Politika Číny a její vliv na Afriku (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je zpráva Any Marii Gomesové za Výbor pro rozvoj, o politice Číny a jejím vlivu na Afriku.
Ana Maria Gomes
zpravodajka. - (PT) Pane předsedající, bezuzdná honba Číny za ropou, přírodními zdroji a novými trhy v Africe vyvolává obavy z rostoucí přítomnosti Číny na tomto kontinentu a příslušných důsledků pro evropské politiky. Evropa nemůže začít Čínu kárat ani si nemůže dovolit účastnit se v bezzásadové hospodářské soutěži při vyvarování se metod a kritérií, která jsou ve vlastním zájmu Pekingu. Evropa i Čína jsou povinny přispívat k dosažení rozvojových cílů tisíciletí - snížení chudoby a vyřešení konfliktů v Africe. Evropa i Čína musí uznat, že jejich zájmy a investice v Africe mohou být udržitelné a vnímané jako zákonné pouze tehdy, pokud budou podporovat udržitelný rozvoj a řádnou správu věcí veřejných.
V této zprávě jsme se pokusili objektivním způsobem analyzovat přítomnost Číny v Africe a brát přitom v úvahu pozitivní i negativní dopady. Z řady různých konkrétních doporučení pro akce vyplývají dvě politická poselství: zaprvé EU potřebuje koordinovaně reagovat na problémy vzniklé v důsledku čínské politiky, která zdá se "nemá hranic". Tato odpověď se nemůže vzdálit evropským zásadám. EU se nesmí odchýlit od své politiky rozvojové spolupráce, především v otázce podmíněnosti lidských práv. Bez dodržování lidských práv totiž nemůže existovat žádná řádná správa věcí veřejných a bez ní, a bez právního státu, který z ní vyplývá, nemůže v Africe ani jinde na světě existovat udržitelný rozvoj. Zadruhé Evropa musí Čínu zapojit do diskusí o svých politikách pro Afriku, taková spolupráce však samozřejmě nemůže probíhat bez účasti Afričanů. Toto třístranné zapojení vyžaduje, aby byla odpovídajícím způsobem podporována úloha, kterou mají hrát africké instituce, například Africká unie, NEPAD, další regionální instituce a vlády a národní parlamenty. Z tohoto důvodu musí Evropa zvýšit svou podporu posilování občanské společnosti v Africe, s cílem podnítit odpovědnost příslušných vlád.
V této zprávě doporučujeme, že by se EU neměla zříkat možnosti otevřeně jednat s Čínou či o Číně v Africe, zejména pokud to značí vyjadřování veřejné nebo neveřejné kritiky. Čína chce být v Africe vnímána jako zodpovědný hráč, leč často se uchyluje k rétorice nezasahování, aby se pokusila ospravedlnit nepřijatelné kroky, například své trvalé uspokojení nad postojem súdánské vlády, která brání vyslání smíšených sil Afriky a OSN - jež měly být v Dárfúru už dávno -, či v nedávné době zavrženíhodné dodávky zbraní Mugabeho režimu na palubě plavidla, kterému státy sousedící se Zimbabwe - zcela právem - zabránily ve vylodění. Ve skutečnosti má každá aktivita Číny v Africe politický dopad, negativní, či pozitivní.
Ukazuje se také, že Čína je pragmatickou mocností, která se rychle učí. Je proto zásadní, aby se Evropa nepřestala snažit vysvětlit Pekingu, že to, co se od stálého člena Rady bezpečnosti OSN, kterým Čína je, ve skutečnosti očekává, je podporování zásad a cílů OSN.
V této zprávě navrhujeme, že by EU měla povzbudit Čínu k posílení účasti na mnohostranných setkáních dárců a přijetí konkrétních mezinárodně uznávaných kritérií a pokynů týkajících se transparentnosti pomoci, těžebního průmyslu, řádné správy věcí veřejných, ochrany životního prostředí, pracovních práv aj. s cílem zajistit, aby skutečně přispívaly ke snížení chudoby, rozvojovým cílům tisíciletí a podpoře míru a bezpečnosti v Africe.
I Evropa se však musí podívat do zrcadla a poučit se ze svých chyb a omylů, pokud jde o Afriku. Je zapotřebí, aby členské státy plnily přísliby oficiální rozvojové pomoci a dodržovaly snížení pomoci a cíle, které mají být dosaženy, pouze napomohou zdůraznění zásluh Číny v poskytování rychlých finančních prostředků dostupných Africe. Evropa musí zvýšit účinnost své pomoci a zajistit soudržnost jednotlivých politik, což znamená přestat zavírat oči před zločiny páchanými některými despotickými africkými režimy, s nimiž i nadále, stejně jako jindy, spolupracuje, ve zjevném rozporu se svými proklamovanými kritérii a zásadami.
Na závěr bych, pane předsedající, ráda poděkovala stínovým zpravodajům a dalším kolegům za výtečnou spolupráci. Jejich pozměňovací návrhy významně přispěly k obohacení této zprávy. Doufám, že tato široká shoda bude panovat i nadále, a to nejen proto, aby bylo jen několik návrhů k hlasování. Já sama musím předložit tři pozměňovací návrhy: dva se týkají drobných oprav a třetí nově formuluje postoj Evropského parlamentu, přičemž žádá, aby se stal právně závazným Evropský kodex chování při vývozu zbraní. Tak bychom se vyhnuli tomu, že současný bod 62 opakuje výzvu vyjádřenou v bodě 66.
Louis Michel
člen Komise. - (FR) Pane předsedající, paní zpravodajko, dámy a pánové, vážení poslanci, především bych rád poděkoval paní Gomesové za výtečnou práci na tomto citlivém a obtížném a snad i kontroverzním tématu.
Podporuji četná doporučení, která jste učinili v souvislosti s politikou, kterou musí Evropská unie přijmout k řešení zvyšující se přítomnosti Číny v Africe. EU a Čína skutečně mají v přístupu k Africe mnoho společného. Především si uvědomily mimořádný potenciál Afriky více - či alespoň dříve - než kdokoli jiný.
EU a Čína jsou rovněž dvěma nejvýznamnějšími obchodními partnery investujícími v Africe, resp. prvním a třetím na světě. To přirozeně volá po mnohem větší spolupráci, diskusích a případně společných strategiích Číny a Evropy v souvislosti s Afrikou a v konzultaci s ní. Sdílím v této věci váš názor.
Rád bych k vám dnes hovořil o skutečnostech, které považuji za slibné v otázce zapojení Číny a našich afrických partnerů do třístranné spolupráce. Rád bych se s vámi rovněž podělil o své pochybnosti a otázky v dalších záležitostech. A nakonec bych vám rád řekl, jak hodlám na tuto zprávu navázat.
Zaprvé Afrika žije v době globální ekonomiky a globalizace. To jen potvrzuje její postavení jako mezinárodního a světového aktéra, který se podílí na nejvýznamnějších celosvětových otázkách. Čína vytvořila rozsáhlou síť partnerství po celém světě s jasným záměrem obnovit své vztahy. Upřímně řečeno, v současnosti své partnery, sice poněkud nešikovně, ale právem, nutí spíše k tomu, aby si navzájem konkurovali. Taková je skutečnost a já bych dokonce zašel tak daleko, že řeknu, že je to spravedlivé a legitimní. Znamená to, že její partneři musí být ve svém přístupu moderní, důvěryhodní a spravedliví.
Domnívám se, že EU a Čína jsou připraveny zavést tento nový přístup a že tak učinit chtějí - možná je k tomu vedou odlišné důvody, v každém případě jsou však připraveny. Čína i EU jsou významnými partnery Afriky. Naše africká politika je sice odlišná ve smyslu zásad a hodnot, na místě však lze nalézt řadu společných zájmů a podobností. Například jsme již zahájili dialog o míru, stabilitě a udržitelném rozvoji v Africe. Přesto jednoznačně musíme zvýšit klíčovou podporu našich afrických přátel, kteří musí dát impuls takovému dialogu. Vysvětluje se tím třístranný přístup, který jsem navrhl minulý rok a jenž, zdá se, sdílíte, zejména ve vašem návrhu budování stálé platformy.
V tomto ohledu jste zcela právem zdůraznili význam rovnosti a vzájemného respektu, o něž se toto třístranné partnerství musí opírat. Při riziku zažehnutí sporu Evropa musí pochopit, že v současné době a s takovým partnerem, jakým je Čína, není zcela moudré usilovat o převzetí kontroly jednostranným diktováním podmínek. Musíme se vyhnout zobecňování a zahájit dialog. Věřím, že jakmile bude dialog s Čínou zahájen, budeme schopni jej využít k řešení otázek, jako je právní stát, demokracie a řádná správa věcí veřejných; jinak řečeno, všeho, na čem jsou vybudovány evropské hodnoty a východiska evropských politik.
Souhlasím, že potřebujeme evropskou politiku, která by byla účinnější a snad i výkonnější, neboť v tom má Čína oproti nám hlavní výhodu. Byla by také lákavější a více v souladu s prioritami našich afrických partnerů. Uvedu jeden příklad za všechny - jako evropské orgány jsme doslova neschopni rozvinout jakýkoli program, pomoc či opatření v postkonfliktní situaci. Vezměme například Libérii - zemi, která má volenou vládu a prezidenta, který má skutečný program, a který chce změnu. A kde je účinná reakce, aby tato země musela poznat, že mír, stabilita a demokracie jsou prospěšné? Nikde! A to mne dennodenně trápí.
Modernizace evropské politiky vůči Africe byla mou prioritou od chvíle, kdy jsem se ujal úřadu. Myslím, že mohu říci, že jsme již dosáhli účinného pokroku, zejména pokud jde o strategické partnerství vyplývající z vrcholné schůzky v Lisabonu, třebaže máme před sebou samozřejmě ještě dlouhou cestu. Boj proti chudobě je i nadále hlavním cílem naší rozvojové politiky. K tomu musíme vytvořit bohatství a hospodářský růst. Čína je svědkem takového hospodářského růstu každý den a tato zkušenost by samozřejmě mohla přinést prospěch i africkým zemím.
Samozřejmě, že pokud má být účinným řešením chudoby, musí být jakýkoli hospodářský růst provázen aktivní politikou přerozdělování. Již mnohokrát jsem řekl - růst není zárukou rozvoje. Klíčové je přerozdělování a přerozdělování vyžaduje stabilní vládu. Potřebuje rovněž bdělou společnost, svobodný tisk, všechny tyto věci. Jsem přesvědčen, že EU a Čína zde budou hrát podstatnou úlohu, i když jde o dlouhodobý proces vyžadující značné úsilí na obou stranách.
Rád bych vám pověděl i o některých otázkách, které si kladu. Je například skutečně možné, konstruktivní, užitečné či vůbec žádoucí, abychom tuto spolupráci začali tím, že budeme trvat na tom, aby Čína přijala politiky a standardy stanovené v SZP? Dost o tom pochybuji. Samozřejmě, pokud by to bylo možné, tím lépe, ale pochybuji o tom.
V každém případě Afričané zřejmě příliš nedychtí po tom, aby Čína sešla z této cesty, právě proto, že s nadějí očekávají alternativy evropské rozvojové pomoci. Čínská pomoc je oceňována právě proto, že je rychlejší než evropská pomoc a nepředepisuje tolik omezení, která budou nakonec zmenšovat prostor pro politickou vůli Afriky. Existuje pro to jistý základ. Někde došlo k nepochopení. Lidé často říkají - "vy, Evropané, jen kladete podmínky!" Není to pravda. Se spoluprací a finančními prostředky, které poskytujeme, nejsou spojeny žádné politické podmínky. S povahou pomoci, způsobem jejího využití, ano. Rozpočtová pomoc nebude například nabízena tam, kde nefunguje řádná správa věcí veřejných, žádná rozpočtová pomoc nebude poskytována zemím s přetrvávajícím konfliktem. To však neznamená, že přestaneme rozvojovou a humanitární pomoc nabízet, a to ani v případě zemí, jejichž vládu či režim neschvalujeme.
Co se však od základů liší a co mi není jasné je to, že Číňané jsou schopni reagovat, jejich systém vyplácení je mnohem rychlejší než náš systém plný byrokracie, jež mne téměř po čtyři roky ničila. Taková je realita, zde mají původ nejasnosti a nepochopení a já považuji za nutné si tuto otázku položit.
Samozřejmě sdílím vaše hodnocení. Je nezbytné, aby čínská pomoc byla sladěna s africkými vnitrostátními prioritami, vnitrostátními systémy, nejlépe ve spolupráci s dalšími partnery.
Totéž lze říci i dnes. Je předčasné a možná dokonce kontraproduktivní tlačit na věci v tomto smyslu, nezmínit jednostranné pokusy o řešení. Jedná se o dlouhodobý cíl, ale v současnosti si pouze dovedu představit tři oblasti, kde by se mohla spolupráce a dialog soustřeďovat.
První z nich je vytvoření otevřeného a konstruktivního dialogu o Africe mezi EU, jakožto dlouhodobým dárcem, a Čínou. Druhou oblastí je potřeba vzájemně si předávat své rozvojové zkušenosti s Čínou a Afrikou, abychom společně mohli pokročit v rozvojové agendě. Čína například navrhla řadu fotovoltaických programů. Na kontinentu jako Afrika nepochybně existuje prostor pro třístrannou spolupráci, přičemž toto je vhodný příklad. Hovořil jsem o tom s ministrem obchodu poté, kdy jsme se spolu potkali na tonžských ostrovech, a on byl této myšlence velmi nakloněn. Budeme se tím znovu zabývat v Pekingu, neboť mám v úmyslu se této věci věnovat, tak zde zmiňované téma opět otevřeme.
Zatřetí je zapotřebí respektovat naše závazky ve smyslu Pařížské agendy. Je to otázka harmonizace právních předpisů a dělby práce. V této věci naléhavě žádám Parlament o pomoc, abychom přiměli členské státy dát peníze tam, kde pomoc slíbily. Všichni ministři pro rozvoj, všichni předsedové vlády v Evropě, bez výjimky, souhlasí s tím, že je zapotřebí lepší dělba práce, lepší koordinace, která by zajistila soudržnost. To je sice pěkné, ale pokud jim navrhneme konkrétní strategie dělby práce, nedočkáme se odpovědi. Na to je třeba upozornit, protože to tak skutečně je. Jak vidíte, mým cílem není pouze účast Číny ve SZP. Chci dělat víc, než se pokoušet nalézt společné základy s různými čínskými aktéry v Africe, včetně vlády, s cílem posílit rozvoj v Africe.
Jak my Evropané, tak Číňané musíme začít s africkou agendou a přispívat ke svým příslušným výhodám a využívat je, aniž bychom obětovali hodnoty a zásady, které zajistily v Evropě stabilitu, mír a prosperitu v minulých padesáti letech. Nejsem proto snílek ani blázen, spíš naopak. Je nezbytné uznat, a vy tak činíte, že závazky Číny vzbuzují otazníky a někdy i obavy, dokonce i v Africe. Někdy se obávám příliš, jakou podobu na sebe vezme spolupráce s Afrikou, ale ať si. Právě proto říkám, že potřebujeme dialog. Je zřejmé, že Čína v Africe prosazuje své hospodářské, diplomatické a strategické zájmy. Evropa vůbec příliš často chybovala v tom, že se ukrývala za argumenty, které jsou místy v každém případě mimořádně pokrytecké, než aby přiznala, že jí jde o totéž; bylo by mnohem lepší připustit, že Afrika má potenciál, má zvláštní vazbu na Evropu a že máme společný zájem na jejím prohlubování, budování a rozvíjení. Domnívám se, že toto je strategie, která bude znamenat přínos pro obě strany, neboť to je jediný způsob, jak vyřešit nerovnost dárců a příjemců, která často přináší ponížení, nedůvěru a pocit závislosti na druhých - slabších na silnějších.
Jak jsem již řekl, pozítří budu, paní Gomesová, v Pekingu a budu se snažit najít spojence vaší znamenité zprávy.
Bastiaan Belder
Pane předsedající, jakožto navrhovatel stanoviska Výboru pro zahraniční věci ke znamenité zprávě paní Gomesové bych rád zdůraznil následující body tohoto stanoviska.
Čínské orgány musí ve svých vztazích s Afrikou respektovat zásady demokracie, řádné správy věcí veřejných a lidských práv. Výbor pro zahraniční věci proto odsuzuje čistě pragmatickou spolupráci Číny s represivními režimy v Africe.
Obchodní přítomnost Lidové republiky na africkém území přináší ekologické důsledky, s nimiž se Čína musí odpovědně vypořádat. Západní tisk koneckonců otevřeně otiskuje alarmující zprávy o využívání přírodního prostředí, zejména v regionu Delty řeky Kongo. Tyto zprávy sahají od těžby ropy, nadměrného rybolovu až po odlesňování v oficiálně vyhlášených přírodních rezervacích na všech místech.
Výbor pro zahraniční věci rovněž odsuzuje, že Peking vyloučil řadu afrických států ze strategického partnerství mezi Čínou a Afrikou jen proto, že udržují kontakty s Tchaj-wanem. Tento přístup Číňanů je nejen v rozporu s jejich vlastní zásadou nevměšování se do vnitřních záležitostí třetích zemí, ale také není v souladu se současným opětovným navazováním přátelských vztahů mezi Tchaj-wanem a Pekingem.
Gay Mitchell
jménem skupiny PPE-DE. - Pane předsedající, jak uvádí znamenitá zpráva paní Gomesové, Čína započala s obchodem a výměnou v osmdesátých letech a pozvedla z chudoby 400 milionů svých občanů. Jaké jiné části světa se něco takového v tak krátkém čase podařilo? V tom musíme být realisté. Jde o jedno z témat, o kterých je zapotřebí dnes večer diskutovat.
Řada ostatních částí světa pocítila horký dech čínského draka. Hospodářské zvraty v řadě latinskoamerických a afrických zemí jsou z velké části v opačném směru s hospodářským rozvojem Číny. Aktivity Číny ať již v oblasti investic, obchodu nebo pomoci v minulých několika letech neuvěřitelně vzrostly. Čísla hovoří sama za sebe - hodnota čínského obchodu s Afrikou vzrostla od roku 1999 ze 2 miliard USD na téměř 40 miliard v roce 2005. Jak již uvedl pan komisař, Čína je nyní pro Afriku třetím nejvýznamnějším obchodním partnerem.
Zapojení Číny v Africe otvírá řadu možností. Je však nezbytné, abychom se kriticky dívali na její vliv na rozvoj. Rozvojový potenciál a podmínky pro rozvoj jsou dvěma stranami téže mince. Jednoho nelze dosáhnout bez druhého. Řada afrických zemí skutečně doslova překypuje rozvojovým potenciálem, zkorumpované africké vlády však po desetiletí projevovaly pohrdání nad svými lidmi a upíraly jim možnost rozvoje. A záleží na afrických politických orgánech, zda čínské závazky budou pro běžného Afričana přínosem či prokletím.
Konžská republika je vynikajícím příkladem toho, v čem rozvojový potenciál spočívá. Produkce Konžské republiky je 714 USD na osobu ročně. Konžské obyvatelstvo hodně trpělo. Čína uzavřela s Konžskou republikou dohodu o výstavbě osmi nemocnic, tisíců kilometrů silnic a železničních stanic s tím, že na oplátku získá potřebné nerostné suroviny. To sice může fungovat, v žádném případě však nejde o strategii, jež je přínosná pro obě strany. Možná by se mohlo jednat o přínos na třech stranách, kdyby došlo k pokroku v oblasti rozvojových cílů tisíciletí. Můžeme v Evropě spolupracovat s Čínou, abychom se pokusili vylepšit to, co se děje, pokusili se o zlepšení situace, spíše než pouze kritizovali to, co Čína dělá, či to, v čem má nedostatky? Pokud budeme schopní spolupracovat s Čínou a Afrikou na zlepšení řádné správy věcí veřejných, pak se domnívám, že můžeme zabezpečit pomoc a obchod a zlepšení.
Myslím, že pan komisař měl pravdu, když říkal, že pokud chceme, aby nám Čína naslouchala, neuspějeme s hlasitou diplomacií. Pro většinu Číny je charakteristické, že nechce ztratit tvář. Proto má k dosažení našeho cíle mnohem větší šanci skutečná - tichá - diplomacie. Domnívám se, že Evropa by měla s Čínou pracovat, aby podpořila osvědčené postupy, a v tom se možná ukrývá první skutečná možnost něco pro Afriku, po letech řečnění a nicnedělání, udělat. Pokud na nás Čína bude tlačit, abychom soutěžili v naplňování rozvojových cílů tisíciletí, tím lépe, Potřebujeme soutěžit, potřebujeme tlak.
Józef Pinior
jménem skupiny PSE. - Paní předsedající, nejprve bych rád blahopřál paní Gomesové za tuto závažnou a z hlediska politiky velmi významnou zprávu.
Čína je v současném světě globálním aktérem a my bychom byli rádi, aby byla Evropské unii skutečným partnerem v procesu globalizace. Čína by měla v novém světovém uspořádání hrát významnou úlohu a my oceňujeme její mírovou roli, kterou hraje v Africe.
Současně však Čína musí přijmout odpovědnost v oblasti lidských práv a rozvoje. Měla by především využít svůj vliv k přitažení uzdy těm nejhorším ze svých přátel, zejména súdánské vlády. Čína naštěstí upustila od protestů proti rozmístění mírových sil OSN v Dárfúru a vysílá některé ze svých vojenských expertů, aby se k jednotce připojili.
Negativem je, že Čína stále posílá do Afriky zbraně diktátorským režimům. Zrovna tento týden Zambie, Mozambik, Jihoafrická republika a Tanzanie blokovaly čínská plavidla, která se snažila dodat zimbabwskému prezidentu Mugabemu ohromnou zásilku střeliva, minometů a další vražedné výzbroje. Tyto zbraně by v rukou Mugabeho režimu měly protidemokratickou až smrtící roli.
Ve zprávě Evropský parlament Čínu vyzývá, aby upřednostňovala africkou společnost, demokracii a dodržování lidských práv v Africe.
Fiona Hall
jménem skupiny ALDE. - Paní předsedající, ráda bych paní Gomesové poděkovala za to, že této zprávě věnovala ohromné množství práce a těsně při tom spolupracovala se svými kolegy.
Tato zpráva má velmi široký záběr, proto se zaměřím pouze na několik otázek. Především vítám požadavek na Komisi, aby co nejdříve předložila návrhy, jak nelegálně vytěžené dřevo a výrobky z něj vytěsnit z trhu EU. Je to nutné k tomu, abychom učinili přítrž prodeji čínského nábytku vyrobeného z nelegálně těženého afrického dřeva na černém trhu. Tento obchod ohrožuje africké deštné pralesy, ale také připravuje africké země o tolik potřebné daňové příjmy. Podle odhadů Světové banky způsobuje nelegální těžba rozvojovým zemím ztrátu 15 miliard USD ročně na daňových ztrátách.
Zadruhé plně podporuji požadavek zpravodaje, aby EU přijala právně závazný nástroj ke kontrole vývozu zbraní a zachovala embargo na obchod se zbraněmi s Čínou. Vypracováním této zprávy, jak již řada mých kolegů uvedla, máme písemné důkazy o tom, že Čína stále vyváží zbraně do zemí jako je Zimbabwe, které hrubě porušují lidská práva.
Pokud jde o obecnější obchodní otázky, ve zprávě osobně podporuji zmínku o dohodách o hospodářském partnerství (EPA). Tyto dohody jsou zde na místě, neboť pokud by byly pružnější a vstřícnější k rozvoji, mohly by sloužit jako model pro obchodování Afrika-Čína. V současné chvíli hrozí, že Afrika zatlačí Čínu zpět do nevýhodné pozice dodavatele jedné suroviny.
Nakonec chválím výzvu k mnohostrannému dialogu mezi EU, Afrikou a Čínou, která je ve zprávě obsažena. Je to důležité zejména v souvislosti se změnou klimatu.
Pan komisař uvedl příklad fotovoltaických systémů. Afrika je ze všech kontinentů nejvíce ohrožena globálním oteplováním a budoucnost milionů Afričanů může záviset na tom, zda se EU podaří přimět Čínu k podpisu dohody navazující na Kjótský protokol a sdílení obnovitelných technologií.
Konrad Szymański
jménem skupiny UEN. - (PL) Paní předsedající, zpráva paní Gomesové představuje všechna důležitá hlediska přítomnosti Číny v Africe. Je zde pouze jedna nepřesnost - přítomnost Číny v Africe nemá nic společného s jakoukoli rozvojovou politikou, natož pak s pomocí. Rozvojová politika je zde pouhým nástrojem k uskutečňování dvou základních strategických cílů Číny.
Prvním zájmem je zajištění dodávek surovin, a to za použití doslova drastické surovinové diplomacie. Súdán, Angola a země subsaharské Afriky nabyly na svém významu vzhledem ke zvyšující se poptávce Číny po přírodních a energetických surovinách.
Druhým a neméně významným cílem čínské vlády je upevnit světový autoritářský pól jako protiváhu k západnímu liberálně-demokratickému modelu. Proto Čína porušuje dokonce i embargo OSN na obchod se zbraněmi s Dárfúrem, Libérií a Konžskou republikou. Proto Peking navazuje politické vztahy se Súdánem, Čadem, Zimbabwe a Somálskem.
Vyloučení zemí, které uznávají Tchaj-wan, ze spolupráce v rámci pomoci je dalším znakem nadřazenosti individualistické strategie nad rozvojovou politikou.
V současnosti si musíme přiznat, že Evropa je v této situaci bezmocná. Samozřejmě můžeme uposlechnout výzvy pana komisaře a uložit do šuplíku zásady OECD ohledně korupce a veřejných financí - poté můžeme totéž učinit se všemi mezinárodně schválenými zásadami. Nakonec můžeme zahodit i Chartu Organizace spojených národů, v takovém případě však zapomeneme, na čem je založena naše úloha ve světové politice a v čem se od ostatních aktérů světové politiky odlišujeme.
Margrete Auken
jménem skupiny Verts/ALE. - (DA) Paní předsedající, ráda bych poděkovala paní Gomesové za její výtečnou a vyváženou zprávu a za skvělou spolupráci. Jsme v EU zvyklí mít v Africe vedoucí úlohu v otázkách obchodu a rozvoje. S rostoucími investicemi Číny by se však skutečnost mohla rychle změnit. Přítomnost EU v Africe není bez problémů; s přítomností Číny však hrozí, že se rozvoj bude ubírat velmi nešťastným směrem. Čínské investice jsou vedeny mimořádnou poptávkou Číny po surovinách a energiích, aniž by byla věnována pozornost zdravému vývoji společnosti.
Čína by se místo toho měla zaměřit například na problematiku tvorby pracovních míst prostřednictvím vhodných investic, tj. měla by přestat dovážet do Afriky vlastní pracovní sílu a namísto toho rozvíjet výrobní a zpracovatelská odvětví in situ, tedy v Africe. Součástí investiční politiky však musí být také řádná správa věcí veřejných. Čína doposud odmítá tento přístup přijmout a neprojevuje jakékoli zneklidnění v souvislosti s tím, že podporuje zkorumpované a násilné režimy a přispívá k utlačování civilního obyvatelstva. Čína musí dodržovat demokratická pravidla hry a respektovat lidská práva místo toho, aby se pouze sama nabízela jako levná alternativa.
Číňané přitom mají Afričanům tolik co nabídnout. Dovolte, abych pohovořil o jednom z nevýznamnějších afrických problémů, který již byl zmíněn - o populačním růstu. Čína má v této oblasti jedinečné znalosti a zkušenosti, které by mohly být velkou pomocí. Navíc si, dámy a pánové, představme, že Čína v současnosti nakupuje zbraně, jak již dnes několikrát zaznělo, které byly poslány do Zimbabwe a jimž byl odmítnut přístup do řady přístavů v zemích, jako je například Mozambik nebo Jihoafrická republika. Čína by se tak projevila jako velmoc, která naslouchá ostatním a přijímá odpovědnost, která vyplývá z jejího místa v Radě bezpečnosti OSN. A to je přesně to, co zpráva prosazuje - aby byl zahájen řádný dialog mezi EU, Čínou a Afrikou, ze kterého budou mít prospěch všechny strany.
Paul Marie Coûteaux
jménem skupiny IND/DEM. - (FR) Paní předsedající, paní Gomesová nás sice informovala, rád bych se však zeptal na základní otázku - s kým se čínská vláda pokouší žertovat? A sám si také odpovím - s každým! Tropí si žerty z Evropské komise, která byla, nutno podotknout, v aféře s kvótami na textil mimořádně naivní a shovívavá. Tropí si žerty z pravidel mezinárodního obchodu, pokud vůbec ještě nějaká existují, když trvale nekontroluje, zda byly její vývozy vyrobeny v souladu s normami bezpečnosti a kvality dovážejících zemí, zejména u hraček, čímž poukazuje na absurditu volného obchodu.
Tropí si žerty z Francie, když organizuje v Paříži protifrancouzské demonstrace v reakci na francouzské protesty proti špatnému zacházení s obyvateli Tibetu, které trvale utlačuje.
Tropí si žerty z celého světa, neboť si je vědoma, že celý svět je řízen trhem a prahne po trhu čínském. Proto si dělá, naprosto co chce. A její nadvláda bude ještě větší, až se jí, pane Micheli, prostřednictvím politických úskoků podaří Evropu přelstít a dostat se do Afriky, a tak dostat pod kontrolu naše hlavní komodity. Lze ji snad z něčeho vinit? Vždyť pouze využívá naší slabosti a hloupé a nebezpečné odtažitosti Evropy, a zejména Francie, od kontinentu, který bude pro nás ve 21. století stále důležitější.
Andreas Mölzer
(DE) Paní předsedající, na příkladu Afriky se jasně ukazuje, že tolik vychvalovaná rozvojová spolupráce nefunguje podle plánu do té míry, jak by si člověk představoval. Až příliš často se používá k podpoře vývozu z dárcovských zemí a někdy podporuje diktátory či jen vytváří novou závislost využíváním politiky správy pohledávek.
V této souvislosti by k nedávným snahám Číny a Indie na africkém kontinentu mělo být přistupováno s nejvyšší skepsí. Země s nízkými náklady, které ve značném rozsahu poškozují evropské hospodářství, se zde evidentně snaží zabezpečit zdroj levných surovin a zajistit si nová odbytiště. Tento druh přetrvávajícího neokolonialismu Afriky ze strany Číny a Indie - a o kolonialismus se skutečně jedná - by naráz zmařil veškeré dosavadní snahy západní politiky. Nemůžeme Pekingu ani Novému Dillí dovolit, aby vybízely národy, kterým nedávno byly odepsány dluhy, aby si půjčovaly, a vstupovaly tak do nové závislosti, jen aby zabezpečily dodávky surovin. Ze stejného důvodu by africkým národům nemělo být umožněno, aby stále dychtivěji natahovaly ruce po rozvojové pomoci, když nejsou připraveny ani na přijetí vlastních občanů, kteří byli jako nezákonní přistěhovalci zadrženi agenturou Frontex u břehů Evropy.
Avšak na základě globální rovnováhy sil bychom my Evropané vypadali obzvlášť směšně, pokud bychom se pokoušeli na Čínu vyvíjet nátlak. Ani se Čína nebude ostýchat obchodovat s mezinárodně pranýřovanými vládami, jako je například Súdán. Ani se nebude ostýchat dodávat zbraně do Zimbabwe. Pro zemi, v níž mají lidská práva a demokracie, ochrana životního prostředí a udržitelnost tak malý význam, není tento přístup nejspíš tak nelogický.
Pokud jde o Afriku, potřebujeme tudíž politiku, která vyžaduje stabilitu, demokracii a lidská práva, a rovněž - a to je nejdůležitější - politiku, která má na paměti evropské zájmy. Evropská unie nesmí v Africe natrvalo vydávat peníze, aniž by to mělo vazbu na její cíle ve smyslu obsahu a politiky. Dosavadní přístup nás uvrhl do vzduchoprázdna, které vyústilo v přistěhovalecké vlny, porušování lidských práv a velkou chudobu. Ambicemi Číny a Indie se vývoj tímto směrem pravděpodobně ještě dále zhorší, pokud neučiníme zásadní obrat. Není možné, aby Evropa nadále sama financovala humanitární projekty, a umožňovala jiným možnostem, v tomto případě například Číně a Indii, aby pokračovaly ve svých velkých obchodních operacích.
Daniel Caspary
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, když přemýšlím o Africe, často se sám sebe ptám - je Afrika z našeho evropského hlediska něco jako zapomenutým kontinentem či mohou Evropané v Africe spatřovat příležitost?
Často mám pocit, že my Evropané Afriku stále ve velké míře příliš vnímáme jako problémový případ a že si neuvědomujeme příležitosti. Přístup Číňanů k Africe je zcela odlišný. Pro ně je Afrika v první řadě příležitostí, na jejíž využití se soustředí. Praktikuje to relativně bez povšimnutí již několik let. Pouze v posledních měsících jí byla věnována velká pozornost, a z toho důvodu nyní uskutečňuje politiku čistě hospodářských zájmů.
Témata jako lidská práva, právní stát a řádná správa věcí veřejných, kterými se dnes již někteří poslanci zabývali, nejsou pro Číňany v Africe v dané chvíli vůbec rozhodující. Zajímají je jen investice do africké infrastruktury, aby mohli získat neomezený přístup k surovinovým trhům. Jde o pokrytí rostoucí čínské poptávky po surovinách. V žádném případě nejde o pomoc africkým státům a africkému lidu na jejich cestě ke skutečně udržitelnému hospodářskému rozvoji.
Tvrdím, že musíme klást větší důraz na upevnění pozice afrických národů v rámci světové ekonomiky, aby tyto národy mohly čerpat výhody z globalizace světových trhů, a to prostřednictvím vlastních surovin, vlastních zdrojů, všeho toho, co mohou nabídnout, a nestávaly se jednostranně závislé na čínských monopolech. Musíme vést dialog s africkými národy, a to lépe, než jsme to činili doposud. Musíme se rovněž intenzivněji, než tomu bylo v minulosti, přizpůsobit hospodářské soutěži s Čínou a učinit skutečně vše pro to, abychom přesvědčili Afriku o řádné správě věcí veřejných a výhodách volného trhu.
Pouze tak se nám podaří uspět v podporování právního státu, demokracii a lidských právech v Africe, a v návaznosti na to nepřipustit, aby africké národy upadaly pod čínskou nadvládu, neboť Čína, jak jsme se o tom těžce přesvědčili v minulých týdnech, nemůže Afriku naučit nic o fungování trhu a sociálně tržního hospodářství.
Alessandro Battilocchio
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, především bych rád blahopřál paní Aně Gomesové ke skvělé práci, kterou odvedla. Narůstající přítomnost Číny v Africe nás nutí, abychom přijali evropský postup s cílem co nejlépe uchopit příležitosti a nové výzvy, které se před námi objevují.
Příspěvek Číny, jakožto dárce pomoci, pro Afriku je dobrá věc, rád bych však v krátkosti zdůraznil dva aspekty - pro nás Evropany je, zčásti na základě zásad a závazků zakotvených v dohodě z Cotonou a obecně v souladu s celkovým rámcem naší rozvojové politiky, znepokojivé, že Čína vyváží zároveň s pomocí řadu hrůzných domácích praktik, zejména korupci, nekalé poskytování půjček, nedodržování práv pracovníků a nízkou úroveň pozornosti věnované otázkám životního prostředí.
Dalším tématem, které je třeba pozorně sledovat, je blízký vztah mezi Pekingem a jistými africkými totalitními a represivními režimy, například Súdánem a Zimbabwe. V této souvislosti Čína musí nést veškerou odpovědnost, která vyplývá z její úlohy stálého člena Rady bezpečnosti OSN.
DanutBudreikait
(LT) Paní předsedající, dámy a pánové, čínská politika v Africe ohrožuje harmonický rozvoj v afrických zemích. Pracovní podmínky čínských společnosti s aktivitami v Africe se rovnají otroctví. Čína nabízí africkým diktátorům nadále politickou a finanční pomoc a upevňuje vojenskou spolupráci s africkými režimy. Súdán a Zimbabwe jsou hlavními dovozci zbraní z Číny. Čína nabízí africkým zemím ohromné půjčky za netransparentních podmínek, čímž podporuje již tak velmi rozšířenou korupci mezi skupinami, které v afrických zemích drží moc. Čínský nelegální vývoz afrického dřeva a slonoviny má zničující dopad na africké životní prostředí. Politice rozvojové spolupráce se v takové situaci nedaří naplňovat její cíle. Proto bych chtěl EU naléhavě vyzvat, aby zajistila, aby Čína při investování dbala na dodržování lidských práv a řádnou správu, a aby byl zastaven veškerý obchod se zbraněmi s africkými zeměmi, v nichž probíhá či bezprostředně hrozí ozbrojený konflikt. Dokud nebude Čína připravena zastavit obchodování se zbraněmi, EU by měla uvalit embargo na obchod se zbraněmi týkající se těchto zemí. Je zapotřebí upozornit ještě na jednu věc, a to že hlavně se zřetelem k čínské politice v Africe by jednotlivé členské státy měly překonat neshody, které mezi nimi panují. Revidovaná politika EU by Africe umožnila využívat její přírodní i lidské zdroje způsobem, který bude prospěšný všem, a nadále rozvíjet její hospodářskou a politickou nezávislost.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Paní předsedající, pane komisaři, zpráva paní Gomesové je v podstatě podrobnou přednáškou na téma velmi složitých třístranných vztahů mezi africkými státy a Čínou, se zvláštním ohledem na zájmy EU. Mimoto jsme hráli v rozvoji Afriky úlohu prostřednictvím dalších organizací, například Světové banky.
Není pochyb o tom, že úlohu, kterou Čína v afrických státech hraje a jež každým rokem vzrůstá, je třeba, navzdory jistým výhradám týkajícím se priority akcí, nahlížet pozitivně. Musíme si odpovědět na to, zda jsou obchodní investice významnější než humanitární pomoc. Pro chudé africké státy je důležitá jakákoli pomoc, stejně jako je pro ně důležitá voda, a také boj proti chorobám, vzdělávání, budování infrastruktury a mír. Závěr je jediný - musíme společně rozvíjet osvědčené postupy pro udržitelný a zároveň zrychlený a trvalý rozvoj těchto států.
Bastiaan Belder
(NL) Paní předsedající, v článku 65 své perfektní zprávy vyzývá paní Gomesová Evropskou unii a Čínu, aby neobchodovaly se zbraněmi s africkými vládami, které se provinily porušováním lidských práv, jsou zapojeny do konfliktů či jsou na pokraji války. V tomto s paní zpravodajkou plně souhlasím. Totéž platí u konkrétních příkladů, které uvedla, a seznamu afrických států, mezi nimiž je v těchto dnech na prvním místě Zimbabwe s prezidentem Mugabem.
V závěru minulého týdne západní tisk informoval o velké dodávce zbraní pro Mugabeho režim, která putovala přes Jihoafrickou republiku, jako by mezinárodní napětí v souvislosti se Zimbabwe nebylo již tak velké v důsledku manipulace s výsledky prezidentských voleb. "Pro Zimbabwe je cesta do Číny cestou do našeho druhého domova", řekl prezident Mugabe během své poslední návštěvy Pekingu přibližně před rokem a půl. Kdy už se čínské orgány skutečně distancují od takových afrických "přátel"? Pane komisaři, doufám, že během své návštěvy v Pekingu tuto naléhavou otázku otevřete. Podnět k tomu dává i zpráva paní Gomesové.
Zbigniew Zaleski
(FR) Pane komisaři, po všem, co jste řekl, posuďme přítomnost Číny v Africe. Budu pokračovat v polštině.
(PL) Paní předsedající, pane komisaři, na počátku minulého století přišli čínští státní příslušníci do britských a francouzských domácností jako exotičtí sloužící. V padesátých a šedesátých letech jsme měli čínské výrobky - pera a všelijaké školní potřeby; a v současnosti se Čína jeví jako mocná hospodářská a politická síla.
Jak jste řekl, každý má právo na účast v hospodářském a politickém životě a nikomu v tom nikdo nebude bránit, Číňané však spojili své síly a postupují ke svému cíli s jasným plánem. Jaký je však tento cíl? Nezatíženi jakýmkoli poskvrněním či nálepkou kolonialismu mohou vyčerpat přírodní zdroje v Africe, a také tak učiní. Říkám na rovinu - vyčerpat. Kromě toho, a to je horší, mají možnost, kterou již využívají, vyvážet svůj sociálně politický model, a před tím je nezbytné Afriku ochránit. Afriku je nezbytné zachránit.
Evropa má tradiční vazby z dob kolonialismu, kterým se hezky říká "spolupráce". Jak z humánního hlediska, tak z pocitu viny bychom měli Africe v každém ohledu konstruktivně přispívat. A přispíváme, ale Číňané nás vytlačují. Obdobně jako tato velmoc by si také EU měla získat důvěru Afriky a současně ukázat svou připravenost přispět k rozvoji tohoto velkého kontinentu, který je nám tak blízko.
Stojíme, pane komisaři, před zásadní výzvou.
Vural Öger
(DE) Paní předsedající, obnovený zájem celého světa o Afriku je provázen vyhlídkami na změnu. Afrika je něčím víc než chudým kontinentem. V některých afrických zemích dosahuje tempo růstu až 10 %.
A nyní k jádru problému - co Čína v Africe hledá? Nejvýznamnějším motivem její angažovanosti v Číně jsou energetické zdroje. V boji o přístup k surovinám však politika založená na západních hodnotách stále častěji prohrává. Nejvýznamnějším motivem Evropy v Africe je udržitelný rozvoj.
Společný plán EU-Čína pro Afriku by teoreticky byl ideálním řešením. Nemuseli bychom se zde tvářit jako hodní hoši, neboť země Afriky nevěří EU stejně tak, jako nevěří Číně. EU nemůže nabídnout řešení Číně ani Africe. V každém případě EU musí i nadále svou angažovanost vázat na dodržení podmínek. Zároveň by měla výrazněji než doposud podporovat vlády, instituce a občanskou společnost. Dialog s Afrikou je nezbytný, neměl by však přehlížet rozpory. V tomto nemohu než podpořit zprávu paní Gomesové.
Renate Weber
Paní předsedající, blahopřeji své kolegyni paní Aně Gomesové k její práci a ke komplexnímu a realistickému hodnocení. Jak se ve zprávě ukazuje, Čína je již v současnosti pro Afriku významným hospodářským a politickým partnerem. Pokud jde o rozvoj Afriky, myslím si, že na tomto kontinentu je mnoho práce a že účast Číny, která je novým aktérem, by měla být vítána.
Mám však vážné obavy, že namísto směřování své podpory konstruktivním snahám - zdravotnictví, vzdělávání, snížení chudoby a infrastruktuře - bude Čína nadále zásobovat tragédie na kontinentu, a to obchodováním se zbraněmi a podrýváním veškerých kroků, které již africké země podnikly směrem k demokracii, řádné správě věcí veřejných a dodržování lidských práv. Čínská loď převážející zbraně pro Zimbabwe opět zpochybňuje skutečné odhodlání Číny přispívat k míru a bezpečnosti v Africe.
Řada afrických zemí vítá svou spolupráci s Čínou, neboť hospodářské výhody nejsou z její strany nijak politicky podmíněny. EU by se však vůči Číně i africkým zemím měla nadále rozhodně zasazovat o budování institucí, pokrok v oblasti lidských práv a transparentnější pravidla pro využívání přírodních zdrojů. Nedávný vývoj ukázal, že i vlády, které v posledních několika letech začaly projevovat větší otevřenost ve vydávání veřejných peněz a zdrojů, se vracejí k méně transparentní administrativě. Povinností EU je pomoci Číně, aby se stala důvěryhodným partnerem v rozvojové spolupráci.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Paní předsedající, pane komisaři, navzdory živému obchodu mezi Čínou a africkými zeměmi, a dokonce navzdory tomu, že se Čína, pokud jde o Afriku nedávno stala čistým dárcem, dávají afričtí přistěhovalci, navzdory její koloniální minulosti, přednost Evropě před Čínou. To je nejlepším důkazem toho, že Afričané dávají přednost našim hodnotám, jako je dodržování lidských práv a péče o udržitelný rozvoj, který je zárukou lepší budoucnosti.
Evropě to dává morální právo i povinnost přezkoumat čínskou politiku tváří v tvář Africe, neboť, jak paní zpravodajka správně zdůrazňuje, Čína by měla podstatně urychlit proces udržitelného rozvoje v Africe, stejně tak ho však může narušit. Se zřetelem k této skutečnosti si zaslouží zvláštní podporu myšlenka konání třístranných rozhovorů mezi Evropskou unií, členskými státy Africké unie a Čínou.
Zuzana Roithová
(CS) Čínské námluvy v Africe se týkají vojenské spolupráce, obchodu se strategickými surovinami, velkolepých investic a budování obrovského trhu pro čínské výrobky, ale týkají se i budování infrastruktury. Objem obchodu vzrostl pětinásobně od roku 2000 a má brzy dosáhnout 100 miliard USD, i když Západ je stále zdrojem až dvou třetin investic afrických obchodních příjmů, zatím. Čínská bezpodmínečná politika je založena na nevměšování a ekonomické komparativní výhodě. Jde o export cenově výhodného zboží a zbraní za suroviny. Investice a dlouhodobé kontrakty mají rysy dlouhodobé promyšlené čínské strategie, která nemá s Afrikou slitování.
Čínský vliv představuje pro africké státy nebezpečný příklad totalitního a přitom tržního korupčního modelu bez úcty k člověku a lidským právům bez ohledu na životní prostředí. Čínská touha po surovinách za dodávky zbraní do Afriky bez podmínek je stále větší překážkou při dosahování rozvojových cílů milénia. Musíme přinutit Čínu převzít spoluodpovědnost za rozvojovou politiku, za snížení chudoby, podporu trvale udržitelného růstu. Vždyť Čína je také stálým členem v Radě bezpečnosti OSN a nese tedy odpovědnost za vývoj v Africe.
Odsuzuji čínskou podporu súdánského režimu. Podporuji dialog s Čínou o sladění postupu v Africe tak, aby se chudoba snižovala a neprohlubovala, ale nedělám si velké naděje. Přesto nesmíme rezignovat a musíme zastavit drancování surovin a pomoci Africe postavit se ekonomicky na vlastní nohy. Musíme trvat na naší strategii postavené na obchodní politice podmíněné dodržováním lidských práv a ochranou životního prostředí. A k tomu nám pomáhej Pán Bůh.
Katrin Saks
(ET) Nejprve bych chtěla poděkovat Aně Gomesové za její zprávu. Z mého pohledu se prvotní poslání této zprávy vztahuje kromě chování Číny i k trvalým nedostatkům Společné zahraniční politiky Evropské unie. Jistě se všichni shodneme v tom, že bychom uvítali společný postoj Evropské unie.
Ráda bych se zaměřila na několik bodů. Prvním z nich je globální přístup - měli bychom přezkoumat spolupráci mezi Čínou a Afrikou z globální perspektivy, nikoli pouze z toho pohledu, že Afrika je tradičně oblastí výhradně evropského vlivu. Zadruhé musíme zdůraznit odpovědnost - Čína musí uznat nárůst odpovědnosti, která vyplývá z takového strategického partnerství.
A ještě jedna poznámka na konec - bod 13 návrhů AFET.
"Domnívá se, že by čínská účast v Africe na jedné straně a nedávno zahájené strategické partnerství EU-Afrika na straně druhé měly být vzájemně slučitelné."
V prvé řadě se nedomnívám, že by naše politika měla být postavena na stejnou úroveň s politikou Čínské lidové republiky, a ještě méně jsem přesvědčená o tom, že Číňané někdy vezmou naše doporučení ve vypravěčském stylu v úvahu.
Cristian Silviu Buşoi
(RO) Hodnota obchodu mezi Čínou a Afrikou se zvýšila ze 2 miliard EUR v roce 1999 na přibližně 39,7 miliard EUR v roce 2005, což z Číny udělalo třetího nejvýznamnějšího partnera Afriky, co se týče obchodního významu.
To je velmi jasným důkazem toho, jaké místo zaujímá zájem o Afriku mezi celosvětovými zájmy Číny.
V usnesení jsou uvedeny některé velmi významné závěry, které si zaslouží být ještě jednou zdůrazněny. Musíme dát najevo velmi jasně, že naším očekáváním je, aby se účast Číny v Africe netýkala jen národů představujících zájem z hlediska cílů energetické politiky.
Musíme rovněž Čínu povzbudit, aby poskytovala africkým partnerům nepodmíněnou pomoc, přičemž hospodářské podmínky spojené s mezinárodními subvencemi nebo půjčkami by neměly mít vliv na cíl udržitelného rozvoje.
Je pro nás mnohem důležitější, abychom věděli, jak se za takových okolností zachováme my a co udělá Evropská unie. Souhlasím s panem komisařem Louisem Michelem, který řekl, že Evropská unie bohužel svého jedinečného postavení vůči Africe nevyužívá.
Evropská unie by měla přesměrovat větší část svého ročního rozpočtu na finanční podporu infrastrukturních projektů schopných přilákat přímé zahraniční investice.
A nakonec, významnější evropská přítomnost by se měla proměnit ze záměru na skutečnost.
Colm Burke
Paní předsedající, Čína v průběhu minulého desetiletí začala podstatně posilovat své diplomatické a hospodářské vazby, velkou měrou kvůli poptávce po surovinách. Objem čínských obchodů s tímto kontinentem se od roku 2001 zečtyřnásobil, přičemž boj o suroviny má také negativní dopady, přispívá k zachování nadvlády korupce a utlačování se strany afrických elitních skupin. Příkladem takového represivního režimu je Súdán, kde CNPC, čínská státem vlastněná ropná společnost, kontroluje podle odhadů 60-70 % súdánské produkce ropy, zatímco Súdán je zároveň hlavním příjemcem čínských zbraní.
Politické podmínky týkající se správy věcí veřejných, demokracie a lidských práv velmi často čínské operace s Afrikou neprovázejí. Čína samotná má velké problémy s řádnou správou věcí veřejných, dodržováním lidských práv a základními pracovními standardy. Zřejmě se nejedná o zemi, která by byla schopna podmínit svou pomoc zlepšováním afrických standardů v oblasti lidských práv, když se jimi sama necítí vázána. Čínská politika nevměšování se do vnitřních záležitostí svých hospodářských partnerů se tedy nyní stává velmi pohodlnou výmluvou, která Číně uděluje volnost v tom, aby pokračovala ve svých, někdy bezohledných, smlouvách, obzvláště s africkým kontinentem.
Tato politika nevměšování se spolu se shovívavým přístupem Číny k pochybným režimům, jako například režimu súdánskému, jsou trvalým zdrojem obav, které je zapotřebí řešit. Bohužel vzhledem k tomu, že čínský převážně dvoustranný přístup k Africe působí proti primárně mnohostrannému přístupu EU, EU poněkud zaostává. Zkorumpovaní afričtí vůdci připojí svůj podpis raději k lukrativním obchodům, které nejsou vázány na požadavky, a proto se EU jeví jako opomíjená.
EU by nicméně měla udržovat svou tradiční politiku pozitivního podmiňování zaměřenou na podporu udržitelného rozvoje a neměla by se nechat svést ke změně svého přístupu k Africe jen proto, že Čína získává více kontraktů. Namísto toho je nezbytné, aby EU na Čínu vyvíjela tlak, aby ve svých vztazích s Afrikou přijala další kritéria rozvoje. Čína je významnou velmocí, stálým členem Rady bezpečnosti OSN, a má tudíž odpovědnost v Africe i na celém světě.
Nirj Deva
Paní předsedkyně, gratuluji své kolegyni paní Gomesové k vynikající zprávě. Tato zpráva posiluje naše vztahy s Čínou, což je nezbytné k podpoře světového hospodářství. Čína se po tisíce let a až donedávna prosazovala jen mírovou cestou, jako to v současnosti činíme v EU, nyní se však mění. Čína je nyní hospodářskou i vojenskou supervelmocí a prochází obdobím změn.
Náš vztah s Čínou musí být založen na respektu. Nemůže jít o vztah, kdy se jedna strana cítí oprávněna druhou poučovat či úkolovat. Ukončili jsme studenou válku navázáním vztahu se Sovětským svazem a vnesli jsme do Evropy mír. Podobně musíme navázat vztah s Čínou, a to na všech úrovních. Musíme ochránit instituce, o něž se opírá naše na pravidlech založené globální liberální hospodářství a naše hodnoty, jinak jsme skončili.
Znamená to plnou a aktivní úlohu Číny ve všech poválečných institucích založených v Bretton Woods, které jsme tak pečlivě vybudovali. Znamená to také spolupráci s Čínou za účelem posílení pravidel mezinárodního uspořádání tak, aby sloužilo našim i jejím zájmům. Do roku 2020 bude čínské hospodářství největší na světě. Můžeme si vybrat - buď Číně umožníme, aby hrála plnou aktivní úlohu v liberálních všem přístupných a na pravidlech založených mnohostranných institucích vybudovaných v návaznosti na Bretton Woods - tedy především v EU, AKT, Rio, Bali, a kromě toho v OSN, WTO, MMF a ve Světové bance - nebo Čínu donutíme, naším "short-termismem", aby se stáhla a tyto instituce nevyhnutelně časem rozbila a vytvořila si své vlastní tak, aby vyhovovaly jejímu charakteru jako supervelmoci.
Proto je tato zpráva tak aktuální. A proto - a zde se dotknu ožehavého tématu - jsou tolik významné Olympijské hry v Pekingu, neboť je to v historii poprvé, kdy se Čína angažuje celosvětově. Je tudíž zapotřebí, aby to byl velký úspěch, nejenom pro Čínu, ale také pro celý zúčastněný svět.
Náš úkol na začátku 21. století je obrovský. Třebaže nemá obdoby v celé společné historii lidstva, je potřeba jej splnit. Tím úkolem je zapojit nejstarší a největší národ na zemi do všech záležitostí planety Země, a to jako našeho partnera.
Zita Pleštinská
(SK) Vážení kolegové, moje návštěva v Číně v březnu tohoto roku mě přesvědčila o aktuálnosti této diskuse. Myslím, že Evropská unie má v Číně významného partnera i vážného konkurenta. Zpráva paní poslankyně Gomesové mne v mých osobně získaných zkušenostech jen utvrzuje.
Měla jsem možnost vidět úžasnou pracovitost levné pracovní síly. Navzdory skutečnosti, že Čína čelí velkým sociálním a hospodářským nerovnostem a alarmujícímu zhoršování stavu životního prostředí, přičemž politická práva a základní svobody jsou ještě stále velmi omezené, má významné zkušenosti, které mohou africkým zemím pomoci. Afrika zápasí s chudobou, ale je bohatá na suroviny. Díky poptávce Číny a jiných zájemců mohou africké státy získat lepší postavení na trhu.
EU je v současnosti největším poskytovatelem pomoci Africe a jejím nejvýznamnějším obchodním partnerem. Čína má ambice stát se do roka největším hospodářským partnerem Afriky. Přítomnost Číny v Africe je proto pro EU velkou výzvou.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Paní předsedající, zájem Číny o africkou ropu, drahé kovy a zemní plyn začíná trochu připomínat staré koloniální politiky některých evropských mocností. Čína vystupuje vůči Africe jako její dobrý přítel a obchodní partner; přesvědčuje Afričany o tom, že jejím přáním je pomoci jim vymanit se z chudoby a zaostalosti a že to podpoří hospodářský rozvoj.
Doufejme, že jejich záměry jsou upřímné, ale v obchodě i politice obvykle platí, že účel světí prostředky. Číňané budují mosty, silnice, stadiony, nemocnice, zásobují Afriku zbraněmi, poskytují finanční půjčky, a tímto způsobem pro sebe získávají další prodejní trh, zatímco se tváří jako stát, který se stará o budoucnost Afriky.
EU by se měla podstatně více zapojit do rozvoje v Africe. Nemůžeme jen z povzdálí nezaujatě sledovat, jak Čína vytváří novou nadvládu.
José Ribeiro e Castro
(PT) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, rád bych začal gratulací paní Gomesové ke znamenité zprávě, kterou vytvořila, ale v krátkém čase, který mám k dispozici, bych rád upozornil pana komisaře a kolegy poslance na praktický projev tohoto vztahu, který se uskutečňuje přímo před našima očima. Jedná se o Zimbabwe. Tisk informuje o lodi; odkud tato loď pochází? Z Číny. A co veze? Zbraně, zbraně pro Zimbabwe, ruční zbraně, granáty a minomety. Lodi bylo zabráněno ve vylodění v Durbanu, podle zpráv však směřuje do Angoly, aby zbraně dopravila do Zimbabwe, kde budou použity k tomu, aby ublížily místnímu lidu.
Musíme na Čínu i země sousedící se Zimbabwe vyvinout silný diplomatický tlak, aby zabránily tomuto typu zvrácených, neřku-li vražedných, vztahů, v samém zárodku, a zajistily, aby výsledky voleb byly respektovány. Jsem přesvědčen, že v našem vztahu s Čínou ji jakožto světovou velmoc a obrovskou zemi musíme upozorňovat na její odpovědnost na mezinárodním poli a na zachování míru a podporu lidských práv.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Paní předsedající, pane komisaři, V průběhu posledních deseti až patnácti let se Čína stala nejrychleji se rozvíjející ekonomikou světa a zažívá ročně 10% nárůst svého domácího důchodu. Díky tomu se stala čtvrtou největší ekonomikou na světě a má největší světové zásoby v zahraniční měně.
Tak rychlý rozvoj hospodářského potenciálu vede k tomu, že Čína se stává jedním z hlavních světových obchodních partnerů. V průběhu posledních patnácti let se hodnota obchodu mezi Afrikou a Čínou více než zdvacetinásobila. Evropská unie zřejmě není v pozici, kdy by mohla této expanzi konkurovat. Musíme proto vyzvat Čínu, aby zajistila, aby její hospodářská účast v Africe zahrnovala sociální a environmentální aspekty a dodržovala demokratické standardy.
Evropská unie by expanzi Číny do Afriky měla pozorně sledovat. Koneckonců budeme i nadále hlavním dárcem pro africké země. Měli bychom v souvislosti s tím usilovat o to, aby bylo zajištěno, aby pomoc nabízená těmto zemím byla spojována s významným rozšiřováním obchodních vztahů s Afrikou.
Paul Rübig
(DE) Paní předsedající, i já bych se rád připojil ke gratulacím k této zprávě. Velmi jasně se v ní ukazuje, že i Čína může být použita za příklad. Rozvoj v Číně, zejména rozvoj hospodářský, může být příkladem pro Afriku. Tržní vztahy a růst, kterých Čína dosáhla, jsou pozoruhodné.
Čína je rovněž naším partnerem v rámci WTO. Můžeme skutečně vidět, že pokud jednání v rámci WTO ohledně standardní mzdy a odstranění kvót budou úspěšná, povede to k situaci, jež bude přínosná pro obě strany. Afrika i Čína Evropu potřebují. Evropa je v současné době největším světovým nákupním fórem. Lze si představit rozvoj dobrého partnerství.
Louis Michel
člen Komise. - (FR) Pro poslance Evropského parlamentu je evidentně velmi frustrující, že na tak významnou rozpravu podloženou takovou skvělou zprávou máme tak málo času.
Rád bych pouze reagoval na skutečnost, že jsem v Parlamentu zpozoroval vytvoření dvou táborů. Na jedné straně - a to nekritizuji, jen říkám, čeho jsem si všiml - jsou řečníci, kteří věří, že pesimismus a strach Čínu z Afriky vyženou. Na to zapomeňte, k tomu nedojde. Já osobně pevně věřím v optimismus pramenící z modernosti a otevřenosti.
Ale slyšel jsem zde dnes jiné skutečnosti, které mne vedou k přesvědčení, že je nezbytné, abychom si uvědomili, že přesně kvůli tomuto stavu ve vztazích s Afrikou Afrika ztrácí víru v Evropu. My si však musíme přestat myslet, že máme morální právo na přítomnost v Africe. Nemáme žádné právo být v Africe, vůbec žádné, ani morální ani jakékoli jiné. Naše minulost nám v žádném případě nedává právo si něco takového myslet a já bych to jen rád všem připomněl.
Stejně tak jsem zaslechl kritiku Číny za to, že nám uloupila naše přírodní zdroje z Afriky! Promiňte, já nevím, jestli je pan Coûteaux ještě přítomen, snad šlo o pouhé přeřeknutí. Jako bychom snad v Africe měli nějaké přírodní zdroje! Je to skutečně poněkud zarážející. Abych byl upřímný - tento druh poznámek mne pokaždé poněkud překvapí.
Rád bych podotkl, že jediným nebezpečím, které spatřuji v přítomnosti Číny a jejích investicích v Africe, je "kletba zdrojů". A o tom musíme vést s Afričany debatu. Mám na mysli to, co známe pod pojmy "kletba zdrojů" či "nájemné hospodářství". Toto téma musíme v našich rozhovorech s Afrikou otevřít. Jsem velkým zastáncem dialogu, třístranných partnerství, zpětné vazby i vzájemného porozumění problémům, jakož i hledání skutečné spolupráce. Pro ty, kteří mají sklon spíše k mentorování, bych to vyjádřil takto: my Evropané musíme ostatní poučit o tom, jak ty ubohé Afričany před Číňany chránit". Dlužno podotknout, že se s tímto druhem argumentů v dvoustranných vztazích setkávám každý den. Jsou to nesmysly, se kterými nesouhlasím, ani nepředpokládám, že by s nimi souhlasil kdokoli jiný.
Zpráva paní Gomesové je velmi příhodná. Osobně se domnívám, že téměř vše ve zprávě je příhodné. Jak již víte, odlétám za několik hodin do Číny. Setkám se tam s čínským ministrem obchodu. Společně s předsedou Barrosem se setkáme s čínským předsedou vlády. Myslíte si, že nebudeme mluvit o lidských právech, o Tibetu, o demokracii, o Africe? Ovšemže budeme, jedinečným nářečím konvenční diplomacie. Hlasitá diplomacie je v tomto případě absolutně kontraproduktivní. Čím více budete Afričanům říkat, čím více za nimi budete chodit a varovat je před Číňany, kteří jsou rozhodnuti kolonizovat africké země, varovat je, že jde o kletbu zdrojů, čím více jim budete říkat, tím méně vás budou poslouchat a tím méně vám budou chtít naslouchat.
Evropa má nástroje k dosažení svých ambicí. Může postupovat dvěma cestami. Zaprvé máme svůj model, který musíme bránit. Musíme se od ostatních lišit, neboť náš model je od ostatních odlišný. Je založen na sdílení hodnot, je založen na toleranci, je založen na zpětné vazbě, je založen na vzájemné úctě. Taková je Evropa a ta by se neměla měnit. Evropa se nemusí stávat ničím jiným ani se nemusí hnát za jinými modely. To je první věc, kterou jsem chtěl říci.
Druhou věc jsem již řekl dříve. Kdybychom měli trochu odvahy - a Evropský parlament nám v tom může mimořádně pomoci a již tak skutečně činí - abychom přesvědčili členské státy, aby si lépe rozdělily práci, abychom upravili pravidla využívání Evropského rozvojového fondu, pokud bychom dali trochu více evropským orgánům, pokud Parlament - například prostřednictvím rozpočtu Evropského rozvojového fondu, který by se tak stal politicky mnohem účinnějším, přidělí komisařům více peněz, aby mohli jednat v souladu s evropskými hodnotami, za použití finančních prostředků Evropského rozvojového fondu, pak vám zaručuji, že Evropa se nebude muset obávat hospodářské soutěže s Čínou. Taková je skutečnost.
Existuje k tomu reálný základ, neboť máme jednu obrovskou výhodu. Jakou? Nechystáme se poskytovat půjčky, my nabízíme granty. Nevyjadřuji se dost jasně. Afričané se nyní obracejí k Číně a kritizují nás za to, že reagujeme nedostatečně, a to přestože poskytujeme granty - jinak řečeno, peníze, které není nutné vracet - na rozdíl od bezúročných půjček, které, nutno podotknout, pohlcují přírodní zdroje. Pokud jsou však tyto peníze využity na infrastrukturu, na udržitelný rozvoj, dovolí si někdo tvrdit, že nejsou pro Afriku prospěšné? Jak sami víte, když dojde na infrastrukturu v Africe, i kdyby Evropa, Evropa a Čína, Evropa, Čína a USA, Evropa, Čína, Japonsko a USA, i kdyby celý zbytek světa mohl nabídnout sebevíc finančních prostředků, potrvá to řadu let, než bude infrastruktura v Africe stačit k tomu, aby podpořila skutečný rozvoj.
To však nutně neznamená, že by všechny tyto peníze, tyto investice, byly špatné. Skutečnou otázkou však je znalost toho, jak jsou všechny tyto peníze používány, jak je s nimi nakládáno. Vím, že nemůžu chtít, aby se mnou souhlasili všichni, v tom se nicméně skrývá půvab demokracie. Upřímně věřím, že v tomto případě se můžeme odlišovat otevřeností, dialogem, úsilím o třístranné partnerství. Podle mého názoru Evropa zůstane z historických, zeměpisných i modelových důvodů pro Afriku navždy specifickým partnerem. Nebojím se o to a domnívám se, že pokud chceme být v Africe skutečně přítomni - a to je, jak bylo řečeno, velmi důležité - musíme se zachovat tak, jak navrhuji, a přimíchat do směsi další přísady. Musíme přestat tvrdit, že naše zájmy v Africe jsou založeny výhradně na šlechetnosti, laskavosti a humanismu.
Ovšemže máme povinnosti i v tomto ohledu, musíme však přijmout to, že vztah s Afrikou představuje pro Evropu mimořádný potenciál, jež bude přínosný pro obě strany. Tento vztah nabízí mimořádný potenciál pro vzájemný hospodářský rozvoj a nahlížet na věc z tohoto úhlu není vůbec nic špatného ani nemorálního. Číně se nedá upřít jedna dobrá vlastnost - netají se svými plány. Nikdy jsem neslyšel, že by Číňané řekli, že chtějí Afričanům pomoci či posílit rozvoj Afriky. Ne, jsou upřímní. Hrají podle pravidel hospodářského rozvoje, to je jejich primární zájem. Osobně se domnívám, že pokud chceme respektovat své partnery, musíme toto přijmout. Nesmíme toto hledisko opomíjet. Neexistuje žádné zázračné řešení. Pokud se Afrika nebude rozvíjet hospodářsky, nebude se rozvíjet vůbec, a nezmění na tom nic čas ani naše charitativní projekty.
To jsem chtěl říci. Paní předsedající, omlouvám se, že jsem hovořil tak dlouho, vyjádřil jsem však názor, který vychází z mé každodenní zkušenosti s těmito zeměmi.
Ještě jednu věc nakonec, kvůli které to stojí za to. Čínská loď míří protentokrát zpět do Číny. Vždy se říkalo, že Evropa má malý politický vliv. Právě jsem se vrátil z vrcholné schůzky SADEC, kde jsem hovořil s hlavami států. Téma Zimbabwe bylo samozřejmě aktuální. Hovořil jsem se všemi představiteli - Angoly, Mozambiku, prostě se všemi. Ujasnil jsem si otázku čínské lodě. Reakce vzešla od přístavních dělníků a rovněž některé státy odmítly loď vyložit. Podle mých posledních informací byla loď vyslána zpátky do Číny. Cenné je na tom to, že se Evropa pokusila splnit svou povinnost prostřednictvím tiché diplomacie a s přístavními dělníky, kteří zjevně představují hlas lidu. To všechno bylo cenné a prokázalo se, že Afričané nejsou schopni přijmout v této věci vůbec nic, když dojde na diplomacii nebo politiku.
Ana Maria Gomes
zpravodajka. - Paní předsedající, ráda bych připomněla, že naše kolegyně Erika Mannová, která byla navrhovatelkou stanoviska Výboru pro mezinárodní obchod, se dnes nemohla zúčastnit. Požádala mne, abych zdůraznila hledisko, které je součástí naší zprávy - důležitost toho, aby Afrika rozvíjela vůči Číně svou vlastní strategii, přičemž taková strategie, pokud bude zaměřena na větší účast afrických pracovníků v čínských projektech v Africe, větší ochotu podílet se na čínském přenosu technologií a lepší přístup pro vývoz z Afriky na čínské trhy, může posílit vzájemnou povahu obchodních vztahů Číny a Afriky.
zpravodajka. - (FR) Dovolte, abych poděkovala panu komisaři Michelovi a také kolegům poslancům za jejich cenné připomínky a věcné otázky.
Chápu, když pan komisař říká, že Evropa nemůže Africe jednostranně diktovat podmínky, zejména pokud je neuplatňuje Čína. Avšak právě proto musíme my jako Evropané více investovat do posílení africké občanské společnosti, institucí, jako jsou parlamenty, svobodná média, vysoké školy atd., aby sami Afričané mohli požadovat a předepisovat podmínky, plynoucí například z rozvojových cílů tisíciletí, a zajistit, aby byly dodrženy.
Jak lze ze zprávy vyčíst, plně souhlasím s panem komisařem, který říká, že pro Afriku je zásadní rychlé vyplácení pomoci a evropských dotací, a že dělba úkolů mezi členskými státy a Komisí je nezbytná, pokud máme zdatně konkurovat tomu, co Čína v daném okamžiku v Africe financuje, aniž by vážila jiné důsledky této činnosti než vlastní zájem.
Pokud jde o kritéria OECD, je zcela evidentně na Číně, aby se rozhodla, zda tato kritéria stojí za to přijmout. Domnívám se však, že naším úkolem, na základě našich pozitivních i negativních zkušeností v Africe, je přimět Čínu, aby pochopila, že jejím dlouhodobým zájmem je zajistit, aby byly africké přírodní zdroje využívány, nikoli pustošeny, a že bez řádné správy věcí veřejných neexistují ani pro Čínu žádné záruky.
Nakonec je snad jedním z pozitivních důsledků přítomnosti Číny v Africe tato rozprava a také zpráva, kterou zítra přijmeme. Čína pomohla Evropě pochopit, že se v Africe skrývá ohromný potenciál a že to v Africe funguje. Upřímně věřím, že vaše cesta do Číny tento týden bude, pane komisaři, příležitostí k posílení pozitivního zapojení Číny a Afriky, jak tato zpráva naznačuje, a jak jste dnes řekl, k připomenutí Číně její odpovědnosti, plynoucí z pozice stálého člena Rady bezpečnosti OSN, a to nejen v souvislosti s Tibetem a Myanmarem, ale také s Afrikou, zejména Zimbabwe a Dárfúrem. Pane komisaři, gratuluji vám, pokud vaše kroky skutečně napomohly odeslání lodi zpět do Číny. To je velmi pozitivní.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve středu v 11:30.
Písemná prohlášení (článek 142)
Filip Kaczmarek  
Zpráva paní Gomesové je nepochybně podrobnou a zajímavou analýzou přítomnosti Lidové republiky Číny v Africe. Nemohu se přesto zbavit dojmu, že se v této zprávě někde mezi obchodem, investicemi, infrastrukturou, energií a dalšími důležitými věcmi ztratil pohled na věc, která je zásadní z hlediska obou orgánů, které zastupujeme - Evropského parlamentu a Výboru pro rozvoj, jež je odpovědným výborem v souvislosti s touto zprávou. Ochrana lidských práv na celém světě je pro Evropský parlament absolutní prioritou - spatříme to na domovské internetové stránce Evropského parlamentu. Pokud toto heslo skutečně vyznáváme, nemůžeme se v oblasti správy věcí veřejných a lidských práv omezit na:
povrchní shrnutí zapojení Číny v Dárfúru (v co nejpozitivnějších souvislostech), přestože všichni moc dobře víme, že v této oblasti nikdy nedošlo k sebemenšímu zlepšení;
jednu větu o porušování embarga OSN na prodej zbraní Lidové republiky Čína, která, abychom nezapomněli, je stálým členem Rady bezpečnosti OSN, v Africe;
stručný komentář ke spolupráci Číny s vládami odpovědnými za porušování lidských práv, jako je Zimbabwe.
Paní Gomesová píše v odůvodnění své zprávy, že "by EU neměla podceňovat sílu neveřejné a veřejné kritiky Číny". Je škoda, že jsme u této zprávy takovou příležitost právě promeškali.
Děkuji vám za pozornost.
Eija-Riitta Korhola  
písemně. - (FI) Zpráva paní Gomesové je zásadním příspěvkem k rozpravě o tomto významném problému mezinárodní spolupráce. Ještě jednou jí děkuji za její ozřejmující pohled.
Na jedné straně by se jevilo, že Afrika čerpala výhody ze svých úzkých hospodářských vztahů s Čínou. Hospodářský vzestup, který zažívá díky svému, mimo Evropu, nejdůležitějšímu hospodářskému partnerovi, snížil chudobu. Čína nevnímá Afriku jako zátěž, nýbrž jako příležitost plnou hospodářského potenciálu.
Na druhé straně vychází najevo, že postavení Číny v Africe má několik velmi znepokojivých aspektů. Vývoz zbraní, škodlivé investice, využívání surovin - ve vší té horlivosti a dokonalosti Evropa poznává znaky neokolonialismu. Je zapotřebí se ptát, zda by hospodářská síla měla být využívána k povzbuzení posedlosti nastupující supervelmocí. To je patrné například v Dárfúru.
Další otázkou je, jak by EU měla reagovat. V řadě věcí je v Africe Čína soupeřem Evropy, a někteří zde řekli, že poučování o sebeúctě nastupující supervelmoci nepřinese nic dobrého. Zpráva moudře volí konstruktivní přístup. Je proto nezbytné, abychom si uvědomili naši úlohu, kterou je připomenout Číně povinnosti, které s sebou nese partnerství. Je třeba vyvinout společné úsilí s cílem dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí, předcházení konfliktům a zajištění udržitelného rozvoje.
Spolupráce má obrovský význam v boji proti změně klimatu. Bali přineslo naději, že by měly být zapojeny Čína, jakožto velký znečišťovatel, a Afrika, nevinná oběť.
Nakonec musíme uznat, že Čína nesdílí evropské představy o lidských právech. Proto musíme vyvinout mnohem větší úsilí, abychom zajistili, aby v Africe zakořenila trvalá demokracie, právní stát a řádná správa věcí veřejných. Konečně řešení čínského problému je třeba nalézt nikoli v Číně, ale v Africe samotné.
Bogusław Rogalski  
písemně. - (PL) Rostoucí moc Číny má mimořádný dopad na proces udržitelného rozvoje v Africe, musíme však mít na paměti, že za celkový dopad přítomnosti cizinců a cizích organizací či vlád na svém území jsou odpovědné africké státy.
EU i Čína jednají tak, aby podpořily bezpečnost, mír a udržitelný rozvoj v Africe, v současnosti je však EU největším dárcem a hlavním obchodním partnerem Afriky. Třebaže má Čína řadu pozitivních zkušeností, neboť během posledních 25 let 400 milionů svých občanů vysvobodila z mimořádné chudoby, musíme se nicméně soustředit na obrovské sociální a hospodářské nerovnosti a dále na alarmující pustošení přirozeného životního prostředí, omezování základních svobod a nedostatečné pracovní standardy.
Musíme sledovat využívání afrických přírodních zdrojů, neboť to může vést k jejich úplnému vyčerpání a rozšiřování korupce a rovněž k prohlubování sociální nerovnosti a podněcování konfliktů, což bude mít negativní dopad na rozvoj v afrických zemích. Právě obchod a spotřeba západních států mají dopad na zvyšování čínské poptávky po afrických přírodních zdrojích mající za následek zvyšování emisí CO2 v rozvojových zemích. Neméně významná je skutečnost, že členství ve WTO obnáší řadu povinností, kterým Čína nevěnuje patřičnou pozornost. EU by měla, jako součást třístranné spolupráce s Čínou a Afrikou, otevřít otázku spravedlnosti ve vztahu k obchodu, klimatu a dalším problémům.
Toomas Savi  
písemně. - Pane předsedající, na čínské politice v Africe mne nejvíce znepokojuje skutečnost, že tam Čína poskytuje nepodmíněnou pomoc a investice. Rozvojová pomoc, kterou přispívá EU, byla vždy spojena s přísnými podmínkami ohledně demokratického pokroku, uznání právního státu, jakož i řádné správy věcí veřejných a dodržování lidských práv.
Pragmatická spolupráce "bez podmínek", kterou uplatňuje Čína vůči represivním režimům v Africe, podrývá úsilí, které Evropská unie vynaložila k podnícení demokratického budování státu v Africe, a nutí nás zavést nové pružnější politiky týkající se Afriky. Podmíněná pomoc, přestože je někdy mimořádně účinná, může být rovněž vnímána jako patronát a Čína, která jedná s cílem uspokojit svou stoupající potřebu zdrojů, se jejímu využívání vyhnula.
Vzrůstající zájem a zapojení Číny v Africe ohrožují tamější evropské zájmy a k tomu, abychom neztratili svou pozici v Africe, musíme přijít s novými a atraktivnějšími prostředky, abychom podpořili demokratický přechod v afrických zemích. Na druhé straně se nesmíme vyhýbat konstruktivnímu dialogu mezi Evropskou unií a Čínou a dalšími velkými přispěvateli, kteří mohou mít zájem na vytváření soudržné mnohostranné strategie pro Afriku.
Bernard Wojciechowski  
písemně. - Napoleon prohlásil, že bychom měli Čínu nechat spát, protože když se probudí, otřese světem. Špatné zprávy - Čína povstala, leč my jsme podřimovali. Stále se vypořádáváme s legálností koloniálního pořádku, v kolonizovaných i kolonizujících státech, opomenuli jsme však to, že se tato tragédie může opakovat. Obvinění Číny z neokolonialismu není zcela bezdůvodné. Čína má ve vykořisťování afrických zemí stejné zájmy, jako měly po staletí některé evropské státy. Poučili jsme se velmi draze, ale Čína se ještě musí naučit, jak vnitřně uplatňovat lidská práva, zatímco již činí pokusy s koloniálním pořádkem. Vydáváme se s Čínou na nebezpečnou cestu, neboť Čína žízní po ropě a lační po afrických přírodních zdrojích. Měli bychom vůči Číně vyslat jasný signál - nejdříve vyřešte listinu lidských práv vnitřně a poté dokažte světu, že se skutečně chcete podílet na rozvojových cílech pro Afriku, než je jen využívat jako nástroj.
