Vztahy mezi Evropskou unií a Tureckem (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem pořadu jednání jsou prohlášení Rady a Komise k vztahům Evropské unie a Turecka.
Manuel Lobo Antunes
úřadující předseda Rady. - (PT) Vážený pane předsedo, pane komisaři, dámy a pánové, předsednictvo by v prvé řadě rádo poděkovalo Evropskému parlamentu, a zvláště paní Oomenové-Ruijtenové za návrh usnesení o vztazích EU a Turecka.
Předsednictvo oceňuje a vítá aktivní účast Parlamentu v procesu rozšiřování, které je zároveň konstruktivním příspěvkem k všeobecným rozhovorům o rozšiřování, a obzvláště k procesu souvisejícímu s přistoupením Turecka. Není pochyb, že každá diskuse přináší výbornou příležitost na vytváření povědomí o procesu vstupu Turecka, na zapojování obyvatel členských států a Turecka do tohoto procesu a podporování turecké vlády na její cestě k přistoupení.
Mohu vás ubezpečit, že názorům Evropského parlamentu věnujeme dostatečnou pozornost. Za několik dní předloží Komise svou pravidelnou zprávu o činnosti, zaměřenou na proces přistoupení Turecka. Rada přezkoumá a posoudí tuto zprávu velmi pozorně.
Mezitím bych rád stručně vzpomenul několik bodů v této fázi jednání o přistoupení Turecka. Myslíme si, že nedávné volby v Turecku představily touhy tureckých občanů po demokracii, stabilitě a politické i hospodářském pokroku.
Též jsme přivítali, jakým způsobem se volby konaly, vysokou účast voličů a lepší reprezentativnost nového tureckého parlamentu. Předsednictvo sdílí názory a obavy tohoto Parlamentu, pokud jde o turecký reformní proces. Věříme, že má nová vláda větší legitimitu a jasný mandát, který by měl umožnit podniknout rozhodující kroky při prosazovaní a rozšiřovaní reformního procesu v Turecku.
Je důležité, aby nová vláda vnesla do reforem svěží impulz, jak do jejich provádění tím, že se soustředí na klíčové oblasti. Z tohoto pohledu je zavedení přístupového partnerství, zejména pokud jde o jeho krátkodobé priority, velmi důležité. Chtěl bych vám připomenout, že musíme přístupové partnerství v nadcházejících měsících přezkoumat. V tomto kontextu bych též rád zdůraznil potřebu rozsáhlého jednání a národního souhlasu s novou tureckou ústavou.
Sdílíme vaše názory na důležitost reforem v klíčové oblasti základních svobod a lidských práv. Další rozvoj je nevyhnutný, zejména pokud jde o svobodu projevu, vyznání, kulturních práv a práv žen, ale i o další posilování boje proti týrání a špatnému zacházení. Většina z těchto otázek je uvedena v přístupovém partnerství jako krátkodobé priority, které musí Turecko splnit.
Obzvláště v oblasti svobody projevu nás mrzí nedostatek pokroku, a to i přes veřejnou diskusi o této otázce, a máme obavy z rostoucího nacionalismu, který vede k autocenzuře. Stále pevně věříme, že je potřebné, aby byl článek 301 tureckého trestního zákoníku, stejně jako jiné nejasně formulované články, zrušený, nebo podstatně pozměněný, aby tak zaručoval svobodu projevu. Pokrok v této oblasti má rozhodující význam pro celkový posun v přístupových jednání.
Pokud jde o svobodu vyznání, urychleně potřebujeme vidět pokrok, zejména po tragických událostech, které se odehrály začátkem tohoto roku. Dlouho očekáváme přijetí právních předpisů, které komplexně pojmenují všechny problémy, kterým čelí nemuslimská společenství, jako je právní postavení, registrace majetku a vzdělávání duchovních, jež by zaručovaly náboženský pluralismus v souladu s evropskými normami.
Zákon o nadacích by mohl být v tomto ohledu určitě prvním krokem a po přijetí a realizaci se bude pozorně hodnotit. Znepokojující záležitostí je i nedávné rozhodnutí nejvyššího soudu v otázce ekumenického patriarchátu.
Sdílíme vaše názory na vztahy civilistů a vojáků. Nedávné události, zejména před a během volební kampaně, ukázaly potřebu dalších kroků v této oblasti, aby si ozbrojené sily nemohly uplatňovat politický vliv.
Stále je potřebné zabezpečit civilní demokratickou kontrolu nad vojskem v souladu s postupy členských států EU.
Pokud jde o jihovýchod, silně odsuzujeme nedávný teroristický útok v provincii Sirnak. Odsoudili jsme i další teroristické činy spáchané v Turecku, a budeme v tom pokračovat. Nikdy nebudeme omlouvat teroristické aktivity. Odvoláváme se v tomto ohledu na naši solidaritu s tureckým národem. Na druhé straně bychom kvůli terorismu neměli zapomínat na naléhavou potřebu urychleně vytvořit a zavést komplexní strategii, která bude zaručovat hospodářský, sociální a kulturní rozvoj jihovýchodu. Jde o komplexní oblast, kterou monitorujeme jako součást probíhajících reformních procesů.
Kromě souladu s kodaňskými politickými kritérii se bude pokrok Turecka v přípravě na přistoupení měřit v rozporu s požadavky, které byly jasně stanovené v jednacím rámci. Jak Rada dohodla v prosinci minulého roku, bude se v tomto ohledu monitorovat a analyzovat pokrok dosažený v otázkách, na které se vztahuje prohlášení z 21. září 2005, zejména úplné a nediskriminační provádění dodatkového protokolu k Ankarské dohodě. Bohužel nebyl v této otázce zaznamenaný žádný pokrok.
Také bych chtěl zdůraznit, že uznání ze strany všech členských států je nevyhnutnou součástí procesu přistoupení, a proto je důležité, aby Evropská unie co nejdříve normalizovala vztahy mezi Tureckem a všemi členskými zeměmi.
Práce, která je potřebná na zabezpečení souladu s normami Unie a povinnostmi členství, je náročná a vyžaduje si neustálé úsilí a odhodlání. Procesu přistoupení Turecka věnujeme výjimečnou pozornost a mohu vás ubezpečit, že portugalské předsednictví též udělá, co bude v jeho silách, aby tato jednání pokročila.
Musíme plnit naše závazky. Podpora reformních procesů a plnění existujících nařízení posune proces vstupu Turecka dopředu, směrem k výhodám pro všechny obyvatele Turecka. Přesto závisí pokrok v procesu přistoupení v podstatné míře a především na chování Turecka.
Olli Rehn
člen Komise. - Vážený pane předsedo, dovolte mi v první řadě poblahopřát pani Oomenové-Ruijtenové k její výstižné zprávě a k návrhu, který je důkladný a zároveň spravedlivý.
Začátkem tohoto roku prošlo Turecko velmi náročným obdobím vážné ústavní krize a politického napětí. I přes tento složitý problém uskutečnilo Turecko své parlamentní a prezidentské volby v duchu demokratických zásad a s velmi vysokou účastí obyvatelstva.
Výsledkem bylo vítězství demokracie. Nový turecký parlament je ve velké míře zástupcem turecké politické rozmanitosti a, jak řekl pan Lobo Antunes, nová vláda může nyní pracovat s podporou stabilní většiny a značné podpory lidu. Tímto byla cesta vpřed vydlážděná. Nyní dozrál čas na oživení reformního procesu.
Komise proto sdílí základní přístup uvedený v návrhu usnesení, a to určit problémy a podpořit Turecko při plnění těchto politických úloh. To znamená podporovat závazek nové turecké vlády s cílem posilnit reformní snahy a podpořit rychlou přeměnu těchto závazků v činy. To se týká reformního procesu a rovněžAnkarského protokolu.
Komise vítá skutečnost, že vláda umístila ústavní reformy na první místo ve svém programu, s ohledem na posilňování demokracie a rozšiřování základních svobod. To by však nemělo vyústit v odložení reforem, které jsou potřebné už dnes, jako například přepracování smutně známého článku 301 tureckého trestního zákoníku a jiných článků, které se týkají svobody projevu nebo přijetí zákona o nadacích, který by zabezpečil svobodu vyznání.
Také je nutné vynaložit další úsilí, které zabezpečí demokratickou nadvládu občansko-vojenských vztahů, ochranu práv žen, dětí a odborů, zlepšení soudního systému a na zvýšení boje proti korupci.
Dovolte mi říct několik slov o nedávných událostech a současné situaci, jíž se velmi podrobně věnujeme spolu s předsednictvím a panem Solanou, a řádně jsme sledovali názory Parlamentu. Turecko neustále čelí přeshraničním teroristickým útokům ze strany PKK, která je na seznamu teroristických organizací EU. Evropská unie odsuzuje všechny teroristické útoky a chápe potřebu Turecka chránit své obyvatele.
EU a Turecko jsou oba rozhodnuty zabezpečit nezávislost, suverénnost, jednotu a teritoriální integritu Iráku. Stále nabádáme Turecko a Irák, aby tento problém vyřešili prostřednictvím spolupráce mezi příslušnými orgány a dodržováním mezinárodního práva. Základ k tomu poskytla nedávná dvojstranná dohoda mezi Tureckem a Irákem o boji proti terorismu.
Turecké orgány se pochopitelně snaží do svých snah zapojit Spojené státy, stejně jako irácké a irácko-kurdské orgány, nedávno jsme dokonce zaznamenali jistý pokrok. Usnesení, které schválil Parlament minulý týden, bychom měli považovat za součást celkové politické strategie.
Ukázalo se, že evropská perspektiva představuje pro Turecko klíčový podnět pro reformy v zemi. V souladu s naší hlavní zásadou podmíněnosti v strategii rozšiřování podmiňuje realizace reforem pokrok v jednání o přidružení.
Pokud však chceme používat touto zásadu účinně, abychom dosáhli výrazného politického vlivu na podporu reforem, svoje závazky musí dodržovat i samotná Evropská unie. Musíme dodržet své slovo - pacta sunt servanda.
Všechny členské státy i nadále podporují jednání o vstupu Turecka, a pro důvěryhodnost Unie je nevyhnutné, aby tento proces pokračoval v souladu s ustanoveními rámce jednání přijatého Radou dne 3. října 2005 a rozhodnutím Rady z 11. prosince 2006. Šlo o jednomyslné rozhodnutí všech 27 členských států.
Proto bychom měli otevřít další kapitoly hned, jak budou technicky připravené. Přinejmenším dvě kapitoly, a to ochranu spotřebitele a zdraví a transevropské sítě, budeme moci otevřít už v nadcházejících týdnech. Zároveň podporujeme Turecko, aby splnilo kritéria pro zahájení jednání již dnes stanovená u 13 kapitol.
V neposlední řadě prosím nepochybujte, že náležitě přihlédneme k vašemu přínosu v naší chystané zprávě o pokroku Turecka, kterou Komise přijme dne 6. listopadu.
Ria Oomen-Ruijten
jménem skupiny PPE-DE. - (NL) Vážený pane předsedající, děkuji Radě a Komisi za milá slova. Dnešní diskuse a usnesení, které se chystáme přijmout, jsou ve skutečnosti v prvé řadě určeny Komisi, protože jsme chtěli přispět do zprávy o činnosti.
Jsou však určené i Radě, která se opět sejde v prosinci, jako odpověď na zprávu o činnosti. Co v usnesení říkáme? Co říkáme v jeho textu? Popisujeme pokrok, kterého jsme dosáhli, a dohody, jež jsme uzavřeli. Též jsme popsali, co bylo výsledkem závazku, který na sebe převzalo Turecko.
Z tohoto důvodu je uvedené usnesení shrnutím toho, čeho se dosáhlo, ale zároveň obsahuje i seznam věcí, které je ještě nutné udělat. Vážený pane předsedající, je v něm i to, co očekáváme od turecké vlády, protože je to příležitost dát reformnímu procesu nový impuls.
Zatřetí bych chtěla říct, že jsme se pokusili prohloubit rozhovory s Tureckem. Proto bych ráda upozornila na soudržnost společnosti, logistiku, dopravu a energetiku.
Svoboda projevu a svoboda vyznání mají v našem textu právem přední místo. Ústava, nová ústava, by neměla být výmluvou, proč okamžitě nenasadit všechny páky na to, aby se zabezpečilo uskutečnění všech potřebných reforem, zejména těch, které jsou spojené s článkem 301.
Dále bych chtěla mluvit o vztahu mezi sousedícími zeměmi. Dobré vztahy mezi sousedy jsou nevyhnutné. Když se podívám na Turecko a Arménii, znamená to, že hranice musí být otevřené. Všechny hospodářské blokády musí skončit. Kromě toho, a to bude můj poslední bod, když národ neuzná svou minulost, nemá budoucnost. Proto také žádám Komisi o podporu Turecka a Arménie při řešení tohoto problému.
Vážený pane předsedající, o straně PKK už nemohu víc říci, protože postupy tohoto Parlamentu mi nedávají víc času.
Hannes Swoboda
jménem skupiny PSE. - (DE) Vážený pane předsedající, především bych rád poblahopřál paní Oomenové-Ruijtenové k velmi dobré zprávě a poděkoval jí za její vynikající spolupráci.
Tato zpráva obsahuje řadu sdělení a při mé návštěvě Turecka s panem Martinem Schulzem jsem tato sdělení mohl tlumočit tureckým orgánům. Za prvé, v reformách se nemůže jen pokračovat, ale musíme je zintenzivnit. Pan komisař se již zmínil o článku 301 tureckého trestního zákoníku a ostatních reformách, které zaručují úplnou a skutečnou svobodu projevu a pluralitu názorů v Turecku. To stejné platí přirozeně i o svobodě vyznání a mnoha otázkách, o kterých budou hovořit ostatní kolegové později během této diskuse. Potřebujeme, aby reformní proces nabral na obrátkách.
Za druhé, kurdská otázka: rád bych tu velmi jasně vyjádřil své stanovisko. Během mnoha let, ve skutečnosti během celých desetiletí, jsem se snažil zúčastňovat řešení kurdské otázky, ale nyní přišel čas, kdy je možné vyřešit kurdskou otázku politicky a prostřednictvím Parlamentu, a zanechat tak násilí. To je i důvod, proč nerozumím tomu, proč strana PKK i nadále pokračuje v terorismu. Dokážu to pochopit, protože PKK nehledá mírové řešení a pravděpodobně existují i lidé v armádě, kteří též odmítají mírové řešení.
A přece bychom měli vyslat jasný signál, že chceme mírové řešení, což by měl učinit i Irák. V Ankaře jsme se setkali se zástupcem předsedy Talabáního, a ten se též jasně vyjádřil, že nechtějí pokračovat cestou terorismu strany PKK, ale upřednostňují politické řešení. Rád bych věřil, že zástupci kurdské regionální vlády budou věnovat pozornost zprávám, které říkají, že pokračování v terorismu PKK ničí nejen Turecko, ale i Irák.
To je i důvod, proč já sám, stejně jako i Socialistická skupina Evropského parlamentu, můžeme jen souhlasit s touto výzvou: Turecko a Irák se musí spojit v mírové spolupráci, která musí počítat i s kurdskou místní vládou, aby skoncovali s terorismem. Zároveň musí Turecko kurdskému lidu pomoci, aby se tam cítil pohodlně a mohl považovat Turecko za svůj domov.
Alexander Lambsdorff
jménem skupiny ALDE. - (DE) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, též bych rád začal poděkováním zpravodajkyni Rii Oomenové-Ruijtenové, ale i pánům Joostovi Lagendijkovi a Hannesovi Swobodovi, za vynikající spolupráci během přípravy návrhu tohoto usnesení. Věřím, že jsme vytvořili dobrý text a překvapivě jsme se shodli, a myslím si, že jde o skutečně dobrou věc.
Rád bych pro svou skupinu ještě jednou zdůraznil a podtrhnul klíčové body. Za prvé, pro Turecko představuje toto usnesení pozitivní a konstruktivní signál. Vítáme fakt, že letní ústavní krize byla zažehnána, a vítáme fakt, že nová vláda má silný a jasný mandát k dalším reformám. Jednoznačně však naléháme na vládu, aby použila svůj mandát na skutečnou podporu reforem.
Co je důležité v tomto kontextu, jak vyplývá z usnesení, je fakt, že reformy jsou pro samotné Turecko, turecké obyvatele, tureckou společnost a pro turecké hospodářství skutečně důležité. Turecko se musí neustále stabilně zlepšovat, a to samo od sebe, a jsem rád, že v Turecku roste shoda v názorech na touto otázku, jak to bylo vyjádřené v dubnovém programu. Je dobré, že se to děje i nyní.
Pro nás je důležité to, že kodaňská kritéria budou i nadále klíčovým referenčním kritériem na jednání, právě tak jako je vlastní absorpční kapacita Evropské unie i nadále důležitým a nevyhnutným kritériem.
Naléhavě potřebujeme reformy, obzvlášť v následujících oblastech, přičemž jsme se o některých z nich již zmínili. Trestní zákoník: článek 301 jsme už zmínili, to je celkem jasné. Podle mého názoru bychom měli začít zahrnovat do této diskuse i článek 252. Týká se to i poškození památky Mustafa Kemala Atatürka a je to skutečně problematické, protože jde zároveň o porušení svobody projevu.
Druhým důležitým bodem je zlepšení situace žen. Počet vražd ve jménu cti představuje stále vážné obavy. Ústavní reforma musí pokračovat. Musíme chránit základní lidská práva a osobní svobody. Dovolte mi dodat, že z našeho pohledu představuje problém i volební právo. Census 10 % je v OBSE neslýchaný.
Dovolte mi shrnout situaci tím, že řeknu, že musíme projevit pochopení pro složitou situaci v Turecku, zejména vzhledem k dramatickým událostem na jihovýchodě, na hranici Turecka s Irákem. Jednoznačně odsuzujeme teroristické aktivity strany PKK během posledních týdnů a rád bych projevil jménem celé skupiny soustrast rodinám vojáků, kteří byli zabití.
Naléháme na tureckou vládu, aby na tuto situaci reagovala opatrně. Dodnes nebylo vidět žádné náznaky, že by to tak nebylo. Kroky přijaté na zmírnění hrozby pro turecké území však musí být v souladu s následujícími podmínkami. Musí být přiměřené a časově omezené. Evropská unie chápe složitou situaci v Turecku. Je důležité, aby si Turecko udrželo toto pochopení. Naším nejvyšším cílem je samozřejmě mírové řešení.
Dnešní usnesení představuje jednoznačně konstruktivní signál pro příznivý dialog s Tureckem. Turecko bude i nadále významným partnerem Evropské unie a nyní musí ve svém vlastním zájmu rozhodně pokračovat v cestě reforem.
Sebastiano  Musumeci
jménem skupiny UEN. - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, rok po přijetí posledního usnesení založeného na vztazích EU a Turecka v tomto Parlamentu je smutné, že některé základní otázky zůstaly i nadále tragicky aktuální. Turecko prakticky nepovažuje Kypr za člena Evropské unie, svoboda tisku je stále omezená, neboť článek 301 trestního zákoníku nebyl stále upravený a Turecko stále vytrvale odmítá uznat genocidu arménské populace z roku 1915.
Nedávný šokující teroristický útok ze strany PKK, následná mohutná reakce turecké armády a hrozba zásahu v severní části Iráku, pokud PKK neukončí svoje teroristické aktivity jednou provždy: tyto faktory znásobují nebezpečnou a choulostivou geopolitickou situaci, ve které se Turecko nachází.
Samozřejmě, určitý pokrok nastal. Myslím zejména zvýšené zastoupení žen v nově zvoleném tureckém parlamentu, v hospodářských kruzích a na akademické půdě, ale musíme se sami sebe ptát, nyní víc než kdy jindy, zda si Evropa zítřku přeje velkou politickou entitu, nebo zda chce mít silnou kulturní identitu, protože tyto nejistoty hrají do karet Turecku, které si nepřeje přestat být samým sebou.
Joost Lagendijk
Vážený pane předsedající, dámy a pánové, mrzí mě, že tuto rozpravu zastiňují teroristické útoky v Turecku. Mnohem raději bych hovořil o tom, zda je vhodné navázat na rozhovory o reformách, bohužel jsem však došel k závěru, že o přes množství pěkných slov se v praxi udělalo opravdu málo. I tak si myslím, že dnešní nejdůležitější otázka zní: Co by mělo Turecko podle našeho názoru udělat?
Vynechejme z tohoto rozhovoru pokrytectví, dámy a pánové. Každý z nás ví, nebo by měl vědět, že na toto ďábelské dilema neexistuje jednoduchá odpověď. Na jedné straně zjišťujeme, dozvídáme se, že jakákoli země, ve které bylo za poslední měsíc zabito padesát lidé, musí nějakým způsobem reagovat, zatímco mnozí z nás, myslím včetně mnohých členů turecké vlády, pochopili, že velké vojenské operace nejsou řešením. Ty stranu PKK nezničí, způsobují nesmírné diplomatické a politické škody a, co je nejzávažnější, komplikují hledání řešení kurdského problému.
Dovolte nám proto věřit, že všechny pokusy najít diplomatické a politické řešení budou úspěšné. Koneckonců, problém neleží v iráckých horách, problém leží v Turecku, ale řešení problému, kurdského problému, nespočívá v tom, že postavíme Turky proti Kurdům. Z mého pohledu je problém v Turecku, Turci a Kurdi vědí, že jediné řešení jejich problému je politické, strana AKP na turecké straně a DTP na kurdské straně proti radikálům, které nemají vůbec zájem o politické řešení a které si myslí, že vojenské násilí může pomoci: na turecké straně armáda a část opozice a na kurdské straně PKK.
Vyjádříme se velmi jasně: současné útoky strany PKK jsou, samozřejmě namířené na turecký stát, ale zároveň jsou útokem na kurdskou stranu DTP v tureckém parlamentu, která hledá politické řešení problému. Proto je důležité, aby tento Parlament ostře odsoudil stranu PKK a její teroristické útoky, a zároveň vyjádřil podporu všem na straně Kurdů, kteří se pokouší dospět k mírovému politickému řešení tohoto problému.
Kyriakos Triantaphyllides
jménem skupiny GUE/NGL. - (EL) Vážený pane předsedající, stále máme na paměti naděje Turecka na přijetí do EU, a proto vyzýváme Komisi, a tedy i Unii jako takovou, aby ukončila v následujících několika dnech posuzování pokroku Turecka, nebo jeho nedostatek v jednotlivých oblastech, které je nutné harmonizovat s evropským acquis.
Vyhlásili jsme, že za předpokladu, že Turecko splní kodaňská kritéria a povinnosti, se kterými souhlasilo podle jednacího rámce a dodatkového protokolu, mělo by být schopné přistoupit k EU. Nemyslíme si, že nějaké kompromisy přinesou výsledky, ve které doufá ať už Turecko, nebo Unie. Rádi bychom poukázali na to, že Turecko dosáhlo jistého pokrok, ale opakujeme, že pokud má jeho přijetí proběhnout hladce, musí udělat to, co udělaly předcházející země při svém vstupu: plnit závazky své dohody vůči EU jako celku. Turecko musí proto plnit své závazky vůči Kypru, musí otevřít své přístavy a letiště lodím a letadlům z Kyperské republiky a stáhnout veto na účast Kypru v mezinárodních organizacích a v multilaterálních dohodách.
Jako levicová skupina, a obzvlášť jako strana AKEL (Pokroková strana pracujícího lidu Kypru), jsme přesvědčení, že vyhlídky na přijetí Turecka do EU zabezpečí plnění těchto závazků, zejména pokud jde o ukončení okupace Kypru tureckými vojsky.
Též věříme, že podporováním Turecka na jeho cestě směrem k Evropě, za předpokladu, že Turecko bude zároveň plnit svoje závazky vůči EU, na něj můžeme vyvíjet tlak. Takto musí Turecko splnit následující závazky: bránit a respektovat lidská práva všech, kteří tam žijí, včetně Kurdů a ostatních menšin, uznat genocidu Arménů a otevřít hranici s Arménií se všemi společensko-hospodářskými důsledky, které to s sebou přinese.
Pokud Turecko doufá, že bude moci pokračovat a završit své přijetí, potom je zjevné, že opatření a strategie, které přijalo, budou muset vést k úplnému souladu s evropským acquis a absolutnímu dodržování mezinárodního práva, které koneckonců řídí činnost EU.
Georgios Georgiou
jménem skupiny IND/DEM. - (EL) Vážený pane předsedo, to, co jsme slyšeli, je překvapující a nepřišlo to od nikoho jiného než od příslušného komisaře, který byl až moc připravený označit ty, kteří prohlašovali, že bojují za svobodu, za teroristy. Přemýšlím, zda nejsme příliš svolní popisovat Turecko jako zemi, na kterou se útočí ze všech stran. Je to země, která má stále svoje vojska v členském státu EU, a není to první ani poslední země, která se přizpůsobuje požadavkům EU.
Na závěr se chci věnovat mnohem odbornější otázce. Krátce před událostmi na východních hranicích byla cena ropy v Turecku 76 USD za barel, nyní, kvůli zbraním, ke kterým se vždy uchyluje, když potřebuje vyřešit své problémy, stoupla cena ropy na více než 90 USD za barel.
(Předsedající řečníka přerušil)
Philip Claeys
jménem skupiny ITS. - (NL) Vážený pane předsedo, během diskuse o tomto usnesení ve výboru se zdálo, jako by Parlament jako celek napůl usínal. Jakoby čistě formálně se objevila vágní kritika, ale jinak to vypadá, jako bychom přijali vstup Turecka jako hotovou věc.
Turecko přitom dosáhlo od začátku jednání jen sotva nějakého pokroku. Narážím například na nedávnou zprávu od Amnesty International o lidských právech a zacházení s menšinami. Pozice Turecka na Kypru se už téměř ani nepřipomíná. Navíc existuje opodstatněné riziko, že Turecko se chystá spustit rozsáhlý vojenský útok na Irák. Potom bychom se dostali do situace, kdy by kandidátská země nejen okupovala část teritoria existující členské země svými vojsky, ale navíc by se chystala vést jakousi místní válku v jiné sousední zemi, v tomto případě v Iráku.
Vážený pane předsedo, většina obyvatel Evropy je proti možnému přijetí Turecka za člena EU. Důvodem je fakt, že Turecko není evropská země, a proto do Evropské unie nepatří. Namísto kompromitování věrohodnosti Evropy bychom měli raději dát přednost partnerství s Tureckem, ve vší upřímnosti a jednoznačnosti, a ne jeho plnému členství v EU.
Jim Allister
Vážený pane předsedo, všiml jsem si, obzvlášť ze strany Komise, tendence prezentovat neevropské Turecko v tom nejlepším možném světle. Možná to není překvapující, pokud bereme do úvahy miliony eur předvstupní pomoci, které proudí, ale musíme čelit i nepříjemným věcem. Nejvíc se obávám zločinů ve jménu cti, závažného porušování lidských práv, nedostatku ochrany nemuslimských menšin, absence svobody vyznání, útoků proti křesťanům a propagandy.
Tento rok pokračovaly smrtelné útoky na křesťany, například v dubnu došlo k zavraždění tří mužů v Malatyi. Pravá svoboda vyznání je často prubířským kamenem trvalého závazku země vůči lidským právům. V případě Turecka je toho nutné udělat mnoho, včetně právního postavení náboženských skupin a vlastnických práv, ale v podstatě se musí respektovat právo na svobodu vyznání a právo konvertovat.
Werner Langen
(DE) Vážený pane předsedající, zaprvé bych rád poděkoval paní Oomenové-Ruijtenové za vypracování této zprávy, která bude předložená Komisi a měli bychom ji k ní přihlédnout jako k příspěvku Parlamentu do nadcházející zprávy o činnosti.
Turecko překonalo domácí problémy, vláda má jasný mandát, výsledkem nedělního referenda o ústavních změnách, které se týká voleb prezidenta, byl správný výsledek a nyní neexistuje žádný důvod, proč ještě víc zdržovat reformy. Proto bych rád začal výzvou k turecké vládě: Pokud myslí vstup do EU vážně, potom je potřebné zvýšit intenzitu reforem. Jak všichni víme, minulý rok se toho dosáhlo poměrně málo.
Za druhé, záměrem reforem je na prvním místě zvýhodnit turecký lid. Nejsou ani samoúčelné, ani kouzlem ze strany Evropy, jejich účelem je pojmenovat nedostatky, ke kterým by nemělo v demokracii docházet, zejména v souvislosti se svobodou názoru, svobodou vyznání, právy žen, právy menšin, volebním právem atd. Turecko musí zvládnout tyto problémy a odstranit tyto nedostatky ze své vlastní vůle.
Rád bych se zmínil i o další věci, a tou je arménská otázka. Jako Němec si myslím, že můžeme od Turecka očekávat jasné uznání jeho historické zodpovědnosti. Jeho odmítání hovořit o tomto problému a odstranit blokádu Arménie je téma, kterému se musíme v diskusi i nadále věnovat. V současnosti, jak právě uvedl pan Swoboda, existuje obava, že se vojenský konflikt na kurdském území přenese do Iráku. Zde jasně preferujeme namísto vojenského řešení diplomatické řešení, a to dohodu. Úplně souhlasím s postojem Socialistické skupiny v Evropském parlamentu.
Konec konců samotné Turecko si musí určit, zda a jak si přeje pokračovat po cestě směrem k Evropě. Z našeho pohledu není jedinou možností úplné přijetí Turecka do EU, jednání zůstaly záměrně napůl otevřená a je nakonec na samotném Turecku, zda bude pokračovat tímto proaktivním směrem. Nejde jen o to, zda může samotná Evropa umožnit Turecku vstup do EU.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Vážený pane předsedo, též bych rád vyjádřil pochvalu zpravodajkyni paní Oomenové-Ruijtenové. Moje bezprostřední odpověď na poznámku pana Langena je, že v mé skupině rozhodně hovoříme o jednáních za účelem členství v Evropské unii!
Usnesení, o kterém dnes mluvíme, má podpořit tureckou vládu, aby, ať už dělá cokoliv, pokračovala po této cestě. Ministerský předseda pan Erdogan k tomu dostal od tureckých voličů silný mandát. Tím se ve skutečnosti dostává do pozice, ve které může podnítit reformy. Nyní rapidně očekáváme výsledky, a proto očekáváme, že Komise přijde co nejdřív ve zprávou o činnosti, která se bude týkat tohoto jevu.
Samozřejmě bychom neměli přehlížet naléhavé problémy. Myslím, že by to byl opravdu velmi důležitý symbolický krok, který by měl obrovský dominový efekt, pokud by turecký parlament učinil něco s článkem 301, pokud by ho vyhlásil za neplatný, nebo ho přeformuloval. To by vytvořilo v Turecku potřebnou otevřenost pro rozhovory včetně rozhovorů o otázkách z minulosti a to mě přivádí k arménské otázce. Věříme, že je velmi důležité, aby o tomto proběhla v Turecku interní diskuse, ale je hlavně na samotném Turecku, aby to zorganizovalo, a nikoliv na Parlamentu nebo na Sněmovně reprezentantů Spojených států, aby otevřely tuto problematiku. Je to hlavně vnitřní záležitost, můžeme pomoci, ale ve skutečnosti nemá velký význam, abychom naléhali zvenku.
Byla vyhlášená nová ústava. Věříme, že se tak objevuje i příležitost konečně najít politické řešení kurdské otázky. Sdílím názor těch, kteří říkají, že bychom měli udělat vše, co se dá, abychom zabránili vojenské eskalaci v severním Iráku, ale můžeme tak učinit jen v případě, že se distancujeme od teroristických útoků strany PKK a budeme PKK žádat, aby přestala.
Zadruhé, musíme též podpořit Turecko v jeho dialogu s Irákem a s iráckými orgány, a taktéž i v jeho dialogu s místními orgány v kurdském Iráku, aby v praxi spolupracovaly, a tak tyto útoky zastavily. Vítáme nové diplomatické iniciativy, ale věříme, že toto násilí ukončí hlavně praktická spolupráce v samotném regionu.
Marco Cappato
(IT) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, předsednictví Rady se vyjádřilo, že to "závisí na Turecku" a tuto myšlenku zopakovali mnozí kolegové včetně pana Langena, který řekl, že "je na nich, aby se rozhodli". Já osobně však nevěřím, že tomu tak je. Podle mě musí Evropa převzít svou zodpovědnost.
Není to problém jen Turecka a jeho souladu s formálními kritérii přístupu. Pravdou je, že za poslední měsíce vysílala Evropa, vlády Evropy, počínaje, ale nejen francouzským předsednictvím, vzkaz, že Turecko se k Evropské unii nepřipojí. Zpráva paní Oomenové-Ruijtenové z tohoto předpokladu vychází a její znění je pravděpodobně tím nejlepším, co se dá vytvořit v tomto Parlamentu, ale musíme mít dostatek odvahy na to, abychom změnili celkový kontext: aktuální politická a vojenská krize na hranicích mezi Tureckem a Irákem je částečně odpovědností Evropské unie, vzhledem k tomu, že z politického hlediska jsme Turecku zabouchli dveře před obličejem, i přes to, že příslušná jednání pokračují.
To, co potřebujeme, je velký krok vpřed, díky čemuž by se Evropská unie a vlády otevřeně domáhaly politické zprávy o právech obyvatel, kteří žijí na turecké půdě, na demokracii a právní stát, za účelem připojení se k Evropě. To by mohlo pomoci Turecku posunout se dopředu směrem k Evropě, a nikoliv směrem ke Střednímu východu.
Feleknas Uca
(DE) Vážený pane předsedo, dnešní hlasování o usnesení Parlamentu o Turecku je zastíněné velmi hrozivými a znepokojujícími událostmi.
Minulou středu hlasovalo Velké národní shromáždění Turecka drtivou většinou pro vpád tureckých vojsk do severního Iráku. Od té doby jsme slyšeli znepokojující zprávy o mrtvých a zraněných na turecko-iráckých hranicích, o krvavých bitkách a bojích, a slyšeli jsme, že turecká vojska střílejí na vesnice v severním Iráku. Slyšeli jsme o útocích na kurdské instituce a orgány DTP a o rozhněvaných nacionalistech, kteří se pokouší lynčovat své kurdské spoluobčany. A přitom signály, které Turecko vyslalo po ukončení ústavní krize koncem srpna, byly nanejvýš slibné. Mluvilo se o nové civilní ústavě, dalších reformách a intenzivnějších reformních snahách, které by odpovídaly na stále nevyřešené otázky. Paní Oomenová-Ruijtenová a mnozí mí kolegové chtěli přihlédnout k těmto pozitivním signálům a pokroku v Turecku poté, co reformní snahy narazily v Turecku minulý rok na mrtvý bod.
Návrh usnesení je ve svém hodnocení vyvážený a spravedlivý. Vzhledem k nedávnému rozhodnutí Turecka a do očí bijící hrozby vojenského vpádu, který porušuje územní celistvost Iráku, však přemýšlím nad tím, jaké cíle momentálně Turecko sleduje. Jde opravdu o stranu PKK? Faktem je, že turecké vojska v posledních letech vykonávaly 24hodinové přeshraniční operace a ani jedna z nich vlastně neměla nějaký trvající účinek. Proč by to tentokrát mělo být jiné? Nebo to má něco společného se zásobami ropy, které se nacházejí v oblasti okolo Kirkúku a se záměrem Turecka odstranit autonomní status Kurdů v severním Iráku?
V každém případě je však jasné, že kurdský problém se nebude dát vyřešit vpádem do severního Iráku. Z mého pohledu je též jasné, že Turecko nemůže porušovat mezinárodní zákony a porušovat suverenitu Iráku před očima Evropské unie a mezinárodního společenství. Evropa musí nyní převzít odpovědnost a aktivně se zúčastňovat rozvíjení strategie na nalezení řešení kurdské otázky, neboť to je klíčem k dosažení skutečného míru a demokracie v Turecku.
Bastiaan Belder
(NL) Vážený pane předsedo, v nedávném rozhovoru pro holandský tisk pan komisař Rehn jednoznačně uvedl, které reformy jsou v Turecku pro EU nejnaléhavější, a cituji: "Jde o oblast svobody projevu a náboženství, tedy o jádro demokracie".
Jsem Komisi vděčný za toto jasné vyjádření stanoviska. To mě dovedlo i k tomu, abych ho upozornil na dokument od Aliance protestantských církví v Turecku. Dokument je datovaný k 1. září 2007 a popisuje vážné nebezpečí a obavy tureckých protestantů z důvodu chybějící svobody vyznání. Pane komisaři, věřím, že budete s účastníky rozhovorů neústupně mluvit o zranitelné pozici tureckých protestantů nebo všech tureckých křesťanů v turecké společnosti.
Léčení symptomů opravdu nestačí, pane předsedo. Média a politici vytváří pro nemuslimské menšiny v Turecku velmi netolerantní a nebezpečné prostředí. I zde si situace žádá okamžitou reakci z Bruselu směrem k Ankaře. Druhý dokument o této záležitosti odevzdám panu komisaři a budu od něj dychtivě očekávat okamžitou písemnou odpověď.
Andreas Mölzer
(DE) Vážený pane předsedo, před pár dny jsem byl v Turky okupované části Kypru a nabyl jsem bezprostředního dojmu systematického ničení asi 500 řeckých ortodoxních kostelů a ničení evropského kulturního dědictví, což nikdy nebude dobré. Je to podle mého názoru v rozporu s duchem Evropy, stejně jako pokračující nedostatek tolerance vůči křesťanům a jiným menšinám, nebo přečin pojmenovaný "urážka turecké identity", který slouží k potlačení svobody názoru a svobody tisku, mlčení o neustálém porušování lidských práv, neschopnost pojmenovat problém genocidy vůči Arménům a přetrvávající islamizace.
Je zcela nepřijatelné, aby kandidát na přistoupení stále okupoval část členského státu EU, v tomto případě severní Kypr, aby neřekl nic o plánovaném vojenském útoku na jinou zemi, což je právě nyní případ útoku proti Iráku.
Brusel bude dál neustále zdůrazňovat, že jednání v souladu se základními právy, zejména pokud jde o svobodu projevu a vyznání, má nejvyšší prioritu při přistoupení k EU. V případě úsilí Turecka vstoupit do EU to jsou jen prázdná slova.
Ioannis Kasoulides
(EL) Vážený pane předsedo, dovolte mi, abych nejprve pogratuloval paní Oomenové-Ruijtenové k této zprávě.
A nyní aktuální problém: co se stane, pane předsedajícím, pokud bude Turecko, tedy kandidátská země, ignorovat napomenutí EU a napadne severní Irák? Jaké má Turecko úmysly? Chce snad způsobit další kyperskou krizi nebo okupovat území v části Iráku, kde se hovoří kurdsky, jde o další komplikování snah mnohých zemí, včetně evropských států, stabilizovat Irák? Jako můžeme dovolit, aby členské státy nebo kandidátské země mohly působit jako destabilizační faktory v oblasti, ve které evropští vojáci ztrácejí své životy ve snaze zachovat stabilitu?
Chci vám připomenout, že turecká vojska okupují 40 % Kypru. To této zemi nezabránilo, aby zahájila přístupové rozhovory. Chci vám připomenout, že Turecko stále neplní požadavek EU na rozšíření Ankarského protokolu. Jsem zvědavý, co o tom řekne zpráva Evropské komise, která se očekává 6. listopadu. Pokud to bude zpráva o toleranci, potom proč bychom nebyli tolerantní i v mnoha jiných otázkách zásad a hodnot, které jsou pro EU nejdůležitější?
V podstatě je nejdůležitější tato otázka: hovoříme o šíření hodnot EU nebo o zmenšování sféry jejich vlivu?
Béatrice Patrie
(FR) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, v prvé ředě bych ráda poděkovala paní Oomenové-Ruijtenové za konstruktivní zprávu, kterou se chystáme poslat Radě a Komisi, ale i turecké vládě a parlamentu.
Lituji však, že se náš Parlament nevyjádřil jasněji o jisté otázce, která je nepochybně choulostivá, ale zdaleka ne méně důležitá: hovořím o arménské genocidě. V roce 1987 nazval tento Parlament masakr 1,2 miliónu Arménů, což byly dvě třetiny arménské populace, která v té době žila pod nadvládou Osmanské říše, k němuž došlo v letech 1915-1917, slovem genocida. Americký Senát a Sněmovna reprezentantů právě udělaly totéž a mrzí mě, že tento Parlament za Američany v této otázce zaostává.
Jak nedávno zdůraznila ve zprávě pro tisk Mezinárodní federace pro lidská práva, mnoho tureckých občanů je obviněných z urážky turecké identity na základě článku 301 trestního zákoníku. Abychom mohli řešit toto historické období veřejně, myslím, že je nutné co nejdříve tento článek zrušit. V žádném případě našim tureckým přátelům nepomůžeme tím, že po nich budeme chtít, aby zapomněli na svou minulost. Povinnost pamatovat si je zároveň i povinností vůči potomkům lidí, kteří přežili genocidu, a vůči samotnému mezinárodnímu společenství. Proto vyzývám Parlament, aby podpořil všechny pozměňovací návrhy, které žádají genocidu Arménů a těch, kteří zdůrazňují potřebu úplného dodržování náboženských svobod a práv menšin.
Marios Matsakis
Vážený pane předsedo, Turecko je z politických, hospodářských, vojenských a kulturních důvodů důležitou zemí, a proto je pro EU důležité. Poté, co si to EU uvědomila, rozhodla se zahájit přístupová jednání. Cesta směrem k přijetí nebyla velmi hladká, ale pomohla začít v Turecku tak velmi potřebný demokratický reformní program.
Tyto reformy vítá jak EU, tak i obyvatelé Turecka. Reformy musí pokračovat i nadále, a přinejmenším z tohoto důvodu musí být naše podpora Turecka při jeho vstupu silná. Nikdo se nesnaží ignorovat skutečnost, že problémy tu jsou. Ústředním bodem tohoto problému je moje země, Kypr, ale já si jako většina lidí v tomto Parlamentu uvědomuji, že tyto problémy nevyřeší konflikt, ale mírová jednání.
Evropštější Turecko je mnohem lepší pro diskutování a řešení problémů, a proto plně podporuji přijetí Turecka do EU. Takže podporuji kompromis, kterého jsme dosáhli prostřednictvím rozumného zacházení, které si zvolila paní Oomenová-Ruijtenová, díky čestné a plodné spolupráci kolegů, kteří o to měli zájem, kteří možná měli odlišné názory na specifické otázky, ale kteří se všichni shodli na zásadě, že EU může dosáhnout víc konstruktivní spoluprací s tureckými obyvateli, než destruktivním nepřátelským jednáním.
Turecko prochází právě nyní velmi složitým obdobím a větší použití metody cukru než biče je momentálně ze strany EU nejvhodnější způsob postupu. Nechť je naše ohromná podpora této zprávy důkazem pro turecké obyvatele, že je v EU chceme, a nechť je podporou rozsáhlejších a rychlejších reforem v Turecku a zvýšení pomoci při řešení dlouhodobého kyperského problému.
Mario Borghezio
(IT) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, mnozí z nás se při bránění Turecku při jeho vstupu do Evropy odvolávají na geopolitické důvody. Fakta nám nyní dokazují, že jsme měli pravdu, pokud vezmeme v úvahu, že Ankara vpadla do jemné rovnováhy Iráku, kde naši vojáci každý den riskují své životy a bojují za svobodu obyvatel, jako slon do porcelánu.
Věřím, že o tom potřebujeme popřemýšlet, protože, milí kolegové poslanci, vaše drahé demokratické Turecko, ten ráj lidských práv na zemi, klepe na dveře Evropy právě v té chvíli, kdy se na frontě Iráku spouští hrozivý, nepředvídatelný a tragický válečný scénář.
Až se vrátíte do Bruselu, udělejte to, co jsem zamýšlel udělat já: zajděte do arménské restaurace. Nejsou mezi vašimi neevropskými přáteli Arméni? A přece jejich budovy zničili chuligáni, turečtí kriminálníci, kteří spálili restauraci v hlavním městě Evropy jen proto, že je arménská. Taková je demokratická povaha tureckých nacionalistů! Proč bychom je tedy měli vítat, když stále nechtějí uznat genocidu Arménů? Vyzývám vás, abyste hlasovali pro můj pozměňovací návrh.
Gerard Batten
Vážený pane předsedo, usnesení zdůrazňuje, že Turecko musí jednat plně v souladu s kodaňskými kritérii, která budou představovat základ jeho přijetí do EU. Ve zprávě se zároveň turecká vláda vyzývá, aby uvedla svůj přístup k svobodě vyznání do souladu s těmito zásadami, jako to formuloval Evropský soudní dvůr.
Od dob Kemala Atatürka si Turecko udrželo sekulární stát proti síle fundamentalistického islámu. Rád bych věděl, zda si Turci uvědomují, že vstupem do EU zásadně podryjí svoji schopnost odolat militantnímu islámu. Pokud se Turecko připojí k EU, jeho islamisti použijí právní předpisy v oblasti lidských práv jako kryt, zpoza něhož budou v Turecku a v Evropě prosazovat džihád.
Britové si začínají uvědomovat, že pokud se Turecko připojí k EU, dalších 70 milionů lidí získá právo přijet do Británie. Přijetí Turecka bude pohromou pro Turky a bude pohromou pro Británii.
Koenraad Dillen
(NL) Vážený pane předsedo, dámy a pánové, v rozpravě o návrhu usnesení pana Florenze jsme si včera správně všimli, že velká většina obyvatelstva podporuje přísné kroky, jako zákaz kouření na pracovišti, v barech a v restauracích.
Doufal jsem, že toto usnesení též vezme v úvahu názor převážné většiny populace, a to, že Turecko nemůže vstoupit do Evropské unie. Zdá se však, že jsem si marně dělal iluze. Pokud jde o rozhodující záležitosti, jako je ústava nebo vstup Turecka do Evropské unie, názor lidí se už najednou nepočítá.
Turecko, přátelský národ, není evropskou zemí. Tečka, amen, konec. To by měl být konec diskuse. Ale Parlament nejen že neakceptuje svou odpovědnost, ale již několikrát byl slepý vůči konkrétním nedávným událostem, které jasné ukázaly, že Turecko nepatří do Evropské unie, a že rozhodnutí začít přístupové jednání byla chyba.
Proč se toto usnesení nezmiňuje o odporu strany AKP vůči ústavním ustanovením, podle kterých by obrácení na jinou víru už dál nebylo podle zákona trestné? Proč jsou lidé také nechápaví, pokud jde o otázku Arménie nebo Kypru? Toto je další příklad evropské reálné politiky, ze které nás můžete vynechat.
Charles Tannock
Vážený pane předsedo, podle londýnských novin The Times bylo nedávné usnesení Kongresu USA o arménské genocidě až děsivě aktuální. Takže, kdy je vhodný čas mluvit o genocidě?
Arménská loby je v tomto Parlamentu tak hlasitá právě pro zjevnou hradbu mlčení, které obklopovalo otázku genocidy téměř celé století. Vrah turecko-arménského novináře Hranta Dinka měl podnítit období národní reflexe, ale to se, bohužel, nestalo.
Přesto však je smíření mezi Tureckem a Arménií včetně opětovného otevření zavřených hranic důležitým prvkem tureckých snah o vstup do EU. Z mého pohledu ale žádná pravá demokracie nemůže popírat svou minulost, dokonce ani její nejhlubší a nejtemnější tajemství.
Právě tak důležité je i urovnání konfliktu na Kypru, který se i nadále nachází ve slepé uličce, což způsobuje přítomnost okupačních vojsk v členském státu EU, stejně jako nedodržování Ankarského protokolu.
Náboženská práva menšin, například křesťanů, jsou též důvodem je znepokojení. Například řecký ortodoxní seminář v Halki je od roku 1971 zavřený, asyrští křesťané, kteří utekli do Německa a Švédska během války s PKK, byli zbaveni svého tureckého občanství, takže potom nemohli žádat zpět své domovy, o které přišli během konfliktu. A Turecko nepovažuje alevity za odlišné od většiny sunitských muslimů, a proto neuznává jejich odlišné náboženské potřeby.
Článek 301 trestního zákoníku o urážce tureckosti měl za následek mnoho odsouzení a v březnu vydal soud v Istanbulu z mého pohledu dost bizarně zákaz přístupu na webovou stránku YouTube, na které se nacházela tvrzení ohledně sexuální orientace zakladatele moderního Turecka Kemala Atatürka.
Sám za sebe, a ne jménem své politické strany nebo skupiny, říkám, že je jasné, že toho musíme ještě hodně udělat.
Maria Eleni Koppa
(EL) Vážený pane předsedající, dnešní diskuse nám poskytla příležitost vyjádřit naši spokojenost s výsledky voleb v Turecku a přivítat přání Turků pokračovat v zahájených reformách.
Případné přijetí Turecka do EU, které zůstává i nadále cílem, otevřelo cestu reformním snahám. Naneštěstí se tyto ustálily a zpomalily. Nová vláda se svým čerstvým, silným mandátem se potřebuje pohnout velmi rychle kupředu, aby plně realizovala všechna ustanovení dohody o přidružení a jejího dodatkového protokolu.
V reformním procesu jde především o demokratizaci, základní lidská práva a náboženské svobody. V souladu s tím je nevyhnutné zrušit článek 301 trestního zákoníku a splnit požadavky ekumenického patriarchátu. Naneštěstí umožňoval dosud postoj turecké vlády vůči této otázce extrémistické jednání. Musíme též zmínit nevysvětlitelné trvání tureckých orgánů na tom, aby teologická škola v Halki zůstala zavřená.
Další záležitostí, které se obáváme, je napjatá situace v jihovýchodním Turecku. Věřím, že kultura násilného řešení konfliktů by už neměla převládat, protože bude znamenat nestabilitu v širší oblasti. Je povinností současného parlamentu, aby jednal s cílem dosáhnout mírového řešení konfliktu kurdské otázky, což předpokládá rozhovory mezi oběma stranami. Mezinárodní společenství musí v této potenciální krizi hrát úlohu orgánu dohlížejícího na dodržování míru.
Na závěr bych, vážený pane místopředsedo, ráda řekla, že očekáváme, že bude Turecko respektovat všechny své povinnosti tak, aby mohlo stabilně pokračovat směrem k budoucí evropské integraci.
Giorgos Dimitrakopoulos
(EL) Vážený pane předsedající, dovolte mi nejprve poblahopřát paní Oomenové-Ruijtenové k její vynikající práci.
Pane předsedající, lidový mandát, který byl udělený Erdoganově vládě a obzvláště panu Erdoganovi, umožňuje pokračování reforem, které probíhaly od chvíle, kdy se z přání Turecka získat místo v Evropě stala konkrétní možnost. Zároveň mandát inspiruje novou touhu po spravedlivém a trvajícím řešení kyperské otázky, s čímž je základní požadavek, a to aby byla z Kypru stažena turecká vojska.
Existuje nová touha po skutečných sousedských vztazích, a to zejména s Řeckem.
Díky mandátu se lidská práva dodržují na základě nových zákonů, jako je zákon o církevních nadacích a zákony ochraňující práva a svobody. Historie se smiřuje s minulostí a dochází k uznání genocidy Arménů, pontských Řeků a Asyrčanů.
Díky mandátu vidíme otázku Kurdů v novém světle. Potenciální invaze do severního Iráku je otázka, která by měla představovat pro EU velkou obavu. Takovýto krok nesmíme dovolit, protože potřeba porazit terorismus, na které jsme se všichni dohodli, by neměla být nikdy použitá jako výmluva pro fait accompli u okupovaného území v severním Iráku, jako se to stalo na Kypru.
Richard Howitt
Vážený pane předsedající, nejsem si jistý, zda jsme během dnešní dopolední rozpravy něčím přispěli k otázce přistoupení Turecka, kromě toho, že malá skupina silných oponentů přijetí Turecka do EU dostala příležitost zopakovat své argumenty v tomto Parlamentu. Samozřejmě, že bychom měli naléhat na Turecko, aby ukázalo sebekázeň a aby jednalo přiměřeně v reakci na teroristické hrozby ze severního Iráku, ale všiml jsem si, že dnes ráno přednesli kritiku přesně ti stejní lidé, kteří byli v jiných diskusích proti tomu, aby se Evropská unie podílela na rekonstrukci Iráku.
Vítám strategické partnerství mezi Spojeným královstvím a Tureckem, které vyhlásil ministerský předseda pan Brown a pan Erdogan včera v Londýně, včetně konstruktivní spolupráce v boji proti organizovanému zločinu a terorismu. Vyzývám ostatní členské státy, aby jednaly stejně.
Vítám nejmladší zvolenou tureckou poslankyni Aylu Akatovou, která byla minulý týden v Bruselu jako jedna z mnoha kurdských poslanců, jež se vrátili do tureckého Parlamentu po 14 letech a dávají nám naději, že problém kurdských politických a kulturních práv se bude moci vyřešit prostřednictvím demokracie, a nikoliv prostřednictvím násilí.
Josef Zieleniec
(CS) Paní Ria Oomen-Ruijten odvedla mimořádnou práci, kdy v materii, která tak štěpí náš Parlament, nalezla cestu ke kompromisnímu textu.
Jsem však přesvědčen, že do budoucna bychom měli opustit schvalování usnesení a zpráv, ve kterých hledáme kompromis za cenu nevyjadřování se ke klíčovým, sporným problémům. Snahou o jednotu vysíláme do Turecka signály, které dostatečně neodrážejí rozdílnost názorů, které panují ve vztahu k tureckému členství jak v tomto Parlamentu, tak mezi evropskou veřejností.
Netajím se s tím, že již zahájení přístupových rozhovorů s Tureckem považuji za zásadní chybu. Jsem si ale vědom a respektuji, že ne všichni v tomto shromáždění sdílejí tento názor.
V této pro další budoucnost evropské integrace klíčové otázce je i evropská veřejnost silně rozdělena a polarizována. Naší povinností je tuto polarizaci reflektovat. Přivítal bych proto, kdybychom do budoucna dali v našich usneseních a zprávách Turecku i evropské veřejnosti jasně najevo, jak je Parlament rozdělen v klíčových otázkách týkajících se případného členství Turecka v Evropské unii. Je-li kompromis vítán v mnoha dalších otázkách, které zde projednáváme, členství Turecka a naše vztahy s ním kompromis nesnesou.
Změňme tedy paradigma - nevytvářejme zprávy a usnesení pokoušející se vyvolat zdání shody a jednoty, ale dejme podporou či zamítnutím jasně formulovaných pozic najevo, že jsme ve věci členství Turecka rozděleni.
Je to otázka naší zodpovědnosti jak vůči občanům, tak Turecku, které si nezaslouží, abychom mu vědomě zakrývali pravdu. Jsem si jist, že turecký národ přivítá mnohem spíše sdělení o nejednotě než zakrývání skutečného stavu, které Evropa a také náš Parlament dlouhodobě demonstrují.
Vural Öger
(DE) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, díky usnesení paní Oomenové-Ruijtenové o Turecku vysílá Evropský parlament pozitivní signál, a tím vstoupil do nové fáze konstruktivního dialogu o svých vztazích s Tureckem. Turecko se momentálně zapojilo do významných rozhovorů o interních reformách.
V Turecku je nyní u moci parlament, který má lidový mandát, a může se tak pustit do práce. Je to šance dát do přijímacího procesu nový impuls, a to v několika klíčových otázkách. Volání po tom, aby byly splněné další požadavky, jež nejsou součástí přístupových rozhovorů, je kontraproduktivní. V Turecku je nyní nejvyšší prioritou formování nové ústavy. Již teď je zřejmý její návrh.
Turecká strana nyní uvažuje nad požadavkem změnit článek 301 tureckého trestního zákoníku. Turecko teď potřebuje další pozitivní signály od EU. Musíme Turecko podpořit, aby pokračovalo v tomto reformním procesu s obrovským nadšením.
Zpráva o činnosti Komise se očekává 7. listopadu a myslím si, že je velmi důležité, aby se v této zprávě odrazily aktuální pozitivní vývojové trendy v Turecku.
Yiannakis Matsis
(EL) Vážený pane předsedající, Turecko je kandidátem na vstup do sjednocené Evropy. Má svá práva a povinnosti. Zpravodajkyně odevzdala vyváženou předběžnou zprávu. Ta nabízí Turecku další šanci pokračovat v reformách a plnit své povinnosti, zejména pokud jde o hospodářské změny, dodržování kodaňských kritérií, lidských, náboženských práv a práv menšin.
Chceme, aby se Turecko změnilo, protože samotné Turecko volá po změně a protože si to vyžaduje dnešní doba. Změna v Turecku znamená splnění jeho povinností vůči Kypru uznáním Kyperské republiky a ukončení okupace Kypru. Ve zprávě se správně uvádí, že stáhnutí turecké armády pomůže dosáhnout řešení, a že turecká armáda může být nahrazená malou evropskou armádou pod velením Rady bezpečnosti. Turecko musí splnit následující závazky: ukončit kolonizaci a změnit demografický charakter Kypru, repatriovat osadníky, kteří tvoří velkou většinu v okupovaných oblastech a jsou časovanou bombou, která čeká na podkopání jakéhokoliv řešení, ukončit přivlastňování si majetku řeckých Kypřanů na okupovaném Kypru, a zastavit ničení kulturního dědictví. Prvním krokem je, že Turecko musí respektovat rozhodnutí OSN a vrátit město Famagusta jeho právoplatným obyvatelům.
Ankara považuje turecké Kypřany za izolovaný národ, a to kvůli přítomnosti 45 000 tureckých vojáků, kteří drží řecké Kypřany mimo jejich domovy a majetky. Turecko má v rukou klíč ke svému vstupu do Evropy, jakožto i k vyřešení kyperské otázky. Turecká politika, která rozděluje Kypr na dva státy, není řešením. Žijeme v době sjednocování, ne rozdělování. Říkáme ano evropskému Turecku a ano Evropskému řešení, které mají jen málo společné s dělicími liniemi a zónami a měli by být založené na zásadách sjednocené Evropy, jako správně zdůrazňuje paní zpravodajkyně. Tím se vytvoří realizovatelný modelový stát celé Evropy, kde mohou Řekové a turečtí Kypřané, křesťané a muslimové žít v míru a užitečně, na základě vzájemného respektování zásad a hodnot sjednocené Evropy.
Carlos Carnero González
(ES) Vážený pane předsedající, jak víte, rozšíření Evropské unie a přijetí další země je vždy dialektický proces, ve kterém musí být jasně stanovené snahy kandidátské zemí, ale též musí být jasné snahy samotné Unie.
Podle mého názoru, když bude mít Evropská unie novou reformní smlouvu, která jí umožní být demokratičtější a efektivnější, dostane se tak též do lepší pozice, aby mohla pokračovat ve svém rozšiřování.
To je i případ po uzavření Lisabonské smlouvy. Turecko dosahuje výrazných pokroků. Všichni stojíme za ankarskou vládou, za tureckými lidmi v boji proti terorismu. Nicméně abychom zabezpečili pokračování vzpomínaného pokroku, musíme vyžadovat sebeovládání, střídmost a soulad s mezinárodním právem. Rozsáhlá vojenská operace v severním Iráku by jen přilila olej do ohně a mohla by způsobit v Turecku vážné problémy.
Nakonec chci poblahopřát paní Oomenové-Ruijtenové za její usnesení, i když v něm jedno téma chybí: proč stále zapomínáme, že Turecko není jen kandidátskou zemí, ale i podstatným evropsko-středomořským partnerem v barcelonském procesu? Tento bod ve zprávě chybí. Turecko je v tomto procesu důležité právě tak, jako jsme my důležití pro Turecko v evropsko-středomořském procesu.
Emine Bozkurt
(NL) Vážený pane předsedající, ráda bych poděkovala paní Oomenové-Ruijtenové za její vyvážené usnesení. Před deseti dny jsem byla v Turecku a během své návštěvy jsem hovořila s členy nové turecké vlády a nového parlamentu. Zdůraznila jsem potřebu pokračovat v reformách, se zvláštním důrazem na svobodu projevu.
Ministr spravedlnosti a ostatní členové kabinetu mě ujistili, že se článek 301 změní. Nová vláda mi též přislíbila reformy na cestě směrem k členství v EU. Usnesení hovoří o tomto členství jako o konečném cíli. Toto usnesení proto přímo přispěje k reformám v Turecku včetně reforem v oblasti práva žen, práva odborů a sociálních právních předpisů.
Aby se však reformy uskutečnily, je potřebný klid, a právě nyní jsou v Turecku na prvním místě strach a hněv. Strach z útoků ze strany PKK, hněv, který by se mohl stupňovat. Abychom tomu mohli zabránit, musí Turecko a EU spojit své síly, aby dokázaly použít diplomatické a politické prostředky na zabránění a potrestání terorismu.
Manuel Lobo Antunes
Vážený pane předsedající, dámy a pánové, tato živá diskuse je pro předsednictvo velmi užitečná. Jasně demonstruje, pokud byly nějaké pochybnosti, jak velmi se názory mnohých členů liší, pokud jde o přijetí Turecka do Evropské unie. Bez ohledu na množství názorů, které mohou na tuto záležitost existovat, však cítím, že tato diskuse jasně ukázala, že Turecko je už nyní zcela zásadním strategickým partnerem, pokud jde o politické, hospodářské a bezpečnostní záležitosti.
Též cítím, že z této diskuse jasně vyplývá, že vyhlídka na vstup Turecka do Evropské unie byla hnací silou základních politických a sociálních reforem v Turecku. Očividně někteří lidé litují, že tyto reformy nebyly tak rychlé nebo tak rozsáhlé, jako bychom doufali, ale fakt je, že obyvatelé a vláda Turecka postupně postupují vpřed po cestě, kterou jsme stanovili my, směrem k stále demokratičtější a pluralističtější společnosti, ve které se ještě víc respektuje právní řád.
Kodaňská kritéria jako příručka nebo referenční rámec celého tohoto jednacího procesu jsou pro Turecko i další kandidátské země mimořádně srozumitelné: jen země, které jasně respektují naše hospodářské zásady, a co je ještě důležitější, i naše politické zásady, se mohou stát členy Evropské unie. Pokud Turecko jedná plně v souladu s těmito kritérii, potom je zjevné, že se může stát členem Evropské unie. To je nanejvýš jasné, a proto to nesmí, nebo by přinejmenším nemělo vzbuzovat žádné pochybnosti.
Pokud jde o teroristické útoky strany PKK na hranicích mezi Irákem a Tureckem, chtěl bych vás upozornit na prohlášení předsednictva ze dne 22. října, které se týkalo této otázky. V tomto prohlášení předsednictvo zcela odsoudilo teroristické násilí, které spáchala strana PKK a vyjádřilo naši aktivní solidaritu s rodinami obětí. Též jsme si všimli, že pro mezinárodní společenství je nevyhnutné podpořit snahy Turecka v boji proti terorismu, a zároveň respektovat právní řád, zachovávat mezinárodní mír a stabilitu a regionální stabilitu a přirozeně žádat Turecko, aby se zdrželo nepřiměřené vojenské reakce. Vyzýváme rovněž tureckou a iráckou vládu, aby při řešení tohoto problému spolupracovaly a zejména aby zabránily používání iráckého území na teroristické útoky proti Turecku.
Olli Rehn
člen Komise. - Pane předsedající, dámy a pánové, chtěl bych vám poděkovat za tuto smysluplnou a aktuální diskusi, krátce před tím, než 6. listopadu vydáme naši zprávu o pokroku Turecka, což je za dva týdny. Naším cílem v Komisi je předložit objektivní a spravedlivou zprávu, jako představila paní Oomen-Ruijtenová.
Dnešní diskusí a vaším následným usnesením vysílá tento Parlament Turecku jasný odkaz. Zaprvé myslím, že všichni souhlasíme s tím, že je čas zvýšit reformní snahy v zemi ve prospěch tureckých občanů, a zároveň je čas i na skutečný pokrok v otázce přístupových jednání EU. Zejména pokud klademe silný důraz na reformy bez zbytečného odkládání, pokud jde o svobodu projevu, neslavný článek 301 a ostatní obdobné články, stejně jako náboženské svobody. Podobně potřebujeme vidět pokrok v otázce práv žen, práv odborů, dále kulturních a náboženských práv a mezinárodních závazků vůči Turecku.
Odsuzujeme teroristické útoky a rozumíme potřebě Turecka chránit své občany, ale zároveň žádáme od Turecka, aby hledalo politické řešení ve spolupráci s iráckými regionálními úřady a mezinárodním společenstvím a aby ve své reakci na terorismus PKK projevilo smysl pro přiměřenost.
Pokud jde o arménskou otázku, Komise podporuje výzvu Parlamentu, kterou zahrnuje náš návrh usnesení, zabezpečit proces zmírnění mezi Tureckem a Arménií. To je nejlepší a nejúčinnější způsob, který by měl časem vést ke skutečným výsledkům ve věci smíření a spravedlnosti.
Domníváme se rovněž, že všechny záležitosti v Turecku včetně arménské otázky by se měly prodiskutovat veřejně a poklidně v turecké společnosti, ve jménu svobody vyjadřování. Proto je i reforma článku 301 nevyhnutná pro seriózní a účinnou diskusi o arménské otázce, která by mohla vést ke skutečnému smíření.
Současná omezení svobody projevu mají deprimující vliv a ještě víc přispívají k vytváření atmosféry intolerance a nenávisti, jak se bohužel ukázalo v případě zavraždění Hranta Dinka začátkem tohoto roku.
Na závěr musíme připomenout jednu věc. Stanovil jsem, tak jako i vy, velmi přísné požadavky pro Turecko, pokud jde o reformní proces a udělal jsem správně. Zároveň potřebujeme připomenout, že rovnice funguje, jen pokud obě strany dělají to, co musí. To znamená, když jsme neústupní, musíme být i spravedliví. Dodrželi jsme své slovo a splnili jsme vyhlídky na vstup Turecka, jak to bylo uvedené v jednacím mandátu.
(Potlesk)
Jinak můžeme křičet kolik jen chceme, ale bude to jen jako křičet do lesa. Nepřijde žádná odpověď, jen dlouhé ticho.
Předsedající
Byly předloženy dva návrhy usnesení na ukončení této rozpravy.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se uskuteční dnes.
Písemná prohlášení (článek 142)
Richard Corbett  
písemně. - Turecko musí ještě projít dlouhou cestu, než splní podmínky členství v EU. I přes značný pokrok v posledních letech stále existují nevyřešené otázky týkající se svobody projevu (zejména článek 301 trestního zákoníku), lidských práv a Arménie.
Odmítám však argumenty těch, kdo říkají, že Turecko by se nikdy nemělo připojit k EU na základě toho, že to není evropská země. Již více než před půl stoletím jsme přijali Turecko za právoplatného člena Rady Evropy. Začali jsme přístupové rozhovory, a tím jsme v zásadě uznali jeho vhodnost připojit se k EU. Tvrzení, že Turecko není evropskou zemí, ve skutečnosti znamenají, že není křesťanské. Ale proč by právě to mělo být kritériem? Mottem Evropské unie je "jednotnost v rozmanitosti" - nesnažíme se normalizovat kultury, ale hledat způsoby jak spolupracovat a zároveň si zachovat naše odlišné jazyky, náboženství atd. Přijetí světského státu, jehož populace je ve velké míře islámská, tuto zásadu ještě zvýši.
