Етап на развитие на мирния процес в Близкия Изток (разискване)
Председател
Следващата точка е декларацията на заместник-председателя на Комисията/върховен представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност относно етапа на развитие на мирния процес в Близкия Изток.
Катрин Аштън
Г-н председател, благодарна съм за възможността за провеждане на днешното разискване относно мирния процес в Близкия изток и съм изключително заинтересувана да чуя мнението на уважаемите колеги по този въпрос. Считам, че постигането на напредък в мирния процес е много неотложно и важно.
Както обсъждахме по-рано днес в Парламента, нашите южни съседи и по-широкият регион на Близкия изток бързо се променят. Свидетели сме на исторически събития в Тунис и Египет и на продължаващото от известно време насилие в Либия, а така също знаем и за нестихващите протести в Йемен, Бахрейн и другаде. При тези дълбоки промени в региона някои казват, че сега не е моментът да се концентрираме върху замразения израелско-палестински мирен процес, но аз считам за вярно обратното. В настоящия момент е дори по-важно да се направи опит да се сложи край на този конфликт, като основна задача за постигане на мир и стабилност в региона.
Ето посланието, което отправих по време на посещенията си в региона през януари и февруари, и в разговорите с президента Абас и министър-председателя Нетаняху: за по-голямата сигурност на двата народа трябва да се постигне споразумение. Също така считам, че Европейският съюз има важна роля в този процес. Съветът по външни работи съвсем ясно изложи своята позиция за последен път в заключенията от нашия на Съвет през декември.
Единственият надежден избор е да се постигне договорен резултат за всички проблеми, които са във фаза на окончателно решение. Ако ще има истински мир, трябва да има решение относно статута на Йерусалим като бъдеща столица на две държави - държавата Израел и независима, демократична, съседна и жизнеспособна държава Палестина, съществуващи редом една с друга в мир и сигурност. Позицията на ЕС относно заселническите колонии, или селищата, е ясна: селищата са незаконни, представляват пречка към постигането на мира и застрашават да направят невъзможно решението, основано на съществуването на две държави.
Аз председателствах срещата на Четворката в Мюнхен на 5 февруари. Европейският съюз отиде на тази среща в стремеж да укрепи Четворката и считам, че успяхме да постигнем това. Заедно с нашите партньори от ООН, САЩ и Русия се договорихме за амбициозен график. Миналата седмица пратеници на Четворката проведоха за пръв път среща с палестинските преговарящи в Брюксел под председателството на Helga Schmid - политически директор и заместник генерален секретар на ЕСВД. Утре пратениците на Четворката ще се срещнат за пръв път с израелските преговарящи.
Сега пратениците са в движение, за да подготвят следващите важни срещи, когато Бан Ки-мун, руският министър на външните работи Лавров, държавният секретар Клинтън и аз ще се срещнем отново. Ако обаче ще има решение, основано на съществуването на две държави, и двете държави трябва да бъдат жизнеспособни. По тази причина е важно ЕС да бъде най-големият донор за палестинците. Ние продължаваме да бъдем ангажирани с подкрепа за техния план за изграждане на държавата и неговото изпълнение както в политическо, така и във финансово отношение.
Във връзка с това ние вече сме одобрили първия пакет в размер на 100 милиона евро, от общо 300 милиона, предназначени за 2011 г. Средствата за изграждане на институциите са допълнително увеличени с оглед да се засилят възможностите на палестинците по пътя им към развитие на държавността. Тази задача е от решаващо значение за създаване на бъдещата държава Палестина и за намиране на начин за постигане на решение, основано на съществуването на две държави.
Както знаят уважаемите колеги, аз посетих два пъти Газа и след срещи с представители на деловите кръгове, гражданското общество и най-вече с много деца, ние предложихме комплексен пакет за оказване на помощ, насочен към инфраструктурата, оборудването и обучението за граничния контролно-пропускателен пункт Керем Шалом. Той е специално предназначен за подпомагане на по-голямото движение на стоки, което да позволи на износа да внесе принос за икономическото възстановяване. И при двете си посещения в Газа, аз призовах за създаване на по-голяма възможност за хората в този район да развият икономиката си и да осигурят работа и бъдеще за своите деца. Освен това призовах, и продължавам да призовавам, за освобождаването на Гилад Шалит.
На 13 април ще бъда домакин на временната комисия за взаимодействие, ръководена от Норвегия. Обсъждаме възможностите за свикване на конференция на донорите през юни. Уважаемите колеги сигурно знаят, че на 22 февруари беше проведен ползотворен и продуктивен обмен на мнения с Израел в Съвета за асоцииране, при което беше обсъден мирният процес в Близкия Изток, наред с други регионални въпроси, и разбира се, специално въпросът относно настъпващите в региона промени. В обсъждането бяха включени нашите двустранни отношения и начинът, по който можем да напреднем по настоящия план на действия и в контекста на желанието за постигане на решение.
Аз също така приветствам готовността на израелците да се срещнат с пратениците на Четворката утре, но призовавам Израел да направи положителни стъпки сега, за да намери решение и да подкрепи ходовете към провеждане на преки преговори. Както казах, аз съм убедена, че това е в интерес и на двата народа в региона и считам, че министър-председателят Нетаняху има първостепенна роля в оказването на помощ за напредване на преговорите.
Уважаеми колеги, очаквам с голямо нетърпение да чуя вашите мнения и на това място ще спра. Считам, че всички ние в Парламента споделяме желанието този конфликт най-накрая да приключи и двете страни да намерят решение за стабилността на народа на Израел и за народа на Палестина, което също така ще помогне за укрепване на стабилността и сигурността на региона. Отправям призив и се надявам, че това скоро ще се случи.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Г-н председател, г-жо Аштън, госпожи и господа, г-жо Аштън, Вие съвсем правилно казахте, че положението в Южното Средиземноморие отклонява вниманието от конфликта в Близкия Изток и мирния процес, който вече се протака почти 30 години и изглежда е стигнал до задънена улица.
Както показа Вашето посещение, настоящите събития и общото положение в региона са оказали въздействие върху процеса. Във връзка с посещението бих искал да Ви попитам за Вашето мнение по редица въпроси.
Тази сутрин обсъждахме трудностите, пред които е изправен Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации в приемането на допълнителна резолюция за налагане на забранена за полети зона над Либия. До каква степен считате, че мирният процес и доверието в един фактор от световен мащаб са засегнати от неотдавнашното му вето върху предложената резолюция, осъждаща селищата в палестинските територии? Как, по Ваше мнение, липсата на решение на Съвета за сигурност се отразява върху начина, по който администрацията на Обама възприема ангажимента за следване на този процес?
Второ, как гледате на решението, взето от Палестинската автономия, за провеждане на президентски и законодателни избори преди септември и решението на Хамас да не взима участие в тези избори?
Накрая, г-жо Аштън, бих искал да чуя Вашето мнение относно оставката на главния палестински преговарящ след публикуването на документи от WikiLeaks, разместването в рамките на Палестинската автономия и въздействието на "изтеклите" документи върху палестинската страна, върху израелското правителство или върху двете страни като цяло.
Véronique De Keyser
Г-н председател, г-жо Аштън, ние цял ден разговаряме за това, че огромната надежда, появила се след революциите в арабския свят, ни показва, че демокрацията е нещо, към което всички се стремим, и че в нея няма нищо изключително. Правото да се живее свободно трябва да бъде всеобщо признато.
Това се отнася и за палестинците, когато в същия този момент и по-специално в Газа, млади палестинци - те са толкова много - нямат перспективи, нямат бъдеще, нито възможност да получат образование, да се движат и преместват и понякога дори да нямат достъп до здравеопазване или до храна. Това очевидно е неприемливо. Ние споделяме тези чувства. Считам, че те се споделят от почти всекиго.
Въпреки това аз се питам и не мога да разбера - нека да поясня - какво се опитва да постигне Европейският съюз със своето споразумение за асоцииране. Вие говорихте по този въпрос, аз съм чела и препрочитала протоколите на споразумението за асоцииране. Дори Европейският съюз да е осъждал нарушаването на международното право в много отношения, както Вие посочихте по-рано, ние сме давали редица положителни стимули - Вие ги наричате положителни стимули - в областите земеделие, рибарство, околна среда, формиране на политики, сътрудничество в съдебната област, транспорт, сътрудничество в космическата област, засилено научно сътрудничество и в рамките на споразумението за оценка на съответствието (ACCA) - без гаранции и нищо в замяна.
Вие поканихте израелците на Вашата среща на Четворката, но те не дойдоха. Не искам да Ви критикувам, г-жо Аштън. Зная, че полагате много усилия по този въпрос. Дори не искам да Ви казвам, че въпросните положителни стимули не действат. Това, което искам, е да Ви попитам дали днес все още имаме правото да се освободим от всички форми на принуда, различни от санкциите. Имаме ли правото да предоставяме икономически и търговски стимули, при положение че толкова много права на човека и толкова много аспекти на международното право постоянно се нарушават? Аз не мисля така. Още повече, аз съм убедена, че това е политическа грешка, като се имат предвид революциите, които днес се осъществяват в арабския свят.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
Г-н председател, г-жо върховен представител, от името на моята група бих искала да започна с думите, че сме повече от съгласни с Вашите встъпителни думи, с целите, които излагате и с усилията, които полагате, за да вдъхнете отново живот в това, което Вие самата нарекохте "замразен" мирен процес.
Считам, че той е замразен и трябва да бъде подновен, така че да видим някакъв напредък. Миналата седмица Парламентът имаше честта да изслуша израелския заместник-министър на външните работи, който дойде, за да ни изложи своите доводи. Той ни призова, от една страна, да не насочваме постоянно вниманието си към това, което се случва в окупираните палестински територии, а от друга страна, по-скоро да пренасочим вниманието си към това, което бихме могли да свършим заедно - Израел и Европейският съюз.
Щеше да ни бъде по-лесно да направим това, ако имахме някакви сериозни сигнали, че Израел наистина има готовност да вдъхне нов живот в мирния процес.
Не мога да не си мисля, че Израел счита, че вълненията в арабския свят му дават глътка въздух. Както и г-жа De Keyser, аз се страхувам, че това може да се окаже голяма политическа грешка. Точно обратното, Израел трябва да използва случващото се днес, за да ускори процеса и да се опита възможно най-скоро да сключи мирно споразумение.
Margrete Auken
Г-н председател, бих искала да благодаря на г-жа Аштън за нейната реч, от която съм малко разочарована. Съгласна съм с г-жа Аштън, че сега е моментът - при настоящата историческа ситуация - палестинско-израелският въпрос да излезе на преден план. И все пак, защо не беше казана нито една дума относно признаването на Палестина през идния септември?
Всички ние знаем много добре, че времето изтича. Знаем много добре, че специално този въпрос изисква спешно решение и че силно се нуждаем да чуем, особено от върховния представител на ЕС, че именно за това работим. Мнозина от нас се гордееха и бяха с високо изправено чело, когато наскоро ЕС получи едно общо място в Съвета за сигурност. Това беше чудесно и аз бих искала да изразя благодарност. Това имаше и благотворно въздействие. Голям брой прекрасни изявления се правят на високо равнище - много от тях се издигат в небесните висини. Страшното е, че когато от тези възвишени висоти слезем на земята, в действителността, ние изживяваме значителни проблеми.
Както г-жа De Keyser също спомена, видяхме как ЕС приема по-нататъшното подобряване на отношенията с Израел. Това беше наречено обикновена техническа подробност, за да се избегне конфликт с Парламента, но това, което е много по-лошо, е фактът, че израелските селища се разрастват като никога преди. Обсадата на Газа определено не е приключила, а за съжаление г-жа Аштън спомена само Керем Шалом, вместо да говори за откритост към всички участващи страни. Всъщност това е много сериозен въпрос. Защо всичко, което чуваме, е само за пари? Ние сме плащали и плащаме и това е важно. Давали сме пари на Салам Фаяд, но ако не му дадем възможност да изгради своята държава, всичко е било напразно.
Позволете ми да завърша с думите, че доверието към ЕС в настоящата историческа ситуация е точно на ръба. Ако наистина не разбираме, че трябва да подплатим хубавите си думи с действия, какво ще стане с доверието в нас по отношение на останалата част от Северна Африка и арабските държави? Всеки път изглежда, че когато дойде решителният момент, ние в най-добрия случай даваме пари, но не продължаваме с предприемане на някакви политически действия.
Struan Stevenson
Г-н председател, г-жо Аштън, аз съм дълбоко разтревожен относно напредъка на положението в Ирак. Скорошното въстание там - когато хората излязоха на улицата, особено млади хора без работа, които виждат съсипаната икономика, продължаващата липса на сигурност и сектантските убийства - беше брутално потушено. Двадесет и девет души бяха убити и стотици ранени. Сега има признаци, че Аяд Алауи, чиято партия Ал Иракия спечели изборите миналия март, ще се оттегли от коалицията, защото министър-председателят Нури ал-Малики не изпълни многобройните обещания, които даде на Ал Иракия в коалиционната сделка.
Ако това се случи, ще се върнем обратно на нулата със сектантско правителство, подкрепяно както от ал-Хаким, така и от Муктада ал-Садр по повелята на Техеран, и ще има дестабилизация, при което партията, победила на изборите, няма да бъде повече в управлението. Това определено е неприемливо по отношение на бъдещето на Близкия Изток.
Kyriacos Triantaphyllides
Г-н председател, след това, което беше казано днес, искам да се възползвам от възможността да коментирам позицията на ЕС относно събитията в арабския свят. В тази позиция се смесват стагнация и стабилност, тя е осъдителна, защото не съдържа загриженост за исканията за свобода и социална справедливост на хората в региона. Въпреки това Европейския съюз може да има и различно поведение и да се държи правилно. Той доказа това в случая с Палестина, най-малкото по отношение на така нареченото "държавно строителство". Дори ако в арабския конфликт Европейският съюз не успя да изпрати силно политическо послание, той независимо от това подкрепи правителството на президента Абас и министър-председателя Фаяд през последните две или три години и, по същество, те успяха да изградят необходимите институции, така че до следващия септември министър-председателят Фаяд ще бъде в състояние да иска от ООН да признае независимата държава Палестина и аз се надявам, че когато това стане, Европейският съюз ще подкрепи искането.
Европейският съюз би могъл да играе подобна роля в държавите в региона. Надявам се и се моля да направи това и призовавам Европейския съюз да преговаря и да влезе в споразумение с всяка от държавите, чиито народи призовават за промяна, и, заедно с представителите на тези народи, да определи секторите, в които би могъл да окаже финансова и друг вид помощ, чрез обмяна на експертни знания и въвеждане на съвместни програми за социално и икономическо развитие на региона. По такъв начин Европейският съюз ще се насочи и към целите, залегнали в неговата политика на съседство.
Bastiaan Belder
Г-н председател, г-жо върховен представител, бих искал да Ви подкрепя в два Ваши аргумента във встъпителната Ви реч. Вие говорихте за преки преговори. Миналата седмица имах привилегията да проведа обширни обсъждания с представители на израелското правителство и на израелския парламент - Кнесета. Трябва да имаме доверие на партньорите в обсъжданията, а те казват, че искат преки преговори с палестинската администрация. Бих искал да Ви помоля да използвате цялата си дипломатическа изобретателност, за да постигнете преки преговори, тъй като Вие, в крайна сметка, се нуждаете и от двете страни в конфликта около масата на преговорите, при положение че ще се сключва мир. Като се вземе предвид фонът на събитията, при които арабските маси призовават отговорните правителства, можем да направим заключението, че в момента е налице движещата сила, необходима за постигане на този поврат.
Второто, което имам предвид, е, че аз бях много удовлетворен, когато споменахте за тъжната съдба на Гилад Шалит, който почти пет години е в затвора. Точно преди една година разговарях с неговия баща в центъра на Йерусалим и той се чудеше дали Европа все още се интересува за неговия син. Вие ми дадохте отговор. Надявам се, че настойчиво ще продължавате да се стремите да съберете възможно най-скоро бащата и сина.
Hans-Gert Pöttering
(DE) Г-н председател, г-жо Аштън, госпожи и господа, арабският свят е в състояние на дълбока промяна. Хората се борят за своето достойнство, искат да живеят в свобода и демокрация и при зачитане на принципа на правовата държава. Наш политически и морален дълг е да дадем нашата пълна и ангажирана подкрепа на хората в арабския свят, които участват в борбата за тази кауза.
В края на миналата седмица бях в Кайро и се срещнах с много млади хора на площад "Тахир". Откритостта, доверието, куражът и оптимизмът на младите хора в Кайро ми направи дълбоко впечатление. Сега Египет и другите арабски държави имат възможност за демократично развитие.
Това също е възможност за Израел да не бъде единствената държава с демократично управление в Близкия Изток, освен Ливан. Промяната, извършваща се в Арабия, трябва да се използва като възможност за постигане на мир между Израел и Палестина. Ние трябва да се въздържаме от всичко, което е пречка за мира. Това означава, че построяването на селища от страна на Израел е провокация към палестинците и че ракетите на Хамас са провокация за израелците. И на двете трябва да се сложи край. Мирът между Израел и Палестина е възможен - две държави, съществуващи редом една до друга в мир и сигурни граници като добри съседи.
Сега не е момент за проява на малодушие и неуверени контакти. Сега е момент за смелост, решителност и държавническо поведение, сега е време за мир в Близкия Изток, сега е време за демокрация в арабските държави.
Hannes Swoboda
(DE) Г-н председател, нека да бъдем честни, състоянието на неводене на война, тъй като не можем да говорим за мир в Близкия Изток, поне позволи на диктаторите и авторитарните режими да държат собствените си народи под контрол и да сключат пакт за ненападение с Израел и позволи на Израел да направи същото. Както видяхме, такива опори и колони са много чупливи и могат неочаквано да рухнат. Сега те рухнаха.
Доволен съм, че Израел не се намесва в събитията в арабските държави. Въпреки това ненамесата не е достатъчна. Както каза г-н Pöttering, не трябва да изпускаме възможността, тоест Израел трябва да се възползва от възможността да сключи траен мир с демократични държави, мир, който не се крепи на плещите на няколко диктатори, а наистина се основава на волята на хората да се помиряват. В този случай селищата са не само трън в очите, но и пречка. Още повече, заместник-министърът на външните работи, който вече беше цитиран, каза, в разговорите, които проведохме в Брюксел, че те в никакъв случай не взимали нови територии от палестинците и че това било търсене на теле под вола и отгоре на това, цинично. Разрастването на селищата трябва да спре. Много съм натъжен от факта, че по този въпрос американците използваха своето вето, тъй като с това доказаха, че не се интересуват истински от мирния процес.
А сега накратко относно изборите, за които вече беше зададен въпрос. Надявам се да признаем изборите. Ние трябва да признаем изборите и резултатите от изборите като демократична стъпка. Не трябва обаче да повтаряме грешката да решаваме кой е добрият и кой е лошият победител в изборите. Вместо това трябва да признаем демократичното развитие.
Накрая ще повторя, че тъй като всички сме на едно мнение по въпроса, аз се надявам, че вие ще положите още по-големи усилия, за да освободите г-н Шалит, така че проблемът най-накрая да бъде решен. Точно както разрастването на селищата е пречка за един наистина важен диалог, също такава пречка, сега както и преди, е и лишаването от свобода на г-н Шалит. Надявам се, че можем да подходим към решаването и на двата проблема по начин, по който накрая да достигнем до разумни, и конструктивни преговори в Близкия Изток.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Г-н председател, контрастът е поразителен! Революцията, промяната, извършваща се в арабския свят, е завладяваща за всички ни. Ние се опитваме да помогнем. Днес обсъждахме Либия. През последните дни и седмици обсъждахме положението в Египет и Тунис. Въпреки това обаче, мирният процес е в застой. На фона на тази обстановка, ние трябва съвсем недвусмислено да кажем, г-жо Аштън, че Вие ни направихте услуга с това, че успяхте да проведете среща на Четворката. Раздвижването, което направихте в този момент на пълна несигурност в региона и пълна несигурност в Израел, беше изключително полезна услуга. Искам да бъда съвсем ясен. Вие понякога трябва да понасяте и критиките на Парламента. По тази причина може би е ред да има и похвала.
Що се отнася до съдържанието, искам да поясня, че не считам, че Израел е скептично настроен към демокрацията в арабските държави. Работата е там, че промените още не са приключили. Когато и ако там се появят демократични режими, аз съм напълно съгласен с г-н Pöttering, а също и с Вас, г-н Swoboda, съвсем ясно е, че ще се открие голяма възможност и за мирния процес да продължи. Във всеки случай е ясно, че построяването на селища трябва да спре, както и софистиката, с която то се защитава. По този въпрос има консенсус сред всички парламентарни групи.
Във връзка с въстанието в арабския свят станахме свидетели и на протестите срещу режима на Хамас в ивицата Газа. Положението в палестинските територии изобщо не е лесно. Демократизацията тук също трябва да постигне успех. Засега ние, за щастие, имаме умерен и консервативен партньор в лицето на Западния бряг, но случаят изобщо не е такъв с ивицата Газа.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Г-н председател, г-жо Аштън, наблюдавам странна тенденция в Европейския съюз. Независимо от декларациите и изявленията, отправящи критики към нарушенията на правата на човека от страна на Израел, държавите-членки и Комисията работят неуморно за укрепване на политическите и икономическите отношения с Израел, без да поставят условия.
На 22 февруари Съюзът всъщност придвижи напред своето споразумение за асоцииране с Израел, обещавайки да ускори сътрудничеството в рамките на няколко очевидно технически споразумения в различни области - конкуренцията, обществените договори, присъединяването на Израел към Европейското научноизследователско пространство, Европейската космическа агенция и т.н.
На 31 януари Комисията одобри прехвърлянето на лични данни на граждани на ЕС в Израел - държава, за която се подозира, че е използвала паспорти на граждани на ЕС за извършване на извънсъдебно убийство в Дубай миналата година.
Израел, която вече участва в повече от 800 проекта с европейски университети и предприятия, ще получи субсидии в размер на над 500 милиона евро през 2013 г. Сред бенефициерите ще бъдат производителите на оръжия Elbit и концернът "Израелска авиационна промишленост", които произвеждат безпилотните самолети и летателните апарати, използвани срещу народа на Газа.
В Съвета за асоцииране Европейският съюз приветства новите мерки за Газа и Западния бряг, оповестени от г-н Нетаняху.
Г-жо Аштън, моля Ви, бихте ли могли да посочите в какво се състои тази мярка за улесняване, когато точно сега стотици шофьори протестират в Газа, за да осъдят затварянето на контролно-пропускателния пункт Карни? Освен това, как г-н Нетаняху предлага да се спре бързото колонизиране на Йерусалим и Западния бряг?
Бих бил благодарен, г-жо Аштън, ако Вие изпратите насърчително послание и истинско послание на надежда до всички тези жени, които вчера излязоха на улицата в Палестина и които очакват много от Европейския съюз.
Patrick Le Hyaric
(FR) Г-н председател, г-жо Аштън, революциите в арабския свят са съвместими със стремежите на палестинския народ. Има обаче една разлика - палестинците не се борят срещу техния ръководител, а срещу външна сила, която господства над тях, унижава ги, ограбва ги, колонизира ги, хвърля ги в затвори, краде земята и домовете им, като строи стени и налага блокада на Газа, оставяйки един милион от техните хора в бежански лагери, в нарушение на международното право.
Г-жо Аштън, чух Вашите обяснения, но Европейският съюз трябва да бъде по-твърд и по-активен. Народите в арабския свят ни наблюдават. В Близкия Изток се извършват големи промени. Големи промени са необходими също така и в израелското ръководство, което е длъжно да зачита всеобщите ценности, установени със закон. Използвайте всички средства на Ваше разположение, включително поставяне под съмнение на споразуменията за асоцииране. Съгласен съм с това, което казахте относно Гилад Шалит, но аз вече Ви попитах как възнамерявате да гарантирате освобождаването на един млад палестинец с френски произход, Salah Hamouri, който гние в израелски затвор без причина.
Накрая, г-жо Аштън, извършете силен политически акт, политически акт от изключителна важност: гарантирайте, че Европейският съюз ще признае официално и незабавно Палестинската държава, в границите й от 1967 г. и с Източен Йерусалим за столица.
Fiorello Provera
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, Европейският съюз е главният финансов поддръжник на палестинската администрация, като й предоставя сума в размер от 1 милиард евро годишно, но въпреки това, политическата роля на Европа в мирния процес остава незначителна.
Тази мащабна финансова помощ ни дава право да изискваме от Палестинската автономия да се върне на масата на преговорите. Относно въпроса за признаването на Палестина, ние трябва да сме наясно, че проблемът с мирното съвместно съществуване с Израел няма да бъде решен чрез едностранно признаване на Палестинската държава, която, освен това, още не се е самопровъзгласила.
Вместо това, Палестинската автономия трябва да се завърне отново към активната си роля, да седне на масата за преговори и да реши продължаващите конфликти, особено във връзка със сигурността на границите, статута на Йерусалим и с въпроса относно бежанците. Дори частично споразумение би подсилило умерените сектори и на двете страни, и би намалило влиянието на екстремизма.
Diane Dodds
(EN) Г-н председател, вятърът на промяната, който бързо се отправи към Близкия Изток, обеща демократизация и нито един истински демократ не може да отрече, че народът на Египет, Тунис и сега на Либия, заслужава и свобода, и демокрация.
Аз също мога напълно да се съглася с върховния представител, че тези събития, вместо да причиняват объркване и разсейване, изискват повторно концентриране на вниманието ни върху мирния процес. През последните си посещения в района видях израелци, които по понятни причини бяха изнервени. Опитът от миналото показва, че политическият вакуум беше запълнен от Хамас и Хизбула.
При това положение ние трябва да обмислим как най-добре можем да помогнем както в мирния процес, така и в постигане на стабилност в региона.
Признаването на необходимостта на Израел от сигурност и валидност на споразуменията със съседните държави са важен крайъгълен камък. Освен това трябва да признаем, че политиката на съседство се провали. Понастоящем харчим по 1,5 милиарда евро на година за тази политика. Необходимо е да направим оценка на осезаемите ползи от нея. Ако вземем предвид Египет, където десетки хиляди лица попълват пазара на труда всяка година, хора без икономическо бъдеще и надежда, вероятно ще трябва реалистично за признаем, че семената на бъдещата революция вече са посети там.
Francisco José Millán Mon
(ES) Г-н председател, както се посочва в декларацията на Четворката относно Близкия Изток, направена в Мюнхен, ние бихме искали да видим края на преговорите между Израел и Палестина през септември 2011 г. под формата на договорено решение, основано на съществуването на две държави, което ще донесе мир и сигурност. За съжаление, перспективите не са розови. При останали само шест месеца, преговорите дойдоха до задънена улица и замръзнаха на въпроса за селищата.
Госпожи и господа, считам, че загубата на ценно време няма да донесе полза на Израел, нито ще допринесе за намиране на успешно решение. От една страна, аз съм разтревожен, че ще стане дори по-трудно да се намерят умерени лидери в Палестина, с достатъчно политическа подкрепа, които да могат да сключат споразумения с Израел, а това не е лесна задача. От друга страна, ако селищата останат, ще бъде дори още по-трудно да се създаде истински жизнеспособна Палестинска държава.
Г-жо Аштън, съгласен съм, че мирният процес не трябва да бъде спиран заради политически вълнения в региона. Ако настоящите събития доведат до установяване на демократични режими, както всички се надяваме, режими, които ще се вслушват в желанията на народа, атмосферата в региона ще стане дори по-неблагоприятна за Израел. Може да стане така, че Израел да се изолира дори още повече и да попадне под по-голям натиск от страна на някои от арабските му съседи.
В заключение, всички, включително и Израел, ще имат полза от постигането на възможно най-скорошно решение. Ето защо аз бих призовал Европейския съюз да допринесе активно за подновяване на мирния процес в тясно сътрудничество със Съединените американски щати и другите членове на Четворката.
Г-жо Аштън, надявам се, че този месец ще се проведе среща на високо равнище на Четворката, както се посочва в декларацията от Мюнхен. Можете ли да потвърдите дали това наистина е така?
Proinsias De Rossa
(EN) Г-н председател, сегашното положение в региона е изпълнено както с рискове, така и с надежда. За мен, появата на демократични движения сред съседите на Израел е причина за празнуване. Ние трябва да отхвърлим расисткия стереотип, при който те се считат за заплаха.
През 2010 г. ръководих парламентарна делегация в Газа и Западния бряг. Най-покъртителната история беше на едно момченце, което си носеше играчките в училище всеки ден, защото не беше сигурно дали като се върне у дома, семейството му все още ще е там.
Родителите на това дете искат мир. Всички членове на Палестинския законодателен съвет, с които се срещнахме, както на Западния бряг, така и в Газа, искат сигурни израелски и палестински граници, на основата на зелената линия от 1967 г. Те искат още да се спре с построяването на селища. Непонятно е защо министър-председателят Нетаняху отхвърли призивите на всички съюзници на Израел за спиране на селищата. Просто да ги спрат. Не да ги разрушават. Да ги спрат.
За да започнат сериозни преговори, е необходимо разрастването на тези селища да бъде спряно. Бих призовал г-жа Аштън да гарантира, че този призив отново ще достигне до израелските органи: моля ви, спрете със селищата и нека преговорите да започнат.
Ние трябва да подкрепим усилията на президента Абас и министър-председателя Фаяд за мирно ръководене на палестинския народ по пътя към Палестинска държава. Не знаем какви ще бъдат последиците, ако не направим скоро това.
Chris Davies
(EN) Г-н председател, не може да има по-голям приятел на Израел в Европейския съюз от Германия, затова е забележително да се прочете, че канцлерът Меркел, крещейки на министър-председателя Нетаняху, се обръща към него с думите: "Вие не направихте нищо, за да подкрепите мира, дайте ми нещо." Забележително!
Тя, разбира се, е права. Израел се мъчи да печели време. Израел харесва преговорите относно преговори, защото цялото спечелено време му дава възможност да продължава да променя фактите на място и да прави решението, основано на съществуването на две държави, още по-трудно за постигане.
Г-жо върховен представител, Вие имате политическата сила да окажете влияние. Ето го изявлението на Европейския съюз от миналия месец относно споразумението за асоцииране, което съдържа шест страници, изпълнени с осъждане на нарушенията на правата на човека, на незаконността и посегателствата от страна на Израел - и въпреки това има резюме, в което се казва, че ние се стремим към по-тясно сътрудничество с Израел.
За какво е това? Изненадващо ли е, че палестинците считат, че Европейският съюз прилага двойни стандарти? Вие имате доверие в един приятен диалог. Израел обаче си мисли, че сме слаби, слаби, слаби. И докато Вие не използвате властта си, докато не се изправите и не се обърнете към Израел с дума, каквато не са свикнали да чуват, нищо няма да се промени. Тази дума е "не".
David Campbell Bannerman
(EN) Г-н председател, докато добрият либийски народ е подлаган на бомбардировки и тероризиран от г-н Кадафи, ЕС се изръсва по проекти за Либия като "по-силно зачитане на международното хуманитарно право". Съвсем очевидно е, че това не работи. Междувременно, г-жа Аштън изисква още повече средства, отгоре на почти 3-те милиарда евро, които службата за външна дейност предстои да получи. Вместо да затъва още повече в тази прекалено раздута, с дублираща дейност и ненаситна служба за външна дейност на ЕС и в Европейската агенция по отбрана, Обединеното кралство трябва да харчи 48-те милиона британски лири на ден, които плащаме за членството в ЕС, за интересите на нашата собствена национална отбрана.
Либийската криза показа колко ценно е да има самолетоносачи с бързи реактивни изтребители, разположени извън кризисните райони. Призовавам Дейвид Камерън да прояви здрав разум и да отмени снемането от въоръжение на самолетоносача HMS Ark Royal и поне минимален брой самолети Harrier. По време на Фолкландската криза, г-жа Тачер успешно отмени "пенсионирането" на HMS Invincible - кораб от същия клас като Ark. Ние трябва да направим същото за Ark Royal.
Cristian Dan Preda
(RO) Г-н председател, бих искал да започна със споменаване за много скептичните и песимистични мнения, изразени наскоро след въстанията в Средиземноморския регион, че мирният процес в Близкия Изток е изложен на опасност да стане един вид косвена жертва. На основата на това тълкуване процесът ще се озове в още по-задънена улица, отколкото е в момента, което би довело до по-нататъшно разцепление. Считам, че не трябва да гледаме толкова песимистично на нещата.
Аз всъщност съм убеден, че именно тези последни събития ни показват необходимостта от постигане на значителен напредък в мирния процес. В това отношение ние се нуждаем от европейското ръководство, главно защото крайният срок за постигане на споразумение, който е през септември 2011 г., може да бъде спазен. От тази гледна точка бих искал да поздравя върховния представител за нейната ангажираност и за усилията, които полага през последните месеци.
За да бъде постигнато решението, основано на съществуването на две държави, и за да се подкрепи каузата за общ арабско-израелски мир, аз считам, че ние трябва още веднъж да доведем двете страни до масата за преговори и в това отношение инициативата на Четворката за провеждане на отделни консултации с израелските и палестинските преговарящи, бележи първата стъпка. Считам, че революционната атмосфера в Средиземноморието може да даде нов тласък на мирния процес. Въпреки това, ние трябва да внимаваме да не би извършващите се промени да доведат до преразглеждане на ангажиментите, поети преди от някои държави в региона по отношение на Израел.
David-Maria Sassoli
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, Средиземноморието се върна рязко към общия политически дневен ред, а Европа разбра, че наистина е много слаба.
Ние не успяхме да се придвижим напред в политиката на съседство с Близкия изток и държавите от Магреб, не дадохме нашата подкрепа за зона за свободна търговия или за обща имиграционна политика и това, което се случва в Северна Африка, оказва влияние върху Близкия Изток, където мирният процес е замръзнал. Г-жо Аштън, Европа трябва да помогне на Израел и на палестинците да подновят преговорите на основата на предложения, които се подкрепят и от Съвета, и от Парламента.
Промените, които се извършват, се отразяват и върху Израел и, чрез инвестиране в промяната, ние можем да сближим сигурността и мира. Европа трябва да окаже натиск върху Израел да отслаби контрола си върху окупираните територии и да спре политиката на заселване, което е необходимо условие за подновяване на преговорите. Както виждаме в момента, никой не е неподатлив, когато желанието за свобода "избухва" по този начин.
Всяко по-нататъшно забавяне в решаването на конфликта излага на риск надеждите на израелците и палестинците за постигане на справедливо решение, както и бъдещето на този толкова деликатен район от Средиземноморието и Близкия Изток.
Marielle De Sarnez
(FR) Г-н председател, всеки иска да види, че положението в Близкия Изток се променя с демократичната вълна, която залива Магреб и Машрек, преминавайки през Египет.
Това историческото въстание, което се извършва в арабските държави, трябва да се приеме от израелските и палестинските лидери като възможност, а не като опасност. Аз наистина считам, че внезапната поява на демократични движения на границата на Израел и Палестинските територии е възможност, която и двете страни не следва да изпускат.
Днес израелците и палестинците трябва да посрещнат фактите: светът около тях се променя и за тях също е време да се променят. Ето защо за Европа е настъпил моментът да наложи диалог, да открие реални преговори и да предприеме истински мирен процес, с оглед да намери трайно решение, при което две държави съществуват редом една с друга в мир.
Въпреки това, в този критичен момент би било необяснимо и неподходящо Съюзът да освободи своя специален дипломатически пратеник за Близкия Изток. Затова, г-жо Аштън, бих искала, ако може да хвърлите известна светлина по този въпрос за нас.
Krzysztof Lisek
(PL) Г-н председател, като член на Европейския парламент, през последните месеци имах възможност да посетя няколко страни в Близкия Изток, включително Сирия, Палестинската власт и Израел. Един от лидерите на региона ми каза: "Моля Ви, кажете на европейските лидери да участват по-активно, защото ако с това участие се постигне успех, той ще бъде такъв вид политически успех, за какъвто се присъжда Нобелова награда". Аз посветих тези думи на г-жа Аштън. Говорейки напълно сериозно обаче, всички лидери ми казаха едно и също нещо: Европейският съюз трябва да участва по-активно в процеса в Близкия Изток. Съединените американски щати например са засегнати от известни политически ограничения, докато от друга страна, нашето участие трябва да включва сътрудничество с партньор като Съединените американски щати, дори само заради стратегическите отношения на Съединените американски щати с Израел. На второ място, всички ние, включително г-жа Аштън, трябва да използваме всяка възможност, която е на разположение на Европейския съюз. Миналата седмица, например, беше проведено безпрецедентно съвместно заседание на правителствата на Полша и Израел под формата на междуправителствена консултация. Министър-председателят Туск и министърът на външните работи г-н Сикорски бяха в Израел. Ние трябва да използваме по най-добрия възможен начин такива възможности.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Г-н председател, колкото беше сложен, напоследък Близкоизточният въпрос стана дори още по-сложен. Естествено, сигурният ход за всекиго би бил да изчака и да види.
От палестинска страна въпросът е кой ще наклони везните в своя полза: Хамас, който е подкрепян от Иран и печели почва в Западния бряг - по-възможно - или Фатах, утвърждаващ присъствието си в Газа - по-малко вероятно. След това Йордания - държава от ключово значение, обхваната от безредици, която би могла да взриви целия мирен процес. Що се отнася до Израел, там очевидно има две гледища: едното подкрепя подновяването на преговорите чрез напредничави предложения, а другото е в подкрепа на същата политика на изчакване.
Въпреки това, с ясната идея и с решителността да се поеме в правилната посока от кръстопътя, съществува шанс за преодоляване на настоящото безизходно положение, независимо от това колко далечен изглежда в момента.
Marietta Giannakou
(EL) Г-н председател, аз съм съгласна със забележката на върховния представител, че сега е моментът за сериозна намеса и за истински преговори в Близкия Изток. Първо, защото никой не знае какво ще се случи в следващия момент в Северна Африка и второ, защото е ясно, че ситуацията между Израел и Палестина се използва като претекст за световен тероризъм и напрежение, и по-специално за предизвикване на напрежение в мюсюлманския свят.
Ето защо мирният процес се нуждае от незабавна намеса, намеса от Ваша страна, г-жо Аштън, и от страна на специален пратеник. Европа ще има възможност да открие, че наистина може да се намесва и да играе ролята, която някога играеха Съединените американски щати, но с постигане на различни резултати.
Финансова помощ, разбира се, е необходима, но тя изисква специално регулиране и наблюдение, защото всички знаем какво ставаше някога с финансовата помощ. Съществува, разбира се, и големият въпрос за демократизацията, защото без социална демокрация, мирният процес наистина ще стане много труден. И така, специален преговарящ със специален екип, който да оказва помощ за постигане на истинска демократизация и конституционен ред биха били много ценни и от това, което казахте, г-жо Аштън, аз останах с впечатлението, че Вие ще полагате усилия в тази насока.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Г-н председател, г-жо Аштън, когато разговарях с политици в Близкия Изток, често ги чувах да казват, че Европейският съюз е платец, а не основен участник. Казваше се също така, че ЕС трябва да е основен участник, а не само платец, защото Европейският съюз е единствената институция в Четворката, която се ползва с доверието на всички. Някои имат доверие на Русия, докато другата страна в конфликта е по-открита към Съединените американски щати. Европейският съюз е предопределен за тази роля. Беше казано, че Съюзът няма обща политика, защото държавите-членки имали много различно отношение към страните в конфликта и начини на решаване на проблемите. Сега имаме изключителна възможност, защото има върховен представител, има служба за външна дейност, а ние можем да създадем обща политика относно конфликта.
Тази седмица Комисията публикува нов документ относно помощта за държавите от Средиземноморския регион, озаглавен "Партньорство за демокрация и споделен просперитет с Южното Средиземноморие". Призовавам да проучим внимателно нашата политика относно Близкия Изток и Източна Европа и да си вземем поука от натрупания опит, която след това да използваме при създаването на нова политика спрямо държавите в Средиземноморието. Европейският институт е оказвал помощ на институциите в Полша и в 10 други държави-членки. Помагал е на гражданското общество в Близкия Изток. Нека тогава да се възползваме от този опит при създаването на новата политика.
Cristiana Muscardini
(IT) Г-н председател, г-жо Аштън, госпожи и господа, за да постигнат мир, всички страни трябва първо да поемат някои ангажименти, започващи с признаването на Израел във всякакъв смисъл - което все още не е така в някои държави - и следователно, всички държави в региона следва да предложат основни гаранции от първостепенно значение, с оглед на установяването на отношения, основани на взаимно уважение.
Ако днес търговската политика се е превърнала в нова форма на външна политика, ние трябва да се опитаме да предложим и постигнем решения не само по демократичен начин, но също и чрез търговски споразумения. Немислимо е повече Съюзът да продължава да финансира проекти, както е правил досега, които нито постигат резултата, за който са били финансирани, нито дори най-малко подобрение на демократичния и на мирния процес.
Израел не може да бъде оставен сам, а палестинският народ има правото на държава. Ние обаче трябва да предприемем действия и в икономическо отношение, с обсерватории, които да могат да наблюдават как се използва даваната от нас помощ.
Новото положение, което се установи през последните месеци и обхваща по-широк географски район, най-накрая налага на Европа да предприеме по-силни и по-решителни политически действия, и да работи по-тясно с младите хора, които могат да помогнат за построяването на по-безопасно и демократично общество, каквото ние още не можем да осигурим за новите поколения.
Pino Arlacchi
(EN) Г-н председател, след като чух декларацията на г-жа Аштън, аз бих искал да задам два въпроса относно нейната оценка на въздействието на сегашните събития в Северна Африка върху Близкоизточния мирен процес.
Г-жо Аштън, считате ли, че имаме нова възможност, тъй като общата платформа за правата на човека сега е много по-висока, а прагът на търпимост в Близкия Изток за явни нарушения на международното право и правата на човека, като Газа и селищата, е много по-нисък?
Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други? Дали всички тези фактори не допринасят силно за потенциално намаляване на напрежението в близкия Изток?
Charles Tannock
(EN) Г-н председател, ЕС е част от Четворката, но за съжаление в момента не се забелязва голям напредък в мирния процес между Израел и палестинците. Състоянието на задънена улица вероятно ще продължи, докато в арабския свят има толкова много вълнения и несигурност. Без съмнение, от гледна точка на Израел - а аз заявявам, че съм заместник-председател на организацията "Европейските приятели на Израел" - непредвидимото положение в Египет отклонява вниманието от мирния процес.
Приветствам ангажимента на военното правителство на Египет да изпълнява мирния договор с Израел от 1979 г. Нека да се надяваме, че "Мюсюлманското братство" няма да вземе надмощие в Кайро. Каквото и да се случи, ние трябва да се погрижим бъдещата помощ на ЕС за Египет да зависи от условието за запазване на мирния договор с Израел. Наистина фактът, че част от предполагаемата бъдеща Палестинска държава се управлява от Хамас, която все още е посветена на унищожението на Израел, със сигурност е най-голямата пречка за мира.
Иран също представлява заплаха за самото съществуване на Израел. Мирът никога няма да бъде възможен в региона, докато Техеран продължава да финансира и въоръжава фанатиците от Хизбула в Ливан. Ето защо аз разбирам скорошната тревога на Израел при преминаването на два ирански бойни кораба през Суецкия канал на път за Сирия, което беше допуснато да се случи за пръв път след 1979 г. Доближаващ се до Иран Египет е много тревожна тенденция. Затова желая успех на върховния представител в това дипломатическо минно поле, разпростряло се напред.
Jaroslav Paška
(SK) Г-н председател, по мое мнение Близкоизточният мирен процес в момента е подложен на изпитване на издръжливост. Арабският свят се променя и малцина могат да предвидят какви правителства или режими ще вземат властта в арабските държави.
Положението се усложнява още повече от факта, че наскоро израелската администрация отново провокира арабския свят с построяването на нови селища в палестинските територии. По мое мнение, в този момент пред нас се открива само една възможност - силно ангажиране на всички фронтове.
Ние трябва да убедим нашите израелски приятели да се въздържат от всякакви действия, които могат да провокират ненужен гняв сред арабското население. Същевременно обаче трябва внимателно да се опитаме, чрез тясно ангажиране с арабския свят, и особено с държавите, които в момента решават бъдещата си ориентация, да подкрепим свестните демократични политически сили, които ще могат да решават всякакви спорове по мирен начин, делово и без предразсъдъци и омраза.
Ние знаем, че пътят към големия мир в Близкия Изток няма да бъде лесен, но се надявам, че досега израелското правителство е разбрало, че това е една от последните му възможности за мирно уреждане на отношенията с Палестина.
Hannes Swoboda
(DE) Г-н председател, г-н Tannock спомена за иранските кораби, които преминаха през Суецкия канал. Моят въпрос към върховния представител г-жа Аштън е следният: сигурно ли е, че по силата на международното право Египет няма никаква възможност да отказва преминаването на кораби, без значение дали иска, или не? Исках само да попитам дали това се основава на международното право, или дали в това не е замесена някаква политическа връзка.
Катрин Аштън
Г-н председател, ще се опитам да разгледам колкото се може повече от въпросите, които бяха повдигнати, но както винаги когато разискваме Близкоизточния мирен процес, в Парламента се появява истинско чувство за спешност и силно желание да се види, че постигаме напредък. Нека само да ви кажа, че това е отразено хилядократно в работата, която се опитвам да върша, за да видя какво можем да постигнем като Европейски съюз.
Силно искам да направим така, че никога повече да не ни се наложи да чуем фразата "платец, а не основен участник". Призлява ми от нея. Достатъчно съм я чувала. Не критикувам колегите тук за това, че я казват. Тази фраза е само изопачаване на ролята на Европейския съюз, но аз считам, че тя отразява исторически някои от начините, по които вероятно сме били възприемани. През тази година аз наистина работих много, за да променя това, включително и на място, и след малко ще кажа повече по въпроса.
Искам да започна с Вас, г-н Salafranca, защото Вие ме попитахте за някои много конкретни неща. Ние започнахме с въпроса относно ветото на Съвета за сигурност, наложено от Съединените американски щати с 14 на 1 гласа върху предложението за селищата - върху резолюцията, внесена от Ливан на този ден, защото САЩ са част от Съвета за сигурност. Както знаете, това предизвика голямо количество от нещо, което можем да наречем шум в системата и извън нея. През тези последни дни преди гласуването бях в Близкия Изток при палестинците. Всички държави-членки на ЕС, членуващи в Съвета за сигурност, гласуваха против американската позиция и в подкрепа на резолюцията.
Нашата позиция е абсолютно ясна. Ние сме единни в признаване на факта, че селищата са незаконни по силата на международното право. Тези от вас, които като мен са виждали селищата, знаят, че те не са в ничий дългосрочен интерес и въпросът би трябвало да бъде окончателно решен с определяне на границите. Нашите предложения бяха за границите от 1967 г. с подходяща размяна на територии, което остава за страните да се договорят, без наша намеса, но аз съм сигурна, че ще бъде взета под внимание действителността, в която хората живеят и това къде живеят.
Аз наистина считам, че това не оказа силно дългосрочно влияние върху отношенията със САЩ, не на последно място защото Съединените американски щати работиха много усилено, за да обяснят своята позиция - а аз няма да се опитвам да я обяснявам вместо тях - и да продължат да работят с палестинците. Считам, че палестинците разбраха положението, в което се намират Съединените американски щати. Затова продължава да се върши огромен обем работа, но аз по никакъв начин не искам да намеквам, че моментът не е бил труден. Бях напълно наясно с това.
Попитахте ме за палестинските избори, които ще се свикат през септември и в които Хамас отказва да участва. Вие сигурно знаете и сигурно сте виждали, че министър-председателят Фаяд е активно ангажиран с проучване на възможностите за някакъв вид помирение. Скоро ще разговарям с него по този и по много други въпроси. Не съм сигурна дали сега ще се продължи с изборите. Това остава да го решат те. Аз зная, че те обмислят най-добрия начин, по който да се върви напред.
Попитахте ме още за изтичането на документи от палестинска страна. Знаете, че г-н Еркат, който беше главният преговарящ, поема новия пост на старши съветник на президента Абас на основанието, че това се е случило от неговия кабинет и той трябва да поеме отговорност за това. Считам, че последиците бяха две. Едната, разбира се, е голямата тревога относно това, какво става. При опит за организиране на преговорна позиция се казват много неща. Голяма част от тях не се включват в окончателните документи, но хората - и това е правилно и уместно - прекарват известно време в обмисляне на различни позиции. Така че, в Рамала и извън пределите й, и на Западния бряг и извън него имаше тревога относно това, което се казва. Интересното е, че имаше еднаква реакция и в двете посоки, струва ми се в части от израелския печат, когато видяха каква е позицията на палестинците, и те попитаха защо ние не се ангажираме. Така че, това повлия по интересен начин за съживяване на разискването. Вероятно в дългосрочен план - въпреки че аз никога не съм била почитател на изтичането на каквато и да било информация, защото това пречи на хората да развиват добра политика - това може да няма последствията, които първоначално може би смятахме, че ще има.
Нека сложа край на това обсъждане на споразумението за асоцииране - затова продължих да поклащам глава. Това, което не се случи, е промяна в съществуващата рамка и позицията. Напредъкът по споразумението за асоцииране продължава да зависи от напредъка на мирния процес в Близкия изток. Беше изразен стремежът и желанието да имаме по-силни отношения, защото ние наистина сме убедени в уреждането на въпроса въз основа на съществуването на две държави и вярваме в бъдещето на Израел. Ние искаме да видим силен Израел - в икономическо, политическо и всякакво друго отношение - също както искаме да видим силна Палестинска държава, но не можем да постигнем напредък, докато не видим напредък в мирния процес в Близкия Изток. Съгласна съм с г-жа Neyts-Uyttebroeck, че наистина е важно да забързаме. Това беше становището, което последователно и ясно отстоявах в Израел и пред Палестинската автономия. Ние трябва да се раздвижим.
За това има две причини. Едната е, че регионът се променят и самите промени го изискват, и, както каза г-н Arlacchi, в региона има промяна, която изисква да признаем, че Египет - не че вярвам, че Египет иска да предизвика военен проблем с Израел, изобщо не вярвам на това - демократичен Египет, който върви напред, ще поиска да разгледа отново проблема, който "чука на вратата му". Считам, че това е в интерес и на двете страни. Аз съм истински убедена, че е в интерес и на Израел, и на палестинския народ, да намерят решение сега. Това може да бъде наистина важна част от един сигурен и стабилен регион. Казах това и ще продължа да го казвам, и ще продължа да го казвам на всички наши партньори, включително на всеки от Четворката.
Г-н Belder, както казахте, ние трябва да пристъпим към преки преговори, но трябва да направим това, като се уверим, че позициите на страните заслужават доверие, както и че самите страни си имат доверие. Наистина е важно палестинците да могат да отидат на масата за преговори с подкрепата на Арабската лига. По този въпрос разговарям с Amr Moussa. Ще се срещна отново с него в Кайро. Той ще напусне Арабската лига през май, мисля че на 14 май, защото, както разбирам, става кандидат за президент в Египет. Много важно е палестинците да могат да убедят хората. Важно е за тях, важно е също и за Израел, и за сигурността и на двете страни. Всичко това е обвързано с опита да се гарантира, че напредъкът е свързан с увереност във възможността да бъдат убедени хората и другите партньори, които е необходимо да бъдат ангажирани.
Г-н Lambsdorff, благодаря Ви за Вашите коментари. Считам, че Четворката наистина е важно средство, но това не е всичко. Опитвам се да се уверя, че постигаме напредък по този въпрос. Имам силното усещане, че играем изключително важна роля. Считам, че през последните няколко седмици и месеци играем изключително важна роля в това, че успяваме да поддържаме енергията. Трябва да стигнем по-далеч и по-бързо, със срещите с пратениците на Четворката, които се провеждат. Трябва да използваме тази възможност. Когато пратениците пристигнаха миналата седмица в Брюксел, седнах с тях за един час, за да обсъдим как аз виждам възможностите и да ги убедя колко важно е тези срещи да се използват с израелците и палестинците. Нямам нищо против мястото, където ще се срещаме с пратениците. От палестинците и израелците разбирам, че понякога те са много неспокойни относно това, което се случва. Така е и ако отидем в Йерусалим, за да се срещнем с израелския преговарящ. Безразлично ми е къде отиваме. Само нека да провеждаме срещите и, всъщност, за пръв път да накараме пратениците да се срещнат с преговарящите и да имаме възможността да проучим позициите по начин, по който не сме го правили преди. За мен това наистина има значение.
Когато говорех за Газа и Керем Шалом, наистина нямах предвид само един контролно-пропускателен пункт. Приключихме с една трудна задача, като огледахме цялата инфраструктура на контролно-пропускателните пунктове, защото, когато отидох в Газа и се срещнах преди всичко с представители на предприятия, но също така разговарях и с млади хора - а миналата година аз отидох в летните училища, които ние финансираме - на мен ми се стори, че един от най-важните въпроси за Газа е икономиката да се раздвижи възможно най-бързо. Оценявам факта - а аз се срещам с израелския генерал, който отговаря за отваряне на контролно-пропускателния пункт всеки път, когато отивам и получавам последната информация - че има някакво раздвижване. Оценявам това. Ние обаче искахме да се погрижим износът по-специално да бъде позволен, което е от първостепенно значение за контролно-пропускателните пунктове и за икономиката, защото влизането на повече стоки, ако няма икономика, не помага толкова, колкото ако има и двете. Затова имаше значение да помогнем това да се случи.
На пункта Керем Шалом видяхме, че можем да свършим три неща. Най-напред, можем да изградим инфраструктурата - пътят, който ще даде възможност за по-честото му използване - и второ, можем да въведем оборудване, което да позволи по-бързо извършване на сканирането и да ускори потока от стоки. На трето място можем също така да обучим палестинци като част от нашата мисия. Това ще струва 5,3 милиона евро. Можем да го направим и сме готови да действаме. Причината, която има значение, е - въпреки че аз, разбира се, искам да видя много по-добро решение за Газа - че е важно да предложим нашата помощ, за да дадем възможност нещата да стават по-бързо, което ще помогне за облекчаване на положението. Затова споменах специално Керем Шалом. Видяхме Карни. Огледахме и други контролно-пропускателни пунктове, но за този можем още сега да допринесем конкретно. Ще се опитаме да го направим, но това не променя основната идея на това, което казахме - че контролно-пропускателните пунктове трябва да бъдат отворени, че хората трябва да се движат свободно и то възможно най-бързо.
Искам само да кажа на г-н Campbell Bannerman, че нямам против да ме нападате, но, моля Ви, нека да разбираме правилно фактите. Повечето от парите, за които говорите - а, всъщност, има и още - се използват за харчене навън. Те всъщност не за моята служба. Те са, за да можем да изграждаме демокрация, да подкрепяме правата на човека, инструмента за стабилност, развитието и т.н., което аз зная, че Вие и другите членове на Вашата група - а считам, че и всеки в Парламента - абсолютно подкрепяте на сто процента. Вие искате да подкрепяме народа на Египет, на Тунис и на Либия. Е, това е свързано с известна сума пари, които използваме, за да вършим тази дейност по света във времето. Бюджетът на Европейската служба за външна дейност е 460 милиона евро. С тази сума се финансират 135 делегации, главният персонал, всичко, което вършим по света. Това е по-малко от 50 % от бюджета на министерство на външните работи на Обединеното кралство. Така че, ако искате да ме нападате за това, добре, но моля Ви, не ме обвинявайте, че съм имала милиарди и милиарди евро, които някак си използвам за лъскава сграда или за друго. Това е сумата, с която разполагам за момента, за да мога да я харча в рамките на наличния бюджет. Опитвам се да я харча толкова добре, колкото мога, в полза на нещата, в които съм убедена, и в които Парламентът е убеден. Останалата част от нея е предназначена да я даваме на други хора, които се нуждаят да постигнат това, което считаме за правилно.
Говоря толкова дълго, но, г-н Arlacchi, вярно е, че нещата в Близкия Изток се променят и сроковете се променят. Това, което е наистина интересно, тъй като ние строим платформата, върху която работим, е да можем да видим потенциала на региона - било то в Ливан и вероятността за това, което може да се случи там, било по отношение на мирния процес в Близкия Изток и, със сигурност, това, което става в Египет, а също така и в моите разговори в Йордания, където често разговарям с министъра на външните работи. Обсъждаме възможностите, които имаме там. Затова считам, че сега е моментът, когато наистина можем да осъществим промени.
Искам само да кажа нещо относно взаимоотношенията, които имаме. Работя много усилено върху отношенията с Израел и Палестина и разговарям с много хора. Разговарям с лидерите и на двете страни - насаме в продължение на часове и на срещи в присъствие на други хора. Много ценя тези разговори и ви казвам, че Европейският съюз е уважаван и в двете страни, и аз възнамерявам да продължавам по този начин, защото тук става дума за решение за две държави. Те ми казват за неща, които не харесват. Радвам се, че го правят, но считам, че уважават становището, което се опитваме да заемем. Ние нямаме маргинална роля. Имаме реалистична роля. Разбирам ролята, която можем да играем и я използвам по най-добрия начин. Не мога да правя това, което правят други държави. Нямам правомощията да върша някои неща, но това, което можем да правим, е да използваме нашата икономическа и политическа сила - в най-добрия смисъл на думата - за да можем да се опитаме и да подкрепим извършващия се процес. Аз вероятно посвещавам повече енергия на това, отколкото на всичко друго, което вършим.
Г-жа Dodds ме попита дали политиката на съседство се е провалила. Не е, но определено попада в категорията "би могло по-добре". Преди много време казах, че трябва да преразгледаме политиката. Щефан Фюле и аз започнахме да работим по въпроса. Събитията от последните няколко седмици доказаха, че трябва да я преразгледаме, за да я направим по-ефективна, по-способна да постига каквото искаме, да бъде по-гъвкава и да отчита, че в различните държави се нуждаем от диференциран подход, чрез който на хората на място наистина ще дадем нещата, които искат, срещу ценностите и стремежите, които поддържаме за тях и за себе си.
Повиших поста специален пратеник до заместник-генерален секретар за момента, защото намирам за важно пратеникът на Четворката да бъде някой, който е абсолютно вътре в нещата и който е наш политически директор. Благодаря на Marc Otte за неговия принос. Веднъж щом Helga Schmid приключи с тази трудна задача и ние видим накъде вървим, аз ще погледна какво трябва да направим в бъдеще, за да се уверя, че сме представени както трябва в региона.
Накрая, г-н Swoboda, Вие ме попитахте относно иранския кораб. Както аз разбирам положението, иранците са казали, че изпълняват мисия за обучение в подкрепа на действията им по справяне с пиратството край бреговете на Сомалия. На тази основа е било дадено разрешение за преминаване. Доколкото зная - и това е последната информация, която получих, защото естествено, в момента, в който разбрахме, ние поискахме информация - смятали са, че това е мисия за обучение и аз считам, че при това положение египтяните не са имали причина да им откажат достъпа. Съвсем друг е въпросът дали се е случило точно това или нещо друго.
Уважаеми колеги, благодаря ви много за това разискване. Надявам се, че с отговорите си съм обхванала възможно най-голям брой въпроси.
Председател
Г-жо Аштън, ние Ви благодарим много, защото имахте един много тежък ден. Днес работихте много усилено в Парламента и Ви благодаря за това, че бяхте с нас, и за отличните и детайлни отговори, които дадохте.
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Elena Băsescu
Положението в Близкия Изток и Средиземноморския регион е особено деликатно в момента, както върховният представител вече спомена в речта си. Считам, че това е подходяща възможност за ЕС да насочи вниманието си върху мирния процес в региона. Израел е един от най-големите търговски партньори на Европейския съюз, а едновременно с това студенти от цяла Европа имат достъп до учебни центрове в Израел благодарение на международните програми за обмен на студенти.
Трябва също да спомена, че Близкият Изток е мястото, където вече се оформят предизвикателствата на бъдещето. Един от примерите за това е управлението на питейната вода. Арабските революции създадоха атмосфера на нестабилност в Средиземноморския регион, което се отразява специално върху Израел. Напоследък, поради опасности във връзка със сигурността беше предприета стъпка за затваряне на контролно-пропускателен пункт, при което Керем Шалом остана единственият напълно сигурен търговски контролно-пропускателен пункт. Израелските органи насочват усилията си на това място за гарантиране на нормален поток от граждани и движение на стоки. Във връзка с това считам, че възможно най-бързото подновяване на преговорите за постигане на мирно решение, е от първостепенно значение. Участието на ЕС в този процес наистина може да осигури подкрепата, необходима за провеждане на диалога при идеални условия.
Dominique Baudis
Революциите в Арабския свят не трябва да отклоняват вниманието ни от мирния процес в Близкия Изток. Точно обратното, те са възможност, която трябва да се използва. На Палестина й предстои да проведе президентски и законодателни избори преди лятото, а Палестинската автономия иска да създаде законни институции и да управлява своята сигурност. Продължаващото строителство на израелски селища представлява несправедливост и провокация срещу палестинците. Днес ние имаме възможност, с тази вълна на свободата, носеща се през целия Арабски свят, да подновим преговорите. Европейският съюз трябва да поеме инициативата за тяхното подновяване. Защо това да не се направи за Средиземноморието в контекста на Съюза?
