Kvalitets- og sikkerhedsstandarder for menneskelige organer til transplantation - Handlingsplan for organdonation og -transplantation (2009-2015) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
betænkning af hr. Mikolášik for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslaget til Parlamentets og Rådets direktiv om kvalitets- og sikkerhedsstandarder for menneskelige organer til transplantation - C6-0480/2008 - og
betænkning af hr. Perelló Rodriguez for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Kommissionens meddelelse: Handlingsplan for organdonation og -transplantation (2009-2015): styrket samarbejde mellem medlemsstaterne.
Miroslav Mikolášik
Fru formand! Jeg er meget glad for at få denne enestående mulighed for at være her i dag og tale om de fremskridt, vi har gjort under forhandlingerne i Parlamentet og også under de efterfølgende trepartsdrøftelser om dette særdeles vigtige spørgsmål om organdonation og -transplantation.
Jeg anser personlig - ikke alene som hovedordfører, men også som læge - dette lovforslag for at være af enorm stor betydning. Jeg mener bestemt, at man med dette nye direktiv for alvor tager fat på den største udfordring, vi i øjeblikket står over for i forbindelse med organdonation og -transplantation, nemlig den organmangel, som ventende patienter oplever.
I forbindelse med, at vi vil yde EU's borgere den bedste sundhedsbeskyttelse, er det vores mål at sikre, at menneskelige organer til transplantation er sikre og af høj kvalitet.
Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed stemte om udkastet til betænkning den 16. marts, hvor det blev vedtaget med et klart flertal i forlængelse af ordførerens anbefaling. Efterfølgende var der tre intense interinstitutionelle trepartsdrøftelser mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet under lederskab af det spanske formandskab.
Jeg vil især gerne fremhæve følgende punkter, der var af afgørende betydning under vores drøftelser.
For det første er der de principper, som gælder organdonation.
Frivillig og vederlagsfri donation er et grundlæggende princip, der ikke på nogen måde eller under nogen omstændigheder må sættes spørgsmålstegn ved. Man skal holde fast i, at donationen er altruistisk, således at vi kan forhindre enhver form for kommerciel udnyttelse eller økonomiske bevæggrunde hos donorerne. Samtidig skal man sikre levende donorer den størst mulige beskyttelse. Jeg vil her gerne omtale den livlige drøftelse af spørgsmålet om organdonation fra levende donorer. På den ene side er denne fremgangsmåde fortsat et supplement i forhold til organer fra afdøde donorer, men på den anden side er det et alternativ med bemærkelsesværdigt potentiale.
Det er selvfølgelig ikke vores hensigt at spænde ben for udviklingen på dette område, men vi må sikre, at donation af organer fra levende donorer, der ikke har nogen genetisk eller familiemæssig relation med recipienten, altid sker frivilligt og vederlagsfrit. Princippet om vederlagsfrihed gælder ikke, når der er tale om såkaldt kompensation, hvor en levende donor har lov til at modtage en godtgørelse for udgifter i forbindelse med donation. Medlemsstaterne skal dog præcist fastlægge de betingelser, hvorunder der kan ydes kompensation, således at vi kan undgå enhver form for økonomisk incitament eller vinding for potentielle donorer.
Andre væsentlige spørgsmål i forbindelse med principperne omfatter allokeringskriterier - hvormed man sikrer, at der ikke udtages organer fra en person, inden vedkommende juridisk set er død, og at der er fuldt informeret samtykke fra donors side. Vi har forfægtet disse synspunkter i den indledende del i bestemmelsen, dvs. i betragtningerne.
Det andet princip omfatter sporbarhed, beskyttelse af personoplysninger og fortrolighed. Medlemsstaterne skal sikre, at alle organer, som udtages, allokeres og transplanteres på deres eget område, kan spores fra donor til recipient og omvendt. Dette begreb er trådt i stedet for det oprindelige forslag om anonymitet, der gør processen usikker. Personoplysninger skal fortsat være fortrolige.
Det tredje princip er rammerne for kvalitet og sikkerhed. Vi udtrykte klar enighed om, at medlemsstaterne bør indføre nogle nationale rammer, hvoraf alle trin i processen rent organisatorisk vil fremgå - lige fra donation til transplantation. Medlemsstaterne skal derefter informere Kommissionen om aktiviteterne og resultaterne i forbindelse med gennemførelse af bestemmelserne i nærværende forordning senest tre år efter dens ikrafttræden. Vi forventer her, at der sker store fremskridt, især i de lande, hvor systemet ikke er tilstrækkelig veludviklet, og som kan øge antallet af transplantationer markant ved indførelse af passende systemiske foranstaltninger.
Jeg vil især gerne understrege den rolle, som transplantationskoordinatoren eller koordineringsteamet spiller, idet deres store betydning er hævet over enhver tvivl. Denne koordinatorrolle har vist sin værdi i mange lande, hvor aktiviteterne forløber problemfrit.
Jeg vil gerne slutte med at nævne kriterier som f.eks. tilrettelæggelsen og resultatet af indsamling af data, specifikationen af de kompetente myndigheders roller, inddragelsen af tredjelande, udvekslingen af organer med tredjelande og sikkerheden i forløbet. Vi har vedtaget de såkaldte delegerede retsakter ifølge bestemmelserne i Lissabontraktaten (jeg skal nok snart stoppe).
Endelig vil jeg gerne understrege, hvor enormt vigtigt det er at øge den offentlige opmærksomhed, og jeg vil derfor gerne opfordre Kommissionen til at tilskynde medlemsstaterne til at fremme organdonation via særlige programmer. Jeg vil gerne takke alle dem, som har medvirket til, at forhandlingerne blev en succes, og specielt rose den effektive og konstruktive tilgang fra det spanske formandskabs side.
Andrés Perelló Rodriguez
Fru formand, fru Jiménez García-Herrera, hr. kommissær! Det er 43 år siden, at lægen Christiaan Barnard sagde "Jesus, dit kan werk", hvilket på afrikaans betyder "Du godeste, det fungerer jo", idet han vantro så på, at det hjerte, han lige havde transplanteret, faktisk slog. Det er efterfølgende blevet almen praksis at transplantere et nyttigt organ fra en person, der ikke længere har brug for det, til en anden person, som har brug for det for at kunne overleve.
Det er imidlertid også sandt, at dette alligevel ikke har kunnet hindre, at 56 000 europæiske borgere står på venteliste, og har ikke kunnet hindre sandsynligheden for, at 12 af disse mennesker dør, inden denne forhandling er afsluttet, fordi de ikke kan få det organ, de har brug for. Deri ligger udfordringen for Parlamentet, der på dette plenarmøde skal vedtage direktivet, som så glimrende blev gennemgået af hr. Mikolášik, såvel som handlingsplanen.
Der er ingen tvivl om, at vi skal tilbyde klare og effektive kanaler til støtte for den europæiske offentlighed, således at ingen borger i EU dør på grund af mangel på organer som følge af utilstrækkeligheder i transplantationssystemet.
Det er naturligvis glædeligt, at de europæiske borgere lever længere, at der sker færre trafikulykker, og at videnskaben gør fremskridt, men det betyder også, at der skal stilles flere organer til rådighed, da der er flere mennesker, som har brug for dem.
Reaktionen fra europæernes side, når de bliver spurgt om, hvorvidt de er villige til at afgive organer med henblik på at redde en medborgers liv, er meget stærk og meget positiv. Grunden til, at dette ofte ikke afspejles direkte i antallet af transplantationer i hvert enkelt land, er utvivlsomt, at vi er nødt til at forbedre helt afgørende aspekter af vores transplantationssystem såsom koordinering, information, uddannelse af fagfolk og oplysningsvirksomhed over for offentligheden vedrørende dette spørgsmål.
Vi har i en række lande nogle eksempler, der viser, at når koordinering og uddannelse er på det optimale niveau, stiger antallet af transplantationer målt pr. mio. indbygger. Tillad mig som eksempel at nævne Spanien, hvor der er etableret en model, der skal bruges som benchmark.
Ud over garantien for kvalitet og sikkerhed ved transplantationer og den supplerende, vederlagsfri og frivillige karakter af transplantater fra levende donorer, der er fastlagt i direktivet, findes der i handlingsplanen anbefalinger vedrørende behovet for kontinuerlig efteruddannelse af fagfolk og for, at borgerne modtager oplysninger om dette spørgsmål, idet det ellers er vanskeligt at gennemføre arbejdet.
Alt dette danner grundlag for optimering af, hvad der kunne kaldes et harmoniseret europæisk transplantationssystem, der er fælles for alle medlemsstater som et redskab, hvormed man kan nå de mål, vi har sat os. Vores mål er ganske enkelt at nå det punkt, hvor ingen borger i EU dør, fordi der som følge af nogle systemer, der ikke fungerer perfekt, mangler et organ, som vedkommende skal bruge for at kunne overleve.
Her i det 21. århundrede i Europa kan vi ikke tillade, at manglende koordinering eller dårligt optimerede systemer medfører, at et organ går tabt, således at en anden borger i EU ikke kan nyde godt af det. Det er det, man opnår med vedtagelse af direktivet og handlingsplanen, der er resultatet af et intensivt stykke arbejde.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at fremhæve den velvilje og samarbejdsvillighed, som begge ordførerne - i det aktuelle tilfælde hr. Mikolášik - og skyggeordførerne har udvist. Jeg vil også gerne fremhæve den store fremdrift, som det spanske formandskab - der er repræsenteret ved det spanske sundhedsministerium og Rafael Matesanz som direktør for det spanske nationale transplantationsselskab, Organización Nacional de Trasplantes - har betydet for dette direktiv og handlingsplanen, fordi vi til enhver tid har kunnet regne med dem.
Jeg vil gerne understrege, at de kræfter, der har ydet et så stort stykke arbejde, fortjener vores tak, og anmode om, at man kvitterer ved enstemmigt at vedtage den foreliggende betænkning. Som parlamentsmedlem er jeg taknemmelig for det udførte arbejde, og som europæer er jeg taknemmelig for, at vi tager dette initiativ for at redde livet for alle de medborgere, som på et tidspunkt måtte få brug for det.
Trinidad Jiménez García-Herrera
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg er meget glad for at være her i Parlamentets plenarsal for at deltage i forhandlingen under ét om organdonation og -transplantation.
Dette er så afgjort en vigtig forhandling - først og fremmest fordi spørgsmålet har direkte indvirkning på folks liv og på tusindvis af medborgeres sundhed. I den forbindelse vil jeg gerne minde om, at det til trods for den konstante stigning i antallet af donationer og transplantationer i de seneste år skønnes, at der på nuværende tidspunkt er 56 000 patienter i EU, der står på venteliste til, at det rigtige organ kommer, og mange af dem dør, inden de får det.
For det andet er det er en vigtig forhandling, fordi vi dermed kan styrke generøsiteten og solidariteten i vores samfund. Lad mig give et eksempel: I øjeblikket er der i EU 18 donorer for hver mio. indbyggere. Hvis vi kunne øge dette tal, så det lå på samme niveau som i de lande med de højeste tal som f.eks. 34 i Spanien eller godt og vel 30 i Portugal, ville vi kunne redde yderligere 20 000 liv i Europa.
Hvis man fremmede organdonationen fra levende donorer i hele EU til niveauet i hhv. de skandinaviske lande, Det Forenede Kongerige og Nederlandene, ville yderligere 2 000 mennesker om året ligeledes slippe for dialyse. Man skal jo hele tiden huske på, at der uden donorer ikke kan ske nogen transplantationer.
Forhandlingen her i eftermiddag betyder, at vi kan sætte godt gang i iværksættelsen af en fælles EU-strategi med henblik på at opnå den bedste struktur i verden for organdonation og -transplantation. Desuden giver artikel 168 i Lissabontraktaten os mulighed for at skabe nogle fælles, højkvalitative og sikre rammer for forløbet med organdonation og -transplantation.
Vi har nu to vigtige udspil fra Kommissionen om dette spørgsmål, der begge blev fremlagt i 2008, og Rådet har i de sidste par måneder sammen med Parlamentet arbejdet meget hårdt og meget indgående med disse udspil.
For det første er der forslaget til direktiv om kvalitets- og sikkerhedsstandarder for menneskelige organer til transplantation. Som sagt indeholder dette direktiv et fælles lovgrundlag, der skal sætte os i stand til at begrænse visse risici i hele det forløb, hvor man anvender organer til behandling, dvs. lige fra donation til transplantation. Dette indebærer en garanti for organernes kvalitet og sikkerhed, men beskytter også donorer og recipienter, i og med at der udpeges nogle kompetente myndigheder.
For det andet har vi også en handlingsplan, der er med til at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne, og hvor der er tre målsætninger: for det første at forøge antallet af organer, der stilles til rådighed, for det andet at gøre transplantationssystemet mere effektivt og tilgængeligt og for det tredje at forbedre kvaliteten og sikkerheden.
Disse to udspil giver os nogle fælles EU-rammer, som ikke blot indeholder de bedste fælles elementer, men også de bedste eksempler på god organisatorisk og sundhedsmæssig praksis, som de forskellige medlemsstater har opbygget på dette område. Det er med andre ord nogle rammer, der bygger på kvalitet, sikkerhed og innovation.
Vi gør dette ved at etablere en europæisk model for organdonation og -transplantation omkring værdier og principper, som vi alle er fælles om, dvs. solidaritet, fairness og samhørighed, der er symboler på EU's identitet. Det vil gøre det nemmere at nå frem til tilstrækkelig egenkapacitet med hensyn til organdonation og således bekæmpe transplantationsturisme.
Jeg er sikker på, at man er enig med mig i, at dette direktivs ikrafttræden og Parlamentets opbakning til handlingsplanen i sig selv vil sætte skub i udvekslingen af organer mellem medlemsstaterne og fremme organdonation.
For det første etablerer vi nogle EU-rammer for at give EU's borgere lige adgang til sundhed i al almindelighed og til transplantationsbehandling i særdeleshed. For det andet vil disse mere effektive EU-rammer direkte gavne patienter, der på grund af deres karakteristika har mindre chance for at få allokeret et organ, der passer til deres behov. Som følge heraf vil der være færre organer, som går tabt på grund af manglende egnede recipienter i et specifikt geografisk område.
Inden jeg slutter, vil det spanske formandskab gerne takke hhv. det tjekkiske og svenske formandskab for det arbejde, de udførte i starten af forhandlingerne i 2009, hvor de lagde grunden til de betydelige fremskridt takket være samarbejdet med medlemsstaterne og Kommissionen.
Det spanske formandskab vil også gerne takke Parlamentet for den omfattende arbejdsindsats og især ordførerne, hr. Mikolášik og hr. Perelló Rodriguez, for den arbejdsindsats, de har gjort for at fremme den fornødne enighed og konsensus.
Det er via det fælles arbejde i alle EU's institutioner, at vi er nået frem til en aftale, som sætter os i stand til at iværksætte en europæisk service, der dels vil give 500 mio. mennesker den bedste garanti for kvalitet og sikkerhed og dels vil fremme lige adgang til den behandling, som så mange liv hvert år er afhængige af, samt også solidariteten i vores samfund. Lad os styrke det, som EU betyder i dag.
John Dalli
Fru formand! 56 000 borgere i EU venter på en organtransplantation, og for mange af disse mennesker er en vellykket transplantation et spørgsmål om liv og død. Det er grunden til, at vi er her i dag, nemlig for at sikre højkvalitativ og sikker organtransplantation i hele Europa. Det er det, Kommissionens forslag til direktiv og handlingsplanen handler om. Jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Mikolášik, og skyggeordførerne for deres glimrende stykke arbejde med det foreslåede direktiv om kvalitets- og sikkerhedsstandarder for organer. Jeg vil også gerne takke hr. Perelló Rodriguez for hans nyttige initiativbetænkning om handlingsplanen for organdonation og -transplantation.
Lad mig minde om, at hovedformålet med disse to udspil er at forbedre kvalitets- og sikkerhedsstandarderne for menneskelige organer til transplantation, at forøge antallet af organer, der stilles til rådighed, og at gøre transplantationssystemerne mere effektive og tilgængelige. Forslaget til direktiv giver nogle juridiske rammer for kvalitets- og sikkerhedskrav, og i handlingsplanen er der fokus på, hvordan man forøger antallet af organer, der stilles til rådighed, og gør transportsystemerne mere effektive.
I den seksårige handlingsplan er der 10 prioriterede tiltag med henblik på at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne via fælles aktiviteter og udveksling af god praksis. Jeg har noteret mig, at Parlamentet gerne ser, at handlingsplanen også omhandler aktiviteter, som ikke vil kunne blive juridiske forpligtelser i direktivet, jf. traktatens artikel 168, især vedrørende kriterier for allokering af organer, registrering af potentielle donorers ønsker og spørgsmål i forbindelse med lægelig praksis. Kommissionen er villig til at støtte medlemsstaterne med hensyn til at tage fat på disse spørgsmål, som er af så stor betydning for Parlamentet.
For så vidt angår direktivet, glæder det mig meget, at vi efter en hurtig og konstruktiv dialog mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet nu er tæt på at skabe enighed ved førstebehandlingen. Det er vist den første aftale, der er indgået ved førstebehandlingen efter Lissabontraktatens ikrafttræden.
Det er min klare holdning, at teksten med de foreslåede ændringsforslag også indeholder de ting, der er centrale for Parlamentet, jf. hr. Mikolášiks betænkning. Lad mig kommentere nogle få specifikke punkter.
Jeg går stærkt ind for at styrke principperne om frivillig og vederlagsfri donation, hvilket er helt afgørende for at sikre organkvalitet og -sikkerhed. Jeg glæder mig også over, at princippet om vederlagsfrihed ikke kommer til at forhindre levende donorer i at modtage kompensation, forudsat at beløbet udelukkende er begrænset til at dække udgifter og indtægtstab i forbindelse med donationen. Jeg har fuldstændig samme bekymringer som Parlamentet vedrørende organhandel. Forslagets omfang er dog begrænset til kvalitet og sikkerhed, jf. traktatens artikel om folkesundhed. Jeg glæder mig i den forbindelse over, at der i teksten står, at direktivet indirekte er med til at bekæmpe organhandel, f.eks. via godkendelse af transplantationscentre, fastlæggelse af indkøbsbetingelser og systemer, der skal gøre det muligt at spore organer.
Jeg forstår også godt Parlamentets bekymring vedrørende gennemsigtige, ikkediskriminerende og videnskabelige kriterier for organallokering. Selv om emnet ligger uden for EU's ansvarsområde, kan jeg godt acceptere, at dette princip er taget med i en betragtning. Jeg ser også positivt på, at man i den foreslåede tekst erkender, at der i de fleste medlemsstater er donation fra levende donorer, samtidig med at der er donation fra afdøde donorer. Donation fra levende donorer øger antallet af organer, der stilles til rådighed, og jeg glæder mig over, at man i teksten taler om at styrke indsatsen for at beskytte levende donorer som et middel til at garantere kvaliteten og sikkerheden for organer til transplantation.
Med hensyn til de bestemmelser, der drejer sig om ordninger for samtykke og udstedelse af dødsattester, er disse spørgsmål underlagt national lovgivning. For at udvise vilje til kompromis kan Kommissionen imidlertid godt acceptere den foreslåede yderligere præcisering. Jeg noterer mig også, at Parlamentet gerne ser, at handlingsplanen omhandler aktiviteter, der ikke kan være omfattet af direktivet, især vedrørende kriterier for allokering af organer, registrering af potentielle donorers ønsker og spørgsmål i forbindelse med lægelig praksis. Kommissionen er villig til at støtte medlemsstaterne med henblik på at tage fat på disse spørgsmål.
Lad mig også tage en anden ting op, nemlig at vedtagelse af en lovgivning er det første skridt. Det, der reelt er afgørende, er, at lovgivningen gennemføres. Kommissionen insisterer derfor på, at medlemsstaterne indrapporterer, hvordan de omsætter direktiverne til national lovgivning (ved hjælp af "sammenligningstabellerne"). Parlamentet har altid bakket op om dette princip. Jeg beklager, at Parlamentet for allerførste gang ikke går ind for, at direktivet skal indeholde en bestemmelse om, at medlemsstaterne er forpligtet til at indrapportere, hvordan gennemførelsen forløber.
Afslutningsvis er der en række ændringsforslag, hvor forslagene er blevet bragt i overensstemmelse med komitologibestemmelserne i Lissabontraktaten. Jeg glæder mig over den mulighed, Kommissionen har fået for i klart afgrænsede tilfælde at vedtage delegerede retsakter i henhold til hasteproceduren på dette punkt. Jeg kan meddele, at Kommissionen påtager sig at holde Parlamentet og Rådet fuldt underrettet om muligheden for, at der kan vedtages en delegeret retsakt i henhold til hasteproceduren. Så snart Kommissionens tjenestegrene forudser, at en delegeret retsakt kan vedtages ifølge hasteproceduren, vil de uformelt give Parlamentets og Rådets sekretariater besked.
Jeg kan på Kommissionens vegne også meddele, at dette direktivs bestemmelser ikke kommer til at berøre institutionernes fremtidige holdning, for så vidt angår gennemførelsen af artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde eller de enkelte retsakter, der indeholder sådanne bestemmelser.
Lad mig til sidst nævne, at Kommissionen er rede til at støtte kompromispakken.
Cecilia Wikström
Fru formand! Jeg vil gerne begynde med at takke hr. Mikolášik for et særdeles fremragende og meget konstruktivt samarbejde om denne vigtige betænkning.
Der er mange udfordringer vedrørende organdonation og -transplantation af menneskelige organer. Vi har et ansvar og skal leve op til forventningerne hos de mange mennesker, der står på ventelister, og som fra dag til dag lever i usikkerhed, idet de venter på det nye liv, som et nyt organ kan bringe. Skillelinjen mellem liv og død bliver aldrig tydeligere end dette.
Parlamentets opgave indebærer også, at der skal føres en stålsat kamp mod den afskyvækkende handel med menneskelige organer. Det gør vi også. Vi kan ved hjælp af tydelige etiske og sikkerhedsmæssige regler bedre sikre menneskers selvindlysende ret til deres krop, deres integritet og deres selvbestemmelse. Det glæder mig, at man har taget hensyn til synspunkterne fra Retsudvalget.
Det er svært at forestille sig et smukkere billede for vores fælles opgave end at værne om menneskers liv rundt omkring i vores medlemsstater. I den foreliggende betænkning gives der meget klart udtryk for dette billede.
Eva Lichtenberger
Fru formand, mine damer og herrer! Ja, dette er jo et spørgsmål om liv og død. Det er præcis grunden til, at denne forhandling er ret så følelsesladet.
Der er helt forskellige systemer for organtransplantation i de respektive EU-lande og for, hvordan man skal give udtryk for sit samtykke eller manglende samtykke med hensyn til, om ens egne organer må anvendes, eller om familiemedlemmer kan indvillige i en transplantation. Ifølge den foreliggende betænkning bør de lande, der har meget restriktive systemer, fremover kigge nærmere på eksemplerne i andre lande for også at se de positive virkninger. For når så mange mennesker venter på transplantationer, må det også være et signal til os om ikke alene at etablere flere muligheder og større tilgængelighed, men også garantere kvalitet, sikkerhed og tilgængelighed. Det ville også tilvejebringe et vigtigt redskab til bekæmpelse af organhandel - en helt igennem uværdig aktivitet - og gøre det muligt at få bedre tilsyn med transplantationer fra levende donorer, hvilket helt bestemt skal ske vederlagsfrit.
Peter Liese
Fru formand, fru Jiménez García-Herrera, hr. kommissær, mine damer og herrer! Spanien er europamester i fodbold. Det ved de fleste jo godt, og det er helt fint, men det er ikke lige så vigtigt, som at Spanien også er førende i Europa med hensyn til organtransplantation.
Det centrale punkt i den spanske model - og det bør vi alle forstå fuldt ud - er den måde, hvorpå tingene tilrettelægges på hospitalerne. I andre europæiske lande går der desværre organer tabt, ikke fordi familiemedlemmerne ikke var villige til at give samtykke, eller fordi vedkommende ikke havde en donorkort eller havde sagt, at han/hun ikke ville give sine organer væk, men derimod skyldes det for de fleste organer i Europa, som går tabt, ganske enkelt, at lægerne ikke har tid nok til at tage sig af dette område.
Spanien har med sine transplantationskoordinatorer organiseret dette langt bedre. Hver gang dette system indføres, kan der reddes flere menneskeliv, og flere mennesker kan leve et sundt liv uden at skulle ligge i dialyse og være udsat for andre besværligheder. Vi skal derfor virkelig lægge os i selen for at få medlemsstaterne til at forstå dette punkt i Perelló Rodriguez-betænkningen.
Direktivet handler frem for alt om kvalitet og sikkerhed, men også om indvirkningen på de mennesker, der venter på et organ. Det skyldes i øjeblikket, at et organ i en given medlemsstat måske ikke bliver brugt, fordi man ikke hurtigt nok kan finde nogen forligelig recipient. Hvis vi har fælles kvalitets- og sikkerhedsstandarder, kan vi også forbedre organudvekslingen på tværs af grænserne med henblik på at hjælpe mennesker. Det betyder, at det også er et vigtigt punkt.
Et andet særdeles vigtigt element i direktivet er, at vi skal bekæmpe handelen med organer. Det er et spørgsmål, som vi ganske enkelt ikke må se bort fra. En række andre parlamentsmedlemmer har sammen med mig derfor også inviteret en ekspert, der har undersøgt organhandel og bevidst aflivning af mennesker i Kina med henblik på organtransplantation, til at komme og tale i morgen. Jeg vil gerne bede alle mine kolleger om også at udvise interesse for dette spørgsmål.
Vi har med direktivet og handlingsplanen sendt et klart signal. Der er fastlagt juridisk bindende bestemmelser om frivillig og vederlagsfri donation, og jeg vil gerne takke alle, som har været med til at nå frem til disse mål.
Karin Kadenbach
Fru formand, fru Jiménez García-Herrera, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil også gerne tilslutte mig de foregående talere og indlede med ordene: "Livet er vidunderligt". Det er en sætning, jeg hører igen og igen fra en af mine tidligere østrigske kolleger Ernst Höger, der var stedfortrædende delstatsformand ("Landeshauptmannstellvertreter"), og som blev ramt af en alvorlig hjertelidelse som følge af et flåtbid, men var så heldig, at han i december 2004 kunne nyde godt af et forligeligt donorhjerte. Ernst Höger er stadig i fuld vigør, han er iblandt os, han er fuld af liv og fuld af energi, og han siger til os, at livet er vidunderligt.
Vi har hørt tallene i dag: 55-60 000 europæere venter på muligheden for fremover at kunne fortælle os - ligesom Ernst Höger - at livet er vidunderligt. 12 ud af disse personer mister vi hver dag, fordi vores systemer simpelthen ikke er udviklet godt nok til, at vi tids nok kan få organerne frem til de mennesker, der har brug for dem, fra en anden lokalitet, hvor de bliver stillet til rådighed. Det er derfor vores opgave at omsætte det i praksis. Jeg mener, at denne handlingsplan er et virkelig vigtigt tiltag, at vi skal sørge for sikkerhed ved organdonation og -transplantation, at vi desuden skal give de levende donorer, som vi også har brug for, lige så stor - jeg tænker her udelukkende på de mange dialysepatienter - sikkerhed for den bedste medicinske standard, og at vi ganske indædt skal bekæmpe enhver form for handel med organer - dvs. at frivillig og vederlagsfri donation er af central betydning.
Vi skal sikre, at man har samtykke fra donorerne. Vi skal udvikle EU's systemer således, at vi kan udligne den store forskel mellem den ene donation pr. mio. indbyggere i mange medlemsstater og de næsten 40 donationer pr. mio. indbyggere i Spanien, vores europamestre. Vi skal sammen med vores nationale sundhedsinstanser stile efter at gennemføre disse handlingsplaner hurtigst muligt og garantere den højeste standard, således at de 55 000 mennesker, der på nuværende tidspunkt må vente, kan sige, at livet er vidunderligt.
Frédérique Ries
Fru formand! Vi forventer, at vi i morgen har dette direktiv om organdonation og -transplantation, der er uhyre vigtigt, på plads. I Europa må omkring 60 000 patienter vente på et hjerte, en lunge, en lever eller en nyre, idet de i årevis har ventet på denne lov. 12 af dem dør hver dag, fordi de har ventet i for lang tid.
Ligesom dem, der har haft ordet tidligere, vil jeg gerne fremhæve det fremragende resultat, vi er nået frem til, og som ikke ville have været muligt uden samarbejdet mellem vores ordførere, hr. Perelló Rodriguez og hr. Mikolášik, skyggeordførerne, heriblandt mig selv, og det spanske formandskab. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at rose hr. Matesanz, der var vores fremragende guide under vores besøg i Madrid.
Lad os ikke tage fejl af målet her. Det har faktisk højst prioritet at øge antallet af organdonationer i Europa og således naturligvis samtidig gøre europæiske mænd og kvinder mere bevidste om donation, idet forskellene taler for sig selv - ja, de er ganske åbenlyse, idet der er 34 afdøde donorer pr. mio. indbyggere i Spanien, 27 i mit hjemland, Belgien, og kun en enkelt donor pr. mio. indbyggere i Rumænien. Vi skal derfor også sørge for, at folk får oplysninger om spørgsmålet om donation, give potentielle donorer adgang til information, nedbryde administrative barrierer, hvilket er uhyre vigtigt, etablere en national myndighed i alle de 27 medlemsstater med ansvar for kontrol med organkvalitet og -sikkerhed, lige fra organudtagning til transplantation, og derefter også - som tidligere sagt - give inspiration til bedre måder, hvorpå man kan tilrettelægge arbejdet, sådan som man jo ser det i Spanien, hvor forløbet er knyttet til en slags varslingssystem, dvs. et konstant varsel i hele kæden, lige fra en donors død til transplantation.
Kompromisløsningen i vores direktiv, vores berømte ændringsforslag 106, der er en opsummering af hele vores indsats, sender det rette signal til patienterne, nemlig et signal præget af håb, ved at godkende - og dette var undertiden ved afslutningen på meget tilbundsgående drøftelser - at der anvendes organer, som ikke er optimale, når der er tale om ekstreme hastetilfælde, især ved at tilskynde til donation fra levende donorer, hvis dette er muligt vel at mærke. Jeg taler her hovedsagelig om nyre- eller leverdonationer, dvs. donationer, som er nødvendige, som er i kraftig vækst, som praktiserende læger og speciallæger opfordrer til, og som i øjeblikket stadig kun står for gennemsnitlig 5 % af donationerne.
Der skal gøres mere, og der skal mere samarbejde til. Det er rationalet bag den handlingsplan, som hr. Perelló Rodriguez har stået bag. Et eksempel er mit forslag om onlineregistrering i et register, i et nationalt eller et europæisk donorregister, med tanke på at der på en persons identitetskort eller kørekort skal tilføjes en note om, at vedkommende er donor, hvilket betyder, at tingene om nødvendigt kan gå noget hurtigere.
Sammenfattende vil jeg blot kort sige, at vi har ydet en fremragende arbejdsindsats, og at vi har sat etiske håb højere end etiske forbud.
Satu Hassi
Fru formand, mine damer og herrer! Tak til hr. Mikolášik og hr. Perelló Rodriguez for deres ganske glimrende stykke arbejde. Det vanskeligste spørgsmål under forhandlingerne vedrørte levende donorer. På den ene side er der lange patientventelister for at få en nyre transplanteret, og på den anden side er der behovet for at beskytte levende donorer og forhindre illegal handel med organer og den hermed forbundne ekstreme udnyttelse af fattige mennesker.
Vi nåede ikke frem til den type gode resultat, som vi i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance gerne havde set. Den sikreste løsning, for så vidt angår donorernes menneskerettigheder, ville være at insistere på, at medlemsstaterne indfører et skrapt nationalt system for at forhindre illegal handel med organer, hvis donation fra levende personer skal tillades fra personer, der ikke er familiemedlemmer, eller som recipienten ikke har tætte relationer til. Selv om den lovtekst, vi har forhandlet om, er noget mindre robust med hensyn til målsætningerne, håber jeg, at alle EU-lande vil skride til alvorlig handling for at komme den illegale organhandel til livs. Ifølge Europarådet stammer 5-10 % af de transplanterede nyrer fra den illegale handel med organer, og det betyder, at der hvert år er tusindvis af ofre. Frivillige donationer, som er vederlagsfri, er også den sikreste mulighed - selv for organrecipienterne.
Der kan ikke være nogen forbrydelse forbundet med handelen med organer, medmindre der er mellemmænd, og efterspørgslen er der. Det har været rædselsfuldt at læse rapporter om, hvordan der indkøbes organer i fattige lande i regioner som f.eks. Afrika, Asien og selv Østeuropa. Det mest chokerende har været de rapporter, hvor det beskrives, at mennesker faktisk bliver slået ihjel. F.eks. har australske organtransplantationskirurger fordømt praksis i Kina med at slå fængselsindsatte ihjel for at udnytte deres organer. Vi må fra europæisk side gøre vores yderste for at undgå, at vi skaber et marked for denne form for kriminalitet.
Marisa Matias
Fru formand, hr. kommissær, fru Jiménez! Manglen på organer til transplantation er et væsentligt problem. Det har allerede været taget op flere gange, og det er et væsentligt problem, som rejser nogle spørgsmål, både vedrørende folkesundhed og nogle dermed forbundne spørgsmål såsom styrkelsen af det grå marked og af organhandel. Sidstnævnte punkt er på ingen måde godt for hverken vores sundhedsvæsner eller vores medborgere. Vi skal derfor bekæmpe denne form for kriminalitet, og en måde, hvorpå man kan gøre det, og som efter min opfattelse er særdeles vigtig og særdeles relevant, er via lovgivning og forslag såsom de forslag, vi drøfter her i dag. Jeg vil derfor gerne fokusere på de vigtigste spørgsmål, der udspringer af disse to forslag.
Det system, vi har haft hidtil, er et system med kolossale uligheder, fordi indholdet i disse to forslag har manglet. Uligheder mellem medlemsstaterne, uligheder mellem de eksisterende systemer, uligheder i adgangen til organer og uligheder mellem enkeltindivider i offentligheden - jeg mener ikke, at vi kan affinde os med disse uligheder. Det er derfor vigtigt at reducere dem yderligere, og det er da også netop formålet med de foreliggende forslag. Jeg mener ikke desto mindre, at et europæisk system, hvor man bibeholder nogle specifikke ting i visse lande, således at de ikke er tvunget til at indføre mere restriktive systemer, er løsningen på dette problem. Det arbejde, som er blevet udført af ordførerne, hr. Mikolášik og hr. Perelló Rodriguez, er særdeles vigtigt og er med til at løse det problem, vi står over for.
Hvis vi taler om forslag, der er baseret på og understøttes af spørgsmål som f.eks. organdonation, frivillighed, vederlagsfrihed, fortrolighed, databeskyttelse, sporbarhed, ansvarlighed - og her mener jeg, at det er vigtigt, at Parlamentet ikke blot er interesseret i organdonationen, men i, at der skal være hjælp, indtil patienten er rask - og samarbejde mellem medlemsstaterne, er vi på rette spor.
I forbindelse med organdonationer fra levende donorer, må jeg dog nævne, at det glæder mig, at man har indføjet denne udvidelse med rettigheder. Der skal selvsagt være garanti for alle rettigheder og alle lidelser, men det er særdeles vigtigt, at man er gået ud over den begrænsede kreds, som den konventionelle familie udgør, fordi det ellers ville have været en anden måde, hvorpå vi ville have andre former for ulighed. Fremme af donation som den vigtigste kilde til transplantation samt beskyttelse af patienternes data og sikkerhed er derfor efter min opfattelse mere end grund nok til, at vi alle skal stå sammen her til formiddag og stemme for disse to forslag, som er særdeles vigtige for EU.
Anna Rosbach
Fru formand! Jeg håber, at ingen af de her tilstedeværende nogensinde får brug for dette direktiv. 27 EU-lande lig 27 forskellige regelsæt plus ulovligt indslusede personer fra lande uden for Unionen, som i deres fattigdom er villige til at donere en nyre for ganske få penge. Desværre har vi i de seneste år set en række eksempler på fusk, som er gået ud over såvel patient som donor. Derfor har vi brug for en koordinering og samordning på EU-plan, og selvfølgelig skal både modtager og donor sikres bedst muligt. I et par EU-lande er man født donor, mens man i de fleste lande kun kan donere ved en aktiv personlig beslutning. Her står vi altså med 27 forskellige lovgivningsregelsæt og forsikringsordninger, hvilket ikke just fremmer samarbejdsmulighederne.
Det er et yderst kompliceret emne, vi her taler om, for vi skal jo også sikre, at kvaliteten af organer er i top. Alene af sundhedsmæssige hensyn er det vigtigt, at vi tager illegal donation op, da vi ofte ikke kender donor og dermed heller ikke dennes sundhedstilstand. Vi skulle jo nødigt ende med at stå med nyrer og hjerter osv., der kommer fra donorer med smitsomme sygdomme, infektionssygdomme, leukæmi og det, der er værre. Derfor er det nødvendigt at screene de pågældende organer, inden de bruges. Vi må have sikkerhed for, at indgrebene sker på betryggende vis, altså at det er fagligt veluddannet personale, der står for selve operationen, og at opfølgningen sker på højeste plan.
Pilar Ayuso
(ES) Fru formand, hr. kommissær, fru Jiménez García-Herrera! Jeg vil først og fremmest gerne fremhæve det arbejde, som ordførerne - hr. Mikolášik og hr. Perelló Rodriguez - har udført, og deres store arbejdsindsats for at nå frem til det bedst mulige kompromis vedrørende en transplantationspolitik i EU.
Jeg vil også gerne fremhæve det bidrag, som det spanske formandskab og hr. Matesanz, direktøren for det spanske nationale transplantationsselskab, Organización Nacional de Trasplantes, har ydet, idet Spanien på nuværende tidspunkt er førende på verdensplan, for så vidt angår donationer, idet der er 34,4 donationer for hver mio. indbyggere. Det skyldes udelukkende de konstante organisatoriske forbedringer og de foranstaltninger, der er truffet for at øge befolkningens opmærksomhed om organdonation.
Vi er nødt til at nå frem til dette i hele EU - dvs. øge antallet af donationer, sikre, at samtlige transplantationer overholder de samme kvalitetsstandarder, og også fremme samarbejdet mellem alle medlemsstaterne.
Vi skal også sikre, at hver organdonation sker på frivillig basis og vederlagsfrit - med de undtagelser, som kommissær Dalli har anført - med henblik på at bekæmpe organhandel, der udelukkende er forbundet med, at der er for få organer. Handlingsplanen kan være med til at afhjælpe denne organmangel og forbedre borgernes adgang til transplantater.
Den løsning, man er nået frem til for levende donorer, er særdeles vigtig, idet vi ikke må glemme, at donation fra levende donorer er et supplement og har vist sig at være effektiv, selv hvis der ikke er noget genetisk slægtskab mellem donoren og recipienten.
Gilles Pargneaux
(FR) Fru formand, hr. kommissær! At tilskynde til, koordinere og overvåge organdonation er vores målsætninger, og det er derfor særdeles vigtigt, at vi er samlet her for at sætte skub i udviklingen af organdonation og -transplantation i Europa.
60 000 mennesker - europæiske mænd og kvinder - venter i øjeblikket på at få foretaget en transplantation i Europa, og ifølge vores skøn dør 12 mennesker om dagen af mangel på transplantater, fordi det, selv om 81 % af de europæiske borgere siger, at de går ind for organdonorkort, kun er 12 %, som har et. Det er derfor først og fremmest et spørgsmål om at harmonisere praksis ved at følge i fodsporene på Spanien, der er mønstereleven blandt de 27 medlemslande. Antallet af organdonationer svinger markant fra land til land. Det er derfor et spørgsmål om harmonisering.
Som kommissæren tidligere gav udtryk for, består udfordringen også i at få etableret et europæisk netværk af organdonorer, der gør, at vi bedre kan imødekomme vores medborgeres behov.
Det er også et spørgsmål om at forbedre samarbejdet mellem alle medlemsstaterne. Vi skal sikre, at vi kan få etableret nationale myndigheder, der får ansvaret for at kontrollere organkvaliteten og -sikkerheden, lige fra udtagning fra donoren til transplantation. I Frankrig vil en person, der venter på en lever, således f.eks. kunne få et forligeligt organ fra Tyskland eller Italien - velvidende at der anvendes fælles minimumsstandarder overalt i EU.
Det er også et spørgsmål om igen at bekræfte, sådan som der har været givet udtryk for, at vederlagsfri og frivillig donation er en mere effektiv måde til bekæmpelse af organhandel og transplantationsturisme og således kan sætte en stopper for, at rige patienter tager til udlandet - f.eks. til Kina - for at få et transplantat.
Endelig glæder jeg mig over handlingsplanen, der skal sikre bedre transplantationsmuligheder i Europa, og som vi også stemmer om i dag, og jeg er begejstret over ordførernes arbejdsindsats og navnlig over betænkningen af hr. Perelló Rodriguez.
Miroslav Ouzký
Fru formand! Først vil jeg gerne udtrykke min forbavselse over, at en repræsentant fra min gruppe blev afbrudt under indledningen til et indlæg på gruppens vegne. Der var tydeligvis blot tale om en fejl af en eller anden slags.
Jeg vil i mit indlæg gerne rose det arbejde, som begge ordførere har udført, og som efter min mening er meget værdifuldt. Hvis der er et område inden for sundhedspleje og folkesundhed, der virkelig er europæisk, er det helt sikkert transplantationsområdet. Indførelse af denne standard er et logisk og meget positivt initiativ. Jeg vil også gerne rose ordførerne for at have udeladt det etiske element, der naturligt ligger inden for medlemsstaternes beføjelser. Som allerede nævnt her anlægges der forskellige indfaldsvinkler, og i mit hjemland anvender vi f.eks. det tidligere nævnte princip om formodet samtykke. I andre lande kræver man derimod udtrykkeligt samtykke.
Dette er efter min mening en hovedhjørnesten, som man kan bygge videre på, og man kan udvide omfanget af det eksisterende system, Intertransplant, og hvis det er blevet nævnt her, at dette helt klart er den første standard, som kan vedtages ved førstebehandlingen efter Lissabontraktatens ikrafttræden, glæder jeg mig over dette. Jeg glæder mig dog endnu mere over, at dette er et emne, der virkelig er europæisk. Det sætter jeg meget høj pris på.
Formanden
Med hensyn til talerlisten kigger vi nærmere på årsagen.
Oreste Rossi
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! En forøgelse af antallet af organer, der stilles til rådighed, bedre kvalitet af og adgang til organer samt større offentlig opmærksomhed om disse spørgsmål er kravene fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed med henblik på at nedbringe ventelisterne til organtransplantation.
Vi er derfor nødt til at fremme bioteknologisk forskning og organudveksling internt i EU, men vi er også nødt til at indføre et europæisk donorkort, hindre transplantationsturisme og forstærke vores modstand mod den illegale handel med organer ved at pålægge de ansvarlige strenge straffe. For at undgå den illegale praksis skal donation fra levende donorer blot betragtes som en sidste udvej, når der ikke er nogen andre valgmuligheder som f.eks. post mortem-donation. Den levende donor må ikke modtage vederlag af nogen art, bortset fra en kompensation for ulejligheden efter operationen, og denne kompensation skal fastsættes ifølge nationale forskrifter.
Medlemsstaterne bør også vedtage eller opretholde strenge juridiske foranstaltninger vedrørende transplantater og levende donorer, der ikke er blodbeslægtede, for at gøre systemet gennemsigtigt og udelukke muligheden for ulovlig organhandel eller tvungne donationer. Medlemsstaterne skal også sørge for godtgørelse af de sociale omkostninger til levende donorer og beskytte dem mod forskelsbehandling, især fra forsikringsselskabers side.
Parlamentet understreger dog, at donation fra levende donorer skal anses for et være et supplement til donationer efter et dødsfald. Organdonation skal fortsat ske helt uden kommerciel udnyttelse, hvilket underbygger foranstaltningerne til beskyttelse af donorer og sikrer, at organdonation sker frivilligt af altruistiske grunde.
Formanden
Endnu en gang vil jeg gerne sige mange tak til hr. Ouzký for at gøre os opmærksom på problemet. Vi har kigget nærmere på det. Det var et computerproblem med hensyn tildelingen af taletid. De vil således i protokollen komme til at stå som ordføreren for Deres gruppe, hr. Ouzký. Jeg håber dermed, at problemet er løst. Tak for, at De nævnte det.
Elisabetta Gardini
(IT) Fru formand, hr. kommissær mine damer og herrer! Vi er i dag i gang med at drøfte organtransplantationer, hvilket uden tvivl er en af de mest positive udviklingstendenser på sundhedsområdet, men som også giver anledning til en række problemer vedrørende donorens og patientens rettigheder, der skal håndteres ud fra et etisk, socialt, juridisk og økonomisk synspunkt.
Det er et spørgsmål om at begive sig ud på en retskaffen vej, hvor man tager fat på den alvorlige ubalance, der er mellem behovet for organer og antallet af organer, der stilles til rådighed, uden at man ødelægger princippet om vederlagsfri, frivillig donation. Formålet skal være, at man forebygger alle former for kommerciel udnyttelse og illegal handel, sikrer organkvaliteten og -sikkerheden i forbindelse med transplantationer og indfører foranstaltninger, hvor man kombinerer fortrolighed og sporbarhed. Disse mål i forbindelse med udvekslingen på tværs af grænserne og de betydelige forskelle mellem de transplantationssystemer, der anvendes i de forskellige medlemsstater, kan helt oplagt kun nås ved at fremme koordineringen og samarbejdet.
I forlængelse heraf synes jeg, det er særdeles vigtigt at etablere en europæisk database og indføre fælles kvalitets- og sikkerhedsstandarder. Vi skal imidlertid være påpasselige med ikke at indføre meningsløst ufleksible regler eller skabe yderligere tungt bureaukrati, hvilket ville gå ud over en proces, der i øjeblikket forløber korrekt og effektivt. Det vil ikke alene være stik imod vores mål...
(Formanden afbrød taleren)
Kristian Vigenin
(BG) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi drøfter her et emne, der i sagens natur direkte vedrører et begrænset antal mennesker i forhold til andre spørgsmål, som er vigtige for sundhedssektoren i EU. På den anden side er det et emne, der af to grundlæggende årsager tiltrækker sig øget opmærksomhed. Den første årsag er, at transplantationer opfattes som kronen på værket med hensyn til, hvad moderne lægevidenskab kan præstere. Den andet årsag er, at alle borgere i praksis er potentielle donorer, hvilket rejser mange spørgsmål af anden karakter.
Jeg vil desuden gerne understrege, at et menneskeliv er uvurderligt, og at der skal gøres enhver tænkelig indsats for at redde et sådant liv. Statistikken viser, at situationen varierer meget fra medlemsstat til medlemsstat. I nogle lande er der blevet etableret en god struktur gennem forløbet i hele kæden, mens der i andre lande er enorme problemer i sundhedssektorens systemer, og transplantationer nærmest betragtes som en form for "eksotisk lægelig specialitet". Patienter, der har brug for en transplantation, og som bor i disse lande, er tvunget til at benytte sig af transplantationsturisme, idet de helt klart er bevidst om den høje risiko, det indebærer, og, at de overtræder loven og de etiske regler, idet deres liv ofte bliver reddet på bekostning af en anden person, der aflives, eller hvis krop bliver ødelagt via vold.
Det er vigtigt at undgå den kommercielle udnyttelse af organdonation og garantere, at donation af organer fra levende donorer sker helt og aldeles vederlagsfrit, samtidig med at man naturligvis sørger for, at der tilvejebringes al den fornødne pleje og ydes erstatning for tabt arbejdsfortjeneste. Det er særlig vigtigt at få etableret et gennemsigtigt system til overvågning af organer internt i EU, herunder også efter transplantationen.
Jeg mener, at det foreslåede direktiv vil forbedre adgangen til organer for de borgere i EU, der har brug for et transplantat, øge tilliden til donorsystemet og fremhjælpe udvekslingen af god praksis som kan finde anvendelse på overstatsligt niveau.
Marina Yannakoudakis
(EN) Fru formand! Vi går alle sammen ind for direktiver, der er med til at redde liv, og jeg vil gerne rose ordføreren for hans arbejde med en betænkning, der i princippet ser ud til at være ganske ligetil, men som i virkeligheden indeholder komplicerede detaljer.
Vedrørende post mortem-donationer er der nogle spørgsmål af ømtålelig karakter, man skal tage fat på, som f.eks. etik, holdningen hos afdødes familie, spørgsmålet om, hvorvidt donorkort skal være obligatoriske, og så sandelig også, om der skal være et EU-donorkort. Alle disse punkter skal man behandle med respekt, idet der ikke er nogen rigtig eller forkert indfaldsvinkel.
Spørgsmålet om donation fra levende donorer har været den største udfordring. Der findes en vigtig grænse, man ikke må overskride, og denne grænse sikrer, at donation fra levende donorer sker frit og uden nogen økonomisk gevinst.
I direktivet har man fundet balancen mellem at sikre, at kvaliteten er god ved post mortem-donationer, samtidig med at man anerkender behovet for donation fra levende donorer. Styrken ligger i, at man anerkender, at man med post mortem-donationer alene ikke kan opnå den fornødne tilførsel af organer og derfor har etableret kontrolforanstaltninger og retningslinjer for at sikre, at det, når der er tale om donation fra levende donorer, sker på en korrekt måde, der beskytter både donor og recipient, og som sikrer at det sker vederlagsfrit og frivilligt.
(Formanden fratog taleren ordet)
Horst Schnellhardt
(DE) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg har selv en medarbejder, der har fået foretaget en organtransplantation. Jeg har set, hvor glad han var for, at han kunne nyde godt heraf. Men jeg så også, hvordan han ventede, og hvordan hans livskvalitet var begrænset. Det er derfor vigtigt, at vi vedtager dette forslag nu. 1 000 patienter dør stadigvæk i Tyskland hvert år - og det er en kendsgerning - fordi der mangler organer, og det er derfor vigtigt at få rettet op på denne mangel og garantere kvaliteten. Det har stor betydning for samfundet.
Vi har i Europa de bedste betingelser for at kunne opnå en markant forbedring, takket være det indre marked og EU's institutioner. Lad os gøre brug af disse betingelser. Det glæder mig meget, at det fremgår af direktivet, at donationer skal være frivillige og vederlagsfri, således at vi sikrer, at den menneskelige værdighed opretholdes.
Med hensyn til det faldende antal donorer vil jeg gerne bede Kommissionen - man har allerede bevist dette flere gange - om at udvikle en diskussions- og informationskultur i Europa, således at accepten blandt borgerne bliver større. Jeg mener virkelig ikke, at vi skal harmonisere de forskelligartede systemer. Det, vi har brug for, er at koordinere dem, og jeg mener, at udnævnelsen af en transplantationskoordinator på hospitalerne er et vigtigt tiltag.
(Formanden fratog taleren ordet)
António Fernando Correia De Campos
(PT) Fru formand, fru Jiménez, hr. kommissær! Muligheden for at udskifte svækkede menneskelige organer med organer fra en anden person, samtidig med at man forhindrer, at organet bliver afstødt, er en af de store succeser inden for den moderne lægevidenskab. Benchmarking i EU viser, at der er forskelle. Det viser sig, at gennemsnitslande som Portugal klarer sig meget godt ved sådanne sammenligninger, og at store lande såsom Spanien i dag anses for at være førende med hensyn til, hvordan man tilrettelægger arbejdet, og god praksis.
Der er en række principper og former for praksis, man skal værne om. For det første er der styrkelsen af enhver form for videnskabelig viden og information, der fører til et stigende antal donorer, som er villige til at afgive organer, mens de er i live, og udarbejdelsen af en general regel om post mortem-donation. For det andet er der forbuddet mod kommercielle donationer ikke alene i medlemsstaterne, men også uden for EU's grænser, idet man skal forbyde transplantationsturisme og bekæmpe organhandel. For det tredje er der den proaktive promovering af donation på hospitaler som en måde, hvorpå man kan løse mangelsituationen.
Endelig er der garantien for, at der er lige adgang til transplantater for alle de personer, der har behovet og opfylder betingelserne for at få et transplantat ifølge de harmoniserede kliniske kriterier, idet man overholder princippet om universel adgang til sundhed, hvilket er et paradigme for det sociale Europa, vi er stolte af. Jeg ønsker ordførerne tillykke med deres arbejde.
James Nicholson
(EN) Fru formand! Først og fremmest vil jeg gerne takke begge ordførere, der har arbejdet meget hårdt med disse betænkninger og hver især har udført et fremragende stykke arbejde og fremlagt en reel plan for organdonation og -transplantation i hele Europa.
Vi er alle sammen på det rene med tallene, nemlig at tusindvis af mennesker i hele Europa hvert år har brug for en organtransplantation. I lyset heraf glæder det mig at se, at vi gør en fælles indsats for at fremme antallet af organdonorregistre ved at tilskynde til andre former for registreringsordninger og styrke vores tværnationale samarbejde, således at der kan opnås den bedste forligelighed mellem donorer og recipienter. Det springende punkt er efter min mening, at vi skal øge opmærksomheden, og jeg mener, at disse betænkninger kan være med til at opnå dette.
Jeg vil også gerne sige, at jeg er glad for at se, at vi i disse betænkninger har fremhævet de centrale principper om, at organdonation altid skal være altruistisk, frivillig og vederlagsfri. Dette er vigtigt, hvis vi skal tilskynde folk til at blive organdonor og sikre kvaliteten og sikkerheden i systemet som helhed. Mange liv er blevet reddet. Mange flere kan reddes. Jeg synes rigtig godt om den foreliggende betænkning.
Theodoros Skylakakis
(EL) Fru formand! Det direktiv, vi drøfter i dag, vil i de kommende år berøre flere mennesker, efterhånden som den medicinske teknologi og genetik udvikler sig yderligere. Det er i dag bogstavelig talt umuligt at skønne, hvor mange transplantationer, der på et tidspunkt vil blive omfattet af dette direktiv, idet antallet kan blive meget større, end vi forestiller os.
Det er derfor rigtig godt, at teksten er solidt funderet og tager udgangspunkt i altruisme og frivillig organdonation, og at medlemsstaterne pålægges at indføre meget strenge bestemmelser for hele området. Det er dog en ulempe ved den kompromistekst, vi skal stemme om, at man udvander kontrolforanstaltningerne i sammenligning med den tekst, vi i starten stemte om, idet der står, at der enten skal være en kontrol eller en "revision", hvorimod den oprindelige tekst indeholdt bestemmelser om både kontrol og evaluering af organisationer, der gennemfører transplantationer og stiller organer til rådighed. Dette er en svaghed, og jeg håber og tror ikke, at det er et alvorligt problem. Jeg mener dog, at det er vigtigt at pointere det, fordi gennemsigtighed er af afgørende betydning, når det drejer sig om transplantationer.
Zbigniew Ziobro
(PL) Fru formand! Spørgsmålet om transplantation og transplantologi kræver vores store opbakning, og det skal prioriteres højt at sørge for at tilrettelægge og koordinere arbejdet bedre som led i sundhedssektorens tjenesteydelser. Det er dog også særdeles vigtigt at øge borgernes tillid til denne gren af lægekunsten, især fordi der nu og da dukker nyheder op i offentligheden i EU om forskellige uregelmæssigheder, herunder illegal handel med organer fra ukendte kilder.
Som offentlig anklager i Polen, stod jeg i spidsen for en efterforskning, hvor der blev påvist en række uregelmæssigheder i forbindelse med opnåelse af organer, herunder ulovlige betalinger til læger, hvilket fik dem til at kigge efter oplysninger om donorer, der formodedes at være hjernedøde. Ved at give oplysninger om en enkelt donor kunne læger i Polen tjene mere end en månedsløn.
Vedrørende transplantation skal borgerne være sikre på, at alt sker i overensstemmelse med loven, gennemsigtigt og uden nogen som helst skjulte interesser, og at dette ædle lægeindgreb ikke bliver anvendt som dække for andre overvejelser end at redde menneskeliv. Tillid er et helt centralt punkt.
Françoise Grossetête
(FR) Fru formand, fru minister, hr. kommissær! Vi fører i dag en forhandling, der tydeligt viser, at statistikmaterialet er foruroligende, og at vi for at kunne løse denne udfordring må styrke udvekslingen af organer på tværs af grænserne med henblik på knytte bånd mellem donorer og recipienter. Det viser sig også, at der i betragtning af de lange ventelister vil være meget ringe mulighed for, at patienterne får de organer, de har brug for, hvis vi undlader at gennemføre de pågældende foranstaltninger.
Vi er helt klart nødt til at vedtage fælles bindende kvalitets- og sikkerhedsstandarder for donationer i de 27 medlemsstater med henblik på at forbedre udvekslingen på tværs af grænserne og øge antallet af organdonationer. Der er derfor brug for nogle EU-rammer vedrørende spørgsmålet.
Vi skal naturligvis være yderst vagtsomme med hensyn til spørgsmålet om illegal organhandel. Man skal gennemføre alle foranstaltninger for at bekæmpe mafialignende netværk og transplantationsturisme. Der skal imidlertid drages omsorg for, at man ikke står i vejen for donationer fra levende donorer, idet donationerne skal ske vederlagsfrit og på baggrund af et informeret valg. Vi må garantere princippet om vederlagsfri transplantationer og hindre, at der er noget pres fra potentielle donorers side.
Vi skal derfor anspore de patienter, der gerne vil afgive deres organer vederlagsfrit for at redde liv, fordi risiciene for afstødning ved disse transplantationer er markant mindre, end når der er tale om organer fra afdøde donorer.
Jeg vil også gerne advare dem, der af etiske grunde gerne vil begrænse brugen af organdonationer fra levende donorer i Europa, ved at argumentere for, at der er risiko for organhandel. Donationen af organer fra levende donorer skal frem for alt være underlagt stram regulering, og det er den eneste løsning.
David Casa
(MT) Fru formand! Som kommissæren nævnte, er der inden for EU ca. 56 000 personer, der venter på et kirurgisk indgreb i form af organtransplantation. I mange af disse tilfælde er det som allerede nævnt et spørgsmål om liv og død, og jeg mener derfor, at der er tale om vigtige udviklingstendenser, som fortjener yderligere drøftelser. Foranstaltningerne vil ikke direkte betyde, at antallet af organer, der kan transplanteres, stiger, men gennemførelsen af fælles former for praksis i medlemsstaterne burde øge graden af tillid og pålidelighed mellem landene, hvilket efterfølgende vil føre til flere organdonationer både inden for de enkelte lande og landene imellem.
Nogle af de problemer, der er nævnt i betænkningen, som f.eks. organhandel, kan man ikke direkte gøre noget ved. Men jeg sætter pris på ordførerens indsats med hensyn til at skærpe opmærksomheden vedrørende dette spørgsmål, og jeg håber, at disse tekster vedlægges slutdokumentet som et ikkebindende bilag. Afslutningsvis vil jeg gerne rose kommissær Dalli og ordførerne for det flotte stykke arbejde, de har udført vedrørende dette følsomme emne.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Fru formand! Med transplantationer og organdonation redder og forlænger man hvert år livet for tusindvis af europæiske borgere. Det er uheldigt, at tusindvis af andre patienter dør, mens de venter på et transplantat, selv om der findes forligelige donorer i EU. Det er et vanskeligt og kontroversielt spørgsmål, der rejser nogle vigtige spørgsmål. Parlamentet bekræfter ved hjælp af den foreliggende betænkning, at man har det fælles synspunkt, at ethvert kommercielt element i forbindelse med denne proces, som kan føre til køb og salg af organer, er ulovligt.
Det er helt afgørende, at vi hurtigst muligt vedtager og gennemfører et effektivt system, ikke alene fordi det vil redde nogle patienters liv, men også fordi et sådant system vil reducere efterspørgslen efter organer, der ellers vil blive fremskaffet ulovligt for økonomisk vindings skyld og endog mod donorernes vilje.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Fru formand! Jeg vil gerne ønske alle tillykke med dette initiativ, fordi det betyder, at vi kan forbedre den forventede levetid for mange mennesker og gøre solidaritet og fællesskab til noget konkret - ikke kun tomme ord.
Baskerlandet - Euskadi - har verdensrekorden i organdonation. I 2009 var der 38,5 donationer for hver mio. indbyggere. Det betyder, at vi hvert år gennemfører 60 nyretransplantationer og 30 levertransplantationer for hver mio. indbyggere. I USA er tallene hhv. 54,7 og 21,4, i Europa hhv. 35,1 og 13,4 og i Spanien hhv. 48,8 og 24,6.
Denne succes skyldes den protokol, der benyttes på hospitalerne for at skaffe donationer, samt en organisationsmæssig og opmærksomhedsforøgende proces, som er de to idéer, vi skal bakke op om. Det skyldes også det arbejde, der blev indledt i 1986, med etableringen af det regionale transplantationskoordineringssystem - og det er et yderligere eksempel på, hvordan regionerne kan yde deres bidrag til Europa.
Frieda Brepoels
(NL) Fru formand! For ca. to år siden vedtog Parlamentet Adamou-betænkningen med et overvældende flertal. Betænkningen beskrev for første gang politikkerne på EU-plan vedrørende organdonation og -transplantation. Jeg havde den meget store fornøjelse at samarbejde om dette som en af skyggeordførerne.
I dag noterer jeg mig med stor tilfredshed, at ordføreren, hr. Mikolášik, og hans skyggeordførere, har gjort et fantastisk stykke arbejde, og selv på så kort tid er det lykkedes dem at nå til enighed med Rådet ved førstebehandlingen. For størstepartens vedkommende er hovedpunkterne i den to år gamle betænkning blevet indarbejdet i den nye, og de er blevet videreudviklet. Jeg håber derfor, at direktivet og handlingsplanen vil føre til en stigning i antallet af organdonorer i EU, således at patienter ikke længere skal stå på venteliste.
Krisztina Morvai
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne have lidt vejledning fra ordføreren vedrørende to spørgsmål. Det ene er spørgsmålet om ordningen med "formodet samtykke" og ordningen med "formodet manglende samtykke". Som jeg forstår det, eksisterer disse to ordninger stadigvæk side om side i medlemsstaterne. Ifølge den ene ordning formodes det, at den afdøde donor ville have givet sit samtykke til transplantationen. Det synes at være ganske indlysende, at denne ordning er langt mere effektiv, for så vidt angår antallet af transplantationer, der kan gennemføres. Bør man ikke anbefale alle medlemsstater at benytte ordningen med formodet samtykke?
Det andet spørgsmål drejer sig om anonymitet i forhold til sporbarhed. Der ser ud til at være en form for konflikt mellem de to ting. Hvad drejer det sig om her? Hvad er anonymitet og sporbarhed?
Alf Svensson
(SV) Fru formand! Ca. 95 % af os siger, at vi gerne vil have en organtransplantation, hvis det kunne forlænge vores liv. Men ikke mere end omtrent halvdelen af os er parate til at afgive et organ. Her er det altså nødvendigt at påvirke den offentlige mening.
Kan samordningen forbedres? Ja, så absolut. Et hjerte, som fjernes fra den afdødes krop, er kun egnet til brug i fire timer. Sådan forholdt det sig tidligere. Men i dag er det egnet til brug i op til 24 timer, hvis vi beslutter at benytte den moderne medicinske teknik, som er blevet udviklet til transplantation.
Vi har også nu medicinsk viden, som gør, at vi - for at sige det enkelt - kan "rense" eller rekonditionere lunger, således at de kan anvendes til transplantation på en helt anden måde end tidligere. Lungerne lever som bekendt i to timer, efter at døden er indtrådt.
Lad os presse på med hensyn til, at faktisk viden bliver udmøntet i praksis. Jeg mener, det er en grundlæggende forudsætning for, at samordningen skal kunne blive en realitet og ikke bare noget, vi taler om.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Fru formand! Mange tak fordi jeg får mulighed for at få ordet. Jeg vil gerne vende tilbage til et efter min mening grundlæggende punkt.
I de forskellige EU-medlemsstater anvendes der yderst forskellige fremgangsmåder til at identificere potentielle donorer. I nogle lande er det nødvendigt med et skriftligt samtykke fra en potentiel donor, mens det i andre lande forudsættes, at man, hvis vedkommende ikke har givet udtryk for sin modvilje, kan udtage et organ fra den pågældende. Disse forskellige metoder påvirker selvfølgelig antallet af donorer markant. I den forbindelse vil jeg gerne spørge repræsentanten fra Kommissionen om, hvorvidt Kommissionen ikke burde gå mere aktivt ind for den anden løsning, hvor det ikke er nødvendigt med skriftligt samtykke. En situation, hvor man kan udtage organer fra dem, der ikke har udtrykt deres modvilje, ville være tilstrækkelig til, at der ville ske en omfattende stigning i antallet af donorer.
Angelika Werthmann
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! Mere end 55 000 patienter står på venteliste til en organtransplantation. Næsten 10 mennesker om dagen dør, mens de venter.
Organtransplantation - ja, naturligvis, men virkelig kun på frivillig basis, med en samtykkeerklæring og uden betaling, så vi kan imødegå den illegale handel med organer, samt naturligvis baseret på den bedst mulige kvalitet og sikkerhed for de involverede.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Fru formand! Det glæder mig, at spørgsmålet om organdonation og -transplantation har høj prioritet for det spanske formandskab, idet det jo er et spørgsmål om liv og død. På trods af, at antallet af transplantationer hvert år stiger, falder antallet af dem, der venter på en transplantation, ikke.
På trods af tiltagende social opmærksomhed er der kæmpestore forskelle mellem medlemsstaterne med hensyn til organdonation og transplantologi. Ud over etablering af en europæisk model for organdonation og -transplantation, hvor man vil gøre brug af god praksis og de bedste løsninger, er det derfor særdeles vigtigt at forbedre den sociale opmærksomhed og accept. Det glæder mig således, at foregangslandet for de foreslåede foranstaltninger er Spanien, som har opnået de bedste resultater, både med hensyn til antallet af donorer og antallet af udførte transplantationer, men også med hensyn til opnåelse af vældig stor social opbakning til idéen om organtransplantation og -donation.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Fru formand, fru Jiménez García-Herrera! Lad mig begynde med at fortælle, at jeg kommer fra Cantabrien, som er en lille region i Spanien, hvor der er 61 donationer pr. mio. indbyggere, hvilket er det højeste tal i Spanien og i Europa. Jeg vil gerne rose hr. Perelló Rodriguez og hr. Mikolášik for den foreliggende betænkning og deres opbakning til dette forslag til direktiv, der er en reaktion på organmanglen i EU.
Den succes, vi har haft i Spanien, er en model, som kan være nyttig for resten af EU med elementer som f.eks. de kompetente nationale myndigheder, sporbarhed for organer og levende donorer.
Jeg vil også gerne rose det spanske formandskab for dets faste støtte vedrørende dette spørgsmål, som har været prioriteret højt.
Næsten 56 000 patienter står jo på nuværende tidspunkt på venteliste. Antallet af organdonationer og af organer, der stilles til rådighed, varierer markant fra land til land i EU. Organmanglen er en central faktor, der påvirker transplantationsprogrammerne. Den gode praksis, som man kan nå frem til, giver langt større fordele i nogle medlemsstater end i andre. Det er derfor - jeg skal nok stoppe nu - uhyre vigtigt at få vedtaget den foreliggende betænkning for at forbedre situationen i alle medlemsstaterne
Salvatore Iacolino
(IT) Fru formand, fru Jiménez García-Herrera, hr. kommissær, mine damer og herrer! I øjeblikket bliver folk ofte nægtet retten til at få en transplantation. Fornægtelsen af denne ret er måske den mest problematiske situation, for så vidt angår social velfærd, ikke mindst på grund af de psykologiske konsekvenser, og alligevel er der fortsat et kronisk misforhold mellem antallet af mennesker på venteliste og antallet af patienter, der får en transplantation. Desuden er donationsprocessen meget ømtålelig med hensyn til sundhedsmæssige og juridiske spørgsmål, og den svækkes ofte på grund af procedurer, der som regel er besværlige og langsommelige, når vi i stedet burde forstærke vores indsats med hensyn til social velfærd.
EU skal derfor forpligte sig til at sikre reel solidaritet og frivillighed, som ikke gør procedurerne mindre strikse, ved at forbedre det faglige miljø og selve donationskulturen. Indførelse af fælles kvalitetsstandarder er altså bestemt et fremskridt, som man skal se positivt på som led i en målsætning, hvor Verdenssundhedsorganisation kan yde et yderligere bidrag.
Karin Kadenbach
(DE) Fru formand! Jeg har fulgt denne forhandling meget intenst. Ord fremkalder billeder hos mennesker. Vi har i dag gentagne gange hørt om den illegale handel med organer - om en illegal aktivitet og om handel. Jeg mener, at der i dette direktiv ganske tydeligt står, at selve organhandelen er en illegal aktivitet. Vi må ikke sende det signal, at organhandel under visse omstændigheder kan være lovlig.
Jeg vil gerne bede parlamentsmedlemmerne om - også når de er i kontakt med medierne - at understege, at vi går ind for organdonation, dvs. en aktivitet, hvor den ene part har vilje til at hjælpe nogen til at kunne leve længere, men hvor der ikke er tale om nogen modydelse bortset fra taknemmelighed. Der kan således ikke blive tale om nogen form for organhandel, fordi organhandel ikke er tilladt. Der findes kun organdonation.
Trinidad Jiménez García-Herrera
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke alle de politiske grupper og alle, der har haft ordet, for opbakningen og den konstruktive tone i deres indlæg. Jeg vil også gerne udtrykke min tilfredshed, fordi vi nu med den aftale, vi indgår her i dag i forbindelse med denne forhandling, afslutter en proces.
Ud over problemet med at lovgive om tekniske aspekter, som kan ændre sig, efterhånden som videnskaben udvikler sig, har vi måttet løse de praktiske problemer i forbindelse med anvendelse af Lissabontraktaten i dette halvår. Det spanske formandskab vil derfor meget gerne sige hjertelig tak til alle EU's institutioner - Parlamentet, Kommissionen og Rådet - og alle medlemsstaterne for deres samarbejde med hensyn til at få afsluttet denne øvelse. Det har været en øvelse, der for det første indebærer fleksibilitet og tilpasning og for det andet ansvar og et ønske om konsensus, hvilket er kommet til udtryk her i eftermiddag.
Det er lykkedes for os at gøre EU mere effektiv og vedkommende for offentligheden, og det skal vi være glade for. Men arbejdet er jo ikke slut med vedtagelsen af dette direktiv. Vi er tværtimod nødt til at fortsætte arbejdet for at sikre, at den grundtanke om at værne om folkesundheden, som vi har efterstræbt og opnået, ikke går fløjten, når direktivet gennemføres.
Vi skal fortsat arbejde på at skabe mere solidaritet og fastholde de sociale værdier som ønsket af alle, der har været involveret i at udarbejde og iværksætte dette direktiv. Der ligger også et stort stykke arbejde foran os i forbindelse med handlingsplanen, som giver os en enestående mulighed for kontinuerlig læring, tilpasning og forbedring.
Jeg vil gerne endnu en gang takke alle parlamentsgrupperne for deres opbakning, tonen under forhandlingerne og deres konstruktive holdning. Sammen vil vi kunne gennemføre dette. Vi har allerede gennemført det.
John Dalli
Fru formand! Efter et rigtig godt samarbejde mellem Kommissionen, Parlamentet og Rådet er det min klare holdning, at vi nu er nået til enighed om alle de centrale punkter. Jeg vil gerne igen rose og takke hr. Mikolášik og hr. Perelló Rodriguez for deres bidrag.
Jeg mener, at det foreslåede direktiv, i og med at det sikrer høje kvalitets- og sikkerhedsstandarder for menneskelige organer til transplantation, er en stor fordel for europæiske patienter. Med direktivet tilvejebringes der en sammenlignelig sikkerhedsstandard i hele EU og en øget tillid til transplantationssystemerne. Det er min klare holdning, at man i det foreslåede direktiv har fundet den rette balance mellem borgernes ret til databeskyttelse og sporbarhed for organer, hvormed det er et indirekte bidrag til bekæmpelsen af organhandel.
Dette er ikke løsningen på samtlige problemer vedrørende organtransplantation. Direktivet indeholder nogle rammer, og man præciserer og afgrænser ansvarsområderne og fastsætter nogle standarder. Men der skal gøres mere vedrørende tilrettelæggelse af arbejdet på vores hospitaler, indsamling og videreformidling af oplysninger, korrekt karakterisering af organer og indsatsen mod illegal organhandel. I sidstnævnte sammenhæng vil vi kunne opnå en hel del ved hjælp af sporbarhed, men det kommer an på, hvordan bestemmelserne håndhæves i medlemsstaterne.
Medlemsstaterne får en stor grad af fleksibilitet, og vi håber, at alle medlemsstaterne vil tillægge dette spørgsmål den betydning, det fortjener. De kompetente myndigheder, som de skal etablere, skal have udstyr og ressourcer nok til at sikre korrekt dataindsamling og -kontrol, sporbarhed, overvågede standarder og karakterisering af organer til transplantation samt at foretage effektiv overvågning med henblik på at indrapportere negative hændelsesforløb og reaktioner, hvilket kan hjælpe os alle med at minimere risikoen fremover.
På baggrund af indlæggene fra parlamentsmedlemmerne under denne forhandling er det indlysende, at der i kompromisteksten, som ligger foran os i dag, er taget hensyn til alle parters betænkeligheder. Jeg siger tak for bidragene, samarbejdet og opbakningen.
Analytisk tabel med ændringsforslagene til forslaget om Parlamentets og Rådets direktiv om kvalitets- og sikkerhedsstandarder for menneskelige organer til transplantation
- C6-0480/2008 -
Ordfører: Miroslav Mikolášik (PPE)
Ændringsforslag:
Direkte vedtagelse: ændringsforslag 106 (teksten i sin helhed, blok nr. 1, kompromisændringsforslag). Kommissionen går ind for vedtagelse af kompromisteksten som udarbejdet af medlovgiverne.
Miroslav Mikolášik
Fru formand! Jeg vil gerne takke for bidragene til denne drøftelse og udtrykke min faste overbevisning, som jeg tror, vi alle sammen har haft under forhandlingerne, om, at dette direktiv er hævet over politisk polemik, fordi det drejer sig om mennesker, om patienter og om at redde liv.
Flere organer og flere succeshistorier om behandlede patienter vil efter min mening betyde, at flere mennesker kan vende tilbage til et fuldt liv, til deres familier og til nye job eller tilbage til deres gamle job, hvilket helt grundlæggende ændrer deres livskvalitet.
Åbenhed, tilgængelighed, sikkerhed, kvalitet, organer til rådighed, altruisme, flere levende donorer, vederlagsfri og frivillig donation - det er de principper, vi har indarbejdet i direktivet.
Jeg tror også, at der med dette direktiv vil blive stillet flere organer til rådighed takket være et bedre samarbejde og udveksling på tværs af grænserne mellem de enkelte lande, og at det vil binde EU-medlemsstaterne sammen på en ny og fundamental måde.
Jeg tror, at vi alle med dette direktiv bidrager til noget, som vi var fast besluttet på lige fra starten, nemlig større konsensus, større kærlighed, større samarbejde og især en større grad af glade patienter.
Andrés Perelló Rodriguez
Fru formand! Den kendsgerning, at Parlamentet i de vanskelige krisetider, som Europa og verden i øjeblikket oplever, har formået at vedtage det første direktiv efter Lissabontraktatens ikrafttræden ved førstebehandlingen, siger en hel del om Parlamentets forståelse for følsomme emner. Det øger også tilliden til de demokratiske institutioner og viser, at medlemmerne af Parlamentet gerne ser fremskridt og bevæger sig fremad i samme fart som videnskaben og med samme grad af velvilje og solidarisk styrke som de europæiske borgere.
Jeg ved ikke, om vi har gjort alting for godt, eller om vi kunne have gjort noget mere, men jeg vil gerne rydde enhver tvivl, som måtte være opstået, af vejen. Jeg er sikker på, at vi, hvis vi opfylder alt det, vi er ved at vedtage her i Parlamentet, vil give folk et længere liv og forhindre enhver form for kriminalitet i form af illegal organhandel i EU. Disse forbrydelser bliver måske nok begået alle mulige andre steder i verden, men det er bestemt ikke tilfældet i EU.
Hvis der derfor som følge af nogle indlæg skulle være opstået nogen som helst form for tvivl, sådan som mine kolleger her i Parlamentet har nævnt, vil jeg gerne rydde denne tvivl af vejen. Det var ikke vores opgave. Vi har forsøgt at respektere alle parters samvittighed, de etiske og moralske indgangsvinkler, uden at tabe det grundlæggende mål af syne, nemlig at ikke en eneste europæisk borger skal stå tilbage uden den transplantation, de skal have for at kunne overleve, for vi kan godt få gennemført flere transplantationer og således formindske organhandelen.
Jeg ved derfor ikke - og jeg skal nok stoppe nu - om det er lykkedes os at tage hensyn til alle parters samvittighed med det arbejde, vi har udført, men jeg er fuldstændig overbevist om, at vi kommer til at redde mange menneskeliv. Det var vores opgave, og det er det, vi har gjort.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 19. maj 2010.
(Mødet udsat kl. 16.25 og genoptaget kl. 16.30)
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Jim Higgins  
Jeg glæder mig over den nye lovgivning med bestemmelser om kvalitets- og sikkerhedsstandarder for organdonation i EU - navnlig indførelsen af konkrete foranstaltninger som hjælp til at sikre, at livreddende organer ikke går tabt, som f.eks. etableringen af en fælleseuropæisk organdatabase. Den nye lovgivning vil redde mange liv og optimere brugen af donerede organer, idet medlemsstaterne får mulighed for at udveksle organer. Hvis der ikke var nogen velegnet recipient i en given medlemsstat, gik organet inden vedtagelsen af denne lovgivning tabt. Nu kan organet gives til en af de 56 000 borgere i EU, der venter på en transplantation. Disse bestemmelser udgør nogle vigtige rammer, som de respektive medlemsstater skal bygge videre på. For så vidt angår Irland, skal vi have et uafhængigt myndighedsorgan, som kan føre tilsyn med transplantationerne og indsamlingen af donerede organer. I øjeblikket er Irland og Malta de to eneste lande i EU, der ikke har nogen national transplantationsmyndighed til at sørge for, at donerede organer bliver anvendt bedst muligt. For at komme af med ventelisterne for transplantationspatienter, hvilket er et af de primære formål med beslutningen, er vi nødt til at skabe mere opmærksomhed om organdonation hos EU's borgere - i Irland kan dette ske ved at iværksætte en statsstøttet oplysningskampagne.
