Passagerlisteoplysninger (PNR) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om passagerlisteoplysninger (PNR).
Diego López Garrido
Fru formand! I overensstemmelse med Lissabontraktaten har Rådets formandskab forelagt Parlamentet to aftaler om brug af passagerlisteoplysninger, også kendt som "PNR-aftaler". Der er tale om aftaler fra 2007 og 2008 indgået med henholdsvis USA og Australien. Vi har anmodet Parlamentet om at godkende begge aftaler, så de kan træde i kraft permanent, da de i øjeblikket kun anvendes midlertidigt.
I henhold til Lissabontraktaten er det op til Parlamentet at beslutte, om man vil godkende disse aftaler, som fastlægger betingelserne for, om PNR-data vedrørende passagerer på fly, der afgår fra EU, må udveksles med tredjelande.
Rådet har forståelse for Parlamentets betænkeligheder, som også er kommet til udtryk ved denne forhandling, navnlig hvad angår indsamling og udveksling af de persondata, som stammer fra, at en persons navn står på listen over passagerer på et fly, der flyver uden for EU. Rådet har derfor anmodet Kommissionen om at fremlægge et dokument med generelle retningslinjer på dette område.
Jeg må sige, at det fremlagte beslutningsforslag synes meget hensigtsmæssigt. Desuden bifalder vi den konstruktive holdning om ikke at stemme om aftalerne på nuværende tidspunkt og den kendsgerning, at man i beslutningsforslaget efterlyser en passende mekanisme til gennemgang af aftalerne.
I forhold til aftalen med USA er det sandt, at der allerede findes en rapport, hvori man gennemgår, hvordan aftalen fungerer, og Rådet vil tilkendegive sin holdning, når Kommissionen har foreslået og forelagt sine anbefalinger til en ny aftale med USA. Der er endnu ikke foretaget en undersøgelse af, hvor godt aftalen med Australien fungerer. Det er op til Kommissionen at beslutte, om den vil vente på en sådan undersøgelse, før den fastlægger et nyt forhandlingsmandat.
Når Kommissionen foreslår nye forhandlingsmandater i forhold til USA og Australien, vil Rådet gennemgå dem omhyggeligt. I den forbindelse vil Rådet naturligvis som altid tage hensyn til Parlamentets ønsker.
Hvad angår Rådets anmodning over for Kommissionen om en mere generel forordning vedrørende brugen af PNR-oplysninger, bør vi huske på, at Kommissionen tilbage i 2007 foreslog en rammeafgørelse. Under det svenske formandskab besluttede man imidlertid ikke at videreføre forhandlingerne om denne rammeafgørelse, da formandskabet med rette mente, at da Lissabontraktaten netop skulle træde i kraft, skulle spørgsmålet afgøres sammen med Parlamentet, som derfor skulle inddrages i forhandlingerne.
Derfor kan formandskabet på nuværende tidspunkt ikke vedtage en holdning vedrørende indholdet i en kommende, generel ordning om oplysninger om personer, som står på en liste over passagerer, som rejser uden for EU, før Kommissionen foreslår et direktiv om anvendelsen af disse data, og før der har været en forhandling med Parlamentet i henhold til den fælles beslutningsprocedure, som vi har haft siden Lissabontraktaten trådte i kraft den 1. december sidste år.
I denne henseende er vores holdning i alle tilfælde i høj grad på linje med de kriterier og holdninger, som kan udledes af Parlamentets beslutningsforslag, som indtil videre kun er et forslag. Jeg vil gerne fokusere på tre punkter i forslaget. For det første må disse data kun anvendes til de tilsigtede formål, hvilket vi også tidligere har sagt med hensyn til SWIFT-aftalen. For det andet skal man ved indsamlingen af dataene overholde lovgivningen vedrørende databeskyttelse. Og for det tredje skal der være en række garantier og værn i forhold til overførsel af disse data til tredjelande.
Disse tre principper er efter min mening meget vigtige. De indgår i beslutningsforslaget, og for så vidt dette angår, er vi enige i forslaget.
Cecilia Malmström
Fru formand! Stadig flere lande anerkender vigtigheden af at indsamle passagerlisteoplysninger, herunder EU-medlemsstater. Dataene benyttes til bekæmpelse af terrorisme og andre alvorlige forbrydelser.
For at sikre, at grundlæggende principper for databeskyttelse respekteres, og at passagerlisteoplysningerne kun anvendes til specifikke retshåndhævende formål, har EU indgået aftaler med en række lande om udveksling og anvendelse af passagerlisteoplysninger. To af disse aftaler, med USA og Australien, er forelagt Dem til godkendelse med henblik på indgåelse af aftalerne.
De foreslår med Deres beslutning at udsætte afstemningen om godkendelse, og De opfordrer Kommissionen til at foreslå en række krav for alle aftaler om passagerlisteoplysninger med tredjelande. De opfordrer også Kommissionen til at genforhandle de to aftaler på grundlag af nye forhandlingsdirektiver, der skulle overholde disse krav. Det mener jeg, er en klog strategi.
I Deres beslutning henviser De også til aftalen med Canada om passagerlisteoplysninger. Denne aftale er knyttet til en række canadiske tilsagn og Kommissionens beslutning om tilstrækkelig beskyttelse. Disse dokumenter udløb den 22. september sidste år, og der skal derfor forhandles med Canada om indgåelse af en ny aftale.
Af praktiske grunde kunne det ikke lade sig gøre før september 2009. Det reducerer imidlertid ikke beskyttelsen af passagerlisteoplysninger, der overføres til Canada. Selve aftalen om passagerlisteoplysninger har ingen udløbsdato. Den er aldrig udløbet og er derfor fortsat i kraft. Den canadiske grænsemyndighed CBSA (Canada Border Services Agency) har i et brev til Kommissionen, Rådets formandskab og medlemsstaterne bekræftet, at dens forpligtelser vil forblive i kraft, indtil en ny aftale træder i kraft.
Jeg vil gerne takke ordføreren, fru Sophia in 't Veld, og de andre politiske grupper for deres konstruktive tilgang til disse dokumenter, i henhold til hvilke aftalerne med USA og Australien vil forblive midlertidigt i kraft, indtil de kan genforhandles. I mellemtiden vil jeg foreslå tre henstillinger om forhandlingsdirektiver til Rådet som led i en pakke vedrørende passagerlisteoplysninger.
Pakken vil for det første bestå af en meddelelse om en global, ekstern strategi for passagerlisteoplysninger, herunder et sæt generelle krav, som alle aftaler om passagerlisteoplysninger med tredjelande skal overholde, for det andet to forhandlingsdirektiver vedrørende genforhandling af aftalerne om passagerlisteoplysninger med USA og Australien og forhandlingsdirektiver vedrørende en ny aftale med Canada og for det tredje et nyt Kommissionsforslag for EU vedrørende passagerlisteoplysninger baseret på en konsekvensvurdering.
Denne pakke vil tage behørig højde for Deres anbefalinger som indeholdt i denne beslutning, men også i beslutningerne fra november 2008. Desuden vil den tage behørigt hensyn til rådene fra den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, artikel 29-gruppen vedrørende databeskyttelse og de nationale databeskyttelsesmyndigheder. Jeg mener, det er vigtigt at præsentere et europæisk system for passagerlisteoplysninger samtidig med foranstaltningerne til sikring af sammenhæng og konsekvens mellem EU's interne og eksterne politikker for passagerlisteoplysninger.
Jeg hilser beslutningen velkommen, og jeg vil handle i overensstemmelse med disse anbefalinger. Jeg ser frem til at fortsætte samarbejdet med Dem om disse spørgsmål.
Axel Voss
Fru formand, fru kommissær, hr. Garrido! I forbindelse med analysen af passagerlisteoplysninger forsøger man ligesom med SWIFT at forlige kampen mod global terrorisme og alvorlig kriminalitet med folks grundlæggende ret til beskyttelse af privatlivets fred og til selvbestemmelse over informationer. Men vi må også være klar over, at vi i denne mobilitetens tidsalder ikke kan opnå tilstrækkelig sikkerhed i Europa og verden uden effektiv og hurtig udveksling af data.
I den digitale tidsalder er vi også nødt til at tilsikre særlig beskyttelse i forhold til selvbestemmelse over information og privatlivets fred. Derfor betragter jeg det også som afgørende at skelne mere præcist mellem data, der er nødvendige for at kunne bekæmpe kriminalitet, og personfølsomme data. For mig er der ingen tvivl om, at kontrolforanstaltninger, klageret, indsigtsret, erstatningskrav og opbevaringsperiodens længde må indarbejdes i aftalen. I forbindelse med push-metoden må det undersøges, om der kan være eller er behov for undtagelser i hastesager.
Passagerlisteoplysninger bør også anvendes til bekæmpelse af alvorlig kriminalitet. For mig omfatter det forbrydelser som børnepornografi, menneskesmugling, mord, voldtægt og narkotikasmugling. Efter min mening ville det også bidrage til at beskytte de involveredes personlige rettigheder.
Jeg synes, det er godt, at vi træffer en beslutning om aftalen om passagerlisteoplysninger for at udvikle en grundlæggende model for alle senere aftaler af denne type og for at anbefale en forhandlingsramme over for Kommissionen, så den tager højde for vores egne idéer om databeskyttelse. Måske bliver der i fremtiden også plads til at overveje at bekæmpe terrorisme og kriminalitet sammen med vores transatlantiske partnere i en fælles institution. Det ville bestemt også være et skridt i retning af at gøre noget ved global kriminalitet på globalt plan.
Birgit Sippel
Fru formand! Der er et par grundlæggende ting, jeg gerne vil sige om denne aftale. Der er naturligvis ligheder med SWIFT, men også forskelle. Hvis Parlamentet skulle stemme om aftalen om passagerlisteoplysninger i dag, ville vi ikke have nogen anden mulighed end at stemme nej. Det står helt klart. Der er stadig betydelige indvendinger mod aftalen. Det vil jeg uddybe om et øjeblik. Det er grunden til, at jeg ikke var glad, da vi talte om at udsætte afstemningen. Men i modsætning til SWIFT var der bestemt gode grunde til denne udsættelse. Ikke desto mindre vil jeg sige helt klart, at for os betyder det ikke, at afstemningen kan udsættes i det uendelige, så vi ender med at have en midlertidig aftale i årevis. Det er meget vigtigt for os, at vi hurtigt opnår et nyt forhandlingsmandat, om muligt inden sommerferien, så vi hurtigt kan få afklaret detaljerede spørgsmål om, hvordan vi skal håndtere disse data, og hvilke data der skal være omfattet.
Databeskyttelse spiller en vigtig rolle, og her vil jeg gerne benytte lejligheden til endnu en gang at komme ind på spørgsmålet om, hvilke data der skal overføres. Passagerlisteoplysninger omfatter 19 forskellige typer data. Fra samtaler, jeg har haft, ved jeg, at det naturligvis er muligt, hvis man vil, at udarbejde personlighedsprofiler ud fra disse data. Dem, vi har en sådan aftale med, siger naturligvis, at det er de ikke interesseret i at gøre, de vil ikke gøre det, og at relevante data slettes. Men hvis bestemte data, der kunne bruges til at udarbejde en personlighedsprofil med, slet ikke bruges, må vi overveje, om de overhovedet skal indsamles, eller - hvis vi indgår en aftale - om det er nødvendigt at overføre alle dataene. Det er et afgørende spørgsmål. Vi er også nødt til at undersøge, i hvor høj grad data, der overføres, er beskyttet. Vi ved, at bestemmelserne i begge aftaler med USA og Australien er meget forskellige. Med henblik på anmodninger fra andre lande, der ønsker lignende aftaler, bør vi sikre, at der anlægges særlige standarder, hver gang vi indgår en aftale.
Vi er også nødt til nøje at overveje spørgsmålet om, hvordan dataene skal anvendes. Oprindeligt blev det hele tiden sagt, at det handlede om at bekæmpe terrorisme. Men nu handler det også om alvorlig kriminalitet. Det kan man diskutere. Men vi må se på de små detaljer her. Vi ved, at selv her i EU er der store forskelle mellem retsvæsenerne og retskulturerne. Det kan betyde, at definitionen af en alvorlig forbrydelse er fuldstændig forskellig, hvad angår typen af forbrydelse. Det betyder, at vi er nødt til igen at se nærmere på, hvad det er, vi drøfter, når vi siger, at alvorlige forbrydelser naturligvis også bør være omfattet.
Jeg håber, at vi med indførelsen af aftalen kan sikre, at der i fremtiden sker regelmæssig udveksling af informationer mellem institutionerne. Formanden for Rådet har givet udtryk for, at den første evaluering er foretaget i forhold til aftalen med USA. Officielt har vi endnu ikke fået resultaterne. Det var i februar. For fremtiden ønsker jeg ikke kun, at der udarbejdes regelmæssige rapporter, men også, at disse rapporter straks bliver stillet til rådighed for Parlamentet.
Det er meget vigtigt at udarbejde en ensartet aftale. Der må ses på spørgsmålet om data igen. Men jeg mener, at vi på grundlag af den tidligere drøftelse formentlig vil opnå en god aftale, og derfor betragter jeg videre forhandlinger som noget helt igennem positivt.
Sophia in 't Veld
Fru formand! Som ordfører vil jeg gerne starte med at takke skyggeordførerne for deres fremragende, behagelige og udbytterige samarbejde, der har resulteret i en fælles beslutning. Vi er naturligvis ikke nået til vejs ende endnu, for vores drøftelser om emnet og teksten vil fortsætte. I dag ser vi på Rådets anmodning om godkendelse af de to aftaler med USA og Australien.
Parlamentet har altid været yderst kritisk over for brugen og overførelsen af passagerlisteoplysninger. Faktisk forsøgte Parlamentet i 2004 at få annulleret aftalen med USA ved EF-Domstolen. Derfor ville det være inkonsekvent i forhold til vores tidligere standpunkt at godkende aftalerne uden videre.
Men eftersom Parlamentet er ansvarligt og samarbejdsvilligt som altid, accepterer vi, at en afvisning af de to aftaler vil skabe juridisk usikkerhed og praktiske vanskeligheder for borgere og transportselskaber. Så vi foreslår i stedet, at vi udsætter afstemningen og anmoder Kommissionen om at udarbejde en sammenhængende tilgang til brugen af passagerlisteoplysninger baseret på et enkelt sæt principper. Det glæder mig meget, at Kommissionen og Rådet har taget denne strategi til sig, og at de ønsker at arbejde hurtigt og fleksibelt. Vi opfordrer indtrængende især Kommissionen til at fremlægge PNR-pakken, som den nu kaldes, inden sommerferien.
En sådan sammenhængende enhedstilgang virker som den pragmatiske løsning, når flere og flere lande kræver overførelse af passagerdata. Så er der spørgsmålet om den udløbne aftale med Canada om passagerlisteoplysninger - eller hvad den juridiske status nu er, for det står ikke helt klart - og EU's skinlagte forslag vedrørende passagerlisteoplysninger. Beslutningsforslaget udstikker en række grundlæggende principper for og minimumskrav til PNR-pakken, og de udgør så at sige vores betingelser for godkendelse. Et nøgleelement eller nøgleord her er proportionalitet, for det må påvises på en overbevisende måde, at samme mål ikke kan opnås med mindre indgribende midler. Det er faktisk nøglen til det hele.
Vi er mere specifikt nødt til at se på API-data og ESTA i denne sammenhæng. Vi er f.eks. nødt til at skelne meget klart mellem på den ene side omfattende indsamling og brug af data om alle passagerer med henblik på automatiserede søgninger såsom profilering og datamining og på den anden målrettede søgninger efter kendte mistænkte for at identificere personer, der f.eks. er opført på en flyveforbuds- eller observationsliste. Det er noget helt andet, og vi er nødt til at skelne meget nøje.
For det andet må der være en klar og nøje formålsbegrænsning i stil med tidligere beslutninger, og vi insisterer på, at data kun anvendes til retshåndhævelse og sikkerhedsmæssige formål på basis af meget præcise definitioner af, hvad det er, nemlig organiseret international kriminalitet og international terrorisme. Vi er nødt til at gøre det fuldstændig klart, hvad vi taler om. Enhver brug af passagerlisteoplysninger skal være i overensstemmelse med EU's standarder for databeskyttelse. Vores primære ansvar er at repræsentere vores egne europæiske borgeres interesser. De har ret til at vide, at vi opretholder europæisk lovgivning i internationale relationer og i vores interne politikker.
Sluttelig anerkender vi behovet for at give de myndigheder, der har ansvar for retshåndhævelse og sikkerhed, adgang til de værktøjer, der er nødvendige for, at de kan gøre deres arbejde i en tid præget af en hidtil ukendt grad af mobilitet, men Europa har også pligt til at beskytte vores rettigheder og frihedsrettigheder. Jeg mener, at vi har en unik mulighed for at gøre det rigtige med den forestående PNR-pakke.
Jan Philipp Albrecht
Fru formand! Jeg vil ikke gentage, hvad mine kolleger så rigtigt har sagt før mig. I stedet vil jeg anføre et par overordnede bemærkninger.
Jeg ved ikke, om De har set filmen Minority Report. Hvis ikke, vil jeg anbefale, at De gør det. I filmen benytter fremtidens politi et såkaldt "præforbrydelsesystem" til at forsøge at anholde forbrydere, inden de har begået en forbrydelse. Såkaldte præpolitifolk forsøger at forudse fremtiden ved konstant at overvåge folks følelser og adfærd. Fantastisk! Et tilsyneladende ufejlbarligt system, der endelig giver sikkerhed. Men så kommer efterforskningslederen selv i søgelyset, og hele korthuset vælter.
Jeg vil ikke genere Dem ved at anmelde denne gode og stadig relevante film mere detaljeret, men ukontrolleret adgang til alle passageroplysninger for alle mennesker i hele verden med henblik på profilering og intet andet har som minimum fundet sted i USA siden den 11. september 2001. Denne ukontrollerede adgang er i modstrid med ikke alene samtlige EU's databeskyttelsesregler, men også grundlæggende forfatningsmæssige principper som uskyldsformodningen, retten til en retfærdig rettergang og forbuddet mod vilkårlig magtudøvelse.
Efter vores mening udgør de aftaler, EU har forhandlet sig frem til med USA og Australien om adgang til passagerlisteoplysninger, en alvorlig overtrædelse af grundlæggende europæiske rettigheder og retsstatsprincippet, og det har Parlamentet gjort opmærksom på ved adskillige lejligheder, hvilket fru in 't Veld allerede har gjort klart. Parlamentet kan ikke støtte aftalerne. Vi opfordrer Kommissionen og Rådet til at fremlægge et nyt mandat, der sætter beskyttelsen af borgere i hele verden højere end et sådant "præforbrydelsessystem".
Ryszard Czarnecki
Fru formand! Jeg er ikke en storslået filmanmelder som den foregående taler. Jeg ønsker ikke, at forhandlingen kommer til at handle om filmbranchen.
For at vende tilbage til det specifikke emne for drøftelserne burde overførelse af passagerlisteoplysninger faktisk være indlysende. Tidligere blev disse data indsamlet af kommercielle årsager, men i dag kan de være til nytte i kampen mod kriminalitet. Men hvis vi skal være ærlige, er dette berettigede spørgsmål i en vis forstand blevet et element i en interinstitutionel krig, der har været i gang mellem Parlamentet og Rådet i årevis. Det er ikke godt, at et forslag, som efter min og min gruppes mening er yderst relevant og berettiget, blev fremlagt uafhængigt af Rådet uden høring af Parlamentet. For det har medført, at dem, der - selv om de går ind for overførelse af data - ønsker at beskytte Parlamentet som en stærk institution styret af sine egne love og med en stærk politisk vilje til at træffe fælles beslutninger, nu automatisk er imod det, der faktisk er et fornuftigt forslag.
Det er mit indtryk, at i forhandlingen om passagerlisteoplysninger befinder dem, der støtter overførelse af passagerlisteoplysninger, sig paradoksalt nok i den modsatte lejr, fordi de ikke bryder sig om den måde, som Rådet behandler Parlamentet på. Lad os sige det ligeud. Vores internationale erfaringer fortæller os, at det ikke er første gang, det er sket. Desuden er der endda nogle af dem, der støtter overførelse af passagerlisteoplysninger, der synes, at vi i dag burde sende en politisk tilkendegivelse og vise Rådet, hvor det hører til i hakkeordenen - kort sagt straffe Rådet for dets arrogance.
På denne måde smider vi barnet ud med badevandet, som man siger, hvad enten vi bryder os om det eller ej. Vi giver Rådet et berettiget hak i tuden, men på den anden side begrænser vi på en måde vores egne instrumenter i kampen mod terrorisme, mafiaen og organiseret kriminalitet.
Eva-Britt Svensson
Fru formand! I modsætning til tidligere talere vil jeg gerne gratulere hr. Albrecht med hans sammenligning med filmens verden. Jeg mener, det er vigtigt indimellem at give kulturen lov til at fremhæve samfundets kritik, og det er noget, vi kunne lære af her i Parlamentet. Jeg vil også gerne takke ordføreren, fru in 't Veld, for hendes engagement i beskyttelsen af privatlivets fred og retsstatsprincippet i denne sag såvel som i mange andre.
Den anden dag sagde det spanske formandskab, at lufttrafik påvirker retten til fri bevægelighed, som er en grundlæggende rettighed. Det bør vi huske i dag, hvor vi drøfter passagerlisteoplysninger, for tanken bag brugen af passagerlisteoplysninger er at kunne afgøre, hvem der har ret til at flyve, og hvem der ikke har den ret. Det påvirker naturligvis vores rettigheder, ikke kun retten til fri bevægelighed, men også rettigheder i henhold til underskrevne internationale konventioner om vores politiske og borgerlige rettigheder.
Målet med EU og med international mobilitet er at få grænserne til at forsvinde, og at EU medfører mere fri bevægelighed. Det gør det for visse mennesker, men for asylansøgere, flygtninge osv. - hvoraf flertallet faktisk er kvinder og børn - handler beslutningen om, hvorvidt de har ret til at flyve eller ej. Det kan være et spørgsmål om liv eller død for disse mennesker. Derfor er det vigtigt, at vi her i Parlamentet og i Kommissionen virkelig ser meget nøje på, hvordan passagerlisteoplysningerne skal bruges. Det handler om fri bevægelighed, men også om internationale konventioner og vores borgerrettigheder.
Simon Busuttil
- (MT) Fru formand! Jeg vil gerne fremføre tre korte bemærkninger. For det første har vi netop talt om SWIFT-aftalen, og vi sagde, at vi har lært noget af den. Jeg mener, at Parlamentet har lært en ting, nemlig at med større magt følger større ansvar. Jeg mener, at den strategi, Parlamentet har anlagt i forhold til aftalen om passagerlisteoplysninger, beviser, at selv Parlamentet har forstået, at det har større magt og derfor må påtage sig et større ansvar. Det ville vi gøre klogt i at fremhæve.
For det andet, er denne aftale vigtig eller ej? Efter min mening er den særdeles vigtig. Kampen mod terrorisme er vigtig af hensyn til vores borgeres sikkerhed, og i den forbindelse har vi et stort ansvar. Hvis der sker noget, vil borgerne komme til os og spørge: "Hvad har I gjort for at beskytte vores sikkerhed?"
Mit tredje punkt er, om denne aftale skaber problemer i forhold til databeskyttelse og borgernes privatliv? Det mener jeg, at den gør, og det vækker en bekymring, som vi er nødt til at forholde os detaljeret til for at kunne nå en aftale, der kan garantere og beskytte borgernes interesser, især i forhold til deres privatliv. Derfor mener jeg, at den foreliggende beslutning er god og afbalanceret. Den viser tydeligt, hvad Parlamentet ønsker at opnå i forhold til aftalen i forsøget på at bevise, at vi udøver vores beføjelser ansvarligt. Derfor vil jeg gerne gratulere ordføreren for beslutningen med hendes arbejde i denne sag.
Saïd El Khadraoui
(NL) Fru formand, hr. Garrido, fru kommissær, mine damer og herrer! Forhandlingen om passagerlisteoplysninger ligner meget den, vi netop har haft om SWIFT. Vi taler dybest set om en stræben efter en sund, acceptabel balance mellem sikkerhed og beskyttelsen af privatlivets fred. Begge emner er naturligvis vigtige, og der må findes en balance mellem dem. Problemerne for den europæiske luftfart de seneste dage har endnu en gang vist den afgørende rolle, som passager- og godstransport spiller for organiseringen af vore dages samfund. Stort set alle vil rejse med fly før eller senere.
Derfor er det uacceptabelt, at vi vedvarende overfører og opdaterer dusinvis af oplysninger, tit fuldstændig uden at man er klar over det, og uden at der findes skudsikre garantier mod misbrug, ikke mindst fordi de amerikanske myndigheder f.eks. allerede benytter en lang række informationskilder gennem lang tid til at vurdere, om en person er mistænkelig, lige fra den pågældendes visumansøgning til indtjekningsprocedurer i lufthavnen. For et par uger siden havde jeg lejlighed til med egne øjne at se, hvordan et helt hold af mennesker i PNR-centret i Washington arbejder døgnet rundt på at reducere en oprindelig rå liste over ca. 5 000 mennesker dagligt til en lille liste med en håndfuld mennesker, der nægtes indrejse i USA. Øjensynligt er der kun mulighed for at appellere administrativt mod et sådant forbud mod indrejse i USA.
Det er klart, at denne datastrøm må holdes inden for visse grænser, og at de minimumsbetingelser, der udstikkes i beslutningen, må indføres, så brugen af dataene f.eks. begrænses til at opdage terrorisme og international kriminalitet. Jeg er enig med mine kolleger i Parlamentet, der har sagt, at der er behov for en klar definition, at alt dette naturligvis skal ske i overensstemmelse med de europæiske databeskyttelsesstandarder, og at det også gælder, når der overføres data til andre tredjelande, når det er relevant.
Efter min mening er vi også nødt til at sikre noget større klarhed i forhold til de "følsomme" passagerlisteoplysninger, for jeg tror, en hel del ting er åbne for fortolkning. Derfor støtter jeg den foreslåede udsættelse for at give mulighed for snarest muligt at fremlægge et nyt forhandlingsmandat, der tager vores spørgsmål i betragtning. Jeg bemærker mig Rådets og Kommissionens konstruktive indstilling, og ligesom mine kolleger forventer jeg at se mere klarhed inden sommermånederne.
Judith Sargentini
(NL) Fru formand, mine damer og herrer! Situationen er blevet lidt mindre anspændt. Fru in 't Veld har udarbejdet en fortrinlig beslutning, som Kommissionen og Rådet har taget til sig. Det er i sig selv fantastisk, og jeg er enig med hende i, at det er særdeles fornuftigt på dette afgørende tidspunkt at erklære, at vi er ved at udarbejde et enkelt sæt tydelige retningslinjer for alle fremtidige aftaler om passagerlisteoplysninger, der tager proportionaliteten med i betragtning, hvilket vil sige, at der kun overføres de data, der virkelig er strengt nødvendige til det tilsigtede formål, nemlig bekæmpelse af terrorisme, og at gøre det klart, at det er det absolut eneste mål. Disse retningslinjer må også sikre gensidighed og sørge for, at data ikke kan gemmes i årevis, at der faktisk opstilles tidsgrænser, og at vi står ved vores grundlæggende rettigheder. Den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder er nu erklæret bindende, så den må også afspejles i sådanne aftaler om passagerlisteoplysninger. Derfor synes jeg, tiden er inde til at fremlægge sagen for Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder i Wien, og det vil jeg bede Kommissionen om at gøre.
Der er en ting til, vi må tage i betragtning, og det er, at det nu er blevet normalt for borgere at kommunikere med en udenlandsk stat - i dette tilfælde ofte USA - via en virksomhed, nemlig et luftfartsselskab, der ikke har noget med det at gøre, ikke burde have brug for visse af mine oplysninger og ikke burde forsøge at fungere som mellemmand. Det må der gøres noget ved.
Cornelia Ernst
(DE) Fru formand! Aftalen med USA om passagerlisteoplysninger vil sætte en brat stopper for den frihed over skyerne, som sangeren og sangskriveren Reinhard Mey engang sang om. I august oplevede et medlem af vores gruppe på egen krop de følger, som indskrænkningen i hans frihed allerede har haft. Eftersom de amerikanske myndigheder havde opført hans navn på deres terrorobservationsliste, fik det fly, han fløj i, ikke lov til at krydse amerikansk luftrum. Som alle her i Parlamentet ved, medførte det betydelige ulemper, og det blev senere afsløret, at der var sket en misforståelse.
I dag modtager de amerikanske myndigheder allerede en lang række data - kreditkortnumre, oplysninger om bookinger, ønskede siddepladser, ønsker om særlige fødevarer, IP-adresser og oplysninger om passagerer - uden klare regler for databeskyttelse. Jeg vil gene sige helt klart, at det er vi modstandere af, og det samme gælder den masseoverførsel af data vedrørende flyvninger, der kaldes passagerlisteoplysninger, som det nu skal udvikle sig til. Vi kan ikke støtte det i sin nuværende form, fordi det ikke er til et specifikt formål og ikke har et forholdsmæssigt omfang eller er nyttigt. Sluttelig vil jeg gerne sige, at vi ikke kan tillade, at der opstår proaktiv risikoanalyse af rejse- og adfærdsmønstre. Vi har brug for regler om oplysning i stil med den amerikanske lov om privatlivets fred. Europæiske borgere må gives adgang til dem. Muligheden for at gå rettens vej må ligeledes åbnes for dem.
Manfred Weber
(DE) Fru formand, fru kommissær, hr. Garrido! Jeg vil også gerne starte med en kort sammenligning med forhandlingen om SWIFT. Det glædede mig meget at høre Rådets repræsentant tale om dedikerede mål i forhandlingerne om den nye SWIFT-aftale. Derfor er jeg ganske overrasket over den virkning og indflydelse, Lissabontraktaten og Parlamentets erklæring har haft på Rådet, som nu ønsker at kæmpe for Europas interesser. Jeg håber, at vi vil opleve tilsvarende skub i sagerne nu, hvor vi taler om passagerlisteoplysninger, og at der også her vises engagement i forhold til at kæmpe for europæiske interesser.
For det andet vil jeg gerne sige, at jeg mener, at vi alle er enige om, at når det er et spørgsmål om ret til databeskyttelse, giver en sådan aftale mening i forhold til såvel luftfartsselskabernes som borgernes retssikkerhed. De standarder, vi ønsker, er tydeligt beskrevet i den fælles beslutning.
For det tredje vil jeg gerne nævne en ting, der ikke direkte er knyttet til aftalerne, men bestemt har med emnet at gøre, nemlig debatten i Rådet om, hvorvidt vi også er nødt til eller bør udvikle et europæisk system for passagerlisteoplysninger. Den sidste større terrortrussel i Europa var Detroitsagen, hvor en angriber gik om bord på et fly og ville flyve til Detroit. Det fandt sted sidste år før jul.
I det tilfælde lærte vi, at vi i Det Forenede Kongerige var klar over, at den pågældende person udgjorde en trussel. Men dem, der besluttede, om han kunne flyve eller ej, havde ikke adgang til de nødvendige oplysninger. Det, jeg prøver at sige, er, at jeg mener, at problemet i EU ikke er, om der er nok data til rådighed. Jeg tror, at vi allerede ved, hvem der udgør en trussel. Problemet er at sikre, at dataene er til rådighed de steder, der er brug for dem til at forhindre trusler.
I Toledo foreslog det spanske formandskab - og det er jeg taknemmelig for - at vi styrker samarbejdet mellem antiterrormyndigheder i Europa. Desværre fulgte de europæiske indenrigsministre ikke op på forslaget. I stedet blev det foreslået at opbygge nye datasæt og indsamle nye data. På mig virker det ofte, som om indenrigsministrene betragter indsamling af nye data som den nemme løsning. Jeg vil opfordre Dem til først at tage hånd om samarbejdet mellem de involverede myndigheder, så ville vi nå langt i kampen mod terror.
Tanja Fajon
(SL) Fru formand! Jeg tror fuldt og fast på, at alle medlemmer af Parlamentet er klar over vigtigheden af betimelig og nøjagtig information for at sikre sikkerheden under deres mange rejser. I dag, hvor vi står over for kaos i lufttrafikken, står omfanget af den daglige passagertransport langt tydeligere for os alle. Det viser mange luftfartsselskabers økonomiske tab desværre ganske tydeligt på grund af de aflyste flyvninger og de mange mennesker, der har ventet og stadig venter på en plads på det første tilgængelige fly. Nu håber jeg, at vi snart vil kunne flyve sikkert igen.
Enhver passager, der rejser med fly, overdrager tydeligvis kun deres oplysninger til de myndigheder, der har ansvaret for at bekæmpe terrorisme og organiseret kriminalitet. Det har jeg ikke noget problem med. Hvis jeg frivilligt offentliggør detaljer om, hvornår jeg rejser hvorhen på Twitter, har jeg ikke noget imod, at disse oplysninger bruges til at sikre lufttrafikkens daglige sikkerhed. Det, jeg derimod protesterer imod, er, at aftaler om passagerlisteoplysninger ikke fastlægger forudbestemte betingelser og kriterier på lige fod for alle lande, at de ikke specificerer de data, vi skal overdrage, og at vi ikke kender de præcise formål, som myndighederne vil bruge dataene til.
Derfor er mit spørgsmål, om vi kan forvente at få mandat til at forhandle om en ny aftale om overførelse af data inden eller i løbet af sommeren? Og vil alle aftaler mellem EU og enkeltlande, der ønsker at indgå dem, være standardaftaler og aftaler med lige, høje og tydelige standarder for brug og beskyttelse af data? Hvad vil De gøre for at forhindre, at passagerlisteoplysninger anvendes til profilering og definering af risikofaktorer? Min pointe er, at enhver mulighed for at muliggøre personlighedsprofilering ud fra etnisk oprindelse, nationalitet, religion, seksuel orientering, køn, alder eller helbred er uacceptabel.
Hertil vil jeg gerne tilføje, at intet system til indsamling af data er tilstrækkeligt i sig selv. Vi kan ikke forhindre forsøg på terrorangreb uden fornuftig udveksling af data og samarbejde mellem efterretningstjenesterne. En vældig god påmindelse herom var det mislykkede angreb på flyet til Detroit omkring jul sidste år. Det, vi frem for alt er nødt til at gøre, er at anvende de instrumenter, vi allerede har, effektivt i kampen mod terrorisme, især bedre samarbejde.
Lad mig konkludere ved at sige, at jeg bestemt ikke ønsker at sige nej til en aftale, der ville give alle os EU-borgere sikkerhed. Jeg ønsker endnu mindre at se vores grundlæggende ret til privatlivets fred krænket. Men det er rigtigt, at enhver krænkelse af vores privatliv skal afvejes mod foranstaltningernes sikkerhed og effektivitet og mod beskyttelsen af menneskerettigheder.
Eva Lichtenberger
(DE) Fru formand! I dag behandler vi anden sagsakt i forbindelse med en aftale med USA, der er præget af enorme problemer i forhold til databeskyttelse. Det bringer mig videre til godkendelsen af forslaget fra den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse, hr. Hustinx, som har sagt, at det ville give mening én gang for alle at forhandle om og indgå en omfattende transatlantisk rammeaftale om databeskyttelse. Det ville være en udbytterig opgave for begge parter og ville gavne os på mange måder.
Det er generelt tydeligt, at vi har helt forskellige opfattelser af sikkerhed her og på den anden side af Atlanten. Som Parlament må vi også sikre, at vores Kommission ikke blot accepterer, hvad USA foreslår, men tager vores standarder med til disse forhandlinger med en fornemmelse for proportioner og på lige fod. Derfor er en definition af udtrykket "alvorlig forbrydelse" altafgørende. Det må være muligt at rette oplysninger. For os skal der være databeskyttelse, ellers er aftalen dødfødt.
Carlos Coelho
(PT) Fru formand, hr. Garrido, fru Malmström! Vi har vist vores bekymring over overførelsen af passagerlisteoplysninger til USA. Dataene vil måske blive opbevaret i årevis, efter sikkerhedstjekkene er gennemført, og der er ingen juridisk beskyttelse for personer, der ikke er amerikanske statsborgere.
De aftaler, vi har indgået med både Australien og Canada, har fra starten været mere acceptable og mere på linje med proportionalitetsprincippet, fordi de giver mulighed for at begrænse omfanget, tidsperioden og antallet af oplysninger og for tilsyn fra en retslig myndighed. Jeg er enig i, at der skal fastlægges generelle principper og regler som grundlag for aftaler med tredjelande. Vi vil måske endda se en lavine af lignende anmodninger fra andre lande, hvis traditioner vedrørende databeskyttelse og respekt for menneskerettighederne giver større grund til bekymring. Desuden, hvis vi ønsker reel gensidighed, bliver vi nødt til at overveje at etablere et enkelt system for EU, der involverer Europol i hele processen.
Efter min mening vil en aftale kun være acceptabel, hvis der ydes garantier for en passende grad af databeskyttelse, som respekterer nødvendighedsprincippet, proportionalitetsprincippet og gældende EU-regler. Det er også afgørende at sikre, at kun push-metoden benyttes, med andre ord skal oplysningerne leveres af os, ikke automatisk hentes af organisationer i tredjelande, der får adgang til vores databaser.
Derfor støtter jeg fru in 't Velds og de politiske gruppers fælles forslag om at udsætte afstemningen om Parlamentets godkendelse, så forhandlingerne får mere tid til at gøre noget ved de bekymringer, vi har udtrykt her.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand! Beskyttelsen af personlige oplysninger er en grundlæggende ret for europæiske borgere. Lissabontraktaten styrker tidligere bestemmelser takket være de juridiske og ufravigelige egenskaber ved EU's charter om grundlæggende rettigheder. Personlige oplysninger skal behandles i henhold til direktiv 46/1995, 58/2002 og 24/2006. Faktisk henstiller Parlamentet til, at internationale aftaler vedrørende personlige oplysninger underskrives med forbehold af, at de underskrivende parter har ikraftværende bestemmelser lig dem, de omtalte direktiver indeholder.
I informationssamfundet og især under udviklingen af bredbåndsinfrastrukturen kan datalagringscentret og databehandlingscentret godt befinde sig forskellige steder, endda i forskellige lande. Derfor beder vi om, at internationale aftaler, der vedrører personlige oplysninger, stiller krav om, at personlige oplysninger kun opbevares og behandles på steder, der har juridiske bestemmelser lig dem, der findes i europæisk lovgivning. Og til sidst, hvordan kan europæiske borgere give samtykke og ikke mindst under hvilke betingelser?
Diego López Garrido
Fru formand! Jeg vil gerne fremføre tre bemærkninger som afslutning på vores del af denne vigtige forhandling.
Den første vedrører det punkt, hr. Weber tog op, om hvorvidt Europa kan eller bør have sit eget system til passagerlisteoplysninger, og hvilket anvendelsesområde det skulle have. Vi går ind for, at der skal være en overordnet regulering af overførelsen af passagerdata, hovedsageligt for flypassagerer. Derfor har vi bedt Kommissionen om at gennemføre en undersøgelse og hvis relevant at udarbejde et udkast til et direktiv, der fastlægger en overordnet regulering af området, herunder - som det er anført i fru in 't Velds beslutningsforslag - en analyse af konsekvenserne for beskyttelsen af privatlivets fred. Det vil sige, i hvilket omfang påvirker effektivitet og proportionalitet, to principper, som vi er nødt til at tage i betragtning, beskyttelsen af privatlivets fred, hvor lang skal en europæisk regulering af området derfor gå, og hvilke foranstaltninger bør under alle omstændigheder indføres for at beskytte grundlæggende rettigheder?
Det er det, fru Fayot nævnede, altså hvilke foranstaltninger bør der indføres?
Jeg tror, at den forhandling, vi havde om SWIFT, kan afklare sagen. Jeg mener, at de principper, vi drøftede dengang og blev enige om, bør være til stede her. Vi taler om retten til privatlivets fred, retten til at have et privatliv, retten til personlig integritet, som altid må bevares. Grundlæggende rettigheder er udelelige, og i dette tilfælde har vi at gøre med noget, der kunne bringe de grundlæggende rettigheder i fare, så jeg mener, at vi er nødt til at udvise samme forsigtighed, som vi talte om under den tidligere forhandling.
Sluttelig, min tredje bemærkning har forbindelse til den foregående. Som en overordnet betragtning anser jeg det ikke sådan, at sikkerhed og frihed er hinandens modsætninger, eller med andre ord at det er en slags nulsumsspil, og at vi indskrænker vores frihed i takt med, at vi styrker sikkerheden, eller at vi får ringere sikkerhed i takt med, at vi beskytter grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder bedre og er fundamentalistiske i beskyttelsen af vores grundlæggende rettigheder.
Det mener jeg, er et falsk dilemma. Tværtimod mener jeg, at sikkerhed og frihed er to principper, der styrker hinanden. Derfor kommer begge principper til udtryk og anerkendes i forfatninger og i europæisk lovgivning, og de findes begge i Lissabontraktaten. Vi må altid huske, at Lissabontraktaten indeholder et charter om grundlæggende rettigheder, som kræver respekt for grundlæggende rettigheder, der er fuldstændig ukrænkelige og ikke må overtrædes. Derfor mener jeg, at når vi ser længere end den nærmeste fremtid - for nogle gange anskuer vi tingene meget kortsigtet - og tænker langsigtet, viser de foranstaltninger, der skal sikre vores sikkerhed, hvis de er fornuftige og velgennemtænkte, sig altid at være effektive. Beskyttelse af rettigheder og frihedsrettigheder vil altid forbedre borgernes trivsel og i sidste ende også deres sikkerhed.
Cecilia Malmström
Fru formand! Jo, jeg har set filmen Minority Report. Det er en god og spændende film, ret uhyggelig, og det er ikke, hvad vi forsøger at gøre her.
Jeg synes, vi har haft en meget interessant og konstruktiv forhandling, og jeg er enig i, at der er ligheder med drøftelserne om SWIFT eller TFTP. Det handler om at bekæmpe alvorlig organiseret kriminalitet og terrorisme, men det handler også om, hvordan vi beskytter enkeltpersoners ret til privatlivets fred. Det rejser spørgsmål om databeskyttelse, om proportionalitet, afklaring af formålene, definitioner, retssikkerhed osv.
Forhandlingerne med vores amerikanske venner om TFTP vil også give os vigtige erfaringer, som vi kan tage med os til drøftelserne om passagerlisteoplysninger. Det vil hjælpe os med yderligere at afklare EU's tænkning og komme tættere på, og det tror jeg, vil være til gavn. Jeg tror, at det arbejde på TFTP, vi har udført hidtil mellem de tre institutioner, har givet os erfaringer om, hvordan vi kan samarbejde - Rådet, Parlamentet og Kommissionen - om disse yderst vanskelige og følsomme emner. Forhåbentlig opnår vi gode resultater.
Jeg har lyttet opmærksomt til forhandlingen. Jeg har læst Deres beslutning. Jeg synes, det er en meget velafbalanceret og klog beslutning. Som sagt vil vi straks påbegynde arbejdet med den som udgangspunkt, og jeg ser frem til godt samarbejde og drøftelser med Dem i dette arbejde. Som De ved, lovede jeg allerede under min høring Parlamentet, at jeg ville foretage en gennemgang af alle de antiterrorforanstaltninger, vi har til rådighed i EU - identificere dem, udarbejde en liste over dem og drøfte dem med Parlamentet - og af den overordnede arkitektur for alle vores databehandlings- og delingssystemer, så vi er opmærksomme på det, når vi påbegynder arbejdet. Det synes jeg, er vigtigt, og jeg tror, det vil forøge gennemsigtigheden og dybden af vores drøftelser.
Formanden
Jeg takker kommissæren for samarbejdet. Jeg håber, det bliver udbytterigt. Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i første mødeperiode i maj.
