Abordarea UE privind Iranul (dezbatere)
Președinte
Următorul punct pe ordinea de zi este raportul elaborat de dl Belder, în numele Comisiei pentru afaceri externe, referitor la abordarea UE privind Iranul (A7-0441/2011).
Bastiaan Belder
Dle președinte, aș dori să mulțumesc, mai întâi, raportorilor de aviz, cu care am avut o colaborare foarte bună pe parcursul elaborării acestui raport. Putem fi mândri de rezultat. Raportul a fost adoptat în votul Comisiei pentru afaceri externe cu o majoritate covârșitoare de 62 de voturi pentru și doar 3 împotrivă. În acest portofoliu-cheie este foarte important, de asemenea, să avem o opinie comună, nu doar în Parlament, ci și în instituțiile europene, în general.
Sunt încântat că, prin această rezoluție, ne exprimăm sprijinul și solidaritatea cu milioanele de demonstranți care au ieșit în stradă în urma alegerilor prezidențiale controversate din 2009. Forțele opoziției din Iran au neapărată nevoie de sprijin și de solidaritate, acum când sunt martore la căderea regimurilor și la demisia președinților din restul Orientului Mijlociu. Mișcarea Verde trebuie să simtă sprijinul nostru, deoarece opoziția caută din nou opțiuni pentru a organiza proteste legitime împotriva autorităților iraniene, punându-și viețile în pericol. Acest risc este real, fapt dovedit nu numai prin arestarea liderilor opoziției, dl Mousavi și dl Karoubi, ci și prin apelurile nesăbuite și necontrolate ale unei mari părți din Majlis, parlamentul iranian, ca aceștia să fie executați. În rezoluția sa, Parlamentul European solicită autorităților iraniene să coopereze pe deplin și necondiționat cu Agenția Internațională pentru Energie Atomică (AIEA), cu sediul în Viena. Tocmai lipsa de cooperare din partea Teheranului este cea care dă programului nuclear al Iranului o notă de suspiciune. Preocupările întregii comunități internaționale sunt mai mult decât justificate. Prin urmare, cred că este de neconceput să trimitem acestei țări mesajul că are dreptul să îmbogățească uraniul. Oricât ar fi de adevărat, nu acesta este semnalul pe care Parlamentul European ar trebui să-l trimită în acest moment crucial. Prin urmare, solicit colegilor deputați să susțină propunerile mele pentru eliminarea acestor pasaje din rezoluția noastră. Rezoluția tratează, de asemenea, rolul Iranului în regiune. Desigur, ca urmare a scurgerii de documente de pe WikiLeaks privind modul în care este perceput Iranul în regiune, Parlamentul va veni în sprijinul Teheranul trimițându-i un mesaj clar, că trebuie să înceteze imediat să-și exercite influența destabilizatoare. Prin urmare, vă solicit tuturor să sprijiniți amendamentele pe care le-am prezentat cu privire la rolul Iranului în Irakul învecinat și cu privire la eliminarea alineatului 53 din rezoluție. În opinia mea, Parlamentul European sprijină deja suficient ideea că UE și Iranul trebuie să aibă ca obiectiv comun stabilitatea Afganistanului, în alineatul 55.
Dle președinte, deoarece mă apropii de sfârșitul discursului, aș dori să fac o ultimă observație. Nu sunt foarte sensibil și tocmai de aceea doresc să comentez în legătură cu Iranul și cu reprezentanții săi oficiali de la Bruxelles și din capitalele naționale. Am avut oportunitatea să consult corespondența Iranului cu colegii mei deputați, din diferite surse. Tonul și conținutul corespondenței sunt, cel puțin, remarcabile. Acest raport - m-am referit la acest lucru mai devreme - a fost adoptat de Comisia pentru afaceri externe, al cărui membru sunt, cu o majoritate covârșitoare. Din acest motiv, această rezoluție nu trebuie privită ca proiectul meu personal, ci ca o poziție comună a Parlamentului European, în general. Prin urmare, tonul critic al acestei rezoluții nu a fost influențat de faptul că am fost președintele primei delegații a Parlamentului. Din contră, în această privință, Iranul trebuie să dea explicații pentru comportamentul său. Întregul Parlament European - și vă mulțumesc pentru acest lucru - nu acceptă nici retorica antisemită a președintelor Ahmadinejad și nici negarea holocaustului, deși trebuie să spun, din păcate, că antisemitismul nu este limitat la cercul interior al regimului.
Catherine Ashton
Vicepreședinte al Comisiei/Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate. - Dle președinte, aceasta este o oportunitate de a dezbate abordarea UE față de Iran, care a fost subiectul unui raport din proprie inițiativă, avându-l pe dl Belder ca raportor.
Raportul dlui Belder se referă la o serie largă de aspecte și reflectă punctele de vedere ale multor interese diferite, dar mă voi opri asupra a două aspecte, programul nuclear și situația drepturilor omului în Iran, pe care raportul le tratează pe larg.
După cum știu stimații deputați, programul nuclear al Iranului rămâne o îngrijorare puternică pentru UE și pentru comunitatea internațională, în general. Atât Consiliul de Securitate al ONU, cât și Consiliul Guvernatorilor Agenției Internaționale pentru Energie Atomică din Viena, au adoptat o serie de rezoluții prin care solicită Iranului să ia măsurile necesare în vederea creșterii încrederii în natura exclusiv pașnică a acestui program. Din păcate, ultimul raport al AIEA, publicat la 25 februarie, a confirmat eșecul Iranului de a respecta aceste obligații internaționale.
În ceea ce privește UE, depunem în continuare eforturi pentru o soluție diplomatică pe baza abordării noastre duble, care combină presiunea cu dialogul. Obiectivul rămâne implicarea Iranului într-o abordare treptată a consolidării încrederii, care să conducă la negocieri semnificative privind programul nuclear.
În cadrul celei de-a doua reuniuni pe care am condus-o în numele E3+3 - China, Franța, Germania, Rusia, Regatul Unit și Statele Unite - în Istanbul, am prezentat Iranului propunerile noastre pentru măsuri concrete de instaurare a unui climat de încredere, inclusiv un acord actualizat privind furnizarea de combustibil nuclear pentru reactorul de cercetare de la Teheran.
Stimații deputați știu că aceste propuneri ar aduce beneficii imediate pentru ambele părți și ar putea deschide calea unui proces de risipire a îngrijorărilor și de creare treptată a unui climat de încredere reciprocă. Iar crearea unui climat de încredere este scopul eforturilor noastre.
Răspunsul Iranului a fost dezamăgitor. Acesta nu a fost pregătit să discute propunerile noastre, decât dacă am fi recunoscut, mai întâi, dreptul Iranului de a îmbogăți uraniul. Acesta a cerut eliminarea tuturor sancțiunilor.
Înțeleg dorința Iranului de a vedea toate sancțiunile eliminate. Cu toții dorim ca negocierile noastre să se încheie cu succes, ceea ce - în conformitate cu rezoluțiile Consiliului de Securitate - ar însemna eliminarea sancțiunilor. Eliminarea sancțiunilor trebuie să însoțească restabilirea treptată a unui climat de încredere. Aceasta este calea pe care încercăm să o urmăm.
În ceea ce privește dreptul de îmbogățire, Tratatul de neproliferare acordă atenție echilibrării drepturilor și obligațiilor. Nu văd niciun motiv pentru care raportul trebuie rescris sau reinterpretat într-un mod selectiv. Primul pas este ca Iranul să își respecte pe deplin obligațiile.
Vom depune în continuare eforturi pentru a implica Iranul dar, în același timp, eforturi pentru a crește presiunea, în primul rând printr-o consolidare a implementării sancțiunilor existente.
De atunci, am avut o întrunire cu noul ministru de externe al Iranului, dl Salehi, în Geneva, o întrunire care mi-a oferit șansa să-i explic acestuia eforturile pe care le-am depus în negocierile cu Iranul și dorința noastră puternică de a primi un răspuns, pentru securitatea noastră, a tuturor. I-am scris, de asemenea, dlui Jalili, care a condus negocierile în numele Iranului, pentru a reconfirma oferta noastră și a-l invita să răspundă. Dl Salehi mi-a spus că aceștia se gândesc la un răspuns și le-am solicitat insistent ca acesta să fie pozitiv.
Ca și Parlamentul, împărtășesc punctele de vedere ale multora în ceea ce privește aspectul drepturilor omului din Iran. Oprimarea, arestările și hărțuirile continue și sistematice ale avocaților, ale jurnaliștilor și ale altor persoane care își exercită drepturile este complet inacceptabilă.
Unele persoane condamnate au primit pedepse cu închisoarea foarte lungi și restricții ale dreptului de muncă și de circulație de până la 20 de ani. Când poporul iranian a dorit să demonstreze pașnic, în data de 14 februarie, în semn de solidaritate cu situația din Egipt și din Tunisia, demonstrațiile au fost interzise. În plus, după cum a precizat dl Belder, dl Mousavi și dl Karoubi, cei doi lideri ai opoziției care și-au exprimat sprijinul pentru aceste demonstrații au fost puși sub arest la domiciliu și se pare că ulterior au fost arestați.
Am văzut declarația făcută la 1 martie de Socialiștii și Democrații din Parlament și o susțin în totalitate. Rămân foarte îngrijorată de modul în care sunt tratați dl Karoubi și dl Mousavi, iar în data de 4 martie am făcut o declarație în acest sens. În ciuda eforturilor noastre de a obține informații verificabile, nu este clar dacă aceștia se află în arest la domiciliu sau dacă suportă alt regim de detenție. Îndemn autoritățile iraniene să le acorde libertatea de circulație la care au dreptul.
Raportul subliniază, de asemenea, gravitatea creșterii numărului de execuții din Iran. Informațiile pe care le deținem sugerează că, de la începutul acestui an, este posibil să fi avut loc circa 100 de execuții. În concordanță cu poziția noastră îndelungată și fermă în ceea ce privește abolirea pedepsei cu moartea, am solicitat un moratoriu asupra tuturor cazurilor în așteptare de pedeapsă cu moartea. Doresc abolirea pedepsei cu moartea, indiferent de metodă. Lapidarea și spânzurările publice sunt barbare.
Este important să reținem că eforturile internaționale pot face și fac diferența. Am văzut acest lucru în cazul dnei Ashtiani. Execuția sa a fost amânată, cel puțin temporar dar, după cum subliniază raportul, Zahra Bahrami, un cetățean cu dublă cetățenie, olandeză și iraniană, a fost executată în Iran pe data de 29 ianuarie, fără preaviz. Atât execuția, cât și procesul care a condus la aceasta au fost șocante. Am clarificat acest lucru în mod public, exprimându-mi dezamăgirea privind lipsa de transparență a cazului și faptul că autorităților olandeze li s-a refuzat accesul consular.
Permiteți-mi să-mi închei intervenția menționând că serviciile mele, împreună cu statele membre, discută modul în care putem fi mai eficienți în privința drepturilor omului din Iran, utilizând mesajele publice și private, lucrând bilateral și prin organizațiile multilaterale, lucrând cu statele membre și cu părțile internaționale, toate cu un singur scop: să ne asigurăm că poporului iranian, ca și altora, îi sunt respectate drepturile fundamentale.
Aștept cu nerăbdare această dezbatere.
Michael Gahler
Dle președinte, Baroneasă Ashton, aș dori, mai întâi, să-i mulțumesc raportorului nostru, dl Belder, pentru raportul său complet. Imediat ce va fi supus la vot, acesta va fi adoptat cu o largă majoritate în această sesiune plenară. Este foarte important ca regimul de la Teheran să nu reușească să rupă un front comun larg chiar în această Cameră. În ceea ce privește ambițiile nucleare ale liderilor, comunitatea internațională este unită la Națiunile Unite. Nimeni din lume nu dorește bomba iraniană. Cu toții dorim o colaborare completă și transparentă cu Agenția Internațională pentru Energie Atomică. Am făcut diverse oferte. Din păcate, acestea nu au primit un răspuns pozitiv.
În această Cameră, nu am ajuns cu toții la un consens în ceea ce privește măsura în care trebuie să impunem cererile internaționale prin sancțiuni. Sper, totuși, ca în punctul nostru de vedere general asupra situației, să ajungem la un mod comun de acțiune.
Al doilea aspect care ne îngrijorează este rolul Iranului în regiune. Atitudinea Iranului față de Israel rămâne intolerabilă și inacceptabilă. Sprijinul pe care acesta îl oferă organizațiilor care destabilizează regiunea nu poate fi tolerat. Părți mari din regiune sunt îngrijorate de politica Iranului. Situația politică internă este dramatică în ceea ce privește drepturile omului și democrația. Din acest motiv, nutresc speranța că acești oameni de cultură îi vor răsturna pe acești lideri mai devreme sau mai târziu.
Cred că nu vom avea parte de un nou Iran în Egipt, ci de un nou Egipt în Iran. Atunci vom asista la sfârșitul exploatării religiei în scopuri foarte laice. Să sperăm că atunci va fi abolită pedeapsa cu moartea în general și, în special, pentru minori și membrii minorităților. Atunci ar înceta persecutarea dizidenților, nu numai a dlui Karoubi și a dlui Mousavi, și atunci să sperăm că va exista libertatea presei și o cale către alegeri libere pentru un Iran mai bun.
Pentru a îndeplini acest scop, trebuie să utilizăm, printre altele, Instrumentul european pentru democrație și drepturile omului, pentru a permite acordarea de sprijin actorilor activi din societatea civilă. Trebuie extinse, de asemenea, sancțiunile specifice împotriva reprezentanților regimului. Având în vedere evenimentele din Africa de Nord, haideți să le dăm iranienilor curajul pentru un viitor mai bun.
María Muñiz De Urquiza
Dle președinte, Baroneasă Ashton, sunt foarte încântată că abordarea Înaltului reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate este abordarea dublă a discutării drepturilor omului și a problemei nucleare în condiții de egalitate, deoarece Iranul este un exemplu contradictoriu pentru lume și pentru țările vecine care, aflate în procese de reformă democratică și ghidate de aspirațiile democratice ale propriilor popoare, văd în Iran exact ceea ce nu își doresc pentru ele însele și acesta este aspectul pe care îl denunțăm în raportul care, probabil, va fi adoptat mâine.
În primul rând, acesta este un regim tehnocrat care își subjugă poporul și încalcă drepturile omului, aplicând pedeapsa cu moartea - și aș dori să menționez, în special, cazul lui Zahra Bahrami - prin privarea de autoritate a femeilor, prin persecutarea homosexualilor și prin suprimarea dizidenței.
De asemenea, acesta este un exemplu contradictoriu în ceea ce privește libertățile politice. Reprimarea demonstranților, care are loc chiar acum și care continuă din 2009 este absolut inacceptabilă, la fel cum arestarea liderilor mișcării de opoziție democratică este inacceptabilă. În numele grupului meu, solicit eliberarea imediată a liderilor opoziției, dl Mousavi și dl Karoubi, și a soțiilor acestora, precum și a tuturor persoanelor arestate pentru că și-au exprimat pașnic dreptul la libertatea de expresie, libertatea de asociere și libertatea de adunare.
Iranul este, de asemenea, un exemplu contradictoriu în ceea ce privește negocierile cu comunitatea internațională asupra problemei nucleare.
O atitudine responsabilă a Iranului în acest domeniu, precum și în cel al drepturilor omului, o atenție diferită în regiune în ceea ce privește Hamas și Hezbollah și un discurs diferit în legătură cu Israelul, ar face Iranul un partener important și un actor în stabilizarea regiunii, care este unul dintre celelalte aspecte pe care le solicităm în acest raport.
Baroneasă Ashton, este important să deschidem o delegație a UE în Teheran, nu numai pentru a avea un dialog politic cu regimul iranian, ci și în beneficiul societății civile.
În cele din urmă, aș dori să mulțumesc dlui Belder pentru munca depusă împreună cu raportorii de aviz, astfel încât să putem echilibra acest raport și să-l facem acceptabil pentru întregul Parlament European.
Marietje Schaake
în numele Grupului ALDE. - Dle președinte, este Ahmadinejad mai bun decât Gaddafi? În timp ce comunitatea internațională se concentrează, pe bună dreptate, asupra Libiei și caută soluții pentru a pune capăt violențelor pe care Gaddafi și colaboratorii săi le provoacă cetățenilor, să nu permitem ca Iranul să fie ignorat în agendele noastre politice. Și în Iran are loc un masacru, dar acesta se desfășoară lent. O execuție la fiecare opt ore de la începutul acestui an și reprimarea sistematică, tortura, violul și cenzura au crescut necontrolat în timpul Republicii Islamice și, în special, după alegerile din 2009.
Ahmadinejad nu este mai bun decât Gaddafi și trebuie să invocăm, în mod similar, măsuri aspre pentru a proteja drepturile omului în Iran. Unii ar putea susține că sunt aplicate sancțiuni, dar acestea se concentrează numai pe problema nucleară, fără să aducă rezultatele dorite. De fapt, acesta riscă să devină un joc de sumă nulă în ceea ce privește drepturile omului, în timp ce impunitatea continuă.
Dnă Vicepreședinte/Înalt Reprezentant, în acest raport, Parlamentul European vă oferă mandatul să impuneți sancțiuni asupra persoanelor responsabile pentru abuzurile grave la adresa drepturilor omului pe care le observăm și am făcut această recomandate în trecut. O listă de 80 de nume a ieșit la suprafață și a fost atribuită cabinetului dvs. Aș dori să vă întreb dacă acesta este un semn al dispoziției dvs. de a merge mai departe cu această măsură.
Trebuie, de asemenea, să furnizăm tehnologii pentru ca cetățenii să comunice liber și să acceseze informații, iar UE trebuie să fie un refugiu pentru liber-cugetători. Dnă Vicepreședinte/Înalt Reprezentant, permiteți UE să conducă eforturile de tragere la răspundere a persoanelor care violează femeile înainte de execuție, astfel încât să nu existe nicio șansă ca acestea să ajungă în rai virgine, a bărbaților care împușcă de pe acoperișuri tineri neînarmați de pe stradă și a judecătorilor care condamnă avocații pentru drepturile omului din cauză că apără tineri și femei. Să tragem la răspundere un sistem care permite de facto arestarea liderilor opoziției.
Când se va discuta vineri situația Libiei, vă rog să profitați de moment pentru a introduce măsuri similare împotriva celor care se află la putere Iran, astfel încât să li se facă dreptate cetățenilor iranieni care, în 2009, au declanșat revoltele masive ale tinerilor, care inspiră acum o generație în Orientul Mijlociu și în Africa de Nord.
Barbara Lochbihler
Dle președinte, acest raport, la care au lucrat împreună intens toate grupurile, reprezintă o bază foarte bună pe care UE își poate construi politica sa față de Iran. Diversele aspecte asupra cărora nu suntem de acord cu guvernul iranian sunt tratate ca o provocare generală unică: programul nuclear și relațiile Iranului cu vecinii săi, situația catastrofală a drepturilor omului din țară și situația economică dificilă. Rata șomajului a ajuns la proporții imense; unul din patru Iranieni trăiește sub limita sărăciei.
Baroneasă Ashton, acum trebuie să trageți niște concluzii din acest raport. Noi, europenii, nu trebuie să stăm deoparte în timp ce critici ai regimului, sindicaliști, activiști ai drepturilor femeilor și cei de credințe diferite sunt arestați, torturați și uciși. Trebuie să încercăm, mai mult decât până acum, să facem presiuni asupra celor responsabili pentru încălcările drepturilor omului, prin sancțiuni specifice, precum restricționarea accesului sau înghețarea conturilor acestora.
Serviciul European de Acțiune Externă trebuie să examineze, în egală măsură, care dintre sancțiunile economice și-au atins ținta și care dintre ele au impact asupra poporului iranian. O politică de izolare completă conduce spre o situație fără ieșire și, de asemenea, nu reușește să obțină sprijin din partea multor iranieni.
Prin acest raport, Parlamentul a subliniat foarte clar că schimbarea democratică nu poate avea loc fără mijloace militare externe. Trebuie să continuăm cu o strategie dublă, prin care să încercăm să intrăm în dialog insistând, în același timp, fără echivoc pentru respectarea drepturilor omului și a tratatelor internaționale. Acesta este contextul în care trebuie să înțelegem solicitarea de a deschide o delegație a UE la Teheran, odată cu preluarea de către Serviciul European de Acțiune Externă a responsabilității de la președinția prin rotație a UE pentru reprezentarea UE în țările terțe.
Charles Tannock
în numele Grupului ECR. - Dle președinte, Înalt Reprezentant, pentru mine Iranul reprezintă cea mai mare amenințare pentru securitatea globală. Președintele Ahmadinejad este determinat să-și înarmeze țara cu arme nucleare și este prea terifiant să ne imaginăm perspectiva unui Iran înarmat nuclear, reprezentând o amenințare existențială pentru Israel. Din acest motiv trebuie să luăm în considerare toate opțiunile, inclusiv pe cele militare, pentru a preveni acest lucru.
Iranul a mințit și a obstrucționat comunitatea internațională de nenumărate ori. Din păcate, UE și-a permis, uneori, să fie manipulată de Ahmadinejad.
Deși Consiliul denunță cu regularitate regimul teocratic barbar de la Teheran, statele membre individuale au adoptat uneori o abordare mai puțin hotărâtă. Într-adevăr, în urmă cu doar câteva luni, liderii UE au convenit să prescrie garanțiile de credit pentru export către Iran. Până atunci, aceste garanții reprezentau un aspect vital de natură economică pentru regimul care își dorește cu înfocare orice urmă de legitimitate, mai ales din cauza disprețului lui Ahmadinejad pentru drepturile omului, după cum demonstrează execuțiile homosexualilor, ale dizidenților politici și ale minorilor, care sunt la ordinea zilei.
(Președintele a solicitat vorbitorului să vorbească mai rar pentru a permite interpretarea)
Sabine Lösing
Dle președinte, raportul Belder a fost îmbunătățit considerabil de către amendamente și grupul meu poate fi de acord cu multe dintre declarații. Din păcate, deși toate sunt corecte, acesta conține în principal descrieri ale situației, dar filozofia care stă la baza unei perspective viitoare realiste nu a fost dezvoltată.
Situația drepturilor omului din Iran este intolerabilă. Totuși, sancțiunile nu vor avea ca rezultat o îmbunătățire de durată a acestei situații. Pentru a promova democratizarea Iranului, trebuie să depunem toate eforturile în vederea detensionării situației internaționale. Deteriorarea relațiilor internaționale aduce cu sine pericolul ca noi măsuri antidemocratice să fie adoptate în Iran, care va avea ca rezultat slăbirea opoziției. O politică de apropiere ar trebui, de asemenea, să pună capăt oricărei forme de comportament amenințător. Negocierile și relațiile internaționale pot avea succes numai dacă recunoașterea diplomatică a tuturor partenerilor este asigurată. Numai în acest mod pot fi obținute compromisuri semnificative în disputa privind programul nuclear.
Am prezentat ideile noastre pentru o strategie pentru Iran atent orientată într-o propunere de rezoluție alternativă și pe baza motivelor pe care le-am descris, voi solicita respingerea raportului Belder.
Fiorello Provera
Dle președinte, doamnelor și domnilor, aș dori să-l felicit, mai întâi, pe dl Belder pentru munca sa excelentă.
În timp ce lumea urmărește revolta din lumea arabă, Iranul continuă să reprime dizidenții. Arestarea celor doi lideri ai opoziției, dl Mousavi și dl Karoubi este cea mai evidentă dovadă a acestui lucru. Occidentul a acționat împotriva dlui Gaddafi, dar continuă să ezite în privința Iranului, poate din cauză că dl Gaddafi a căzut, în timp ce dl Ahmadinejad încă nu.
Cea mai mare revoltă de după revoltele postelectorale din 2009 se desfășoară în prezent în Iran. Ce mai așteptăm ca să înghețăm toate bunurile deținute de dl Ahmadinejad, de companiile controlate de garda revoluționară și de toți susținătorii regimului, care sunt implicați în această represiune? Ce mai așteptăm pentru a impune sancțiuni de călătorie acestor persoane din regim?
Andreas Mölzer
(DE) Dle președinte, știm foarte bine că intenția Iranului de a dezvolta programul nuclear în scopuri pașnice poate fi pusă la îndoială. Din acest motiv, cooperarea Iranului cu Agenția Internațională pentru Energie Atomică este foarte importantă. Aceasta este crucială, pentru a confirma comunității internaționale că Iranul aplică energia nucleară în scopuri civile.
Cu privire la politica din Orientul Mijlociu, în cele din urmă, dl Ahmadinejad trebuie să spună foarte clar că Iranul nu reprezintă sub nicio formă o amenințare pentru Israel și că, de asemenea, recunoaște dreptul Israelului la existență în limitele granițelor recunoscute de legislația internațională. Dezarmarea și crearea unei zone libere de arme nucleare ar trebui, în opinia mea, să fie un obiectiv important al politicii UE în Orientul Mijlociu, pentru a garanta pacea și securitatea în această regiune.
Iranul este, în mod natural, un actor important în Orientul Mijlociu. Ținând cont de toate acestea, sunt încântat să aflu din cel mai cuprinzător raport al dlui Belder că există cooperare constructivă cu UE în ceea ce privește problema Afganistanului pentru a crește securitatea și stabilitatea din această regiune. Doar în acest mod putem elimina terenul propice pentru Islamul sau islamismul radical, care își face simțită prezența amenințătoare tot mai des în Europa.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Dle președinte, baroneasă Ashton, doamnelor și domnilor, acum doi ani, cu alte cuvinte, înainte de demonstrațiile din Tunisia, Egipt și Libia, locuitorii Teheranului au ieșit în stradă. Au făcut acest lucru chiar cu riscul propriilor vieți. Aceștia au ieșit în stradă deoarece doreau mai multă democrație. Doreau, de asemenea, să protesteze împotriva intoleranței și a represiunilor unui regim deficient. Prin urmare, sunt încântată că în acest raport se pune accentul pe drepturile omului și îl felicit pe dl Belder pentru acest lucru. Lecția pe care trebuie să o învățăm este că trebuie să depunem toate eforturile pentru a ajuta opoziția și pe toți cei care au demonstrat. Trebuie să le dăm acestora o mână de ajutor împotriva regimului.
De ce trebuie să facem acest lucru? Deoarece regimul are banii și petrolul și cei oprimați nu vor reuși să obțină nimic dacă nu facem și noi un efort. Cred că este foarte bine că suntem foarte clari cu privire la acest punct în alineatul 32 al raportului dvs., dle Belder. Dle președinte, în ceea ce privește represiunea, aș dori, de asemenea, să ne spuneți ce facem în legătură cu liderul opoziției, dl Mousavi. Mai dăm atenție soartei dlui Karoubi? Ce opțiuni specifice are UE pentru a oferi mai mult sprijin?
Dovada dinamismului societății Iraniene poate fi văzută, de asemenea, în campania pentru strângerea a unui milion de semnături, o campanie condusă de femei care colectează un milion de semnături pentru cauza opoziției față de legislația discriminatorie. Doresc să transmit un salut sincer acestor femei curajoase. Aș dori ca Baroneasa Ashton să-mi spună dacă poate oferi asistență consulară, deoarece aceasta nu este oferită întotdeauna.
Marita Ulvskog
(SV) Dle președinte, încălcările drepturilor omului din Iran sunt semnificative și, de asemenea, se pare că sunt în creștere. A avut o deteriorare evidentă a situației în majoritatea domeniilor, în special în ceea ce privește libertatea de expresie. Există amenințări privind executarea unor pedepse cu moartea, asupra cărora a fost atrasă atenția; intelectualii, studenții și dizidenții sunt persecutați; oamenii sunt torturați; femeile și minoritățile etnice și religioase sunt discriminate în continuare. Lista poate continua.
Aceste lucruri erau deja îngrijorător de evidente în momentul alegerilor din 2009 și sunt în continuare la fel. Toți cei dintre noi care, în diverse ocazii, au avut întruniri cu reprezentanții Iranului, sunt întâmpinați, de asemenea, cu tot mai multă severitate și implacabilitate. Având în vedere toate acestea, aș dori să spun că cred că prioritățile care au fost subliniate de baroana Ashton - adică drepturile omului, sancțiuni existente puternice și programul nuclear - sunt cele potrivite și trebuie să fie, în mod clar, preocuparea noastră principală.
Totuși, severitatea reacțiilor UE față de Iran trebuie să fie mai mare și mai clară. Trebuie să fim, de asemenea, mai implacabili în ceea ce privește crimele împotriva umanității. Vine un moment când conversația politicoasă este, de fapt, o formă de minciună și cred că, în relație cu Iranul, am ajuns la acest moment.
Marit Paulsen
(SV) Dle președinte, aș dori să-i mulțumesc dlui Belder pentru un raport excelent. Sunt membră a delegației pentru Iran și primesc scrisori de la regimul Iranian, în care acesta mi se adresează în numele lui Dumnezeu, ceea ce mi se pare extrem de neplăcut. Sub acest pretext, aceștia reușesc să creeze ceea ce, pe baza raportului dlui Belder, poate fi descris, fără nicio îndoială, ca iadul pe pământ. Este incredibil și greu de crezut.
Am o idee și un vis pe care aș dori să le prezint Baronesei Ashton în acest context. Când construiți o clădire mare pentru Serviciul de Acțiune Externă, ar fi posibil să aveți spațiu pentru un mic birou în care un grup restrâns de persoane să poată colecta informații despre cine sunt torționarii, călăii și judecătorii din aceste societăți grotești care ne înconjoară, astfel încât să știe că le monitorizăm comportamentul foarte atent?
Ryszard Czarnecki
(PL) Dle președinte, dnă Ashton, aș dori să-l felicit pe dl Belder pentru un raport excelent. Am impresia că UE are un standard dublu și că criticăm foarte sever regimurile, tocmai atunci când acestea încep să se destrame și sunt răsturnate. Libia este un caz în acest sens. Între timp, păstrăm tăcerea, ghidați adesea de diverse motive - care includ interesele economice ale anumitor țări - atunci când este vorba despre acele regimuri care prosperă. Regimul Iranian prosperă și critica raportului față de acesta este complet justificată. Situația existentă de ani de zile în Iran este complet inacceptabilă. Parlamentul European trebuie să vorbească despre acest lucru. Trebuie să ne exprimăm opinia cu privire la pedeapsa cu moartea, despre tortură și despre faptul că speranțele care, dacă ne aducem aminte, erau asociate cu căderea șahului Reza Shah Pahlavi au eșuat complet. Din contră, situația s-a înrăutățit și mai mult.
Barry Madlener
(NL) Dle președinte, aș dori să încep felicitându-l pe dl Belder pentru acest raport extraordinar. Dl Belder a redactat un raport foarte pătrunzător, care adoptă o atitudine foarte dură față de Iran. Aceasta este atitudinea potrivită. Dictatorul, Mahmoud Ahmadinejad, continuă crimele împotriva propriilor cetățeni, în timp ce opozanții politici sunt torturați. Se spune că cetățeanul olandez Zahra Bahrami a fost, de asemenea, torturat și am solicitat cercetarea acestui lucru.
Aș dori să le cer socialiștilor de stânga și teribilului Grup Verts/ALE din Parlamentul European să nu dilueze acest raport cu tot felul de amendamente. Regimul criminal al lui Ahmadinejad continuă să amenințe Israelul și încearcă să-și exercite influența în Egipt. În mod ideal, Iranul ar dori instaurarea unei republici islamice care să includă ayatolahi politici, legea Sharia, lapidarea femeilor și spânzurarea homosexualilor. Doamnelor și domnilor, pentru mulți musulmani, aceasta înseamnă Islamul pur. Navele de război Iraniene au navigat prin canalul Suez, un gest de provocare categoric față de Occident și de Israel. Aceasta este ultima mea observație.
Vytautas Landsbergis
(LT) Dle președinte, relațiile UE cu Iranul sunt mai mult decât ușor ambivalente. Ne permitem să fim manipulați. Vorbim despre democrație, clauza democrației, dar simțim mirosul caracteristic al petrolului și al gazelor naturale. Dacă democrația nu este obiectivul nostru, aceasta va fi încălcată împreună cu drepturile omului. Acum câțiva ani am fost uimit de informațiile publice despre utilajele de construcții puternice pe care companiile din UE le furnizează Teheranului. Acestea includeau echipamente miniere de subteran pentru a construi fabrici subterane, unde probabil că este produsă o armă nucleară. Teheranul are deja rachete capabile să ajungă aproape oriunde în Europa, așa că de ce să nu-i ajutăm să producă ceea ce ne-am dorit întotdeauna de Crăciun. Utilajele de excavație în subteran europene sapă, de asemenea, groapa națiunii iraniene, dacă Israelul nu reușește să-și mențină stăpânirea de sine în perspectiva unui nou exod și, de asemenea, pentru Europa și pentru întreaga lume. Europa nu pare a fi pregătită pentru o provocare de asemenea proporții, mai presus de toate, pentru hegemonia nucleară a Iranului în Orientul Mijlociu și în Africa de Nord. Analizează cineva evenimentele curente din acest punct de vedere?
Alte echipamente importante includ macarale de construcții germane și olandeze puternice, pe care Teheranul le utilizează pentru execuția publică a așa-zișilor criminali și oponenți ai regimului. Se spune că spânzurarea utilizând aceste macarale europene este foarte crudă și agonia durează o perioadă lungă de timp. În prezent, execuțiile păcătoșilor continuă, la fel ca și furnizarea de echipamente din Europa.
Din fericire, autoritățile iraniene nu vor comanda portavioane Mistral în Saint-Nazaire, dar vor putea să le achiziționeze mai târziu din Rusia, construite sub licență franceză. Va fi cu siguranță nevoie de portavioane Mistral, astfel încât țările din Golful Persic să simtă arma la tâmplă. Nimeni nu este preocupat de sentimentele țărilor mici din jurul Mării Baltice și a Mării Negre, dar Golful Persic este apropiat de interesele Europei. Sugerez să luăm în considerare acest lucru.
Zoran Thaler
(SL) Dle președinte, doamnelor și domnilor, tragedia Iranului este mare. La 30 de ani după revoluția împotriva dictaturii șahului, se ridică o întrebare: poate fi considerat Iranul o țară civilizată? Barbaria regimului iranian se reflectă în numeroasele sale forme diverse de oprimare și în anacronismele sale. Femeile, dizidenții, oricine gândește diferit, tinerii, persoanele homosexuale și alții sunt oprimați.
Ce putem face în legătură cu acest lucru? Pe de o parte, UE are nevoie de o politică în raport cu Iranul și trebuie să impună sancțiuni care îi vor afecta pe reprezentanții principali ai regimului. Să-i împiedicăm să călătorească și să facă afaceri, aici fiind inclusă și Garda Revoluționară. Pe de altă parte, haideți să-i ajutăm pe tineri și pe cei care luptă pentru drepturile omului și pentru schimbări democratice.
Asigurarea accesului liber la informații, libertatea presei, a televiziunii, a radioului și, în special, a Internetului este esențială. Facebook, Twitter și YouTube sunt cele mai puternice arme pentru cei care sunt umiliți și indignați, al căror număr este foarte mare în Iran. Avem responsabilitatea să-i protejăm.
Norica Nicolai
În 2005, acest regim vine la putere pe o retorică naționalistă și pe o retorică de justiție. Nici astăzi nu reușim să facem din Iran un regim democratic, dar am reușit să asistăm la singura țară care promovează pe scară largă un regim despotic, demn de un Ev Mediu întunecat. Stimați colegi, cred că Iranul devine unul din dosarele fierbinți în politica noastră externă, pentru că riscăm să ignorăm influența imensă pe care o are în nordul Africii, prin finanțarea mișcărilor de tip terorist, mă refer la Hamas și Hezbollah.
Dacă Uniunea Europeană nu face o evaluare lucidă a influenței Iranului în acest spațiu, riscăm ca nu numai acest deficit de democrație din Iran să creeze, însă, în spațiul european, un grav deficit și un risc de amenințare la securitatea noastră. Cred că este momentul ca soluțiile să nu mai urmeze clasica formulă pe care Talleyrand o promova, adică să danseze, și să înainteze, în acest moment, într-o decizie clară și fermă.
Peter van Dalen
(NL) Dle președinte, raportul dlui Belder este unul foarte bun, deoarece este atât realist, cât și pragmatic. În ceea ce mă privește, raportul ar fi putut fi mult mai critic la adresa regimului reprobabil al lui Ahmadinejad. Acest răufăcător neagă holocaustul și nu și-ar dori nimic altceva decât să șteargă statul Israel de pe hartă cât mai curând posibil. Creștinii pur și simplu nu pot trăi cu Ahmadinejad la conducere. În plus, acesta își oprimă propriul popor într-un mod înspăimântător. Niciodată nu au fost executate mai multe persoane decât în ultimii câțiva ani. Prin urmare, UE trebuie să susțină în continuare forțele opoziției, care se concentrează pe democrație și pe drepturile omului. Nimic nu este prea mult pentru combaterea regimului Ahmadinejad. Mă refer la sancțiuni și acțiuni specifice împotriva programului nuclear iranian, așa cum a fost cazul virusului Stuxnet. Aștept cu nerăbdare căderea acestui regim. Niciodată nu ar fi prea devreme pentru acest lucru.
Nicole Sinclaire
Dle președinte, apărătorii drepturilor omului din Iran sunt supuși amenințărilor cu moartea, actelor de hărțuire, arestării arbitrare, hărțuirii judiciare, stigmatizării, atacurilor violente, tratamentelor inumane, torturii și execuțiilor. Apărătorii drepturilor femeilor se confruntă cu riscuri foarte mari în Iran. Libertățile de expresie, asociere și adunare sunt restricționate în mod sever în Iran și, adesea, sunt aspru pedepsite.
Pedeapsa cu moartea este, de asemenea, utilizată arbitrar, în special pentru minori. Totuși, mi se pare foarte îngrijorător modul în care UE tratează Iranul. Încă o dată, Înaltul Reprezentant pare să vorbească foarte mult și să facă foarte puțin. Am invitat-o de multe ori și o invit și astăzi la Subcomisia pentru drepturile omului pentru a răspunde la întrebările privind activitățile sale în domeniul drepturilor omului.
Ne-a spus astăzi că acordă o importanță deosebită drepturilor omului, dar a participat vreodată la reuniunile Subcomisiei pentru drepturile omului? Este dispusă să-și trimită subordonații, dar nu este dispusă să participe la o interpelare democratică în Parlamentul European. Va asculta discursurile noastre, va prezenta o declarație incoerentă, pregătită dinainte și apoi va pleca acasă. Aceasta nu este democrație, dnă Ashton.
[Vorbitoarea a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Richard Howitt
Dle președinte, voi fi foarte succint. Doresc doar să o întreb pe dna Sinclaire următorul lucru: când Înaltul Reprezentant vine la o ședință plenară specială a întregului Parlament pentru a discuta raportul anual privind drepturile omului și este interpelată de deputații din toate grupurile Parlamentului, nu crede că acesta este o modalitate mai bună prin care putem să îl tragem la răspundere pe Înaltul Reprezentant în ceea ce privește dosarul drepturilor omului, decât să-i cerem să participe la reuniunea subcomisiei Parlamentului, pe care, de altfel, o apreciez foarte mult?
Nicole Sinclaire
Dle președinte, cu tot respectul pentru colegul meu, acest lucru nu este satisfăcător, deoarece, după cum știe - și dacă a petrecut la fel de mult timp în Subcomisia pentru drepturile omului ca și mine, ar ști - subcomisiile sunt locurile în care avem șansa să spunem mai multe și să avem mai mult de un minut și apoi chiar să primim un răspuns direct.
Am făcut multe observații privind problemele drepturilor omului și încă nu am primit nici măcar un răspuns din partea Baronesei Ashton, deci cum este posibil? Repet, aici este vorba despre democrație. Reprezint cinci milioane de persoane. Am fost aleasă aici. Baroneasa Ashton nu a primit nici măcar un vot în toată viața sa.
Paweł Zalewski
(PL) Dle președinte, dnă Ashton, aș dori să îl felicit pe dl Belder pentru un raport excelent. Trebuie salutat, de asemenea, faptul că raportul a fost modificat în timpul negocierilor. Cred că, datorită acestor amendamente, acesta are în prezent formularea adecvată. Întreaga comunitate internațională, care acordă o importanță deosebită democrației și drepturilor omului, este alarmată de ceea ce se întâmplă de mulți ani în Iran și încercăm să decidem ce măsuri trebuie luate. Acestea trebuie, bineînțeles, să provină din Iran. Prin urmare, este evident că UE sprijină opoziția iraniană.
Cred că există trei probleme pe care trebuie să le ridicăm și care pot influența politica în Iran. Primul aspect se referă la politica noastră de cooperare cu Turcia, în legătură cu Iranul. Turcia este un partener important pentru UE. Aceasta este o țară condusă de un partid pentru care tradiția islamică este importantă dar este condusă, de asemenea, într-un mod mai apropiat de standardele europene. Cel de-al doilea aspect este cooperarea cu Rusia. Trebuie să facem presiuni asupra Rusiei pentru a colabora și mai strâns cu UE și cu SUA, astfel încât cooperarea cu Iranul să nu semene cu cea actuală. În al treilea rând, ultimul aspect și unul care este foarte important, este cel al scutului antirachetă. UE trebuie să colaboreze cu NATO și cu SUA pentru a se asigura că acest scut este construit în Europa.
Pino Arlacchi
Dle președinte, textul inițial al acestui raport a fost criticat pentru limbajul său agresiv, concentrându-se în principal asupra programului nuclear al Iranului, neglijând preocuparea pentru drepturile omului și fiind lipsit de o perspectivă pozitivă pentru cooperarea ulterioară. Numeroasele amendamente prezentate de grupul meu și de alte grupuri corectează aceste deficiențe și textul actual este unul echilibrat. Acesta subliniază două dosare principale: abuzurile drepturilor omului săvârșite de guvernul actual și programul nuclear iranian.
Cele două dosare sunt distincte și este iresponsabil să amenințăm Iranul cu războiul sau cu intervenția internațională, după cum am auzit că s-a sugerat astăzi în Parlamentul European. Dacă doriți să consolidați poziția lui Ahmadinejad, continuați să faceți acest lucru, deoarece toți iranienii, indiferent de pozițiile lor politice, vor lua poziție împotriva oricărei intervenții străine. Politica curentă pe care Consiliul European și, de asemenea, Înaltul Reprezentant o adoptă este cea potrivită, deoarece aceasta este bazată pe aprecierea atentă a situației de pe teren.
Geoffrey Van Orden
Dle președinte, în primul rând, îl felicit pe dl Belder pentru raportul său excelent. Iranul are potențialul să influențeze și resursele pentru a fi o forță a binelui sau o forță a răului în Orientul Mijlociu, în general. Din păcate, regimul său a devenit o forță a răului, deghizându-se în hainele religiei. Programul pentru armament nuclear al Iranului este cauza preocupării regionale și internaționale deosebite. Iranul a devenit o sursă de doctrină extremistă, acesta desfășoară și sponsorizează acte de terorism internațional, are o influență periculoasă asupra populației de tineri shia din statele Golfului, din Irak și din Liban și nu ezită să se alieze cu grupurile teroriste sunite din Gaza și din alte părți. Acesta a contribuit la antrenarea și la înarmarea teroriștilor care au atacat forțele NATO din Afganistan și încalcă drepturile omului. Ar fi o ironie tragică, dacă o tiranie precum Iranul ar deveni principalul beneficiar al dorinței de mai multă libertate pe care am văzut-o exprimată atât de dramatic în toată lumea arabă în ultimele săptămâni și în cel mai dezgustător exemplu de ipocrizie - termin imediat, dle președinte - președintele Ahmadinejad a transmis poporului egiptean că are dreptul să-și exprime propriile puncte de vedere despre țara lor.
(Președintele l-a întrerupt pe vorbitor)
George Sabin Cutaș
Scena internațională asistă, aproape neputincioasă, la agravarea situației drepturilor omului în Iran. Totuși, instrumentele de care dispunem pentru a ne face vocea auzită nu sunt de ignorat. Tratatul de la Lisabona ne oferă, prin intermediul postului de Înalt Reprezentant, un mijloc de a convinge guvernul iranian că drepturile omului nu trebuie îngrădite prin represiune. Ele reprezintă un bun inalienabil al individului și nu pot fi puse sub semnul întrebării de către niciun regim politic. Execuțiile în masă, în special cele ale minorilor, lapidările, discriminarea femeilor, a minorităților, tortura fac parte, din păcate, dintr-o enumerare mult mai lungă.
Schimbările democratice nu pot fi impuse din exterior, însă Uniunea Europeană trebuie să susțină, în permanență și nu doar la nivel declarativ, oamenii din interior care își riscă zilnic viața pentru a protesta împotriva acestor nedreptăți.
Jan Zahradil
(CS) Dle președinte, ținând cont de ceea ce se întâmplă în lumea arabă, în Libia, în Egipt, în Tunisia și în alte părți, rigiditatea și imobilitatea regimului iranian este și mai evidentă. Acesta este un regim intolerant, un regim fundamentalist, un regim care execută opoziția politică și un regim care trebuie menținut sub presiune internațională. Trebuie să sprijinim opoziția iraniană din exil, care este legitimă, și avem rezoluții ale Parlamentului European în această privință. Este necesar, printre alte lucruri, să monitorizăm situația din tabăra de refugiați Ashraf în Irak, unde există peste 3000 de refugiați iranieni din organizațiile opoziției exilate și unde există riscul unei catastrofe umanitare și este necesar să oferim protecție acestor persoane. Prin urmare, aș dori să aud o opinie clară din partea Baronesei Ashton în această privință și aș dori să aud o declarație clară privind modul în care, sub conducerea sa, UE va ajuta acești refugiați din tabăra Ashraf.
Tunne Kelam
Dle președinte, acum când UE solicită sfârșitul imediat al dictaturii brutale a lui Gaddafi și insistă pentru izolarea completă a acestuia, același lucru se aplică regimului iranian sângeros și brutal. A ne face speranțe pentru sporirea încrederii nu mai este deloc o opțiune realistă, în special de când Teheranul și-a erodat complet credibilitatea cu privire la programul său nuclear.
În schimb, ar trebui să abordăm potențialul extraordinar al schimbărilor democratice populare din Iran. Într-adevăr, această schimbare nu poate fi impusă din exterior. Totuși, prioritatea UE trebuie să fie extinderea sprijinului politic și moral clar către aceste forțe. Am în vedere, în special, impunerea de interdicții înalților funcționari iranieni (dna Schaake a menționat opt nume), sprijinirea transmisiilor Euronews în limba farsi și insistența ca relațiile parlamentare, dacă există, să se desfășoare sub o condiționalitate strictă.
Ioan Mircea Pașcu
Dle președinte, dogma curentă este că Iranul va fi marele câștigător al revoluțiilor din Africa de Nord și din alte părți. Acest lucru este posibil, dar puțin probabil.
În primul rând, modelul iranian nu este tocmai modelul la care aspiră tinerii care se revoltă în aceste țări. În al doilea rând, regimul nu se bucură de pace internă pentru a se concentra exclusiv pe promovarea unei politici externe mai ferme. În cele din urmă, deoarece alte țări, precum Turcia sau chiar Egiptul după, dar și în timpul tranziției, sunt concurenți puternici pentru ambițiile Iranului.
Bineînțeles, Iranul poate să exercite întotdeauna un anumit grad de influență prin intermediari, dar probabil că aceasta nu se va dovedi decisivă pentru obținerea controlului în țările respective. În mod paradoxal, singurul mod de a obține un avantaj ar fi să privim evoluțiile actuale ca pe o oportunitate pentru a începe reintroducerea Iranului în comunitatea internațională. Acesta ar fi un drum lung, dar singurul rezonabil pentru Iran.
Îl felicit pe domnul Belder pentru un raport excelent.
Antonyia Parvanova
Dle președinte, doresc în primul rând să îi mulțumesc dlui Belder pentru excelentul său raport. La numai o zi după sărbătorirea aniversării cu numărul 100 a Zilei internaționale a femeii, aș dori să subliniez în mod special situația femeilor din Iran și vă rog să-mi permiteți să dedic acest discurs, nu doar lui Sakineh Ashtiani și Zahra Bahrami, ci și tuturor femeilor arestate și celor care sunt date dispărute ca urmare a represiunii iraniene curente.
UE trebuie să ia în considerare aspirațiile pentru schimbare democratică ale poporului iranian și situația inacceptabilă cu care se confruntă femeile iraniene. Știm că există discriminare și chiar represiune politică și socială, care afectează femeile din această țară și trebuie să reiterăm aceste fapte inacceptabil când luăm în considerare abordarea noastră față de Iran.
Deși situația se deteriorează în prezent, activiștii pentru drepturile femeilor din țară au continuat să se afle la conducerea opoziției față de represiunea curentă și negarea libertăților civile și a drepturilor omului. Drepturile femeilor nu trebuie să fie un punct opțional al negocierii și sper, dnă Vicepreședinte/Înalt Reprezentant, că UE va susține această violență fără să le compromită.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Dle președinte, raportul dlui Belder, așa cum ne-a fost prezentat, este un raport exact, echilibrat și obiectiv. Personal, înțeleg poporul iranian, care este o națiune străveche, cu o cultură antică și tradiții importante. Iranul este o națiune producătoare de petrol bogată și are o poziție geopolitică importantă în Orientul Mijlociu. Încălcarea sistematică a drepturilor omului menționată în raport și de către toți vorbitorii nu favorizează o astfel de națiune cu o astfel de tradiție. În primul rând însă, guvernul lui Ahmadinejad trebuie să înțeleagă acest lucru și să adopte măsurile necesare. Insistența cu care această țară urmărește un program nuclear, care este inacceptabil pentru comunitatea internațională, a provocat tensiuni foarte puternice în zonă și a ridicat întrebări foarte mari. În orice caz, aceasta nu contribuie în niciun fel la stabilitatea geopolitică din regiune.
Nu trebuie să uităm sau să trecem cu vederea revoltele de proporții din Africa de Nord și din Orientul Mijlociu și faptul că comunitățile musulmane se îndreaptă către un Islam politic.
Franz Obermayr
(DE) Dle președinte, revoluția verde și cele mai recente procese demonstrează foarte clar că există un potențial mare pentru societatea civilă din Iran. Aceasta trebuie sprijinită, deoarece acesta este singurul mod în care se poate dezvolta o deschidere democratică.
Din păcate, sancțiunile afectează, adesea, chiar această societate civilă tânără și activă. Desfășurarea testelor de limbă engleză ca limbă străină (testele TOEFL), de exemplu, a fost abandonată. Acest test este, totuși, o condiție pentru a studia la majoritatea universităților anglo-americane. Victimele acestui abandon sunt, prin urmare, studenții cu perspective internaționale.
Raportul propune, fără discriminare, noi sancțiuni, precum restricțiile asupra exportului de tehnologie pentru rețelele de telefonie mobilă și de comunicații, deși tocmai aceste tehnologii de comunicare și informare rapidă sunt cele necesare pentru răspândirea ideilor pluraliste. În cele din urmă, țările terțe precum China, Rusia și India sunt cele care vor continua să facă afaceri, exportând și asigurându-și materii prime și care, din păcate, nu vor respecta aceste sancțiuni, care vor râde la urmă.
Elena Băsescu
Astăzi, Iranul se alătură statelor arabe care își caută drumul spre democrație, iar raportul colegului meu Belder descrie în detaliu situația din țară. Regimul de la Teheran se opune ferm schimbării, înăbușind demonstrațiile și arestând liderii mișcării. Condamn ferm această atitudine care domină societatea iraniană de ani buni. Poporul își cere dreptul la liberă exprimare, iar guvernul ar trebui să îi asculte cererile.
Mai mult, autoritățile iraniene și-au creat o obișnuință din a încălca drepturile omului și aici aș dori să o amintesc pe Neda, "îngerul Iranului”. Ele susțin aplicarea pedepsei cu moartea, practică lapidarea, execută infractori minori, toate acestea prin nesocotirea obligațiilor sale internaționale. Ambițiile nucleare ale Iranului pun și ele în pericol populația. Recent, activitatea în cea mai nouă centrală atomică a trebuit oprită din cauza riscurilor de contaminare.
Mitro Repo
(FI) Dle președinte, Baroneasă Ashton, acest raport este binevenit mai ales deoarece UE trebuie să aibă o strategie clară și consecventă față de țări precum Iranul. Într-o perioadă de numai 18 luni, în 2008 și 2009, Parlamentul a adoptat o poziție privind accesul la justiție pentru 36 de iranieni în legătură cu încălcările individuale ale drepturilor omului. Aceasta este o cifră mai mare decât în orice altă țară. În plus, fiecare dintre acestea ar merita să fie menționate și amintite aici, chiar acum.
În ceea ce privește Iranul, drepturile omului nu trebuie să aibă un statut secundar față de comerț și de preferințele tarifare. Acest lucru este imoral și este rușinos pentru UE. De aceea, UE și Parlamentul trebuie, în viitor, să monitorizeze îndeaproape evoluția situației drepturilor omului din Iran.
Peter Šťastný
Dle președinte aș dori să mă alătur și eu colegilor mei în apelul pentru sprijinirea opoziției iraniene și pentru protecția mai bună a refugiaților din tabăra Ashraf. Acești oameni nefericiți și familiile lor sunt ținte constante ale regimului iranian brutal și malefic. La dificultățile acestora se adaugă hărțuirea zilnică și atitudinea ostilă a forțelor irakiene care ar trebui să-i protejeze.
Dnă Înalt Reprezentant, să nu uităm de acești oameni greu încercați. Împreună, trebuie să ne asigurăm că UE joacă un rol esențial în tranziția acestora de la o opoziție persecutată la un guvern democratic. În cele din urmă, este în interesul tuturor să vadă, sperăm în curând, un Iran stabil și democratic, al cărui cetățeni se bucură de aceeași libertate și de aceleași drepturi ca și noi aici, în Europa.
Catherine Ashton
Vicepreședinte al Comisiei/Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate. - Dle președinte, consider că aceasta a fost dezbatere foarte interesantă și doresc doar să mă refer la două aspecte specifice care au fost ridicate, într-un fel în afara dezbaterii, înainte să închei cu acest subiect.
Dna Paulsen m-a întrebat dacă putem găsi spațiu în clădirea nouă și "strălucitoare”, cred că acesta este cuvântul, pentru ca oamenii să lucreze la problemele de interes în ceea ce privește drepturile omului. Aș dori să spun doar că am fost încântată de faptul că dna Hautala, președinta Subcomisiei pentru drepturile omului, mi-a scris pentru a-mi transmite că este încântată de modul în care plănuim să tratăm drepturile omului în organizația nouă. Totuși, nu fac decât să mut persoanele din opt clădiri diferite aflate în prezent în Bruxelles într-o singură clădire, deoarece cred că, oferind oamenilor posibilitatea să lucreze împreună, vom fi mai eficienți. Va trebui să-i repartizez într-un spațiu restrâns, deoarece încerc să fac, în același timp, și economii. Prin urmare sper, când vedeți ce facem, că cuvântul "strălucitor” va fi un cuvânt frumos și nu un cuvânt care sugerează, din păcate, că încerc să fac altceva, ceea ce nu este cazul.
Răspunsul pentru dna Sinclaire: modul în care mi s-a sugerat să răspund la problemele drepturilor omului de către Parlament, prin decizia acestei Camere, este să particip în mod regulat la ședințele Comisiei pentru afaceri externe (AFET) la care ar urma să fie invitate subcomisiile, printre care și Subcomisia pentru drepturile omului, unde acestea vor putea să-mi adreseze întrebări. Am făcut acest lucru și mă voi întâlni cu cea mai mare plăcere cu dna Hautala, așa cum fac deja și pentru a răspunde la întrebările acesteia, voi participa, de asemenea, cu cea mai mare plăcere la dezbaterile plenare din această Cameră. Voi încerca cu cea mai mare plăcere să fac mai multe. Nu vă cer decât să recunoașteți că am la dispoziție un număr limitat de ore într-o zi și pot face un număr limitat de lucruri. Dar acest lucru nu este din lipsă de respect pentru Comisie și nici față de dvs. personal; departe de așa ceva. Sper că veți lua legătura cu biroul meu în legătură cu probleme de interes și că veți putea participa la întrunirile la care voi avea posibilitatea să asist și să iau cuvântul.
Cunosc foarte bine, din experiență, ce înseamnă să fii președinte de parlament și să nu fii ales, dar am avut privilegiul să fiu aleasă de această Cameră și, bineînțeles, să fiu invitată în acest rol de către 27 șefi de stat și de președintele Comisiei. În această privință, sunt foarte atentă la responsabilitățile mele.
În legătură cu dezbaterea propriu-zisă și cu aspectele privind drepturile omului care, într-o anumită măsură, au dominat dezbaterea noastră: încerc să văd ce mai putem face în plus. Nu voi face observații despre aspectele care sunt deja tratate deoarece doresc să prezint acest lucru atunci când terminăm lucrul, dar discutăm cu activiștii pentru drepturile omului și cu organizațiile și, de asemenea, analizăm împreună cu cele 27 de state membre care ar putea fi modalitatea mai eficientă de a soluționa această problemă și de a exercita o presiune cât mai mare.
În privința dlui Karoubi și a dlui Mousavi, după cum am spus, este dificil de stabilit cu precizie dacă aceștia sunt în închisoare sau sunt puși sub arest la domiciliu. Încerc în continuare să obțin o clarificare. Bineînțeles, sprijinim rezoluția de la Geneva privind un raportor special pentru Iran. De asemenea, punem în discuție aceste aspecte în mod direct; este foarte important să fim uniți pentru accelerarea respectării drepturilor omului în Iran. Mulți distinși deputați au prezentat cazuri specifice și antecedentele teribile pe care le are această țară și trebuie să facem cât mai mult posibil și cred că putem face acest lucru mai bine împreună.
În cele din urmă, privind problema nucleară: am avut discuții directe timp de patru zile și jumătate cu negociatorii iranieni și știu foarte clar ce încerc să fac, și anume să ofer o oportunitate Iranului de a dovedi afirmațiile pe care continuă să le facă, pentru a demonstra că se îndreaptă în direcția puterii nucleare civile și nu în direcția armelor nucleare. După cum le-am spus, nu este dificil: trebuie să fie deschiși și transparenți, să permită inspectorilor să-și desfășoare activitatea și să contribuie la crearea unui climat de încredere, după cum le-am explicat adesea foarte detaliat. Este alegerea lor. Am spus foarte clar că, atât Consiliul de Securitate, cât și eu, prin rolul din cadrul E3+3, vom continua să facem presiuni pentru a încerca să ne asigurăm că se întâmplă acest lucru. Este foarte încurajator că, deși conduc negocierile, fac acest lucru împreună cu E3+3; iar acest lucru arată foarte clar Iranului că suntem absolut uniți în abordarea noastră și le mulțumesc tuturor celor care lucrează împreună cu mine. Aceștia trebuie să dea dovadă de dorință politică pentru a face ceea ce este necesar; iar dacă nu fac acest lucru, le spun stimaților deputați că trebuie să facem mai mult pentru a continua să exercităm presiuni.
Bastiaan Belder
Dle președinte, doamnelor și domnilor, permiteți-mi să încep prin a vă oferi sincerele mele mulțumiri pentru contribuțiile valoroase la această dezbatere. Am ascultat foarte atent ceea ce ați avut de spus. Contribuția dvs. clarifică intenția mea cu acest raport, și anume, să subliniez faptul că drepturile noastre fundamentale - drepturile omului, care sunt esențiale și stau la baza existenței noastre - sunt, de asemenea, drepturile iranienilor. Pentru mine, este o situație identică. Cu alte cuvinte, atenția pe care o acordăm drepturilor fundamentale și respectării acestora este esențială. Sunt convins că această respectare creează, de asemenea, perspective de viitor pentru Iran, și în special pentru tinerii țării. Mi-am dat seama în timpul dezbaterii că dna Lösing - care nu mai este prezentă, din păcate - a pus punctul pe i cu privire la perspectivele de viitor. Acest lucru este cu siguranță foarte important pentru mine.
Dacă ne uităm la cifre, vedem că ani la rând peste 150 000 de tineri iranieni cu educație superioară au părăsit Republica Islamică tocmai din cauza lipsei oricăror perspective de viitor. Ei au făcut acest lucru nu numai din cauza represiunii, ci și din cauza situației socio-economice opresive și a climatului de privare de libertate. Concluzia este - și am auzit acest lucru de la o persoană din interior care este și economist - că numai acest lucru generează o pierdere de 40 de miliarde pe an și aceasta nu include exodul de creiere. Prin raportul meu, ceea ce am vrut să subliniez este tocmai faptul că atenția pe care o acordăm și promovarea unui grad mai mare de libertate și a respectării drepturilor omului oferă într-adevăr perspective pentru viitor în Iran. Acest lucru aduce, de asemenea, beneficii regiunii în ceea ce privește securitatea în general.
În cele din urmă, Baroneasă Ashton, am fost foarte curios atunci când am aflat - nu știam acest lucru, însă colegii mei deputați l-au adus în discuție - că acum câteva săptămâni, în presa americană a circulat un raport potrivit căruia există, în realitate, o listă de încălcări grave ale drepturilor omului în Republica Islamică Iran, precum și o listă a celor responsabili, de sus în jos, până la nivelul gardienilor din închisori. Aș fi extrem de recunoscător dacă ați urma exemplul american în ceea ce privește o listă de acest fel, deoarece atunci nu ne-am concentra doar asupra celor care determină proliferarea nucleară și amenință astfel securitatea globală, ci și asupra climatului teribil care domină în Iran. În același timp, acest lucru ar trimite un semnal iranienilor că suntem atenți la imaginea de ansamblu din Iran, nu doar la amenințarea nucleară, și că noi credem totuși că Iranul ar trebui să fie o societate civilă normală, în conformitate cu nivelul ridicat de civilizație de care țara s-a bucurat în mod tradițional de-a lungul istoriei sale.
În cele din urmă, nu trebuie să mă desconsiderați în ceea ce privește faptul că pentru mine, în calitate de protestant, libertatea religioasă este extraordinar de importantă. Permiteți-mi să fiu clar asupra acestui aspect: pentru suniți - minoritatea - pentru baha'i, pentru creștini și evrei - acest lucru este teribil de jenant - raportul meu, din păcate, este deja depășit, recunosc imediat. Spun acest lucru pentru că în ultimele luni a avut loc un val de represiune care a lovit suniții, baha'ii și creștinii în mod special și îmi cer scuze colegilor mei deputați că raportul meu nu este actual în această privință. Pentru mine, acesta este un stimulent pentru a face mai multe în privința Iranului - lucrez pe baza unei politici a porților deschise - și sper să iau legătura cu dvs. în mod regulat, pentru a contribui la transformarea Iranului într-o țară cu viitor pentru întreaga sa populație.
Președinte
- Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc la prânz, joi, 10 martie.
