Spørgetid (spørgsmål til Rådet)
Formanden
Næste punt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0437/2006).
Vi behandler en række spørgsmål til Rådet.
Formanden

Om: Levering af tjenesteydelser og fri bevægelighed for børnefamilier
Der er et voksende antal protester fra europæiske familier imod den forskelsbehandling, som de udsættes for i forbindelse med levering af tjenesteydelser og udøvelsen af deres ret til fri bevægelighed inden for EU, fordi de ledsages af børn under 15 år.
Nylige artikler i den græske presse har fremstillet det som noget positivt, at børn ikke har adgang til offentlige, kommercielle steder såsom hoteller, restauranter m.v.
Hvilke foranstaltninger agter Rådet at træffe for at sætte en stopper for denne diskrimination og denne form for "aldersracisme" på bekostning af børn, unge og deres familier? Er der planer om at harmonisere bestemmelserne for levering af tjenesteydelser og sikring af muligheden for fri bevægelighed inden for EU, så de mindreårige EU-borgeres og deres familiers rettigheder ikke krænkes?
Paula Lehtomäki
Fru formand! Som svar på spørgsmålet vil Rådet allerførst minde om, at der i artikel 18, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab står: "Enhver unionsborger har ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område med de begrænsninger og på de betingelser, der er fastsat i denne traktat og i gennemførelsesbestemmelserne hertil". Som medlemmet uden tvivl ved, skal Kommissionen som det organ, der overvåger traktaten, sørge for, at traktatens bestemmelser og den lovgivning, som institutionerne fastsætter i henhold til den, overholdes. Derfor bør medlemmet egentlig rette spørgsmålet til Kommissionen.
I juli i år offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om en EU-strategi for børns rettigheder med det formål at fremme og beskytte børns rettigheder i Den Europæiske Unions politik indadtil og udadtil og at støtte medlemsstaternes indsats på området. Egentlige beslutninger om børne- og familiepolitik træffes på nationalt plan.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru formand! Jeg vil også gerne gøre repræsentanten for Rådet opmærksom på, at Kommissionen kan udforme strategien, men det er medlemsstaternes opgave at gennemføre den. Og da alle medlemsstaterne i Rådet er nødt til at være klar over, hvilken situation familier med børn er i, når de udøver deres ret til fri bevægelighed, og hvilke problemer de har, har jeg stillet Rådet dette spørgsmål i fuldt kendskab til traktaterne og Kommissionens nye meddelelse.
Paula Lehtomäki
Fru formand! Vi har alle sammen lovgivning, der skal forhindre forskelsbehandling af alle befolknings- og aldersgrupper, f.eks. racelighedsdirektivet og direktivet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv. De indeholder bestemmelser om forbud mod forskelsbehandling i mange hverdagssituationer.
Hvad angår det eksempel om restaurantskultur, som medlemmet har givet, må vi huske på, at medlemsstatens borgere, ud over Rådet, som forbrugere og, når det kommer til stykket, som dem, der betaler for disse tjenesteydelser, også har stor mulighed for at øve indflydelse på, hvilken kultur der skal fremmes set ud fra børnefamiliers synspunkt.
Jörg Leichtfried
(DE) Fru formand! Jeg vil blot henlede opmærksomheden på, at dette problem ikke kun eksisterer i Grækenland, men også er ekstremt udbredt i Østrig. Hoteller reklamerer meget offensivt med, at der ikke er adgang for børn eller familier med børn.
Mit spørgsmål lyder: Kan man ikke i det mindste gøre noget med hensyn til reklamerne her? Der findes jo også andre områder, hvor man kan begrænse reklamerne. Det vil måske være en mulighed.
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Der har naturligvis været mange diskussioner om reklame forbundet med børn, navnlig hvad angår markedsføring, hvilken form for markedsføring, og i hvilke situationer den er acceptabel, når den er henvendt til børn. Til det eksempel med hoteller, som medlemmet giver i sit tillægsspørgsmål, vil jeg gentage det, som jeg sagde i mit foregående svar, nemlig at forbrugerorganisationer og betalende kunder naturligvis kan få indflydelse på, hvilken type tjenesteydelser der udbydes.
Formanden

Om: Styrkelse af Frontex
Frontex-agenturet for kontrol med Unionens ydre grænser, som blev oprettet sidste år, har indledt sit arbejde med knappe ressourcer og store svagheder.
Påtænker Kommissionen at træffe foranstaltninger, som styrker agenturets effektivitet, ved enten at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne eller tilføre agenturet yderligere fællesskabsmidler?
Paula Lehtomäki
formanden for Rådet. - (FI) Fru formand! Det er Rådets forordning af 26. oktober 2004 om oprettelse af et europæisk agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved EU-medlemsstaternes ydre grænser, der er retsgrundlaget for oprettelsen af Frontex samt dets opgaver, struktur og kravene vedrørende den finansielle forvaltning. I henhold til forordningen skal Rådet informeres om agenturets handlingsprogram, de generelle og særlige risikoanalyser, som det udarbejder, en årsberetning samt agenturets budget. Kun Kommissionen kan stille forslag om ændring af forordningens bestemmelser.
Det er navnlig op til Frontex' bestyrelse at godkende foranstaltninger vedrørende agenturets organisatoriske struktur, bemandingspolitik og handlingsprogram, og Rådet deltager ikke i denne beslutningsprocedure.
Det er fortsat EU-institutionerne, der er ansvarlige for at udvikle Fællesskabets politik for kontrol med de ydre grænser samt den relevante lovgivning. Derfor må man sikre en tæt koordinering mellem agenturet og institutionerne, og Frontex-forordningen indeholder procedurer for dette. I denne henseende vil jeg henvise Dem til det relevante forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om indførelse af en mekanisme til oprettelse af interventionsstyrker i grænseområder. Det har til formål at styrke agenturets operative aktiviteter og fremme solidariteten mellem medlemsstaterne og Fællesskabet i en krisesituation.
Det Europæiske Råd foreslog i december sidste år, at medlemsstaterne, Rådet og Kommissionen skulle indføre visse foranstaltninger inden årets udgang for at forbedre det praktiske samarbejde blandt medlemsstaterne. Disse omfattede en forstærket kontrol og overvågning af EU's havgrænse mod syd og Medsea-undersøgelsen om netværket af kystvagttjenester i Middelhavet, som Frontex nu har foretaget.
I de seneste måneder har Rådet f.eks. på sit møde den 24. juli og ved det uformelle ministermøde i september været særligt opmærksom på at forbedre det operative samarbejde mellem medlemsstaterne og Frontex og navnlig situationen i Middelhavsområdet og Afrika. Ved disse lejligheder har emner som Frontex' rolle og dets deltagelse i operative aktiviteter, navnlig i Middelhavsområdet og vedrørende situationen i Afrika, været drøftet. Rådet var tilfreds med de foranstaltninger, som Frontex og Kommissionen gennemførte, og understregede, at det operative samarbejde bør fortsætte og udvikles yderligere.
Sidst i oktober vedtog Rådet også sine konklusioner om en styrkelse af den ydre havgrænse mod syd. I sine konklusioner opfordrede det Frontex til at foretage en feasibilityundersøgelse af et europæisk overvågningssystem, som i sin indledende fase skal dække hele Fællesskabets havgrænse mod syd og Middelhavet. Rådet bad også Frontex overveje at oprette regionale centre med indbyrdes forbindelser, som skal stå til rådighed for Frontex i operationelle spørgsmål i forskellige havområder eller dele heraf.
Rådet behøver imidlertid ikke foreslå, at der bevilges yderligere midler til Frontex' budget med henblik på yderligere foranstaltninger.
Ifølge artikel 33 i Rådets forordning om oprettelse af et europæisk agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved EU-medlemsstaternes ydre grænser og Haag-programmet vil Frontex' arbejde blive vurderet med henvisning til en evaluering foretaget af Kommissionen inden udgangen af næste år.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru formand! Rådets svar beroliger mig, og jeg vil gerne sige noget overraskende til Dem, nemlig at Frontex har fungeret. Til trods for, at det befinder sig i en forsøgsperiode, har anvendelse heraf på De Kanariske Øer, i det omfattende havområde, der omringer De Kanariske Øer, været effektiv.
Bekymringen går på institutionernes prekære situation og de manglende økonomiske og finansielle midler. Formandskabet har omtalt dette, men det konkrete spørgsmål, jeg gerne vil stille, er, om det er muligt at forsætte Frontex-operationen i Atlanterhavet efter den 1. januar, og om Rådet faktisk mener, at det er besværet værd at bruge penge på udstyr, at opretholde dette agentur, der som nævnt har fungeret, stadig fungerer og viser sin effektivitet.
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! For det første er det naturligvis opmuntrende at høre, at Frontex har været en succes. Selv om vi erkender, at der også har været visse problemer, eller i det mindste udfordringer, skal vi huske på, at agenturet stadig er meget nyt og samtidig skal arbejde med sin administrative struktur og de administrative opgaver. Desuden har det allerede været involveret i rigtig mange operationer både i Middelhavet og andetsteds. Hvorvidt denne operation kan videreføres med det nuværende omfang og effektivitet, afhænger naturligvis af, om der stilles yderligere finansiering til rådighed.
Hubert Pirker
(DE) Fru formand, fru formand for Rådet! De var inde på, hvor vanskeligt det er at finde de finansielle midler til Frontex. Frontex modtager støtte. Påtænker De også at starte dechargekampagner, f.eks. oplysningskampagner i oprindelseslandene for at gøre potentielle migranter opmærksom på, hvilke konsekvenser en illegal indvandring har, eller hvilke muligheder der findes for legal indvandring? Det er også værd at overveje at reducere belastningen ved at gennemføre foranstaltninger, som i fremtiden vil gøre det umuligt at legalisere illegale indvandrere på samme måde som tidligere?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Et meget centralt spørgsmål, der generelt vedrører ulovlig indvandring eller indvandring i almindelighed er naturligvis omfanget af vores samarbejde med oprindelses- og transitlande. For nylig har Unionen fokuseret på at være særligt opmærksom på kontaktpunkter mellem selve immigrationen og udvikling, idet vi arbejder ud fra det princip, at vi skal kunne forstærke samarbejdet med oprindelseslandene, således at presset på de mennesker, der emigrerer, også mindskes disse steder.
Et af de områder, hvor vi samarbejder med oprindelseslandene, er naturligvis levering af oplysninger om, hvad der rent faktisk er muligt, og hvad der ikke er. I november afholdes den næste konference på højt plan mellem EU og de afrikanske lande i Tripoli, og hovedtemaet der bliver indvandring.
Sarah Ludford
(EN) Jeg har to punkter. For det første hørte vi for nogle måneder siden om problemer med lokaler til agenturet i Polen: manglende adgang til lokaler og så videre. Er de problemer blevet løst?
For det andet vil jeg høre, om det finske formandskab vil love at støtte og overtale andre medlemsstater til at acceptere det ændringsforslag, som Europa-Parlamentet vil vedtage vedrørende FrontEx' budget? Der er tale om ændringsforslag 836 om genindsættelse af det beløb, som Kommissionen foreslog, dvs. ikke at følge Rådets nedskæringer og henlægge endnu flere ressourcer i reserven. Vil det finske formandskab støtte denne forøgelse af ressourcerne?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Frontex', og Unionens i almindelighed, evne til at håndtere disse situationer med illegale indvandrere afhænger naturligvis i høj grad af engagementet i medlemsstaterne. Dette blev drøftet indgående for nylig på forskellige niveauer inden for Unionen, senest på EU-topmødet i Lahti sidste fredag, men diskussionen er stadig i gang, så i den henseende er det stadig vanskeligt at komme med et helt præcist svar på dette spørgsmål.
Formanden

Om: Udveksling af oplysninger om pædofilidømte
Hvad er situationen i Rådet for så vidt angår forslaget til rammeafgørelse om anerkendelse og fuldbyrdelse i EU af forbud som følge af domfældelser for seksuelle overgreb mod børn? Hvis denne rammeafgørelse vedtages, vil oplysninger om en pædofil eller børnemishandler, som ikke længere må arbejde med børn efter en domfældelse for et seksuelt overgreb eller indblanding i børnepornografi i én medlemsstat, blive udvekslet, således at dennes navn kan indføres i andre landes registre over seksualforbrydere, og forbuddet dermed kan håndhæves i hele EU.
Hvordan kan det være, at Rådet angiveligt ikke har kunnet nå til enighed om dette vigtige forslag, som Europa-Parlamentet godkendte i juni 2006, og som ville give de europæiske borgere et praktisk eksempel på EU's værdifulde rolle i at bekæmpe kriminalitet og øge sikkerheden? Har Rådet opgivet sit erklærede mål om at prioritere bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Initiativet fra Kongeriget Belgien, der har til formål at få Rådet til at vedtage en rammeafgørelse om anerkendelse og håndhævelse i Den Europæiske Union af forbud, der skyldes domme for seksuelle overgreb på børn, fra november 2004 drøftes i øjeblikket af arbejdsgrupperne i Rådet. Det blev senest drøftet af gruppen for samarbejde om straffesager i oktober, for blot en uge siden. En gennemgang af initiativet er ligeledes et led i diskussionerne, som Rådets arbejdsgrupper fører om andre forslag, såsom rammeafgørelsen om hensyntagen til domme afsagt i Den Europæiske Unions medlemsstater i forbindelse med nye straffesager og om Rådets rammeafgørelse om tilrettelæggelsen og indholdet af udveksling af oplysninger fra straffeattester mellem medlemsstaterne. Der er således to andre forslag til rammeafgørelser på bordet.
Det fælles formål med disse instrumenter er at skabe strukturer, der skal sikre, at det er nemt og hurtigt at få adgang til oplysninger om personers kriminelle baggrund. Når alle medlemsstater på et tidspunkt har omsat disse retsakter i deres nationale lovgivning, vil det blive lettere at forhindre, at domfældte arbejder med børn eller igen begår forbrydelser mod børn. Rådet er derfor fortsat i gang med drøftelserne af disse forslag til rammeafgørelser.
Sarah Ludford
(EN) For mig ser det ud, som om Rådet ikke har særligt travlt med disse forslag. For næsten to år siden fik vi et ambitiøst program fra Kommissionen som reaktion på en stor offentlig interesse i at sikre, at det ikke er de kriminelle, såsom sexforbrydere, der udnytter grænserne og har gavn af dem. For mig at se kan medlemsstaterne ikke rigtig få gang i dette her. Jeg forstår ikke, hvordan vi kan fortælle befolkningen, at EU bekæmper kriminalitet effektivt, når Rådet er så langsomt til at træffe afgørelse om disse topprioriterede foranstaltninger for at sikre, at forbryderne virkelig retsforfølges, uanset hvor de tager hen.
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Det er naturligvis særdeles vigtigt at beskytte børn, navnlig mod risikoen for nye overfald begået af personer, der er dømt for sexforbrydelser. Der er imidlertid mange ganske praktiske problemer samt problemer vedrørende principperne bag disse forslag til rammeafgørelser, f.eks. det forhold, at princippet om forbud mod at udøve bestemte erhverv ikke engang eksisterer i alle medlemsstater. Derfor må vi kigge på, hvordan vi kan håndtere problemet på en måde, der kan anvendes i alle Unionens medlemsstater.
Manuel António dos Santos
(PT) Hr. formand, fru formand for Rådet! Jeg takker meget for Deres oplysninger. Mit spørgsmål er kort og præcist, så vi kan kende Deres holdning.
Mener Rådet - her det finske formandskab - ikke, at fri adgang for borgerne til oplysninger om personer dømt for pædofili eller børnemishandling er et fremragende instrument i bekæmpelsen af denne type kriminalitet?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Dette er en målsætning, vi alle deler: At børn kan beskyttes mod dømte sexforbrydere, og det gøres på forskellige måder rundt om i medlemsstaterne. I mit land findes der f.eks. et system, hvor en arbejdsgiver har ret til at se straffeattester for ansøgere til bestemte typer af job og bruge disse oplysninger til at vurdere, hvorvidt den pågældende er egnet til jobbet. Disse typer af job er imidlertid defineret meget nøjagtigt. Der findes forskellige måder at gøre dette på i medlemsstaterne, og det er en af grundene til, at der efter mange af Parlamentets medlemmers mening er sket så langsomme fremskridt i denne sag.
James Hugh Allister
(EN) Jeg vil gerne henvise til et specifikt tilfælde for at illustrere, at det ikke er nok med informationsudveksling. Paul Hunter Redpath er dømt for pædofili og afsonede fængselsdelen af sin dom i min valgkreds i Nordirland. For nylig flygtede han så til Republikken Irland, hvilket er i strid med bestemmelserne for prøveløsladelse i hans dom. Nu kan han gå frit omkring der, og det er ikke muligt at anholde ham, men straffen for overtrædelse af prøveløsladelsesbestemmelserne i Nordirland ville have været øjeblikkelig fængsling.
Er denne sag ikke et tydeligt tegn på, at der er behov for fuldstændige udleveringsaftaler, idet man ellers vil kunne undslippe sin straf, og at de sårbare ikke beskyttes fuldt ud? Er rådsformanden enig i, at en reel udvisning er det optimale krav?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Denne spørgetid drejer sig naturligvis ikke om, hvad jeg personligt kan støtte, men om hvilke drøftelser og beslutninger Rådet skal stræbe imod. Rådet har imidlertid nu til hensigt at arbejde videre i overensstemmelse med assimileringsprincippet, hvilket betyder, at en medlemsstat vil være forpligtet til at lade domme afsagt ved en udenlandsk domstol have samme retsvirkning som domme afsagt ved en national domstol, selv om dette i sidste ende i høj grad drejer sig om det bredere samarbejde om retlige og indre anliggender, og hvordan vi ellers kan gøre fremskridt vedrørende gensidig anerkendelse af domme og afgørelser samt spørgsmålet om udvisning.
Formanden
Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 4.

Om: Luftfartssektoren
Kan Rådet oplyse, hvilke nye foranstaltninger det agter at træffe for at forbedre passagerernes sikkerhed om bord på europæiske luftfartsselskabers fly i lyset af den fortsatte trussel om international terrorisme?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2320/2002 om fastsættelse af fælles bestemmelser inden for civil luftfart udgør Fællesskabets nuværende juridiske rammer for sikkerhed inden for civil luftfart. Forordningen, der blev udarbejdet som følge af terrorangrebene den 11. september, trådte i kraft i januar 2003.
For at afhjælpe de problemer, der opstod ved gennemførelsen af denne forordning, fremsatte Kommissionen i september 2005 forslag om at erstatte forordningen med en ny. I marts i år vedtog Rådet en generel fremgangsmåde vedrørende Kommissionens forslag. I juni vedtog Europa-Parlamentet sin beslutning ved førstebehandlingen, som indeholdt 85 ændringsforslag. På grundlag af dette nåede Rådet til politisk enighed om forslaget den 12. oktober. Den vedtagne tekst skal formelt vedtages som en fælles holdning på et kommende møde i Rådet og forelægges Europa-Parlamentet, således at der hurtigt kan opnås enighed ved andenbehandlingen.
I lyset af de sikkerhedsproblemer, som Det Forenede Kongerige oplevede i august i år, er det Rådets håb, at institutionerne vil nå til enighed om den nye forordning så hurtigt som muligt. Virkningerne af de nye sikkerhedsforanstaltninger, som Kommissionen og dennes komité for sikkerhed inden for civil luftfart indførte for nylig, bør desuden overvåges løbende.
Liam Aylward
(EN) Mener Rådet, at der nu er tale om et tilstrækkeligt samarbejde mellem EU's medlemsstater i kampen mod international terrorisme? Mener De, at Europol og EU's antiterrorkontor modtager tilstrækkelig finansiering?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Vi kan naturligvis altid forbedre vores indsats i kampen mod terror. Der er naturligvis indført en række foranstaltninger, navnlig i de senere år, men der er helt klart altid mulighed for forbedringer.
DanutBudreikait
(LT) Fru rådsformand! De fleste af os ankommer hertil ad luftvejen. Jeg kan ikke huske bare et tilfælde i de senere år, hvor flyene ikke har været forsinket en halv eller en hel time. Normalt angives årsagen til at være sikkerhedsproblemer. Kunne grunden være - og måske er dette den virkelige grund - at arbejdet er dårligt tilrettelagt og dårligt udført?
Vil vi fortsat kunne kontrollere, hvorvidt sikkerhedskravene virkelig anvendes efter vedtagelsen af dette dokument?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Sammen med beslutningstagningen er det naturligvis meget vigtigt, at vi overvåger gennemførelsen og ligeledes løbende overvåger ændringer i det operationelle miljø. Det er naturligvis også vigtigt, at vi kan indføre identiske regler for de forskellige lufthavne og forskellige medlemsstater. En god forudsigelighed vil naturligvis helt klart give os mulighed for i den praktiske hverdag på forhånd at fortælle, hvor længe f.eks. sikkerhedskontrollen vil tage og dermed reducere de gener, som passagererne udsættes for. Jeg mener ikke desto mindre, at vi, der rejser meget regelmæssigt, også må vænne os til, at det er blevet en større udfordring af flyve end tidligere.
Jörg Leichtfried
(DE) Fru formand for Rådet! Som ordfører for kompetenceudvidelse til Det Europæiske Agentur for Luftfartssikkerhed vil jeg gerne informere Dem om, at vi i Transport- og Turismeudvalget med hensyn til dette emne også drøftede, om det ikke ville være hensigtsmæssigt at lægge sikkerhedsopgaver hos EASA på længere sigt. Jeg synes, at det kunne være interessant at høre rådsformandsskabets holdning hertil.
Mit andet spørgsmål lyder som følger: Et punkt, som personligt falder mig for brystet, er, at også privatiseringen af sikkerhedskontrollerne i lufthavnene har medført, at disse i nogle tilfælde ikke er i stand til at håndtere ekstreme situationer med den samme effektivitet som f.eks. politiet. Ville det ikke være hensigtsmæssigt at ophæve denne privatisering og lade staten varetage sikkerhedskontrollerne igen?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Det er naturligvis godt, at Rådet f.eks. kigger på og diskuterer, hvordan arbejdet i Det Europæiske Agentur for Luftfartsikkerhed kan gøres mere effektivt, men beføjelser og kompetencer kan naturligvis kun overføres i den udstrækning, at medlemsstaterne giver udtryk for, at de er villige til at støtte dette. Jeg har meget svært ved at tro, at hastigheden i en sikkerhedskontrol bestemmes af, hvorvidt der er tale om en privat aktør eller en statslig institution. Spørgsmålet drejer sig i højere grad om at målrette ressourcerne, og hvor mange ressourcer der generelt er til rådighed. Det er klart, at lufthavnene, navnlig i travle perioder, vil have problemer med at håndtere det store antal passagerer.
Formanden

Om: Det irske sprogs status
Det irske sprog bliver officielt arbejdssprog i EU-institutionerne pr. 1. januar 2007.
Kan Det Europæiske Råd give en sammenfattende redegørelse for, hvilke forberedelser der er blevet foretaget for at sikre, at EU-institutionerne har de nødvendige ordninger parat, således at det irske sprog i praksis bliver et officielt arbejdssprog i Den Europæiske Union pr. 1. januar 2007?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Efter anmodning fra den irske regering ændrede Rådet sprogordningen i juni 2005 og tilføjede irsk til listen over officielle sprog og arbejdssprog for Den Europæiske Unions institutioner. Rådet besluttede, at institutionerne ikke skulle udarbejde alle forslag til lovgivning på irsk eller offentliggøre dem på dette sprog i Den Europæiske Unions Tidende. Denne beslutning er derfor en afvigelse fra reglerne. Den vil gælde i fem år, og denne periode kan forlænges. Det blev ligeledes besluttet, at undtagelsen ikke skal gælde forordninger, der vedtages i henhold til den fælles beslutningsprocedure.
I henhold til beslutningen om at tilføje irsk til listen med arbejdssprog har Rådet taget alle de nødvendige skridt for at sikre, at beslutningerne gennemføres korrekt pr. 1. januar 2007, når forordningen træder i kraft.
Seán Ó Neachtain
Jeg takker rådsformanden for hendes svar. Kan jeg gå ud fra, at det irske sprog ud over den nævnte undtagelse vil blive behandlet på lige fod med alle de øvrige sprog i Parlamentet?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Som jeg sagde, er irsk blevet tilføjet listen over Den Europæiske Unions officielle sprog og arbejdssprog i medfør af den undtagelsesbestemmelse, jeg netop har omtalt. Parlamentet vil også have ret til selv at beslutte, hvordan dette skal gennemføres i praksis. Da jeg nævnte, at Rådet har truffet alle de nødvendige skridt med henblik på at gennemføre beslutningen, henviste jeg til mange former for praktiske spørgsmål, og i mit første svar ønskede jeg ikke at give en detaljeret beskrivelse af alt det, der kommer til at foregå her, men alt, hvad der kræves i beslutningen.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jeg har et spørgsmål til fru Lehtomäki om fremtiden. Selvom det at have 21 officielle sprog i EU naturligvis afspejler vores elskede nationale forskelligartethed, er det på den anden side blevet dyrt og stadigt mere kompleks.
Hvad tænker Rådet og formandskabslandet om fremtiden? Vil denne cirkel fortsætte med at udvide sig, eller vil visse foranstaltninger tages i brug for at forenkle de sprogligt relaterede procdurer?
Paula Lehtomäki
Fru formand! Som det ærede medlem siger, er sproglig mangfoldighed af central betydning for europæisk kultur og pluralismen i de europæiske kulturer. Vi må imidlertid erkende, at af praktiske årsager og af hensyn til udgifterne anvender Rådet ved uformelle møder mere begrænsede sprog- og tolkefaciliteter, og undertiden anvendes der kun to og nogle gange fem eller seks sprog. Dette system har rent faktisk fungeret ganske godt i praksis.
Formanden

Om: Den øgede pressecensur i Kina
For nylig har de kinesiske myndigheder atter begrænset den udenlandske presses frihed. Pressen skal nu underlægge sig strenge interne regler. Nyheder, der udsendes af udenlandske nyhedsbureauer, bliver først kontrolleret og om nødvendigt censureret (sådan lyder det ordret), under foregivende af at man vil værne om landets stabilitet, enhed og suverænitet. Dette er endnu en af utallige krænkelser af menneskerettighederne. Kommissionen har allerede udtrykt sin bekymring og vil rejse spørgsmålet ved kommende drøftelser.
Vil Rådet følge Kommissionens eksempel, og hvilke foranstaltninger foreslår Rådet mod denne fuldstændig uretmæssige pressecensur?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Rådet er i lighed med det ærede medlem bekymret over den strengere pressecensur i Kina. Ved alle runderne i menneskerettighedsdialogen mellem EU og Kina, der finder sted to gange årligt, har Den Europæiske Union systematisk og regelmæssigt opfordret Kina til at ratificere den internationale pagt om borgerrettigheder og politiske rettigheder, der indeholder regler om ytringsfrihed. Den har også tilskyndet Kina til at ophæve rejserestriktionerne for udenlandske journalister og fremsat andre krav vedrørende interviews af kinesiske borgere. Dette spørgsmål blev taget op ved samtalerne den 19. oktober i Beijing som led i menneskerettighedsdialogen mellem EU og Kina.
Johan Van Hecke
(NL) Fru formand, fru formand for Rådet! Hvis pressefriheden begrænses i et fattigt afrikansk land, er Rådet hurtigt til at fordømme det i de skarpest mulige vendinger og true med sanktioner. Når det gælder Kina, giver det blot udtryk for bekymring. Det ligner i høj grad dobbeltmoral. Mit spørgsmål lyder konkret: Sætter De på ny krænkelsen af pressefriheden i Kina på dagsordenen på det næste EU/Kina-topmøde? For det andet, hvilke specifikke foranstaltninger træffer De for effektivt at gennemtvinge respekt for pressefriheden og for menneskerettighederne i al almindelighed i Kina?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Udenrigsministrene fra formandslandet og Kina mødtes ved ASEM-topmødet i Helsinki den 10. september. På daværende tidspunkt var pressefriheden i søgelyset, og udenrigsministrene brugte en stor del af deres diskussioner på dette emne. Derfor må vi sige, at Den Europæiske Unions reaktion kom lige så hurtigt som ved samtaler med andre lande og gik i samme retning.
I begyndelsen af september fandt der et topmøde sted mellem Den Europæiske Union og Kina, og på dette møde blev spørgsmålet om menneskerettigheder i almindelighed ligeledes drøftet.
Formanden

Om: Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder
Kan Rådet oplyse, hvor langt man er nået med oprettelsen af EU's nye Agentur for Grundlæggende Rettigheder, og kan det specificere, hvilke beføjelser agenturet sandsynligvis vil få?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! På sit møde i juni 2006 glædede Det Europæiske Råd sig over de fremskridt, der er gjort i samtalerne vedrørende Kommissionens forslag fra juli sidste år til en forordning om oprettelse af et europæisk agentur for grundlæggende rettigheder og et forslag til Rådets beslutning om at give det europæiske agentur for grundlæggende rettigheder beføjelser til at gennemføre de aktiviteter, der overdrages til agenturet under tredje søjle i traktaten om Den Europæiske Union, hvilket vil sige samarbejde om retlige og indre anliggender. Det Europæiske Råd anmodede om, at de nødvendige foranstaltninger gennemføres hurtigst mulig, således at agenturet kan oprettes og påbegynde sine aktiviteter den 1. januar 2007.
I overensstemmelse med Det Europæiske Råds konklusioner afholdt det finske formandskab en række bilaterale møder i juli, august, september og oktober med henblik på at finde en løsning på det største af de resterende ubesvarede spørgsmål, nemlig udvidelsen af agenturets arbejde til områder under tredje søjle i traktaten om Den Europæiske Union. På et møde i Rådet først i oktober fremlagde formandskabet et sammendrag af de samtaler, man havde ført, og bad om støtte til tanken om at udvide agenturets arbejdsområde til områder, der hører under tredje søjle i traktaten om Den Europæiske Union, men i et mere begrænset format end i Kommissionens oprindelige forslag. De fleste delegationer, der fremlagde deres synspunkter, støttede formandskabets fremgangsmåde, selv om nogle var usikre på, hvorvidt man kunne finde frem til et egentligt retsgrundlag for flytningen. Formandskabet er fortsat i færd med at undersøge mulighederne og vil fremlægge et foreløbigt forslag for delegationerne i nærmeste fremtid.
Hvad angår agenturets kompetence skal agenturet levere rådgivning og ekspertise om grundlæggende rettigheder til Fællesskabets institutioner, organer og agenturer, når disse skal anvende fællesskabslovgivningen, og ad den vej hjælpe dem til at sikre overholdelsen af grundlæggende rettigheder, når de gennemfører foranstaltninger eller fastlægger politikker inden for rammerne af deres kompetencer.
Der hersker generel enighed om, at oprettelsen af et sådant agentur vil skabe merværdi for EU-politikken om menneskerettigheder og gøre den mere sammenhængende. Agenturet bliver også det vigtigste kontaktpunkt i Den Europæiske Union i spørgsmål vedrørende grundlæggende rettigheder. Det vil varetage sine opgaver, at supplere Europarådets arbejde og skabe synergi, hvis der træffes beslutning om at oprette det.
Brian Crowley
(EN) De ting, De har taget op, afspejler den bekymring, som mange af os i Parlamentet føler for, at når vi foreslår dette agentur, vil den oprindelige rolle, som vi havde forestillet os, at det skulle spille, blive udvandet, indtil det ender som en tænketank eller et kontaktpunkt, der blot formidler oplysninger fra den ene medlemsstat til den anden, i stedet for at påtage sig en førerrolle som forsvarer for de grundlæggende rettigheder. Måske kunne De fortælle os, hvorvidt dette er en korrekt tolkning af det, De har skitseret vedrørende de bilaterale møder.
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Først og fremmes må jeg sige, at hensigten med agenturet er, at det skal fungere som et rådgivende ekspertorgan. Vi mener imidlertid naturligvis også, at det over for vores borgere vil være vanskeligt at begrunde oprettelsen af et agentur for grundlæggende rettigheder, hvis vi nægter det retten til at udøve de nøglekompetencer, der er nødvendige for udførelsen af dets opgaver og gennemførelsen af foranstaltninger under tredje søjle. Derfor fortsætter arbejdet med dette spørgsmål.
Richard Corbett
(EN) For mig at se kludrer medlemsstaterne i det med oprettelsen af et agentur, der ikke får noget ansvar inden for netop det område, hvor EU-foranstaltningerne efter størst sandsynlighed vil skabe problemer på menneskerettighedsområdet.
Jeg har endnu et spørgsmål: Er Rådet ikke enigt i, at vi tilsyneladende opretter flere og flere agenturer, som konfetti, der drysses ud rundt omkring i medlemsstaterne, så alle får et, i stedet for der, hvor der virkelig findes et behov - måske ikke så meget dette her, men mange af de andre, der er blevet oprettet? De har alle en tung, topstyret struktur med en bestyrelse, hvor alle medlemsstater er repræsenteret, og en administration, der nogle gange er mindre end bestyrelsen.
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Måske findes der på nogle tidspunkter og i nogle sammenhænge en sådan målsætning. Som det land, der har formandskabet, har vi imidlertid forsøgt at sigte mod en administrativ struktur, der er så let som mulig. Med hensyn til agenturet for grundlæggende rettigheder findes der imidlertid, som jeg sagde indledningsvis, den positive enighed, der er behov for. Derfor skal vi arbejde hårdt for at sikre, at beslutningerne tages, at agenturet kan påbegynde sit arbejde fra 1. januar, og at det har kompetence inden for sine centrale aktivitetsområder.
Formanden

Om: Forbindelserne mellem EU og Iran
Kan Rådet oplyse, hvad situationen er i forbindelserne mellem EU og Iran, navnlig for så vidt angår fremtiden for atomindustrien i Iran?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Rådet lægger vægt på at gøre mere for at opbygge langsigtede forbindelser med Iran baseret på tillid og samarbejde. Forbedrede relationer vil betyde fremskridt inden for alle de problematiske spørgsmål, bl.a. menneskerettigheder, terrorisme, Irans holdning til fredsprocessen i Mellemøsten og lokale spørgsmål i denne region samt Irans atomprogram.
I spørgsmålet om Irans atomindustri har Rådet mange gange sagt, at det går ind for en diplomatisk løsning, hvor der tages hensyn til den internationale bekymring over Irans atomprogram, men hvor man samtidig bekræfter Irans ret til fredelig udnyttelse af atomkraft i overensstemmelse med ikkespredningstraktaten. I den forbindelse erklærede Rådet den 17. oktober, at det sætter stor pris på den udholdenhed, hvormed den højtstående repræsentant Javier Solana siden juni har tilskyndet Iran til at reagere på kravene fra Det Internationale Atomenergiagenturs bestyrelse og FN's Sikkerhedsråd samt de fortsatte samtaler om langsigtede ordninger.
EU ser med alvor på IAEA's vurdering af, at man ikke har kunnet gøre nogen fremskridt efter næsten fire års tæt overvågning i bestræbelserne på at bekræfte nøjagtigheden og omfanget af Irans erklæringer vedrørende atomprogrammets fredelige karakter.
EU er ligeledes meget bekymret for, at Iran ikke har afsluttet alle aktiviteter vedrørende berigelse og oparbejdning af uran, hvilket IAEA's bestyrelse og FN's Sikkerhedsråd har bedt om. Sikkerhedsrådet erklærede i sin resolution 1696, at det har til hensigt at gennemføre relevante foranstaltninger i henhold til artikel 41, medmindre Iran opfylder dette krav. Rådet har derfor den holdning, at hvis Iran fortsætter sine aktiviteter med berigelse af uran, har Unionen intet andet alternativ end at bakke op om kravet om sanktioner. I denne måned erklærede Rådet, at døren til forhandlingsværelset fortsat står åben for Iran, og landet blev kraftigt opfordret til at benytte den positive fremgangsmåde, som det var blevet foreslået.
EU's højtstående repræsentant fremlagde den 6. juni forslag udarbejdet af seks lande for Iran. Disse vidtgående forslag skal danne grundlag for en langsigtet aftale og vil give Iran alt, hvad landet har behov for til at kunne udvikle sin nuværende civile atomenergisektor, og de tager ligeledes højde for de internationale bekymringer. Hvis landet vælger denne positive tilgang, vil det bane vejen for nye relationer med Iran, som kan blive baseret på gensidig respekt og et udvidet samarbejde om politiske og økonomiske spørgsmål. Rådet håber, at der kan gøres fremskridt ad denne oplyste vej.
Eoin Ryan
(EN) Jeg kan se, at De forsøger at indføre tillidsskabende foranstaltninger mellem Europa og Iran, at forsøge at forbedre forholdet mellem disse to parter og fungere som en ærlig mægler i denne alvorlige situation; men tanken om sanktioner fungerer ikke rigtig. Det virkede ikke i Irak, og det kommer ikke til at virke i Iran. Det er et rigt land med masser af olie, og de vil bare fortsætte. Det vil påvirke dem en smule, men det er ikke noget, der kommer til at påvirke dem særligt meget i det lange løb.
De var selv inde på forskellige ting. Den ene var transporterne af heroin fra Afghanistan gennem Iran, og eftersom der findes omkring 3 millioner heroinafhængige i Iran, og landet har mistet omkring 3.000 soldater ved grænsen i et forsøg på at standse dette ...
(Formanden afbrød taleren)
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Diskussionen om eventuelle sanktioner skyldes naturligvis det forhold, at Den Europæiske Union også tilslutter sig resolution 1696 fra FN's Sikkerhedsråd.
Narkotikasmugling hænger sammen med den generelle situation i Afghanistan, som også kunne være genstand for et særskilt spørgsmål. Unionen er engageret på lang sigt i udviklingen på mange forskellige områder i Afghanistan og ligeledes i de fredsbevarende operationer og krisestyringen i landet, således at fremstillingen af narkotika holdes i skak der.
Formanden

Om: EU's handelsfremmende foranstaltninger med henblik på at skabe tillid mellem Indien og Pakistan
I min betænkning om EU's økonomiske og handelsmæssige forbindelser med Indien opfordrede jeg "både Indien og Pakistan til yderligere at reducere de administrative hindringer for at gennemføre tillidsskabende handelsrelaterede foranstaltninger og sikre, at EU om nødvendigt kan tilbyde teknisk bistand i denne henseende". På lignende vis fremhæver Rådets forordning (EØF) nr. 443/92 regionalt samarbejde som et "prioriteret område" for bistand og en vigtig del af det økonomiske samarbejde.
Hvilken rolle kan handel efter Rådets mening spille i bestræbelserne på at bringe Indien og Pakistan tættere på en fredelig løsning af Kashmir-konflikten? Blev dette emne drøftet på topmødet mellem EU og Indien i Helsinki for nylig, og hvilke konklusioner blev der draget? Kan Rådet fremhæve nogen programmer eller forslag til programmer, der kan støtte handelsrelaterede tillidsskabende foranstaltninger mellem Indien og Pakistan, med særlig henvisning til Kashmir og genopbygning efter jordskælv, og fremmer tættere økonomisk integration i SAARC generelt?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Rådet er enigt i, at samhandel kan spille en vigtig rolle med hensyn til at bringe Indien og Pakistan tættere på hinanden.
I sine konklusioner fra februar 2004 gentog Rådet, at det støtter bestræbelserne på at fremme det regionale samarbejde inden for rammerne af Den Sydasiatiske Organisation for Regionalt Samarbejde (SAARC) og navnlig aftalen om oprettelse af et frihandelsområde i Sydasien i 2006. EU glæder sig over underskrivelsen for nylig af den sydasiatiske frihandelsaftale (SAFTA), men forstår, at nogle af SAARC's medlemsstater fortsat har uløste bilaterale spørgsmål. En løsning på disse vil give organisationens medlemsstater mulighed for at få fuldt udbytte af de aftaler, som de har underskrevet.
Generelt støtter EU stadig alle bestræbelser på at lette samhandelen i multilaterale sammenhænge, eftersom disse udgør et vigtigt middel til en styrkelse af handels- og investeringsforbindelser mellem forskellige lande.
Beslutningen i SAARC's ministerråd om at tildele EU en observatørrolle er en fremragende mulighed for at udvikle samarbejdet mellem SAARC og EU. Samarbejdet mellem de to blev drøftet på det syvende topmøde mellem EU og Indien i Helsinki den 13. oktober.
EU ønsker at forbedre sin praktiske støtte til SAARC. Kommissionen har allerede udarbejdet et program for økonomisk samarbejde med SAARC. Programmet omfatter støtte til samhandel, standarder og samarbejde mellem nye virksomheder. Målet er at fremme samhandelen med regionen ved at bidrage til gennemførelsen af SAFTA, og det er håbet, at dette vil skabe dynamik til forbedrede politiske forbindelser i regionen. SAARC's sekretariat og EU's medlemsstater har til hensigt at vedtage programmet i nærmeste fremtid.
Unionen tilskynder til en bred dialog mellem Indien og Pakistan og håber, at samhandel og andre forbindelser vil udvikle sig gunstigt, eftersom dette vil fremme stabiliteten i hele regionen. Vi glæder os over, at der på det seneste har været bestræbelser i gang for at styrke tilliden mellem Indien og Pakistan, hvilket har muliggjort en friere kontakt mellem befolkningerne, direkte bus- og togforbindelser samt besøg af parlamentsmedlemmer og sportshold.
Indiens og Pakistans præsidenter mødtes i Havanna i september. Forholdet mellem de to lande blev drøftet på det overordnede plan ved et topmøde den 13. oktober.
Sajjad Karim
(EN) Først og fremmest vil jeg gerne takke rådsformandskabet for det meget detaljerede svar på mit spørgsmål. Jeg vil imidlertid gerne have en ekstra oplysning. Det relaterer til mit oprindelige spørgsmål om, hvorvidt spørgsmålet vedrørende Pakistan/Indien og Kashmir rent faktisk blev drøftet på EU-topmødet med Indien i Helsinki. Jeg spørger, fordi begge disse nationer skal føre detaljerede drøftelser på udenrigsministerniveau den 14. og 15. november. Har Rådet et særligt budskab til dem?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Jeg var faktisk til stede det meste af tiden ved dette topmøde, men jeg kan ikke huske, hvordan Kashmir-spørgsmålet kom frem. Jeg har imidlertid fået bekræftet, at dette spørgsmål blev behandlet som en del af spørgsmålet om regional stabilitet og situationen i regionen.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Fru rådsformand! Jeg har et spørgsmål vedrørende det besøg, som Europa-Parlamentets delegation skal aflægge i Kashmir i næste uge efter invitation fra den indiske regering.
Hvilket bidrag mener De, at de største lande, især USA og Rusland, yder til løsningen af problemet med Kashmir, og hvad kan Den Europæiske Union ellers gøre i denne forbindelse?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Til dette spørgsmål og mange andre, der er blevet stillet i salen i dag, må man sige, at eftersom der er tale om et anliggende mellem to lande, er det vigtigt, at parterne selv aktivt forsøger at nå frem til en løsning. Unionen og de andre store magter kan rent faktisk støtte denne proces. Men eftersom jeg her udelukkende besvarer spørgsmål på Rådets vegne, er det ikke muligt for mig at fremsætte meget markante synspunkter på USA's vegne.
Formanden

Om: Arbejdslejre og overtrædelse af arbejdstagernes rettigheder
I juli 2006 lukkede det italienske politi i samarbejde med de polske politimyndigheder en række arbejdslejre i Syditalien, hvor polske arbejdere blev holdt af italienske arbejdsgivere under forhold, som ikke var i overensstemmelse med de grundlæggende sundhedsmæssige og hygiejnemæssige normer og ej heller den grundlæggende arbejdsret i Italien. Supplerende undersøgelser har vist, at dette ikke er et isoleret eksempel, og at arbejdstagere i andre regioner i Italien og andre EU-medlemsstater har været udsat for lignende forhold (manglende overholdelse af de arbejdsretlige bestemmelser).
Vil Rådet træffe foranstaltninger for at straffe de ansvarlige for denne overtrædelse af arbejdstagernes rettigheder, og vil det træffe effektive foranstaltninger for at forhindre oprettelse af sådanne arbejdslejre på EU's område i fremtiden?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Det ærede medlem tager et meget vigtigt tema op med sit spørgsmål. Rådet, og siden ændringerne af traktaten Rådet sammen med Europa-Parlamentet, har udarbejdet en omfattende fællesskabslovgivning på området sikkerhed på arbejdspladsen. Medlemsstaterne har ansvaret for at gennemføre denne lovgivning. Rådet glæder sig over, at de retshåndhævende myndigheder i Italien og Polen samarbejder om at få lukket de arbejdslejre, der henvises til, i den omtalte sag. Selv om vi i lighed med det ærede medlem er bekymrede over dette, skal det siges, at ansvaret for at føre tilsyn med gennemførelsen af fællesskabslovgivningen i medlemsstaterne ligger hos Kommissionen, ikke Rådet.
Jacek Protasiewicz
(PL) Fru formand! Jeg har et spørgsmål til formandskabet. Ville det ikke være muligt at aktivere mekanismer, måske gennem EUROJUST, der kan lette oprettelsen af en særlig overvågningsenhed, navnlig i sager, hvor der er mistanke om samarbejde mellem lokale myndigheder og endda lokale politikorps og bagmændene bag kriminelle aktiviteter såsom arbejdslejrene for borgere fra Central- og Østeuropa?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! I den fællesskabslovgivning, der findes for denne sektor, og den sekundære lovgivning, der er blevet føjet til den, kræves der garanti for lige behandling af statsborgere fra andre medlemsstater, hvad angår arbejdsbetingelser. Det er et spørgsmål om at overvåge det, og denne opgave påhviler medlemsstaternes egne myndigheder. I henhold til retsstatsprincippet og princippet om forsvarlig forvaltning må vi fra Unionens side forvente, at disse overvågningsinstanser ligeledes handler i overensstemmelse med bestemmelserne, og insistere på det.
DanutBudreikait
(LT) Fru Lehtomäki! Jeg vil gerne spørge, om sådanne lejre i realiteten udgør en kilde til indskrænkning af den fri bevægelighed for personer. Det var denne situation, de gamle medlemsstater befandt sig i, efter indførelsen af en overgangsperiode for de nye. Når man indfører en sådan overgangsperiode i Rumænien og Bulgarien, tilskynder man da ikke til illegalt arbejde?
Paula Lehtomäki
formand for Rådet. - (FI) Fru formand! Medlemsstaterne træffer beslutning om, hvorvidt der skal indføres overgangsperioder for nye medlemsstater, hvad angår arbejdskraftens fri bevægelighed. Der var også medlemsstater, der anvendte en overgangsperiode ved de tidligere udvidelsesrunder, men ikke længere gør det ved denne nye runde. Årsagen er en opfattelse af, at det stadig er bedre, at arbejdskraften kan bevæge sig inden for rammerne af fælles europæiske regler, end at indføre undtagelsesordninger. Som jeg sagde i mit svar på et tidligere spørgsmål, er den lige behandling af arbejdskraften særdeles velreguleret, men naturligvis skal vi være mere og mere opmærksomme på gennemførelse og overvågning.
Bernd Posselt
(DE) Fru formand! Min kritik er ikke rettet mod Dem, for jeg værdsætter virkelig den måde, som De leder spørgetiden på. Men jeg vil dog gerne endnu en gang minde Dem om i mandags. I mandags fastsatte vi forretningsordenen. I henhold til udkastet fra formandskonferencen var der afsat halvanden time til spørgetiden. Og så reducerede formanden dette til en time. Adskillige kolleger protesterede, og der blev således ikke gennemført nogen afstemning. Jeg gik derfor ud fra, at vi havde halvanden time til rådighed til spørgetiden, som det tilkommer os.
Jeg vil godt spørge, om ikke Rådet kan blive et kvarter eller 20 minutter længere. Eller er der en rådsformandsskabsfagforening, som forbyder, at Rådet besvarer spørgsmål efter kl. 19? Tidligere begyndte spørgetiden med Rådet da også først kl. 21, og det fungerede fortrinligt, hvor Rådet blev til næste dag. Med andre ord anser jeg ikke denne fremgangsmåde for at være i orden.
Formanden
(DE) Hr. kollega! Jeg glæder mig over Deres kompliment, men De tager fejl med hensyn til vores mandagsforhandlinger, for der blev ikke forhandlet om forretningsordenen, men om dagsordenen, og der fandt også en afstemning sted om dagsordenen. Dette fremgår af protokollen, som De kan konsultere.
Vi bør alle tage spørgetiden seriøst eller mere seriøst - det er en vigtig ret, som alle parlamentsmedlemmer har - og vi bør således alle i fællesskab bestræbe os på ikke alt for ofte at stille spørgetiden til rådighed for dagsordenen.
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
Spørgetiden er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 19.05 og genoptaget kl. 21.00)
