Concluziile reuniunii Consiliului European din 24-25 martie 2011 (dezbatere)
Președintele
Următorul punct pe ordinea de zi este declarația președintelui Consiliului European: concluziile reuniunii Consiliului European (24-25 martie 2011). Președintele Consiliului European, dl Van Rompuy, va lua cuvântul.
Herman Van Rompuy
președinte al Consiliului European. - Domnule Președinte, domnule președinte al Comisiei Europene, stimați deputați, în decursul a 49 de zile am prezidat 3 reuniuni ale Consiliului European și un summit al șefilor de stat și de guvern din zona euro. Aceste fapte ilustrează provocările majore și urgente cu care se confruntă Uniunea noastră, pe plan atât economic, cât și diplomatic. Ilustrează, de asemenea, în mod clar faptul că reuniunile Consiliului European nu sunt doar un eveniment: ele fac parte dintr-un proces. În fapt, în cadrul reuniunii cu privire la care raportez astăzi - cea din 24 și 25 martie - am aprobat în mod corespunzător un set de măsuri economice care au fost pregătite și discutate ]n decursul ultimului an, ne-am intensificat acțiunile referitoare la evenimentele actuale din Libia și am inițiat răspunsul nostru la evenimentele catastrofice din Japonia. Permiteți-mi să abordez pe rând fiecare dintre aceste chestiuni.
În ceea ce privește chestiunile economice, am adoptat un pachet cuprinzător de măsuri. Sub impulsul reuniunilor precedente, inclusiv al summitului informal privind zona euro din 11 martie, am reușit să aducem laolaltă aproape toate punctele tari ale acestei inițiative. Desigur, aprobarea de măsuri și proceduri pentru a face față crizei nu ne scoate de una singură imediat din criză. Pentru aceasta este nevoie de perseverență și de eforturi susținute. Nu voi repeta în detaliu toate deciziile pe care le-am luat. Le veți găsi în concluzii. Totuși, permiteți-mi să rezum șase aspecte esențiale.
Numărul unu: am fost de acord cu modificarea tratatului necesară pentru a conferi securitate juridică completă mecanismului permanent de stabilitate. În rezoluția sa din 15 decembrie, Parlamentul a solicitat mai degrabă o ușoară schimbare a tratatului care să furnizeze un temei juridic pentru un astfel de mecanism decât să se recurgă la o modificare profundă a acestuia. Am urmat sfatul său și am fost încântat când Parlamentul a aprobat propunerea de modificare a tratatului cu o majoritate atât de covârșitoare la 23 martie. Sunt mai ales bucuros că am reușit să liniștim Parlamentul cu privire la unele dintre motivele de îngrijorare care au fost aduse în discuție în acest context. Aș dori să le mulțumesc raportorilor, dl Brok și dl Gualtieri, pentru că au lucrat atât de strâns cu mine pentru a ajunge la acest rezultat.
Numărul doi: am ajuns la un acord detaliat cu privire la dimensiunea, domeniul de aplicare și modul de operare a viitorului mecanism de stabilitate și la îmbunătățirea facilității temporare.
Numărul trei: am aprobat poziția Consiliului cu privire la cele șase propuneri legislative referitoare la supravegherea bugetară și macroeconomică înaintea negocierilor cu Parlamentul. Știu că lucrați din greu la aceste propuneri; în fapt, m-am întâlnit cu raportorii dvs. și mă voi întâlni cu coordonatorii dvs. în după-amiaza aceasta. Toate părțile implicate înțeleg necesitatea de a termina până în iunie.
Numărul patru: am început semestrul european. Este un exercițiu în cadrul căruia urmărim punerea în aplicare a Strategiei UE 2020, a Pactului de stabilitate și de creștere și a supravegherii macroeconomice. Consiliul European din iunie va trage concluziile necesare. Voi avea grijă personal ca această chestiune să nu se afunde în nisipurile unui proces birocratic.
Numărul cinci: am convenit ca în curând să aibă loc teste de rezistență credibile pentru bănci. Este o sarcină dublă: băncile trebuie să facă testul, iar guvernele trebuie să fie pregătite să dea curs rezultatului testelor.
Numărul șase: am asigurat o calitate nouă a coordonării economice. Îi spunem Pactul euro plus din două motive: în primul rând, întrucât se referă la ceea ce țările din zona euro doresc să facă în plus - utilizează aceeași monedă unică și doresc să depună eforturi suplimentare, pe lângă angajamentele și aranjamentele UE existente, și, în al doilea rând, întrucât este deschis și altora. De aceea mă bucur că șase țări care nu fac parte din zona euro au anunțat că se vor alătura acestui Pact. Este vorba despre Danemarca, Polonia, Letonia, Lituania, Bulgaria și România. Acesta rămâne deschis pentru ca oricare din cele patru state membre rămase să poată adera mai târziu.
Permiteți-mi să spun că angajamentul politic al Pactului euro plus a fost luat după toate celelalte măsuri din pachet menite să îmbunătățească performanța economică a statelor membre: Pactul de stabilitate și de creștere mai puternic privind supravegherea fiscală, noua supraveghere macroeconomică și punerea în aplicare a esențialei Strategii UE 2020 în reformele structurale în vederea obținerii de creștere economică. Angajamentele în materie de competitivitate, finanțe publice și pensii, ocuparea forței de muncă și așa mai departe trebuie să se transpună în reformă națională și programe de stabilitate. Acestea vor fi, de asemenea, evaluate anual la cel mai înalt nivel.
O ultimă remarcă despre economie: unele persoane se tem că aceste măsuri sunt menite să distrugă bunăstarea statelor și protecția socială. Categoric nu. După cum am spus și partenerilor sociali de la Reuniunea socială tripartită, aceste măsuri sunt menite să salveze aceste aspecte fundamentale ale modelului european. Dorim să ne asigurăm că economiile noastre sunt suficient de competitive încât să creeze locuri de muncă și să susțină bunăstarea tuturor cetățenilor noștri și acestea sunt aspectele vizate de munca noastră. Acestea au fost așadar principalele elemente ale pachetului nostru economic global menit să ne ajute să ieșim din criză. După cum am afirmat, sunt rezultatul unui proces îndelungat, nu al unei singure reuniuni.
La 25 martie 2010, Consiliul European a decis să îmbunătățească guvernanța economică europeană, lansând grupul operativ pe care am avut onoarea să-l prezidez. Un an mai târziu, avem norme noi, instrumente noi și politici mai ambițioase. A fost și rămâne un efort al tuturor instituțiilor, inclusiv al acestui Parlament și al tuturor statelor membre. Nu a fost întotdeauna ușor, au existat și drame, însă voința politică a fost de neclintit, simțul nostru de direcție este clar și rezultatele semnificative au apărut.
Nu au fost soluționate toate problemele noastre. Acestea sunt rezultatul greșelilor din trecut și al lipsei de instrumente adecvate, atât la nivel european, cât și la nivel național. Însă acum avem posibilitatea de a ne ocupa de ele și de a nu le repeta.
Aș dori acum să mă refer la situația din Libia, subiect pe care l-am discutat desigur la 24 și 25 martie. Am dat dovadă de hotărâre comună. Știu că unii dintre dvs. au avut îndoieli, însă am lucrat din greu pentru a obține rezultate concrete. În urmă cu două săptămâni, la o reuniune extraordinară a Consiliului European din 11 martie, am adoptat o poziție clară față de Libia. Fără această poziție europeană, acțiunile ulterioare nu ar fi fost posibile. Am decis ca, pentru a proteja siguranța populației civile, statele membre să poată să examineze toate opțiunile necesare, cu condiția să existe o necesitate demonstrabilă, un temei juridic clar și sprijin din partea regiunii.
Aceste trei condiții au fost întrunite repede. Necesitatea clară a devenit evidentă când regimul a intensificat violența împotriva propriului său popor. Temeiul juridic a fost furnizat atunci când Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite a convenit asupra rezoluției istorice referitoare la Libia la câteva zile după reuniunea Consiliului European. Un sprijin regional avea să fie furnizat imediat de Liga Arabă.
Măsurile luate de o coaliție de state europene, arabe și nord-americane care au pus în aplicare rezoluția ONU au ajutat la protejarea populației civile din Libia. A fost evitată o baie de sânge de proporții. Au fost salvate mii de vieți. Acesta este cel mai important rezultat și merită cea mai mare atenție, mai multă decât procesul decizional. Lemnul este mai important decât copacii.
Știm cu toții că decizia de a iniția acțiuni militare nu a fost ușoară. Există în mod firesc întrebări și ezitări. Acest lucru este absolut normal când este vorba despre război și pace. Însă niciuna dintre dificultățile cu care ne-am confruntat cu privire la acest aspect al crizei din Libia nu ar trebui să umbrească nici pentru o clipă întreaga performanță a Uniunii Europene. De la începutul crizei, Uniunea Europeană s-a aflat în prim plan. A fost prima care a impus sancțiuni, prima care a impus o interdicție de călătorie asupra persoanelor importante ale regimului, prima care a înghețat activele Libiei și prima care a recunoscut Consiliul național interimar de tranziție ca interlocutor valid, la cererea acestui Parlament. Uniunea a coordonat, de asemenea, eforturile de salvare pentru cetățeni europeni și a acordat și continuă să acorde ajutoare umanitare substanțiale.
Obiectivele politice pe care le-am stabilit la 11 martie rămân neschimbate. Gaddafi trebuie să plece. Dorim o tranziție politică condusă de libieni înșiși și bazată pe un vast dialog politic. Suntem pregătiți să ajutăm o nouă Libie, atât din punct de vedere economic, cât și la construirea noilor sale instituții.
Urmărim, de asemenea, îndeaproape evenimentele din restul regiunii. Știind că situația este diferită în fiecare țară, ne exprimăm îngrijorarea cea mai profundă față de situația din Siria, Yemen și Bahrein. Condamnăm ferm escaladarea violențelor și sprijinim reformele politice și sociale din vecinătatea noastră sudică. Și noi trebuie să ne schimbăm politica, și voi discuta despre acest lucru mai târziu în cursul zilei de astăzi cu mai mulți deputați responsabili pentru această regiune, în cadrul Comisiei pentru afaceri externe a Parlamentului. Dintre aspectele pozitive am remarcat desfășurarea fără probleme a referendumului constituțional din Egipt în urmă cu două săptămâni.
Permiteți-mi să spun câteva cuvinte și despre Côte d'Ivoire. Nu s-a aflat pe ordinea de zi a celui mai recent Consiliu European, însă am adoptat concluzii în decembrie și de atunci urmărim îndeaproape evoluțiile din această țară. În primul rând, condamnăm violența, îndeosebi violența împotriva civililor, în cel mai ferm mod cu putință. Aceasta trebuie să înceteze de toate părțile. În al doilea rând, situația actuală este un rezultat clar al lipsei de respect pentru democrație. Democrația nu înseamnă doar alegeri, ci și respectarea rezultatului alegerilor. Comunitatea internațională a fost clară cu privire la rezultatele alegerilor prezidențiale din Coasta de Fildeș de anul trecut. Trebuie să avem o poziție consecventă.
În cele din urmă, referindu-mă la tragediile multiple care au lovit Japonia, noi, în calitate de Consiliu European, ne-am exprimat compasiunea și solidaritatea față de poporul japonez și am transmis condoleanțele noastre miilor de victime. Nu trebuie să le uităm, chiar dacă alte aspecte ale dramei din Japonia ne rețin atenția. Suntem pregătiți, la nivel de Uniune, să ajutăm în orice mod putem. În aceste zile tragice, în calitate de prieteni adevărați ai Japoniei, reiterăm importanța strategică a relației UE-Japonia. După cum știm, efectele evenimentelor depășesc granițele Japoniei și din acest motiv Uniunea Europeană trage toate învățămintele pe deplin. Urmărim îndeaproape consecințele pentru economia globală și aspectele nucleare. Aceasta este o prioritate maximă.
Am decis așadar că siguranța tuturor uzinelor noastre nucleare trebuie revizuită imediat prin "testele de rezistență” privind siguranța. Comisia va raporta Consiliului European cu privire la testele de rezistență până la sfârșitul anului. Va revizui normele UE existente privind instalațiile nucleare și va propune îmbunătățiri dacă este cazul. În Europa, dorim cel mai ridicat standard pentru siguranța nucleară, deoarece asigurarea siguranței centralelor nucleare nu poate să se oprească la granițele noastre. Încurajăm și sprijinim țările învecinate să efectueze teste de rezistență de acest tip. Cel mai fericit caz ar fi o revizuire la nivel global a centralelor nucleare.
Dle președinte, stimați deputați, închei astfel rezumatul aspectelor asupra cărora am convenit la această a treia reuniune a Consiliului European din acest an. Multe dintre ele deschid calea unor misiuni suplimentare în acest Parlament, fie prin proceduri legislative, fie prin dreptul general al Parlamentului de control asupra politicii externe și de securitate comune. Aștept cu interes opiniile dvs.
José Manuel Barroso
Dle Președinte, dle președinte al Consiliului European, stimați deputați, președintele Consiliului European ne-a făcut o prezentare a tuturor deciziilor luate la reuniunea de săptămâna trecută. Aș dori să împărtășesc cu dvs. lectura acestor decizii și să discut cu dvs. cu precădere despre etapele viitoare.
Cred că putem să spunem că s-au luat unele decizii structurale foarte importante de dragul unei mai mari stabilități financiare în zona euro și al unei mai bune coordonări economice. Acesta este un adevărat punct de răscruce pentru guvernanța economică europeană, îndeosebi dacă privim în urmă la drumul pe care l-am parcurs până în acest moment.
Am pus în cele din urmă baze adecvate și solide pentru componenta economică a uniunii noastre economice și monetare. Cred că acum aceasta va avea o bază mai stabilă.
Avem acum un cadru care ne va permite să răspundem împreună oricăror crize care pot apărea. Și, nu în ultimul rând, atunci când evaluăm rezultatele acestui Consiliu, nu ar trebui să ignorăm faptul că cadrul respectă dispozițiile tratatului și aderă la o abordare comunitară.
După cum știm cu toții, aceasta nu a fost o concluzie de la sine înțeleasă. Comisia s-a aflat în prim planul răspunsului comun la criza economică și al viziunii pentru Europa în 2020. A primit un sprijin vital din partea acestui Parlament și aș dori să vă mulțumesc din nou pentru acest lucru. Poziția pe care Parlamentul și Comisia au luat-o împreună de apărare a abordării comunitare a fost recunoscută și a jucat un rol important în obținerea acestor rezultate.
Prin urmare, noua noastră arhitectură economică este acum în mare parte pusă la punct. Totuși, aceasta nu constituie o garanție în sine: liderii politici vor trebui acum să ia unele decizii importante pentru a se ridica la înălțimea sa.
În baza acestui nou cadru, va trebui să fim hotărâți în ceea ce privește punerea în aplicare fără alte întârzieri a priorităților necesare de reformă în materie de consolidare a finanțelor publice și de reformă structurală pentru creștere care au fost confirmate de acest Consiliu European pe baza analizei anuale a creșterii.
Sunt încrezător că hotărârea noastră în săptămânile și lunile care vor urma va fi la fel de puternică, dacă nu mai puternică decât hotărârea de care am dat dovadă până acum în stabilirea diverselor componente ale răspunsului nostru comun la criză într-un mod coerent și coordonat: semestrul european, Pactul euro plus, noul cadru consolidat de guvernanță economică și măsurile pe care le-am luat într-un spirit de solidaritate și responsabilitate pentru a menține stabilitatea financiară a zonei euro.
Nu mă deranjează să vă spun că Comisia ar fi dorit să meargă mai departe în mai multe domenii ale guvernanței economice, îndeosebi în ceea ce privește noul mecanism de stabilitate financiară al zonei euro. De exemplu, ne-am fi dorit mai multă flexibilitate. Cu toate acestea, cred că putem să spunem că am reușit să obținem un mecanism care este ancorat în tratat, cu un rol puternic pentru Comisie și monitorizare din partea acestui Parlament. Rezultatul pe care l-am obținut este semnificativ, iar aprobarea modificării tratatului, care a fost susținută de vasta majoritate din acest Parlament, a contribuit la acest lucru.
Stimați deputați, noile structuri de guvernanță trebuie puse acum la lucru pentru a aborda situația economică. Adevărul este că continuăm să ne aflăm într-un mediu dificil. Mingea este acum mai mult în terenurile statelor membre, care trebuie să-și finalizeze programele de reformă națională și programele de stabilitate sau de convergență.
Comisia va aștepta să primească propuneri concrete, ambițioase, din partea fiecărui stat membru pentru a înainta împreună spre obiectivele majore ale Strategiei Europa 2020: mai multe slujbe, mai multe investiții în educație, instruire, cercetare și inovare și o abordare mai curajoasă pentru combaterea sărăciei și a excluziunii sociale.
Așteptăm, de asemenea, ca acestea să prezinte măsurile pe care le vor lua pentru a corecta dezechilibrele macroeconomice continue și pentru a îmbunătăți competitivitatea și creșterea numărului de locuri de muncă.
De îndată ce vom primi aceste documente vom putea să ne pregătim proiectele de aviz și recomandările pentru fiecare țară, astfel încât acestea să poată fi adoptate până la Consiliul European din iunie, care va marca sfârșitul primului semestru european.
Aș dori să evidențiez faptul că împărtășim cu toții o responsabilitate comună și este important ca toată lumea să se implice pe deplin în Strategia Europa 2020. Strategia Europa 2020 rămâne cadrul fundamental pentru reformele Europei în materie de creștere și ocupare a forței de muncă. În această privință poate fi menționat punctul 6 din concluziile Consiliului European. Aici se precizează în mod foarte clar: "În punerea în aplicare a acestor politici și pentru a asigura o implicare largă, se va menține cooperarea strânsă cu Parlamentul European și cu ale instituții și organe consultative ale UE (CES, CoR), cu implicarea deplină a parlamentelor naționale, a partenerilor sociali, a regiunilor și a altor părți interesate.” Doresc să subliniez acest aspect întrucât, după cum știți, una dintre cele mai frecvente critici la adresa Strategiei de la Lisabona s-a referit întocmai la lipsa de implicare în programul de reformă a economiei europene. Sper ca de data aceasta să beneficiem de învățămintele pe care putem să le tragem din acest proces și să lucrăm cu adevărat din greu în direcția creșterii pentru ocuparea forței de muncă, atât la nivel european, cât și la nivel național.
Cât despre reforma guvernanței economice, Parlamentul are acum sarcina să progreseze în vederea aprobării finale a celor șase propuneri din pachetul legislativ și sper că vom ajunge la un rezultat curajos cât mai curând posibil. Acest lucru este esențial dacă dorim să implementăm întregul sistem de guvernanță.
Consider așadar că avem multe motive să fim mulțumiți de rezultatele ultimului Consiliu European, însă și multe motive să continuăm să muncim din greu de acum înainte, întrucât mediul economic continuă să fie dificil și imprevizibil, îndeosebi în ceea ce privește aspectele sociale, care ne îngrijorează foarte mult pe toți.
Pe parcursul săptămânilor care vor urma, Comisia își va prezenta, de asemenea, propunerile referitoare la Actul privind piața unică. Sunt încântat că Consiliul a consacrat atât de mult timp discutării viitorului pieței unice și că a evidențiat rolul vital jucat de piața unică în stimularea creșterii și a ocupării forței de muncă și în promovarea competitivității, punând accent, printre altele, pe importanța reducerii poverii reglementării, îndeosebi pentru IMM-uri.
Dorim să eliberăm potențialul de creștere a pieței unice. Aș dori, de asemenea, să atrag atenția în acest moment asupra faptului că consolidarea finanțelor publice nu este un scop în sine, ci mijlocul pentru a atinge obiectivul de stimulare a unei creșteri echitabile, sustenabile, și de generare de locuri de muncă.
Dacă tot discutăm despre creștere corectă, este important să evidențiem faptul că Consiliul European a dat, de asemenea, un verdict în ceea ce privește posibilitatea de a percepe o taxă pe tranzacțiile financiare internaționale. Am confirmat intenția Comisiei de a înainta unele propuneri cu privire la impozitarea sectorului financiar. Credem într-adevăr că toată lumea ar trebui să contribuie la depășirea acestei crize.
Stimați deputați, după cum știți, Consiliul a discutat, de asemenea, despre situația din sudul Mediteranei și îndeosebi despre cea din Libia. Președintele Consiliului ne-a prezentat un raport foarte detaliat. Aș dori doar să menționez că m-am întâlnit cu prim-ministrul tunisian ieri. Am reafirmat că sprijinim revoluția democratică și că suntem pregătiți să ajutăm poporul tunisian în căutarea libertății, justiției și a progresului social. În acest context, am menționat, de asemenea, chestiunea imigrării, pe care Tunisia și UE trebuie să o combată împreună într-un spirit constructiv și de parteneriat autentic, întrucât parteneriatul pe care l-am propus este unul pentru democrație și prosperitate comună, acesta fiind primit foarte bine de Consiliul European.
Există un alt subiect de care s-a ocupat Consiliul European, și anume criza din Japonia, îndeosebi situația nucleară.
Ieri am purtat, de asemenea, o conversație telefonică destul de substanțială cu prim-ministrul japonez, care a mulțumit Uniunii Europene pentru măsurile luate. Am reiterat solidaritatea noastră și i-am comunicat că vom continua să susținem Japonia. Am discutat, de asemenea, despre problema nucleară. Prim-ministrul Kan m-a informat despre situația din Japonia și despre cele mai recente evoluții în materie de siguranță și și-a anunțat disponibilitatea de a coopera cu noi în ceea ce privește măsurile care trebuie luate referitoare la siguranța nucleară în Europa și în restul lumii.
Anxietatea publică în ceea ce privește chestiunea nucleară escaladează, în mod evident. Trebuie să risipim această neliniște și să garantăm o siguranță nucleară maximă. Trebuie, de asemenea, să acționăm în deplină transparență. Prin urmare, la centralele nucleare din Europa se vor efectua "teste de rezistență”, iar rezultatele vor fi făcute publice. Consiliul a solicitat Comisiei și Grupului european de reglementare pentru siguranța nucleară să decidă cu privire la sfera de aplicare și detaliile practice ale acestor teste, care vor fi efectuate de autorități naționale independente. Comisia va examina, de asemenea, cadrul de reglementare privind siguranța de la centralele nucleare și va propune până la sfârșitul acestui an eventuale îmbunătățiri care se pot dovedi necesare.
Dle președinte, stimați deputați, nu trebuie să-i dezamăgim pe cei care și-au pus speranța în capacitatea noastră de a acționa împreună pentru un bine comun. Comisia încearcă să facă acest lucru zilnic, știind că putem să contăm pe sprijinul Parlamentului, și vom continua să facem acest lucru și să ne îndeplinim sarcinile cât mai bine posibil.
Joseph Daul
Dle Președinte, dle președinte al Consiliului European, dle președinte al Comisiei, doamnelor și domnilor, ultimul Consiliu European a readus țările noastre pe drumul cel bun. Prin majorarea capacității Fondului de solidaritate și transformarea acestuia într-un mecanism permanent, cele 27 de state membre și-au demonstrat angajamentul față de zona euro și importanța pe care o atribuie solidarității dintre țările mai stabile din punct de vedere financiar și cele care se confruntă cu dificultăți temporare.
În același timp, decizia de a face un pact euro între țările din zona euro și chiar dincolo de aceasta ilustrează voința politică a liderilor europeni de a trage învățăminte din criza financiară.
Faptul că avem aceeași monedă ne obligă în realitate la mai multă coerență în deciziile noastre economice și sociale. Au trecut timpurile când fiecare țară putea să stabilească o rată de impozitare atipică sau norme sociale specifice fără a-și consulta în prealabil partenerii. Motivul este simplu: orice țară trebuie să poată să beneficieze de solidaritatea partenerilor săi din zona euro.
Totuși, popoarele noastre vor accepta această solidaritate doar dacă vor fi convinse că toată lumea depune aceleași eforturi pentru gestionarea fondurilor publice. În această privință, pactul euro este un pas important spre convergența economiilor noastre. Grupul meu îl sprijină ferm, însă solicită - și eu voi continua la rândul meu să solicit - ca acesta să fie pus în aplicare în contextul metodei comunitare, sub auspiciile Comisiei, dle Președinte. Faceți progrese, ați muncit bine, însă trebuie să progresăm în continuare în această metodă comunitară sub auspiciile Comisiei. Iată cum vom construi Europa. Stimați colegi, știți cât de încăpățânat pot să fiu și voi repeta acest lucru în această sală ori de câte ori va fi necesar pentru ca nimeni să nu uite.
Europa se diferențiază de restul lumii prin modelul său de economie a pieței sociale, un model de care concetățenii noștri sunt mândri pe bună dreptate și care se bazează pe principiul solidarității, însă care este dificil de păstrat în contextul globalizării. Problema constă în a ști să-i asigurăm un viitor sustenabil prin găsirea unui mediu fericit între dădăceala preferată de socialiști, care, după cum am văzut, aproape ne-a dus la faliment, și liberalismul excesiv ale cărui pericole le-am văzut cu ocazia crizei financiare.
Pentru a îndeplini acest obiectiv este nevoie de trei lucruri. În primul rând, toate țările noastre trebuie să-și reducă deficitul; în al doilea rând, trebuie să adopte norme bugetare, fiscale și sociale asemănătoare; și, în al treilea rând, trebuie să investească împreună în inovare pentru a stimula creșterea, care, până în prezent, a fost în mod evident inadecvată. Într-adevăr, nu putem să ne păstrăm și să ne consolidăm modelul decât dacă investim în sectoarele creșterii: energia verde, nanotehnologiile, biotehnologiile și așa mai departe. Având în vedere spațiul nostru financiar limitat de manevră, cea mai bună modalitate de a face față provocării creșterii și de a construi economii de scară constă în a ne uni competențele și capitalul. Fără investiții masive în inovare, fără un plan european veritabil ne refuzăm posibilitatea de a ține pasul cu concurenții noștri.
Stimați colegi, în timp ce șefii noștri de stat sau de guvern se reuneau în urmă cu 10 zile, centrala nucleară de la Fukushima continua să preocupe întreaga lume și insurgenții din Libia așteptau un gest ferm din partea Europei. În ceea ce privește aceste două chestiuni, țările noastre și Uniunea Europeană au acționat cu spirit de răspundere.
În fapt, am oferit Japoniei expertiza noastră nucleară într-o situație extrem de dificilă și îngrijorătoare pentru această țară, precum și pentru comunitatea internațională în ansamblul său. Va exista în mod cert un înainte de și un după Fukushima. Grupul meu își dorește ca perioada de după Fukushima, chiar dacă, din nefericire, nu am ajuns încă în acest punct, să constituie o perioadă de meditație și de măsuri menite să asigure, pe de o parte, consolidarea semnificativă a normelor în materie de siguranță nucleară și, pe de altă parte, intensificarea eforturilor noastre în domeniul energiei verzi. Sunt de acord cu abordarea dvs. în ceea ce privește Côte d'Ivoire, dle Președinte.
În cele din urmă, în ceea ce privește Mediterana, salut solicitarea reiterată a Consiliului European în legătură cu retragerea colonelului Gaddafi, fapt care ar permite să se întoarcă o pagină nouă în istoria acestei țări. Îmi doresc ca toate țările noastre să se reunească în jurul unei politici de vecinătate la fel de ambițioase și de încoronate de succes pentru Sud precum cea pe care am reușit să o adoptăm pentru Est în anii '90.
(Aplauze)
Martin Schulz
în numele Grupului S&D. - (DE) Dle Președinte, dacă ascultăm cu atenție discursurile dlui Van Rompuy și al dlui Barroso, ne ducem cu gândul la un faimos cântec german care sună cam așa "Toată lumea cântă în timp ce nava se scufundă”. Nu există nicio problemă - totul este în regulă. Am soluționat fiecare dificultate spre satisfacția deplină a tuturor.
Cât despre mine, nu pot să înțeleg rapoartele dvs. referitoare la Consiliul European. Înțeleg pe deplin de ce nu ați dorit să vă prezentați în acest Parlament cu un raport negativ. Dacă aș fi președintele Consiliului European, probabil că și eu aș dori să descriu acest Congres permanent de la Viena în termenii cei mai impresionanți.
Ați menționat Libia. Ceea ce ați omis să menționați au fost diferențele profunde ale celor două cele mai mari guverne din Europa cu privire la această chestiune. Nu există consens între Franța și Germania în ceea ce privește Libia. Diferențele din interiorul Uniunii Europene cu privire la una dintre chestiunile internaționale cheie sugerează că nu totul este sub control. Dle Van Rompuy, ar fi fost mai bine dacă rezultatele acestei reuniuni a Consiliului ne-ar fi fost puse la dispoziție în 2010. Dacă am fi dorit să împiedicăm spirala descendentă din ultimul an, îndeosebi în zona euro, atunci ar fi trebuit să luăm măsurile puse în aplicare acum în primăvara anului 2010.
Trebuie să ne întrebăm de ce nu au fost luate aceste măsuri în primăvara anului 2010. Răspunsul este că, în Consiliul European, instituția pe care o prezidați dvs., nu metoda comunitară, spiritul comunitar și obiectivele comune sunt cele care determină chestiunile discutate și convenite, căci interesele tactice naționale joacă în cele din urmă un rol mai important decât interesele comune europene. Aceasta este o problemă specifică Europei.
Dle Barroso, mi-ar fi plăcut să vă aud, de exemplu, explicând cum se face că partidul din care faceți parte și pe care l-ați condus cândva și care v-a făcut prim-ministru al Portugaliei a provocat acum eșecul unui guvern portughez care punea în aplicare tocmai măsurile solicitate de dvs. și de dl comisar de lângă dvs.
(Aplauze)
Nu putem să vă acuzăm de a fi responsabil de acest lucru; la urma urmei, nu mai sunteți liderul partidului. Totuși, m-aș fi așteptat la o declarație clară din partea șefului Comisiei cu privire la trișatul la nivel politic național și impactul său negativ asupra Uniunii Europene - la urma urmei, prăbușirea guvernului portughez a coincis tocmai cu momentul în care guvernul a hotărât să facă exact ceea ce îi cerea cadrul de stabilitate. Nu aceasta este modalitatea de a ajuta Europa să avanseze.
Un lucru care mă îngrijorează foarte mult și pe care nu l-ați menționat niciunul dintre dvs. este că ne confruntăm întotdeauna cu același scenariu înaintea unei reuniuni a Consiliului European. Șefii de stat sau de guvern nu au căzut de acord aproape deloc asupra unei măsuri de stabilizare a zonei euro sau a unui anumit membru al zonei euro în proiectul lor de concluzii, când unele agenții de rating din Londra sau din New York retrogradează acestei țări, întotdeauna cu același rezultat, și anume declanșarea unui val de speculații împotriva zonei euro. Când vom avea în sfârșit curajul să spunem: "Europa nu va mai fi condusă de acești speculanți”?
(Aplauze)
Ce vom spune băncilor? Dle Barroso, sunt încântat să vă aud spunând că aveți o propunere pentru taxa pe tranzacțiile financiare. În prezent, Banca Centrală Europeană împrumută bani cu 1 % acelorași bănci care împrumută apoi acești bani statelor membre din zona euro cu 10 %. Nimic nu se schimbă: cei care au provocat această criză continuă să profite cel mai mult de pe urma sa. Din acest motiv avem nevoie de o taxă pe tranzacțiile financiare, astfel încât să ne asigurăm că aceste bănci plătesc o parte din costul acestei crize financiare.
Dle Barroso, ați menționat Europa 2020 - o mai mare ocupare a forței de muncă, mai multe investiții, mai multă cercetare și formare, o mai mare protecție a mediului înconjurător - totul sună pur și simplu extraordinar: cu excepția faptului că toate aceste obiective urmează să fie realizate cu tot mai puține investiții publice. Un rezultat este acela că Europa 2020 și procesul de la Lisabona sunt evoluții extrem de pozitive; totuși, sunt sortite eșecului dacă nu facem decât să reducem bugetele unilateral în contextul dezvoltării economice a Europei. Avem nevoie de curajul de a face investiții publice. Priviți nivelul de investiții din statele emergente. Priviți nivelul de investiții publice din India. Priviți Brazilia. Priviți celelalte continente și fondurile publice investite acolo.
Europa operează tăieri dramatice, motiv pentru care ar trebui să declarăm o metodă pentru atingerea obiectivelor noastre, respectiv obiectivele Europa 2020, drept temeiul juridic cu caracter obligatoriu în pachetul de șase măsuri pentru guvernanța economică. Astfel, guvernele se vor angaja în cele din urmă să facă ceea ce au promis cu voce tare, doar pentru a împiedica dezvoltarea prin reducerile lor bugetare - realizate și prin reducerea bugetului UE însuși. Din acest motiv, dle Barroso, mă aștept ca dvs. și îndeosebi comisarul dvs. pentru bugete, dl Lewandowski, să vină cu un proiect de buget ferm și ambițios pentru UE care să faciliteze de fapt evoluțiile pe care le solicită.
Guy Verhofstadt
în numele Grupului ALDE. - Dle președinte, în primul rând aș dori să mulțumesc dlui Van Rompuy pentru raportul domniei sale referitor la Consiliu, însă, să fim cinstiți, nu cred că criza a luat sfârșit; cu măsurile pe care le luăm acum, nu se poate să se fi sfârșit. Ne așteaptă o furtună puternică în pragul ușii.
Până acum, în Uniunea Europeană nu am făcut decât să folosim substitute temporare: măsuri care poate că sunt necesare, însă în realitate nu soluționează criza. Am acordat 110 miliarde de euro Greciei și 67 de miliarde de euro Irlandei, și nu am inclus aici și cele 24 de miliarde de euro pe care tocmai am decis să le acordăm băncilor irlandeze. Deocamdată avem 76 de miliarde de euro în obligațiuni de stat pe care le-a achiziționat BCE. Vă pot spune că va continua să facă acest lucru întrucât fondul de urgență nu are voie să ajungă pe piețele secundare. Aceasta înseamnă că va continua să facă acest lucru. În plus, BCE a acceptat o garanție de 100 de miliarde de euro pentru ca băncile din Europa să aibă lichidități. În ultimele luni am investit în această criză, în total, 400 de miliarde de euro. Aceasta înseamnă de trei ori bugetul Uniunii Europene! Și punctul critic nu a trecut încă. Joi va avea loc probabil o creștere a ratelor dobânzii în Europa - de la 1 % la 1,25 % - fapt care poate agrava situația. Este necesar să combatem inflația, însă, pe de altă parte, această măsură înrăutățește situația.
Iată așadar cum stau lucrurile: 400 de miliarde de euro pe care le-am investit. Și am combătut criza? Nu, nu am combătut criza. Este nevoie de o abordare cu adevărat îndrăzneață și profundă și deocamdată nu avem așa ceva. În acest sens aș dori să-l citez pe Nout Wellink, președintele băncii naționale olandeze, care și-a publicat raportul anual în urmă cu câteva zile. Domnia sa afirmă trei lucruri despre rezultatul deciziilor noastre și ale Consiliului din ultimele săptămâni. El susține că normele bugetare nu sunt suficient de aspre, că pachetul de guvernanță economică este prea mic și că pactul pentru euro este în realitate prea slab întrucât nu există un mecanism care să-l implementeze. Nu eu sunt cel care afirmă toate aceste lucruri, eu nu fac decât să-l citez pe Nout Wellink, președintele băncii naționale olandeze, care repetă exact ceea ce a spus dl Trichet săptămâna trecută. Al treilea lucru pe care l-a menționat este că supravegherea financiară este efectuată cu un accent prea mare pe factorul național.
Cred că Nout Wellink are dreptate. Putem chiar să adăugăm mai multe elemente suplimentare. Primul este FESF și MES. Fondurile de salvare permanente și temporare nu pot să funcționeze întrucât există o regulă a unanimității. Dacă vom păstra această regulă, înseamnă că întreaga zonă euro va fi de acum înainte sabotată de guverne eurosceptice și de partide politice eurosceptice.
În cele din urmă - și acesta este mesajul meu pentru ziua de astăzi - tot trebuie să facem curățenie în băncile europene. Problema nu a fost rezolvată și redresarea economică a Europei nu va începe dacă nu vom soluționa mai întâi această problemă. Pe lângă faptul că au încă în portofolii vechile produse din criza financiară, au, de asemenea, în portofolii mai multe obligațiuni din țări problematice ale căror ratinguri scad în fiecare zi sau cel puțin în fiecare săptămână.
Solicit ca dl Barroso și dl Trichet să propună în cel mai scurt timp posibil un răspuns global în această privință, și anume un Pact de stabilitate mai îndrăzneț - și Parlamentul lucrează în acest sens - și guvernanță economică. Există o guvernanță economică reală? În prezent avem o abordare interguvernamentală fără un mecanism de sancțiune, și aceasta nu va funcționa. Nu a funcționat în trecut și nu va funcționa nici în viitor. Trebuie să venim cu o propunere de abrogare a regulii unanimității în ceea ce privește fondurile de salvare, întrucât nu poate să funcționeze. În realitate nu facem decât să acordăm întreaga putere țărilor și partidelor care sunt împotriva sistemului.
În cele din urmă, trebuie să venim cu un plan pentru sectorul bancar european. Nu vom avea redresare economică decât după ce veți propune un mecanism european de curățare a băncilor. Știm cu toții că pentru aceasta este nevoie de bani. Să recapitalizăm băncile europene, să finanțăm investițiile în Europa - așa cum a cerut dl Schulz - și în același timp să acoperim finanțele publice dezastruoase ale mai multora dintre statele noastre membre. Cum vom face acest lucru? Unde sunt banii? Singura modalitate de a găsi bani este de a crea o piață europeană reală de obligațiuni, și știm acest lucru. Crearea unei piețe europene de obligațiuni este singura modalitate de a ieși din criză.
Aș dori să-i spun dlui Barroso că este timpul să se țină de promisiune. Timpul trece și pactul pentru euro nu ne va rezolva de unul singur problemele.
Daniel Cohn-Bendit
Dle Președinte, dle Președinte al Consiliului European, dle Președinte al Comisiei, stimați colegi, trebuie să mărturisesc, dle Van Rompuy, că dl Schulz v-a citat dintr-un cântecel german. Echivalentul francez direct este cunoscut ca "Totul este bine, doamnă marchiză, nu există niciun fel de problemă”.
Trebuie să spun că sunt uimit de felul în care sunt prezentate lucrurile în acest Parlament. Nu ar trebui să fim luați drept proști. Chiar dacă ne face plăcere să vă ascultăm, citim și noi ziarele din când în când și știm ce s-a întâmplat la acest Consiliu. Nu ne spuneți povești. Cunoaștem problemele. Nu am venit aici să pierdem timpul.
Aș dori să vă spun un lucru dvs. și dlui Barroso. Vorbiți în continuu despre "stabilitate, creștere, ocuparea forței de muncă, competitivitate”. Atât măcar este adevărat. Însă știți cum ajunge acest mesaj la cetățenii noștri? Ceea ce văd sunt "inegalități, un sentiment de nedreptate, nesiguranță”. Iată cum văd ei acest mesaj. Și dacă Uniunea Europeană nu își va schimba comportamentul, dacă nu va încerca să răspundă acestui sentiment de nedreptate, acestui sentiment de inegalitate sau de realitate a inegalității, realitate a nesiguranței, ei bine, atunci oamenii vor auzi "competitivitate” și vor înțelege "au de gând să ne lovească din nou”.
Aceasta este adevărata problemă pentru noi, deoarece cetățenii vor vedea mecanismele de salvare a băncilor care, dacă îmi permiteți să adaug, sunt necesare, și vor gândi "bine că în ajutorul băncilor pot să sară”. Priviți profiturile băncilor. Priviți pachetele de salarizare enorme. Oamenii vor spune: "Nu se poate așa ceva! Se cheltuiesc atâția bani, și totuși cetățenii și bugetele naționale sunt cei care vor avea de suferit pe măsură ce inegalitățile vor fi amplificate și mai mult.” În ultimii ani, toate statisticile indică faptul că inegalitățile sunt în creștere. Dacă nu vom reuși să abordăm această problemă, cetățenii ne vor întoarce spatele, alimentând valul european de extremă dreaptă pe întregul teritoriu al Europei. Și ar avea motive întemeiate să procedeze astfel: deoarece nu suntem capabili să răspundem acestui sentiment de inegalitate, nedreptate și nesiguranță. Așadar, dacă nu vom veni cu un răspuns, nu vom avea succes.
Cât despre euroobligațiuni, după cum a precizat dl Verhofstadt, ceea ce trebuie să comunicăm cetățenilor și ceea ce trebuie să mobilizăm este într-adevăr un fond de apărare, însă dacă nu vom avea un fond de investiții, dacă nu vom putea dovedi în mod convingător că dorim să repunem mecanismul în funcțiune - și din acest motiv avem nevoie de euroobligațiuni, nu numai pentru apărare, ci și pentru investiții - ei bine, dacă nu vom urma această cale, cetățenii nu vor înțelege nimic și îndeosebi această politică.
Prin urmare, trebuie spuse unele lucruri: în ceea ce privește inegalitățile, de ce nu putem să adoptăm anumite măsuri sociale pe care cetățenii le înțeleg cu adevărat în Europa de astăzi? De exemplu, să convenim asupra unui salariu minim pe întregul teritoriu al Europei, nu neapărat de același nivel, însă să introducem măcar conceptul de salariu minim. Este de neconceput ca într-o țară precum Germania, care vorbește în continuu despre reechilibrare economică, să nu se menționeze, să nu se discute deloc această chestiune. Este de neconceput ca Germania, una dintre cele câteva țări mai profitabile din Europa de astăzi, să fie incapabilă să introducă un salariu minim pentru cetățenii săi. Această chestiune ar trebui discutată în contextul guvernanței economice și sociale a Europei.
Mă voi referi acum la Libia. Afirmațiile dlui Schulz au fost corecte, chiar dacă dramatice. Avem o țară precum Germania care se ascunde, în timp ce celelalte țări încearcă să găsească soluții. Sunt de acord cu domnia sa doar în această privință. Ceea ce mi-ar plăcea acum când discutăm despre o nouă politică de vecinătate ar fi să evaluăm numeroasele greșeli din trecut pe care le-am făcut cu privire la această politică de vecinătate. Cum erau relațiile noastre cu dl Gaddafi înaintea începerii bombardamentelor? Ce relații aveau țările europene cu dl Gaddafi, dl Ben Ali, dl Mubarak? Propun să evaluăm în sfârșit ce au însemnat pentru noi acele articole privind drepturile omului din acordurile de asociere. Zero! Nimic! Dacă nu vom face această evaluare, ar trebui să încetăm să ne mințim. A consacrat Consiliul European măcar un gând de cinci minute nereușitelor noastre anterioare din politica noastră privind Mediterana? V-ați gândit la acest aspect? Nu am citit nimic de acest gen în documente. Nu am auzit nimic despre afirmațiile dvs. în această privință. Ce bine ar fi dacă Consiliul European ar fi capabil de puțină autocritică față de eșecurile sale din trecut!
Și, în cele din urmă, voi vorbi despre Japonia. Problema este că cea mai bună formă de siguranță nucleară constă în eliminarea treptată a acesteia. Nu există risc de grad zero când vine vorba despre putere nucleară. Nu putem să realizăm acest lucru peste noapte, însă, dacă nu vom elimina progresiv energia nucleară, nu vom fi niciodată în siguranță. Problema nu are nimic de-a face cu efectuarea testului de rezistență pentru un singur incident. Problema, după cum a afirmat dl Lacoste, șeful Autorității de siguranță nucleară din Franța, constă în efectul cumulativ al mai multor incidente posibile - posibilitate care, în mod incredibil, nu a fost avută în vedere până acum. Asta s-a întâmplat în Japonia. Nu un singur incident, ci acumularea a patru sau cinci incidente și greșelile omenești au fost cele care au provocat această situație.
Matematic vorbind, această siguranță nu poate să fie garantată. Dacă noi, europenii, nu ne vom pronunța... nu va fi eliminată peste noapte, însă dacă nu vom elimina treptat energia nucleară, trebuie să încetăm să vorbim despre siguranța nucleară. Siguranța nucleară nu există.
Jan Zahradil
Dle Președinte, cel mai important subiect la ultimul Consiliu European a fost economia și stabilitatea zonei euro. Știți bine că majoritatea deputaților din Grupul Conservatorilor și Reformiștilor Europeni provin din țări din afara zonei euro, și majoritatea provin din țări care nici măcar nu au aderat la pactul pentru euro. Totuși, asta nu înseamnă că ne dorim ca zona euro să eșueze. Dimpotrivă, ne dorim o Uniune Europeană, inclusiv o zonă euro, stabilă și prosperă. Ne dorim guverne naționale responsabile care să pună capăt datoriilor, să reformeze structura cheltuielilor publice și să inițieze reforme fiscale, ducând astfel la o restaurare a disciplinei financiare pe care o considerăm corectă.
Ceea ce nu considerăm a fi corect și ceea ce ne deranjează este agenda ascunsă promovată aici de unele statele membre și parțial de Comisie și de unele grupuri de deputați. Este o încercare de a profita de pe urma crizei pentru un transfer suplimentar de suveranitate. Este o încercare de a înainta în direcția armonizării fiscale și a impozitelor. Este o încercare de a face încă un pas spre crearea uniunii fiscale și, prin urmare, spre o uniune politică totală. Noi refuzăm o astfel de uniune. Nu susținem o astfel de uniune.
Sunt deputat în Parlamentul European din 2004 și, de fiecare dată când există o problemă, aud același vechi refren: "Avem nevoie de mai multă Europă, avem nevoie de o abordare care să se bazeze mai mult pe metoda comunitară”. Eu cred că nu de aceste lucruri avem nevoie. Încercarea de a soluționa totul la nivel european este cea care ne-a creat atâtea probleme - și cum le vom rezolva? Tot la nivel european. Vă cer să înțelegeți, într-un sfârșit, că modelul actual de integrare europeană a rămas fără combustibil. Trebuie să încetați să trăiți visul vechi de 50 de ani al integrării europene postbelice din ultimul secol. Paradigma europeană s-a schimbat, și cu cât mai repede vor înțelege unii dintre dvs. acest lucru, cu atât mai bine.
Lothar Bisky
în numele Grupului GUE/NGL. - (DE) Dle Președinte, dle Președinte în exercițiu al Consiliului, dle Președinte al Comisiei, grupul meu consideră că rezultatele reuniunii Consiliului sunt necorespunzătoare.
În primul rând, să analizăm politica economică. Ne-am exprimat clar gândurile privind orientările convenite în domeniul politicii economice la o reuniune organizată săptămâna trecută. Trebuie să depășim practica neoliberală axată pe profit și concurență, evidentă din termeni precum "flexisecuritate”, ajustarea vârstei de pensionare și așa mai departe.
Credem că este nevoie de o gestionare a politicii economice justificată din punct de vedere democratic, controlată, care să împiedice practicile de dumping fiscal, al salariilor și ecologic prin intermediul unor standarde minime comune corespunzătoare care vor reglementa eficient piețele financiare și vor interzice privatizarea profiturilor, transferând totodată riscurile publicului larg.
A doua remarcă se referă la vecinii noștri din sud și îndeosebi la Libia. Statele membre ale UE s-au implicat într-o situație macabră în Africa de Nord, îndeosebi în Libia. Am auzit deja unele critici în acest Parlament. Aș dori doar să evidențiez un aspect: dictatorul Gaddafi folosește arme cumpărate de la noi împotriva demonstranților și a rebelilor. El este atacat de trupele NATO pentru a-i apăra, se pare, pe cei care luptă pentru libertate și democrație, care folosesc și ei arme europene și americane.
Aș dori să aflu ce rost mai are codul de onoare existent privitor la tranzacționarea armelor dacă o astfel de situație este posibilă. Unde este sprijinul acordat libertății, drepturilor omului și luptei împotriva nedreptății sociale în cazuri concrete precum cel al insulei Lampedusa, unde ajung în fiecare zi sute de refugiați din Africa de Nord? Mă tem că acest concept făurit recent de vecinătate vizează mai mult interesele europene decât un răspuns adecvat la nevoile țărilor partenere.
A treia remarcă se referă la Japonia. Mai avem timp să discutăm despre Japonia după-amiaza aceasta și mâine. Nici în acest caz nu reușim să recunoaștem o abordare europeană, cel puțin în ceea ce privește controalele de siguranță, așa-numitele teste de rezistență. Nu mă miră faptul că cetățenii noștri întreabă cu un scepticism justificat care este exact poziția Uniunii Europene referitoare la această chestiune.
Godfrey Bloom
în numele Grupului EFD. - Dle Președinte, aș dori să revin la chestiunea Libiei, dacă îmi permiteți.
Când și-au dat dintr-o dată seama clasa politică și cei mari și buni de faptul că dl colonel Gaddafi este un om rău? În ce moment, de la acea fotografie minunată în care îl îmbrățișați, dle Președinte, v-ați dat seama brusc că este un om rău?
Vă pot spune că victimele lui Lockerbie din Scoția și victimele atrocităților IRA din țara mea știu foarte bine ce escroc este acest bărbat. Însă are petrol și are bani, așa că ați închis cu toții ochii, nu-i așa?
Ei bine, trebuie să suportăm consecințele greșelilor noastre. Cel mai absurd personaj în toată această scenă este prim-ministrul britanic, care stă aici cu teaca goală - după ce a desființat Flota Regală, după ce a desființat Forța Aeriană Regală - amenințând de pe margine, fără transportatoare de nave, fără nimic, și se numește conservator, însă nu este decât un școlar pensionat care fluieră în întuneric.
Vorbim foarte mult despre violență împotriva oamenilor, vorbim foarte mult despre democrație. Și totuși în Zimbabwe domnește un analfabet ucigaș de ani de zile și noi nu facem nimic în această privință, nu-i așa? Nu ne pasă deoarece acolo nu sunt nici bani și nici petrol. Această situație este atât de tipică pentru acest loc: plin de ipocrizie și de prostii.
Barry Madlener
(NL) Dle Barroso, vi se va îndeplini dorința. Va exista un fond de sprijin permanent pentru euro, un fond care va sprijini statele membre care și-au prădat vistieriile naționale și care va transfera riscurile acelor state membre care au grijă în mod corespunzător de finanțele lor.
Majoritatea economiștilor sunt de acord cu noi referitor la faptul că acest fond nu va salva zona euro, așa cum nu au reușit să o facă nici demersurile făcute în virtutea Pactului de stabilitate și de creștere. Este un acord indulgent care răsplătește statele membre slabe și frauduloase cu credite obținute ușor. De unde vor proveni acești bani? Cum va fi constituit fondul? Pe hârtie, fiecare stat membru va contribui la acest fond, inclusiv Irlanda, Grecia și Portugalia. Totuși, aceste țări nu au niciun ban.
Până la urmă statele membre care au reușit să-și țină finanțele sub control vor sfârși prin a plăti. Cetățenii olandezi vor sfârși prin a achita nota de plată pentru state membre slabe precum Grecia și Portugalia - țara dvs., dle Barroso - și acest lucru, dle Președinte, nu poate fi acceptat. Nu este vorba despre solidaritate, este vorba despre răsplătirea comportamentului greșit al mai multor state membre pe socoteala cetățenilor olandezi, germani și belgieni care muncesc din greu.
Zona euro nu poate fi salvată în acest mod. Aceste țări ar trebui, în schimb, eliminate din zona euro. Grecia trebuie să revină la drahmă și Portugalia trebuie să reintroducă escudoul. Unele țări trebuie să accepte că vor trebui să părăsească zona euro și că doar ele sunt de vină pentru acest lucru.
Werner Langen
(DE) Dle Președinte, rezultatele reuniunii de la summit au constituit o etapă interimară importantă, însă testul adevărat nu a avut loc încă. Dacă aceste rezultate vor fi gestionate la fel ca toate celelalte lucruri, inclusiv Pactul de stabilitate și de creștere, și dacă statele membre nu le vor accepta, atunci nu fac nici cât hârtia pe care au fost tipărite. Din acest motiv nu pot să împărtășesc optimismul celor doi președinți cu privire la faptul că criza a luat sfârșit. Cred că adevăratul test abia urmează.
Au trecut peste doi ani și jumătate de la prăbușirea băncii Lehmann Brothers și unde ne aflăm acum? Ne-au trebuit doi ani și jumătate să ajungem în acest punct. Comisarul responsabil a respins propunerile pentru o taxă pe tranzacțiile financiare de pe piață ultima oară când au fost înaintate. Doresc să văd rezultatele. Când mă gândesc la ultimul mandat parlamentar, îmi aduc aminte faptul că acest Parlament a adoptat 12 rezoluții privind măsuri referitoare la piețele financiare și că comisarul responsabil pentru piața internă - care nu mai este, din fericire, în funcție - le-a respins pe toate. Aceasta este realitatea. Comisia nu și-a asumat rolul de lider în soluționarea problemei.
Totuși, am descoperit că interesul național trebuie depășit și la nivelul Consiliului și că Parlamentul trebuie să întărească Comisia în rolul său de modificare a Constituției. Nu are absolut niciun rost să ne culcăm pe lauri. Trebuie să fiu de acord cu dl Verhofstadt. Consolidarea bugetară este prea lejeră, guvernanța prea lipsită de dedicare, pactul euro prea slab și interesul național continuă să fie prea puternic. Dacă nu vom avea curajul să cerem un nivel mai mare de angajament față de Europa din partea guvernelor naționale, atunci nu vom ajunge niciodată la o soluție semnificativă, durabilă.
Dle Barroso, am adoptat o poziție critică atunci când deputații greci din grupul meu au votat împotriva programului pentru Grecia. Desigur că nu sunt de acord cu dl Schulz. Dacă se votează ca un șef de guvern socialist să fie demis din funcție, acesta este la prima vedere un lucru bun. Totuși, în cazul Portugaliei, partidul dvs. a votat și împotriva programului. Astfel de situații nu ar trebui permise în Europa. Aș cere tuturor să-și joace rolul în a se asigura că atitudinea națională partizană nu are viitor în timp ce lucrăm pentru a soluționa această problemă.
Edite Estrela
(PT) Doamnă președintă, dle președinte Van Rompuy, dle președinte Barroso, stimați colegi, publicul european întreabă: va face Consiliul European alegerile necesare și vor fi acestea adecvate pentru a ne ajuta să depășim criza? Mulți europeni sunt, poate, de părere că alegerile urmează direcția bună, însă sunt lente și nu foarte ambițioase. Persoanele care au văzut documentarul Inside Job se vor înfuria din cauza lăcomiei și a lipsei de scrupule, și se vor întreba: Dacă agențiile de rating procedează în acest mod, ce măsuri ia Europa pentru a avea agenții de rating independente și de încredere?
Dl președinte Barroso a afirmat cu puțin timp în urmă că dacă un stat membru poate să evită să recurgă la ajutoare externe, atunci ar trebui să facă acest lucru, întrucât ajutoarele externe sunt costisitoare. Aceasta este și opinia guvernului portughez. Portugalia nu are nevoie de ajutoare externe: are nevoie doar de finanțare pentru economia și familiile sale la rate rezonabile ale dobânzii. Totuși, întrucât agențiile de rating servesc interesele speculatorilor, rezultatul sacrificiilor enorme pe care le fac cetățenii portughezi ajung direct în buzunarele acestor speculanți. Este aceasta dreptate europeană? Nu-și dau seama factorii politici de decizie că trecem printr-o criză a zonei euro? Repet, a zonei euro: că atacurile asupra datoriilor suverane ale unor țări ar putea să submineze zona euro și să pună în pericol moneda unică și proiectul european însuși? Aceasta este o problemă europeană care necesită o soluție europeană.
Dacă vrem să depășim criza, avem nevoie de mai multă Europă, nu de mai puțină; trebuie să ne ridicăm la înălțimea trecutului nostru și la cea a provocărilor viitorului; trebuie să dăm încredere și speranță publicului european, fără de care nu există niciun proiect european.
Sylvie Goulard
(FR) Dle Președinte, dle Președinte al Consiliului European, dle Președinte al Comisiei, ați descris aceste discuții în nuanțe de roz. Există unele aspecte pozitive, însă nu este nevoie să le reiau. Am totuși un motiv de îngrijorare care trece dincolo de detaliile tehnice și de ceea ce ne-ați spus. Mă refer la diviziunea dintre nord și sud care prinde rădăcini în Uniunea Europeană în prezent. Așa cum s-a întâmplat și în urmă cu câteva clipe, am auzit oameni susținând că unii au dreptate și că alții se înșeală, că unii sunt buni în timp ce alții sunt răi, aceștia părând să fi uitat de interdependență. Această situație este gravă.
În plus, refuzând să abordeze chestiunea băncilor, pe care a menționat-o dl Verhofstadt, cred că mai multe țări din nord, care țin numeroase predici țărilor din sud, sunt percepute de multă lume ca refuzând să vadă care le sunt responsabilitățile. Cred așadar că dacă există o sarcină care vă revine, dle Președinte al Consiliului European, și dvs., dle Barroso, aceasta este de a împiedica cu orice preț dezvoltarea și înrădăcinarea acestei separări. Avem nevoie de soluții care să fie acceptabile tuturor. Trebuie să ne asigurăm că toată lumea se achită de responsabilitățile sale.
Un ultim comentariu: consider că Consiliul European privește extrem de mult în interior. Toată această discuție s-a desfășurat ca și cum euro nu ar avea o importanță globală. Nu există nimic despre reprezentarea externă a zonei euro la FMI. Franța, care prezidează în prezent G20, dorește să promoveze ideea reformei monetare globale, și nu există nicio propunere, precum cea a euroobligațiunilor pe care încercăm să o forțăm, care ar încerca să transforme euro într-o monedă cu adevărat globală.
Philippe Lamberts
(FR) Dle Van Rompuy, vă respect foarte mult ca persoană și pentru munca depusă, însă trebuie să vă spun că nu m-ați convins deloc.
Afirmați că lucrătorii nu ar trebui să se îngrijoreze, că lucrăm pentru ei. Când citesc secțiunea despre competitivitate din "Pactul euro plus”, așa cum îi spuneți dvs., înțeleg că se vorbește aici despre reduceri salariale, despre o mai mare flexibilitate și despre mai puțină securitate. Nu se menționează nimic despre productivitate sau despre resursele noastre. Nu se menționează nimic despre productivitate energetică.
Ceea ce vreau să spun este că nu vom câștiga niciodată cursa împotriva Chinei când vine vorba despre forță de muncă ieftină. În schimb, China este pe drumul cel bun pentru a ne bate când vine vorba despre eficiență energetică și eficiență a resurselor. Ce va rămâne atunci pentru Europa în materie de competitivitate dacă nu putem să concurăm în aceste domenii?
Ne spuneți că persoanele cu beneficii nu ar trebui să se îngrijoreze. Totuși, când vine vorba despre echilibrarea finanțelor publice, un obiectiv rezonabil, spuneți că trebuie să se opereze reduceri. Patruzeci de procente din cheltuielile publice sunt alocate bunăstării și ne spuneți să nu ne îngrijorăm. Ne spuneți, de asemenea, că veniturile sunt protejate. Să vorbim despre venituri. CCCTB, baza de impozitare consolidată comună pentru corporații este o adevărată glumă. Vorbiți despre aceasta la condițional: afirmați că ar trebui să fie, în orice caz, neutră din punctul de vedere al veniturilor. Prin urmare, nu se vor câștiga euro în plus de pe urma sa și, în plus, companiile vor avea oricum posibilitatea de a alege. Nu am văzut niciodată pe nimeni alegând opțiunea fiscală cea mai scumpă.
Pe de altă parte, dacă există persoane care nu ar trebui să se îngrijoreze, acestea sunt acționarii și creditorii băncilor. Ne vorbiți despre teste de rezistență. Cele de anul trecut au fost o glumă. Nu știu dacă vom asista la aceeași glumă lipsită de gust și anul acesta. Totuși, lucrul de care putem fi siguri, chiar dacă testele de rezistență sunt serioase, la urma urmei, este proveniența fondurilor pentru bănci. Vor proveni acestea de la acționarii lor sau de la noi, contribuabilii? Să fim serioși! Oricum, acestea nu au, cu siguranță, niciun motiv de îngrijorare.
În cele din urmă, nu s-a spus nimic despre elefantul din această sală, respectiv nesustenabilitatea absolută a datoriei Greciei și a datoriei Irlandei. Știți, oricât de mult ați dori să marginalizați această chestiune, aceste țări nu vor putea sub nicio formă să-și plătească datoriile. Și, cu cât mai mult vom amâna restructurarea, cu atât mai dureros va fi exercițiul. Nu va fi niciodată un exercițiu plăcut însă, dacă vom aștepta, ne va costa scump.
(Aplauze)
Martin Callanan
Doamnă președintă, de fiecare dată când UE se confruntă cu o problemă concretă, cade în capcana conceperii unei soluții complexe, birocratice, greoaie, care este adesea complet disproporționată în raport cu gravitatea problemei. Aceasta este greșeala pe care o facem acum în ceea ce privește criza financiară actuală: este gravă, necesită măsuri, însă multe dintre soluțiile propuse for avea efecte extinse și, după părerea mea, extrem de dăunătoare pentru viitorul pe termen lung al Europei.
Mulți profită de această ocazie pentru a lansa planuri de guvernanță economică permanentă, intervenția și controlul servind drept principii călăuzitoare. Soluția, ni se spune, constă în a abuza de normele existente precum articolul 122 din tratat, care nu a fost conceput pentru soluțiile salvatoare pentru a căror plată a fost folosit - am speranța că va exista vreo țară care să aibă curajul să conteste acest fapt la instanțele europene - și în a impune mai multe restricții statelor membre, ceea ce înseamnă de fapt constrângerea alegerii democratice a multora dintre alegători.
Dacă analizăm cazul Irlandei, această țară a făcut tot posibilul pentru a-și stabiliza sistemul bancar - stabilizare, de fapt, de care au nevoie disperată băncile și instituțiile din alte state membre care ar fi, în caz contrar, îngrozitor de expuse - și răsplata Irlandei pentru eforturile sale constă în a fi obligată să facă față solicitărilor celorlalte state membre de a-și majora ratele impozitului pe profit pentru a concura cu situațiile umflate din alte țări. Este nedrept și nedemocratic.
Bairbre de Brún
(GA) Doamnă președintă, ce fel de gândire determină Consiliul și Comisia să creadă că politicile impuse Irlandei nu vor spori datoriile sau că datoriile nu vor crește ca urmare a punerii în aplicare a acestor politici sau a unor politici asemănătoare pe întregul teritoriu al Europei?
Măsurile convenite la summit vor forța toate statele membre să se limiteze la o logică economică care este în detrimentul poporului - o logică în care reducerile sunt necesare și care lipsește statele membre de capacitatea de a promova creșterea.
Politicile impuse Irlandei de UE și de Fondul Monetar Internațional (FMI) înseamnă tăieri drastice, pierderea de locuri de muncă și o reducere semnificativă în serviciile publice. Povara datoriei Irlandei nu este sustenabilă. Dacă deținătorii de obligațiuni nu vor fi obligați să ia asupra lor o parte din povara deficitului, Irlanda va da faliment pe viitor.
Niki Tzavela
Doamnă președintă, Pactul euro plus își propune să consolideze și să sporească competitivitatea în Europa, însă cum putem să obținem o economie europeană cu valoare adăugată când piața noastră a muncii este violată de imigrația ilegală și produsele noastre europene sunt înlocuite cu produse de contrabandă importate din țări din est care utilizează în mod intensiv forța de muncă?
Cu cât mai repede identificăm și protejăm produsele noastre geografice și economice din Uniunea Europeană, cu atât mai bine. Așadar, propunerea mea este să încorporăm identificarea și protejarea granițelor economice și geografice ale Europei în Pactul euro plus; în caz contrar, nu vom reuși să avem o Europă competitivă într-o economie globală competitivă extrem de agresivă.
Frank Vanhecke
(NL) Doamnă președintă, după părerea mea, dacă criza din Libia ilustrează un lucru bine, acesta este în principal lipsa totală a unei strategii geopolitice europene serioase pentru a asigura interesele europene. Este, la urma urmei, un adevăr trist că am ajuns aici în mare parte ca urmare a agendei politice interne a dlui președinte Sarkozy care și-a permis un fel de moment Falklands.
În orice caz, este la fel de ciudat faptul că acele persoane - inclusiv unele din această sală - care denunță cu atâta vigoare răul absolut care este colonelul Gaddafi s-au lăsat până nu de mult fotografiate cu bucurie, toate numai zâmbet, alături de dictatorul libian, pe care l-au primit cu onoruri militare. Tot ceea ce vreau să spun este că este mai ușor să ne ridicăm împotriva lui Gaddafi astăzi decât să venim cu un răspuns la întrebările majore care vor apărea.
Pentru a menționa doar una dintre acestea, vom continua să finanțăm rebelii - termenul colectiv pentru un grup divers de oameni dintre care unii, conform standardelor europene, nu au depășit din punct de vedere mental Evul Mediu - și, dacă răspunsul este afirmativ, ce garanții avem că aceste arme nu vor fi folosite pentru a afunda țara în și mai mult haos, așa cum s-a întâmplat după expulzarea șahului?
Personal, aș dori ca aceste eforturi europene să fie oarecum mai vizibile în apărarea militară a propriilor noastre frontiere externe. În prezent se desfășoară și un război mut, un indiciu înspăimântător al unei invazii migratoare despre care nu vorbește nimeni. Avem nevoie ca forțele europene să se ocupe și de această problemă.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Doamnă președintă, la cel mai recent Consiliu European s-au luat decizii care erau încă de neconceput în urmă cu un an și aș dori așadar să mulțumesc sincer domnilor Van Rompuy și Barroso.
Este un pas important, însă este totodată un pas pe un drum foarte dificil pe care trebuie să-l parcurgem pentru a reda încrederea în euro și în economia noastră, astfel încât să ieșim din criză prin promovarea creșterii economice și a locurilor de muncă. Acest Parlament - ați afirmat dvs. - are un rol colegislativ în ceea ce privește pachetul legislativ de consolidare a guvernanței economice. Dorim să vedem mai multă ambiție în acest pachet și ar trebui să inițiați discuții cu Parlamentul în acest sens în perioada care va urma. Credem că avem nevoie de un sprijin financiar mai puternic și mai ambițios care să susțină propunerile Comisiei. Ați auzit deja diverși deputați spunând că dorim să vedem un Pact de stabilitate și de creștere mai robust, cu un mecanism de vot invers.
În al doilea rând, este nevoie de o coordonare socioeconomică mult mai puternică. Aceasta implică mai mult decât "angajamentele” din Pactul euro plus, întrucât principiile economiei noastre de piață socială sunt ancorate în Strategia Europa 2020. Implică un mai mare angajament față de elaborarea acestor principii pentru a promova creștere și locuri de muncă pentru cetățenii noștri. Dorim să ancorăm aceste obiective în programele naționale de reformă - și l-am auzit pe dl Barroso vorbind despre acest lucru - și ar trebui să înaintăm propuneri în această privință.
Ați spus aceste lucruri, și chiar le-ați evidențiat, astfel încât aceste puncte să fie finalizate deja și să se ajungă la un acord în iunie. În ceea ce ne privește, puteți să luați deja măsuri pentru a pune Consiliul în mișcare, cel puțin în legătură cu aceste aspecte care ar face apoi posibil să se ajungă la un acord în iunie.
Proinsias De Rossa
Doamnă președintă, trebuie să adresez niște întrebări directe cu privire la Cvartetul European - trioul de președinții și Consiliul. Aveți intenții serioase în ceea ce privește salvarea zonei euro și a proiectului european?
Testele de rezistență pentru bănci tocmai s-au încheiat, bazându-se pe cele mai pesimiste scenarii în Irlanda. Noul guvern irlandez a tras linie sub dezastrul bancar din Irlanda. Acesta a decis, spre surprinderea tuturor din Irlanda, că nu vor exista reduceri pentru deținătorii principali de obligațiuni din Allied Irish Bank și Bank of Ireland.
Însă ce reprezintă quid pro quo-ul european? De ce nu spune Banca Centrală Europeană nimic despre fondurile esențiale pe termen lung pentru băncile irlandeze? De ce insistă președintele Sarkozy și cancelarul Merkel asupra distrugerii bazei industriale irlandeze în schimbul unei reduceri a ratei dobânzii pentru bail-out? De ce blochează unele state membre progresele în ceea ce privește taxa pe tranzacțiile financiare și euroobligațiuni? De ce este redus bugetul european?
Răspunsul scurt este calculele electorale pe termen scurt și economia doctrinară. Criza economică irlandeză face parte integrantă din criza europeană. Eșecul economiei irlandeze nu ar fi doar un eșec pentru Europa, ci un eșec al Europei.
Sustenabilitatea datoriilor pentru Irlanda este esențială pentru Irlanda și Europa și Cvartetul trebuie să privească realist această chestiune. Cvartetul trebuie să dea dovadă acum de imaginație și viziune în negocierile sale în curs cu Irlanda.
Doresc să țineți minte spusele mele. Irlanda este o democrație, la fel ca Franța, la fel ca Germania, la fel ca Finlanda: guvernăm în funcție de voința poporului. Electoratul Irlandei a acceptat austeritate severă cu scrâșnete de dinți și mânie spumegândă. Au nevoie să vadă "fair play” în Europa; în caz contrar, în curând fereastra de toleranță deschisă în prezent guvernului irlandez se va închide cu o izbitură.
Carl Haglund
(SV) Doamnă președintă, permiteți-mi să încep cu un aspect pozitiv. Aș putea să mă concentrez pe problemele pe care le vor implica aceste decizii pe care le-ați luat în Consiliu și care vor crea cu siguranță probleme, însă aspectul pozitiv constă totuși în faptul că ați făcut progrese în ceea ce privește guvernanța economică și aspectul macroeconomic. Colegul meu deputat din Irlanda tocmai a menționat cât de îngrijorați sunt oamenii din această țară. Problemele noastre se referă la faptul că până acum nu am avut nicio apreciere a aspectului macroeconomic. Acesta este ceva ce vom putea avea pe viitor datorită acestui pachet de guvernanță economică. În această privință, cred că Consiliul a mers în direcția corectă.
Totuși, ceea ce cred că este puțin îngrijorător este faptul că Consiliului pare să-i lipsească voința de a-și schimba propria cultură decizională. Încă nu a avut ocazia de a utiliza tipuri diferite de aranjamente politice, fapt pe care poate că am putea să-l numim negociere dură. Totuși, dacă nu vă veți schimba cultura decizională, mă tem că pe viitor nu veți putea să luați deciziile necesare când vă veți confrunta cu chestiuni dificile pe baza recomandărilor pe care cred totuși că va putea să le ofere Comisia. Aceasta este o provocare pe care Consiliul trebuie să o ia în serios și pe care trebuie să o înfrunte. Acest lucru este ilustrat, de asemenea, destul de bine de tendința pe care am remarcat-o în timpul reuniunii Consiliului când statul membru din care fac parte, Finlanda, s-a purtat destul de ciudat și în ceea ce privește o chestiune diferită - era vorba atunci despre mecanismele de stabilitate. În calitate de finlandez, regret acest lucru. Nu toți finlandezii gândesc astfel, însă acesta este un exemplu bun al faptului că cultura decizională din Consiliu trebuie să se schimbe.
Konrad Szymański
(PL)Doamnă președintă, noua structură a finanțelor publice din Uniunea Europeană s-a bazat pe o încercare de a consolida normele financiare sănătoase și cheltuielile publice și pe o dorință complet nesănătoasă de a limita suveranitatea fiscală a statelor membre. Mă îndoiesc foarte mult de faptul că țările semnatare ale Pactului euro plus ar fi într-o poziție de a-și impune de comun acord norme stricte în domeniul cheltuielilor publice de vreme ce nu au putut să facă acest lucru individual.
Pe de altă parte, nu mă îndoiesc de faptul că standardizarea bazei de impozitare este un pas eficient spre o uniune fiscală, care are un singur obiectiv - eliminarea concurenței fiscale din cadrul Uniunii Europene. Politicienii francezi dl Sarkozy și dna Lagarde și-au dezvăluit adevăratele intenții insistând săptămâni întregi asupra majorării ratelor de impozitare din Irlanda, sub pretextul combaterii crizei. Creșterea ratelor de impozitare din Uniunea Europeană la nivelurile standard, indiferent de statul membru, este totuși o rețetă pentru prelungirea crizei, nu pentru atenuarea acesteia.
Președinta
Vă mulțumesc foarte mult. Acelor deputați care doresc să se servească de procedura "catch-the-eye” le-aș spune că avem deja aproximativ 20 de discursuri și că nu cred că vom avea timp suficient înaintea votului. Totuși, puteți să încercați.
Paul Murphy
Doamnă președintă, la 19 ianuarie, răspunzându-i lui Joe Higgins, dl Barroso a declarat aici în această sală că Europa încearcă să susțină Irlanda. Prin capitularea abjectă a noului guvern alcătuit din partidele Fine Gael și laburist în fața intereselor deținătorilor de obligațiuni, este clar că sprijinul nu vine din partea Consiliului sau a Comisiei, ci din partea clasei muncitoare din Irlanda și Europa, care este forțată să susțină băncile europene și speculatorii, plătind pierderile acestora.
Propunerile de guvernanță economică reprezintă o încercare de a face tăieri și reduceri salariale. Tabloul de bord privind austeritatea și propunerile de amenzi de sute de milioane de euro sunt menite să asigure faptul că, în ciuda opoziției maselor, clasa muncitoare va suporta costurile crizei. Această doctrină europeană a șocului va fi facilitată de o modificare a Tratatelor, hotărâtă de sistemul din Europa și Irlanda pentru a evita un referendum. Partidul socialist și de stânga din Irlanda va solicita un referendum cu privire la această propunere de austeritate permanentă.
Oreste Rossi
(IT) Doamnă președintă, stimați colegi, această reuniune a Consiliului a analizat trei chestiuni extrem de importante: catastrofa ecologică și nucleară care a lovit Japonia, criza financiară care se răspândește în Europa și situația din Maghreb.
În ceea ce privește prima chestiune, în ciuda faptului că susținem o populație care a fost lovită atât de puternic, nu putem să fim de acord să revizuim acordurile comerciale în detrimentul propriilor noastre întreprinderi. În schimb, suntem în favoarea intervențiilor umanitare, a furnizării de echipament, de resurse umane și de bani.
A gândi că criza financiară s-a încheiat este pură fantezie. Este esențial să propunem un pachet de asistență pentru a ajuta statele membre să iasă din situația actuală, asigurând astfel stabilitatea în întreaga zonă euro. Sprijinim, de asemenea, reducerea poverilor reglementative și birocratice, precum și promovarea comerțului cu țări terțe - atâta timp cât acesta aduce beneficii reciproce.
Credem că Uniunea Europeană și-a făcut o imagine îngrozitoare prin modul în care a abordat chestiunea referitoare la Maghreb, întrucât fiecare stat membru a acționat independent, iar dna Ashton, Înaltul Reprezentant pentru afaceri externe și politica de securitate, nu a știut să gestioneze criza. Îndeosebi, Uniunea Europeană a abandonat Italia unei invazii necontrolate de imigranți ilegali.
Hans-Peter Martin
(DE) Doamnă președintă, cetățenii din Europa devin din ce în ce mai îngrijorați. Există două subiecte care constituie motive concrete de îngrijorare. Primul se referă la faptul că continuăm să urmăm o cale inconsecventă în ceea ce privește combaterea crizei economice și a dificultăților zonei euro. Este, de asemenea, știut că Consiliul și Comisia au rămas în urma evenimentelor.
Trebuie să fim realiști: avem nevoie de o reducere a datoriilor, cel puțin în Grecia și probabil și în Portugalia. Nu avem cum să scăpăm de acest lucru. Cu cât întârziem mai mult să abordăm această chestiune, cu atât mai mult ne va costa, nu doar în termeni financiari, ci și în termeni de credibilitate generală a proiectului european. Evenimentele din Grecia vor servi la stârnirea de emoții. Am făcut parte dintr-o delegație specială în această țară: atitudinea predominantă este că UE este responsabilă pentru problemele din Grecia din cauza unei lipse de comunicare clară și din cauză că nu se iau măsurile necesare, care sunt deja evidente.
Al doilea subiect este energia nucleară. Așa-numitele teste de rezistență în curs de pregătire vor avea rostul lor, iar credibilitatea într-o Europă coerentă va fi restabilită doar dacă aceste teste de rezistență vor fi efectuate în conformitate cu criterii stricte, și nu în conformitate cu criteriile lejere ale IAO, dacă se vor consulta experți cu adevărat independenți și dacă evenimentele și întregul proces vor fi prezentate publicului într-un mod corespunzător și ușor de înțeles.
Mario Mauro
(IT) Doamnă președintă, dle președinte al Consiliului, dle președinte al Comisiei, stimați colegi, în viziunea mea politică asupra lumii, idealurile trebuie să se reconcilieze cu interesele. În ceea ce este poate o viziune ușor ordonată și naivă asupra instituțiilor europene, cred că instituțiile europene reprezintă idealurile noastre, în timp ce, din multe motive, guvernele noastre ne reprezintă interesele.
Există așadar un joc care trebuie jucat. Ceea ce este izbitor este că mi se pare că, în unele situații, echipa care reprezintă idealurile refuză să ia parte la joc. În urmă cu câteva săptămâni, când Parlamentul a propus să recunoască, sau mai degrabă a propus ca Comisia să recomande Consiliului să recunoască Consiliul Provizoriu din Libia, dna Ashton a afirmat că acest lucru nu ține de mandatul său.
Ieri, după o prezentare minunată, când a venit vorba despre a propune Consiliului o strategie care să transforme criza privind fluxurile de imigranți într-o problemă europeană, dna Malmström a afirmat că respinge această idee deoarece crede că nu va primi o susținere majoritară în Consiliu.
Cum intenționează "echipa idealurilor” să câștige jocul dacă jucătorii noștri refuză să dea la poartă deoarece cred că portarul este prea bun? Cred că acesta este un punct fundamental pentru o înțelegere istorică a sarcinii care ne-a fost încredințată.
Aș dori așadar să fac următoarea observație: care sunt jucătorii noștri din atac? Instituțiile europene: Parlamentul, Comisia și chiar dvs., dle Van Rompuy, întrucât consider că nu reprezentați Consiliul în sensul că îi apărați interesele, ci că dvs. sunteți persoana care puteți face Consiliul să înțeleagă asupra căror idealuri trebuie să se concentreze.
Prin urmare, întreb doar: dacă voi sunteți jucătorii noștri din atac, pasați mingea, atacați, înscrieți goluri și - așa cum spunem despre astfel de jocuri - faceți-ne să visăm.
Roberto Gualtieri
(IT) Doamnă președintă, stimați colegi, nu există nicio îndoială că instituirea unui mecanism permanent de stabilitate este o realizare importantă care pune bazele angajamentului politic de a apăra zona euro cu orice preț. Prin urmare, în ciuda rezervelor deloc neglijabile cu privire la metodele și natura interguvernamentală a fondului, Parlamentul a susținut acest moment critic și s-a axat pe asigurarea unei legături solide între Mecanismul european de stabilitate (MES) și instituțiile UE.
În acest spirit, trimiterea din concluziile Consiliului European la un regulament care să stabilească procedurile de definire a cerințelor și condițiilor este importantă și ne așteptăm acum ca Comisia să vină cu o propunere adecvată.
Chiar dacă acesta este un rezultat pozitiv, este dificil să-l considerăm adecvat. Problema este direcția de bază a guvernanței economice europene. Continuăm să tratăm simptomele bolii, în loc să-i tratăm cauzele. Deficitele sunt efectul, și nu cauza crizei. A crede că putem să vindecăm boala limitându-ne la reducerea deficitelor cu o mână și la refinanțarea băncilor cu cealaltă este ficțiune pură: riscăm să agravăm criza și să facem sarcina însăși a mecanismului permanent de stabilitate nesustenabilă.
Dacă dorim să tratăm boala, și nu doar simptomele, atunci trebuie să combatem mai multe probleme esențiale. Vorbim despre consolidarea competitivității economice. Pe bună dreptate, însă ce model de competitivitate urmărim? Nu putem să venim cu un model de redresare bazat exclusiv pe exporturile către țări terțe deoarece acest lucru va accentua dezechilibrele. Pentru a fi mai competitivi în comerțul extern trebuie, de asemenea, să stimulăm cererea internă de calitate ridicată.
Trebuie așadar să abordăm chestiunea băncilor și a sistemului de furnizare de credite economiei pentru a direcționa economiile europene spre investiții pe termen lung. Trebuie să ne echipăm cu instrumente precum euroobligațiunile, taxa pe tranzacțiile financiare și un buget demn de acest nume pentru a face investiții publice la scară largă la nivel european care să poată să dea un avânt investițiilor private. În cele din urmă, trebuie să percepem modelul social european ca pe o resursă, și nu ca pe o povară.
Sharon Bowles
Doamnă președintă, Pactul euro plus poate fi util, însă nu trebuie folosit ca scuză pentru slăbiciunea din pachetul legislativ. Un angajament puternic față de piața unică este esențial pentru competitivitate în UE și implicit în zona euro. Acesta este binevenit, însă inițiativele privind piața unică rămân în cadrul tratatului și al celor 27.
Mă tem că facilității MES îi lipsește flexibilitatea și că nu este sustenabilă pentru redresare, având o primă de risc cuprinsă între două procente și jumătate și trei procente. Înțeleg nevoia de disciplină și de provizioane de risc, însă aceste mecanisme de salvare nu sunt concepute pentru a face bani, mai ales atunci când există interese proprii, altele decât stabilitatea zonei euro, cum ar fi sprijinirea mai multor bănci din statele membre de către contribuabilii irlandezi, așa cum s-a menționat.
Nu am rezolvat criza bancară și nici nu o vom face dacă vom fi slabi de înger. Nici măcar Germania nu și-a realimentat cu capital propriile bănci și nu a recunoscut active depreciate, bazându-se și ea pe indulgența tuturor celorlalți din UE și din întreaga lume pentru a permite participările tacite drept capital de bază; în caz contrar, testele de rezistență vor eșua.
Așadar, dle președinte al Comisiei, dle președinte al Consiliului, propun să dăm dovadă de puțină viziune, de puțină umilință, de autoevaluare onestă; puteți cel puțin să tratați primele de risc drept garanții și să le restituiți după ce riscul a trecut. Viziunea obtuză nu va salva zona euro și piețele știu acest lucru.
Gerald Häfner
(DE) Doamnă președintă, stimați colegi, nu este de fapt de competența politicienilor să folosească banii contribuabililor pentru a salva băncile sau pentru a furniza lichidități artificiale statelor. Adevărata funcție a politicii este să stabilească cadrul legislativ pentru a garanta că o astfel de situație nu se va produce niciodată. Acum trebuie să luați măsurile greșite deoarece în ultime decade nu ați reușit să luați măsurile corecte. Acum aveți de gând să ajungeți la rădăcina problemei, fapt pe care îl salutăm. Totuși, atât cât se poate prevedea, s-ar părea că operați încă o dată la nivelul greșit cu resursele greșite și în cadrul greșit deoarece încercați să abordați această chestiune în afara tratatelor.
Din fericire, am reușit să aducem o parte dintre negocieri în limitele sferei de aplicare a metodei comunitare; totuși, lipsește în continuare o politică descendentă tradițională. În acest domeniu, mai presus decât în toate celelalte, este nevoie ca fiecare politică să fie dezbătută, validată și verificată în mod democratic. Utilizați instrumentele greșite deoarece luați bani de la contribuabili pentru a susține băncile și pe cei care speculează cu băncile și alte produse financiare. Totuși, nu ați reușit să luați măsuri adecvate pentru a vă ocupa de cei care profită de pe urma acestei situații de mult timp. Aceasta înseamnă că continuați să încurajați un dezechilibru în societatea europeană care mai degrabă slăbește decât consolidează aprobarea acestei politici. Pe de o parte, puneți o povară pe fondurile și bugetele publice, și pe de altă parte protejați activele private. În acest mod nu rezolvați deloc problemele actuale, ci remediați doar unele dintre simptome.
Peter van Dalen
(NL) Doamnă președintă, de-a lungul anilor multe state membre au practicat o politică bugetară care părea prea bună ca să fie adevărată. Acumularea de datorii nu era percepută ca o problemă, deoarece se credea că creșterea economică le va topi așa cum topește soarele gheața.
Mulți cetățeni individuali au avut aceeași convingere. Au cumpărat case scumpe cu mult peste ceea ce-și puteau permite. Valoarea în creștere a proprietăților respective ar fi trebuit să-i salveze, însă acest castel de cărți de joc s-a prăbușit. Criza datoriilor este combătută cu noi datorii. Banca Centrală Europeană a achiziționat obligațiuni de stat în valoare de miliarde, emise de Portugalia, Irlanda și Grecia. Acum economiile din aceste țări vor trebui biciuite și vor fi nevoite să crească enorm în mod constant ani la rând pentru a se descurca. Doamnă președintă, acest scenariu nu va funcționa. Aceste economii se micșorează în mod alarmant. Acesta este drumul direct spre faliment.
Este așadar timpul pentru Strategia Criză 2.0. Trebuie să permitem țărilor în faliment să revină la monedele lor anterioare, împreună cu o devalorizare viguroasă și cu o anulare parțială a datoriilor lor. Situația ar putea fi apoi reexaminată peste un an sau peste 10.
Ilda Figueiredo
(PT) Doamnă președintă, faptul că principalii purtători de cuvânt ai Consiliului și ai Comisiei au ignorat criza socială severă cu care se confruntă mai multe țări din Uniunea Europeană, îndeosebi în zona euro, este incredibil, însă și ilustrativ în ceea ce privește calea pe care o urmează această Uniune Europeană. Unde sunt răspunsurile pentru cele aproape 100 de milioane de persoane sărace din această Uniune Europeană, printre care se numără peste 20 de milioane de lucrători cu salarii mici și cu locuri de muncă nesigure, care contribuie la profiturile scandalos de mari ale marilor grupuri economice și financiare? Unde sunt răspunsurile pentru cele aproape 25 de milioane de șomeri, dintre care majoritatea sunt femei și tineri și cărora li se refuză un prezent demn și posibilitatea de a construi un viitor care ar putea asigura dezvoltarea însăși a propriilor lor țări?
Totuși, singura preocupare a deciziilor Consiliului a fost, din nou, apărarea marilor grupuri economice și financiare, cu o mai mare centralizare a puterii politice pentru a facilita o mai mare concentrare și acumulare a puterii economice. Toate acestea, în numele crizei, pentru a pune sub semnul întrebării drepturile sociale și ale muncii, pentru a intensifica exploatarea celor care lucrează și pentru a exacerba dependența țărilor cu economii mai fragile, precum Portugalia.
John Bufton
Doamnă președintă, Consiliul consideră că reglementarea centralizată a agendelor bugetare naționale este esențială pentru a ajuta redresarea economică - îndeosebi propunerea de planuri de consolidare multianuală care abordează țintele de deficit, veniturile și cheltuielile care trebuie atinse în intervalul de timp prevăzut, cu penalizări asociate în cazul nerespectării obligațiilor.
Deficitul Regatului Unit este în mare parte structural și trebuie abordat pe plan intern. Mă opun categoric oricărei implicări din partea Bruxelles-ului în problemele țării mele, având în vedere haosul creat în Grecia și în Irlanda, care vor avea probabil nevoie de clauze "bail-out” suplimentare. Portugalia ar prefera să ceară sprijinul Braziliei, ceea ce sugerează că Lisabona nu dorește să devină un protectorat economic cu măsuri de austeritate care reprimă creșterea.
Consiliul afirmă că consolidarea ar trebui concentrată la începutul perioadei în statele membre cu deficite mari. Ce ar opri migrarea cetățenilor spre economii mai puternice din Uniune în conformitate cu legile care au stat la baza creării înseși a UE?
Consiliul propune reducerea poverii în materie de reglementare. Sunt incluse aici legi al căror arhitect este Europa de zeci de ani, precum Directiva privind timpul de lucru și cea referitoare la prelungirea concediului de maternitate plătit?
Piețele descentralizate și mai puțin sufocate, nu măsurile punitive de reglementare, sunt esențiale pentru bunăstarea economică.
Andreas Mölzer
(DE) Doamnă președintă, după cum știm, la reuniunea Consiliului European au fost discutate trei chestiuni explozive cu privire la care deciziile UE s-au caracterizat, după părerea mea, prin incorigibilitate și incapacitatea de a percepe realitatea.
Pe de o parte, pachetul de salvare de 700 de miliarde de euro se va epuiza în curând și există riscul să ruineze contribuabilii neți ai UE. În loc să recunoască eșecul mecanismului de stabilitate în interesul unei gestionări eficiente a crizei, UE nu a făcut decât să multiplice riscurile pentru toată lumea.
Pe de altă parte, este discutabil dacă o opoziție alcătuită din foști miniștri ai lui Gaddafi este interesată cu adevărat de democrație. Sunt foarte deranjat de faptul că comandantul militar al rebelilor libieni a fost identificat drept un agent aflat de mult timp în slujba CIA.
În cele din urmă, testele de rezistență ale centralelor nucleare, care urmează să se desfășoare pe bază de voluntariat, fără consecințe, sunt o dovadă în plus a cât de departe de realitate a devenit Bruxelles-ul. Totuși, Comisia chiar a greșit când a reactivat un regulament vechi de douăzeci de ani fără a ajusta limitele pentru alimentele radioactive.
Alain Lamassoure
(FR) Doamnă președintă, dle președinte al Consiliului European, dle președinte al Comisiei, rezultatul Consiliului European în ceea ce privește uniunea economică și monetară este impresionant. Felicitări! Trebuie să înțelegem totuși că acest lucru duce la o problemă nouă și formidabilă, și anume acceptarea politică a deciziilor luate astfel, la două niveluri.
Primul nivel este cel dintre statele membre însele. De când a început procesul referitor la acest Pact euro plus, acesta s-a bazat doar pe consens interguvernamental, la inițiativa celor mai mari state membre. Acest lucru este în regulă dacă se întâmplă o singură dată. Totuși, dacă în decursul mai multor ani consecutivi, continuăm să urmăm aceeași cale politică, există riscul să intensificăm tensiunile naționale. Cancelarul german a fost deja huiduit pe străzile din Atena și Dublin. Această procedură interguvernamentală trebuie așadar să fie transformată treptat într-o procedură cu adevărat europeană, una nu numai pentru UE, ci pentru Europa în ansamblul său. Aceasta este impulsul amendamentelor adoptate de Parlament, și ar trebui să le mulțumim și să-i felicităm pe domnul Juncker și pe dvs., dle Van Rompuy, pentru că le-ați adoptat.
Al doilea nivel este acceptarea în ochiul publicului din fiecare stat membru. Cum s-ar simți partidele de opoziție din țările dvs. dacă ar trebui să respecte direcții politice cu privire la care nu au fost consultate niciodată? Să analizăm ceea ce s-a întâmplat ieri la alegerile din Irlanda. Să analizăm dezbaterea electorală din Portugalia de astăzi. Singura modalitate în care aceste recomandări pot dobândi legitimitate politică este să se asigure că parlamentele naționale sunt implicate de la început în procesul semestrului european, și totuși concluziile Consiliului menționează aceste parlamente doar în trecere, în aceeași categorie cu partenerii regionali, sociali și cu ONG-urile. Sunt în joc mult mai multe lucruri. Deciziile luate înseamnă că acum trebuie să explorăm o nouă dimensiune a democrației europene.
(Aplauze)
Udo Bullmann
(DE) Doamnă președintă, Consiliul și Comisia propun pe bună dreptate ca bugetele publice din Europa să fie consolidate. Totuși, dacă analizăm felul în care merg lucrurile și felul în care vor continua să meargă pe viitor, atunci este evident că sunt afectați oameni care nu trebuie. Se închid școli, profesorii își pierd locurile de muncă, cercetătorii se trezesc pe stradă și investițiile publice sunt reduse sau lăsate să stagneze.
Aș dori să-i întreb pe domnii Van Rompuy și Barroso: aceasta este intenția dvs.? Veți spune cu siguranță că nu vă doriți asta și că se vor face reduceri în alte domenii. Atunci întrebarea mea este: unde se vor opera reducerile? Întrebarea mea cheie este următoarea: dacă credeți că reducerile ar trebui făcute în altă parte, atunci de ce proiectul pe care îl propuneți pentru luarea deciziei în pachetul de șase propuneri legislative pentru guvernanța economică nu face nicio distincție între dacă o țară achiziționează tancuri sau arme de război sau investește într-o economie națională suferindă sau dacă face o investiție în viitor? Sau poate dacă investește într-un sistem modern de alimentare cu energie și în educarea și formarea copiilor săi? Romano Prodi a afirmat cândva, după cum se știe, că aceste proiecte sunt stupide. Spusele sale continuă să fie adevărate întrucât nu se poate face nicio distincție între investițiile bune și investițiile proaste. Singura noastră alegere este să îmbunătățim aceste proiecte întrucât Europa nu poate fi guvernată în mod înțelept dacă nu putem face astfel de distincții.
Ultima mea întrebare este: unde se vor găsi veniturile care ne vor ajuta să ieșim din criză? La urma urmei, nu putem pur și simplu să ne eschivăm în fața acestei probleme. Dle Barroso, așteptăm propunerea dvs. privind taxa pe tranzacțiile financiare în Europa, pe care acest Parlament a susținut-o cu o majoritate vastă. Dați Europei o șansă și nu mai pierdeți timp cu cuvinte pioase.
Wolf Klinz
(DE) Doamnă președintă, dle Barroso, dle Van Rompuy, cine vă ascultă cu atenție are impresia că totul este în regulă: zona euro este sigură, avem un nou Pact de stabilitate și de creștere, avem un MES și avem un Pact euro plus.
Aș afirma foarte clar: "Deși am auzit mesajul, nu sunt sigur că îl cred.” Nu ar trebui să pierdem din vedere punctul de plecare al tuturor acestor deliberări și măsuri, și anume datoria cu care au fugit unele state membre din zona euro, pierderea competitivității, denaturările economice și, drept consecință, un deficit de cont curent tot mai mare care trebuie finanțat.
Este deja evident că multe state membre nu vor putea întruni condițiile noului Pact de stabilitate și de creștere, chiar dacă ar da dovadă de cea mai mare bunăvoință din lume. MES nu va ajuta la depășirea denaturărilor economice, întrucât nimeni nu a luat în serios ideea potrivit căreia un stat membru al zonei euro ar putea să devină insolvent și întrucât perspectiva ajutoarelor financiare din partea MES vor duce la o relaxare și mai mare.
Așa-numitele reglementări stringente se vor dovedi relativ relaxate în practică. Necesitatea rezoluțiilor unanime duce la negocieri dure care erau ceva obișnuit în trecut. În cele din urmă, pactul pentru euro este mult prea lipsit de angajament pentru a determina țările sărace să pună în aplicare reforme economice extinse reale.
În general, mă tem așadar că nu vom reuși să eliminăm cauza principală a problemei. Vom avea o facilitate descoperită permanent, ai cărei parametri de credit vor trebui majorați la intervale periodice. Aceasta se va transforma într-o groapă fără fund și cetățenii din statele care vor trebui să plătească costurile se vor trezi păcăliți din nou. În consecință, încrederea publică în Europa va scădea și mai mult.
Derk Jan Eppink
(NL) Doamnă președintă, am o întrebare personală pentru dl Van Rompuy. Războiul din Libia continuă. Am văzut că existau relații călduroase între liderul libian și liderii europeni, care se comportau ca cei mai buni prieteni pe terenul de joacă.
Data trecută am arătat tuturor niște fotografii în care apăreați inclusiv dvs., dle Van Rompuy. Consider că sunteți un bărbat integru, un bărbat corect, chiar și în politică. Sunteți consecvent. Din acest motiv am renunțat la fotografii. Sute de persoane au fost ucise la Lockerbie, multe dintre acestea de origine europeană, și apoi îi vedem pe liderii europeni întâlnindu-se cu acest asasin. Așadar, când v-am văzut acolo m-am simțit dezamăgit. Poate tocmai deoarece aveți această funcție, între prim-miniștri și președinți și alți indivizi aleși. Doresc să vă sfătuiesc totuși să rămâneți cu picioarele pe pământ.
Europa trebuie să fie de partea libertății. Esența acestui proiect este libertatea, aspect pe care dvs. și dl Barroso, care era, de asemenea, foarte prietenos cu dl Gaddafi, l-ați neglijat, făcându-mă să mă simt dezamăgit.
Gunnar Hökmark
Doamnă președintă, până acum ne-am ocupat de această criză, însă acum trebuie să ne ocupăm de problemele fundamentale care au cauzat criza - și anume deficitele mari și finanțele publice slabe.
Din acest motiv reforma Pactului de stabilitate și de creștere este de o importanță majoră, nu doar pentru a atinge obiectivele și țintele, ci și pentru a conferi credibilitate economiilor din Europa. Trebuie, de asemenea, să tratăm problemele lipsei de competitivitate și a creșterii economice. Aceasta este sarcina principală de care trebuie să ne ocupăm pentru a combate sărăcia și a crea locuri de muncă, precum și pentru a asigura prosperitate.
Desigur, statele membre au în acest sens responsabilitatea fundamentală de a restructura bugete, acordând prioritate asigurărilor sociale și investițiilor în creștere, concomitent cu reducerea deficitelor. Acestea trebuie să reformeze piețele, inclusiv piața muncii și alte oportunități pentru întreprinderile mici și mijlocii.
Acestea - și multe altele - sunt măsurile pe care trebuie să le ia statele membre, însă propun să evidențiem și măsurile pe care ar trebui să le ia Uniunea Europeană în ansamblul său. Pentru a restructura bugetul Uniunii Europene trebuie să avem același nivel de pregătire pe care îl solicităm statelor membre, asigurându-ne că acordăm prioritate creșterii și investițiilor, cercetării și științei și piețelor deschise.
Trebuie, de asemenea, să ne asigurăm că reformăm piața europeană. Șaptezeci de procente din economia europeană sunt în sectorul serviciilor, însă Directiva privind serviciile este destul de limitată în această perspectivă. Viitorul economiei europene se află în sectorul serviciilor și în economia bazată pe cunoaștere. Comisiei i se solicită ferm să înainteze propuneri care să facă piața internă aplicabilă întregii economii bazate pe cunoaștere. Acesta este aspectul cheie pentru a transforma Europa în principala economie bazată pe cunoaștere din lume.
Pervenche Berès
(FR) Doamnă președintă, dle Van Rompuy, dle Barroso, ca urmare a acestei crize, care este cea mai potentă armă a Uniunii Europene în ceea ce privește concurența globală? Ați definit-o chiar domniile voastre: Strategia UE 2020.
Totuși, când analizez măsurile dvs. în materie de guvernanță economică, am impresia că există o contradicție totală. Într-adevăr, dacă analizăm Pactul de stabilitate și guvernanța economică, vedem o trecere de la o strategie de coordonare la o strategie de supraveghere, ceea ce duce la transformarea consensului de la Washington în consensul de la Bruxelles. Când vorbiți despre reforme structurale, vorbiți despre reduceri salariale și despre creșterea vârstei de pensionare.
Voi vorbi despre adevăratele reforme structurale de care avem nevoie. Avem nevoie de investiții publice în primul rând în educație. Știați că în timpul întregii perioade a Strategiei de la Lisabona, jumătate dintre statele membre au redus bugetul alocat educației? Le-ați penalizat pentru că au făcut acest lucru? Știți că Uniunea Europeană nu va pune niciodată în aplicare Strategia 2020 dacă nu ne vom uni investițiile pentru viitor, dacă, atunci când veți evalua cheltuielile publice ale statelor membre, singura cheltuială pe care o veți trata diferit când veți lua în calcul calitatea va fi când statele membre vor introduce reforme ale pensiilor finanțate din capital, în timp ce le veți ignora pe cele care sunt înclinate să facă eforturi în ceea ce privește educația?
Când privesc situația din Irlanda de astăzi, nu pot să nu observ un lucru. Zi după zi hotărâți să salvați bănci; între timp, irlandezii se scufundă. Aceasta nu este Uniunea Europeană pe care o dorim. Aș dori mai degrabă să "salvăm” poporul irlandez decât băncile din Irlanda. În plus, pentru a salva băncile, ați inventat "teste de rezistență”. Acum am impresia că de fiecare dată când ne confruntăm cu o problemă introducem teste de rezistență. Acestea sunt noile discuții fără roade. Există un test de rezistență pentru energie nucleară, un test de rezistență pentru bănci; s-ar putea să existe chiar un test de rezistență pentru Comisie într-o bună zi. Poate că vom sugera acest lucru. Personal aș prefera totuși ca Comisia să ia inițiativă și să fie acolo unde ar trebui să fie.
Când privesc avizele Băncii Centrale Europene de astăzi, am sentimentul că aceasta este mai preocupată de chestiuni care nu sunt incluse în mandatul său, respectiv nivelurile salariilor, decât de viabilitatea sistemului nostru bancar și de eficiența noastră în a face investițiile publice de care avem nevoie. Acest Parlament a prezentat propuneri privind impozitarea tranzacțiilor financiare și a euroobligațiunilor, însă refuzați să le luați în calcul.
Dle Van Rompuy, dle Barroso, este timpul să ascultați propunerile care vin din partea acestui Parlament, să vă asigurați că strategia pe care ați adoptat-o chiar dvs. are succes.
Lena Ek
(SV) Doamnă președintă, la recenta sa reuniune, Consiliul a dezbătut, de asemenea, chestiunea siguranței centralelor nucleare și a reactoarelor europene. Acesta este un subiect care face acum obiectul negocierilor din Parlament. Vom avea o rezoluție care va fi supusă votului joi.
Consider că majoritatea cetățenilor europeni au crezut probabil că testele de rezistență au făcut de fapt parte din măsurile de siguranță în ceea ce privește siguranța nucleară timp de secole. Nu este adevărat. Propunerea care a fost adoptată de Consiliu în concluziile sale este mult prea slabă. Trebuie să testăm nu doar tehnologia și geografia, ci și cultura siguranței și riscurile multiple. Trebuie să ne asigurăm că există deschidere și transparență. Este absolut inacceptabil ca guvernele și autoritățile naționale să se verifice de unele singure în acest domeniu. Trebuie să existe în mod evident controale independente, faptele trebuie făcute publice și transparența deplină trebuie să prevaleze sub controlul Comisiei. Acesta este singurul mod în care putem să facem această tehnologie credibilă pentru viitor. Trebuie, de asemenea, să renegociem structura instituțională care este la fel de veche ca Uniunea Europeană. Aceasta trebuie actualizată. Trebuie să avem standarde europene de siguranță în cadrul sistemului și, în cele din urmă, trebuie să ne asigurăm că Consiliul vine, la rândul său, cu propuneri în ceea ce privește eficiența energetică, surse de energie alternativă și un calendar pentru acestea.
Vicky Ford
Doamnă președintă, cea mai importantă concluzie de la reuniunea Consiliului nu a avut un titlu atrăgător. A afirmat că piața unică are un rol cheie de jucat pentru a obține creștere.
Însă sunt toate acestea doar vorbe? În ceea ce privește guvernanța economică, văd deja colegi care doresc să relaxeze Pactul de stabilitate, și nu suntem mai buni nici când vine vorba despre sprijinirea întreprinderilor.
Deputații se îmbulzesc pentru a se înscrie în campanii pentru cicliști și bunăstarea cailor, însă când vine vorba despre a face campanii pentru reducerea birocrației pentru întreprinderile mici, doar o treime dintre noi s-a înscris și a existat o singură semnătură din partea partidului laburist britanic. Comisia promite să deblocheze capitalul de risc, ceea ce este lăudabil, însă aproape ridicol, având în vedere că a petrecut tot anul trecut încercând să-l scoată cu totul în afara legislației privind piața.
Este timpul să ne respectăm promisiunile. Nouă șefi de stat au semnat o scrisoare privind măsuri concrete pentru afaceri, comerț, inovație și investiții. Ne solicită să alegem creșterea. Eu una o fac cu siguranță.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Doamnă președintă, Consiliul European a adoptat o serie de măsuri care vizează guvernanța economică, raționalizarea bugetară, competitivitatea și așa mai departe și trebuie să spun că toate sunt corecte.
Cele 16 puncte ale Consiliului European se datorează în mare parte activității președintelui Van Rompuy și a președintelui Barroso, pe care doresc în primul rând să-i felicit deoarece prețuiesc sincer - unii dintre noi prețuiesc sincer - ceea ce ați făcut în calitate de lideri ai acestor instituții.
Totuși, problema nu este doar că ne confruntăm cu o criză financiară, ci că ne confruntăm și cu o criză de încredere și cu o criză politică în Europa și în națiunile europene. Problema nu ține doar de evaluarea conținutului economic și tehnic actual al Consiliului European. În timp ce la Consiliul European se desfășoară ședințe, au loc alegeri europene, naționale și regionale și toate acestea ne confirmă temerile. Se adoptă poziții extreme. Unele dintre aceste poziții se refugiază în prezent sub forma naționalismului. Așadar, trebuie să fiți foarte conștienți de faptul că problema noastră nu este doar să facem față crizei, ci să facem față consecințelor politice și sociale ale acestei crize.
Aceasta nu este doar o perioadă în care se produce, după cum a spus pe bună dreptate un coleg deputat, o criză nord-sud în Uniunea Europeană. Sunt timpuri noi și o caracteristică specială a timpurilor noi este că crizele se acumulează și se răspândesc și nu sunt soluționate. Apar pe neașteptate, atât în interiorul, cât și în afara UE. În plus, aceste timpuri noi necesită în fond modalități noi de gândire atât la nivel individual, cât și la nivel instituțional, și aceasta este provocarea politică majoră cu care ne confruntăm.
Orice schimbare în modul propriu de gândire începe cu persoana însăși. În primul rând, dacă această persoană este un deputat în acest Parlament, el sau ea trebuie să spună cum trebuie să se schimbe Parlamentul pentru a face față acestor timpuri noi. Acest lucru este valabil și pentru membrii Comisiei și ai Consiliului; fiecare dintre noi trebuie să fie capabil să facă față acestei chestiuni.
Totuși, în orice caz, este important să nu ne abatem de la drum întrucât ne aflăm pe direcția corectă.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Doamnă președintă, dle președinte în exercițiu al Consiliului, dle comisar, stimați colegi, aceasta este prima criză care afectează zona euro și când s-a produs criza ne-am dat seama că Uniunea Europeană nu dispune de mijloacele pentru a o combate.
Acestea au fost erori de proiectare, precum lipsa de planificare în ceea ce privește asistența financiară acordată țărilor din zona euro, ineficiența în îndeplinirea angajamentelor în domeniile finanțelor publice și al competitivității și creșterea dezechilibrelor macroeconomice și a divergenței în zona euro.
Am văzut cum măsurile luate pentru a avea o voce europeană în domeniile politicii externe și al securității nu au fost sprijinite în domeniul economic, în ciuda imperativelor globalizării. Potențialul nostru economic nu a putut să fie transformat în conducere economică la nivel mondial și dezechilibrul dintre pilonul monedei unice și pilonii economici interguvernamentali a devenit și mai evident.
Dacă dorim să furnizăm un răspuns adecvat, trebuie să facem progrese în materie de integrare. Nu există nicio modalitate națională de a ieși din criză, cu excepția cazului în care unele persoane se cred într-un alt secol. Din aceste motive, Consiliul European a luat măsuri importante, spectaculoase chiar, în direcția corectă la 24 și 25 martie. Punerea în aplicare a semestrului european, adoptarea mecanismului permanent de stabilitate, împreună cu angajamentele asumate în fața Parlamentului, printre care pachetul legislativ, care va trebui echilibrat de Parlament, sunt toate măsuri în direcția corectă. Pactul euro plus reprezintă fără îndoială un pas înainte, însă mai sunt multe de făcut. Criza nu a trecut, există 23 de milioane de șomeri și continuă să fie nori semnificativi la orizont și provocări majore de înfruntat.
Din acest motiv avem nevoie de un pact tridimensional cu cetățenii din Europa întrucât politicile de austeritate sunt limitate și trebuie să promovăm o politică de creștere și ocupare a forței de muncă prin investiții pentru a redefini modelul nostru economic și a îndeplini obiectivele Strategiei Europa 2020.
O politică de sustenabilitate fiscală și socială necesită un cadru european atât în domeniul datoriei suverane, cât și în ceea ce privește recapitalizarea organelor financiare, și avem nevoie de un pact european veritabil pentru a introduce îmbunătățirea productivității, însoțită de standarde sociale, progrese fiscale și actualizarea stării de bunăstare.
Ivo Strejček
- (CS) Doamnă președintă, ceea ce s-a întâmplat la reuniunea Consiliului European din 24 și 25 martie 2011 și conținutul textului care a fost adoptat se pot constitui într-o poveste privind promovarea unității fiscale pe ușa din spate. Crearea monedei unice euro și perioada de existență a acestei monede cuprind o istorie de ignoranță a legilor economice, norme încălcate, minciuni cu privire la amploarea deficitelor finanțelor publice și înșelăciuni în datele statistice naționale. Pactul de stabilitate și de creștere a fost adoptat ca ultima șansă de a lupta împotriva celor care au încălcat legea și sunt notorii pentru asta și este încălcat de toată lumea de ani întregi. Mă întreb cum s-ar putea ca situația să fie alta în cazul Pactului euro plus, dată fiind natura diferită a economiilor naționale, nivelurile diferite de inflație și nivelurile diferite de șomaj? Consider că armonizarea propusă a aspectelor care stau la baza impozitului pe profit este extrem de nepotrivită.
Paulo Rangel
(PT) Doamnă președintă, dle președinte al Consiliului, dle președinte al Comisiei, în primul rând aș dori în mod firesc să vă felicit pentru rezultatele reuniunii Consiliului din 24 și 25 martie, îndeosebi pentru consolidarea semestrului european, însă, mai presus de toate, pentru instituționalizarea Mecanismului european de stabilitate și pentru Pactul euro plus, care au rezultat în urma summitului privind zona euro din 11 martie.
Consider că acestea sunt rezultate foarte pozitive pentru Europa și este păcat că acest proces nu a fost finalizat pe deplin la 24 și 25 martie. Cred că, dacă am fi dat acest semnal, dacă statele membre ar fi dat acest semnal în Consiliu, finalizând acest pachet de reformă a fondurilor în întregime, astăzi am fi într-o poziție mai puternică pentru a face față următoarelor 34 de luni, și am fi atenuat parțial efectele crizei cu care se confruntă în prezent țara mea natală, Portugalia, despre care trebuie să spun, de asemenea, câteva lucruri. Mă refer la faptul că Partidul Social Democrat (PSD) din Portugalia, care este integrat pe deplin în Grupul Partidului Popular European (Creștin-Democrat) este complet dispus să îndeplinească toate cerințele și obligațiile care rezultă din a face parte din Europa. Procedăm astfel chiar și acum, când există dificultăți în ceea ce privește finanțările pe termen scurt. În contrast cu ceea ce a făcut guvernul Partidului Socialist (PS) din Portugalia, PSD își demonstrează disponibilitatea totală de a oferi Europei garanțiile necesare în contextul acestei crize. Așadar, fără a aduce politica internă în Parlamentul European, aș dori să semnalez angajamentul PSD față de programul strict la care va trebui să adere țara mea după alegerile din 5 iunie, precum și garantarea deplină a acestuia.
Edit Herczog
(HU) Doamnă președintă, domnule președinte al Comisiei, domnule președinte al Consiliului European, acordul la care s-a ajuns la summitul european a fost primul succes politic major al Președinției ungare actuale. Este în primul rând un succes conservator. Punerea sa în aplicare depinde de unitate. Din acest motiv, faptul că patru țări cu guverne conservatoare nu au acceptat Pactul euro plus este regretabil și necesită explicații. Este un comportament regretabil și renegat să recomandăm altora un lucru pe care noi, în calitate de Președinție, nu-l considerăm acceptabil pentru noi înșine. Cine nu se implică pierde. O țară care nu-și propune un progres bazat pe cunoaștere și pe competitivitate, ci pe salarii ieftine și pe câștigarea concurenței fiscale va fi adăpostul pentru săraci al Uniunii Europene chiar și pe termen lung. Deoarece am menționat concurența fiscală, domnule președinte al Comisiei, domnule președinte al Consiliului, cum explicați faptul că Consiliul nu a discutat chestiunea paradisurilor fiscale? Considerați că aceasta nu este o problemă pentru cetățenii europeni? Vă înșelați! Așteptăm mult mai multe progrese din partea Consiliului și a Comisiei.
Permiteți-mi să abordez catastrofa naturală din Japonia și catastrofa industrială care a rezultat. Există 12 000 de decese, 17 000 de persoane dispărute, sute de mii de persoane au rămas fără casă și milioane fără loc de muncă. Uniunea Europeană, care consideră solidaritatea un activ, trebuie să ajute. Catastrofa a zguduit piața mondială a energiei și a materiilor prime. Va hotărî mediul politic și economic vreme îndelungată. Este imperativ să îmbunătățim siguranța nucleară a lumii. Este imperativ să concepem norme care să facă acest lucru posibil. Este imperativ să încurajăm investițiile în cercetare și dezvoltare și să consolidăm diversificarea politicii energetice europene. Aceste obiective, domnule președinte al Comisiei și domnule președinte al Comisiei, au fost deja formulate în cadrul obiectivelor 2020. Este sarcina Consiliului și a Comisiei să construiască drumul care să ne conducă aici și să genereze resursele pentru acest scenariu. Vă dorim succes în această misiune.
Anni Podimata
(EL) Doamnă președintă, fără a dori să subestimez importanța deciziilor recente luate de Consiliul European, calitatea definitorie a deciziilor europene din ultimul an a fost "prea puțin, prea târziu”. Această situație nu este rezultatul faptului că nu s-au făcut pași importanți înainte; este rezultatul faptului că nu putem să utilizăm trecutul și ceea ce am făcut în trecut pentru a stabiliza și consolida zona euro ca punct de referință în prezent; punctul nostru de referință trebuie să fie cât de eficienți suntem în combaterea crizei. Din păcate totuși, nu suntem eficienți în ceea ce privește piețele - este suficient să priviți cum a crescut costul împrumuturilor în ultimele câteva zile pentru țările din regiune, îndeosebi Portugalia - și nu suntem eficienți sau convingători, din păcate, când vine vorba despre publicul european, care are tot mai mult impresia că Europa face parte din problemă, nu din soluție.
În două rezoluții recente, Parlamentul European și personaje proeminente din întregul spectru politic au evidențiat că, dacă dorim un răspuns eficient și global la criză, trebuie să ne gândim serios la posibilitatea unui sistem pentru emiterea de euroobligațiuni. În același timp, majoritatea din Consiliul European ne spune că acest lucru nu se poate întâmpla deoarece ar crea un pericol moral pentru țările sănătoase din punct de vedere fiscal în vreme de criză. Citând pericolul moral pentru a face campanie împotriva euroobligațiunilor, acestea creează un pericol moral pe cheltuiala țărilor cu dificultăți financiare, propunând oficial și fără ezitare perspectiva unui faliment controlat și implicarea cetățenilor în împărtășirea costurilor, perpetuând astfel criza prin menținerea costurilor de creditare la un nivel nejustificat de ridicat.
Dacă ne dorim cu adevărat să implicăm cetățenii și să existe o împărțire mai corectă a costurilor, atunci ar trebui să examinăm cu seriozitate chestiunea unei taxe pe tranzacțiile financiare cu titlu prioritar astfel încât o parte dintre venituri să poată fi folosită pentru finanțarea mecanismului permanent.
Andrey Kovatchev
(BG) Doamnă președintă, domnule Barroso, domnule Van Rompuy, criza cu care ne confruntăm în prezent confirmă necesitatea vizionarilor în Europa, nu numai în rândul factorilor de decizie, ci și în rândul cetățenilor obișnuiți.
Este trist, însă adevărat. Am irosit mult timp și am pierdut oportunități numeroase în decursul anilor de creștere. Crearea monedei unice a fost fără îndoială un succes. Totuși, arată ca o casă frumoasă cu un acoperiș deteriorat. Ne-am mutat când era uscat, însă acum a venit ploaia și cade asupra zonei euro sub forma unui nivel ridicat al deficitelor și al creditelor, cu bonitate scăzută.
Pactul euro plus și deciziile luate de Consiliu marchează un pas în direcția corectă. Semestrul economic este o măsură care va oferi economiilor și bugetelor noastre un nivel mai ridicat de coordonare și rezistență în timpul crizelor financiare.
Sunt încântat de acest pact și decizia ca 60 de țări din afara zonei euro, printre care țara mea natală, Bulgaria, să adere la acest Pact pentru a putea participa în mod activ la procesele decizionale în ceea ce privește politicile economice, dând Europei posibilitatea de a se distanța de standarde și principii diferite, este una corectă.
Sunt sigur că politicile economice europene vor trebui să se bazeze, mai devreme sau mai târziu, mai degrabă pe o metodă comunitară decât pe una interguvernamentală, așa cum se întâmplă în prezent. Într-adevăr, poate că ziua când se va desfășura o nouă conferință interguvernamentală sau chiar o convenție în materie de guvernanță economică și politică în Europa nu este departe.
Salut concluzia Consiliului privind chestiunile referitoare la Libia. Uniunea Europeană trebuie să fie angajată în mod activ atunci când este vorba despre instituirea unei democrații după sfârșitul conflictului și trebuie să ajute poporul libanez să creeze un stat constituțional și o societate civilă. În acest mod se va trimite totodată în mod evident un semnal celorlalte țări din regiune potrivit căruia Europa sprijină cerințele legitime ale cetățenilor.
Europa trebuie, de asemenea, să tragă învățăminte din criza din Libia și din întreaga lume arabă. Ce altceva putem să facem pentru vecinii noștri apropiați din sud? Putem să folosim experiența noastră din Parteneriatul estic în regiunea mediteraneană?
În cele din urmă, domnilor Van Rompuy și Barroso, Europa are nevoie de forțe operative de reacție rapidă care să efectueze misiuni sub steagul Uniunii Europene. Creșterea capacităților și integrarea în materie de securitate și apărare sunt necesare pentru a îndeplini acest obiectiv, desigur, fără a copia sau înlocui NATO.
Frédéric Daerden
(FR) Doamnă președintă, domnule Van Rompuy, există un singur lucru în concluziile dvs. asupra căruia suntem cu toții de acord în mod evident: guvernanța riguroasă. Nimeni nu poate fi împotriva acesteia. Totuși, rigoarea nu ar trebui să însemne deficit zero sau austeritate, ci mai degrabă cheltuieli inteligente.
Competitivitatea necesară a Uniunii ar trebui îmbunătățită, acest lucru este de la sine înțeles, însă reducerile salariale și reducerile cheltuielilor sociale nu ar trebui să fie singura variabilă ajustabilă. Competitivitatea se câștigă prin investiții în calificări, cercetare, excelență și infrastructură majoră.
Toată lumea din această sală este de acord cu faptul că Uniunea și zona euro se află într-un moment de răscruce. Trebuie să alegem între, pe de o parte, un model prin care ne întoarcem împotriva noastră, în care fiecare țară își compară competitivitatea cu statul membru învecinat, își analizează rating-ul pe piețele financiare și cea mai mică contribuție pe care o poate aduce la bugetul european și, pe de altă parte, un model bazat pe solidaritate - singurul model acceptabil - în care standardele sociale sunt ridicate, îndeosebi prin susținerea poziției de dialog social și a sindicatelor, cu cerințe sociale minime pe întregul teritoriu al Europei și mecanisme de indexare salarială care sunt protejate, și în care solidaritatea dintre generații este garantată de un sistem de pensii care oferă suficiente lucruri pentru a trăi în demnitate, după cum a afirmat Parlamentul recent.
Statele membre ar trebui să nu fie afectate de presiunile piețelor financiare datorită unei Bănci Centrale Europene cu un rol consolidat, și ar trebui să avem agenții de rating reglementate mai bine, un model bazat pe solidaritate care să garanteze coeziune socială și teritorială veritabilă în Europa, îndeosebi prin creșterea bugetului european, cu o reformă fundamentală a propriilor sale resurse și cu introducerea, în cele din urmă, a taxei pe tranzacțiile financiare.
Concluziile dvs. se bazează pe o ideologie distinctă care afirmă că datoria și deficitul sunt responsabile pentru recesiune, în timp ce adevărata cauză este iresponsabilitatea actorilor financiari. Fără o schimbare a prismei ideologice din interiorul Consiliului nu vom ieși din recesiune și nici nu vom reda încrederea cetățenilor. Există un deficit democratic evident astăzi, iar dacă Consiliul și Comisia vor continua să facă propuneri care nu iau în considerare opinia Parlamentului, concetățenii noștri vor respinge proiectul și mai categoric.
Marianne Thyssen
(NL) Doamnă președintă, anul trecut s-a muncit foarte mult și au fost puse în mișcare mai multe reforme pentru a garanta faptul că Uniunea Europeană va putea rămâne și pe viitor o societate în care se muncește și se trăiește bine și corect. Am așadar plăcerea de a susține ceea ce au afirmat colegii mei deputați când au lăudat Președinția Consiliului European.
Pornind de la tot ceea ce au afirmat deja alți deputați, există trei chestiuni despre care doresc să vorbesc. Prima dintre acestea se referă la costurile forței de muncă, acestea fiind unul dintre factorii implicați în politica privind concurența. În timpul crizei financiare i-am auzit adesea atât pe președintele Comisiei, cât și pe președintele Comisiei Europene discutând în termeni laudativi despre factorii de stabilizare automată. În locul unor minime și maxime bruște, aceștia ar asigura o economie mai stabilă, cu mai puține pierderi de locuri de muncă, care se potrivește perfect cu economia de piață socială care ne dorim a fi. Totuși, unii oameni se tem acum că accentul prea mare pe factorul costurilor forței de muncă în Pactul euro plus ar putea să limiteze semnificativ marja de operare a acestor factori de stabilizare automată. Întrebarea mea, domnule Van Rompuy, este care este părerea dvs. în această privință?
Am o a doua rezervă în ceea ce privește factorul costurilor forței de muncă. Aud neîncetat din partea sindicatelor că, în domeniul reglementării salariilor, autonomia statelor membre și a partenerilor lor sociali este afectată și că ne îndreptăm poate spre o încălcare flagrantă a regulamentului privind competențele prevăzut în tratat. Întrebarea mea cu privire la această chestiune este dacă pășim într-adevăr pe terenuri riscante sau este această teamă nefondată? Aș dori, de asemenea, să ascult analiza dvs., domnule Van Rompuy, întrucât dacă această teamă dublă este nefondată trebuie neapărat să o eliminăm.
În cele din urmă, am o întrebare despre cadrul comun pentru calcularea bazei de impozitare pentru societăți. În concluziile summitului din primăvară am citit o singură propoziție - doar una - în această privință, și nici măcar aceasta nu cuprindea niciun fel de angajament din partea Consiliului European în legătură cu această chestiune. Trebuie așadar să trag concluzia că nu există nicio posibilitate de consens pentru introducerea acestui cadru comun pentru calcularea bazei de impozitare pentru societăți și că, atunci când este vorba despre intensificarea cooperării în această privință, nu avem decât vise? Vă mulțumesc anticipat pentru răspunsuri.
Kriton Arsenis
(EL)Doamnă președintă, dna Podimata a acoperit chestiunea financiară în locul meu. Voi discuta despre un alt subiect foarte important: energia nucleară. Ce ne-a învățat Japonia? Două lucruri: în primul rând, că nimeni nu poate fi niciodată suficient de bine pregătit pentru catastrofe naturale sau combinații de catastrofe naturale și, în al doilea rând, că energia nucleară nu este niciodată pe deplin sigură.
Ce facem noi? Acuzăm Japonia de neglijență. Afirmăm că nu energia nucleară a fost nesigură, ci Japonia. Afirmăm că ne vom continua inspecțiile la centralele nucleare pentru a vedea care sunt sigure și care nu și apoi le vom extinde. Aceasta înseamnă că nu am învățat nimic de la Japonia. Nu suntem la fel de pregătiți ca Japonia pentru catastrofe; abia dacă avem o politică de protecție civilă pentru probleme transfrontaliere precum un accident nuclear.
Astăzi trebuie să încetăm să solicităm construirea de noi centrale nucleare. Trebuie să investim nu în dezvoltarea energiei nucleare, ci în dezvoltarea eficienței surselor fotovoltaice și a altor surse de energie regenerabilă. Impactul energiei nucleare este transfrontalier și Uniunea Europeană este responsabilă pentru aceasta, motiv pentru care, domnilor Barroso și Van Rompuy, vom avea o responsabilitate majoră dacă nu vom reuși să luăm măsurile de precauție necesare împotriva unui alt accident.
Jacek Saryusz-Wolski
Doamnă președintă, aș dori să abordez trei chestiuni. În primul rând, cred că reuniunea summitului Consiliului a avut rezultate foarte importante și pozitive, având în vedere dificultatea situației și a contextului. Salut formula cu un Pact euro plus incluziv deschis celor care nu sunt încă membri ai zonei euro, după cum a afirmat președintele Van Rompuy.
În același timp, creăm o plasă de siguranță pentru Mecanismul european de stabilitate. Acest aspect trebuie avut în vedere atât în ambele mecanisme din Pactul euro plus, care reprezintă un angajament cu titlu obligatoriu de respectare a anumitor norme de comportament din politica macroeconomică și macrofinanciară, precum și în MES. Plasa de siguranță ar trebui să fie deschisă pentru ca atât convergența, cât și solidaritatea, reprezentată de MES, să poată fi incluzive, și nu exclusive.
A doua remarcă vizează politica de vecinătate. Se pare că ne concepem din nou politica de vecinătate. Stimulul vine din sud, însă este important pentru politica noastră de vecinătate în ansamblul său. Sper că va avea - dacă am citit documentele întocmite de dna Ashton și de dl Füle - o orientare mult mai socială, mult mai generoasă față de aceste societăți și mai exigentă față de autorități și guverne. Ar trebui să ne distanțăm de interesele economice înguste și să bazăm această politică pe o abordare centrată pe drepturile omului și pe democrație, trecând de la politica de status quo la cea de tranziție. Însă atunci când vom crea această nouă paradigmă aceasta ar trebui să se aplice și Orientului. Ar trebui să ne bazăm mai mult pe drepturile omului și pe democrație și să ne orientăm mai mult spre societate și mai puțin spre autoritate decât o facem în prezent.
A treia remarcă se referă la UE-NATO. În Libia avem o nouă experiență a cooperării dintre UE și NATO, care este o relație pe care nu o înțelegem încă în întregime. Avem, de asemenea, o experiență veche în Afganistan, care nu este întotdeauna bună. În același timp, această relație este importantă. Ce-ar fi să ne propunem să avem succes de data aceasta?
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Doamnă președintă, stimați colegi, cred că trebuie să tragem o linie de demarcație clară între trecut și viitor. În ceea ce privește trecutul, aș spune că trebuie să se găsească o soluție separată pentru cazurile speciale ale Greciei și Irlandei. Cred că trebuie să permitem ca aceste pierderi să fie eliminate cu ajutorul unui plan structurat astfel încât societățile să se poată pune din nou pe picioare. Nu este corect să continuăm să pedepsim contribuabilii din aceste țări pentru greșeli care au fost făcute de fapt de sectorul privat, și anume de bănci. În ceea ce privește viitorul, trebuie să avem grijă de ceea ce este la urma urmei obiectivul Europei. Acest obiectiv constă în a asigura creștere stabilă. Totuși, pentru a asigura creștere stabilă, mijloacele necesare, și acest aspect este discutat, de asemenea, în Consiliu, constă în asigurarea unor niveluri scăzute ale datoriei publice.
Ce vor asigura datoriile publice mici sau puține? Vor asigura încrederea piețelor financiare în aceste țări, care va asigura la rândul său rate scăzute ale dobânzii astfel încât întreprinderile din aceste țări să se redreseze și să se dezvolte. Când întreprinderile se dezvoltă, urmează investițiile. Odată cu investițiile vor apărea locurile de muncă, care sunt esențiale pentru noi în Europa. În plus, acest proces, și anume reducerea cheltuielilor publice, astfel încât nivelul datoriilor să fie scăzut, nu exclude investițiile.
Mai mulți deputați au menționat faptul că investițiile sunt esențiale, că nu putem, așa cum spun ei, "să evităm” această criză, că trebuie să investim. Pot să citez concret exemplul țării mele natale, Letonia, care, pe lângă faptul că a luat măsuri semnificative pentru a face economii în ultimii doi ani, anul acesta, în 2011, a alocat o treime din bugetul public investițiilor în sectorul public. Este așadar posibil. Trebuie să urmăm această cale pe viitor pentru a nu mai ajunge acolo unde ne aflăm astăzi. Vă mulțumesc pentru atenția acordată.
Marian-Jean Marinescu
Consiliul European a făcut un pas semnificativ înspre crearea mecanismului european de stabilitate prin adoptarea Deciziei de modificare a Tratatului privind funcționarea Uniunii.
Viitorul mecanism va asigura un răspuns stabil și coerent în eventualitatea unor situații de destabilizare a zonei euro. Este foarte bine să existe un astfel de mecanism. Este preferabil însă să nu se ajungă în astfel de situații, ceea ce înseamnă să se aplice cu consecvență și disciplină prevederile guvernanței economice. Toate statele membre trebuie să contribuie la stabilitate, fie că fac parte, sau încă nu fac parte din zona euro. De aceea, crearea Pactului euro plus, la care au aderat și state din afara zonei euro, printre care și România, este un lucru extrem de pozitiv.
Implementarea Semestrului european va asigura coordonarea politicii economice europene prin ameliorarea competitivității, reducerea birocrației, promovarea educației și stimularea forței de muncă. Acest priorități însă trebuie transpuse foarte rapid în măsuri concrete la nivel național.
Succesul noilor reforme structurale europene este strâns legat de întărirea pieței unice. Uniunea are nevoie de o strategie care să contribuie la crearea de locuri de muncă și care să acopere deficiențele de pe piața forței de muncă din Uniune.
Este salutară intenția Comisiei de a prezenta Actul privind piața unică, care ar trebui adoptat până la sfârșitul anului 2012. Regret însă că, printre măsurile prioritare, care să dea un nou impuls pieței unice și competitivității, nu este menționată nevoia de liberă circulație a tuturor lucrătorilor europeni, punându-se accent doar pe libera circulație a serviciilor.
Simon Busuttil
(MT) Doamnă președintă, persoanele care fug de războiul din Libia vin acum în Europa, în special în Lampedusa și Malta. În țara mea, oamenii au două motive de îngrijorare.
În primul rând, nu știu câți oameni vor mai veni. Aceasta este o teamă care nu poate fi risipită deoarece nu știm câți oameni vor mai trece frontiera. În al doilea rând, oamenii sunt foarte îngrijorați din cauza incertitudinii cu privire la disponibilitatea Europei de a sări în ajutor de data aceasta. Aceasta este o teamă pe care putem și ar trebui să o risipim deoarece există deja un mecanism de solidaritate în legislația noastră, în Directiva nr. 55 din 2001. Ar trebui să-l folosim.
Comisia pare să dea două motive pentru care nu folosește acest mecanism. În primul rând, faptul că nu există o majoritate în Consiliul de Miniștri. Îl îndemn pe președintele Barroso să nu citeze acest aspect drept motiv. Comisia ar trebui să dea dovadă de spirit politic de conducere și să ia inițiativa politică pentru a înainta o propunere de activare a acestui mecanism.
Comisia afirmă, de asemenea, că deocamdată cifrele nu sunt suficient de mari. În orice caz, ar trebui să fim atenți. Numărul poate fi mic în raport cu Europa ca întreg, însă foarte mare pentru o singură țară de la care se așteaptă să-i găzduiască pe toți de una singură.
Prin urmare, apelez direct la președintele Barroso pentru a activa mecanismul de solidaritate și la președintele Van Rompuy pentru a spune Consiliului de Miniștri să dea dovadă de solidaritate concretă.
Tunne Kelam
Doamnă președintă, rezultatele Consiliului European ar putea fi considerate satisfăcătoare din punct de vedere politic și instituțional, însă mesajul dezbaterii de astăzi este că criza nu a luat sfârșit. Președintele Barroso a precizat că situația economică rămâne dificilă și nesigură, dl Verhofstadt a confirmat că umplem găurile, însă criza nu a fost soluționată, și președintele Van Rompuy a afirmat că problemele persistă.
Acesta este rezultatul greșelilor din trecut și al lipsei unor instrumente corespunzătoare. Trebuie să tragem concluzii cu privire la modul în care s-au produs aceste greșeli din trecut și în care au apărut povara datoriilor și deficitele uluitoare. Ce nu a mers în politicile statelor membre și ale instituțiilor UE? Fără o analiză și concluzii temeinice, care ar trebui să devină un angajament pentru toate părțile implicate, nu putem să evităm să repetăm aceleași greșeli. Chestiunea esențială rămâne sporirea competitivității. Sper că noul Act privind piața unică al Comisiei va fi cu adevărat ambițios. Cel puțin piața unică digitală a reușit să devină una dintre prioritățile UE.
Și, nu în ultimul rând, săptămâna aceasta va fi confirmat noul guvern estonian. La alegerile recente, electoratul estonian a dat dovadă de tendințe anti-europene, reinvestind guvernul existent cu o majoritate sporită în ciuda reducerilor bugetare din bugetul...
(Președinta l-a întrerupt pe vorbitor)
Mairead McGuinness
Doamnă președintă, există multe aspecte de apreciat în concluziile Consiliului când privim spre viitor - poate că lucrurile stau altfel când este vorba despre prezent și trecut.
M-au interesat comentariile făcute de Catherine Day, un funcționar principal al Comisiei, în Irlanda săptămâna trecută când a afirmat că Irlanda și-a pierdut strălucirea. Sper că nu s-a referit la fiecare dintre noi individual și sper că, având în vedere rezultatele testelor de rezistență și măsurile foarte ferme ale noului guvern, Irlanda își va recăpăta strălucirea. Și eu sper ca cetățenii noștri, care sunt foarte deprimați și deziluzionați de sentimentul că poartă o povară foarte grea pentru restul Uniunii Europene, să-și recapete strălucirea.
Aș solicita celor care își flutură degetele cu mânie din cauza comportamentului incorect al țărilor și cetățenilor individuali să-și amintească că au fost și alții care au participat la petrecere - mă refer la băncile europene, care au încercat să profite de pe urma boomului care a existat nu numai în Irlanda, ci pretutindeni.
Totuși, există o rază de speranță în mass-media dimineața aceasta. Văd că giganții financiari globali ne sprijină economia în ajunul testelor de rezistență, și sper că își dau seama că Irlanda a reparat o problemă pentru restul Europei și că vor da dovadă de mult necesara solidaritate în ceea ce privește ratele dobânzilor.
Jörg Leichtfried
(DE) Doamnă președintă, domnule Barroso, domnule Van Rompuy, aș dori să vă adresez câteva întrebări. Este bine că s-a ajuns la un acord. Este bine că economia europeană și moneda europeană vor fi acum protejate mai bine. Însă este protecția suficientă de una singură? Nu este necesar să mergem mai departe? Nu este necesar să stimulăm o creștere, astfel încât să putem păstra ceea ce protejăm? Cred că se fac prea puține și se urmează strategia greșită.
De ce investește Uniunea Europeană în exportul castraveților, al bananelor și al vitelor mai degrabă decât în universități, institute de învățământ și școli? Acesta este un aspect de care trebuie să ținem cont. Dacă afirmați că nu dispunem de bani pentru toate acestea, atunci poate că este nevoie de o reorganizare. Ar trebui să analizăm dacă avem nevoie de noi surse de venit, caz în care nu trebuie să privim mai departe de cei care au profitat întotdeauna de această situație de nedescris.
Domnule Barroso, care este motivul real pentru care Comisia se opune unei taxe pe tranzacțiile financiare? Vă rog să răspundeți la această întrebare pentru mine. Trebuie să hotărâți odată pentru totdeauna dacă sunteți de partea industriei financiare sau a cetățenilor noștri.
Jean-Pierre Audy
(FR) Doamnă președintă, domnule Van Rompuy, domnule Barroso, aș dori să mulțumesc președinților grupurilor politice pentru că au anulat reuniunea Conferinței președinților pentru ca această dezbatere să se poată desfășura în ședință plenară, în conformitate cu articolul 15.
În ceea ce privește mecanismul de stabilitate, aș dori să dezvolt afirmațiile domnului Lamassoure aducând în discuție chestiunea controlului politic și, mai exact, chestiunea reglementării acestui mecanism, și să aflu cine va acorda descărcare financiară acestui instrument financiar.
Îmi voi încheia discursul prin a întreba dacă nu a sosit momentul ca Comisia să ne prezinte un raport general cu privire la sprijinul public acordat pentru creditarea instituțiilor, și în special la toate fluxurile financiare și la datoria suverană.
În cele din urmă, sugerez să avem în vedere posibilitatea de a crea o agenție publică europeană de rating pentru a aborda problemele majore pe care le avem cu agențiile private, întrucât a acorda rating unei țări diferă foarte mult de a acorda rating unei societăți private.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Doamnă președintă, la începutul discursului său, dl Van Rompuy a evidențiat faptul că în decursul a 49 de zile au avut loc trei reuniuni decizionale ale Consiliului European și un summit. Cu alte cuvinte, ceea ce a fost în trecut un eveniment care se desfășura o dată la trei sau șase luni a devenit acum modalitatea obișnuită de guvernare a Uniunii pentru a furniza un răspuns imediat provocărilor imediate.
Totuși, dincolo de aceste provocări imediate se întind orizonturile viitoare ale Uniunii, și orizonturile Uniunii depind de abilitatea noastră de a concura. Ce resurse avem, în prezent, pentru a genera cunoaștere? Avem câteva universități de talie mondială, consacrăm un procent mai mic din venituri cercetării și dezvoltării decât țările emergente și dezvoltate și, totodată, întreprinderile noastre joacă un rol foarte neînsemnat în cercetare.
Trebuie să dobândim o dimensiune europeană cu coordonare între universitățile europene și cu planuri de învățământ care să genereze excelență și cooperare.
Graham Watson
Doamnă președintă, președinții Consiliului și Comisiei au vorbit despre Pactul euro plus și despre piața unică. Am o întrebare despre fiecare.
Sunt domniile lor de acord cu afirmația președintelui Băncii Centrale Europene potrivit căreia va fi nevoie de un mecanism european de stabilitate mai mare? Dacă nu sunt de acord, se datorează acest lucru pur și simplu faptului că adevărații profesioniști nu admit decât rar în public ceea ce știu că este adevărat în particular?
Singurul participant la piața unică care pune în aplicare 100 % normele este Norvegia. Întrucât adevăratul test de rezistență pentru această criză cu care ne confruntăm nu va fi al vreunei bănci sau instalații nucleare, ci al solidarității statelor membre ale Uniunii Europene, consideră președinții Comisiei și Consiliului că există șanse considerabile să avem un nivel mai ridicat de solidaritate decât în trecut?
Jaroslav Paška
- (SK) Doamnă președintă, unul dintre subiectele negociate la Consiliul Uniunii Europene a fost definirea noului mecanism de criză pentru zona euro. Chiar dacă șefii de guvern prezenți au ajuns la un acord privind crearea unei euroobligațiuni fixe, se pare că vor trebui să poarte discuții suplimentare cu experții din țările lor natale în legătură cu forma finală a acesteia. Când prim-ministrul slovac, dna Radičová, s-a întors acasă de la Bruxelles, a constatat că îi lipsește sprijinul suficient în parlamentul național pentru poziția pe care o adoptase în cadrul negocierilor de la Consiliu.
Fără o finalizare adecvată și precisă a mecanismului de reglementare a falimentului țărilor insolvente, activat în cadrul zonei euro, mecanismul permanent propus va deveni în schimb un instrument permanent pentru îndatorarea europeană. Acesta este motivul pentru care niciun parlament național responsabil nu-l poate accepta în această formă. V-aș ruga așadar, domnule președinte al Consiliului Uniunii Europeni, să țineți cont într-o măsură mai mare de opiniile experte avizate în propunerile politice.
Andrew Henry William Brons
Doamnă președintă, punctul 5 din raportul reuniunii stipulează că se vor prezenta măsuri politice în vederea corectării dezechilibrelor macroeconomice dăunătoare și persistente, precum și în vederea ameliorării competitivității, însă în introducere se vorbește despre promovarea comerțului cu țări terțe.
Importurile din țări terțe, în special așa-numitele economii emergente, sunt cauza principală și unică a dezechilibrelor comerciale și a inabilității de a concura. Ar fi imposibil ca economiile dezvoltate să concureze cu importurile de produse fabricate în aceste țări fără a reduce salariile la nivelurile acestora.
Într-adevăr, se sugerează acest lucru în secțiunea de la pagina 16, referitoare la promovarea competitivității. Aceasta spune că "se vor face evaluări pe baza evoluțiilor salariilor și productivității și a necesităților noastre de ajustare în materie de competitivitate”. Ce înseamnă oare această frază?
Poate însemna un singur lucru. Salariile trebuie ajustate în sensul unei reduceri a acestora pentru ca bunurile să devină competitive cu cele din economiile emergente. În timp ce principii precum comerțul liber sunt sacre, se pare că la interesele economice ale lucrătorilor europeni se poate renunța.
Seán Kelly
Doamnă președintă, nu-mi place să fiu sub protecția sau obligat față de nimeni și nici poporului irlandez - o rasă independentă - nu-i place acest lucru. Din acest motiv recentul bail-out UE-FMI a afectat tare poporul irlandez. Totuși, nu împărtășesc opinia potrivit căreia Europa este de vină pentru acest lucru. Această situație a fost provocată în mare parte de băncile înregistrate în Irlanda, de organele de reglementare și de guvern, nu de poporul irlandez - însă poporul irlandez este acum obligat să plătească prețul și povara este prea mare.
Din acest motiv aș solicita două lucruri: în primul rând, reducerea ratei dobânzii, și aș dori să le mulțumesc comisarului Rehn și președintelui Barroso pentru că susțin această măsură. În al doilea rând, consider că deținătorii de obligațiuni ar trebui să plătească un preț - dacă nu vor fi tunși, merită cel puțin să fie bărbieriți. Cetățenii nu primesc investiții garantate fără dobânzi, și acest lucru ar trebui să fie valabil și pentru deținătorii de obligațiuni. Dacă se vor lua aceste două măsuri, atunci poate că am reuși să facem progrese.
Marc Tarabella
(FR) Doamnă președintă, domnule Van Rompuy, domnule Barroso, stimați colegi, concluziile Consiliului cu privire la politica economică și Pactul euro plus deschid o adevărată cutie a Pandorei pentru Europa, din care vor ieși doar probleme, iar cetățenii europeni vor trebui să facă față acestor probleme. Punerea la îndoială a bunăstării sociale și a indexării salariilor, corelarea productivității cu salariile, scăderea puterii de cumpărare și creșterea vârstei de pensionare sunt doar câteva exemple ale crizei de austeritate care ne așteaptă. Sunt îngrozit să văd că Consiliul nu a tras în mod evident învățăminte de pe urma acestei crize.
Desigur, avem nevoie de o politică bazată pe responsabilitate bugetară și rigoare, nimeni nu contestă acest lucru, însă nu ar trebui să insistăm ca cetățenii să depună toate eforturile întrucât ei sunt singura noastră șansă de a ieși învingători din această criză. Uitați mult prea repede sectorul financiar și bancar, care ar trebui să contribuie, de asemenea, la aceste eforturi esențiale și, mai presus de toate, ar trebui să adopte un comportament mai responsabil.
Când vom vedea în cele din urmă o taxă pe tranzacțiile financiare? Într-o perioadă când 16 milioane de europeni au rămas fără locuri de muncă, prețurile cresc și șocurile speculative zguduie continentul, Consiliul pune povara sacrificiului pe forța de muncă și lucrători, în loc să o pună pe capital, și acest lucru este inacceptabil.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Doamnă președintă, președintele Van Rompuy a evaluat Pactul euro plus ca fiind o nouă etapă a coordonării economice viitoare, și aceasta este într-adevăr o perioadă absolut nouă în domeniul coordonării macroeconomice. Prim-ministrul Viktor Orbán, președintele în exercițiu al Consiliului Uniunii Europene, a avut o opinie asemănătoare, descriindu-l ca pe un pilon al viitorului sistem economic european. În același timp, este regretabil că numele Ungariei nu s-a aflat printre țările menționate de președintele Van Rompuy întrucât, din păcate, Ungaria nu a aderat la Pactul euro plus. Foarte mulți cetățeni și economiști ungari nu înțeleg motivul pentru care guvernul ungar a luat această decizie, întrucât Ungaria este o țară mică cu o economie deschisă, iar argumentul potrivit căruia acest Pact ar fi obstrucționat concurența fiscală nu este întemeiat, căci este vorba doar despre armonizarea bazei de impozitare pentru societăți. Este păcat că Ungaria nu a profitat de această ocazie.
Franz Obermayr
(DE) Doamnă președintă, UE este un maestru al amânărilor. Timp de decade, Gaddafi a fost tratat ca un partener serios, timp de decade pericolele energiei nucleare au fost ascunse sub preș și acum pompăm bani într-o plasă de siguranță care, după cum se vede, nu funcționează. De ce nu pot înțelege oamenii că criza euro nu poate fi soluționată cu această plasă de siguranță? Întâi Grecia și apoi Portugalia au fost retrogradate de agențiile americane de rating și pachetul de salvare vine acum doar în ajutorul băncilor și al speculatorilor care mizează pe state membre falimentare din zona euro.
Din acest motiv este timpul să punem capăt plasei de siguranță și să tragem linie sub planurile pentru euroobligațiuni. Dacă statele falimentare vor rămâne în zona euro, acest lucru va marca începutul sfârșitului zonei euro. Din acest motiv ar fi mai bine să folosim miliardele alocate pachetelor de salvare pentru a oferi refugiaților din Africa de Nord proiecte locale sustenabile sau pentru a asigura independență veritabilă față de energia nucleară. Acestea ar fi cu siguranță investiții mai bune decât risipirea banilor în cazinourile care sunt agențiile de rating internaționale.
Ana Gomes
(PT) Doamnă președintă, cei care împing Portugalia spre acest așa-zis ajutor nu vor de fapt să ajute, ci doresc mai degrabă să facă bani de pe urma prăbușirii noastre și a zonei euro. Aceasta deoarece în această Europă, în care solidaritatea, coeziunea și metoda comunitară au devenit cuvinte goale, acest așa-zis ajutor este menit doar să plătească băncile care ne-au împins în acest vârtej al datoriilor care ne înghite în prezent, totul pe cheltuiala cetățenilor, în contextul măsurilor neoliberale ale Pactului euro plus, al lipsei investițiilor în vederea relansării creșterii și a ocupării forței de muncă, a euroobligațiunilor și a taxei pe tranzacțiile financiare și în contextul lipsei unor măsuri pentru combaterea dezechilibrelor macroeconomice care distrug zona euro.
În această Europă în care există bănci care sunt prea mari pentru a eșua, însă statele și popoarele sunt lăsate să se scufunde, faptul că Comisia și Consiliul au renunțat să ia măsuri împotriva paradisurilor fiscale nu poate fi decât rezultatul orbirii sau al intereselor personale. Vom putea să curățăm, să reglementăm și să supraveghem sistemul financiar în timp ce le permitem găurilor negre care contribuie la corupție, fraude fiscale și evaziune și la criminalitate organizată să rămână de neatins?
Monika Flašíková Beňová
- (SK) Doamnă președintă, în primul rând aș dori să atrag atenția asupra temei incorecte a concluziilor de la reuniunea Consiliului, care se referă la faptul că avem creștere economică și trebuie totodată să facem economii. Obsesia față de consolidarea financiară într-o perioadă de criză se poate dovedi fatală pentru noi. Prioritatea noastră fără echivoc ar trebui să fie restabilirea ocupării forței de muncă și a creșterii economice durabile.
Stimați colegi, cetățenii sunt cei care poartă povara principală a acestei crize. Pe de altă parte, aceștia pierd locuri de muncă și sunt loviți puternic de reducerile operate de guverne și, pe deasupra, sunt amenințați de faptul că banii necesari pentru consolidarea euroobligațiunilor vor proveni exclusiv din impozitele plătite de ei. Jucătorii din sectorul financiar ar trebui să fie cei care își asumă rolul principal în consolidarea euroobligațiunilor.
Doamnă președintă, domnule președinte al Comisiei, Uniunea Europeană are nevoie acum de coordonarea politicilor economice și sociale în vederea stimulării ocupării forței de muncă și a ieșirii din criză. Avem nevoie, de asemenea, de un consens clar în ceea ce privește protejarea zonei euro la care să participe și sectorul financiar privat.
Angelika Werthmann
(DE) Doamnă președintă, revizuirea Tratatului a dus la înființarea MES. Rog din nou pe toată lumea să respecte criteriile relevante. La urma urmei, punerea unui alt stat membru și a cetățenilor săi în bătaia puștii este un gest iresponsabil în contextul crizei structurale predominante continue. MES are sens doar dacă toate statele își vor respecta obligațiile bugetare și vor fi de acord să pună în aplicare măsuri de eficientizare a costurilor.
Criza din Japonia ne-a demonstrat cât de "sigură” poate fi energia nucleară. Natura este o forță mai puternică decât cele pe care le poate exploata omul. În lumina evenimentului de la Cernobîl, putem doar să sperăm că testele de rezistență vor fi abordate cu mai multă prudență decât limitele impuse săptămâna trecută. Este timpul să punem capăt energiei nucleare. Așadar, să ne concentrăm în cele din urmă pe energiile regenerabile. De exemplu, proiectul de cabluri electrice submarine NorGer ar putea înlocui 60 de centrale nucleare.
Zigmantas Balčytis
(LT) Doamnă președintă, salut faptul că Consiliul European a reușit să ajungă la un acord cu privire la anumite chestiuni care sunt extrem de importante pentru Europa. Aș dori să scot în evidență semestrul european și importanța sa ca una dintre priorități. Cred că ar trebui să se acorde prioritate redresării bugetelor statelor membre credibile și dreptății sociale și sustenabilității fiscale, ceea ce ar crea condițiile pentru stabilitate și pentru ca economiile statelor membre să se redreseze într-un ritm mai accelerat. Este foarte important să se depună eforturi de consolidare în vederea completării reformelor structurale, în special în ceea ce privește punerea în aplicare în Uniunea Europeană a priorităților stabilite prin Strategia Europa 2020. Un rol extrem de important ar trebui să îl aibă și Comisia, care ar trebui să monitorizeze acțiunile statelor membre cu foarte multă responsabilitate și să urmărească punerea în aplicare a măsurilor concrete în conformitate cu programele naționale de stabilitate și convergență. În plus, persistă un nivel considerabil de îngrijorare în ceea ce privește atitudinea Băncii Centrale Europene, a Consiliului și a Comisiei Europene față de situația cu care se confruntă băncile comerciale, precum și față de acțiunile agențiilor de rating străine.
José Manuel Barroso
Doamnă președintă, stimați deputați, în ceea ce privește evaluarea ultimului Consiliu European, consider că analiza pe care am prezentat-o a fost destul de echilibrată și rezonabilă.
Sunt de părere că este bine să recunoaștem că am înregistrat progrese importante cu privire la structură. Dacă facem o comparație între ceea ce avem acum și ceea ce nu aveam înainte, este cu siguranță un pas important înainte. A avut loc, de exemplu, crearea unui mecanism permanent de stabilitate care nici măcar nu era prevăzut în Tratat. În plus, acest Parlament a sprijinit, cu o majoritate covârșitoare, o reformă limitată a Tratatului în vederea creării unui nou instrument, un instrument care nici măcar nu exista înainte.
Propun așadar să fim onești din punct de vedere intelectual în evaluarea noastră. Cred că s-au înregistrat progrese substanțiale în ceea ce privește reacția la criză, lecțiile învățate referitoare la neajunsurile cu care ne-am confruntat în trecut, la nivel de instrumente sau de politici. Totuși, am afirmat totodată, foarte clar chiar, că s-ar putea ca măsurile luate să nu fie de ajuns. Una este să avem structura, arhitectura, și alta să dispunem de politicile care urmează să fie aplicate. Într-adevăr, testul real va fi să vedem de acum înainte ceea ce vor putea livra guvernele și instituțiile noastre în materie de fond. Fondul este mai important decât instrumentele.
V-am spus totodată, într-un mod foarte transparent, cred, că atunci când vorbim despre ambiție, Comisia ar fi preferat să facă mai mult în unele domenii. Am evidențiat, de exemplu, faptul că ne-am fi dorit mai multă flexibilitate pentru mecanismul permanent de stabilitate. Din păcate, nu s-a putut ajunge la un consens cu privire la acest nivel mai ridicat de ambiție. Acestea fiind spuse, cred că ar fi o greșeală să respingem succesele pe care le-am obținut.
Rămânând la ambiție, aș dori să subliniez acest aspect important întrucât unii au sugerat că Comisia ar trebui să depună alte propuneri. Comisia a propus practic tot ceea ce ați spus. La 9 mai 2010, Comisia - eu însumi și dl comisar Rehn - a înaintat o propunere referitoare la o abordare în întregime comunitară a mecanismului de stabilitate.
Am propus, de exemplu, punerea în comun a gestionării datoriilor, ceea ce în engleză poartă denumirea de joint and several guarantees. Aceasta a fost respinsă de statele membre. Nu de dvs., însă obținerea aprobării statelor membre este esențială, domnule Verhofstadt. Am prezentat un text la summitul cu privire la zona euro. A fost respins de o mare majoritate a statelor membre. Aceasta este realitatea.
Cât despre chestiunea concretă a unanimității sau a regulii majorității pentru mecanismul permanent de stabilitate, eu însumi am propus aceste măsuri; Am insistat de altfel în prezența președintelui Consiliului European și a anumitor șefi de stat sau de guvern ca aceștia să accepte o regulă a majorității calificate. Propunerea a fost refuzată!
Așadar, putem să insistăm în continuare, însă clauzele trebuie să fie clare și trebuie să știți exact cui să adresați solicitările dvs. Comisia a făcut propuneri ambițioase în ceea ce privește, de exemplu, testele de rezistență; Comisia Europeană și Banca Centrală Europeană sunt cele care au propus teste credibile și transparente pentru Banca Europeană.
În ceea ce privește euroobligațiunile, Comisia vorbește despre euroobligațiuni de cel puțin 30 de ani, cred. Această inițiativă a fost respinsă de unele dintre statele noastre membre. Eu însumi am propus în această sală - și vă pot spune că voi face același lucru pentru perspectiva financiară - că am putea acum să avem cel puțin project bonds pentru finanțarea investițiilor la nivelul proiectului nostru de buget european. Vom vedea la momentul respectiv cine se va prezenta pentru a sprijini această abordare în favoarea investițiilor europene. Și poate că atunci unii dintre dvs. vor putea să ne convingă cu propriile lor partide europene să sprijinim această abordare mai ambițioasă în materie de perspective financiare. Aceasta poate fi o oportunitate pentru ca noi să colaborăm și mai mult. Iată ceea ce am avut de spus în ceea ce privește ambiția la nivel european.
(Aplauze)
Chiar și în ceea ce privește chestiunea socială, despre care aș dori să vă vorbesc, Comisia a luptat mult pentru ca în Strategia 2020 accentul să cadă în principal pe aspectele sociale, precum și pe educație. Însă nu a fost ușor. Unele guverne afirmau că, în conformitate cu principiul subsidiarității, nu este în sarcina Europei sau a Uniunii Europene să ia măsuri directe privind aspectele sociale și educația.
Să încercăm acum, în cadrul Strategiei 2020 - unde s-a putut totuși ajunge la un consens pentru a include, de exemplu, lupta împotriva sărăciei și a excluziunii sociale - să dezvoltăm această politică, și, de asemenea, să încurajăm investițiile, îndeosebi în educație și inovare.
Totuși, în această privință, permiteți-mi să vă spun un lucru cu care s-ar putea să nu fiți la curent. Comisia a sugerat în urmă cu ceva timp - în urmă cu doi ani, cred - să se acorde ajutoare alimentare de urgență pentru unii europeni întrucât în prezent există și în Europa persoane care nu au suficientă hrană. Recent, împreună cu Joseph Daul, președintele Grupului Partidului Popular European (Creștin-Democrat), am vizitat banca alimentară împotriva foametei din Rinul de Jos. Există probleme în materie de sărăcie în Europa. Ei bine, știați că două guverne au adus Comisia în fața Curții de Justiție deoarece Comisia a implementat un mecanism de ajutor pentru oamenii cei mai săraci din Europa? Aceasta este situația. -
Să fim foarte clari. Comisia este în favoarea unei Europe mai ambițioase în materie de guvernanță; este în favoarea creșterii corecte și a unui nivel mai mare de dreptate socială la nivel european. Totuși, în același timp, avem nevoie de sprijinul Parlamentului și al statelor membre. Și trebuie să luptăm pentru acest lucru. Așadar, după părerea mea, a critica Comisia ar însemna de fapt să alegem ținta greșită, întrucât aceasta a fost în prim planul luptei pentru o Europă mai socială, mai corectă, mai echitabilă și pentru o guvernanță mult mai serioasă.
În același timp, să fim absolut clari și în ceea ce privește acest aspect. Nu cred că ajutăm Europa când spunem că problema actuală este problema Europei, ca și cum răspunderea nu ar aparține anumitor guverne care și-au lăsat datoriile să atingă niveluri nesustenabile sau băncile să aibă o creștere care să depășească de câteva ori produsul lor intern brut. Guvernele sunt, de asemenea, parțial responsabile. Această responsabilitate este esențială. Din acest motiv trebuie acum să găsim soluții bazate pe solidaritate și să acționăm responsabil. De aceea sunt mândru, de exemplu, de faptul că Comisia și cu mine am susținut propunerea de reducere a ratelor dobânzii plătite de Grecia, și procedăm la fel și în cazul Irlandei. Credem că așa este corect, nu numai pentru a evita să impunem costuri extrem de mari concetățenilor noștri greci și irlandezi, ci și pentru a ne asigura că datoriile sunt sustenabile. În consecință, în acest spirit de solidaritate și responsabilitate putem găsi răspunsuri comune care ne vor permite, de asemenea, sper, să evităm o problemă la care au făcut aluzie unii dintre dvs. și care mă îngrijorează, și anume problema unei anumite diviziuni în Europa, îndeosebi o diviziune între nord și sud, între centru și periferie. Consider că Europa pe care dorim să o construim este o Europă a solidarității, nu o Europă de rangurile unu și doi, ci o Europă cu care să se poată identifica toți europenii.
președinte al Comisiei. - În ceea ce privește taxa pe tranzacțiile financiare, am apărat deja, prin vorbe și fapte, taxa pe tranzacțiile financiare în cadrul G20 în numele Uniunii Europene. Aceasta a fost respinsă de un număr imens dintre partenerii noștri G20.
Chestiunea pe care o discutăm este dacă, la nivel european, putem - sau ar trebui - să avem o taxă pe tranzacțiile financiare sau nu. Să fim sinceri, din nou. Mai multe state membre i se opun categoric. Nu vor fi de acord. Ceea ce am afirmat la ultimul Consiliu European a fost că Comisia efectuează în prezent studiul de impact al diferitelor opțiuni pentru sectorul financiar și va veni în curând cu propuneri. Faptul că Comisia a comunicat acest anunț Consiliului European a fost foarte important întrucât există, cel puțin în concluziile Consiliului European, un angajament de a analiza propunerile pe care le va înainta Comisia cu privire la impozitarea financiară. Cred că, în materie de justiție, este important ca sectorul financiar - și într-o mare măsură cel puțin o parte din comportamentul din sectorul financiar a stat la baza acestei crize - să contribuie, de asemenea, la răspunsul la această criză. Cred că acest lucru este esențial din punctul de vedere al corectitudinii. Aceasta este poziția mea și, fără nicio urmă de îndoială, poziția Comisiei. Voi veni cu propuneri referitoare la această chestiune.
Acest lucru este valabil și pentru CCCTB. Există o oarecare opoziție în unele zone din Consiliu, însă Comisia a înaintat o propunere și vom lupta pentru aceasta, întrucât credem că CCCTB este importantă pentru finalizarea pieței unice. Aceasta este tocmai abordarea pe care o susținem.
Discutăm despre proces și instrumente de foarte mult timp. Acum este timpul să punem procesul și instrumentele în slujba fondului. Procesul și instrumentele sunt importante, însă sunt în slujba fondului și nu îl pot înlocui. Provocarea căreia trebuie să-i facem față este redresarea noastră economică. Adevărul este că, pentru a putea investi, avem nevoie de încredere. Încrederea depinde de capacitatea noastră de a moderniza, inova și de a deveni mai sustenabili și mai competitivi. Să nu facem o confuzie între cauză și efect. Vom atrage investiții dacă vom pune în aplicare Europa 2020 repede și ferm și dacă ne vom urmări obiectivele unei Europe sustenabile și competitive în spiritul solidarității și, de asemenea, în solidaritate cu toate statele membre, printre care și Portugalia.
președinte al Comisiei. - (FR) Domnule Schulz, știți foarte bine că, în calitatea mea de președinte al Comisiei, nu pot să intervin în politica internă a Portugaliei. Dacă într-o zi veți înceta să fiți președintele Grupului Alianței Progresiste a Socialiștilor și Democraților din Parlamentul European și veți avea alte îndatoriri, sunt sigur că vă veți achita de aceste noi îndatoriri într-un mod complet independent și că nu vă veți amesteca în chestiunile interne ale grupului dvs.
Totuși, în același timp, trebuie să vă spun că criza politică din Portugalia nu a simplificat lucrurile, întrucât Portugalia se afla deja într-o situație destul de dificilă. În ciuda acestui fapt, noi, instituțiile europene, trebuie, de asemenea, să respectăm democrația națională și deciziile parlamentelor naționale și sperăm acum că Portugalia va găsi cea mai bună modalitate de a ieși din această situație.
În orice caz, Comisia este alături de Portugalia pentru a o ajuta să găsească cele mai bune soluții, în conformitate, desigur, cu angajamentele pe care le-a făcut și cu anumite responsabilități pe care le are față de partenerii săi europeni. Consider că doar în spiritul acestei solidarități și responsabilități active vom putea să combatem această criză.
Este adevărat că au existat viziuni destul de pesimiste astăzi în această sală. În plus, în calitate de reprezentanți aleși ai europenilor, reflectați sentimentul dominant din Europa. Deși este absolut firesc să fim îngrijorați, consider că ar trebui să avem curajul politic și inspirația de a da dovadă de încredere în proiectul nostru european deoarece nu cred că vom reuși să redăm încrederea în Europa adoptând o atitudine pesimistă. Comisia este pregătită să continue să lucreze cu entuziasm cu dvs., cu Consiliul European, cu Consiliul, cu toate instituțiile sale, pentru o Europă mai puternică, mai sustenabilă, mai corectă și mai competitivă.
(Aplauze)
Herman Van Rompuy
Doamnă președintă, stimați deputați, sunt încântat să am onoarea de a mă adresa unei săli atât de pline astăzi, cea mai plină de când am devenit președintele Consiliului,
(Aplauze)
însă am impresia că nu ați venit aici doar pentru a mă asculta pe mine.
În primul rând, aș dori să mulțumesc tuturor pentru comentariile atât pozitive, cât și negative. Am fost cu atât mai uimit cu cât în cadrul Consiliului European trebuie să avem unanimitate și încercăm să avem unanimitate între toți colegii dvs., din toate partidele dvs., prim-miniștri și șefi de stat. Avem socialiști, creștin-democrați, conservatori, liberali, cu toții aparținând familiilor dvs. politice, și încercăm de fiecare dată ca aceștia să ajungă la un acord.
Cineva a afirmat mai devreme că în această sală eu sunt idealistul, făuritorul de vise. Nu cred că acesta este rolul meu, însă ceea ce încerc să fac, pe cât posibil - și președintele Comisiei poate confirma acest lucru - este să mă comport astfel încât, de cele mai multe ori, să ajungem la o convergență între propunerile Comisiei și rezultatul Consiliului European. Permiteți-mi să menționez exemplul grupului operativ, unde propunerile Comisiei au reprezentat baza pentru grupul operativ privind guvernanța economică și unde rezultatul este foarte apropiat de propunerile Comisiei. Și voi încerca, vom încerca împreună cu Parlamentul să îmbunătățim aceste propuneri în continuare. Rolul meu este așadar de a căuta un consens, însă unul care să se bazeze cât mai mult posibil pe comunitate, și consider că am reușit să fac aceste lucru în unele domenii esențiale.
Mă voi referi acum la Pactul euro plus - știți, micul document care a servit drept punct de plecare pentru discuțiile noastre și documentul final al Pactului euro plus - mulți dintre dvs., până și cei care aparțin grupurilor politice sceptice, au afirmat că țara lor ar trebui să adere la Pactul euro plus. Probabil deoarece acesta nu este, la urma urmei, atât de rău. Am reușit să ajungem la un compromis între obiective ambițioase, astfel încât economiile să rămână competitive și finanțele publice să rămână sustenabile, și punerea în aplicare la nivel național întrucât, în majoritatea cazurilor, deciziile pe care trebuie să le luăm sunt de ordin național.
A doua observație este întrucâtva de natură metodologică. Multe critici aduse Europei sunt justificate în ceea ce privește fondul, însă nu sunt de competența Tratatului. De exemplu, întreaga politică nucleară, mixul energetic, intră sub incidența jurisdicției naționale și nu putem să facem nimic pentru a schimba acest lucru. Până și siguranța și securitatea instalațiilor nucleare intră, în cea mai mare parte, sub incidența jurisdicției naționale. Există competențe comunitare, competențe europene, și, în concluziile Consiliului European, am încercat să le promovăm cât mai mult posibil. Nu cred că Comisia a mai avut vreodată un rol atât de important în securitatea nucleară precum cel pe care îl are începând cu Consiliul European din urmă cu câteva zile. Totuși, trebuie să continuăm să lucrăm în cadrul Tratatului.
S-a vorbit despre salarii minime în unele țări, însă aceasta este o competență națională. S-a vorbit despre inegalități, nesiguranța locului de muncă, nedreptate; totuși, de cele mai multe ori, acestea sunt măsuri care fac parte din cadrul național. Cu toate acestea, aș dori să adaug că multe măsuri care trebuie luate acum cu privire la competitivitate și finanțe publice sunt măsuri pe care ar fi trebuit să le ia de fapt guvernele naționale, chiar și fără presiuni europene. Europa exercită acum presiuni suplimentare întrucât există, cel puțin pentru 17 state, o monedă comunitară care trebuie apărată. Totuși, în majoritatea țărilor, măsurile necesare trebuie luate în interesul propriu al țărilor respective, pentru cetățenii acestora, în vederea protejării viitorului lor. Și Europa adaugă o presiune suplimentară la toate acestea.
Propun așadar să nu aducem acuzații nefondate Uniunii Europene. Sunt măsurile noastre de guvernanță prea slabe? Ei bine, Consiliul va lucra cu Parlamentul European pentru a îmbunătăți guvernanța economică și, la fel ca în alte cazuri, sunt sigur că se va găsi un compromis. Poate că există un guvernator al unei bănci centrale dintr-una dintre cele 17 țări care are mai multe critici față de guvernanța economică, însă pot să citez alți guvernatori sau directori de bănci din țări din apropierea Olandei care au o părere complet diferită. Dacă este nevoie, vă pot pune la dispoziție numele și citatele: este puțin mai ușor să lucrăm în acest mod.
Cât despre criza actuală, stimați deputați, există viitorul, și există instrumente în legătură cu care s-au luat decizii importante, însă există desigur și trecutul. După cum am afirmat deja, trebuie să gestionăm trecutul. Chiar și cu cele mai bune instrumente pe care le putem inventa - facilitatea, mecanismul de stabilitate, modificarea Tratatului, guvernanța economică, pactul - nu vom soluționa problemele țărilor în dificultate, nu vom soluționa problemele băncilor care continuă să fie sub presiune. Avem așadar un viitor și un trecut.
În ceea ce privește trecutul, există o lipsă de politică în anumite state membre și a existat o lipsă de politică la nivel european. Trebuie să fim suficient de autocritici. Totuși, trebuie să ne asigurăm, și o vom face, și am luat deja măsurile necesare în acest sens, că această criză nu se va mai produce din nou pe viitor. Între timp, după cum am afirmat deja, trebuie să gestionăm moștenirea trecutului, atât în ceea ce privește anumite țări despre care știți și care fac parte din program - precum Grecia și Irlanda - cât și în ceea ce privește țările în care luăm măsuri pentru a le împiedica să intre în program. Am fi putut lua aceste măsuri în urmă cu un an? Nu! S-au făcut greșeli majore în trecut? Am subminat Pactul de stabilitate și de creștere în urmă cu șapte sau opt ani. Dacă nu am fi procedat astfel, am fi avut mult mai multe instrumente eficiente și am fi putut să împiedicăm multe crize.
Cât despre creșterea economică, stimați deputați, începând cu 2010 aceasta a fost în medie de 2 %, care este media pentru decada cuprinsă între 1999 și 2008. Am avut creștere economică în 2010. Avem o creștere economică cu o medie de 2 % în 2011. Ar trebui să facem mai mult? Sigur că da. Sunt investițiile publice singurul instrument? Categoric nu! Piața internă, piața unică este extrem de importantă. Trebuie dezvoltată în continuare. Comisia a venit cu propuneri și acestea vor fi discutate din nou peste câteva săptămâni, la Consiliul European din iunie, și vom discuta iarăși despre această chestiune la toamnă.
În cele din urmă, cu privire la chestiunea Libiei, putem face obiectul multor critici. Totuși, fără Europa, fără spiritul european de conducere, ar fi avut loc o baie de sânge în Libia. Fără Europa, ar fi avut loc masacre. Unii dintre dvs. au criticat foarte aspru Uniunea Europeană. Și totuși am acționat la timp! Și, fără Europa, nu s-ar fi luat nicio măsură la nivel global, la nivelul Organizației Națiunilor Unite. După toate criticile care au fost formulate, cred că avem, de asemenea, dreptul să auzim adevărul. Am făcut greșeli în trecut? Am adoptat politicile corecte? Nu! Ne-am reparat greșelile? Da! Și meritul acestei reparări revine Uniunii Europene.
(Aplauze)
Aș dori să spun un singur lucru în limba mea maternă.
(NL) Tocmai l-am ascultat pe dl Eppink, care a declarat că se simte dezamăgit. Și eu mă simt dezamăgit din cauza lipsei atât de mari de onestitate intelectuală. Nu voi dezvolta subiectul, însă ca dl Eppink să stea în această sală fluturând o fotografie, știind foarte bine că mă aflam acolo în calitate oficială, și nu din convingere personală, ei bine, trebuie să spun că m-a dezamăgit foarte tare.
Martin Schulz
(DE) Domnule președinte, aș dori să fac o observație personală la sfârșitul acestei dezbateri. Nu vorbesc doar în numele meu, ci în numele multora dintre colegii mei care au fost prezenți în această sală și au urmărit această dezbatere pe întreaga sa durată. În întreaga mea perioadă în Parlamentul European rar m-am simțit tratat la fel de rău ca astăzi în interacțiunea dintre dvs. și domnul Barroso. Doresc să fiu foarte clar în această privință. Domnule Barroso, ne-ați spus: "Inițiativele prezentate mie, care au sprijinul vastei majorități din această sală, eșuează deoarece statele membre le resping.” Permiteți-mi să vă dau un sfat: prezentați-vă inițiativele sub forma unor propuneri legislative. Astfel veți obține o majoritate în acest Parlament și Consiliul nu va mai avea cum să se ascundă.
(Aplauze)
Aș dori să vă rog să încetați să vă mai ascundeți în spatele Consiliului.
Dumneavoastră, domnule Van Rompuy, v-aș spune următorul lucru: ne comunicați că ați reușit să ajungeți la compromisuri între socialiști, liberali, conservatori și creștin-democrați la nivelul Consiliului. Consiliul este alcătuit din miniștri și prim-miniștri suverani. Asistăm în cazul de față la încercarea președintelui Consiliului de a încerca să întoarcă Tratatul de la Lisabona în direcția opusă. Rezultatul Tratatului de la Lisabona este că Consiliul șefilor de stat sau de guvern atrage din ce în ce mai multă putere pentru sine, afirmând în același timp că "deciziile noastre sunt luate unanim”. Nu asta și-a dorit Tratatul de la Lisabona. Lisabona a dorit ca majoritatea decizională să fie norma în UE. Interpretați greșit Tratatul de la Lisabona.
(Aplauze)
Din acest moment este timpul ca Parlamentul European să se ocupe el însuși de această chestiune și să apere metoda comunitară.
(Aplauze)
Președintele
Dezbaterea a fost închisă.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Ivo Belet
în scris. - (NL) UE a făcut un salt de proporții în ultimele săptămâni în ceea ce privește integrarea economică. Pactul euro plus ne readuce pe calea spre intensificarea cooperării care continuă să respecte tradițiile consultării sociale așa cum există acestea în statele membre. Desigur, eforturile în acest sens nu trebuie să înceteze. Acum trebuie să punem în aplicare faza 2 și să pregătim drumul pentru proiectele de investiții europene care ne vor permite, de asemenea, să transformăm agenda noastră Europa 2020 în realitate.
Domnul Barroso, președintele Comisiei, a promis că va înainta o propunere referitoare la introducerea taxei pe tranzacțiile financiare. Trebuie să folosim aceste fonduri pentru a face investiții transfrontaliere imperativ de necesare, mai ales în infrastructura energetică, cu sprijinul obligațiunilor pentru proiecte europene și al fondurilor pentru parteneriate public/privat. Aceasta este singura modalitate de a convinge cetățenii că Europa este, mai mult ca oricând, garanția lor pentru un viitor prosper.
Carlos Coelho
Ultima reuniune a Consiliului European, care a avut loc la 24 și 25 martie, s-a axat pe provocările economice și diplomatice majore cu care se confruntă Uniunea Europeană în prezent: chestiunile referitoare la Libia și Japonia. În ciuda faptului că există semne de redresare economică, situația rămâne dificilă, iar sfârșitul crizei economice pare încă destul de departe. Acest lucru poate fi observat în cazul Portugaliei, care, din păcate, a sfârșit și ea prin a fi nevoită să ceară ajutoare economice și financiare, alături de Irlanda și Grecia. Este așadar important să adoptăm măsurile economice și financiare necesare pentru a combate criza, a nu lăsa cazuri de îndatorare precum cele din Grecia, Irlanda și Portugalia să se repete și a consolida guvernanța economică în cadrul UE și a asigura crearea de locuri de muncă. A fost adoptat un pachet de șase măsuri care mi se par de la început pozitive și au așteptări destul de ambițioase, precum instituirea unui Mecanism european de stabilitate, Pactul euro plus și așa mai departe. Sper că acestea vor putea fi puse în aplicare în cel mai scurt timp posibil pentru a putea începe să producă rezultatele care sunt atât de necesare și așteptate.
George Sabin Cutaș
în scris. - Prin intermediul Pactului Euro Plus și al Mecanismului European de Stabilitate, statele membre vor primi asistența financiară de care au nevoie în schimbul unei coordonări mai strânse a politicilor lor economice. Cele două propuneri reprezintă astfel un tandem pozitiv, în special dacă ne raportăm la propunerea de coordonare a politicilor de taxare - reformă necesară într-o uniune de state ce urmăresc să împartă aceeași monedă. De asemenea, Mecanismul European de Stabilitate, prin capacitatea sa de intervenție de 500 de miliarde de euro, funcționează precum un Fond Monetar European abilitat să împrumute bani și să cumpere obligațiuni direct de la state, acționând în același timp împotriva speculațiilor financiare.
Cu toate acestea, anumite propuneri din cadrul Pactului nu sunt viabile. Austeritatea fiscală și flexibilizarea extremă a pieței de muncă vor întârzia creșterea economică, vor menține șomajul la cote ridicate și vor crea instabilitate în ceea ce privește forța de muncă. Consider că este nevoie de consolidare fiscală graduală și de salvgardarea modelului social european pentru a pune bazele unei creșteri economice solide.
Diane Dodds
în scris. - S-au spus multe în această ședință plenară despre efectul pachetului de salvare pentru Republica Irlanda. Totuși, trebuie să recunoaștem că această criză are, de asemenea, un efect imens de domino asupra circumscripției mele din Irlanda de Nord care are o frontieră terestră cu Republica. Există o cantitate mare de mișcări transfrontaliere în materie de finanțe, servicii și oameni în scopuri care țin de ocuparea forței de muncă. Instituțiile bancare din Republica Irlanda au, de asemenea, o miză considerabilă în Irlanda de Nord. Prin urmare, problema lichidității cu care se confruntă acum aceste bănci afectează direct întreprinderile din Irlanda de Nord, îndeosebi IMM-urile, în ceea ce privește accesul la finanțare. Într-o perioadă când IMM-urile se luptă să supraviețuiască într-un mediu economic deja cumplit, acest lucru nu face decât să contribuie la înrăutățirea unei situații dificile. În prezent, 30 de procente din toate bunurile fabricate sau produse în Irlanda de Nord ajung direct pe piața din Republica Irlanda. Prin urmare, o piață slabă în Republică are ramificații directe și grave pentru mediul de afaceri și ocuparea forței de muncă din circumscripția mea. În lumina acestei situații grave, îl îndemn pe domnul președinte Barroso să recunoască acest lucru și să folosească grupul operativ pentru a căuta modalități de îmbunătățire a situației în care ne aflăm în prezent.
João Ferreira
în scris. - (PT) Ultima reuniune a Consiliului European a luat un set de decizii care, dacă vor fi implementate, vor reprezenta un atac neobișnuit, violent și periculos asupra lucrătorilor și popoarelor din Europa, dezvoltat în cadrul redenumitului Pact euro plus. Acesta a fost desigur redenumit pentru a-i ascunde pe adevărații săi autori - Germania și Franța -, întrucât denumirea anterioară, "pactul pentru competitivitate”, le-ar da de gol imediat. Împreună cu așa-numita "guvernanță economică”, acesta este un atac la adresa statelor membre care se află într-o poziție mai vulnerabilă din punct de vedere economic și social, aceasta fiind o adevărată sentință de dependență economică și regres.
Ambele instrumente au legătură cu amendamentul anunțat - utilizarea procedurii simplificate și fără a organiza vreun referendum - la Tratatul de la Lisabona în vederea introducerii așa-numitei "condiționalități” asociate cu Mecanismul european de stabilitate. Potrivit concluziilor Consiliului, este vorba despre "condiționalitate strictă în materie de politici în cadrul unui program de ajustare macroeconomică”, un proces care va fi dezvoltat și pus în aplicare în comun de Comisia Europeană, Banca Centrală Europeană și Fondul Monetar Internațional.
În principiu, trecem printr-un proces de concentrare a puterii politice și economice, care se află acum nu numai în mâinile unui directorat de puteri aflat în slujba marilor grupuri economice și financiare, ci și în mâinile instituțiilor însele de capital internațional.
Ildikó Gáll-Pelcz
în scris. - (HU) Este important ca într-o perioadă dificilă, critică din viața întregii Europe să lăudăm obiectivele viitoare și schimbările pozitive pe care le-am realizat împreună în vederea atingerii acestor obiective. Președinția ungară actuală a înregistrat un succes remarcabil pentru a doua oară în domeniile guvernanței economice, mecanismului de stabilitate și semestrului european. În seriile de discuții care au avut loc în contextul ultimei sale reuniuni de la sfârșitul lunii martie, Consiliul European a reușit să cadă de acord și asupra modificării limitate a Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene, modificare care a avut drept scop creșterea stabilității zonei euro și a monedei euro. La reuniunea Consiliului, Președinția ungară a votat în favoarea unei politici economice raționale, responsabile care să poată fi respectată și, pe lângă faptul că a instituționalizat semestrul european, a consolidat și mecanismul de stabilitate. Totuși, trebuie să evidențiem faptul că elementele guvernanței economice nu trebuie confundate sub nicio formă cu Pactul euro plus, care este în faza sa actuală un acord interguvernamental. Deși este posibil ca Pactul să fie bun, piața internă unică nu poate fi reglementată de acorduri interguvernamentale necontractuale. Din cauza unui aspect neclarificat din cadrul Pactului, cu privire la armonizarea fiscală, Ungaria nu dorește deocamdată să aplice acordul în întregime întrucât avem interesul de a spori avantajul nostru competitiv și, prin acesta, de a crea locuri de muncă reale pe termen lung și creștere economică.
Sandra Kalniete
în scris. - (LV) Sunt foarte încântată de faptul că 23 de state membre UE au reușit să cadă de acord asupra unui pachet de măsuri pentru protejarea stabilității financiare și promovarea creșterii - Pactul euro plus. Importante sunt și acordul la care s-a ajuns cu privire la reforma structurală și consolidarea fiscală și rezoluția finală referitoare la amendamentele la Tratatul de la Lisabona în vederea instituirii Mecanismului european de stabilitate. Toate țările trebuie să pună în aplicare măsuri de consolidare fiscală și măsuri menite să împiedice dezechilibrul macroeconomic. Trebuie implementate, de asemenea, reforme structurale pentru promovarea ocupării forței de muncă și a incluziunii sociale. Acestea trebuie definite în funcție de situația fiecărei țări în parte. Participarea a 23 de țări europene la acest pact ne face să sperăm că aceste măsuri vor încuraja creșterea economică. Acesta este un pas în direcția corectă și un răspuns inteligent la aceste provocări economice. Acest pact se potrivește perfect cu activitatea Parlamentului și a Comisiei în ceea ce privește îmbunătățirile pieței unice și cele trei rapoarte pe care le vom aproba în Parlament săptămâna aceasta. Trebuie să luăm decizii și mai curajoase. Guvernele statelor membre nu trebuie să se folosească de pretextul ciclului electoral pentru a amâna luarea de decizii importante, însă nepopulare.
Vilja Savisaar-Toomast
Consiliul European care a avut loc la 24 și 25 martie a luat mai multe decizii pe care le consider importante și care nu mai puteau fi amânate. Cred că cea mai importantă decizie în legătură cu politica economică europeană este Pactul euro plus, care vine cu o agendă comună și cu obiective comune. Principalele patru obiective sunt: promovarea competitivității, promovarea ocupării forței de muncă, creșterea sustenabilității finanțării sectorului public și recâștigarea stabilității financiare. Ca urmare a acestui pact, mai multe state membre care nu fac parte din zona euro s-au alăturat acesteia; de exemplu, Letonia, Lituania, Polonia, Danemarca, România și Bulgaria. Cred că este extrem de important în prezent să ajungem la acorduri comune care să implice aplicarea de norme egale, precum și mecanisme comune pentru îndeplinirea obiectivelor dorite. Doresc să le felicit în special pe acele state membre care nu sunt membre ale zonei euro și care au aderat la acest pact în ciuda acestui fapt. Sperăm că aplicarea de norme comune va fi însoțită de armonizarea percepțiilor naționale, și acest lucru are legătură în special cu sustenabilitatea fondurilor din sectorul public, pentru a nu lăsa ca situații precum cele care au acaparat Grecia și Irlanda să se ivească și pe viitor. În același timp, nu trebuie să ne oprim pur și simplu odată cu aceste decizii, căci ele vor avea rezultate doar pe termen scurt. Trebuie să dezvoltăm soluții pentru investiții viitoare, fie prin euroobligațiuni, fie prin alte moduri. Vă mulțumesc.
Czesław Adam Siekierski
în scris. - (PL) Summitul recent al Consiliului European marchează deschiderea unei noi etape - a unui nivel mai mare de coordonare și convergență economice în UE și zona euro. Pactul euro plus adoptat de șefii de stat sau de guvern, cu implicarea țărilor din zona euro și a Bulgariei, Danemarcei, Lituaniei, Letoniei, Poloniei și României, ne oferă o șansă reală de a îndeplini obiectivele prevăzute în acest document sau, cu alte cuvinte, de a sprijini competitivitatea, ocuparea forței de muncă, stabilitatea finanțelor publice și stabilitatea financiară în general. Trebuie menționat faptul că Pactul nu specifică măsurile politice sau economice care vor fi folosite pentru a îndeplini aceste obiective, ceea ce înseamnă că tot statele membre individuale vor fi cele care vor alege mijloacele adecvate de acțiune. Nu există nicio îndoială asupra faptului că succesul sau eșecul Pactului va fi determinat de implicarea reală a statelor membre și de eficiența cu care își vor monitoriza progresele. Când vine vorba despre coordonare economică, UE nu-și mai poate permite un eșec precum cel suferit de Pactul de stabilitate și de creștere. La summit s-a dat, de asemenea, consimțământul pentru a include în Tratat o dispoziție care prevede un Mecanism european de stabilitate, mobilizat cu acordul comun al statelor membre în cazul în care se impune asigurarea stabilității zonei euro în ansamblu. Aceasta este o decizie foarte importantă, îndeosebi în lumina problemelor recente cu care s-au confruntat țările din zona euro. Un mecanism permanent prevăzut în Tratat va funcționa ca o garanție solidă în cazul în care vor apărea probleme asemănătoare în viitor, reducând astfel riscul atacurilor speculative asupra monedei europene. Și eu salut faptul că mecanismul a fost deschis statelor membre din afara zonei euro.
Rafał Trzaskowski
în scris. - (PL) Vom putea combate această criză eficient doar dacă vom lucra împreună, evitând orice separare între țările care aparțin zonei euro și cele care rămân în afara sa. Este greu să ne imaginăm construirea unei UE mai competitive fără participarea unor țări precum Regatul Unit, Suedia sau Polonia; așadar, salut vestea potrivit căreia Pactul euro plus a fost adoptat. La început am avut impresia că zona euro a planificat să se reformeze pe sine și, în plus, să introducă reforme în afara structurilor UE, ceea ce a fost motiv de îngrijorare pentru unii deputați. Aceste temeri au fost totuși risipite cu succes și s-a adoptat o poziție intransigentă în numele Parlamentului. Singurul lucru regretabil este că statele membre nu au adoptat-o în întregime, în special în ceea ce privește Mecanismul european de stabilitate care, după părerea noastră, ar trebui să fie deschis țărilor din afara zonei euro de la început.
