
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0480/2003) af Laschet for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forbindelserne mellem Den Europæiske Union og De Forenede Nationer (2003/2049(INI)).
Laschet (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, hvad har EU og FN egentlig til fælles? Hvorfor udarbejdede Parlamentet en betænkning om dette emne? Er der virkelig ikke noget, som er mere presserende? Skal Parlamentet beskæftige sig med alt, og også med emner, som ikke fremgår klart og tydeligt af dagsordenen? Sådan var situationen i 2002, da det for første gang blev bragt på bane, at Parlamentet skulle udarbejde en betænkning om forholdet mellem EU og FN.
Vi havde næsten ikke haft nogen forhandlinger om relationerne mellem disse to institutioner, og der var syv linjer med meddelelser efter møderne i Rådet, hvor man et eller andet sted bagest i teksten kunne finde en henkastet bemærkning om FN. Den eneste aktive institution var Kommissionen, der stille, roligt og effektivt, som vi kender den, betalte 60 % af budgettet i forbindelse med de humanitære udviklingsprogrammer. Men der var naturligvis ikke nogen politiske forviklinger eller nogen politiske krav i det - det var meget virkningsfuldt, men ikke forbundet med noget politisk budskab.
Herefter fulgte Irak-krisen, og den amerikanske præsident betegnede dengang FN som værende irrelevant. Det var på det tidspunkt, at man her i Parlamentet sagde, at det var et interessant emne, og at vi ønskede en mere politisk udformning af EU's relationer til FN. Vi ønskede at udarbejde en betænkning for også at invitere de andre institutioner til at tænke over en mere politisk udformning af relationerne til FN. Og i dag, næsten et år efter Parlamentets beslutning herom, er vi nået til et punkt, hvor man kan opsummere. FN er ikke irrelevant, og selv i verdens mest magtfulde land er man klar over, at man har brug for FN's legitimitet for at genopbygge et land og etablere demokrati og statsdannelse. Hos os kan vi konstatere, at Kommissionen fremlagde en meget vigtig meddelelse i september - hvilket først og fremmest var en meget politisk meddelelse - som beskrev relationerne mellem de europæiske institutioner og også kiggede en smule fremad mod en fælles europæisk forfatning. Rådet er blevet væsentlig mere aktiv med hensyn til at stemme af med FN, og jeg mener, at dagens besøg af FN's generalsekretær her i Parlamentet kan være begyndelsen til et mere intensivt politisk samarbejde.
Hvad er det så for nogle hovedemner, som vi skal tale om? Det bør bl.a. være dagens budskab om, at Parlamentet bekender sig til en effektiv multilateralisme. Ikke fordi, som hr. Kagan en gang sagde, at EU kun går ind for multilateralisme, fordi den ikke er i stand til at handle unilateralt. Nej, det er ikke grunden hertil. Vores argument herfor er, at EU er multilateral i sin struktur og natur. Efter de forfærdelige krige i det 20. århundrede har vi lært, at multilateralt samarbejde er vejen frem for at skabe en fredelig og retfærdig fremtid, og det, som vi har lært i EU, gælder også for FN, og derfor har vi en multilateral indfaldsvinkel til tingene. 
Det budskab bør Parlamentet sende i dag, og hvis vi sender det budskab, og hvis vi ønsker at spille en global rolle, skal vi først gøre vores hjemmearbejde færdig. Og det har stats- og regeringscheferne forsømt at gøre i december, for dertil hører, at vi har en juridisk person i EU, således at det ikke bliver ved med at være sådan, at Kommissionen kan operere over Fællesskabet, fordi den er medlem af FAO og har sæde og stemme her, men at vi i alle politiske forhold ikke kan agere i New York, i Nairobi, i Genève og i Wien uden en juridisk person. Vi har brug for at give EU en fælles juridisk person. Desuden har vi brug for en europæisk udenrigsminister, og denne europæiske udenrigsminister skal forene vores politik, Rådets og Kommissionens, i én og samme person og repræsentere os på den internationale scene. Det vil sige, at vi har brug for en EU-repræsentant, og det skal altså ikke være et kommissionskontor, et rådskontor eller et agerende rådsformandskab. Vi har derimod brug for en udenrigsrepræsentant, og derfor foreslår Parlamentet, at vi opretter en sådan funktion.
Desuden bør vi fortsætte drøftelserne efter hr. Annans besøg. Vi har brug for en årsberetning fra Kommissionen, som hvert år får os til at diskutere vores politiske prioriteringer som Parlament med henblik på at fastslå, hvad vi har og ikke har opnået, og hvordan vi kommer videre i processen. Vi behøver klarhed om budgettet, således at vi ved, hvilke institutioner, agenturer og fonde vi giver penge til, og til hvilke vi ikke gør. Jean Monnet sagde en gang, at Europa skal bidrage til en bedre verden, og jeg mener, at det falder godt i tråd med hr. Annans budskab på den seneste generalforsamling, hvor han sagde, at FN bidrager til en bedre verden. Det er en idealsituation, at vi i dag kombinerer begge dele, og derfor er denne dag meget vigtig for Europa og for FN.
Patten,
    Hr. formand, jeg er meget glad for denne lejlighed til at diskutere forbindelserne mellem EU og FN, og jeg vil indlede med at lykønske ordføreren med kvaliteten af hans betænkning. Ingen, der kender det ærede medlem, vil være forbavset over, at det virkelig er et fremragende og fornuftigt stykke arbejde.
Jeg vil også allerede nu understrege, at Kommissionen naturligvis er rede til at gå ind i en mere regelmæssig dialog med Parlamentet om forbindelserne mellem os og FN. Det er vigtigt for både Kommissionen og Parlamentet at udveksle synspunkter om sådan et vigtigt emne. Det er kun, når Parlamentet, Rådet og Kommissionen - og naturligvis medlemsstaterne - arbejder godt sammen, at EU kollektivt kan give den støtte, som FN-systemet har brug for.
Som medlemmet sagde, kommer betænkningen på et meget passende tidspunkt. Irak-krisen har på mange måder åbnet vores øjne for, hvor vigtig FN's rolle er i spørgsmål om fred og sikkerhed. Unionen er en vigtig partner for FN, og vi må stå ved vores opbakning til effektivt multilateralt samarbejde. Parlamentets fulde støtte til denne bestræbelse er vigtig, og jeg bifalder den, navnlig en dag som denne, hvor FN's generalsekretær, Kofi Annan, skal tale til Parlamentet. Hele Kommissionen havde den glæde og det privilegium at tale med ham i to og en halv time i går.
Kommissionen har fremlagt sine synspunkter om spørgsmålet i en meddelelse af 10. september 2003 med titlen "Et argument for multilateralt samarbejde". Der var tre mål med betænkningen. Først og fremmest var det målet at bekræfte vores opbakning til det multilaterale samarbejde og FN. For det andet var det målet at vise den måde, hvorpå vi giver denne opbakning i vores daglige arbejde. I dokumentet er der en imponerende opgørelse over det omfattende samarbejde mellem EU og FN, der allerede finder sted, og over vores støtte til FN-aktiviteter på en lang række områder, der går fra konfliktforebyggelse til udviklingsbistand og fra kriseafhjælpning til fattigdomsbekæmpelse. Selv om spørgsmålene om fred og sikkerhed, der behandles af Sikkerhedsrådet, skaber størst opmærksomhed i medierne, ville det være forkert kun at rette vores opmærksomhed og vores støtte mod de spørgsmål. For det tredje identificerer vi en lang række praktiske aktioner til forbedring af vores interne koordinering af FN-spørgsmål i selve FN-institutionerne i Bruxelles og også i medlemsstaterne med det overordnede mål at forbedre vores indflydelse i FN og i et forsøg på at støtte FN mere effektivt. Som svar på denne meddelelse blev Rådet for nylig enigt om en række omfattende konklusioner om forbindelserne mellem EU og FN, som er et godt udgangspunkt for vores fremtidige arbejde.
Denne forhandling finder sted på et tidspunkt, hvor Unionen forsøger at opnå en mere central rolle på den internationale scene. Det fremgår ikke blot af konventets forslag om at strømline den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og EU's foranstaltninger udadtil i almindelighed - og her vil jeg særligt nævne forslaget om at lade den foreslåede udenrigsminister tale på vegne af Unionen i Sikkerhedsrådet, hver gang der er en fælles EU-holdning - men også af den europæiske sikkerhedsstrategi, hvis hovedtema er effektivt multilateralt samarbejde. EU må være rede til at forsvare sin tro på FN's betydning. Jeg mener, at Parlamentets betænkning repræsenterer endnu et stærkt signal om EU's støtte på dette for FN så afgørende tidspunkt.
Efter Irak-krisen har mange i det internationale samfund gjort sig store bestræbelser på at finde vej tilbage til kollektiv handling, herunder fornyet FN-engagement i Irak. Det er naturligvis ikke nok gang på gang at henvise til multilateralt samarbejde, som om det var et mantra. Vi skal tænke seriøst og kreativt over, hvilke resultater vi ønsker at opnå med multilaterale organisationer og ordninger. Hvordan kan vi forbedre deres effektivitet i forbindelse med de trusler og udfordringer, som verden står over for? De omfatter fattigdomsbekæmpelse, masseødelæggelsesvåben, fallerede stater, international kriminalitet, terrorisme og klimaændringer. Og hvordan kan vi bedst bidrage til den indsats? Alle disse mål behandles i Parlamentets betænkning, og der er mange holdninger til fælles med Kommissionens egen meddelelse om spørgsmålet.
Det er klart, at vores fælles udgangspunkt er troen på, at FN-systemet er nøglen til beskyttelse af international sikkerhed i ordets bredeste betydning. Hvad enten vi ser på Den Internationale Atomenergiorganisations rolle for kontrol af spredning af masseødelæggelsesvåben, eller vi ser på de globale mål for fattigdomsbekæmpelse og bæredygtig udvikling, behøver jeg næppe at understrege betydningen af de såkaldte bløde emner for den bredere sikkerhedsdagsorden. Udvikling og sikkerhed er uløseligt forbundet og indbyrdes afhængige. Det er i dette perspektiv, at vi skal støtte det arbejde, som panelet på højt plan vedrørende FN's reform, der blev nedsat af generalsekretæren sidste år, udfører. EU bør give et input til denne proces, og jeg bifalder, at Rådets formandskab har til hensigt at arbejde på at forelægge et bidrag fra EU. Kommissionen vil deltage aktivt i det tiltag.
Endelig glæder det mig, hvad angår EU's egen interne koordinering og FN's operationer, at Kommissionens analyse og henstillinger er meget på linje med dem, der er forelagt i det ærede medlems glimrende betænkning. Med hensyn til tilrettelæggelse og efterfølgende implementering af multilaterale ordninger er Kommissionen enig i den holdning, der kommer til udtryk i betænkningen om, at EU bør spille en ledende rolle og hjælpe tredjelande med at overholde deres forpligtelser, som vi f.eks. har gjort det i forbindelse med bekæmpelse af terrorisme. Parlamentet kunne i den sammenhæng udnytte sit samarbejde med tredjelande til at tage denne type spørgsmål op og på den måde hjælpe med at bygge bro mellem Nord og Syd.
Jeg vil slutte med at anbefale Parlamentet betænkningen og understrege, at Kommissionen er fast besluttet på at samarbejde tæt med Parlamentet, Rådet og FN for at efterkomme de henstillinger, den indeholder.
Stenzel (PPE-DE ).
   - Hr. formand, med hædringen af Kofi Annan og dagens betænkning om samarbejdet mellem EU og FN bekender Parlamentet sig klart og tydeligt til multilateralisme i de internationale relationer. Samtidig viser det, at vi ser samarbejdet mellem EU og FN som et nødvendigt instrument til konfliktløsning. Vi skal altså både styrke EU og FN, som begge er blevet svækket som følge af den internationale uenighed om, hvordan man skulle forholde sig i Irak-spørgsmålet.
Hvis EU allerede nu gør sig klar til at oprette sin egen udenrigsministerpost, bør man sørge for, at denne funktion har tilstrækkeligt indhold. Det vil sige, at vejen til en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik sikkert også går via et forstærket samarbejde mellem EU og FN. Fra at være en global aktør, som betaler mere end halvdelen af bidragene til FN og mere end 60 % af den internationale udviklingsbistand, bør vi blive en global aktør, som i denne kritiske fase for FN kan indtage en nøglerolle i spørgsmålet om den fremtidige udformning af FN. Styrkelsen af samarbejdet mellem EU og FN skal og kan yde et konkret bidrag til at styrke multilateralismen og omfatte alle områder af de to organisationers aktiviteter, det være sig terrorismebekæmpelse, konfliktundgåelse, menneskerettigheder, krisestyring, miljøbeskyttelse og masseødelæggelsesvåben. Dermed ville der blive sendt et klart signal om det væsentlige i dette samarbejde, og det ville i praksis betyde gennemførelsen af EU's millenniummål, som blev fastlagt i 2000. Det er derfor nødvendigt at styrke EU's stemme i FN. FN-specifikke aspekter kan inkorporeres på alle niveauer i EU, og det vil også være hensigtsmæssigt at inddrage Parlamentet i denne proces.
Netop, fordi tanken om at lade EU optræde med én stemme i FN's Sikkerhedsråd stadig synes at være utopisk, bør man styrke og tydeliggøre EU's rolle inden for rammerne af FN ved hjælp af multilaterale instrumenter og forpligtelser. I den henseende ville det måske være klogt at stille konkrete forslag til overholdelse af traktatforpligtelser på området for masseødelæggelsesvåben samt at overveje, hvilken rolle FN's Sikkerhedsråd skal spille her.
Obiols i Germà (PSE ).
   - Hr. formand, i en tale til FN's Generalforsamling i september sidste år sagde FN's Generalsekretær, Kofi Annan, at de seneste 12 måneder havde været meget pinefulde for dem af os, der tror på kollektive svar på vores fælles problemer og udfordringer. Det var på et tidspunkt, hvor mange i den politiske verden og medieverdenen og en stor del af offentligheden troede på, at FN' på en eller anden måde tog fejl.
Den senere udvikling, navnlig i Irak, har vist, at tingene aldrig er enkle, og den aktuelle situation kan beskrives med ordlyden af en spansk sang, som lyder: "hverken med eller uden dig er der lindring for mine lidelser". Hverken med FN - der ikke bare i Irak, men også under tidligere frygtelige kriser, f.eks. i Rwanda, viste, at det var ude af stand til at forhindre tragiske udfald - eller uden FN, som det ses nu med denne dumme situation med en intervention, som der ikke er nogen politisk løsning på i et land som Irak.
Vores gruppe er i vid udstrækning enig i Laschet-betænkningen og lægger vægt på nogle væsentlige aspekter. Det første er en stærk forpligtelse over for principper og værdier. Til den idiotiske kritik fra mennesker, der påstår, at dette er idealisme, kunne man svare, at værdier er interesser. I vores samfund og i hele verden er anvendelsen af principper og værdier vores hovedinteresse. Og hvis vi taler om mindre interesser, kan vi påpege, at EU's og dets staters materielle bidrag til FN er så stort og så ude af proportioner med vores politiske betydning i FN-systemet, at EU er tvunget til at forsøge at opnå en ændring af tingenes tilstand.
Det er der to muligheder for. Den ene er at skabe en fælles og stærk udenrigs- og forsvarspolitik for EU. Den anden er at forsøge på en realistisk måde at opnå, at EU får en plads i Sikkerhedsrådet, med udgangspunkt i at fremskynde den igangværende forfatningsproces, som sikrer, at befolkningernes holdning gennem deres repræsentanter bliver hørt af regeringerne, og vi hurtigst muligt får indført en europæisk forfatning, der giver mulighed for at skabe en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der er værdig til denne betegnelse.
Van den Bos (ELDR ).
   - Hr. formand, den nye verdensorden kræver et stærkere FN, men lægger samtidig hindringer i vejen for, at denne tilvejebringes. Store verdensproblemer kræver mere end nogensinde en global tilgang og således en effektiv beslutningsproces og gennemførelse.
FN skal reformeres grundigt for at afspejle de nye forbindelser og udføre de mange opgaver effektivt. Det er alle i mellemtiden enige om, og derefter sker det ikke, fordi alle er uenige om, hvordan det så skal gøres. Det er hyklerisk at modtage FN's millenniumerklæring med åbne arme, når vi derefter ikke er rede til at udforme den konkret og vove pelsen. FN-reformer er ikke blot tekniske, men betyder ofte en omfordeling af magten, og på det punkt går det hele tiden galt. Således har der i mere end 10 år været strid om reformen af Sikkerhedsrådet uden noget som helst resultat.
USA er langt den mest magtfulde aktør på verdensscenen og har ikke ret stort behov for multilateralisme, fordi USA betragter det som en indskrænkning af dets magt. Andre lande, såsom Frankrig og Det Forenede Kongerige, nægter at opgive deres privilegier fra den gamle verdensorden. Potentielle permanente medlemmer under ikke hinanden en fortrinsstilling. Faste pladser til kontinenter virker kun, hvis de regionale magter kan blive enige om en turnusordning.
Det foreslåede dobbelte vetosystem er bedre end det nuværende, men er ikke rigtig en løsning, især ikke, hvis antallet af permanente pladser udvides. I stedet ville det være bedre at anvende en europæisk model med varierende stemmevægtning og altså en afskaffelse af vetosystemet. En politisk koordinering af EU i FN er efter min mening ikke så dårlig, som Laschet antyder i sin fortræffelige betænkning. I Generalforsamlingen er EU-landene faktisk for det meste enige. Ikke desto mindre viser det sig, at Europa under vigtige kriser såsom i Irak er håbløst uenigt. Den vigtigste grund til det er efter min mening den større rivalitet mellem Frankrig, Det Forenede Kongerige og Tyskland. En retsperson eller selv en EU-minister skaber ingen fælles udenrigspolitik, så længe de store europæiske lande fortsat kæmper om lederskabet i EU.
Laschet-betænkningen indeholder mange interessante henstillinger med det formål at intensivere forbindelserne meddel EU og FN. Nogle er meget værdifulde, men der er måske for mange for den nærmeste fremtid. Vi må passe på, at vi ikke skaber et nyt FN/EU-bureaukrati. Parlamentets opgave er efter min mening først og fremmest at kontrollere og ikke så meget at udøve diplomati.
Det udvidede EU kan og skal yde et væsentligt bidrag til de livsvigtige reformer af FN. At det er politisk nødvendigt, er uomtvisteligt. Hvad vi stadig mangler, er det politiske mod til også inden for FN at udforme den nye verdensorden handlekraftigt. 
Marset Campos (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, for en pluralistisk lovgivende forsamling som vores er dagen i dag en stor dag, både på grund af denne gennemarbejdede Laschet-betænkning, som indeholder alle mulige forslag, og på grund af tilstedeværelsen af FN's generalsekretær, Kofi Annan, som skal modtage Sakharov-prisen, hvilket er en bekræftelse af, at folkeretten er den eneste vej til løsning af konflikter på internationalt plan.
Vores gruppe har ikke en fælles holdning til Laschet-betænkningen - selv om jeg erkender, at vores bidrag er blevet accepteret - fordi der er både skepsis og positive holdninger, som det hører sig til for en pluralistisk gruppe.
Jeg vil imidlertid sige, at vi lægger stor vægt på denne betænkning og ligeledes på Kommissionens bidrag til at forbedre det internationale perspektiv, og at vi helt klart går ind for multilateralisme - som jeg har sagt tidligere - selv om vi mener, at der for øjeblikket lægges for meget vægt på bekæmpelse af terrorisme og for lidt på bedre internationalt samarbejde for at fjerne årsagerne til uligheder og uretfærdigheder, f.eks. FN's demokratiske kontrol af institutioner som Verdenshandelsorganisationen, Den Internationale Valutafond og Verdensbanken, der i sidste instans er de institutioner, som kan skabe større retfærdighed i verden.
I bevidstheden om at det er nødvendigt at forbedre forbindelsen mellem EU og FN, som er nøglen til respekt for menneskerrettighederne og folkeretten, mener vi, at man skulle være gået lidt længere, hvad angår forbedring af betingelserne for større retfærdighed i verden. Det er årsagen til, at vi har forskellige holdninger til hr. Laschets betænkning.
Wuori (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, paradokset med FN er, at selv om universelle menneskerettigheder er dets væsentlige styrke, er grundlaget for De Forenede Nationers pagt staternes suverænitet. EU's svagheder ligger i, at det ikke har været i stand til at integrere medlemsstaternes suverænitet på en sådan måde, at det ville have ført til en konsekvent respekt for menneskerettighederne og en udenrigs- og sikkerhedspolitik, som reelt er baseret på global multilateralisme. EU-traktatens artikel 19 har ofte vist sig at være utilfredsstillende i denne forbindelse. Der er selvfølgelig undtagelser, som støtten til FN's Internationale Straffedomstol er et eksempel på. Handlingsprogrammet for 2001 til bekæmpelse af tortur har derimod i høj grad været tom retorik. EU er på denne måde stadig et levn fra den kolde krig og søger udelukkende efter sin identitet og rolle i verden. Af mangel på en strategi bliver taktikken strategien, og der handles på ad hoc-grundlag. Det er delvis derfor, at EU har mindre magt i FN, end dets betydning og bidrag kunne berettige til.
Kommissionens meddelelse fra efteråret og det nylig offentliggjorte dokument om det udvidede EU i FN samt den foreliggende betænkning indeholder mange nyttige oplysninger og en lang række interessante forslag. Det er imidlertid ikke nok. Det er vores historiske pligt nu at tage ansvaret for at skabe en mere bæredygtig verdensorden, som kunne omfatte alt fra en sikkerhedsmodel baseret på samarbejde til forebyggelse af klimaændringer. Det er af afgørende betydning at samarbejde inden for FN og dets mange særorganer. Jeg kan f.eks. nævne samfundsnormerne med hensyn til menneskerettigheder og miljøet med hensyn til multinationale selskaber og andre selskaber, som er vedtaget af FN's Underkommissionen vedrørende Internationale Operationer og Menneskerettigheder, og lignende minimumsgarantier for lån og udviklingsprojekter, der er udarbejdet i forbindelse med Verdensbankens internationale finanssamarbejde.
Hvis vi ikke kan rette op på de værste skævvridninger som følge af globaliseringen, vil vores værdifællesskab også vise sig kun at være en facade. Så bliver vi alle sammen tabere. 
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, det er bare for meget! Netop på den dag, hvor vi diskuterer denne betænkning, og hvor vi skal modtage FN's generalsekretær, Kofi Annan, får vi den sørgelige meddelelse fra tyranniernes Jurassic Park om, at vi ikke får lov til at modtage Oswaldo Payá, som vi tildelte Sakharov-prisen i 2002, på den dag, hvor vi modtager Kofi Annan, hædret med Sakharov-prisen i 2003.
Dette autoritære forbud fra Fidel Castros kommunistiske regime, som giver minder om det værste, som det 20. århundrede oplevede med nazister og stalinister, henleder opmærksomheden på et væsentlig aspekt af denne betænkning, nemlig, at det må lykkes EU og andre, hvad angår FN og reformen heraf, at sætte menneskerettighederne, demokrati og de grundlæggende frihedsrettigheder øverst på verdens dagsorden med alle de følger, der nævnes i punkt 19.
Oswaldo Payás situation er dybt kritisabel, og det er også det cubanske regimes fjendtlige reaktion over for Europa-Parlamentet. Og endnu mere kritisabelt vil det være, hvis vi ikke offentligt udtalte os om disse særdeles kritisable forhold. Vi er sikre på, at Parlamentet gennem Kofi Annan vil sende et meget stærkt budskab til Cuba, og at vi i form af en stående invitation til Oswaldo Payá vedblivende vil udtrykke vores aktive solidaritet med Sakharov-prismodtageren i 2002 og med alle cubanske demokrater.
Et sidste ord for at udtrykke min tilfredshed med nogle ændringsforslag, som ordføreren har stillet, navnlig ændringsforslag 8, der lægger vægt på konventionen om kloning af mennesker og på det costaricanske initiativ, som vi bør støtte. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, denne betænkning udarbejdet af vores kollega hr. Laschet vil drive menneskeheden frem i retning af en slags verdensregering. Kun på den måde skulle det være muligt at skabe fred, velfærd og retfærdighed med FN som et centralt, vitalt og afgørende midtpunkt.
Multilateralismen modtages med åbne arme som det nye politiske evangelium. Ligger der ikke en kæmpe overvurdering af menneskeheden til grund for denne fremtidsdrøm? Mennesker som De og jeg går jo ikke af vejen for ondskab af nogen art. Virkelig fred og retfærdighed kommer ikke fra mennesker. Det kan kun opnås gennem en oprigtig tro på Gud og gennem en ubetinget hengivenhed for Gud, og ved gennem hans nåde at overholde hans fornuftige bud, som er fortolket i Bibelen, Guds ord. Jesus Kristus modtog den straf, som giver os den virkelige fred. Det er et punkt, som alt for let glemmes, og som jeg derfor vil nævne først.
Ligesom i sin fremragende indledning kalder ordføreren samarbejdet mellem EU og FN en hjørnesten i EU's udenrigspolitik. Han går allerede nu ud fra, at EU i fremtiden bliver en retsperson i det fremtidige FN efter den institutionelle reform. EU's fremtidige udenrigsminister skal på grundlag af den fremtidige europæiske forfatning udføre det fremtidige mandat på EU's vegne. Endvidere skal Sikkerhedsrådet udvides med permanente medlemmer, et for hvert kontinent, undtagen Australien. Det er mærkeligt! Hvorfor udelukkes denne enorme verdensdel? Måske af frygt for dobbelte vetoer? I stedet for Storbritannien og Frankrig bør EU være repræsenteret på Europas vegne.
Denne fremstilling af tingene er mildest talt overordentlig overilet. EU har ingen forfatning, er ikke retsperson i FN og har ingen europæisk udenrigsminister med et mandat. I den senere tid har det desuden meget tydeligt vist sig, at europæisk enhed både på regeringskonferencen og i Sikkerhedsrådet tilsyneladende er længere væk en nogensinde. Det vil altså ikke fungere. Derfor opfordrer jeg mine kolleger til at støtte ændringsforslag 1 og 10 og således vende tilbage til hverdagens realiteter igen.
Til sidst har jeg to bemærkninger. For det første nævnes NATO, som har bevist, at den er den mest effektive transatlantiske sikkerhedsorganisation, kun en gang i punkt 17, led 2, og det er endda i parentes. De ved lige så godt som jeg, at når det virkelig gælder, vil vi hellere have vores sikkerhedsgaranti i hænderne på et pålideligt og beslutsomt NATO og aldrig vil betro den til FN's altid vaklende og ofte ubeslutsomme og uenige Sikkerhedsråd. NATO er en bedre hjørnesten for EU's sikkerheds- og udenrigspolitik end FN.
Afslutningsvis vil jeg sige, at multilateralisme er udmærket, men aldrig betingelsesløst. Vi har for ofte set, at nationale stater under påskud af multilateralisme udelukkende stræbte efter egne interesser. 
Souchet (NI ).
   - Hr. formand, man kan gå ud fra, at der ligger gode hensigter bag hr. Laschets betænkning som f.eks. at styrke FN's rolle og EU's indflydelse i FN. Det kan imidlertid konstateres, at den foreslåede metode modvirker disse to mål. Det foreslås i punkt 10-12, som er kernen i beslutningsforslaget, at udvide antallet af medlemmer af Sikkerhedsrådet og at forringe det nuværende vetosystem ved at erstatte det med et dobbelt vetosystem, når der er tale om det væsentlige spørgsmål om trusler mod freden, kapitel 7. Det rejser tvivl om de to grundregler, som danner grundlag for systemets effektivitet, nemlig det begrænsede antal medlemmer og vetoincitamentet, som det enkelte permanente medlem har.
Det er svært at se, hvordan EU's indflydelse kan styrkes ved at halvere antallet af permanente medlemmer af Sikkerhedsrådet. Det er imidlertid det, der ligger i forslaget om at optage EU som permanent medlem, så snart Unionens status som juridisk person anerkendes officielt. Denne plads, som altid kun kan være én plads, ville blive besat med den famøse EU-udenrigsminister, som for øvrigt ikke mere alene ville have vetoret.
At komplicere og forringe det eksisterende synes således at være det foreliggende forslags dobbelte karakteristik. Det er fællesskabsmetoden anvendt på FN. Vi kan derfor ikke støtte det. Til gengæld stemmer vi for det fornuftige ændringsforslag 1, som vores britiske venner har stillet. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil takke ordføreren, hr. Laschet, for hans betænkning. Jeg tror ikke, jeg overdriver, når jeg siger, at historien i dag går over i nutiden, og at EU og FN i den historiske nutid, som vi lever i, er to hovedaktører.
Kommissær Patten har sagt klart og tydeligt, at EU forsøger at slå sin tilstedeværelse på den internationale scene fast og at blive en afgørende faktor for stabilitet, mådehold og normalisering i en verdensorden med delt lederskab. Og FN skal fungere bedre og mere effektivt for at tilpasse sig til de nye forhold. Fra stiftelsesånden i San Francisco-pagten til det 21. århundrede, fra 60 nationer til 190, fra kolonistyrer til uafhængighed og fra bloksystemets fald til den globaliserede verden af i dag.
I dag, efter lærestregen den 11. september, er det klart, at begreberne sikkerhed, forsvarspolitik, handel, konfliktforebyggelse, krisestyring, humanitær bistand, kultur og endog civilisation er blandet sammen, og at vi må have en fælles bevidsthed om, at svaret på de farer og trusler, der berører os alle på lige fod, også skal komme fra alle på lige fod.
Men det svar, svaret fra EU, må ikke være et splittet, modsætningsfyldt og virkningsløst svar. Det skal være et enhedssvar. Derfor, hr. formand, er det, ud over den parlamentariske dimension af EU's forbindelser med FN - som er nødvendig og korrekt - vigtigt, at vi handler koordineret og supplerer hinanden, og at EU tydeligt viser, at dets styrke er dets enhed, og dets svaghed er dets splittelse.
Derfor må vi stile imod sfærer med delt suverænitet mellem medlemsstaterne, ellers vil vi se os nødsaget til at overgive dem til andre magter, der er helt klar over fordelene ved union og størrelse. Og enten holder vi op med at stemme forskelligt i FN 60 ud af 100 gange, eller også må vi definitivt opgive EU's stræben efter at opnå delt lederskab i verden.
Og jeg vil slutte med at sige, hr. formand, at jeg tilslutter mig hr. Ribeiro e Castros harme over modtageren af Parlamentets Sakharov-pris, Oswaldo Payás, tvungne fravær.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. rådsformand, hr. kommissær, det er egentlig grotesk, at jo mere globaliseret verden bliver, og jo tættere verden vokser sammen politisk og økonomisk, desto mere tænker vi på de mange multinationale virksomheder - og desværre også på de kriminelle organisationer, som organiserer sig og knytter bånd på tværs af landegrænser. Og det sker netop på et tidspunkt, hvor FN er noget svækket og ofte bliver ignoreret. For mig personligt, for min gruppe, og jeg tror, at det gælder for flertallet i Parlamentet - og det er også i overensstemmelse med Laschet-betænkningens indhold og ånd - er det imidlertid sådan, at FN er den globale politiske institution, som skal styrkes, at FN repræsenterer den globale retsorden, som skal styrkes, og at vi ikke kan tillade, som tilfældet var det i Irak-krigen, at FN tilsidesættes.
Hvis man imidlertid anskuer tingene på en ærlig og objektiv måde, må man erkende, at FN har en række svagheder, og at der har været en række tilfælde af ugerninger, folkemord og forbrydelser mod menneskeheden, hvor FN har været ineffektiv. Det er for mange en undskyldning for at tilsidesætte FN - desværre er det ofte dem, som med deres eget veto har gjort det umuligt for FN at reagere hurtigt, og her tænker jeg f.eks. på situationen i Mellemøsten.
Men jeg mener, at FN skal styrkes, og at FN skal være mere effektiv og også have muligheden for at intervenere hurtigt. Jeg mener helt klart, at FN om nødvendigt skal kunne gribe ind præventivt, for hvis der er nogen, som vil kunne og burde påtage sig rollen som verdens politimand, er det utvivlsomt FN. Det glæder mig meget, at hr. Laschet tog udgangspunkt i en af mine idéer, som jeg udarbejdede sammen med min gruppe. Vi foreslog etableringen af en reguleringsmekanisme, således at FN kan gribe ind i tide i tilfælde af folkemord, krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden. Det skal dermed ikke være op til enkelte lande, stater og regeringer at konstatere og handle efter forgodtbefindende, men derimod være internationale retsinstitutioner, som fastslår, at der er fare for, at øjemedet ellers ville forspildes. Der bør altså være mulighed for, at FN kan gribe ind i tide og om nødvendigt også præventivt. FN vil ikke få brug for sin egen hær til det formål. NATO blev nævnt i den forbindelse - og selv om jeg ikke vil overvurdere NATO's kapacitet - kan NATO blive involveret i forbindelse med at sørge for lov og orden og i forsøget på at forhindre forbrydelser mod menneskeheden, hvis FN giver grønt lys for det.
I den henseende er det sikkert også vigtigt at reformere Sikkerhedsrådet, og dertil hører også et permanent sæde til EU. Samtidig skal vi imidlertid sørge for, at det ikke medfører flere vetoer og flere blokeringer. Vi har nemlig fået nok af en verden, hvor enkeltpersoner og enkelte regeringer og stater tror, at de kan spille verdens politimand. Hvis der tilkommer FN nogen rolle her, er det at sørge for lov og orden i hele verden, og det skal ske med massiv støtte fra EU.
Frahm (GUE/NGL ).
    Hr. formand, EU skal have en fælles udenrigspolitik, en fælles udenrigsminister, være en juridisk person. Spørgsmålet er, om det overhovedet er nødvendigt. Hvis man ser på statistikkerne, så viser det sig, at medlemsstaterne er enige. Der er konsensus i langt mere end 90 % af sagerne i FN, så jeg spørger mig selv, om det ikke snarere er vores manglende evne til at ville bruge den styrke, vi rent faktisk har, end det er mangel på nye institutioner, der er sagen lige nu.
Måske er det også nødvendigt at overveje, hvordan vi bruger FN. En ting er, at vi forventer noget fra FN, og at FN er i stand til at løse opgaver, men er vi også i stand til at leve op til vores forpligtelser? Nemlig at bakke op om FN-systemet, når der er brug for det. Når nu våbeninspektionen f.eks. fortalte os, at der formentlig ikke var nogen overhængende trussel fra Irak i form af masseødelæggelsesvåben. Når nu Hans Blix fortalte os, at der formentlig ikke var nogen trussel, og hvis disse masseødelæggelsesvåben skulle være der, så var han sikker på, at de ville være i stand til at finde dem. Hvis vi nu havde lyttet til FN-systemet dengang, så havde vi måske undgået en situation, hvor den internationale terrorismeekspert Gareth Evans i Davos var nødt til at sige, at truslen fra terrorisme er større nu, end den var før krigen mod Irak. Så måske hænger FN's svagheder og problemer også sammen med vores manglende evne til at stole på, at dette system faktisk er i stand til at foretage sig noget fornuftigt.
Jeg vil gerne anbefale, at vi støtter FN meget varmt, og at vi også går mere aktivt ind i kampen for reformer af FN. Vi har brug for at reformere Sikkerhedsrådet. Vi har brug for at have et system, der fungerer som alternativ til anarki, så vi kan sikre international ret igennem bl.a. FN. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi tildeler i dag Sakharov-prisen til Kofi Annan som tegn på vores fulde støtte til FN. Dette sjældne øjeblik giver mig også lejlighed til at minde om forsømte eller tabte sager.
En af de tabte sager er overholdelsen af folkeretten, som Kofi Annan trods den amerikanske bulldozer har sat alle sine personlige egenskaber og høje stilling ind på at forsvare. Det er rigtigt, at krigen har fundet sted, men den var fra begyndelsen præget af ulovlighed, og begrundelsen for at indlede krigen bragte den i miskredit. De efterfølgende afsløringer af, at beskyldningerne mod Irak var falske og løgnagtige, kan trøste dem, der hellere protesterer imod miljøfarerne mod jorden end våbenlagre, der er påfaldende usynlige.
En anden stemme, som konstant er blevet bragt til tavshed og kvalt, er de oprindelige folks stemme. De er de sidste overlevende fra ældgamle civilisationer, men de tillægger miljøværdier grundlæggende vigtighed og har en bedre forståelse af samhørighed end os. I vores verden, som er blevet materialistisk og overfladisk, er mennesker, som ikke har andet tilbage at forsvare end deres grundlæggende rettigheder, retskafne og ægte ud over alle grænser. Vi skal protestere imod marginaliseringen af de oprindelige folks ret og få EU og FN til at love at bevare arbejdsgruppen om oprindelige folk i FN's Underkommission vedrørende Fremme og Beskyttelse af Menneskerettighederne. 
Dell'Alba (NI ).
   - Hr. formand, det glæder os, at denne betænkning kommer, netop som Kofi Annan skal til at tale her i Parlamentet om et par timer.
Det er vigtigt i den foreliggende betænkning at understrege den vigtighed og rolle, som vi ønsker, at FN skal have. For at tilbagetrækningen fra Irak ikke skal blive et mareridt, som det tidligere har været tilfældet, opfordrer alle nu FN til at intervenere i Irak ved at tage et initiativ og spille en aktiv rolle, selv om denne rolle i månedsvis har været blokeret af to lande, som til en vis grad havde meget at frygte, hvis FN greb ind, og som mente, at der var en risiko for, at FN ikke ville være så effektiv, som det burde.
Vi er specielt tilfredse med, at betænkningen nævner et vigtigt initiativ, som EU kunne stå i spidsen for. Jeg tænker på idéen om, at de demokratiske lande i FN kan samles i organisationen og planlægge fælles aktioner til fremme af demokratiet. Det er et initiativ, hvor EU kunne spille en væsentlig rolle i FN, hvis vanskeligheder og passivitet vi lagde mærke til sidste år, da en person fra et land som Libyen, der bestemt ikke står i spidsen for menneskerettighederne, blev valgt som leder af FN's Menneskerettighedskommission. De radikale italienske medlemmer kan under alle omstændigheder tilslutte sig et sådant initiativ. De opfordrer kommissær Patten og medlemsstaterne til at gøre det muligt at afholde et første symbolsk og konkret møde mellem de demokratiske lande før det næste møde i Kommissionen for Menneskerettigheder i Genève. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil allerførst lykønske min gode ven hr. Laschet med hans modige forsøg på at reformere FN's strukturer, som desværre viste sig at være meget mangelfulde under Golf-krigen for nylig. I betænkningen behandles ligeledes den rolle, som EU bør spille i FN. Det er klart, at FN var designet til koldkrigsperioden, hvor permanent medlemskabsstatus og vetoret var nødvendige for, at atommagterne kunne garantere global sikkerhed. Der er ikke sket ændringer nok i verden til, at der kan laves om på det.
Sikkerhedsansvaret er ofte i modstrid med FN's supplerende mandat til at beskytte menneskerettighederne, da mange af FN's medlemsstater er udemokratiske diktaturer - hvilket har resulteret i den vanvittige beslutning om at gøre Libyen til formand for FN's Menneskerettighedskommission. Desuden var FN i sin tid ude af stand til at stoppe de brutale invasioner af Ungarn, Tjekkoslovakiet og Afghanistan på grund af Sovjetunionens veto. Kina er stadig ikke et demokrati og respekterer ikke menneskerettighederne, hvilket betyder, at sikkerhed er FN's største ansvar, og FN spiller en afgørende rolle for verden.
Jeg mener, at der kan argumenteres for, at Indien og Japan får permanent medlemsstatus som følge af deres størrelse og demokratiske status. Nigeria og Brasilien kunne også komme på tale. Desværre er betænkningen i modstrid med en række af de holdninger, som mit parti, det britiske konservative parti, står for, da der gøres forsøg op at udvande Det Forenede Kongeriges vetoret med et dobbelt veto, og det foreslås, at EU får plads i Sikkerhedsrådet, hvilket ville underminere britisk og fransk medlemskab. Vi er også modstandere af en EU-udenrigsminister og af, at EU får status som juridisk person, og derfor kan jeg, uanset hvor gode hensigterne med betænkningen er, ikke støtte den, som den er.
Jeg vil dog naturligvis sammen med mit parti nøje overvåge ethvert forsøg på at reformere FN. Vi glæder os meget over FN's generalsekretær, Kofi Annans, tilstedeværelse i Parlamentet i dag.
Lalumière (PSE ).
   - Hr. formand, denne debat om hr. Laschets udmærkede betænkning og overrækkelsen af Sakharov-prisen til FN's generalsekretær viser Europa-Parlamentets stadig mere tydelige ønske om at stadfæste FN's enestående og uerstattelige rolle i de internationale forbindelser på linje med millenniumerklæringen og Kommissionens meddelelse. Endvidere viser det beslutningsforslag, som vi snart skal stemme om, også detaljeret og præcist, hvilken form forbindelserne mellem EU og FN skal have. Der er stillet en lang række forslag, som jeg kan tilslutte mig, både om styrkelsen af EU's rolle i et styrket FN f.eks. ved hjælp af en plads i Sikkerhedsrådet og om et forstærket samarbejde mellem EU-institutionerne og FN-systemet. Disse reformforslag er ambitiøse, da EU i sidste ende ville se sig selv i rollen som FN's verdslige magt eller FN's ældste datter, ligesom man førhen talte om et land, jeg kender godt, som kirkens ældste datter. Det foreslås endog i artikel 17, at EU skal spille en pionerrolle i forbindelse med definitionen af FN's politik. Det er udmærket.
Bag disse opmuntrende og dynamiske projekter lurer der imidlertid problemer, som er foruroligende, fordi de ikke er blevet løst. Det drejer sig særlig om det største FN-medlems plads og rolle, nemlig USA. Hvad kan alliancen FN/EU gøre over for USA's unilateralisme, dets modstand mod Den Internationale Straffedomstol og Kyoto-protokollen, dets ønske om at anvende sin militærstyrke uafhængigt og helt frit, når amerikanerne mener, at deres sikkerhed er truet? FN og EU skal sammen gøre en kæmpeindsats for, at FN reelt kan udøve denne troværdige multilaterale internationale myndighed, som hele verden har brug for.
Modrow (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den foreliggende betænkning behandler helt klart et af Parlamentets kardinaltemaer. Hvis der ikke var så stor afstand mellem teori og praksis, mellem tekst og realitet, kunne vi stemme for betænkningen. I betænkningen refereres der til en europæisk forfatning, som endnu ikke eksisterer, og desværre fokuseres der i forfatningsudkastet mere på oprustningstiltag og større global interventionsevne end på nedrustning og civil konfliktløsning.
I betænkningen slås der et slag for multilateralismen og en styrkelse af FN's rolle, hvilket er rigtigt og godt. Man er imidlertid tilbageholdende med at kritisere USA's aggressive unilateralisme, som åbner døren op for vold og vilkårlighed. Irak-krigen viser, at ingen løgn er for farlig til at retfærdiggøre en præventiv krig. Den, som følger krigens vej, er villig, og den, som ikke gør, er uvillig. På den måde forsøger man at splitte de snart 25 EU-lande. At USA egenmægtigt har sat sig ud over FN, har vist sig at være en fejlvurdering, og som den aktuelle situation viser, er det verdenssamfundet, der skal betale for det. I forbindelse med kravet om reformer er EU det eneste faste holdepunkt i en stadig mere usikker verden. EU vil være bedre tjent med at uddybe forholdet til FN i stedet for at styrke båndene til NATO.
I betænkningen fremhæves betydningen af udvikling og samarbejde, men den skulle have været mere specifik her. Det handler ikke om at anvende enorme summer på rustningskapløb og militæroperationer, men derimod om at bruge pengene på uddannelse, sundhed, økonomisk udvikling og fattigdomsbekæmpelse. Vi har behov for så mange penge som muligt, og vi skal gøre os endnu større anstrengelser, hvis det skal lykkes os at fjerne grobunden for vold og terrorisme.
Gorostiaga Atxalandabaso (NI ).
   - Hr. formand, i 1945 var De Forenede Nationers pagt om lige rettigheder for alle nationer, store som små, den bedste garanti for at opretholde international fred og sikkerhed. I artikel 1 blev princippet om folkenes selvbestemmelse proklameret. 20 år senere, i 1966, bekræftedes det i artikel 1 i FN's internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder, at alle folk har ret til selvbestemmelse. Desværre indeholder udkastet til EU's forfatningstraktat overhovedet ingen anerkendelse af Europas statsløse nationers folks ret til selvbestemmelse.
Jeg vil gerne minde om, at der i artikel 103 i De Forenede Nationers pagt står, at i tilfælde af konflikt mellem de forpligtelser, der påhviler de Forenede Nationers medlemmer, og deres forpligtelser ifølge enhver anden mellemfolkelig overenskomst går pagten forud.
Lad mig til sidst gengive en indsigtsfuld udtalelse fra hr. Annan. Da han forelagde sin millenniumrapport i april 2000, sagde han, at den bedste måde at forbygge konflikter på er at fremme politiske ordninger, hvor alle grupper er retfærdigt repræsenterede.
Liese (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil godt takke ordføreren, hr. Laschet, for hans fremragende betænkning, som bør kunne vedtages med stort flertal her i plenarforsamlingen i dag. Flere talere har været inde på, hvor vigtigt det er, at verdenssamfundet handler i fællesskab, fordi der ellers ville være mange problemer, som vi slet ikke kunne løse. Jeg vil især gerne henlede opmærksomheden på den globale miljøforurening og fattigdomsbekæmpelsen endnu en gang. Det er også ting, som vi kun kan håndtere sammen, og i ændringsforslag 7, som PPE-DE-Gruppen stillede sammen med PSE-Gruppen, ønsker man igen at fremhæve vandforsyningens betydning.
Jeg vil imidlertid godt komme ind på et emne, som indtil videre ikke har været gjort til genstand for så indgående drøftelser, og samtidig vil jeg også gerne appellere til hr. Patten om at være særligt opmærksom herpå. Det drejer sig nemlig om den fælles indsats på menneskerettighedsområdet inden for moderne medicin og bioteknologi. For nogle måneder siden vedtog Parlamentet en rigtig god betænkning udarbejdet af hr. Evans fra PSE-Gruppen, som omhandler bekæmpelsen af den illegale organhandel. Hvis vi kigger på udviklingslandene og NIC-landene, er der en masse, som skal gøres her, og jeg mener, at det også er en opgave, som EU og FN skal løfte i fællesskab. Desuden har Parlamentet tit og ofte understreget, at det er imod kloning af mennesker, og at vi også på det område har brug for et FN-initiativ.
Vi følger med stor interesse forhandlingerne i FN's organer - og hr. Patten, det ønsker jeg at lægge særlig vægt på - Parlamentet støtter Costa Rica-initiativet her. Det støttes også af mere end 60 andre af FN's medlemslande, hvilket udtrykkeligt nævnes igen i ændringsforslag 8. Netop hr. Annans tilstedeværelse bør efter min mening give anledning til at pointere endnu en gang, at det er en ny og vigtig opgave for FN. Der sker nemlig hele tiden nye udviklinger, som vi har brug for svar på.
Poos (PSE ).
   - Hr. formand, den sidste Eurobarometer-undersøgelse viser, at et stort flertal af borgerne i Europa støtter en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. 73 % af de adspurgte i de 15 EU-medlemsstater går ind for en EU-udenrigspolitik, der er uafhængig af USA's udenrigspolitik. 64 % af de adspurgte mener, at EU skal have sin egen plads i FN's Sikkerhedsråd. På baggrund af dette opmuntrende resultat skal et af hovedtemaerne i de europæiske politiske partiers næste valgkampagne være at kæmpe for multilateralisme, en reform af FN og synlig europæisk tilstedeværelse i Sikkerhedsrådet.
Man gør i hr. Laschets betænkning ret i at minde os om, at respekt for FN-systemet er den bedste måde at skabe sikkerhed og fred i verden. FN's autoritet blev i høj grad tilsidesat i foråret 2003 af USA's og Storbritanniens unilaterale beslutning om at indlede en forebyggende krig, som vi nu ved, under falske påskud. EU blev splittet, og det glædede den amerikanske regering at se dem udkæmpe striden indbyrdes.
Der er for tiden ingen bestemmelser i traktaten, der kan tvinge EU-medlemsstaterne til at vedtage en fælles holdning før en endelig debat og afstemning i Sikkerhedsrådet. Det er en mangel i, og jeg vil endog sige et skammeligt aspekt, i det nuværende institutionelle system, som er et system, der næppe kan rettes op på med konventets forfatningsudkast. På den anden side ville beslutningsforslaget om, at EU skal have en permanent plads i Sikkerhedsrådet, naturligvis bringe tingene på ret køl igen. En sådan plads ville ikke stille de to europæiske permanente medlemmers pladser og deres urørlige vetoret i skygge, men det ville tvinge medlemsstaternes regeringer til at forsøge at se hovedpunkterne og at indgå kompromiser. Det ville være et lille skridt hen imod en kohærent udenrigs- og sikkerhedspolitik. Jeg understreger, at det kun ville være et lille skridt, så længe det absurde system med enstemmighed eksisterer, som gør det muligt for et enkelt land at blokere for, at den europæiske politiske vilje kan komme til udtryk. 
Morgantini (GUE/NGL ).
   - Vi skal tilføre FN og EU styrke og værdi, en styrke, som skal komme fra evnen til at være et referencepunkt, hvad angår politisk, moralsk, etisk, økonomisk og samfundsmæssig praksis. FN og EU opstod af asken fra ødelæggelsen efter Anden Verdenskrig. Dengang sagde man "aldrig igen", og derfor burde krig og udryddelse af fattigdom være hjørnestenene i EU og FN.
Kommissær Patten har ret i, at vi ikke kun har brug for fred, men fred kombineret med retfærdighed. Jeg beklager imidlertid at sige, at fred og retfærdighed ikke er sådanne centrale emner. I den europæiske forfatning tales der om at fremme fred, men det anerkendes ikke, at forkastelse af krig og forhandlingsløsninger på konflikter er af afgørende betydning. I de seneste år er FN blevet devalueret, i det mindste delvis af militærpolitiet hos en fundamentalistisk præsident i et land, der stadig praktiserer dødsstraf i mange af dets stater, og som forkaster internationale organisationer, ikke mindst Den Internationale Straffedomstol. Krig er igen blevet legitimt, og militarismen gennemsyrer hjerte og sind. Jeg undervurderer ikke det vigtige tilsagn fra hr. Laschet og Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik. Sammen med det signal, der sendes ved at tildele Kofi Annan Sakharov-prisen, er det et klart signal, der skal gengive EU og FN deres værdi og igen give dem en rolle at spille. Det er imidlertid vigtigt, at løfterne om sikkerhed for alle, bekæmpelse af fattigdom og fremme af retfærdighed og fred bliver ført ud i livet og ikke kun er tomme løfter. FN og EU skal sammen med andre lande genskabe tilliden og først og fremmest respekt for folkeretten. 
Gemelli (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg takker min kollega hr. Laschet for denne betænkning, som er vidtrækkende og indeholder store muligheder, men vi skal også vise en vej at gå fra den nuværende situation til at føre mulighederne ud i livet. Jeg havde en stor oplevelse, da jeg arbejdede sammen med FN og vicegeneralsekretæren om en betænkning om beskyttelse af børns rettigheder, som jeg færdiggjorde i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU.
Jeg mener, at hr. Laschets forslag er den første fase af en reform, som FN imidlertid skal vedgå. Efter at have ladt fornuftsgrundlaget fra Jalta og magtblokkene bag os skal vi gøre en indsats for at fremme multilateralismen. Vi skal gøre nye nationer ansvarlige på verdensplan uden at fjerne de hævdvundne instrumenter, som har været brugt til at fremme verdensfreden, og vetoretten er et sådant hævdvundent instrument. Sikkerhedsrådet skal under alle omstændigheder udvides, og vi skal derefter overveje nye permanente medlemmer uden vetoret. Det kunne være EU, Australien, Argentina, Brasilien, Egypten, Tyskland, Japan, Indien, Italien og Sydafrika.
Endvidere skal vi udvide antallet af medlemmer, der vælges til Sikkerhedsrådet, og derefter ændre agenturerne for at gøre dem mere operationelle på stedet. Vi skal prioritere fremme af menneskerettighederne og stadfæstelsen af de demokratiske principper. Vi skal gå ud fra, at formålet med FN er at beskytte befolkningerne, da det påberåber sig begrebet nation og ikke begrebet stat, og begrebet nation forudsætter beskyttelse af personen. Denne proces med at beskytte befolkningen skal indledes hurtigst muligt, da terrorismen er lige i hælene på os. I dag har den skikkelse af al-Qaeda og Osama bin Laden, i morgen kan den have et andet navn. Selvfølgelig kan et omstruktureret NATO være den internationale politistyrke, som FN kan have brug for. Deling og udelukkelse er helt sikkert årsag til krig, men forening og det filosofiske begreb forening fremmer derimod de vigtige fredsmål. 
Howitt (PSE ).
   - Hr. formand, lad mig indlede med tre personlige erindringer. Jeg havde det privilegium at tale til FN's arbejdsgruppe i Genève om oprindelige folk og var således vidne til, hvordan det opretter et verdensparlament for nogle af de allermest undertrykte mindretal i vores verden. Jeg havde også det privilegium at repræsentere Parlamentet i Timor-Leste, hvor jeg personligt var vidne til Sergio Vieira de Mellos succesfulde bestræbelser på at genopbygge et helt land - et talent, som vi så tragisk har mistet. Det er derfor, at jeg deltager i møder i FN's foreninger i min East of England-valgkreds, hvor der værnes om FN's rolle og idealer på et meget lokalt plan.
FN inspirerer mig og alle andre i Europa. Derfor forsvarer Europa med god grund FN's politikker. Målet om 0,7 % i millenniummålene indgår i EU's udviklingspolitik, og Europa yder over halvdelen af al støtte til FN's Flygtningehøjkommissariat, der forsvarer de grundlæggende rettigheder som et bolværk mod den racisme og det fremmedhad, der nu fejer hen over vores kontinent. Derfor støtter vi en reform af FN, der kan sikre større effektivitet og tilføre nye visioner. Andre politikker, som EU forsvarer, er FN's konvention om handicappedes rettigheder, skridtet forbi Global Compact hen imod en bindende aftale om virksomheders ansvar og idéen om et økonomisk sikkerhedsråd, som skal føre tilsyn med Bretton Woods-institutionerne.
Endelig er jeg bange for, at nogle af forslagene til ændring af vetosystemet og sammensætning af Sikkerhedsrådet samt forslag om et EU-mandat vil foregribe resultatet af regeringskonferencen og ikke vil få støtte i alle vores lande. Til trods for disse bekymringer, hvor vi er uenige i Europa, navnlig om Irak for nylig, er det største problem, hvordan FN's autoritet bedst kan opretholdes. Den autoritet bliver endnu en gang bekræftet i hr. Laschets betænkning og med vores stemme i formiddag.
Arvidsson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, efter Anden Verdenskrig var der store forhåbninger om, at en verdensomfattende organisation ville give verden varig fred og give folk frihed og demokrati. Disse forhåbninger brast imidlertid, da stormagterne ofte benyttede sig af deres vetoret til at blokere FN's arbejde. Alt for mange medlemslande ignorerede fuldstændigt retsstatens principper.
Efter Sovjetunionens kollaps og opløsningen af de fleste kommunistdiktaturer i Central- og Østeuropa er FN's muligheder for at nå sine mål klart blevet forbedret. Trods dette har FN ikke haft særlig meget succes med at få sine medlemsstater til at rette sig efter FN's traktatsikrede menneskerettigheder og frihedsrettigheder. På dette område har FN været alt for passiv.
Jeg mener, at FN's manglende evne til at få sine medlemslande til at overholde principper om frihedsrettigheder og rettigheder og retsstatens principper har undergravet borgernes engagement i FN's anliggender. Vi er mange, som var meget overraskede over at konstatere, at selv en repræsentant for et diktatur kan være formand for FN's Menneskerettighedskommission. I sådanne situationer er det naturligt, at borgernes engagement i stedet for kanaliseres gennem f.eks. organisationer som Amnesty International.
FN har i dag brug for et større engagement fra borgerne, hvilket ville styrke verdensorganisationen. Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik godkendte mit forslag om, at lande, som groft og systematisk forbryder sig mod de grundlæggende menneskerettigheder og frihedsrettigheder, skal kunne miste deres stemmeret i FN's Menneskerettighedskommission. Dette forslag skal ses som et skridt i denne retning - det vil sige et forsøg på at øge borgernes tillid til FN på dette område. 
Souladakis (PSE ).
   - Hr. formand, i dag er et udmærket tidspunkt at behandle den fremragende Laschet-betænkning om forbindelserne mellem EU og FN på, da vi samtidig skal tage imod Kofi Annan, ikke kun som person, men også som institution, som symbol på en uomgængelig nødvendighed, nemlig FN. Den betænkning, vi drøfter, er i virkeligheden ikke kun et forslag om forbindelserne mellem EU og FN, men et forslag til en strategi for FN selv ved indgangen til det 21. århundrede. Selv om FN, da det blev oprettet, var et udtryk for behovet for en fredelig verden og afspejlede den balance, der var ved afslutningen af Anden Verdenskrig, er der behov for nogle justeringer. Der er nye omstændigheder i dag, som skal komme til udtryk. Men indtil de kommer effektivt til udtryk, er FN uerstattelig.
Der er mange, der har ment, at FN var et tilflugtssted for små lande, som ikke kunne give udtryk for deres synspunkter på anden måde. Men krisen i Irak og det dødvande, den er inde i, viser, at supermagterne har det samme behov. Forsøg på nye former for international balance i form af et udvidet G8 eller forskellige supermagters missionske frelseropfattelser af deres egen rolle har ikke ført nogen vegne.
Når vi foreslår en strategi for FN og EU, opdager vi imidlertid, at vi selv har alvorlige huller, som skal udbedres. Manglende enighed i FN's Sikkerhedsråd er noget, vi har oplevet for nylig. Det udvidede EU med 25 medlemmer vil have mulighed for at tale på langt flere medlemmers vegne i Sikkerhedsrådet, idet det får mulighed for at komme til udtryk gennem tre forskellige geografiske områder i FN. Denne mulighed vil sammen med en udenrigsministers tilstedeværelse i FN, sådan som vi håber bliver tilfældet, give rigtig mange muligheder. Hvis den nye fordeling virkelig betyder, at EU får en plads i Sikkerhedsrådet, uden at andre lande mister deres pladser, får EU mulighed for herfra at støtte politikker for fred, samarbejde, sikkerhed, demokrati og alle de alment menneskelige krav, som er mål, vi er nødt til at opnå. 
McMillan-Scott (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg bifalder hr. Laschets betænkning, selv om den er omfattende og ambitiøs. Den kommer på et følsomt tidspunkt for både EU og FN.
Jeg vil især tale om FN's Udviklingsprogram. Den rapport, der blev udarbejdet i 2002 om arabisk menneskelig udvikling, blev i tidsskriftet betegnet som årets vigtigste publikation, og mere end 1 million mennesker hentede den ned fra UNDP's websted. Den havde særlig betydning for EU, fordi den var incitamentet til den nye meddelelse fra Kommissionen - som jeg er ordfører for - om styrkelse af menneskerettigheder og demokratisering med partnere i Middelhavsområdet. I sidste års UNDP-rapport om arabisk menneskelig udvikling stod der, at ønsket om demokrati i den arabiske verden - i henhold til undersøgelser i marken - var 60 %, det højeste tal i nogen region i verden. Sammenlign f.eks. med Østeuropa, hvor tallet var 30 %. Den arabiske verden mønstrede også den højeste forkastelse af autoritært styre - her var tallet 80 % - og den kom minsandten ind på tredjepladsen, hvad angår ligestilling mellem kønnene inden for højere uddannelser.
Den opfattelse, som mange har, af, at den arabiske verden ikke er klar til demokrati, bliver altså underkendt af FN's egne rapporter. Jeg håber derfor, at Rådet og Kommissionen, sådan som forholdene er, kan sætte handling bag ordene og omdirigere nogle af de enorme summer til god regeringsførelse, udvikling af det civile samfund, demokrati og retsstatsprincippet, som for foranstaltninger udadtil - der er kommissær Pattens og kommissær Nielsons ansvarsområde - beløber sig til 1,9 milliarder euro årligt. Derimod beløber Det Europæiske Initiativ for Demokrati og Beskyttelse af Menneskerettighederne - en forholdsvis lille fond, der tager sigte på den tidligere sovjetblok - som jeg havde æren af at oprette for nogle få år siden, sig til sølle 106 millioner euro. Det er et eksempel på den skævhed i udgifterne, som vi må gøre noget ved, og navnlig de prioriteringer, som Europa-Parlamentet forhåbentlig i de kommende år skal hjælpe Kommissionen med.
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil varmt takke hr. Laschet for en velskrevet og vigtig betænkning, som er politisk velafbalanceret og fremsynet. Jeg vil fokusere på fire punkter.
Det første drejer sig om ændringsforslag 6 fra PPE-DE-Gruppen og mig selv. PSE-Gruppen støtter det også. "Europa-Parlamentet understreger, at udarbejdelsen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der skal føres inden for FN, skal være kendetegnet ved deltagelse og medindflydelse fra alle medlemsstater." Hvis vi har en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, kan den ikke udformes udelukkende af stormagterne, Tyskland, Frankrig og måske også Storbritannien. Alle medlemsstater skal have en følelse af, at de deltager på dette område. De mindre medlemsstater må ikke stilles over for et fait accompli, således at man har en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, fordi de større lande allerede har positioneret sig. Ellers er der ingen fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
For det andet vil jeg angående punkt 19 understrege værdien af, at lande, som systematisk krænker menneskerettigheder, mister deres stemmeret i FN's Menneskerettighedskommission, til krænkelserne hører op. Dette skal man gå videre med i FN-regi.
Det tredje, jeg vil fremhæve, handler om FN's Sikkerhedsråd. De to stemmer, som EU-medlemsstater faktisk har i Sikkerhedsrådet allerede i dag, nemlig Storbritannien og Frankrig, bør EU udnytte bedre. Derfor skal vi ikke svække EU's repræsentation i FN's Sikkerhedsråd, som i dag er 40 %.
Derefter vil jeg henvende mig til hr. Patten om ændringsforslag 8, som PPE-DE-Gruppen og PSE-Gruppen også støtter. Vi støtter Costa Ricas initiativ og FN's Generalforsamlings beslutning om i løbet af 2004 at arbejde på at få en tilsvarende konvention om forbud mod kloning af mennesker. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er en fremragende betænkning, og det er forrygende, at vi får lejlighed til at hilse på FN's generalsekretær, Kofi Annan, om nogle få minutter.
Samtidig vil jeg naturligvis gerne henlede opmærksomheden på, at der allerede har været tre europæiske generalsekretærer for FN, nemlig Trygve Lie, Dag Hammarskjöld og Kurt Waldheim, og at vi i Europa har to permanente FN-kontorer, som ligger i henholdsvis Genève og Wien. Vi har derfor en stor grad af medansvar her. Vi skal ikke kun kræve af hinanden, men vi skal også agere i fællesskab og støtte hinanden. Kurt Waldheim, som var den seneste europæiske FN-generalsekretær, skrev i sin bog med titlen "": "Jeg må erkende, at organisationen til trods for alle vores bestræbelser og vores uomtvistelige oprigtighed endnu ikke har formået at bryde med tidligere århundreders politiske sædvaner og holdninger og at forlige sig med de nye realiteter, som vi står over for at skulle leve med. FN's evne til at handle effektivt begrænses af egne fejl og mangler. Man angriber os med beskyldninger om, at vi leverer mere retorik end handling, at vi er ineffektive og ofte bliver ignoreret, og at systemet med, at hver enkelt stat har en stemme, gør det muligt for den tredje verden at dominere beslutningsprocessen, fordi stemmevægten adskilles fra evnen til at handle." Det kunne man også sige om EU. Vi har begge behov for reformer. Vi har begge meget til fælles. Succesen afhænger af den politiske vilje og medlemsstaternes beslutsomhed. Succesen afhænger af accepten og gennemførelsen af fællesskabsretten på den ene side og FN's charter på den anden. Succesen afhænger af det multilaterale samarbejde, det globale ansvar og af den fællesskabsorienterede tankegang, og ikke af nationalisme. Vi kan bidrage hertil ved at beslutte, at Frankrig og England skal udtræde af FN's Sikkerhedsråd, og at EU skal indtræde i deres sted. Dermed ville vi reformere EU, vores egen fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, og fremtvinge en reform af FN's Sikkerhedsråd.
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær. Betænkningen er en positiv reaktion fra Parlamentet på Kommissionens meddelelse om forbindelserne mellem EU og FN. Den tilslutter vi os, men vi ønsker alligevel at understrege en række specifikke ting.
For det første vil vi lægge hovedvægten på de institutionelle reformer, som er nødvendige, og det er absolut ikke i modstrid med betænkningen. Vi må kunne foretage en reform af Sikkerhedsrådet. Afrika, Asien og Latinamerika må kunne være permanente medlemmer. Det er jo ikke acceptabelt, at det kun er de rige og de rige lande, der bestemmer i verden, mens to tredjedele af verdens befolkning lever i fattigdom.
For det andet skal vetosystemet revideres, og det skal kun kunne anvendes ved trusler - virkelige trusler - mod freden og ved voldshandlinger.
For det tredje skal EU opnå fuldstændigt medlemskab i Sikkerhedsrådet og på Generalforsamlingen. Vi ønsker en effektiv multilateralisme, og derfor anser vi det for at være nødvendigt, at FN organiseres effektivt, således at det effektivt kan træffe beslutninger. Tidligere har dette ikke altid været tilfældet, og så er følgerne deraf tragiske for verden. Jeg minder om de dårlige mandater, som sommetider gives soldater, som skal gribe ind på FN's vegne ved fredsmissioner. De får et så infleksibelt mandat, at de ikke kan fungere. Jeg minder om tragedien i Rwanda, som Kofi Annan for nylig også mindede om. Heldigvis er det gået bedre i Congo, men vi håber, at FN fortsætter med at arbejde mere gennemsigtigt og især mere demokratisk. 
Cowen,
    Hr. formand, forhandlingen i formiddag har vist Parlamentets stærke interesse for at forbedre EU's engagement i FN. Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik og navnlig ordføreren, hr. Laschet, skal roses for denne betænkning. Jeg går helt ind for erklæringen i betænkningen om, at "på baggrund af den voksende globalisering og gensidige afhængighed kan global styring kun lykkes, hvis den bygger på et effektivt og retfærdigt multilateralt system, der er klart forankret i FN".
Rådet er fuldstændigt og formelt forpligtet til effektivt multilateralt samarbejde i dets foranstaltninger udadtil. En regelbaseret international orden med FN i centrum er et vigtigt element i den europæiske sikkerhedsstrategi, som Det Europæiske Råd vedtog i december 2003.
Jeg kan forsikre Dem for, at Rådet under det irske formandskab er fast besluttet på at arbejde hen imod et mere effektivt kollektivt svar på de trusler, vi står over for i dag. Vi er alle sammen stærkt opmærksomme på, at terrorisme og masseødelæggelsesvåben er trusler, der repræsenterer alvorlige udfordringer, men den globale stabilitet er også truet af endemisk fattigdom, manglende udvikling, hiv/aids og andre smitsomme sygdomme. Det er enormt destabiliserende faktorer, der bogstaveligt talt vil ødelægge mange landes fremtidsudsigter, hvis de ikke afhjælpes effektivt.
I går fortalte jeg FN's generalsekretær, hr. Annan, at EU under implementeringen af den europæiske sikkerhedsstrategi vil arbejde særligt tæt sammen med FN for at forbedre det indbyrdes samarbejde om konfliktforebyggelse og krisestyring. Vi var enige om, at vi ville arbejde tæt sammen om at udvikle bedre planlægning og bedste praksis-modeller for konfliktforebyggelse og fredsskabelse efter afslutningen af konflikter. Dette vil vi basere på de to organisationers erfaringer på disse politikområder. Det vil indebære samarbejde om den praktiske gennemførelse af EU's og FN's fælles erklæring om samarbejde om krisestyring, der blev underskrevet i slutningen af 2003. Vi diskuterede også, hvordan vi bedst kunne bygge videre på den succesfulde udsendelse i 2003 af Operation Artemis i Den Demokratiske Republik Congo. Før dette formandskab er slut, er det vores mål at have op til 1.500 militærpersoner klar til at blive sendt ud som en hurtig reaktionskapacitet fra EU, der står til rådighed for generalsekretæren til krisestyringsoperationer. Hr. Annan går stærkt ind for, at denne værdifulde ressource bliver stillet til rådighed hurtigst muligt.
Jeg forsikrede generalsekretæren for, at EU fuldt ud bakkede op om hans indsats for at finde frem til - for at bruge hans egne ord - et troværdigt og overbevisende kollektivt svar på vor tids udfordringer. Unionen vil derfor støtte det arbejde, som Panelet på Højt Plan vedrørende Trusler, Udfordringer og Forandring udfører. Jeg tror, at EU kan give et vigtigt bidrag til denne yderst relevante debat. Formandskabet værdsætter Kommissionens entusiastiske støtte til denne indsats og det arbejde, der er i gang. Generalsekretæren har gjort det klart, at enhver ændring skal være et middel, ikke et mål i sig selv. FN må i praksis og konkret vise, at det er i stand til at opfylde det første formål i pagten, som er at træffe effektive fælles forholdsregler til forebyggelse og fjernelse af trusler mod freden. Opbygningen af vores hurtige reaktionskapacitet i de kommende måneder vil være et bevis på Unionens vilje til at bidrage og bistå FN på dette vigtige aktivitetsområde.
Debatten i dag kommer på et passende tidspunkt. I betragtning af de udfordringer for det multilaterale system, som FN's generalsekretær, hr. Annan, så beslutsomt har sat fokus på - også i fredags på Økonomisk Verdensforum i Davos - er den centrale holdning i denne betænkning, der bekræfter støtten til et stærkt, reformeret FN i centrum af det multilaterale system, meget velkommen. Det bekræfter, at Parlamentet, som repræsenterer borgerne, støtter generalsekretæren, Rådet og Kommissionen i denne bestræbelse.
I betænkningen gives der tydeligt udtryk for, at det er nødvendigt, at EU gør sig gældende i FN. Samlet er EU's medlemsstater de største finansielle bidragydere til FN - de tegner sig for næsten 40 % af FN's budget. EU vil, som der står i betænkningen, repræsentere omkring 450 millioner mennesker fra 1. maj 2004. Rådet er helt enigt i, at EU skal udvikle en politisk profil, der står i et rimeligt forhold hertil.
Den generelle holdning i betænkningen er, at Rådets engagement i FN støttes. Jeg kan forsikre Dem for, at et af det irske formandskabs mål er at gøre EU mere fokuseret, mere fleksibelt og mere lydhørt over for FN. Jeg er fast besluttet på, at vi skal gøre en større indsats for at engagere vores internationale partnere i disse vigtige spørgsmål, hvilket er i både FN's og EU's interesse. Effektivt multilateralt samarbejde vil blive et debatemne på alle vores topmøder med strategiske partnere under dette formandskab.
Under debatten i dag er der blevet sat fokus på en række forskellige og interessante punkter, som viser, hvor bred, udførlig og ambitiøs betænkningen er. Vi har læst og hørt mange forslag, hvoraf nogle kan støttes umiddelbart. Det skal siges, at der er andre, som skal diskuteres hen ad vejen.
Forslaget om, at formandskabet skal informere Parlamentet om EU's prioriteringer forud for hver samling af FN's Generalforsamling, er en glimrende idé, og Rådet vil træffe de nødvendige foranstaltninger.
Forslaget om regelmæssige drøftelser mellem højtstående FN-embedsmænd og Parlamentets udvalg skal også bifaldes.
Spørgsmålet om EU's repræsentation ved FN skal bestemt tages op i lyset af det sidste resultat af forhandlingerne om forfatningen, som vil give EU status som juridisk person. Nogle af de spørgsmål, der er blevet rejst, er meget mere komplekse og bør overvejes nøje.
Jeg vil gerne rose ambitionerne med betænkningen, der afspejles i de mange forslag om Parlamentets aktiviteter i forbindelse med de forskellige FN-fonde, -programmer og -agenturer. Der er ingen tvivl om, at dette er et arbejde, som det pågældende udvalg og Parlamentet vil udbygge hen ad vejen.
Jeg har også været meget opmærksom på det, der er blevet sagt om EU's repræsentation i Sikkerhedsrådet. Dette er naturligvis ikke et problem, der kan løses her og nu. Det skal overvejes løbende, efterhånden som vores fælles politikker udvikler sig. Spørgsmålet om reformen af Sikkerhedsrådet kan heller ikke afklares så let. Det panel på højt plan, som generalsekretæren har udpeget, vil bl.a. behandle dette spørgsmål. Vi er alle klar over de vanskeligheder og problemer, som fortalere for en institutionel reform af FN støder på. Det er stadig vanskeligt at opnå den nødvendige enighed. Det må imidlertid ikke aflede os fra den væsentlige opgave, det er at gøre Sikkerhedsrådet og det multilaterale system som helhed i stand til bedre at klare udfordringerne i verden af i dag.
Lad mig gentage, at jeg værdsætter dette initiativ. Det har stimuleret den igangværende debat om EU's støtte til FN og Parlamentets rolle i den forbindelse. Jeg kan forsikre Dem for, at Rådet er meget opmærksomt på de spørgsmål, der er rejst i betænkningen, og de spørgsmål, der er blevet rejst her i dag.

- Tak, hr. rådsformand. Forhandlingen er afsluttet.Afstemningen finder sted kl. 10.30.(1) 
Berthu (NI ),
    Laschet-betænkningen om forbindelserne mellem EU og FN er blevet forelagt højtideligt, og for at understrege dens vigtighed er den blevet forbundet med tildelingen af Sakharov-prisen til Kofi Annan. Det anbefales faktisk i betænkningen at etablere et "statsløst diplomati" støttet af et netværk af organisationer, som de nationale demokratier ikke har særlig megen kontrol med. De fremsatte hensigter (hovedsageligt bekendelse til multilateralisme, overholdelse af menneskerettighederne, fredsbevarelse og naturbevarelse) forekommer udmærkede. Men hvordan skal man udøve demokratisk kontrol?
Resultatet af anbefalingerne i Laschet-betænkningen er hovedsageligt, at medlemsstaternes handlefrihed i FN begrænses, og at de erstattes med EU, der styres af Europa-Parlamentet, som udnytter det til at forbedre sin status. Det er imidlertid det samme som at sige, at vi foretrækker demokratier med kun lidt indhold i lighed med det europæiske demokrati frem for nationale demokratier med et reelt indhold.
I Laschet-betænkningen hilses de reformer velkommen, som den europæiske forfatning ville medføre, hvis den blev vedtaget, herunder særlig at EU får status som juridisk person, og oprettelse af en EU-udenrigsminister, som ville gøre det muligt at gennemføre dette program. Det er endnu en grund til at forkaste både forfatningen og hr. Laschets betænkning. 
Boudjenah (GUE/NGL )
    Vi siger ja til, at EU skal have en mere aktiv rolle i FN som anbefalet i betænkningen. Multilateralt samarbejde er fortsat den bedste måde at skabe fred og sikkerhed i verden på, og det er en måde at undgå en supermagts overherredømme. I de fastsatte mål ser man imidlertid bort fra virkeligheden og de aktuelle farer. Det er ikke længere tilstrækkeligt med hensigtserklæringer. I forbindelse med udryddelse af fattigdom, menneskelig udvikling, konfliktforebyggelse og fredsbevarelse er en vis finansiel og politisk investering, som er på højde med udfordringerne, nødvendig. Efter USA's militære indgreb og besættelse af Irak og undertrykkelsen - eller nærmest udryddelsen? - af det palæstinensiske folk bliver den ånd, der herskede ved oprettelsen af FN og principperne i pagten, i højere grad end tidligere behandlet hensynsløst og endog trådt under fode af visse lande. Det er nu mere end nogensinde nødvendigt at forsvare folkeretten og nationernes ret til selvbestemmelse med fornyet kraft, og det vil sige at handle. F.eks. skal FN's fredsplan for Vestsahara, som indebærer, at der skal afholdes en folkeafstemning om selvbestemmelse, gennemføres uanset yderligere vaklen fra den marokkanske regering. Der skal også gennemføres passende sanktioner, hvis menneskerettighederne bliver krænket, eller miljøet bliver ødelagt. 
Van Hecke (ELDR ).
   - FN's fredsmissioner i Timor-Leste, Sierra Leone og Liberia, genopbygningen af Afghanistan, det humanitære arbejde for børn og bekæmpelsen af sult og sygdomme viser alt sammen, at FN fortsat spiller en væsentlig rolle, når det gælder om at skabe fred og sikkerhed. Ligesom Kofi Annan opfordrer jeg også til en radikal reform af FN. I dag er denne organisation alt for bureaukratisk og ikke tilpasset den geopolitiske realitet i det 21. århundrede. EU, som sammen med sine medlemsstater betaler næsten 50 % af FN's budget, skal spille en afgørende rolle ved denne reform. Det er væsentligt, at det lykkes EU at tale med én stemme i Sikkerhedsrådet. Det er rosværdigt, at EU vedbliver at opfordre FN til at påtage sig sit ansvar på områderne konfliktforebyggelse og fredsbevarelse. Men det må ikke fortsætte med at være hykleri. Til risikofyldte operationer i Afrika må der nødtvungent anvendes dårligt udrustede og ikke motiverede tropper fra Bangladesh, Pakistan eller Indien. Dette skaber sommetider flere problemer, end det løser! Hvorfor kan EU som sådan ikke stille flere tropper til rådighed under FN's flag med et FN-mandat? Jeg opfordrer derfor til et EU, som beslutsomt fører an ved reformen af FN, ikke blot med flotte erklæringer og symbolske bidrag, men især med konkrete forpligtelser og virkelig solidaritet i marken. 
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning. 


Laschet (PPE-DE ).
   - Hr. formand, de af mine kolleger, som forstår italiensk, har fortalt mig, at De i forbindelse med FN-rapportens nr. 35 sagde ", hvilket efter sigende betyder "afvist". Det blev imidlertid vedtaget med et overvældende flertal i Parlamentet, som også omfattede Socialdemokraterne, og vi beder Dem derfor om at korrigere det i Deres lister.

Avilés Perea (PPE-DE ),
   Hr. formand, det blev gjort klart under forhandlingen i går, at nogle dele af denne betænkning, hvor der udtrykkeligt henvises til OLAF, tages ud af den på anbefaling af den juridiske tjeneste, da de ikke er antagelige, og der stemmes derfor ikke om de dele.

(1) 

Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i betragtning af det fremskredne tidspunkt, at vi er forsinkede, og af, at medlemmerne vil have svært ved at nå ud til lufthavnen på grund af trafikken, risikerer vi, at der ikke er nok medlemmer tilbage til at stemme om de sidste betænkninger på dagsordenen. Efter aftale med ordføreren, hr. Zappalà, foreslår vores gruppe, at afstemningen om denne betænkning udsættes, således at den sættes til afstemning som første punkt under afstemningstiden på mødet onsdag i Strasbourg.
Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, på vegne af PPE-DE-Gruppen og Den Socialdemokratiske Gruppe anmoder jeg om, at vi på grund af det fremskredne tidspunkt udsætter afstemningen til næste mødeperiode i Strasbourg.
Heaton-Harris (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ved, at mange medlemmer har meget vigtige aftaler i deres valgkredse og regioner og måske endnu vigtigere aftaler i lufthavnen. Men vi har ventet på, at en række betænkninger, navnlig Zappalà-betænkningen, skulle blive forelagt for Parlamentet i temmelig lang tid nu. Vi sidder alle sammen med vores stemmelister foran os. Vi blev sendt hertil for at stemme om disse spørgsmål, så kan vi ikke bare gå i gang? Der virker, som om vi udsætter tingene uden nogen som helst grund.
Gebhardt (PSE ).
   - Hr. formand, som PSE-Gruppens skyggeordfører vil jeg imidlertid gerne sikre mig endnu en gang, at det kun drejer sig om at udskyde afstemningen, og at de aftaler, der er indgået mellem grupperne, fortsat består og ikke ophæves igen.

Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, denne del er i modstrid med et beslutningsforslag om de liberale erhverv, som vi allerede har vedtaget her i Parlamentet Derfor beder jeg om, at denne del bliver ændret, således at den svarer til den vedtagne ordlyd. Dermed vil det mundtlige ændringsforslag komme til at lyde som følger: "." (mener, at Kommissionen ikke kun bør tage hensyn til markedssituationen ved anvendelsen af konkurrencelovens bestemmelser på de liberale erhverv, men at den også skal tage de sociale aspekter og opgaver, som har offentlighedens interesse, i betragtning. Anmoder derfor Kommissionen om at overlade det til de liberale erhvervs faglige organisationer at træffe foranstaltninger, som gør det muligt for dem at udføre deres arbejde korrekt).

Dehousse (PSE ).
   - Hr. formand, da jeg læste jura, lærte mine lærere og blandt dem min far mig den grundlæggende sondring i tysk filosofi mellem - verden, som den burde være - og - verden, som den i virkeligheden er. Under vedtagelsen af dette beslutningsforslag om forbindelserne mellem EU og FN i morges er det meget muligt, at Parlamentet har opfattet verden, som den burde være. Desværre er der ikke tvivl om, at beslutningsforslaget ikke tager tilstrækkelig højde for verden, som den i virkeligheden er i medgang og i modgang. Det ville f.eks. være et tab for verden og Europa, hvis vi uden garantier skulle opgive Det Forenede Kongeriges status som permanent medlem og i endnu højere grad, hvis vi skulle opgive Frankrigs status som permanent medlem. Derfor har jeg stemt imod. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
   Vi modsætter os de såkaldte bindende internationale aftaler, som skal regulere virksomheders aktiviteter. På dette punkt kan vi ikke støtte betænkningen. Vi anbefaler i stedet, at virksomheder arbejder efter frivillige adfærdskodekser, som udformes på en ansvarlig måde. 
Berthu (NI ),
   Jeg har stemt imod Laschet-betænkningen om forfatningsudkastet, som endnu ikke er blevet vedtaget, for at understrege EU-institutionernes gamle ambitioner på det udenrigspolitiske område, nemlig at gøre EU til en fuldt udviklet international aktør, lige så snart EU er blevet anerkendt som juridisk person i forfatningen (punkt 10). Det indebærer, at det skal gøres til en international partner på lige fod med en stat og med alle en stats rettigheder, herunder endog en plads som permanent medlem af FN.
Jeg kan tilføje, at højtideligheden i dag udadtil lignede en gensidig støttepagt mellem institutioner, der forsøger at give hinanden indbyrdes legitimitet.
Selv om man i Laschet-betænkningen selvfølgelig undgår at komme nærmere ind på, hvad der skal ske med Frankrigs og Storbritanniens pladser i Sikkerhedsrådet, er det tydeligt, at den ordning, der foreslås i betænkningen, vil resultere i, at de før eller senere nedlægges.
Selv om det i forfatningsudkastet ikke slås fast, at EU skal have en enkelt repræsentant på den internationale scene, etablerer det de retslige betingelser herfor. Følgelig er det stærkt hyklerisk at støtte forfatningen og samtidig hævde, at Frankrig bliver ved med at være permanent medlem af FN.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Europa-Parlamentet har vedtaget en beslutning på eget initiativ om forbindelserne mellem EU og FN, hvis centrale elementer jeg finder særdeles farlige. Det gælder ikke mindst, når man ser EU som en politisk-militær blok, idet man går ud fra den forkerte antagelse, at den såkaldte europæiske forfatning allerede er vedtaget og ratificeret, og idet man desuden forstærker den overnationale karakter inden for væsentlige områder på en måde, som jeg i øvrigt finder i særlig grad ude af trit med virkeligheden, når man betænker de store magters holdning på topmødet i Bruxelles.
Det er et forslag, der direkte griber ind i det enkelte lands suverænitet, hvad angår dets internationale forbindelser. Beslutningen går så vidt som at mene, at "når EU fremsætter en erklæring på vegne af Den Europæiske Union eller Det Europæiske Fællesskab, bør medlemsstaterne afstå fra at fremsætte nationale erklæringer, hvilket kun bør ske undtagelsesvist og efter forudgående begrundelse over for EU-formandskabet".
Det er en beslutning, der godt nok tager alvorlige problemer op, som menneskeheden står over for, men som ikke behandler dem på nogen alvorlig måde, og idet den anlægger et magtperspektiv, går den i brechen for politisk-militære blokke inden for rammerne af et styrket multilateralt system ved at tillægge Sikkerhedsrådet en større rolle og FN's Generalforsamling en tilsvarende mindre. 
Howitt (PSE ),
    Labour-Partiet i Europa-Parlamentet støtter fuldt ud reformen af FN, også yderligere permanente pladser i Sikkerhedsrådet til afrikanske, asiatiske og latinamerikanske grupperinger. Men vi er ikke enige i beslutningen, hvad angår en EU-plads og ændringer af vetosystemet. Vi mener, at de ville foregribe resultatet af regeringskonferencen og kunne give sig udslag i færre snarere end flere henvisninger til FN selv. Vi ønsker alle et stærkt FN.
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    I Laschet-betænkningen giver man indtryk af, at den skal være en fortaler for multilateralisme i de internationale forbindelser. Det anbefales, at FN skal have en central plads i forbindelse med dette mål, og at EU's rolle i FN skal styrkes. Men den metode, der anbefales til at nå disse ædle mål, er forkert. I betænkningen menes der med et mere effektivt FN et udvidet Sikkerhedsråd, færre begrænsninger af retten til at nedlægge veto mod beslutninger og flere interventionsmidler, herunder militære midler. Ligesom med EU forsøger man at inddrage os i en institutionel debat for at få os til at glemme det grundlæggende problem, som er, at det er fri konkurrence, der først og fremmest afgør EU's politik, og at stormagterne tiltager sig ret til alene at afgøre, hvad der fortjener eller ikke fortjener, at FN griber ind økonomisk eller militært. Bekæmpelsen af terrorismen anses for at have topprioritet, hvorimod bekæmpelsen af drivhuseffekten, aids eller fattigdom kun er en formalitet. FN indførte sanktioner mod Irak, men lader palæstinenserne, tjetjenerne og mange andre sejle sin egen sø. Endelig er betænkningen udformet, som om den europæiske forfatning var blevet ratificeret, og det hævdes, at en EU-udenrigsminister kan repræsentere en europæisk konsensus om internationale spørgsmål. Det er uansvarligt. Af alle disse grunde har vi stemt imod betænkningen. 
Pasqua (UEN ),
   Hver gang Parlamentet fremlægger en betænkning om EU's udenrigspolitik, kan det føderalistiske flertal her i Parlamentet ikke modstå fristelsen til at tilføje punkter, som er fuldstændig irrelevante, og som i sidste ende forringer alt det udførte arbejde.
Selv om vi er fuldstændig enige med ordføreren om visse punkter, særlig styrkelsen af forbindelserne mellem FN's interne organer, er det utænkeligt, at EU's deltagelse som fuldgyldigt medlem i FN's Sikkerhedsråd og Generalforsamling ville blive accepteret eller i samme forbindelse, at det er EU's udenrigsminister, hvis funktioner er fastlagt i udkastet til forfatningstraktaten for Europa, som bør beklæde den plads, der foreslås tildelt EU.
Selv om det er interessant at konstatere, at sådanne forslag afslører det føderalistiske forehavendes sande natur, fordi det pr. definition antager, at EU bliver en stat, er det også helt klart, at de er et produkt af fantasi.
En enkelt observation er tilstrækkelig til at vise, hvor uhensigtsmæssig denne tanke er. Hvad ville EU's repræsentant have foreslået under Irak-krisen, hvor EU var splittet som aldrig før? 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænknings hovedærinde er at styrke EU's position i FN. Der stilles en række forslag til institutionel reform af FN, og man gentager viljen til at udvikle og fremme de demokratiske værdier og respekten for menneskerettighederne.
Der er imidlertid nogle punkter, som jeg er fuldstændig uenig i.
Dels er der punkter, hvor ordføreren synes at have overset, at der ikke er blevet vedtaget nogen europæisk forfatning, men at vi blot har et udkast til forfatningstraktat! Dels forholder det sig sådan, at EU ikke er en juridisk person, og at der heller ikke findes nogen udenrigsminister.
Derudover støder vi på den urealistiske idé om et udvidet FN's Sikkerhedsråd, hvor EU har en plads, uden at man overvejer den mere end sandsynlige modstand herimod fra Sikkerhedsrådets øvrige medlemmer og Frankrigs og Storbritanniens uvilje mod at give afkald på deres pladser.
Hovedløs er også tanken om at afskaffe ét lands vetoret.
Sammenfattende har jeg stemt for betænkningen på grund af de bagved liggende idéer, men jeg har stemt imod betragtning G og punkt 5, 6, 11, 18, 33 og 35.
Hvad angår de stillede ændringsforslag, har jeg fundet det afgørende at støtte ændringsforslag 8, der gentager ønsket om et universelt forbud mod kloning af mennesker. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi har stemt for forslaget om en ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1734/94 om finansielt og fagligt samarbejde med de besatte områder (Vestbredden og Gaza), men vi mener, at en grundig opfølgning skal gennemføres med det formål at klargøre, at bevilgede EU-midler ikke anvendes til andre formål end, hvad de er afsat til, f.eks. til ikke-fredsfremmende propagandaaktiviteter. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning har til formål at støtte det første forslag til forordning om finansielt og fagligt samarbejde med de besatte områder. Det gør den i en grad, så de få ændringsforslag begrænser sig til indholdsmæssigt at tydeliggøre bestemmelserne. Betænkningens formål er udelukkende at forbedre og tydeliggøre Kommissionens tekst på det teknisk-juridiske plan.
Det er en sag, hvorom der synes at råde almindelig enighed. Formålet er at yde bistand i tilfælde af besættelse, ikke kun til stater og regioner, men også til lokale myndigheder, regionale organisationer, offentlige organer, lokale eller traditionelle samfund, virksomhedsstøtteorganisationer, private operatører, kooperativer, gensidige selskaber, foreninger, stiftelser og ikke-statslige organisationer. Dette formål kan jeg give min uforbeholdne støtte.
Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi vedtog i øvrigt på sit møde den 12. januar 2004 dette forslag enstemmigt.
Jeg har derfor stemt for betænkningen. 

Hyland (UEN ),
    Den internationale traktat om plantegenetiske ressourcer på fødevare- og landbrugsområdet er en vigtig retligt bindende aftale, hvormed der indføres en overordnet ramme for bæredygtig bevarelse af plantegenetiske ressourcer på fødevare- og landbrugsområdet.
Jeg mener, at dette er et vigtigt nyt element i det multilaterale system. Det er igennem sådanne traktater, at vi kan sikre, at alle lande og alle mennesker har rimelig adgang til verdens ressourcer, som med rette tilhører hele menneskeheden.
Jeg støtter Miljøudvalgets ændringsforslag, som vi støttede i Landbrugsudvalget. Efter min mening bør grundprincippet imidlertid være, at land- og jordbrugernes rettigheder skal fastholdes. De skal fortsat have mulighed for at dyrke de afgrøder, der traditionelt er blevet dyrket, uden at skulle betale afgifter.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Kommissionens forslag, hvis behandling i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik blot har afstedkommet et enkelt forslag til ændring, er af overordentlig betydning for de plantegenetiske ressourcer.
Denne sag, der længe har været genstand for diskussion, blev i 2001 omfattet af den internationale traktat om plantegenetiske ressourcer på fødevare- og landbrugsområdet. Formålet med dette forslag til Rådets afgørelse er således at ratificere den internationale traktat på Fællesskabets vegne.
Betydningen af at vedtage denne betænkning ses af, at 33 lande - af de 40 medunderskrivere - allerede har ratificeret den internationale traktat, der omfatter 35 fødevareafgrøder og 29 foderafgrøder, og i kraft af hvilken der indføres en retligt bindende overordnet ramme for bæredygtig bevarelse af plantegenetiske ressourcer på fødevare- og landbrugsområdet. Et andet tydeligt signal er, at betænkningen er blevet vedtaget enstemmigt i det korresponderende udvalg.
Formålet er at give alle traktatens medunderskrivere adgang til sådanne ressourcer, samtidig med at de får mulighed for at dele de handelsmæssige og andre fordele, som en sådan adgang frembyder, med hinanden.
Jeg har stemt for. 

Queiró (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige, at det, som det særlig drejer sig om i forbindelse med afstemningen om Fava- og Sanders-ten Holte-betænkningerne om det fælles europæiske luftrum, er at vedtage regler for det europæiske luftrums brug og organisation, så de luftfartstjenester, som dagligt tilbydes tusindvis af forbrugere, deriblandt de fleste af Europa-Parlamentets medlemmer, bliver mere effektive, sikre og præcise. Den indgåede interinstitutionelle aftale viser, at det har kunnet lade sig gøre ikke blot at forbedre denne normative ramme under hensyntagen til traktaterne og medlemsstaternes rettigheder, hvad angår udøvelse af deres suverænitet over luftrummet over deres territorium, og under iagttagelse af de eksisterende internationale aftaler - som den, der forpligter Portugal til at overvåge lufttrafikken over Nordatlanten - gennem aftale med de involverede medlemsstater at definere flyveinformationsregionerne, benævnt "funktionelle luftrumsblokke", og udvælge de instanser, der skal udøve luftfartstjenester.
Der er således taget hensyn til luftfartssikkerhedsinteresserne, hvor de vigtigste af alle er styrkelse af teknisk koordinering og interoperabilitet, forbindelse mellem enheder, som yder tjenester til civil og militær luftfart, og medlemsstaternes suveræne rettigheder på luftfartsområdet.
På baggrund af denne samstemmighed har jeg kun kunnet stemme for, fordi den har muliggjort en så omfattende aftale, der strækker sig lige fra faglige sammenslutninger til operatørerne og lige fra de nationale myndigheder til Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet. 
Esclopé (EDD ),
    Jeg støtter formålet med et fælles europæisk luftrum, som skal forbedre trafikstrømmen og lufttrafikstyringen sammen med lufttrafiksikkerheden. Vi synes imidlertid, at den aftale om det fælles europæiske luftrum, der er indgået ved hjælp af forligsproceduren, er utilfredsstillende i flere henseender.
Kompromiset om det civile og militære samarbejde er f.eks. problematisk. Er det nødvendigt at minde om, at det er i strid med subsidiaritetsprincippet? Militære spørgsmål hører ikke under EU, men under medlemsstaterne, som har deres egen forsvarspolitik og internationale forpligtelser. Medlemsstaternes skal frit kunne organisere deres rettigheder over deres luftrum, som de finder bedst.
Hvad angår oprettelse og ændring af funktionelle luftrumsblokke, glæder det mig, at det kommer til at høre under de berørte medlemsstater med teknisk bistand fra Eurocontrol. Det er vigtigt, at medlemsstaterne bevarer deres ret til at træffe den endelige beslutning.
Vi må ikke glemme, at det fælles europæiske luftrum ikke må lægge hindringer i vejen for den civile luftfart som en offentlig tjeneste eller for sikkerheden i det europæiske luftrum. Sikkerheden må ikke ofres til fordel for en stadig større jagt på profit. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Vi er ikke helt tilfredse med resultaterne af forligsproceduren mellem Parlamentet og Rådet om det fælles europæiske luftrum. De tekster, som vi skal stemme om, er blot kompromiser mellem en liberal filosofi og sikkerhedskrav uden at nævne udsigten til et fælles europæisk luftrum, der organiseres og styres af europæiske offentlige tjenester.
Vi har lige fra begyndelsen støttet og udbredt kendskabet til de europæiske fagforeningers indsats. De har utrætteligt forsvaret den almene interesse mod at gøre luftrummet til en handelsvare. Ved at mobilisere deres kræfter og arbejde ihærdigt fik de indført princippet om ikke at adskille de tekniske tjenester og sikret, at medlemsstaterne bevarede ansvaret for de funktionelle luftrumsblokke. Endelig fik de Kommissionen til at forpligte sig til at offentliggøre en evaluering af direktivet i løbet af fem år. Uden disse indrømmelser fra Rådet ville det have set meget værre ud. Vi er imidlertid i lyset af liberaliseringen af de andre transportsektorer stadig meget bekymrede over fremtiden for de offentlige myndigheders kontrol med denne sektor, hvor der er skarp konkurrence. Endvidere giver aftalen medlemsstaterne mulighed for at beslutte, om lufttrafikstyringen skal overdrages til en offentlig tjeneste eller et privat selskab. På grund af disse bekymringer har vi ikke stemt for resultaterne af forligsproceduren. 
Marques (PPE-DE ),
    Selv om jeg er fuldstændig enig i de mål, der opstilles i de foreliggende forslag, om at mindske forsinkelserne i den europæiske flytrafik gennem en mere effektiv udnyttelse af medlemsstaternes luftrum, idet der samtidig fastholdes høje sikkerhedsniveauer, har jeg dog hele tiden givet udtryk for bekymringer over deres indhold.
Jeg vil derfor gerne nævne tre punkter, som jeg finder særlig vigtige i den aftale, der netop er indgået, nemlig, at fastlæggelsen af de funktionelle luftrumsblokke henhører under medlemsstaternes enebeføjelser og ikke kan ændres af EU, at det anerkendes, at en mere effektiv udnyttelse af luftrummet forudsætter et tættere samarbejde mellem civile og militære myndigheder, og at den enkelte medlemsstat inden for sit eget luftrum helt frit kan udpege tjenesteudbyder, under de nationale overvågningsmyndigheders ansvar og uden at være underlagt nogen anden instans. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for, da jeg mener, at en effektiv fælles politik på lufttransportområdet også må indebære, at de nuværende sikkerhedsstandarder forbedres, og at lufttrafikken generelt gøres mere effektiv i Europa.
Det forholder sig nemlig sådan, at der ikke, uden at luftfartstjenesternes regelmæssighed og sikkerhed effektivt garanteres på europæisk plan, vil være fri bevægelighed for varer, personer og tjenesteydelser, som foreskrevet i traktaterne.
En optimering af kapaciteten, der modsvarer alle luftrumsbrugernes behov, og en minimering af flyforsinkelserne begrunder ligeledes min holdning.
Jeg bifalder den realisme, som præger det fælles udkast, der udgør et klart fremskridt i forhold til Kommissionens oprindelige forslag, der i alt for høj grad indskrænkede staternes suverænitet over deres luftrum, og som indebar en vis saglig uklarhed, hvad angår den fælles transportpolitik og det militære område. Her kræver forsigtighedshensyn, at man nøje iagttager staternes beføjelser og de internationale aftaler, der forpligter dem, således at det overlades til deres initiativ og beslutning, om samarbejdet skal udbygges yderligere. Jeg finder det derfor berettiget, at der er indført bestemmelser, der sikrer, at den enkelte medlemsstat kan gennemføre de nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af sine nationale interesser på det sikkerheds- og forsvarspolitiske område. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det forslag, som forligsproceduren er udmundet i, imødekommer en del af de bekymringer, som vi har givet udtryk for siden sagens begyndelse, først og fremmest angående suveræniteten over luftrummet, eftersom det er blevet bestemt, at de funktionelle luftrumsblokke skal fastlægges ved aftale mellem medlemsstaterne. I tilfælde af uenighed kan de vælge at henvise tvister til det fælles luftrumsudvalg, hvis udtalelse de skal tage hensyn til, men på dette punkt kunne man godt være gået længere med at tydeliggøre de relevante principper og bestemmelser.
På det militære plan er der blevet sat rammer op for det tættere samarbejde mellem civile og militære instanser, men under hensyntagen til de nationale beføjelser. Portugals (af ICAO tillagte) kontrol over Flyveinformationsregion Santa Maria er også blevet sikret.
Det er ligeledes blevet fastsat, at udøvelse af luftfartstjenester falder ind under udøvelsen af offentlige myndigheders forrettigheder og ikke har en økonomisk karakter, der begrunder anvendelse af traktatens konkurrencebestemmelser, og at den enkelte medlemsstat inden for sit eget luftrum frit kan udpege (offentlig eller privat) tjenesteudbyder.
Der er imidlertid punkter, hvor vi havde stillet ændringsforslag, som ikke er blevet vedtaget, og vi har derfor stemt hverken for eller imod. 
Queiró (UEN ),
    Det, som det særlig drejede sig om i forbindelse med afstemningen om Fava- og Sanders-ten Holte-betænkningerne om det fælles europæiske luftrum, var at vedtage regler for det europæiske luftrums brug og organisation, så de luftfartstjenester, som dagligt tilbydes millioner af forbrugere, bliver mere effektive, sikre og præcise.
Den indgåede interinstitutionelle aftale viser, at det har kunnet lade sig gøre ikke blot at forbedre denne normative ramme under hensyntagen til traktaterne og medlemsstaternes rettigheder, hvad angår udøvelse af deres suverænitet over luftrummet over deres territorium, og under iagttagelse af de eksisterende internationale aftaler som den, der f.eks. forpligter Portugal til at overvåge lufttrafikken over Nordatlanten (fra øen Santa Maria i Azorerne), gennem aftale med de involverede medlemsstater at definere flyveinformationsregionerne, de såkaldte funktionelle luftrumsblokke, og udvælge de instanser, der skal udøve luftfartstjenester.
Der er således taget hensyn til luftfartssikkerhedsinteresserne, hvor de vigtigste af alle er styrkelse af teknisk koordinering og interoperabilitet, forbindelse mellem enheder, som yder tjenester til civil og militær luftfart, og medlemsstaternes suveræne rettigheder på luftfartsområdet.
Jeg har stemt for, da jeg naturligvis har tilsluttet mig denne samstemmighed, fordi den har muliggjort at ...
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Luftfartstjenester - Dette fælles udkast til forordning er den del af lovpakken om det fælles europæiske luftrum, der umiddelbart giver størst anledning til overvejelse.
Den fastsætter således en funktionel adskillelse mellem de nationale overvågningsmyndigheder og tjenesteudbyderne, idet de forskellige myndigheder kan vælge forskellige tjenesteudbydere efter en ikke-diskriminatorisk afgiftsordning. Selv om man erkender, at disse tjenester helt klart har offentlig interesse, kan der også vælges operatører fra den private sektor.
I sine forslag forstod og behandlede Kommissionen forvaltningen af luftrummet som en ganske almindelig økonomisk ydelse på linje med de liberaliserede telekommunikationsmarkeder eller transportydelserne under overvågning af en europæisk reguleringsinstans.
Den aftalte tekst fjerner sig fra denne tankegang, eftersom den ikke blot udtrykkeligt fastsætter, at den enkelte medlemsstat inden for sit eget luftrum har ret til at udpege tjenesteudbyder - under de nationale overvågningsmyndigheders ansvar og uden at være underlagt nogen andre instanser - for at sikre den fulde frihed, hvad angår både midler og fremgangsmåder i så henseende. Jeg har derfor stemt for.
Jeg vil også gerne fremhæve begrebet "erfaring på området" som et kriterium, de nationale myndigheder bør anvende i deres anerkendelsesprocedure, ligesom den gensidige anerkendelse af licenser og iværksættelse af uddannelsesprogrammer for flyveledere. 

Luftrummet - Selv om der på europæisk plan bestemt er behov for afgrænsning, regulering og strategisk forvaltning af luftrummet, bør der som et mindstemål udvises forsigtighed i forbindelse med vedtagelsen af funktionelle luftrumsblokke (til erstatning for de nuværende flyveinformationsregioner, når der er grund hertil), der ikke modsvarer de nationale grænser.
Det bør erindres, at Kommissionens oprindelige forslag ligefrem så bort fra den specielle og vitale karakter, som de her behandlede tjenester har, og deres rolle for udøvelsen af den statslige suverænitet.
Den foreliggende tekst har dog rådet bod på disse mangler ved at lade afgrænsningen af de funktionelle luftrumsblokke henhøre under de berørte medlemsstaters enebeføjelser, og således at EU ikke kan ændre på deres placering, hvorved det anerkendes, at almenvellets mindstekrav skal imødekommes. Herved muliggøres en bedre anvendelse af luftrummet, der tager hensyn til lufttrafikken, og de forskellige myndigheder kan selv vælge mellem forskellige tjenesteudbydere.
Jeg har derfor stemt for. 

Interoperabilitet i det europæiske lufttrafikstyringsnet - Jeg er enig med ordføreren i, at en fælles transportpolitik forudsætter foranstaltninger, der sikrer, at der opnås interoperabilitet mellem de forskellige systemer, komponenter og procedurer i lufttrafikstyringsnettet på Fællesskabets område.
Uden en vis harmonisering og standardisering af operationelle regler for procedurer og udstyr - så regler og standarder gøres forenelige og sammenhængende - vil det således være vanskeligt at opbygge et net, der er til gavn for alle medlemsstaterne.
Den begrænsede integration af de nationale trafikstyringssystemer og den træge indførelse af de operationelle og teknologiske, der er en forudsætning for den ønskede kapacitetsforøgelse, hænger sammen med det opsplittede marked for systemer og det deraf følgende manglende industrielle samarbejde.
Disse forhold har betydet unødige forsinkelser med at udvikle og anvende ny teknologi og har ført til, at de for den ønskede kapacitetsforøgelse nødvendige midler og standarder indføres i et langsommere tempo.
Jeg vil gerne betone, at denne holdning ikke indebærer tilslutning til idéer om ensretning, men derimod, at disse foranstaltninger bør begrænse sig til det strengt nødvendige for at sikre den tilstræbte interoperabilitet.
Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på risikoen for, at disse foranstaltninger kan føre til virksomhedskoncentrationer, og jeg mener, at det af hensyn til ...

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette forslag til direktiv af 12. juli 2002 om offentlige kontrakter har til formål at åbne de offentlige markeder og skabe et egentligt indre marked for offentlige indkøb i overensstemmelse med målene i Lissabon-strategien.
Offentlige kontrakter udgør et betydeligt marked, som er meget fristende for den private sektor, men de er også et vigtigt redskab i den økonomiske politik, der kan have socioøkonomiske følgevirkninger.
Endnu en gang insisteres der med henvisning til gennemsigtighed, ikke-forskelsbehandling og ligebehandling og med en fordomsfuld indstilling over offentlige virksomheder på, at den afgørende faktor ved indgåelse af offentlige kontrakter er "prisen". Hermed åbnes disse markeder for udenlandske virksomheder, hvilket kan bringe beskæftigelsen, den regionale udvikling og et lands økonomi i fare, sådan som der er risiko for i Portugal med det tidligere Sorefame og skibsværfterne i Viana do Castelo. I stedet kunne offentlige kontrakter være et redskab til selektiv støtte for bestemte virksomheder og regioner med henblik på at nå økonomiske, sociale og miljømæssige mål i overensstemmelse med det enkelte lands politiske valg i kraft af andre kriterier for tildeling af offentlige kontrakter. Hvad dette sidste angår, er forordningens bestemmelser meget begrænsede, selv om det dog er positivt, at Domstolen for nylig har truffet afgørelse om, at den udbydende myndighed har ret til at definere kriterier. Vi har derfor stemt imod Europa-Parlamentets og Rådets fælles holdning. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Begge direktivforslag, det ene generelt, det andet specifikt, tilsigter af forenkle og modernisere EU-bestemmelserne for procedurerne ved indgåelse af offentlige kontrakter, en forenkling, som jeg selvsagt bifalder. De nye bestemmelser skal forbedre det indre marked og sikre større gennemsigtighed på dette område.
Jeg bifalder derfor også det resultat, som endelig er kommet ud af forligsproceduren, især om det sidste punkt, som der fortsat var uenighed om, nemlig, hvordan kriterierne for tildeling af kontrakter skulle defineres.
Jeg mener, at bestemmelserne er blevet væsentlig forbedret og dermed også lettere at forstå. De vil fremme den frie bevægelighed for varer, hvad angår tildeling af offentlige vareindkøbskontrakter, den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser, hvad angår tildeling af offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter på vegne af staten, kommunale og regionale enheder eller andre offentlige organer.
Jeg er også enig i opfordringen til anvendelse af elektronisk signatur som en måde til at sikre og styrke tilbuddenes fortrolighed.
Endelig er jeg enig i den opfordring - som forligsproceduren også lægger op til - om, at medlemsstaterne bør forpligtes til at gennemføre direktivet ved hjælp af effektive, tilgængelige og gennemsigtige mekanismer. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Den igangværende reform af lovgivningen om offentlige kontrakter om vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester sigter på at åbne disse markeder og sikre et egentligt indre marked i EU på dette område. Kommissionens forslag til direktiv af 12. juli 2002 er en fortsættelse af den liberalisering, der allerede er påbegyndt inden for energi, posttjenester og transport i overensstemmelse med den såkaldte Lissabon-strategis målsætninger, ligesom det skal åbne vandforsyningen for private aktører.
Offentlige kontrakter på dette område kolliderer med offentlige tjenesteydelser, og hvad angår vandforsyningen, er deres formål at sikre en lovramme for tildeling af kontrakter til private, en almindelig praksis i forskellige portugisiske kommuner. Det er derfor mærkværdigt - for at sige det mildt - at Parlamentet i betænkningen om tjenester af almen interesse i den sidste plenarforsamling har udtalt sig imod åbning af markedet for vandforsyning, men at det her implicit accepterer denne åbning. Vi har derfor stemt imod Rådets og Europa-Parlamentets fælles holdning, selv om vi konstaterer, at der er sket nogle forbedringer i forhold til det oprindelige forslag. 

Esclopé og Mathieu (EDD ),
    To direktiver bliver ændret i dag. Det ene drejer sig om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, og det andet om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter om vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester. Disse ændringer, som er baseret på principperne om fri konkurrence på et åbent marked, er efter vores mening bekymrende, da de kommer på et tidspunkt, hvor Frankrig er ved at gå over til en øget decentralisering og foretage en national gennemgang af offentlige indkøbsaftaler. Vi ønsker at sikre, at de berørte offentlige tjenester fortsat kommer til at dække det samme geografiske område og levere de samme tjenester. Vi stemmer derfor imod disse to direktiver. 

McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, min gruppe stemte imod denne aftale. Vi er enige i, at der blev aftalt nogle gode ting under revisionen af emballagedirektivet. Der er imidlertid et stort problem, som består i, at selve aftalen krænker ånden i EF-Domstolens skelsættende afgørelse proceduremæssigt, både hvad angår de europæiske traktaters indhold og bogstav.
I februar afgjorde EF-Domstolen, at affaldsforbrænding i kommunale forbrændingsanlæg ikke kunne betragtes som en form for nyttiggørelse, selv om der blev udviklet energi som følge heraf. I stedet for at forøge genvinding og miljøvenlig nyttiggørelse for at nå nyttiggørelsesmålet insisterede Rådet imidlertid på at sidestille forbrænding med nyttiggørelse i modstrid med EF-Domstolens afgørelse.
Selv om dette spørgsmål ikke var genstand for mægling, fordi Parlamentet ikke vedtog noget ændringsforslag til Rådets fælles holdning, krænkede Rådet ved at bringe det ind i mæglingsprocessen EF-traktatens artikel 251, stk. 4. Min gruppe er meget uenig i proceduren og resultatet af mæglingen.
Vi finder det også meget alarmerende, at forbrænding, som vi mener er skadelig for miljøet, nu faktisk er blevet inddraget som noget at stile efter.
Fitzsimons (UEN ),
    Jeg vil rose ordføreren for hendes glimrende arbejde med denne vigtige betænkning. Jeg støtter fuldt ud målene med Kommissionens forslag på dette område. Vi er alle enige om, at vores forbrugersamfund producerer alt for meget emballageaffald, og at der er brug for flere forskellige foranstaltninger for at nedbringe mængden. Genanvendelse spiller selvfølgelig en vigtig rolle i denne proces. Denne strategi passer fint sammen med det irske formandskabs prioriteringer på miljøområdet, som hr. Cullen for nylig forelagde for Parlamentet.
Det glæder mig, at den endelige aftale giver Irland tid nok til at skabe den infrastruktur, der er nødvendig for at overholde denne vigtige lovgivning. Som en ønation med en forholdsvis lille befolkning har vi nogle meget indlysende ulemper i forhold til vores kontinentale naboer.
Vores placering gør, at vi er temmelig langt væk fra de vigtigste genanvendelsesmarkeder, og der er ekstra søtransportomkostninger forbundet med det. Jeg er tilfreds med, at den afvigelse, som Irland har sikret sig til udgangen af 2011, giver os mulighed for at gennemføre dette direktiv på en fornuftig måde.
Endelig støtter jeg også andre foranstaltninger, som har til formål at nedbringe mængden af emballageaffald såsom målrettet beskatning af f.eks. fastfoodemballage, som det irske formandskab har foreslået.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg støtter denne betænkning, der omhandler et spørgsmål af stor betydning for borgernes tilværelse i EU's medlemsstater.
Formålet med det nye retsinstrument, et direktiv, er at mindske mængden af emballage og andet forurenende affald ved at opstille en række mål, der er mere ambitiøse end i det tidligere direktiv, som endnu er i kraft.
Særlig bemærkelsesværdig er den ændrede mindstemængde af genanvendt affald, idet 55 vægtprocent af emballageaffaldet skal genanvendes i 2008 mod 25 vægtprocent i dag, og den række meget konkrete foranstaltninger, som skal iværksættes for at nyttiggøre og genanvende de forskellige typer materialer, der benyttes til fremstilling af emballage.
Jeg støtter tanken om, at medlemsstaternes retur-, indsamlings- og nyttiggørelsesordninger skal være åbne for deltagelse af alle interesserede kredse, og at der skal undgås forskelsbehandling af importerede produkter og tunge materialer.
Selv om jeg forstår, at målene på grund af utilstrækkelig infrastruktur er ganske urealistiske, beklager jeg meget, at Portugal sammen med Grækenland og Irland ikke skal gennemføre det nye direktiv før udgangen af 2011.
Jeg har stemt for. 

Dehousse (PSE ).
   - Hr. formand, det er et led i Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige aktiviteter i EU at spille den vanskelige og følsomme rolle som tilsynsførende med den udøvende myndighed i alle dens former. Når det udfører sine opgaver, skal det vurdere, hvor alvorlige de fejl, som uundgåeligt opstår på et hvilket som helst tidspunkt og sted som følge af den menneskelige natur, er. Det skal udføre en omhyggelig kontrol, men det skal ske uden at hæmme initiativerne, og det skal først og fremmest handle i den almene interesse og undgå at vælge side. Desværre er det ikke lykkedes Europa-Parlamentet at overholde disse regler, hverken i Eurostat-sagen eller med hensyn til Regionsudvalget. Derfor har jeg stemt imod. 

Bayona de Perogordo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil forklare, hvorfor PPE-DE-Gruppen undlod at stemme om ændringsforslag 1 i hr. Casacas betænkning.
Ordet "stemmeundladelse" får en til at tænke på et ofte anvendt udtryk i spørgeskemaer, nemlig "ved ikke/svarer ikke", og i dette tilfælde mener vi, at Parlamentets medlemmer endnu ikke ved noget om omfanget af forholdene omkring Eurostat eller de eventuelle ansvar, som de indebærer. Og "svarer ikke" forstået på den måde, at et organ som OLAF, der beskæftiger sig med bekæmpelse af svig, endnu ikke har givet hverken Parlamentet eller nogen af dets udvalg de nødvendige oplysninger om sagen, som kunne kaste lys over den og give et fuldstændigt overblik over den.
Under disse omstændigheder ville en stemme for ændringsforslaget forudsætte, at man havde fuldstændigt kendskab til forholdene og dermed kunne bedømme dem og fastlægge ansvaret. En stemme imod ville også forudsætte et fuldstændigt kendskab til forholdene og en henlæggelse af sagen, som om den allerede var afsluttet, uden at fastlægge ansvaret. Derfor var det bedre at vente på de oplysninger, som måtte komme fra OLAF.
Jeg kan ikke lade være med at sige, at vi mener, at der har været en inkonsekvens i Parlamentet i formiddag, fordi flertallet har afvist kommissærernes individuelle ansvar umiddelbart efter at have omtalt dem individuelt, hvilket efter vores opfattelse er uretfærdigt, fordi det er upassende, partisk og overilet. Vi har tiltro til, at vi meget snart modtager oplysninger fra OLAF, så vi kan fremkomme med en begrundet bedømmelse.
Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson og Theorin (PSE ),
    Vi mener, at den såkaldte Eurostat-sag har afsløret, at der er behov for reformer inden for Kommissionen vedrørende kontrol og opfølgning på EU-myndighedernes aktiviteter. Vi mener imidlertid, at krav om kommissær Solbes' afgang er alt for vidtgående og lidet konstruktivt. Kommissionen har erkendt, at der er begået fejl, og efter vores mening er det nu op til Kommissionen sammen med de øvrige institutioner at finde modeller for et mere effektivt og mere gennemsigtigt system til intern kontrol. Hvis ikke Kommissionen præsenterer et bedre system, kan der opstå en diskussion om ikke at bevilge decharge for 2002.
Berthu (NI ),
   Jeg støtter fuldt ud Casaca-betænkningen, hvori det konstateres, at på det tidspunkt, hvor Parlamentet meddelte decharge for gennemførelsen af budgettet for regnskabsåret 2001, var det ikke blevet gjort opmærksom på vigtige oplysninger i forbindelse med Eurostat-sagen. Jeg tager ligesom hr. Casaca afstand fra, at Kommissionen tilbageholder oplysninger, fra "hemmelighedskræmmeriet, de indviklede forhold og den manglende klarhed" og at det ikke er lykkedes kommissærerne at leve op til deres politiske ansvar (punkt 24).
Det er derfor nødvendigt at drage den logiske konklusion af dette argument ved også at gøre opmærksom på, hvad der har resulteret i denne manglende gennemsigtighed, der grænser til arrogance. Den skyldes den fortrinsstilling, som Kommissionen har fået blandt institutionerne, og den følelse af overlegenhed, der følger heraf, og det er denne følelse af overlegenhed, som man ønsker at styrke ved hjælp af EU-forfatningen.
Casaca-betænkningen fremhæver også to andre uacceptable situationer.
Den første er de manglende strukturelle forandringer i forbindelserne mellem kommissionsmedlemmer og generaldirektører (punkt 29), hvilket betyder, at Kommissionens tjenestegrene er blevet til lensmænd i ordets egentlige betydning.
Den anden er, at Kommissionen til stadighed nægter at undersøge de faktiske ejerforhold omkring selskaber, der giver tilbud på kontrakter og søger om tilskud fra Kommissionen, navnlig når der er alvorlig mistanke om, at det er tjenestemænd i Kommissionen, der reelt står bag (punkt 47).
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Betænkningen omhandler især Eurostat og de uregelmæssigheder, der er konstateret siden 1999. Det skal erindres, at Eurostat-sagen har vist følgerne af den eksternaliseringspolitik, som Kommissionen har gennemført, og som har muliggjort uregelmæssigheder, svig, nepotisme og personlig favorisering, hvortil kommer, at de tjenesteydelser, der har været udliciteret til private, ofte har været af ringere kvalitet end Kommissionens interne tjenesteydelser.
Vi bifalder forslagene om at internalisere Eurostats arbejde og foretage en revision af alle gældende kontrakter. Hvad angår forbindelserne mellem Eurostat og nationale statistiske kontorer, må der tages højde for, at overførsel af statistiske oplysninger mellem forskellige administrative instanser må ske under krav om fortrolighed.
Eurostat-sagen underminerer troværdigheden i Kommissionens administrative reform og viser tydeligt, hvordan den interne informationsstruktur er gået i opløsning, hvordan der hersker en kultur baseret på hemmelighedskræmmeri, som har muliggjort et "bevillingssystem" inden for Eurostat, og hvordan Kommissionens interne informations- og kommunikationssystemer forbliver lige uigennemskuelige.
Vi beklager derfor, at formanden for Kommissionen ikke har foreslået nogen strukturel ændring i forholdet mellem kommissærerne og generaldirektørerne, at han ikke har draget de nødvendige konsekvenser, hvad angår kommissærernes politiske ansvar, og at han ikke har fordømt det forhold, at kommissær Pedro Solbes Mira, den ansvarlige for Eurostat, ikke har grebet ind tidligere på baggrund af de stadig tydeligere tegn på uregelmæssigheder i den finansielle forvaltning. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
   Jeg valgte at stemme for ændringsforslag 13-17 og gik derved mod PPE-DE-Gruppen. Grunden til dette er, at disse ændringsforslag retter en skarp kritik mod de alvorlige uregelmæssigheder i Eurostat.
Jeg stemte også for ændringsforslag 21, hvor det beklages, at kommissær Pedro Solbes Mira - den kommissær, som er direkte ansvarlig for Eurostats forvaltning - ikke reagerede tidligere på misforholdene, og at han ikke påtog sig et politisk ansvar.
Jeg støttede også ændringsforslag 1, hvori der står, at Kommissionens ansvarlighed skal styrkes i fremtiden, hvis kommissærerne accepterer, at de har et individuelt politisk ansvar for deres afdelinger.
Betænkningen som sådan var dog konstruktiv, og jeg stemte derfor for betænkningen i den endelige afstemning. Betænkningen blev også vedtaget med 467 jastemmer, 11 nejstemmer og ni, der stemte hverken for eller imod.

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Satellitbaseret navigation er en meget vigtig rumapplikation med mange muligheder både inden for skibsfart, flynavigation og endog til eftersøgnings- og redningsaktioner. EU's udvikling af det satellitbaserede navigationssystem Galileo ville være en gave til menneskeheden, hvis der på trods af forsikringer om, at der er tale om et rent ikke-militært system, ikke var for mange tegn på, at de europæiske imperialister også vil bruge det til militære formål som led i deres ambitioner om at dele opgaven som global politimand med USA. Under gårsdagens forhandling nævnte kommissær de Palacio, at systemet foruden de signaler, som alle har adgang til, også vil have et signal, som kun staterne har adgang til.
Selv om hr. Piétrasantas betænkning har flere positive elementer end tidligere betænkninger om dette emne, er der stadig huller med hensyn til spørgsmålet om militær udnyttelse. Af ovenstående årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet hverken stemt for eller imod betænkningen.
Lucas (Verts/ALE ),
   Jeg stemte imod beslutningen om europæisk rumpolitik, fordi alle ændringsforslag om nødvendigheden af at garantere fredelig brug af det ydre rum ikke kom med. Dette viser de virkelige hensigter bag ønsket om en rumpolitik for EU - det er drevet af ambitionen om at gøre EU til en militær supermagt. Inddragelsen af Kina i EU's rumpolitik, og navnlig Galileo, er ikke acceptabel, før Kina bliver en fuldt ud demokratisk stat og overholder de grundlæggende menneskerettigheder. Galileo blev solgt til Europa-Parlamentet som et civilt projekt, og det bør det vedblive med at være. Dette er et af hovedargumenterne for et europæisk satellitsystem, eftersom det amerikanske GPS-system er et militært projekt, som den amerikanske regering kan blokere når som helst. Med inddragelsen af den femte anvendelse - den statsregulerede tjeneste PRS - er det umuligt at garantere, at det krypterede signal, som er reserveret til staten, ikke vil blive anvendt til militære formål.
På grund af projektets fremtidige militære anvendelse og Kinas inddragelse i det stemte jeg imod betænkningen.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Som det hed i Kommissionens oprindelige forslag, er denne teknologi af indlysende strategisk betydning og kan indebære betragtelige økonomiske gevinster. De nuværende systemer i USA (GPS) og Rusland (Glonass) finansieres og kontrolleres af militæret, hvorfor deres signaler kan risikere at blive afbrudt eller ændret når som helst, hvis de to lande må varetage egne interesser. Galileo-programmet udmærker sig derimod ved at være et udelukkende civilt program, hvilket det også bør forblive. Derudover fremstår det stadig tydeligere, at det kan bruges som redskab i naturbeskyttelse og i forvaltning og bevaring af naturressourcerne. Der er også allerede gode eksempler på dets anvendelse inden for landbrug og civilbeskyttelse (hvor det kan medvirke til udvælgelse af afgrøder og forebygge naturkatastrofer). Andre områder som f.eks. transport (luft-, sø- og flodtransport) vil også kunne drage uhyre fordele af denne nye europæiske teknologi.
Jeg glæder mig derfor over, at dette program gennemføres efter den opstillede tidsplan, og at Egnos(European Geostationary Navigation Overlay Service), hvis formål er at forstærke GPS-signalet særlig til brug for den civile luftfart, ser ud til allerede at blive fuldt operationelt til april.
Jeg fremhæver til sidst, at det bør sikres, at basistjenesterne er gratis eller næsten gratis for brugerne ...

Dehousse (PSE ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet har i dag vedtaget det nye beslutningsforslag om udkastet til en forfatning for Europa, og det er en stiltiende erkendelse af, at det var forkert at bede det italienske formandskab om at opnå det umulige, hvilket er, hvad det forslag, som vi vedtog i december, indebar. Parlamentets anseelse ville vokse, hvis det erkendte det uforbeholdent, men ingen er fuldkommen.
Det siger også sig selv, at Parlamentet i det mindste skal gennemgå de skriftlige resultater af udenrigsministerkonferencen i Napoli, før det udtaler sig om deres værdi, hvilket det lige har gjort, da det italienske formandskab fremsendte disse skriftlige resultater til stats- og regeringscheferne. Jeg beklager, at Parlamentet i løbet af næsten to måneder stadig ikke har overvejet at gøre det. Når dette er sagt, er forfatningsudkastet stadig et dårligt og farligt initiativ, og jeg kan stadig ikke se, at der er håb om, at det bliver vedtaget til påske eller pinse. Derfor har jeg stemt imod. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg stemte også imod denne beslutning. Den er ikke i de europæiske borgeres interesse og heller ikke i EU's interesse. Det er beklageligt, at man har så vanvittigt travlt med at afslutte dette inden maj. Det er helt uacceptabelt. Konventet blev ikke nedsat specielt for at lave udkast til en forfatning for Europa. Der skal bruges meget mere tid på sådan noget som det her. Den brede offentlighed skal høres meget mere. Det er derfor, at jeg stemte imod den.
Det er også beklageligt, hvis det irske formandskab bliver tvunget og presset til at opnå en aftale om dette under sit formandskab. Det er forkert at antyde, at det irske formandskab på en eller anden måde kan blive en fiasko, hvis dette arbejde ikke bliver afsluttet. Der er masser af tid. Vi har flere år for os. Lad nu de 10 nye lande komme ind og falde til, før vi begynder at kaste os ud i yderligere europæisk integration.
Berthu (NI ),
    I beslutningsforslaget om det irske formandskabs program forsøger Parlamentet at fremskynde forhandlingerne på regeringskonferencen ved at anmode om, at den skal udarbejde en tekst om forfatningen før den 1. maj 2004, hvor udvidelsen finder sted. Jeg stemte ikke for denne anmodning, da medlemsstaterne skal have tid til at finde ud af, nøjagtigt hvor dette elendige dokument fører dem hen.
Rådets udtalelser har imidlertid vist os, at det pludselig har fået skrupler over planen om en fælles statut for medlemmerne af Europa-Parlamentet. Jeg kan kun være tilfreds med det, idet jeg i årevis har været modstander af en sådan plan af grunde, som jeg har forklaret i mine tidligere indlæg, særlig den 17. december sidste år.
Rådet, som i årevis har vendt det døve øre til disse argumenter, er pludselig begyndt at lytte til dem, efterhånden som valget nærmer sig. Selv om det indtil videre synes at have støttet tanken om at gøre parlamentsmedlemmerne økonomisk uafhængige af deres medlemsstat, har udsigten til vælgernes utilfredshed med dette upassende forslag bragt det til fornuft.
Jeg kan konkludere, at det er stort set det samme, som sker med forfatningsudkastet. Valg er begyndelsen til visdom.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Presset for at gennemtvinge vedtagelsen af den såkaldte europæiske forfatning mærkes fra alle sider, dels i form af regeringserklæringer, hvor særlig Frankrig og Tyskland udmærker sig, dels fra Kommissionen, fra Europa-Parlamentet og fra UNICE, de store europæiske arbejdsgiveres sammenslutning, der har gentaget sit ønske om en snarlig aftale om udkastet til en forfatning for EU.
Det gælder efter det første ministermøde under det irske formandskab, hvor man diskuterede, hvad man skal gøre i den nærmeste fremtid, og hvor man - siges det - skal have bekræftet, at den såkaldte europæiske forfatning udarbejdet af "konventet" stadig er forhandlingsgrundlaget, og at man ønsker at nå en aftale inden valget til Europa-Parlamentet i juni. Europa-Parlamentet støtter endnu en gang en sådan fremgangsmåde og lægger vægt på, at der træffes en aftale inden 1. maj.
De kræfter og interesser, der står bag den såkaldte europæiske forfatning - storkapitalen og stormagterne - rører igen på sig, hvilket giver dem ret, der som os har stået i første linje med at påpege de virkelige formål og de farer, som "den europæiske forfatning" rummer, og at den bør forkastes. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det forslag til beslutning, som Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål har stillet, udtrykker klart konkurrencepolitikkens mål, nemlig at oprette fire konkurrencestyrede og åbne markeder og fremme gennemførelsen af det indre marked. Denne prioritering af konkurrencen frem for andre hensyn af økonomisk, social eller miljømæssig art følges op af en politik, der sigter på liberalisering og deregulering af markedet, hvortil kommer en dybtliggende modvilje mod statslige indgreb i økonomien, særlig i form af statsstøtte.
Forslagsstillerne støtter XXXII Beretning om Konkurrencepolitikken. De ønsker at lette procedurerne for kontrollen med virksomhedsfusioner. De ønsker større kontrol med statsstøtte og ønsker en reduktion heraf. Det glæder sig over liberaliseringen af gas- og elektricitetsmarkederne. De sår mistillid til offentlige virksomheder. Det appellerer til, at konkurrencepolitikken bør spille en omfattende rolle i mediesektoren, og at de offentlige radio- og tv-stationer kontrolleres for overkompensering og krydssubsidiering. De ønsker oprettet en ny instans, således at konkurrencepolitiske spørgsmål kan behandles hurtigere, og de mener, at tildeling af kontrakter om levering af tjenesteydelser af almen økonomisk interesse bør ske via regelmæssige udbud.
Derfor har vi stemt imod denne beslutning. 
Lang (NI ),
   Beslutningsforslaget er en egentlig lovprisning af den globalistiske frihandelspolitik, som decimerer virksomhederne og beskæftigelsen, og er som sådan en fornærmelse mod de mænd og kvinder, der hver dag betaler en høj pris for følgerne af denne ultraliberale europæiske økonomiske politik, som kun en håndfuld ansigtsløse og statsløse aktionærer nyder godt af.
Den europæiske konkurrencepolitik, som er betroet EU-tjenestemænd, der ligger på maven for de magtfulde lobbyer, der dukker op i Bruxelles, er hoveddrivkraften for den ultraliberale globalisering i Europa.
Bureaukratisk kontrol med karteller, misbrug af en dominerende stilling og koncentrationer, streng kontrol med offentlig støtte til virksomheder i vanskeligheder, offentlige tjenester, der underlægges markedet, afvikling af toldbeskyttelsen, som førhen sikrede vores økonomiske interesser - listen over Kommissionen og dens medskyldige er katastrofal.
Da jeg kommer fra en region i Frankrig, som er blevet offer for denne absurde politik, ved jeg, hvad denne forsømmelse har kostet franskmændene i form af omlægning, nedgang i industriaktiviteter (tekstil-, stål- og nærings- og nydelsesmiddelindustrien), ødelæggelse af SMV'er og selvfølgelig, hvad angår arbejdsløshed, usikkerhed og fattigdom.
Derfor forkaster jeg i modsætning til repræsentanterne for den konkurssammenslutning, der sidder til højre og venstre her i Parlamentet, afgjort denne tekst. 

McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, forbindelsen mellem den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og rumpolitikken er meget klar, både i Kommissionens hvidbog og i beslutningen. Mange mennesker mener, at dette er helt acceptabelt, men jeg synes ikke, at det er acceptabelt, hvis EU ønsker at være en militær supermagt. For at være en troværdig militær supermagt skal det naturligvis have en rumpolitik. Galileo-teknologien er en meget nøjagtig teknologi, som vil blive brugt til miltære formål. Der er mange vigtigere områder, som EU's ressourcer kunne bruges på, i stedet for dette. Det er helt tydeligt i militærets interesse.
Det er helt uacceptabelt, hvis rumpolitikken og EU's ressourcer skal finansiere og fremme militær ekspansion eller udvikling af nye militære våben. Men er det rimeligt, at de europæiske skatteyderes penge skal gå til noget som det her, når folk over hele Europa råber på grundlæggende sociale fornødenheder?
Der bliver brugt enorme ressourcer på dette her, og det er ikke acceptabelt. Det er derfor, jeg ikke støtter det.
Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet har i overensstemmelse med, hvad jeg gav udtryk for i mit indlæg i går, stemt imod betænkningen om rumfartspolitik, også fordi de ændringsforslag, vi havde stillet, og som gik imod anvendelsen af rummet til militære formål og til forsvars- og sikkerhedspolitiske formål, ikke blev vedtaget.
Vi fordømmer holdningen i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (herunder Nyt Demokrati), hvor næsten alle har stemt imod ændringsforslagene, men også holdningen i Den Socialdemokratiske Gruppe (herunder PASOK), som ganske vist stemte for et ændringsforslag, der gik ind for princippet om anvendelse af rummet til udelukkende fredelige formål, men stemte imod et ændringsforslag med den samme betydning, der udtrykte modstand mod anvendelsen af rummet til militære aktiviteter!
Vi tror ikke, at denne ustabile adfærd er udtryk for en personlighedsspaltning. Det er blot et kunstgreb og et forsøg på at lægge røgslør ud, et alibi for at dække over deres generelle støtte til militariseringen af EU og militariseringen af rummet.
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi har i dag stemt for beslutningsforslaget om EU's rumpolitik, ligesom vi tidligere har støttet initiativbetænkningen om Kommissionens grønbog om europæisk rumpolitik den 9. oktober 2003 og betænkningen om Europa og rummet den 17. januar 2002.
Vi vil imidlertid fremhæve, at EU's engagement i rumpolitik bør bygge på aftalen fra 2003 mellem EU og Den Europæiske Rumfartsorganisation (ESA) og begrænses til den kompetence, som EU i øjeblikket har på rumforskningsområdet. Vi afviser en øget EU-kompetence, som efter planen vil indgå i traktaten om oprettelsen af en forfatning for Europa. Det europæiske industrielle samarbejde på rumfartsområdet bør hovedsageligt foregå på mellemstatligt niveau ifølge konventionen om Den Europæiske Rumfartsorganisation. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg finder det meget vigtigt, at samarbejdet uddybes mellem EU's medlemsstater og mellem dem og andre europæiske lande med en rig forskningserfaring på dette område - f.eks. Rusland - ligesom på internationalt plan, så alle muligheder for en fredelig udnyttelse af rummet tilgodeses, og så der også ad den vej kan søges efter svar på de alvorlige problemer og behov, som menneskeheden står over for.
Jeg beklager derfor dybt, at Parlamentets flertal har forkastet de ændringsforslag, som min gruppe har stillet om at sikre, at rummet kun udbyttes til fredelige formål til gavn for hele menneskeheden, og for utvetydigt at markere modstand mod enhver udnyttelse af rummet for at udvikle eller fremme militære aktiviteter. Vi beklager ligeledes, at man går ind for, at EU bør yde "den størst mulige økonomiske indsats og især udnytte udviklingen af rumfartsapplikationer i forbindelse med global sikkerhed", idet man anerkender det bidrag, som "den europæiske rumpolitik kan yde til den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, herunder den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik", og mener, at der bør ske samordning af de forsvarsrelaterede industriprogrammer for at nå dette mål, således at rumpolitikken kommer til at indgå i militariseringen af rummet, hvilket jeg finder overordentlig farligt. Derfor har jeg stemt imod. 

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Som sædvanlig har Parlamentet drøftet en industrisektors fremtid uden at tage højde for de arbejdere, som holder den i gang, selv om de kun spiller en birolle.
For os er det ikke et spørgsmål om, hvorvidt en sektor er konkurrencedygtig eller ej sammenlignet med produkter andre steder fra, og i endnu mindre grad om at rådgive de pågældende virksomhedsejere om, hvordan de bliver mere konkurrencedygtige. Uanset om tekstilindustrien er konkurrencedygtig eller ej, er det beklageligt, at 850.000 arbejdspladser er blevet nedlagt.
Vi er imod denne tekst, ikke fordi tekstilindustrien, men arbejderne har brug for beskyttelse på samme måde, som vi skal beskytte arbejderne i andre sektorer såsom flyveteknik eller informationsteknologi, der afskediger lige så mange medarbejdere, fordi de skal modernisere.
Vi er modstandere af den latterlige markedsøkonomi og konkurrence, som virksomhedsejerne og aktionærerne lader arbejderne betale den fulde pris for. I dette koncurrencemiljø er det ikke kun de udbyttede og underbetalte arbejdere i fattige lande, som bliver taberne, men også arbejderne i de såkaldt rige lande, som smides på gaden af arbejdsgiverne. Så meget desto mere er vi imod, at arbejdere i forskellige lande tvinges til at konkurrere mod hinanden. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg glæder mig over, at to af mine forslag er blevet indføjet i denne beslutning fra Europa-Parlamentet, da jeg mener, at de er vigtige for at støtte tøjsektoren i EU og i Portugal. Det gælder dels udformningen af et fællesskabsprogram - med passende støttemidler - for tekstil- og beklædningssektoren, navnlig for de mest ugunstigt stillede regioner, der er afhængige af sektoren, med støtte til forskning, innovation, faglig uddannelse og støtte til små og mellemstore virksomheder dels udformningen af et fællesskabsprogram, der har til formål at skabe nye mærker og fremme sektorens produkter i udlandet, navnlig på internationale messer.
Jeg beklager dog, at andre forslag ikke er blevet vedtaget, f.eks., at der bør være en egentlig handlingsplan, der konkret, sammenhængende og detaljeret beskriver instrumenter, finansielle midler og tidsplan, at der bør sættes ind for at værne om produktionen, og at der i forbindelse med forhandlingerne inden for WTO må anlægges et perspektiv, der tager hensyn til tøjsektorens interesser, så den ikke gøres til et forhandlingsobjekt.
Jeg beklager endvidere, at liberaliseringstanken ikke drages i tvivl, og jeg frygter for, at tøjsektoren flytter ud. Der må foretages en grundig vurdering af, hvilke følger en total liberalisering vil få for denne sektor, ikke mindst efter tekstil- og beklædningsaftalens udløb og Kinas optagelse i WTO.
Mathieu (EDD ),
   Jeg har noteret mig Kommissionens meddelelse om tekstil- og beklædningsindustriens fremtid i det udvidede EU.
Jeg kan kun støtte Parlamentets beslutningsforslag om dette spørgsmål. Stillet over for udfordringerne og farerne ved afskaffelsen af importkvoter, Kinas nylige optagelse i WTO, den "nært forestående" afslutningen af Doha-runden og udvidelsen af EU er det vores pligt at træffe foranstaltninger for at beskytte denne sektor.
Vi kan kun tilslutte os foranstaltningerne til fremme af ny informations- og kommunikationsteknologi og -uddannelse. Tilpasningsevne er vigtigt i denne sektor, hvor metoderne er så skiftende. Det er en væsentlig konkurrencefordel i forhold til importen fra Asien. Forskning er selvfølgelig ligeledes vigtig.
Alt dette er naturligvis ikke nok til at bevare en levedygtig tekstilsektor i Europa, fordi Kina også er forpligtet til forskning og produkter med høj værditilvækst og aldrig har fundet det svært hurtigt at kopiere vores nyskabelser. Derfor støtter jeg særlig de ændringsforslag, der opfordrer til en reel støtte til den europæiske tekstil- og beklædningsindustri og til de regioner, der er hjemsted for den, gennem et særligt fællesskabsprogram.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg bifalder og støtter forslaget til beslutning om tekstil- og beklædningsindustriens fremtid.
På baggrund af udvidelsen og den forestående liberalisering håber jeg virkelig, at dette forslags henstillinger ikke blot bliver gode hensigtserklæringer, men får et helt konkret og synligt udtryk. Kun på den måde kan det sikres, at der bevares arbejdspladser i denne sektor, og at det, der er tilbage af den europæiske tekstil- og beklædningsindustri, reddes.
Den ensidige afskaffelse af importkvoterne, der skal finde sted den 1. januar 2005, bringer tekstilindustrien i EU's medlemsstater i en ulige situation i forhold til de andre producenter på verdensmarkedet. Handelen bliver kun fri, retfærdig og lige, når der er sikret en vis gensidighed i de internationale bytteforhold.
EU og dets medlemsstater må gennemføre programmer til støtte og fremme af de små og mellemstore virksomheder, så de stimuleres til investering i forskning og udvikling.
Jeg er også enig i, at der bør være øget fokus på problemerne i forbindelse med beskyttelsen og anvendelsen af bestemmelserne om intellektuel ejendomsret, og at der særlig må sættes ind over for forfalskninger.
Jeg mener, at der bør rettes større opmærksomhed mod tilfældet Kina, og at der bør træffes konkrete foranstaltninger til at imødegå Kinas hegemoni i tøjsektoren.
Kun produktion af høj kvalitet kan gøre den europæiske industri konkurrencedygtig under de rådende omstændigheder, hvorfor ...
Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet.(2)

Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.

Formanden.
   - Hr. generalsekretær, hr. formand for Rådet, højtstående repræsentant, kommissærer, kolleger og ærede gæster, det er mig en stor glæde på vegne af Europa-Parlamentet at byde velkommen til FN's generalsekretær, hr. Kofi Annan.
Jeg vil også byde velkommen til de tidligere modtagere af Sakharov-prisen: præsidenten for Timor-Leste, hr. Xanana Gusmão, Kosovos præsident, hr. Ibrahim Rugova, hr. Wei Jingsheng fra Kina, fru Salima Ghezali fra Algeriet, repræsentanter for ¡Basta Ya! fra Spanien og Dom Zacharias Kamwenho fra Angola.
Jeg vil også nævne nogle prismodtagere, der ikke er til stede i dag. Aung San Suu Kyis fortsatte kamp for frihed og demokrati i hendes hjemland forhindrer hende i at være her i dag, Leyla Zana fra Tyrkiet sender os støtte- og solidaritetshilsener, og Oswaldo Payá fra Cuba har ikke fået udrejsetilladelse, men sender sine hilsener.
Dette er en vigtig begivenhed for Europa-Parlamentet - både symbolsk og højtideligt. Symbolsk, fordi Europa-Parlamentet og De Forenede Nationer i dag kan markere og hylde de værdier og offentlige interesser, som vi deler.
EU er baseret på det pluralistiske demokratis værdier, respekt for retsstatsprincipper, fremme af personlige rettigheder og minoritetsrettigheder, solidaritet, bæredygtighed, åben økonomi og respekt for kulturel mangfoldighed. EU er velsagtens den mest vellykkede konfliktløsningsproces, verden har set, og det er vi stolte over.
Parlamentet tror meget på værdien af De Forenede Nationer og organisationens pagt samt på multilateralisme.
Vi er besluttet på at yde et positivt bidrag til imødegåelse af det 21. århundredes udfordringer og pligter - multilateralisme kan og skal være effektivt. Vi støtter kampen imod den internationale terrorisme, men vi insisterer også på at anerkende pligten til at bekæmpe den internationale fattigdom.
Hvad angår masseødelæggelsesvåben, går vi helt og holdent ind for ikke-spredning, men vores instinktive europæiske reaktion er engagement og ikke isolation.
Vi har et ansvar over for EU-borgernes sikkerhed, og vi skal sikre os, at grænserne ikke er porøse eller åbne for international smugling og kriminalitet, samtidig med at vi har pligt over for menneskeheden til at undgå et Fort Europa.
Hr. generalsekretær, EU og dets medlemsstater er stolte over at være verdens største donor af ikke-bundet udviklingsbistand, humanitær bistand og fødevarenødhjælp. Vi er stolte over det, vi gør, men vi erkender, at vi kan og skal gøre mere.
Her i Parlamentet er vi stolte over EU's engagement i bæredygtighedspolitikken - lokalt såvel som internationalt - ikke mindst i forbindelse med vores konstante fremme af Kyoto-protokollen.
Vores tro på retsstatsprincipperne har gjort, at Parlamentet er en af de første, mest vedholdende og mest udtalte fortalere for den internationale straffedomstol. 
Hr. generalsekretær, vi vil til enhver tid foretrække den internationale straffedomstols retfærdige rettergang frem for den manglende retfærdige rettergang i Guantánamo.
Vi kan love Dem, hr. generalsekretær, at EU i alle sine ytringsformer vil være en pålidelig regional partner for De Forenede Nationer og det, som organisationen står for.
Selvfølgelig er vi ikke blot samlet her i dag på grund af den symbolske værdi, men også på grund af et højtideligt formål. Den 19. august 2003 nåede terrorismen et nyt lavpunkt i Baghdad, da 22 af vores kolleger betalte den ultimative pris i fredens og den internationale menneskeheds tjeneste. Med os i dag - og jeg vil bede dem, der kan, om at rejse sig - har vi de pårørende til nogle af dem, der betalte denne pris, samt nogle af de overlevende.
Jeg vil byde velkommen til fru Annie de Mello, der er enke efter Sergio Vieira de Mello, og hendes søn hr. Laurent de Mello, til fru Rula Al-Farra, der er søster til fru Reham Al-Farra samt til hr. Luís Martín-Oar og hans hustru. Som sagt har vi også besøg af nogle af dem, der overlevede det ondskabsfulde attentat, fru Nada Al-Nashif, fru Mona Rishmawi og professor Gil Loescher, som jeg også vil byde velkommen her i mødesalen.
De beærer os med Deres tilstedeværelse. Tillad mig at sige til Dem alle, at vi ved, at vi ikke kan kompensere for Deres tab, men at vi føler med Dem.
Endelig, hr. generalsekretær - og det er grunden til, at vi er samlet til dette højtidelige møde - vil jeg på Parlamentets vegne overrække Dem Europa-Parlamentets Sakharov-pris for Deres forsvar af frihed samt fremme af de værdier, vi deler.
Kofi Annan,
    Hr. formand, tak for Deres venlige introduktion. Medlemmer af Europa-Parlamentet, Deres excellencer, mine damer og herrer og kære venner, jeg er dybt rørt over, at De har æret min ven og kollega Sergio Vieira de Mello og de mange andre FN-ansatte, der mistede livet under udførelsen af deres arbejde for fred i verden. Jeg er stolt over at modtage Sakharov-prisen til minde om dem.
Denne pris for tankefrihed er ikke kun en værdig anerkendelse af det ultimative offer, de bragte i fredens tjeneste. Det er også en kærkommen anerkendelse af deres personligheder. De tapre mænd og kvinder, vi mistede i Baghdad den 19. august - FN-ansatte og andre - var frie sjæle og fritænkere samt menneskehedens og fredens forkæmpere.
Parlamentsformand Cox og jeg har tidligere mødtes med nogle af de overlevende samt familiemedlemmer til de dræbte eller sårede. De befinder sig nu her i mødesalen. Jeg takker Dem for Deres fremmøde og modtager også prisen på Deres vegne.
Jeg takker også Dem, hr. parlamentsformand Cox, samt alle medlemmerne af Europa-Parlamentet, for at have inviteret disse særlige gæster til lejligheden. Det er en gestus, der fortæller meget om EU's solidaritet med FN. Ligesom mange af dem, der overlevede eksplosionen, har også FN dybe sår. Men vores beslutsomhed er større end nogensinde, og vi sætter stor pris på den solidaritet, vi møder fra venner som Dem. De viste Deres engagement her til morgen, da De vedtog en beslutning om at styrke EU's politiske og økonomiske støtte til FN.
I sin lange historie har Europa haft sin rigelige andel af krig, tyranni og frygtelige lidelser. Men europæerne har erstattet det med en fremtid fyldt med håb. De har fulgt fredens vej gennem multilateralisme. Og i dag er EU et lysende eksempel på tolerance, menneskerettigheder og internationalt samarbejde. Efter den 1. maj i år vil eksemplet være endnu mere lysende. Når EU udvides til 25 medlemsstater, overskrides et skel mellem øst og vest, som tidligere syntes uoverstigeligt. Udvidelse er den største fredskraft på det europæiske kontinent.
Håbet om en yderligere udvidelse i de kommende år bringer løfter om flere broer af samarbejde og forståelse - herunder også mellem Vesten og islam og mellem folkeslag, der har bekæmpet hinanden i blodige krige.
Som tiden går, oplever vi også en udvidelse af begrebet europæer på vores kontinent. Jeg ser frem til den dag, hvor Europa er lige så mangfoldigt inden for medlemsstaterne som i de forskellige medlemsstater.
Mange af Deres samfund er allerede meget mangfoldige. Men alle Deres samfund - og mange andre rundt omkring i verden - vil blive endnu mere mangfoldige i de kommende årtier. Det er det uundgåelige resultat af personers bevægelighed på tværs af de internationale grænser. Disse bevægelser stopper ikke. Som et internationalt samfund skal vi styre personernes bevægelighed på tværs af grænserne langt bedre, end vi gør ...
... ikke blot af hensyn til dem, der bevæger sig, men også af hensyn til de lande, de forlader, rejser igennem og udvandrer til. I dag emigrerer folk af de samme årsager, som engang fik adskillige millioner europæere til at forlade Deres lande - de flygter fra krig eller undertrykkelse, eller de drager ud for at søge efter et bedre liv i et nyt land. De personer, der tvinges fra deres hjem - flygtningene, der flygter af frygt for deres sikkerhed - er vores kollektive juridiske og moralske ansvar. Vi har aftalte retlige rammer for deres beskyttelse - flygtningekonventionen af 1951.
Men når flygtninge ikke kan søge asyl på grund af udenlandske hindringer, eller når de tilbageholdes i urimeligt lang tid under utilfredsstillende forhold, eller når de nægtes adgang på grund af en restriktiv fortolkning af konventionen, så ødelægges asylsystemet, og konventets løfte brydes.
Deres asylsystem har brug for ressourcer til at behandle ansøgninger retfærdigt, hurtigt og åbent for at beskytte flygtningene og finde løsninger til dem. De europæiske stater skal hurtigt bevæge sig i retning af et system af fælles behandling og ansvarsdeling. Sammen med andre skal EU også være med til at styrke de fattige landes kapacitet til at give flygtninge beskyttelse og løsninger. Der er trods alt tale om, at syv ud af 10 flygtninge søger tilflugt i udviklingslande, hvor ressourcerne strækkes langt mere, og hvor menneskerettighedsstandarderne er mere ujævne. Hvis vi ignorerer dette faktum, mangler der et led i vores flygtningestrategi, som det med rette blev påpeget af professor Gil Loescher, der overlevede eksplosionen i Baghdad, og som er hos os i dag.
De fleste indvandrere er ikke flygtninge. Vi kalder dem for frivillige udvandrere, hvilket nogle af dem i sandhed er. Mange forlader imidlertid ikke deres hjemlande, fordi de virkelig ønsker det, men fordi de ikke ser nogen fremtid derhjemme.
Det er vores fælles pligt at gøre, hvad vi kan for at skaffe flere muligheder i udviklingslandene. Hvis vi i sandhed kæmper for et globalt partnerskab for udvikling for at opfylde millenniumudviklingsmålene, vil vi gøre meget for at mindske folks incitament til at udvandre. Deres asylsystemer er overbelastede, fordi mange af de folk, der føler sig nødsaget til at rejse bort, ser asylprocessen som den eneste mulighed for at udvandre. Mange andre tyr til mere desperate og hemmelige tiltag, og nogle af disse såres eller dør - kvæles i lastvogne, drukner på havet eller omkommer i luftfartøjernes landingsstel. De heldige, der når frem til bestemmelsesstedet, ender ofte i skrupelløse arbejdsgiveres vold og fremmedgøres fra samfundet.
Nogle beder smuglere om hjælp til deres rejse. Andre bliver ofre for menneskehandlere - ofte kvinder, der tvinges til prostitution i en moderne form for sexslaveri, og de er i akut fare for at få hiv/aids. Denne tavse menneskeretskrise er en skamplet på vores verden. Den genererer også milliarder af dollars til skyggenetværk af organiserede kriminelle, der undergraver retsstatsprincipperne i alle de samfund, hvor de opererer.
Alle stater kan suverænt bestemme, hvilke frivillige udvandrere de kan acceptere, og på hvilke betingelser. Men vi kan ikke blot låse dørene eller lukke øjnene for denne menneskelige tragedie. Situationen bliver langt mere tragisk af, at mange af de stater, der lukker dørene, faktisk har brug for indvandrere.
Her i Europa er fødsels- og dødstallene faldet markant. Befolkningerne svinder ind og ældes. Uden indvandring vil befolkningen i EU's snart 25 medlemsstater falde fra 452 millioner i 2000 til under 400 millioner i 2050. I nogle stater - f.eks. Italien, Østrig, Tyskland og Grækenland - vil befolkningen falde med næsten en fjerdedel. Det betyder, at f.eks. hver tredje italiener vil være over 65, hvilket er dobbelt så stor en andel som i dag. Hvis det sker, vil ledige stillinger ikke kunne besættes, og tjenester vil ikke kunne leveres. Deres økonomier vil svinde ind, og samfundene risikerer at stagnere. Mange andre lande - fra Japan til Den Russiske Føderation og Sydkorea - står med det samme problem. Der er ingen let løsning på dette problem. Men indvandring er en uundgåelig del af løsningen.
Jeg vil derfor opfordre de europæiske lande til at øge mulighederne for lovlig indvandring ... 
... for faglærte og ufaglærte arbejdstagere, for familiesammenføring og økonomiske fremskridt, for midlertidige og permanente indvandrere.
De fattige lande nyder også godt af indvandringen gennem pengeforsendelser. De beløb, som de vandrende arbejdstagere sender tilbage til deres hjemlande, er stærkt stigende. I 2002 beløb alene de formelle pengeforsendelser fra udvandrere tilbage til udviklingslandene sig til mindst 88 milliarder amerikanske dollars - det er 54 % mere end de 57 milliarder amerikanske dollars, som de samme lande modtog i oversøisk offentlig udviklingsbistand.
Misforstå mig ikke, jeg påstår ikke, at indvandring er problemfri. Indvandrere bringer anderledes kulturer og skikke, sprog og religioner med til deres værtssamfund. Det er en kilde til berigelse, men det kan også være en kilde til gene - og tilmed uenighed og fremmedgørelse. Udfordringen ved integration er ægte. Næsten alle store nye indvandringsgrupper er blevet udskældte i starten. Erfaringerne fra nogle af nutidens indvandre leder tankerne hen på den fjendtlighed, som huguenotterne engang blev udsat for i England, som tyskerne, italienerne og irerne mødte i USA, og som kineserne mødte i Australien. Men på længere sigt er historien næsten altid langt mere positiv.
Integrationen virker begge veje. Indvandrerne skal tilpasse sig de nye samfund, og samfundene skal også tilpasses. Ordet "integrere" betyder bogstavelig talt "at fuldstændiggøre". Det er helt nødvendigt for EU i dag. Integrationen af de indvandrere, der er blevet permanente medlemmer af EU, er helt afgørende for deres produktivitet og menneskelige værdighed.
Det er også afgørende for sunde og menneskelige demokratiers funktion. De kan ikke udnytte indvandrernes arbejdskraft og ignorere andre aspekter af deres menneskelighed. Den store schweiziske forfatter Max Frisch sagde om tressernes europæiske "gæstearbejderprogrammer": Vi ønskede arbejdstagere, men fik mennesker". Det er en af Deres vigtigste udfordringer at erkende dette og forholde Dem til denne virkelighed - en virkelighed, der afspejles i FN's konvent om vandrende arbejdstagere, som jeg vil anbefale alle europæiske lande såvel som alle andre lande at underskrive og ratificere.
Indvandring kan også give udfordringer for de lande, der forlades. Det er sandt, at de modtager pengeoverførsler. Men hvis de mister kontakten til deres diasporaer, kan de miste nogle af deres bedste og største talenter. Det åbner nye perspektiver for internationalt samarbejde. På samme måde som udviklingslandene ofte ønsker at lokke udvandrerne hjem igen, kan de udviklede lande have en interesse i, at indvandrerne efter nogen tid vender hjem igen. For at forvalte migrationen er det meget vigtigt med et internationalt samarbejde om dette og andre emner. For at opbygge et bedre internationalt samarbejde bør EU blive, hvor det hører til - i front. De har allerede gjort mere ved dette emne, end de fleste andre regioner gør - og Tampere-rammerne er et grundlag, som man kan basere en fælles EU-politik på.
Bekæmpelsen af den ulovlige indvandring bør være en del af en langt bredere dagsorden - en dagsorden om at udnytte fordelene ved indvandring i stedet for forgæves at forsøge at standse den. Men nogle gange er bredden af dagsordenen gået tabt under skarpe debatter om at slå hårdt ned på ulovlig indvandring - som om det var det primære formål med indvandringspolitikken.
EU's befolkning er blevet fodret med billeder af horder af uvelkomne indtrængende og med trusselsbilleder mod dens samfund og identitet. I denne proces er immigranter undertiden blevet stemplet, bagvasket og tilmed umenneskeliggjort. En væsentlig sandhed er også gået tabt i processen. Et stort flertal af indvandrerne er arbejdsomme, modige og beslutsomme. De ønsker ingen fribilletter. De ønsker rimelige muligheder. De er ikke kriminelle eller terrorister. De er lovlydige. De ønsker ikke at leve for sig selv. De ønsker at blive integreret, samtidig med at de ønsker at bevare deres identitet.
Kun gennem samarbejde - bilateralt, regionalt og internationalt - kan vi opbygge de partnerskaber mellem modtager- og afsenderlande, der er i alles interesser. Vi skal finde nye muligheder for at gøre indvandring til en drivkraft for udvikling. Vi skal effektivt bekæmpe smuglere og menneskehandlere og blive enige om fælles standarder for behandling af indvandrere og forvaltning af migration. Derfor er jeg meget glad for, at der i sidste måned blev oprettet en global kommission for international migration. Kommissionen er i sig selv et kærkomment eksempel på et samarbejde mellem nord og syd med deltagelse af fremtrædende offentlige personligheder fra Sverige og Sydafrika. Jeg takker alle de lande, der støtter dette vigtige arbejde, og jeg håber, at det vil være med til at fremme en bedre forståelse i befolkningen. Jeg håber først og fremmest, at det vil vinde bredt bifald for bedre normative og institutionelle rammer for forvaltning af migration på internationalt plan - og med primær fokus på menneskerettigheder.
Men den vigtigste ingrediens er ledelse. Som medlemmer af Europa-Parlamentet spiller De en vigtig rolle i denne ledelse. Budskabet er klart. Indvandrerne har brug for Europa, men Europa har også brug for indvandrerne.
Et lukket Europa vil være et ondere, fattigere, svagere og ældre Europa. Et åbent Europa vil være et rigere, stærkere, yngre og mere rimeligt Europa - forudsat at De forvalter migrationen korrekt.
Vi skal ikke bagatellisere de problemer, migrationen kan medføre. Men vi skal også glæde os over indvandrernes enorme bidrag til videnskaben, den akademiske verden, sporten, kunsten og forvaltningen - herunder nogle af medlemmerne af Europa-Parlamentet. Lad os alle huske på, at uden indvandrerne ville mange sundhedssystemer være underbemandede, mange forældre ville ikke kunne få den hushjælp, de behøver for at passe deres karrierer, mange job, der leverer tjenester og genererer indtægter, ville ikke blive besat, og mange samfund ville ældes og svinde ind. Indvandrere er en del af løsningen, ikke en del af problemet.
De skal ikke gøres til syndebukke for en lang række sociale sygdomme.
EU's hymne - Beethovens "" - handler bl.a. om den dag, hvor alle mennesker bliver brødre. Hvis Sergio Vieira de Mello og Andrej Sakharov havde været her hos os i dag, ville de sige det, som jeg nu siger til Dem. De folk, der i dag bevæger sig over grænserne i søgen efter et bedre liv for sig selv og deres familier, er vores brødre og søstre. Lad os behandle dem som sådanne.
I denne ånd, bør EU og FN i alle vores fælles bestræbelser være håbets ledestjerner for en bedre fremtid for hele menneskeheden.
Cowen,
    Hr. formand, det er en meget stor ære at deltage i Europa-Parlamentets møde i anledning af overrækkelsen af Sakharov-prisen til FN's generalsekretær, Kofi Annan, og hele FN's personale og at være med til at fejre mindet om Sergio Vieira de Mello og de mange andre FN-tjenestemænd, der mistede livet under udøvelsen af deres pligter.
Jeg kan ikke forestille mig en mere passende betegnelse for en pris for tankefrihed end navnet på Andrej Sakharov. Og jeg kan ikke forestille mig en mere passende prismodtager end FN's generalsekretær, Kofi Annan.
Sakharov-prisens blivende værdi er den, at den bestandigt vækker mindet om og eksemplet på en enestående menneskerettighedsforkæmper, der boede og arbejde under omstændigheder, hvor en sådan indsats blev betragtet som en dissidenthandling. Denne pris i hans navn udsender hvert år et klart støttesignal fra Europa til de personer, der kæmper for fred og menneskerettigheder - ofte trods store fjendtligheder og med personlig risiko. Jeg synes derfor, at Parlamentet har truffet et klogt og godt valg ved at ære og hylde de enorme ofre, som FN-personalet har ydet i fredens og retfærdighedens tjeneste.
Den 19. august 2003 blev vi alle forfærdede over det rystende angreb på FN-hovedkvarteret i Baghdad. De personer, der udførte angrebet, rettede et voldsomt og fejt slag mod de mennesker, der er bedst placeret til og indstillet på at komme det irakiske folk til undsætning. Tabet af Sergio Vieira de Mello var særligt trist. I mit eget hjemland såvel som i mange andre lande var hr. Sergio Vieira de Mellos enestående arbejde på vegne af FN - specielt i Timor-Leste - velkendt og meget anset. Jeg ved, at han ville have ydet en enorm indsats som højkommissær for menneskerettigheder.
FN's personale over hele verden udfører et heltemodigt og ofte uheraldisk arbejde. Det er på mange måder en skam, at det fremherskende billede af FN i høj grad stammer fra de svimlende politiske dramaer i og omkring Sikkerhedsrådet. Dette billede mangler dybden af de mange ukendte FN-tjenestemænds engagement rundt omkring i verden, hvor de optræder som fredsbevarende faktor, beskytter flygtninge, udvikler menneskerettighedskapacitet, koordinerer humanitær nødhjælp og beskytter kvinders og de marginaliseredes rettigheder. I erklæringen fra millenniumtopmødet blev FN omtalt som "hele menneskehedens fælles hus". I deres daglige arbejdsliv viser FN's personale sandheden i denne beskrivelse. 
Vi skylder generalsekretær Annan tak for mange ting. I dag vil jeg naturligvis nævne det mod og klarsyn, hvormed han har håndteret udfordringerne for det multilaterale system, samt den rolle, som migrationspolitikken kan spille i denne forbindelse. På generalforsamlingen i september sagde generalsekretæren, at FN stod ved en skillevej. Og så sent som under sidste weekends verdensomspændende økonomiske forum bemærkede generalsekretæren, at den internationale politik var blevet mindre gunstig over for fastholdelsen af en stabil, retfærdig og regelbaseret international orden, og at FN's rolle og det kollektive sikkerhedssystem var under alvorligt pres.
Det er på grund af denne trussels påtrængenhed, at Rådet har engageret sig i en effektiv multilateralisme. Et stærkere internationalt samfund, en regelbaseret international orden og stærke internationale institutioner er helt centrale EU-mål. Af afgørende betydning herfor er EU's støtte til et styrket FN. Et forstærket og effektivt samarbejde mellem EU og FN er en central prioritering for dette formandskab. Det er bydende nødvendigt, at FN får de nødvendige midler til at håndtere tidens mange og forskelligartede udfordringer.
Som generalsekretæren sagde i sin beretning i fjor om gennemførelsen af millenniumerklæringen, er menneskerettigheder universelle principper, men selv om de er inspirerende, så gennemfører de ikke sig selv. Det multilaterale system, der er indarbejdet i FN's pagt, repræsenterer den eneste mulighed for effektivt at forsvare menneskerettigheder og humanitære love.
Det repræsenterer det eneste middel til håndtering af tidens forskellige trusler - terrorisme, masseødelæggelsesvåben, fattigdom, sult og sygdom - sammen med nye eller snarere voksende udfordringer såsom migration, som generalsekretæren netop har kommenteret i dag. Kun ved hjælp af multilateralisme kan der gøres en effektiv indsats for at opfylde f.eks. millenniumudviklingsmålene, så man kan bekæmpe de iøjnefaldende uligheder og uophørlige menneskelige lidelser, der til gengæld skaber og fremmer så mange trusler mod freden.
Det er typisk for generalsekretæren, at han ikke benyttede denne lejlighed til at give frit løb for den applaus, der uundgåeligt og med rette udløses i forbindelse med overrækkelsen af sådanne ansete priser. I stedet har han valgt at gøre os opmærksom på udfordringerne i forbindelse med et meget presserende spørgsmål om migration. Det er et emne, som mit eget land har historiske erfaringer med fra de generationer, der udvandrede fra Irland og skabte sig en tilværelse i udlandet.
Nu er det et emne af stor betydning for hele kloden, som skal rykkes længere op på den internationale dagsorden. Globaliseringen har givet anledning til en hidtil uset personbevægelighed, hvilket skaber helt nye udfordringer. Ligesom generalsekretæren glæder jeg mig også over oprettelsen i sidste måned af en global kommission for international migration. FN's Flygtningehøjkommissær, hr. Lubbers, deltog i det uformelle møde, som EU's ministre for retlige og indre anliggender havde i Dublin i torsdags, hvor der var en konstruktiv debat om den foreslåede asyl- og migrationslovgivning for EU. Det var en meget nyttig debat, og vi ser frem til at bygge videre på denne værdifulde dialog med den meget betydningsfulde partner, som FN er. 
I oktober 1999 blev man på Det Europæiske Råds møde i Tampere enige om at oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed i EU, der har solidt rodfæste i vores fælles tilslutning til menneskerettigheder, demokratiske institutioner og retsstatslige principper. Denne frihed er ikke udelukkende forbeholdt EU's egne borgere. Den skal også være tilgængelig for personer, der af omstændighederne presses til retmæssigt at søge adgang til vores område. I EU's forslag til og aktioner vedrørende indvandring og asyl er EU indstillet på at tage hensyn til både de menneskelige og de økonomiske aspekter samt på at sikre fuld respekt for de menneskerettighedsbaserede principper, der er fastsat i den europæiske menneskerettighedskonvention og andre internationale regler. Vi skal møde denne udfordring med en effektiv indsats på baggrund af vores ambition fra 1999 om at gennemføre denne dagsorden inden midten af indeværende år.
For EU er FN mere end et politisk tilhørsforhold. Som Nobel-udvalget udtalte i forbindelse med tildelingen af Nobels fredspris til Kofi Annan og FN's personale i 2001, blev prisen givet for at proklamere, at den eneste fremkommelige vej til global fred og samarbejde går via FN.
Vi er derfor generalsekretæren dybt taknemmelig for hans endeløse indsats for at forsvare det multilaterale system. Vi ønsker at bekræfte vores dybe påskønnelse af FN's personale i hele verden, der kæmper for fred og retfærdighed, menneskerettigheder og udvikling. Og vi mindes de personer blandt FN's personale, der har givet deres liv til denne sag. Derfor, hr. formand, bifalder jeg også tildelingen af Sakharov-prisen til FN's generalsekretær og hans personale.
Patten,
    Hr. formand, det er mig en særlig glæde på vegne af Kommissionen at sige nogle få ord i anledning af overrækkelsen af Sakharov-prisen til generalsekretæren, der modtager prisen på vegne af FN. Det er en særlig glæde, fordi det er meget vanskeligt at huske en anden lejlighed, hvor formålet med en tildeling har stemt så godt overens med modtageren.
Da jeg kontrollerede statutterne for prisen, opdagede jeg, at den kan tildeles for en særlig indsats inden for følgende fire områder: forsvar af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, sikring af minoritetsrettigheder, respekt for international ret samt udvikling af demokrati og gennemførelse af retsstatsprincipperne. Efter mine beregninger skulle vi således tildele prisen fire gange i dag.
Prisen gives selvfølgelig til minde om Sergio Vieira de Mello, og hans liv eksemplificerede disse værdier. Den barbariske afkortning af hans liv gør verden en del fattigere. Sergio Vieira de Mello var en usædvanlig mand. Jeg var så heldig at følge hans arbejde på nærmeste hånd i Hongkong, Kosovo og Timor-Leste. Han var beleven, klog, flot, principfast og umådeligt effektiv. Vi er meget heldige med, at FN er velsignet med andre lige så talentfulde individer - og med at organisationens leder også er af en sådan støbning.
Kofi Annan har ydet et enormt bidrag til at fremme effektiviteten af FN - og organisationens bestanddele - hvor det betyder noget - i marken over hele verden. Under hans ledelse - først som tilsynsførende for fredsbevarende operationer og siden hen som generalsekretær - har FN bragt beskyttelse, trøst og håb til millioner af mennesker. Generalsekretæren har gjort dette over for hidtil ukendte udfordringer for organisationens autoritet og grundlæggende rationale. Han har konsekvent taget disse udfordringer op og løst problemerne på standhaftig vis og med værdigheden i fuld behold.
Helt fra starten, med fornyelsen af FN's reformplan, gennem revisionen af de fredsbevarende operationer, millenniumrapporten, opfordringen til en indsats mod hiv/aids og oprettelsen af det nuværende panel om trusler, udfordringer og forandring har generalsekretæren sørget for, at vores kollektive fokus befinder sig på rette sted på rette tid. Det gør han igen i dag med bemærkningerne om vores pligt til at udvikle en levedygtig menneskelig tilgang til asyl og indvandring. Jeg fremsætter dette punkt som én blandt Europa-Parlamentets mange efterkommere af indvandrere. Mine forfædre flygtede fra den hungersnød og sult i Irland i det 19. århundrede, som ministeren omtalte.
Generalsekretæren har genoplivet FN-institutionernes vigtigste arbejde - det arbejde, der udføres af alle de ofte helt ubesungne helte - med at fremme den økonomiske udvikling, skaffe mad til de sultne og uddanne verden. Og han har sørget for, at dette arbejde på fleksibel vis kan håndtere udfordringer, som FN's grundlæggere ikke kunne have forestillet sig - politiske, militære og selv medicinske udfordringer.
Jeg tror ikke, at det er nogen overdrivelse at sige, at generalsekretærens personlighed og klogskab eksemplificerer vores varmeste og største forhåbninger for den institution, han står i spidsen for, og som han har tjent på fornem vis i mange år. Ligesom alle de tilstedeværende parlamentsmedlemmer hylder jeg FN, og jeg hylder generalsekretæren med beundring og ydmyghed. Jeg roser også hans tale og de synspunkter, der understøttede talen til de valgte medlemmer af Europa-Parlamentet og deres vælgere.
Jeg håber, at det i de kommende måneder er sådanne argumenter, der med indlevelse og engagement vil blive fremsat over for de personer, der forhåbentlig gør deres demokratiske pligt.
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. generalsekretær, hr. rådsformand, hr. højtstående repræsentant, kære kommissærer, mine damer og herrer, dagen i dag er en betydningsfuld dag i Parlamentets historie, og PPE-DE-Gruppen byder FN's generalsekretær, Kofi Annan, hjerteligt velkommen. På Formandskonferencen og her i Parlamentet har vi ikke alene ud fra vores politiske indsigt, men også med hjertet stemt for, at De som FN-generalsekretær skulle tildeles Sakharov-prisen 2003. Vi ønsker Dem hjerteligt tillykke med prisen, og vi mindes i denne stund Sérgio Vieira de Mello og de mange andre, som mistede livet ved en forbryderisk terroraktion i Baghdad. Samtidig mindes vi de mange, som har måttet lade livet i FN's tjeneste, og vi udtrykker i særlig grad vores sympati og solidaritet med de pårørende, som er blandt os her i dag.
Medarbejderne i FN går i brechen for menneskerettigheder og demokrati, og derfor er det kun ret og rimeligt, at Sakharov-prisen tildeles FN. I dag mindes vi Andrej Sakharov, og hvis man aflægger hans enkle gravsted på Novodevitsje-kirkegården uden for Moskva et besøg, vil man også kunne fornemme hans store åndelig-moralske kraft, og vi ønsker for det russiske folk, at det vil følge hans eksempel, og at russerne og andre mennesker overalt i verden vil virkeliggøre Andrej Sakharovs idealer, denne store fysiker, filosof og menneskerettighedsforkæmper. Vores tanker går også til hans enke, Jelena Bonner, som han tilbragte flere årtier i eksil sammen med, og som vores gruppe tildelte Schuman-medaljen, og vi vil gerne benytte anledningen til at sende en personlig hilsen til hende i hendes enkle, beskedne lejlighed i Moskva.
Vi havde gerne set, at modtagerne af Sakharov-prisen, Leyla Zana og Oswaldo José Payá Sardiñas og andre, havde kunnet være til stede her i dag.
Andrej Sakharov sagde en gang, at den vigtigste stemme er den, som man ikke kan høre. Og jeg ønsker for det cubanske folk, at det kan lade sin stemme komme tydeligt til udtryk.
Selv om man, hr. generalsekretær, kunne sige meget om immigration, og herunder også om integration, deler vi de samme værdier om menneskeværdighed, demokrati og retsstatslighed. Når alt kommer til alt, følger vi den samme vej, og jeg håber, at De som generalsekretær må opleve den dag, hvor også EU kan forsvare disse værdier i Sikkerhedsrådet og i FN som én enhed.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. højtstående repræsentant, hr. kommissær, mine damer og herrer, på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe er det mig en stor ære i dag at modtage FN's generalsekretær, Kofi Annan. Min gruppe havde æren af at nominere generalsekretæren til Sakharov-prisen, og jeg vil takke de øvrige politiske grupper for, at der var et overvældende flertal i Parlamentet for at udtrykke en fælles vilje til at anerkende FN's vanskelige og heroiske arbejde og opmuntre det til at holde fast ved den ædle sag, som fred og stabilitet i verden er.
Min gruppe ønsker ikke bare at hylde Sergio Vieira de Mello og de øvrige ofre for en heroisk kamp, men også at anerkende indsatsen fra mange FN-embedsmænd og -ledere, som fortsætter deres arbejde, og jeg vil her nævne to personer, som illustrerer det, nemlig hr. Blix og hr. El Baradei, der har udført et vigtigt arbejde for fred og for begrænsning af spredningen af masseødelæggelsesvåben.
I de seneste to år har vi oplevet ikke bare terrorangreb, der har ført til mange uskyldige menneskers død, men også et hidtil uset angreb på de internationale institutioner, navnlig FN.
Derfor vil jeg, hr. generalsekretær, bekræfte betydningen af solidaritet og snævert samarbejde mellem folk og nationer. I den forbindelse har De i dag givet os en lektie i betydningen af migration, og jeg vil på vegne af min gruppe sige, at vi takker Dem for den modige og engagerede tale, for vi lever i en verden, hvor globaliseringen gælder for kapital, for tjenesteydelser og for produkter, men ...
... men ikke for mennesker.
Jeg tager det, De sagde i Deres tale om, hvad der skal gøres i EU, til mig og tilbyder Dem også vores samarbejde i det arbejde, De har indledt med en reform af FN for at sikre, at FN, Den Internationale Valutafond, Verdensbanken, Verdenshandelsorganisationen og Den Internationale Arbejdsorganisation kan samarbejde. Jeg mener, at det er en fælles sag, som både EU og FN må arbejde på.
Til sidst vil jeg sige, hr. formand, at vi går helt ind for multilateralisme frem for unilateralisme, forebyggende indsats frem for forebyggende angreb, og sig ikke, at FN er uduelig, for Namibia, Sydafrika, Mozambique, El Salvador, Haiti, Nicaragua, Cambodja, Guatemala, Kosovo, Timor, Sierra Leone, Liberia og Congo viser, at FN er nødvendigt og vigtigt, og at det er en legitim og ædel sag, at vi støtter FN's indsats.
Watson (ELDR ).
   - Hr. generalsekretær, Den Liberale Gruppe i Parlamentet kan tilslutte sig Deres ord om indvandring. Vi anerkender den værdi, indvandrerne tilfører Europa, og vi forstår, at en lukning af Europas hoveddør kun vil drive de desperate om til bagdøren. Mange af os var engang indvandrere, og vi ved, hvor dårligt det sømmer sig for vores generation at lukke barmhjertighedens port for menneskeheden. Et Europa med sikkerhed og retfærdighed for alle er et Europa, der udvider disse rettigheder til de mennesker, der med god grund søger et nyt liv her. Ligesom Dem anerkender vi den medfølgende politiske udfordring.
Deres tale i dag minder os om FN's evne til at bekæmpe snæversynetheden i os alle. FN har en værdifuld evne til at tale på vegne af os alle. Derfor ønsker min gruppe, at FN vender tilbage til Irak, så snart den sikkerhedsmæssige situation tillader det. Det er ikke muligt at indføre en troværdig og legitim demokratisk regering i Irak uden FN's tilstedeværelse.
Vi ønsker en politisk løsning i Irak, der garanterer de højeste standarder for civile og politiske rettigheder for alle irakere.
FN blev grundlagt af den samme generation, der grundlagde EU - for at redde de kommende generationer fra krigens svøbe, der to gange i vores levetid har bragt menneskeheden umådelig sorg. Ligesom EU tror FN på, at jo tættere vi sidder på fredens og velstandens bord, jo mere utilbøjelige vil vi være til at ty til krig som en løsning. Det er et trist vidnesbyrd om en stædig verden, at FN fortsat synes at være et lidet overbevisende eksperiment inden for international styring.
Winston Churchill sagde engang, at FN ikke er konstrueret til at tage os i himlen, men til at redde os fra helvede. For at gøre det bedre skal FN reformeres. Som de største bidragydere har EU og dets medlemsstater ikke kun den fornødne pondus til at insistere på en reform, men også et ansvar for at gøre det. Et modent Europa vil finde den politiske vilje til at lægge en institutionel aftale i FN, der efterlader magten, hvor den befandt sig i 1945, bag sig. Et modent Europa vil insistere på et permanent medlemskab, der afspejler virkeligheden i det 21. århundrede. Det vil erkende, at den nuværende vetoret er et obstruktionsredskab og et privilegium, der ikke længere kan retfærdiggøres.
Endelig, hr. generalsekretær, vil jeg gerne på vegne af Den Liberale Gruppe have lov til at hylde de medlemmer af Deres organisation, der ikke ser Dem modtage denne pris i deres navn i dag. Deres personale, der mistede livet sammen med Sergio Vieira de Mello - herunder Fiona Watson, som jeg kendte - døde i forsvaret af en vision om national fornyelse i Irak, som vi nu har en pligt til at opfylde.
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. generalsekretær, tak for Deres storartede tale, som var meget rammende og stillede det enkelte land ansigt til ansigt med dets ansvar. Vi er beærede over Deres meget symbolske tilstedeværelse her i Parlamentet, og vi tænker også med respekt og sympati på hr. Vieira de Mellos familie og venner samt de andre ofre for det forfærdelige terrorangreb i Baghdad.
Hr. generalsekretær, næsten præcis i dag for et år siden vedtog Europa-Parlamentet et beslutningsforslag til støtte for FN-inspektørernes mission i Irak. Mange af os ønskede stadig at tro, at det var muligt at undgå krigen, som efter vores mening ville forårsage stor ødelæggelse. I den efterfølgende periode blev det klart, at det, der var ved at ske i FN, afspejlede den offentlige mening i verden som aldrig før. Befolkningen gik på gaden i millionvis for at demonstrere, mens flertallet af medlemmerne af Sikkerhedsrådet stod imod og virkelig kæmpede. På alle sider var målet det samme, nemlig at forsøge at forhindre en blodig, destabiliserende og uansvarlig konflikt. Sjældent har FN kunnet være så tro mod de indledende ord i FN-pagten "Vi De Forenede Nationers Folk", som det var dengang.
Det lykkedes os ikke, men vi lærte lektien. Man tilsidesatte i høj grad en bestemt idé om, hvordan verden burde være organiseret med en koalition af lande, men siden er den imidlertid blevet mere anerkendt af den fælles erfaring i en sådan grad, at de tidligere så ivrige krigere nu appellerer til FN. Opfattelsen er nu, at krig bestemt ikke er en måde at løse verdens problemer på, og at intet land, selv ikke en supermagt, kan se bort fra de globale udfordringer, som det internationale samfund står over for. Endelig er opfattelsen, at der skal mere til at opbygge en fredelig verden end at gribe ind mod terrornetværker.
Hvis det tragiske dødvande i Mellemøsten uheldigvis skulle fortsætte - 13 palæstinensere blev dræbt i går i Gaza af besættelseshæren, og 10 israelere er lige blevet dræbt i morges, da en selvmordsbombe eksploderede i Jerusalem. Det skal standses for enhver pris. Hvis besættelsen af Irak, krigen i Tjetjenien og de forfærdelige konflikter i Afrika fortsætter, hvis fredsplanerne for Vestsahara ikke bliver gennemført, hvis der fortsat eksisterer ydmygelse og fortvivlelse, der næres af sociale og kulturelle skel, og hvis krænkelser af menneskerettighederne bliver ved med at skæmme verden, er det sandsynligt, at verden i fremtiden ikke bliver et sikkert sted, og at ingen mennesker får et fredeligt liv. Det er i alles interesse at være opmærksom på dette, og det er vores fælles ansvar at skabe en ny verdensorden. Hr. generalsekretær, det er indholdet af den særlige hyldest til Dem og gennem Dem til de utallige andre, som legemliggør de universelle værdier, som Deres organisation er et symbol på.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   - Hr. generalsekretær, mine damer og herrer, jeg indrømmer, at da jeg lyttede til Dem, hr. generalsekretær, genlød en anden stor tale i mine ører, nemlig Martin Luther Kings tale, som engang i New York deklamerede: "Jeg har en drøm". Og da jeg lyttede til Dem, havde jeg også en drøm, en drøm om, at Deres ord om indvandring ville genlyde fra medlemmernene af Parlamentet og ikke kun var Deres ord.
Jeg havde en drøm om, at alle stats- og regeringscheferne, der siger, at de beundrer Dem, beundrede det, som De lige har sagt og Deres klarsynede ord om indvandring. Jeg havde en drøm om, at de befolkninger, som lyttede til Dem, endelig ville beundre Deres tale og Deres klarsynede og humanistiske ord om indvandring. For, mine damer og herrer, der er ingen grund til at give Kofi Annan stående ovation, hvis vi i det daglige arbejde, i beslutningsforslagene, i lovene og i vores lande gør lige præcis det modsatte af, hvad han beder os om.
Jeg indrømmer, at vores gruppe var skeptisk over for, at De skulle have Sakharov-prisen, fordi vi ønskede, at den skulle tildeles en mand eller en kvinde fra Iran eller Tjetjenien, som kæmper for deres frihed, men fordi De har vist så stor klarsynethed her, anmoder jeg Dem som Sakharov-prismodtager med beundring og glæde om at sikre, at den tyrkiske regering løslader Leyla Zana, at den cubanske regering lader denne modtager af Sakharov-prisen være, og først og fremmest beder jeg Dem om at sikre, at FN tager initiativ til, at det jødiske folk, som var nødt til at udvandre fra Europa, fordi de var truet af udryddelse, kan få lov til at leve i fred, og til, at det palæstinensiske folk, som har ret til en stat, kan få lov til at leve i fred. Det er denne tanke og styrke samt Deres klarsynethed, der får mig til at hylde Dem som modtager af Sakharov-prisen.
Pasqua (UEN ).
   - Hr. generalsekretær, hr. formand, vores støtte til FN's, Deres og Deres kollegers valg, men først og fremmest Sergio Vieira de Mellos valg, er et bevis på vores tillid til Dem og vores høje agtelse for Dem. Vi ønsker også at takke Dem for Deres arbejde som leder af denne organisation og for at bidrage til at genoprette og styrke dens prestige. Vi takker Dem for alt dette.
Selvfølgelig valgte vi ved at vælge Dem også Deres kolleger og alle dem, der betalte med deres liv for at udfylde den rolle, som de havde valgt, i de mest retfærdige og ædle sagers tjeneste. Over for familierne til dem, som ikke længere er blandt os, ønsker vi at give udtryk for vores solidaritet og agtelse, og vores tanker og bedste ønsker går også til alle, der blev såret og stadig har fysiske mén af det.
Hr. generalsekretær, De har lige talt om problemerne med indvandring. Det gjorde De ret i. Det er selvfølgelig den utopi, som får verden til at flytte sig, og vi er alle sammen bevidst om det. Hvis man imidlertid tror, at problemerne i forbindelse med indvandring bliver løst udelukkende ved, at de udviklede lande åbner deres grænser, tager man fejl. Det er naturligvis nødvendigt, men det er ikke løsningen på problemet.
Hr. generalsekretær, jeg ville gerne have hørt Dem fordømme de økonomiske følger af globaliseringen og den uligevægt, som den medfører mellem udviklede lande og udviklingslande, men det var formodentlig underforstået i Deres bemærkninger.
Hr. generalsekretær, jeg kunne også godt have tænkt mig at høre Dem give udtryk for et ønske om, at de udviklede lande øger deres bistand, fordi den eneste måde - eller i det mindste den primære og hurtigste måde - at løse problemet på er, at give de lidende i udviklingslandene mulighed for at leve et normalt liv. Derfor beklager jeg, at de udviklede lande er så tilbageholdende og overforsigtige i denne forbindelse. General de Gaulle sagde engang, at hvis vi alle havde afsat 1 % af BNP til dette problem, ville det i vidt omfang have været løst. Det er ikke for sent at gøre det. Og ud over at hylde Dem, som De ærligt og redeligt har fortjent, kunne de tilstedeværende og særlig de, der er ansvarlige gennem deres partier i de vesteuropæiske regeringer, måske blive inspireret til at handle i overensstemmelse med disse beslutningsforslag.
Bonde (EDD ).
    Hr. generalsekretær, hvert år mistes 17 millioner ha tropisk skov. Vi nedbryder klodens biodiversitet i samme tempo, som da dinosaurerne blev udryddet. Der er over 110 millioner aktive miner, spredt i 70 lande. På 10 år er to millioner børn døde i krig eller på grund af landminer. Hver dag smittes 8.000 unge med hiv. Over fire millioner unge er døde af aids. Tretten millioner har mistet deres mødre eller begge forældre, men 95 % af dem bor i Afrika, så det er jo ikke rigtig vores bord. Eller er det?
Som ung drømte jeg om at arbejde for FN og kunne være med til at forene verdens nationer i fred og samarbejde. Jeg er derfor meget lykkelig for, at jeg i Formandskonferencen kunne give min gruppes enstemmige støtte til FN, for aldrig før har der været så mange uskyldige og fattige børn, der trænger til en håndsrækning fra os i smørhullet i den rige del af verden.
Vi, der sidder i Parlamentet, kan være uenige om meget, men vi kan alle være enige om at hylde Dem som generalsekretær for vores fælles verdensorganisation FN. FN's blå baretter kan ingen mistænke for at have andre hensyn end fred. Derfor håber jeg, at FN kan få en fælles permanent militærstyrke til at sætte ind, når alle fredelige midler er udtømt.
Hr. generalsekretær, De skal ikke bare være sekretær for et uenigt Sikkerhedsråd. De skal også være general for et reformeret og handlekraftigt FN. De skal være øverstkommanderende for samtlige generaler i krig, for uden tilladelse fra FN bør det igen være forbudt at gå i krig.
Det lyder måske naivt, men det stadig min drøm, at der en gang bliver så mange naive i verden, at vi ikke tillader nedbrydning af vores klode og drab på uskyldige børn gennem landminer, sult eller hiv. Det ville klæde os at flytte støtten på et par hundrede euro fra hver EU-ko til mere trængende medborgere, som i dag må lægge deres børn i noget, der ikke er en seng, med noget, der ikke er et måltid, og måske med en sygdom, der gør livet før døden alt for kort.
Tak, hr. Kofi Annan, fordi De gør mere for de vigtigste sager i verden end os, og tak for Deres bevægende tale.
Dell'Alba (NI ).
   - Hr. generalsekretær, på vegne af de italienske radikale medlemmer vil jeg først og fremmest tilslutte mig, at vi ærer mindet om Sergio Vieira de Mello og dem, der omkom sammen med ham.
Hr. generalsekretær, vi kan tilslutte os Deres opfordring til at åbne Europa mere for indvandring fra mennesker, som er flygtet fra deres land for at slippe væk fra fattigdom og meget ofte diktaturer. Når vi gør det, skal vi tage fat på de grundlæggende årsager til, at de forlader deres land. Med tanke herpå glædede vi os meget over, at De skitserede en idé for flere måneder siden, som både er enkel og revolutionerende. Den går ud på, at demokrati og menneskerettigheder, selv om de er forskellige begreber, er tæt forbundet. Demokrati, som i sig selv er en menneskeret, er nedfældet i artikel 21 i verdenserklæringen om menneskerettigheder, men det fungerer kun fuldt ud, når andre menneskerettigheder overholdes. Hr. generalsekretær, vi er fuldstændig enige med Dem i, at demokrati er en universel værdi, som alle mennesker har ret til, og det er den udfordring, som vi skal tage op i Mellemøsten, i Afrika og andre steder.
Hr. generalsekretær, tillad mig i denne forbindelse, før jeg slutter, at nævne udpegelsen af FN's højkommissær for menneskerettigheder. Som De ved, er der på det italienske formandskabs initiativ foreslået en EU-kandidat, som er et medlem af Parlamentet. Formanden for Kommissionen og nøglepersoner fra EU-institutionerne samt fra andre lande og regionale grupper støtter denne kandidat. Det, at vi har foreslået en kandidat, viser, at EU er opsat på at fremme og styrke menneskerettighederne, retsstaten og demokratiet, hvis de krænkes. Hr. generalsekretær, jeg drister mig til at håbe på, at De vælger EU-kandidaten. 
Brok (PPE-DE ),
   Hr. formand, på vegne af udvalget vil jeg også gerne sige tillykke til Dem og til alle andre i FN, som arbejder for demokrati, fred og frihed, og udtrykke min påskønnelse til dem, som har bragt store ofre for det. Jeg beklager imidlertid, at indenrigspolitiske forhold forhindrede prismodtagerne fra Cuba, Burma og Tyrkiet i at være til stede her i dag.
Jeg mener, at vi skal fremme demokrati og frihed overalt i verden, for menneskerettigheder på den ene side og fred på den anden side er afhængige heraf. Demokrati og frihed er de bærende elementer for at opnå en positiv udvikling. Udenrigsudvalget havde lejlighed til at føre en kort samtale med Dem, og her blev det endnu en gang klart og tydeligt, at Parlamentet og EU faktisk kan arbejde på fælles projekter, og at vi politisk, budgetmæssigt og på mange andre områder kan arbejde endog meget tæt sammen - det være sig om vandforsyning, uddannelse i den tredje verden, infrastrukturforanstaltninger eller bekæmpelsen af epidemier. Jeg mener, at hvis det på den måde lykkes os at opnå et bedre niveau i de mindre begunstigede områder i verden, skaber vi således også forudsætningerne for fred, frihed og menneskerettigheder, og derfor bør vi samarbejde her. Det gælder også for politiske mål og problemløsning, hvad enten det er i Mellemøsten eller på Cypern.
Jeg må sige, at jeg lyttede til Deres tale om migration med stor beundring, men samtidig vil jeg også gerne påpege, at migration er en indrømmelse af mislykkethed, for vi bør løse problemerne dér, hvor folk bor. Det skal være udgangspunktet.
Formanden.
   - På vegne af Europa-Parlamentet vil jeg takke Rådet for dets tilstedeværelse i dag samt Kommissionen, den højtstående repræsentant og modtagerne af Sakharov-prisen. Jeg vil også takke de pårørende til ofrene for angrebet samt de overlevende for deres fremmøde. Og frem for alt, hr. generalsekretær, vil jeg takke Dem for Deres tilstedeværelse og for Deres appel til vores samvittighed i dag.
