Starptautiskās Darba organizācijas atjaunināto konvenciju ratifikācija un īstenošana (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir jautājums, uz kuru jāatbild mutiski, par Starptautiskās Darba organizācijas atjaunināto konvenciju ratifikāciju un īstenošanu, ko Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas vārdā iesniedza Alejandro Cercas, ALDE grupas vārdā - Marian Harkin, VERTS/ALE grupas vārdā - Jean Lambert un GUE/NGL grupas vārdā - Gabriele Zimmer un Ilda Figueiredo - B7-0228/2009).
Alejandro Cercas
Priekšsēdētājas kundze, kolēģi deputāti un Komisijas locekļi! Mēs visi zinām, ka ekonomiskā globalizācija, starptautiskā finanšu krīze un problēmas, kas var rasties turpmāk, ir jārisina pasaules mērogā. Turpmāk šīs problēmas nedrīkst risināt valstu vai pat reģionālā līmenī, tāpēc viens no svarīgākajiem jautājumiem mūsu dienas kārtībā ir Eiropas Savienības un Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) sadarbība.
ILO un tās trīspusējā metode ir nenovērtējams ieguldījums ceļā uz saskanību un racionalitāti mūsdienu pasaulē. ILO tika izveidota uz mūsu vērtību pamata. Mūsu un šīs organizācijas mērķis ir ieviest sociālu modeli, kas nodrošina cilvēku cieņu, un, mūsuprāt, mēs varam darboties kopā. Ir skaidrs, ka Eiropai ir vajadzīgs ILO atbalsts, lai uzturētu vēlamo sociālo modeli, kas nebūtu iespējams netaisnā pasaulē, un to, lai ILO ļautu mums kļūt par pasaules mēroga dalībnieku starptautiskajās attiecībās.
Eiropas Savienība un tās dalībvalstis apgalvo, ka tās ļoti cieši sadarbojas ar ILO un ka tās atbalsta programmu, kas paredz ikvienam nodrošināt pienācīgas kvalitātes darbu un veicina ILO Pasaules nodarbinātības pakta īstenošanu. Taču, dāmas un kungi, mūsu vārdi nesakrīt ar mūsu darbiem, un tāpēc ir ļoti svarīgi šovakar pārrunāt ILO konvenciju ratifikāciju un rīt pieņemt rezolūciju šajā jautājumā, lai sniegtu ILO un mūsu projektam konkrētas garantijas.
Jūsu paziņojumā par atjauninātu sociālo programmu jūs atkal uzrunājāt dalībvalstis, taču tās neatsaucās. Jūs tās aicinājāt ratificēt un īstenot šīs konvencijas, taču jūsu pūles izrādījās veltas. Izskatās, ka jums ir jāķeras pie stingrākiem mēriem. Lieki piebilst, ka dalībvalstis jau ratificēja ILO pamata konvencijas. Ir atjauninātas jau 70 ILO konvencijas, un pat dažas trešās pasaules valstis un strauji augošās ekonomikas ir soli priekšā Eiropas Savienībai. Pārējām pasaules valstīm to ir grūti saprast, un Eiropa zaudē uzticību, un tā laiž garām daudzas iespējas.
Tāpēc, dāmas un kungi, būtu diezgan apkaunojoši, ja Eiropa atbalstītu ILO un programmu, kas paredz nodrošināt pienācīgas kvalitātes darbu, taču neratificētu ILO konvencijas un tikai plātītos ar retoriskiem apgalvojumiem.
Lūk, par ko ir runa! Tāpēc visu šajā plenārsēžu zālē klātesošo grupu pārstāvji aicina jūs rīt spert soli un priekšu un sagatavot ziņojumu, pieprasot dalībvalstīm ratificēt šīs konvencijas, lai mūsu vārdi saskanētu ar mūsu darbiem. Viens no iemesliem, kāpēc mēs zaudējam uzticību pilsoņu acīs un Eiropa zaudē uzticību pārējās pasaules acīs, ir tas, ka mūsu politika nav saskaņota.
Marian Harkin
autore. - Priekšsēdētājas kundze, man ir ļoti liels prieks atbalstīt aicinājumu ES dalībvalstīm ratificēt un īstenot Starptautiskās Darba organizācijas atjauninātās konvencijas. Jāpiemin arī tas, ka Starptautiskā Darba organizācija tika izveidota 1919. gadā pēc Versaļas līguma pieņemšanas, ar ko tika izbeigts Pirmais pasaules karš, ar mērķi apliecināt pārliecību, ka ilgstošu mieru visā pasaulē var nodrošināt tikai tad, ja pamatā ir sociālais taisnīgums. 80 gadu laikā ILO palīdzēja nodrošināt cilvēkiem visā pasaulē labu darbu, iztikas līdzekļus un cieņu.
Šovakar mēs aicinām visas ES dalībvalstis ratificēt un īstenot Starptautiskās Darba organizācijas atjauninātās konvencijas. Taču to lūdz ne tikai autori, bet arī daudzas citas aģentūras un iestādes. ANO Piegādātāju ētikas kodeksā redzams, ka lielā mērā Ētikas kodeksa pamatā ir ILO konvencijas, un ANO sagaida, ka visi piegādātāji, kas piegādā preces un sniedz pakalpojumus ANO, ievēros Ētikas kodeksa prasības. Tāpēc šīs konvencijas ir jāratificē un jāīsteno visā pasaulē, lai tās ievērotu visi piegādātāji. ES tas noteikti ir pa spēkam.
Eiropas Komisijas paziņojumā par atjauninātu sociālo programmu ir teikts: "Komisija aicina visas dalībvalstis rādīt piemēru un ratificēt un īstenot ILO atjauninātās konvencijas.” Pēdējā Eiropas Parlamenta rezolūcijā par atjaunināto sociālo programmu, kas tika pieņemta šī gada maijā, ir teikts, ka, mūsuprāt, pastiprinātai pašreizējo darba tiesību aktu ieviešanai un izpildei saskaņā ar valstu un kopienas tiesību aktiem un ILO konvencijām būtu jābūt prioritātei ES iestādēs un dalībvalstīs. Tādēļ šovakar šeit Parlamentā mēs pastiprinām visus šos priekšlikumus. Mēs lūdzam pašreizējo prezidentūru noteikt pēc iespējas augstākus mērķus šajā jomā, mēs aicinām dalībvalstis apsvērt pārliecinošos sociālos argumentus par šo konvenciju ratifikāciju un īstenošanu, un mēs arī lūdzam Komisiju apsvērt iespēju pieņemt ieteikumu veicināt dalībvalstis ratificēt atjauninātās konvencijas.
Mēs arī uzskatām, ka ES ir jānodrošina saskaņota iekšpolitika un ārpolitika. Šajā Parlamentā vairākas reizes ir minēta labākās prakses apmaiņa starp dalībvalstīm. Tas noteikti ir labs piemērs tam, kā gūt labāko praksi no savas pieredzes, visām dalībvalstīm ratificējot šīs konvencijas un veicinot labākās prakses izplatību starptautiskā vai pasaules līmenī, kā minēja Komisijas pārstāvji - rādot piemēru un ratificējot šīs atjauninātās konvencijas. Šodien, 25. novembrī, visā pasaulē ir ratificētas 7650 ILO konvencijas, un 47 no tām ir ratificētas pēdējā gada laikā. Mēs ceram, ka Kopenhāgenas sanāksmē Eiropa ierosinās sarunas par klimata pārmaiņām. Arī mēs varētu paveikt vienlīdz labu darbu un ratificēt visas ILO konvencijas.
Emilie Turunen
Priekšsēdētājas kundze, Zaļo un Eiropas brīvās apvienības grupas vārdā es vēlos uzsvērt, ka, mūsuprāt, ziņojumi par šo lēmumu par ILO konvenciju ratifikāciju un īstenošanu ir tiešām nepieciešami un steidzami. Kāpēc tā? Divu iemeslu dēļ. Pirmkārt, ES būtu jāieņem vadošā loma cīņā par pienācīgas kvalitātes darba nodrošināšanu. Mums būtu jābūt celmlaužiem pasaules mērogā attiecībā uz labu darba apstākļu nodrošināšanu un iespēju strādāt pienācīgas kvalitātes darbu.
Otrkārt, kā šodien jau tika minēts, mūsu darbi nesakrīt ar mūsu vārdiem, citiem vārdiem sakot, ES rīcība vietējā un starptautiskā mērogā ir atšķirīga. Ja ES vai ES dalībvalstis aizmirsīs vai atteiksies ratificēt un īstenot atjauninātās konvencijas, cietīs strādnieki Eiropā, un tas arī būs ļoti nevēlams signāls tām valstīm, kuras neietilpst ES sastāvā, bet kurām, mūsuprāt, arī būtu jāratificē šīs konvencijas. Mēs nedrīkstam mētāties ar vārdiem.
Ir svarīgi, lai ES uzņemtos vadošo lomu pasaules līmenī, un mēs apliecinātu, ka šajā reģionā tiek nodrošināti labi darba apstākļi, neskatoties uz lielo konkurenci. ILO ir pasaules mēroga dalībnieks attiecībā uz regulējumu starptautiskā līmenī. Ir svarīgi, ka ES atbalsta ILO kā iestādi un ka mēs pret ILO konvencijām attiecamies nopietni. Tāpēc Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupa pilnībā apstiprina ziņojumus par šo tēmu, un mēs aicinām ES kompetentās iestādes mudināt dalībvalstis šīs konvencijas uztvert tikpat nopietni, cik nopietni tās uztveram mēs, šeit klātesošie.
Ilda Figueiredo
Priekšsēdētājas kundze, mēs atbalstām aicinājumu dalībvalstīm apsvērt pārliecinošos sociālos argumentus par ILO atjaunināto konvenciju ratifikāciju un īstenošanu.
Kopš 1919. gada Starptautiskā Darba organizācija ir izveidojusi un uzturējusi starptautisku darba normu sistēmu, kas attiecas uz daudzām dažādām jomām, tajā skaitā darbu, nodarbinātību, sociālo nodrošinājumu, sociālo politiku un ar to saistītām cilvēktiesībām.
Tāpēc mēs atbalstījām sākotnējo šeit apspriesto kopīgās rezolūcijas projektu. Taču diemžēl Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) izdarīja spiedienu, un citi parakstītāji ļāva mazināt šīs rezolūcijas nozīmīgumu un graut tās spēku, iekļaujot atsauci uz Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai.
Taču kā mums visiem zināms, Eiropas Komisija Lisabonas stratēģijas vārdā šajā Parlamentā iesniedza dažus no sliktākajiem priekšlikumiem par darba un sociālajām tiesībām, kur uzsvars likts uz elastīgumu un darba noteikumu atcelšanu.
Kā mēs varam pievērt acis uz priekšlikumu grozīt Darba laika direktīvu, kas paredzēja mazināt darba vērtību un padarīt to pat vēl nedrošāku, pagarinot darba dienu un apdraudot koplīgumus un arodbiedrību lomu, kas ir pretrunā ILO konvencijām?
Tieši šīs nožēlojamās atsauces uz Lisabonas stratēģiju dēļ mēs vairs neatbalstām šo rezolūciju.
Taču Eiropas Apvienotās kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālās grupas vārdā mēs aicinām dalībvalstis ratificēt ILO konvencijas, un mēs mudinām Eiropas Komisiju apsvērt mūsu priekšlikumus.
Karel De Gucht
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, dažu pēdējo gadu laikā Komisija vairākkārt ir uzsvērusi savas saistības attiecībā uz starptautiski atzīto pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmu, ieskaitot ILO konvenciju atbalstu.
Komisija aktīvi atbalstīja dalībvalstis un cieši sadarbojās ar ILO saistībā ar augsto juridisko standartu pieņemšanu, kas piedāvā risinājumus globalizētās ekonomikas problēmām un veicina ILO pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmas īstenošanu. Padome un Eiropas Parlaments uzsvēra pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmas nozīmīgumu, kā arī Komisijas darbību lomu šajā jautājumā.
ES dalībvalstis jau ratificēja visas ILO konvencijas par noteikumiem, kas attiecas uz darba ņēmēju pamattiesībām, kā arī daudzas citas ILO konvencijas. Komisija vēlreiz apstiprināja savas saistības attiecībā uz pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmu, kas ir atjauninātas sociālās programmas daļa. Komisija īpaši aicināja visas dalībvalstis rādīt piemēru un ratificēt un īstenot ILO atjauninātās konvencijas. Tādējādi Komisija uzsver pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmas nozīmi vietējā un starptautiskā mērogā. Turklāt gadījumos, kad ILO konvencijas ietver Kopienas ekskluzīvu kompetenci, Komisija ir laicīgi izdevusi priekšlikumus par Padomes lēmumiem, kas ļauj dalībvalstīm ratificēt attiecīgās konvencijas un aicina pēc iespējas drīzāk ratificēt attiecīgos standartus, īpaši Konvenciju par darbu jūrniecībā un Konvenciju par darbu zvejniecībā.
Visbeidzot, 2008. gada ziņojums par pienācīgas kvalitātes nodarbinātību nodrošina politikas attīstības uzraudzību attiecībā uz ratifikācijas procesu. Šīs analīzes rezultāti tiks apkopoti izpildes pārbaudes ziņojumā par pienācīgas kvalitātes nodarbinātību, kas tiks publicēts 2011. gadā.
Csaba Őry
Pirmkārt, es vēlos izteikt atzinību par to, ka grupām ir izdevies vienoties par rezolūcijas tekstu par Starptautiskās Darba organizācijas atjaunināto konvenciju ratifikāciju un īstenošanu. Tādēļ mēs arī to atbalstām.
Kā zināms, Starptautiskā Darba organizācija ir viena no senākajām starptautiskajām iestādēm. Tā tika izveidota 1919. gadā, un tās galvenais mērķis bija izstrādāt darba noteikumus, kas regulē darba apstākļus un smagu darba vidi, lai apkarotu darbinieku ekspluatāciju. Ar laiku šī organizācija izvērsa savu darbību arī sociālās politikas un tehniskās sadarbības sistēmas jomā.
Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) uzskata, ka Starptautiskās Darba organizācijas izstrādātie darba standarti palīdz mazināt konkurences kaitīgo ietekmi uz starptautisko tirgu, tādējādi palielinot iespēju panākt līdzsvarotu ekonomikas izaugsmi. Tas ir īpaši svarīgi laikā, kad, iespējams, mēs sākam izkļūt no pašreizējās krīzes, un tas noteikti pastiprina šo standartu likumību un to, ka tie ir trīspusējas sadarbības rezultāts, un tie balstās uz atsevišķu demokrātisku procesu, kurā iesaistījās valdību pārstāvji, darba devēji un arodbiedrības. Tāpēc šajā gadījumā mēs runājam par tiesībām un saistībām darba vietā un visaptverošu sistēmu, kas tās aptver un kas jāievēro valstīm, kuras pieņem un ratificē šīs konvencijas. Tajā pašā laikā mēs nevaram atstāt bez ievērības faktu, ka Eiropas Savienība kā kopiena nevar ratificēt nolīgumus. To var darīt tikai katra dalībvalsts atsevišķi. Tāpēc rodas jautājums par Kopienas kompetences un subsidiaritātes pareizu piemērošanu. Tāpēc ļoti pareizi, ka šajā tekstā ir izteikts aicinājums ES precīzi definēt, kuras saistītās tiesību jomas un regulējumi attiecas uz Kopienas jurisdikciju un kuras - uz katras atsevišķas dalībvalsts jurisdikciju. Tas nozīmē, ka, ņemot vērā subsidiaritātes principu, mēs atbalstīsim rekomendācijas sagatavošanu, tādējādi veicinot pēc iespējas drīzāku konvencijas ratifikāciju.
Ole Christensen
Priekšsēdētājas kundze, ES darbojas iekšējais tirgus, kurā dalībvalstis viena otrai var pārdot preces brīvā tirgū. Mēs nodrošinām brīvu konkurenci un iespēju iegādāties lētas preces, kas ir ļoti labi. Taču ir jāiekļauj arī citas jomas. Strādājošo pamattiesības ir jānodrošina un jāievēro visās ES dalībvalstīs. ES dalībvalstis savā starpā nedrīkst sacensties uz sliktu darba apstākļu rēķina, un strādājošajiem visās dalībvalstīs ir jānodrošina vienāds atalgojums par vienādu darbu. Tiesības streikot arī ir vienas no pamattiesībām.
Tāpēc ir svarīgi nodrošināt ciešu ES un Starptautisko Darba organizāciju (ILO) sadarbību. Mums ir dažas kopīgas vērtības, un mēs varam izmantot ILO konvencijas kā pamatu Eiropas sociālā modeļa izstrādei nākotnē. Diemžēl šobrīd tas nav iespējams, jo Komisija konvencijas uzskata par saistošām tikai tad, ja tās ir ratificējusi vairāk nekā puse no visām dalībvalstīm. Iesākumā mēs varētu nodrošināt to, lai visas ES dalībvalstis vismaz ratificē un īsteno ILO atjauninātās konvencijas. Pietiek runāt, ir pienācis laiks rīkoties. Kā citādi mēs varam prasīt pārējām pasaules valstīm ratificēt un īstenot ILO konvencijas un lūgt PTO iekļaut strādājošo pamattiesības visos tirdzniecības nolīgumos?
ES ir jāsper pirmais solis. Tikai pēc tam mēs varēsim citām valstīm prasīt ratificēt un īstenot šīs konvencijas. Mums ir jāveicina pienācīgas kvalitātes nodarbinātība ES un pasaulē kā ilgtspējīgs, spēcīgs risinājums pašreizējai globālajai krīzei.
Elisabeth Schroedter
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Tiesa, ka krīzes apstākļos minimālie standarti pasaulē pasargā strādājošos no necilvēcīgiem darba apstākļiem. ES vienmēr atbalsta Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) pamatstandartus, kas tiek izklāstīti kuluāros un sarunās ar trešām valstīm, un ne velti, jo tie aizsargā strādājošos pret diskrimināciju un sociālo dempingu.
Diemžēl Eiropas Savienībā šis jautājums nekur tālāk nav ticis. ES un ES dalībvalstis ignorē ILO konvencijas. Tās netiek ratificētas un īstenotas, un tas ļauj dalībvalstīm un ES sašaurināt savu atbildības loku. Piemēram, Eiropas Savienības Tiesa atcēla tiesības streikot, un Komisija šo lēmumu atbalstīja. Piemēram, konvenciju par visu viesstrādnieku tiesību aizsardzību ratificēja tikai trīs no 27 dalībvalstīm. Tas ir apkaunojoši, un 90 gadus pēc ILO izveidošanas ir pienācis laiks mainīt šo situāciju.
Elisabeth Morin-Chartier
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, dāmas un kungi! Iesākumā es vēlos pateikties saviem kolēģiem no Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgie demokrāti) un citām Eiropas Parlamenta politiskajām grupām, jo runājot par pienācīgas kvalitātes nodarbinātību, mums visiem bija kopīgs mērķis, un mēs gribējām iesniegt kopīgu rezolūciju, un pēdējo dažu dienu sarunu rezultāti ir ļoti pozitīvi.
Starptautiskā Darba organizācija kopš 1919. gada ir nodrošinājusi un izstrādājusi starptautisku darba standartu sistēmu, kas attiecas uz ļoti plašu jautājumu spektru, to skaitā saistībā ar darbu, nodarbinātību, sociālo politiku un cilvēktiesībām. Tas ir jāpatur prātā, un jo īpaši krīzes apstākļos.
Tāpēc ir ļoti svarīgi, ka šīs ILO konvencijas ir atjauninātas, īstenojot trīspusēju procesu, kurā piedalās darba devēji, strādājošie un valdību pārstāvji. Tāpēc mēs iesakām dalībvalstīm ratificēt šīs ILO klasificētās konvencijas un aktīvi tās īstenot, lai nodrošinātu sociālas Eiropas izveidi un attīstību. Mēs ceram, ka tas notiks pēc iespējas drīzāk. Mēs kontrolēsim šo konvenciju piemērošanas termiņu ievērošanu, tajā pašā laikā, protams, ievērojot subsidiaritātes principu.
PPE grupa īpaši kontrolēs šo konvenciju piemērošanu dalībvalstīs. Uz spēles likta cīņa pret nelegālo nodarbinātību, sociālā progresa mūsdienīgums, tādas īstas sociālas Eiropas izveide, kas rāda piemēru pasaulei, un mēs patiešām vēlamies palīdzēt šo procesu virzīt uz priekšu.
Sylvana Rapti
(EL) Priekšsēdētājas kundze, viena no galvenajām Eiropas Savienības pazīmēm ir loma, kādu tā piešķir sociālajai politikai un pamattiesībām. Mēs ļoti labi zinām, ka šo tiesību piemērošana ir viens no priekšnoteikumiem, lai kļūtu par Eiropas Savienības dalībvalsti. Mēs arī zinām, ka šo tiesību pārkāpums uzliek Eiropas Savienībai pienākumu piemērot sankcijas.
Tiesības, kas noteiktas līdz ar Eiropas Savienības izveidi un darbību, attiecas arī uz darbavietām. To, cik Eiropas Savienība nopietni attiecas pret darba tiesību aizsardzību, apliecina ne tikai iekšējo tiesību aktu izstrāde, bet arī tās ārpolitikā. Mēs ļoti labi zinām, ka, slēdzot nolīgumus ar trešām valstīm, viens no priekšnoteikumiem ir pamata darba tiesību ievērošana. Tāpēc Eiropas Savienība ir viena no pirmajām, kas atbalsta Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) konvenciju nepieciešamo, sistemātisko atjaunināšanu.
Nesen ILO atjaunināja konvencijas saskaņā ar sarunām ar strādājošajiem, darba devējiem un valdību pārstāvjiem. Dalībvalstu valdības un Eiropas Savienības vadības pārstāvji piedalījās šajā atjaunināšanā, taču mēs esam nonākuši paradoksālā situācijā. Paradokss ir tāds, ka daudzas Eiropas Savienības dalībvalstis ir pieņēmušas kopīgas direktīvas, kas paredz stingrākas darba tiesības nekā tās, ko paredz ILO konvencijas, taču tās nepietiekami novērtē šo konvenciju ratifikācijas oficiālo jautājumu valstu līmenī.
Tas trešām valstīm, īpaši jaunattīstības valstīm, rada nepareizu priekšstatu, tāpēc mums būtu jāmaina attieksme, un tām dalībvalstīm, kuras vēl nav ratificējušas šīs konvencijas, tas būtu jāizdara. Jebkurā gadījumā Eiropas Komisijai būtu uzstājīgāk jāprasa dalībvalstīm ievērot šādas saistības, lai uzlabotu ticamību Eiropas Savienībai, veicinot pienācīgas kvalitātes darba apstākļus, īpaši pašreizējās finanšu krīzes apstākļos.
Patrick Le Hyaric
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs! Mums noteikti ir jāuzsver tas, cik svarīgi ir īstenot šīs Starptautiskās Darba organizācijas konvencijas, taču diemžēl mūsu vadības sistēmas, proti, brīvas konkurences, dēļ darba trūkums nelabvēlīgi ietekmē tirgu un tātad arī preču noietu. Tas apdraud darba tiesību kodeksus, rada draudus samazināt darba stundu skaitu, kas tika plānots, un negatīvi ietekmē darbaspēka izmaksas, kas ir ļoti bīstami.
Francijā lodīšu gultņu ražošanas uzņēmums tika slēgts, lai to atvērtu Bulgārijā, un šī uzņēmuma darbiniekus lūdz doties apmācīt strādniekus Bulgārijā. Tas uzskatāmi parāda to, ka nevēlamais spiediens uz darbaspēka izmaksām liek slēgt uzņēmumus un atvērt tos citās valstīs, tas palielina spiedienu un izraisa sociālo tiesību pārkāpumus. Tādēļ būtu jāveido tāda sistēma, kas būtu vērsta uz sociālo tiesību un sociālās aizsardzības līmeņu plašāku saskaņošanu, lai mazinātu pastāvošo sīvo konkurenci starp darbiniekiem, ko veicina uzņēmumi un mūsu iestādes.
Mums arī nevajadzētu atbalstīt elastdrošību, kā to dēvē Komisija un deputāti šajā plenārsēžu zālē. Gluži pretēji, mums būtu jāatbalsta nepieciešamās darba un nodarbinātības sociālās aizsardzības sistēmas un apmācību periodi. Tas mums palīdzētu izkļūt no ekonomiskās krīzes un apmācīt strādājošos, lai viņi varētu strādāt nākotnes profesijās.
Olle Ludvigsson
(SV) Priekšsēdētājas kundze, tagad, kad Lisabonas līgums ir pieņemts un Eiropas Savienības Pamattiesību harta ir juridiski stājusies spēkā, mums ir jauna iespēja pastiprināt Eiropas sadarbības sociālo dimensiju. Lai to izdarītu, mums šīs iespējas ir arī jāīsteno praksē. Vispirms ES dalībvalstīm būtu pēc iespējas ātrāk jāratificē ILO atjauninātās konvencijas.
Šo jautājumu var skatīt arī no ārpolitikas viedokļa. Ja ES grib nopietni iesaistīties starptautiskajā darbībā, lai uzlabotu darba un dzīves apstākļus, ILO konvencija ir jāpieņem arī ES dalībvalstīm. Ja mēs gribam ietekmēt situāciju trešās valstīs, mums ir jārāda piemērs. Tāpēc es aicinu Komisiju un Zviedrijas prezidentūru rast progresīvu risinājumu un darīt visu, kas ir viņu spēkos, lai visas dalībvalstis pieņemtu visas ILO atjauninātās konvencijas.
Personīgi mani apbēdina tas, ka manis pārstāvētā dalībvalsts - Zviedrija - nav ratificējusi pamata konvencijas, piemēram, 94. konvenciju par valsts nolīgumiem. Tāpēc es aicinu prezidentūru rīkoties arī valsts līmenī, lai šī konvencija tiktu pieņemta. Tas, kā arī Pamattiesību hartas stāšanās spēkā varētu mazināt risku, ka Eiropas Kopienu Tiesa varētu pieņemt tādus lēmumus, kā tas bija Rüffert lietā. Mēs nedrīkstam pieļaut tādu situāciju, ka ES tiesību akti būtu pretrunā pamata ILO konvencijām.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētājas kundze, kā mani kolēģi jau minēja, ILO darbojas jau ilgus gadus - kopš 1919. gada. Tā pastāv jau 90 gadu, un tā joprojām strādā pie pienācīgas kvalitātes nodarbinātības programmas. Kā jau tika minēts, ir svarīgi panākt, lai dalībvalstis ratificētu visas šīs konvencijas, jo īpaši pašreizējās ekonomiskās krīzes apstākļos, kad uz strādājošajiem tiek izdarīts spiediens. Taču, manuprāt, ir svarīgi šajās debatēs arī atzīt ILO lomu jaunattīstības valstīs un lomu tās sadarbībā ar nevalstiskām organizācijām un saistību ar daudzām programmām, ko tā vada, īpaši attiecībā uz visneaizsargātākajām grupām, piemēram, invalīdiem, kuriem bez šādām programmām nebūtu nekādu iespēju. Vēl divas svarīgas jomas, kuras tiek pārrunātas šajā Parlamentā, ir piespiedu darbs un bērnu darbs. Tāpēc, ja mēs vēlamies, lai ILO varētu veiksmīgi strādāt jaunattīstības valstīs, kā tas ir bijis līdz šim, manuprāt, mazākais, ko Eiropas Savienības dalībvalstis varētu darīt, ir rādīt piemēru un ratificēt šīs konvencijas.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, daudzo darbības gadu laikā Starptautiskā Darba organizācija ir pieņēmusi un iesniegusi ES dalībvalstīm ratifikācijai vairākas starptautiskas konvencijas un direktīvas saistībā ar nodarbinātību, arodbiedrību brīvībām, sociālo politiku, sociālo apdrošināšanu, kā arī kolektīvām darba attiecībām un darba apstākļiem. Dalībvalstīm būtu jāratificē un jāīsteno konvencijas, kuras ILO uzskata par šobrīd spēkā esošām. Eiropas Savienībai būtu skaidri un aktīvi jāpalīdz veicināt strādājošo tiesību aizsardzību globalizētajā pasaulē, kas ir ārkārtīgi svarīgs jautājums.
Jāuzsver, ka visiem pilsoņiem, neatkarīgi no izcelsmes, pārstāvētās konfesijas vai rases, ir tiesības celt materiālās labklājības līmeni un garīgi attīstīties brīvības kontekstā, un viņiem arī ir tiesības uz cieņu, ekonomisko drošību un vienlīdzīgām iespējam. Mums ir jāatceras, ka nabadzība, neatkarīgi no tā, kurā valstī tā ir konstatēta, ir nopietns drauds mums visiem.
Karel De Gucht
Priekšsēdētājas kundze, godātie deputāti! Runātāji, kas pārstāv Eiropas Parlamentu un Komisiju, pauda dažādus uzskatus par to, vai un kāpēc vajadzētu ratificēt ILO konvencijas. Taču Őry kungs ievēroja, ka Komisija var savu viedokli uzspiest tikai tajās jomās, kurās tai ir ekskluzīva kompetence, un, kā minēju, tas ir ņemts vērā.
Runājot par arodbiedrību lomu, Eiropas Kopienu Tiesa savā nesen izdotā lēmumā atzina kolektīvu rīcību par vienu no pamattiesībām. Taču šīs tiesības var regulēt, un tās ir saskaņā ar citiem starptautiskiem instrumentiem. Taču es par jūsu bažām informēšu savus kolēģus, kas ir atbildīgi par sociālās politikas jautājumiem, lai viņi šo jautājumu izskatītu detalizētāk.
Priekšsēdētāja
Esmu saņēmusi trīs rezolūciju priekšlikumus, kas iesniegti saskaņā ar Reglamenta 110. panta 2. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks ceturtdien, 2009. gada 26. novembrī.
