Rahastamisvahend kiireks reageerimiseks toiduainete hinnatõusule arengumaades (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arengukomisjoni nimel Gay Mitchelli koostatud raport, mis käsitleb rahastamisvahendit kiireks reageerimiseks toiduainete hinnatõusule arengumaades - C6-0280/2008 -.
Gay Mitchell
raportöör. - Austatud juhataja! Toiduainete rahastamisvahend sai alguse mõningates riikides rahutusi esile kutsunud toiduainehindade tõusu taustal tehtud komisjoni ettepanekust kasutada põllumajandustoetustest üle jäänud miljardit eurot selleks, et leevendada arengumaades valitsevat olukorda põllumajandusliku tooraine ja turvavõrgu abil. Sellisel kujul pidi tegemist olema üksnes lisarahaga seniste arengufondide täienduseks. Nüüd, viis kuud hiljem, on meil see miljard olemas, kuid täiesti teistsugusel kujul, kui algselt kavandatud.
Üle-eelmisel reedel osalesin koos kolleegidega eelarvekomisjonist ja nõukogust eelarveteemalisel lepituskohtumisel, kus suutsime lõpuks jõuda toiduainete rahastamisvahendit käsitleva määruse suhtes kompromissile. Viimased erimeelsused siluti siis sellele järgnenud esmaspäeval Euroopa Parlamendi, komisjoni ja nõukogu kolmepoolsel kohtumisel.
Rahastamist puudutav lõplik kompromiss on järgmine: üks miljard eurot antakse kolmeaastaseks ajavahemikuks, aastateks 2008-2010; seda tehakse paindlikkusvahendi kaudu 420 miljoni euro suuruses summas, ümberpaigutamisest eelarverubriiki 4 "Välistegevus” antakse veel 240 miljonit ja 2008. aasta hädaabi reservi suurendatakse 240 miljoni euro võrra. Suurendamiseks on vaja läbi vaadata institutsioonidevaheline kokkulepe. See summa on täienduseks sajale miljonile eurole, mis võetakse kasutusse olemasolevast hädaabi reservist. Et hädaabi reserv moodustub liikmesriikide osamaksetest, loetakse juurdemakstavat osa lisasummaks üksnes siis, kui liikmesriigid ei kompenseeri oma osamakseid riigieelarve vastava vähendamisega.
On vihjatud, et väliskomisjonis ja ka mujal ollakse rahuolematud selle rahastamisvahendi osalise rahastamise pärast stabiilsusfondist. See võib väliskomisjoni kurvastada, kuid tõenäoliselt oli see antud oludes parim võimalik lahendus.
Kuigi ma toetan saavutatud kompromissi, pean mainima puudujääke nii töö käigus kui ka tulemustes, et olla aus ja rõhutada, nagu ma varasematelgi kordadel olen teinud, kentsakat olukorda, kus kogu maailma riikide valitsused leiavad pankade päästmiseks mitmeid miljardeid dollareid, ent 27 liikmesriiki peavad enda ja Euroopa Liidu eelarvest tikutulega otsima üht miljardit eurot, et aidata maailma vaeseid.
Minu arvates oleme saavutanud parima, mida on saja päevaga võimalik saavutada. Leidsime selle summa ja koostasime määruse, kuid see ei ole täielikult lisamiljard. Käesolevas raportis sisaldub tõsiasi, et kompromissteksti on alaliste esindajate komitees heaks kiitnud juba kõik liikmesriigid ning see sisaldab minu raportist pärit olulisi punkte ja arengukomisjoni kuuluvate kolleegide muudatusettepanekuid.
Määrus on ajaliselt piiratud. Praeguse seisuga kehtib see 2010. aasta lõpuni. Määruses keskendutakse lühiajalisele kriisile, selle eesmärk on suurendada põllumajandustootmist. Määruses ei pooldata summade hajutamist, vaid selle kohaldamisel piirdutakse üksnes piiratud arvu esmatähtsate riikidega. Samuti laiendatakse sellega võimalike rakendusorganisatsioonide tegevusulatust ja tagatakse parlamendi tasandi aruandekohustus. Määrusele on lisatud kaks avaldust, mis aitavad tagada selle nõuetekohase rakendamise.
Seda kõike arvesse võttes leian, et oleme nõukogus, Euroopa Parlamendis ja komisjonis andnud endast parima. Tegime seda saja päevaga. Tõime õigusakti Euroopa Parlamendi ette. Me hääletame seda homme. Kokkulepe on juba saavutatud. Oleme raha juba leidnud. Seepärast soovin kiita koostööd, mida nõukogu ja komisjon meiega tegid, eriti volinik Michel, kes tõepoolest tahtis, et see oleks lisaraha.
Samuti tahaksin tänada arengukomisjoni sekretariaati, eeskätt Guido Van Heckenit ja Anne McLauchlanit ning oma töötajaid Eoin Ó Seanáini ja Oliver O'Callaghani, kes olid kõiges väga abivalmid. Usun, et kokkuvõttes oleme teinud head tööd ja et see on parim, mida me teha saime.
Juhataja
Tänan teid, härra Mitchell, ning tunnustan teid raporti ja selle tõesti olulise teema suurepärase käsitlemise eest; see süvendab maailmas Euroopa Parlamendi mainet progressi ja solidaarsuse kandjana.
Nüüd on sõna volinik Michelil. Nagu Siiri Oviir, Hélène Goudin ja mina, saabus ka tema äsja tagasi maailma teisest otsast, 14 000 kilomeetri kauguselt, ja kavatseb meile komisjoni nimel rääkida kohtumisest, millel me AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee ajal osalesime. Näen, härra volinik, et olete heas vormis.
Louis Michel
komisjoni liige. - (FR) Austatud juhataja, lugupeetud raportöör, daamid ja härrad! Toidukriis on arengumaid rängalt mõjutanud.
Ma leian, nagu te ütlesite ja nagu te olete oma tegudega näidanud, et Euroopal oli moraalne kohus kiiresti reageerida ja seda tuli teha eriti seetõttu, et selle kriisiga on kaasnenud väga tõsine finants- ja majanduskriis, mille hävitavat mõju arengumaadele saame me kahjuks peagi välja arvutada, sest see võib väga vabalt hõlmata vähemalt riikliku arenguabi tühistamist. Selle teema juurde on meil aga võimalus tagasi tulla.
Mulle näib, et meie kolm institutsiooni - Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon - on ülesandega toime tulnud, sest nad asusid selle rahastamisvahendiga, mille eesmärk on võimaldada kiiret reaktsiooni arengumaade toiduainete hinnatõusule, kärmelt tegutsema.
Tahaksin teid president Barroso ja komisjoni nimel tänada. Minu eriline tänu kuulub ka raportöör Mitchellile silmapaistva töö eest, samuti eelarvekomisjoni nimel tegutsenud härra Bögele ning põllumajanduse ja maaelu arengu komisjoni nimel tegutsenud härra Le Follile nende panuse eest.
Nagu teate, peame me kahetsusväärseks, et rubriigis 2 oleva varu kasutamisest keelduti. Me jäime siiski realistideks, pidades silmas väljavaadet jõuda kokkuleppele heas dokumendis. Pean märkima, et kompromisstekst, mida te homme hääletama hakkate, on hea - ühest küljest seetõttu, et see sisaldab väga õigesti teie ja nõukogu muudatusettepanekuid, ning teisest küljest seetõttu, et selles korratakse üle meie seisukoha kolm peamist aspekti.
Esimene on reageerimine, milleks kasutatakse miljardit eurot. Näib, et keegi ei ole seadnud meie hinnangut vajaduste kohta tõsiselt kahtluse alla. Teiseks on kogu aeg valitsenud arusaam, et keskenduda tuleb väga lühikesele ajavahemikule. Pakkusime välja kahe aasta pikkuse aja, kuid võime nõustuda ka kolmega. Kolmandaks oli eesmärk taaselustada põllumajandustootmine riikides, mida hinnatõus mõjutas enim. Teisisõnu oli eesmärk hoida lähiajal põllumajandustootmist.
Millised on järgmised sammud pärast teie homset hääletust ja pärast nõukogu 16. detsembri otsust? Minu arvates on kõige olulisem elluviimine. 2009. aasta jaanuaris teeb komisjon ettepaneku esialgsete projekti rahastamist puudutavate otsuste kohta, sest usun, et ilmselgelt on vaja asi kiiresti liikuma saada. Peaeesmärk on hoida 2009. aasta saagist saadavat põllumajandustoodangut. Seetõttu teeme kõik võimaliku, et enamik rahalistest kohustustest täidetaks 2009. aastal ja et sellel oleks mõju põllumajanduslikule toorainele, näiteks 2009. aasta saagi puhul.
Nagu kokku lepitud, esitatakse rahastamisvahendi rakendamise üldkava teile lähiajal, kuid kindlasti hiljemalt 2009. aasta aprilli lõpuks. Rahastamisvahend sündis tänu kolme institutsiooni poliitilisele tahtele ning selle kiireks ja tõhusaks elluviimiseks on ilmselgelt vaja samasugust ühist tahet.
László Surján
Austatud juhataja! Eelarvekomisjon oli teadlik Euroopa Liidu moraalsest vastutusest raskustes olevate riikide ees. Kuid teil, volinik, pole vaja hetkegi kahetsust tunda, et me ei suutnud selleks üllaks eesmärgiks eelarve 2. peatükist raha leida.
Kahetsuseks pole mingit põhjust, sest meil on samasugune moraalne vastutus Euroopa põllumajandustootjate ees, kellele me oleme juba kuid rääkinud, et selleks ja tolleks raha ei ole ning et uute liikmesriikide põllumajandustootjad peavad kümme aastat ootama, kuni neid hakatakse võrdselt kohtlema. Raha tuli leida mujalt, sobivast kohast, ja nagu raportöör märkis, õnnestuski meil tõepoolest need summad leida. Minu arvates oleme teinud tublit tööd ja võime selle üle uhkust tunda.
Eelarvekomisjonil oli veel üks probleem. Me ei olnud veendunud, nagu ka volinik märkis, et komisjon tegutses kiiresti ja et tema ettepanek on igati otstarbekas. Meie arvates oli kahetsusväärne, et algses dokumendis ei mainitud mikrokrediidi ideed. Eelarvekomisjon leiab, et Brüsselis või ükskõik millise rahvusvahelise institutsiooni peakorteris on väga keeruline kindlaks määrata, kuidas üks või teine raskustes olev piirkond või põllumajandustootja võiks olukorrast väljapääsu leida.
Mikrokrediidi süsteem on osutunud väga edukaks ja on aidanud paljusid raskustes olnud riike ning me oleme väga tänulikud, et arengukomisjon on selles valdkonnas eelarvekomisjoni soovitused heaks kiitnud. Austatud volinik, ma ei saa seda küll kindlalt väita, kuid ennustan, et väga tõenäoliselt vastavad homse hääletuse tulemused teie ja kõigi teiste asjaosaliste ootustele. Tänan teid tähelepanu eest.
Stéphane Le Foll
Lugupeetud juhataja, ma teen lühidalt. Kõigepealt tahaksin tänada Gay Mitchelli ja kiita teda tehtud töö eest. Samuti soovin tänada volinikku pühendumuse eest ja öelda, et toidukriisiga ei tegelda mitte üksnes järgmisel kahel või kolmel aastal, vaid see jääb lähiaastate mureküsimuseks.
Tahaksin mainida üht asjaolu oma töös põllumajanduse ja maaelu arengu komisjoni esindajana. Nimelt on põllumajandusse suunatud arenguabi osakaal viieteistkümne aasta vältel järjekindlalt kahanenud. Nagu härra Diouf ütles, on see langenud 15%lt 4%le. On aeg hakata kaaluma mõtet, et areng hõlmab ka põllumajanduse toetamist, ja kui sellel rahastamisvahendil peaks mõte olema ka tulevikus, siis sellise mõtte ma isiklikult talle anda kavatsengi.
Colm Burke
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Austatud juhataja! Tänan Gay Mitchelli raporti eest. Mul on hea meel, et maailma vaeseimate põllumeeste jaoks on loodud rahastamisvahend ja et selles suudeti pärast pikki läbirääkimisi lõpuks kokku leppida.
Osa nõukogu liikmeid ei tahtnud kasutada põllumajandusele ette nähtud kulutamata summasid arengumaade toetamiseks. Samal ajal kui kuuendik maailma rahvastikust on näljas, polnud osa Euroopa Ülemkogu liikmesriike sellega nõus (kuigi enamik liikmetest pooldas ühise põllumajanduspoliitika kasutamist), viidates oma nõrkades põhjendustes kartusele luua pretsedenti.
Raha leiti mujalt ja kahe aasta pikkuse ajavahemiku asemel on see jaotatud kolmele aastale - 2008.-2010. aastale. Kahjuks oli seda raha kõige rohkem vaja paar kuud tagasi, kui toiduainete hinnad tõusid. Osas nendessamades riikides on hinnatõus nüüdseks peatunud.
Sellest saati, kui toiduainete hinnatõus algas, on nälga kannatavate inimeste arv kasvanud peaaegu miljardini. Sel aastal langes toidu- ja kütusekriisi tõttu vaesusesse veel sada miljonit inimest ja nende arv kasvab edasi. Arengumaades kulutavad inimesed kuni 80% sissetulekust toidule ja see näitab ilmekalt, miks toiduainete hind peab jääma taskukohaseks.
Toiduainete rahastamisvahend aitab leida lahenduse mõningatele lühiajalistele vajadustele, sest tagab põllumajandusliku tooraine ja tugevdab turvavõrke. Kuid kui Euroopa Liidu liikmesriigid ja teised rikkad riigid ei tegele toidukriisi põhjustanud struktuursete probleemidega, saabub varsti uus toidukriis.
Josep Borrell Fontelles
Suur tänu, volinik! Teie täieliku pühendumuseta sellele teemale poleks see protsess jõudnud silmanähtavalt õnneliku lõpuni. Te olete selle eesmärgi nimel kogu aeg kõvasti võidelnud. Soovin tänada ka kolleegi, raportöör Gay Mitchelli. Teie kaks päästsite Euroopa Liidu naeruväärsest olukorrast, mis oleks saabunud, kui me poleks suutnud seda miljardit leida, kuigi olime seda nii sagedasti nii paljudes maailmas kohtades leida lubanud.
Võib-olla ei ole see täpselt miljard ja pole ka otsast lõpuni lisaraha, kuigi valdav osa sellest siiski on. See raha ei tule põllumajanduselt, nagu teie välja pakkusite, volinik, ja kõik see ei tule ühe aasta vältel, vaid kahe või kolme aastaga. Reaalse maailma puudused ei takistanud teil aga saavutamast eesmärki, mille olite endale - kui lubate öelda - arengukomisjoni ja Euroopa Parlamendi Sotsiaaldemokraatide fraktsiooni abiga püstitanud.
See ei ole suur raha, see on kõigest üks euro iga maailmas elava alatoitumuses inimese jaoks, üks euro iga nälga kannatava inimese kohta. See võib aga aidata vähendada nende inimeste hulka tulevikus, juhul kui liikmesriigid ei arva neid lisasummasid, mille nad peavad erakorralise abina maksma, oma arenguabist maha.
Lugupeetud volinik, seetõttu kutsun kõiki liikmesriike üles mitte vähendama selles rahas sisalduvat lisasummat kärbetega oma eelarves. Üks liikmesriik on juba vihjanud, et võib seda teha. Seevastu teised, näiteks Hispaania, on kindlalt lubanud seda mitte teha. Pole mingit mõtet võtta ühelt, et anda teisele - teisisõnu lihtsalt raha liigutada ja lõpptulemusena saada kokku ikkagi sama summa. Olen kindel, et teie, volinik, olete esimene, kes tõstab kisa, kui see nii peaks minema.
Kyösti Virrankoski
fraktsiooni ALDE nimel. - (FI) Austatud juhataja! Ma tänan Gay Mitchelli suurepärase raporti eest. Minu fraktsioon on alati kiiret toiduabi andmist pooldanud. Komisjon esitas ettepaneku miljardi euro suuruse abi kohta juulikuus. Kahjuks mindi selles vastuollu eelarvedistsipliini käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe põhimõtetega. See oli üllatav, sest tavaliselt on komisjon asutamislepingu täitmise ja seaduslikkuse järelevalvaja. Komisjon muutis oma ettepanekut alles eelarve lepitusmenetluse etapis, et viia see kehtivate õigusaktidega kooskõlla. Alles siis jõuti kokkuleppele.
Meie tänu väärib ka eesistujariik Prantsusmaa, kellel õnnestus veenda liikmesriike toiduabi pooldama. 760 miljonit eurot ühest miljardist eurost on uus raha ja selge võit Euroopa Parlamendi jaoks.
Üks probleem on see, et tuleb tagada abi jõudmine sihtkohta. Skeptikud väidavad, et vaid osa abist jõuab tõeliste abivajajateni, kuid suurem osa sellest jääb vahendajatele. Sellel on vaja hoolikalt silma peal hoida. Arengumaades ei ole põllumajandusega seotud probleemiks mitte väetiste või seemnete kättesaadavus, vaid teadmiste ja elementaarsete töömeetodite, vahendite ja võimaluste puudumine. Seda probleemi ei lahenda ühe aasta ega miljardi euroga. Seepärast ongi toiduabi eeskätt nagu äratuskell, mis annab märku sellest, et arengukoostöös peaks esmatähtis olema põllumajanduse areng ja toiduainetootmise suurendamine.
Põllumajandusega tegeldakse arengumaades sageli keerulistes oludes, tavaliselt viljakandmatul maal ja karmides ilmastikuoludes. Sellistes tingimustes on vaja erakordselt suuri erialaseid teadmisi ja esmaklassilisi põlluharimismeetodeid. Seetõttu on vaja arendada kutseharidust. Praegu kutseharidust peaaegu polegi. Tootmismeetodeid on vaja sobitada piirangutega, mida vaesus endas kätkeb. Järsk üleminek adralt kõrgtehnoloogilisele traktorile pole üldse hea. Põllumajandus peab arenema sammhaaval.
Marie-Hélène Aubert
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Austatud juhataja! Nüüd, kus kolleegid on meile meenutanud selle suurepärase algatuse mõnevõrra keerulist kulgu, loodame, et see hakkab võtma konkreetsemat vormi.
Mina omalt poolt soovin esitada teile, volinik, küsimuse kahe aspekti kohta. Esiteks räägitakse, et osa lisasummadest saadakse vahenditest, mis olid määratud konfliktide ennetamiseks ja rahu kindlustamiseks loodud stabiilsusvahendi jaoks. Mulle tundub see ümberpaigutamine äärmiselt probleemne. Kas see on kindel? Kui on, siis kas nähakse ette mingi hüvitis? Kujutan ette, et kahtlemata valmistab teilegi muret, kui see oleks pikas plaanis ebastabiilsusvahend.
Teiseks - nüüd, kus tundub, et miljard eurot on kokku saadud, tahaksin küsida, milliseid kanaleid kasutatakse, et tagada raha kiire ja tõhus jõudmine paljude väga hajutatud huvirühmadeni ja ka sadade põllumajandusega tegelevate pereettevõteteni. Kuidas te kavatsete tegelda otse selle valdkonna huvirühmadega ning hoida ära raiskamise ja kaod, mis on teatavasti seotud mitmesuguste vahendajate kaasamisega?
Wiesław Stefan Kuc
Austatud juhataja! Euroopa Liit püüab luua rahastamisvahendit, mis võimaldaks tal kiiresti abistada vaeseid riike ja neid riike, mis ei arene, et nende rahvas suudaks toiduainete hinnatõusu üle elada. Selle taustal oleme rääkinud, et nendes riikides valitsev toidupuudus on püsiv ega ole seotud üksnes saagi ikaldumise või toiduainete hinna spekulatiivsete tõusudega. Niisiis järeldub sellest, et lühiajalised meetmed ja toiduabi ei lahenda probleemi.
Koolitusvõimaluste pakkumine ja uute tootmismeetodite tutvustamine, parem seeme ja väetis, mida on aastaid propageerinud ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon ja Maailmapank, ei ole oodatud tulemusi toonud. Seepärast ei saa ühe miljardi euro suurust rahastamisvahendit kiireks reageerimiseks toiduainete hinnatõusule arengumaades pidada ootustele vastavaks, arvestades eeskätt seda, kuidas Euroopa Liit toimib.
Seda mainis ja mõistis väga õigesti raportöör Gay Mitchell, kuid näib, et nõuandvate komisjonide ja eelarvekontrollikomisjoni raportöörid ei ole sellest aru saanud.
Konstantinos Droutsas
Üleilmse toidukriisi ja hinnatõusu põhjus on see, et toit on muutunud ellujäämise vahendist tavaliseks kaubaks, kapitalistlike spekulatsioonide esemeks. Euroopa Liit soovib minimaalsete vahenditega ja aega kulutamata silmakirjalikult pesta käed puhtaks oma vastutusest selle eest, mida on ametlikult nimetatud inimsusevastaseks kuriteoks. Meie arvates satuvad need vahendid arenguprogramme oma kontrolli all hoidvate rahvusvaheliste ettevõtete taskutesse. Probleemi lahendamiseks on vaja tunnustada õigust toiduainetega kindlustatusele ja piisavale toidule, toetada väikesi ja keskmise suurusega põllumajandustootjaid ning struktureerida ümber kohalikud ja piirkondlikud turud. Põhimõtteliselt vajame põhjapanevat muutust ühises põllumajanduspoliitikas, millega praegu soodustatakse maa üleminekut üksikutele tootjatele, kontrollimatut loodusvarade ärakasutamist ja põllukultuuride asendamist teiste taimedega.
Hélène Goudin
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (SV) Austatud juhataja! Vaesus, viletsus ja nälg on igapäevased kaaslased enam kui kahele miljardile maailma inimesele, kes peavad päevas toime tulema vähem kui kahe dollariga. Hiljutine järsk hinnatõus, eeskätt riisi, maisi ja teiste põhitoiduainete hinna tõus on loomulikult veel üks suur põhjus, miks paljudel inimestel ei ole piisavalt süüa. Ka Euroopa Liit on seda probleemi märganud ja soovib luua selle kriisiga toimetulemiseks fondi.
Head kolleegid, me peame endalt küsima, miks me lepime Euroopa Liidu kahjuliku põllumajanduspoliitikaga, mis on antud olukorras üks suuremaid kurja juuri. Praegune protektsionistlik poliitika röövib vaestelt inimestelt võimaluse sissetulekut teenida ja seega hoida ära näljasurma. Sellest hoolimata hääletatakse siin istungisaalis alati ühise põllumajanduspoliitika poolt. Sellest on väga kahju ja ma küsin endalt, kas see on Euroopa Liidu teadlik samm või mitte.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Me kõik teame, et toidukriisi jätkumise tõttu on paljud inimesed, eriti aga väga vaestes arengumaades elavad inimesed ülimalt suurtes raskustes. ÜRO aastatuhande arengueesmärkide saavutamise asemel näeme, kuidas miljonid inimesed langevad vaesusesse.
Euroopa Liit peab neile inimestele kõhklematult appi minema. Ma usun, et enamik siinolijatest nõustub minuga. Nende riikide abistamine on meie moraalne kohus, me näitame sellega üles solidaarsust vaesemate riikidega. Peame nad juhtima kriisi ületamiseks õigele teele ja aitama neil varustada oma riike piisavate toidukogustega. Selleks tuleb toetada eelkõige nende põllumajandustootmist.
Samuti soovin rõhutada, et abi ei ole vaja ainult väljaspool Euroopa Liitu. Ka Euroopa Liidus on miljonitel inimestel probleeme kõrgete toiduainehindade ja toidupuuduse pärast. Seetõttu palungi, et teisi, näiteks Aafrika riike aidates ei unustaks me ära neid, kes meie kõrval abi vajavad. Sellepärast peame toetama Euroopa Komisjoni ettepanekut suurendada rahalisi vahendeid toiduabi jaotamise programmile Euroopa enim puudust kannatavate isikute jaoks. On kahetsusväärne, et mõned liikmesriigid on selle programmi vastu.
Juan Fraile Cantón
(ES) Austatud juhataja! Seoses praeguse kriisiga on ÜRO hoiatanud meid kohutava olukorra eest kahekümne kahes eriti haavatavas riigis. Maailmapank annab meile teada, et 850 miljonile inimesele, kes praegu maailmas nälga kannatavad, lisandub kriisi tagajärjel veel sada miljonit.
See olukord nõudis Euroopa Liidu kiiret ja ühtset reageerimist ning juulis tegi komisjon ettepaneku spetsiaalse rahastamisvahendi kohta, mille abil toetada arengumaade põllumajandustootjaid ja püüda leevendada toiduainete hinnatõusu.
Selle meetmega püüti ühelt poolt suurendada põllumajandustootmist riikides, kus hinnatõusu mõju on kõige tuntavam ja kus see seab ohtu võimaluse saavutada aastatuhande arengueesmärgid, ning teiselt poolt vältida nii palju kui võimalik ebastabiilsust ja pingeid, mis võiksid seada ohtu aastate jooksul tehtud panused arengu ja rahuvalve valdkonda.
Seetõttu kiidame heaks saavutatud kokkuleppe, millega saab, nagu öeldud, kõige kõrgemal poliitilisel tasandil täidetud lubadus anda lisaks üks miljard eurot...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Proinsias De Rossa
Lugupeetud juhataja! Soovin avaldada tunnustust kõigile, kes aitasid kaasa raporti koostamisel ja selle märkimisväärse saavutuseni jõudmisel - raportöör Gay Mitchellile, kõikidele fraktsioonidele, sealhulgas minu fraktsioonile, ja volinik Michelile.
Toiduainete hindadel ja maailma majanduse kokkuvarisemisel on arengumaade rahvale laastav mõju. Prognooside kohaselt toob iga languseprotsent maailma sisemajanduse kogutoodangus kaasa 40 miljoni inimese sattumise allapoole vaesuspiiri. Seetõttu on ääretult oluline, et ettepanek reageerida toiduainete hinnatõusule viidaks kiiresti ellu. Arengumaad ei ole põhjustanud praegust finants- ja majanduskriisi. Kui soovime hoida ära veel ühe inimpõlve määramise viletsust ja nälga kannatama, peame arenguabi andmisel vältima lühinägelikku koonerdamist. Nagu juba märgitud, võib miljard eurot näida suur summa, kuid see on tühine võrreldes rahaga, mida me pumpame pankadesse ja stimuleerimispakettidesse. Ma palun tungivalt, et see raport viidaks võimalikult kiiresti ellu.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Euroopa Liidu Nõukogu peaks muutma riiklikud ja rahvusvahelised tegevuskavad, mis käsitlevad elanikkonna toiduga varustamise probleemi, palju sidusamaks.
Kõrged toiduainehinnad toovad kõige vaesematele elanikkonnarühmadele kaasa tõsised tagajärjed ja seavad ohtu aastatuhande arengueesmärkide saavutamise. Määrusega välja pakutud rahastamisvahendi kasutuselevõtt on tingitud väiksematest kulutustest põllumajandusele.
Euroopa Ühendus peab aitama suurendada arengumaade põllumajandustootmist nii lühikeses kui ka keskpikas plaanis ja vähendama samas toiduainete hinnatõusu kahjulikku mõju arengumaade vaeseimatele elanikkonnarühmadele.
Ühenduse abi ei hakata kasutama maksude, lõivude ega muude tasude maksmiseks. Samas peab see määrus tagama Euroopa põllumeeste kaitse.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf   -
(DE) Austatud juhataja! Sellega, et oleme andnud miljardite väärtuses ekspordisoodustusi, oleme hävitanud arengumaade põllumajanduse ja kahjustanud nende riikide toiduga kindlustatust. Kui me arvame, et saame selle ühe miljardiga heastada, siis on see naeruväärne! Ärge saage minust valesti aru - ma olen miljardi maksmise poolt, kuid 850 miljonit inimest ei nälgi mitte kõrgete toiduainehindade tõttu, vaid seetõttu, et me oleme oma ekspordisoodustustega ajanud hinnad nendes riikides nii madalaks, et põllumajandus ei tasu enam ära. Elatist andev majandus, põllumajanduslik eraomand ja isemajandamine on ära hävitatud.
Selle mõtteviisiga üht miljardit andes teeme nüüd kasu asemel kahju. Seetõttu peame hoolikalt vaatama, kuidas seda raha antakse.
Ma pooldan nende riikide pikaajalist paremat toiduga kindlustatust. See tähendab, et peame lõpetama neil turgudel ekspordidumpingu.
Louis Michel
komisjoni liige. - (FR) Austatud juhataja! Vastusena eelmisele ja veel mõnele sõnavõtule sooviksin selgitada üht olulist aspekti. See miljard eurot ei ole kindlasti mitte struktuurne lahendus probleemile, mida arengumaade toidukriis endast kujutab.
Tegelikkuses on see kiire reageering, mille eesmärk on hoida tulevast põllumajandustootmist, s.t 2008.-2009. aasta saaki, kuigi minu arvates oleks õigem rääkida 2009., 2010. ja võib-olla ka 2011. aasta saagist.
Lisaksin ka, et aluspõhimõte on see, et muidugi võiks see kiire reageering millalgi tulevikus kujuneda püsivaks abiks. Seda öeldes panen kindlasti mitmed liikmesriigid muretsema. Seetõttu ütlesingi, et tegemist on kiire ja tervikliku reageerimisega. See ei ole struktuurne lahendus.
Struktuursele lahendusele vihjas põhimõtteliselt Stéphane Le Foll, kui ta rääkis väga õigesti oma murest selle pärast, et arenguabi eelarvetest põllumajandusele ja maaelu arengule eraldatud osa on nüüd juba mitu aastat pidevalt vähenenud. Loomulikult ei tee ma välja küsimusest, kes selle eest vastutab. Ma usun, et kuigi rahvusvaheline kogukond on kahtlemata tegutsenud heas usus, on ta siiski mingil määral sellele kaasa aidanud. Seega peame selles küsimuses tähelepanu ilmselgelt ümber suunama. Edusamme on tehtud. Mul oli juba võimalus teile arve tutvustada. Üheksas Euroopa Arengufond: neli riiki valis põllumajanduse või maaelu arengu valdkonnaks, millele koostöös komisjoniga keskenduda. Neli riiki ja 650 miljonit eurot kümnendas Euroopa Arengufondis, ning pärast pikki arutelusid, paljusid ettepanekuid ja tungivat pealekäimist oleme nüüd jõudnud 1,25 miljardi euroni 25 riigi kohta. 25 riiki on aga vaid kolmandik koguarvust. Seetõttu on tööd vaja jätkata.
Selle põhjal, mida Stéphane Le Foll rääkis, usun, et mitme Euroopa Liidu arenguvaldkonnaga tegeleva ministri väljapakutud idee, et viie aasta jooksul peaksid kahepoolsed arenguabi eelarved, milles keskendutakse põllumajandusele, kasvama keskmiselt 10-15%, on hea. Loomulikult on nende arvude üle vaja arutleda. On selge, et sellised mahud võimaldaksid leida struktuurseid lahendusi. Seega ei ole praegune miljard eurot mõeldud lahendama midagi struktuurselt, vähemalt mitte suures mahus. See on mõeldud erakorraliseks otstarbeks.
Pean tunnistama, et Euroopa põllumajandustootjate olukorra võrdlemine arengumaade väiketalunike omaga tekitas minus moraalse dilemma. Esiteks ei ole minu arvates neid kaht õige võrrelda. Ma tean, et Euroopa põllumajandustootjate kogukond või vähemasti perekondlikud põllumajandusettevõtted seisavad silmitsi paljude probleemidega, kuid mis oli selle ühe miljardi euro puhul lähtekohaks? Lähtekohaks oli mõte, et kuna hinnad olid tõusnud, minetas Euroopa põllumajandustootjatele hinnalanguse ja sissetuleku kaotuse puhuks sisse seatud hüvitusmehhanism oma otstarbe. Seetõttu tekkiski mõte, et Euroopa põllumajandustootjatele kavandatud, kuid neile ebavajalikuks osutunud summasid võiks omamoodi sümboolselt kasutada teiste riikide aitamiseks.
Minu arvates ei tohiks neid olukordi võrrelda. Mina tõepoolest ei võrdle. Loomulikult olen nõus, et Euroopa tarbijatel ja kodanikel on õigus nõuda meilt, et me nendega täielikult arvestaksime, ning mõistagi tunnen kahetsust, et abi andmine nendele, kes Euroopas seda vajavad, on nii keeruline, eeskätt selle abi raames, mille üle praegu aru peetakse ja mille puhul näivad edusammud väga väikesed.
Me ei peaks sellist seost looma ega muutma kellegi huvides võetavaid meetmeid sõltuvaks sellest, millised on meie võimalused võtta samalaadseid meetmeid teiste huvides. Need kaks asja ei ole üks ja sama, need ei ole tõesti üldse üks ja sama. Esiteks ei räägi me samasugusest vaesusastmest ja teiseks peame minu arvates olema oma tegevuses sidusad.
See on põhimõtteline küsimus, mis oma olemuselt võtab ideaalselt kokku Euroopa põllumajanduspoliitika sidususe probleemi. Selle probleemi tõstatas härra Borrell. On ilmselge, et meie ees seisev tegelik küsimus, mida peame nüüd väga põhjalikult uurima ja mis nõuab meilt väga aktiivset reageerimist - nii Euroopa Parlamendi tasandil, kes hakkab minu arvates kindlasti tegutsema, kui ka komisjoni ja teatavate nõukogu liikmete tasandil -, puudutab liikmesriike, mis on selle mudeli heaks kiitnud, ja ka teisi liikmesriike, kes on olnud sunnitud selle heaks kiitma põhjusel, et meil on olnud vaja selle probleemi vastu võidelda. Minu siiras tänu Euroopa Parlamendile - ilma teieta ei oleks see minu arvates võimalik olnud. Mingil hetkel ma isegi arvasin, et me ei tule sellega toime, sest esitatud väited näisid järjest veenvamad ja olid aususe piirimail.
Härra Borrell, loomulikult on vaja kogu aeg olla valvel, et kontrollida, ega liikmesriigid või mõningad neist kompenseeri mingil moel siin võetud kohustusi. Kui nii peaks minema, oleks ilmselgelt tegemist rumalusega, ja me peaksime kahtlemata oma jõupingutusi jätkama.
Tulin just tagasi Dohast. Pean tunnistama, et ma olen riikliku arenguabi suurendamise suhtes kõike muud kui meeletult optimistlik. Pean ütlema, et lahkudes mitmeid tunde kestnud koosolekutelt - tunnistan, et olen vahel oma loomult üsna püsimatu, kuid suudan oma temperamenti sellegipoolest talitseda - võib olla keeruline asjadega leppida. Raske on leppida sooviga teisi petta - kui esinetakse sõnavõttudega, milles rõhutatakse vajadust riikliku arenguabi järele, kuid pärast võetud kohustuste kinnitamiseks sobiva dokumendi koostamist ei ole äkitselt enam üksmeelt ning inimesed mõtlevad välja kõikvõimalikke ettekäändeid, miks nad ei saa võetud kohustusi täita, või kui nad jätavad endale piisava taganemistee, mis võimaldab neil oma kohustustele ja lubadustele äärmiselt häbistaval moel selja pöörata. Seega peame me võitlema. Ärgem loogem endale illusioone. Me peame näpuga näitama, avalikustama, kutsuma vastutavaid isikuid üles oma kohustusi täitma ja eelkõige lõpetama sihiliku silmakirjatsemise - tunnistan, et viimatinimetatud käitumist ei suuda ma lihtsalt enam taluda, sest kõige hullem on, et need, kes peavad kõnesid kõige imelisemast heldusest, teevad samal ajal reeturlikult kõik endast oleneva, et hoida oma kohustuste täitmisest kõrvale. Seega olen kindel, et me näeme sellist käitumist ka edaspidi.
Härra Virrankoski, abi peab jõudma abivajajateni ja ma usun tõesti siiralt, et antud juhul ka jõuab. Siiski pean mingil moel nõudma, et me oleksime võitluses, mida soovime koos alustada, järjepidevad. Kui me ütleme, et abi peab jõudma ettenähtud sihtkohta, siis saadame halvima sõnumi, mida üldse on võimalik saata, avalikkusele, keda me vajame selleks, et nad aitaksid julgustada riike oma riiklikku arenguabi suurendama.
Me peame lõpetama selles küsimuses esimesena pähe tulevate asjade väljaütlemise. Ma arvan, et see avalik abi, mida komisjon Euroopa Parlamendi ja vastutavate institutsioonide järelevalve all välja jagab, jõuab tõepoolest abivajajateni. Me võime arutleda oma menetluste ja eeskirjade üle, selle üle, et vaja on pidada konsultatsioone, teha auditeid, uuringuid ja nii edasi, ja et sellega kaasnevad teatud kulud ja et selleks kulub raha, kuid teisalt on see kahtlemata hind, mida tuleb tõelise järelevalve eest maksta, ja see on ka hind, mida tuleb tasuda minimaalse kvaliteedi eest teenuse osutamisel.
Seega peame teadma, mida me tahame, kuid samas leian, et te ei saa öelda, nagu ei jõuaks see abi ettenähtud sihtkohta. Antud juhul võin teile kinnitada, et kõike seda on võimalik kindlaks teha ja kontrollida ning et meil on olemas kõik vajalikud menetlused, millega olete kursis nii teie kui ka mina. Seetõttu usun siiralt, et me ei tohiks selle pärast liialt muretseda.
Proua Aubert, ma leian, et oma küsimuse või ettepanekuga sõnastasite te põhimõtteliselt selle, mis on minu jaoks samuti tõenäoliselt üks miinuseid - üks väheseid tõelisi miinuseid, mida kokkuleppe sisaldab. Pidades silmas stabiilsusvahendit, märkasite te väga õigesti, et sellelt võetakse raha ära ja seda raha ei ole järelikult võimalik kasutada teistel eesmärkidel, ning see tähendab ausalt öeldes oma olemuselt pööret. Lisaks ei luba see meil või vähemasti minul väita, et tegemist on täiendava miljardi euroga. Me ei saa tegelikult öelda, et see on lisamiljard, ja Gay Mitchellil oli ausust, et see välja öelda. Objektiivselt võttes aga arvan sellegipoolest, et see ei tohiks takistada meil rõõmu tundmast, sest ma ei uskunud tõesti, et jõuame nii kaugele.
Seega paigutatakse stabiilsusvahendist ümber 240 miljonit eurot ja 70 miljonit eurot sellest 2009. aastal. Ülejäänud summa on laias laastus 2008. aasta tasemel, s.o 135 miljonit eurot. See ei ole aga õigupoolest mingi argument. Kui tingimused oleksid samad, siis küll, aga kui stabiilsusvahendile seataks uued nõuded, seisaksime me probleemi ees. Mis puutub aga aastasse 2010, on komisjoni kutsutud üles esitama eelarve lepitusmenetluse etapis muudetud finantsprogramm, mille eesmärk on tagada ajavahemikuks 2010-2013 kavandatud summade järjepidev kasv ja säilitada samas muutumatu aastane varu. See muudetud programm esitatakse iga-aastase poliitikastrateegia raamistikus ja loomulikult kontrollime seda põhjalikult.
Nüüd pöördun teie küsimuste juurde, mis puudutasid rakendamist. Sõltuvalt riigist tehakse valik tõhususe kriteeriumi alusel. Kes võiksid antud juhul koostööd teha? Kindlasti rahvusvahelised ja piirkondlikud organisatsioonid, riigid ise, liikmesriigid ja detsentraliseeritud asutused, vabaühendused, samuti liikmesriikide ametid. Kui eri liiki osalejate arvu on suurendatud, on seda tehtud Euroopa Parlamendi palvel. Tunnistan, et mina isiklikult olin selle vastu, kuid nii te soovisite ja ma saan sellest aru. Kriteerium on tõhusus, kuid kui me soovime tegutseda kiiresti, siis teate kindlasti, et parim viis selleks on teha koostööd esmajoones organisatsioonidega, kes on sellekssamaks eesmärgiks loodud ja kellega me saame põhimõtteliselt liikuda edasi kiiremini, sest meil on olemas reeglid just kiireks reageerimiseks suutlike asutustega tehtava koostöö kohta. Võin teile siiski kinnitada, et osaleme nendes jõupingutustes igakülgselt, nii nagu otsustas Euroopa Parlament ja nii nagu lepiti kokku lõplikus kokkuleppes.
Mina arvan, et Euroopa on olnud oma ülesannete kõrgusel, sest ma usun, et me räägime siin miljardist eurost põllumajandustootmise hoidmiseks kasutatava rahastamisvahendi jaoks. Tahaksin teile meenutada ka sadu miljoneid eurosid, mis on juba eraldatud ja ära kasutatud, ning seda, et me jätkame raha jagamist erakorralise humanitaarabi või erakorralise toiduabi raames. Euroopa on olnud nendes valdkondades ülimalt reageerimisvõimeline. Soovin teile vaid meenutada - teen seda siin rõõmuga -, et 2007. aastal eraldas Euroopa 46 miljardit eurot aastas. Ma ei tea kedagi teist, kes annaks nii palju arenguabi.
Mis puutub sellesse, mida ütles härra Droutsas - et Euroopa Liit peseb oma käed selles küsimuses puhtaks ja et kogu abi neelavad alla ärimehed -, siis see on seisukoht, millega ma ei saa nõustuda ja mis tundub mulle mõnevõrra liialdatud. Ma ei ütleks, et kõik on täiesti valesti. Näiteks on selge, et me võime väetiste ja seemnete hinna üle aru pidada ja vaielda. Me võime püüda jõuda selles küsimuses objektiivse seisukohani. Püüd pidada struktuursete meetmete raames suurte rahvusvaheliste organisatsioonide tasandil läbirääkimisi kõigi nende juhtivate ettevõtetega, kes põhimõtteliselt toodavadki erakordselt head saaki andvaid seemneid, kuid väga kõrge hinnaga, ei oleks tõenäoliselt energia raiskamine ja selle peale mõtlen ma üha rohkem. Sama kehtib väetiste kohta. Need on meetmed, mille võtmist me peaksime kindlasti kaaluma, eeskätt näiteks mõte toota väetisi kohapeal. On kohti, kus seda oleks võimalik teha. Me võiksime luua ka tarnekoridore, mille abil oleks võimalik veokulusid tublisti kahandada. Kohtusin hiljuti ühe tootjate organisatsiooniga, et saada aimu, mida nad oleksid valmis tegema, ning meil on kavas korraldada nende ja meie ettevõtlusega tegelejate kohtumine, et näha, mida nemad saaksid meie struktuurse lahenduse heaks pakkuda. Ma pean seda kindlasti oluliseks.
Proua Goudin, ma olen teiega sageli nõus, kuid pean ütlema, et ma ei usu, et protektsionistlik poliitika lahendaks midagi riikides, mis selle probleemiga silmitsi seisavad. Vastupidi, minu arvates võib protektsionistlik poliitika kõik tasakaalust välja viia või vähemasti seada ohtu probleemidele reageerimise piirkondlikul tasandil, ja olgugi et see on majanduslik mõõde, mida ma praegu käsitlema ei hakka, arvan ma, et küsimus, mis pakuks huvi, milles ma oleksin valmis teid toetama ja mille kallal me praegu aktiivselt tööd teeme, eeskätt koos eesistujariigi Prantsusmaaga, on järgmine: kuidas me saame arengumaade eriomase põllumajanduse üles ehitada samamoodi, nagu Euroopa on oma põllumajanduse üles ehitanud? Meil Euroopas näib selles mõttes olevat lühike mälu. Euroopas ei ole põllumajandust kunagi peetud selliseks tootmisliigiks või majandustooteks, mis oleks samasugune kõigi teiste majandustoodetega. Põllumajandusele on alati osaks saanud erikohtlemine. Ma ei ütle veel, et see on mu lõplik seisukoht, kuid kui me peame silmas piirkondlikku ühist põllumajanduspoliitikat, siis on minu arvates tegemist huvitava uurimisvaldkonnaga, kus oleks vaja üsna kiiresti edasi liikuda - loomulikult mitte selleks, et sellega kaasneks protektsionism, vaid et sellega kaasneks miski, mis on hoopis midagi muud - kaitse. Ma eelistan kaitset protektsionismile ja viimase põhjustatud probleemidele.
Lootuses, et andsin võimalikult põhjaliku ülevaate, sooviksin lõpetuseks tänada teid kokkuleppe ja pühendumuse eest. Ilma teieta ei oleks see olnud võimalik. Me oleme väga veenvalt näidanud, et kui Euroopa Parlament ja komisjon suudavad töötada üksmeelselt, on liikmesriikidel raske vastu seista.
Gay Mitchell
raportöör. - Austatud juhataja! Ma tänan volinikku ja juhatajat ning sõna võtnud kolleege, kes ütlesid sooje sõnu minu töö kohta selle raportiga. Sooviksin tänada ka Reimer Böget, kes muutis töö eelarvekomisjonis lihtsamaks, ja oma variraportööri Thijs Bermanit, kes oli kogu aeg väga toetav ja abivalmis.
Arengumaades sureb tuhandest vastsündinust 78. Euroopa Liidus on keskmiselt viis surma tuhande vastsündinu kohta. Vahetult pärast Teist maailmasõda oli see arv Iirimaal 45. Me oleme suutnud selle arvu arengumaades tuua 78ni ning otsusekindluse ja pühendumusega suudame saavutada ka selle languse samale tasemele, nagu kunagi oli Iirimaal, ja samale tasemele, nagu see on seal praegu.
Kui nad sündides ellu jäävad, sureb kaks miljonit neist enne viieaastaseks saamist sellepärast, et pole vaktsiine, mis on läänes olemas olnud juba üle 30 aasta. Kui seda arvestada ning kui mõelda nende laste nälgimisele, haridusvõimaluste ja tervishoiurajatiste puudumisele, on osa siin täna õhtul esitatud sõnavõttudest olnud väga lähedal ebainimlikkusele. See, et parlamendiliikmed püüavad nende inimeste arvel oma kodumaal muljet avaldada, on häbematu ja on aeg seda väga selgelt tunnistada.
2050. aastaks on maakera rahvaarv suurenenud ligikaudu kuuelt miljardilt umbes kaheksale miljardile. 90% inimestest sünnib sellesse maailma osasse, kuhu praegu kuuluvad arengumaad. Kui nende inimeste elu jätkub samasugustes oludes nagu praegu, toob see kaasa kolmanda laastava hävingu meie planeedil ning põhjustab massilist rännet ja tohutuid probleeme.
Aga kui me teeme investeeringuid ja töötame nende riikidega koos, solidaarselt, saavad neist meie kaubanduspartnerid. Need on meie ees seisvad valikud ja seetõttu on minu arvates oluline, et me saaksime probleemidele vastu astuda sellise meetmega nagu antud rahastamisvahend.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 4. detsembril kell 12.00.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Jean-Pierre Audy  
kirjalikult. - (FR) Ma toetan algatust, millega luuakse Euroopa Liidule uus arengupoliitika vahend, mille eesmärk on lahendada suuri probleeme seoses toiduainete hinnatõusuga. See hinnatõus on mitmetes riikides põhjustanud rahutusi, rahulolematust ja ebastabiilsust ning pannud ohtu aastate jooksul poliitikasse, arengusse ja rahuvalvesse panustamisest tõusnud tulu.
Sajad miljonid inimesed on veel sügavamasse vaesusesse sattunud. Aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel tehtud edusammud on saanud kahjustada. Euroopa Liit kavatseb anda 10% vajaminevast 18 miljardist eurost, see tähendab 1,8 miljardit eurot, ning juba olemasolevaid vahendeid arvesse võttes on vaja veel miljardi euro suurust paketti. Ma ei nõustu aga Euroopa Komisjoni ettepanekuga kasutada vahendeid, mis on mõeldud põllumajandusele, ja ma loodan, et nõukogu on selle vastu ja saavutab rahastamisel kompromissi. Poliitilisel tasandil oleks see katastroof, kui rahaliste vahendite, või mis veel hullem, sümbolite kasutamise pärast tekiks Euroopa kodanikel tunne, et meie arengupoliitika toimib ühise põllumajanduspoliitika arvelt, eriti siis, kui jutt on näljahädast. Ühine põllumajanduspoliitika on tegelikult täiesti omaette teema.
Constantin Dumitriu
Minu arvates on komisjoni ettepanekus esitatud liiga vähe valikuvõimalusi rahalise abi andmise viiside kohta, sest selles on öeldud, et meetmeid tuleks ellu viia üksnes piirkondlike ja üleilmsete organisatsioonide abil. Ma mõistan selle piirangu taga peituvaid kaalutlusi, kuid toetan kõikide huvirühmade - tarbijate, tootjate ja ka üldsuse - aktiivset kaasamist.
On ütlematagi selge, et põllumajandustingimused erinevad arengumaade lõikes. Et turgusid konsolideerida ja ühtlustada, on seda rahastamisvahendit aga vaja kohandada konkreetsete kohalike oludega. Väiketalunikke tuleb kaitsta selle eest, et turul kujuneksid välja valitseva seisundiga asjaosalised.
Sedalaadi rahastamisvahendi rakendamine on kasulik ja motiveerib arengumaade põllumehi. Samuti on see sobiv praegust üleilmset majandus- ja finantskriisi arvestades. Ma soovin aga rõhutada, kui tähtis on, et rahalisi vahendeid eraldataks olemasolevatele lisaks ja et see ei kahjustaks teistes valdkondades vajalikke arengualaseid meetmeid. Me peame endale võetud kohustusi rangelt täitma. Samuti peame kaitsma põllumajandustootjaid, eriti uute liikmesriikide omasid, kes ei saa ikka veel samasugust toetust kui ülejäänud 15 liikmesriigi põllumajandustootjad.
Siiri Oviir  
kirjalikult. - (ET) Juba aastaid on ÜRO, Maailmapanga ja Rahvusvahelise Valuutafondi toiduõiguste eksperdid hoiatanud maailma avalikkust näljakatastroofi eest.
Ajal, mil jõukad lääneriigid põletavad toitu, nälgib maailmas üle 850 miljoni inimese. Iga viie sekundi tagant sureb toidupuuduse tõttu üks alla kümne aasta vanune laps. Toiduainete kiire hinnatõus mõjutab igapäevaselt 2,1 miljardit inimest maailmas, kes püüavad ellu jääda vähem kui 2 dollariga päevas.
Järjest laienev biokütuse tootmine on andnud oma osa kogu maailma tabanud toiduainete hinnatõusule. Toidu hind on maailmaturul raketina kallinenud pärast seda, kui järjest suuremal põllupinnal kasvatatakse biokütuse tooraineks kõlbavaid õlitaimi (nt 50 liitri kütuse tootmiseks kulub 200 kilo maisi, millest üks Sambia või Mehhiko laps elaks ära terve aasta). Lisaks on mitmes riigis olnud põud või uputused, mis on vähendanud tuntavalt viljasaaki.
Leian, et ka Euroopa Liit peab jõulisemalt kaasa aitama ÜRO aastatuhande arengueesmärgi saavutamisele: vähendada nälga maailmas 2015. aastaks poole võrra.
Tervitan Euroopa Komisjoni algatust suunata üks miljard eurot toiduainetekriisi lahendamisele, mis võimaldab jätkata ELi toiduabi pakkumist ebasoodsamas olukorras olevatele elanikele esmaste toitumisvajaduste rahuldamiseks ja panustada arengumaade tootmisvõimsuste suurendamisse.
Ehkki hetkel valmistatakse Euroopas toidulauale sobivatest viljadest mootorikütust veel suhteliselt vähe, ei tohiks me Euroopas tuua inimeste toiduaineid ohvriks "rohelisele energiale”. Pigem tuleb toetada teaduslikke uuringuid mootorikütuse tootmiseks alternatiivsetest allikatest. See aitaks vältida toiduainete hinnatõusu ja näljahäda ning ära hoida ka ülemaailmset kliima soojenemist.
Bogusław Rogalski  
Viimasel kahel aastal on põllumajandustoodete ja toiduainete hinnad pidevalt tõusnud. Kõige valusamini on need muutused andnud tunda riikides, kus majanduslik olukord on kõige keerulisem ja kus on käimas sõda.
Ligikaudu 2,1 miljardit maailma inimest peab tulema toime vähem kui kahe dollariga päevas - see tähendab, et need inimesed kulutavad umbes 50% oma sissetulekust toidule. Just neid inimesi ähvardab põhitoiduainete, s.t selliste teraviljade nagu riis, mais ja nisu rekordiliselt kõrge hinna tõttu haiguste ja surma oht kõige rohkem. See avaldab otsesest mõju nälga kannatavate inimeste arvule, mis suurenes ainuüksi 2007. aastal veel 50 miljoni võrra. Kriisi süvendavad veelgi kliimamuutuse kahjulik mõju ning loodusvarade, näiteks vee ja energia vähesus.
Püüdes abi anda ja seda elutähtsat probleemi lahendada, peame arengumaade põhiliste toiduvajaduste rahuldamiseks investeerima rahalisi vahendeid, et parandada põllumajandustoodangu ja -teenuste kättesaadavust, ja suurendama põllumajandusliku tootmise mahtu.
Samuti peab Euroopa Liit suurendama oma põllumajanduskulutusi, sest arengupoliitikale seni eraldatud 4% on ilmselgelt liiga vähe.
Sama oluline on aga see, et rahvusvahelisi turge hakataks taas minimaalselt reguleerima, et tagada toiduvarud ja vähemasti suhteline stabiilsus kõikide maailma tarbijate ja tootjate jaoks.
Toomas Savi  
kirjalikult. - Ma tunnustan seda õigeaegset raportit ettepaneku kohta võtta vastu määrus, millega luuakse rahastamisvahend kiireks reageerimiseks toiduainete hinnatõusule arengumaades. Sel aastal on maailma vapustanud mitmed kriisid, mis on avaldanud maailma rahvastiku vaeseimale osale kohutavat mõju.
On tehtud ettepanek eraldada nende olukorra parandamiseks 2008.-2009. aastal miljard eurot ja see on Euroopa Liidu eelarvest üsna märkimisväärne summa. Soovin aga teile meelde tuletada, et valdavat osa Euroopa Liidu humanitaar- ja arenguabist ei ohja mitte komisjon, vaid liikmesriigid ise. Kui liikmesriigid täidaksid endi aastatuhande arengueesmärkidele vastavaid kohustusi, ei peaks komisjon selliseid meetmeid üldse võtma.
Raportöör on väga õigesti märkinud, et me ei saa eeldada tõhusamat ühist poliitikat, kui me ei eralda selleks rohkem eelarvelisi vahendeid. Näib aga, et liikmesriigid on üsna tõrksad seda tegema.
Minu arvates peaksid liikmesriigid hakkama komisjoni egiidi all oma vahendeid koondama, et viia ellu tõeliselt tõhusat ühist humanitaar- ja arengupoliitikat.
Daniel Strož  
Ma pooldan kindlasti selle raporti vastuvõtmist, mis käsitleb rahastamisvahendi loomist kiireks reageerimiseks toiduainete hinnatõusule arengumaades, sest arengumaad vajavad sedalaadi abi. Samas sooviksin aga osutada sellele, et raportis ei ole ära märgitud üht kriisi põhjust, mis minu arvates on palju olulisem kui suurenenud lihatarbimine Hiinas ja Indias ning põud Austraalias. Tuletaksin teile meelde, et toiduainete hinnad tõusevad ka Euroopa Liidus ning on täiesti selge, et pidevate hinnatõusude põhjuseks on kasvav energiahind, mis omakorda on otseselt seotud rahvusvaheliste energiaettevõtete kerkiva kasumiga. Uusliberalism on saanud kõikide Euroopa Liidu tegevuskavade aluseks, kuid tegelikult ei lahenda see mitte kusagil maailmas toiduga varustamise probleemi.
Anna Záborská  
Põhitoiduainete enneolematult kõrged hinnad, mis mõjutavad väga suurel määral paljusid nälga kannatavaid inimesi maailmas, on tingitud mitmest hästi teada olevast tegurist. Kui jätta kõrvale mõne riigi (näiteks Hiina ja India) eriolukord, hõlmavad need tegurid ilmastikuolude üleilmset kõikumist, üleminekut toiduks ette nähtud põllukultuuride kasvatamiselt biokütusena tarvitatavate kultuuride kasvatamisele ja maailma väikesi teraviljavarusid.
Seoses sellega pean ülimalt tähtsaks, et Euroopa Liit kujundaks välja ühtse, kooskõlastatud ja tõhusa lahenduse. Ma tunnustan komisjoni ettepanekut luua toidukriisiga toimetulemiseks rahastamisvahend, eeskätt ajal, mil kõrgemate toiduainehindade tõttu kasvavad ka kulutused toiduabile, mida vajab järjest rohkem inimesi. Me ei tohi unustada, et kasutame arenguabiks Euroopa Liidu maksumaksjate raha. Ei järsk toiduainete hinnatõus arengumaades ega ka selle mõju vaeseimatele inimestele saa õigustada seda, et me ei suuda tagada nende vahendite tõhusat ja läbipaistvat eraldamist. Võttes arvesse mitmete arengumaade ebastabiilset riigikorda, seal valitsevat demokraatia põhimõtete rikkumist ja korruptsiooni, olen väga tõrges nende riikide eelarvet turgutama. Eelistaksin abiprojekte ja -programme, mida viiksid ellu vabaühendused või riigi osalusega organisatsioonid, ühendused või neid esindavad ühingud. Kaks aastat tagasi tegin ettepaneku, mis võeti täiskogu istungjärgul vastu ja milles pakkusin välja, et abi andmist kontrollitaks ja hinnataks kaks korda aastas ning seejärel kirjutaksid sellele alla komisjon, abi saava riigi ametiasutused ja abisaajad ise.
