Ajutorul de stat pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive (dezbatere) 
Președinta
Următorul punct este raportul elaborat de dl Bernhard Rapkay, în numele Comisiei pentru afaceri economice și monetare, referitor la ajutorul de stat pentru facilitarea închiderii minelor de cărbune necompetitive - C7-0296/2010 - 2010 /0220(NLE)] (Α7-0324/2010).
Bernhard Rapkay
Dnă președintă, dle Almunia, doamnelor și domnilor, în primul rând aș dori să vă felicit pe dvs., dle Almunia, și serviciile dvs. Analiza de impact pe care ați prezentat-o este foarte bună. Aceasta se bazează pe fapte, este convingătoare și la obiect.
Este păcat că ceilalți membri ai colegiului comisarilor nu au citit această analiză de impact, deoarece dacă ar fi citit-o, nu ar mai fi putut să prezinte această propunere care nu are nicio legătură cu analiza de impact. Mă întreb cum au ales membrii Comisiei anul, de exemplu. Acesta nu este deloc menționat în această analiză de impact. Singura explicație ar fi că anul 2014 este la jumătatea perioadei dintre 2010 și 2018. Aceasta trebuie să fie explicația.
Totuși, de asemenea, e posibil ca aceștia să nu fi înțeles conținutul. Niciunul dintre argumentele în favoarea acestei propuneri nu poate fi luat în considerare cu adevărat, deoarece acestea nu sunt corecte. Există argumentul că regimul de ajutoare de stat, care a fost adoptată în 2002 și care urmează să expire, era un acord de eliminare treptată a minelor de cărbune. Bineînțeles că este total greșit. A fost un acord succesor. Știu acest lucru deoarece am fost prezent atunci și am fost raportor pentru Parlament în 2002. Acest lucru a avut loc atunci când Tratatul de instituire a Comunității Europene a Cărbunelui și Oțelului (CECO) a expirat după 50 de ani și era nevoie de un acord care să îi ia locul, nu numai în privința ajutoarelor, ci și a altor aspecte.
Dacă acesta ar fi fost un acord de eliminare treptată, ce s-ar fi întâmplat, de exemplu, cu activele CECO? Acesta nu a fost un acord de eliminare treptată, a fost un acord succesor. La acel moment, am convenit, din motive întemeiate, asupra unei perioade de opt ani pentru acest acord succesor, după care urma să analizăm din nou problema. Prin urmare, acest argument este greșit.
Cel de-al doilea argument invocat este problema sustenabilității. Suntem cu toții în favoarea acesteia și știm că, bineînțeles, cărbunele produce cantități mari de emisii de CO2. Cu toate acestea, o decizie a Comisiei nu poate desființa legile științei. Ce se va întâmpla în continuare? Cărbunele de producție internă va fi înlocuit cu cel importat. Acesta este singurul lucru care se va întâmpla. Cărbunele importat emite aceeași cantitate de CO2 ca cel de pe piața internă. Problema este pur și simplu că, în cazul în care nu mai avem puncte de referință, nu le vom putea utiliza în dezvoltarea de noi tehnologii pentru mine și centrale electrice. Europa este lider în acest domeniu și are avantajul exportului. Nu cred că ar trebui să renunțăm la acest lucru.
Cel de-al treilea argument este că ajutorul este dăunător și că ar fi mai bine ca banii să fie cheltuiți pe alte lucruri. Nu se poate spune nimic împotriva acestui argument sau împotriva atitudinii radicaliștilor de pe piață. Nu te poți opune unei ideologii prin fapte. Cu toate acestea, declarația că, de exemplu, acest lucru ar fi prea costisitor, ar trebui privită din perspectiva a ceea ce ar însemna cu adevărat oprirea subită a extracției, iar anul 2014 ar reprezenta o încetare bruscă. Aceasta ar duce la o creștere a costurilor de combatere a șomajului și, mai presus de toate, la o creștere a costurilor legate de închiderea pe termen lung a puțurilor miniere. Acesta este un subiect dificil și complex. Cheltuielile legate de închiderea pe termen lung a puțurilor miniere sunt suportate ani și chiar decenii după oprirea procesului de extracție a cărbunelui. Aceste cheltuieli trebuie să fie efectuate din bani publici. Cu toate acestea, anumite state membre au un sistem care asigură că statul nu este responsabil pentru aceste costuri. Așadar, nici acest argument nu este convingător. Din acest motiv, vă recomand să reanalizați acest lucru cât mai curând posibil și să acordați atenție la ceea ce se menționează în analiza de impact. Altfel, rezultatul nu va fi decât o denaturare regională și socio-politică, lucru pe care nu ni-l dorim. De aceea, propunerea privind anul 2018 este foarte rezonabilă.
Joaquín Almunia
Dnă președintă, îi mulțumesc foarte mult dlui Rapkay pentru raportul său în numele Comisiei pentru afaceri economice și monetare a Parlamentului.
Comisia a analizat îndeaproape cu mare interes atât raportul, cât și amendamentele propuse pentru această dezbatere și am luat cunoștință de faptul că raportul sprijină în mod explicit prelungirea termenului pentru închiderea minelor necompetitive până în 2018.
Comisia este, de asemenea, conștientă că în dezbaterile recente care au avut loc în Comitetul Reprezentanților Permanenți (Coreper), majoritatea a sprijinit termenul de 2018, după cum sugerează raportul dlui Rapkay.
Bineînțeles, atunci când am elaborat propunerea de regulament și am analizat această situație, noi, cei din Comisie, am fost pe deplin conștienți de impactul social și regional al închiderii minelor de cărbune în anumite regiuni ale UE. Cu toate acestea, în elaborarea regulamentului, am luat, de asemenea, în considerare faptul că anumite mine nu sunt competitive și că au supraviețuit până în prezent doar datorită injecțiilor constante de bani publici și de subvenții publice. Prin urmare, în propunerea noastră de regulament, am permis statelor membre să acorde ajutor de exploatare suplimentar, dar de această dată, în scopul precis de a facilita închiderea treptată a minelor necompetitive.
Aș dori să discut trei aspecte care sunt prezentate în raport.
În primul rând, propunerea de a acorda ajutor de exploatare sau ajutor pentru investiții cu scopul de a face minele competitive. A existat deja o dispoziție similară în regulamentul precedent privind ajutorul pentru acest sector. Totuși, regulamentul precedent nu a reușit în mare parte să obțină efectele dorite și, în loc să conducă la rentabilitatea minelor de cărbune, a creat într-o anumită măsură un hazard moral.
Minele au fost subvenționate în speranța deșartă că acestea vor fi rentabile. Acum trebuie să suportăm consecințele: trebuie să extindem acest sistem special pentru producția de cărbune, deoarece minele în cauză nu au fost rentabile și nici nu au fost închise.
În orice caz, minele care au previziuni credibile de rentabilitate nu au nevoie de ajutor de stat și pot obține capitalul necesar de pe piețele de capital sau de pe cele financiare.
În al doilea rând, aș dori să explic de ce, în propunerea noastră, considerăm că este necesar să avem un plan pentru a reduce efectele asupra mediului înconjurător. Articolul 3 alineatul (1) din propunerea noastră menționează acest aspect.
Ajutoarele de stat denaturează concurența. Prin urmare, tratatul conține dispoziții pentru a le declara incompatibile într-o serie întreagă de cazuri. Ajutorul de exploatare poate fi autorizat doar dacă e probabil ca acesta să aibă efecte pozitive. Regulamentul nostru propune un plan pentru a reduce impactul utilizării cărbunelui asupra mediului în scopul de a compensa efectele negative ale ajutorului.
În cele din urmă, cea de-al treilea aspect pe care aș dori să îl subliniez este că, în timp ce obiectivul ajutorului de exploatare este de a contribui la trecerea spre închiderea minelor necompetitive, este clar că această închidere trebuie să fie treptată și nu poate avea loc numai atunci când se ajunge la termen. Acest mod de închidere treptată trebuie să fie stabilit clar în planul de închidere, iar planul trebuie, de asemenea, să includă un procent de diminuare a acestui ajutor în perioada de tranziție.
Propunerea noastră, prin urmare, stabilește o reducere liniară a ajutorului cu un procent care vizează în mod clar eliminarea ajutorului la sfârșitul perioadei de tranziție.
Acestea fiind spuse, aș dori să mulțumesc din nou dlui Rapkay și tuturor celor care au contribuit la raportul pe care îl analizăm. Vom lua în considerare poziția Parlamentului cu privire la raport și continuăm dezbaterea în cadrul Consiliului, desigur consultând Președinția belgiană. În lumina poziției Parlamentului și pe baza poziției pe care o va adopta Consiliul, Comisia, își va prezenta negreșit avizul în următoarele câteva săptămâni.
Herbert Reul
Dnă președintă, dle Almunia, doamnelor și domnilor, nimeni nu contestă importanța cărbunelui pentru aprovizionarea noastră cu energie. De asemenea, este incontestabil că industria minieră trebuie să fie competitivă și că subvenționarea acesteia nu este abordarea corectă.
Întrebarea este dacă anul 2014 sau anul 2018 ar fi termenul potrivit. Dl Rapkay a prezentat o serie de argumente inteligente pe care nu le voi repeta. Am doar o singură solicitare pentru Comisie. În toate comisiile implicate din Parlament, există un sprijin majoritar pentru a face competitivitatea un criteriu. În ceea ce privește termenul, trebuie pur și simplu să ne asigurăm că există flexibilitatea necesară pentru a permite statelor membre să păstreze o presiune asupra oamenilor, asupra locurilor de muncă și asupra structurilor economice la un nivel acceptabil. Singurul argument care a fost menționat și care, în mod întâmplător, contrazice declarația Comisiei privind impactul care, inițial, părea să fie în favoarea anului 2018, a fost că fundamentele politicii în materie de mediu ar putea juca un rol în acest caz. Aș dori să subliniez din nou faptul că nu are nicio importanță din punct de vedere climatic dacă ardem cărbune importat sau de pe piața internă. Solicitarea mea către comisarului este să ia în considerare, în cazul în care Parlamentul și Consiliul aduc noi argumente de acest tip, dacă acest termen de patru ani ar putea duce la o flexibilitate puțin mai mare a Comisiei. Așa am înțeles referința de adineaori la faptul că Comisia analizează acest aspect și sunt recunoscător pentru acest lucru.
Jan Březina
Dnă președintă, în numele Comisiei REGI, salut propunerea Comisiei, deși am recomandat anumite modificări. De asemenea, am recomandat prelungirea termenului pentru închiderea minelor necompetitive. Fără această modificare, ar exista riscul ca toate regiunile afectate de închiderea minelor să devină sărace și să se confrunte cu probleme sociale grave.
Printre altele, am propus, de asemenea, să se adapteze utilizarea resurselor de coeziune pentru regiunile afectate în acest mod. Comisia consideră, de asemenea, că închiderea minelor necompetitive nu este singura modalitate acceptabilă de utilizare a ajutoarelor de stat în cazul acestor mine, deoarece aceste ajutoare ar trebui utilizate, de asemenea, pentru a facilita o dezvoltare axată pe atingerea competitivității.
În cazul în care o mină devine competitivă până la o anumită dată, aceasta este cu siguranță o situație de dorit, fiind atât în interesul regiunii în cauză, cât și, în cele din urmă, în interesul Uniunii în ansamblu. Importanța uzinelor electrice pe bază de cărbune constă, printre altele, în faptul că acestea sunt practic singurele capabile să răspundă, independent de alți factori, imediat și în mod flexibil prin creșterea producției în cazul unei creșteri neașteptate a cererii de energie electrică. În cazul în care o securitate energetică mai mare a Uniunii ar însemna mai mult decât un slogan fără valoare, nu ne putem descurca fără mine de cărbune stabile și competitive și fără o industrie a cărbunelui.
Werner Langen
Dnă președintă, aș dori, în primul rând, să îl încurajez pe dl Almunia să își mențină propunerea sa inițială pentru anul 2018. Această propunere a fost bine fundamentată și se baza pe motivele politicii economice, regionale, sociale și energetice.
Nu înțeleg de ce colegiul comisarilor a introdus motivele referitoare la mediu care sunt complet irelevante. După cum au afirmat vorbitorii precedenți, nu are nicio importanță dacă ardem cărbune importat sau cărbunele pe care l-am extras sau subvenționat noi înșine. Amprenta noastră de carbon este în mare măsură aceeași în ambele cazuri. De fapt, aceasta este probabil mult mai gravă în cazul cărbunelui importat deoarece acesta trebuie să fie transportat aici din Canada, Australia sau din alte regiuni ale lumii. Din acest motiv, justificarea nu este corectă. Aș dori să îi mulțumesc dlui Rapkay pentru că a elaborat această propunere în strânsă cooperare cu Grupul Partidului Popular European (Creștin Democrat). Cred că se referă la un regulament al Consiliului. În Tratatul de la Lisabona există o lacună, și anume prevederea că regulamentele elaborate pe baza dreptului concurenței nu fac parte din procedura de codecizie a Parlamentului. În schimb, procesul, care nu implică o evaluare adecvată, este întemeiat în continuare pe Regulamentul nr. 17, care datează din anul 1965. Prin urmare, avem nevoie - cel puțin în ceea ce privește declarația noastră - de un vot majoritar, astfel încât cărbunele, care este una dintre cele mai importante surse de energie încă disponibilă pentru noi în Europa, să rămână competitiv în viitor.
Grupul nostru va acorda raportului elaborat de dl Rapkay sprijinul său deplin. Dorim să îl încurajăm pe dl Almunia să solicite Comisiei să prezinte o nouă propunere cu anul 2018 și dorim să modificăm două puncte în raportul care a fost adoptat. Unul dintre ele se referă la modul de reducere treptată a ajutorului de stat. Considerăm că această reducere ar trebui să fie efectuată de statele membre în această perioadă de opt ani.
Cel de-al doilea punct se referă la faptul că regulamentul în ansamblu va fi eliminat în etape în anul 2030. De asemenea, acesta este stadiul în care au ajuns discuțiile Consiliului cu privire la acest regulament. Atunci când Parlamentul va lua o decizie clară în favoarea anului 2018, acesta va putea desfășura o evaluare corectă a considerentelor sociale, politice, energetice, economice și regionale.
Olle Ludvigsson
Dnă președintă, aceasta nu este o problemă simplă. Prin urmare, este important ca noi, cei din Parlament, să avem o poziție bine-echilibrată. Două aspecte principale trebuie luate în considerare. Pe de o parte, nu este rezonabil, pe termen lung, să continuăm să ținem în viață în mod artificial această formă necompetitivă de minerit. Din motive legate atât de mediu, cât și de concurență, nu este sustenabil să se utilizeze programe de subvenționare publică pentru a asigura funcționarea minelor de cărbune nerentabile. Prin urmare, este logică eliminarea treptată a subvențiilor pentru această activitate.
Pe de altă parte, eliminarea subvențiilor va avea un impact imens, nu numai asupra a zeci de mii de mineri care vor fi obligați să își caute noi locuri de muncă, ci și asupra familiilor acestora și asupra tuturor celor care depind de minerit. Acest lucru va fi o schimbare dificilă pentru oamenii care locuiesc în regiunile afectate. Evaluarea acestor două aspecte nu este ușoară. Totuși, consider că propunerea Comisiei este bine echilibrată. Subvențiile vor fi întrerupte, dar acest lucru va fi gestionat cu atenție, luând în considerare locurile de muncă și mediul înconjurător.
Regiunile în cauză vor fi puse într-o situație extrem de dificilă atunci când vor fi întrerupte subvențiile dar, în același timp, propunerea oferă oportunitatea unor măsuri sociale și de mediu globale cu scopul de a face acest proces de ajustare regională cât mai eficient posibil. Este extrem de important ca toate aceste oportunități să fie utilizate pe deplin de către autoritățile naționale și regionale. Investițiile pe scară largă în inițiative active pe piața forței de muncă și măsuri globale de restaurare a mediului sunt esențiale în cazul în care rezultatul final va fi acceptabil pentru aceste regiuni.
Până în prezent, dezbaterea s-a concentrat pe trei aspecte. În primul rând, a fost prezentat argumentul că minele de cărbune care devin competitive în cursul perioadei de închidere ar trebui să poată să funcționeze în continuare. În opinia mea, ar fi greșit să includem această opțiune, deoarece ajutorul care va fi acordat trebuie să fie utilizat într-un mod corect și să se bazeze pe închiderea definitivă. În al doilea rând, s-a discutat despre stabilirea unei date finale pentru ajutorul de închidere. În acest sens, este important de remarcat faptul că actualul regulament există din 2002 și că oricine e conștient că derogările de la normele în materie de concurență vor expira anul acesta. În consecință, nu a existat nimic surprinzător în acest sens. Pot fi flexibil în ceea ce privește anul exact. În al treilea rând, opiniile în cadrul Parlamentului au fost împărțite în ceea ce privește elementele de mediu și de sustenabilitate. Consider că aceste elemente ar trebui să fie cât mai clare posibil și ar trebui să fie cu siguranță mai proeminente decât în textul elaborat de Comisia pentru afaceri economice și monetare. Este foarte important să transmitem semnalul corect în acest sens.
Sophia in 't Veld
în numele Grupului ALDE. - Dnă președintă, trebuie să spun că sunt foarte impresionată de noua idilă dintre Grupurile PPE și S&D, dar consider că îmbrățișarea intimă și drăgăstoasă dintre dl Rapkay și dl Lange ține Europa blocată în trecut.
Este vorba despre cea de-a șaptea prelungire a regimului special de ajutor de stat. Dl Rapkay însuși a spus că a fost raportor în 2002. Cine ne va garanta că nu vom avea aceeași dezbatere în 2018? Deoarece motivele care erau valabile în 2002 sunt valabile astăzi și vor fi valabile și în 2018. Prin urmare, grupul meu, fără rezerve, susține poziția Comisiei. Am solicitat un vot separat cu privire la amendamentele 25 și 27 și facem apel la toți colegii din cele două grupuri mari să voteze împotriva acestor amendamente și să sprijine poziția Comisiei de eliminare treptată a ajutorului până în 2014.
Știu că s-a votat în diverse comisii, dar știu, de asemenea, că sunt foarte mulți colegi din cele două grupuri mari care se simt foarte inconfortabil cu această poziție. Cred că aceștia ar trebui să își dea seama că au toată libertatea din lume să voteze conform conștiinței lor deoarece Parlamentul European nu este cel care decide de fapt. Așadar, aceștia ar trebui să voteze pentru a-și exprima opiniile.
Nu negociem; nu trebuie să facem compromisuri. Putem transmite un semnal politic foarte puternic prin sprijinirea Comisiei și, prin urmare, consider că acest Parlament European ar trebui să contrabalanseze presiunile politice puternice din partea statelor membre asupra Comisiei și să arate că acest Parlament privește în viitor, și nu în trecut.
Philippe Lamberts
Dnă președintă, doamnelor și domnilor, Grupul Verzilor/Alianța Liberă Europeană nu are nicio obiecție legată de investirea fondurile publice, cu condiția ca acestea să acționeze ca un catalizator pentru ca transformarea prin care ar trebui să treacă societatea, industria și economia noastră să devină mai echitabilă și, în special, mai durabilă. Trebuie să ne amintim că ajutorul pentru minele de cărbune necompetitive contrazice aceste obiective. El susține o industrie care nu este sustenabilă nici din punct de vedere economic - altfel nu ar avea nevoie de subvenții -, nici din punct de vedere ecologic.
Așa cum tocmai a subliniat dna in 't Veld, de câteva decenii, industria cărbunelui a solicitat o prelungire a acestei perioade de tranziție, fără o dată-limită. De asemenea, dlor colegi deputați germani, de câteva decenii, numeroase țări europene s-au străduit să pună capăt la ceea ce se numește industrie nesustenabilă. Acest lucru se întâmplă în țara mea, Franța, și se întâmplă, de asemenea, în numeroase alte țări. Prin urmare, sprijinim propunerea Comisiei și, prin extensie, propunerea ca subvențiile să fie utilizate astfel încât lucrătorii în cauză să fie repartizați într-un mod decent și demn.
Totuși, sub presiunea a ceea ce ați auzit astăzi, dle Almunia, Comisia se pregătește de o retragere rușinoasă sub presiunea exercitată de colegul dvs., dl Oettinger, printre altele, care în acest caz nu s-a comportat ca un membru al unui colegiu responsabil pentru apărarea intereselor generale, ci ca un reprezentant oficial al intereselor specifice, sectoriale ale unei anumite țări, Germania. În plus, nici nu ascunde acest lucru!
În concluzie, aș dori să vă spun că, atât timp cât Uniunea Europeană și statele membre sprijină cu toată forța industriile trecutului, cu bani publici, care - și criza irlandeză sper că ne amintește acest lucru - sunt extrem de limitați și atât timp cât noi sprijinim cu bani publici industriile secolului XIX, nu vom putea deveni lideri în industriile secolului XXI. Între timp, lumea se schimbă și se schimbă rapid.
Konrad Szymański
Dnă președintă, propunerea prezentată de către Comisia Europeană a fost evident scrisă conform regulilor politicii privind schimbările climatice și fără să ia în considerare consecințele sociale - în special consecințele din domeniul energiei - în țări precum Germania, Spania și Polonia. Trebuie să ne amintim că piața cărbunelui se schimbă sub ochii noștri. Cererea de cărbune și prețul cărbunelui cresc. Prin urmare, minele care în prezent nu sunt rentabile, probabil vor deveni rentabile în viitor.
Eliminarea cărbunelui reprezintă, de asemenea, o problemă gravă pentru securitatea energetică în țări precum Polonia, care generează 95 % din energia electrică obținută din cărbune. Eliminarea cărbunelui în asemenea situații poate implica o singură alternativă - o dependență și mai mare de gazele naturale care sunt importate dintr-o singură direcție. În consecință, înainte să decidem să facem presiuni politice în favoarea eliminării cărbunelui în aceste cazuri, ar trebui să asigurăm o diversificare și, de asemenea, securitatea aprovizionării cu gaze deoarece, în prezent, aceasta este singura alternativă viabilă pentru sectorul energetic în țările care utilizează cărbunele în acest scop.
Acestea sunt motivele pentru care vom sprijini compromisurile prezentate de către Comisia pentru afaceri economice și monetare și de către Comisia pentru industrie, cercetare și energie, în care am propus ca regulamentul să dea posibilitatea bugetelor naționale - care, în final, nu sunt bugete ale UE - să mențină minele în țările în care acest lucru este necesar, precum și compromisul care sugerează că regulamentul poate fi în vigoare până în 2030. Consider că propunerile inițiale ale Comisiei Europene au fost semnificativ mai aproape de această poziție. Comisia Europeană a decis doar în stadiul final să propună termenul nerealist de 2014.
Andreas Mölzer
(DE) Dnă președintă, nu este numai justificabil ca noi să continuăm să sprijinim industria cărbunelui, ci, în opinia mea, este și absolut esențial. Trebuie să continuăm să oferim sprijinul nostru nu numai până în 2014, ci și după această perioadă. Este de datoria noastră să protejăm cetățenii Uniunii Europene de numeroasele efecte negative ale globalizării. Acest lucru presupune, de asemenea, să oferim lucrătorilor din industriile care nu sunt pe deplin competitive pe piața mondială o recalificare profesională pe termen lung pentru a le permite să ocupe alte locuri de muncă.
Nu trebuie să fii expert pentru a-ți da seama că lucrătorii specializați sunt necesari în industria minieră. Mulți mineri lucrează în mină întreaga lor viață. Prin urmare, în opinia mea, avem nevoie de mult timp pentru a le putea oferi tuturor noi locuri de muncă. Reconversia profesională a minerilor în vârstă nu mai poate fi utilă. Trebuie să permitem regiunilor miniere să devină treptat mai puțin dependente de industria minieră fără ca prosperitatea acestora să fie redusă semnificativ. Aceste regiuni încă au un potențial economic considerabil dacă li se dă oportunitatea de a-și restructura economiile. Reducerea drastică a subvențiilor pentru exploatarea cărbunelui în ultimii ani a reprezentat un calvar pentru numeroase regiuni miniere. Multe zone nu au putut să reacționeze suficient de rapid la schimbările survenite în condițiile economice din cauza legăturilor foarte puternice cu industria minieră. Rezultatul a fost o sărăcie accentuată. În acest caz nu ar trebui să se întâmple la fel. Putem proteja numeroase regiuni europene împotriva prejudiciilor economice și sociale majore și, prin urmare, trebuie să votăm în favoarea acestor reglementări.
Gunnar Hökmark
(SV) Dnă președintă, în ceea ce privește ajutorul de stat pentru industria cărbunelui, opinia mea este că ar trebui să depunem toate eforturile pentru a face economia europeană cât mai competitivă posibil și ar trebui să facem acest lucru în numeroase domenii. Trebuie să avem un obiectiv în ceea ce privește industria autovehiculelor, ingineria și industria medicală. Pentru a avea succes trebuie să transformăm economia noastră pentru a-i permite să îndeplinească cerințele concurenței moderne și ale economiei globale.
În acest context, am îndoieli serioase cu privire la intenția din prezent de a extinde subvențiile de stat pentru minele de cărbune nerentabile. Acest lucru va însemna că, la nivel de stat, vom finanța întreprinderi care nu sunt profitabile, care nu sunt în măsură să sprijine locurile de muncă în cauză și care nu vor contribui la îmbunătățirea condițiilor de mediu. De asemenea, va însemna că transformarea de care avem nevoie pentru a putea deveni cu adevărat competitivi va fi mai lentă. Acest lucru va însemna că nu am reușit să ne dezvoltăm în alte domenii și, de asemenea, că în câțiva ani oamenii încă vor fi angajați în industrii care nu oferă securitate pe termen lung și nici oportunitatea de a-și câștiga traiul, iar regiunile despre care vorbim în prezent vor rămâne în continuare dependente de extracția cărbunelui din minele nerentabile.
În acest context, consider că ar trebui să sprijinim propunerea Comisiei și vom vota în favoarea acesteia.
Wolf Klinz
(DE) Dnă președintă, dle Almunia, mai bine luăm taurul de coarne acum, decât să prelungim agonia. Acest lucru îmi vine în minte când mă gândesc la subiectul pe care îl discutăm astăzi. Susțin propunerea Comisiei de eliminare a ajutorului de stat în 2014 pentru minele care nu sunt competitive până la această dată. Costul pentru fiecare loc de muncă din industria cărbunelui este mult mai mare decât media. Acești bani nu sunt cheltuiți pe dezvoltarea unei forțe de muncă durabile și competitive în viitor. Prin urmare, consider că este corect să eliminăm treptat subvențiile de stat pentru minele necompetitive până în 2014. Trebuie să investim banii disponibili în cercetare, în dezvoltare, în educație și în formare profesională. Acesta este singurul mod în care putem menține un avantaj tehnologic și putem rămâne competitivi în economia globală în ansamblu.
George Sabin Cutaș
Consider că atât propunerea de închidere a minelor, cât și sugestia de reducere a subvențiilor ar fi prea timpurii și că acestea ar avea consecințe nedorite din punct de vedere socioeconomic și regional.
Nu trebuie să uităm că sectorul minier din Europa oferă locuri de muncă pentru un număr de aproximativ 100 000 de oameni, 42 000 în sectorul cărbunelui și 55 000 de oameni în sectoare conexe și că anumite regiuni din Europa sunt complet dependente de acest sector din punct de vedere economic. Un număr mare de persoane din aceste regiuni lucrează în mine sau dețin ocupații aferente sectorului.
Consecințele acestor măsuri ar putea fi nefaste, mergând până la sărăcirea în întregime a unor comunități. De aceea trebuie elaborată rapid o strategie de recalificare a lucrătorilor afectați de planurile de închidere a minelor.
Totodată este necesar un sprijin special din fondurile structurale ale Uniunii Europene pentru întrajutorarea regiunilor care vor avea de suferit de pe urma acestor măsuri. În plus, lucrătorii minieri și familiile acestora își pot pierde încrederea în procesul politic prin care se iau astfel de decizii, care îi afectează în mod direct, dacă acestea se iau într-un moment nepotrivit.
Trebuie să ne îndreptăm privirea în egală măsură asupra regiunilor slab populate, care vor avea cel mai mult de suferit în plan socioeconomic. Nu cred că 2014 este un termen realist pentru închiderea minelor. Pe de altă parte, propunerea termenului de 2020, făcută practic de Comisia ITRE, nu s-a bucurat de suficient ecou pozitiv și, de aceea, consider că putem găsi un numitor comun în anul 2018.
Vreau să mai menționez faptul că industria cărbunelui este parte integrantă a politicii europene și reprezintă o sursă proprie și garantează astfel securitatea în aprovizionare. Este nevoie de o perioadă de tranziție care să permită trecerea spre competitivitatea acestor mine și a acelor mine care ar putea deveni competitive pentru a asigura acces la cărbunele european și pentru a evita efecte socioeconomice nefaste.
Ivo Strejček
(CS) Dnă președintă, în opinia mea, nu există nicio îndoială asupra faptului că subvențiile pentru anumite segmente ale economiei denaturează și distrug concurența economică și că ajutorul de stat este dăunător, prin urmare, pentru funcționarea sănătoasă a pieței, nu numai pe termen scurt, ci și pe termen lung.
Aici vorbim despre regiunile care vor fi, sau ar putea fi afectate de un șomaj ridicat, dar, pe de altă parte, trebuie să amintim că regiunile care au trecut deja prin procesul de restructurare din acest sector al economiei s-au confruntat cu o rată ridicată a șomajului și au făcut față acestuia. Prin votul de astăzi, Grupul ECR sprijină, prin urmare, toate propunerile care vor rezulta în fiecare stat membru care are suficient timp să pună în aplicare reconversia profesională pe scară largă a lucrătorilor, să elimine problemele de mediu asociate cu exploatarea cărbunelui și, de asemenea, să poată absorbi toate transformările sociale la timp.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Dnă președintă, dle comisar, este păcat că Parlamentul are dreptul doar la consultare când noi vorbim despre viitorul a 180 000 de familii de europeni și despre sursa de energie autohtonă prin excelență a Uniunii Europene.
Subvențiile nu sunt calea generală spre competitivitate, dar transformarea cărbunelui european în cărbune competitiv prin subvenționare este necesară din punct de vedere strategic, în primul rând, deoarece 60 % din energia europeană este importată, iar din restul de 40 % o mare parte este energie nucleară - pe care majoritatea acestui Parlament nu o sprijină - și în al doilea rând, din cauza creșterii prețurilor: prețul cărbunelui european se apropie din ce în ce mai mult de prețul cărbunelui internațional.
În plus, aș dori să vă întreb: ce înțelegem prin cărbune competitiv? Întrebați-vă dacă tot cărbunele importat de Uniunea Europeană include costurile sociale și de securitate ale minelor care sunt incluse în costurile cărbunelui european. Acesta este modelul pe care mulți dintre dvs. îl doresc pentru Europa? Sunteți de acord cu importul de produse din afara continentului nostru care nu respectă principiile preferinței acordate cetățenilor Uniunii și nu includ drepturile sociale? Respingeți această idee și în cazul cărbunelui european?
Cu cât este mai mare perioada, cu atât mai bine, astfel încât putem introduce tehnologiile de ardere ecologică și de depozitare care există deja în Uniunea Europeană. Fără cărbune european, în cazul în care închidem minele europene, nu va exista niciun stimulent pentru a continua reducerea emisiilor produse de termocentrale care vor continua să ardă cărbune importat și să producă CO2. Ce preferați: doriți ca CO2 să provină din exteriorul Uniunii Europene sau doriți să fie posibil ca CO2 să fie prelucrat și depozitat folosind propria noastră tehnologie europeană?
Nu cred că respingerea posibilității de utilizare a cărbunelui din UE, așa cum faceți dvs., este liberalism: Cred că este ipocrizie.
Silvia-Adriana Țicău
Cărbunele este o importantă parte a mixului energetic al Uniunii Europene. În Uniunea Europeană, sectorul exploatărilor miniere de cărbune asigură 280 000 de locuri de muncă, în special în zone monoindustrializate. De aceea, este important ca Uniunea să-și asigure o cât mai mare parte din necesarul de cărbune din producția internă, evident la un preț competitiv, bazat pe eficientizarea procesului de extracție și prelucrare a cărbunelui.
Fără acordarea ajutorului de stat producția va scădea cu 20%, iar locurile de muncă se vor reduce cu 100 000. Ajutorul de stat pentru industria huilei este extrem de necesar pentru minele necompetitive. Acestea sunt necompetitive datorită echipamentelor tehnice învechite, iar ajutorul de stat le-ar permite retehnologizarea acestor instalații în vederea asigurării siguranței locurilor de muncă.
Față de propunerea Comisiei, susținem decalarea termenului limită de închidere a minelor. Comisia ITRE a votat 2020 și vom susține compromisul la care a reușit să ajungă domnul raportor Rapkay împreună cu colegii din alte grupuri politice.
Susținem eliminarea articolului 3 alineatul 1 litera h și, în special, eliminarea procentului prescris pentru eliminarea progresivă a ajutorului acordat, astfel încât statele membre care vor acorda ajutor de stat minelor de cărbune necompetitive să aibă o cât mai mare flexibilitate.
Consider, însă, că statele membre ar trebui să prezinte și planuri de dezvoltare economică și socială a regiunilor miniere, care adesea sunt regiuni monoindustrializate. Aceste planuri de dezvoltare ar trebui să vizeze crearea de locuri de muncă și investiții în eficiență energetică și în producția de energie din surse regenerabile.
Îl felicit pe domnul raportor Rapkay pentru raportul său și pentru munca efectuată.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, în primul rând, aș dori să îl felicit pe dl Almunia cu privire la dezbaterea deschisă care a avut loc în cadrul Comisiei. Există motive întemeiate de ce dvs. și președintele Comisiei, dl Barroso, ați participat la dezbaterea din cadrul colegiului comisarilor având în minte un an diferit. Sunt încântat de faptul că se pot purta discuții de către Comisie într-un mod atât de deschis dintr-o perspectivă de reglementare și apoi aceasta să își schimbe decizia. Acest lucru este atât admirabil, cât și remarcabil. Este un lucru bun că susțineți noua decizie aici.
Există o serie de motive întemeiate pentru această decizie. Cu toate acestea, statele membre afectate au făcut planuri. Există planuri și nu pot spune decât că sunt mulțumit de eliminarea acelei clauze de revizuire conform căreia va trebui să deschidem din nou întreaga problemă începând cu 2012 în cel mai mare stat membru afectat, adică Germania. Acest lucru înseamnă că dezbaterea dvs. din cadrul colegiului comisarilor a avut, de asemenea, un rezultat foarte bun. Știu că 2018 va veni în cele din urmă. Sunt, de asemenea, mulțumit de faptul că industria minieră trebuie să elaboreze un plan de securitate și voi vota în consecință. Totuși, pot vedea că politica de reglementare a câștigat în acest caz.
Theodor Dumitru Stolojan
Am ascultat deja pozițiile colegilor mei care au subliniat importanța cărbunelui pentru securitatea energetică a economiei europene.
Aș dori să mai adaug un argument. În unele țări, între care și România, în ani secetoși - și aceștia au fost tot mai mulți - producția de energie hidro și nucleară se reduce. Singura resursă pe care țara mea și alte țări au avut-o la dispoziție imediat, pentru a mări producția de energie, a fost cărbunele.
Avem o serie de mine care sunt nerentabile, dar au programe de restructurare care depășesc orizontul anului 2014. Ca liberal, sunt împotriva subvențiilor acordate firmelor economice, dar nu și pentru firmele care au programe clare de restructurare. În consecință, voi susține amendamentul care propune o perioadă mai lungă de tranziție pentru eliminarea subvențiilor la minele de cărbune nerentabile.
Petru Constantin Luhan
Deși cărbunele subvenționat reprezintă numai o mică parte din producția de electricitate a Uniunii Europene, impactul social al închiderii imediate și simultane a minelor de huilă va fi semnificativ în anumite zone ale Europei. Vorbim aici despre un număr mare de persoane care lucrează în această ramură a industriei, ce nu vor putea fi reîncadrate imediat în alte sectoare, generând astfel șomaj și cauzând apariția unor zone defavorizate.
Consider că, prin utilizarea fondurilor comunitare, este nevoie de măsuri imediate pentru recalificarea acestor persoane. Până acest lucru se va face, este absolut necesară prelungirea datei până la care se va putea acorda ajutor de stat pentru închiderea unităților productive, cel puțin până în anul 2018.
De asemenea, consider că stabilirea gradului de reducere a ajutorului de stat, după o anumită perioadă, trebuie să fie la latitudinea statului membru respectiv și statele membre nu trebuie să fie condiționate de limite minime impuse.
Elmar Brok
(DE) Dnă președintă, dle Almunia, doamnelor și domnilor, aș dori să spun câteva lucruri prietenilor noștri liberali și în special dnei in 't Veld. Concurența nu va fi denaturată deoarece centralele electrice pe cărbune vor continua să funcționeze utilizând cărbune importat, lucru ce va mări amprenta lor de carbon. Cu alte cuvinte, argumentul nu are nicio logică.
În plus, acest lucru nu continua după 2018, de exemplu, în cazul Germaniei, întrucât tratatul, care se aplică celor implicați, nu numai statului, prevede ca totul să ia sfârșit în 2018, astfel încât costurile pe termen lung de închidere a puțurilor miniere să nu fie suportate de către stat. Costurile pe termen lung care se vor ridica la multe milioane timp de câteva secole vor fi suportate de către o fundație. În cazul în care fundația ar da faliment, statul va plăti foarte mulți bani pe o perioadă nedeterminată.
Faptul că a fost creat un concept atât de inteligent cu un final clar, este important pentru a face dreptate și pentru a evita să fie prezentate definiții teoretice ale pieței care nu au nicio legătură cu realitatea acordului.
Antonio Masip Hidalgo
(ES) Dnă președintă, aș dori să mulțumesc raportorului care a fost în regiunea mea Asturias, regiune care, în urmă cu mai mulți ani, a pus bazele Spaniei și ale Europei și care, mulțumită cărbunelui și oamenilor de acolo, se află în fruntea societății moderne.
Zonele miniere trebuie să continue această încercare lăudabilă de revitalizare fără să întâmpine obstacole din partea Uniunii Europene. În schimb, ar trebui să se bucure de sprijinul acesteia. Trebuie să eliminăm amenințarea închiderii minelor de cărbune autohtone și să permitem, în schimb, acestui sector strategic să supraviețuiască într-un mod rezonabil. De asemenea, trebuie să sprijinim sectorul în scopul atingerii competitivității într-un interval rezonabil fără a penaliza societățile mai târziu. Mai presus de toate, trebuie să desăvârșim în curând extracția ecologică.
Investițiile substanțiale în extracția ecologică a cărbunelui trebuie să fie efectuate în primul rând în beneficiul Europei și al zonelor sale miniere. Este absurd ca cei care se opun cărbunelui european să apere sau să tolereze cărbunele din alte părți ale lumii a cărui producție are un impact mai mare asupra mediului și prezintă o lipsă imensă de securitate și salarii necompetitive. Această situație va fi discriminatorie față de teritoriul nostru și, pur și simplu, apariția acesteia este inacceptabilă. Să menținem sectorul nostru minier profitând de noile tehnologii.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Dnă președintă, competitivitatea este importantă, dar nu poate fi singurul criteriu. Dependența noastră energetică înseamnă că doar cărbunele ne poate garanta o aprovizionare sigură ca sursă autohtonă de combustibil fosil, iar importanța economică și socială a mineritului în mai multe regiuni europene înseamnă că închiderea minelor nu trebuie văzută ca o situație inevitabilă, chiar dacă aceasta va avea loc în 2014 ori în 2018.
Dacă vom continua să depindem de cărbune ca sursă de energie, în 2018 va trebui să continuăm să garantăm aprovizionarea cu energie, fie folosind ajutorul de stat - în cazul în care minele nu sunt competitive -, fie fără ajutor de stat - în cazul în care acestea sunt competitive.
De asemenea, trebuie să luăm în considerare nu numai competitivitatea economică a cărbunelui, ci și competitivitatea acestuia în ceea ce privește ocuparea forței de muncă și mediul. Cărbunele european este un cărbune sigur și trebuie să vedem acest lucru în special într-o perioadă în care accidentele miniere sunt la ordinea zilei în afara Europei. În plus, cărbunele european este un cărbune care poate fi ecologic.
Prin urmare, în amendamentele la raportul Rapkay, solicităm o extindere nedeterminată a ajutorului de stat pentru costurile legate de captarea CO2 și de orice alte tehnologii care permit arderea cărbunelui într-un mod mai ecologic.
Miloslav Ransdorf
(CS) Dnă președintă, această măsură confirmă proverbul că un bancher ține în mână statul așa cum ține frânghia un spânzurat. Aș dori să spun trei lucruri. În primul rând, consider că banii ar trebui să fie utilizați în sprijinirea acelor mine competitive vulnerabile care reprezintă 5 % din minele de pe întreg teritoriul Uniunii Europene. De asemenea, ar trebui să prevenim importul de cărbune subvenționat din străinătate. În al treilea rând, ar trebui să prevenim orice amestec al grupurilor de presiune. Aș dori să menționez un exemplu din Federația Rusă unde lobby-ul petrolier a dus la închiderea minelor din regiunea Vorkuta având consecințe sociale dezastruoase. Acest lucru nu trebuie să se întâmple în UE.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Dnă președintă, pentru a atenua impactul social și energetic și pentru a asigura rezerve sigure de energie, am depus trei amendamente în plen cu următoarele obiective: în primul rând, diminuarea volumului anual total al ajutoarelor, dar fără a stabili un procent limită sau o limită per întreprindere. În acest sens, suntem recunoscători pentru poziția dlui Langen cu privire la eliminarea referințelor fixe și la posibilitatea fiecărui stat membru de a decide conform intereselor proprii.
Cel de-al doilea obiectiv este ca ajutorul care acoperă costurile excepționale să fie prelungit până în 2030. Astfel de propuneri vor ajuta la reducerea dependenței energetice a numeroase țări din UE, inclusiv a Spaniei. Aceste propuneri ar asigura continuarea producției autohtone și păstrarea miilor de locuri de muncă de care depind în mare măsură regiuni importante din Spania și din Europa în ansamblu.
Ioan Enciu
În primul rând aș dori sa-l felicit pe domnul Rapkay pentru munca depusă.
Și eu consider că este foarte important ca perioada tranzitorie să fie cât mai lungă - 2018, așa cum s-a propus, eu am propus chiar mai mult, pentru închiderea minelor necompetitive sau, eventual, pentru rentabilizarea unora dintre ele, deoarece în zonele miniere cea mai mare parte a populației este implicată în această activitate.
Este absolut necesar să avem planuri de reconversie profesională și recuperare socio-economică. Închiderea minelor înainte de realizarea completă a acestor planuri va duce la probleme sociale extrem grave. Planurile de reconversie profesională și refacere ecologică a zonelor au nevoie de mult timp și, mai ales în actuala situație de criză, ar fi normal să se apeleze și la fondurile structurale europene, ținând cont de importanța socială, economică și ecologică pentru Uniunea Europeană.
Iuliu Winkler
S-a spus aici de către colegii noștri că este o dezbatere care revine în Parlamentul European și, într-adevăr, este o dezbatere care revine, dar în niște condiții economico-sociale diferite de datele anterioare.
Suntem într-o criză globală și Uniunea Europeană este în criză. Nimeni nu crede că am părăsit încă această criză, iar recesiunea este o realitate în multe state membre. În aceste condiții, nu cred că noi - acest Parlament - trebuie să contribuim la adăugarea a încă 100 000 de șomeri la cei actualmente existenți în Uniunea Europeană.
Apoi - un alt element de context - vorbim de noua strategie energetică a Uniunii Europene. În această nouă strategie cred că nu majorarea dependenței noastre de o unică sursă de hidrocarburi trebuie să fie calea, ci cea a majorării independenței noastre economice.
Și apoi s-a vorbit de economia secolului XXI. Da, eu cred că trebuie să ne racordăm la această economie, dar trebuie în același timp să punem accentul pe diversificarea potențialului existent. În acest sens îl felicit pe domnul raportor Rapkay.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
(PL) Dnă președintă, având în vedere natura specifică a regulamentului pe care îl dezbatem astăzi, să nu uităm că există state membre ale Uniunii Europene a căror producție de energie se bazează în principal pe cărbune. Prin urmare, modificările propuse în timpul elaborării regulamentului trebuie puse în aplicare într-un mod care permite ca ritmul schimbărilor să fie adaptat la capacitățile de absorbție ale cetățenilor și structurilor sociale. Salut compromisul la care s-a ajuns. Având în vedere rolul cărbunelui în asigurarea securității energetice, este necesar să se stabilizeze extragerea acestuia la nivelul impus. Rolul cărbunelui în calitate de combustibil în bilanțul energetic va continua să fie esențial pentru sectorul energetic prin stabilizarea securității energetice a Europei. Consiliul, sper, va împărtăși preocuparea noastră și va acorda o atenție deosebită poziției aprobate de către Parlamentul European.
Jens Geier
(DE) Dnă președintă, dle Almunia, doamnelor și domnilor, aș dori să mă refer pe scurt la două puncte. Unul dintre acestea privește competitivitatea care apare în diferite părți ale raportului. Aș dori să vă rog să vă amintiți despre cât de multe accidente miniere aflăm din mass-media. Acest lucru este cauzat de faptul că mineritul și în special extracția cărbunelui există peste tot în lume, dar, din păcate, standardele de securitate în alte părți sunt foarte scăzute în comparație cu cele existente în minele din Germania sau din alte zone ale Europei. Acest lucru ar putea părea o exagerare, dar, personal, nu cred în competitivitatea obținută cu prețul vieții minerilor. Totuși, dacă privim consecințele politicii industriale privind ieșirea timpurie din industria de extracție a cărbunelui, aș dori să spun că industria europeană pentru utilaje miniere este competitivă. Aș dori să îi invit pe toți cei care cred că mineritul este o industrie a trecutului și în special pe dl Klinz să viziteze o mină. Aceștia își vor da seama în curând că mineritul utilizează soluții de tehnologie avansată și că există întrebarea dacă ne dorim sau nu ca această industrie să continue să fie profitabilă. Știu că Grupul Alianței Liberalilor și Democraților pentru Europa nu dorește acest lucru. Mă tem că industria utilajelor miniere va urma producția minieră și va părăsi Europa.
Joaquín Almunia
Dnă președintă, repet ceea ce am spus în discursul meu de deschidere: Comisia și eu personal luăm în considerare toate argumentele care au fost prezentate aici de către dvs. și vom lua în considerare poziția Parlamentului odată ce raportul dlui Rapkay este adoptat.
Consider că trebuie să facem distincția - după cum au făcut practic toate discursurile - între cărbune ca sursă principală de energie și regulamentul privind ajutorul de stat pentru minele de cărbune necompetitive, care este un lucru diferit.
Propunerea noastră, pe care o dezbatem astăzi și pe care o va dezbate Consiliul în următoarele câteva săptămâni, abordează cel de-al doilea subiect, și anume industria minieră necompetitivă, și nu utilizarea cărbunelui, ce reprezintă o dezbatere separată pe care am avut-o și pe care o vom mai avea, desigur, în Europa.
Poziția noastră este că trebuie să punem capăt minelor de cărbune necompetitive care solicită utilizarea continuă a subvențiilor publice într-o perioadă determinată. Această poziție este clară și nu este prima dată când a fost exprimată. Așa cum câțiva dintre dvs. vă amintiți, aceasta datează de mai mult timp. Problema este că termenele stabilite de-a lungul timpului nu au fost respectate de toți. Obiectivul propunerii noastre este de a asigura că aceste termene sunt respectate o dată pentru totdeauna.
Aceasta este o perioadă în care, spre deosebire de contextul în care au avut loc dezbaterile din trecut, trebuie să luăm în considerare ajutorul pentru minele de cărbune. Trebuie să avem în vedere două aspecte suplimentare. Primul este provocarea reprezentată de schimbările climatice, pe care le-am dezbătut în numeroase rânduri și pentru care Uniunea Europeană are obiective foarte specifice. Cel de-al doilea aspect se referă la impactul crizei și îndatorarea bugetelor de stat, bugete la nivel național, deoarece acestea pun și mai multă presiune asupra finanțelor publice.
Totuși, acestea nu sunt singurele aspecte care ar trebui luate în considerare. De asemenea, trebuie să avem în vedere - așa cum ați făcut practic în toate discursurile dvs. - care ar trebui să fie termenul pentru eliminarea ajutorului de stat pentru minele de cărbune necompetitive.
Există o dezbatere cu privire la acest subiect și am acordat atenție diferitelor poziții din cadrul dezbaterii din Parlament. De asemenea, există o dezbatere în cadrul Consiliului și vom aștepta reuniunea acestuia de la începutul lui decembrie pentru a vedea care este poziția acestei instituții. A existat evident o dezbatere în cadrul Comisiei și va mai avea loc încă una.
După cum știți - așa cum a menționat dl Langen mai devreme - acesta este un regulament al Consiliului. Avizul Parlamentului este foarte important, însă tratatul prevede că, în materie de ajutor public, regulamentul este un regulament al Consiliului. Consiliul va stabili o poziție. În prezent - la ultima reuniune a Comitetului Reprezentanților Permanenți - s-a stabilit o poziție majoritară în favoarea termenului de 2018 pentru eliminarea permanentă a acestui ajutor, care nu este mai mare decât cel propus de Comisie. Totuși, normele noastre prevăd, cu excepția cazului în care Consiliul decide în unanimitate, că propunerea Comisiei nu poate fi modificată din punct de vedere juridic.
Indiferent de decizia Consiliului, practic este sigur că nu va fi o decizie unanimă, însă Comisia va asculta cu foarte mare atenție poziția Consiliului, așa cum va asculta și argumentele Parlamentului și poziția acestuia atunci când va vota. Comisia își va adopta poziția finală pe baza analizei proprii privind pozițiile Consiliului, în funcție de prerogativele sale stabilite în tratat, și pozițiile Parlamentului, precum și pe baza dezbaterii raportului Rapkay.
Comisia nu este de acord cu argumentele în favoarea ajutorului nelimitat pentru minele de cărbune necompetitive și ar dori să vă amintească faptul că, în cazul în care nu ar exista noul regulament privind cărbunele bazat pe propunerea Comisiei care va intra în vigoare la 1 ianuarie 2011, ar exista un cadru general pentru ajutorul de stat care este considerabil mai strict decât propunerea Comisiei, propunere care va rezulta din dezbaterile în cadrul Consiliului sau decât avizul Parlamentului.
Bernhard Rapkay
Dnă președintă, dle Almunia, tocmai aceasta este problema. Aveți dreptate când îi confirmați dlui Lange că este un regulament al Consiliului. Totuși, depinde, de asemenea, dacă argumentele prezentate în cadrul Consiliului și al Parlamentului sunt analizate de către Comisie. Trebuie să renunțați la această propunere strictă, după cum ați mai făcut, astfel încât să fie posibilă adoptarea unei abordări rezonabile, democratice care implică o decizie majoritară pentru care nu este necesară unanimitatea.
Aș dori să mai precizez un lucru pentru dl Chatzimarkakis. Clauza de revizuire la care v-ați referit este complet irelevantă în acest caz. Disputele care au avut loc în Germania intenționau doar să salveze imaginea Ministerului pentru Afaceri Economice, nimic mai mult. În prezent, aș dori să vorbesc despre preocuparea exprimată de dl Almunia. Nimeni de aici și nici raportul în sine nu pune la îndoială faptul că acesta este un acord de eliminare treptată, dle Almunia. Dacă acesta este rezonabil din punct de vedere al politicii energetice sau al tehnologiei este o altă problemă. Ceea ce a spus dl Geier este absolut corect, dar nu punem la îndoială acest lucru. Singura întrebare este dacă ar trebui să facem acest lucru relativ brusc în 2014 sau dacă există acorduri de tranziție rezonabile pentru 2018. Altfel, nu punem la îndoială nimic. Situația nu este așa cum a descris-o dl Lambert, de exemplu, care și-a citit discursul și a plecat. Ar fi trebuit să rămână aici, că ar fi învățat ceva. Nu este o situație în care statele membre nu au făcut nimic. Acest lucru nu este adevărat în cazul Spaniei, al Poloniei, al României sau al Germaniei. În 1990, mai mult de 200 000 de persoane lucrau în industria minieră din Germania. Acum, 20 de ani mai târziu, cifra este de aproximativ 20 000. Aceasta reprezintă o scădere de 90 %, fiind disponibile doar 10 % din locurile de muncă. O serie de mine s-au închis din 2002 și până în prezent, în perioada acestui regulament care încă este în vigoare. Să nu ne comportăm ca și cum nimic nu s-ar fi întâmplat.
Întrebarea este dacă avem sau nu nevoie de o perioadă de tranziție rezonabilă pentru a putea realiza acest lucru fără a cauza pagube socio-politice. Pot spune doar da, avem nevoie de o astfel de perioadă. Această perioadă de patru ani nu ar trebui să reprezinte o problemă deoarece nimeni nu pune la îndoială acest lucru. Vă rog să transmiteți acest mesaj Comisiei.
Președinta
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc astăzi la ora 11.30.
(Ședința a fost suspendată pentru câteva minute)
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Vasilica Viorica Dăncilă
în scris. - În cadrul elaborării acestui document, raportorul a reușit un demers important - acela de a găsi un răspuns la două întrebări: cea privind mediul și cea referitoare la protecția socială. Din punctul de vedere al României, și cred că acest punct de vedere este împărtășit și de Germania, Polonia, Spania sau Ungaria, industria minieră reprezintă o parte importantă a economiei naționale și închiderea unor mine de cărbune poate avea un impact social major, cu efect asupra creșterii șomajului și accentuarea fenomenului de depopulare a regiunilor care nu au decât o industrie - cea minieră. În același timp, închiderea minelor va avea și o influență importantă asupra sectorului energetic. Știu că toate acestea sunt argumente pro și contra, dar realitatea acestui moment ne conduce la o singură concluzie - aceea a prelungirii datei de închidere a minelor de cărbune care nu sunt competitive pentru a le susține în vederea găsirii unor alternative viabile pentru toți cei care sunt implicați în acest sector
Adam Gierek
Comisia Europeană încearcă - cu orice preț și în orice mod care nu este justificat de gândirea economică - să reducă extracția cărbunelui. Aceste eforturi au fost stimulate în mod artificial prin creșterea costurilor de producție a energiei în centralele electrice pe bază de cărbune. Mă refer la costurile emisiilor. Aceasta este o politică ce subminează fundamentele economice ale acelor țări în care cea mai mare parte a energiei provine din cărbune. O astfel de strategie demonstrează o lipsă de înțelegere a nevoii de a avea o politică energetică și o politică în materie de combustibil coerente care să prefere eficiența și competitivitatea economică. De asemenea, demonstrează lipsa unei politici energetice comune care să garanteze securitatea aprovizionării cu energie, precum și lipsa unor reglementări bazate pe criterii uniforme pentru întreaga piață comună care ar duce la o concurență echitabilă, păstrând în același timp costurile sociale la un nivel minim. Astăzi, ne confruntăm cu o încălcare brutală a acestor principii.
Întrebarea este: de ce tip de industrie are nevoie Uniunea - de o industrie care să îi aducă avantaje sau de una supranațională, corporatistă și care își investește impozitele în paradisuri fiscale? Industriile primare și producția de energie necesită ani mulți de investiții și concentrare a capitalului ceea ce înseamnă că trebuie să fie subvenționate. În plus, acestea nu trebuie să fie rentabile cu orice preț. Energia și combustibilul ieftine sunt vitale pentru ca industria secundară să fie competitivă, inclusiv industria utilajelor. Așadar, vorbim despre rentabilitatea netă. Aș dori să spun că problemele economice ale Uniunii în timpul crizei nu sunt numai rezultatul unor speculații financiare globale necinstite, ci lipsește, de asemenea, o politică industrială sănătoasă, uniformă și echitabilă în Uniunea Europeană în sine, în special o politică energetică și o politică în materie de combustibili.
Edit Herczog
Există câteva argumente împotriva unei astfel de întreruperi rapide a subvențiilor. Mă refer în primul rând la consecințele sociale și economice la nivel regional. Este important să cheltuim subvențiile pentru a facilita închiderea minelor în mod corespunzător: pentru a asigura că angajații în cauză sunt recalificați și redistribuiți în alte sectoare ale pieței muncii. De asemenea, este imperativă reabilitarea adecvată a mediului. Fără acestea, există riscul ca UE să economisească mai puțini bani prin întreruperea subvențiilor decât va trebui să cheltuie pentru a reduce pagubele. Trebuie analizat atent dacă închiderea definitivă a minelor de cărbune este utilă până la urmă, dacă tot ceea ce obținem astfel este înlocuirea cărbunelui de pe piața internă cu cel importat din afara pieței comune de către uzinele electrice rămase.
Este oportun să închidem uzinele electrice pe bază de cărbune, una dintre cele mai ieftine surse de energie electrică, când semnele alarmante ale unei penurii de energie încep să devină evidente în lume? De asemenea, trebuie să ne gândim la creșterea cererilor de energie în Uniunea Europeană, precum și la rolul cărbunelui în securitatea energetică. Nu trebuie să permitem închiderea unor întreprinderi ca Uzina electrică Vértes sau ca mina Oroszlány din Ungaria fără a avea niște planuri detaliate și elaborate cu atenție. Aceste planuri trebuie să rezolve situația angajaților, precum și reabilitarea mediului și trebuie să demonstreze prin analize de impact bine fundamentate că închiderea este inevitabilă și reprezintă cea mai bună opțiune pentru a reduce emisiile poluante. Programul de creștere economică durabilă nu trebuie să includă nicio măsură care să cauzeze probleme economice și sociale grave.
Eija-Riitta Korhola
Încercarea Uniunii Europene de a reduce utilizarea cărbunelui este corectă și adecvată. Deoarece obiectivul pe termen lung al Europei și al rasei umane este independența față de combustibilii fosili, trebuie să ne dăm seama că minele de cărbune europene vor trebui să se adapteze, mai devreme sau mai târziu, la schimbare. Globalizarea înseamnă că vor exista presiuni semnificative asupra prețului cărbunelui. Din acest motiv, producția se va transfera în țările unde forța de muncă este mai ieftină, iar zonele extractive de cărbune din UE se confrunta cu dispariția locurilor de muncă și a veniturilor, deoarece minele nu mai pot răspunde la concurență. Deși aceasta este o evoluție nedorită, acțiunile autorităților publice nu pot încălca principiile de bază ale economiei de piață. Producția nerentabilă nu ar trebui ținută în viață artificial pentru totdeauna. Trebuie să amintim că schimbarea structurală pe această scară vor avea inevitabil consecințe sociale profunde și dramatice. Închiderea minelor înseamnă adesea sfârșitul principalei surse de existență a unei zone. Acest lucru este reflectat de capacitatea orașelor de a furniza servicii rezidenților lor și de declinul unor întregi comunități. Este în beneficiul tuturor dacă schimbările sociale majore, cum ar fi cele asociate cu închiderea treptată a minelor, au loc într-un mod controlat și într-o perioadă de tranziție adecvată. Cu toate acestea, cărbunele va juca un rol-cheie în viețile noastre în viitorul apropiat. Acesta va fi necesar în continuare, de exemplu, în industria oțelului, iar studiile privind utilizarea sa ca materie primă pentru polimeri au fost încurajatoare. În plus, un raport excelent costuri-beneficii a fost obținut în cazul producerii de energie termică combinată cu energie electrică care utilizează cărbunele. Prin urmare, nu ar trebui să cedăm iluziei că închiderea minelor de cărbune este un fel de scop politic în sine. În viitor, o industrie minieră rentabilă trebuie să fie o posibilitate, inclusiv în UE.
Veronica Lope Fontagné
Există numeroase motive pentru a susține ajutorul pentru minele de cărbune: motive strategice, motive privind durabilitatea regională și motive sociale.
În ceea ce privește motivele strategice, trebuie să luăm în considerare faptul că piața se schimbă rapid. Prin urmare, abandonarea cărbunelui fără a avea o alternativă viabilă nu ar fi potrivită. Argumentul privind mediul nu este nici el relevant, deoarece cărbunele importat este la fel de poluant ca cel autohton. În plus, nu ar trebui să uităm că, în numeroase rânduri, minele de la care importăm cărbune nu respectă drepturile sociale.
În ceea ce privește durabilitatea regională, în numeroase cazuri, minele sunt localizate în zone slab populate, care sunt complet dependente de industrie pentru a menține regiunea și riscăm să ne transformăm teritoriul în deșert.
Ultimul și cel mai important motiv este că mai mult de 180 000 de familii ar putea fi afectate. În Spania, în regiunea mea, Aragon, suntem pionierii surselor de energie regenerabilă având o autonomie energetică de aproximativ 60 %. Singura resursă pe care o putem depozita este cărbunele și avem nevoie de mai mult timp pentru a ne îmbunătăți tehnologiile și pentru a le aplica în cazul mineritului, astfel transformând cărbunele autohton în cărbune ecologic și durabil.
(Ședința a fost suspendată la ora 11.05 în așteptarea votării și reluată la ora 11.30)
Sirpa Pietikäinen
În ciuda tuturor discursurilor minunate privind clima, Europa se va agăța în continuare de trecutul cărbunelui prin adoptarea acestui raport. În cadrul strategiei Europa 2020, UE ar dori să se deplaseze rapid către un viitor cu emisii reduse bazat pe forme regenerabile de energie. Totuși, acestea vor fi pur și simplu cuvinte, dacă, în viitor, Parlamentul permite statelor membre să risipească miliarde în industria minieră.
Normele actuale privind ajutorul expiră în decembrie, dar în propunerile Comisiei, acestea vor fi prelungite până în 2014. Problema cărbunelui este amplificată de faptul că Parlamentul dorește ca normele privind ajutorul să fie extinse până în 2018. Cu doi ani în urmă, ajutorul de la statele membre ale UE pentru industria care producea și utiliza antracitul, a fost de 2,9 miliarde de euro. Acest lucru arată doar că există mult mai mult ajutor pentru combustibilii fosili decât există pentru sursele de energie regenerabilă și acest lucru se întâmplă în ciuda faptului că obiectivele noastre privind clima ar necesita exact politica opusă.
