Godkendelse af protokollen
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Green
Fru formand, jeg vil gerne nævne et punkt, som i allerhøjeste grad bekymrer borgerne i Den Europæiske Union, og det er de nyheder, vi har hørt her til morgen om den afgørelse, som den britiske regering traf i går aftes om at udsætte slagtningen af de køer, der er mistænkt for eller menes at have BSE. Det er en meget alvorlig sag, og De ved alle, hvor stor indvirkning det får på de europæiske borgeres frygt for deres sundhed og forbrugernes sikkerhed.
Jeg vil gerne bede Europa-Kommissionen om uden ophør at fortælle, hvordan den vil reagere på den britiske regerings tiltag, der synes at være en fuldstændig kovending i forhold til den handlingsplan, som den britiske ministerpræsident forelagde Det Europæiske Råd under dettes seneste møde.

Formanden
Fru Green, det står helt klart, at vi ikke uden videre kan tilrettelægge en forhandling. Må jeg foreslå - hvis Kommissionen er enig, naturligvis - at Kommissionen eventuelt tog spørgsmålet op i forbindelse med behandlingen af betænkningen af Funk, som står opført på dagsordenen for i formiddag. Jeg går ud fra, at Kommissionen vil være enig. Jeg beder om forståelse for, at vi ikke kan tilrettelægge en forhandling her ved mødets start.

Poettering
Fru formand, forslaget fra gruppeformand, fru Pauline Green, er i overensstemmelse med den opfattelse, PPE-Gruppen har. Det er en alvorlig sag, som vi må tage til efterretning. Det drejer sig i den forbindelse ikke kun om sundheden, men om Den Europæiske Unions retssamfund, og det, der én gang er vedtaget juridisk bindende, kan et medlemsland ikke alene tilbagekalde på egne vegne. Vi støtter Deres forslag, fru formand, om at Kommissionen afgiver en redegørelse om dette spørgsmål i forbindelse med Funkbetænkningen.

Formanden
Tak, hr. Pöttering. Jeg ser, at fru Green også kan tilslutte sig forslaget.

Provan
Fru formand, jeg er overrasket over at høre fru Greens bemærkninger her til morgen. Det er den slags bemærkninger, der øger de problemer, som oksekødssektoren står overfor. Det er denne form for inflatoriske, opildnende bemærkninger, som skaber problemet og gør det meget værre.
Lad mig forsikre medlemmerne af Parlamentet om, at den afgørelse, den britiske regering traf i går aftes, vedrører en mere effektiv slagteform for at få løst BSE-problemet hurtigere, og på den måde kan vi alle vende tilbage til vort almindelige liv så hurtigt som muligt.

Formanden
Hr. Provan, jeg har allerede gjort opmærksom på, at der ikke kan blive tale om en forhandling her og nu.

Green
Fru formand, det emne, vi er kommet ind på her, er af enorm betydning for de europæiske borgere. Selvfølgelig er der ingen af os, der ønsker at skade oksekødsindustrien yderligere, men det er bemærkninger som dem, vi lige har hørt, der har skadet hele oksekødsindustrien. Det er fuldstændig latterligt, at repræsentanter for den britiske regering, som ytrer sig her, ikke siger sandheden om et forhold, der vækker så stor bekymring. Det er faktisk deres adfærd i de seneste år, der har skabt dette problem. Det er på tide, de ser virkeligheden i øjnene og behandler det europæiske folk med en vis respekt.

Formanden
Kære kolleger, vi vil drøfte alt dette i forbindelse med forhandlingen om Funk-betænkningen.

Martinez
Fru formand, mit indlæg vedrører afstemningen om von Wogau-betænkningen om forbrugsafgifter. To dage forinden advarede hr. Pasty netop om risikoen for overlap mellem afstemningen, plenarmødet og udvalgsmøderne.
Fru formand, det viser sig, at afgørelsen blev truffet med én stemmes overvægt. Forhøjelsen af forbrugsafgifterne blev vedtaget med én stemmes overvægt. Men en lang række medlemmer af landbrugsudvalget, der følgelig var stærkt bekymrede, herunder jeg selv, som repræsenterer LanguedocRoussillon, det største samlede vinproducerende område i verden, deltog på afstemningstidspunktet i et møde i Undersøgelsesudvalget om BSE. Fru formand, De er selv jurist; som De må vide, er der tale om en mangel vedrørende samtykket, fordi man har arrangeret et udvalgsmøde og en afstemning i plenum på samme tidspunkt og dermed har gjort det muligt at stryge en stemme. Det er et glimrende eksempel på en mangel vedrørende samtykket og dermed en ugyldig afstemning. Jeg finder disse - undskyld mig det stærke udtryk - fupmetoder, der udelukkende går ud på at skaffe sig et flertal, utilstedelige.
Fru formand, man burde nok finde en anden løsning og gentage afstemningen, som er foregået på et svigagtigt grundlag.

Formanden
Hr. Martinez, der er ikke tale om en ændring af protokollen. Vi er i øjeblikket i færd med at godkende protokollen, og jeg vil derfor bede Dem begrænse Dem til bemærkninger til protokollen.
Når dette er sagt, rejser De et grundlæggende, generelt problem. Jeg foreslår derfor, at Præsidiet tager dette spørgsmål op, nemlig om det er rimeligt, at der holdes andre møder under afstemningerne. Jeg mener, vi burde holde os strengt til reglen om, at der ikke holdes andre møder under afstemningerne - jeg ser i øvrigt, at gruppeformændene deler dette synspunkt. Jeg mener også, spørgsmålet burde tages op af Formandskonferencen.
Er der andre bemærkninger til protokollen?

von Wogau
Fru formand, jeg har en bemærkning til protokollen og til den afstemning, hr. Martinez omtalte i går. Ved slutningen af denne afstemning var der en række uklarheder om, hvad der nu egentlig var blevet vedtaget. Jeg vil gerne endnu en gang fastholde, at vi i går med én stemme forkastede et ændringsforslag, hvori der blev stillet krav om indførelse af en vinafgift, så at denne del af hr. Martinez' redegørelse nok ikke rammer plet.

des Places
Fru formand, undskyld, men det er ikke til protokollen. Det er blot for at støtte...
(Formanden afbrød taleren)

Arias Cañete
Fru formand, med hensyn til von Wogau-betænkningen står mit navn opført i stemmeoptællingen, som om jeg stemte for ændringsforslag 15. Jeg stemte imod.

Formanden
Hr. Arias Cañete, vi vil undersøge dette og i givet fald rette fejlen.
Er der andre bemærkninger?
(Protokollen godkendtes)

Afstemning
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er jf. forretningsordenens artikel 52 betænkning (A4-0272/96) af Vallvé for Fiskeriudvalget om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om kystnært småfiskeri (KOM(96) 0102 - C4-0214/96) »Kystnært småfiskere« (budgetpost B2-521).
Forudsat at der ikke gøres skriftlig indsigelse, betragtes ændringsforslag og beslutningsforslaget indeholdt i betænkningen som vedtaget.

Pompidou
Som følge af EU-medlemsstaternes voksende energiafhængighed er det nu påtrængende nødvendigt, at Den Europæiske Union opstiller en global og sammenhængende strategi rettet imod de central- og østeuropæiske lande og Rusland.
Det er ligeledes nødvendigt sammen med disse lande at udvikle en samarbejdspolitik inden for nuklear sikkerhed dels for at fremme udveksling på forskningsområdet, dels med henblik på at undgå katastrofer af samme art som Tjernobyl-ulykken. Man bør imidlertid i en sådan sammenhæng foretage en sondring mellem civile og militære anlæg.
Med hensyn til Adam-betænkningen er der især grund til at understrege prioriteringer såsom moderniseringen af energidistributionsnettene og oprettelsen af en troværdig juridisk ramme, der vil kunne skabe sikkerhed for udenlandske investeringer. I denne sammenhæng er det yderst vigtigt at oprette en instans til overvågning af udviklingen af naturgasindustrien i de central- og østeuropæiske lande samt i Rusland.
Med henblik herpå er det nødvendigt at støtte initiativet til oprettelse af et fælles olie- og naturgascenter i Moskva i et samarbejde mellem Rusland og Den Europæiske Union. Idéen om et fælles initiativ af samme art i et samarbejde med området omkring Det Kaspiske Hav bør ligeledes støttes. Området omkring Det Kaspiske Hav, Ukraine og de baltiske stater vil nemlig spille en vigtig rolle i den nærmeste fremtid. Dette område og disse stater vil tjene som forbindelsesled mellem Central- og Østeuropa og de hurtigt voksende økonomier i Øst- og Sydøstasien.
Hvad PHARE- og TACIS-programmerne angår, er det i forbindelse med disse programmer indtil dato ikke lykkedes at opnå det ønskede sikkerhedsniveau.
Følgelig bør den økonomiske støtte, der ydes på det nukleare område, først og fremmest tage sigte på nuklear sikkerhed. I industriel sammenhæng bør man til stadighed have opmærksomheden rettet mod sikkerhedsnormerne og overholdelsen af disse, således at man lukker de farlige kernekraftværker og moderniserer de senest byggede værker. Med hensyn til fremtiden er det vigtigt at understrege betydningen af projekter såsom udviklingen af fremtidens reaktortype EPR, for at det 21. århundrede bliver det århundrede, hvor man udvikler rene energiformer, der ikke udgør en fare for fremtidige generationer.
Betænkning af Toivonen
Wibe
Mit ændringsforslag kunne af proceduremæssige årsager ikke behandles i Parlamentet. Jeg agter jeg at snarest muligt at vende tilbage til dette spørgsmål.
Det er min faste overbevisning, at man i Den Europæiske Union bør oprette et samlet Østersøprogram, der råder over en selvstændig post i budgettet. Det ville give betydelige samordningsgevinster, idet mange forskellige budgetkonti vedrørende Østersøarbejdet i dag er spredt på flere forskellige programmer. Oprettelsen af et Østersøprogram af samme tilsnit som Middelhavsprogrammet ville være en klar tilkendegivelse af Den Europæiske Unions intentioner om at udvide Unionen mod øst og af dens ønske om social samhørighed i hele Europa. At det vil kræve store investeringer at opnå social samhørighed mellem Østersølandene er hævet over enhver tvivl. I ingen anden region i Europa er der så store forskelle i social og økonomisk standard som mellem landene omkring Østersøen. Østersøsamarbejdet må prioriteres højt, hvis der skal opnås økonomisk, social og politisk stabilitet i regionen. Der er stor fare for, at flere af de østeuropæiske lande forvandles til rå markedsøkonomier med et overfladisk demokrati og stor social utryghed ledsaget af en betydelig kriminalitet. En sådan udvikling ville forstyrre stabiliteten i hele Europa.

Den fælles markedsordning for oksekød
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0281/96) af Funk for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød (KOM(96)0422 - C4-0447/96-96/0211(CNS)).

Funk
Fru formand, hr. kommissær Fischler, kære kolleger, vi stemmer i dag om ændringen af den fælles markedsordning for oksekød. Rådet og Kommissionen foreslog uopsættelig forhandling den 4. og 5. september. Det forkastedes den gang af det korresponderende udvalg, fordi der ikke stod nogen dokumentation til vor rådighed. Rådet stillede på ny forslag om uopsættelig forhandling den 10. september. Mandag den 16. september stemte Landbrugsudvalget for uopsættelig forhandling. Men samtidig forkastede det uopsættelig forhandling, for så vidt angår ændringer af bestemmelserne om støtte til kulturplanter og agrarstrukturens effektivitet. Disse afgørelser blev den 17. september bekræftet af Parlamentet med stort flertal. Udvalg og Parlament forkaster Kommissionens forslag til finansiering af oksekødskrisen. I pressen har man kunnet læse, at heller ikke Rådet går ind for denne form for finansiering.
Den dramatiske krise på oksekødsmarkedet kræver ganske vist hurtig handling, men det må ikke ske på de kornavlende landmænds bekostning. Hr. kommissær, mere end halvdelen af dem, der opdrætter okser, avler samtidig korn. Det betyder jo intet andet end, at de ifølge Kommissionens agt selv skal betale for skaderne. I Kommissionens begrundelse står der, at nedgangen i forbruget af oksekød er på 20-30 %. Dét er Kommissionens indrømmelse af skadens omfang. Dét behøver vi ikke at drøfte yderligere. På den baggrund skal vi udvikle nye strategier, hvilket slet ikke kan lade sig gøre uden, at forbrugernes tillid til oksekød genoprettes. BSE-bekæmpelsesprogrammet skal gennemføres uden tøven. Gårsdagens beslutning er kontraproduktiv og bringer os ikke ét skridt videre.
Indførelsen af et obligatorisk kvalitets- og oprindelsesmærkningssystem skal iværksættes omgående. Informations- og reklameforanstaltninger for BSE-frit kød skal intensiveres. Mulighederne for markedsaflastning er ikke udtømt. Der skal endvidere tilbydes billigt kød til socialt ugunstigt stillede befolkningsgrupper. Vi har tidligere gjort gode erfaringer med smør. Der skal føres forhandlinger med de associerede central- og østeuropæiske lande, for dér har vi et kredsløb: Vi køber kalvene, som fedes op hos os, og kødet kommer tilbage til disse lande til en billig pris. Vi bliver nødt til at drøfte, om der ikke mod kompensation kan foretages visse ændringer. Vi kommer ikke uden om en kortsigtet forhøjelse af interventionsmængderne under hensyntagen til den forestående indbinding. Denne foranstaltning er imidlertid den dyreste form for markedsaflastning, fordi kødet senere ledes tilbage til markedet igen. Med henblik på en reduktion af disse store kødmængder har jeg med mine ændringsforslag forsøgt at skabe nye incitamenter til slagtning af lette dyr. Disse dyr modregnes i maksimalgrænsen. Jeg drager ikke ekstensiveringen i tvivl. Men jeg anser tre klasser for at være så godt som umulige at kontrollere demokratisk, og det gør endvidere landmændene forvirrede. De har, hr. kommissær, i et stort fagtidsskrift skrevet om et godt program i Østrig, en aktion gående ud på opfedning af sødmælkskalve. Vi har desværre ikke fundet denne gode ting i Deres forslag. Jeg vil gerne anmode Dem om og opfordre Dem til at tilbyde disse ting, hvis de er gode.
Landmændene står over for et sammenbrud af et marked, der tidligere har fungeret. Man skal ikke snakke politik med dem. Jeg anmoder Dem derfor om, hr. kommissær, sammen med Rådet og os at lede efter retfærdige løsninger til afhjælpning af krisen. Alle skal bidrage i forhold til andele til, at udbud og efterspørgsel igen kommer i balance. Som regel afvises Parlamentets forslag kort og godt af Kommissionen. Uanset hvilke forslag der er de bedste, har vi brug for en succes, hr. kommissær! Vi har brug for en succes under den nuværende krise! Jeg siger ikke, at jeg er den bedste; hvis De er den bedste, gratulerer jeg Dem med det, og så skal De lave forslag, men således, at vi får succes! Dét er vigtigt. De skadelidte landmænd, slagterierhvervet, de usikre forbrugere og de, der er beskæftiget i oksekødsbranchen, er alle ramt. Allerede i dag kan det ses, at det er politiske forsømmelser, ikke-gennemførte kontrolforanstaltninger og tekniske fejlvurderinger, der er skyld i katastrofen på oksekødsmarkedet. Og det er landmændene, der for størstedelens vedkommende er ofre, ikke gerningsmænd. Det er afgørende og det skal der tages hensyn til i finansieringsforslagene. Jeg anmoder indtrængende Parlamentet om at stemme for mit forslag. Det, der skete i aftes i Storbritannien, er endnu et eksempel på, at vi absolut bør støtte betænkningen.
(Kraftigt bifald)
McCartin
Fru formand, jeg vil gerne takke hr. Funk for en betænkning, der er meget velforberedt, selvom den er udarbejdet med meget kort varsel. Det er en lettelse for landmændene i Unionen at vide, at der i Parlamentet sidder nogen, der taler deres sag og er velinformerede. Jeg vil også gerne takke kommissæren for den måde, han har ledt os gennem denne alvorlige krise på, og for den viden og kompetence, han har udvist.
Ubegrænsede anmodninger om kompensation til de europæiske landmænd er ikke realistiske i lyset af den nuværende stramme budgetsituation. Europa-Kommissionen foreslår, at der i år og næste år anvendes i alt mere end ECU 3 mia. til støtte til oksekødsproducerende landmænd i denne krise. Vi må erkende, at landmændene kommer til at tabe yderligere ECU 3 mia. årligt. I det land, som jeg repræsenterer, nemlig Irland, kommer landmænd, der er yderst afhængige af oksekødet, til at miste mindst ECU 300 mio. mere i indtægt trods disse foranstaltninger. Så der er ingen mulighed for, at alle disse tab kan betales over det eksisterende budget i Unionen.
Det er lidt vanskeligt at præsentere og drøfte en foranstaltning her i Parlamentet uden at vide, hvad omkostningerne bliver og kunne skabe sig en eller anden idé om, hvor pengene skal komme fra. Det er et parlaments opgave at sikre, at der er tilstrækkelige ressourcer.
Det er Budgetudvalgets opfattelse, at disse foranstaltninger er positive, men at de skal finansieres over de ressourcer, der er til rådighed i det eksisterende budgetforslag. Efter at have set på bugetresultaterne for de seneste tre år og især i år, hvor vi allerede har ydet ECU 1, 6 mia. til krisen, og hvor Kommissionen stadig forventer, at der vil være yderligere ECU 460 mio. til rådighed ved årets slutning, mener jeg personligt, at der er ressourcer til rådighed inden for det eksisterende budget til at dække de ECU 1, 33 mia., som Kommissionen foreslår til denne foranstaltning, at det ikke er nødvendigt at skabe forvirring i alle de aftaler, der er indgået med andre sektorer under omorganiseringen af den fælles landbrugspolitik, og at pengene kan findes. Hvis ikke, mener vi, at der kan indføres et tillægsbudget ved årets slutning omfattende de ECU 1.000 mio., som Rådet fjernede, og at løsningen i det mindste kan være omfattet af det eksisterende budgetforslag.

Fischler
Fru formand, mine damer og herrer, jeg tror, at vi alle i denne sal og også uden for den er klar over den vanskelige situation, som oksekødssektoren for øjeblikket er inde i. Siden BSE-krisens start i år er forbruget i nogle medlemsstater faldet 20-30 %, og det samme er priserne, som i to medlemsstater for øjeblikket ligger på omkring 63 % af interventionsprisen, dvs. meget tæt på sikkerhedsnettet.
Desværre er der næppe tegn på, at dette skulle blive bedre i den nærmeste fremtid. Alle vil fortsat tale om BSE, og ergo vil forbruget ikke inden for en overskuelig fremtid kunne bringes op på det gamle niveau igen. Netop nu i efteråret tilføres markedet betydelige mængder okser, uden at der er en tilsvarende efterspørgsel, og interventionen er, som De ved, begrænset til 400 000 t. En mængde, vi når inden længe. Under disse omstændigheder har alle de ret, som siger, at vi har hårdt brug for foranstaltninger. Men i den forbindelse må det generelle mål være af aflaste markedet og så tidligt som muligt få produktionen ført tilbage til et niveau, der gør, at den kan afsættes.
Da Europa-Parlamentet kun accepterede uopsættelig forhandling for den del, der vedrører oksekød, men ikke for forslaget om de kulturplanter, der udgør grundlaget for finansieringen, kommer Rådet i en noget prekær situation; det kan nemlig på den ene side godt vedtage foranstaltninger til en reduktion af kødproduktionen, men kan på den anden side ikke betale dem. På baggrund heraf er det klart, at foranstaltningerne både tidsmæssigt og hvad virkningerne af dem angår har måttet begrænses. Hele problemet kan først virkelig tages op, når De har afgivet Deres bedømmelse af den samlede pakke. Så meget desto mere forbavsende er det da også, at ændringsforslagene ud over Kommissionens forslag indeholder ekstra udgifter til et beløb af flere hundrede mio ecu.
Jeg vil i min redegørelse kun komme ind på forslaget om oksekød og Deres ændringsforslag. Først vil jeg gerne endnu en gang gøre det klart, at de forslag, der ligger foran Dem, kun er tænkt som øjeblikkelige foranstaltninger og ikke som en definitiv løsning på hele problemet. BSE-krisen som sådan skal betragtes sammen med oksekødsmarkedet som helhed, og det befandt sig allerede inden BSE-krisen - som jeg klart sagde både til Dem og til Rådet allerede i begyndelsen af dette år - i en vanskelig situation.
De foranstaltninger, der er fastsat på mellemlang sigt, tjener derfor først og fremmest til at skabe det nødvendige spillerum for, at vi på et eller andet tidspunkt kan tømme interventionslagrene igen. Hovedforslagene til en reduktion af produktionen af oksekød er et skema for slagtning af kalve og en åbning af interventionen for fedekalve. Jeg erkender, at forslaget om slagtning af kalve er meget omstridt. Denne foranstaltning er imidlertid let at gennemføre, som det viser sig i Det Forenede Kongerige og i Portugal. Den er desuden den billigste foranstaltning til at reducere produktionen, da den sætter ind på det tidligste sted i produktionscyklen, og så er den set i relation til denne overordentlig vanskelige situation efter min mening nem at forklare de bekymrede forbrugere.
Hr. Funk, vore forslag indeholder som supplement dertil tillige et program for tidlig slagtning af mælkekalve. Et andet alternativ, jeg har fundet i Deres ændringsforslag, nemlig at reducere kvoten for ammekøer i stedet for at slagte kalve, er set ud fra mit synspunkt ikke noget realistisk alternativ. Derigennem ville vi nemlig foranledige landmændene til at slagte deres ammekøer nu. Og det er der en række grunde til ikke at gøre nu. For det første ville denne slagtning af ekstra køer lige nu ikke reducere udbuddet af oksekød, men tværtimod øge det, for det andet ville en reduktion af retten til ammekopræmier og af antallet af ammekøer foregribe spørgsmål fra den kommende markedsordning for oksekød. Efter min mening bør vi hellere bedømme dette spørgsmål i en langsigtet kontekst. For det tredje ville en væsentlig reduktion - og man skal hele tiden holde sig for øje, at vi til forskel fra hanokserne for ammekøernes vedkommende har at gøre med rettigheder, der gives individuelt - sandsynligvis medføre, at vi til slut ville blive nødt til at gennemføre en aktion, hvor vi skulle opkøbe disse rettigheder. Vi ved imidlertid, at for øjeblikket udnyttes en million af disse rettigheder ikke, dvs. at vi ville blive nødt til at opkøbe en million rettigheder, uden at det ville få nogen virkning overhovedet. Ville vi i forbindelse med en reduktion af kvoten for ammekøer for øvrigt ikke også blive nødt til at reducere mælkekvoterne, for det er vel malkekøerne, der får størstedelen af de kalve, der kommer på tale til opfedning? Set under ét er jeg overbevist om, at vi nu bliver nødt til at beskæftige os med kalvene og ikke så meget med køerne.
Men jeg takker Dem for støtten til mit forslag om at medtage unge handyr i interventionen og for de tilskyndelser, De fremkommer med, hvad angår alder og vægt i den sammenhæng. Efter min mening lønner det sig at se på dette alternativ. Jeg vil under alle omstændigheder lade mine eksperter undersøge sagen.
Sideløbende med programmet til slagtning af kalve og til intervention i forbindelse med unge dyr foreslår jeg også en reduktion af de nationale kontingenter for ydelse af den særlige præmie. Det burde efter min mening kunne accepteres af alle medlemsstater, da der som følge af programmet til slagtning af kalve i den kommende tid vil blive brug for færre præmier og vi har valgt det hidtil højeste niveau for anmeldelse af præmier som udgangsposition for vort forslag.
Hver enkelt medlemsstat begynder på basis af de for 1995 registrerede ansøgninger om præmier og skal klare en reduktion på 5 %. Men der tages kun hensyn til halvdelen af det antal ansøgninger, der ligger ud over det antal ansøgninger, der var aftalt i 1992. Jeg ved, at denne foranstaltning kritiseres heftigt navnlig i de medlemsstater, som hidtil hovedsagelig eller for en stor dels vedkommende i stedet for tyrepræmierne gjorde brug af markpræmierne for arealer med majs til ensilering som kompensation.
Jeg mener imidlertid, at man ved hjælp af en klausul om revision efter en vis løbetid kunne tage rimeligt hensyn til dette problem. For at øge foranstaltningerne med henblik på en reduktion af produktionen foreslår jeg endelig, at belægningsgraden reduceres noget i forbindelse med ydelse af ekstensiveringspræmien. Men til gengæld skal for de landmænds vedkommende, som er villige til at klare sig med en belægningsgrad på under 1 storkreatur pr. ha, ekstensiveringspræmien øges i forhold hertil.
Vi bliver nødt til at øge interventionsmængderne i den nærmeste fremtid. Der er ingen vej udenom. Men jeg er enig med dem, der siger, at interventionen skal være så kortvarig som mulig. Den er og bliver en kortsigtet foranstaltning. Derfor gælder den foreslåede forøgelse kun, indtil de øvrige foranstaltninger begynder at virke. Jeg spørger imidlertid: Er det fastsatte tidsrum på 14 måneder - og kun i dette tidsrum øges mængderne - for langt? Eller er det ikke alligevel et meget ærgerrigt mål i løbet af et år at ville vende tilbage til de normale produktionsniveauer igen?
Når De derudover forlanger en tilbageføring af interventionsvægtene, støtter jeg det principielt helt og fuldt. Jeg tror imidlertid, at vi for at være realistiske bliver nødt til at gøre det trinvis og ikke på én gang.
Jeg er endvidere blevet anmodet om kort at tage stilling til det, Kommissionen angivelig vedtog i onsdags, og til det, den britiske regering besluttede i går. Jeg må i den forbindelse sige, at jeg kun kender den britiske regerings presseerklæring om dette emne. Jeg vil gerne gøre det helt klart: For det første træffer Kommissionen naturligvis sin afgørelse på grundlag af konklusionerne fra topmødet i Firenze. For det andet tog Kommissionen på det sidste møde udelukkende en rapport fra mig om det sidste møde i Rådet til efterretning. Jeg informerede Kommissionen om, at jeg havde sagt nøjagtig det samme til Rådet, nemlig at vi fastholder Firenze og at jeg derudover allerede for en uge siden havde gjort det, jeg altid gør, når vi får tilsendt en undersøgelse, nemlig at jeg havde videresendt de to undersøgelser til den multifaglige komité og til den videnskabelige veterinærkomité, dvs. både den undersøgelse, der vedrører den mulige overførsel af BSE fra ko til kalv, og den undersøgelse, som i mellemtiden stadig oftere går under navnet Oxford- undersøgelsen.
Der kunne ikke træffes afgørelser om nogen form for ændringer eller lignende, fordi ingen i Kommissionen anmodede derom. Dermed er, mener jeg, sagen klar. Konklusionerne fra Firenze lyder: For det første skal forudsætningerne være opfyldt og dertil hører et sådant program for ekstra slagtninger. For det andet er der, når forudsætningerne er opfyldt, fastsat en trinvis fremgangsmåde i forbindelse med ophævelsen af eksportforbuddet, og ifølge denne fremgangsmåde skal den britiske regering først forelægge Kommissionen et arbejdsdokument. Kommissionen videresender dette arbejdsdokument til de to videnskabelige komiteer. Når der foreligger en positiv indstilling fra disse komiteer, indledes den normale beslutningsprocedure, der er fastsat i dette tilfælde.
Jeg ved, at min pakke med forslag til at afhjælpe problemerne på oksekødsmarkedet diskuteres kontroversielt. På den anden side turde det være klart for enhver praktiker, at det i en krise af et sådant omfang simpelt hen er logisk, at modsatrettede interesser fører til en kontroversiel drøftelse. Udgangspositionen i de forskellige medlemsstater er nu en gang alt for forskellig. Men for alle gælder, tror jeg, én ting, nemlig at hurtig hjælp er den mest effektive hjælp. Jeg anmoder Dem derfor om så hurtigt som muligt at afgive Deres udtalelse om den samlede pakke.

Green
Fru formand, i lyset af, at jeg bad om en redegørelse tidligere om nyhederne fra den britiske regering, har jeg et spørgsmål til hr. kommissær Fischler. Hans forslag, som hr. Funks betænkning er baseret på, er igen baseret på oplysninger om, at der i Det Forenede Kongerige vil blive slagtet yderligere 147.000 stk. kvæg, hvilket, så vidt vi forstår, nu er blevet udskudt. Hvis det er tilfældet, hvad kommer det så til at betyde for de forslag, der er blevet drøftet her til formiddag i hr. Funks betænkning?

Fischler
Fru formand, fru Green, jeg vil gerne helt klart sige, at konklusionerne fra Firenze går på, at der opstilles forudsætninger, som skal være opfyldt, for at den trinvise ophævelse af eksportforbuddet for Storbritannien kan iværksættes. Den pakke, der drøftes i dag, er ikke et resultat af konklusionerne fra Firenze, men tjener til overvindelse af oksekødskrisen ud over den pakke, der ligeledes blev opnået enighed om i Firenze. Den gang henstillede man, at der blev afsat 850 mio ecu til direkte indtægtsstøtte til landmændene.
Det var henstillingen fra Firenze, men de foranstaltninger, det drejer sig om i dag, vedrører alle 15 medlemsstater og står ret beset ikke i direkte forbindelse med spørgsmålet om, hvorledes man vil gå frem, når eksportforbuddet skal ophæves. Jeg synes, man bør holde disse to ting adskilt.

Martens
Hr. kommissær, spørgsmålet er relativt simpelt, og jeg håber, at også svaret er det. Er de beslutninger, regeringen i London har taget i går, i overensstemmelse med Kommissionens beslutninger?

Fischler
Fru formand, hr. Martens, efter min mening er tingene helt klare. Det, den britiske regering besluttede i går, vedrører den videre fremgangsmåde i Storbritannien. Det er, om De vil, et britisk problem. Hvis forudsætningerne fra Firenze ikke opfyldes, kommer der ikke nogen ophævelse af eksportforbuddet.
Det spørgsmål, den britiske regering bliver nødt til at stille sig selv, er, hvad den vil opnå. Så længe forudsætningerne ikke er opfyldt, og så længe vi ikke har et arbejdsdokument i hånden, vi kan gennemgå, kan der logisk nok ikke være tale om at ophæve eksportforbuddet. Det har ikke noget med det spørgsmål at gøre, at vi f.eks. har brug for nye bestemmelser om de interventionsforanstaltninger, i forbindelse med hvilke vi i næste måned overskrider grænsen på 400 000 t. Ellers bryder oksekødsmarkedet sammen i hele Europa. Det er mit syn på de ting.

Fantuzzi
Fru formand, som talsmand for landbruget i den største politiske gruppe i Parlamentet må jeg bekende, at jeg er ude af stand til at stemme oprigtigt og velovervejet om ændringsforslagene. Jeg ved ikke, hr. Funk, hvem af os der skal være mest bekymret, De eller jeg.
Kære kolleger, De skal nemlig vide, at vi i dag ikke iværksætter en kun kortvarig foranstaltning for oksekød for at undgå det såkaldte sikkerhedsnet. Her sker en gennemgribende reform af forordningen om den fælles markedsordning for oksekød i Europa. En spøg til 1, 4 mia ECU blot i 1997, der på foruroligende vis indleder sæsonen for den fælles landbrugspolitik. Hr. kommissær, hvad er der blevet af de gode hensigter om at inddrage Europa-Parlamentet allerede fra starten af de grundlæggende landbrugsreformer?
Jeg troede, at den strategi med forelæggelse af dokumenter til overvejelse, der indledtes vin- og frugt og grøntsagssektoren, var kommet for at blive. I mange måneder drøftede vi disse områder. Hvad angår oksekødet - et område, der ikke er mindre indviklet - får vi dokumenterne den 5. september, og i dag, en fredag, hvor hundrede medlemmer er til stede, skal vi lave reformen. Det synes som at drømme med åbne øjne, særlig efter beslutningerne i nat, der efter min mening, hr. kommissær, objektivt rokker ved selve dette forslag på grund af de indvirkninger, de vil få på markedet.
For således at skabe klarhed vedrørende ansvaret og foranstaltningens hastende karakter på kort sigt kunne man have anmodet os om vedtagelse af uopsættelighed vedrørende et forslag, der blot gik ud på ændring af artikel 6 i forordning nr. 805. Dette burde Rådet have gjort efter vor afstemning for ca. 14 dage side, hvor vi klart sagde nej til at vedtage uopsættelighed vedrørende hele spørgsmålet. Hvorfor forelægger man os nu igen hele pakken, som om intet var hændt, og hvorfor vælger man ikke i stedet at følge den eneste fornuftige vej?
Ej heller Parlamentet - må det være mig tilladt at bemærke, kære kolleger - kan være særlig begejstret ved fremgangsmåden med at dele uopsætteligheden som et ormstukket æble i to og selv beholde den gode halvdel, dvs. den, der vedrører udgifterne og endda øger dem, således som det fremgår af hr. Funks betænkning, og sende den dårlige halvdel, dvs. den med kernehuset, tilbage til afsenderen. Er vi det Parlament, der vil begrænse landbrugsudgifterne på budgettet for 1997? Hvis der er tale om, at noget er uopsætteligt, mener jeg, at dette angår brugen og fordelingen af midlerne i kapitlet om landbruget, men hr. Funk har valgt den bekvemme udvej at forholde sig tavs og henholdende efter faktisk at have foreslået os en forøgelse af midlerne.
Jeg mener ikke, at man blot skal lade som ingenting, og dette så meget mindre efter regeringens beslutning i nat. Stå fast, hr. kommissær, fordi jeg ikke finder, at Schweiz skal danne skole for Europa. Giv os det minimum af forudsætninger, der er nødvendige for at række Dem en hånd. De skal vide, at vor gruppe er med Dem.

Arias Cañete
Fru formand, vores gruppe vil først og fremmest gerne takke hr. Funk for hans strålende betænkning, som er udarbejdet på rekordtid, og hvis indhold vi går helt ind for. Men derudover vil vores gruppe gerne vise sin utilfredshed med den strategi, Kommissionen har fulgt i denne sag. Det er uacceptabelt, at man for at løse en alvorlig krise i oksekødssektoren præsenterer os for en pakke af forslag, hvor man samtidig ændrer forordninger, der støtter producenter af markafgrøder og vedrører forbedringen af landbrugsstrukturernes effektivitet, hvorved man budgetmæssigt kæder de tre sektorer sammen og kræver finansielle ofre i nogle sektorer for at hjælpe andre. Denne teknik er efter vores gruppes mening forkastelig, fordi den blander uopsættelige aktioner sammen med reformer, der kræver nøje overvejelse. På denne måde forsøger man at tvinge Parlamentet til at anerkende det uacceptable med en trussel om at afvise det nødvendige. Men det står også klart, at reformen indeholder nødvendige elementer, som berettiger holdningen i vores gruppe: At acceptere det presserende behov i en sektor, der har brug for løsninger, og afvise det i de øvrige sektorer, eftersom der budgetmæssigt er en margen til at iværksætte de mest presserende reformer, og det budgetmæssigt er muligt med lidt fantasi at dække de forslag, Parlamentet kommer med.
Vi er fuldt ud enige i hr. Funks forslag. Der er imidlertid delegationer i vores gruppe, som ikke forstår grunden til modstanden mod Kommissionens forslag i forbindelse med betingelserne for ekstensivering og en forhøjelse af præmierne, når belægningsgraden nedsættes, for i en krisesituation som den, vi oplever nu i denne sektor på grund af sygdomme, er det vanskeligt for nogle landes delegationer at forstå modstanden mod ekstensiveringen og den naturlige ernæring af kvæget.
Endelig er Kommissionens kriterium for at ændre de regionale lofter for præmier for kalve tvivlsomt, idet landene har meget forskellige dækningsindekser med hensyn til de reelle slagtninger, som i nogle tilfælde er en overtrædelse af aftalerne i prispakken.

Mulder
Først og fremmest også min anerkendelse for hr. Funks hurtige arbejde. Den britiske beslutning fra i aftes om at tage en unilateral beslutning er forkastelig, i særdeleshed fordi beslutningen er unilateral. Og efter hvad jeg har hørt fra hr. Fischler, kan jeg kun støtte Kommissionens holdning med hensyn til at holde fast i Firenze-aftalerne.
Jeg er også enig med hr. Fischler i, at det er uundgåeligt, at der på kort sigt skabes mulighed for en forhøjelse af interventionsmængderne. Jeg ser ikke andre muligheder på nuværende stadium. Derudover er andre foranstaltninger påkrævet. Med hensyn til disse andre foranstaltninger synes jeg, at Kommissionens forslag er lidt for ensidige. De er for ensidige, fordi de implicerer for meget ekstensivering. Når vi ser på situationen i Europa, er der cirka 20 millioner stykker malkekvæg og cirka 10 millioner stykker kødkvæg. Kødproduktionen i malkekvægsektoren aftager mere og mere. Køer producerer mere og mere mælk. Altså vokser produktionen i kødkvægsektoren mere og mere. Af den grund mener jeg, at præmier for alle sektorer i denne sektor bør reduceres og altså også ammekopræmierne.
Endelig bliver kalvesektoren næsten ikke berørt. Jeg vil mene, at det er en god ting at nedsætte kalvenes slagtevægt med en bestemt procentdel i alle EU-lande. Dette kan afstedkomme en betydelig gennemstrømning fra kødsektoren og fra malkesektoren til kalvesektoren, hvilket er meget mere tiltrækkende end at slagte kalve i en ung alder.
Det sidste punkt er ikke med i forslaget. Vi synes, at Kommissionen hurtigst muligt bør fremsætte forslag til indførelse af et kvalitetsmærkningssystem for oksekød i samtlige europæiske lande. Der bør indføres et europæisk kvalitetsmærke.
Og som allersidste punkt, efter vor mening er det en dårlig idé at få finansieret alt dette via agerbrugssektoren. Én sektor kan ikke bebyrdes med en andens omkostninger.

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, jeg tager nu ordet til forretningsordenen og anmoder om, at det ikke medregnes i min taletid. De sagde jo lige før til mig, at det nu var min tur til et indlæg til forretningsordenen, og jeg vil gerne spørge Dem, hvordan det kan være, at de store grupper har taleret i forbindelse med spørgsmål til kommissæren. Jeg lytter gerne til fru Green, jeg lytter også gerne to gange til hende, jeg lytter også gerne til hr. Martens - det var alt sammen meget fornuftige spørgsmål - men skal de øvrige grupper så ikke have lov til at stille spørgsmål? Hvorfor overser De dem og forhandler kun med de store grupper? Det er en fremgangsmåde, som i henhold til forretningsordenen ikke er antagelig! Jeg anmoder endvidere om, at jeg, når jeg anmoder om ordet til forretningsordenen, får fortrinsstilling - det står også i vor forretningsorden, at De skal efterkomme disse anmodninger. Jeg synes ikke, man kan bære sig således ad. Jeg ved ikke, hvorledes De vil begrunde denne fremgangsmåde.
Nu kan De sætte uret i gang, for nu går jeg over til at tale om emnet.

Formanden
Hr. Graefe zu Baringdorf, De må forstå, at der er opstået en helt uventet situation, efter det der skete i går aftes. Der er blevet fremsat en anmodning om at opføre dette spørgsmål på dagsordenen. Som følge af fru Greens indlæg besluttede vi at tage spørgsmålet op i forbindelse med behandlingen af betænkningen af Funk. Vi har således givet ordet til kommissær Fischler. Alt dette falder således lidt uden for den normale forretningsgang på grund af en pludselig ny udvikling i sagen.
I øvrigt bad udvalgsformand Jacob på et tidspunkt om ordet - hvilket han kan bevidne - og jeg nægtede at give ham det, idet jeg sluttede, at det ikke ville være korrekt over for dem, der var opført på talerlisten, som havde fortrinsret. Da De selv stod på talerlisten, hr. Graefe zu Baringdorf, og da det var Deres tur nogle minutter senere, skønnede jeg, at det vel ikke var nødvendigt at give Dem ordet for at gøre det samme igen ti minutter senere, medens andre, som også var behørigt opført på talerlisten, pænt måtte vente på, at det blev deres tur.
Dette var mit ræsonnement, for når debatten er afsluttet, og kommissær Fischler har fået ordet på ny, vil også andre parlamentsmedlemmer kunne tage ordet, herunder naturligvis specielt formanden for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikterne.
Jeg har forsøgt at tackle den helt ekstraordinære situation så godt som muligt, og nu, hr. Graefe zu Baringdorf, giver jeg ordet til Dem på vegne af Deres gruppe.

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, jeg respekterer Deres overvejelser, men anser dem for forkerte. I en så usædvanlig situation er det sædvane, at alle grupper får mulighed for at stille spørgsmål. Sådan har det altid været, og det skulle også være sket denne gang. Men jeg lader det blive ved det. Jeg tager Deres forklaring til efterretning og går nu frem, således som De foreslog, og kommer med mit indlæg.
Hr. kommissær Fischler, De sagde, at den engelske regerings foranstaltninger var foranstaltninger, den selv måtte tage ansvaret for. Men resultatet deraf er - og det ved De også godt - at den mangel på tillid, som også koster de øvrige landmænd i Den Europæiske Union penge, vil blive endnu mere grel. Derfor vil den engelske regerings foranstaltninger komme til at koste dem penge, som ret beset intet har at gøre dermed. Hvad hr. Funks betænkning angår: vi hilser den velkommen, vi støtter den i alt væsentligt.
Det drejer sig også for os om at slagte og genoprette tilliden til markedet. Det kan man kun, hvis man også rent faktisk sørger for, at forbrugerne igen køber kød. Her er det imidlertid nødvendigt, at vort ændringsforslag vedtages, som går ud på, at denne præmie kun udbetales for kød, som garanteret og bevisligt stammer fra BSEfrie besætninger. Det samme skal gælde for interventioner, som nu nedsættes efter vægt. Her skal det bevises, at der ikke er tale om BSE-besætninger, for at vi ikke om et par år bringer dette kød på markedet og tilliden og dermed markedet igen undergraves.
Hr. kommissær Fischler, udtagelsen af kalve er rigtig, men ikke i form af en Herodes-præmie. De kalve, der slagtes, skal først have haft lejlighed til at danne kød, og det skal så ud på markedet. Det er kød af høj kvalitet, som skal have støtte, så at det ikke bliver dyrere end oksekød. Dermed ville det blive muligt at tømme markedet, men ikke således, at det, som De har foreslået, unddrages konsum. Desuden - det er mit sidste punkt - skal der også for de særlige præmiers vedkommende være en begrænsning på 90 dyr, så at vi får en graduering. Det er ligeledes et ændringsforslag fra os: Som det er tilfældet med den normale særlige præmie, må der ikke betales for alle besætninger, men kun for de første 90 dyr.

Barthet-Mayer
Fru formand, aldrig før har man set så meget kvæg på markerne som denne eftersommer 1996! Hvad skal der blive af de kvægavlere, der mister mellem 100 og 300 ECU pr. høved på dette trykkede marked, medens priserne overalt er faldende i en produktionssektor, hvor indtægterne er de laveste i landbruget?
Vi deler synspunktet, som er fremsat i Funk-betænkningen, om at Kommissionens forslag til aflastning af markedet bør suppleres, samt opfattelsen af at der er tale om en længerevarende krise. Men betænkningen er ikke vidtgående nok med henblik på at undgå nedlægning af de bedrifter, der har kvægopdræt som hovedindtægtskilde, og som risikerer at forsvinde fra de dårligt stillede områder. BSE-krisen bør anspore os til at fremskynde gennemgribende reformer på mellemlang sigt på to fundamentale områder. På den ene side en ændring af præmiestrukturen for bedre at hjælpe opdrættere med græsfedet kvæg, som producerer kvalitetskød, og som viderefører traditionelle metoder og bidrager til landskabsbevaring. På den anden side en aflastning af markederne uden en for kraftig stigning i interventionsbeholdningerne gennem fremskyndet slagtning af kalve og en nedsættelse af præmierne for intensiv produktion og gennem en supplerende hjælp til specialiserede kvægavlere, ellers risikerer græsarealerne atter en gang at skrumpe ind til fordel for dyrkede arealer, som bør have støtte eller braklægges.
Kommissionen trækker os ind i en ond cirkel, som det vil blive meget vanskeligt at komme ud af. Ekstraomkostningerne bliver større end forudset. De mindre konjunkturforanstaltninger, Kommissionen har taget initiativ til, vil ikke være tilstrækkelige. Det er nødvendigt allerede nu at have det politiske mod til at vedtage de nødvendige budgetposter for direkte støtte til de truede kvægavlere. I den forbindelse er den britiske regerings beslutninger helt klart en katastrofe.

des Places
Fru formand, hr. Funk har med forskelligt held forsøgt det umulige, selv om vores synspunkter er delte, da vores særinteresser er forskellige.
Man kunne stille det spørgsmål, om det - på et tidspunkt hvor alle kvægopdrætteres indtægt er styrtdykket - er det rette øjeblik at gennemføre en tilbagebetaling af 9, 2 mia ECU til medlemsstaterne ud af ikke-anvendte bevillinger for 1995 og at beskære det foreløbige budgetforslag for 1977 med 2, 75 mia ECU. Som bekendt er det eneste mål med disse politiske beslutninger at gøre det muligt for medlemsstaterne at opfylde betingelserne for at deltage i den fælles valuta og navnlig at nedbringe de »alt for store« budgetunderskud i visse medlemsstater.
Og hvilke foranstaltninger foreslås der til overholdelse af budgetdisciplinen? Ganske enkelt en intern overførsel af en del af kornbudgettet samt ændring af datoen for udbetaling af støtten for oliefrø, og det naturligvis uden garanti for en videreførelse af budgettet og af EUGFL.
Selv præsident Chirac og forbundskansler Kohl har under deres seneste møde erkendt, at ingen anden industrisektor har været ude for en katastrofe magen til den, vi i dag oplever. Frem for at slås for at forsvare præmieydelser til ammekøer, handyrspræmier og interventionsniveauet vil jeg på vegne af min gruppe og sammen med andre kolleger stille tre kompromisændringsforslag, der gør det muligt at tilpasse præmierne til den faktiske situation i de forskellige regioner, hvad angår oksekødsproduktion. Jeg håber, disse ændringsforslag opnår støtte fra et flertal i forsamlingen, for det er af stor betydning for alle europæiske kvægavlere, at vi får opstillet hurtige og effektive løsninger.

Martinez
Fru formand, vi er vidne til en på samme tid økonomisk og menneskelig katastrofe. I Frankrig har vi oplevet, at kvægavlere fra Charroux i Vienne-departementet marcherede imod Paris med deres kvæg, som om de ville tale med kongen, for hvis kongen bare vidste, ville han ikke tillade dette! Vi har oplevet, at tusinder af landmænd demonstrerede i Clermont-Ferrand... Og over for denne katastrofe, i stedet for at foretage en grundig analyse, i stedet for at tage hele spørgsmålet op kaster man sig ud i en miserabel, endeløs teknisk debat. Vi taler om økonomisk ansvar, og man svarer: «Budgetdisciplin«!
Men eftersom landmændene, som i realiteten var ofre, har rene hænder - det som juristerne kalder »clean hands«, og som er et grundlæggende princip inden for skadeserstatning - talte almindelige mennesker som os om ansvar - hvilket f.eks. på miljøområdet indebærer, at det er forureneren, der betaler - og vi opfordrede til, at man lod de industrielle giftblandere betale, og jeg tænker her på brødrene Mulder.
Og man svarer: «Nej, ikke ansvar, solidaritet!«. Vi på vores side tænkte, at der var tale om en national og europæisk solidaritet. På ingen måde! Man svarer: «Tværfaglig solidaritet«: man afklæder kornproducenterne for at påklæde kvægavlerne - og det endda kun sparsomt. Det starter med det tekniske: 1, 3 mia ECU i erstatning, man beskærer braklægningspræmien, og man nedsætter præmieydelsen til ammekøer med 5 %, og man begunstiger tyrekalve på bekostning af fedekalve. Der er ingen fast linje: man sjakrer, man smider penge ud til alle verdenshjørner, i Nicaragua, i Papuasien, men der er ingen penge til landmændene!
Der er i virkeligheden tale om fordækt spil. Man ved udmærket, hvor man vil hen: forberedelserne til Singaporemødet er i gang, man forbereder de store forhandlinger med henblik på 1999, og man gør forberedelser til at sætte spørgsmålstegn ved det store forlig omkring den fælles landbrugspolitik fra 1992. Og i det små bereder man sig på at indrømme, at braklægningspræmien bør afskaffes osv.
Med andre ord: man opfører sig som de immigranter, der kom til Frankrig i begyndelsen af det 19. århundrede, som intet havde lært, intet havde forstået. Man vil ikke forstå, at det er det gale landbrug, der har skabt denne situation. Fru Barthet-Mayer nævnte, at man burde gøre noget andet, f.eks. indføre et oprindelsesmærkningssystem - så man vidste, hvor varerne kom fra - kort sagt, satte hun spørgsmålstegn ved den anvendte fremgangsmåde. Men nej! Vi deltager i Undersøgelsesudvalgets arbejde, og vi indser, at igennem fem år har man intet forstået, intet lært, og at denne institutionelle krise ikke bliver løst.
Hr. kommissær, intet er så skidt, at det ikke er godt for noget, og dette drama bør være godt for noget! Men det er tilsyneladende ikke tilfældet, og det er vi nedslåede over! Hr. kommissær, De er uforbederlig!

Gillis
Fru formand, kommissæren har stillet tre forslag. Her til formiddag behandler vi kun det første, et forslag om at forbedre adgangen til støtte, ændringer i de forskellige præmieordninger og andre ændringer i oksekødssektoren. Vi har forkastet at behandle de to andre forslag som uopsætteligheder. Jeg glæder mig over, at Parlamentet har besluttet ikke at overveje Kommissionens forslag om at nedbringe støtten til kornproducerende landmænd. Forslaget var en dårlig idé og kan kun ødelægge tilliden i hele landbrugsindustrien. I reformen af den fælles landbrugspolitik blev landmændene tvunget til at give afkald på garantipriser til gengæld for indkomststøtte og meget reducerede garantier. De har gang på gang fået løfte om, at indkomststøtten var permanent og ville blive fuldt ud finansieret. Nu foreslår Kommissionen en drastisk nedskæring i kompensationsbetalingerne til kornsektoren. Landmændene kan ikke acceptere at blive behandlet på den måde, og løfterne skal holdes. Hvis det lykkes for Kommissionen at nedskære støtten til kornproducerende landmænd, forsøger den måske senere samme fremgangsmåde i andre sektorer.
Jeg er ikke enig i alle detaljerne i de forslag, som Parlamentet har fået forelagt i dag. Det vigtige er imidlertid, at Parlamentet får lagt sig fast på en holdning, så Rådet (landbrug) kan få indført de ændringer, der er så hårdt brug for. Her henviser jeg især til forøgelserne i interventionsmængderne for 1996/1997. Disse ændringer skal indføres her og nu, ellers bryder markedet for oksekød da helt sammen.
Hr. kommissær, jeg ved, at De gør Deres bedste og er i en meget vanskelig position, men Deres bemærkninger om den britiske regerings beslutning i går er alt for venlige. De er næsten, ja, jeg fristes til at kalde dem svage. De tager ikke hensyn til den skade og ødelæggelse, der er sket for oksekødssektoren i nabolandene. Her tænker jeg især på mit eget land, Irland.
Jeg vil gerne igen bede Kommissionen om at kontakte WTO eller GATT, så vi kan få vore oksekødseksportkvoter sat op. Det har jeg bedt om før, og da kunne De ikke opfylde min bøn. Vi har ikke været i stand til at opfylde vore kvoter i år på grund af BSE-krisen. Derfor vil vi gerne have lidt fleksibilitet i eksportkvoterne. Vor traditionelle eksport er gradvist ved at blive åbnet igen for oksekød for de fleste medlemsstater. Jeg mener, at det er vigtigt at udnytte disse muligheder mest muligt.
Endelig er det meget vigtigt at indføre en forbrugsfremmende ordning nu for at fremme oksekødsforbruget. Det emne har vi ikke behandlet tilfredsstillende.

Watson
Hr. formand, jeg repræsenterer det britiske kvægområde par excellence, nemlig Somerset og North Devon. Vi har nogle af de bedste malke- og oksekødsbestande, men vi ved alt om BSE, som har ramt os hårdere end andre.
Mange i min valgkreds så vor premierministers tilbagevenden fra Firenze i samme lys, som de så hr. Chamberlains tilbagekomst fra München for et halvt århundrede siden. Ikke fred i vor tid, men oksekød i vor tid. Nu står det helt klart, at hr. Major søger at vinde tid. For mig er en af de grundlæggende regler i politik, at hvis man er nede i et hul, skal man holde op med at grave. Vor premierminister ser ud til at lide af muldvarpegalskab.
Vi håber, der sker fremskridt på dette område. Det sker i hvert fald ikke med vor landbrugsministers holdning, således som den kom til udtryk i mandags og tirsdags i Kommissionen; da var han som en elefant i en glasbutik. Det sker måske snarere med Sir Leon Brittans holdning og kloge råd, som han fremførte i drøftelserne med kommissæren. Det glæder mig, at kommissæren er enig i at gennemgå de videnskabelige data, de nye oplysninger, der er kommet frem, og hvis det bliver aktuelt også at kigge en gang til på Firenze-aftalen. Jeg mener, at en ensidig beslutning fra den britiske regerings side er et brud på denne aftale og også et tillidsbrud. Jeg beklager dybt ethvert forsøg fra det britiske konservative partis side på igen at starte oksekødskrigen, bare for at få snævre, partipolitiske fordele ud af det.
Det vigtigste spørgsmål til hr. Fischler er som følger. Vil den britiske regerings beslutning om at udskyde slagtningen komme til at påvirke den kompensation, der ellers ville blive betalt til de britiske landmænd i henhold til Firenze-aftalen? Det er et spørgsmål, som jeg meget gerne vil have et svar på her i eftermiddag.
Som kommissæren glæder også jeg mig over den svejtsiske regerings beslutning, som blev meddelt tidligere på ugen, om at slagte 1/8 af deres oksekødsbestand til trods for, at de kun har haft 290 tilfælde af BSE. I Storbritannien har vi haft 160.000 tilfælde, og vi burde have løst problemet for længe siden. Nu, da vi har fået defineret problemet, skal vi gøre alt, hvad vi kan, for sammen med vore naboer på kontinentet at få bragt denne sag ud af verden en gang for alle.
(Bifald)
Provan
Fru formand, jeg vil gerne takke hr. Funk for hans betænkning, som vi støtter. Jeg vil også gerne takke kommissæren for hans bemærkninger her i formiddags, for vi står over for en meget alvorlig krise i oksekødssektoren. Jeg vil koncentrere mig om det, der allerede er blevet sagt om slagtepolitikken her til formiddag.
Som jeg har forstået det - og jeg ved ikke, om der er nogen her, der har fuldt kendskab til alle forholdene i den britiske regerings beslutning på nuværende tidspunkt - skal politikken skærpes og koncentreres, så vi kan få fjernet det antal køer, der med størst sandsynlighed vil fjerne BSE så hurtigt som muligt og dermed få genskabt den tillid, der er brug for, ikke kun i Storbritannien, men også i resten af Europa.
Firenze-aftalen gik ud på at fremskynde slagtningen af et bredt spektrum af kvæg, som skulle fjernes for at tilfredsstille den offentlige mening. Det, den britiske regering nu foreslår, er, at denne slagtepolitik koncentreres meget mere. Vi kan kun slagte 30.000 køer om ugen. Det vil vi fortsætte med, og ingen ko over 30 måneder kommer ind i fødekæden. Det er vigtigt - og det er her, de nye videnskabelige informationer kommer ind i billedet, og hvorfor regeringen har truffet denne beslutning - at vi gør disse slagtninger så effektive som muligt. Slagtepolitikken skal være meget koncentreret; den skal fjerne det kvæg, der med størst sandsynlighed er smittet med sygdommen. Hvis vi bare ganske vilkårligt fjerner kvæg fra markedet og markerne, bliver det ikke en effektiv slagtning.
Det overrasker mig at høre fru Greens bemærkninger her til morgen, for hendes egen Labour-talsmand i Underhuset er fuldstændig enig i regeringens politik.

Fischler
Fru formand, mine damer og herrer, jeg har meget opmærksomt fulgt drøftelsen her og vil gerne, for at det bliver helt klart, hvad det egentlig drejer sig om, endnu en gang fremhæve, hvad der egentlig sker, hvis der så at sige ikke sker noget. Problemet er hovedsagelig og ud fra det uopsættelige, at hvis vi kommer i en situation, hvor vi når de gældende maksimumsgrænser for intervention og ikke mere kan intervenere, så bringes sikkerhedsnettet i anvendelse. Det ville i to medlemsstater medføre en prissænkning på ca. 3 %, men i alle medlemsstater nå en størrelsesorden på mellem 10 % og 15 %, og det vil forhåbentlig ingen i Den Europæiske Union ønske.
Derfor skal der nødvendigvis skabes forudsætninger for, at i det mindste denne kanal er åben. Rent logisk er det, vi her supplerende foreslår, direkte forbundet dermed, for alle her vil begrænse interventionen. Hvorledes skal jeg kunne holde interventionen nede, hvis jeg ikke allerede nu ophører med at sende unge dyr til opfedning? Ellers betyder det nemlig automatisk en lang interventionsperiode.
Det næste punkt, det drejer sig om, nævnte jeg allerede i begyndelsen. Hvis vi nu, og det er den automatiske konsekvens, får interventionsmængder, der ligger i størrelsesordenen en million t, er det ikke nogen bagatel. Vi bliver nødt til nu at overveje, hvad vi skal gøre for at få disse mængder ud af interventionslagrene. Alt det tilsammen peger langtfra på nogen langsigtet løsning. På lang sigt, dét er jeg enig i, skal vi i forbindelse med drøftelsen af reformen af mælkemarkedet vende tilbage til oksekødsmarkedet, og derudover skal vi naturligvis som det første skridt tillige iværksætte et bedre mærkningssystem og i den sammenhæng også passende reklameforanstaltninger for europæisk kød.
Et forslag herom er lige ved at være færdigt, men der er ikke megen mening i nu at reklamere for europæisk kød, når vi samtidig drøfter alle mulige ting, som går ud på, at forbrugeren egentlig ikke får nogen fornemmelse af, at det europæiske kød er særlig sikkert. Gør man det på samme tid, løber vi den risiko, at al reklame virker imod hensigten. Også dét skal vi gøre os klart. Til slut vil jeg gerne endnu en gang fremhæve: Det gælder Firenze og intet andet!

Samland
Fru formand, jeg tror, det nu er det rigtige tidspunkt for en oplysning. Budgetudvalget vedtog tirsdag aften en udtalelse om Funk-betænkningen. Hr. McCartin fremlagde som ordfører denne udtalelse. Bagefter vedtog Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter i alt seks ændringsforslag til Funk-betænkningen. Disse seks ændringsforslag medfører, at det udgiftsvolumen på 1, 381 mia ecu, som Kommissionen har foreslået, øges med næsten 600 mio ecu. Disse ændringsforslag har på intet tidspunkt været genstand for drøftelse i forbindelse med Budgetudvalgets udtalelse til Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter.
Jeg vil derfor gerne gøre opmærksom på, at der efter min mening på de betingelser ikke kan træffes nogen beslutning i dag, fredag, om Funk-betænkningen, men at der på baggrund af det øgede udgiftsvolumen, som der på intet tidspunkt har været forelagt forslag til dækning af, skal finde en ny forhandling sted.
Jeg anmoder derfor i enighed med min gruppe om, at Funk-betænkningen henvises til fornyet behandling i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, så at vi får mulighed for at drøfte den igen.

Formanden
Tak, hr. Samland. Deres gruppe anmoder altså om henvisning til fornyet udvalgsbehandling. Inden vi stemmer derom, er der mulighed for, at en taler for og en imod kan få ordet. Hvem ønsker ordet for henvisningen til fornyet udvalgsbehandling? Hr. Fantuzzi.

Fantuzzi
Fru formand, af de grunde, jeg tidligere har anført, finder jeg, at vi går langt ud over den uopsættelige foranstaltning. Uopsættelighed kunne have været krævet på en helt anden måde end den, Rådet har benyttet, og ganske særlig mener jeg på baggrund af beslutningerne her i nat, at dette forslag vil blive ændret betydeligt under drøftelserne i Rådet. Der er efter min mening ikke nogen grund til i dag at træffe afgørelse om en pakke, der bl.a. skal vurderes som en del af en større helhed.

Formanden
Tak. hr. Fantuzzi. Fru Keppelhoff-Wiechert ønsker ordet for et indlæg imod anmodningen.

Keppelhoff-Wiechert
Jeg går ind for, at vi foretager denne afstemning i dag. Landbruget er jo uden skyld kommet i denne krise. Den, der i denne fase har mod til at udsætte disse ting, skal passe på, at landmændene ikke læsser alt oksekødet af foran hans dør. Jeg går derfor ind for, at vi stemmer.

Formanden
Jeg sætter nu denne anmodning om henvisning til fornyet udvalgsbehandling under afstemning.
(Fornyet udvalgsbehandling forkastedes)

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, vor gruppe stemte imod anmodningen, fordi vi ikke anså begrundelsen for fornuftig, for den forøgelse af udgifterne, som her er foretaget summarisk, passer ikke rigtigt. Interventionen reduceres derved. Vi forbeholder os i henhold til forretningsordenen efter afstemningen at spørge Kommissionen, om den overtager Parlamentets ændringsforslag. Overtages Parlamentets ændringsforslag ikke i væsentlig grad, vil vi kræve henvisning til fornyet udvalgsbehandling for at kunne indlede forhandlinger med Kommissionen; for det er for os det vigtigste punkt.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.
Ændringsforslag 22:

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, ændringsforslag 22 fra Gruppen De Grønne i EuropaParlamentet er på to punkter nær identisk med Landbrugsudvalgets ændringsforslag 16. Det drejer sig på den ene side om tilføjelsen om, at det skal komme fra BSE-fri besætninger, når der gives en særlig præmie, og på den anden side om endnu en tilføjelse om, at denne præmie er begrænset til 90 dyr. Hvis vi tager det som supplement, hr. ordfører, kan vi så tilføje det?

Funk
Der er stor forskel: hvad angår BSE-frit kød, er jeg indforstået, men ikke hvad angår BSE-fri besætninger. Hvis nu en landmand får BSE, uden at han kan gøre noget ved det, er han udelukket fra alle former for støtte. Manden er ruineret. Når jeg siger »BSE-fri besætning«, må der i hans besætning aldrig forekomme et BSE-dyr, men siger De »BSE-frit kød« - disse ændringsforslag fra Dem, hr. Graefe zu Baringdorf, går jeg ind for, nemlig at der må kun interveneres, for så vidt angår BSE-frit kød etc. Men hvis De siger, at en landmand ikke mere får præmie, hvis han nogensinde har haft noget med BSE at gøre, er manden ruineret, uden at han måske selv kan gøre for det. Som jeg erfarer i Undersøgelsesudvalget, går der så meget skævt i hele denne sag, hr. kommissær, at jeg derfor ikke mere kan sige til en landmand, hvad der kan ske ham, uden at han selv gør noget til det.
Inden den endelige afstemning:

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, inden afstemningen om den lovgivningsmæssige beslutning vil jeg gerne på min gruppes vegne anmode om, at kommissæren tager stilling til, hvilke ændringsforslag han overtager for så eventuelt at anmode om henvisning til fornyet udvalgsbehandling. Det meddelte jeg jo allerede for et øjeblik siden.

Formanden
Ordføreren kan anmode Kommissionen om at afgive en supplerende erklæring om hvert ændringsforslag, der vedtages, og han kan foreslå, at afstemningen om forslag til lovgivningsmæssig beslutning udsættes. Men det kan hverken en gruppe eller et enkelt medlem gøre. Jeg vil nu spørge ordføreren, hvorledes han ser på det.

Funk
Fru formand, jeg kræver, at afstemningen om betænkningen finder sted. Kommissæren sagde for et øjeblik siden, hvad han kan overtage og hvad han ikke kan overtage. Udvalget har stemt om betænkningen og den kommer ikke tilbage til udvalget. Det er vi blevet enige om. Vi har også stemt for beslutningerne, og kommissæren har sagt, hvad han accepterer og hvad han ikke accepterer. Jeg anmoder om, at den endelige afstemning også finder sted nu, og det skal ske ved navneopråb!

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, det er rigtigt, jeg kan i henhold til forretningsordenen ikke opfordre kommissæren til noget, når jeg ikke er ordfører. Men jeg kan, og det gør jeg hermed, på vegne af Gruppen De Grønne i Europa-Parlamentet anmode om henvisning til fornyet udvalgsbehandling.

Formanden
Heller ikke det kan mere lade sig gøre, det kan man kun én gang under proceduren, og anmodningen er blevet stillet for lidt siden. Dermed består denne mulighed ikke længere.

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, vor gruppe stemte imod betænkningen, selv om vi er indforståede med tendensen, nemlig at det gælder om at fremme markedsføringen og ikke interventionen. Dét er nu i alt væsentligt også blevet vedtaget, men kommissæren har ikke udtalt sig derom. Det betyder, at Rådet ikke er forpligtet til at overtage afstemningernes indhold. Man må derfor gå ud fra, at det, Parlamentet nu har fået med af fremskridtsorienterede overvejelser, ikke bliver overtaget.
Derudover er de to ændringsforslag fra De Grønne ikke blevet vedtaget, nemlig at det både i forbindelse med intervention og den tidlige præmie skal sikres, at det kød, som kommer på markedet eller på interventionslager, kommer fra BSE-fri besætninger. Det anser jeg for en stor fejl. Vi er på den ene side beskæftiget med i et Undersøgelsesudvalg at undersøge Kommissionens mulige fejl på BSE-området, og på den anden side bliver vi her selv skyldige, fordi vi ikke sikrer, at dette kød kommer fra BSE-fri besætninger.
På den anden side er det ændringsforslag, der gik ud på at begrænse præmien for tidlig markedsføring til 90 dyr, heller ikke blevet vedtaget. Det er vigtigt, for at ikke hele masseproduktionen drages ind under denne præmie, men at her produktionen med dyrehold i overensstemmelse med de enkelte dyrearter og på mindre bedrifter foretrækkes. Derfor så vi os nødsaget til at forkaste denne betænkning.

Ahlqvist og Wibe
Vi undlod at stemme i forbindelse med samtlige punkter, fordi vi dels finder hele EU's landbrugspolitik ineffektiv og ødsel, dels ikke ønsker at bidrage til indførelsen af en ny støtteordning, hvis finansiering der oven i købet hersker usikkerhed om.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Oomen-Ruijten
Jeg vil gerne kunne danne mig et overblik over den resterende dagsorden her til formiddag. Jeg har lige talt med mødetjenesten, og det så faktisk ud til, at der ikke skulle finde nogen forhandling om bioetik sted. Det, synes jeg, er en meget uhyggelig tanke. Hvorfor? Fordi ministrene en af dagene skal til at drøfte dette emne, og jeg så altså gerne, og det var faktisk den eneste grund til at afholde denne forhandling, at de kan nå at tage de beslutninger med, Europa-Parlamentet tager. Derfor spørger jeg Dem, om De ser nogen mulighed for at prioritere denne forhandling om bioetik. For jeg vil nok mene, at det er vigtigt.

Hallam
Fru formand, det er samme punkt til forretningsordenen. I begyndelsen af ugen var der åbenbart et stort ønske om, at vi skulle drøfte dette emne, men vi er gået frem i sneglefart i dag. Jeg ved ikke, om vi på en eller anden måde kan fremrykke det på dagsordenen.
Jeg har allerede aftalt, at min bil skal hente mig senere og køre mig til Frankfurt Lufthavn, men jeg tager ikke af sted så sent som kl. 15.00, for så kommer jeg for sent til mit fly.

Cot
Fru formand, på vegne af PSE-Gruppen modsætter jeg mig denne forespørgsel. Denne forhandling foregår under stærkt kritisable omstændigheder, hvilket jeg havde lejlighed til at nævne i mandags. Der vil ikke være megen mening med afstemningen, hvilket jeg vil få lejlighed til at uddybe om lidt. På den baggrund ser jeg ikke, hvorfor vi skulle fremskynde behandlingen af det omhandlede spørgsmål.

Formanden
Forhandlingen står jo på dagsordenen. Det drejede sig nu kun om den anmodning, at punkt 361 og 362 på dagsordenen blev rykket frem. Er det korrekt, fru Oomen-Ruijten?

Oomen-Ruijten
Ja, det er rigtigt, fru formand. For det første ønsker jeg at minde hr. Cot om, at han skal respektere Parlamentets ønske. Når Parlamentet i mandags ved afstemning har udtrykt ønske om, at denne forhandling skulle afholdes i dag, skal vi alle kunne vise denne respekt. For det andet, når hr. Cot taler på den socialdemokratiske gruppes vegne, så har jeg mine betænkeligheder, idet jeg i hvert fald har fornemmelse af, og det kunne også høres på de talere, der sad her, at ikke hele PSE-gruppen er enig i hr. Cots udsagn. Fru formand, jeg beder Dem endnu en gang, af respekt for Parlamentets afstemning, at foreslå Parlamentet at afholde denne forhandling nu, ellers er der ingen mening i det. Og så kan hr. Cot jo stadig sige, at han er uenig i det.

Lulling
Fru formand, jeg er enig i, at forhandlingen om biomedicin finder sted, men jeg vil blot nævne, at jeg har en betænkning på dagsordenen, hvor Rådet havde anmodet om en hasteprocedure, som blev enstemmigt vedtaget. Behandlingen af betænkningen kræver fem minutter, og der bør absolut træffes en afgørelse for at undgå forstyrrelser i EDICOM-systemet.
Hvis man derfor ønsker dette, kan vi godt tage en drøftelse af biomedicin-spørgsmålet, forudsat at min betænkning bliver behandlet bagefter.

Cot
Fru formand, jeg beklager fru Oomen-Ruijtens bemærkning. Når jeg siger, jeg taler på vegne af min gruppe, så taler jeg på vegne af gruppen.

Carnero González
Fru formand, sandheden er den, at temmelig mange parlamentsmedlemmer er indblandet i dette spørgsmål. Jeg er en af dem. Ifølge programmet var debatten om en betænkning, som jeg er ordfører for, f.eks. sat på til begyndelsen af formiddagen. Jeg sidder stadig her og venter. Jeg er ikke enig i fru Oomen-Ruijtens forslag, men jeg vil under alle omstændigheder gerne vide, om man vil debattere disse betænkninger eller ej. Dem alle sammen. Lad os få klart at vide, i hvilken rækkefølge debatten i dag vil finde sted.

Pelttari
Fru formand, jeg synes, at hele denne fornyede behandling af bioetik er et misbrug af de proceduremæssige regler. Vi stemte jo allerede i juni om denne betænkning, som jeg var ordfører for, og nu er den i forbindelse med forespørgslerne kommet tilbage her i salen. Hr. Cot har efter mening fuldstændig ret i denne sag.

Oomen-Ruijten
Fru formand, der er holdt en afstemning i Parlamentet. Og jeg har konstateret, og det er en kendsgerning, og jeg gentager det over for mine kolleger i den socialdemokratiske gruppe, at et stort flertal i Parlamentet gik ind for at afholde denne forhandling. Der er stadig mening i det nu. Og jeg anmoder Dem om at gå i gang med denne forhandling nu. De kan stille forslag herom, fru formand.

Breyer
Vi bør støtte fru Oomen-Ruijten. Da Europarådets Parlamentariske Forsamling afholdes i næste uge, bør vi absolut stemme derom i denne uge, dvs. nu så snart som muligt. Jeg finder det allerede beskæmmende, at det ikke lykkedes os at vedtage Pelttari-betænkningen i juni, men endnu mere pinligt er det, at vi sætter et så vigtigt punkt, som virkelig er et emne, der diskuteres heftigt i den europæiske offentlighed, som sidste punkt på dagsordenen, hvor det måske ikke mere bliver behandlet eller afsluttet. Derfor endnu en gang den anmodning, at vi nu tager direkte fat på forhandlingen om biomedicin-konventionen.

Formanden
Godt, vi har endnu ni punkter på dagsordenen, og der er kommet en anmodning om, at det sidste punkt på dagsordenen rykkes frem. Jeg sætter anmodningen under afstemning.
(Forslaget forkastedes)

Formanden
Dagsordenen forbliver derfor, som den oprindelig var fastsat.

Beskyttelse af kalve
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0261/96) af Rosado Fernandes for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 91/629/EØF om fastsættelse af mindstekrav med hensyn til beskyttelse af kalve (KOM(96)0021 - C4-0133/96-96/0029(CNS)).

Rosado Fernandes
Fru formand, min betænkning skal ses på baggrund af den aktuelle situation for oksekødssektoren. Betænkningen tager i allerhøjeste grad stilling på det idémæssige plan, for så vidt som divergerende filosofier og holdninger står konfronteret i analysen af dette problem. Det siger sig selv, at jeg mener, at enhver bestræbelse på at forbedre dyrenes vilkår er prisværdig, og desuden ved jeg selvfølgelig også, at ethvert tiltag, der iværksættes, helst ikke må forværre krisen i oksekødssektoren. Men det er vanskeligt at forene de to hensyn.
Jeg mener imidlertid, at alt det, vi hører i BSE-undersøgelsesudvalgene om manglende opfyldelse af de velmenende forslag, som Europa-Parlamentet fremsætter, gør det tilrådeligt at gå forsigtigt til værks. Efter min mening vil det resultere i en hurtig nedlægning af sektoren for hvidt kalvekød, hvis de frister, som Kommissionen har fastsat i sit første direktiv fra 1991, fremrykkes, og hvis man ignorerer den investeringsindsats, som kalveopdrætterne har gjort i de senere år uden at give dem mulighed for at forrente investeringerne, da man hermed naturligvis vil fremskynde krisen. Og en krise kan blive yderst vidtrækkende, eftersom 840.000 tons kalvekød sælges som hvidt kød i Europa. Kun en lille procentdel sælges rosarødt kød, men det samme ville ske i denne sektor, såfremt krisen forværres, og de 40.000 producentfamilier går fallit eller kastes ud i arbejdsløshed. Der er ingen tvivl om, at det mælkepulver, som hidtil er blevet anvendt i fasen før kalvenes tilstand som drøvtyggere, ikke længere vil blive afsat, og heller ikke mælkeserum vil længere blive konsumeret, men vil i stedet øge forureningen.
Vi er alle klar over, at det tager tid, før disse foranstaltninger bliver gennemført. Vi foreslår, at man indtager en afventende holdning, for at undersøgelserne kan tilpasses de nye regler. Kommissionen har for vane at nedsætte veterinærkomitéer for at finde argumenter for at fremskynde bestemte foranstaltninger. Jeg har stor respekt for videnskaben, men som man sagde i Middelalderen, jeg kan godt lide Platon, men jeg kan endnu bedre lide sandheden. Og sandheden er, at videnskaben heller ikke altid er upartisk. Videnskaben ligger ofte under for pres fra dem, der finansierer den, navnlig når videnskabsfolkene - og det har jeg selv været - er offentligt ansat, hvilket ikke vil sige, at de ikke arbejder i god tro. Sandheden er, at der er udarbejdet indbyrdes modstridende rapporter om, hvad begrebet velfærd for kalve vil sige, for så vidt angår hæmoglobinindhold og foder.
Hvis jeg blot talte om opstaldningsformen isoleret, ville jeg selvfølgelig anlægge et fragmenteret syn på problemet, hvilket ville være aldeles uinteressant. Jeg trak derfor dette aspekt ud af en dialektik - som efter min mening er vildledende i Kommissionens fremstilling - og foreslog, at udvalgets medlemmer stillede ændringsforslag, som kunne forbedre Kommissionens forslag væsentligt, hvilket ser ud til at være lykkedes. Det er jeg dem taknemmelig for, også selv om deres holdning på nogle punkter afviger fra min. Vi står over for et socialt problem, da situationen for den europæiske oksekødssektor kan risikere at blive yderligere forværret. Vi ved alle, at dyrene bør slagtes på et tidligere tidspunkt end nu, og jeg nærer ikke den ringeste tvivl om, at et muligt svar på spørgsmålet om kalves velfærd er at slagte dem tidligere, med en lavere vægt, for at de bedre kan tilpasses markedets efterspørgsel, og for at de ikke skal opfodres i så lang tid. Hvad angår spørgsmålet om gruppevis opstaldning, er jeg delvis enig, og derfor accepterede jeg en række ændringsforslag, som jeg finder fornuftige, og jeg er nu rede til at tage konsekvenserne af det, jeg har skrevet.

Olsson
Fru formand, forbruget af kalvekød har været konstant faldende de seneste ti år. Debatten om kalvenes levevilkår i Europa er en sandsynlig årsag hertil. Vore dages bevidste forbruger ser ikke kun på, hvordan kødet smager eller ser ud; produktionsmetoder og etiske aspekter spiller tydeligvis også en rolle. Der er brug for en effektiv og troværdig lovgivning i EU, der kan genskabe forbrugernes tillid.
Jeg foreslår som ordfører for Miljøudvalget en række foranstaltninger, der tager sigte på at forbedre kalvenes levevilkår. Kalveboksene skal være indrettet således, at kalvene har et tørt areal at ligge på. Bestemmelserne om boksenes mindstemål skal være udformet på en sådan måde, at det kan kontrolleres, om de efterleves. Desuden skal kalvene holdes i store bokse efter otte ugers-alderen, således at deres naturlige adfærd som flokdyr kan fremmes.
Mine forslag til forbedring af kalvenes levevilkår tager først og fremmest sigte på, at der tages mere hensyn til dyrene, men de har også til formål at styrke forbrugernes tillid til europæisk kalvekød. Som EU's eneste direkte valgte organ har Europa-Parlamentet naturligvis et særligt ansvar. Forbrugernes krav om god mad, der er fremstillet med udstrakt hensyntagen til dyrene og naturen, må tages alvorligt. Europa-Parlamentets skærpede fælles mindstekrav til den måde, kalve opfødes på i Europa, er et vigtigt skridt hen imod opnåelsen af dette mål.

Hardstaff
Fru formand, jeg er bange for, at jeg er nødt til at tage afstand fra vor ordfører, når han åbenbart mener, at det er vigtigere at få hvidt kød end at opdrætte dyr under så menneskelige forhold som muligt. Det er rent faktisk muligt at fremstille hvidt kalvekød uden disse meget brutale metoder, der har været praksis i Unionen eller i hvert tilfælde i visse lande i Unionen.
Takket være en af vore kolleger, hr. Sonneveld, havde jeg og to af mine kolleger fra Storbritannien lejlighed til tidligere på året at besøge en enhed med kalveopdræt i Nederlandene. Der kunne vi se unge dyr, der blev opdrættet i en fold, ikke i små båse. De fik både majs og mælk, så de var ikke anæmiske, og vi blev forsikret om, at kødet var hvidt kød af topkvalitet, som sælger meget godt i Europa.
Det er klart, at der kan opstå problemer for nogle kvægopdrættere, der skal investere i nye folde og ombygge de eksisterende båse, og derfor har vi fremsat et ændringsforslag om hjælp hertil. Det beder jeg Dem om at støtte. Jeg beder Parlamentet om at stemme ja til alle ændringsforslag i den retning, og stemme nej til dem, der enten sigter mod at udskyde disse forbedringer for dyrene endnu længere ud i fremtiden eller endog skaber mulighed for smuthuller, så de kan fortsætte i al evighed.
Vi bør ikke her i Den Europæiske Union fortsætte en praksis med opdræt af dyr under brutale forhold, som vi bør skamme os over. Jeg beder Dem om at støtte de ændringsforslag, jeg har nævnt.

Provan
Fru formand, jeg takker ordføreren for denne betænkning. Jeg er ganske vist ikke fuldstændig enig med ordføreren, men jeg kan sige, at jeg i det store og hele er enig i Kommissionens forslag, selv om jeg lige som fru Hardstaff hellere så tingene gennemført noget hurtigere.
Det fremgår tydeligt af rapporten fra Den Stående Veterinærkomité, at opdræt af kalve i båse skaber alvorlige velfærdsproblemer, og derfor mener jeg ikke, at udfasningsperioden skal overskride fem år. De fleste ved ikke, at kalve på 2-3 uger rejser i kalvebåse fra forskellige dele af måske hele Fællesskabet til en gård. Tre uger er længe nok til, at kalve kan slå sig til ro og til, at mange helbredsproblemer kan undersøges og behandles. Derfor bør alle kalvene samles i grupper så tidligt som muligt. En ung kalv er et selskabeligt væsen, der følger sit flokinstinkt så tidligt som muligt, og jeg mener, at det er risikabelt at nægte en kalv denne mulighed.
Jeg tror, at vi alle her kan acceptere denne betænkning og nogle af de fremsatte ændringsforslag. Det er ikke så ekstremt presserende som andre af de sager, vi har drøftet her til formiddag. Disse forhold har vi kendt til i lang tid, og det er på tide, at vi træffer nogle beslutninger her og nu. Jeg mener også, det er på tide, at vi gør noget for at støtte fremtidens kalveproduktion, og at vi skal gøre noget for at tilskynde forbrugeren til at erkende, at kalvekød kan fremstilles under sunde og menneskelige forhold uden at skade dyrets velfærd.

Sjöstedt
Fru formand, for mig drejer dette spørgsmål sig om, hvorvidt man ser dyrene som levende, sansende væsener eller som døde ting. Jeg mener, man bør betragte dem som levende væsener. Derfor må man anlægge den holdning, at der skal tages hensyn til deres naturlige adfærd og behov for plads samt til, at de kan være flokdyr. Derudover må der tages hensyn til, hvad deres naturlige føde består af.
De argumenter, der indvendes herimod, er i praksis rå, økonomiske argumenter, hvorimod vi argumenterer ud fra et etisk standpunkt. Jeg vil imidlertid gerne bede dem, der fremfører disse økonomiske argumenter, om at tænke sig om endnu en gang. For hvad er nemlig årsagen til, at folk i dag ikke ønsker at spise dette kød? Jo, det er bl.a. brutale opfødningsmetoder, unaturlige fodertilsætninger og lange, unødvendige dyretransporter. Det er dette , der truer muligheden for en velfungerende kødsektor i Europa, ikke at man ikke længere må holde kalve i bokse eller anvende andre brutale opfødningsmetoder. Derfor agter vi at stemme for de ændringsforslag, der betyder en skærpelse af bestemmelserne, og imod dem, der vil gøre Kommissionens forslag endnu ringere.

Barthet-Mayer
I forgårs aftes var jeg på besøg hos en kvægavler i Munster-dalen i Vogeserne ikke så langt herfra. Kalvene var pænt opstaldede sammen med moderen, andre kalve var opstaldede parvis i bokse med strøelse på ca. 6m2 . De var sunde, smukke og uden tvivl - i givet fald - lækre.
Et ungt dyr, der lider, producerer ikke kvalitetskød. Uden dermed at forfalde til føleri, bør man kræve, at det nuværende system til opdræt af kalve, der er lukket inde i enkeltbokse, bør ændres. Vi bør give kvægavlerne rimelig tid til at tilpasse sig, og vi bør støtte dem økonomisk for at få gennemført disse ændringer, således at vi ikke påfører kvægavlerne urimelige tab.
Jeg har på vegne af min gruppe stillet en række ændringsforslag i den retning: det første forslag vedrører en definition på typer af kalve - dette for at fjerne en række uklarheder - og det andet forslag går ud på at fastsætte en fysisk opdrætsgrænse - nemlig på op til 110 kg i kropsvægt - et kriterium, der er lettere at kontrollere end dyrets alder eller andre faktorer. Jeg håber, at alle kalve i den nærmeste fremtid vil blive opdrættet som i det nævnte eksempel i overensstemmelse med en ny produktions- og forbrugerbeskyttelsesetik, idet man fremmer den traditionelle opdrætsform, hvor kalvene bliver hos moderen.

Fischler
Fru formand, mine damer og herrer, dyrebeskyttelse er, som vi ved, en sag, der får stadig større politisk betydning. Parlamentet og talrige dyreværnsforeninger har gentagne gange ytret ønske om, at Fællesskabet skal udstede effektive foranstaltninger på dette område. Kommissionen er enig med Dem i, at der på dyrebeskyttelsesområdet er behov for effektive fællesskabsbestemmelser.
Den almene offentlighed i Den Europæiske Union og navnlig forbrugerne følger dette vanskelige emne med stor opmærksomhed. Kommissionen forstår til fulde disse bekymringer og vil, det kan jeg forsikre Dem, prioritere dyrebeskyttelsen højt. Det foreliggende forslag til beskyttelse af kalve, som er udarbejdet på grundlag af de bedste til rådighed stående videnskabelige og praktiske responsa, vil forbedre kravene til kalveopdrætning væsentligt. Jeg vil gerne sige hjertelig tak til navnlig ordføreren, hr. Rosado Fernandes, fra Udvalget om Landbrug og Landdistrikter, og hr. Olsson fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse for deres indgående og positive behandling af forslaget.
Efter min mening betyder ændringsforslag 2, anden del af ændringsforslag 7 og ændringsforslag 25 en reel forbedring og styrkelse af teksten, og jeg accepterer gerne disse ændringsforslag. Men jeg kan desværre ikke acceptere de øvrige ændringsforslag af følgende grunde. Ændringsforslag 1, 4, 9, 10, 11, 23, 24 og 26 kan ikke accepteres, fordi det af os foreslåede forbud mod at holde kalve i enkeltbokse ville blive udvandet. Efter Kommissionens opfattelse er det skadeligt for dyrs velbefindende, at de holdes i enkeltbokse, og det er heller ikke nødvendigt af sundhedsmæssige årsager, medmindre der er tale om meget unge kalve, eller en dyrlæge har attesteret, at deres helbred eller adfærd kræver, at de skal holdes isoleret for at blive behandlet.
Ændringsforslag 4 ville begrænse direktivets gyldighedsområde til besætninger med mere end ti kalve. Men efter vor mening er direktivet vigtigt for alle kalve og ikke kun for dem fra besætninger med mere end ti dyr. Ændringsforslag 3, 21, 28 og 33 kan Kommissionen ikke acceptere, fordi det er Rådet, der bestemmer, hvilke dele af direktivet Kommissionen kan ændre. Ændringsforslag 5, 7 (første del), 22 og 31 kan jeg ikke acceptere, da der her gælder bestemmelser i direktivets bilag, som Kommissionen kun kan ændre efter en procedure i den permanente veterinærkomité.
Hvad angår ændringsforslag 6, er bestemmelserne for anlæg, der er opført eller renoveret mellem 1994 og 1998, allerede nedfældet i det nugældende direktiv. Ifølge det må disse anlæg kun benyttes frem til den 31. december i 2010. Efter min mening er der ingen grund til nu igen at afvige fra denne overgangsperiode på 10 år og udskyde det yderligere.
Ændringsforslag 8 er efter min mening allerede dækket af det nugældende direktiv og gentager blot bestemmelserne i artikel 7. Ændringsforslag 13 kan ikke accepteres, da virkningerne af kommissionsforslaget på udgifterne til opdrætning af kalve efter vor mening er til at bære. Ændringsforslag 18 kan ikke accepteres, da der ved den foreslåede artikel er tale om en standardformulering, der ikke er nødvendig her.
Ændringsforslag 27 kan ikke accepteres, da forslaget om plads ikke bygger på den videnskabelige veterinærkomités beretning. Ændringsforslag 12, 14, 15, 16, 17, 19, 20, 32 og 34, hvormed gennemførelsen tidsmæssigt skal ændres, kan ligeledes ikke accepteres. Kommissionen har af to grunde vedtaget en udløbsfase på ti år: For det første svarer det nye forslag med året 2008 til det nugældende direktiv, hvori samme tidsrum er fastsat, og for det andet blev denne udløbsfase på ti år valgt, for at der ikke skulle opstå ekstra udgifter for landmændene på grund af ekstra investeringer, som skulle rykkes frem.

Formanden
Mange tak, hr. kommissær!
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.

Martinez
Fru formand, i den foreliggende sag med burkalve er vi alle ofre - ligesom i de fleste andre landbrugsspørgsmål: kalvene er ofre, landmændene er tvunget til en vanvittig hyperproduktivitet, hvad BSEkrisen er en udmærket illustration på, og jeg er ikke sikker på, at forbrugerne vinder ved det.
Jeg kan tilslutte mig hr. Rosado Fernandes' argumenter vedrørende de 100.000 ton mælkeserum, der er et verdensomspændende forureningsproblem, vedrørende de 800.000 ton kød, som vil skabe endnu mere uligevægt på markedet, vedrørende de 42.000 familier, der vil blive arbejdsløse, vedrørende hæmoglobin, jern osv.
Men det reelle valg står ikke mellem produktivitet og sentimentalitet, men mellem naturens orden og naturens uorden. Det er atter naturens orden, der er i højsædet, og ifølge den bør kalve ikke bures inde i koncentrationslejre.
Sagen er enkel: der viser sig at være et budgetmæssigt problem i forbindelse med tilpasningen af boksene; problemet bør løses og vi bør - idet vi begynder med kalvene - gøre en ende på disse vanvittige landbrugsmetoder, som har ført til BSE-krisen. Det var alt, fru formand.

Van der Waal
Problemerne relateret til dyrenes velfærd skyldes for en væsentlig del den generelle tendens til intensivering og udvidelse i landbruget. En udvikling, hovedlinierne i den i de sidste årtier førte politik i høj grad har tilskyndet til. Derfor ville det være uretfærdigt ensidigt at vælte ansvaret over på sektoren. Den nye ordnings socioøkonomiske konsekvenser bør seriøst tages med i overvejelserne.
Kalvenes opstaldning i enkeltbokse bør indskrænkes. Ved denne produktionsmetode tages utilstrækkeligt hensyn til de elementære krav, der kan stilles med hensyn til bevægelsesfrihed, næringsoptagelse og lignende. Derfor er jeg i store træk enig i Kommissionens forslag. Ved at lade de nye bestemmelser træde i kraft i princippet fra 2008 har man valgt en realistisk fremgangsmåde, således at virksomhederne får tilstrækkelig tid til at tilpasse sig.
Det er dog et tvivlsspørgsmål, om virksomhederne finansielt vil være i stand til at foretage de nødvendige investeringer. På trods af modstanden i samfundet mod opstaldning i enkeltbokse, er spørgsmålet, om forbrugerne er villige til at betale mere for mere dyrevenligt produceret kød. Derfor opfordrer jeg Kommissionen til at se nærmere på de finansielle konsekvenser og til om nødvendigt at fremsætte forslag om midlertidige subsidier, der fremmer overgangen til opstaldning i grupper.
Endvidere er jeg bekymret for de virksomheder, der allerede frivilligt er gået over til opstaldning i grupper. Da disse virksomheder har foretaget anselige investeringer, eksempelvis i ombygning af staldene, er de i øjeblikket i en sårbar finansiel situation. Mange af disse bedriftsbygninger opfylder endnu ikke de foreslåede normer. Når disse foregangsmænd også i år 2008 skal opfylde de nye velfærdskrav, bliver de nødt til at førtidsafskrive de allerede gennemførte dyrevenlige foranstaltninger. Derved straffes de for deres gode opførsel. Derfor fortjener ordførerens forslag om at give producenter med eksisterende anlæg til opstaldning i grupper udsættelse til 2013 vor støtte.
Endelig har jeg også mine tvivl om, hvorvidt disse nye regler kan kontrolleres. Kommissionen foreslår, at boksenes minimumshøjde beregnes på basis af kalvens størrelse. Derved vokser normerne så at sige i takt med kalvenes vækst, hvilket vanskeliggør kontrol med overholdelsen af dem. Forskrifter, der angiver boksenes mål i centimeter, ville gøre kontrollen lettere. Man har forpasset chancen ved at forkaste Miljøkommissionens ændringsforslag desangående.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Breyer
Da vi efter min mening har stor interesse i, at emnet biomedicin bliver behandlet endnu i dag, og det lige før ved afstemningen muligvis ikke var klart for alle, at tolketjenesten slutter kl. 13.00, og De troede, at tolkene ville arbejde længere, er der risiko for, at vi for anden gang ikke kan vedtage en beslutning, og jeg vil derfor indtrængende anmode om, at der nu kun stemmes om Lulling-betænkningen - fordi den er uopsættelig - uden forhandling og de øvrige betænkninger udskydes eller vedtages uden forhandling. Jeg anmoder Dem om, at vi endnu en gang gør os forløbet klart, for vi løber den risiko, at emnet biomedicin udgår af dagsordenen.
Derfor appellerer jeg endnu en gang til Dem - jeg ved, at man nu kunne indlede en debat om forretningsordenen - om at anse denne sag for uopsættelig og prøve på at fremrykke betænkningen uden forhandling og så behandle punktet biomedicin.

Lulling
Fru formand, det er jeg helt indforstået med, for jeg behøver kun at sige en enkelt bemærkning om min betænkning. Jeg bliver nemlig nødt til at komme med en mundtlig rettelse til vort ændringsforslag. Det er det eneste. Det er jeg imidlertid nødt til at gøre, ellers ved Parlamentet ikke, hvad det drejer sig om. Jeg er indforstået med forslaget.

Formanden
Det er meget vanskeligt. Vi har en meget lang dagsorden. Det er jeg ked af, det har Parlamentet vedtaget, også med gruppeformændenes samtykke. Jeg har lige nu endnu otte punkter på dagsordenen, og jeg kan ikke bare rykke et punkt på dagsordenen frem nu. Sådan kan vi ikke arbejde. Når punktet på dagsordenen nu bliver råbt op og der stadig er tid, må alle være tilbageholdende og arbejde hurtigt. Vi kan i praksis give afkald på forhandlinger, hvis talerne går ind for det, men jeg kan ikke nu ændre dagsordenen, for det har vi jo allerede stemt om tidligere. Vi må ikke spilde tiden. Hvis vi arbejder hurtigt, kan vi også stemme derom. Jeg ser ingen anden mulighed lige nu.

Liese
I al korthed. Jeg synes, at det nu skal klarlægges definitivt, om Parlamentet er indforstået med, at de øvrige betænkninger behandles uden forhandling. Så kan vi klare det i en fart. Den, der ikke vil det, skal vide, at han har ansvaret for, at Europa-Parlamentet overhovedet ikke udtaler sig om det brændende tema menneskeværdighed og biomedicin.

Formanden
Hr. dr. Liese, det er ganske vist et meget smukt forslag, men jeg må sige, at betænkningen blev forberedt af udvalgene, parlamentsmedlemmerne har mulighed for at tage ordet her. Der er én ting, jeg kan gøre: Når betænkningen råbes op, kan jeg spørge, om talerne vil give afkald på deres indlæg. Det er det eneste, jeg kan gøre.

Martinez
Fru formand, for et øjeblik siden afgav en vred kollega, hr. Jean-Pierre Cot, et ganske fornuftigt indlæg. Hvis et emne som biomedicin er så vigtigt, som man siger - og det er det - er det klart, at man ikke kan lade det borttrylle i en tom sal mellem to tog og mellem to fly. Hr. Liese, jeg er i den grad enig i, at emnet er vigtigt, at jeg er imod at borttrylle det. Derfor er det tosset at fratage hinanden taletiden og dermed borttrylle en vigtig debat.

Beskyttelse mod visse zoonoser
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0237/96) af Martinez for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets direktiv om ændring af direktiv 92/117/EØF om beskyttelsesforanstaltninger over for specifikke zoonoser og specifikke agenser hos dyr og i animalske produkter for at forhindre levnedsmiddelbårne infektioner og forgiftninger (KOM(95)0491 - C4-0527/95-95/0255(CNS)).

Martinez
Fru formand, emnet er tilsyneladende af mindre vigtighed end biomedicin: vi er blevet anmodet om at ændre nogle detaljer i et direktiv fra 1992, altså en uvæsentlig tekst i en foruroligende sammenhæng.
I starten var der alene tale om klassiske zoonoser, dvs. sygdomme, der kan overføres fra dyr til mennesker gennem vira, parasitter eller bakterier, hyppigst gennem salmonella og listeriose, der medfører en 38, 5ºC-feber hos mennesker, og som dukker op med jævne mellemrum i forbindelse med storkøkkener o.l.
Imidlertid dukkede den såkaldte kogalskab - eller BSE, som står for bovin spongiform encefalopati - op i denne beskedne, men ikke ubetydelige sammenhæng, og vendte op og ned på det hele. Jeg tror, at Landbrugsudvalget ganske klogt tænkte, at man burde respektere forsigtighedsprincippet. Man havde ikke nogen sikker viden om, hvorvidt BSE kunne overføres til mennesker, men eftersom man var i tvivl, var det nødvendigt at antage det værste for at beskytte forbrugerne, dvs. handle, som om sygdommen kunne overføres.
Der var vægtige grunde, der talte for dette. Artsbarrieren var blevet gennembrudt for kattes vedkommende, for strudser - inklusive dem i Kommissionen - for antiloper osv., alt i alt for ca. 40 arter. Der var derfor også grund til at antage, at den menneskelige artsbarriere var gennembrudt. Landbrugsudvalget havde bl.a. arrangeret en høring med Heino Diringer, leder af Robert Koch-instituttet i Berlin, som i februar i år over for Landbrugsudvalget erklærede følgende: «Jeg varskor de europæiske sundhedsmyndigheder: alt tyder på, at virussen eller viruspartiklen gennembryder den menneskelige artsbarriere«.
På den ene side altså: overfladiskhed hos de europæiske sundhedsmyndigheder. På den anden side - muligvis for at dække over denne overfladiskhed - er sundhedsmyndighederne sprunget fra den ene yderlighed til den anden, idet de nu har krævet hele den britiske kvægbestand udryddet, hvilket er en dumhed, da man ved, at sygdommen overføres dels ad oral vej, dels parenteralt, men ikke horisontalt. Sygdommen overføres ikke via smitte i ordets pasteuriske betydning, den overføres ikke fra det ene dyr til det andet, selv om de gnubber sig op ad hinanden. Følgelig forstår jeg udmærket den britiske regerings holdning på det videnskabelige plan.
Ikke desto mindre kan der drages en lære af dette. For det første en lære af juridisk art. I international ret - og nu også i national ret - findes et princip, som er fastslået i en række konventioner, et princip inden for miljøretten, nemlig princippet om, at forureneren betaler. Men hvis forureneren betaler, burde forgifteren også betale, og brødrene Mulder i Doncaster i Yorkshire, der fremstillede det inficerede benmel, burde betale! Dette er et af de grundlæggende principper.
Den anden lære, der kan drages er af politisk art, for det første på det sundhedspolitiske område. Vi har oplevet en panikagtig reaktion hos EU-myndighederne, som har fundet en slags »syndeko«, en magisk, irrationel løsning, idet de har foreslået at slagte 11, 2 mio britiske køer svarende til en stabel kroppe på 11 km, dvs. højere end Himalaya, eller svarende til halvdelen af jordens omkreds, hvis de blev stillet i forlængelse af hinanden. Det siger noget om, hvilken panikagtig løsning, der er tale om. Det gælder om at udrydde benmelet og ikke køerne!
En anden lære, man kan drage på det politiske plan, er, at EU-myndighedernes beskyttelse kun har været tilsyneladende. I går hørte vi direktøren med ansvar for sundhed i GD VI erklære: «Vi vidste ikke noget. Vi har været i tvivl igennem fem år. Vi mente, sygdommen var under udvikling. Derfor reagerede vi ikke«. Og alle kommissærerne svarede ham: «Men, det kan da umuligt være sandt, at I ikke reagerede«. Hvorefter direktøren svarede: «Jo, vi vidste ikke noget; det var under udvikling, derfor reagerede vi ikke«.
Ud over en lære på det juridiske og politiske plan kan der også drages en lære i relation til landbrugspolitikken. Det er intensive produktionsformer, der har ført til denne vanvittige situation. Og måske burde man nu ophøre med at tænke i anakronismer og snørklede baner og i stedet vende blikket imod et mere biologisk landbrug i forbindelse med en varemærkningsordning. Den store franske faglige landssammenslutning af landbrugere betragter da heller ikke længere biologisk landbrug som en folklorisme.
Endelig et sidste punkt, som Undersøgelsesudvalget stille og roligt også er gået i gang med at behandle, nemlig spørgsmålet om politisk strategi: hvem har høstet fordel af hele kogalskabsaffæren? Har denne affære ikke styrket det amerikanske sojamarked? Mon ikke man kan finde noget af forklaringen på den ubegribeligt store medieovervågning af kogalskabsaffæren i den strategiske konflikt vedrørende problemet med hormonberiget kød, som står på mellem Europa og USA?
Det var, fru formand, på grundlag af en tekst af mindre vigtighed min redegørelse for en række forhold, som kunne give sig udslag i nogle strategiske problemer.

Glase
I betragtning af den knappe tid vil jeg give afkald på min taletid, men anmoder om, at mit indlæg kommer med som stemmeforklaring.

Crepaz
Fru formand, hr. kommissær, alene mistanken om, at sygdommen BSE hos okser kan overføres til mennesker, har næsten fået det europæiske oksekødsmarked til at bryde sammen. Genoprettelsen af forbrugernes tillid koster det offentlige milliarder af ecu. BSE har styrtet Den Europæiske Union ud i en dyb politisk krise. I månedsvis har den britiske regering lammet Rådet og vil fortsat gøre det. Den britiske regering har i mange år nedtonet risikoen for, at BSE muligvis kunne overføres til mennesker, og som det nu viser sig, har også Kommissionen deltaget i denne sløringsaktion.
Man kunne nu tro, at Kommissionen har lært noget deraf. Men således er det åbenbart ikke. Jeg har stillet en forespørgsel til Dem, hr. kommissær, om den såkaldte okse-aidssygdom. Der er her tale om et BIV-virus, der ligesom HIV-virus hører til gruppen af retrovira. I Deres svar anfører De, hr. kommissær, at denne sygdom er forekommet på et landbrug i Det Forenede Kongerige. Men allerede i det næste afsnit af Deres svar taler De om en verdensomspændende udbredelse af BIV-virus. Dernæst taler De om gode holdepunkter for, at BIV og de øvrige retrovira, der forekommer hos dyr, ikke har indvirkninger på menneskets sundhed. Så vidt jeg er informeret, er der en stærk mistanke om, at HIV-vira er blevet overført fra aber til mennesker. Men det er vildledende, således anfører De videre, hr. kommissær, vildledende at tale om medfødt nedsat immunforsvar, altså aids, da denne sygdom ikke medfører aidslignende symptomer. Men samtidig taler De om yderligere undersøgelser, der er påkrævet, for at Kommissionen kan vurdere betydningen af dette BIV-virus.
Denne form for argumentation hos Dem forekommer mig bekendt. På nøjagtig samme måde blev der også i årevis argumenteret, hvad BSE angår. Nu står Kommissionen over for et landbrug, der er slået i stykker. Kommissionen bliver nødt til så hurtigt som muligt at gå ind for, at princippet om, at forårsageren skal betale, også gælder på landbrugsområdet. Kommissionen bliver endvidere nødt til at erkende, at den epidemiagtige udbredelse af zoonoser begunstiges af EU, der med halvdelen af sit budget støtter det intensive landbrug.

Santini
Fru formand, jeg vil straks sige, at jeg ikke vil rette bebrejdelser mod de kolleger, der var mere interesserede i bioetikken, men som ordføreren, hr. Martinez, så rigtigt har understreget, er denne betænkning, der alene syntes at være af interesse for dyrlægerne og måske nogle få andre, med den eksplosive udvikling af BSE-sagen, og navnlig efter optagelsen til drøftelse i undersøgelsesudvalget, blevet af overordentlig stor interesse og særdeles aktuel.
Vi holdt i går møde i fire timer med BSE-undersøgelsesudvalget, og netop under dette arbejde dukkede der uafklarede og foruroligende forhold op, der begrunder en fortsættelse af forhandlingen om denne betænkning, eftersom BSE af de ca. 200 zoonoser, der undersøges i Europa i dag, helt klart endnu er den mindst kendte, ikke blot i henseende til de virkninger, den kan medføre også for mennesket, og følgelig på grund af muligheden af, at den kan fremkalde den berygtede Creutzfeld-Jacobs sygdom, men tillige på grund af den virkning, den kan have på dyrene selv.
Denne betænkning er derfor yderligere en grund til at gå videre i et øjeblik, hvor hele Europa er dybt bekymret efter de begivenheder, kommissær Fischler også i dag har gjort os bekendt med. Følgelig må den ikke betragtes som en betænkning af underordnet betydning i forhold til andre eller som givende anledning til tidsspilde. Den er et yderligere krav om større koncentration af bestræbelser og kræfter, en større vilje til gennemsigtighed og klarhed, og ganske særlig til at stille tilstrækkelige midler til rådighed.
Vi hørte i går, at Kommissionen i de hæslige år med det såkaldt »sorte hul« i bekæmpelsen af BSE, hvori man praktisk taget ikke foretog sig noget eller kun gjorde meget lidt for at forstå årsagen til sygdommen og forsøge at bekæmpe den, ikke ofrede midler på at organisere hold af veterinærinspektører og sende dem ud og gå til kendte videnskabsmænd for at søge hjælp til at kaste lys over denne epidemi. Dette må vække bekymring! Når dette dengang kunne ske med én af de 200 zoonoser, hvad kan vi da sige om de andre, som indtil nu kun har været genstand for delvis undersøgelse?
Jeg vil sige det sådan, at det, der bør bekymre os, stedse er det samme, nemlig først og fremmest borgernes sundhed, og dernæst i anden række beskyttelsen af markedet. Men det er netop borgernes sundhed, der bekymrer os i forbindelse med de nyheder, der kommer fra de videnskabelige undersøgelser. Det hedder sig, at man ikke er helt sikker på, at BSE og andre zoonoser kan øve indflydelse på borgernes sundhed og spille en rolle for Creutzfeldt-Jacobs sygdom. Hertil vil jeg sige, at hvis videnskabsmændene ikke vil tage mod til sig og forsigtigt forskanser sig bag de oplysninger, videnskaben stiller til deres rådighed, er statistikken ufrivilligt modigere, når den for de første fire måneder her i år - for ikke at oversvømme Dem med tal opgiver jeg kun nogle helt aktuelle tal - viser, at Creutzfeldt-Jacobs sygdom har ramt to mennesker i Frankrig, tre i Italien, ét i Tyskland og elleve i Det Forenede Kongerige. Men hvem tør endnu sige, at BSE måske ikke rammer mennesker, at den måske ikke har noget at gøre med denne form for sygdom? Og hvem siger i øvrigt, fru formand, at BSE ikke kan have ugunstige virkninger for andre sygdomme, vi endnu ikke har kendskab til?
Det er derfor, der er grund til bekymring, det er rigtigt, at denne forhandling har fundet sted, og jeg lover at gøre bod ved tillige at påhøre hele forhandlingen om bioteknologien eller bioetikken.

Fischler
Fru formand, jeg vil gerne yde et bidrag til afkortningen. Men én ting vil jeg have frem: Når Kommissionen ikke accepterer hr. Martinez' ændringsforslag, er det ikke, fordi vi ikke er interesseret i så gode BSE-data som muligt, men fordi accepten ville medføre, at informationsgraden ville blive forringet. For øjeblikket ligger hyppigheden og detaljeringen af BSE-informationerne nemlig over det, der foreslås. Derudover vil jeg til fru Crepaz sige: Jeg er villig til uden for plenum at forklare hende, hvorledes det forholder sig med BIV-virus, fordi jeg af hendes indlæg kunne forstå, at hun til en vis grad mangler informationer.

Formanden
Mange tak.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.

Klaß
Formålet med direktiv 92/117/EØF er at indføre et pålideligt system til anmeldelse af zoonoseforekomster. Ved zoonoser forstår man sygdomme, der direkte eller indirekte kan overføres fra dyr til mennesker. Dette direktiv skal ændres, for forebyggelsen og bekæmpelsen af zoonoser har i de sidste år fået langt større betydning. Indtil denne ændring er afsluttet, foreslår Kommissionen en forlængelse af de for øjeblikket gældende gennemførelsesfrister.
Landbrugsudvalget går med Martinez-betænkningen ind for denne forlængelse. Ordføreren foreslår derudover, at sygdommen BSE hos okser i en ny artikel optages på listen over zoonoser som potentiel zoonose. Disse forslag er vedtaget af Landbrugsudvalget.
Som talsmand for PPE-gruppen vil jeg gerne støtte dette forslag. Da de første tilfælde af BSE indtraf i 1986, vidste man meget lidt om denne sygdom. Som oprindelse formodede man scrapie hos får. Ingen havde på den tid forestillet sig, at denne sygdom indirekte kunne udgøre en risiko for mennesker. Da en ny variant af Creutzfeld-Jakob-syndromet blev kendt i marts i år, øgedes mistanken om, at BSE kan overføres til mennesker. Trods intensiv forskning har det dog ikke til dato været muligt at fremføre et videnskabeligt bevis på denne sammenhæng.
Siden da har europæisk landbrug befundet sig i den alvorligste krise nogensinde. Forbrugernes tillid er slået om i udbredt mistro. Oksekødsmarkedet er i praksis brudt sammen i store dele af Den Europæiske Union. Mange landmænd, men tillige indehavere af slagterier og kødforarbejdende virksomheder er ved at blive ruineret. De alvorligste reaktioner fra forbrugernes side er navnlig kommet i de lande, hvor der overhovedet ikke har været nogen tilfælde af BSE.
Det, vi nu har brug for, er ud over økonomisk støtte til landmændene tillidskabende foranstaltninger for igen at få gang i afsætningen. Vi har brug for effektiv kontrol samt for et obligatorisk mærkningssystem for kød i hele Unionen, for at forbrugeren kan se, hvilken region kødet kommer fra. Vi har brug for systemer, der sikrer oprindelsen, således som de allerede eksisterer i Tyskland.
Med optagelsen af BSE som mulig zoonose i direktiv 92/117/EØF kræver Europa-Parlamentet en systematisk registrering af denne sygdom. Dét er et bidrag til at genvinde de europæiske borgeres tillid til oksekød.

Sjöstedt
Jeg stemmer for ændringsforslagene i Martinez-betænkningen, men samtidig vil jeg gerne anholde de fejlagtige påstande, der forekommer i begrundelsen.
Hvad den såkaldte »skandinaviske salmonellaintegrisme« angår, kan man blot konstatere, at Sverige, inden det blev medlem af EU, havde så godt som udryddet salmonellaen i landet, hvorimod vort skandinaviske naboland Danmark havde en relativt stor forekomst af salmonella i kyllinger. Jeg tror ikke, at denne forskel skyldtes større eller mindre angst for at blive smittet eller flere eller færre hygiejniske forsigtighedsforanstaltninger og sundhedsbestemmelser. Årsagerne var snarere, at vi dengang havde mulighed for at udøve en streng grænsekontrol, og at vi kun i begrænset omfang anvendte antibiotika i dyrefoderet.

Wibe
Jeg havde aldrig troet, at man i en offentlig parlamentsbetænkning ville betegne Sveriges omsorg for folkesundheden og vor succesrige kamp mod salmonella som »skandinavisk salmonellaintegrisme«. Desuden anklager ordføreren mere eller mindre folk i Nordeuropa for at være hypokondere, hvad salmonella angår.
Hvorfor antallet af salmonellainfektioner stiger, når man bevæger sig fra Middelhavsområdet mod Skandinavien, kan man have mange teorier om. Jeg tror selv, at det skyldes mere nøjagtige helbredsundersøgelser og en velfungerende sygepleje, som resulterer i, at alle salmonellainfektioner i Skandinavien behandles. Jeg tror ikke, man i Middelhavsområdet har lige så gode helbredsundersøgelser og en lige så velfungerende sygepleje.
Ordføreren har under overskriften »Forskellige kulturelt betingede opfattelser af zoonoser« skrevet direkte uforskammetheder i betænkningen, hvilket medlemmer af Europa-Parlamentet bør afstå fra, navnlig i officielle betænkninger.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Overholdelse af de demokratiske principper i aftalerne mellem EF og  tredjelande
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0212/96) af González for Udvalget om Udenrigs-, Sikkerheds- og Forsvarsanliggender om meddelelse fra Kommissionen om hvorledes overholdelsen af de demokratiske principper og menneskerettighederne indgår i aftalerne mellem Fællesskabet og tredjelande (KOM(95)0216 - C4-0197/95).

Carnero González
Fru formand, jeg vil komme med det kortest mulige indlæg, for at vi kan nå at behandle hele dagsordenen. Vi taler om et emne, som uden tvivl er meget vigtigt for det meget store flertal af borgere i Unionen, der ikke mener, at den europæiske opbygningsproces udelukkende skal være økonomisk og monetær. Hvis vi ønsker en politisk opbygningsproces, er det indlysende, at vi bør basere den på beskyttelsen og udviklingen af klare demokratiske principper og af ukrænkelige menneskerettigheder.
Europa-Parlamentet har altid stået i forreste række, når man har krævet, at Unionen iværksatte en ægte politik til fremme af menneskerettighederne og de demokratiske principper på internationalt plan.
Det samlede pres fra det civile samfund og fra denne forsamling har gjort, at Rådet lidt efter lidt, med større eller mindre modstand, har accepteret princippet om, at aftaler indgået med tredjelande samtidig skulle indeholde en politisk ramme til fremme af de demokratiske principper og menneskerettighederne. Det er i denne positive retning, vi forstår indholdet af meddelelsen fra Kommissionen til Rådet.
For at denne politik til fremme af menneskerettighederne og de demokratiske principper skal være mulig, er mindst tre ting vigtige: For det første, at den følger en strategisk linje; for det andet, at den altid skal anvendes - og i alle tilfælde; og for det tredje, at den fastsættes og fremmes med deltagelse af et flertal af aktører.
Det handler om, at Unionen konsekvent og simultant, samt gennemtænkt, anvender det instrument, som aftalerne med tredjelande repræsenterer, for at fremme demokratiet og menneskerettighederne. Udsigterne på dette område bør helt klart bestå i at fjerne den dobbelte målestok og de undtagelser, der er styret af, hvor økonomisk vigtig den anden part er. Med henblik herpå er det altafgørende med en systematisering af politikken, der bør baseres på følgende: En så skarp definition som mulig af de demokratiske principper og menneskerettighederne, som efter min mening bør være baseret på begreber som almengyldighed, udelelighed og indbyrdes afhængighed; en støtte og beskyttelse af demokratiet og menneskerettighederne enten gennem positive foranstaltninger eller gennem anvendelse af sanktioner og den størst mulige begrænsning i beslutningsprocessen af Rådets forgodtbefindende, når man skal gennemføre det, vi generelt kunne kalde den »demokratiske klausul«, eftersom succesen nu også består i, at aktionerne på dette område er et udtryk for en ægte udenrigs- og sikkerhedspolitik, som giver plads til alle aktørerne i vores samfund.
Parlamentets pligt består i at øve det størst mulige pres i denne retning, eftersom Parlamentet har en uafhængighed, som regeringerne, af helt objektive grunde ikke har. Man skal sørge for at gå så langt som muligt i overensstemmelse med offentlighedens krav. Dette er grundtanken i den betænkning, jeg fremlægger med en enstemmig støtte fra Udenrigsudvalget med forslag om, at der i den Europæiske Unions nye traktat indføjes en bestemmelse om på en normativ og generel måde at medtage respekten for menneskerettighederne; med opfordring til, at man anvender den mest vidtgående klausul; med krav om, at Rådet og Kommissionen tager hensyn til Parlamentets holdning, og at Parlamentet kan komme med henstillinger i den retning; endvidere med anmodning om at Rådet, når det skal fastsætte sine aktioner, er opmærksom på synspunkterne i Europarådet, FN, ILO og de vigtigste NGO'er; og endelig med anmodning om, at Rådet handler på dette område ved kvalificeret flertal og ikke ved enstemmighed.
Fru formand, Unionens troværdighed afhænger af dens evne til at være konsekvent i sine daglige handlinger på alle niveauer ud fra de principper, som danner grundlagt for vores demokratiske sameksistens. Det handler ikke om at pålægge vores venner rundt i verden noget, som er fremmed for dem. Det handler om, at vores overbevisning om at ville forsvare menneskerettighederne aldrig må være relativ og skal stå forrest i vores daglige politiske indsats.

Aelvoet
Fru formand, jeg bliver hurtigt færdig. Udvalget om Udvikling og Samarbejde har vedtaget en fremragende udtalelse, og jeg henviser til den skrevne tekst.

Bertens
Allerede i mandags sagde jeg i min gruppe, at jeg finder det overmåde latterligt, at Carnero-betænkningen er flyttet til fredag. Men jeg vil gerne medvirke til alt, der bidrager til, at Parlamentet egentlig fungerer effektivt. Jeg vil overrække Dem min skrevne tekst og sige tak til Dem, hr. Carnero, for en fortrinlig betænkning.

Marín
De sætter mig i vanskeligheder, fru formand, for dette emne er meget vigtigt, og eftersom der er sager, der berører regeringskonferencen, hvor vi i vidt omfang støtter det forslag, der er blevet fremsat i Carnero-betænkningen, vil jeg gerne forklare, hvorfor vi ikke er enige i andre sager. Samtidig vil jeg også gerne kunne informere Parlamentet om Kommissionens holdninger med hensyn til ændringen af traktatens artikel 228. Men i betragtning af, at flertallet af talerne har givet afkald på at få ordet, har jeg intet imod - hvis hr. Carnero ikke ser det som en mangel på opmærksomhed fra min side over for hans betænkning - også at udlevere Kommissionens skriftlige dokument, som følger de generelle retningslinjer i hr. Carneros betænkning, men hvor vi i nogle præcise spørgsmål angående regeringskonferencen og den måde, hvorpå man skal behandle ikke kun problemet omkring menneskerettigheder in extenso, men også problemet omkring de sociale rettigheder, beskyttelsen af børn, tvangsarbejde osv. har vores egne ideer om, hvordan vi skal komme videre i fremtiden inden for de internationale aftaler som helhed.

Gutiérrez Díaz
Fru formand, jeg beder Dem i Deres egenskab af mødeformand forelægge Præsidiet en rapport, for at det kan vide, under hvilke nedværdigende betingelser arbejdet her til formiddag har fundet sted.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.

Dell'Alba
Fru formand, jeg har på ingen måde til hensigt at give afkald på min taletid, tværtimod beder jeg Dem om ikke at medregne den tid, jeg bruger på den kommentar, jeg agter at fremsætte til, hvad jeg tror er Deres fortolkning af, hvad der er muligt, nemlig at komme med skriftlige bidrag, når der er tale om indlæg under forhandlingen. Det forekommer mig at være meget alvorligt, dersom De tillader denne praksis. Stemmeforklaringer kan også afgives skriftligt, men dette gælder givet ikke indlæg under forhandlingen.
Jeg kommer følgelig til stemmeforklaringen for at sige, at jeg finder det virkelig alvorligt og beklageligt, at der kun er tredive medlemmer til stede her sammen med næstformand Marín under drøftelsen af et så vigtigt emne. Det er en fundamental landvinding, at klausulen om menneskerettighederne nu indsættes i aftaler med tredjelande; det har været en landvinding for den ret og pligt til indblanding, som Europa-Parlamentet har stået bestemt på og forsøgt at fremme i så mange år, i hvert fald siden kommissær Natalis dage. Det er os en stor glæde at sige Kommissionen og særlig kommissær Marín tak for, at de fortsætter ad denne vej og søger at befæste den på bedste måde.
I går har ved vedtaget en beslutning om den internationale straffedomstol. Den tanke, jeg allerede har givet udtryk for i går, og som mange kolleger er gået ind for, er, at det måske en dag bliver muligt i »menneskerettighedsklausulen« tillige at indsætte en passus om, at denne domstol skal være kompetent, som betingelse for Fællesskabets indgåelse af aftaler med tredjelande.
Jeg finder, at det er et meget vigtigt emne, og at det er en alvorlig sag, at vi har behandlet det med et så ringe antal deltagere, og Kommissionen fortjener påskønnelse, hvis den om muligt søger at få denne klausul indsat i fremtidige aftaler om revision af traktaten.

Formanden
Jeg vil lige forklare det én gang til. Ingen har fået pålagt at undlade at tage ordet, men hver enkelt har selv sagt, at han giver afkald på at komme med sit indlæg eller afgiver sit indlæg i form af en skriftlig stemmeforklaring. Et indlæg er ikke det samme som en stemmeforklaring.

Barros Moura
I tråd med betænkningens forslag til beslutning erklærer jeg min støtte til Kommissionens meddelelse, som er et godt fremskridt med hensyn til at fremme menneskerettighederne som et vigtigt aspekt ved Den Europæiske Unions eksterne forbindelser.
Der er gjort betydelige fremskridt på dette område, især efter det kommunistiske systems sammenbrud, da beskyttelsen af menneskerettighederne dermed kunne ses uafhængigt af den ideologiske og geostrategiske konflikt, og den såkaldte »konditionalitet« opfattes som noget, der først og fremmest var af interesse for tredjelandes befolkninger.
Fremme af demokratiet og af menneskerettighederne på internationalt plan må ikke opfattes som - og ikke praktiseres som - en form for gennemtrumfning af et - vestligt eller europæisk - politisk system, som er fremmed for de pågældende landes sociologiske virkelighed eller indfødte traditioner, men som en metode til at fremme universelle værdier og naturligvis sikre folkene og individerne beskyttelse mod despotiske regimer samt adgang til, kontrol med og indflydelse på magten, hvilket er absolut nødvendigt for, at alle kan nyde godt af resultaterne af udviklingen.
Støtte til Kommissionens forslag er således ensbetydende med at tilslutte sig, at Den Europæiske Union og dens medlemsstater skal bidrage til at sikre overholdelsen af følgende grundlæggende principper i EU's menneskerettighedspolitik:
almengyldigheden, uafhængigt af geografiske, religiøse, kulturelle eller politiske forskelle; -udeleligheden, der forbyder enhver skelnen mellem personlige, borgerlige og politiske rettigheder og mellem økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder; -den indbyrdes afhængighed mellem menneskerettigheder, demokrati og udvikling.Det kan således ikke accepteres, at Den Europæiske Union og dens medlemsstater undertiden stiller større krav til situationen i tredjelande end til det, der foregår i flere af vore egne lande. Den seneste bølge af udvisninger af papirløse indvandrere viser, at ikke alt går godt, selv ikke i de lande, der med fuld ret påberåber sig en værdifuld arv på menneskerettighedsområdet.
Vi kan ikke tillade, at der anvendes to målestokke, dels mellem Europa og landene i den tredje verden, dels mellem tredjelande indbyrdes af grunde, som er en krænkelse af princippet om almengyldighed.
Efter den kolde krigs ophør er der ingen begrundelse for fortsat at være mere overbærende over for Saudiarabien end over for Irak eller at stille krav til Cuba, uden at de samme krav stilles til Colombia.
Hensynet til de europæiske økonomiske interesser kan ikke legitimere den fortsatte støtte til Suhartos Indonesien eller til Mobutus Zaire.
Ingen valgfarce kan legitimere et regime som Mobutus - et af dem, der længe har nydt godt af flere europæiske landes indforståede holdning.
Under hensyn til princippet om almengyldighed er det heller ikke acceptabelt, at der stilles så store krav til de svage lande i et tilbagestående Afrika, når der i stærk kontrast hertil udvises en skandaløs tolerance over for visse sydøstasiatiske »tigre«, blot fordi stærke interesser på et globaliseret og dereguleret marked tvinger de politisk ansvarlige til at lukke øjnene.
Globaliseringen kræver en lige så global sikring af demokratiet og menneskerettighederne. Vi kan ikke acceptere, at der ikke stilles krav om overholdelse af de grundlæggende sociale rettigheder i de økonomiske og handelsmæssige forbindelser. Idet vi advarer mod en forklædt protektionisme, som blot tjener til at opretholde en uretfærdig international økonomisk orden, understreger vi nødvendigheden af at indføre en social klausul i internationale handelsaftaler.
Endelig støtter vi betænkningens forslag vedrørende styrkelse af kontrolmidlerne og teknisk bistand samt af »positive foranstaltninger« fra Den Europæiske Unions side. Desuden må høringen af Europa-Parlamentet styrkes såvel i forbindelse med internationale forhandlinger som i forbindelse med kontrollen med og fastsættelsen af sanktioner ved overtrædelse af de internationale konventioners bestemmelser om menneskerettigheder.

Bertens
Jeg lykønsker ordføreren med hans gode betænkning. Han supplerer Kommissionens gode meddelelse med en række interessante forslag til styrkelse af Den Europæiske Unions eksterne menneskerettighedspolitik. EU har et godt renommé med hensyn til menneskerettighederne at leve op til og må anspænde sig til det yderste, for at denne politik skal være så effektiv og hensigtsmæssig som muligt.
Menneskerettighedsklausulerne i EU's internationale aftaler er meget nyttige, men en god overvågning af, om de overholdes, er dog påkrævet. Derfor bør der arbejdes videre på udviklingen af kriterier, der kan kontrolleres. Og anvendelsen af disse kriterier skal gennemtvinges skarpt. I denne sammenhæng er det væsentligt med en god informationsudveksling mellem institutionerne og medlemsstaterne. Derfor bør der i FUSP-analyseenheden, der skal oprettes efter afslutningen af regeringskonferencen, ganske bestemt oprettes en menneskerettighedsafdeling. Dertil hører også en årlig rapportering om menneskerettighedssituationen i de lande, EU har indgået aftaler med. Jeg spekulerer dog på, om det bør gælde alle lande hvert år. Er en sådan dynge papir nu også den mest effektive kontrolmekanisme?
Jeg lægger stor vægt på effektiv kontrol med de sanktioner og embargoer, Unionen har iværksat mod tredjelande. Anvendelsen af dette tunge skyts må ikke kun være en eksekution på papir. Effektiv kontrol dermed er nødvendig. De drastiske nedskæringer på midlerne til kontrol med efterlevelsen af embargoen som foreslået af Kommissionen og Rådet i budgetproceduren er ikke forenelige hermed og skal derfor forkastes.
Selvfølgelig er det ønskeligt, at der findes en god balance mellem anvendelse af positive og negative instrumenter som reaktion på menneskerettighedssituationen i tredjelande. Ikke kun ved sanktioner, men også ved at støtte demokratiske kræfter og kontrol med valg kan opnås meget.
Endelig takker jeg Kommissionen for den opmærksomhed, den i sin meddelelse har skænket forbedring af sammenhængen i og gennemsigtigheden af de fælles europæiske aktioner samt af muligheden for at overvåge dem.

Schroedter
Spørgsmålet om menneskerettigheder må ikke underordnes de økonomiske interesser. Her gælder det om at få sat en stopper for de snigende tendenser i Rådet.
Medens overtrædelse af menneskerettighederne i associeringsaftalerne kunne medføre en delvis udsættelse af aftalen, skal det i forbindelse med den bulgarske bestemmelse kun ske i særlig alvorlige tilfælde, og nu overvejes det allerede højlydt at benytte formen interimsaftale til helt at lade sådanne forbehold udgå i økonomiske aftaler.
Det var derfor i høj grad påkrævet, at Parlamentet med Canero González-betænkningen kræver, at sådanne tendenser ophører.
Det næste nødvendige skridt ville være, at Kommissionen omsider henter forhandlingsdirektiverne om gennemførelse af disse klausuler frem fra bunden af sine skrivebordsskuffer og direkte forankrer gennemførelsen af menneskerettighedsklausulen både i forbindelse med aftaler med den såkaldte bulgarske bestemmelse og alle fremtidige aftaler. Medtagelsen af de internationale menneskerettighedsklausuler i Maastricht-II-traktaten ville være endnu et skridt til at gøre den forudsætning, at menneskerettighederne skal overholdes, til en bindende forudsætning for EU's økonomiske aktiviteter.

Vaz da Silva
Menneskerettighedsbegrebet er det grundlæggende princip i vort demokrati. Det er vigtigt at undgå, at dette fundament for vore samfund undermineres ved at udvide det med alle de nye »trends«.
Men det skal på den anden side også understreges, at dette koncept nødvendigvis må ses i et udviklingsperspektiv. Det vil således skulle videreudvikles, efterhånden som samfundet skærper sin sociale bevidsthed og i takt med, at der dukker nye former for kriminelle net op, hvor et dystert eksempel er de pædofilnetværk, der for nylig er afsløret. I takt med at samfundet skærper sin etiske bevidsthed, i takt med at det konfronteres med nye problemer som følge af den videnskabelige udvikling, såsom genmanipulation og informatik, der er skræmmende, men ikke kyniske eksempler.
At afvise at videreudvikle menneskerettighedsbegrebet er på længere sigt det samme som at sætte selve demokratiet på spil - det demokrati, vi ønsker at holde op som et eksempel for de tredjelande, vi indgår aftaler med.
(Forslaget til beslutning vedtoges)

Dury
Fru formand, henvendt direkte til hr. Marín vil jeg allerførst sige, at jeg virkelig beklager den måde, hvorpå denne del af mødet afvikles. Vi sætter stor pris på hans indsats, og vi ville gerne have haft, at det glimrende arbejde, han selv og ordføreren har ydet, vandt langt større genklang i Europa-Parlamentet.
PSE-Gruppen vil gerne slå fast, at emnet desværre er vigtigt, og at vi derfor klart ønsker en ny debat i plenum om emnet, som i bund og grund angår hele Europa og dets værdier.
For det andet tror jeg, der er en række kolleger, der ikke har taget ordet, fordi de har villet protestere imod, at vi holder møde her en fredag morgen. Vi ved udmærket, at det i sandhed er Tordenskjolds soldater, der er tilbage, fanatikerne, eller de, der tager et senere fly, men også de, der er engagerede. Dette skal ses som en positiv protest, og jeg vil bede hr. Marín opfatte min kommentar i den retning.
Og så er der den anden holdning, som kan spores hos en række kolleger, der ønsker at udskyde debatten, selv en så vigtig debat som denne. Hvorfor? Udelukkende af taktiske grunde, fordi de i al hemmelighed ønsker, at man hurtigt når frem til en afstemning om et så vigtigt spørgsmål som biomedicin. Men i det øjemed kvæler de debatten vedrørende denne overordentlig vigtige betænkning. Personligt beklager jeg dette dybt. Jeg vil gentage, at vi afgjort har værdsat ordførerens arbejde, og at vi nærer stor respekt for Deres standpunkter, hr. Marín, selv om vi ikke altid er helt enige.

Marín
Fru formand, Kommissionen deler generelt Europa-Parlamentets synspunkt. Vi mener, at traktatens artikel 228 bør ændres. Vi er tilhængere af, at der, hvis det er muligt, kun er en eneste menneskerettighedsklausul, og vi mener, at den model, der eksisterer i samarbejdsaftalen med Bulgarien, er den mest korrekte. Men jeg vil gerne præcisere følgende: Kommissionen er ikke enig med EuropaParlamentet i at inkludere menneskerettighedsklausulen i alle Den Europæiske Unions internationale aftaler. Vi mener, det skal gøres i aftalerne om økonomisk samarbejde, aftalerne om finansielt samarbejde og aftalerne om udviklingssamarbejde. Lad mig forklare: Vi indgår internationale aftaler i f.eks. den maritime sektor. Det ville ikke have nogen mening at inkludere menneskerettighedsklausulen i en aftale om den maritime sektor. Vi indgår meget tekniske aftaler om dobbeltbeskatning. Det ville ikke have nogen mening at inkludere menneskerettighedsklausulen i en dobbeltbeskatningsaftale. Vi indgår aftaler om normalisering af standarder i det indre marked, f.eks. standarder for vaskemaskiner, køleskabe, fjernsyn, biler. Det ville ikke have nogen mening at inkludere en menneskerettighedsklausul i en aftale om normalisering af standarder i det indre marked.

Datanet for udveksling af statistikker over
udveksling af goder (EDICOM)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0274/96) af Lulling for Udvalget om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik om ændret forslag til Rådets beslutning om datanet mellem administrationer til brug i forbindelse med statistikker over udveksling af goder mellem medlemsstater (EDICOM) (KOM(96)0319 - C4-0420/96-96/0173(SYN)).

Lulling
Fru formand, denne betænkning sættes ikke til debat af tidsmæssige grunde. Jeg giver afkald på at forelægge den, fordi der var enighed om at imødekomme Rådets anmodning om en hasteprocedure for at undgå, at EDICOM-aktionerne afbrydes. Vi kan derfor gå direkte til afstemning.
Jeg vil dog komme med en enkelt kommentar. Vi har stillet et mindre ændringsforslag i form af en betragtning for at placere denne beslutning om EDICOM-programmet inden for rammerne af de generelle retningslinjer for de transeuropæiske net på telekommunikationsområdet. Eftersom Rådet endnu ikke har truffet en beslutning vedrørende disse net, bør vi i vores ændringsforslag stryge henvisningen til datoen for denne beslutning, dvs. lade ordene »som defineret i afgørelse (EF)... (2)« i slutningen udgå.
Resten af mit indlæg giver jeg afkald på, idet jeg lader den planlagte indledning til min tale indgå i en stemmeforklaring.
Men tillad mig, fru formand, at komme med en bemærkning. Når Europa-Parlamentet enstemmigt har indvilget i at lade en hastende tekst hastebehandle, forstår jeg ikke, hvorfor man ikke sørger for, at den behandles i begyndelsen af et møde; det gælder også et møde fredag morgen! Det tager kun tre-fire minutter! Jeg spørger mig selv, hvilken fremgangsmåde, Europa-Parlamentet anvender, når det sætter dagsordenen. Jeg vil anmode om, at man nu sætter spørgsmålet under afstemning. Jeg er sikker på, at kommissæren er enig med mig og accepterer det mundtlige ændringsforslag til vores ændringsforslag.

Marín
Fru Lulling, Kommissionen har noteret det ændrede forslag, De er kommet med, og Kommissionen accepterer at indføje Deres forslag med den nye formulering i dette punkt.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.

Lulling
Da jeg af tidsmæssige grunde ikke har kunnet forelægge min betænkning mundtligt, vil jeg her anføre grunden til, at det har været nødvendigt at lade spørgsmålet hastebehandle.
Det ville ikke have været nødvendigt at tage denne sag op igen, som udspringer af et oprindeligt forslag fra 1993, hvis Rådet havde lyttet til os for mere end to år siden, da vi anfægtede Rådets valg af artikel 235 som retsgrundlag - et valg, som også Kommissionen var imod.
Vi anlagde selvfølgelig et annulationssøgsmål imod Rådets beslutning om at basere EDICOM-beslutningen på artikel 235. Kommissionen støttede vores påstand. Domstolen gav os naturligvis medhold og annullerede Rådets beslutning fra 1994. Efter Maastricht-traktatens ikrafttræden er det mest egnede retsgrundlag nu artikel 129 B vedrørende de transeuropæiske net, og navnlig stk. 2, der specielt vedrører de aktioner, der tager sigte på at sikre nettenes interoperabilitet, og som er omfattet af samarbejdsproceduren.
Vi har derfor grund til at være tilfredse med hensyn til retsgrundlaget. Vi har også grund til at være tilfredse med de konkrete aktioner, der indtil nu er gennemført inden for rammerne af EDICOM. Disse aktioner er særdeles nyttige for de private virksomheder, som i kraft af EDICOM er sikret hurtigere og mindre bureaukratiske procedurer i forbindelse med de obligatoriske statistiske indberetninger, de skal indgive, og som gør det muligt at vide, hvilke varer, der udveksles mellem medlemsstaterne, hvilket er en nyttig og interessant oplysning, også for virksomhederne.
For at undgå at disse aktioner afbrydes, bør vi handle hurtigt med hensyn til at træffe en ny EDICOM-beslutning, som denne gang er baseret på det rigtige retsgrundlag, uden at vi ændrer et komma i indholdet af EDICOMprogrammet, som alle er tilfredse med.
Derfor har Kommissionen da også hurtigt fremlagt et ændret forslag til Rådets beslutning, og Udvalget om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik har været hurtigt om at godkende min betænkning, og EuropaParlamentet har accepteret at lade spørgsmålet behandle som en hastesag og sætte det under afstemning i dag, hvorved man har gjort det muligt for Rådet at rette sin fejl.
Jeg håber, at Rådet vil drage lære af denne sag, således at det ikke mere vælger uhensigtsmæssige retsgrundlag og dermed risikerer at bringe aktioner i fare, som alle er enige om, og som ikke er genstand for nogen ideologisk eller anden strid.

Dell'Alba
Fru formand, jeg agter sandelig at tage ordet vedrørende denne betænkning, først og fremmest for på samme måde som fru Dury at anfægte den måde, hvorpå vi nu arbejder. Det forekommer mig ret besynderligt, at en ordfører for et emne som dette, der med rette anses for vigtigt og påtrængende, og som min gruppe giver sin fulde støtte, giver afkald på at fremsætte et synspunkt der vedrører et så væsentligt spørgsmål - de transeuropæiske net - som Parlamentet, som vi alle ved, lægger så stor vægt på.
Men jeg vil tillige tage ordet for at protestere mod den måde, hvorpå vi takket være den dårlige måde, Parlamentet fungerer på, er nået frem til forhandlingen om denne særdeles vigtige betænkning her i salen. Jeg var blevet udpeget som ordfører for udtalelsen fra Budgetudvalget om netop denne EDICOM-sag. Jeg var blevet udpeget som ordfører, og medens jeg gjorde mig rede til at fremsætte min betænkning, opdagede vi i Budgetudvalget, at det udvalg, der var kompetent vedrørende selve emnet, allerede i mellemtiden havde vedtaget sin betænkning. Jeg ønsker derfor sammen med min stemmeforklaring denne protest fra Budgetudvalget i anledning af, at ordføreren for udtalelsen ikke har haft mulighed for at udføre sit arbejde, ført til protokollen. Jeg insisterer på denne protokoltilførsel.

Lulling
Fru formand, jeg vil blot sige til hr. Dell'Alba, at hvis Budgetudvalget havde udarbejdet en sådan udtalelse, ville vi have vedføjet den, men »sagen tålte ingen opsættelse«, om jeg så må sige. Det var grunden til at vi gik hurtigt til værks. Jeg ville gerne have uddybet dette punkt, hvis der havde været tid til det.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Dell'Alba
Fru formand, det glæder mig, at De satte fru Lullings betænkning under afstemning efter stemmeforklaringerne, sådan som vi burde gøre det ved alle møder, og ikke blot om fredagen. Jeg siger Dem tak af hele mit hjerte.

Formanden
Det er en stor misforståelse. Vi stemte kun om den lovgivningsmæssige beslutning. Det andet ligger tidligere.

Støtte til skibsbygningsindustrien
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0273/96) af Moretti for Udvalget om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik om forslag til Rådets forordning (EF) om støtte til skibsbygningsindustrien (KOM(96)0309 - C4-0387/96-96/0165(CNS)).

Moretti
Fru formand, det arbejde, der blev pålagt mig af Udvalget om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik den 8. juli i år vedrørende forslaget til Rådets forordning om støtte til skibsbygningsindustrien, blev udført på få uger, ikke mindst takket være et samarbejde med dygtige tjenestemænd. Som bekendt handler betænkningen om den vanskelige markedssituation for skibsbygningsindustrien. For at forbedre dens forhold og med henblik på at sikre normale konkurrencevilkår er der også inden for OECD blevet indgået en aftale, der skulle være trådt i kraft den 1. januar 1996. Ifølge denne aftale er det forbudt at give indrømmelser eller yde støtte til skibsbygningsindustrien med undtagelse af bistand til forskning og bistand af social karakter, og aftalen er allerede blevet ratificeret af Den Europæiske Union, Korea, Norge og Japan, og endnu mangler kun USA at ratificere den, hvilket forventedes at ville ske inden den 15. juli 1996, men ikke skete på grund af forsinkelser med vedtagelsen af den fornødne lovgivning.
I betragtning af denne usikkerhed er Rådets syvende direktiv fortsat gældende frem til den 1. januar 1997, og Rådet skal inden den 1. oktober 1996 udtale sig om den fremtidige støttepolitik. Dersom ikke alle parter ratificerer, opretholdes systemet med subsidier og andre markedsfordrejende støtteforanstaltninger, og Rådet skal støtte et instrument, der skal forsvare værfterne i Fællesskabet mod uredelig konkurrence.
Jeg foreslår derfor vedtagelse af min betænkning med to ændringsforslag, der er vedtaget i Udvalget om Økonomi, Valutaspørgsmål og Industripolitik.

Dury
Fru formand, jeg deler hr. Morettis bekymring med hensyn til skibsværfternes fremtid. En række EU-medlemsstater slås som bekendt med store beskæftigelsesproblemer i den forbindelse. Jeg tænker ikke kun på Belgien, men på lande som Tyskland - jeg tror, alle vores tyske kolleger med bekymring følger udviklingen inden for skibsbygningsindustrien i Nordtyskland - men også Frankrig og Italien. Vi har noteret os, at arbejdsløshedsproblemet ikke omtales i OECD-aftalen, ligesom det heller ikke behandles i tilstrækkelig grad i alle internationale fora.
Vi har en række problemer i forbindelse med strukturomlægninger på skibsværfterne og med lukning af disse, og dette risikerer at fortsætte. Siden 1976 har Den Europæiske Union mistet næsten 200.000 arbejdspladser, herunder 14.500 alene i de seneste fire år. De koreanske skibsværfter har på deres side kunnet registrere en stigning på 9.000 arbejdspladser.
Jeg vil ikke sige, at jeg ikke glæder mig over, at de koreanske arbejdere har fundet arbejde, men jeg vil sige, at vi ikke er tilstrækkeligt rustede til at tage kampen op med vores udenlandske konkurrenter.
Vi vil gerne understrege, at man bør tage ordentlig fat på arbejdsløshedsproblemet på skibsværfterne; jeg tænker f.eks. på en løsning, der indebærer en arbejdstidsnedsættelse, hvilket Europa-Parlamentet i øvrigt også har været inde på. Men en sådan foranstaltning bør ledsages og støttes økonomisk.
Desuden kræver vi en større forskningsindsats på området. Vi ved, at grunden til at de andre klarer sig godt er, at de er dygtige rent teknisk. Hr. Moretti har da også understreget dette, idet han anbefaler, at der gennemføres studier, som gør det muligt for de europæiske skibsværfter at være konkurrencedygtige på det felt, hvor det er påkrævet, nemlig på det kvalitetsmæssige plan.

Stenmarck
Fru formand, indledningsvis vil gerne sige, at jeg finder det beklageligt, at store og betydningsfulde spørgsmål skal afgøres på et tidspunkt, hvor der kun er omkring en halv snes medlemmer til stede i Parlamentet. Jeg skal derfor blot ganske kort begynde med at understrege, at alle er klar over, at skibsbygningsindustrien i Europa har særdeles store problemer. Men at tro at statsstøtte er løsningen på disse problemer, er formentlig det samme som at bide sig selv i halen.
I dag gælder det om at gøre en kraftig indsats for, at alle underskriver OECD-aftalen om ophør af støtte til skibsbygningsindustrien. Det er beklageligt, at ratifikationsprocessen i USA ikke er færdig, og at Kommissionen i afventning heraf foreslår, at EU fortsætter med at yde værftsstøtte, dog højst frem til udgangen af 1998. Denne løsning kan imidlertid også få uheldige følger, da kun få unionslande, bl.a. Sverige og Storbritannien, i dag har afskaffet værftsstøtten. De øvrige lande yder fortsat en statsstøtte på 9 % af tilbudssummen. Denne støtte bør naturligvis afskaffes, da den fordrejer konkurrencen.
Hvis denne konkurrencefordrejning nu resulterer i, at Sverige og Storbritannien genindfører statssubsidierne, hvilket den svenske erhvervsminister har betegnet som en sidste udvej, vil det ganske klart være en udvikling, der går i den helt forkerte retning. Derfor må det være en klar målsætning, at støtte og subsidier til værftsindustrien skal ophøre, også selvom det på grund af den amerikanske sendrægtighed må ske over et par år. Frihandel og fri konkurrence må efter min mening være den helt indlysende målsætning.

Novo
Fru formand, mine damer og herrer, inden for mindre end et år er det nu tredje gang, jeg tager ordet om indvirkningerne af OECD-aftalen.
Den nuværende situation og udviklingstendenserne bekræfter, at vi gjorde ret i at modsætte os denne aftale. Med sin godkendelse af den bidrog Kommissionen til at lægge restriktioner på de produktive offentlige investeringer, fremme koncentrationen af skibsbygningsindustrien i hænderne på nogle få private grupper og bidrog afgørende til nedlæggelsen af denne sektor i nogle af medlemsstaterne, som f.eks. i Portugal. På samme tid lod man forstå, at tredjelande ville ratificere OECD-aftalen og opfylde de samme såkaldte loyale konkurrencebestemmelser, som medlemsstaterne forpligtede sig til med de respektive regeringers samtykke. I dag kan det konstateres, at intet af dette er sket, og at der heller ikke er absolut sikkerhed for, at det en dag vil ske, som det hedder i betænkningen.
I mellemtiden er 200.000 arbejdspladser i denne industri forsvundet i Den Europæiske Union, heraf 14.000 inden for de sidste fire år. Derfor er forslagene om forlængelse af fristen for ydelse af den mindstestøtte til skibsbygningsindustrien, som er fastsat i forordningen om støtte til skibsbygningsindustrien og anført i den betænkning, der nu er vedtaget - eller rettere, som vil blive vedtaget - et mindstemål af rimelighed og retfærdighed over for sektoren og dens arbejdstagere.
Ud fra den betragtning, at aftalen måske aldrig bliver ratificeret af alle og aldrig bliver en ramme for stigende efterspørgsel i skibsbygnings- og skibsreparationsindustrien, er det vigtigt, at Kommissionen ændrer holdning og afstikker retningslinjer og incitamenter, der også tager sigte på den offentlige sektor - og ikke alene den private eller privatiserede sektor - med henblik på økonomisk og social stabilisering og forbedring af den europæiske skibsbygningsindustris produktionskapacitet, især i de medlemsstater, hvor den stadig har en vis betydning.

Marín
Fru formand, jeg takker hr. Moretti for hans betænkning, som vi mener generelt følger Kommissionens synspunkt. I betragtning af problemet med tiden i dag, vil hr. Moretti og medlemmerne undskylde, at jeg begrænser mig til at præcisere Kommissionens synspunkt, for så vidt angår ændringerne til teksten.
Der er foreslået tre ændringer til teksten. Den første indebærer en revision af formuleringen af stk. 2 i artikel 1 i Kommissionens forslag, og konsekvensen af denne ændring vil være, at det nuværende direktiv vil blive forlænget på ubestemt tid, indtil OECD-aftalen træder i kraft. Kommissionen kan ikke foretage denne ændring af to grunde: Den første er, at denne form for lovbestemmelser altid fastsættes med henvisning til en bestemt afgrænset periode, og den anden grund, som er vægtigere, er, at det at man vedtager en forlængelse på ubestemt tid kunne fortolkes som en svækkelse af vores tilsagn om at nå til en aftale, hvorved man ville sende et forkert signal på et tidspunkt, hvor både vi og vores partnere presser på for at få USA til at ratificere aftalerne så snart som muligt. Så hvis vi foreslår en ubegrænset tidsperiode, kunne USA tro, at Den Europæiske Union er ved at tilpasse sig den nordamerikanske holdning i stedet for at opretholde kravet over for USA om, at USA skal ratificere OECD-aftalen.
Hvis man forlænger direktivet til den 31. december 1998, således som Kommissionen foreslår, vil Unionen have alle muligheder åbne, herunder muligheden for igen at forlænge direktivet fra denne dato, hvis det måtte blive nødvendigt.
Den anden ændring nærmer sig mere Kommissionens holdning, idet den giver mulighed for at undersøge de eventuelle konsekvenser af manglen på en aftale samt hvilke handlingspolitikker, Unionen bør overveje i fremtiden. Kommissionen anerkender fuldt ud den bekymring, som har givet anledning til dette ændringsforslag, og er fuldstændig enig med hensyn til dets indhold.
Ved at foreslå en relativ langvarig forlængelse af direktivet mente Kommissionen, at det i tilfælde af en fortsat forsinkelse af OECD-aftalens ikrafttrædelse eller en komplikation i forbindelse hermed vil være nødvendigt og rigtigt at foretage en omfattende revision af Den Europæiske Unions politik i denne sektor. Jeg kan forsikre Dem, at denne øvelse, som naturligvis vil indebære en høring af Parlamentet, vil ske i tilstrækkelig god tid til at sikre, at de nødvendige beslutninger vedtages inden udløbsdatoen for det direktiv, man nu foreslår en forlængelse af.
Kommissionen kan imidlertid ikke acceptere den måde, hvorpå ændringen er blevet foreslået, dvs. med tilføjelse af en ny artikel 1 A. Eftersom det er nødvendigt, at Rådet vedtager en beslutning inden den 1. oktober, er der - lad os være realistiske - ikke tid nok fra nu af til den 1. oktober, hvis Kommissionen skulle acceptere at fremlægge et revideret forslag til Rådet. Ærede medlemmer, De ved, at med den lovgivningsmæssige samarbejdsprocedure er dette umuligt.
Hvad angår ændringsforslag 3, er formålet at definere området for undersøgelsen af en alternativ politik, og jeg kan i denne forbindelse forsikre, at Kommissionen vil foretage en tilbundsgående revision, som kunne omfatte holdningen til statsstøtte i medlemsstaterne. Også i denne forbindelse udarbejder Kommissionen en årlig beretning, hvis område er endnu større end det, der er foreslået af Europa-Parlamentet. Og Kommissionen har naturligvis intet imod, at denne beretning systematisk sendes til denne forsamling.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemningen.

Dell'Alba
Fru formand, jeg giver denne stemmeforklaring på min gruppes vegne, også for at få ført til protokollen, at jeg protesterer i anledning af, at et så vigtigt anliggende er blevet drøftet under deltagelse af et så ringe antal medlemmer. Dette tjener ikke Parlamentet til ære og viser manglende respekt for næstformand Marín, der er kommet punktligt til stede og har overværet hele forhandlingen. Jeg ønsker derfor absolut min stemmeforklaring ført til protokollen.
Herudover vil jeg sige, at jeg kommer fra en meget stor havneby, nemlig Livorno, og følgelig er spørgsmålet om støtten til skibsbygningsindustrien af særlig stor betydning for denne by. Fra dette synspunkt er hr. Morettis betænkning af stor betydning, fordi jeg trods vore forskellige holdninger i forhold til kommissær Marín, som jeg personlig tillader mig at være uenig med, finder de af vor kollega trufne valg velbegrundede - og kollegerne jo også har vist, at de tillægger betænkningen stor betydning. Disse valg er også en måde, hvorpå det tilkendegives Kommissionen, at der skal lægges vægt på en bredere inddragelse af arbejdsmarkedet, som er nødvendig på dette område, der som med rette bemærket af fru Dury først og fremmest angår beskæftigelsesproblemet, som måske ikke er nævnt ved navn i teksten og ikke blevet tilstrækkeligt belyst, men som indgår i vort stående krav om, at spørgsmålet om arbejde og beskæftigelse skal belyses i forbindelse med ethvert forslag.
Vor gruppe går, som jeg tidligere har sagt, ind for hr. Morettis betænkning, idet vi håber, at Kommissionen vil kunne ændre sin indstilling og acceptere de to ændringsforslag.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Brugsmodelbeskyttelse i det indre marked
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0216/96) af Añoveros Trias de Bes for Udvalget om Retlige Anliggender og Borgernes Rettigheder om Kommissionens grønbog om brugsmodelbeskyttelse i det indre marked (KOM(95)0370 - C4-0353/95).

Schulz
Fru formand, på grundlag af forretningsordenens artikel 131, stk. 1, foreslår jeg, at følgende betænkninger, nemlig Añoveros Trias de Bes-betænkningen og Kouchner-betænkningen og hr. Hughes' mundtlige forespørgsel, udsættes til mandag i den næste mødeperiode her i Strasbourg. Jeg anmoder om, at det gennem en afstemning konstateres, om 29 kolleger støtter mit forslag, hvilket jeg tror er tilfældet, og at dernæst fru Oomen-Ruijtens og fru Roths forespørgsler tages op.

Formanden
Hr. Schulz, i første omgang kan sådanne forslag kun stilles for ét punkt på dagsordenen ad gangen. For det andet kan et sådant forslag kun stilles af en gruppe eller mindst 29 medlemmer. Før vi går over til det, har fru Dury anmodet om ordet til forretningsordenen.

Dury
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at der også er en mundtlig forespørgsel af Hughes. Det er et vigtigt spørgsmål, der bør behandles her og nu, idet der er tale om ILO-konferencen, som starter den 8. oktober. Hr. Hughes har ønsket at få behandlet spørgsmålet i denne mødeperiode, fordi konferencen er nært forestående, og fordi det drejer sig om arbejdstiden i den maritime sektor - et område, der ligger PSE-Gruppen stærkt på sinde.

Formanden
Vær dog så venlig at høre efter. Det drejer sig for øjeblikket om det næste punkt på dagsordenen. Det er Añoveros Trias de Bes-betænkningen. Her har hr. Schulz stillet et forslag. Var det på gruppens vegne?

Schulz
Jeg anmodede om at få konstateret, om 29 kolleger støtter mit forslag, fru Schleicher.

Formanden
Endnu en gang: Dette forslag kan stilles enten af en gruppe eller af 29 medlemmer. Jeg vil se, om 29 medlemmer støtter denne sag. Lige nu er der kun blevet anmodet om, at der stemmes derom. Vi går nu over til afstemningen om, hvorvidt dette punkt på dagsordenen, Añoveros Trias de Bes-betænkningen, skal udgå. Hr. Dell'Alba til forretningsordenen.

Dell'Alba
Fru formand, først og fremmest vil jeg spørge, om De som foreskrevet i forretningsordenen har accepteret anmodningen for så vidt angår én betænkning eller for to. Det forekommer mig, at der er tale om én.

Formanden
Hr. Dell'Alba, jeg sagde meget klart, at det drejer sig om det næste punkt på dagsordenen, Añoveros Trias de Bes-betænkningen. Anmodningen om at stemme derom blev efterkommet. Nu kommer afstemningen. Hr. Dell'Alba, vil De have ordet for at støtte forslaget?

Dell'Alba
Kære kolleger, det er helt godt, at man ønsker at søge et yderst vigtigt spørgsmål behandlet, medens der kun er femogtyve til stede, men forretningsordenen skal overholdes! I henhold til artikel 126 har jeg ét minut til at tale mod dette forslag. Jeg finder hr. Añoveros Trias de Bes' betænkning meget vigtig Dette spørgsmål fra Grønbogen om Beskyttelse af Brugsmodeller på det indre marked er en betænkning, der står på dagsordenen, og alle grupperne har erkendt, at det var vigtigt. På gruppeformandskonferencen...
(Formanden afbrød taleren)

Formanden
Hr. Dell'Alba, det er en misforståelse. Der er blevet fremsat et forslag på grundlag af forretningsordenens artikel 131, ikke på det grundlag, De nævnte. Vi går nu over til afstemningen om dette forslag. Hr. Kellett-Bowman har ordet.

Kellet-Bowman
Fru formand, det stod allerede mandag klart, at der ville blive kaos i dag. Hvorfor har vi ikke fået tilrettelagt vor dagsorden for i dag noget bedre?

Formanden
Altså, vi går nu over til den afstemning, der blev anmodet om og som er mulig i henhold til artikel 131. Hr. Dell'Alba har ordet.

Dell'Alba
Jeg tager ordet for at tale imod anmodningen fra de kolleger, der kræver udsættelse af forhandlingen om denne betænkning. Det er derfor klart, at jeg vil forsvare mit ønske om fortsat at holde betænkningen på dagsordenen. Min modsat rettede stemmeforklaring angik det forhold, at vi - i hr. Martens' tilstedeværelse - havde besluttet at sætte dette punkt på dagsordenen. Jeg er derfor forundret over, at nogle kolleger vil fjerne det, og jeg betoner på ny at det er vigtigt at stemme imod hr. Schulz' anmodning.

Formanden
Vi går nu over til afstemningen.
(Forslaget om udsættelse vedtoges)

Schulz
Fru formand, jeg henviser til forretningsordenens artikel 19, stk. 2, som pålægger formanden at lede, åbne og hæve møderne. Da forhandlingerne normalt slutter kl. 13, anmoder jeg Dem som mødeformand om at tale med tolketjenesten om at få mødet forlænget med en halv time.

Formanden
Jeg vil sætte anmodningen under afstemning. Indtil da fortsætter vi dagsordenen, dvs. at Kouchner-betænkningen bliver næste punkt.

Den niende EF-UNRWA-konvention
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0280/96) af Kouchner for Udvalget om Udvikling og Samarbejde om forslag til Rådets afgørelse om godkendelse af teksten til niende EF/UNRWA-konvention for 1996-98 inden konventionen undertegnes af Kommissionen og De Forenede Nationers Hjælpeorganisation for Palæstina-flygtninge (UNRWA) (KOM(96)0257 - C4-0422/96-96/0154/CNS)).

Liese
På vegne af Det Europæiske Folkepartis Gruppe anmoder jeg om, at heller ikke denne betænkning behandles i dag, men at vi går videre til næste punkt på dagsordenen.

Formanden
En gruppe har stillet forslaget. Dermed kan vi stemme om det. Hvem stemmer for dette forslag?

Dury
Fru formand, lad os nu gå seriøst til værks! Jeg ved godt, at hr. Liese er besat. Siden i morges er der noget, der har plaget ham. Ikke desto mindre er emnet for Kouchner-betænkningen særdeles vigtigt. Jeg foreslår derfor, at vi giver afkald på forhandling og går direkte til afstemning om betænkningen, men jeg modsætter mig, at man udsætter afstemningen om et spørgsmål, der vedrører Palæstina, som også ligger PSE-Gruppen stærkt på sinde, og jeg anmoder alle parlamentsmedlemmer om at være opmærksomme på alle vigtige emner.

Formanden
Fru Dury, læser De forretningsordenens artikel 131 rigtigt, er der ikke nogen forhandling efter, at forslaget er stillet, heller ikke for eller imod. Kommissionen vil gerne have ordet herom endnu en gang.

Marín
Fru formand, jeg forstår, at situationen her til formiddag ikke er helt rolig, men jeg vil gerne sige til medlemmerne, at Kommissionen skal bruge en beslutning om denne betænkning i dag , eftersom beslutningen skal foreligge inden den 21. september.
Problemet er følgende. For det første befinder UNRWA sig i en meget delikat økonomisk situation, hvilket er almindelig kendt. For det andet er Den Europæiske Union og medlemsstaterne den største bidragyder til UNRWA, dvs. UNRWA er direkte afhængig af fællesskabsbudgettet. For det tredje afventer man i Rådet Parlamentets beslutning for at kunne bemyndige Kommissionen til at underskrive den nye finansieringskonvention med UNRWA.
Medlemmerne må forstå, at i betragtning af den politiske situation og i betragtning af, at UNRWA har brug for de penge, der kommer fra fællesskabsbudgettet, kan vi ikke udsætte vedtagelsen af denne beslutning længere, idet jeg skal gøre Dem alle opmærksom på - for at De kan se, at Kommissionens holdning er neutral - at Kommissionen ikke vil acceptere hr. Kouchners ændringsforslag. Men under alle omstændigheder skal jeg bruge det juridiske instrument for at kunne underskrive samarbejdsaftalen. Jeg anmoder Dem indtrængende om at samarbejde, selv om jeg har forståelse for, at tidspunktet er vanskeligt.

Formanden
Vi går nu over til afstemningen om det forslag, der netop er blevet stillet, nemlig at betænkning 359 slettes af dagsordenen. Der er ingen yderligere forhandling herom. Hvem stemmer for forslaget?
(Udsættelsen af denne forhandling vedtoges)

Dell'Alba
- Fru formand, De har begået en meget alvorlig fejl. Jeg håber, at formandskonferencen vil oplyse Dem herom. I forretningsordenens artikel 126 opregnes de artikler, for hvis vedkommende dagsordenen kan ændres, og - lyt til mig, hr. Schulz - det hedder ordret: «Om sådanne forslag kan ud over forslagsstilleren kun én taler for og én taler imod samt formanden eller ordføreren for det kompetente udvalg få ordet.« Jeg var derfor berettiget til at tale enten for eller imod det forslag, der var stillet af vor kollega fra Den Kristelig-Demokratiske Gruppe. De har begået en meget alvorlig fejl, som jeg anmoder Dem om at rette, fordi den stred mod artikel 126 sammenholdt med artikel 131. Det er ikke min skyld, kære kollega, at vi har overtrådt forretningsordenen i dette øjeblik.

Arbejdstid for styrmænd
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (B4-0851/96 - O-0194/96) af Hughes for Udvalget om Sociale Anliggender og Beskæftigelse om arbejdstid i den maritime sektor.

Liese
Jeg vil endnu en gang foreslå, at dette punkt på dagsordenen udsættes eller eventuelt behandles så hurtigt som muligt uden forhandling. Jeg stiller på gruppens vegne det forslag, at dette punkt behandles så hurtigt som muligt uden forhandling.

Dury
Fru formand, jeg ved ikke, om hr. Liese har besluttet at boykotte vores møde, men hvis det var hensigten, er det i hvert fald lykkedes. Han skader endog troværdigheden af den sag, han vil forsvare. Der er ingen, der har anmodet om at få taget biomedicin-spørgsmålet af dagsordenen. Jeg vil gerne have, at det fremgår af mødereferatet. Jeg kan godt acceptere små taktiske manøvrer til forsvar for substansspørgsmål, men jeg anmoder om Deres samarbejde, hr. Liese.
Vi er interesseret i den mundtlige forespørgsel af Hughes om arbejdstiden i den maritime sektor, fordi ILOkonferencen starter den 8. oktober. Jeg ved også, hvorfor De ønsker en afstemning om beslutningsforslag i dag, men forsøg at tage lidt hensyn til de andre gruppers ønsker. Jeg finder Deres holdning skandaløs, antiparlamentarisk og antidemokratisk, og jeg er af den opfattelse, at de midler, der anvendes til forsvar for en sag i visse tilfælde kan skade selve sagens troværdighed.

Oomen-Ruijten
Jeg synes, det er meget kedeligt - alt, hvad der sker her. Men jeg vil sige én ting til fru Dury. Vi har straks efter afstemningen om den vigtigste beretning, hr. Funks betænkning, anmodet om, at det ønske, plenarforsamlingen gav udtryk for i mandags, skulle honoreres. Det var en demokratisk beslutning, og jeg har konstateret, at fru Dury, hr. Cot og en række andre konstant modsætter sig. Der bruges andre argumenter hver gang, men jeg siger Dem, at det er godt at sige til Det Europæiske Råd og til EuropaKommissionen, hvordan Parlamentet mener, beslutningen vedrørende denne sag, der er så vigtig for livet, skal tage sig ud. Fru formand, jeg er altså for hr. Lieses forslag.

Schulz
Fru formand, for at forhindre det, der sker her, anmodede jeg Dem om at spørge tolkene, om de vil blive til kl. 13.30, for at vi kan drøfte Kouchner-betænkningen, hr. Hughes' forespørgsel og biomedicin. Kommissionen har sagt, at det i spørgsmålet om Palæstina kun drejer sig om en afstemning; den kan vi foretage. For hr. Hughes' vedkommende drejer det sig ligeledes kun om en afstemning, hvis vi bærer os ad på samme måde, som vi har gjort ved mange andre betænkninger i dag. Så har vi tid til en drøftelse frem til kl. 13.30. Derfor spørger jeg Dem, fru formand, vil tolkene blive til kl. 13.30, ja eller nej? I bekræftende fald anmoder jeg Dem om at sætte Kouchner-betænkningen og hr. Hughes' forespørgsel under afstemning og dernæst drøfte biomedicin. Så enkelt er det!

Formanden
Jeg har ansvaret for, at mødet forløber regelret, og det er også vigtigt, at tingene glider. Jeg har følgende forslag: der forhandles ikke mere, men vi stemmer om de tre betænkninger. Er De indforstået med det?

Dury
Fru formand, vi kan tilslutte os, at vi straks sætter betænkningen om EF-UNRWAkonventionen under afstemning, og at vi - som min kollega sagde - følger den normale procedure, hvad angår den mundtlige forespørgsel af Hughes og den mundtlige forespørgsel om biomedicin. Jeg tror, vi kan nå det inden kl. 13.30.

Oomen-Ruijten
Når jeg lige kigger mig omkring i Parlamentet, vil jeg mene, at der er bred enighed om, at vi meget hurtigt skrider til afstemning, ikke længere diskuterer og dernæst tager hul på forhandlingen.

Menrad
Hr. Hughes har anmodet mig om at forelægge forespørgslen. Jeg synes, at det af tidsmæssige grunde ville være fornuftigt, om vi gik sådan frem, at vi stemte med det samme. Det drejer sig jo med denne betænkning om at udvide det europæiske direktiv om arbejdstiden til også at omfatte den maritime sektor, og om dette emne afholdes der i oktober en ILO-konference med det formål at få tilsvarende bestemmelser om arbejdstiden i den maritime sektor. Det er indholdet af vort beslutningsforslag, og jeg anmoder om, at det sættes under afstemning nu.

Dury
Jeg ville gerne have hørt kommissærens svar, men under alle omstændigheder er det, vi ønsker et tilsagn med hensyn til støtte i forbindelse med de forskellige ILO-konventioner om arbejdstiden i den maritime sektor.
Til sidst vil jeg blot bemærke, at PSE-Gruppen dybt beklager den afstemning, der har fundet sted vedrørende Kouchner-betænkningen. Jeg tror, vi får meget svært ved - over for de palæstinensiske myndigheder og de palæstinensiske flygtninge - at forklare den holdning visse af vores kolleger i denne forsamling, har indtaget i dette spørgsmål.

Martens
Fru formand, jeg anmoder om en afstemning og om at respektere dette Parlaments vilje, som kom til udtryk i mandags, ved også at behandle hr. Lieses mundtlige forespørgsel.

Wolf
Arbejdsvilkårene i den maritime sektor er ikke kun en skandale, de er en kræftsygdom, som truer med at brede sig til samtlige arbejdsvilkår. Jeg opfordrer kollegerne til det tankeeksperiment, hvad der ville ske, hvis vi skulle styre Europa-Parlamentet med dets mangfoldighed af sprog og arbejdsvilkår over havet - og dét uden tolke overhovedet!
Vi burde for længst her have tilstræbt europæiske løsninger - f.eks. ved hjælp af havnestatskontrollen, efter at udflagning og ekstraregistre ikke har kunnet forhindres - og også om bord på skibene genetablere menneskeværdige arbejds- og kommunikationsvilkår, som overholder de rettigheder, arbejdstagerbeskyttelsen indebærer og fremmer sikkerheden!
(Forslaget til beslutning vedtoges)

Dell'Alba
Fru formand, jeg kan ikke undlade at anmode om ordet om arbejdet på dette møde, som formandens kabinet måske herefter kan undersøge på de rigtige steder. For første gang i Europa-Parlamentets historie, tror jeg, har Kommissionen fundet det passende at undlade at besvare en mundtlig forespørgsel - der var ikke tale om en betænkning, fru formand, men om en mundtlig forespørgsel fra hr. Hughes. Denne hændelse synes mig at indgå i den galskab, der i øjeblikket præger vort arbejde.

Formanden
Det er taget til efterretning.

Marín
Hr. Dell'Alba, Kommissionen ville gerne deltage i alle punkterne, men helt ærligt, på nuværende tidspunkt med alle de sager, der ligger foran mig på bordet - der er helt præcist otte - ved jeg ikke, hvordan jeg skal gøre det. Jeg indrømmer: Jeg ved ikke, hvordan jeg skal gøre det. De må ikke bede mig om at lave mirakler, når der skiftes holdning hvert halve minut. Jeg kan ikke gøre mere. Jeg er temmelig desillusioneret.

Biologi og lægevidenskab
Formanden
Der gives ikke længere tilladelse til forhandling i dag.
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om mundtlig forespørgsel (B4-0852/96) af Oomen-Ruijten, Tindemans og Liese for PPE-Gruppen og mundtlig forespørgsel (B4-0853/96) af Roth for V-Gruppen til Kommissionen om Europarådets konvention om menneskerettigheder og biomedicin. Jeg har forstået, at forespørgerne giver afkald på at få ordet.

Dury
Fru formand, jeg hørte hr. Martens sige, at man ikke ønskede en afstemning om Kouchnerbetænkningen. Kunne man ikke sætte denne betænkning, som vi alle kan tilslutte os, under afstemning? Vi ønsker ingen forhandling, på ingen måde. Sæt straks det hele under afstemning!

Formanden
Godt, så stemmer vi nu om Oomen-Ruijten-sagen og bagefter om Kouchner-betænkningen.
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget syv beslutningsforslag fremsat i overensstemmelse med artikel 37, stk. 2, i forretningsordenen.
Vi går nu over til afstemningen om disse syv beslutningsforslag om biomedicin.

Cot
Fru formand, dette emne er vigtigt. Jeg håber derfor, der bliver en forhandling, for det ville være helt skandaløst, hvis man uden videre og uden den mindste forklaring med ca. halvtreds stemmer ændrer det, der blev vedtaget med 400 stemmer i juli måned!
Jeg anmoder således om, at forhandlingen finder sted. Jeg mener stadig godt, den kan gennemføres. I hvert fald ønsker PSE-Gruppen ikke at deltage i en lignende parodi.

Oomen-Ruijten
Fru formand, noget jeg er umådelig meget ked af og som absolut volder mig sorg er hr. Cots demokratiske underskud. En hel uge i træk har man nu prøvet at forhindre denne forhandling. Fru formand, de tilstedeværende er her på grund af denne forhandling. Så jeg vil gerne endnu en gang indtrængende anmode Dem om at sætte dette beslutningsforslag, som har været meget omtalt, under afstemning nu .

Formanden
Mine damer og herrer, vær nu en smule fornuftige. Anmodningen om en forlængelse af dette møde skete under forudsætning af, at der kun stemmes, for ellers ville mødet have været forbi for længst.
Nu er vi så vidt. Nu har vi sagt, at der nu stemmes om dette forslag og bagefter om Kouchner-betænkningen. Vi er midt i den, og jeg er nu ved at lade stemme om præamblet og betragtningerne. Hr. Pelttari.

Pelttari
Fru formand, kort sagt, jeg tilslutter mig hr. Cots synspunkt. Jeg vil dog sige, at jeg ikke tillægger denne drøftelse, der foregår her i forbindelse med afstemningen den mindste værdi. Det vil jeg gerne have ført til protokols og også ud i offentligheden, da det er det samme emne, som vi her stemte om i juli i forbindelse med den betænkning, som jeg var ordfører for.
Når PPE, UPE, De Grønne og Gruppen Nationers Europa stiller det fælles beslutningsforslag på grundlag af mundtlige forespørgsler, er det en fremgangsmåde, som jeg ikke kan acceptere. Jeg gør opmærksom på, at Parlamentet fra den 26.6.1995 til den 17.7.1996 har behandlet udkastet til Europarådets konvention om menneskerettigheder og biomedicin.
Retsudvalget, dvs. Udvalget om Retlige Anliggender, har brugt fire møder til at behandle denne sag. Forslaget til beslutning, som udvalget vedtog, var for konservativt, og det blev forkastet under Parlamentets plenarforsamling. Sagen er derved afsluttet.
I strid med parlamentarisk praksis har man via en mundtlig forespørgsel bragt det beslutningsforslag, som Parlamentet allerede har forkastet, til fornyet behandling. Det handler derfor om grov misbrug af proceduren.
ELDR-Gruppen kan selvfølgelig ikke deltage i en sådan manøvre. ELDR-Gruppen stemmer imod det fælles beslutningsforslag, da vi hverken kan acceptere dets indhold eller den procedure, der er anvendt.

Formanden
Det er taget til efterretning.

Dell'Alba
Fru formand, det går helt godt alt sammen, også med at unddrage 25 medlemmer en tekst! Jeg ønsker ført til protokols, at ikke blot De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, men tillige Gruppen Europæisk Radikal Alliance protesterer stærkt mod denne form for sagsbehandling og betragter denne afstemning som foregået under absolut ulovlige omstændigheder.

Dury
Fru formand, jeg er helt enig med hr. Dell'Alba, men jeg vil gerne anmode om, at man sætter Kouchner-betænkningen under afstemning, og at man derefter går over til stemmeforklaringen. Dette er den normale procedure, og jeg vil anmode om, at man i det mindste respekterer forretningsordenen og gængs praksis.
Der er i Europa-Parlamentet tradition for, at man først foretager alle afstemningerne, hvorefter man går over til alle stemmeforklaringerne. Dette er den normale procedure. Jeg anmoder om, at man sætter Kouchnerbetænkningen under afstemning. Og biomedicinbeslutningsforslagene - hvilket i øvrigt er sket. Lad os derfor går over til at stemme om Kouchner-betænkningen. Og derefter afslutte biomedicin-spørgsmålet og derefter Kouchner-betænkningen og så til sidst stemmeforklaringerne.

Schulz
Fru formand, jeg gør det kun ugerne. Jeg har anmodet Dem om at afslutte afstemningen, for at vi på værdig vis når til en afslutning. Jeg anmoder Dem om nu også at gøre det og ikke mere give hr. Dell'Alba mulighed for med hans indlæg til forretningsordenen at forhindre den forhandling, han netop selv har krævet, hvad han nu har gjort i Europa-Parlamentet i de sidste to timer. Hr. Cot forholder sig heller ikke udemokratisk, men legitimt. Det ville jeg gerne sige til fru Oomen-Ruijten. Jeg anmoder Dem imidlertid om, fru formand, at afslutte afstemningen nu. For hvis De efter afstemningen om hver enkelt del giver ordet til hr. Dell'Alba igen, er vi her stadigvæk onsdag i næste uge.

Formanden
Jeg ser, at det også er plenarforsamlingens ønske.
(Det fælles beslutningsforslag vedtoges)

Den niende EF-UNRWA-konvention
Formanden
Jeg sætter nu under afstemning, om vi skal sætte Kouchner-betænkningen under afstemning.
(Forslaget vedtoges)
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Cot
Fru formand, undskyld, at jeg vender tilbage til afstemningen om biomedicin, men specielt i udvalgsformand Martens nærvær vil jeg på vegne af min gruppe gentage vores indsigelse imod de omstændigheder, hvorunder afstemningen har fundet sted.
I juli måned blev i forbindelse med afstemningen om en tekst afgivet 417 stemmer, og teksten blev forkastet på helt normal vis. Vi har nu under noget anderledes omstændigheder og med 35 deltagende stemmer sat omtrent den samme tekst under afstemning, men med det modsatte resultat. Der er her tale om en arbejdsmetode, som intet parlament bør tolerere!
Vi fremsender altså nu denne beslutning til Europarådet, eftersom vi har besluttet det således, men jeg kan forsikre om, at vi i øvrigt vil informere de politiske grupper i Europarådet om de særdeles uheldige omstændigheder, som har ført til et afstemningsresultat, der strider imod al sund fornuft.

Formanden
Mine damer og herrer, klokken er over 13.30, og der er ikke flere, der får ordet. Tolkene er allerede overanstrengte, for de har været her længere end aftalt. Hermed vil jeg gerne afslutte det hele. Jeg anmoder dog om, at dette tages op endnu en gang på Formandskonferencen, for at der måske for fremtiden udarbejdes en dagsorden, der ikke er så overfyldt, som det har været tilfældet denne gang.
Jeg takker tolkene hjerteligt for samarbejdet.

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet afbrudt kl. 13.38)

