Valstu energoefektivitātes rīcības plānu īstenošanas uzraudzība: pirmais novērtējums (īss izklāsts) 
Priekšsēdētājs
Jūs norādījāt, ka mēs esam nedaudz samazinājuši apgaismojumu sēžu zālē. Es domāju, ka tas ir pareizi, lai taupītu enerģiju.
Tas ir atbilstoši, jo nākamais punkts darba kārtībā ir Gyürk kunga, kurš pārstāv Rūpniecības, pētniecības enerģētikas komiteju, ziņojuma par valstu energoefektivitātes rīcības plānu īstenošanas uzraudzību - pirmais novērtējums īss izklāsts.
András Gyürk
Paldies, ka devāt man vārdu, priekšsēdētāja kungs! Komisār, gāzes krīzei janvārī noteikti bija viens pozitīvs rezultāts. Tā veicināja dialogu par enerģētikas politiku visās dalībvalstīs.
Tāpat šeit, Eiropas Parlamentā, ir bijis daudz debašu par dažādiem alternatīviem pārvades tīkliem, glabāšanas jaudu palielināšanu, kā arī par kodolenerģijas lomu nākotnē. Tomēr mēs esam pievērsuši pārāk nepietiekamu uzmanību energoefektivitātei. Man ir īpašs prieks par to, ka ziņojums par valstu energoefektivitātes rīcības plāniem ir sniedzis iespēju apspriest šo tematu pēdējo pāris nedēļu laikā.
Energoefektivitātes nozīme ir tās spēja panākt ievērojamus rezultātus ātrāk nekā ar jebkuru citu līdzekļu palīdzību. Kā nesen ir norādījis enerģētikas komisārs Andris Piebalgs, ES pasākumi attiecībā uz ierīcēm izslēgtajā režīmā varētu samazināt gaidīšanas režīma radītos zaudējumus par apjomu, kas atbilst Ungārijas gada enerģijas patēriņam.
Mums nav iespējams pietiekami uzsvērt to, ka energoefektivitāte var sekmēt visu problēmu risināšanu saistībā ar enerģētikas politiku. Pirmkārt un galvenokārt tā var palīdzēt samazināt Eiropas atkarību enerģētikas jomā no trešām valstīm. Turklāt energoefektivitātei var arī būt labvēlīga ietekme uz Eiropas rūpniecības konkurētspēju un tā var samazināt kaitējumu mūsu videi. Atcerēsimies arī, ka energoefektivitātes uzlabošana var samazināt slogu vismazāk aizsargātajiem patērētājiem.
Protams, starp dalībvalstīm pastāv lielas atšķirības attiecībā uz apstākļiem un potenciālu, kā arī uz likumdošanas iniciatīvām. Tāpēc mēs piekrītam 2006. gada ES direktīvai, ar ko dalībvalstīm nosaka pasākumus, lai apkopotu valstu rīcības plānos to plānotos pasākumus energoefektivitātes uzlabošanai.
Šajā ziņojumā mēs mēģinām izdarīt vispārējus secinājumus attiecībā uz iepriekš minētajiem rīcības plāniem. Tajā pašā laikā mūsu mērķis bija noteikt nepieciešamos pasākumus nākotnē ES tiesību aktos. Es vēlētos vērst uzmanību uz pāris svarīgiem punktiem šajā ziņojumā.
Pirmkārt, ar šo ziņojumu Komisiju aicina veikt stingrākus pasākumus kavējumu novēršanai, sagatavojot valstu energoefektivitātes rīcības plānus. Šoreiz ir rūpīgi jāpārbauda, vai šos plānus papildina dalībvalstu veikti praktiski pasākumi. Vairāku valstu rīcības plānu galvenais trūkums ir, ka tie ļoti atšķiras no to valdību politikas.
Otrkārt, resursi, kuri piešķirti energoefektivitātes uzlabošanai, ir jāpalielina gan dalībvalstu, gan Kopienas līmenī. Finanšu krīzes rezultātā ir tikai ļoti nedaudzi Eiropas Savienības pilsoņi, kuri var atļauties ieguldīt savas energoefektivitātes uzlabošanā. Tāpēc nekavējoties ir jāattīsta esošie projekti par stimulu energoefektivitātei. Tas noved mūs pie nākamā septiņu gadu Kopienas budžeta, kurā energoefektivitāte ir papildus jāizceļ un nodokļu atvieglojumi var arī veicināt patiesu uzlabojumu panākšanu.
Treškārt, joprojām nepieciešami tiesību akti energoefektivitātes jomā Eiropas Savienībā. Es uzskatu, ka ar Eiropas Komisijas ieteikumiem ir noteikts pareizais virziens šajā jomā. Piemēram, stingrāki tiesību akti par ēku enerģijas patēriņu varētu radīt ievērojamus ietaupījumus.
Ceturtkārt, valstu valdībām ir jāuzņemas celmlaužu loma energoefektīvu risinājumu attīstīšanā. Šiem centieniem ir jāatspoguļojas plašās izglītojošās kampaņās. Patērētāji sāks ieguldīt savas energoefektivitātes uzlabošanā tikai tad, ja viņi pilnībā apzināsies tās sniegtās priekšrocības viņiem.
Visbeidzot, es gribētu minēt jums vēl vienu domu. Tā ir mana pārliecība, ka pret energoefektivitāti nevar attiekties kā pret otršķirīgu jautājumu pat lejupslīdes laikā. Turklāt energoefektivitātes programmas var radīt simtiem tūkstošiem darba vietu Eiropā. Masveida atlaišanu gadā šis aspekts ir diez vai nebūtisks attiecībā uz šo jautājumu.
Janez Potočnik
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Es atzinīgi novērtēju iespēju uzstāties šajā Eiropas Parlamenta sesijā, kurā cita starpā aplūko jautājumu par Komisijas veikto valstu energoefektivitātes rīcības plānu (VEERP) novērtējumu, ar kuru iepazīstināja Otrā stratēģiskā enerģētikas pārskata paketē 2008. gada novembrī un iepriekšējā Komisijas paziņojumā 2008. gada janvārī.
Ar detalizētāku Komisijas VEERP novērtējuma tehnisko analīzi tiks iepazīstināts Komisijas VEERP dokumentā šopavasar.
Tāpēc es vēlētos izmantot šo iespēju, lai pateiktos referentam Gyürk kungam par viņa darbu, kā arī Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejai (ITRE) par tās vērtīgajām diskusijām un komentāriem.
Pēdējos pāris gados Komisija ir ļoti skaidri paudusi to, ka energoefektivitāte ir Eiropas Savienības enerģētikas politikas galvenā prioritāte un ļoti svarīgs stūrakmens 2020. gada sagaidīšanai ar 2020. gada mērķiem, un valstu energoefektivitātes rīcības plāniem ir galvenā loma šajā saistībā. Ar direktīvu par enerģijas galapatēriņa efektivitāti un energoefektivitātes pakalpojumiem nosaka pienākumu, kā jūs zināt, dalībvalstīm iesniegt šos plānus un parādīt, kā praktiski tās gatavojas sasniegt savus valsts mērķus attiecībā uz energoefektivitāti.
Sākotnējais termiņš, lai dalībvalstis iesniegtu šos plānus, bija 2007. gada 30. jūnijs, bet, kā jūs zināt, daudzas dalībvalstis diemžēl iesniedza šos plānus ar novēlošanos. Pēdējais VEERP Komisijā pienāca 2008. gada jūnijā.
Šajā posmā Komisija ir pabeigusi visus atsevišķos novērtējumus un ir nosūtījusi vēstules ar šo novērtējumu rezultātiem visām dalībvalstīm. Kā turpinājums tam notika vairākas divpusējās tikšanās un vairākas dalībvalstis paziņoja, ka tās pašas vēlētos uzlabot savus VEERP nākamajos pāris mēnešos. Kā ir atzīmējuši ITRE komitejas locekļi, pirmie valstu energoefektivitātes rīcības plāni ir izrādījušies patiešām noderīgs uzdevums. Turklāt daudzas dalībvalstis ir pirmo reizi sagatavojušas visaptverošus rīcības plānus par energotaupību. Daudzas no tām apstiprināja, ka tām bija nepieciešams starpnozaru darbs, lai sagatavotu tos ļoti lietderīgus.
Saskaņā ar direktīvu par energoefektivitātes pakalpojumiem VEERP ir tikai ierobežota loma. Tomēr Komisija savā 2008. gada novembra paziņojumā un citos jaunākajos paziņojumos ir vienmēr mudinājusi dalībvalstis palielināt savu lomu.
Komisija sagatavos jaunu Eiropas Savienības energotaupības rīcības plānu, ar ko stiprinās un labāk pieskaņos Eiropas Savienības pasākumus, palīdzot dalībvalstīm un ES uzņēmumiem, kā arī ES pilsoņiem taupīt enerģiju rentablā veidā.
Jūsu ziņojumā jūs mudinājāt Komisiju ierosināt saistoša mērķa noteikšanu enerģijas ietaupījumiem. Pašreizējais energotaupības mērķis 20 % apmērā no primārās enerģijas ietaupījuma 2020. gadā pašlaik ir nesaistošs mērķis, kā jūs zināt. Tomēr Komisija uzskata, ka ar klimata un enerģētikas paketi, kā arī ar priekšlikumiem Otrajā stratēģiskajā enerģētikas pārskatā mēs varam sasniegt 20 %.
Gyürk kunga ziņojumā arī pareizi norādīts, ka ir jāpalielina finansiālais atbalsts. Ar energotaupību saistītos finansiālos jautājumus Komisija noteica 2008. gada 26. novembra Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānā un citos saskaņotos centienos, kuru mērķis ir palīdzēt izveidot darba vietas, kuras bieži ir mazos un vidējos uzņēmumos, jo ieguldījumi energoefektivitātē un jo īpaši ēkās ir galvenokārt saistīti ar maza mēroga rekonstrukcijas projektiem.
Noslēgumā es vēlētos atgādināt, ka šīs Komisijas pilnvaru termiņa laikā ES vadītāji ir patiesi apņēmušies veicināt energoefektivitāti. Ieguldījumu energoefektivitātē un saistītajās jaunajās tehnoloģijās veicināšana piedāvā būtisku ieguldījumu ilgtspējīgā attīstībā, kā arī piegādes drošībā. Energoefektivitātei ir plašāka ietekme, kas ievērojami pārsniedz enerģētikas politikas jomu. Tai ir pozitīva ietekme uz Eiropas Savienības ekonomiku kopumā: efektivitātes paaugstināšana palīdz radīt jaunas darba vietas, stimulē ekonomisko izaugsmi un uzlabo konkurētspēju. Kā jūs pareizi minējāt, tas ir tieši tas, kas mums būtu jādara šajā sarežģītajā un grūtajā laikā.
Priekšsēdētājs
Darba kārtības punkta apspriešana ir pabeigta.
Balsojums notiks ceturtdien, 2009. gada 19. februārī.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Šarūnas Birutis  
Ir skaidrs, ka naftas cenas krīt, bet pēc tam, kad pašreizējā ekonomiskā krīze būs beigusies, cenas atkal celsies. Tāpēc ļaujiet man atgādināt jums, ka ir svarīgi vairāk dažādot ES enerģijas avotus un piegādes maršrutus ar mērķi samazināt to negatīvo ietekmi, kura varētu rasties saistībā ar nākotnes naftas krīzi.
ES dalībvalstu, jo īpaši ES "enerģijas salu”, atkarība no enerģijas piegādes importa un pašreizējās infrastruktūras atšķiras. Vai mēs varam runāt par vienotu enerģijas tirgu, ja, piemēram, Baltijas valstis, tostarp arī Lietuva, ir enerģijas salas? Eiropas nespēja paust vienotu nostāju sarunās ar galvenajiem enerģijas piegādātājiem arī ir aktuāla problēma. Teorētiski mēs radām tālejošu Eiropas enerģētikas politiku, bet praksē turpina dominēt divpusējā enerģētikas politika. Kolēģi deputāti, enerģētikas nozares politizēšana neveicina stabilitāti. Mēs varētu un mums ir jāmēģina mainīt šo situāciju ar diversifikāciju un solidaritāti. Mums ir jāpabeidz trūkstošie energotīklu savienojumi un jāizveido ES koordinācijas mehānisms, kura mērķis ir reaģēt uz līdzīgām krīzēm. Ir būtiski, ka dalībvalstīm, kuras ir visatkarīgākās no enerģijas piegādes, ir pietiekamas šīs piegādes rezerves. Mums ir ne tikai jāaplūko īstermiņa pasākumi energoapgādes drošībai, bet mums ir arī jāapsver ilgtermiņa perspektīva. Eiropai savukārt ir jādažādo enerģijas avoti un jāuzlabo piegādes drošība.
Cristian Silviu Buşoi  
Energoefektivitāte ir vēl jo svarīgāka brīdī, kad mēs saskaramies ar reālām problēmām saistībā ar enerģijas piegādes nodrošināšanu ES un kad mums ir jāveic saskaņotāki centieni, lai samazinātu oglekļa dioksīda emisijas. Es atbalstu pieeju energoefektivitātes problēmai, kas atbilst citiem ES politikas virzieniem, jo īpaši dokumentu paketei cīņai pret klimata pārmaiņām un nepieciešamībai dažādot enerģijas avotus.
Es esmu stingri pārliecināts, ka ir jāatbalsta pētniecības un attīstības nozare, jo tā var sniegt ievērojamu ieguldījumu energoefektivitātes paaugstināšanā. Komisijai un dalībvalstu valdībām ir jāpalielina atbalsts projektiem, kuri paredzēti, lai paaugstinātu energoefektivitāti, neatkarīgi no tā, vai mēs runājam par ieguldījumiem, lai padarītu sabiedrisko transportu pēc iespējas energoefektīvāku, ēku izolāciju, utt. Es domāju, ka valdību resursi ir vairāk jānovirza šajā virzienā, nevis enerģijas cenas subsidēšanai, jo ar šiem projektiem vienlaikus sniedz atbalstu neaizsargātajiem patērētājiem, kuri saskaras ar pieaugošajām enerģijas cenām.
Tāpēc es aicinu dalībvalstis nākt klajā ar efektīviem un reālistiskiem rīcības plāniem, lai sniegtu pilsoņiem pēc iespējas vairāk informācijas par energoefektivitāti un sadarbotos, izmantojot labas prakses apmaiņu. Es arī mudinu Komisiju atbalstīt dalībvalstu iestādes, jo īpaši izmantojot tehnisko palīdzību.
Daniel Petru Funeriu  
Ēku energoefektivitāte ir īpaša problēma, kas attiecas uz valstīm, kuras ir mantojušas daudz ēku, kas celtas saskaņā ar komunistu ēras zemas kvalitātes standartiem.
Es vēlētos izmantot šo iespēju, lai aicinātu Komisiju izveidot finanšu instrumentus un efektīvas procedūras šo ēku apkures sistēmu rekonstrukcijai, ņemot vērā mērķi par energoefektivitātes palielināšanu par 20 % ES līdz 2020. gadam.
Iosif Matula  
Energoefektivitāte ir viens no Eiropas Savienības galvenajiem mērķiem, kura sasniegšana iezīmēs svarīgu soli ceļā uz ilgtspējīgas attīstības īstenošanu. Šā iemesla dēļ papildus dalībvalstu centieniem aktīvi iesaistīties politikas veicināšanā, kuras mērķis ir padarīt enerģijas patēriņu efektīvāku, ir jābūt arī koordinēšanai Kopienas līmenī, lai sasniegtu daudz labākus rezultātus.
Viens no veidiem, kā panākt energoefektivitāti, ir nodrošināt ēkām siltumizolāciju. Saskaņā ar pētījumu Kopienas līmenī ir iespējams samazināt enerģijas zudumu par aptuveni 27 %, kas netieši nozīmē to maksu samazināšanu, kuras pilsoņi ir spiesti maksāt.
Viena problēma, ar kuru saskaras vietējās kopienas, kuras ierosina īstenot projektu, kas ietver mājokļu apkures sistēmu atjaunošanu, ir sarežģītā procedūra, kura tām ir jāievēro. Rezultātā pasākumos, kuri tiks veikti nākotnē, ir jāņem vērā šo procedūru vienkāršošana. Augstākas energoefektivitātes mērķim, izolējot ēkas, ir arī jāattiecas uz nelabvēlīgākā stāvoklī esošajām sociālajām grupām, tādējādi nostiprinot solidaritātes principu Eiropā.
Anni Podimata  
Pieredze, kas gūta no valstu rīcības plānu pirmā novērtējuma, praksē uzskatāmi parāda, ka nosacījumi ES vēl nav sasnieguši to punktu, no kura var atbalstīt pasākumus, lai veicinātu energoefektivitāti. Viens nozīmīgs trūkums pirmajos valstu energoefektivitātes rīcības plānos, svarīgāks par lielo kavēšanos to iesniegšanā no atsevišķu dalībvalstu puses, tostarp arī no Grieķijas puses, ir tas, ka šos tālejošos plānus nepapildina skaidri definēti praktiski priekšlikumi ar pievienoto vērtību, neraugoties uz to, ka saskaņā ar jaunākajiem datiem, kurus publiskojusi Eiropas Komisija, ja tiktu sasniegts šis mērķis par enerģijas ietaupījumu panākšanu 20 % apmērā, ES par aptuveni 400 miljoniem tonnu naftas ekvivalenta mazāk izmantotu primāro enerģiju un CO2 emisijas samazinātos par 860 Mt.
Tātad tā potenciāla lielums, kuru mums sniedz energoefektivitātes veicināšana, jo īpaši tādas ekonomiskās lejupslīdes kā tās lejupslīdes, kuru mēs pašlaik pieredzam, laikā, nav pilnībā izprasts. Tāpēc ES ir jārīkojas bez turpmākas kavēšanās, lai iekļautu energoefektivitāti visos tās nozaru politikas virzienos ar skaidriem priekšlikumiem un atbalsta pasākumiem, kā arī palielinātu Kopienas atbalstu šajā virzienā. Energoefektivitāte ir galvenais jautājums pēc dokumentu paketes par klimata pārmaiņām pieņemšanas un var nodrošināt energoapgādes drošību, siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu un nostiprinātu Eiropas Savienības ekonomiku.
