Az Európai Palament prioritásai a Bizottság 2009-es jogalkotási és munkaprogramjára tekintettel (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a vita az Európai Parlament prioritásairól a Bizottság 2009-es jogalkotási és munkaprogramjára tekintettel.
Hartmut Nassauer
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, ma reggel a Bizottságnak a következő, 2009. évre vonatkozó jogalkotási és munkaprogramját vitatjuk meg, amely választási esztendő lesz. Jövőre új parlamentet választanak, és új Bizottság alakul. Senkinek a pozíciója nem biztos: sem a biztosoké, még a Bizottság elnökéé sem, aki ma reggel sajnos nem tudott jelen lenni, hogy személyesen mutassa be programját.
Mint minden választási évben, mindig felmerül az a kísértés, hogy azt tegyük, amit a szavazóink helyesnek tartanak, feltéve, hogy tudjuk, mit akarnak, vagy legalábbis azt, mit kellene akarniuk. A kérdés tehát az: a következő évben miként lépjen az Európai Unió Európa polgárai elé. Mint minden politikusnak, a mi feladatunk is az, hogy megpróbáljunk reagálni a polgárok gondjaira. Az Európai Uniónak kiemelkedő lehetősége van erre. Számos módon tudunk reagálni az emberek gondjaira és bajaira.
A béke az egész emberi történelem során alapvető gond volt, és az Európai Unió sok évtizeden keresztül őrizte a békét Európában. Tudunk választ találni a külső fenyegetésekre, mint például a nemzetközi terrorizmusra vagy a nagy szomszédos országok magatartására, amelyek időnként lábbal tiporják a nemzetközi jog szabályait. Hozzá tudunk járulni annak biztosításához, hogy Európa energiaellátása biztonságos és fenntartható legyen, és eközben tudunk tenni a klíma védelme érdekében. Gondoskodni tudunk a szociális biztonságról és az igazságosságról Európában azzal, hogy a sikeres európai gazdaságnövekedési potenciált felszabadítjuk, és gondoskodni tudunk az innovációiról és az európai gazdaság versenyképességéről és ez lehetőséget teremt munkahelyek teremtésére és azok megőrzésére. A változó világban Európa a biztonság menedékévé válhat. Kollégáim számos részletkérdésről kifejtik majd álláspontjukat.
Melyek a sikeres cselekvés előfeltételei az Európai Unióban? Én különösen kettőről szeretnék említést tenni: először is, szükségünk van a megfelelő intézményes alapokra, és ezt mindenképpen a Lisszaboni Szerződés jelenti. Ez a szerződés nagyobb átláthatóságot, több demokráciát és több nagyobb cselekvőképességet teremt, és jobb helyzetbe hozza az EU-t, így lehetővé teszi funkcióinak hatékonyabb ellátását. Csak kérni tudjuk Írország polgárait, hogy gondolják újra e szerződéssel kapcsolatos álláspontjukat. Én is osztom az Európai Unióval szemben megnyilvánuló kritikák jó részét, de nem hagyhatjuk figyelmen kívül, hogy ez a szerződés ésszerű válaszokat kínál számos kritikára. Ezért szükségünk van a Lisszaboni Szerződésre.
Másodszor szükségünk van azonban Európa polgárainak támogatására is, amely riasztó mértékben csökkent. Ez nyilvánvalóvá vált a franciaországi, hollandiai és nem kevésbé az írországi népszavazásoknál. Nem arról van szó, hogy több vagy kevesebb Európára van szükségünk, amint a közelmúltban volt alkalmam a Bizottság elnökének kifejteni. A valódi kérdés az, hogy hol van szükségünk Európára, és hol nincs. Ezt kell eldönteni. Ha élhetnék egy példával - és beismerem, hogy ez a kedvenc példám -, a talajvédelem nem olyan dolog, amivel európai szinten kellene foglalkoznunk. A talajvédelem munkát teremt, de nem hoz létre munkahelyeket. Ezért Európa akkor lesz sikeres, és akkor nyer támogatást, ha akkor cselekszik, amikor a közösségi cselekvésre kétségtelenül szükség van, és amikor a cselekvés európai szinten többet érhet, mint nemzeti szinten.
Véleményem szerint a Bizottságnak meg kellene fogadnia azt a bölcs tanácsot, hogy tulajdonítson nagyobb fontosságot a szubszidiaritás kérdésének a következő év során. Így Európa elfogadottá válik, és feltehetően mindannyiunkat több európai polgár fog majd újraválasztani, mint az a legutóbbi választás idején történt.
Hannes Swoboda
a PSE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, alelnök asszony, az Európai Bizottság számos területen kiemelkedő munkát végzett az elmúlt években, nevezetesen a környezet- és klímapolitika terén, és itt, ebben a házban éppen most fordítjuk le ezt a jogalkotás nyelvére. Ami azonban a közös piac fejlesztését illeti, mi súlyos hiányosságokat látunk, különös tekintettel a szociális dimenzióra.
A jelenlegi pénzügyi válság kellő indok a kérdés megvitatására, és mi ezt tettük a Rasmussen-jelentés kapcsán. Nemcsak a képviselőcsoportomban és bennem, hanem sokan másokban is mélységes csalódást keltett az, amit McCreevy biztos mondott - vagy éppen nem mondott. Ez a nagy probléma.
Ha ma bármelyik konzervatív újság vezércikkét elolvassuk, legyen az a Financial Times vagy a Frankfurter Allgemeine, a szalagcímeket e Ház szocialista csoportjai is írhatták volna, de nem a Bizottság elnöke, és semmiképpen sem McCreevy úr.
A Financial Times például ilyen szalagcímekkel jelent meg:
a PSE képviselőcsoport nevében. - "Modern history's greatest regulatory failure” ("A modern történelem legnagyobb szabályozási kudarca” vagy "After the crash: why global capitalism needs global rules” ("Az összeomlás után: miért van szüksége a globális kapitalizmusnak globális szabályokra ”.
Sőt, miközben Damien Hurst The Golden Calf (Az aranyborjú) című alkotásának aukciós ára minden rekordot túlszárnyalt, a pénzintézetek rekordveszteségeket szenvedtek el, ami a Financial Times-t a következő megjegyzésre késztette:
"How we were all blinded by the golden calf” ("Hogyan vakított el mindannyiunkat az aranyborjú”).
(DE) Sajnálatos módon ez vonatkozik a Bizottságra, de legalábbis a Bizottságnak azon tagjaira, akiknek felelősséggel tartoznának e kérdésekért. Frank Schirrmacher, a Frankfurter Allgemeine Zeitung nem túlzottan baloldali főszerkesztője ezt írja: "A neoliberális ideológia racionális és szerencsés kapcsolatos teremtett az egyén és a globalizáció között, amely kizárólag a gazdaságban gyökerezett”, majd panaszkodott "a társadalmi jólétről folytatott diskurzus önpusztítása” miatt.
Jó lett volna ebből legalább szemernyit felfedezni a Bizottság elnökének vagy McCreevy biztosnak a szavaiban. Végül is én nem nagyléptékű baloldali kritikát vagy önkritikát követelek, de amit követelünk újra és újra, amint Martin Schulz a közelmúltban igen egyértelművé tette, a szociális dimenzió megerősítése és valamennyi bizottsági projekt esetében azok társadalmi kihatásainak vizsgálata. Sajnálatos módon ez még mindig nem történik meg. És a Bizottság részéről nincs válasz.
Amit ugyancsak követelünk, az az erőteljesebb közös gazdaságpolitika Európában, amely segíthet az Egyesült Államokból most felénk átáramló válság enyhítésében vagy megelőzésében. A Bizottság itt is némileg késében van. Egy másik terület, ahol a Bizottság megbukott - és én nagyon sajnálom, hogy ezeket a megjegyzéseket önhöz kell intézzem, mert tudom, hogy ön nagyon keveset tehet ezzel kapcsolatban -, az az, hogy az Európában növekvő egyenlőtlenséggel láttán maga ne tett semmit, és a nemzeti kormányokat nem tudta cselekvésre ösztönözni. Erről a kérdésről ma délután az energiaszegénység kérdésével folytatunk majd vitát, ami egy másik olyan téma, amelyet ismételten felvetettünk, és erre nem kaptunk választ a Bizottságtól, amelynek ezzel kapcsolatnak nincs semmilyen valódi kezdeményezése.
Elfogadhatatlan, hogy a Bizottság - amely elvben elkötelezte magát a befogadás és a szociális igazságosság mellett - ölbe tett kézzel nézze, hogy a társadalmi egyenlőtlenség a gazdasági és társadalmi élet e szakaszában folyamatosan növekszik Európában. Ez nem lehet így, és nem szabad elfogadnunk.
Európa polgárai elvárják a Bizottságtól, hogy komolyan vegye szükségleteiket és aggályaikat, hogy megfelelő javaslatokat terjesszen elő, és - mint például a pénzügyi válság kapcsán - erkölcsi tekintélyként lépjen fel. Nem a Tanács soros elnökére, a francia elnök Sarkozy úrra kellene bízni, hogy itt világos szavakat mondjon; ezeknek a Bizottságtól, a Bizottság elnökétől és az illetékes biztostól kellene jönnie.
Alelnök asszony, ön nagyon tisztességesen igyekezett a polgárokat tájékoztatni a Bizottság munkájáról, amit mi támogatunk és elismerünk. De a tartalomnak is rendben levőnek kell lennie. A biztosoknak megfelelő tartalmat kell biztosítaniuk az ön számára. Amikor a pénzügyi válságról, a szabályozásról és a társadalmi dimenzióról van szó, a szociális piacgazdaság igen kevés tartalmat kínál önnek. Ezért gyakran lesznek nehézségei, amikor ezt a polgárokkal szemben hitelesen akarja képviselni.
Mi igent mondunk gazdaságunk és társadalmunk ökologikus újjáalakítására; teljes mértékben az önök oldalán állunk, és ezt cselekvésre is váltjuk. De nyomatékosan kérem önöket: szükségünk van rá, ha önök is akarják, vissza kell lépnünk - vagy előre - a társadalmi felelősségre épülő politika felé, és ez a Bizottságot is érinti, mert ami ezen a területen történik, az túl kevés és túl kései. Gondoskodjék róla, hogy ezt a következő hónapokban ki lehessen igazítani.
Silvana Koch-Mehrin
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, alelnök asszony, a jövő év valóban nagyon fontos év az Európai Unió számára, mert 2009-ben az európai parlamenti választásokra sor kerül, és egyébként is meg kell válaszolni egy, az Európai Unió jövőbeni pályájáról szóló fontos kérdést.
A választásokat meg fogják tartani: ezt tudjuk. Amit azonban nem tudunk pontosan, hogy utána mi lesz majd az együttműködésünk alapja. Ez a kérdés az, amelyre polgáraink joggal várnak választ. Hogyan látjuk az európai intézmények szempontjából Európa jövőjét?
Természetesen a Bizottság jogalkotási és munkaprogramja lehetőséget kínál e kérdés átfogó megválaszolására. Ezért mi Parlamentként megállapodtunk abban, hogy először mi határozzuk meg igényeinket a Bizottság munkaprogramjának megszövegezésével kapcsolatban, mielőtt azt benyújtanák nekünk, és azután reagálnánk rá.
Az Európai Unió egyrészről a jövőjét közvetlenül befolyásoló nagy kihívásokkal szembesül. Mit hoz a jövő? Másfelől annyi minden történik a világban, ami közvetlenül érinti a polgáraink mindennapjait, mint a növekvő energiaárak és a pénzpiaci válság. Itt is Európai egyértelmű szavaira szükségünk arra vonatkozóan, miként kíván az Európai Unió reagálni. Ehhez meggyőződésre és vezetői képességekre van szükségünk.
Ezért fontos, hogy az Európai Bizottság nagyon egyértelműen határozza meg, miként kíván e válságokra reagálni, és munkaprogramjában pontosan határozza meg, hogy a politikai prioritások hol vannak.
Ebben az összefüggésben fontos a mi szempontunkból, hogy a Bizottság mindenekelőtt legyen figyelemmel az Európai Unió versenyképességére. Éppen az egyre inkább globalizálódó piacon fontos, hogy ezt - csak úgy, mint korábban is - politikai prioritásként fogalmazzuk meg.
Más, hasonlóan fontos vonatkozások azonban a polgári jogok megerősítése és megőrzése, a kutatás bővítése és a klímaváltozásra adandó válasz. Ezek olyan kérdések, amelyek nagyon fontos témák voltak e Parlamentben sok éven át. A Bizottságnak meg kell határoznia ezeket a területeket, és mindenekelőtt ügyelnie kell arra, hogy ezután Európa az érdemet a legnagyobb sikerekért magának igényelhesse vissza. Eddig igen gyakran előfordult, hogy amikor valamit sikerült elérni, ami teljes mértékben összhangban van a polgárok érdekeivel és jólétével, a tagállamok magukénak tulajdonítják az érdemet. Szeretném, ha a Bizottság erre több figyelmet fordítana a jövőben.
Ebben a vonatkozásban nagyon örülök, hogy ön ma itt van, alelnök asszony - Barroso úrnak, a Bizottság elnökének, mint egyik vagy másik képviselőtársunknak valami más volt a naptárában a mai napra, itt a Parlamentben, amit az embernek el kell fogadnia -, Én nagyon örülök, hogy ön itt van, alelnök asszony, mert ön felel az Európai Unió kommunikációjának előbbre viteléért, és ez lehetőséget adhat arra, hogy a mai nap témáját, nevezetesen a Bizottság munkaprogramját a nemzeti parlamentek is teljes körűen megvitassák, hogy az együttműködésnek ez a módja már a kezdetekről létrejöjjön. A német Bundestagban ez most a legtöbb bizottságban megtörténik, de ez olyan téma, amelynek kétségtelenül egész Európa valamennyi nemzeti parlamentje plenáris ülésének napirendjén is szerepelnie kellene.
Ez Európa órája, ez tulajdonképpen nyilvánvaló Globális kihívásokkal szembesülünk, és Európa erre csak közösen válaszolhat.
Eva Lichtenberger
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, kollégák, hölgyeim és uraim, a Bizottság tagjai! A munkaprogramról szóló vita, mint mindig, most is az igazság pillanata. Itt láthatjuk, mennyit érnek azok a nyilatkozatok, amelyeket alkalmakkor nyilvánosan tettek. Ha részletesebben vizsgáljuk a programot, sajnálatos módon nyilvánvalóvá válik, hogy ezeket a nyilatkozatokat nem veszik számba a pénzügyi perspektívát vagy a bizottság előretervezést illetően.
Olyan klímavédelmi program van előttünk, mintha a bali konferencia meg sem történt volna, mintha Európa soha nem minősítette volna magát a klímaváltozás veszélyeinek megelőzésében feltétlenül szerepet játszó éllovasnak globális szinten. Az autóipar teljesen befékezett, és a Bizottság elnéz mellette. Feljogosítják a tagállamokat, és csak nézik, ahogyan ők egymást túllicitálva vezetnek be egyre alacsonyabb környezeti szabványokat saját iparágaik számára, és egyre nagyobb engedményeiket tesznek saját gépkocsigyártóiknak.
Sajnálatos módon ugyanezt látjuk az egész ipari szektorban. Mint mindig, a nukleáris energia áll a fókuszban: egy olyan iparág, amely felemészti a kapacitást, a pénzt és az energiát. A megújuló energia területén működő innovatív üzemeinknek az európai síkon működő energiaszektor kötelezettségvállalásaiból, illetve a pénzügyi eszközökből és a tervezésből legfeljebb fillérek maradnak. Ez teljességgel elfogadhatatlan. Ha piacvezetők akarunk lenni, akkor egyértelmű és határozott üzenetet kell küldenünk, és ez azt jelenti, hogy ott kell lennie a súlypontnak, ahol az indokolt.
Sajnos ugyanezzel a problémával szembesülünk, amikor a foglalkoztatási viszonyokról van szó. Itt csak egy kérdést szeretnék aláhúzni: a munkaidő-irányelvet, amelyről már megállapodás született, és ahol egyértelműen figyelembe méltó lazítások történtek. Ez az irányelv valamennyi fiatalember arculcsapása, aki a jövőt kívánja építeni, mert nem így kellene bánnunk a munkavállalóinkkal.
Végül itt a vita a pénzpiacokról. Én csak egyetérteni tudok azzal, amit az előző felszólaló, Swoboda úr elmondott. A pénzpiacok önszabályozásáról szóló tétel utolsó megmaradt bajnokai itt vannak ebben a Házban. Még az Egyesült Államokban is fontolgatják a szabályozást, de itt mi úgy teszünk, mintha mindez majd magától megtörténne. Jeleznünk kellene, hogy hajlandóak vagyunk megbízható kereteket létrehozni, hogy a pénzpiacok ne alakulhassanak úgy, mint ami ma történik, amikor az értelmetlen pénzügyi termékek elsőbbséget kaptak a megbízható gazdaságpolitikával szemben. Számomra ez az egész program egy nagy csalódás.
Ilda Figueiredo
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (PT) Elnök úr, ebben a nagyon kritikus helyzetben, amikor Európa népei és a világ alapvető kihívásokkal szembesülnek, elfogadhatatlan, hogy az Európai Bizottság egyetlen olyan javaslatot sem nyújtott be, amely szakítana azokkal a politikákkal, amelyek még tovább rontottak a szociális helyzeten, növelték a munkanélküliséget, több a bizonytalan és rosszul fizetett munka, és előidézték a pénzügyi, az élelmiszer- és az energiaválságot, amelyek különösen a gazdaságilag gyengébb országokat és a társadalom sebezhetőbb részeit érintik - valamint fokozták a nemzetközi kapcsolatok militarizálódását mindazokkal a veszélyekkel, amelyeket ez a világbéke szempontjából jelent.
Az Európai Bizottság annak ellenére, hogy tudja: a munkavállalók, a fogyasztók és a közszolgáltatások felhasználói egyértelműen ellenzik a privatizációt és a liberalizációt, az igazságtalan egészségügyi és társadalombiztosítási reformokat, valamint a jövedelmek egyre növekvő újraelosztását a gazdasági és pénzügyi csoportok javára - ez tovább növeli a társadalmi egyenlőtlenségeket -, továbbra is ragaszkodik ugyanazon instrumentumok és politikák fenntartásához és folytatásához, amelyek ehhez a helyzethez vezettek, különösen a stabilitási paktumhoz és annak irracionális kritériumaihoz, a liberális Lisszaboni Stratégiához és az Európai Központi Bank hamis függetlenségéhez. Változatlanul ragaszkodik az olyan elfogadhatatlan irányelvekre irányuló javaslatokhoz, mint a munkaidő-irányelv.
Ilyenkor a Lisszaboni Szerződés tervezete ratifikációs folyamata leállításának kell elsőbbséget adni, és tiszteletben kell tartani a demokráciát és az ír népszavazás eredményét, amely - a franciaországi és hollandiai referendumok azonos eredményeit követően - a nép szuverén döntése volt. Itt az idő, hogy az Európai Unió vezetői levonják a tanulságot ezekből a szavazatokból, és a munkavállalók és polgárok neoliberális, militarista és antidemokratikus politikákkal szembeni fellépéséből és ellenállásából.
Most annak kell prioritást adni, hogy konkrét javaslatokat tegyünk, ilyen például képviselőcsoportunk állásfoglalásra irányuló indítványa, amely a stabilitási paktum visszavonását, a privatizáció és a liberalizáció lezárását tartalmazza olyan monetáris politikával és az Európai Központi Bank reorientálásával együtt, amely elsőbbséget ad a jogokat is biztosító foglalkoztatásnak, a szegénység megszüntetésének és a társadalmi igazságosságnak, többek között egy fejlődési és szociális fejlesztési paktumon keresztül. Reményt kell adnunk polgárainknak, jogokat is biztosító munkahelyeket kell létrehoznunk a fiatalok számára, és egyenlőséget kell teremtenünk a nők számára, valamint egyenlő jogokat a nőknek.
Graham Booth
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, ez az egész klímaváltozás-program még egy ürügyet adott az EU-nak ereje fitogtatására és arra, hogy a saját fontosságát a világ elé tárja, azt állítva, hogy az olyan kérdés, amellyel a nemzetállamok önmagukban nem tudnak megbirkózni. A 20-20-20 szlogen tipikus példája a megtévesztő mondásnak, amellyel befolyásolni lehet: az EU-ban az energia 20%-a megújuló forrásokból származzék; csökkenjen 20%-kal szénkibocsátás - és mindez valósuljon meg a 2020. évre. Csakhogy a lényeg mindebből kimarad: szükség van erre egyáltalán?
A közelmúltban az IPCC közölte velünk, hogy 2500 tudós mind egyetért abban, hogy a CO2 felel a globális felmelegedésért, és hogy mi, emberek vagyunk a vétkesek. Al Gore gyalázatos filmje csak megerősítette ezt a nézetet. Azóta azonban több mint 30 500 tudós és klimatológus írta alá az Oregoni Petíciót és a Manhattani Nyilatkozatot, amelyek lenyűgöző bizonyítékokkal közvetlen támadást intéznek az IPCC következtetései ellen. Így, miközben arra késztetnek bennünket, hogy higgyünk az IPCC 2500 tudósának, azt is mondják nekünk, hogy hagyjuk teljesen figyelmen kívül azt a 30 500 tudóst, aki teljesen más képet fest.
Az EU arról győzködi a világ nemzeteit, hogy az adófizetők pénzéből milliárdokat költsenek el olyasmire, ami nemcsak teljességgel szükségtelen, hanem éppen ellentétes hatású is lehet, ha a globális lehűlésre vonatkozó legutóbbi bizonyítékok igaznak mutatkoznak, és mindezt akkor, amikor a világ súlyos pénzügyi problémákkal küszködik. Teljes körű és nyílt vitára van szükség, hogy bebizonyosodjon, pontosan kinek van igaza. Az IPCC álláspontját támogatóknak vajon mitől kell tartaniuk?
Kétségtelen, hogy örömmel fogják hallani, ez a legutolsó felszólalásom itt e Parlamentben, mivel az ülésszak után visszavonulok.
Sergej Kozlík
(SK) Az Európai Parlamentnek a Bizottság 2009-es munkaprogramjára vonatkozó állásfoglalására irányuló indítvánnyal elvben egyet lehet érteni, mint olyan dokumentummal, amely ezt a programot részletezi.
Én személyesen szeretnék rámutatni arra, hogy a Parlament állásfoglalása mennyire átfogóan hangsúlyozza azt, hogy biztosítani kell a pénzpiacok stabilitását, és hogy mennyire fontos a jelenlegi pénzügyi válság idején a fogyasztók megnyugtatása. Kétség sem fér hozzá, hogy szükség van szabályozási intézkedések kidolgozására a befektetők átláthatóságának, az értékelési standardoknak, a prudens működésnek és a minősítő ügynökségek tevékenysége felügyeletének javítására. A Bizottságnak részletes tervet kell kidolgoznia a pénzügyi szolgáltatásokra vonatkozó jogszabályok javítása érdekében, és felül kell vizsgálnia a hitelintézetek tevékenységéről és tőkemegfeleléséről szóló irányelveket. Ezzel javítani lehet a pénzügyi szabályozási keretet és fokozni a piaci résztvevők bizalmát.
Az állásfoglalás 27. bekezdése - nagyon helyesen - felhívja a Bizottságot, fontolja meg, hogy milyen jellegű átmeneti megoldásokra van szükség az igazság- és belügyek terén a Lisszaboni Szerződés hatályba lépéséig. Ha azonban olyan helyzet merül fel, hogy a Lisszaboni Szerződés a 2009. évi választások előtt nem lép hatályba, ennek a Bizottsághoz intézett kérésnek sokkal szélesebb lesz a kiterjedése. Egyébként a mi kedves Európai Bizottságunkat letolt nadrággal fogják rajtakapni.
Ryszard Czarnecki
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, engedje meg nekem, hogy egy kérdést tegyek fel a Háznak. Miről szól a Parlament jogalkotási munkája, és miről szólnak a Bizottság javaslatai? A válasz az, hogy az európaiak közötti, olyan emberek közötti autoritás létrehozásáról szólnak, akik az Európai Unió tagállamainak polgárai. Szilárd meggyőződésem, hogy a Parlamentnek és az Európai Bizottságnak a munkahelyteremtéshez és a gazdasági növekedés előmozdításához kapcsolódó jogalkotási munkára kellene koncentrálnia. Az unió intézményeinek tekintélyét csak úgy tudjuk megteremteni, ha demonstráljuk, hogy az Európai Unió és struktúrái közel állnak a néphez.
Nézetem szerint jelenleg a fő prioritásunk nem a Lisszaboni Szerződés ratifikálása. E helyett arra kell koncentrálnunk, hogy kellően világossá tegyük az unió polgárai számára, hogy több munkahelyet kívánunk teremteni, és aggódunk a meglévő munkahelyek miatt. Itt van még a cyber-bűnözés kérdése, ami teljesen új probléma, és sokakat érint. Én megfelelő rangsor létrehozását kérem, amikor a prioritásokról beszélünk; ilyet most nem látok.
Margot Wallström
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, először is hadd mondjak köszönetet a Parlamentnek, amiért elfogadta javaslatomat, hogy a Bizottság munkaprogramjával kapcsolatos intézményközi párbeszédet tegyük még inkább politikai gyakorlattá a politikai képviselőcsoportok, a plenáris ülés és a bizottságok részvételével. Úgy vélem, hogy ez az önök eddigi felszólalásaival jól indult.
Az ez évi munkaprogram az utolsó, amit ez a Bizottság beterjeszt; az nagyon speciális és konkrét körülmények között készült: a grúziai háború utánkövetése, a szomszédságunkban fennálló helyzet, a Lisszaboni Szerződést az ír "nem” után körülvevő bizonytalanságok, az üzemanyagok és egyéb termékek árának eszkalációja, az élelmiszerárak növekedése, a vásárlóerőt fenyegető infláció és utoljára, de nem utolsósorban - önök mindannyian megemlítették - a bankokat és más hitelintézeteket érintő pénzügyi válság.
Nem kell emlékeztetnem önöket arra, hogy amit mi a következő év első felében teszünk, az egyben berendezi a színpadot az európai választásokhoz. Ezért volt az, hogy tavaly az éves politikai stratégia bemutatásakor hangsúlyoztuk azt a szándékunkat, hogy ragaszkodjunk ahhoz az ambíciónkhoz, hogy teremtsük meg az eredmények Európáját és hozzunk konkrét hasznot polgárainknak.
A Barroso-bizottság által a következő évre előirányzott fő politikai prioritások változatlanul öt pillér köré csoportosulnak, de a körülmények eltérőek, és új, sürgető kérdésekkel szembesülnünk.
Az első pillér a fenntartható növekedés és a munkahelyteremtés előmozdítása. Soha ennyire még nem volt szükség arra, hogy a jelen problémáival foglalkozzunk: mit tehetünk, hogy a növekvő infláció korszakában lendületet adjunk a növekedésnek, a munkahelyteremtésnek és a társadalmi stabilitásnak; az unió rendelkezésére álló instrumentumokra építve és azokat megerősítve mit tehetünk a pénzügyi stabilitás javítása érdekében - ezek az eszközök egyébként a Bizottságnak is rendelkezésére állnak, ami fontos vita tárgya. Amint önök is tudják, a pénzügyi válság minden héten napirendünk első pontjaként szerepel, és létrehoztunk egyfajta útitervet, valamint megtárgyaltuk egy, a bankok tőkekövetelményeire vonatkozó javaslat előkészítését is a meglévő szabályok szigorítása érdekében; dolgozunk egy, a minősítő intézetek szabályozására irányuló javaslaton is, amely intézetek, amint tudják, igen fontos szerepet játszanak a pénzpiacokon és ebben a válságban is. Természetesen azt gondoljuk, hogy az alaposan átgondolt javaslatok is nagyon fontos szerepet játszanak annak biztosításában, hogy meg tudjunk birkózni a pénzügyi válság hatásaival. Így aktívak vagyunk, és a jövőben is azok leszünk. A másik probléma az, hogy mit tehetünk az olaj-, élelmiszer- és más áruk árának emelkedésével kapcsolatban. A mi feladatunk nem a mindennapi mikroszintű irányítás, hanem az egységes piacon gondosan meg kell vizsgálnunk, hogy miként biztosíthatjuk a pénzügyi rendszer hosszú távú stabilitását. Ez az első pillér.
A másik nagy erőfeszítésre az alacsony kibocsátású és erőforrás-hatékony gazdaságba történő átmenet előmozdításához szükséges. A koppenhágai konferencia fontos globális randevú annak érdekében, hogy a 2012 utáni, azaz a Kiotó utáni időszakra elérhessük a globális klímaváltozási megállapodást. Európának alaposan fel kell készülnie, és fenn kell tartania úttörő szerepét a klímaváltozással kapcsolatban; tovább kell folytatnunk a munkát arról, hogy miként segíthetünk a klímaváltozás hatásaihoz való alkalmazkodásban, hogy az intelligens növekedés kibontakozásában mienk legyen a vezető szerep.
A harmadik pillér a közös bevándorláspolitikához kapcsolódik. Meg akarjuk valósítani a közös bevándorláspolitikát a júniusi közleményünket követően, valamint dolgozni kívánunk egy bevándorlási paktumon, ám ha ezt valóban meg akarjuk valósítani, akkor a paktumokról az aktusokra kell áttérnünk.
A negyedik pillér arról szól, hogy miként koncentráljuk szándékainkat olyan politikákra, amelyek a polgárainkat teszik az első helyre. A módosított szociális napirend és az EU egészségi stratégiája mutatja az utat e területen a cselekvéseinkhez, és idetartozik az a kérdés is, hogy miként erősíthetjük meg még inkább a fogyasztói jogokat.
Végül továbbra is célunk Európa, mint globális partner szerepének a konszolidálása. A külső fronton a 2009. év kihívásai jól ismertek: a bővítési folyamat, a szomszédsági kapcsolataink, a dohai tárgyalások sorsa, a fejlesztési segélyezéssel kapcsolatos munkánk javítása és a teljes körű együttműködés létrehozása az új amerikai adminisztrációval.
Ez a vita azt jelenti, hogy a Parlament korán bekapcsolódik, mert a program még nem létezik, így ezt a vitát figyelembe vesszük tárgyalásaink során, és végiggondoljuk javaslataikat. Másrészről azonban, ha hitelesek akarunk lenni, és valós hatást akarunk elérni, a Parlament Bizottsághoz intézett kívánságainak fókuszáltnak kell maradniuk, és ez különösen igaz 2009-re. A Ház különféle oldalain önöknek igencsak eltérő nézeteik vannak arról, hogy miként állapítsuk meg prioritásainkat a következő évre.
Remélem, a legtöbben egyet tudunk majd érteni abban, hogy együtt kell dolgoznunk a 2009-re vonatkozó pozitív napirend összeállításában, amely a lényegre koncentrál. Úgy vélem, csak olyan kezdeményezéseket szabad figyelembe vennünk, amelyek valóban lényegiek. Amellett, hogy gondosan kell megválasztanunk javaslatainkat, jól is kell azokat kommunikálnunk, hogy Európa polgárai tisztességgel megítélhessék, mi az, amit az EU tesz és tehet értük.
Így hálás vagyok ezért a vitáért abban az időpontban, amikor legfeljebb csak készítjük a programot. Szándékunkban áll, hogy a programot a következő hónapban elfogadjuk, és november 19-én bemutatjuk a plenáris ülésen úgy, hogy az egész testület jelen lesz. Feljegyeztem véleményüket, és bizonyosak lehetnek abban, hogy ezek segítenek nekünk olyan munkaprogram megalkotásában, amely konkrét kezdeményezések révén megfogható, konkrét változást hoz majd az európai polgárok számára.
Piia-Noora Kauppi
Elnök úr, amint Nassauer úr már elmondta, a PPE-DE képviselőcsoportja nagyon elégedett az éves jogalkotási program tartalmával. Azt hiszem, hogy a jobb folyamatnak köszönhetően a Parlament máris a fedélzeten van, ami nagyban megkönnyíti számunkra, hogy az éves jogalkotási programot jobbá tegyük.
A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság képviselőjeként szeretnék az önök első pillérjére koncentrálni - a növekedésre, a munkahelyteremtésre és az európai versenyképességre. Úgy vélem, a helyzet kulcsa az, hogy miként reagálunk a pénzügyi válságra. A PPE-DE képviselőcsoportban mi úgy véljük, hogy mivel máris meglehetősen jó jogszabályaink vannak Európában, bármi, amit teszünk, a meglevő jogszabályokra és azok jobbítására kell épüljön. Európában nem látjuk a nagyon radikális beavatkozás szükségességét. Mi úgy véljük, hogy elsősorban a puha jog lehetőségeit kell megfontolás tárgyává tenni, mert ez a globális kérdésekre való válaszadás leghatékonyabb módja. A pénzpiacok rendkívül globalizáltak, és mi nem cselekedhetünk Európában úgy, mintha vákuumban élnénk. Azt is gondoljuk, hogy a jelenlegi szabályozási és felügyeleti keretben az úgynevezett "Lámfalussy-keretben” már most sok hasznos változtatás van, és teljes mértékben támogatjuk a Bizottság munkáját ezen a területen.
A második kérdés a klímaváltozás. A klímaváltozás befolyásolja Európában is a növekedést és a munkahelyeket. Nem szabad a klímaváltozással kapcsolatban a fundamentalista nézetet magunkévá tenni, hogy Európának most kell cselekednie, és nekünk mindent egyszerre globális támogatás nélkül is meg kell tennünk. A kibocsátások 30%-a, még akkor is, ha ezt el tudnánk érni, nem lenne elegendő ahhoz, hogy megbirkózhassunk a klímaváltozással. Globális, hatékony megállapodásra van szükségünk, és ez valószínűleg megszületik Koppenhágában. Addig nem kellene büntetnünk magunkat. Nem kellene túlzottan fenyegetni Európa versenyképességét, inkább reálisan kellene megközelítenünk a klímaváltozással kapcsolatos politikákat Európában.
Végül a harmadik megjegyzésem a KKV-kra vonatkozik. A KKV-k az európai növekedés kulcsát jelentik. Például a szociális csomagban mindig figyelembe kellene vennünk szempontjaikat és azt, hogy ők miként látják a szociális keret környezetét Európában. A szociális csomagnak nem szabad terhelnie Európa kis- és közepes vállalkozásait.
Jan Andersson
(SV) Elnök úr, biztos asszony, én a szociális EU-ra szeretnék összpontosítani. Amikor megjelent a szociális napirend, azt mondtuk, hogy az túl kevés, túl későn jött. Amikor most a Bizottság munkaprogramját és a közös állásfoglalást vizsgáljuk, azt látjuk, hogy a foglalkoztatási és szociális kérdések nem szerepelnek a különösebben előresorolt kérdések között. Ezek az emberek számára prioritást jelentenek, de a Bizottság számára nem. Ez nem áll összhangban az átlagemberek követeléseivel.
A szociáldemokraták részéről mi számos kérdést vetünk fel az állásfoglalással kapcsolatban. Az egyik az atipikus munkát végző emberekre vonatkozik, amely csoport folyamatosan nő, és szükség van arra, hogy az atipikus munkahellyel rendelkezők megfelelő védelemben részesüljenek. Ők sebezhetőbb emberek, és az indokolatlan elbocsátás veszélyének vannak kitéve. Ezért a közösségi munkaerőpiacon kell legyenek minimális szabványok erre vonatkozóan. Újra meg kell vizsgálnunk a globalizációs alkalmazkodási alapot, és meg kell néznünk javíthatunk-e a szerkezetváltás miatt munkanélkülivé vált emberek kilátásain, hogy képzésben részesülhessenek és új munkahelyet találhassanak. Számos javaslatunk van a munkafeltételek terén is.
Végül szeretném azt a kérdést felvetni, amiről hétfőn a Foglalkoztatási és Szociális Bizottságban tárgyaltunk. Az EK bíróságának ítéletei miatt az emberek igencsak tartanak attól, hogy szociális dömping lesz az EU-ban, és ez a politika részévé válik. Javaslatokat fogalmaztunk meg a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv megnyitására annak érdekében, hogy garantáljuk az egyenlő bánásmódot, valamint hogy az elsődleges jogban érvényesítsük azt az elvet, hogy az alapjogok, mint például a sztrájkhoz fűződő jog nem alsóbb rendű a mozgás szabadságánál. Remélem, hogy a Bizottság ezt figyelembe veszi. Jó tudni, hogy önök egy fórumot szerveznek, de konkrét javaslatokat is elő kell terjeszteniük a szociális dömping megelőzésére, és arra, hogy a munkavállalóknak elfogadható fizetést és elfogadható munkafeltételeket biztosítsanak.
Diana Wallis
Elnök úr, amikor legutoljára Barroso biztossal tárgyaltuk a munkaprogramot, én azt mondtam, helyes, hogy a Bizottság megpróbálta elkerülni azt, amit én "end of term-itis”-nek ("ciklusvégítisznek”) neveztem. Az európai választások előtt azonban a Parlament nagyon nehéz helyzetben van. Valamennyi képviselőcsoport látni akarja a saját keze nyomát azon a programon, amit továbbviszünk. Ez természetes, ugyanakkor azonban meg kell próbálnunk e párbeszéd során egyhangúan szólni, hogy a helyzet valamennyire világossá váljék. Látni fogja, hogy a liberálisok és a demokraták csoportja csatlakozott a közös állásfoglaláshoz, ugyanakkor más képviselőcsoportoktól is átvettünk dolgokat, hogy megpróbáljuk biztosítani azt, ami nagyon gyakran a mi szerepünk: az egyensúlyozás és a kiegyensúlyozottság megteremtése e Házban.
Ez valóban megrendítő időszak Európa polgárai számára. Mindenki bizonytalan a jövővel kapcsolatban a globális pénzügyi zavar miatt, amikor mindenki az adósságai, a munkanélküliség, az egészségügyi költségek, a nyugdíjak miatt aggódik, és mindez olyan hangulatot teremt, hogy a tisztesség és az egyenlőség eszméje eltűnhet a süllyesztőben, hiszen mindenki a saját pozíciója megmentéséért küzd.
A klímaváltozás is nyugtalanító életmódunk átalakítását és az üzemanyagköltségeket illetően; ez egy nagyon más világ.
Most a globális problémák időszakának, és persze annak az időnek kell eljönnie, amikor az EU magára találhat, mert nekünk több országot érintő kihatásunk van. De amint a liberálisok és a demokraták elmondanák, rendben, éljünk ezzel a hatással, de azért ne hassunk túl messzire. Igen, biztosítsunk ernyőt, bizonyos fokú ellenőrzést, de adjuk meg az egyén választási lehetőségét is, hogy az egyes polgárok megint úgy érezzék, ellenőrzésük alatt tartják a dolgokat a bizonytalanság idején is.
Így azután igent mondunk a pénzpiacok és piaci szereplők fokozottabb felügyeletére, de ugyancsak igent a fogyasztók nagyobb választási lehetőségére és a fogyasztói jogok fokozottabb érvényesítésére. Nem akarunk még egy "Equitable Life”-ot Európában. Igen a munkaerő nagyobb mobilitására és igen a jobban működő társadalombiztosításra, de ugyancsak igen a méltányosságra és a diszkrimináció tilalmára. Igen a nagyobb választékra az egészségügyben és igen a betegek mobilitásra. Azaz adjunk választási lehetőséget polgárainknak abban, hogy miként élik az életüket.
Ha önt aggasztja a jövő, akkor kezdheti kissé nagyobb biztonságban érezni magát, ha úgy érzi, tehet valamit ezért, ha úgy érzi, hogy ellenőrzés alatt tartja a dolgokat, és ez lesz az a téma, ami a liberálisok és demokraták választásán végigfut ebben az állásfoglalásban. Igen Európára, de ugyancsak igen az egyén választási lehetőségére és felhatalmazására.
Seán Ó Neachtain   -
(GA) Elnök úr, a Bizottságot, a Tanácsot és természetesen a Parlamentet is leginkább az aggasztja, hogy Európa gazdaságát késedelem nélkül tegyük jobbá. Ha a gazdaság helyzete nem javul, Európának nem lesznek szociális forrásai a hátrányos helyzetűek megsegítésére. Ezzel a kihívással azonnal szembe kell néznünk.
A pénzpiacon történtek fényében nem hiszem, hogy úgy folytathatjuk, ahogyan ezt az idén tettük. Fel kell hagyni a pénzpiaci szabályokba való jelenlegi beavatkozással. A közvéleményt ez nagyon aggasztja, és nekünk meg kell nyugtatnunk az embereket. Nagyon gyorsan kell cselekednünk.
Az Európai Unióban mindannyiunknak többet kell invesztálnunk a kutatásba és a fejlesztésbe. Nagyon örülök, hogy ezekre a területekre 2007 és 2013 között 55 milliárd eurót költünk. Naprakésznek kell lennünk, és biztosítanunk kell a versenyt ezeken a területeken, hogy munkahelyeket teremthessünk, és garantálhassuk, hogy az a világ, amelyben élünk, erős gazdasági bázissal rendelkezik.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr, most a társadalmi hanyatlás, a kulturális konfliktusok, a növekvő demokráciadeficit, a szűk ellátási keresztmetszetek veszélye, az infláció, az importált biztonsági kockázatok és egy olyan spekulációs buborék robbanóképes elegyével szembesülünk, amely bármikor felrobbanhat. Túlságosan sokáig hagytuk figyelmen kívül a munkaerőpiac aggasztó fejleményeit és a polgárok aggályait.
Már nagyon itt az ideje, hogy a prioritásokat megállapítsuk. Ami az élelmiszerválságot illeti, véleményem szerint a mezőgazdasági politika renacionalizálása alapvető fontosságú önellátási képességünk fenntartásához. Végre meg kell oldanunk az illegális tömeges bevándorlás problémáit, és ésszerű család- és népesedéspolitikát kell bevezetni Európa őshonos népessége számára. A polgárokat meg kell védeni az EU által támogatott vállalkozások áthelyezésektől, és megálljt kell parancsolni az adófizetők pénzével való pazarlásnak és az adócsalásoknak. Az EU családi ezüstjét sem áldozhatjuk fel tovább a privatizációs eufória oltárán, és végül el kell fogadnunk, hogy a Lisszaboni Szerződés projektje zátonyra futott.
Ha ez EU belátónak mutatkozik ezen a ponton, megbirkózhatunk ezzel a válsággal. Ha nem, nagy valószínűséggel az Európai Unió feltartóztathatatlan hanyatlásának leszünk tanúi.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Elnök úr, képviselőcsoportom pusztán arra kíván rámutatni, hogy a 2007-2013-ra vonatkozó jelenlegi költségvetési és pénzügyi keret nagyon megnehezíti, hogy az új politikai prioritásokra hatékonyan reagáljunk. Mind a Parlament, mind az én képviselőcsoportom kimondta, hogy lehetetlen új politikai prioritásokat elfogadni a megfelelő finanszírozás biztosítása nélkül.
Azt látjuk, hogy a Tanács és a Bizottság új politikai kezdeményezéseinek - mint például az élelmiszersegélynek vagy a Grúziának szánt segélynek - nincs tere a jelenlegi pénzügyi keretben, és erre megoldást kell találnunk. Nem engedhetjük meg azonban, hogy az elfogadott megoldások veszélyeztessék a meglevő terveket és az intézményközi megállapodásban rendelkezésre álló pénzalapokat. E tekintetben úgy véljük, hogy nagyon szigorúnak kell lennünk.
Biztosítanunk kell, hogy a szükséges erőforrások teljes mértékben rendelkezésre álljanak. A hátralevő évek alatt az intézményközi megállapodás valamennyi vonatkozását fel kell használnunk prioritásaink kellő finanszírozásának biztosítására, és fel kell használnunk azt is, amiről szinte elfeledkeztünk, nevezetesen: a költségvetés jelenlegi felülvizsgálatát ahhoz, hogy megfelelő megoldásokat találhassunk a várhatóan felmerülő problémákra, mert a helyzet alakulása új politikai szükséghelyzeteket teremt.
Ezért arra kérjük a Bizottságot, hogy tegyen további erőfeszítéseket a költségvetés javasolt felülvizsgálatának a lehető legsürgősebb előmozdítása érdekében.
Evelyne Gebhardt
(DE) Elnök úr, alelnök asszony, manapság nagyon határozottan érzékelhető a polgárok szkepszise az Európai Unóval kapcsolatban, és ennek oka van. Ezt az elmúlt években követett politikák váltották ki, illetve az a mód, ahogyan azokról a polgárokat tájékoztatták.
Emiatt rendkívül fontos, hogy a politikák kidolgozása során az Európai Bizottság és az EU többi intézménye sokkal erőteljesebben mozduljon el a polgárok élete felé, és keltse azt a benyomást, illetve bizonyítsa számukra, hogy az Európai Unió valóban tesz is valamit a polgáraiért.
Ezen okból az is fontos - például amikor a szükségleteket elemezzük -, pontosabban vizsgáljuk meg, mit kellene tennünk. Például a fogyasztói eredménytábla nagyon fontos eszköz, amelyet tovább kell bővíteni, hogy jobban figyelembe vehessük a polgárok érdekeit ezen a területen.
A másik, ebben az összefüggésben fontos kérdés az EU-jogszabályok következményeinek hatékonyabb figyelemmel kísérése. Nem elég egyszerűen a gazdasági hatásokat megbecsülni. Egyértelmű hatásvizsgálatra van szükség a szociális szférában is, mert így tudhatjuk, hogy milyen hatásai vannak annak, amit elhatározunk, és milyen jogszabályokat hozzunk, hogy a polgároknak világosan megmutathassuk, miként tudjuk és akarjuk számukra kedvezően alakítani a dolgokat, és azt is tudjuk, hogy ezen a területen mit teszünk.
Az is fontos, hogy ugyanazokat a jogokat biztosítsuk a polgároknak az egész EU-ban. Ezért sürgetem önöket, hogy dolgozzanak a csoportos keresetek és a közös jogigények továbbfejlesztésén. Ez nagyon fontos jelzést adna a polgároknak.
Bernard Lehideux
(FR) Elnök úr, alelnök asszony, a Bizottság úgy viselkedik, mint a figyelmetlen tanuló, aki igyekszik a leckéjét időben befejezni. Igen, a szociális csomag létezik, de nem teljes, és az csupán egy lépés afelé, hogy a Bizottság teljes erőbedobással foglalkozzon a szociális gondokkal.
A Bizottság elnöke nem vette tudomásul a francia, a holland és az ír polgárok adta figyelmeztetés nagyságát, ami egyébként sajnálatos módon máshonnan is jött volna, ha tartanak népszavazásokat. Ezek az eredmények egy rendreutasításnak felelnek meg. Ha az emberek több Európát akarnak, akkor az azért van, hogy jobb társadalmat építsenek, és nem csak azért, hogy egyre több zavaros irányelvet fogadjanak el.
Kétségkívül szükség van a belső piac szabályozására, de ez messze nem a legfontosabb dolog. A 2009. évi program - hasonlóan az elődeihez - egyébként éppen a lényeget veszíti szem elől. Az emberek nem azt várják el a Bizottságtól, hogy a jogszabályokhoz való hozzájárulásra vagy akár azok egyszerűsítésére korlátozza magát. Azt várják a Bizottságtól, hogy feleljen meg a szerződésekben neki kiosztott feladatnak: hogy hajtóerőként álljon az Unió mögött, annak javaslattevő szerveként.
Ezért nem elég, ha a Bizottság elnöke csöndben a Tanács elnöke mögött ül. Azt várjuk a Bizottságtól, hogy kulcsszerepet töltsön be annak vizsgálata során, hogy miféle társadalmat kell építenünk. De hát miféle társadalmat irányoz elő ez a program? A 2009. évi programnak nincsenek súlyos hibái, de az nem is olyan program, amelyre polgártársaiknak szüksége van.
Elnök úr, az új kollégium dolga, hogy tegyen eleget kötelezettségeinek. Én csak remélni tudom, hogy jobban odafigyel majd az európai nép hangjára, mint a jelenlegi.
Andreas Schwab
(DE) Elnök úr, alelnök asszony, kollégák, hölgyeim és uraim, aligha lehet figyelmen kívül hagyni a plenáris ülés Bizottságnak küldött üzeneteinek sokszínűségét. Ezért, amennyire lehetséges, néhány kulcsfontosságú pontra összpontosítok, amelyek talán alkalmasak arra, hogy egyetértést váltsanak ki..
Úgy vélem, abban meg tudunk egyezni - és alelnök asszony, ön ezt korábban említette -, hogy az Európai Uniónak fenn kell tartania elkötelezettségét a szociális piacgazdaság alapelve mellett, miközben a vállalkozások és a fogyasztók érdekeire ugyanúgy figyelemmel kell lennie. Egyedi esetekben ezt igen nehéz mérlegelni, és ennek kimenetele a politikai állásponttól függően természetesen különböző lehet. Én azonban úgy vélem - és itt szeretnék Nassauer szavaihoz kapcsolódni -, hogy a következő hónapokban a Bizottságnak több érzékkel kell rendelkeznie a szubszidiaritás kiteljesítését illetően.
Ha megnézzük, hogy milyen jellegű javaslatokat terjesztettek elő a környezetbarát járművek beszerzésével kapcsolatban, vagy hogy mit kívánnak javasolni a környezetbarát beszerzés tekintetében a munkaprogramban, önök nyilvánvalóan azt a nézetet képviselik, hogy a mi városaink polgármesterei, mint közönséges halandók, maguk nem képesek környezetbarát döntéseket hozni, és ezért önök úgy érzik, Európából kell központi előírásokat adni nekik. Szerintünk ez helytelen megközelítés. Mi azt akarjuk, hogy az emberek egyenként megértsék, hogy a környezetbarát beszerzés a saját érdekeiket is szolgálja. Emiatt ezeken a területeken nagyobb szubszidiaritásra, több jó gyakorlatra és kevesebb dirigizmusra van szükség.
Alelnök asszony, arra is szeretném ösztönözni a Bizottságot, hogy a jövőben a tagállamokkal bátrabban tárgyaljon, például amikor arról van szó, hogy a fogyasztók védelmével kapcsolatos jogszabályokat az Európai Unióban miként harmonizáljuk, egyaránt figyelve a vállalkozások és a fogyasztók érdekére is. A harmonizáció folytatásának csak akkor van értelme, ha a fogyasztóvédelmi jog egész területén valóban végrehajtjuk a harmonizációt, és nem hagyunk lehetőséget a tagállamoknak arra, hogy a harmonizált acquis margóján változtatásokat kezdeményezzenek. Különben ennek az egésznek semmi értelme.
Claudio Fava
(IT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, 2009 az az év, amikor nemcsak az urnákhoz kell járulnunk, hanem a választóink által nekünk feltett konkrét kérdésekre is válaszokat kell adnunk. Az egyik ilyen kérdés a szabadság, a biztonság és a jog területére vonatkozik: miért akarjuk azt létrehozni, miként kívánjuk létrehozni és mikor. Erre a választ a jogalkotási politikák ambiciózus programjának formájában kellene megadnunk, amelyet, biztos asszony, a Bizottság még nem tett le az asztalra.
Mi határozott jogalkotási javaslatokat várunk el a bevándorlási politika, különösen a beléptetési politika és a menedékpolitika tekintetében, hogy az egész Európai Unióban megóvhassuk ezt az alapjogot, és elkerülhessük a legális és illegális bevándorlásra vonatkozó politikák közötti megkülönböztetést, ami számunkra teljességgel alkalmatlannak tűnik. Úgy véljük, hogy közös politikai keretre és szabályozási környezetre van szükség: az elszigetelést célzó intézkedések mellett integrációs intézkedésekre és legális bevándorlási csatornákra van szükség.
Határozott javaslatokat várunk az eljárási garanciák kölcsönös elismerésére alapozott bírósági együttműködésben a büntető ügyekben és a rendőrségi ügyekben. A kölcsönös elismerés még mindig hiányzik, és ilyen javaslatok hiányában a szervezett bűnözés és a terrorizmus elleni küzdelemből várhatóan nem marad más, csak retorika.
Végezetül, merészebb megközelítést várunk el az alapjogok védelme és megóvása esetében is, ami változatlanul a bírósági intézkedések elsődleges célja. Az új Alapjogi Ügynökségnek kell e tevékenység fő eszközévé válnia, ha a Lisszaboni Szerződés egyszer hatályba lép.
Azt várjuk, biztos asszony, hogy erre a szándékra találjunk igazolást a Bizottság által a következő néhány napban elénk terjesztett programban.
Jean Marie Beaupuy
(FR) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! A biztos asszony maga mondta, hogy láthatóbb Európát akar, olyan Európát, amely jelent is valamit a polgárai számára.
Nos, a legnagyobb költségvetési tétel, ami az unió költségvetésének 36%-át teszi ki, az a kohéziós politika. Ha van olyan terület, ahol polgártársaink láthatják Európa eredményeinek és határozott szándékainak gyakorlatias és kézzelfogható hatásait, az a Kohéziós Alap.
Amint már kifejtették, 2009 jelentős év lesz, mert akkor alakul majd meg az újonnan megválasztott Parlament és Bizottság. Ez azt jelenti, hogy bizonyos területeken ez egy "üres” év lesz. A kohéziós politikát illetően azonban nem engedhetjük meg magunknak, hogy szabadságra menjünk. Nem állíthatjuk meg a folyamatban levő programokat, és mindenek előtt nem állíthatjuk meg a hatóerejüket. Bizonyára itt mindenki arra gondol, hogy Portugália, Spanyolország, Írország és Európa valamennyi országa népének mindennapi életét milyen mértékben javította a kohéziós politika.
A Bizottságnak ezért képesnek kell lennie részletes munkaprogramot bemutatnia 2009-re a kohéziót illetően, ami, ismétlem, az Európai Unió legnagyobb költségvetési tétele, és egyben eredményeinknek a polgárok számára való legkézzelfoghatóbb kifejeződése. Így 2009 ne legyen "üres” év, hanem a 2007-2013-as programozási időszakon belül legyen a haladás éve.
Már előre köszönetet mondok a biztos asszonynak és kollégáinak az ezen ügyben teendő javaslataiért.
Françoise Grossetête
(FR) Elnök úr, a Bizottság alelnök asszonya, 2008-2009 átmeneti időszak, mivel példátlan gazdasági válságon megyünk keresztül. Ez egyben választási év is Európában, ami sajnálatos módon azt jelenti, hogy fennáll az év elvesztegetésének a veszélye.
Ezért mindent meg kell tennünk annak érdekében, hogy fenntartsuk vállalkozásaink versenyképességét, és meggyőzzük polgártársainkat, hogy Európa a válasz. Sajnálatos módon a program teli van - túlságosan is teli-, és túlságosan későn jött, bár nem mintha ne figyelmeztettünk volna erre az elmúlt néhány évben.
A klímaváltozást illetően Wallström asszony azt mondta, hogy legyünk az intelligens növekedés úttörői. Ezzel mindannyian egyetértünk, de közös erőfeszítésekre van szükség - vagy semmilyenekre. Európa ezt nem teheti meg egyedül, és nem szabad, hogy lábon lője saját magát. Az általunk meghozott döntések következményei sokat nyomnak a latban társadalmi és gazdasági szempontból egyaránt. Nem beszélhetünk globális klímaváltozási megállapodásról, ha Kína, az Egyesült Államok, Brazília és India nem vesz részt benne. Kína aláírása nélkül a megállapodás nem megállapodás.
Az egészségügyet illetően azt mondták nekünk, hogy van egy gyógyszerészeti csomag. Végre! Évek óta kérjük ezt a csomagot. Éppen akkor érkezett meg, amikor már kezdünk a választásokra készülni. Ez azonban még minidig óriási frusztráció forrása. Hogyan indokolhatjuk meg a gyógyszerhamisítások elleni fellépés lassúságát, amikor az valóban az egészséget fenyegeti, és súlyos bűncselekmény? Jó ideje megkezdhettük volna a gyógyszerek nyomon követhetőségére és az újracsomagolás tilalmára vonatkozó munkát.
Végül nagyon fontos, hogy megerősítsük fogyasztóvédelmi politikánkat, figyelemmel különösen mindazon válságokra és élelmiszerbotrányokra, amelyeket a világ átél.
Ezért arra kérem önt, Wallström asszony, gondoskodjon róla, hogy 2009 ne elvesztegetett esztendő legyen!
Libor Rouček
(CS) Hölgyeim és uraim, az elmúlt időkben Európa hozzászokott a viszonylag erőteljes gazdasági növekedéshez és gazdasági prosperitáshoz. Attól félek, hogy ez az időszak a végéhez közelít, legalábbis egyelőre. A Bizottság, a Parlament és a Tanács jövő évi prioritásainak ezért a gazdasági növekedés helyreállítására és a társadalmi kohézió megerősítésére kell irányulniuk. Szükség van az unió pénzpiacai szabályozási rendszerének javítására; lényeges, hogy törekedjünk hatékonyabb gazdasági és pénzügyi koordinációra, beleértve az egyenes adóztatás rendszerének koordinálását és az adócsalás elleni egyértelmű intézkedéseket is. Sürgős szükség van az energia terén a külső politikákra vonatkozó komplex javaslat előterjesztésére, amely magában foglalja az energia-infrastruktúra építésének aktív támogatását is. A gazdasági bizonytalanság időszakában ugyancsak lényeges, hogy a Bizottság újfent megerősítse - méghozzá az eddigieknél sokkal erőteljesebben - a szociális jogok támogatása melletti elkötelezettségét, és nem kell önöket emlékeztetnem arra, hogy a következő év fő prioritása a Lisszaboni Szerződés ratifikálásának befejezése és természetesen végrehajtása kell legyen.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Elnök úr, Wallström biztos asszony, az előbb a polgárok eléréséről beszélt. Nos, a kohéziós politika ezernyi kisléptékű, regionális és önkormányzati programjával az európai közösség tevékenységének legláthatóbb formája. Azokkal hatékonyan elérhetjük polgárainkat a jövőben. Itt például nemcsak a Brüsszelben a következő néhány héten megtartandó regionális és önkormányzati nyílt napokra gondolok, hanem a tagállamokban zajló sok különféle tevékenységre is. Eddig minden rendben van.
Változásokra is szükség van azonban, és ezek közül kettőt említek. Először is, a Parlament kívánsága az, hogy az Európai Unió Szolidaritási Alapja legyen rugalmasabb. A polgárok gyors intézkedést akarnak természeti katasztrófák és árvizek bekövetkeztekor. Ezzel kapcsolatban van véleményünk, és az Európai Tanács ezt a vitát már pár éve obstruálja. Mindenképpen gondoskodjunk arról, hogy ez a vita megnyíljon.
Másodszor, a területi kohézióról szóló, októberre várható Zöld Könyvnek kell lennie a 2013 utáni kohéziós politika alapjának: nem annak újra nemzeti kézbe vétele, hanem a hosszú távú európai erőfeszítés az egyetlen integráló európai politika. Európa számos régiójában koncentrációt látunk; ez a globalizáció következménye, és szükséges is. Ugyanakkor azonban kell legyen véleményünk arról, hogy miként lehetséges kiegyensúlyozott fejlődés Európa minden - a mezőgazdaság fejlesztésétől a K+F-en át az ökológiai kérdésekig és így tovább - saját jellegzetességgel bíró területén.
A belső piac számos előnnyel jár, és már majdnem teljes, de a kohéziós politika új fázisba lép. A Zöld Könyv adja meg ehhez az alapot, amit a következő fázisban jogalkotási lépéseknek kell követnie.
Katerina Batzeli
(EL) Elnök úr, hadd kezdjem azzal, hogy köszönetet mondok Wallström biztos asszonynak. Az ő részvétele valóban lehetővé tette számunkra, hogy az intézményközi megállapodás keretén belül megtaláljuk a közös nevezőt a kommunikációs politikában és az Európai Bizottság és az Európai Parlament prioritásai ütemezésében, amit mi fogunk megerősíteni és bemutatni.
Biztos asszony, ahogyan ön nagyon helyesen mondta, mindannyian tudjuk, hogy a szociálpolitikát illető első pillér kérdésének kell a kommunikációs politika prioritásának lennie, sőt annak kell állnia az EU középpontjában, amely nemcsak tiszteli polgárait, hanem meg akarja határozni saját körvonalait, struktúráit és rendjét is a globalizációs válság nemzetközi összefüggésében.
Eddig a pontig senki nem tiltakozik. Engedjék meg azonban, hogy rámutassak arra, hogy az ön javaslatából hiányoznak bizonyos egyedi ajánlások, amelyek konkrét piacokra összpontosítanának, vagy olyan fontos kérdéseket kezelnének, mint a szellemi tulajdonjogok védelme. Mostantól a Bizottságnak el kell jutnia a probléma határozott megoldásáig, mert legutóbbi közleményében a Bizottság kerüli, hogy konkrét ajánlásokat tegyen, és a technokrata kérdésekre szorítkozik ahelyett, hogy a lényegi kérdésekkel foglalkozna.
Ami az oktatási és a bevándorlási politikát illeti, azt hiszem, ezek olyan kérdések, amelyeket ki kellene emelni az önök szövegében.
Georg Jarzembowski
(DE) Elnök úr, alelnök asszony, a dicséret kapcsán, amit ön e Háztól kapott, szeretném kissé lehűteni a lelkesedést, legalábbis ami az utasjogokat illeti.
Arra sürgetjük a Bizottságot, hogy terjesszen elő átfogó javaslatcsomagot az egész közlekedési ágazatban az utasjogokra vonatkozóan. Öröm, hogy már vannak utasjogok a légi közlekedésben, bár itt is sürgős felülvizsgálatra van szükség, tekintettel arra, hogy számos légitársaság nem úgy alkalmazza a vonatkozó rendeletet, mint ahogyan azt szeretnénk. Az idén megállapodtunk a vasúton utazók jogainak csomagjáról, amelyet a következő évben kell végrehajtani.
De biztos asszony, bejelentették, hogy bevezetnék a távolsági autóbuszok utazóközönsége számára is az utasjogokat, és már megkezdődött a kompszolgáltatásra vonatkozó utasjogokról szóló vita is. Ezeknek a javaslatoknak az egyike sincs itt, bár úgy véljük, hogy ezekre a javaslatokra az utasjogok együttes koncepciójaként szükség van. Mi egyetértünk a bizottsággal: ha a polgárt kívánjuk az első helyre állítani, ezt úgy tehetjük a leginkább nyilvánvalóvá, ha bevezetjük az utasjogokat az egész közlekedési ágazatra vonatkozóan.
A második pont, amit szeretnék röviden megemlíteni, a következő: reméljük, hogy a Bizottság az előirányzatoknak megfelelően valósítja meg a tervezett közlekedésirányítási rendszereket. Konkrétan, az egységes európai égbolt esetében ez a SESAR, és az egységes európai vonatirányítási rendszer esetében ez az ERTMS. Ezekkel a rendszerekkel, alelnök asszony, nemcsak biztonságosabbá és olcsóbbá tehetjük a közlekedést, hanem segítünk a környezet védelmében is. Ezért e rendszerek gyors bevezetéséhez teljes körű támogatásunkat bírja.
Ingeborg Gräßle
(DE) Elnök úr, alelnök asszony, hölgyeim és uraim, nincsenek új kérdések a költségvetési ellenőrzés területén. Mi elégedettek vagyunk az eddigiekkel, és elégedettek lennénk, ha a régi témákkal kapcsolatban lett volna előrelépés.
Én öt dolgot szeretnék megemlíteni. Először is sürgősen kérünk némi támogatást Románia és Bulgária számára a jogállamiság, az igazságszolgáltatási és a pénzügyi ellenőrzési rendszer megteremtéséhez. Nem akarunk ugyanebben a helyzetben lenni két év múlva, így ez a kérdés a számunkra nagyon fontos.
A második kérdés a nemzeti számvevőszékek bevonásával történő ütemezett ellenőrzési eljárást követő, az egész költségvetésre vonatkozó megbízhatósági nyilatkozat. Jó lenne, ha a Bizottság hátralevő utolsó fél évében komoly előrehaladást célozhatnánk meg ezen a téren, vagy legalább megállapodhatnánk a közös útban. A költségvetés ellenőreiként elvárásaink igazán szerények.
A harmadik pont az egyszerűsítés. Több segítséget kellene adnunk a tagállamok alacsonyabb szintű közigazgatási szerveinek az EU-jog végrehajtásához. Úgy tűnik, hogy az EU-jog sok területen túl sokat követel, ebből következik, hogy túl nagy a hibaszázalék.
Negyedszer, a külföldi segélyezés. Itt külön szeretném megemlíteni Koszovót, valamint az Egyesült Nemzetekkel való együttműködés kérdését. A Költségvetési Ellenőrző Bizottság járt Koszovóban, és szeretném ezen a ponton bejelenteni, hogy Koszovó bizonyára téma lesz, amikor a költségvetési felmentésről lesz szó. Nézetem szerint messze nem élünk az Európai Unió rendelkezésére álló lehetőségekkel, és itt jelentős behoznivalónk van.
Az ötödik kérdés a tagállamok közötti együttműködés javítása a csalás elleni fellépésben. Ebben a kérdésben különösen a Tanácsban ülő hölgyek és urak számára van megoldandó házi feladat. Novemberben a Ház szavaz arról a rendeletről, amely megadja a csalás elleni küzdelem jogalapját, és meg kell fontolnunk, hogy miként vihetjük ezt az ügyet előbbre, ha jobb eredményeket akarunk elérni ezen a területen. Eddig legalábbis ez volt a közös óhajunk.
Genowefa Grabowska
(PL) Elnök úr, sok szó esett a házban a Bizottság stratégiájáról. Ez utóbbi célja, hogy az uniót közelebb vigye a polgáraihoz. Mi ezt évről évre ismételgetjük. A biztos asszony határozott erőfeszítései - amelyeket én ugyan értékelek - ellenére sem értünk el azonban semmit, és azon intézkedések ellenére sem, amelyekért hálás vagyok. Az unió nem jutott közelebb a polgáraihoz. Én még mindig úgy vélem, hogy ennek az oka az információs politikában rejlik. Tanulmányoztam az Európáról szóló információra vonatkozó pontot. A Bizottság által előterjesztett intézkedésben van egy fontos hivatkozás, nevezetesen egy alulról szerveződő kampány indítása az Alapjogi Charta szociális dimenziójáról. Ez jó. A fennmaradó rész azonban az Európai Unió munkájáról és szándékairól szóló tájékoztatásra, és nem az intézkedéseiről szóló tájékoztatás. A polgár azt várja, hogy az eredményekről tájékoztassák, nem arról, hogy az unió mit tervez, vagy mit szándékozik tenni. Az utca embere azt akarja tudni, hogy az unió mit ért el, és ennek milyen hatása volt rá.
Végül szeretném megkérdezni a Bizottságot, miként fordulhatott elő, hogy Ganley úr kampánya Írországban jobb eredményt hozott, mint az ír kormány és az Európai Unió kampánya a Lisszaboni Szerződés mellett? Működött ott valami titokzatos hatalom, esetleg a Ganley úr rendelkezésére álló pénzeszközöknek volt közük az eredményhez? Talán a Bizottságnak ezt a kérdést is megfontolás tárgyává kellene tennie.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) 2009-ben az Európai Uniónak nemcsak az európai projekt belső dimenzióit, hanem külső befolyását is meg kell erősítenie olyan külpolitikán keresztül, amelynek következetesnek és hatékonynak kell lennie a globális menetrend által jelenleg felvetett kihívásokra való reakciókban.
Ehhez - a kaukázusi válságot követően - ki kell igazítanunk Oroszországgal fennálló kapcsolatainkat. Valamilyen módon ki kell igazítanunk szomszédságpolitikánkat először a saját földrészünkön belül a társulási és stabilizációs megállapodások révén, majd a bővítési politikával, de a földrészünkön kívül is a mediterrán unión keresztül.
Úgy vélem, fontos fenntartani jelenlétünket a közép-ázsiai konfliktusoknál Irakban, Iránban, Afganisztánban és most Pakisztánban is, és meg kell erősítenünk jelenlétünket a közel-keleti konfliktusban, és fenn kell tartanunk kapcsolatainkat Kína és India feltörekvő hatalmaival. Ki kell dolgoznunk a társulási megállapodást különösen az afrikai, a karib-tengeri és a csendes-óceáni államokkal.
Úgy vélem, igen nagy figyelmet kell szentelnünk az Egyesült Államokban a választási eredményeknek, és utoljára, de nem utolsó sorban prioritást kell adnunk a Mercosurral, az Andok Közösséggel és Közép-Amerikával kötendő társulási megállapodásoknak.
Végezetül, elnök úr, alelnök asszony, ez egy hatalmas feladat, és úgy érzem, sokkal könnyebben meg lehetne birkózni vele, ha már használhatnánk a Lisszaboni Szerződésnek a külpolitika terén rendelkezésre bocsátandó eszközeit.
Végül azt kell mondjam önnek, alelnök asszony, amit ön már úgyis tud, azaz, hogy számíthat e Parlament támogatására.
Szabolcs Fazakas
(HU) Köszönöm a szót, elnök úr! Az Amerikával egy évvel ezelőtt elkezdődött pénzügyi válság a várakozásokkal ellentétben nemhogy csillapodott volna, hanem újra és újra egyre nagyobb hullámokban sújtotta az egész világ, köztük Európa pénzpiacát és ezen keresztül gazdaságát is.
A Központi Banknak hatalmas összegeket kell a pénzpiacokba pumpálnia annak érdekében, hogy ezek túlélését biztosítsa. Ahhoz azonban, hogy a pénzügyi válság gazdasági, társadalmi hatását orvosolni tudjuk, a Bizottságnak két területen kell előrelépnie.
Az egyik, minél előbb ki kell alakítani egy közös európai pénzügyi felügyeletet, melynek feladata az ehhez hasonló spekulatív veszélyek elkerülése, ezáltal is biztosítva, hogy Európa fokozatosan átvegye a megrendült amerikai pénz- és tőkepiac szerepét. Másrészt el kellene érnie, hogy az európai pénzügyi szektor a spekulatív ügyletek helyett az eddig elhanyagolt reálgazdaság finanszírozására is koncentráljon. Ehhez, természetesen, arra is szükség volna, hogy az Európai Központi Bank az infláció kordában tartása mellett a gazdasági növekedést és a munkahelyteremtést is prioritásként kezelje. Köszönöm szépen.
Gunnar Hökmark
Elnök úr, 2009 enyhén szólva is kulcsfontosságú év a lisszaboni folyamat céljainak eléréséhez. Négy kérdést szeretnék itt ma felvetni. Az első, hogy valódi előrehaladást kell elérnünk a jobb szabályozás folyamatában, ahol is mindannyian egyetértünk abban, hogy az adminisztrációs terheket 2012-ig 25%-kal kellene csökkenteni, és úgy vélem, helyénvaló lenne, ha a Bizottság azt bizonyítaná itt a Parlamentben, hogy évről évre előrehalad, és valóban egyre jobb szabályozást csinál.
A második kérdés a kutatás és az innováció. A költségvetési felülvizsgálat a végéhez közeledik, és kulcsfontosságú, stratégiai jelentőségű, hogy biztosíthassuk az előrehaladást és azt,. hogy Európa - a megfelelő finanszírozás biztosításával - a kutatás és az innováció éllovasa legyen.
A harmadik kérdés a munkavállalók mobilitása. Ez az Európai Unió egyik legdinamikusabb vonatkozása, ahol fantasztikusan jó eredményeket láttunk, amelyek nemcsak Európa gazdaságához járultak hozzá, hanem az egyének életét is megkönnyítették egész Európában. Nemcsak az a fontos, hogy ne nehezítsük meg a mobilitást, hogy óvjuk a lehetőségeket, hanem az is, hogy megkönnyítsük például azzal, hogy a bolognai folyamat keretében tárgyalunk az oktatásról, és megreformáljuk azt, ezáltal a mobilitást még több ember számára valósággá tehetjük.
Végül 2009 azért is fontos év lesz, hogy cselekedjünk az energiapolitika kérdésében, ahol számos jogalkotási tárgy van előttünk. Ott a jogszabály az energiapiacokról (amit még be kell fejezni), a megújuló energiaforrásokról, a tehermegosztásról és a kibocsátáskereskedelemről. Itt az ideje, hogy gondoskodunk róla, hogy be tudjuk fejezni ezt a folyamatos, és a valóságban is végre tudjuk hajtani, hogy jó alapot teremtsünk nemcsak 2010-re, hanem a távolabbi jövőben is ahhoz, hogy a miénk legyen a legjobb tudásalapú gazdaság a világon.
Jan Olbrycht
(PL) Elnök úr, biztos asszony, 2009 választási év. Ez azonban nem jelenti azt, hogy a Parlamentnek és a Bizottságnak minden más kizárásával a választási programra kellene összpontosítania. Ilyenkor mindenki hajlamos arra, hogy az ilyen programokban nagyon sok mindent megígérjen. Nagy fontosságot tulajdonítunk a 2009 közepéig, illetve a 2009 második felében végrehajtandó közös intézkedésnek. A polgárok egyértelmű és érthető információt is várnak.
Szeretnék utalni ennek egyik elemére, nevezetesen az Európai Bizottság által októberben benyújtandó és alapvető változásra vonatkozó javaslatra. A változás a kohéziós politika módosítását jelenti azzal, hogy egy térbeli jellemzőt vezet be, nevezetesen a területi kohéziót. A Bizottság utal októberre, de erre az ügyre a 2009-es programban semmiféle hivatkozást nem találunk. Mára tudjuk, hogy a kérdés nagy érdeklődésre tarthat számot, továbbá vitát vált ki. Ebben az összefüggésben szeretnék rámutatni arra, hogy 2009 különösen fontos a kohéziós politika kérdésére, nevezetesen a területi kohézióra és az integrált cselekvésre való tekintettel. Bízom abban, hogy további tájékoztatást kapunk.
DanutBudreikait
(LT) Természetesen élvezet olyan programról vitatkozni, amely korábbi évek korábbi programjainak folytatása. Az első pillérnél a globális pénzügyi válság elleni ütközetet látjuk. Ez engem a tűzoltásra emlékeztet. A válság már egy éve tart, és nem vettük észre; semmilyen intézkedés nem történt.
Szeretném felhívni a figyelmüket az energiapolitikára. Három évvel ezelőtt úgy határoztunk, hogy lesz közös energiapolitika. Ez egy hosszú, bonyolult folyamat, amihez kemény munkára van szükség. Lényeges, hogy intézkedéseink következetesek legyenek. Közben nincs tudomásom arról, hogy említettek volna bármiféle energiakérdéssel kapcsolatos intézkedést. Az általunk elfogadott jogi aktusok nem hoznak létre energiapolitikát, önmagukban nem jelentenek közös energiapolitikát és nem is hajtják azt végre.
Nincsenek kapcsolódások. Az alternatív energiaforrások utáni kutatás nem létezik, és semmi nem történt az Északi-sarkvidék problémáival, az Északi-sarkvidék potenciális erőforrásaival kapcsolatban. Sőt, nincs hosszú távú energiaperspektíva, és ennek következménye hasonló lehet a pénzügyi válság okozta helyzethez. Majd meglepődünk, amikor valami történik az energiahelyzettel kapcsolatban, és majd akkor cselekszünk. Azt javasolnám, hogy talán folytatni kellene az elkezdett munkát.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Én két prioritást szeretnék hangsúlyozni, amit az Európai Bizottságnak jövőre figyelembe kellene vennie a szociális és a foglalkoztatáspolitikával kapcsolatban.
Először is, az Európai Bizottságnak ösztönöznie kellene a fiatalok foglalkoztatását. A közelmúltban egy európai vizsgálat rámutatott, hogy egyre kevesebb fiatal lép be a munkaerőpiacra olyan akadályok miatt, mint az általuk választott szakok esetében hiányzó munkalehetőségek, a tapasztalatok hiánya, illetve a szakmai készségek és képességek hiánya. Nagyon fontos, hogy minden fiatal a legjobb oktatáshoz férhessen hozzá, és hogy olyan képesítést szerezhessenek, amelyet a munkaerőpiac igényel. Ezért úgy vélem, hogy az oktatási rendszert össze kellene hangolni a munkaerőpiaccal, és az elméletről a gyakorlatra történő átmenetnek különféle szakmai képzési programok vagy uniós szakmai gyakorlat segítségével zökkenőmentesen kell megtörténnie.
Másodszor, az Európai Uniónak támogatnia kellene a tagállamok sport terén végrehajtott intézkedéseit, azokat koordinálnia és kiteljesítenie kellene azzal, hogy előmozdítja a versenyszellemet, a gyermekek és fiatalok sportegyesületekbe történő belépését, valamint a versenyek során a részrehajlásmentes és tiszta viselkedést. A sportnak pénzügyi támogatásra is szüksége van, és mi amellett vagyunk, hogy hozzunk létre egy új költségvetési sort az európai sportprogramok támogatására.
James Nicholson
Elnök úr, szeretnék ezzel kapcsolatban néhány megjegyzést tenni, és örülök, hogy erre lehetőséget kaptam. Szeretnék a Szolidaritási Alappal kapcsolatos helyzetről beszélni. Én támogatom ezt az alapot, mert úgy vélem, képes arra, hogy Európát és Brüsszelt közelebb vigye az emberekhez.
Európa ma már 27 tagállam összessége, így nem számít, hogy az én régiómban, Észak-Írországban van-e árvíz vagy Görögországban, Spanyolországban vagy Portugáliában dúlnak-e az erdőtüzek. Láttunk borzalmas eseteket, amikor népeket csaknem elpusztítottak. Így ne arról beszélünk, hogy sok pénzt adjunk nekik, hanem arról, hogy adjunk nekik egy kis reményt az újrakezdéshez. Én mindenképpen szeretnék egy felhívást tenni, hogy tartsuk meg és támogassuk ezt a Szolidaritási Alapot, és kérem, ne tegyék azt túl bonyolulttá. Maradjon egyszerű, hogy a nemzeti vagy regionális kormányzatok hozzá fordulhassanak, és visszamehessenek a helyiekhez, és elmondhassák nekik, hogy ez a pénz Európából jön, hogy Európa ad némi támogatást.
Tehát tegyük egyszerűvé, tartsuk meg egyszerűnek, de nehogy felszámoljuk ezt a Szolidaritási Alapot!
Margot Wallström
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, tiszteletre méltó képviselők, köszönöm önöknek ezt a vitát. Úgy vélem, nagyon jól tükrözi azoknak a kérdéseknek a teljes spektrumát, amelyekkel az Európai Unió foglalkozik a sporttól - költségvetési sort a sportnak - a gyógyszerek címkézésének mikéntjéig, vagy mit csináljunk a Kaukázusban, illetve miként próbáljunk segíteni a közel-keleti helyzeten. Mi mindezt egyszerre tesszük. És ez persze kommunikációs szempontból egyben a végső kihívás.
Hallottunk itt ma néhány nagyon részletes javaslatot is. Szeretném biztosítani önöket, a Bizottság szerepe, hogy gondoskodjék arról, hogy mindezeket az érdekeket egyensúlyba hozhassuk, mert a Bizottságot nem lehet úgy tekinteni, hogy csak egy érdek vagy csak egy érintett vagy csak egy kérdés képviselője. Nekünk a politikai kihívások teljes spektrumával foglalkoznunk kell. Néha megválaszthatjuk a kérdéseket, máskor azok kiválasztódnak számunkra, és azt hiszem, még akkor is, ha voltak néhányan, akik figyelmeztettek a pénzügyi válságra, senki sem tudta pontosan, hogy az mikor következik be, vagy mik lennének a következményei. Így ezzel is foglalkozunk kell. Képesnek kell lennünk reagálni.
Ennek módját természetesen meghatározza, hogy mi vagyunk a szerződések őrei, és ez időnkét korlátozza cselekvési képességünket vagy kapacitásunkat. Nem tudunk hirtelen új kompetenciákat létrehozni vagy olyan területekre belépni, amelyekről tudjuk, hogy azok ténylegesen a tagállamok illetékességi területei, vagy legalábbis korlátozott, hogy mire tehetünk javaslatot, vagy együtt kell működnünk más intézményekkel. Ez képezi a keretet mindahhoz, amit teszünk.
Amikor legutóbb találkoztunk egy kis szemináriumon - és ez az üzenet az, amit a Parlamentnek is szeretnék átadni -, először is azt mondtuk, hogy megmarad az üzenet. Nem változtatjuk meg a prosperitásra, szolidaritásra és biztonságra vonatkozó általános céljainkat. Továbbra is ezek az irányadók mindenben, amit teszünk, és a prosperitás azt jelenti, hogy védenünk kell a növekedést és a munkahelyeket Európában. Senki se kételkedjék elszántságunkban, hogy továbbra is megküzdünk az európai növekedésért és a munkahelyekért. Ezt a közelmúlt eseményei és a pénzügyi válság csak még inkább megerősítette. Ezért is annyira fontos, hogy igen határozott politikánk legyen, és hogy igen gondosan járjunk el abban, amit most teszünk. Nem hiszem, hogy lenne olyan ember, aki ne tudná, hogy ez egyike a fő prioritásainknak, az volt már a kezdet kezdetétől fogva, és ez lesz az egyik legfontosabb prioritásunk a jövőben is.
Ami a szolidaritás témáját illeti, ez az energiáról és a klímaváltozásról szól, meg arról, hogy miként használjuk a Szolidaritási Alapot, mert a védelem ma már a természeti katasztrófák és az olyan fenyegetések elleni védelem is, amelyek mondjuk 10-20 évvel ezelőtt nem voltak. Most megfelelő együttműködésre és mindezek ellen a védelemre is szükségünk van.
Nem szeretem ezt a végzetszerű, mélabús atmoszférát az energiával és a klímaváltozással kapcsolatban. Tudják mit? Szerintem hatalmas lehetőségek előtt állunk Európában. Szerintem rendelkezünk a know-how-val, a technológiával, az erőforrásokkal, az emberekkel, a jövőbe vetett reménnyel, még akkor is, ha mindennek ára van. Szerintem meg tudjuk csinálni, és ez akkor valami nagyon kedvező fejleményeket hoz Európa számára. Úgy gondolom, ez jobb életminőséget és új lehetőséget kínál a munkahelyteremtésre is Európában.
Azt hiszem, ezt meg kell fordítanunk, és nem csak költségnek, tehernek, erőfeszítésnek kell tekintenünk, hanem a jövő részének. Ez a megoldás a jövőre, és Európa az, amely vezető szerepet vihet, amely létrehozhatja az innovációt, a munkahelyeket, a kreativitást Európában. Ez jobb életminőséget hoz számunkra különösen azzal, hogy végre a jövőt is behozza a képbe, meg azzal, hogy a világ többi részét is behozza a képbe.
Továbbra is hozni fogjuk az eredményeket. E Bizottság számára a konkrét eredmények a legfontosabbak. Nem leszünk gondnokbizottság. Továbbra is javaslatokat fogunk benyújtani a Parlamentnek és a Tanácsnak egészen az utolsó pillanatig.
Köszönöm mindannyiuknak a konkrét javaslatokat, de ezek közül csak néhányra szeretnék reagálni. Azt hiszem, például a fogyasztóvédelem egész kérdése nagyon fontos, és van egy rendkívül ambiciózus projektünk. Be fogunk terjeszteni egy javaslatot a hatályos fogyasztóvédelmi jogszabályok teljes körű felülvizsgálata, azok egyszerűsítése és mindenki számára hozzáférhetőbbé tétele érdekében. Reméljük, hogy a Parlament még a választások előtt foglalkozni tud ezzel a fontos javaslattal. Még az év vége előtt javaslatot nyújtunk be arról, hogy terjesszük ki az intézkedés lehetőségét az Európai Globalizációs Kiigazítási Alapra, ami egy másik fontos alap. Szeretnénk ezt felhasználni a globalizáció összefüggésében és a globalizáció hatásainak kivédésében.
Mivel Jan Andersson is megemlítette az egész szociális kérdést - és itt is a Bizottság feladata biztosítani, hogy minden olyan kérdést egyensúlyba hozzunk, amelyben a szociális napirendnek fontos szerepe van -, remélem, hogy az a fórum, amit a Bizottság novemberben szervez, megvizsgálhatja a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv működésével kapcsolatos kérdéseket is, és segít majd döntést hozni arról, hogy miként haladjunk előre. Nem futamodunk meg e kérdések vizsgálata elől sem. Tudjuk, hogy mennyire fontosak, és hogy miként befolyásolták még az ír népszavazást is.
Ezzel a témával kapcsolatban, Grabowska asszony, ön is ismeri azt amondást, hogy "a hazugság már félúton van Damaszkusz felé, miközben az igazság még mindig csak a csizmáját húzza”. Nem tudom, hogy pontosan ez-e az angol kifejezés, de tudja, hogy mit akarok mondani. Szerintem ez is része a dolognak. Ha önnek van pénze, ha képes felhasználni és mozgósítani a félelmet is, ez nagyon gyakran hatékonyabb, mint amikor az embernek egy szerződés szövegét kell elmagyarázni, ami nem mindig egyértelmű, vagy nem segít a dolgok egyszerűsítésében. Ebben a vitában azonban önök adták a legjobb példákat arra, hogy miért van szükségünk új szerződésre, miként segítene nekünk abban, hogy egyhangúan lépjünk fel és szólaljunk meg a világban, és miként lenne hatékonyabb a döntéshozatalunk, és az miként segítené polgárainkat.
Továbbra is hozzuk az eredményeket például a távközlési csomagra vonatkozó tegnapi javaslattal, ami mindannyiunk számára, akik mobiltelefont használunk, csökkenteni fogja a díjakat, és biztosítja, hogy a barangolási díjak is mérséklődjenek.
Végül a költségvetési felülvizsgálattól azt szeretném mondani, hogy a kezdeti úgynevezett reflexiós dokumentumról szóló konzultációs folyamat segíthet nekünk november végétől, hogy javaslatot tegyünk a költségvetés összeállításának új módjára. Azt hiszem, ez lehetőséget ad, hogy megvizsgáljuk azt a kérdést, miről szól Európa, és miként kellene cselekednünk az elkövetkezendő években. Ez csak néhány megjegyzés az önök által fölvetett néhány részletesebb pontra.
Mindezt elviszem a Bizottsághoz, és becsatolom a munkaprogramunkról folyó vitáinkhoz. Nagyon nagyra értékeltem a témáknak azt a teljes körét, amit önök megemlítettek, és visszatérünk néhány héten belül új javaslattal, és bemutatjuk azt a teljes testületnek. Azt is szeretném hangsúlyozni, mennyire fontosnak tartom, hogy van egy keretmegállapodásunk, amit betartunk és követünk, és meg tudunk állapodni abban, hogy az intézmények miként dolgozzanak együtt eredményesen, hatékonyan és demokratikusan.
Elnök
Az eljárási szabályzat 103. cikkének (2) bekezdése alapján hat állásfoglalásra irányuló indítványt kaptam.
A vitát lezárom.
A szavazásra szerdán kerül sor.
Írásbeli állásfoglalások (142. cikk)
Tunne Kelam  
írásban. - A 2009. év kulcsfontosságú, mivel ebben az évben lesznek az európai választások, megújul a Bizottság és remélhetőleg a Lisszaboni Szerződés is ratifikálásra kerül.
2009 első félévének fő politikai prioritása változatlanul a Lisszaboni Szerződés ratifikációs folyamata. Ahhoz, hogy a globális színtéren továbbra is erős szereplők legyünk, egységre és jobban működő mechanizmusokra van szükség.
Minden eddiginél nagyobb szükség van energiapolitikánk koherenciájára, együtt az energiafüggetlenség bővítésének perspektívájával. Az EU prioritásai között kell szerepelnie a tagállamok közötti szolidaritásnak és az alternatív energiaforrások kutatásának.
A Lisszaboni Szerződésben meghatározott célok elérésének új lendületet kell adni. Elsősorban az innovációra, a vállalkozói szellemre és a tudásalapú gazdaság előmozdítására kell figyelemmel lenni. A belső piac kiteljesítését be kell fejezni. Hatékonyabb eszközöket kell biztosítani a kkv-k számára, hogy még inkább támogathassuk őket fő munkahelyteremtő szerepükben.
Új módszert kell létrehozni a tekintetben, hogy miként vihetjük az EU-t közelebb a polgárokhoz. Ennek a módszernek kétirányú útnak kell lennie. Mi, politikusok nem csak vezetők vagyunk, hanem mindenekelőtt a polgáraink szolgálói és figyelmes hallgatói.
Kósáné Kovács Magda  
írásban. - (HU) A még 2004-ben kitűzött feladatok közül a Bizottság a legfontosabbal maradt adós. Azzal, hogy megszüntesse vagy érdemben csökkentse az európai eszme iránti közömbösséget, a bizalomcsökkenést.
A jövő évi program sem tükrözi a felismerést, hogy ez az Európa más, mint a korábbi időszakban. Az EU-27-ek gazdasági potenciálja jóval nagyobb, mint az EU-15-öké volt, világgazdaságban elfoglalt helye is komolyabb. Ugyanakkor a 27-ek Európájának gazdasági és társadalmi problémái különbözőek, a belső feszültségek és félelmek is mások és erősebbek.
A munkaerő és a szolgáltatások szabad áramlása kemény konfliktusokat hozott felszínre. Világosan mutatják ezt a francia nem szavazatok, melyek az Alkotmány-tervezetet siklatták ki, az ír szavazatok pedig részben a kiküldetésben dolgozók körüli feszültségek miatt nehezítik meg a Lisszaboni Szerződéstervezet sorsát.
Nem tesz a 2009-es munkaterv arról sem említést, vajon a munkaerő szabad áramlása érdekében az 5 éves korlátozás után milyen tervvel rendelkezik a Bizottság a további korlátozásokkal élni kívánó tagországok ellenőrzésére.
Mindezekkel összefüggésben fájlalom, hogy a rasszizmus, az idegengyűlölet egyre ijesztőbb jelenléte Európában nem készteti cselekvésre a Bizottságot.
Ezek a problémák kikerülhetetlenek, és visszajönnek, mint a bumeráng. A kérdés csak az, hogy akkor foglalkozunk-e velük, amikor még a feszültség még kezelhető, vagy akkor, amikor már a neofasiszta csoportok gyűlölettől telve randalíroznak Európa nagyvárosaiban. Remélem, az előbbit választjuk.
Marian-Jean Marinescu  
írásban. - (RO) A nemzetközi összefüggések váratlan törékenysége miatt az Európai Unió komoly nehézségekkel néz szembe.
A pénzpiacok instabilitása, az üzemanyagárak kilengései, a terrorizmus, a hidegháború kísértete, az energiabiztonság égető szükségessége, a klímaváltozás halmozódó hatásai mind olyan fenyegetések, amelyeket az Európai Unió kizárólag az egység és a konszenzus eszközeivel tud legyőzni.
A grúziai válság és az Egyesült Államok-beli pénzügyi válság, valamint a terrorizmus eszkalálódásának következményeként egyértelmű cselekvési irányokat kell felvázolniuk a Bizottság jogalkotási és munkamenetrendjében.
2009 kritikus év az intézményi stabilitás szempontjából a Lisszaboni Szerződés miatt, amelynek ratifikációja elkövetkező időszak fő prioritása kell legyen. A programnak tartalmaznia kell mindazokat a vonatkozásokat, amelyektől az unió jövőbeni fejlődése függ: a közös energiapolitikát, a közös kül- és biztonságpolitikát, a szomszédságpolitika reformját és a Nyugat-Balkán országainak, Moldovának és Ukrajnának tett kötelezettségvállalások megerősítését, mivel ezeknek az országoknak szüksége van az Európai Unióra, és amelyekre az Európai Uniónak is szüksége van.
2009 továbbá az európai parlamenti választások éve, és az Eurobarometer nem tűnik ígéretesnek. A bizottság jogalkotási és munkaprogramjának mutatnia kell, hogy az európai intézmények fő célja az európai polgárok igényeinek való megfelelés, továbbá a jólétük biztosítása.
