Změna článku 173 jednacího řádu EP o doslovných zápisech (rozprava)
Předsedající
Následuje zpráva, kterou připravil pan kolega Richarda Corbett jménem Výboru pro ústavní záležitosti, o změně článku 173 jednacího řádu EP o doslovných zápisech.
Richard Corbett  
zpravodaj. - Vážená paní předsedající, jménem Výboru pro ústavní záležitosti navrhuji, aby se změnil způsob, jakým v tomto Parlamentu uchováváme záznam z našich jednání. Všichni známe doslovné zápisy, které dostaneme druhý den po jednání a v nichž jsou všechny příspěvky řečníků v jejich rodném jazyce. Tak to zůstane i nadále. Zápis toho, co původně každý řekl ve svém jazyce, zůstane nezměněn.
Návrh Výboru pro ústavní záležitosti se týká změny způsobu, jakým uchováváme vícejazyčný zápis našich jednání. Namísto postupného překládání jednání a několikaměsíčního čekání na kompletní přeložené záznamy v písemné formě v každém jazyce navrhujeme přechod na systém, v němž budou rozpravy uchovávány v elektronické podobě a každý občan k nim bude mít prostřednictvím internetu přístup hned druhý den a uvidí vizuální záznam jednání spolu se zvukovým záznamem pro jednotlivé jazyky převzatý z tlumočnických kabin. Jde o živější způsob přístupu k jednáním, než poskytuje samotný text. Záznam bude k dispozici hned, a ne až po několika měsících.
Musím se přiznat, že já sám jsem byl vůči tomuto návrhu původně skeptický. Vždy jsem byl přesvědčen, že neodmyslitelnou součástí existence Parlamentu je uchovávat na papíře zápis všeho, co na jeho půdě zaznělo, a vše archivovat, aby to zůstalo lidem v průběhu mnoha následujících let k nahlédnutí. Avšak po vyslechnutí a zvážení argumentů zastávám názor, že můžeme zachovat vícejazyčný přístup, i když nový způsobem.
Problémem starého systému je to, že překlady nás stojí nejen mnoho peněz, ale i to, což je důležitější, že jsou dostupné až po několika měsících. V současnosti je dáváme na internet, kde jsou dostupné v elektronické podobě. Už nebývají uveřejněny v Úředním věstníku. Kvůli časovému zpoždění je prohlíží, vyhledává nebo používá jen málo lidí. S novým systémem uchování jednání prostřednictvím, řekněme, "televize na webu", budou dostupné hned druhý den, kdy jsou ještě politicky aktuální a lidé se o ně zajímají.
Obávali jsme se také, že historici, kteří mají z různých důvodů snahu nahlédnout do rozprav Parlamentu dávno poté, co jsme na ně už my sami zapomněli, by mohli být znepokojeni tím, že už nebudeme mít písemnou tiskovou verzi, ale jen tu vizuální vícejazyčnou. Obrátili jsme se na různá sdružení historiků a jiných odborníků a k mému překvapení odpověděli, že i pro ně by bylo o mnoho zajímavější mít k dispozici živý záznam než jen přeložený vytištěný text. Sledování rozpravy na obrazovce přenáší i atmosféru dané rozpravy. Je možné pozorovat řeč těla hovořícího řečníka a zjistit o mnoho více než ze suchého textu.
Nicméně naše zpráva navrhuje i množství bezpečnostních opatření. Za prvé, mnohojazyčné doslovné zápisy, které dostáváme druhý den, budou existovat i nadále. Jako doposud budou všechny příspěvky uváděny v jejich původním znění. Za druhé, poslanec tohoto Parlamentu bude mít zaručené právo vyžádat si překlad, když ho bude potřebovat pro svoji politickou činnost. Překlad příspěvku musí být poslanci, který o něj požádá, rychle k dispozici. Za třetí předpokládáme, že kancelář může požádat o písemný překlad obzvlášť důležitého jednání, který pak bude vydán v písemné formě v každém jazyce. Začtvrté, pokud jsou k dispozici verze v dalších jazycích, neboť už byly přeloženy (například pro potřeby formálního zasedání, na němž má projev hlava státu a jsou poskytnuty formální překlady), ty budou taktéž umístěny na webové stránce Parlamentu. Když budou k dispozici překlady v jiných jazycích, použijeme je. Na závěr žádáme kancelář, aby zvážila technologické pokroky a zhodnotila, zda by v budoucnosti nemohly poskytnout základní myšlenku o tom, co v rozpravě zaznělo, například počítačově vyhotovené překlady.
Na závěr chci říci, že jde o nestranný návrh, který má více výhod než nevýhod. Nejde jen o finanční náklady, ale i o to, abychom byli moderním parlamentem a zprostředkovali naše jednání mnohem rychleji a mnohem užitečnějším způsobem.
Ingo Friedrich
jménem skupiny PPE-DE. - (DE) Vážená paní předsedající, v naší skupině máme svobodu hlasování, a tak nejsem oprávněn hovořit za všechny své kolegy. Opět se zabýváme základní otázkou, zda je parlamentní služba hodna peněz, nebo zda musíme na základě naléhavého požadavku na snížení nákladů utáhnout opasek. Dovolte mi, abych hned v úvodu řekl, že i já považuji novou koncepci videoprezentace za dobrý nápad, který bychom neměli smést ze stolu. Ti, kteří by chtěli mít bezprostřední dojem z naší parlamentní činnosti, aby tuto možnost měli a to je správné a vhodné.
Podle mého názoru to však není postačující, protože archivace písemných záznamů je celkem jednoduše nezbytná služba. Dovolte mi vyzdvihnout čtyři důvody. Za prvé, ve všech parlamentech na světě jsou jejich plenární zasedání dostupná v písemné formě a archivují se, aby lidé mohli na základě porovnání těchto záznamů zjistit, o čem se v daném parlamentu jednalo.
Za druhé, videozáznam zprostředkuje živý a velmi zajímavý dojem, ale také víme, že hektická povaha jednání často způsobí, že máme méně kvalitní verbální tlumočení, než bychom potřebovali.
Víme to z našich vnitřních jednání s tzv. "útvarem pro předkládání návrhů". Dokonce sami budujeme "útvar pro předkládání návrhů" s cílem zajistit, aby formulace návrhů na projednání a oficiální dokumenty byly úplně správné. Pokud fungujeme na bázi vícejazyčnosti, musíme pro to vynaložit velké úsilí. Se stejnou důsledností chceme nadále přistupovat i k zápisům jednání.
Za třetí, odborníci, kteří vyjádřili svůj názor k této problematice, si nemuseli být celkem vědomi důsledků, protože přesto, že získáme živý záznam, navrhovanému přístupu do značné míry chybí kritičnost. Kromě toho je o mnoho jednodušší analyzovat plenární zasedání, když hledající zadá nějaký termín, například "pesticidy" nebo "CO2", a je nasměrován přímo k příslušné rozpravě. Zdá se, že toto není realizovatelné při videozáznamech. V krátkosti, věřím, že archivování písemných záznamů stojí za vynaložené náklady, a jsem pro to, aby písemné archivování doplňovalo videozáznamy.
Costas Botopoulos
jménem skupiny PSE. - (EL) Vážená paní předsedající, dámy a pánové, myslím si, stejně jako to řekl už zpravodaj, pan Corbett, že z politického hlediska má problém, o kterém dnes jednáme, dva stejně důležité cíle. Na jedné straně stojí technické otázky, jak bychom v rámci možností techniky mohli realizovat překlady a šetřit finanční zdroje. Na druhé straně je otázka zabezpečení největší možné míry různorodosti názorů, vícejazyčnosti a transparentnosti v činnosti Parlamentu. Tady musím zdůraznit, že jazyk hraje velmi důležitou úlohu v rámci politického seskupení, jakým je to naše, v němž jsou zastoupeny mnohé etnické a politické skupiny. Jazyk totiž není jen prostředkem komunikace, ale je - a vždy byl a nechť ještě dlouho zůstane - nositelem kultury, vyjádřením myšlenek. Nesmíme dovolit, aby technická stránka znemožnila diskusi o rovnosti a pokrytí všech témat, která jsou předmětem jednání ve všech jazycích, a v úplné rovnosti.
Dovolte, abych poukázal na fakt, že tu máme další praktickou otázku: jak bychom mohli dosáhnout takového pokrytí šetrným způsobem? Vyvstávají různé problémy. Prvním je ubývání psaného slova, skutečnost, která už byla označena jako důležitá. Já si myslím, že v politice by mělo být zachováno psané slovo. Druhý problém, který bychom měli vzít v úvahu, je trvalý zápis činnosti našeho Parlamentu. Na závěr, když mi paní předsedající dovolí dokončit svůj příspěvek: jak můžeme okamžitě zpřístupnit práci našeho Parlamentu veřejnosti, která myslím nemá vždy k dispozici internet?
Andrew Duff
jménem skupiny ALDE. - Vážená paní předsedající, pan Friedrich a já jsme předložili na projednání určité pozměňovací návrhy, které neusilují o výměnu starých postupů za nové, ale hledají způsob, jak doplnit staré novými. Zdá se nám velmi nespravedlivé ukončit zvyk vydávání psaného textu, který je tu 50 let, hned jak se nový členský stát dostane do Parlamentu, a myslím si, že je nezbytné pro historiky i pro účely výzkumu, abychom v této dosavadní praxi pokračovali.
Psané slovo je primární zdroj a musí být zachováno pro důslednost, transparentnost a jednoduchost výzkumu v době, kdy se snažíme o prosazení studia Evropského parlamentu. Jako instituce bychom vůči sobě měli prokázat určitou úctu a zachovat dosavadní postup natrvalo.
Zdzisław Zbigniew Podkański
jménem skupiny UEN. - (PL) Vážená paní předsedající, iniciativa Komise o změnu článku 173 jednacího řádu Evropského parlamentu mě nutí k opětovnému přemýšlení o Evropské unii. Pro koho tu vlastně Unie je? Je tu pro ideologii, nebo pro lidi? Pokud má pomáhat lidem, proč je potom navrhováno něco, co je proti jejich zájmu? Co vlastně chceme před lidmi skrýt? Ano, skrýt. Říkám to proto, že zájem omezit přístup k informacím ve vlastním jazyce by znamenal právě to. Proč se porušují základní práva občana a lidé jsou diskriminováni na základě data, kdy se přidali k Evropské unii, nebo pro počet obyvatel jejich země? Co mají společného zásada vzájemné úcty, demokracie a pokus o násilné vtažení do situace, kdy obyvatelé starých členských států EU dostávají od Evropské unie materiály včetně písemných v jejich mateřském jazyce, zatímco obyvatelé nových členských států jsou odkázáni na internetové stránky, aby si vyslechli záznamy jednání? Zároveň se nevěnuje pozornost skutečnosti, že v nových členských státech je mnoho lidí, kteří si nemohou dovolit mít internet doma. To se týká milionů lidí, opakuji, milionů lidí, kterým bychom odepřeli informace. Omlouvání navrženého rozhodnutí z hlediska nákladů zní jako žert. Znamená to, že si můžeme dovolit utrácet stovky milionů eur za nadbytečnou administrativu a na udržování chodu dvou, ba až tří budov tohoto Parlamentu, ale nemůžeme si dovolit informovat lidi, plátce daní, o tom, jak Unie používá jejich peníze a jaké jsou její plány?
Dámy a pánové, pokud máme nějakou úctu vůči sobě samým a vůči jiným lidem, je tu jen jedno řešení bez machinací. Plníme nařízení článku 96 jednacího řádu, které říká: "Parlament zabezpečí co nejvyšší míru transparentnosti své činnosti."
Johannes Voggenhuber
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Vážená paní předsedající, doba a opět i tento Parlament musí bojovat s laxními přístupem k demokracii v Evropské radě. To může vést k situaci, že bez jakýchkoli konzultací přibude v Parlamentu jedno křeslo a hned poté někteří jednoduše hovoří o 750 plus jedna a myslí si, že jsou na té správné straně zákona. Naplňuje mě obavou myšlenka, že tento postoj zde v Parlamentu zakořeňuje a vede k tomu, že někteří poslanci se snaží postavit nejtriviálnější pragmatické úvahy před nejzákladnější zásady.
Na první pohled to vypadá jednoduše. Jednací řád nás zavazuje k nejvyšší míře transparentnosti v naší činnosti - a to nikoli k žádné staré interpretaci transparentnosti, ani k jisté formě transparentnosti zakalené pragmatismem nebo kalkulacemi o finančních výhodách, ale k nejvyšší míře transparentnosti. Audiovizuální prezentace neodpovídá této charakteristice. Audiovizuální prezentace může být použita k účelům propagandy nebo může poskytnout rychlý zdroj informací, avšak nenabízí seriózní analýzu slov, která zazněla v tomto Parlamentu, diskusí a rozprav, které se tu odehrávají. O tom není pochyb.
Vícejazyčnost je hlavní zásadou Parlamentu a parlamentní jednání tvoří jádro naší činnosti. Kontakt s lidmi je naší nejdůležitější povinností. Když tomuto problému věnujeme jen krátké zamyšlení, nemůžeme popřít, že parlament, který se vyčlení od všech ostatních parlamentů na světě tím, že už dál nebude archivovat zápisy jednání, ztratí velkou část své parlamentní identity.
Se zřetelem na finanční faktor chci říci, že by bylo velmi lehké snížit náklady pomocí přepisu tlumočení z jednání namísto toho, že se budou znovu překládat. Mohlo by to také odrážet rušnou atmosféru jednání a reprodukovat ho způsobem, jakým skutečně proběhlo a jakým jsme mu my porozuměli.
Bernard Wojciechowski
jménem skupiny IND/DEM. - Vážená paní předsedající, tento Parlament je jako babylonská věž, alegorie habsburské říše, která byla plná patolízalů. Snahou Evropské unie je vybudovat mezinárodní říši založenou na sjednoceném přesvědčení federalistů, liberálů, kosmopolitů a patolízalských humanistických myslitelů.
Babylonská věž však byla nápadem bláznů. Její konečné selhání se připisuje lingvistickým rozdílům nebo tomu, co se v Evropské unii nazývá "vícejazyčnost". Zdá se, že zpráva pana kolegy Corbetta zpochybňuje efektivitu komunikace národů Evropy. Nápad pana Corbetta vypracovat Evropu jako vícejazyčný dokument je jako čekání na Godota a znamená stagnaci v komunikaci.
Tato zpráva chce odvrátit pozornost od skutečného problému. Pro komunikaci a vzájemné pochopení potřebujeme dialog, a ne monolog. Jediným nástrojem k dosažení tohoto cíle je překlad do všech dvaceti dvou úředních jazyků. Jinak směřujeme ke komunikačnímu chaosu.
Můj pozměňovací návrh č. 2 by měl být zahrnut do této zprávy proto, že například překlady mých příspěvků do polštiny někdy zprostředkují jen 50 % z toho, co jsem skutečně řekl.
Naléhavě bych chtěl požádat všechny poslance, aby hlasovali pro pozměňovací návrhy, které podporují zachování překladů do všech 22 jazyků, a pro zamítnutí pozměňovacího návrhu č. 1, který vypracoval pan Corbett a který byl uveden na seznamu hlasování jako pozměňovací návrh předložený výborem.
Richard Corbett  
zpravodaj. - Vážená paní předsedající, zdá se, že pan Podkański naznačuje, že Výbor pro ústavní záležitosti jednal v rozporu s jednacím řádem. Jednací řád vyžaduje, aby se s každým jazykem zacházelo rovnocenně, a to, co výbor navrhuje, je jednoduše to, abychom místo písemných doslovných překladů měli v každém jazyce audiovizuální překlad. V tomto návrhu nejde o žádnou diskriminaci. Je to zkrátka otázka toho, zda máme písemný záznam nebo audiovizuální záznam. V obou případech se musí se všemi jazyky zacházet rovnocenně.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se uskuteční ve středu, 24. října.
Písemná prohlášení (článek 142)
Alexander Stubb  
písemně. - Všichni dobře víme, že zpráva pana Corbetta o jednacím řádu, která se týká doslovných zápisů, je citlivým tématem. Chceme, aby byla všechna prohlášení přeložena do všech jazyků, nebo stačí audiovizuální záznam ve všech jazycích, který bude na internetu přístupný ihned?
Nebudu opakovat argumenty, které přednesl pan Corbett, jenž má v této záležitosti moji podporu. Chtěl bych jen zdůraznit, že jsme v srdci vícejazyčnosti. Otázka zní: jak nejlépe podpoříme tuto podstatnou zásadu Unie?
Jsou dvě možnosti, buď budeme nadále utrácet 10 milionů eur ročně za překlady, které prakticky nikdo nečte, nebo použijeme stejné množství peněz na důležitější a naléhavější překlady vyhotovené v krátké době. Já pochopitelně zastávám tu druhou možnost. Z toho důvodu podporuji přístup pana Corbetta.
