Последващи действия по декларацията на министрите на спорта от Европейския съюз, приета на срещата им в Biarritz през ноември 2008 г. (разискване) 
Председател
- Следващата точка е разискването по въпроса, изискващ устен отговор, към Комисията относно последващите действия по декларацията на министрите на спорта от Европейския съюз, приета на срещата им в Biarritz през ноември 2008 г., зададен от Katerina Batzeli и Doris Pack от името на комисията по култура и образование - B6-0223/2009).
Katerina Batzeli
автор. - (EL) Г-н председател, г-н член на Комисията, неофициалното съвещание на министрите на спорта в Biarritz през ноември 2008 г. беше първият истински европейски спортен форум на нивото на транснационално сътрудничество.
Това е първата независима и важна стъпка. Принципи като субсидираност, автономност и саморегулиране в спорта са широко прилагани на национално и регионално равнище. Но те не могат да отговорят на основния въпрос, дали спортът в крайна сметка има социална роля или чисто търговско измерение, което неизменно превръща спортната дейност в продукт на вътрешния пазар.
Днес силната комерсиализация на спорта и фактът, че той беше открит за чисто търговски сектори като рекламирането в средствата за масова комуникация му придадоха чисто икономически качества. Вече няколко пъти е внасяна петиция в Съда на Европейските общности, за да реши, в определени случаи, дали спортната дейност е услуга с чисто социална полза или, точно обратното, обхваща и икономически аспекти, което означава, че е услуга от общ икономически интерес.
Въпреки че специфичната социална роля на спорта не гарантира пълното му освобождаване от закона на общностното право, тя продължава да бъде признавана и да позволява ограничения, при условие че такива изключения са гарантирани от социалната роля на спорта сам по себе си.
Г-н член на Комисията, има определени въпроси, които са включени също и във въпроса на нашата комисия:
първо, трябва да се гарантира същата загриженост за автономността на организациите, на спортните клубове и федерации. Има обаче ясни случаи, при които саморегулацията не гарантира равно третиране на всички заинтересовани страни.
второ, Комисията трябва спешно да ни предостави необходимите насоки за действие по въпроса за определянето на понятието общ икономически интерес при спорта и критериите, според които свободите на вътрешния пазар и правилата на конкуренция се прилагат;
трето, един въпрос, който може и да не бъде споменат във въпроса, изискващ устен отговор, но който е от голяма важност и беше повдигнат на национално ниво, а именно как да управляваме правата на държавните или частни радиостанции и телевизии за излъчване на спортни състезания. Появата на пазара на многобройни нови частни доставчици на услуги, които използват нови технологии и телекомуникации е това, което подмами много спортни федерации да направят изгодни продажби на тези права.
Въпреки това в това отношение трябва да се подчертае, че именно заради социалната роля на спорта ще бъде грешка да се насърчава система, при която липсва солидарност между клубовете и е засилена икономическата конкуренция. Преговорите за колективно договаряне, въпрос, който г-н Mavrommatis също засяга в доклада си, трябва да бъдат насърчавани като най-подходящото и правилно решение за спортния сектор.
Каквото и да е решението, г-н член на Комисията, то трябва да уважава не само законовата процедура на пазара, но също и обществената роля на спорта и факта, че той е социална стока, която трябва да бъде достъпна за всеки сектор на обществото. Ролята и начина на организация на спортните клубове са важни фактори за това как те преговарят с Европейската комисия, с комисията по култура и образование и с Европейския парламент.
Ján Figeľ
Г-н председател, приветствам изявлението на министрите на спорта от Европейския съюз по време на срещата им миналия ноември в Biarritz. Те са важни за постепенното придвижване напред на политическите разисквания за спорта, а също и за укрепването на структурите на диалога за спорта, както беше препоръчано в нашата бяла книга през 2007 г. Бялата книга за спорта се радва на голям напредък при изпълнението й.
Неотдавнашната декларация относно спорта на Европейския съвет през декември също е много важна стъпка напред и призовава за засилен диалог с Международния олимпийски комитет (МОК) и със спортното направление като приоритет.
Комисията се придвижи бързо, за да осигури последващи действия и по двата призива от политическата страна. Но диалогът относно спорта остава трудна задача, като се има предвид разнообразието на спорта и сложността на спортните структури.
През януари в Lausanne се срещнах с президента на Международния олимпийски комитет г-н Jacques Rogge и с представители на международните спортни федерации. На срещата беше потвърдено, че спортните организации наистина се отдръпват от настояването за общи освобождавания - "групови освобождавания" - от достиженията на правото на Европейската общност за спорта и са готови да се захванат с въпроси, свързани със спорта, с юридически последствия на принципа тема след тема. Мисля, че това е правилният начин да се постигне повече яснота относно прилагането на правото на Европейския съюз към спорта, като допълнение към насоките, предоставени в Бялата книга.
Също така обменяме виждания с колективния спорт. Моите служби се срещнаха миналата седмица с основните международни и европейски спортни федерации за колективен спорт, за да обсъдим свободното движение на спортисти и недискриминационните аспекти в спорта. Възнамерявам да продължа тези разисквания, като свикам нова среща на същото високо равнище през юни.
Накрая, беше постигнат голям напредък при установяването на структури за социален диалог в Европейския съюз относно спорта. Започна с футбола и вярвам ще продължи и в други сектори.
Като се има предвид формата на рамката за диалог, просто не може да има единична, официална рамка за преговори със спортното направление. Предвид специфичната организация на спорта, диалогът трябва да вземе под внимание различните нива на спорт.
Ангажиран съм с конструктивно партньорство с всички участници в спорта, които зачитат автономността на спорта, принципите на субсидираност и националните и законодателните рамки на Европейския съюз. Мисля, че това е от голяма важност за оформянето на бъдещата политическа рамка на Европейския съюз за спорта, която - без да си вадим изводи предварително за събитията по Договора от Лисабон - може да се наложи да приложим още следващата година.
Във връзка с това искам да благодаря също на Европейския парламент и особено на комисията по култура и образование за тяхната подкрепа. Вие също в значителна степен одобрихте специфичната линия, или бюджет, за подготвителни действия, които скоро ще започнем да прилагаме. Това е важна възможност и ще ни помогне да оформим идеите си за пътя напред.
Manolis Mavrommatis
от името на групата PPE-DE. - (EL) Господин председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, като докладчик относно Бялата книга за спорта, имах възможността да представя позицията на Европейския парламент на срещата на министрите на спорта на държавите-членки на Европейския съюз в Biarritz.
Бялата книга подчертава необходимостта да се спазва автономността и специфичния характер на спорта. Политическият дебат относно спорта в Европа често придава голямо значение на така наречения "Европейски спортен модел". По време на дискусиите за Бялата книга с европейските заинтересовани страни в областта на спорта, Комисията и Европейския парламент изразиха съгласие, че независимо какво може да се случи, специфичният характер на спорта трябва да бъде защитен. Има два подхода спрямо специфичните особености на европейския спорт:
първо, специфичните особености на спортните дейности и на спортните правила;
второ, специфичните особености на спортната структура.
Що се отнася до втората специфична черта, Европейският съюз признава автономността на спортните организации и на представителните структури като организации, които организират професионални шампионати.
Все пак, за да се постигне подобрена и по-ефективна координация, трябва да има минимална регулация на европейско равнище. Така че както Комисията, така и европейските заинтересовани страни в областта на спорта вярват, че повечето от предизвикателствата могат да бъдат посрещнати чрез саморегулация в рамките на спазване на принципите на стабилното управление и съответствие със правото на Общността.
Като цяло Европейският съюз е особено внимателен, когато става въпрос за подхода му към и за регулирането на спортните проблеми, при условие че те спазват европейското законодателство.
Emine Bozkurt
от името на групата PSE. - (NL) Г-н председател, Парламентът работи усилено върху Бялата книга за спорта и оказа пълна подкрепа на искането на Европейската комисия да създаде ясни насоки относно прилагането на европейското законодателство в областта на спорта. Не само Парламентът, но също и спортните организации в цяла Европа призоваха за яснота. Не е хуманно те да бъдат неосведомени, защото както стоят нещата в момента, съдилищата трябва да решават безброй пъти за прилагането на Европейското законодателство. Европейските министри на спорта повториха искането пред Комисията в Biarritz.
Време е да чуем от самата Комисия дали е започнала вече да разработва тези насоки. Може ли да ни каже кога ще бъдат достъпни? Подготвена ли е да организира конференция със заинтересованите страни включваща, наред с другото, и представители от света на спорта и на Европейския парламент, за да започне или ускори този процес и да увеличи яснотата за европейските спортни организации възможно най-бързо?
Това ме отвежда към друга, тясно свързана точка. Опитът показа, че понастоящем има малко или не добри механизми за диалог в спорта. Най-ясният пример е разискването на измененият Кодекс за борба с допинга на Световната антидопингова агенция (WADA). Те са вкопчени в неприложими правила и не оставят възможност за реален диалог с европейските институции и със самите спортисти, за да се търсят решения с потенциала да се създаде политика в областта на борбата с допинга, която да е ефективна и наистина да спазва гражданските права и личните права на спортистите. Имах много разговори със спортисти и заинтересовани организации, които се оплакват, че липсват консултации и че WADA и Международния олимпийски комитет поставят изисквания, но самите те не са склонни да ги спазват. Отговорът на WADA на вчерашното предложение на УЕФА и ФИФА само по себе си показва, че не може да става дума за открита нагласа.
По отношение на политиката в областта на борбата с допинга, до каква степен Европейската комисия се е заела да организира консултации за защитата на гражданските права на европейските спортисти и как смята, че трябва да бъде създадена консултативната рамка за спорта - както като цяло, така и по този тип въпроси? Също така, смята ли Комисията, че тази консултация трябва по презумпция да бъде взаимна?
Zdzisław Zbigniew Podkański
от името на групата UEN. - (PL) Г-н председател, въпросът, изискващ устен отговор, за по-нататъшните стъпки, които трябваше да бъдат предприети след Декларацията на министрите на спорта на Европейския съюз, на тяхната среща в Biarritz през ноември 2008 г., е основателен. Динамичните промени в обществото са придружени от промени в спорта. Увеличаващият се брой проблеми в съвременния спорт остават без отговор и няма реакция от страна на работодателите. Ние преминаваме през специфична криза в спорта. Сред другите неща, допинга и търговията с юноши се увеличават.
Третирането на спортистите, по-специално юношите, като стоки за търгуване им отказва възможността да продължат с кариера извън спорта, когато станат възрастни. Министрите с основание призовават на младежите и на девойките атлети да им бъде даден достъп до двойна програма на обучение и спорт и да се положат усилия, за да се гарантира че съответните съоръжения и структури ще бъдат увеличени. Предложените подобрения относно конкуренцията между младите спортисти са добри, но не трябва да причиняват изключването на други спортисти, чието изпълнение е по-добро.
Следователно има значителен брой заплахи и съмнения. Заплахите имат глобален характер и такова разумно координиране от страна на Общността под формата на консултативни рамки е приемливо, дотолкова доколкото не е задължително. Все пак, винаги остава въпроса за подробностите. Ако направим препратка директно към втората част на въпроса, изискващ устен отговор, можем да кажем че отгоре надолу ("top-down") институционално координиране изглежда измества националните правителства. Не трябва да се поддаваме на това изкушение.
Ivo Belet
- (NL) Г-н председател, президентът на УЕФА Мишел Платини наскоро представи пред Европейския парламент отлични предложения за ограничаване на потока на трафика на юноши във футбола. Това съвсем ясно е свързано с въпроса, внесен от г-жа Batzeli. Предложението на УЕФА е ясно: да се спрат международните трансфери на млади играчи, на деца под 18 годишна възраст. Разбира се, това е деликатен въпрос, защото много хора го смятат за нарушаване на свободата на движение в Европа.
Въпросът е чии интереси и кои принципи доминират тук. Отговорът, всички ще се съгласим, е подходящо обучение за младите хора и децата както в училище, така и в спортните клубове. Транспортирането на деца, понякога от една страна на Европа в друга, независимо дали е със семейството им или не, не може да води до балансирано възпитание. Затова въпросът ми към члена на Комисията е: възнамерявате ли да поемете защитата на това предложение на УЕФА и също така възнамерявате ли да започнете диалог по въпроса в краткосрочен план със заинтересованите страни - играчи, клубове, лиги и федерации?
Също така, имам и втори въпрос: той се отнася до правилото "шест-плюс-пет", което също е предназначено за защита на младите играчи и за насърчаване на клубовете да инвестират повече в обучението на техните младежи. Институтът по европейски въпроси (INEA), изследователски институт, наскоро проведе изследване по този въпрос по искане на ФИФА и откри че "шест-плюс-пет" наистина е приемливо и съвместимо с европейското законодателство. Г-н член на Комисията Фигел, каква е вашата гледна точка по този въпрос? Ние също следва да искаме като вас Европейският съюз да влезе в диалог по този въпрос с управляващите органи в областта на спорта, в светлината на специфичния характер на футбола, за което всички сме съгласни, и също така, разбира се, да гледаме напред към Договора от Лисабон.
Christopher Heaton-Harris
- Г-н председател, наистина много благодаря на члена на Комисията за неговото встъпително слово. Това, което всички искат е правна сигурност.
Имам няколко въпроса въз основа на това, а също и един относно Договора от Лисабон, дали следва да бъде ратифициран. Като един добър консерватор евроскептик, следва да кажа, че се надявам никога да не бъде ратифициран.
Но просто се чудех какво ще означава това - ако бъде ратифициран - за спортните организации и управляващите органи? Много от тези управляващи органи смятат че той ще признае по-специално специфичния им характер и този на спорта. Така че, г-н член на Комисията, как това признаване на новия Договор ще помогне на спорта? Ще получи ли спорта дерогации в различни аспекти като трудовото законодателство и други законодателства, които те всъщност искат да се опитат да постигнат?
Относно правната сигурност има толкова много въпроси, по които Комисията следва и може да помогне на спортните организации сега. Следва ли отвъдморски чуждестранни компании да инвестират огромни суми пари в спортни клубове в Европа? За мен това не е проблем. Всъщност, смятам, че това са преки вътрешни инвестиции и следователно са много положителни. Но спортните организации и много правителствени органи, смятат че това е лошо. Така че, какво е вашето тълкуване на това една спортна организация да забранява подобна практика?
Както каза моят колега, г-н Belet, понастоящем УЕФА предлага да забраним трансферите на младежи под 18 години в чужбина. Европейското законодателство по същество признава един работник за такъв на минимална възраст 16 години, така че какво става когато един 17 годишен се възпротиви на факта, че не е бил в състояние да се премести в по-голям клуб в държава, която не е неговата, в настоящата ситуация в която се намираме ние?
Възпитани у дома играчи; "шест плюс пет" с ФИФА: какво е разяснението на тези две точки? Също така, футболът винаги се е интересувал от тези теми и изглежда ръководи дневния ред. Все пак, всички тези въпроси, всъщност влияят върху съюза по поло и ръгби и на играчите на тенис на маса - всички спортове са засегнати.
Разглеждаме ли по-голям обхват от спортове? Ще открие ли Комисията в действителност форум, където представители на различните спортове могат да дойдат и да разговарят с Комисията открито за някои от проблемите й и ще получават ли отговор на някои от тези въпроси редовно - с или без Договора от Лисабон?
Председател
- Г-н член на Комисията, имате думата - имайте предвид че бяха зададени много въпроси, но всъщност само два са по въпроса, изискващ устен отговор.
Ján Figeľ
член на Комисията. - Г-н председател, вярно е. Обикновено въпросите са по-лесни от отговорите, но аз вярвам че заедно ще намерим повече и по-добри отговори.
Става въпрос за сътрудничество не само между Парламента и Комисията, а по-конкретно със света на спортните асоциации, федерации, държавите-членки и заинтересованите страни. Ако те са отговорни и склонни да реагират, ако се съберат и потърсят решения, които са приемливи и съвместими със законодателството. В противен случай ще адаптираме и ще променим законодателството, независимо дали на национално или европейско равнище. Ето така трябва да процедираме. С нетърпение очаквам да поддържаме този подход.
Смятам че много неща са се променили от 2007 г. досега. Не искам да се повтарям или да отново да препоръчвам да бъде прочетена Бялата книга. Също така има по-кратка версия, както и версия с приложения. Първият път, когато се опитахме, ние събрахме описания на всички случаи и всички решения, свързани със спорта, които направиха нещо като карта, показваща как спорта е свързан със законодателството и политиките на Европейската общност. Разбира се, ние предлагаме по-нататъшни насоки. Ние предложихме - и аз представих в Biarritz - насоки за физическа дейност, които ще ни помогнат да насърчим обема, интезивността и качеството на обучението по физическо възпитание в нашите общества и по-конкретно в училищата. Това следва да бъде прието от Съвета на здравните министри. Ние нямаме Съвет на министрите на спорта, но всъщност главната причина е, че е свързано с общественото здраве.
Не можем да имаме един голям специфичен набор от насоки за всичко. Казах, че можем да разглеждаме специфични конкретни проблеми тема по тема, вместо случай по случай. Надявам се, че ще можем по-нататък да се занимаем с лицензирането - как да направим по-прозрачна и по-устойчива система и да създадем набор от принципи за нашите политики на лицензиране. Разбира се УЕФА или нейните партньори следва да имат конкретна отговорност за това, но ние можем да помогнем. В наш интерес е да насърчим принципи като саморегулирането, прозрачността и устойчивостта, и можем да направим няколко важни приноса към подобренията в лицензирането.
Ние ще подкрепим конференцията по въпросите, свързани с борбата с допинга. Това предлага чудесна възможност да кажем много повече по този въпрос, но аз съм срещу създаването на друга агенция или на европейска Антидопингова агенция. Също така публично заявих че я има NADAS, европейската мрежа за сътрудничество между антидопинговите агенции в нашите страни, независимо дали са публични или частни. Европа има нужда да бъде по-активна и по-обединена. Има уроци, които могат да се научат от WADA, и следва да направим това бързо. Има спорове. Говорихме с г-жа Bozkurt относно кодекса за поведение. Днес по телевизията видях Sepp Blatter и John Fahey, председател на WADA, които обсъждаха как антидопинговите и футболните конкурси могат да вървят ръка за ръка, след като се приеме кодекса за поведение, и проблем има.
Така че относно антидопинга мисля, че имаме нужда от повече вътрешно сътрудничество, за да направим Европа достойна за доверие. Имаме Съвета на Европа, имаме и конвенция по този въпрос. Имаме много причини да бъдем по-последователни в приноса си към света на антидопинга или към един свят, който се бори по-ефективно срещу допинга. Казахте, че диалогът в тази област не е лесен- имам предвид не само по отношение на антидопинга, но на спортните въпроси като цяло. Вярно е, че понякога е трудно, дори на международно и на европейско равнище или между различните дисциплини или сегменти, но мога да Ви уверя че културата на диалог и откритост и готовност да се ангажираме с диалог нараства.
Взех участие в откриването на офис на европейските олимпийски комитети (ЕОК) в Брюксел, който се намира много близо до Rond Point Schuman и до Комисията, Съвета и Парламента. Това означава постоянно присъствие на Европейските олимпийски комитети и на МОК в европейските институции с цел диалог и сътрудничество. Това говори за неговата важността и за взаимната готовност за работа в диалог, за да се намерят решения.
По отношение на международните трансфери, аз съм също за защитата на младежите и за насърчаването на обучението и образованието. През 2001 г. ние приемахме решения или споразумения относно международните трансфери. Общото възрастово ниво е около 18 години, но в Европа има специфична разпоредба за периода на възраст между 16 и 18 години. Освен ако сериозните или много критичните проблеми станат очевидни, няма нужда да променяме, а по-скоро да насърчаваме по-добро и повече обучение, както и да се работи с талантите в Европа.
Затова например ние подкрепихме правилото на обучен у дома играч, защото предимно то насърчава този тип третиране. Разбира се, това не е абсолютно правило, но засяга специфични разпоредби. Отдаваме предпочитание или насърчаваме специфичните особености при определени правила. Казахме, че ще се върнем към това решение след пет години, време през което да видим какво е било истинското въздействие - не само на теория - на това ново правило. "Шест плюс пет", в сегашния му вид, просто не е в съответствие със законодателството на ЕС, както бе показано в проучването. Говорихме за тях и четохме документите, но в тях няма нищо ново. По същество не можем да кажем, че сме съгласни с проучването.
Трябва да кажа обаче, че диалогът между Европейската комисия и нейните партньори, включително ФИФА - по-конкретно след скорошните събития в Biarritz и Lausanne - е реален и много конкретен. Ще продължим този специфичен въпрос за "шест плюс пет" и по-нататък. Дори ФИФА казва че няма причина за прибързан подход, а по-скоро са необходими много конкретни и надеждни отговори. Те не искат да влизат в официални спорове. Ние се съгласихме, да направим място за повече експертизи и за по-голям обмен. Мисля, че това е много полезно.
Относно Договора от Лисабон и признаването на специфичните особености две специални клаузи са включени в член 149 от Договора за Европейския съюз по отношение на образованието, младежта и спорта. Те също засягат нивото на компетенции. Това е само подкрепящо действие така, че Съюза няма да има властта да решава, а само да подкрепя държавите-членки в насърчаването на интегритета на мъжете и жените спортисти. Може да бъде полезно да се организира Съвет на спорта, като този за образованието и младежта, който по всяка вероятност ще е в увеличен формат. Това може да помогне за създаването на първата политика на ЕС в областта на спорта и на спортна програма, но няма да означава промяна в архитектурата или обща дерогация. Специфичност "тема по тема", която е реална и не означава запазване на статуквото, трябва да бъде отстоима спрямо системата на Европейския съд.
Моето мнение само отразява това на Комисията. Нашето мнение не е окончателно, когато става въпрос за обяснение на законодателството на Европейския съюз. Особено в тази област много проблеми са свързани помежду си. Бихме искали да насърчим една повишена правна сигурност, поради което започнахме процеса. Бялата книга е на разположение и планът за действие на Pierre de Coubertin помага да я направи по-разбираема и по-конкретна, но това е процес. С Договора можем да помогнем дори повече, но без него, трябва да останем на нивото, което сме постигнали сега.
Говорих за трансфери под 18 годишна възраст. По отношение на това ФИФА взе едно добро решение, не само относно трансферите, но и относно насърчаването и защитата на децата в спорта - във футбола - и смятам, че това е правилният подход. Така че в някои области УЕФА дава добър пример, като например относно обучените у дома играчи, а в някои области ФИФА дава добър пример, както и относно защитата на децата. Мисля, че можем да помогнем и на двете, и е важно да е съвместимо със света на футбола.
И не на последно място - съжалявам, че дадох толкова дълъг отговор - по отношение на форума за спорта, който г-н Heaton-Harris спомена, всъщност ние вече го създадохме. В Biarritz имахме министерска конференция с главните партньори, но преди това също имаше форум с повече от 200 заинтересовани страни от най-различни области на спорта. Това беше един много положителен, комуникативен и отворен форум и ние искаме да продължим с него. Вярвам, че под шведското или по-конкретно под испанското председателство ще можем да проведем друг, за да отразим напредъка, който сме постигнали и да поемем ангажимент за по-нататъшно развитие.
Именно дотук бях стигнал, когато започнах да отговарям на въпросите - да работим заедно по един прозрачен, постоянен и достоен за доверие начин. Ако се случи така, Европа ще е водеща област, където спорта ще е защитен и насърчаван, и където ще се борим срещу негативните феномени като допинга, корупцията, насилието и расизма в спорта. Искам да ви призова да споделите този подход, защото ние нямаме по-добър. Не искаме да налагаме нищо, а по-скоро да предлагаме, да защитаваме и да подкрепяме. Такъв е моят отговор.
Председател
- Разискването приключи.
