Forberedelse af Det Europæiske Råd, herunder den globale situation på finansmarkedet (forhandling)
Formanden
Det næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelsen af Det Europæiske Råd, herunder den globale situation på finansmarkedet.
Jean-Pierre Jouyet
formand for Rådet. - (FR) Fru formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! Jeg er sikker på, at De vil forstå, hvor vanskeligt det er at tale for Parlamentet umiddelbart efter et så følelsesladet, medmenneskeligt og solidarisk øjeblik, som vi netop har oplevet med det personlige vidnesbyrd og opfordringen til handling fra fru Betancourt.
Vi er imidlertid nødt til at vende tilbage til virkeligheden. Rådet mødes den 15. og 16. oktober. Dette nye møde er særlig vigtigt i denne tid med krise og ustabilitet, som kræver politisk vilje, initiativer og beslutninger fra EU. Den økonomiske og finansielle situation vil præge arbejdet i Rådet.
Som jeg fortalte Parlamentet den 23. september, er denne krise ikke kun en amerikansk krise. Det er nu en europæisk krise. Det er nu en international krise. Den manglende tillid til markederne og vores finansielle sektor er endog blevet forværret i løbet af de seneste dage. EU må påtage sig sit ansvar.
Rådets formandskab er opsat på at gøre alt for at forbedre koordineringen af og sammenhængen mellem de nationale initiativer. Det gjorde det i lørdags på mødet mellem de europæiske G7-lande, som havde deltagelse af kommissionsformanden, formanden for Eurogruppen og formanden for Den Europæiske Centralbank. Det gjorde det i går på mødet i Rådet (økonomi og finans), og det vil det gøre igen på Det Europæiske Råd den 15. og 16. oktober.
Vi er på europæisk plan nået til enighed om behovet for et tæt samråd om den enkelte medlemsstats håndtering af krisens indvirkning på dens eget finansielle system. Det europæiske samarbejde er en realitet. Der er løbende kontakt mellem regeringer, forvaltninger, centralbanker, banktilsyn og Kommissionen. Som Jean-Claude Trichet mindede os om, reagerer vi over for krisen med vores egne ressourcer og strukturer. EU er ikke en forbundsstat ligesom USA. Vi har intet at skamme os over. Vi skal arbejde med den institutionelle ramme, som er vores. Det er tid til handling. Det vigtigste er, at europæerne arbejder sammen og påtager sig deres ansvar sammen med Den Europæiske Centralbank. I sin erklæring fra mandag den 6. oktober mindede formanden for Rådet, Nicolas Sarkozy, om, at de europæiske ledere alle var opsatte på at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre stabilitet i det finansielle system.
Vi bør glæde os over Den Europæiske Centralbanks og andre centralbankers rolle - den amerikanske, britiske, svenske og canadiske - som netop er blevet enige om samlet at sænke renten med et halvt procentpoint. Vi skal fortsat reagere prompte. Som finansministrene påpegede på deres møde i går, er der et presserende behov for at berolige indskyderne og forsyne interbankmarkedet med likviditet. Det er på den måde, at vi vil genskabe tilliden. Vi skal også foretage en grundig revision af den finansielle forvaltning og styre den i retning af et system, der bedre kan fremme den langsigtede finansiering af økonomien, tilskynde europæerne til at spare op og mindske volatilitet og finansiel spekulation.
Intet af dette er uforeneligt med at opretholde en konkurrencedygtig og innovativ finanssektor. Med henblik på at forbedre forvaltningen sætter vi i høj grad vores lid til Kommissionens forslag, som skal være ambitiøse og kunne indføres hurtigt.
I går nåede medlemsstaterne til enighed om et umiddelbart indgreb, der i første omgang skal garantere de finansielle institutioners stabilitet ved at tilføre kapital eller ved at gøre, hvad omstændighederne i øvrigt måtte diktere. Ud fra det synspunkt er de foranstaltninger, som den britiske premierminister offentliggjorde her til morgen, yderst velkomne. De er helt klart i tråd med de løfter, som stats- og regeringscheferne afgav den 6. oktober. I mellemtiden overvejer Frankrig en juridisk struktur, der vil give staten mulighed for at foretage finansielle indskud, når og hvor det i givet fald bliver nødvendigt. Formanden for Rådet vil fortsat bruge disse forskellige initiativer som grundlag for iværksættelsen af passende initiativer, der kan styrke koordineringen på europæisk plan.
Vi er også nødt til at beskytte og sikre indskydernes interesser. Minimumsgrænsen for beskyttelse af indskud i Europa bliver som bekendt hævet til 50 000 EUR. Nogle medlemsstater - eller rettere mange - har meddelt, at de har besluttet at hæve grænsen til 100 000 EUR. Under de nuværende ekstraordinære omstændigheder er det nødvendigt at udvise fleksibilitet i anvendelsen af Fællesskabets regler om statsstøtte og bestemmelserne i stabilitets- og vækstpagten. Kommissionen hjælper os i denne meget specielle situation, kraftigt tilskyndet af sin formand.
Med henblik på at genskabe tilliden er det også vigtigt, at der ved udgangen af ugen er sikret en international koordinering inden for G7-gruppen. Som den japanske finansminister og formand for G7 udtalte, skal gruppens finansministre og centralbankdirektører sende et stærkt, enigt budskab. Det er, hvad centralbankerne netop har gjort, og ud fra det synspunkt var det et afgørende og meget positivt signal. Vi er naturligvis nødt til at inddrage de store nye vækstlande i stabiliseringen af markederne i lyset af krisens internationale karakter. Det er præcis, hvad formanden for Rådet ønsker med det udvidede G8-møde, som vil finde sted inden udgangen af året.
Endelig bør Den Internationale Valutafond være det primære diskussionsforum for verdens hovedaktører. Fonden bør finde tilbage til sin oprindelige rolle som finansiel politimand og koncentrere sig om valutastabilitet og finansiel stabilitet, hvilket var hensigten umiddelbart efter Anden Verdenskrig, i stedet for blot at holde øje med situationen i nye vækstlande og i udviklingslandene.
Ud over denne yderst vigtige udvikling i forhold til den økonomiske og finansielle krise ønsker formandskabet at drøfte energi- og klimapakken på dette rådsmøde. Med afgørende tilskyndelse fra det tyske formandskab afgav Det Europæiske Råd i marts 2007 nogle ambitiøse løfter på miljøområdet. Vi ønsker at bevare denne miljøambition i den pakke, som Kommissionen har forelagt, og som, vi håber - det vil jeg gerne understrege - vil blive vedtaget i Parlamentet ved førstebehandlingen. Vi skal være klar og stå stærkt på mødet i Poznań i december 2008 og i København i slutningen af 2009.
Den aktuelle økonomiske afmatning synes imidlertid at øge bekymringerne hos nogle af vores partnere og også hos virksomhederne. Vi er nødt til sammen at tage hånd om disse bekymringer. Vi skal se på, hvilken form for fleksibilitet vi kan tilbyde dem, uden at det dog går ud over målene, grundlaget og de vigtigste afvejninger i Kommissionens pakke. Pakken vedrører den udviklingsmodel, som vi vil skulle anvende i fremtiden. Den aktuelle økonomiske og finansielle krise har sået tvivl om den nuværende udviklingsmodel.
Formandskabet ønsker også at tage fat på spørgsmålet om energiforsyningssikkerhed i overensstemmelse med konklusionerne fra Rådets ekstraordinære møde den 1. september. I den forbindelse vil jeg gerne gøre det helt klart, at der stadig er meget at gøre, særligt med hensyn til energieffektivitet, spredning af energikilder, sammenkoblinger, udvikling af infrastruktur og samarbejdet med de store leverandørlande og transitlande og de største forbrugere. Vi ønsker at vedtage nogle retningslinjer for at imødegå den forståelige bekymring i mange medlemsstater og særligt i de mest energiafhænge medlemsstater, dvs. landene i Central- og Østeuropa. Vi skal fastsætte retningslinjerne således, at Kommissionen i november kan gøre sit arbejde og fremsætte forslag til forbedring af energiforsyningssikkerheden på vores kontinent.
I overensstemmelse med Irlands forslag i juni, som blev godkendt af alle medlemsstaterne, vil Det Europæiske Råd vende tilbage til spørgsmålet om Lissabontraktaten. Det institutionelle problem, som vi oplever i dag, er mere aktuelt end nogensinde, og vi tager det meget alvorligt. Formandskabet vil som bekendt gerne have fundet en fælles løsning inden december. Den irske premierminister, Brian Cowen, bekræftede over for Rådets formand, at han ville forelægge den undersøgelse, som den irske regering har bestilt, og som indeholder analyser af årsagerne til "nejet" ved folkeafstemningen og de konklusioner, der kan drages heraf, for de øvrige stats- og regeringschefer. Under hans besøg i Paris meddelte han desuden, at der ville blive nedsat et parlamentarisk ad hoc-udvalg, hvis drøftelser skal bidrage til forhandlingerne i den irske regering fra nu af og frem til november. Den 6. oktober bekræftede Irlands udenrigsminister, Micheál Martin, over for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, at den irske regering var opsat på at fremsætte konkrete forslag. Samtidig opfordrer formandskabet de lande, der endnu ikke har gjort det, til at afslutte ratificeringen af traktaten. Den ustabilitet, som vi i øjeblikket oplever, er endnu en grund til at sikre EU nye retlige og institutionelle rammer. Vi har behov for dem mere end nogensinde, og vi har behov for dem lige nu.
Det Europæiske Råd vil også blive opfordret til at vedtage den europæiske pagt om indvandring og asyl, hvis indhold ministrene nåede til politisk enighed om på mødet i Rådet (retlige og indre anliggender) den 25. september. Jeg vil ikke gentage, hvad fru Betancourt sagde, men budskabet er yderst vigtigt. Indvandring er fortsat en mulighed for Europa. Den europæiske pagt om indvandring og asyl har til formål at sætte fornyet skub i migrationspolitikken, og den er i tråd med den afbalancerede ramme for den helhedsstrategi, der er blevet fulgt siden 2005, og rammen for de forslag, som Kommissionen har fremsat. Pagten indeholder ambitiøse mål for fremtiden og tager sigte på, at der arbejdes hen imod en egentlig fælles migrationspolitik. Den omfatter alle aspekter af forvaltningen af migrationsstrømme, ikke kun bekæmpelse af ulovlig indvandring og grænsekontrol, men også nye områder som økonomisk indvandring, en egentlig harmonisering af asylområdet og udvikling i oprindelseslandene. Det forekommer os at være helt afgørende i lyset af, at Schengenområdet blev udvidet i år.
Med hensyn til de eksterne forbindelser vil Det Europæiske Råd vurdere, hvorvidt Rusland har opfyldt sine forpligtelser i henhold til aftalerne af 12. august og 8. september om tilbagetrækningen af de russiske tropper, hvilket genoptagelsen af forhandlingerne om den fremtidige partnerskabsaftale mellem Rusland og EU afhænger af. Forbindelserne mellem EU og Rusland vil blive genstand for en omfattende og detaljeret evaluering, som Kommissionen og Rådet vil foretage forud for det kommende topmøde i Nice den 14. november.
Samtidig er EU opsat på fortsat at støtte naboerne mod øst i deres indsats for at skabe en økonomisk og demokratisk modernisering. Jeg minder i den forbindelse om vigtigheden af resultaterne af topmødet mellem EU og Ukraine, som blev afholdt i Paris i september, og som markerer et helt nyt fremadrettet skridt i forbindelserne mellem EU og Ukraine.
I samme ånd vil Det Europæiske Råd opfordre til en styrkelse af forbindelserne mellem EU og Moldova, som jeg besøgte sidste mandag, gennem en ny landespecifik aftale, der er mere ambitiøs end den forrige og vil give landet mulighed for at blive knyttet til forskellige EU-politikker - såfremt de kommende valg i landet forløber problemfrit. Desuden vil Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) blive pålagt at foretage en indledende undersøgelse af forslagene til et kommende østligt partnerskab, som Kommissionen agter at præsentere i november.
Som De kan se, står det franske formandskab med en række presserende opgaver. Selv om det bestemt er et formandskab, der står i krisehåndteringens tegn, er det også et formandskab, som ikke må opgive sine prioriteter. "Et EU, der handler i tråd med de aktuelle udfordringer" var den overskrift, som vi for få måneder siden valgte til det franske formandskabs arbejdsprogram. Den ambition ligger mere end nogensinde til grund for vores indsats, og den bør mere end nogensinde være retningsgivende for Det Europæiske Råd den 15. og 16. oktober.
