Standardele de calitate și siguranță referitoare la organele umane destinate transplantului - Planul de acțiune privind donarea și transplantul de organe (2009-2015) (dezbatere) 
Preşedinta
Următorul punct este dezbaterea comună privind:
raportul prezentat de dl Mikolášik, în numele Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară, referitor la propunerea de directivă a Parlamentului şi a Consiliului European privind standardele de calitate și siguranță referitoare la organele umane destinate transplantului - C6-0480/2008 - 2008/0238 (COD)), şi
raportul prezentat de dl Perello Rodriguez, în numele Comisiei pentru Mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară, referitor la comunicarea Comisiei: Planul de acţiune privind donarea şi transplantul de organe (2009-2015): consolidarea cooperării dintre statele membre.
Miroslav Mikolášik
Mă bucur că am această ocazie unică de a mă prezenta în faţa dvs. astăzi şi de a discuta despre progresul obţinut în cadrul negocierilor din Parlament şi, de asemenea, în cadrul negocierilor tripartite ulterioare privind acest subiect foarte important al donărilor şi transplanturilor de organe.
Personal, consider această lege a fi extrem de importantă, nu doar în calitate de raportor şef, ci şi în calitate de doctor. Cred ferm că această directivă nouă abordează în mod fundamental cea mai mare provocare cu care ne confruntăm în prezent în cadrul procesului de donare şi de transplantare a organelor, şi anume lipsa cronică de organe cu care se confruntă pacienţii care le aşteaptă.
În contextul furnizării celei mai bune protecţii a sănătăţii pentru cetăţenii europeni, ţelul nostru este să ne asigurăm că organele umane destinate transplantului sunt sigure şi de o înaltă calitate.
Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară a votat proiectul de aviz la 16 martie, când a fost adoptat cu o majoritate clară în contextul recomandărilor raportorului. În consecinţă, am finalizat trei trialoguri interinstituţionale intense care au implicat Parlamentul, Comisia şi Consiliul, sub conducerea Preşedinţiei spaniole.
Aş dori să subliniez în mod special următoarele puncte, care au fost puncte cheie în dezbaterea noastră.
Primul, principiile care se aplică donării de organe.
Donările voluntare şi gratuite reprezintă un principiu fundamental, care nu trebuie pus în discuţie în niciun mod sau în nicio împrejurare. Natura altruistă a donărilor trebuie conservată, astfel încât să putem preveni orice formă de comercializare sau de motivare financiară a donatorilor. În acelaşi timp, trebuie asigurată cea mai bună protecţie posibilă pentru donatorii vii. Aici, aş dori să menţionez discuţia dinamică provocată de subiectul donării de organe de la donatorii vii. Pe de o parte, această metodă rămâne complementară dobândirii de organe de la donatori decedaţi, dar, pe de altă parte, este o alternativă cu un potenţial remarcabil.
Desigur, intenţia noastră nu este să prevenim progresele din acest domeniu, dar trebuie să ne asigurăm că donarea de organe de la donatorii vii care nu sunt legaţi genetic sau nu au legături de familie cu primitorul este întotdeauna voluntară şi gratuită. Principiul gratuităţii nu se aplică cazurilor de aşa-zisă compensare, în care un donator viu poate primi o contribuţie aferentă acoperirii cheltuielilor legate de donare. Cu toate acestea, statele membre trebuie să definească în mod exact condiţiile în temeiul cărora se pot face astfel de contribuţii, astfel încât să putem evita orice fel de impulsuri financiare sau de profit pentru potenţialii donatori.
Alte chestiuni importante în contextul principiilor includ criteriile de alocare - asigurarea faptului că organele nu sunt prelevate de la o persoană înainte de constatarea legală a decesului şi consimţământul în deplină cunoştinţă de cauză al donatorului. Noi le-am apărat în părţile introductive ale prevederii cunoscute drept considerente.
Cel de-al doilea principiu include trasabilitatea, protecţia datelor cu caracter personal şi confidenţialitatea. Statele membre trebuie să se asigure că toate organele care sunt prelevate, alocate şi transplantate pe propriul lor teritoriu pot fi urmărite de la donator la primitor şi invers. Acest concept a înlocuit propunerea originală pentru anonimat, care este nefavorabilă securităţii procesului. Datele cu caracter personal trebuie să rămână confidenţiale.
Cel de-al treilea principiu este cadrul pentru calitate şi siguranţă. Noi ne-am exprimat acordul clar faţă de faptul că statele membre ar trebui să stabilească un cadru naţional care să prevadă toate etapele procesului organizaţional, de la donare la transplant. În consecinţă, statele membre vor informa Comisia cu privire la activităţile şi rezultatele obţinute în contextul aplicării acestui regulament în decurs de trei ani de la intrarea în vigoare a acestuia. Aici, ne aşteptăm la progrese mari, în special în cazul ţărilor în care sistemul nu este suficient de bine dezvoltat şi care pot creşte în mod semnificativ numărul de transplanturi prin adoptarea măsurilor sistemice adecvate.
Aş dori să subliniez în special rolul coordonatorului de transplant sau al echipei coordonatoare, a căror importanţă este indiscutabilă. Acesta s-a dovedit important în multe ţări în care operaţiile decurg în mod liniştit.
Aş dori să închei prin a menţiona criteriile cum ar fi organizarea şi efectuarea colectărilor, specificarea rolurilor pentru autorităţile competente, implicarea ţărilor terţe, schimbul de organe cu ţările terţe şi securitatea procesului. Am aprobat aşa-zisele acte delegate în temeiul prevederilor bazate pe Tratatul de la Lisabona (voi încheia în curând).
În fine, aş dori să accentuez importanţa intensificării sensibilizării opiniei publice şi, prin urmare, aş dori să îndemn Comisia să încurajeze statele membre să promoveze donarea de organe prin intermediul programelor speciale. Aş dori să le mulţumesc tuturor celor care au contribuit la cursul reuşit al negocierilor şi în special să aplaud abordarea eficientă şi constructivă a Preşedinţiei spaniole.
Andrés Perelló Rodríguez
Doamnă preşedintă, doamnă Jiménez García-Herrera, domnule comisar, au trecut 43 de ani de când doctorul Christian Barnard a afirmat următoarele "Jesus, dit kan werk”, ceea ce în dialectul Afrikaans înseamnă "Isuse, acest lucru o să funcţioneze”, în timp ce privea cu neîncredere cum inima tocmai transplantată începuse să bată. De atunci, transplantarea unui organ util de la o persoană care nu mai avea nevoie de acesta la alta care avea nevoie de el pentru a supravieţui a devenit o procedură obişnuită.
Cu toate acestea, este adevărat şi că acest lucru nu a împiedicat ca 56 000 de europeni să fie înscrişi pe lista de aşteptare şi nu a împiedicat nici probabilitatea ca 12 dintre acele persoane să fi decedat până la sfârşitul acestei dezbateri pentru că nu au organul de care au nevoie. Aici rezidă provocarea pentru Parlament care, în cadrul acestei şedinţe plenare, trebuie să adopte atât directiva, care a fost explicată atât de bine de dl Mikolášik, cât şi planul de acţiune.
Nu există îndoială că trebuie să oferim canale de sprijin clare şi eficiente pentru publicul european astfel încât niciun european să nu decedeze datorită unei lipse de organe ca urmare a lipsurilor din sistemul de transplanturi.
Durata mai lungă de viaţă a europenilor, o reducere a accidentelor de trafic şi progresele în ştiinţă sunt, desigur, lucruri care trebuie salutate, dar acestea înseamnă şi faptul că va fi o nevoie mai mare de organe, întrucât din ce în ce mai multe persoane au nevoie de ele.
Răspunsul europenilor atunci când sunt întrebaţi dacă sunt dispuşi să doneze organe pentru a salva viaţa unui alt cetăţean este foarte puternic şi pozitiv. Motivul pentru care acest lucru nu se reflectă direct în numărul de transplanturi efectuate în fiecare ţară este că fără nicio îndoială trebuie să îmbunătăţim aspectele esenţiale ale sistemului nostru de transplanturi cum ar fi coordonarea, informaţiile, formarea profesională şi educarea opiniei publice în această privinţă.
În unele ţări, avem exemple care demonstrează că atunci când coordonarea şi formarea sunt la nivel optim, numărul de transplanturi la un milion de persoane este în creştere. Dacă-mi permiteţi, voi cita exemplu Spaniei, unde s-a stabilit un model care trebuie utilizat drept referinţă.
În plus faţă de garanţiile calităţii şi securităţii transplanturilor şi la natura complementară, gratuită şi voluntară a acestora de la donatorii în viaţă stabilite de directivă, există recomandări stabilite de planul de acţiune privind nevoia de formare continuă a profesioniştilor şi nevoia ca societatea să fie alimentată cu informaţii şi educaţie privind acest aspect, fără de care este dificil de lucrat.
Toate acestea formează baza pentru optimizarea a ceea ce am putea numi un sistem european armonizat de transplanturi împărtăşit de toate statele membre ca instrument în vederea îndeplinirii obiectivului pe care l-am stabilit noi înşine. Obiectivul nostru este să ajungem pur şi simplu într-un punct în care niciun european nu va deceda deoarece nu are organul de care are nevoie datorită sistemelor care nu au fost încă perfecţionate.
În Europa secolului 21 nu putem permite ca lipsa coordonării sau a sistemelor optimizate să provoace pierderea unui organ, astfel încât un alt cetăţean european să nu poată beneficia de acesta. Acesta va fi rezultatul adoptării acestei directive şi a acestui plan de acţiune, care reprezintă rezultatul unui efort susţinut.
Aş dori să profit de această ocazie pentru a sublinia disponibilitatea şi cooperarea demonstrată atât de raportori - în acest caz dl Mikolášik -, cât şi de raportorii alternativi. De asemenea, aş dori să subliniez şi impulsul major pe care l-a dat Preşedinţia spaniolă - reprezentată de ministrul sănătăţii spaniol şi de doctorul Matesanz, în calitate de Director al Organizaţiei naţionale spaniole pentru transplanturi - acestei directive şi acestui plan de acţiune, deoarece am putut conta pe domniile lor în orice moment.
Aş dori să accentuez faptul că cei care au depus eforturi atât de intense merită mulţumirile noastre şi vă rog să-i răsplătiţi adoptând unanim acest raport. În calitate de deputat în Parlament, sunt recunoscător pentru activitatea efectuată şi, ca european, sunt recunoscător pentru faptul că se face acest pas pentru a salva vieţile tuturor cetăţenilor Uniunii care ar putea avea nevoie de el în orice moment.
Trinidad Jiménez García-Herrera
Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, mă bucur să compar în şedinţa plenară a Parlamentului pentru a lua parte la dezbaterea comună privind donarea şi transplantul de organe.
Aceasta este cu siguranţă o dezbatere importantă, în primul rând pentru că are un impact direct asupra vieţilor oamenilor şi asupra sănătăţii miilor de europeni. În această privinţă, aş dori să vă reamintesc că, în ciuda creşterii constante a numărului de donări şi de transplanturi în ultimii ani, s-a estimat că în prezent există 56 000 de pacienţi în Uniunea Europeană înscrişi pe lista de aşteptare pentru organul potrivit şi mulţi dintre ei decedează înainte de a-l primi.
În al doilea rând, este o dezbatere importantă deoarece ne ajută să sporim generozitatea şi solidaritatea societăţii noastre. Permiteţi-mi să vă dau un exemplu: în prezent, în Uniunea Europeană există 18 donatori pentru fiecare milion de locuitori. În cazul în care vom putea creşte această cifră pentru a egaliza cele mai ridicate cifre, cum ar fi 34 în Spania sau mai mult de 30 în Portugalia, am salva mai mult de 20 000 de vieţi în Europa.
În mod similar, promovarea donării de organe de la donatorii în viaţă pe teritoriul întregii Uniuni Europene la nivelurile din ţările scandinave, Marea Britanie şi Olanda ar mai elibera 2 000 de persoane de dializă în fiecare an. Doamnelor şi domnilor, nu vom uita niciodată faptul că, fără donatori, nu pot exista transplanturi.
Dezbaterea din această după-amiază ne va ajuta să dăm un impuls definitiv lansării unei strategii comune a Uniunii în vederea obţinerii celei mai bune structuri din lume pentru donarea şi transplanturile de organe. Mai mult, articolul 168 din recentul Tratat de la Lisabona ne oferă şansa de a crea acest cadru comun, de înaltă calitate şi sigur pentru procesul de donare şi transplant.
Acum avem două iniţiative importante ale Comisiei în această privinţă, care au fost prezentate în 2008 şi la care Consiliul, alături de Parlament, a lucrat din greu şi foarte mult în ultimele luni.
Prima este propunerea de directivă pentru reglementarea aspectelor calităţii şi securităţii organelor destinate transplantului. Aşa cum am afirmat, această directivă stabileşte un cadru legal comun care trebuie să ne faciliteze limitarea anumitor riscuri în toate etapele procesului de utilizare a organelor pentru tratament, de la donare la transplant. Acest lucru garantează calitatea şi securitatea organelor, dar şi protecţia donatorilor şi a primitorilor prin desemnarea autorităţilor competente.
În al doilea rând, avem şi un plan de acţiune care ajută la consolidarea cooperării între statele membre, obiective care au trei aspecte: primul, creşterea disponibilităţii organelor; al doilea, îmbunătăţirea eficienţei şi accesibilităţii la sistemul de transplanturi; şi al treilea, îmbunătăţirea calităţii şi securităţii.
Doamnelor şi domnilor, aceste două iniţiative ne acordă un cadru comun, care este un cadru european ce încorporează nu doar cele mai bune elemente comune, dar şi cele mai bune elemente din punct de vedere organizaţional şi al bunăstării pe care diferitele state membre le-au consolidat în acest domeniu. Cu alte cuvinte, este un cadru bazat pe calitate, securitate şi inovaţie.
Procedăm astfel stabilind un model european pentru donare şi transplant în jurul valorilor şi principiilor pe care le împărtăşim cu toţii: solidaritate, corectitudine şi coeziune, care sunt simbolurile identităţii Uniunii. Acestea vor ajuta la obţinerea autonomiei în donarea de organe şi, prin urmare, la combaterea turismului transplanturilor.
Sunt sigur că veţi fi de acord cu mine că intrarea în vigoare a acestei directive şi sprijinul Parlamentului pentru planul de acţiune vor impulsiona în sine schimbul de organe între statele membre şi promovarea donării.
În primul rând, stabilim un cadru comunitar pentru a le acorda europenilor acces egal la sănătate în general şi la tratamentul prin transplant în particular. În al doilea rând, acest cadru comunitar mai eficient va fi direct în avantajul pacienţilor care, din cauza caracteristicilor lor, au o şansă mai mică de a găsi un organ care se potriveşte nevoilor lor. Prin urmare, se va reduce numărul de organe pierdute din cauza absenţei unui primitor adecvat într-o anumită zonă geografică.
Doamnelor şi domnilor, înainte să închei, Preşedinţia spaniolă ar dori să le mulţumească Preşedinţiilor cehe şi suedeze pentru munca depusă la începutul negocierilor din 2009, creând circumstanţele pentru un progres semnificativ datorită cooperării statelor membre şi a Comisiei.
Preşedinţia spaniolă ar dori să-i mulţumească şi Parlamentului pentru munca sa asiduă şi în special raportorilor, dl Mikolášik şi dl Perello, pentru munca pe care au efectuat-o în vederea promovării acordului şi consensului necesar.
Doar prin intermediul eforturilor comune tuturor instituţiilor Uniunii vom ajunge la un acord care ne va permite să lansăm un serviciu european care, pe de o parte, va oferi pentru 500 de milioane de persoane cele mai bune garanţii de calitate şi securitate şi, pe de altă parte, va promova accesul egal la tratamentul de care depind atât de multe vieţi în fiecare an, precum şi solidaritatea societăţii noastre. Haideţi să intensificăm simbolistica Uniunii Europene de astăzi.
John Dalli
membru al Comisiei. - Doamnă preşedintă, 56 000 de europeni aşteaptă un transplant de organ în Europa; pentru multe dintre aceste persoane, un transplant reuşit este o chestiune de viaţă şi de moarte. Acesta este motivul pentru care ne aflăm astăzi aici: asigurarea înaltei calităţi şi securităţi a transplanturilor de organe pe teritoriul Europei. Aceasta este esenţa propunerii de directivă şi a planului de acţiune al Comisiei. Aş dori să-i mulţumesc raportorului, doctorul Mikolášik, şi raportorilor alternativi pentru activitatea lor excelentă privind directiva propusă referitoare la calitatea şi securitatea organelor. Aş dori să-i mulţumesc şi dlui Perello Rodriguez pentru raportul său din proprie iniţiativă încurajator privind planul de acţiune pentru donarea şi transplantul de organe.
Permiteţi-mi să vă reamintesc că obiectivele cheie ale acestor două iniţiative sunt îmbunătăţirea calităţii şi securităţii transplanturilor de organe umane, creşterea disponibilităţii organelor şi transformarea sistemelor de transplant în sisteme mai eficiente şi mai accesibile. Propunerea de directivă stabileşte cadrul juridic pentru cerinţele de calitate şi securitate, iar planul de acţiune se concentrează pe creşterea disponibilităţii organelor şi eficienţa sistemelor de transport.
Planul de acţiune pe o perioadă de şase ani stabileşte 10 acţiuni prioritare în vederea consolidării cooperării între statele membre prin intermediul acţiunilor comune şi al partajării celor mai bune practici. Constat dorinţele Parlamentului de a include în cadrul planului de acţiune activităţile care nu au putut deveni obligaţii juridice în directivă în temeiul articolului 168 din Tratat, în special, privind criteriile de alocare a organelor, înregistrând dorinţele potenţialilor donatori şi problemele legate de practicile medicale. Comisia este dispusă să sprijine statele membre în abordarea acestor probleme importante pentru Parlament.
În ceea ce priveşte directiva, mă bucur că acum ne apropiem de un acord în primă lectură ca urmare a unui dialog rapid şi constructiv între Parlament, Comisie şi Consiliu. Cred că acesta este primul acord la care se ajunge în primă lectură de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
Sunt convins că textul cu modificările propuse include preocupările principale ale Parlamentului astfel cum sunt stabilite în raportul dlui Mikolášik. Permiteţi-mi să comentez asupra unor aspecte specifice.
Susţin cu fermitate consolidarea principiilor donărilor voluntare şi neplătite, care sunt esenţiale pentru asigurarea calităţii şi securităţii organelor. De asemenea, salut clarificarea faptului că principiul gratuităţii nu îi va împiedica pe donatorii în viaţă să primească compensaţii, cu condiţia ca acest lucru să se limiteze strict la acoperirea cheltuielilor şi pierderea de venituri legate de donare. Împărtăşesc pe deplin preocuparea Parlamentului în ceea ce priveşte combaterea traficului de organe. Cu toate acestea, domeniul de aplicare al propunerii se limitează la calitatea şi securitatea stipulate în articolul privind sănătatea publică din tratat. În acest context, salut textul care afirmă că directiva va contribui în mod indirect la combaterea traficului de organe, de exemplu, prin intermediul autorizării centrelor de transplantare, stabilirea condiţiilor de organizarea a achiziţiilor publice şi sistemele de trasabilitate a organelor.
De asemenea, înţeleg preocuparea Parlamentului referitoare la criteriile transparente, nediscriminatorii şi ştiinţifice de alocare a organelor. Deşi problema este în afara domeniului de responsabilitate a UE, pot accepta includerea acestui principiu într-un considerent. De asemenea, salut faptul că textul propus recunoaşte faptul că donarea de la persoanele în viaţă coexistă cu donarea de la persoanele decedate în majoritatea statelor membre. Donarea de la persoanele în viaţă sporeşte numărul de organe disponibile şi salut textul care consolidează eforturile de protejare a donatorilor vii pentru a garanta calitatea şi securitatea organelor destinate transplantului.
Mai departe, în ceea ce priveşte prevederile care tratează sistemele de consimţământ şi certificare a decesului, aceste probleme sunt reglementate de legislaţia naţională. Cu toate acestea, în spiritul compromisului, Comisia poate accepta clarificările suplimentare propuse. De asemenea, menţionez dorinţa Parlamentului de a include în planul de acţiune activităţi care nu pot acoperite de directivă, în special în ceea ce priveşte criteriile pentru alocarea de organe, înregistrarea potenţialilor donatori şi chestiunile referitoare la practicile medicale. Comisia este dispusă să sprijine statele membre în abordarea acestor probleme.
Permiteţi-mi să mai semnalez problemă: adoptarea unei legi este primul pas. Ceea ce contează cu adevărat este faptul că legislaţia este pusă în aplicare. De aceea Comisia insistă ca statele membre să raporteze modul în care transpun directivele în legislaţia naţională: "tabelele de corespondenţă”. Parlamentul le-a susţinut întotdeauna. Regret că, pentru prima dată, Parlamentul nu susţine includerea în cadrul directivei a obligaţiei de raportare a transpunerii din partea statelor membre.
În sfârşit, o serie de amendamente aliniază propunerile la dispoziţiile privind comitologia din Tratatul de la Lisabona. Salut posibilitatea acordată de Comisie de a adopta, în cazuri clar definite, actele delegate conform procedurii de urgenţă în această privinţă. Declar că Comisia Europeană îşi ia angajamentul să ţină la curent Parlamentul şi Consiliul European privind posibilitatea adoptării unui act delegat conform procedurii de urgenţă. Imediat ce serviciile Comisiei prevăd că un act delegat ar putea fi adoptat conform procedurii de urgenţă, acestea vor avertiza în mod neoficial secretariatele Parlamentului şi ale Consiliului European.
De asemenea, declar în numele Comisiei că prevederile acestei directive nu vor aduce atingere niciunei viitoare poziţii a instituţiilor în ceea ce priveşte aplicarea articolului 290 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene sau actelor legislative individuale ce conţin astfel de prevederi.
Pentru a încheia, permiteţi-mi să declar faptul că Comisia este pregătită să susţină pachetul legislativ de compromis.
Cecilia Wikström
Doamnă preşedintă, aş dori să încep prin a-i mulţumi dlui Mikolášik pentru o cooperare atât de excelentă şi foarte constructivă privind acest raport important.
Există multe provocări în domeniul donării şi transplantului de organe umane. Avem o responsabilitate şi trebuie să ne ridicăm la nivelul aşteptărilor unui număr mare de persoane de pe listele de aşteptare care trăiesc în nesiguranţă de la o zi la alta, în timp ce aşteaptă viaţa nouă pe care le-o poate oferi un nou organ. Linia dintre viaţă şi moarte nu poate fi mai clară decât atât.
Sarcinile Parlamentului European includ şi efectuarea unei lupte determinate împotriva dezgustătorului comerţ cu organe umane. Acest lucru este ceva ce trebuie să facem. Prin stabilirea normelor etice clare şi de securitate, putem asigura mai bine dreptul implicit al oamenilor la propriul lor corp, la integritate şi auto-determinare. Mă bucur că perspectivele prezentate de Comisia pentru afaceri juridice au fost luate în considerare.
Este greu să ilustrăm o imagine mai bună a scopului nostru comun decât cel al protejării vieţilor oamenilor din diversele state membre. Acest raport ilustrează această imagine foarte clar.
Eva Lichtenberger
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, cu toate acestea, este adevărat, acest lucru este o chestiune de viaţă şi de moarte. Exact din acest motiv această dezbatere este destul de încărcată emoţional.
Există sisteme complet diferite pentru transplantul de organe în diferitele ţări ale Europei şi pentru modul în care oamenii îşi dau consimţământul sau nu, indiferent dacă propriile organe pot fi utilizate sau dacă membrii de familie îşi pot da consimţământul pentru un transplant. În viitor, în temeiul acestui raport, acele ţări cu sisteme foarte restrictive ar trebui să cerceteze îndeaproape exemplele altor ţări pentru a observa şi efectele pozitive. Întrucât, atunci când atât de mulţi oameni aşteaptă transplanturi, acesta trebuie să constituie un semnal pentru noi, nu doar pentru a crea mai multe oportunităţi şi o mai mare accesibilitate, dar şi pentru a garanta calitatea, securitatea şi accesibilitatea. Acest lucru ar furniza şi un instrument important pentru combaterea comerţului cu organe - o activitate cu adevărat josnică - şi ar face posibilă o mai bună reglementare a transplanturilor de la persoanele în viaţă, care trebuie să aibă loc într-adevăr fără plată.
Peter Liese
în numele Grupului PPE. - (DE) Doamnă preşedintă, doamnă Jiménez García-Herrera, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, spaniolii sunt campionii Europei la fotbal, majoritatea oamenilor cunosc acest lucru şi este frumos, dar nu este la fel de important ca faptul că spaniolii sunt campionii Europei şi atunci când vine vorba de transplantul de organe.
Cheia modelului spaniol, ar trebui să înţelegem cu toţii acest lucru cât se poate de clar, este organizarea în cadrul spitalelor. În alte ţări europene, organele, afirm acest lucru cu părere de rău, se pierd nu din cauza faptului că membrii de familie nu au vrut să-şi dea consimţământul sau a faptului că victima nu deţine o cartelă de donator sau pentru că au declarat că nu doresc să-şi doneze organele, ci, pentru majoritatea organelor care se pierd în Europa, se întâmplă pur şi simplu din cauza faptului că doctorii nu au destul timp să trateze această problemă.
Spania a organizat acest lucru mai bine cu coordonatorii săi pentru transplanturi. Oriunde se adoptă acest sistem pot fi salvate mai multe persoane şi mai multe persoane pot trăi o viaţă sănătoasă fără a face dializă sau a trece prin alte experienţe dificile. De aceea ar trebui să facem presiuni asupra acestui lucru din cadrul raportului Perello în statele membre.
Directiva vizează, mai presus de toate, calitatea şi securitatea, dar şi efectele asupra persoanelor care aşteaptă organele. Asta deoarece, în prezent, un organ dintr-un stat membru poată să nu fie utilizat deoarece nu se poate găsi niciun primitor destul de repede. Dacă avem standarde comune de calitate şi securitate, putem îmbunătăţi şi schimbul de organe transfrontalier pentru a ajuta oamenii. Acest lucru înseamnă că şi acesta este un punct important.
Un alt element foarte important în cadrul directivei este faptul că trebuie să combatem comerţul cu organe. Acesta este un subiect pe care nu trebuie să-l ignorăm pur şi simplu. Din acest motiv, eu şi câţiva alţi deputaţi am invitat un expert, care a anchetat comerţul cu organe şi asasinarea deliberată a persoanelor în China pentru organe în vederea transplantului, să vină şi să ia cuvântul mâine. I-aş ruga pe colegii mei deputaţi să se intereseze cu privire la acest subiect.
Odată cu directiva şi cu planul de acţiune, am trimis un semnal foarte clar. Donarea voluntară şi neplătită se stabileşte într-un mod obligatoriu juridic şi aş dori să le mulţumesc tuturor celor care ne-au ajutat să atingem aceste scopuri.
Karin Kadenbach
Doamnă preşedintă, doamnă Jiménez García-Herrera, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, şi eu aş fi de acord cu vorbitorii precedenţi şi aş spune în deschidere că "viaţa este frumoasă”. Aceasta este o propoziţie pe care o aud iar şi iar de la un coleg de-al meu, viceguvernatorul Ernst Höger, care a suferit de o boală cardiacă gravă ca urmare a unei muşcături de căpuşă, dar a avut norocul ca în decembrie 2004 să beneficieze de o donare a unei inimi potrivite. Ernst Höger este încă în viaţă, se plimbă printre noi, plin de viaţă şi de energie şi ne spune că "viaţa este frumoasă”.
Am auzit aceste cifre astăzi: 55-60 000 de europeni aşteaptă ocazia să ne poată spune în viitor, la fel ca Ernst Höger, că "viaţa este frumoasă”. În fiecare zi pierdem doisprezece dintre ele deoarece sistemele noastre nu au progresat pur şi simplu la un nivel în care putem obţine organe pentru persoanele care au nevoie de ele dintr-o altă locaţie unde au devenit între timp disponibile. De aceea sarcina noastră este să le punem în practică. Cred că acest plan de acţiune este un lucru foarte important, că trebuie să asigurăm securitatea donărilor şi a transplanturilor de organe, că trebuie să le oferim, de asemenea, donatorilor în viaţă, care au nevoie la fel de mult - afirm acest lucru gândindu-mă pur şi simplu la pacienţii cu dializă - de securitatea celor mai bune standarde medicale şi că trebuie să fim absolut vehemenţi în lupta împotriva oricărui tip de comerţ cu organe - cu alte cuvinte, donarea voluntară şi gratuită este un lucru absolut esenţial.
Trebuie să garantăm consimţământul donatorilor. Trebuie să dezvoltăm sistemele Europei astfel încât să putem închide lacuna dintre o donare la un milion de cetăţeni în multe state membre şi aproape cele 40 de donări la un milion din Spania, campionii noştri europeni. Ar trebui să avem ca obiectiv, alături de sistemele noastre naţionale de sănătate, punerea în aplicare a acestor planuri de acţiune cât mai curând posibil şi să garantăm cel mai ridicat standard astfel încât cele 55 000 de persoane care în prezent aşteaptă să poată spune că "viaţa este frumoasă”.
Frédérique Ries
Doamnă preşedintă, mâine ne aşteptăm să avem această directivă privind donarea şi transplantul de organe, care este esenţială. În Europa, 6 000 de pacienţi, care aşteaptă o inimă, un plămân sau un rinichi, aşteaptă această lege de ani de zile. Doisprezece dintre ei decedează în fiecare zi deoarece au aşteptat prea mult.
La fel ca cei care au luat cuvântul mai devreme, aş dori să subliniez rezultatul excelent pe care l-am obţinut, care nu ar fi fost posibil fără cooperarea între raportorii noştri, dl Perello Rodriguez şi dl Mikolášik, raportorii alternativi, printre care mă număr şi eu, şi Preşedinţia spaniolă. Aş dori să profit de această ocazie pentru a-l lăuda pe doctorul Matesanz, care a fost ghidul nostru minunat pe durata vizitei noastre la Madrid.
Să nu greşim în privinţa obiectivului de aici. Principala prioritate este într-adevăr creşterea numărului de donări de organe în Europa şi, prin urmare, desigur, în acelaşi timp, să-i sensibilizăm pe bărbaţii şi femeile europene privind donarea, întrucât inegalităţile vorbesc de la sine, acestea sunt chiar ostentative: există 34 de donatori decedaţi la un milion de locuitori în Spania, 27 în ţara mea, Belgia, şi doar un singur donator în România. Prin urmare, trebuie să ne educăm popoarele referitor la această problemă a donării; să le facilităm potenţialilor donatori accesul la informaţii; să rupem barierele administrative, fapt care este esenţial; să stabilim în cadrul celor 27 state membre o autoritate naţională responsabilă cu controlul calităţii şi securităţii organelor, de la prelevarea de la donator la transplant; şi apoi să inspirăm - aşa cum s-a mai afirmat - exemple mai bune de organizare, astfel cum există, repet, în Spania, unde progresul este legat de un fel de sistem de avertizare timpurie, un avertisment constant în cadrul întregului sistem, de la decesul donatorului la transplant.
Directiva noastră de compromis, faimosul nostru amendament 106, care rezumă toate eforturile noastre, trimite mesajul corect către pacienţi, mesajul speranţei, prin autorizarea - şi acesta a fost uneori rezultatul la sfârşitul unor discuţiilor profunde - utilizării unui organ suboptimal în cazuri de urgenţă extremă, în special prin încurajarea donărilor de la persoanele în viaţă, acolo unde este posibil, desigur. Aici vorbesc în principal despre donările de rinichi sau de ficat, donări care sunt necesare, care se extind rapid, care sunt încurajate de practicieni şi de specialişti şi care, în prezent, încă numără, în medie, doar 5 % din donări.
Faceţi mai mult şi cooperaţi mai mult: acesta este raţionamentul din spatele planului de acţiune care a fost elaborat de dl Perello Rodriguez. Un exemplu este propunerea mea privind înscrierea online într-un registru, într-un registru naţional sau european al donatorilor, cu ideea de adăugare a unei referinţe la cartea de identitate a persoanei sau la permisul de conducător auto care să-l identifice drept donator şi, prin urmare, permiţând ca procesul să se deruleze mai repede, acolo unde este necesar.
Aş dori să rezum spunând că am făcut o treabă excelentă şi că am preferat etica speranţei în locul eticii interdicţiei.
Satu Hassi
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, le adresez mulţumiri dlui Mikolášik şi dlui Perello Rodriguez pentru munca lor excelentă. Cea mai dificilă problemă în cadrul dezbaterilor a fost legată de donatorii vii. Pe de o parte, există liste lungi de aşteptare a pacienţilor pentru un transplant de rinichi şi, pe de altă parte, există nevoia de a proteja donatorii şi de a împiedica comerţul ilegal cu organe şi exploatarea extremă a oamenilor sărmani care se asociază cu aceasta.
Nu am obţinut acel tip de rezultat bun pe care ni l-am fi dorit noi cei din Grupul Verzilor/Alianţa Liberă Europeană. Cea mai sigură soluţie în ceea ce priveşte drepturile omului ale donatorilor ar fi să insistăm ca statele membre să impună un sistem naţional strict în vederea prevenirii comerţului ilegal cu organe, dacă dorim ca donările de la persoane în viaţă să fie permise în afara sferei membrilor familiei şi a rudelor apropiate. Deşi textul legislativ negociat este mai degrabă mai puţin robust în ceea ce priveşte obiectivele sale, sper că ţările UE vor lua măsuri stricte pentru a elimina comerţul ilegal cu organe. Conform Consiliului Europei, 5-10 % dintre rinichii transplantaţi provin din comerţul ilegal cu organe, şi acest lucru înseamnă mii de victime anual. Donările voluntare care sunt gratuite reprezintă, de asemenea, cea mai sigură opţiune, chiar şi pentru primitorii organelor.
Nu pot exista crime asociate cu comerţul de organe, cu excepţia situaţiei în care există intermediari şi cerere. A fost îngrozitor să citim rapoarte despre modul în care sunt achiziţionate organele în ţările sărace din regiuni cum ar fi Africa, Asia sau chiar Europa de Est. Cele mai şocante au fost rapoartele care descriu de fapt asasinarea oamenilor. De exemplu, chirurgii australieni specializaţi în transplanturi de organe au condamnat practica din China de asasinare a prizonierilor în vederea prelevării organelor lor. Noi, în Europa, trebuie să facem tot ce putem pentru a evita crearea unei pieţe pentru acest tip de infracţiune.
Marisa Matias
Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnă Jiménez, lipsa de organe pentru transplant reprezintă o problemă majoră. Ne-am referit deja la acest lucru de câteva ori şi este o problemă majoră care ne ridică probleme, atât pentru sănătatea publică, cât şi pentru problemele asociate, cum ar fi intensificarea pieţei gri şi a traficului de organe; aceasta din urmă nu este bună sub nicio formă pentru sistemele noastre de sănătate sau pentru cetăţenii noştri. Prin urmare, trebuie să combatem această infracţiune, şi un mod de a proceda astfel, mod care pare mi se pare mai mult decât important şi relevant, este prin intermediul legislaţiei şi a propunerilor cum ar fi cele pe care le discutăm acum astăzi. De aceea doresc să mă concentrez asupra celor mai importante probleme ridicate de aceste două propuneri.
Sistemul pe care l-am avut până acum este unul cu inegalităţi uriaşe, deoarece îi lipsesc aceste două propuneri. Inegalităţile între statele membre, inegalităţile între sistemele existente, inegalităţile privind accesul la organe, inegalităţile între membrii opiniei publice: cred că nu putem accepta aceste inegalităţile. Prin urmare, este important să le reducem mai departe, iar aceste propuneri încearcă să facă tocmai acest lucru. Cu toate acestea, cred că un sistem european care menţine o serie dintre particularităţile anumitor ţări, astfel încât acestea să nu fie obligate să aibă sisteme mai restrictive, este răspunsul la problemă. Munca depusă de către raportori, dl Mikolášik şi dl Perello Rodriguez, este extrem de importantă şi contribuie la rezolvarea problemei cu care ne confruntăm.
Dacă vorbim despre propuneri care se bazează şi sunt susţinute de probleme precum donarea, voluntariatul, gratuitatea, confidenţialitatea, protejarea datelor, trasabilitatea, responsabilitatea - şi aici cred că interesul Parlamentului în vederea ajutorării până în momentul recuperării pacientului, şi nu doar pentru donare, este important - şi cooperarea între statele membre, cred că suntem pe drumul cel bun.
Cu toate acestea, în legătură cu donările între persoanele în viaţă, trebuie să menţionez doar că mă bucur că s-a inclus această extindere cu drepturi. Evident, garantând toate drepturile şi toate condiţiile, dar este foarte important să trecem dincolo de cercul restricţionat al familiei convenţionale, deoarece, dacă nu o facem, acest lucru ar fi o altă cale pentru noi de a avea alte forme de inegalitate. Prin urmare, promovarea donării drept sursă principală de transplant, precum şi protejarea datelor şi securitatea pacienţilor mi se par a reprezenta un motiv mai mult decât suficient pentru prezenţa noastră reunită în această dimineaţă şi pentru votul în favoarea acestor două propuneri care sunt extrem de importante pentru Uniunea Europeană.
Anna Rosbach
în numele Grupului EFD. - (DA) Doamnă preşedintă, sper că nicio persoană de aici nu va avea vreodată nevoie să se folosească de această directivă. 27 de ţări UE înseamnă 27 de seturi diferite de reglementări, plus oamenii din afara ţărilor Uniunii care au fost introduşi ilegal şi care, datorită faptului că sunt săraci, sunt dispuşi să doneze un rinichi pentru o sumă foarte mică de bani. Din nefericire, în ultimii ani, am fost martorii unor serii de exemple de treabă de mântuială care a afectat atât pacienţii, cât şi donatorii. Prin urmare, avem nevoie de coordonarea la nivel comunitar şi, desigur, trebuie să ne asigurăm că atât primitorul, cât şi donatorul primesc cel mai bun tratament posibil. În câteva state membre ale UE te naşti donator, în timp ce în majoritatea ţărilor poţi dona doar în cazul în care iei personal o decizie activă de a proceda astfel. Astfel, suntem într-o situaţie în care avem 27 de norme de lege şi scheme de asigurare diferite, care nu promovează exact oportunităţile pentru cooperare.
Subiectul despre care discutăm este unul extrem de complicat deoarece trebuie să ne asigurăm şi de faptul că calitatea organelor este o prioritate de vârf. Doar din motive de sănătate, este important să abordăm problema donărilor ilegale, întrucât deseori nu cunoaştem identitatea donatorului şi, prin urmare, starea sa de sănătate. Ar fi păcat să primim rinichi, inimi şi alte organe care provin de la donatori cu boli contagioase, infecţii, leucemie sau mai rău. Prin urmare, trebuie să trecem în revistă organele respective înainte de a le utiliza. Trebuie să fim siguri că intervenţiile se efectuează în siguranţă, cu alte cuvinte, că personalul responsabil pentru operaţia în sine este bine format în domeniul său şi că se efectuează o monitorizare la cel mai ridicat nivel.
Pilar Ayuso
(ES) Doamnă preşedintă, domnule Comisar, doamnă Jiménez García-Herrera, în primul rând aş dori să subliniez efortul depus de către raportori - dl Mikolášik şi dl Perello - şi tot efortul pe care l-au făcut pentru a găsi cel mai bun compromis posibil pentru o politică a transplanturilor în Uniunea Europeană.
De asemenea, aş dori să subliniez contribuţia adusă de Preşedinţia spaniolă şi de doctorul Matesanz, Directorul Organizaţiei Naţionale Spaniole pentru Transplanturi, deoarece Spania este în prezent liderul mondial în ceea ce priveşte donările, cu 34,4 la fiecare milion de locuitori. Acest lucru se datorează pur şi simplu îmbunătăţirii constante a organizării şi măsurilor care s-au luat în vederea creşterii sensibilizării în rândul populaţiei privind donarea de organe.
Trebuie să obţinem acest lucru pentru întreaga Uniune Europeană: să creştem numărul de donări, să ne asigurăm că toate transplanturile se efectuează la aceleaşi standarde de calitate şi, de asemenea, să promovăm cooperarea între toate statele membre.
Trebuie să ne asigurăm şi că fiecare donare este voluntară şi nerecompensată, cu excepţiile enumerate de comisarul Dalli, pentru a combate traficul de organe, care este legat în totalitate de o lipsă acută de organe. Planul de acţiune poate contribui la acest lucru, ajutând la rezolvarea lipsei acute de organe şi la îmbunătăţirea accesului opiniei publice la transplanturi.
Soluţia la care s-a ajuns pentru donatorii vii este foarte importantă, întrucât nu putem uita faptul că donările de la donatorii vii sunt complementare şi s-au arătat a fi eficiente chiar dacă nu există o relaţie de ordin genetic între donator şi primitor.
Gilles Pargneaux
(FR) Doamnă preşedintă, domnule comisar, încurajarea, coordonarea şi supravegherea donării de organe: acestea sunt obiectivele noastre şi de aceea este foarte important să ne unim pentru a facilita dezvoltarea donării şi a transplantului de organe în Europa.
În prezent, 60 000 de persoane - bărbaţi şi femei europene - aşteaptă transplanturi în Europa şi, conform estimărilor noastre, 12 persoane mor în fiecare zi pentru un transplant, deoarece, în timp ce 18 % din europeni spun că sunt în favoarea cartelelor de donator, doar 12 % se află în posesia uneia. Prin urmare, în primul rând, este o chestiune de armonizare a practicilor urmând exemplul Spaniei, elevul vedetă din cei 27. Proporţiile donării de organe variază în mod considerabil de la o ţară la alta. Prin urmare, este o chestiune de armonizare.
Aşa cum aţi afirmat mai devreme, domnule comisar, provocarea este şi crearea unei reţele europene de donatori de organe, care ne-ar permite să satisfacem mai bine nevoile cetăţenilor europeni.
De asemenea, este o problemă de îmbunătăţire a cooperării între toate statele membre. Trebuie să ne asigurăm că putem stabili autorităţi naţionale care vor fi responsabile pentru controlarea calităţii şi securităţii organelor, de la prelevarea de la donator până la transplant. De exemplu, în Franţa, o persoană care aşteaptă un transplant de ficat ar putea primi astfel un organ compatibil din Germania sau din Italia, ştiind că în Europa se aplică standardele minime comune.
De asemenea, este o chestiune de reafirmare, aşa cum s-a mai spus, a naturii voluntare şi gratuite a donării ca mod mai eficient de combatere a traficului de organe şi a "turismului pentru transplanturi” şi, astfel, de împiedicare a pacienţilor bogaţi de a călători în străinătate - în China, de exemplu - pentru a primi un transplant.
În sfârşit, salut planul de acţiune destinat dezvoltării transplanturilor în Europa, pe care-l vom vota astăzi, şi sunt încântat de munca raportorilor şi, în special, de raportul dlui Perello Rodriguez.
Miroslav Ouzký
În primul rând aş dori să-mi exprim uluirea faţă de faptul că un reprezentant din grupul meu a fost întrerupt din partea introductivă a discursului în numele grupului. În mod clar a fost o eroare.
În discursul meu, aş dori să laud munca ambilor raportori, pe care o consider foarte valoroasă. Dacă există un domeniu în cadrul sănătăţii şi al sănătăţii publice care este cu adevărat european, acela cu siguranţă este domeniul transplanturilor. Acest standard reprezintă un pas foarte logic şi binevenit. Aş dori să-i aplaud şi pe raportori pentru că au exclus elementul etic, care se va încadra în mod natural în domeniul de responsabilitate a statelor membre. Astfel cum s-a mai afirmat deja aici, există o abordare diferită şi, în ţara mea, de exemplu, utilizăm principiul menţionat anterior al consimţământului implicit. În unele ţări, pe de altă parte, se solicită consimţământul explicit.
Din punctul meu de vedere, acesta reprezintă o piatră de temelie care poate îmbunătăţi domeniul de aplicare existent al inter-transplanturilor şi, dacă s-a afirmat aici că acesta este clar primul standard care poate fi adoptat în primă lectură în urma adoptării Tratatului de la Lisabona, atunci mă bucură acest lucru. Cu toate acestea, sunt şi mai încântat de faptul că acesta este un subiect care este cu adevărat european. Preţuiesc acest lucru cu atât mai mult.
Preşedinta
În ceea ce priveşte lista de vorbitori, subiectul este cercetat.
Oreste Rossi
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, creşterea disponibilităţii organelor, îmbunătăţirea calităţii acestora şi accesul la acestea şi sensibilizarea opiniei publice referitor la aceste probleme: acestea sunt cerinţele Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară din Parlamentul European în vederea reducerii listelor de aşteptare pentru transplanturi.
Prin urmare, trebuie să promovăm cercetarea biotehnologică şi circulaţia organelor pe teritoriul Uniunii Europene, dar trebuie şi să introducem un card european de donator, să împiedicăm "turismul pentru transplanturi” şi să consolidăm opoziţia noastră faţă de traficul ilegal de organe, impunând persoanelor responsabile penalităţi stricte. Pentru a evita practicile ilegale, donatorii vii trebuie luaţi în considerare în ultimă instanţă, când nu mai există alte opţiuni posibile cum ar fi donarea post-mortem. Donatorii vii nu trebuie să fie remuneraţi sub nicio formă, alta decât compensaţiile pentru acoperirea inconvenientelor datorate operaţiei care vor fi stabilite de normele naţionale.
Statele membre ar trebui să aprobe sau să menţină şi măsuri juridice stricte privind transplanturile şi donatorii vii care nu sunt rude directe, pentru a face sistemul transparent şi pentru a exclude posibilitatea vânzărilor ilicite de organe sau donările forţate. Acestea trebuie să asigure rambursarea costurilor sociale pentru donatorii vii şi să-i protejeze împotriva discriminării, în special prin intermediul sistemelor de asigurări.
Cu toate acestea, Parlamentul subliniază faptul că donatorii vii trebuie consideraţi complementari donărilor post-mortem. Donarea de organe trebuie să rămână strict necomercială, sprijinind măsurile destinate protejării donatorilor şi asigurându-se că donarea de organe este voluntară, din motive altruiste.
Preşedinta
Domnule Ouzký, vă mulţumesc că aţi adus acest aspect în atenţia noastră. L-am examinat. A fost o problemă de alocare provocată de sistemul informatic. Astfel, veţi fi consemnat în procesul verbal drept purtător de cuvânt în numele grupului dumneavoastră. Să sperăm că astfel se rezolvă problema. Vă mulţumesc pentru sugestie.
Elisabetta Gardini
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, domnule comisar, astăzi discutăm transplanturile de organe, fapt care reprezintă, fără nicio îndoială, unul dintre cele mai pozitive aspecte ale evoluţiei în domeniul sănătăţii, dar care ridică, de asemenea, o serie de probleme privind drepturile donatorului şi ale pacientului, aspect care trebuie tratat la nivel etic, social, juridic şi economic.
Este o chestiune de angajare pe o cale virtuoasă care abordează dezechilibrul grav între nevoia şi cantitatea de organe disponibilă, fără a provoca daune principiului de donare gratuită, voluntară. Scopul trebuie să fie prevenirea tuturor formelor de comercializare şi trafic ilegal, asigurând calitatea şi securitatea organelor destinate transplanturilor şi introducerea unor măsuri care combină confidenţialitatea şi trasabilitatea. Se înţelege de la sine că, în contextul schimburilor transfrontaliere şi al diferenţelor semnificative între sistemele de transplant utilizate de diferite state membre, aceste obiective pot fi atinse doar promovând coordonarea şi cooperarea.
În acest sens, cred că este foarte important să stabilim o bază de date europeană şi să adoptăm standarde comune de calitate şi securitate. Cu toate acestea, trebuie să fim atenţi să nu introducem norme rigide fără sens sau să creăm mai departe sarcini birocratice care compromit un proces care în prezent are loc în mod corect şi eficient. Acest lucru nu doar că sfidează scopurile noastre.
(Preşedinta l-a întrerupt pe vorbitor)
Kristian Vigenin
(BG) Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, dezbatem un subiect care, prin natura sa, afectează în mod direct un număr limitat de persoane, în comparaţie cu alte probleme care sunt importante pentru sănătate în cadrul Uniunii Europene. Pe de altă parte, este un subiect de interes crescut, din două motive fundamentale. Primul motiv este acela că transplanturile sunt percepute drept o realizare supremă a medicinii moderne. Cel de-al doilea motiv este acela că, în practică, toţi cetăţenii sunt donatori potenţiali, fapt care ridică multe probleme de natură diferită.
În plus, doresc să subliniez faptul că viaţa este nepreţuită şi că, pentru a salva o astfel de viaţă, trebuie făcut orice efort realizabil. Statisticile arată că situaţia diferă foarte mult între diversele state membre. În unele ţări, s-a stabilit o structură bună în întregul sistem, în timp ce în alte ţări, sistemele de sănătate cunosc dificultăţi uriaşe, iar transplanturile intră mai mult în categoria "medicinii exotice”. Pacienţii care solicită transplanturi în aceste ţări sunt forţaţi să recurgă la "turismul pentru transplanturi”, conştienţi în mod clar de gradul mare de risc implicat de acesta şi de faptul că încalcă legea şi etica, întrucât viaţa lor este deseori salvată cu preţul unei alte vieţi luată sau distrusă prin violenţă.
Este important să evităm comercializarea donărilor de organe şi să garantăm faptul că donarea de organe de la donatori vii este complet gratuită, în timp ce asigurăm în mod evident furnizarea tuturor celor necesare îngrijirii şi compensării pentru pierderile de venituri. Este important, în special, să stabilim un sistem transparent pentru monitorizarea organelor pe teritoriul Uniunii Europene, inclusiv după transplanturi.
Consider că directiva propusă va îmbunătăţi accesul la organe pentru cetăţenii europeni care solicită un transplant, va intensifica încrederea în sistemul de donatori şi va încuraja schimbul de practici bune care se pot aplica la nivel supranaţional.
Marina Yannakoudakis
Doamnă preşedintă, cu toţii susţinem directivele care ajută la salvarea vieţilor şi aş dori să-l felicit pe raportor pentru activitatea sa privind un raport care pare simplu în principiu, dar care de fapt este complicat în amănunte.
În domeniul donărilor post-mortem există probleme de natură delicată care trebuie abordate, cum ar fi etica, poziţia familiei decedatului, problema dacă cardurile de donator ar trebui să fie obligatorii şi, într-adevăr, dacă ar trebui să existe un card european de donator. Toate aceste domenii trebuie tratate cu respect întrucât nu există o abordare bună sau greşită.
Domeniul donărilor de la donatori vii a fost cel mai solicitant. Există o linie roşie importantă care nu poate fi trecută şi această linie asigură faptul că donările de la donatori vii se efectuează gratuit şi fără un câştig financiar.
Directiva a obţinut echilibrul între asigurarea unei bune calităţi a donărilor post-mortem şi recunoaşte nevoia de donări de la donatori vii. Puterea sa constă în recunoaşterea faptului că donările post-mortem nu pot acoperi singure necesarul de organe şi, prin urmare, a stabilit verificări şi orientări în vederea asigurării faptului că donările de la donatorii vii se efectuează, că se efectuează într-o manieră corectă, protejând atât donatorul, cât şi primitorul şi asigurându-se că acestea se efectuează gratuit şi voluntar.
(Preşedinta l-a întrerupt pe vorbitor)
Horst Schnellhardt
(DE) Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, eu însumi am un membru al personalului care se baza pe un transplant de organ. Am văzut cât de încântat a fost pentru că a reuşit să beneficieze de acesta. Cu toate acestea, am văzut şi cât de mult a aşteptat şi cum i s-a restricţionat calitatea vieţii. Prin urmare, este important să adoptăm această propunere acum. O mie de pacienţi decedează în continuare în fiecare an în Germania - şi acest lucru este o realitate - deoarece nu este disponibil niciun organ şi, prin urmare, este important să rectificăm această criză şi să garantăm calitatea. Există în acest lucru o mare relevanţă socială.
În Europa, avem cele mai bune condiţii pentru a putea obţine o îmbunătăţire semnificativă datorită existenţei unei pieţe interne şi a instituţiilor europene. Să ne folosim de aceste condiţii. Mă bucur că am stipulat în cadrul directivei faptul că donările trebuie să fie voluntare şi gratuite, asigurând astfel faptul că menţinem demnitatea umană.
În ceea ce priveşte lipsa donatorilor, aş dori să rog Comisia - acest lucru s-a dovedit deja de câteva ori - să iniţieze o cultură a discuţiilor şi informaţiilor în Europa, astfel încât să fie intensificată acceptarea în rândul cetăţenilor. Nu sunt de părere că trebuie să armonizăm sisteme diferite. Tot ceea ce trebuie să facem este să le coordonăm şi cred că desemnarea unui coordonator pentru transplanturi în spitale reprezintă un pas important.
(Preşedinta l-a întrerupt pe vorbitor)
António Fernando Correia De Campos
(PT) Doamnă preşedintă, doamnă Jiménez, dle comisar, capacitatea de a înlocui un organ uman deteriorat cu cel al unei alte persoane, prevenind respingerea acestuia, este unul dintre cele mai mari succese ale medicini contemporane. Indicatorii europeni demonstrează diferenţele. Aceştia arată că ţările medii precum Portugalia stau foarte bine la aceste comparaţii şi că ţările mai mari cum ar fi Spania sunt recunoscute astăzi drept lideri în ceea ce priveşte organizarea şi cele mai bune practici.
Există o serie de principii şi practici care trebuie garantate. În primul rând, consolidarea oricăror cunoştinţe şi informaţii ştiinţifice care îi fac pe din ce în ce mai mulţi donatori să doneze când sunt încă în viaţă şi care să doneze post-mortem în general. În al doilea rând, interzicerea donărilor comerciale nu doar în statele membre, dar şi în afara acestora, interzicerea "turismului pentru transplanturi” şi combaterea traficului de organe. În al treilea rând, promovarea proactivă a donărilor în spitale drept mod de a depăşi lipsa acută.
În ultimul rând, doamnă preşedintă, garantarea accesului egal la transplanturi pentru toţi cei care au nevoie şi se califică pentru unul în temeiul criteriilor armonizate, urmărind principiul universal al accesului la sănătate: o paradigmă a Europei sociale de care suntem mândri. Felicitări raportorilor pentru munca depusă.
James Nicholson
Doamnă preşedintă, în primul rând, aş dori să le mulţumesc ambilor raportori care au lucrat din greu la aceste rapoarte şi care au conlucrat excelent şi au obţinut un plan real pentru donarea şi transplantul de organe în întreaga Europă.
Suntem cu toţii conştienţi de aceste cifre - mii de oameni din întreaga Europă necesită un transplant de organe în fiecare an. Având în vedere acest lucru, mă bucur să văd că vom face eforturi comune pentru a impulsiona numărul de jurnale ale donatorilor de organe prin încurajarea diverselor forme de scheme de înregistrare şi consolidarea cooperării transfrontaliere astfel încât să poată fi realizate cele mai bune potriviri între donatori şi primitori. Pentru mine, problema cheie este creşterea sensibilizării şi cred că aceste rapoarte vor ajuta la realizarea acestui lucru.
Pot afirma, de asemenea, că mă bucur să văd că am subliniat în cadrul acestor rapoarte principiile cheie, şi anume că donările de organe trebuie să fie întotdeauna altruiste, voluntare şi gratuite. Acest lucru este important dacă vrem să încurajăm oamenii să doneze şi să asigurăm calitatea şi securitatea sistemului ca întreg. Au fost salvate multe vieţi. Pot fi salvate mult mai multe. Laud acest raport.
Theodoros Skylakakis
(EL) Doamnă preşedintă, directiva pe care o dezbatem astăzi va afecta din ce în ce mai mulţi oameni de-a lungul anilor care urmează, întrucât tehnologia şi genetica medicală progresează. Nu putem prezice în prezent numărul de transplanturi pe care această directivă le va acoperi la un moment dat, care poate deveni mult mai important decât ne imaginăm.
De aceea este foarte bine că textul are fundamente solide bazate pe altruism şi pe donarea voluntară şi că solicită ca statele membre să adopte proceduri foarte stricte pentru întregul proces. Cu toate acestea, un dezavantaj al compromisului asupra căruia trebuie să votăm este că atenuează controalele în comparaţie cu textul asupra căruia am votat iniţial, afirmând că va exista fie un control, fie un "audit”, în timp ce textul iniţial prevedea atât controlul, cât şi evaluarea organizaţiilor care vor efectua transplanturile şi care vor furniza organe. Acesta este un punct slab şi sper şi cred că nu este grav. Cu toate acestea, consider că este important să-l subliniem, deoarece transparenţa este cheia problemei transplanturilor.
Zbigniew Ziobro
(PL) Doamnă preşedintă, transplantul şi transplantologia au nevoie de susţinerea noastră fermă şi, ca prioritate, au nevoie de o mai bună organizare şi coordonare ca parte a serviciilor de sănătate. Cu toate acestea, este extrem de important să sporim încrederea societăţii în această ramură a medicinii, în special datorită faptului că, deseori, în atenţia publicului din Europa vin ştiri referitoare la o serie de nereguli, inclusiv referitoare la traficul ilegal de organe din surse necunoscute.
În calitate de procuror general în Polonia, am monitorizat o anchetă în care s-au găsit o serie de nereguli privind obţinerea de organe, inclusiv plăţi ilegale făcute doctorilor, care i-au motivat să caute informaţii referitoare la donatori suspectaţi de moarte cerebrală. Pentru furnizarea de informaţii referitoare la un singur donator, doctorii din Polonia pot câştiga mai mult decât salariul pe o lună.
În ceea ce priveşte transplantul, societatea trebuie să fie sigură că totul se efectuează conform legii, în mod transparent şi fără niciun interes ascuns, iar această procedură medicală nobilă nu se utilizează drept acoperire pentru alte considerente decât acela al salvării vieţii umane. Încrederea este absolut esenţială.
Françoise Grossetête
(FR) Doamnă preşedintă, doamnă ministră, domnule comisar, astăzi purtăm o dezbatere care demonstrează clar că dovezile sunt alarmante şi că, pentru a răspunde acestei provocări, trebuie să consolidăm schimbul transfrontalier de organe astfel încât să realizăm puntea de legătură între donatori şi primitori. De asemenea, demonstrează că, având în vedere lungimea listei de aşteptare, absenţa unei astfel de acţiuni înseamnă că există foarte puţine şanse ca pacienţii să primească organele de care au nevoie.
Standardele obligatorii juridice comune privind calitatea şi securitatea donărilor în cele 27 de state membre trebuie adoptate absolut pentru a îmbunătăţi schimburile transfrontaliere şi creşte proporţiile donărilor. De aceea este necesar un cadru european privind această problemă.
Desigur, trebuie să fim extrem de vigilenţi în ceea ce priveşte problema traficului ilegal de organe. Toate măsurile trebuie puse în aplicare pentru a combate reţelele de tip mafiot şi "turismul pentru transplanturi”. Cu toate acestea, trebuie să fim atenţi să nu împiedicăm donările de la donatori vii, care trebuie să reprezinte o alegere liberă şi informată. Trebuie să garantăm principiul transplanturilor gratuite şi să prevenim orice fel de presiune aplicată potenţialilor donatori.
Prin urmare, trebuie să-i încurajăm pe acei pacienţi care doresc să-şi ofere gratuit organele pentru a salva vieţi, deoarece riscurile de respingere pe parcursul acestor transplanturi sunt semnificativ mai mici decât cele în cazurile în care organele provin de la donatori decedaţi.
Aş dori, de asemenea, să-i avertizez pe aceia care, din motive etice, doresc să limiteze donările de organe de la donatori vii în Europa, argumentând că există riscuri de trafic. Donarea de organe de la donatori vii trebuie să fie, mai presus de toate, reglementată în mod strict şi aceasta este singura soluţie.
David Casa
(MT) Doamnă preşedintă, astfel cum a menţionat comisarul, există aproximativ 56 000 de persoane care aşteaptă o operaţie de transplant de organe în cadrul Uniunii Europene. Multe dintre aceste cazuri, astfel cum s-a mai spus, pot face diferenţa dintre viaţă şi moarte şi, prin urmare, cred că acestea sunt evoluţii importante care merită dezbateri ulterioare. Măsurile nu se vor adăuga în mod direct numărului de organe care urmează a fi transplantate, şi totuşi punerea în aplicare a practicilor comune în cadrul statelor membre ar trebui să intensifice nivelul de încredere şi siguranţă între acele ţări care, în schimb, vor duce la o creştere a donărilor de organe atât în cadrul, cât şi în afara ţărilor.
O parte dintre problemele menţionate în cadrul acestui raport, cum ar fi traficul de organe, nu pot fi abordate direct. Cu toate acestea, apreciez eforturile raportorului de a creşte sensibilizarea privind această problemă şi sper că acestea vor fi anexate documentului final într-o manieră neobligatorie din punct de vedere juridic. Pentru a încheia, aş dori să-l felicit pe dl comisar Dalli şi pe raportori pentru munca lor excelentă depusă privind acest subiect sensibil.
Daciana Octavia Sârbu
Transplantul şi donarea de organe salvează şi prelungesc vieţile a mii de cetăţeni europeni în fiecare an. Este regretabil că mii de alţi pacienţi mor aşteptând transplantul, deşi există donatori compatibili în Uniunea Europeană. Este o problemă controversată şi dificilă, care ridică întrebări importante. Munca Parlamentului cu acest raport confirmă viziunea comună asupra faptului că orice element comercial în acest proces, care poate conduce la vânzarea şi cumpărarea de organe, este ilegal.
Este esenţial să aprobăm şi să implementăm un sistem eficient cât mai repede, nu numai pentru că vom salva vieţile pacienţilor, dar şi pentru că un asemenea sistem va reduce cererea de organe care, altfel, va fi asigurată ilegal pentru profit şi chiar împotriva voinţei donatorilor.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Doamnă preşedintă, aş dori să-i felicit pe toţi pentru această iniţiativă, deoarece aceasta înseamnă îmbunătăţirea duratei de viaţă a multor persoane şi transformarea solidarităţii şi fraternităţii în ceva mai concret.
Ţara Bascilor - Euskadi - deţine recordul mondial pentru donarea de organe. În 2009, am avut o rată de 38,5 donări la fiecare milion de locuitori. Acest lucru înseamnă că în fiecare an efectuăm 60 de transplanturi de rinichi şi 30 de transplanturi de ficat la fiecare milion de locuitori. În Statele Unite ale Americii cifrele sunt de 54,7 şi 21,4; în Europa, acestea sunt de 35,1 şi 13,4; iar în Spania acestea sunt de 48,8 şi 24,6.
Acest succes se datorează protocolului utilizat în spitale pentru a securiza donările şi unui proces de organizare şi sensibilizare, care sunt cele două idei pe care trebuie să le susţinem. De asemenea, se datorează activităţii începute în 1986 cu crearea sistemului regional de coordonare a transplanturilor: un alt exemplu referitor la modul în care regiunile îşi pot aduce contribuţia pentru Europa.
Frieda Brepoels
(NL) Aproximativ cu doi ani în urmă, Parlamentul European a adoptat raportul Adamou cu o majoritate covârşitoare. Raportul discută pentru prima oară politicile la nivel comunitar în domeniul donării şi transplantului de organe. Plăcerea a fost de partea mea de a coopera privind acest subiect în calitate de raportor alternativ.
Astăzi, observ spre marea mea satisfacţie că raportorul, dl Mikolášik, şi raportorii săi alternativi au făcut o muncă excelentă şi, chiar şi în această perioadă scurtă de timp, au reuşit să obţină un acord cu Consiliul în primă lectură. În mare parte, punctele cheie ale raportului de acum doi ani au fost încorporate şi utilizate ca bază. Prin urmare, sper că această directivă şi plan de acţiune vor avea drept urmare o creştere a numărului de donatori de organe în Uniunea Europeană, astfel încât pacienţii să nu mai sfârşească pe listele de aşteptare.
Krisztina Morvai
Doamnă preşedintă, aş dori puţină orientare din partea raportorilor privind două aspecte. Unul îl reprezintă problema sistemului "consimţământului prezumtiv” şi al doilea îl reprezintă sistemul "lipsei consimţământului prezumtiv”. Astfel cum înţeleg eu, aceste două sisteme încă coexistă în statele membre. Într-un sistem, se presupune că donatorul decedat ar fi consimţit transplantul. Se pare că este destul de evident că există un sistem mult mai eficient din punctul de vedere al numărului de transplanturi disponibile. Nu ar trebui să i se recomande fiecărui stat membru utilizarea sistemului consimţământului prezumtiv?
Celălalt lucru îl reprezintă anonimatul versus trasabilitatea. Se pare că există un fel de contradicţie între cele două. Care sunt problemele aici? Ce este anonimatul şi ce este trasabilitatea?
Alf Svensson
(SV) Doamnă preşedintă, aproximativ 95 % dintre noi afirmăm că am dori un transplant de organe dacă acest lucru ne-ar extinde durata de viaţă. Cu toate acestea, abia jumătate dintre noi suntem pregătiţi să donăm organe. Prin urmare, trebuie să influenţăm opinia publică în acest domeniu.
Poate fi îmbunătăţită coordonarea? Absolut. O inimă scoasă din corpul unei persoane care a decedat este viabilă doar timp de patru ore. Aceasta este realitatea. Cu toate acestea, astăzi, ea este viabilă timp de 24 de ore în cazul în care ne decidem să utilizăm tehnologia medicală modernă care a fost dezvoltată pentru transplanturi.
De asemenea, acum deţinem cunoştinţele medicale care ne permit să "curăţăm” sau să recondiţionăm plămânii, cu alte cuvinte - astfel încât aceştia să fie utilizaţi pentru transplant în moduri care erau de neconceput în trecut. Este un fapt dovedit că plămânii trăiesc timp de două ore de la deces.
Să punem în practică cunoştinţele factuale pe care le deţinem. Cred că este o cerinţă prealabilă dacă vrem ca această coordonare să devină realitate, şi nu doar ceva despre care discutăm.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Vă mulţumesc foarte mult pentru ocazia de a lua cuvântul. Aş dori să revin asupra ceea ce, din punctul meu de vedere, este o problemă fundamentală.
În diferite state membre ale Uniunii Europene, se utilizează diverse metode pentru identificarea potenţialilor donatori. În unele ţări, consimţământul scris este necesar din partea donatorului potenţial, în timp ce, în alte ţări, se presupune că, dacă nu există nicio obiecţie, un organ poate fi prelevat de la acel donator. Aceste măsuri au, desigur, o influenţă fundamentală asupra numărului de donatori. Referitor la acest lucru, aş dori să-l întreb pe reprezentantul Comisiei Europene dacă Comisia nu ar trebui să susţină mai activ cea de-a doua soluţie, cea în care nu este necesar consimţământul în scris? O situaţie în care organele pot fi prelevate de la persoanele care nu şi-au exprimat obiecţia faţă de acest lucru ar fi suficient pentru a crea o creştere radicală a numărului de donatori.
Angelika Werthmann
(DE) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, peste 55 000 de pacienţi se află pe lista de aşteptare pentru un transplant de organe. Aproximativ 10 persoane pe zi decedează în timp ce aşteaptă.
Transplant de organe - da, desigur, dar doar voluntar, cu o declaraţie de consimţământ şi fără remuneraţie, pentru a putea contracara comerţul ilegal cu organe şi, desigur, bazat pe cea mai bună calitate şi siguranţă posibil pentru cei implicaţi.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Mă bucur că problema donării şi transplantului de organe este o prioritate pentru Preşedinţia spaniolă, deoarece se poate spune că aceasta este o chestiune de viaţă şi de moarte. În ciuda faptului ca în fiecare an, numărul de transplanturi creşte, numărul celor care aşteaptă pentru un transplant nu scade.
În ciuda creşterii sensibilizării sociale, este notabilă o disproporţie uriaşă între statele membre în ceea ce priveşte donarea şi transplantologia. Prin urmare, în afara stabilirii unui model european pentru donare şi transplant care va utiliza cele mai bune practici şi soluţii, este foarte important să îmbunătăţim sensibilizarea şi acceptarea socială. De aceea mă bucur că modelul pentru măsurile propuse este Spania, care a obţinut cele mai bune efecte, atât în ceea ce priveşte numărul de donatori, cât şi în ceea ce priveşte numărul de transplanturi efectuate, dar şi în ceea ce priveşte sprijinul social uriaş pentru ideea de donare şi transplant de organe.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Doamnă preşedintă, doamnă Jiménez García-Herrera, permiteţi-mi să încep prin a vă spune că provin din Cantabria, o regiune mică din Spania cu o rată de 61 de donări la un milion de locuitori, cea mai ridicată din Spania şi din Europa. Aş dori să-i felicit pe domnii Mikolášik şi Perello privind acest raport şi pentru sprijinul acordat acestei propuneri de directivă care a venit drept răspuns la lipsa acută de organe în Uniunea Europeană.
Succesul modelului spaniol este un model care poate fi util pentru restul Uniunii Europene, cu elemente cum ar fi autorităţile naţionale competente, trasabilitatea organelor şi a donatorilor vii.
De asemenea, aş dori să felicit Preşedinţia spaniolă pentru sprijinul său ferm pentru această problemă ca fiind una dintre priorităţile sale.
Doamnelor şi domnilor, după cum sunteţi conştienţi, aproape 56 000 de pacienţi se află în prezent pe lista de aşteptare. Ratele de donare şi de disponibilitate a organelor variază în mod considerabil între ţările europene. Lipsa organelor este un factor cheie care afectează programele de transplanturi. Practica bună care se poate obţine produce beneficii mult mai mari în unele state membre spre deosebire de altele. Din acest motiv - acum voi încheia - adoptarea acestui raport este esenţială pentru îmbunătăţirea acestei situaţii în toate statele membre.
Salvatore Iacolino
(IT) Doamnă preşedintă, doamnă Jiménez García-Herrera, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, în aceste vremuri oamenilor li se neagă deseori dreptul de a face un transplant. Negarea acestui drept este probabil cea mai problematică condiţie în ceea ce priveşte bunăstarea socială, nu în ultimul rând din cauza consecinţelor sociale, şi totuşi rămâne o discrepanţă cronică între numărul de oameni de pe lista de aşteptare şi numărul de pacienţi care primesc un transplant. Mai mult, procedura de donare este foarte sensibilă în ceea ce priveşte aspectele legale şi de sănătate şi este deseori slăbită de procedurile care sunt în general greoaie şi lente, când în schimb ar trebui să consolidăm răspunsul bunăstării.
Prin urmare, Uniunea Europeană trebuie să se angajeze să asigure solidaritatea reală şi acţiunea voluntară care nu fac procedurile cu nimic mai puţin riguroase, prin îmbunătăţirea naturii profesionale şi a culturii de donator în sine. Adoptarea standardelor comune de calitate este, prin urmare, un pas înainte definit care trebuie văzut favorabil drept parte a scopului la care Organizaţia Mondială de Sănătate poate contribui mai departe.
Karin Kadenbach
(DE) Doamnă preşedintă, am urmărit această dezbatere cu foarte mare atenţie. Cuvintele conturează imagini mentale. Astăzi, am auzit în mod repetat afirmaţii despre comerţul ilegal cu organe - despre o activitate ilegală şi despre comerţ. Cred că această directivă afirmă în mod clar că comerţul cu organe reprezintă în sine o activitate ilegală. Nu trebuie să trimitem semnale referitoare la faptul că comerţul cu organe poate fi legal în unele circumstanţe.
I-aş ruga pe deputaţii parlamentari să sublinieze, inclusiv atunci când au de-a face cu presa, faptul că dorim donarea organelor, cu alte cuvinte, o activitate în care o parte are dorinţa de a ajuta o altă persoană pentru a trăi mai mult, dar că nu există remuneraţie, cu excepţia recunoştinţei. Astfel, nu poate exista niciun fel de formă de comerţ ilegal cu organe, deoarece nu se permite comerţul cu organe. Există doar donarea de organe.
Trinidad Jiménez García-Herrera
Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori să le mulţumesc tuturor grupurilor politice şi tuturor vorbitorilor care au luat cuvântul, pentru susţinere şi pentru tonul constructiv al discursurilor domniilor lor. De asemenea, aş dori să-mi exprim satisfacţia, deoarece cu acest acord pe care îl obţinem astăzi aici, în cadrul acestei dezbateri, finalizăm un proces.
Pe lângă dificultatea legiferării privind aspectele tehnice care ar putea varia întrucât ştiinţa evoluează, a trebuit să abordăm dificultăţile de ordin practic ale aplicării Tratatului de la Lisabona în termen de şase luni. Preşedinţia spaniolă ar dori, prin urmare, să le mulţumească foarte sincer tuturor instituţiilor europene - Parlamentului, Comisiei şi Consiliului - şi tuturor statelor membre pentru cooperarea lor în vederea încheierii acestui exerciţiu. A fost un exerciţiu care a implicat, în primul rând, flexibilitate şi adaptare şi, în al doilea rând, responsabilitate şi o dorinţă de consens, care s-a exprimat în această după-amiază.
Doamnelor şi domnilor, am reuşit să facem Uniunea mai eficientă şi mai relevantă pentru opinia publică şi ar trebui ne bucurăm pentru acest lucru. Cu toate acestea, după cum ştiţi, munca nu se încheie cu adoptarea acestei directive. Dimpotrivă: trebuie să continuăm să lucrăm pentru a ne asigura că spiritul de protejare a sănătăţii publice pe care l-am căutat şi obţinut se menţine atunci când se transpune.
Trebuie să continuăm să lucrăm pentru a genera mai multă solidaritate şi menţine valoarea socială dorită de toţi ce care s-au implicat în crearea şi lansarea acestei directive. De asemenea, ne-a mai rămas foarte mult de lucru în contextul planului de acţiune care ne oferă şansa unică la învăţare, adaptare şi îmbunătăţire continuă.
Le mulţumesc încă o dată tuturor grupurilor parlamentare pentru sprijinul, tonul şi atitudinea lor constructivă. Împreună vom realiza acest lucru. L-am realizat deja.
John Dalli
membru al Comisiei. - Doamnă preşedintă, ca urmare a bunei colaborări între Comisie, Parlament şi Consiliu, sunt convins că acum am ajuns la un acord privind toate problemele cheie. Aş dori să-i felicit încă o dată pe doctorul Mikolášik şi dl Perello pentru contribuţia domniilor lor.
Cred că prin asigurarea standardelor de înaltă calitate şi securitate pentru organele umane, directiva propusă va aduce mari beneficii pacienţilor europeni. Directiva va furniza un standard de siguranţă comparabil de-a lungul Uniunii şi o încredere ridicată în sistemele de transplant. Sunt convins că directiva propusă restaurează echilibrul corect între protecţia datelor cetăţenilor şi trasabilitatea organelor şi, în mod indirect, contribuie la lupta împotriva traficului de organe.
Aceasta nu este soluţia la toate problemele din domeniul transplantului de organe; această directivă furnizează cadrul, clarifică limitele de responsabilitate şi stabileşte o serie de standarde. Cu toate acestea, trebuie realizate mai multe în domeniul organizării spitalelor noastre, al colectării şi diseminării informaţiilor, al caracterizării adecvate a organelor şi al acţiunii împotriva traficului ilegal. Într-un context ulterior, trasabilitatea va proceda cumva pentru a redresa acest lucru, dar depinde de gradul de aplicare de către statele membre.
Statelor membre li se oferă o mai mare flexibilitate şi sperăm că toate statele membre vor acorda acestor probleme importanţa pe care o merită. Autorităţile competente pe care trebuie să le stabilească trebuie să fie dotate şi cu resurse adecvate pentru a asigura o colectare şi un control adecvat al datelor, trasabilităţii, standardelor de monitorizare, caracterizării organelor şi în cadrul transplantelor şi al efectuării supravegherii eficiente pentru a raporta evenimente şi reacţii adverse care ne vor ajuta pe noi toţi să reducem riscul la minim în viitor.
Domnule Preşedinte, doamnă ministră Preşedintă în exerciţiu a Consiliului, onorabili deputaţi, din contribuţiile onorabililor deputaţi din decursul acestei dezbateri reiese că textul de compromis care se află pe ordinea de zi astăzi răspunde preocupărilor tuturor. Vă mulţumesc pentru contribuţia, cooperarea şi sprijinul dvs.
Tabel analitic al amendamentelor la propunerea de directivă a Parlamentului şi a Consiliului European privind standardele de calitate şi securitate ale organelor umane destinate transplantului
- C6-0480/2008 -
Raportor: Miroslav Mikolášik (PPE)
Amendamente:
Direct acceptabile: amendamentul 106 (Textul în ansamblu, Blocul nr. 1, amendament de compromis). Comisia este în favoarea adoptării textului de compromis elaborat de colegislatori
Miroslav Mikolášik
Aş dori să le mulţumesc tuturor pentru contribuţiile domniilor lor aduse acestei dezbateri şi să-mi exprim convingerea fermă, pe care cred că am împărtăşit-o cu toţii pe parcursul negocierilor, că această directivă merge dincolo de controversa politică, deoarece se referă la oameni, la pacienţi şi la salvarea de vieţi.
Din punctul meu de vedere, mai multe organe şi mai mulţi pacienţi vindecaţi înseamnă mai mulţi oameni care se întorc la o viaţă completă, la familiile lor şi la noi slujbe sau înapoi la slujbele lor existente, provocând o schimbare fundamentală în calitatea vieţii lor.
Deschidere, accesibilitate, securitate, disponibilitate, altruism, mai mulţi donatori vii, donări gratuite şi voluntare - acestea sunt principiile pe care le-am încorporat toţi în această directivă.
Cred că această directivă va furniza mai multe organe, datorită unei mai bune cooperări şi schimburi transfrontaliere între ţările individuale, şi că va conecta statele membre UE într-un nou mod fundamental.
Prin intermediul acestei directive, cred că ne vom aduce cu toţii contribuţia prin ceva asupra căruia am fost hotărâţi încă de la început: un consens mai mare, mai multă iubire, mai multă cooperare şi, în special, mai mulţi pacienţi fericiţi.
Andrés Perello Rodríguez
Doamnă preşedintă, faptul că, în cursul dificilei perioade de criză prin care trece Europa şi întreaga lume în prezent, Parlamentul a putut adopta prima directivă de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona în primă lectură spune multe despre sensibilitatea acestei Camere. Acest lucru sporeşte, de asemenea, încrederea în instituţiile democratice şi demonstrează că deputaţii din această Cameră doresc să avanseze şi să progreseze în acelaşi ritm cu ştiinţa şi la acelaşi nivel de disponibilitate şi putere de solidaritate ca şi societatea europeană.
Nu ştiu dacă am făcut totul prea bine sau dacă am fi putut face mai mult, dar doresc să clarific orice îndoială care ar fi putut apărea. Sunt sigur că dacă îndeplinim tot ceea ce vom adopta în această Cameră, vom oferi oamenilor şansa la o viaţă prelungită şi vom împiedica comiterea oricăror infracţiuni de traficare a organelor din Uniune. Aceste infracţiuni pot fi comise oriunde în altă parte în lume, dar cu siguranţă nu este cazul Uniunii Europene.
Prin urmare, dacă drept urmare vreunui discurs, una dintre aceste îndoieli a rămas în mintea cuiva, astfel cum au afirmat colegii deputaţi, doresc să le clarific. Nu aceasta a fost sarcina noastră. Am încercat să respectăm conştiinţa fiecăruia, măsurile de etică şi moralitate, fără a pierde din vedere obiectivul fundamental: că niciun singur european nu ar trebui lăsat fără transplantul de care are nevoie, deoarece putem obţine mai multe transplanturi şi, prin urmare, un trafic mai scăzut al organelor.
Prin urmare - şi voi încheia acum - nu ştiu dacă am reuşit să salvăm conştiinţa cuiva cu munca noastră, dar sunt pe deplin convins să vom salva multe vieţi. Aceasta a fost sarcina noastră şi asta am făcut.
Preşedintă
Dezbaterea comună a fost închisă.
Votarea va avea loc miercuri, 19 mai 2010.
(Şedinţa a fost suspendată la ora 16.25 şi reluată la ora 16.30)
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Jim Higgins  
în scris. - Salut noua legislaţie de reglementare a standardelor de calitate şi securitate a donării de organe din UE. În special, introducerea măsurilor practice pentru ajuta la asigurarea faptului că organele vii care pot salva vieţi nu sunt irosite, cum ar fi crearea unei baze de date paneuropene a organelor. Noua legislaţie va salva multe vieţi şi va optimiza organele donate, permiţând statelor membre să partajeze organe. Înainte de această legislaţie, dacă nu exista un primitor potrivit într-un anume stat membru, organul nu se utiliza. Acum, organul poate fi oferit celor 56 000 de pacienţi comunitari care aşteaptă transplanturi. Acest regulament constituie un cadru important care trebuie dezvoltat de către respectivul stat membru. Cu referire la Irlanda, avem nevoie de un organism independent pentru a monitoriza transplanturile şi prelevarea de organe donate. În prezent, Irlanda şi Malta sunt singurele două ţări din UE fără o autoritate naţională în domeniul transplanturilor care să maximizeze utilizarea organelor. Pentru a elimina listele de aşteptare pentru transplant, unul dintre scopurile principale ale acestei rezoluţii, trebuie să creştem importanţa donării de organe în ochii cetăţenilor UE - în Irlanda, acest lucru poate fi realizat prin introducerea unui program de sprijin al sensibilizării.
