitä, että punnittavanamme olleen toimen päämääräksi on ilmoitettu eri maiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistaminen yhä vapaamman kilpailun ja esteettömämmän kaupankäynnin takaamiseksi. Mitä tulee tänään keskusteltavaan kohtaan ja erityisesti auto- ja moottoripyöräteollisuuden varaosakauppaan, komissio tarjoaa ehdotusta, jossa yhden kokonaisuuden muodostavien alkuperäisten osien valmistajien oikeuksia suojellaan vain kolme vuotta. Parlamentti ei pidä tätä ratkaisua asianmukaisena ja peräänkuuluttaa pakollista lisensiointijärjestelmää, joka kyllä tarjoaa suojan, mutta sellaisen suojan, joka ei saa estää varaosien vapaata kauppaa, vapaata kokoamista ja rakentamista kohtuullista korvausta vastaan.
Komissio hyväksyy tämän välitysehdotuksen, ellei neuvosto yhteisessä kannassa hylkää sitä päämäärää, jota varten direktiiviä oli ehdotettu - yhdenmukaistaminen ja kilpailun lisääminen sekä tavaroiden vapaa liikkuvuus - ja päätä, että emme tee mitään päätöksiä viiteen vuoteen. Tätä ratkaisua ei selvästikään voi hyväksyä, ja siksi oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta tekeekin esittelijälle suuren enemmistön kannattaman vastaehdotuksen, että tarkistukset ja siten myös parlamentin äänestämä kanta otettaisiin uudelleen esille. Edustamani kansanpuolue tukee esittelijän kantaa tässä kohdassa, jonka aioin perustella erittäin tiivistetysti neljällä näkökohdalla.
Ensimmäinen, johon kollega Medina on jo viitannut, on filosofisluontoinen tai paremminkin ontologinen: kauneus - tärkeintä on suunnittelu - estetiikka liittyy kokonaisuuteen, ei vain yhteen osaan. Silmä, nenä, hius ovat kauniita tai rumia suhteessa koko siihen vartaloon, johon ne kuuluvat. Auton suunnittelija ajattelee koko autoa, joka ostetaan sen sopusointuisen kokonaisuuden vuoksi - ei yhden ainoan osan vuoksi, jonka kauneus yksin ei riitä. Toinen, ehkäpä tärkeämpi syy on kuitenkin kilpailu. Kilpailua voidaan käydä asiantuntijoiden mukaan joko kauneudella - siten, että samanhintaisista tuotteista kaunis on haluttavampi - ja juuri tässä auto- ja moottoripyöräteollisuus kilpailee keskenään - tai hinnalla siten, että tuotteen ja ulkonäön ollessa yhdenvertaisia pyritään laskemaan hintaa, ja näin suojellaan paremmin myös kuluttajia.
Mitä varaosiin tulee, jos me emme ota huomioon varaosavalmistajien mielipidettä, ei enää ole kilpailua vaan monopolistinen komento, koska varaosat eivät voi kilpailla keskenään kauneudella, vaan niiden on välttämättä aina oltava samanlaisia, niiden on sovittava tietynlaiseen autoon. Siispä, jos haluamme turvata kilpailun, mikä on juuri tuon direktiivin päämäärä, meidän on sallittava varaosien valmistaminen myös niille, jotka eivät valmista koko tuotetta - tietysti merkkiin, osaamiseen, tehokkuuteen liitettävien takuiden kera, jotka on hyvin esitetty tässä direktiivissä.
Kolmatta perustelua onkin jo korostettu: on olemassa vaara, että jos emme säädä lakia tästä asiasta, annamme taas uuden syyn irtisanomisille, työttömyydelle, koska varaosatehtaita jouduttaisiin sulkemaan, eikä pelkästään muutamia. Lopuksi minun on sanottava, että on olemassa eräs vakava lainsäädännöllinen syy, sillä jos Englannissa onkin jo olemassa laki, kuten kollega Medina Ortega korosti, joissakin maissa lainsäädäntö ei tunnusta henkisen pääoman oikeutta valmistaa kokonaisuudesta irrotettuja osia. Minun on lopuksi muistutettava, että myös tuomioistuin on 6. huhtikuuta 1995 antamallaan tuomiolla jo osoittanut, että tällä alalla on noudatettava henkisen pääoman oikeutta ottaen huomioon vapaa kilpailu ja vapaa liikkuminen. Minusta se on sellainen osoitus, joka tukee parlamentin haluamia muutoksia Medina Ortegan mietintöön, ja toivon niiden tulevan hyväksytyiksi suurella enemmistöllä.

Schaffner
Arvoisa puhemies, olemme tekemisissä erittäin hankalan tekstin kanssa sen sisällön takia.
Malleja koskevasta direktiiviehdotuksesta on annettu yhteinen kanta, jonka neuvosto vahvisti yksimielisesti. On enemmän kuin toivottavaa tästä eteenpäin, että sen käsittely viedään loppuun neuvoston hyväksymässä tasapainoisessa versiossa, sillä ehdotuksen eteneminen sovitteluvaiheen kautta vaarantaisi tämän herkän rakennelman ja varsinkin se voisi johtaa koko tekstin lopulliseen epäonnistumiseen. Euroopan unioni kuitenkin tarvitsee hyväkseen tasapainoisen ja yhdenmukaistetun järjestelmän, joka koskee teollisoikeuksien oikeudellista suojelua.
Käsittelemällä uudelleen ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyttyä korjauslauseketta loimme järjestelmän, jota ei voida todellisuudessa soveltaa. Korjauslausekkeet eivät synnytä mitään sopimusoikeudellista suhdetta oikeudenhaltijan ja toisaalta jäljittelijän välille, joka tyytyy tarjoamaan korvauksen ilman mitään takuuta myydystä tavaramäärästä ja todellisesta maksusta. Tämä epätasapainoinen suhde ainoastaan moninkertaistaa riitajuttujen määrän. Periaatteessa korjauslauseketta ei pitäisi voida soveltaa silloin, kun oikeudenhaltija pystyy todistamaan, että jäljittelijä ei voi tai ei halua täyttää velvollisuuksiaan. Mutta miten tällaisen todisteen voi hankkia jäljittelijää vastaan varsinkin silloin, kun hän on sijoittunut Euroopan unionin ulkopuolelle?
Esittelijän ehdottama korjauslauseke, palkkiojärjestelmällä varustettunakin, nostattaa hyvin tärkeitä oikeudenmukaisuutta ja kohtuullisuutta koskevia vastalauseita. Yhtäältä siinä määrätään, että jäljittelijän on ainoastaan tarjottava palkkio oikeuksien haltijalle, jotta hänen jäljittelytoimintaansa voitaisiin pitää laillisena ja jotta se välttyisi silloin luokittumasta oikeuden loukkaukseksi. Toisaalta jäljittelijä tyytyy tuottamaan nopeasti kulutuksessa vaihtuvia ja paljon myyviä osia, kun valmistajan sen sijaan on kymmenen vuoden aikana tuotettava yli 150 000 alkuperäisosaa, jotta ne olisivat kuluttajan käytettävissä.
Päinvastoin kuin meidän halutaan antaa luulla, korjauslauseke ei hyödytä kuluttajaa. Ainoastaan alkuperäisosat tarjoavat takuut syöpymiskestävyydestä, mekaanisesta kestävyydestä ja turvallisuudesta, joita kuluttaja perustellusti vaatii ja joiden antamiseen valmistaja sitoutuu.
Etenkin juuri turvallisuussyiden vuoksi valmistajat, yhteistoiminnassa jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin toimivaltaisten lainkäyttö- ja hallintoviranomaisten kanssa, ovat ryhtyneet ennennäkemättömiin ponnisteluihin taistellakseen turvallisuusriskejä vastaan, jotka syntyvät varaosien laittomasta jäljittelemisestä ja salakaupasta.
Todellisuudessa, hintojen osalta, teollisoikeuksien kunnioittaminen ei ole vahingollista kuluttajalle. Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa jäljitteleminen on vapaata, varaosien hinnat ovat nousseet 13 % vuosien 1989 ja 1993 välisenä aikana, kun Ranskassa taas, maassa, jossa teollisoikeuksia suojellaan, saman ajanjakson aikana hinnat nousivat ainoastaan 1, 6 %.
Varsinkin kuluttajan saama etu saattaa olla näennäinen etu. Näennäisesti matalampi hinta vastaa todellisuudessa korkeampaa loppukustannusta, mikä johtuu laatu-, turvallisuus- ja mukauttamisongelmista.
Lopuksi, hyväksyessään varaosien jälleentuotannon heti alusta alkaen tämä lauseke rikkoo teollisoikeuksien olennaisia periaatteita ja merkitsee hyvin suurta taloudellista riskiä teollisuuden harjoittajille, joiden on sijoitettava huimia rahasummia ulkomuotoon.
Yhteinen kanta on tasapainoinen kokonaisuus, jota taloudellisesti näin merkittävä seikka kuin korjauslausekkeen ottaminen uudelleen tekstiin ei voi kyseenalaistaa.

De Clercq
Arvoisa rouva puhemies, tästä tärkeästä aiheesta käyty keskustelu on alusta asti keskittynyt kuuluisan korjauslausekkeen ympärille. Toivoisinkin että Euroopan parlamentti, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan esimerkkiä noudattaen, edistäisi myöskin asian muiden tärkeiden puolten tasapainoista käsittelyä. Tämä vastakohtana voimattomuudelle, jota ministerineuvosto on osoittanut siirtäessään päätöksenteon jäsenvaltioille. Tällainen päättämättömyys on vastoin kaikkia Euroopan sisäisiä yhdenmukaistamispyrkimyksiä. Jos neuvosto ei siis halua seurata Euroopan parlamentin ja komission esimerkkiä, on edessä väistämättä konfrontaatio. Toivon vilpittömästi, että pääsemme mallien aiheesta yksimielisyyteen, ja että lopultakin luotettava mallisuojajärjestelmä Euroopan tasolla näkee päivänvalon. Mallisuoja ei ole tärkeää ainoastaan auto- ja polkupyörämarkkinoille. Se on tärkeää automarkkinoille, ja automarkkinat ovat tärkeä asia. Kuitenkin myös lukuisat muut alat, kuten meidän eurooppalaiset muotitalomme sekä käyttöesineiden kuten puhelimien sekä tietokone- ja radiolaitteiden muotoilijat odottavat alalle yhtenäistä eurooppalaista lainsäädäntöä. Henkisen omaisuuden suojelu voidaan nähdä tutkimusintomme, luovuutemme ja keksimiskykymme juridisena ilmentymänä. Edellä mainitut ominaisuudet ovat valttikorttejamme, eivätkä ainoastaan sisämarkkinoiden toteuttamisessa, vaan ennen kaikkea kilpailussa tärkeimpien kauppakumppaneidemme kanssa. Näihin ajatuksiin perustuen toivon, että kollega Medina Ortegan mietintö hyväksytään.

Sierra González
Arvoisa rouva puhemies, ongelmat, jotka ovat tulleet esille keskusteluissa mallien oikeudellista suojaa koskevasta yhteisestä kannasta, eivät ole liittyneet taiteellisen mallin suojaan vaan pyrkimyksiin ratkaista eturistiriidat valmistajien ja kuluttajien välillä. Se, että mallin tyydyttävän juridisen määritelmän aikaansaanti on ollut vaikeaa, kuvastaa niitä ongelmia, joita tämän kiistan ratkaisu tuo tullessaan.
Se, että puhutaan moniosaisen tuotteen mallin näkyvyydestä tai näkymättömyydestä, jotta se voitaisiin jättää oikeudellisen suojan ulkopuolelle, osoittaa, miten vaikeaa on ollut, ja on yhä, sovittaa yhteen näitä eturistiriitoja sellaisen käsitteen avulla, joka kattaisi ne sisältämättä kuitenkaan oikeudelliseen suojaan vaikuttavia juridisia epäselvyyksiä. Ratkaisut, joita on täytynyt tehdä kuluttajien ja huomattavan määrän ihmisiä työllistävien moottoriajoneuvojen varaosien itsenäisten valmistajien etujen suojelemiseksi, kertovat myös niistä vaikeuksista, joita näiden etujen yhteensovittamisessa on.
Parlamentissa huolellisesti tehdyt ratkaisut ovat osoittaneet sen, että parlamentissa ollaan tietoisia siitä, että kysymyksessä on arkaluontoinen aihe. Se on kuitenkin osoittanut myös sen, että parlamentti haluaa säilyttää varaosamarkkinat, joilla vallitsee vapaa kilpailu, ja suojella myös teollisuuden intressejä.
Parlamentin tekemissä ehdotuksissa sisämarkkinoiden kilpailulle annetaan oikeusturva ja malleille riittävä suoja, mihin loppujen lopuksi juuri pyritäänkin.
Korjauslausekkeeseen sisältyvä kohtuullinen korvaus suojaa autonvalmistajia, jotka maksavat mallien teknisiin parannuksiin tekemänsä investoinnit. Parlamentin tekemien sovitteluratkaisujen hylkääminen ei näin ollen ole ymmärrettävää. Minä olisin jopa kannattanut voimassaoloaikojen lyhentämistä, mutta siitä huolimatta olen sitä mieltä, että parlamentin tekemät ratkaisut ovat sovitteluratkaisuja, joita kannattaa tukea. Ja vaikka olenkin eri mieltä voimassaoloajoista, mielestäni nyt on vakavasti todettava se, että minimisuojaa, kuten sovitteluratkaisussa määriteltyä minimisuojaa, ei mitenkään voida olla ottamatta huomioon harkitusti.

Ahern
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin sanoa, että parlamentin kanta on tasapainoinen ja siinä on punnittu tässä keskustelussa esille tulleet edut ja haitat. Neuvoston kanta on kuitenkin hyvin outo, ja jos se saa tahtonsa läpi kiistassa 4 artiklassa olevasta varaosien korjauslausekkeesta, se synnyttää ja suojelee monopoleja, mikä puolestaan on epäedullista kuluttajille ja vapaalle kilpailulle sekä pienille ja keskisuurille yrityksille, joita meidän on tarkoitus tukea.
Kysyn itseltäni: onko tämä todella neuvoston kanta vaiko yhden tai kahden jäsenvaltion kanta? 80 % jäsenvaltioista on suunnitellut suojatoimia jo kansallisissa laeissaan. Täten parlamentilla on oikeus kysyä, onko tämä todella neuvoston kanta vai yhden jäsenvaltion kanta. Tästä mietinnöstä käytävä äänestys osoittaa, kuka käytännössä kannattaa vapaata kilpailua, kun se on kuluttajien ja pienten yritysten etu, ja kuka toisaalta kannattaa monikansallisten monopolien laillista suojelua.

Scarbonchi
Arvoisa rouva puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, haluan vuorostani kiittää esittelijää, herra Medina Ortegaa, hänen erittäin perinpohjaisesta työstään ja hänen halustaan, jota hän kaiken aikaa ilmaisi oikeusasiain valiokunnassa käydyissä keskusteluissa, ottaa huomioon parlamentin enemmistössä olevien jäsenten mielipide. Viittaan tietysti parlamentin 12. lokakuuta 1995 ensimmäisessä käsittelyssä antamaan lausuntoon.
Korjauslausekkeen sisällyttäminen autoteollisuuden alalle on ollut keskustelujen ytimessä siitä lähtien, kun parlamentille annettiin käsiteltäväksi tämä direktiiviehdotus. Keskittyminen autoteollisuuteen on tuskin yllättävää. Autoteollisuuteen liittyvät taloudelliset haasteet ovat merkittäviä. Eikö auto olekin, kodin jälkeen, tärkein ja kallein sijoitus useimmille eurooppalaisille kuluttajille? Niin yllätyksetöntä kuin se onkin, tämä autoteollisuuteen keskittyminen on yhtä kaikki perusteetonta. Miten olemmekaan voineet jättää vähemmälle huomiolle muita yhteisön teollisuuden aloja, joita kansallisten lainsäädäntöjen yhteensovittaminen koskee samalla tavalla: tekstiili- ja vaatetusteollisuus, kelloteollisuus, elektroniikkateollisuus? Syy siihen on korjauslauseke, vastaatte, jonka vaikutuksen sanotaan olevan vähäisempi näillä aloilla. Tästä paljon puhutusta lausekkeesta, josta on tullut keskustelujemme tärkein mielenkiinnon kohde, on todettava, että komissio on muutetussa ehdotuksessaan yhtynyt parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ilmaisemaan kantaan. Tämä seikka on tarpeeksi harvinainen, jotta sitä kannattaa korostaa, ja sen on kiinnitettävä kaiken huomiomme. Tilanne on siis vastedes hyvin selvä. Yhtäällä meillä on Euroopan parlamentti - ennakoimatta huomisen äänestystä, jossa 314 ääntä on tarpeen - meillä on komissio sekä talous- ja sosiaalikomitea, jotka eivät kannata mallisuojan antamista varaosille. Toisaalta meillä on ministerineuvosto, joka haluaa ulottaa varaosiin saman suojan, josta nauttii jo kokonainen tuote.
Äänestimme miltei yksimielisesti oikeusasiain valiokunnan jäsenten kanssa sen puolesta, että alkuperäiset laitevalmistajat jäljittelevät heti alusta alkaen henkilöautojen ulkokuorien osia. Totean, että valiokuntamme määräämät varotoimet ovat huomattavat: lakisääteinen lupa, joka turvaa oikeudenhaltijoille oikeudenmukaisen korvauksen; yleisön ja kuluttajien tiedottaminen tuotteen alkuperästä; oikeudenhaltijan tiedottaminen mallinsa käytöstä. Mutta se, mikä sai minut vakuuttuneeksi, on varaosien oikeudellinen erityisluonne. Varaosien sisällyttäminen mallien suojeluun saattaa näet aiheuttaa tuotemonopolin, mikä on ristiriidassa henkisen omaisuuden olennaisimman sisällön kanssa, jonka pitäisi synnyttää ainoastaan yksinoikeuden tuotteen muotoiluun. Korjauslausekkeen pois jättämisellä olisi merkittäviä seurauksia kuluttajille, jotka eivät voisi olla tyytyväisiä hintojen mielivaltaiseen määräämiseen.
Mitä sanoa seurauksista työllisyydelle? Lukuisat pk-yritykset, joita varten Euroopan parlamentti haluaisi merkittävän toimintaohjelman - keskustelemme siitä huomisaamuna - ja joiden jo on noudatettava valmistajien asettamia hyvin ankaria vaatimuksia, ovat työpaikkojen synnyttäjiä Euroopassa. Niitä meidän on siis ajateltava ensisijaisesti. Perustelut on hyväksytty puolueryhmäni, radikaaliallianssin, sisällä. En salaa teiltä sitä, että jotkut kollegoistani ovat eri mieltä eivätkä kannata varaosamarkkinoiden vapauttamista. Heidän perustelunsa kaikki tuntevat: taloudellisesti vaarallinen lauseke yhteisön autonvalmistajille ja oikeudellisesti kiistanalainen lauseke, jossa ei noudatettaisi Euroopan yhteisön allekirjoittamia kansainvälisiä sopimuksia.
Lopuksi, jotkut ryhmäni edustajat päättivät kannattaa jälkikäteistä taistelua oikeudenloukkauksia vastaan tietäen, että turvallisuutta koskevilla vaaroilla on muunlaisia seurauksia autoteollisuuden alalla kuin kellojen tai käsilaukkujen valmistuksessa. Toiset edustajat päättivät kuten minäkin, ja he ovat enemmistönä, kannattaa joustavampaa oikeudellista suojelua, joka mukautuu luomistyön todellisuuteen. Toisin sanoen, varaosien suunnittelua ei voi erottaa alkuperäistuotteesta.

Buffetaut (I-EDN).
Arvoisa rouva puhemies, lainsäätäjän osana on säätää oikeudenmukaisia, tasapainoisia ja selviä tekstejä, jotta voitaisiin välttää jatkuvat oikeusriidat ja haitalliset talousvaikutukset kyseeseen tulevilla aloilla.
Mallisuojaa koskevassa direktiiviehdotuksessa ei vastata enää näihin ehtoihin, jos korjauslauseke palautetaan siihen. Tässä lausekkeessa poistetaan koko ulkopuolisia osia koskeva mallien suojelu. Vastineeksi ehdotetaan, että jäljittelijä omasta aloitteestaan tiedottaa omistusoikeuksien haltijaa aikomuksestaan kopioida osat ja ehdottaa oikeudenmukaista ja kohtuullista korvausta.
Käytännössä kukaan ei tiedä, miten tämä korvaus voidaan toteuttaa, eikä sitä, miten keksijät voivat saada oikeuksilleen tunnustuksen. Panoksena ovat tutkimustoiminta ja innovaatio Euroopan unionissa, jossa teollisuusyritykset suostuvat mittasuhteiltaan valtaviin ponnisteluihin saadakseen valmiiksi omaperäisiä malleja monimutkaisen prosessin päätteeksi. Nämä ponnistelut, jotka ovat kansainvälisen kilpailun edellytys, merkitsevät sellaista teollisuusriskien ottamista, jonka arvo lasketaan miljardeina frangeina joillakin aloilla.
Korjauslausekkeessa mahdollistetaan näiden ponnistelujen tulosten jäljitteleminen sellaisten ulkopuolisten toimesta, jotka eivät koskaan joudu kustantamaan luomis- ja kehittämiskuluja eivätkä teollisuustuotannon kuluja. Tämän henkisen omaisuuden keskeisintä periaatetta rikkovan lausekkeen hyväksyminen merkitsisi kielteisen signaalin antamista lukuisille Euroopan yrityksille, joita saattaisi houkutella innovaatio- ja luomisponnistelujensa vähentäminen tai tuotantonsa siirtäminen paikkakunnille, joissa kustannukset ovat pienempiä.
Kyse on siitä, kannatetaanko teollisuustoiminnan Eurooppaa, jossa luomistyötä ja sijoituksia tekevät yritykset saavat oikeudenmukaista suojelua luomis-, innovaatio- ja kehittämisponnistelujensa hedelmille. Kaiken lisäksi, tästä korjauslausekkeesta tulee loputtomien riita-asiaoikeudenkäyntien ja jatkuvan oikeudellisen epävarmuuden lähde. Meille puhutaan aina 380 miljoonan kuluttajan Euroopasta; tämän Euroopan on oltava myös tuottajien Eurooppa, jota ilman siitä tulee yhä enemmän työttömien Eurooppa.
Siinä syyt, joiden vuoksi me emme hyväksy korjauslauseketta.

Parigi (NI).
Arvoisa rouva puhemies, ilmaisen oman ja ryhmäni pettymyksen neuvoston ilmiselvään erimielisyyteen. Selitän tarkemmin: toisaalta neuvosto ei jätä käyttämättä tilaisuutta ylistää vapaita markkinoita, kuluttajansuojaa ja työpaikkojen puolustamista - toisaalta viitatessaan suunnittelun ja mallien suojeluun lainsäädännön avulla se käyttää lainsäädännöllisiä, melko kyseenalaisia keinoja, jotka tosiasiassa suosivat suurten varaosavalmistajien ylivaltaa takuukysymyksissä, täysin pienten valmistajien, vapaiden markkinoiden, kuluttajien ja työntekijöiden vahingoksi.
Tästä syystä neuvosto, komissio sekä parlamentin oikeusasioita ja kansalaisoikeuksia käsittelevä valiokunta kiistelevät keskenään. Ja todellakin, esittäessään ja hyväksyessään, vaikkakin toisella käsittelykierroksella, 14 artiklaa koskevan tarkistuksen parlamentin oikeusasiain valiokunta on halunnut puolustaa markkinoita ja työntekijöitä. Mietintö olisi huonompi ilman 14 artiklaa: ottamalla käyttöön yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla mahdollisuuden valita vapauden ja monopolin välillä neuvosto vääristää itse Euroopan unionin periaatteita.
Kansallinen liitto (Alleanza Nazionale) valitsee vapauden, kuten sen perinteet ja vakaumus edellyttävät. Toivomme myös muiden ryhmien tekevän niin tukemalla Medina Ortegan mietintöä.

Sindal
Arvoisa rouva puhemies, haluan niin ikään tukea herra Ortegan mietintöä. Tässä direktiivissä kiinnitetään huomio erääseen melko keskeiseen Euroopan unionin sisämarkkinoiden kohtaan: välttämättömyyteen suojella yrityksiä, jotka tekevät tutkimus- ja kehitystyötä. Nämä yritykset luovat Euroopan kilpailukyvyn. Tulevaisuuden talouden peruskiviä ovat aloitekyky ja tutkimustyö. Mutta kuten on sanottu, on kuitenkin tärkeää, ettei yksittäisille valmistajille saa antaa monopoliasemaa, josta olisi haittaa kuluttajille. Tämän direktiivin uudelleen käsitteleminen antaa minulle mahdollisuuden ilmaista neuvostolle hämmästykseni asenteesta, jolla tätä prosessia käsitellään. Neuvosto on free for all -lausekkeellaan jättänyt jälkeensä tyhjiön. Free for all -lauseke haluaa antaa autonvalmistajille monopolin korjausmarkkinoilla, monopoliaseman, joka johtaa korjausosien hintojen voimakkaaseen nousuun. Ja tämän hinnan eurooppalaiset kuluttajat joutuvat maksamaan. Neuvosto on siis pidättäytynyt vahvistamasta mallilakia koskevan kannan ja siten päästänyt käsistään tilaisuuden vahvistaa selvä standardi, joka voisi varmasti vahvistaa varaosien hyvin toimivat sisämarkkinat mallialueella.
Tehtävämme on täällä parlamentissa varmistaa sisämarkkinoiden toteuttaminen. Sen on oltava hyödyksi Euroopan väestölle ja suojattava yrityksiä kolmansilta mailta. Kyseessä on suuri tehtävä, tasapainoilu, ja on selvää, että autonvalmistajien monopoli varaosiin on haitaksi väestölle. On ehdottoman välttämätöntä, että free for all -lauseke poistetaan. Kuluttajien on voitava uskoa Euroopan parlamenttiin ja komissioon. Toivon, että saamme huomenna enemmistön tukemaan tekstin muuttamista.
Tänä iltana on käytetty sanaa "kopioida" . Tähän haluaisin lisätä, että on joitakin tapauksia, joissa alihankkijat kehittävät varaosia - ja noudattavat standardia - mikä tarkoittaa, että kyseessä on autonvalmistajien, alihankkijoiden jne. välinen yhteistyö. Emme siis puhu vain autontuottajista.

McIntosh (PPE).
Arvoisa rouva puhemies, pidän komission ehdotusta myönteisenä ja haluan käyttää tämän tilaisuuden hyväkseni onnitellakseni esittelijää hänen loistavasta työstään. Euroopan parlamentti on saavuttanut pitkän ajan jälkeen hyväksyttävän kompromissin. Mielestäni nykyinen tilanne, jossa kansallisten lakien väliset erot estävät vapaata liikkuvuutta, ei ole enää hyväksyttävä.
Komission ehdotusta on pidettävä myönteisenä, koska se pyrkii harmonisoimaan suorimmin sisämarkkinoiden asianmukaiseen toimivuuteen vaikuttavia säännöksiä: mallin suojan saamiselle asetettavien vaatimusten määrittämistä, tällaisen suojauksen laajuutta ja ehtoja, tällaisen suojauksen epäämistä tai mitätöimistä koskevia ehtoja ja myönnettyjen oikeuksien ja niitä koskevien rajoitusten määrittämistä.
Tämän direktiivin hyväksyminen hyödyttäisi kaikkia tehdasteollisuuden sektoreita mutta erityisesti kulutushyödykesektoria. Periaatteessa toivon todella, että tämä parlamentti lisää korjauslausekkeen tarkistuksen uudelleen. Olen täysin samaa mieltä siitä, että varaosamallien rajoittamaton kopiointi korjaustarkoituksia varten korvausta vastaan edustaa kohtuullista kompromissia.
Siksi tuen komission ehdotusta ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan hyväksymiä tarkistuksia. Toivon, että tällä parlamentilla on rohkeutta hyväksyä nuo tarkistukset ja tyydyttää kuluttajan ja tehdasteollisuuden tarpeet tältä osin.

Blot
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, tämä direktiivi antaa mielestäni tilaisuuden varoittaa tarkistuksista, jotka saattaisivat horjuttaa äärimmäisen herkkää neuvostossa aikaansaatua tasapainoa jäsenmaiden välillä ja talousintressien välillä. Tarkoitan varsinkin, ajan huomioon ottaen, tietenkin 14 artiklaa, siis korjauslauseketta.
Kuluttajien ja jopa pienyritysten puolustamisen varjolla saatamme aiheuttaa vaikeuksia eurooppalaisille tuottajille ja helpottaa joissakin tapauksissa kopioiden ja väärennösten tekemistä, varsinkin Kaakkois-Aasiassa, vaikka tähän asti, ymmärrettävistä varovaisuussyistä, kukaan ei ole halunnut tuoda esille tätä maantieteellisesti todellista vaaraa.
Toisaalta, Euroopan parlamentti on aina osoittanut olevansa hyvin huolestunut Euroopan työttömien määrästä, ja aivan syystä muuten, kuten myös tuotannon siirroista, jotka pahentavat huomattavasti työllisyystilannetta teollisuudessa. Sen varjolla siis, että tätä alaa avataan vielä vähän enemmän kilpailulle, samalla kun kilpailu autoteollisuudessa on itsestään selvää ja hyvin voimakasta ja kun emme voi puhua järkevästi, luulen, monopolitilanteesta tällä teollisuuden alalla, niin saatamme heikentää niiden oikeuksien pätevyyttä, jotka valmistajilla on suojattuihin autonosiinsa. Tämä mielestämme välttämättä suosii väärennösten tekemistä, aiheuttaa oikeusriitoja, sanalla sanoen, synnyttää oikeudellista epävarmuutta. Jokainen tietää kuitenkin, että oikeudellinen epävarmuus haittaa yritystoimintaa ja että se, mikä haittaa yritystoimintaa, haittaa yleisesti ottaen lopulta myös työllisyyttä.
Toistan vielä, autoteollisuus on voimakas ala, se on totta, mutta se on hyvin haavoittuvainen, ja parlamentin tarkistuksia kannattavilta argumenteilta, vaikka ne joissain tapauksissa ovatkin oikeudellisesti erittäin johdonmukaisia, puuttuu mielestäni taloudellista todenperäisyyttä ja vakuuttavuutta jokapäiväisessä todellisessa talouselämässä.
Siksi toivon todella, että parlamentti pysyttelee, kaikista näistä syistä, neuvoston yhteisessä kannassa, ja minä äänestän tietysti tämän suuntaisesti.

Rothley
Arvoisa rouva puhemies! Me olemme toisessa käsittelyssä! Parlamentti hyväksyi korjauslausekkeen lähes yksimielisesti ensimmäisessä käsittelyssä. Komissio on tukenut parlamentin kantaa ja neuvosto on vältellyt ratkaisun tekemistä. Neuvosto on vältellyt siinä ratkaisevassa kysymyksessä, mitä varaosille tehdään - sehän oli direktiivin idea. Nyt asia menee parlamentin toiseen käsittelyyn, ja sitten me sanomme, ettemme olleet ollenkaan vakavissamme. Tällä tavoin voidaan tietenkin heikentää parlamenttia.
Tulevaisuudessa enempää komissio kuin neuvostokaan eivät enää ota parlamentin ensimmäisen käsittelyn kantaa kovin vakavasti - vaikka päätös tehtiinkin lähes yksimielisesti.
Asiasta on kaksi erittäin korkean tason oikeudellista päätöstä, nimittäin Ison-Britannian parlamentin ylähuoneen ja Italian perustuslakituomioistuimen päätökset, joiden mukaan mallisuoja koskee vain mallia, ei komponentteja, joista se koostuu. Tästä on sentään kaksi hyvin korkean tason oikeudellista päätöstä!
Nyt sanotaan työpaikkojen olevan vaarassa. Korjauslauseke ei vie autoteollisuudelta varaosien markkinaosuutta vaan ainoastaan kilpailuttaa sitä. Autonvalmistajilla on tällä hetkellä 88 %: n osuus varaosamarkkinoista! Niillä on tehokas myynti- ja edustajaverkosto, ja lisäksi on aina paljon asiakkaita, jotka arvostavat alkuperäisiä varaosia. Tämän markkinaosuuden supistuminen on siis aivan epärealistinen ajatus.
Kysymys on siitä, pystyvätkö vapaat markkinat tulevaisuudessakin pitämään 12 %: n osuutensa varaosamarkkinoista vai eivät. Valmistajat haluavat monopolin näillä markkinoilla, eikä se ole toivottavaa.

Pirker
Arvoisa rouva puhemies! Minäkin puhuisin mielelläni vain korjauslausekkeesta. Jos noudatamme neuvoston kantaa, korjausten ja sitä kautta tietysti myös vakuutusten hinnankorotukset ovat pian todellisuutta 180 autojen ja moottoripyörien valmistajalle. Tämä kaikki, jos emme noudata sitä, mitä parlamentti jo kerran päätti ja mitä komissio jo kerran ehdotti. Se merkitsee, että näkyvien varaosien jäljitelmät kiellettäisiin - tässä vahvistan sen, mitä sanottiin ennen minua. Syntyisi monopoli ja sen seurauksena se mahdollisuus, että autokonsernit voisivat sanella hinnat. Sitä me emme tietenkään halua. Me emme halua kalliita korjauksia emmekä liioin halua työpaikkojen häviävän. Haluan muistuttaa, että työpaikkoja ei katoa pelkästään tuotannosta vaan luonnollisesti myös kaupan alalta, sieltä, missä varaosia myydään, ja tietenkin myös vapaista korjaamoista, jotka eivät enää pystyisi työskentelemään täysimittaisesti. Myös sieltä häviää työpaikkoja.
Meidän pitäisi oikeastaan kannattaa molempia, siis alkuperäisiä varaosia ja varaosien jäljitelmiä; molempien on oltava mahdollisia aivan samoin kuin voi olla sekä sopimuskorjaamoja että vapaita korjaamoja. Tämä kaikki on luonteenomaista vapaille markkinoille, ja niin pitääkin olla. Se on aivan oikein, kun tiedetään, että 70 % alkuperäisistä varaosista täytyy muutenkin ostaa autokonserneilta. Tässä ei siis ole niitä ilmeisiä syitä, joista monet puhuvat.
Johtopäätöksenä pitäisi olla: kyllä mallisuojalle, mutta siinä on oltava korjauslauseke, joka mahdollistaa näkyvien varaosien jäljitelmät aivan tietyillä ehdoilla, nimittäin että alkuperäisosien valmistajalle ilmoitetaan ja että lisenssimaksu maksetaan. Olen sitä mieltä, että neuvosto on ottanut epäsuorasti kantaa autokonsernien puolesta ja meidän pitäisi parlamenttina ottaa huomisessa äänestyksessä kantaa kuluttajien ja vapaiden markkinoiden puolesta.

Hager
Arvoisa rouva puhemies! Ensiksikin minusta on valitettavaa, että Manuel Medina Ortegan erittäin tärkeästä mallien oikeudellista suojaa koskevasta mietinnöstä käyty keskustelu rajoittui lähinnä korjauslausekkeeseen. Jos tämä korjauslauseke hyväksyttäisiin, se olisi nähdäkseni Pyrrhoksen voitto autoilijoiden edustajille. Ei tietenkään Pyrrhoksen voitto taloudellisessa vaan oikeudellisessa mielessä. Ymmärrän oikein hyvin autoilijoiden edustajien ja varaosien valmistajien argumentit, mutta juristina en voi nähdä objektiivista perustetta sille, että mallisuojan periaatteista luovutaan nimenomaan autojen varaosien yhteydessä. Pidän tätä kehitystä pikemminkin erittäin arveluttavana ja mahdollisena ennakkotapauksena.
Käsiteltävä ongelma ei mielestäni ole todellisuudessa mallisuojaongelma vaan kilpailuongelma, ja siksi sitä pitäisi myös arvioida tästä näkökulmasta.

Bangemann
Arvoisa rouva puhemies, teollisuudesta vastaavana komissaarina minulla olisi paljon sanottavaa siitä, mitä tänään on sanottu. Aikasyistä en halua sitä kuitenkaan tehdä vaan haluan noudattaa Rothleyn kehotusta olla johdonmukainen komission jäsenenä. Komissio kannatti ensimmäisessä käsittelyssä Medinan esittämiä tarkistuksia. Neuvosto ei hyväksynyt niitä. Muuten, voin sanoa sille edustajalle, joka kysyi tätä asiaa: Kyseessä oli neuvoston yksimielinen päätös, joten täytyy todella puhua neuvoston päätöksestä.
Me haluamme kuitenkin olla johdonmukaisia. Me kannatamme siksi parlamentin tarkistuksia neljää poikkeusta lukuun ottamatta: emme kannata tarkistusta 12, koska se mielestämme mutkistaa asioita tarpeettomasti ottamalla taas avoimen kysymyksen käsittelyyn, ja sillä tavoin ei varmaankaan voida edistää asiain kulkua ja ennen kaikkea nopeaa ratkaisua. Sitten meillä on asiallisia syitä vastustaa tarkistuksia 1, 5 ja 6. Jos korjauslauseke otetaan taas käyttöön parlamentin haluamassa muodossa, nämä tarkistukset voisivat pikemmin aiheuttaa epäilyjä siitä, mitä korjauslauseke tarkkaan ottaen merkitsee.
Tämä merkitsee kuitenkin, että kannatamme suurinta osaa tarkistuksista, myös korjauslauseketta kuten jo ensimmäisessä käsittelyssä, ja toivomme, että tämänpäiväinen keskustelu vaikuttaa neuvostoon jonkin verran.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.30.
(Istunto päättyi klo 20.15.)

