
Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille seuraavan mielestäni tärkeän asian: tulin eilen Ateenasta Strasbourgiin Olympic Airwaysin lennolla 165 Frankfurtin kautta. Kun Olympicin lentokone oli laskeutunut Frankfurtiin, sen piirittivät saksalaiset poliisit. Kukaan ei puhunut mitään muuta kuin saksaa, emmekä voineet mennä ulos lentokoneesta, ellemme näyttäneet saksalaisille poliiseille passejamme. Muistutan, että sekä Kreikka että Saksa ja Ranska ovat maita, jotka kuuluvat Schengeniin.
Ikävä asia on se, että tämä ei ollut poikkeus, vaan saamieni tietojen mukaan Kreikasta tuleville lentokoneille tällaista tapahtuu Frankfurtin lentokentällä jatkuvasti. Minäkin, Schengenistä monta kertaa äänestänyt Euroopan parlamentin jäsen, pidän provokaationa ja työmme arvoa alentavana, että vaikka on olemassa laki henkilöiden vapaasta liikkumisesta, niin käytännössä Saksan viranomaiset rikkovat sitä säännöllisesti. Koska tämä koskee myös Euroopan parlamentin jäsenten liikkumista, haluaisin, että parlamentin puhemiehistö ryhtyisi tarvittaviin aloitteisiin, jotta voisimme tulla Strasbourgiin henkilöinä, jotka kuuluvat Euroopan unioniin ja Schengeniin.

Puhemies
Jäsen Alavanos, mielestäni puhemiehen pitää ainakin välittää puheenvuoronne teksti Saksan liittotasavallan viranomaisille ja Frankfurtin lentokentän hallintoviranomaisille en tiedä, mitkä ovat syyt nykyiseen käytäntöön - jotta meille annettaisiin edes jonkinlaista selitystä muistuttavaa tietoa, tai toinen vaihtoehto on se, että tämä menettely lopetetaan, ja olen samaa mieltä kanssanne siitä, että sillä ole ei juurikaan tekemistä Schengenin sääntöjen kanssa.

Hannan
Arvoisa puhemies, maanantaina poissa ollessani ja ilman ennakkoilmoitusta brittien sosialistiryhmän johtaja Murphy esitti kysymyksen, joka koski osuuttani euron vastaisessa kampanjassa Tanskassa. Hän varoi hyvin tarkkaan syyttämästä minua mistään, mutta hän on kuitenkin yrittänyt antaa sen vaikutelman, että olen epäilyksen alainen. Haluaisin tehdä tiettäväksi, että osuuteni Tanskan kansanäänestyksessä ei ole millään tavoin liittynyt työhöni parlamentissa ja etten ole koskaan rikkonut yhtäkään parlamentin sääntöä. Toisin kuin Tanskan euroa puoltavaan kampanjaan, euron vastaiseen kampanjaan ei käytetä veronmaksajien rahoja eikä Euroopan unionin tukea.
On törkeää, että jäsen Murphy pyrki antamaan sen vaikutelman, että toimiani tutkitaan, vaikka hän ei ole esittänyt todisteita eikä edes kyennyt esittämään syytöksiä minua vastaan. Ei voi olla oikein, että jäsenet joutuvat tällaisen perättömän vihjailun kohteeksi. Kehottaisin teitä vaatimaan, että jäsen Murphy joko syyttäisi minua suoraan tai pyytäisi minulta anteeksi.

Puhemies
Jäsen Hannan, jäsen Murphy saa tietenkin itsenäisesti päättää, miten ja mikäli hän vastaa.

Dupuis
Arvoisa puhemies, valittelemme hyvin usein neuvoston meihin kohdistamaa asennetta. Haluaisin korostaa erästä täysin toisenlaista tapausta, joka sattui eilen sen keskustelun aikana, joka koski unionin ulkoiseen toimintaan liittyviä painopisteitä. Saimme neuvoston puheenjohtajan ja komission jäsenen selonteon, jota seurasi keskustelu; koska puhemies osoitti vähintäänkin täydellistä joustamattomuutta, keskustelun jälkeen neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen Patten eivät voineet vastata niihin lukuisiin kysymyksiin, joita tämän melko tiiviin keskustelun aikana nousi esiin. En voi ymmärtää parlamenttia, joka valittelee neuvoston asennetta. Neuvoston puheenjohtaja oli eilen paikalla klo 9.00 - 19.00, kun taas paikalla ei ollut kovinkaan monta parlamentin jäsentä, ja me itse asiassa estimme sekä neuvostoa että komissiota vastaamasta kollegoiden esittämiin hyvin tärkeisiin kysymyksiin. Asiassa ei mielestäni toimittu oikein, vaan käytös ylitti miltei hyvien käytöstapojen rajat.

Puhemies
Jäsen Dupuis, mielestäni kyse ei ollut istunnon puhemiehen joustamattomasta asenteesta, vaan istunnon puhemiehen ja neuvoston ja komission edustajien välillä saattoi tapahtua väärinkäsitys.

Blak
Arvoisa puhemies, olen melko yllättynyt siitä, mitä kuulin englantilaisen kollegamme, jäsen Hannanin, sanovan, sillä tanskalaisissa tiedotusvälineissä hän on esiintynyt Euroopan parlamentin jäsenenä. Jos hänen tarkoituksenaan olisi ollut esiintyä yksityishenkilönä, hänen olisi pitänyt tuoda se esille Tanskassa käytävässä kampanjassa. Kaiken kaikkiaan olen sitä mieltä, että jäsen Hannanin kannattaisi pysyä kotonaan Englannissa ja pitää huolta omista asioistaan, koska me kyllä huolehdimme Tanskassa omista asioistamme. Tanskassa ei tarvita sellaisia ihmisiä, jotka toimivat typerästi.

Murphy
Arvoisa puhemies, en halua pidätellä parlamenttia tämän enempää, mutta mielestäni jäsen Hannan esittää liikaa vastalauseita! Esitin puhemiehelle maanantaina hyvin yksinkertaisen pyynnön. Puhemies suostui pyyntööni ja antoi asian kvestorien käsiteltäväksi. Kun jäsen Hannan kuitenkin on tänä aamuna tässä istuntosalissa, ehkäpä hän voisi vakuuttaa meille, että hän kertoo taloudellisista eduista ilmoittaessaan myös sen, mistä rahat ovat peräisin. Tanskan kansalla on oikeus tietää ennen 28. syyskuuta pidettävää kansanäänestystä, mistä euron vastaisen kampanjan varat ovat peräisin.

Puhemies
Näin ollen emme voi jatkaa tätä keskustelua, emmekä me voi tässä istuntosalissa käydä lisäkeskustelua, joka edeltää Tanskassa järjestettävää kansanäänestystä. Ymmärrämme jo, mikä on ongelman ydin. Jokainen käyttäytyy parhaaksi katsomallaan tavalla.

Oikeus perheen yhdistämiseen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Watsonin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0201/2000) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi oikeudesta perheen yhdistämiseen (KOM(1999) 638 C5-0077/2000 1999/0258(CNS)).

Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä jäsen Klamtia, jonka valiokunta, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia olla, alun perin nimesi tämän kysymyksen esittelijäksi. Jäsen Klamt näki erittäin paljon vaivaa perheiden yhdistämisoikeutta koskevan neuvoston direktiiviehdotuksen hyväksi. Hän ansaitsee kunnian tekemästään työstä. Haluaisin onnitella häntä siitä.
Olen perinyt tämän runsaudensarven valiokunnan puheenjohtajana, koska jäsen Klamt oli valiokuntaäänestysten päätteeksi sitä mieltä, ettei hän enää voinut tukea aikaansaatua tekstiä, ja näin ollen esittelen sen tänään parlamentille.
Haluaisin suositella Euroopan komissiolle tätä erittäin hyvin perusteltua ja esiteltyä mietintöä, joka on laadittu ennätysajassa, kun otetaan huomioon kyseisten ministeriöiden suhteellisen niukat resurssit ja Tampereen Eurooppa-neuvostossa viime vuonna esitetyt vaatimukset. Komissio on esittänyt erinomaisen direktiiviluonnoksen, jonka ansiosta jossakin unionin jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset voivat oleskella toisessa jäsenvaltiossa, kuten täytyykin olla, jos todella halutaan luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.
Komissio on sanonut, mielestäni aivan oikein, että aiemmissa yhteisön keskusteluissa mainittu nollamaahanmuuton tavoite ei ollut koskaan realistinen, ja se pyrkikin sen sijasta tekemään realistisia ehdotuksia, jotka koskevat kolmansien maiden kansalaisten oikeuksien suojelemista monen jäsenvaltioiden allekirjoittaman kansainvälisen sopimuksen mukaisesti, esimerkiksi ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen ja vuonna 1966 tehtyjen kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia sekä taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia koskevien kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti.
Laillisen maahanmuuton merkitys tunnustetaan aivan selvästi. Samoin tunnustetaan perheen merkitys yksikkönä, ja EU:n jäsenvaltioissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten onnistunut kotoutuminen on näiden ehdotusten taustalla.
Olemme valiokunnassani pohtineet useita kiisteltyjä aiheita, joista oikeus ottaa mukaan ylenevässä polvessa olevat sukulaiset ei suinkaan ole vähäisin. Komission ehdotuksessa aivan oikein tunnustetaan alenevassa ja ylenevässä polvessa olevien sukulaisten erilainen oikeudellinen kohtelu. On selvää, että kansainvälisen lainsäädäntökehyksen yhteydessä täytyy mainita YK:n yleissopimus lapsen oikeuksista. Tämä yleissopimus velvoittaa valtiot takaamaan, ettei lasta eroteta vanhemmistaan. Ylenevässä polvessa olevista sukulaisista ei ole vastaavaa yleissopimusta, mutta asia on selvästikin niin, että jos haluamme elää humanitaaristen ihanteidemme mukaisesti, meidän täytyy antaa kolmansien maiden kansalaisille tilaisuus tuoda perheyksikköönsä ylenevässä polvessa olevia huollettavia sukulaisia. Tämä asia on herättänyt valiokunnassa jonkin verran keskustelua. Olen hyvilläni siitä, että lopulliseen mietintöön on esitetty useita tarkistuksia; erityisesti tarkistukset 18-23, joissa ehdotetaan kompromissia tähän asiaan.
Haluaisin esitellä lyhyesti joitakin valiokunnan mietinnössä esitettyjä tarkistuksia. Tarkistuksessa 3 tarkastellaan tietojen tarvetta ja todetaan, että voidakseen arvioida jäsenvaltioiden tilannetta käytännössä komissio tarvitsee niiltä enemmän tietoja. Tarkistus 5 koskee ylenevässä polvessa olevia sukulaisia. Tämä on nyt tavallaan ohitettu kompromissitarkistuksilla 18-23. Tarkistuksessa 6 tunnustetaan ne erittäin todelliset ongelmat, joita jäsenvaltioiden hallinnoilla nykyisin on perheen yhdistämisvaatimusten aiheuttaman työtaakan takia.
Tarkistuksessa 9 sallitaan kunkin jäsenvaltion antaa suotuisampia määräyksiä kuin direktiiveissä säädetyt määräykset ja vaaditaan, että nämä uudet määräykset eivät saa heikentää nykyistä suojelun tasoa. Tarkistus 11 koskee syitä, joiden perusteella jäsenvaltio voi evätä sukulaisen maahantulon, nimittäin yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen ja kansanterveyteen liittyviä syitä. Tarkistuksessamme vaaditaan, että jäsenvaltion, joka haluaa evätä maahantulon näistä syistä, on perusteltava päätöksensä erittäin selkeästi.
En halua kommentoida jokaista mietintööni esitettyä 66:ta tarkistusta, mutta sanoisin, että tämä on erittäin monimutkainen alue. Parlamentilla oli suhteellisen vähän aikaa tarkastella sitä, ja väistämättä kävi niin, että valiokunnassa ei saatu aikaan kaikkia suotuisan lopputuloksen kannalta tarvittavia kompromisseja. Kehottaisin näin ollen jäseniä tarkastelemaan huolellisesti täysistunnossa esitettyjä tarkistuksia, jotta saisimme aikaan ne kompromissit, joiden ansiosta voimme edetä tehokkaalla ja humanitaarisella tavalla.

Berger
Arvoisa puhemies, oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana minun tehtäväni oli suhteellisen helppo näihin asiasta vastaavan valiokunnan kollegoihin verrattuna, ja haluaisin onnitella kaikkia asiasta vastaavan valiokunnan kollegoja tästä tuloksesta, vaikka meidän onkin nyt vielä keskusteltava täysistunnossa muutamista kompromissitarkistuksista.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tehtävä oli sikäli helppo, että esitetty direktiiviehdotus nostaa tuskin esiin ongelmia oikeudellisesta näkökulmasta, eikä myöskään poliittinen liikkumavara ole kovin suuri. Haluaisin lisäksi kiittää erityisesti direktiiviehdotuksen logistista laatua, mitä ei tunnetusti voida sanoa kaikista komission direktiiviehdotuksista. EY:n perustamissopimuksen uuden 63 artiklan myötä yhteisön tehtävä on nyt säätää perheiden yhdistämiskysymyksestä, ja yhteisön on ryhdyttävä näihin toimiin kansainvälisen oikeuden määräysten, erityisesti Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen ja muiden valiokuntamme puheenjohtajan jo mainitsemien kansainvälisen oikeuden välineiden mukaisesti.
Oikeus perhe-elämän kunnioittamiseen on yleismaailmallinen ihmisoikeus. Se on jakamaton eikä sitä voida varata pelkästään unionin kansalaisille. Se olisi kyseenalainen lähestymistapa erityisesti aikana, jolloin me laadimme samanaikaisesti eurooppalaista perusoikeuskirjaa.
Kun perheiden yhdistämisen alasta on nyt määrä säätää yhteisön tasolla, myös käsittämättömät ja osittain järjenvastaiset puutteet nykyisessä oikeusasemassa on korjattava. Se koskee erityisesti itse unionin kansalaisten oikeutta elää kotimaassaan yhdessä niiden perheenjäsentensä kanssa, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia, ja oikeutta voida perustaa näiden kanssa perhe ilman, että heidän on tätä tarkoitusta varten hyödynnettävä vapaata liikkuvuutta ja asettauduttava asumaan johonkin toiseen Euroopan unionin valtioon.
Tätä direktiiviä voidaan siksi pitää oikeudellisesta näkökulmasta pelkästään myönteisenä, ja on toivottavaa, ettei komission alkuperäistä ehdotusta muuteta olennaisesti parlamentissa eikä ennen kaikkea myöskään neuvostossa.

Klamt
Arvoisa puhemies, kaikki ovat periaatteessa samaa mieltä siitä, että avoimet sisärajat pakottavat koko Euroopassa yhdenmukaistettuun maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaan. Komissio esitti ensimmäisen lakialoite-ehdotuksen tällä alalla, joka koskee oikeutta perheiden yhdistämiseen. Valitettavasti se laiminlöi tämän direktiiviehdotuksen liittämisen osaksi kokonaiskonseptia. Mitä hyödyttää tietää, keillä perheenjäsenillä on maahantulo- ja oleskeluoikeus EU:ssa, jos ei tiedetä, kuinka on määrä säätää kunkin maahanmuuttoryhmän ja maahanmuuttosyyn osalta?
Meidän on lisäksi määrä äänestää täällä lakialoitteesta, josta puuttuvat ehdottomat perusteet. Meillä ei ole käytettävissä väestörakenteen kehitystä koskevaa yhteistä arviota emmekä tiedä, mitä seurauksia tällä lakialoitteella tulee olemaan yksittäisille jäsenvaltioille. Puuttuva kokonaisstrategia ja puuttuvat tilastolliset perusteet eivät ole valitettavasti ainoat kritisoitavat asiat. Komissio sekoittaa taloudellisiin syihin perustuvan maahanmuuton turvapaikkaan. Olen sitä mieltä, että turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten perheenjäsenten maahantulo tarvitsee toisenlaisen säädöksen kuin maahanmuuttajien perheenjäsenten maahantulo. Sellaiseen henkilöön, joka karkotetaan kotimaastaan, on sovellettava eri sääntöjä kuin henkilöön, joka muuttaa pois taloudellisista syistä.
On tehtävä selkeä ero toisaalta turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten ja toisaalta maahanmuuton, siis taloudellisen muuttoliikkeen välillä. Se mahdollistaa säännöt, jotka tekevät oikeutta ihmisille ja heidän tilanteelleen. Suuressa osassa tarkistuksistani nämä asiat pyritään erottamaan toisistaan.
Toinen ongelma käsiteltävänä olevassa direktiiviehdotuksessa on perhe-käsitteen laajentaminen. Myös isovanhemmilla, täysi-ikäisillä lapsilla ja naimattomilla pariskunnilla on määrä olla oikeus vaatia perheenjäsenten maahantuloa. Tästä ilmenee asian ongelma: meiltä puuttuu maahanmuuton alaa koskeva kokonaiskonsepti. Perheenjäsenten maahantulo on siten tällä hetkellä ainoa laillinen maahanmuuttomahdollisuus. Suunnitellut perheenjäsenten maahantuloa koskevat löyhästi muotoillut säännöt antavat mahdollisuuden niiden hallitsemattomaan väärinkäyttöön.
Kysykää vain itseltänne: kuka päättää minkä kriteerien mukaan, onko kumppanuussuhde teeskennelty maahanmuuttotarkoitusta varten? Vaadin siksi kaikissa tarkistuksissani ydinperheen asettamista etusijalle. Toinen perusvirhe on se, ettei komission ehdotukseen sisälly minkäänlaisia kotoutumista koskevia toimia. Ihmisiä ei voida tuoda vieraaseen maahan luomatta edellytyksiä ulkomaalaisten ja jäsenvaltion kansalaisten rauhanomaiseen ja ystävälliseen yhteiseloon.
Lopuksi on todettava, että me suljemme käsiteltävässä muodossa olevan direktiivin myötä itseltämme tien asialliseen ja tehokkaaseen koko maahanmuuttoalaa koskevaan keskusteluun. Jos kansalaisilla on tunne, että he jäävät maahanmuuttoaallon jalkoihin, he reagoivat torjuvasti.
Jos me luomme avoimet ja ymmärrettävät säännöt, hyväksyntä muukalaisten integroimista kohtaan kasvaa. Maltillisin ja loppuun asti harkituin ratkaisuin me voimme ratkaista sekä ulkomaalaisvihan kaltaiset ongelmat että Euroopan unionin väestön ikääntymiseen liittyvät ongelmat. Tämä direktiiviehdotus on kuitenkin mahdollisimman huono lähestymistapa siihen! Kiitän teitä!

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, olen pahoillani jäsen Klamtin sanoista. Halusin onnitella ensin komissiota ja komission jäsen Vitorinoa tästä ehdotuksesta, joka on mielestäni huolellisesti viimeistelty, hyvin työstetty ja ajankohtainen nyt, kun Tampereen huippukokouksesta on kulunut jo melkein vuosi. Tänään täällä parlamentissa tehtävämme on selvittää sitä, haluammeko, että keskuudessamme laillisesti asuvat maahanmuuttajat ja pakolaiset voivat asua yhdessä perheidensä kanssa siten, että heillä olisi mahdollisuus elää normaalia elämää ja kotoutua täysin yhteiskuntaamme, vai aiommeko edelleenkin ruokkia sitä uskomusta, että keskuudessamme on ihmisiä, jotka asuvat täällä vain tilapäisesti ja joiden tavoitteena on palata lopulta oletettuihin koteihinsa sinne, mistä he ovat tulleetkin.
Pidän aihetta riittävän tärkeänä, jotta siinä kannattaa pyrkiä yksimielisyyteen. Valiokunnassa kaikki poliittiset ryhmät PPE:tä lukuun ottamatta olivat asiasta yksimielisiä. Olisin iloinen, jos antaisimme tänään sellaisen viestin niille, jotka asuvat keskuudessamme, että tunnustamme heidän oikeutensa elää perheinä. Arvoisa puhemies, ryhmäni aikoo tehdä näin, vaikka haluaisin toisaalta pyytää ryhmäni puolesta, että komissio harkitsisi huolella erästä nykyiseen direktiiviin sisältyvää seikkaa. Olemme soveltaneet näitä sääntöjä, joista tänään keskustelemme, myös toissijaista suojelua saaviin henkilöihin. Valitettavasti Euroopan unionissa ei ole yhtenäisiä perusteita, meillä ei ole yhdenmukaista turvapaikkapolitiikkaa. Näin ollen olot ovat hyvin erilaisia eri maissa, ja tästä pienestä seikasta olen kyllä samaa mieltä jäsen Klamtin kanssa.
Kyse ei ole siitä, että nämä henkilöt käännytettäisiin takaisin heillä on oikeus perhe-elämään vaan siitä, että komissio harkitsisi tätä asiaa huolellisesti ja että tulevaisuudessa laadittaisiin näitä henkilöitä koskeva direktiivi, jotta heidät voidaan sisällyttää tilapäisen ja toissijaisen suojelun piiriin tulevaa unionin turvapaikkapolitiikkaa odotellessa. Muilta osin onnittelen komissiota ja toivon, että se saa parlamentissa voimakasta kannatusta.

Ludford
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä tukee tätä mietintöä, joka on yksi keskeisistä rakennuspalikoista vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisessa ja jatkoa Tampereen huippukokoukselle, jossa unionissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oikeudesta vapaaseen liikkuvuuteen tehtiin aivan oikein ensisijainen tavoite. Tämä vääryys onkin syytä korjata.
Jäsen Terrón i Cusín tavoin olen yllättynyt PPE-ryhmän asenteesta, sillä yleensä se korostaa perhearvoja, ja kuitenkin se tänään heikentää perhettä vastustamalla perheiden yhdistämistä, joka edistää näiden unionissa laillisesti oleskelevien maahanmuuttajien kotoutumista yhteiskuntiimme. Tämä on mielestämme järjetöntä.
Ottaisin esille joitakin mietinnön kohtia ja aivan ensiksi toissijaista suojelua saavien sisällyttämisen direktiiviin. Odotamme komission jäsen Vitorinon puheenvuoroa, mutta huhu kertoo, että komissio hyväksyy tarkistukset tällaista suojelua saavien jättämisestä direktiivin ulkopuolelle. ELDR-ryhmä olisi pahoillaan siitä, koska olemme sitä mieltä, että pakolaisten tavoin toissijaista suojelua saavat pitäisi sisällyttää direktiiviin. He oleskelevat unionissa pitkällä aikavälillä, he eivät ole tilapäisen suojelun saajia. Kuuntelemme keskustelua, koska haluamme ilman muuta tämän ehdotuksen ydinkohtien menevän läpi.
Ylenevässä polvessa olevien sukulaisten osalta katsomme, että tarkistus 20 on turha, sillä ehdotuksen 9 artiklaan sisältyy yleinen oikeus soveltaa syrjimätöntä tarveharkintaa kaikkiin maahantulijoihin. Olemme kuitenkin halukkaita tarkastelemaan tätä, jos mietintö voidaan siten pelastaa.
On tärkeää menetellä erittäin selkeästi avopuolisoiden kohdalla. Ehdotuksessa ei pakoteta jäsenvaltioita tunnustamaan laissa avopareja, mutta jos ne tekevät niin, niiden on kohdeltava avopuolisoita niin kuin aviopuolisoita. Tästä asiasta on liikkunut paljon vääriä tietoja, joita etenkin Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit ovat levitelleet - iltapäivälehdissä on ollut otsikkoja siitä, miten EU juonittelee hävyttömästi pakottaakseen Yhdistyneen kuningaskunnan ottamaan vastaan pakolaisten homorakastajat. Tämä levittää homofobisia ennakkoluuloja, ja pahoittelen sitä.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, me äänestämme tänään mietinnöstä, joka on johtanut poliittisiin levottomuuksiin muutamissa EU-valtioissa. Siinä yhteydessä komissio ja komission jäsen Vitorino ovat tehneet erittäin hyvää työtä, josta haluaisin tässä kohdin kiittää heitä ryhmäni puolesta.
Euroopan unionin neuvosto vahvisti Tampereen erityiskokouksessaan, että Euroopan unionin on turvattava kolmansien maiden kansalaisten oikeudenmukainen kohtelu. Komissio panee tämän päätöksen täytäntöön. Tämä direktiivi on vakuuttava, ja se pitäisi panna täytäntöön mahdollisimman nopeasti. Valitettavasti aiemmin ja yhä edelleen suhtaudutaan osittain varauksellisesti siihen, että tilapäisen suojelun piiriin kuuluvat pakolaiset sisällytetään tähän direktiiviin ja homoseksuaaliset parisuhteet tunnustetaan perusteena perheiden yhdistämiselle.
Tämä kiista osoittaa jälleen kerran, että yhdentymis- ja muuttoliikepolitiikka on valitettavasti yhä edelleen kielteisiä reaktioita herättävä aihe Euroopan unionissa. Siinä yhteydessä on toki kyse monista asioista. Kaikesta huolimatta on määrä mahdollistaa kolmansien maiden kansalaisten erillään elävien perheenjäsenten yhdistäminen. Se on siis periaatteessa asia, jota kaikkien pitäisi tukea, erityisesti kun kyse on lapsista, ja juuri näillä lapsilla - siitä riippumatta, ovatko he pakolaislapsia vai maahanmuuttajien lapsia - pitäisi olla myös tulevaisuudennäkymiä Euroopan unionissa.
Poliittisessa keskustelussa luodaan sitä vastoin tämän direktiivin vastaista mielialaa. Toivottavaksi jää, että parlamenttimme enemmistö kannattaa direktiiviä komission esittämässä muodossa. Tiedän, että sosialistiset kollegani odottavat komission jäsen Vitorinon selvitystä toivoen, että pakolaiset uhrataan tässä direktiivissä muutamien EU-valtioiden sisäministerien painostuksesta. Pahoittelen tätä päätöstä ja sitä, että sisäministereillä näyttää olevan täällä parlamentissa enemmän sananvaltaa kuin parlamentin jäsenillä, joiden pitäisi toimia omantuntonsa mukaan!
Vetoan tästä syystä vielä kerran siihen, että me tuemme tätä komission direktiiviä ja toimimme viimeinkin suunnannäyttäjinä ajanmukaiselle, nykyaikaiselle ja humaanille yhdentymispolitiikalle. Toivon, että sosialistit eivät tee tätä sopimusta konservatiivien kanssa!

Sylla
Arvoisa puhemies, yksi kerta ei vielä tapaa tee, mutta haluan kiittää komissiota sen perusteellisesta ja tasapainoisesta työstä, sillä siirtolaisuuteen liittyviä kysymyksiä käsiteltäessä käy aivan liian usein niin, että intohimot, ylilyönnit ja poliittiset taka-ajatukset ovat objektiivisen ajattelun sekä edistyksen tiellä.
Koska mietinnössä käsitellään perusteellisesti oikeutta perhe-elämään ja määritellään tuon oikeuden soveltamisen tarkat ehdot, voimme käydä aiheesta todellista keskustelua. Siinä ei myöskään suoralta kädeltä suhtauduta asiaan epäilevästi, kuten suhtaudutaan usein niihin, jotka haluavat elää puolisonsa ja lastensa kanssa, vaan päinvastoin tekstissä tunnustetaan tällaisen oikeuden legitimiteetti, vaikka nykyään tuosta oikeudesta pitäisi voida nauttia myös ennen kaikkea homoseksuaalien yhtäkään ihmisryhmää unohtamatta, kuten kollegani juuri turvapaikan hakijoista totesi.
Tekstissä otetaan huomioon myös se, että yhteiskunnissamme elää nykyisin monenlaisia perheyhteisöjä, erityisesti tietynlaisiin avoliittoihin perustuvia perheyhteisöjä, joten meillä ei ole oikeutta syrjiä siirtolaisia, jotka toimivat samalla tavoin. Tekstissä on myös pyritty antamaan todellinen merkitys sanalle "integraatio". Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamiseen tähtäävän direktiiviehdotuksen etuna olisi se, että sen avulla olisi mahdollista suojella siirtolaisten asemaa ja vakiinnuttaa heidän oikeudellista asemaansa ja varsinkin estää heitä joutumasta kansallisten poliittisten heilahtelujen armoille.
Näin ollen toivoisin, että komissio ja parlamentti ottaisivat tulevassa työskentelyssään oppia tuosta esimerkistä. Näin meillä olisi kenties mahdollisuus keskustella laajemmin tasa-arvoisista oikeuksista sekä siirtolaisuuden usein myönteisistä puolista sekä käsitellä integraation ja työttömyyden torjunnan sekä siirtolaisten epävakaan aseman sekä sellaisen väkivallan ja syrjinnän kannalta tärkeitä asioita, joiden uhreiksi he saattavat joutua.
Siirtolaisuus ei ole mikään ongelma. Sitä vastoin meidän on ryhdyttävä keskustelemaan todellisista ongelmista, joita ovat etelän ja pohjoisen välinen epätasapaino, joka usein saa miehet ja naiset pakenemaan kurjuutta. Olisi niin ikään tunnustettava, että unionin maihin suuntautuvat pakolaisvirrat ovat pysyneet jotakuinkin ennallaan jo parin vuosikymmenen ajan. Toisin sanoen, kun valtiot ovat panneet täytäntöön rajoittavia lakeja, ne eivät ole vähentäneet maahantulojen kokonaismäärää, vaan ainoastaan laillisten siirtolaisten määrää, ja lisänneet siten laittomien siirtolaisten määriä.
Näihin arvoihin perustuvalla direktiiviesityksellä olisi siis paitsi myönteisiä seurauksia siirtolaisille ja heidän perheilleen myös todellista symbolista arvoa siirtolaisten vastaanoton ja integraation kannalta. Toivon todellakin, että voisimme myös tulevissa tehtävissämme noudattaa samaa toimintalinjaa.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meille esitetty teksti on huolestuttava harha-askel, kuten myös koko se siirtolaispolitiikka, jota Euroopan toimielimet harjoittavat.
Toki voisimme kantaa huolta siitä, että jonkinlainen kapitalismi houkuttelisi työntekijöitä lähtemään maastaan ja jättämään alkuperäisen perheensä kaikista niistä juurettomuuteen liittyvistä vaaroista huolimatta, joita lähteminen saattaa tuoda mukanaan, mutta tällä hetkellä tuon tilanteen yli on jo päästy.
Se, mikä alussa ja vielä parhaimmassa tapauksessa, oli vain joukko väliaikaisia työsopimuksia, muuttuukin helposti lopulliseksi asettautumiseksi. Sillä se, mikä yhdelle henkilölle on ollut lopullista, muuttuu usein lopulliseksi kaikille hänen ympärillään mahdollisesti oleville ihmisille. Ensinnäkin on olemassa ydinperhe ja myös laajempi perheyhteisö, ja mehän tiedämme, että tällainen laajempi perheyhteisö koostuu hyvin monista perheenjäsenistä, kun otetaan huomioon alkuperämaiden sosiaaliset rakenteet, maiden, joissa kansalaisvaltio on olemassa vain melko pintapuolisesti. Seuraava askel laajemmasta perheyhteisöstä, veljistä, serkuista, veljenpojista, vanhemmista ja isovanhemmista on moniavioinen perheyhteisö. Moniavioisesta perheyhteisöstä - sillä miksi pitäisi asettaa etusijalle ainoastaan perhesiteet - siirrytään avoliittoihin ja pian myös homoseksuaaliseen liittoon, kuten edellinen puhuja, jäsen Sylla, totesi. Toisin sanoen voidaan pohtia tällaisen politiikan luisumisen huomattavia riskejä.
Päädymme lopulta eteemme avautuvaan todellisuuteen. Todellisuutta on se, että maahanmuuttajat ryhtyvät toden teolla asuttamaan maitamme ja että maahanmuuttoa ovat järjestämässä sekä jäsenvaltiot että eurooppalaiset toimielimet, mikä merkitsee tuhoa. Tämä koituu eittämättä Euroopan tuhoksi. Nimensä veroinen ratkaisu ongelmaan olisi perheiden yhdistäminen, jonka pitäisi kuitenkin tapahtua alkuperämaassa ja jossa olisi tukeuduttava sellaiseen yhteistyöpolitiikkaan, jonka hyväksi voimavaroja pitäisikin käyttää.

Hager
Arvoisa puhemies, edelleenkin tyrmistyneenä 14 muun jäsenvaltion Itävaltaan kohdistamasta etukäteistuomiosta haluaisin sanoa käsiteltävänä olevasta mietinnöstä, että pahoittelen asian käsittelytapaa asiasta vastaavassa valiokunnassa, nimittäin tapaa, joka on johtanut siihen, että mietinnön esittelijä - varsin epätavallinen tapaus - ei voinut lopulta yhtyä käsittelyn tulokseen ja veti nimensä pois mietinnöstä. Esittelijän, mutta myös muiden valiokunnan jäsenten esittämiä järkeviä ja hyvin perusteltuja tarkistuksia, jotka esittelijä myös taas tänään esitteli ja perusteli ja joihin voin siksi vedota, on mielestäni pyyhkäisty yksinkertaisesti sivuun ja käsitelty epäasiallisesti poliittis-ideologisista syistä.
Arvioitaessa tätä epäasiallista käytöstä viittaan muun muassa Itävallan osalta liittomaiden hallitusten päämiesten 17. toukokuuta 2000 pidetyssä kokouksessa tekemään päätökseen, jolla kaikki yhdeksän Itävallan liittomaiden hallitusten päämiestä torjui direktiiviehdotuksen tässä muodossa yksimielisesti, nimittäin kaikkien puoluerajojen yli. Pahoittelen valiokunnan menettelytapaa, koska uskon, että juuri tällaisella arkaluonteisella alalla "rautakankimenetelmä" vahingoittaa asiaa enemmän kuin edistää sitä.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, edessämme oleva asiakirja on mietinnön tavoin hyvän nimen käyttämistä huijaustarkoitukseen. Sen päällä lukee jotakin muuta kuin nämä asiakirjat sitten tosiasiassa sisältävät. Me kannattaisimme innokkaasti perheiden yhdistämistä, sillä se on äärimmäisen humaania ja myös yhden yhdentymiselementin ydin, mutta tässä on kyse jostakin aivan muusta. Tässä on kyse yhteiskuntapoliittisen keskustelun aloittamisesta siitä, miten laajalle perheen ulkopuolelle maahantuloon oikeutettujen piiriä voidaan laajentaa.
Te esitätte tässä mietinnössä ehdotuksen, joka koskee naimattomia pariskuntia, heidän vanhempiaan ja lapsiaan, joiden on määrä seurata perässä, ja teille riittävät kumppanuussuhteen - oli se sitten minkälainen tahansa - todistamiseen ehdotuksen mukaan jo todistajanlausunnot lähtömaassa. Tämä tarkoittaa sitten perässä seuraaville lapsille tai vanhemmille samanlaisia oikeuksia kuin unionin kansalaisilla on koulutus-, työ- ja sosiaalialalla. Salakuljettajat ja asiakirjojen väärentäjät tulevat kiittämään siitä teitä, jotka tuette tätä ehdotusta, ja kansalaiset - siitä voitte olla myös varmoja - tulevat reagoimaan närkästyneinä!
Te esitätte lisäksi ehdotuksen, joka koskee moniavioisuutta, eli että ensimmäinen vaimo lapsineen ja sukulaisineen ylenevässä polvessa hyväksytään, mutta te sanotte myös tässä asiakirjassa, että on tietysti mahdollista tuoda mukana toinen vaimo ja tämän omaiset, jos lasten etu sitä vaatii. Kysymys, joka tästä herää, kuuluu: miten laajasti kaikkia ovia on tarkoitus avata entisestään hallitsemattomalle maahanmuutolle?
Me emme voi hyväksyä täällä keskusteltavana olevaa ehdotusta. Siitä puuttuvat kokonaiskonsepti, laskennalliset perusteet, eriyttäminen, ja te menette siinä myös pitemmälle kuin Amsterdamin sopimus, jossa nimittäin vaaditaan, että valtioiden yhdentymisvalmius on otettava huomioon. Me hyväksymme tämän käsiteltävänä olevan asiakirjan vain, jos meidän tarkistuksiamme ja poliittista linjaamme noudatetaan!
(Suosionosoituksia oikeistolta)

Hazan
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun 29 kiinalaista salamatkustajaa tukehtui hiljattain kuoliaaksi Doverissa, laittomasta maahanmuutosta ja sen nujertamiskeinoista on tullut Euroopan unionille laajamittainen haaste, johon sen on nyt ehdottomasti tartuttava.
Nämä ongelmat saavat meidät pohtimaan erityisen arkaluonteista aihetta, nimittäin yhdenmukaisen eurooppalaisen siirtolaispolitiikan laatimista ja yhdenmukaistamista, mikä on yksi 2000-luvun tärkeimmistä kysymyksistä. Tässä mielessä meille jätetty ehdotus komission direktiiviksi oikeudesta perheen yhdistämiseen esitetään osuvaan aikaan, mistä haluankin kiittää ja onnitella erityisesti komissiota, joka on laatinut tekstin komission jäsen Vitorinon johdolla.
Oikeus perheen yhdistämiseen on oleellinen osa normaalin perhe-elämän toteutumista. Tästä on jo kauan ollut omat määrityksensä Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 8 artiklassa, jonka mukaan jokaisella on oikeus siihen, että hänen perhe-elämäänsä kunnioitetaan. Kysymyksen tekevät erityisen hankalaksi myös erot jäsenvaltioiden nykyisessä lainsäädännössä, sillä siinä törmätään suvereenisuuden määritelmään. Mutta Euroopan parlamentin haasteena onkin nyt juuri näiden erojen tasoittaminen.
Direktiiviehdotus, johon meitä on tänään pyydetty ottamaan kantaa, on mielestäni todella tärkeä teksti, jonka olisi saatava Euroopan parlamentin ehdottoman ja lopullisen tuen siksi, että se sisältää todellisia näkökantoja laillisesta siirtolaisuudesta, josta suurin osa on, muistuttaisin vielä, perhesiirtolaisuutta. On jo todettu, että direktiivi on ensimmäinen esimerkki tällaisen Euroopan rakentamisesta, joka on Amsterdamin sopimuksen ja Tampereen Eurooppa-neuvoston linjojen mukaista, minkä vuoksi se on myös niin tärkeä.
Haluan niin ikään muistuttaa, että nykymaailma tarjoaa paljon hyvää, mutta tiettyjä ihmisryhmiä, kuten ulkomaalaisia, uhkaava syrjäytymisen riski on kuitenkin suuri, joten meidän eurooppalaisten demokraattien velvollisuutenamme on kiinnittää näihin riskeihin erityistä huomiota.
Komission esittämä direktiivi antaa mahdollisuuden suureen edistysaskeleeseen aivan tyydyttävissä oloissa, tosin välttämättömät takeet, kaikki välttämättömät takeet, on kyettävä antamaan. Olen esimerkiksi saanut juuri kuulla, ettei moniavioisten perheiden yhdistämisen hyväksyminen ole koskaan tullut kysymykseenkään. Tämä ei pidä ollenkaan paikkaansa. Meidän on syytä muistaa, että kyseessä on ensimmäinen teksti, jossa otetaan osaa ensimmäiseen pilariin kuuluvien "oikeus- ja sisäasioiden" yhteisöllistämisprosessiin Amsterdamin sopimuksen ja viime marraskuussa pidetyn Tampereen Eurooppa-neuvoston toimintalinjan mukaisesti. Meidän on syytä muistaa myös se, että tässä ei ole kyse mistään muusta kuin oikeudesta perheiden yhdistämiseen ja siitä, että selvitetään lopullisesti tuo perheiden yhdistämistä koskeva käsite, joka tekee siitä etuoikeuden.
Todellisena haasteenamme on kansalaisten Euroopan rakentaminen, johon kehotamme Euroopan rakentamisen jatkamisen mahdollistamiseksi. Hyvät kollegat, meidän tehtävänämme on tarttua tilaisuuteen tuon tavoitteen saavuttamiseksi.

Krivine
Arvoisa puhemies, olen todellakin sitä mieltä, että tämä direktiiviehdotus merkitsee yhtä lisäaskelta eteenpäin. Perheen yhdistämismenettelyyn liittyy kuitenkin edelleenkin joitakin rajoituksia. Meidän on mielestäni korostettava sitä, että on syytä torjua ennen kaikkea työttömyyttä ja epävakaita oloja, eikä evätä siirtolaisilta heidän oikeuttaan elää läheistensä kanssa siinä tapauksessa, ettei heillä ole osoittaa, että heillä on riittävästi varoja ja asianmukainen asunto.
Siinä missä jäsenvaltioiden kansalaisten yhteiskunta kehittyy hitaasti, mutta kehittyy kuitenkin (vrt. solidaarisuussopimusta, PACS:ää koskeva äänestys Ranskassa), siirtolaisten perhekäsite on edelleen tiukka. Voimassa oleva lainsäädäntö vaatii oleskeluoikeuden poistamista yhteiselämän päättyessä, eli käytännössä siinä kielletään avioerot, ja kuten juuri hetki sitten täällä todettiin, homoseksuaalien oikeuksia ei edelleenkään tunnusteta. Moniavioisuuden vastustamista käytetään tekosyynä siihen, että toiset vaimot tai jalkavaimot ja heidän lapsensa ajetaan laittomaan siirtolaisuuteen ja oloihin, joissa heidän riippuvaisuutensa muista kasvaa.
Perheiden yhdistämisessä on siis vapauduttava vielä nykyäänkin vallitsevista vanhanaikaisista käsityksistä, jotka johtuvat maahanmuuton tiukennetusta valvonnasta. Loppusanoina toteaisin kuitenkin, että onneksi Watsonin mietintö merkitsee todellista edistystä sen jälkeen, kun valiokunnassa uurastettiin alun perin Klamtin laadittavaksi osoitetun mietinnön parissa. Minun on sanottava, että kuunneltuani jäsen Gollnischin rasistista, taantumuksellista ja ala-arvoisa puhetta, mieleni tekee äänestää mietinnön puolesta, sillä tämä on omanarvontuntoa koetteleva kysymys.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vastoin laajalle levinnyttä käsitystä ja myös täällä tänä aamuna käytävää keskustelua tässä direktiivissä ei ole kyse yleisesti sitovasta perhe-käsitteen määritelmästä koko Euroopan unionissa. Kyse on pikemminkin sen tarkasta määrittelemisestä, kenellä on määrä olla oikeus maahantuloon sukulaisuussuhteiden perusteella maahanmuuttotapauksessa.
Perheiden oikeus elää yhdessä on täysin kiistaton. Mutta kyse onkin siitä, mihin perheen raja vedetään. Minulla esimerkiksi on vaimo ja kaksi lasta, ja heillä on myös lapsia, ja minulla on sisaruksia ja setiä ja tätejä. Jos kaikki ne, joiden kanssa elän tiiviisti yhdessä, lasketaan yhteen, heitä on 25. Arvoisa komission jäsen Vitorino, jos minä hakisin turvapaikkaa esimerkiksi Portugalista, en pystyisi varmasti saamaan läpi vaatimusta asua siellä 25 perheenjäsenen kanssa. On siis vedettävä järkevät rajat. Se on tämän direktiivin ratkaiseva ongelma. On myös tehtävä ero siihen, onko joku Euroopan unionissa tilapäisesti vai pysyvästi. Tässä yhteydessä minun on tehtävä selväksi, että tässä direktiiviehdotuksessa perheenjäsenten maahantulo laajennetaan koskemaan muutakin kuin sitä, mikä on ollut tähän asti tavanomaista Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Se on maahanmuutolle uusi viesti, jolla on luonnollisesti huomattavia seurauksia.
Siinä yhteydessä seuraukset valtioille, joiden osuus maahanmuuttajista on suuri, kuten Itävallalle, Saksalle ja Benelux-maille, ovat aivan toiset kuin sellaisille valtioille kuin Portugali, Suomi tai muut, jotka eivät ole niin paljon tekemisissä maahanmuuton kanssa. Koska tähän liittyy perheenjäsenten maahantulon eli yhden painavimman maahantulosyyn dramaattinen laajentaminen, me emme voi hyväksyä tätä direktiiviä tällaisenaan. Arvoisa komission jäsen, kaikella kunnioituksella työtänne kohtaan, siksi vaalinkin toivetta siitä, että ehdotuksenne ei saa neuvostossa tarvittavaa yksimielistä hyväksyntää.

Karamanou
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella lämpimästi komissiota ja erityisesti komission jäsen Vitorinoa erittäin myönteisestä lainsäädäntöehdotuksesta, jolla säädetään perheen yhdistämisestä. Vuosikymmenten olemattoman eurooppalaisen maahanmuuttajapolitiikan jälkeen Euroopassa tapahtuu vihdoinkin jotain, varsinkin sen jälkeen, kun eurooppalaiset ovat niin monen vuoden ajan kieltäytyneet tunnustamasta niiden kolmansien maiden kansalaisten perusihmisoikeuksia, jotka oleskelevat laillisesti Euroopan unionissa.
Oikeus perhe-elämään ja sen tunnustaminen ovat yksi perusedellytyksistä pakolaisten ja maahanmuuttajien kotoutumiselle oleskelumaansa sosiaaliseen elämään. Valitettavasti tässä parlamentissa ne, jotka ylikorostavat ja ylistävät perhettä korkeimpana arvona, ovat juuri niitä, jotka heikentävät sitä, niin kuin nyt tässä pakolais- ja maahanmuuttajaperheiden yhdistämistä koskevassa direktiiviehdotuksessa tapahtuu. Farisealaisuus ja tekopyhyys ovat tuon parlamentin laidan päätunnusmerkkejä, minkä olemme saaneet kokea toistuvasti.
Haluaisin kuitenkin sanoa, että ymmärrän monien hallitusten, mukaan lukien myös omani, epäröinnin tämän direktiivin osalta. Todellakin sellaiset maat kuin Saksa, jonne on paennut miljoonia pakolaisia ja siirtolaisia, joutuvat kantamaan raskaan taakan. Samalla haluaisin kuitenkin muistuttaa ja korostaa, kuinka merkittävä on maahanmuuttajien panos maidemme taloudelliselle kehitykselle työn ja maksettujen verojen kautta. Sosiaaliset kustannukset, joihin ehdotuksen arvostelijat viittaavat, voivat pienentyä, jos pakolaisilla ja heidän perheenjäsenillään on oikeus tehdä työtä, aivan niin kuin komission ehdotuksessa vaaditaan.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin selventää, että tällä direktiivillä määritellään vähimmäisehdot, ja hallituksilla säilyy oikeus säätää parempia ehtoja perheiden yhdistämiseksi.

von Boetticher
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ensimmäistä kertaa parlamentin jäsenyyteni aikana olen tänään iloinen ja varma siitä, että neuvosto ottaa parlamentin järjettömän ja vaarallisen lausunnon vastaan sen ansaitsemalla tavalla, nimittäin ei lainkaan!
Arvoisa komission jäsen Vitorino, huolimatta kaikesta teihin kohdistuvasta arvostuksesta, jota olen ilmaissut täällä parlamentissa toistuvasti - jo komission ehdotusta leimaa juuri niiden jäsenvaltioiden tilanteen huolimaton sivuuttaminen, jotka ovat myöntäneet aiempina vuosina anteliaasti vieraan loukkaamattomuus- ja suojeluoikeuksia monille pakolaisille ja turvapaikanhakijoille! Te vaaditte yhteiskunnaltamme liikaa ja saatatte itsenne alttiiksi sille vaaralle, että luotte siten maaperää jollekin, jota vastaan me olemme aina taistelleet täällä parlamentissa. Suurten jäsenvaltioiden liberaalien ja sosiaalidemokraattisten parlamentin jäsenten, sillä olen kuullut täällä toistaiseksi vain pienten jäsenvaltioiden puhujia tältä puolelta, on kysyttävä itseltään, onko heillä ylipäätään vielä yhteys äänestäjiin, ovatko he tietoisia seurauksista ja ovatko he ymmärtäneet, että parlamentin entistä suurempi valta näissä kysymyksissä tuo mukanaan myös kasvaneen vastuun.
Ohi ovat ne ajat, jolloin täällä parlamentissa saatettiin ilmaista maailmanparannushaaveita seurauksitta! Haluaisin nähdä kerrankin, miten te aiotte perustella tämänpäiväistä päätöstä kansalaisillenne! Monet teistä hyväksyvät tämän ehdotuksen tänään vain siksi, että te tiedätte jo, että neuvosto ei tule koskaan hyväksymään sitä tässä muodossa. Pidän tätä asian arvon vastaisena menettelynä. Se on ristiriidassa meidän tehtävämme kanssa ja se on ristiriidassa meidän toimeksiantomme kanssa, jonka olemme saaneet valitsijoilta.
Haluaisin käsitellä vielä kerran lyhyesti sitä, mitä te sanoitte moniavioisuudesta ja minkä osalta te puistelitte päätänne. Lukekaa toki kerran direktiivin 3 artiklan 2 kohta. Siellähän sanotaan: "Näin ollen kielletään useiden aviopuolisoiden ja heidän lastensa kuuluminen perheen yhdistämisen piiriin, mutta yhdistäminen on kuitenkin mahdollista yhden aviopuolison ja hänen lastensa osalta." Se tarkoittaa, että olen voinut avioitua jonkun kanssa jossakin jäsenvaltiossa ja voin tietyissä tapauksissa tuoda tänne ainakin yhden vaimon. Se tarkoittaa siis, että sille ei ole olemassa laillista estettä. Niin se kuitenkin on! Niin voidaan ...
(Välihuomautuksia)
... ei, jos te tulkitsette sitä juridisesti, se voidaan tulkita juuri niin! Se antaa vapaat kädet kaikille tulkintamahdollisuuksille. Tältä osin voidaan tehdä vain yksi asia: hylätä tämä ehdotus!

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, tämä on Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen ensimmäinen kerta, kun Euroopan parlamenttia kuullaan komission ehdotuksen osalta, joka koskee kolmansista maista tulevien henkilöiden laillista maahanmuuttoa koskevaa neuvoston direktiiviä.
Se on siksi merkki niistä laajamittaisista toimielinten muutoksista, jotka mainittiin perustamissopimuksessa ja jotka olivat Tampereen Eurooppa-neuvostossa kokoontuneiden valtion- ja hallitusten päämiesten mielestä ensisijaisia asioita Euroopan poliittisella asialistalla. Komissio oli sitä mieltä, että tämä taival, tämä ponnistelu Euroopan yhteisen maahanmuuttopolitiikan luomiseksi, oli syytä aloittaa perheiden yhdistämistä koskevalla ehdotuksella. Haluaisinkin aloittaa kertomalla, miksi valitsimme juuri tämän aiheen ja vastata siten jäsen Klamtin jota haluaisin mielipide-eroistamme huolimatta onnitella siitä työstä, minkä hän on tämän aihealueen ensimmäisenä käsittelijänä tehnyt esittämään arvosteluun.
Perheiden yhdistäminen on käsite, joka on mielestäni täysin johdonmukainen niiden sitoumusten kanssa, jotka jäsenvaltiot ovat ottaneet vastuulleen jo useita vuosikymmeniä sitten kansainvälisen oikeuden piirissä. Perheiden suojelu on mainittu kaikissa kansainvälisen oikeuden välineissä keskeisenä yhteiskuntarauhan takeena yleismaailmallisesta ihmisoikeusjulistuksesta ja Yhdistyneissä Kansakunnissa vuonna 1966 solmituista kansainvälisistä sopimuksista alkaen aina Euroopan ihmisoikeussopimukseen asti. En usko, että kukaan voi kiistää sitä, että perheiden yhdistäminen on yhtä lailla tärkeä väline kolmansien maiden maahanmuuttajien sopeuttamiseksi vastaanottajamaihin. Tämä sama asia on myöhemmin tunnustettu myös Euroopan unionin elimissä. Toisin sanoen neuvosto on vuodesta 1993 lähtien kiinnittänyt jatkuvaa huomiota perheiden yhdistämiseen. On myös tunnustettava, että määrällisesti ajatellen tällä perheiden yhdistämistä koskevalla kysymyksellä on suuri merkitys, koska se on nykyään suurimpia Euroopan maihin muuttamisen syitä.
Direktiivi ei tuota muuttovirtaa synnytä, vaan sen avulla pyritään säätelemään jo olemassa olevaa todellisuutta. Sen takia sellaiset henkilöt, jotka eivät halua ymmärtää sitä, että tämän direktiivin tarkoituksena on luoda oikeussäädökset jo olemassa olevan todellisuuden käsittelemiseksi ja jotka haluavat asettaa komission vastuuseen uuden muuttoaallon mahdollistamisesta, arvioivat väärin todellista asiaintilaa.
Siksi komissio oli sitä mieltä, että perheiden yhdistämistä on pidettävä ensisijaisena muihin laillisen maahanmuuton muotoihin nähden. Kyseessä ei ole taloudellisin perustein suoritettua maahan muuttoa tai siellä oleskelua eikä työntekijöiden tai opiskelijoiden maahanmuuttoa koskeva päätöksenteko. Meidän ymmärtääksemme kyse on toisenlaisesta maahanpääsymuodosta, joka on vallitsevien, erityisesti perheiden suojeluun liittyvien, arvojen ja poliittisesti strategisen tavoitteen unionin alueella laillisesti jo asuvien kolmansien maiden kansalaisten sopeuttaminen paremmin vastaan ottavaan yhteiskuntaan mukainen. Lähtökohtanamme olevasta periaatteesta voidaan keskustella, mutta olen sitä mieltä, että sitä on pidettävä käyttökelpoisena, kunnes toisin todistetaan. Periaatteenamme on, että perheen yhdistäminen edistää maahanmuuttajan omaa vakautta, sillä perhe-elämä on aina merkittävä vastaanottajamaahan sopeutumista tukeva väline.
Tampereella kokoontuneet valtion- ja hallitusten päämiehet painottivat lisäksi yksimielisesti sitä, että Euroopan unionin jäsenvaltioissa laillisesti asuville kolmansien maiden kansalaisille on taattava tasapuolinen kohtelu. He tähdensivät myös sitä, että samaan aikaan on kehitettävä tehokkaampi sopeuttamispolitiikka, jonka on pyrittävä tarjoamaan kolmansien maiden kansalaisille unionin kansalaisten oikeuksiin ja velvollisuuksiin verrattavissa olevat oikeudet ja velvollisuudet. Hyvät jäsenet, nämä ovat niitä arvoja ja poliittisia sitoumuksia, joiden varassa komission ehdotukset ovat. Haluaisinkin painottaa, että komission aloitteessa perheiden yhdistämistä pidetään oikeutena. Se ei kuitenkaan ole unionin jäsenvaltioissa laillisesti asuvien kolmansien maiden kansalaisten ehdoton oikeus. Se on päinvastoin oikeus, joka perustuu sellaisiin ehtoihin, olipa kyse sitten menettelytavoista tai aineellisista ehdoista, jotka liittyvät perheenjäsenien aseman määrittelyyn vastaanottajamaassa ja heidän saamiinsa oikeuksiin.
Minä olen valmis keskustelemaan tästä ehdotuksesta ja sen kaikista seuraamuksista. Teen sen myös siksi, että puheenjohtajavaltio Ranska on pitänyt tätä aihetta johtamansa puolivuotiskauden keskeisenä tavoitteena. Me puolestamme olemme valmiit esittämään muokatun ehdotuksen mahdollisimman pian, jotta pääsisimme myönteisiin tuloksiin Ranskan puheenjohtajakaudella.
Haluaisin kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita jäseniä. Keskustelu on ollut sekä täällä että komissiossa kiihkeää ja joskus jopa intohimoista, koska siinä on käsitelty arkaluonteista aihetta, jolla on luonnollisesti erittäin suuria heijastusvaikutuksia jäsenvaltioiden todellisuuteen. Kohtaamispisteen löytäminen Euroopan tasolla on hankalaa. Tällä keskustelulla on kuitenkin ennen kaikkea yksi keskeinen piirre. Tätä keskustelua ei enää käydä aikeiden julistamisesta vaan säännöistä, oikeudellisesti sitovista säädöksistä, jotka on pantava täytäntöön. Siksi on luonnollista, että keskustelu on kiihkeää ja jopa intohimoista ja että sitä käytäessä syntyy mielipide-eroja.
Komissio arvostaa mielipidettänne erittäin paljon. Haluaisin onnitella jäsen Watsonia siitä työstä, jonka hän on tehnyt, kun hän on esitellyt mietinnön niissä hankalissa oloissa, joiden vallitessa tätä keskustelua on käyty.
Arvoisat jäsenet, haluaisin kertoa teille, mikä on komission kanta tämän direktiivin kaikkein hankalimpiin poliittisiin kysymyksiin.
Ensinnäkin komissio on ehdotuksen soveltamisalan osalta sitä mieltä, että pakolaisten on kuuluttava siihen, koska poliittisesti ei olisi ymmärrettävää, että oikeus perheiden yhdistämiseen annettaisiin niille, jotka muuttavat maahan taloudellisista syistä, mutta ei niille, jotka me tunnustamme Geneven yleissopimuksen mukaisiksi pakolaisiksi. Myönnän kuitenkin sen, että väliaikaista tai toissijaista suojaa saavat henkilöt on suljettava pois ehdotuksen soveltamisalan piiristä. Kyse ei ole siitä, että periaate muuttuisi jotenkin. Olen vakuuttunut siitä, että määrätynlaisten väliaikaista tai toissijaista suojaa saavien henkilöiden on myös saatava oikeus perheiden yhdistämiseen. Tunnustan kuitenkin, että se, ettei käsitettä ole yhdenmukaistettu Euroopan tasolla ja ennen kaikkea se, että komission aikomus esittää ensi vuonna parlamentille ja neuvostolle väliaikaista ja toissijaista suojaa koskeva direktiivi mahdollistaa sen, että oikeutta perheiden yhdistämiseen käsitellään tuossa direktiivissä hyvin pian. Siksi suostumme muuttamaan ehdotusta siltä osin, kuin se koskee väliaikaisen tai toissijaisen suojelun saajien poissulkemista ehdotuksen soveltamisalan piiristä.
Perhekäsitteeseen liittyvien kysymysten osalta haluaisin tehdä erittäin selväksi sen, ettei komissio puutu ehdotuksessaan tämän käsitteen määrittelemiseen. Tässä ehdotuksessa annetaan jäsenvaltioille kaikki valtuudet määritellä se, mikä on perhe. Otetaan esimerkiksi avoliitot. Ehdotuksessa ei määrätä, että kaikkien jäsenvaltioiden on tunnustettava avoliitot ja hyväksyttävä ne kaikissa tilanteissa. Sanomme vain tämän: niissä maissa, joissa avoliitot rinnastetaan niiden sisäisessä oikeuskäytännössä ja niiden omien kansalaisten kohdalla avioliittoon, avoliitot on tunnustettava myös kolmansien maiden kansalaisten oikeudeksi silloin, kun kyse on perheiden yhdistämisestä. Siksi haluan myös sanoa selvästi, että tässä ehdotuksessa ei anneta minkäänlaista ohjetta tukea moniavioisia perheitä perheiden yhdistämisessä. Anteeksi vain, mutta teksti on aivan selvä! Toisen puolison saapumista ei voi edesauttaa! Säännöstä on vain yksi poikkeus, joka koskee toisen avioliiton lapsia, mikäli se on näiden etujen mukaista. Kuinka voitaisiin nimittäin selittää se, että moniavioisen liiton toisen liiton lapsia kohdeltaisiin eri tavoin kuin ensimmäisen liiton tai avoparin lapsia? En kapinoi moraaliarvoja vastaan, mutta mielestäni meidän on ensisijaisesti otettava huomioon lasten edut.
Arvoisa puhemies, lopuksi komissio on valmis hyväksymään joukon muita tarkistuksia ja muutoksia, jotka koskevat perheenjäsenten oikeuksia, perheiden yhdistämisen ehtoja ja niiden selkeyttämistä, tilannetta, jossa yhdistäjä voi saada itsenäisen aseman sekä menettelysääntöjä. Nämä tyhjentävät ohjeet laaditaan ennen äänestystä.
Tahtoisin lopettaa sanomalla, että kyseessä on tietenkin tehtävä, joka antaa aiheen keskustelulle. Neuvoston kanssa käytävä keskustelu ei tule olemaan helppo, niin kuin ei ollut myöskään Euroopan parlamentin kanssa käyty keskustelu. Kunnioitan kaikkien jäsenten mielipiteitä. Haluaisin, että Euroopan parlamentin lausunto saisi mahdollisimman laajamittaista kannatusta. Toivon myös, että sanon tämän luonnollisista ja sanoisin että hyödyllisistä ja demokratialle ominaisista mielipide-eroistamme huolimatta sitten kun direktiivi on hyväksytty, voisimme kaikki yhdistää voimamme ratkaistaksemme toistaiseksi selvittämättömän kysymyksen, eli kuinka laatia selkeä ja avoin oikeussäädös, joka takaisi laillisten maahanmuuttajien sopeutumisen vastaanottajamaahan, sillä sopeutuminen on avain Euroopan yhteisen maahanmuuttopolitiikan menestykseen.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Unionin kansalaisten liikkumista ja oleskelua koskevat erityistoimenpiteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Boumediene-Thieryn laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-207/200) komission kertomuksesta direktiivien 90/364, 90/365 ja 93/96 soveltamisesta (oleskeluoikeus) ja komission tiedonanto unionin kansalaisten liikkumista ja oleskelua koskevista yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen, tai kansanterveyteen perustuvista erityistoimenpiteistä (KOM(1999) 127 C5-0177/1999 - KOM(1999) 372 C5-0178/1999 - 1999/2157(COS)).

Boumediene-Thiery
 - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ensinnäkin kiittää kaikkia niitä, jotka ovat omilla ajatuksillaan edistäneet ja ruokkineet keskustelua. Ennen kuin ryhdyn selostamaan mietintöäni, haluaisin aloittaa esittämällä minua jatkuvasti vaivaavan kysymyksen. Kysymys muodostaa nähdäkseni mietintöni koko problematiikan ytimen ja osoittaa äänestyksemme suunnan. Kysymykseni on siis tämä: mitä Euroopan kansalaisuus todella merkitsee? Onko se pelkkä ilmaisu, jolla Eurooppaa voidaan myydä, vai haluammeko me todella antaa myös sisällön tuolle termille?
Euroopan kansalaisuus ei vielä nykyäänkään kerro mitään suurimmalle osalle Euroopan kansalaisista. Jos me haluamme Euroopasta muutakin kuin pelkän laajan vapaakauppa-alueen, meidän on toimittava siten, että Eurooppa pääsisi irti tuosta käsitteellisestä asemastaan ja juurtuisi osaksi Euroopan kansalaisten jokapäiväistä elämää. Nämä ovat näköaloja, joiden ympärille sijoitan keskustelumme. Yhteisön kansalaisia koskevat, täällä käsitellyt direktiivit ja myös kolmansien maiden kansalaisten hyväksi tehtävät muutokset ovat välttämättömiä.
Mietinnön ansiosta on mahdollista arvioida, kuinka henkilöiden vapaa liikkuvuus ja oleskelu unionissa toteutuu käytännössä. Perussopimuksissa nojaudun kahteen osa-alueeseen, nimittäin henkilöiden vapaata liikkumista koskevaan 14 artiklaan ja Euroopan kansalaisuutta koskeviin 17 ja 18 artikloihin. Vaikka jäsenvaltiot ovat saavuttaneet huomattavaa edistystä tavaroiden, palveluiden ja pääoman vapaassa liikkuvuudessa, on selvää, että henkilöiden osalta olemme edelleenkin kovin kaukana tuosta tavoitteesta.
Käyn nyt lyhyesti läpi direktiivien taustaa ja sisältöä: vapaan liikkuvuuden oikeus varattiin alun perin taloudellista toimintaa harjoittaville henkilöille. Kesäkuussa 1990 neuvosto hyväksyi kolme komission direktiiviesitystä tuon oikeuden ulottamiseksi kaikkiin jäsenvaltioiden kansalaisiin, vaikka nämä eivät harjoittaisikaan taloudellista toimintaa. Muistuttaisin nyt vain näiden direktiivien pääsuuntaviivoista. Eläkkeensaajat ja muut työelämän ulkopuolella olevat saavat oleskeluoikeuden, jos he kuuluvat sairasvakuutuksen piiriin ja jos heillä on riittävästi tuloja ja varoja. Opiskelijat taas saavat tuon oikeuden, jos he ovat ilmoittautuneet virallisesti hyväksyttyyn oppilaitokseen ja jos he kuuluvat sairasvakuutuksen piiriin. Molemmissa tapauksissa puolisot ja huollettavat lapset voivat asettua oleskeluoikeuden saajan kanssa toiseen jäsenvaltioon ja mahdollisesti työskennellä siellä.
Näiden direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on ollut kovin hankalaa kahdessakin mielessä. Komissio on joutunut aloittamaan 14 rikosmenettelyä. Komissio on todennut, että "EU:n kansalaiset joutuvat olemaan ilman mahdollisuutta käyttää tiettyjä heille kuuluvia oikeuksia tai heille aiheutuu perusteettomia hallinnollisia ongelmia, koska direktiivejä ei ole asianmukaisesti saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä".
Arvioikaamme tilannetta nyt käytännön kannalta. Näitä Maastrichtin sopimuksessa vahvistettuja vapaan liikkuvuuden oikeutta ja oleskeluoikeutta rikotaan nyt taloudellisiin syihin vedoten. Hallintoportaissa on tulkittu väärin riittävien tulojen ja varojen käsitettä. Mitkä tulot otetaan huomioon varojen määrittelyssä? Mitä toimeentuloa koskevia asiakirjoja otetaan huomioon? Kuinka voidaan määritellä henkilön muuttuva taloudellinen asema, joka riippuu toisinaan puolison tuomasta taloudellisesta tuesta? Koska tunnustamismenettelyt kestävät pitkään ja ovat hankalia, vastaanottomaassa vaaditaan usein toisen sairasvakuutuksen ottamista. Jos henkilö ei ole mukana palkkatyöputkessa, oleskeluoikeuden saanti vaikeutuu, joten hänen tilanteesta mutkistuu sekä ammatillisesti että oleskeluluvan osalta.
Komissio esittää monia virheellisiä tulkintoja yleisen järjestyksen kannalta oikeutetuista erityismenettelyistä. Virheellistä tulkintaa edustaa esimerkiksi rikostuomio, jolla perustellaan henkilöiden järjestelmällistä karkottamista. Myös hallinnolliset menettelyt kestävät liian pitkään - yli puoli vuotta - ja ovat edelleen liian kalliita, kun on kyse oleskeluoikeuden säännöllisestä uusimisesta: oleskeluoikeus on voimassa usein kaksi vuotta normaalin viiden vuoden sijasta.
Esitän nyt ne viisi suositeltua toimenpidettä, joilla näihin ongelmiin on haettu vastausta. Ensinnäkin ehdotamme, että komissiota pyydetään laatimaan puitedirektiivi, jossa omaksuttaisiin vapaata liikkumista ja oleskelua koskevan perusoikeuden toteuttamiseen liittyvä kanta tuon oikeuden järjestämiseksi sen sijasta, että asiaa lähestyttäisiin ehdottomasta lähtökohdasta, joka jättäisi pakostakin sijaa epäselville tulkinnoille. Siten myöhemmin olisi aina mahdollista kehittää joukko erityistoimenpiteitä kansalaisten auttamiseksi lähtökohtana heidän oma tilanteensa. Näiden nykyisten direktiivien uudistamisessa olisi tarkoitus erottaa vapaata liikkumista ja oleskelua koskevat perusoikeudet kaikista taloudellisista näkökohdista. Näihin toimiin olisi ryhdyttävä siinä yhteydessä, kun hallinnollisia menettelyjä ryhdytään todella yksinkertaistamaan ja kun siirrytään asiakirjojen maksuttomaan luovutukseen. Näiden järjestelmien käyttöönottoa odoteltaessa kaikille oleskeluluvan hakijoille voitaisiin myöntää yhden vuoden voimassa oleva väliaikainen oleskelulupa. On välttämätöntä yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmiä. Ja lopuksi mitä tulee yleisen järjestyksen kannalta oikeutettuihin erityistoimiin, voimme vain vedota valtioihin, jotta ne tulkitsisivat vähemmän ja tekisivät lopun kaksoisrangaistuksesta sekä suojelisivat tiettyjä ihmisryhmiä maasta karkotukselta.
Lopuksi esittäisin vielä muutaman tarkennuksen. Oikeuksien on oltava henkilösidonnaisia ja niiden on kuljettava henkilön mukana. Jossakin unionin jäsenvaltiossa laillisesti asuvien ja työskentelevien kolmansien maiden kansalaisten on voitava nauttia Euroopan kansalaisten kanssa samoista oikeuksista. Näin ollen on vahinko, ettei neuvosto esitä minkäänlaisia jatkotoimenpiteitä kansalaisuutta ja oleskelua koskevalle esitykselle.
Lopuksi toivoisin, että olen saanut teidät antamaan tukenne vahvasti kansalaisuuteen perustuvaan, liikkumisen ja oleskelun vapauden lähestymistapaan, jolla on ratkaiseva merkitys eurooppalaisen tietoisuuden luomisessa. Nyt, kun Euroopan tulevaisuutta koskeva kysymys on yleinen keskustelunaihe ja kun me harkitsemme perusoikeuskirjan laatimista tulevaisuudessa, meidän on tuettava kaikkia sellaisia vapaan, oikeudenmukaisen ja tasa-arvoisen alueen luomiseen liittyviä hankkeita, joissa kaikilla Euroopan rakentamiseen osallistuvilla asukkailla ja kansalaisilla on oltava yhtäläiset oikeudet. Tavarat, pääomat ja palvelut liikkuvat jo vihdoin vapaasti unionin alueella. Ehkä olisi aika taata ihmisille samat oikeudet, joita sovelletaan heidän kuluttamiinsa tuotteisiin.

Wallis
. (EN) Haluaisin onnitella esittelijää. Tässä on kyse työelämän ulkopuolella olevien henkilöiden oleskeluoikeuksia koskevien direktiivien kauan odotetusta remontista. Lähtökohtanani, kuten myös esittelijän lähtökohtana, oli, että meidän pitäisi antaa Euroopan unionin kansalaisuudelle todellinen merkitys. Perustamissopimuksen toteamus, että jokaisella kansalaisella olisi oltava oikeus vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella, on vielä kaukana todellisuudesta.
Näkemykseni perustuu niihin kokemuksiin, joita useilla muista jäsenvaltioista tulleilla kieltenopiskelijoilla on ollut omassa vaalipiirissäni. He saivat paikalliselta sosiaaliturvavirastolta vakiokirjeen, jossa heitä pyydettiin tulemaan kaksituntiseen haastatteluun ja tuomaan mukanaan mahdollisimman monta esinettä ei-kattavasta luettelosta, joka sisälsi noin 20 asiakirjaa, kuten passin, tiliotteita tai talouslaskuja, jotta "heidän henkilöllisyytensä voidaan todeta". Kun tiedustelin tätä asiaa, minulle kerrottiin, että asia ei liity EU:hun, koska sama kirje lähetettäisiin Yhdistyneen kuningaskunnan asukkaille. En osaa kuvitella, missä tilanteessa niin tehtäisiin. Vielä naurettavampaa on, että kahden tunnin aikarajan tarkoituksena oli muka estää heitä saamasta pysäköintisakkoja paikallisella pysäköintialueella!
En haluaisi, että ketään kansalaista kohdeltaisiin samoin kuin näitä opiskelijoita. Työelämän ulkopuolella olevien henkilöiden oleskeluoikeuksia koskevien direktiivien historia on surullista luettavaa: täytäntöönpanossa ilmenneitä puutteita, rikkomismenettelyjä, monia erilaisia ja rasittavia vaatimuksia. Perunasäkinkin on helpompi liikkua Euroopassa kuin kansalaisten. Jotta vetoaisimme kansalaisiimme ja vapaan liikkuvuuden perusoikeus toteutuisi, tämä yhteisön oikeuden osa-alue on kodifioitava pikaisesti. Sitten ja vasta sitten perustamissopimuksen toteamus Euroopan unionin kansalaisuudesta on todellisuutta eikä pelkkää sanahelinää.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, puhumme EU:ssa laajalti ihmisoikeuksista, mutta käytännössä ihmisoikeudet merkitsevät usein samaa kuin raha. Sitä, jolla on työtä ja joka voi elättää itsensä, suojaa lainsäädäntö, mutta on olemassa suuria ihmisryhmiä, joilla ei ole työtä ja eikä sen vuoksi myöskään oikeuksia.
Kyse voi olla opiskelijoista, joiden on todistettava, että heillä on todellinen opiskelupaikka tai eläkkeensaajista, joiden on todistettava, että he saavat eläkettä tai että heillä on omaa omaisuutta, jos he muuttavat. Kyse voi olla myös kolmansien maiden kansalaisista ja erityisesti perheenjäsenistä, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia ja jotka eivät saa muuttaa perheen elättäjän kanssa tämän saadessa töitä rajan toiselta puolelta.
Tämä tarkoittaa sitä, että taloudellisesti heikoimmassa asemassa olevia syrjitään edelleenkin. Mietinnössä ehdotetut parannukset ovat tärkeitä näiden ryhmien kannalta, jotka ovat todellisuudessa oletettua suurempia. Heidän on saatava paremmat mahdollisuudet muuttaa ja laajemmat oikeudet sijoittautua toiseen maahan.
Tässä yhteydessä haluan lisäksi viitata siihen, että oikeus liikkuvuuteen työmarkkinoilla ja oleskeluoikeus eivät ole sama asia. Nykyään useat työntekijät lähetetään lyhytaikaisten sopimusten nojalla tekemään töitä johonkin toiseen jäsenvaltioon, eikä heille myönnetä minkäänlaista oleskeluoikeutta. Niillä, joilla ei ole varmoja tuloja tai muuta toimeentuloa, ei ole juurikaan mahdollisuuksia saada oleskeluoikeutta.
Sisämarkkinoiden lainsäädäntö suojaa työvoiman vapaata liikkuvuutta. Monille on kuitenkin tärkeämpää, että heidän oleskeluoikeutensa, mukaan lukien oikeus jatkaa oleskelua, turvataan. Kyse on siitä, että henkilöä ei pakoteta muuttamaan, vaikka hän ei pystyisikään elättämään itseään. Tässä tarvittaisiin radikaalia parannusta, ja ongelmaan olisi hyvä puuttua nyt, kun jäsenvaltioiden talous näyttää olevan aiempaa parempi.

Mayer, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, jäsen Boumediene-Thieryn mietinnössä käsitellään niitä ongelmia, joita komissio käsittelee oleskeluoikeutta koskevien määräysten soveltamisen tilaa koskevassa kertomuksessaan. Jäsen Boumediene-Thiery haluaisi kuitenkin tässä yhteydessä laajentaa oleskeluoikeuden soveltamisalaa koskemaan kolmansien maiden kansalaisia.
Vetoomusvaliokunnalta pyydettiin lausuntoa, koska se on erityinen elin, joka käsittelee suoraan kansalaistemme ongelmia. Unionin kansalaisuuden takaamien oikeuksien loukkauksia tapahtuu valitettavasti edelleenkin aivan liian usein, siltä osin olen aivan samaa mieltä. Ensinnäkin yhteisön oleskeluoikeutta koskevien säännösten ja määräysten täytäntöönpanossa viivytellään. Ennen kaikkea jäsenvaltioiden ministeriöiden alaiset instanssit eivät useimmiten tunne vastaavia säännöksiä. Toiseksi tutkintotodistusten tunnustamiseen liittyvien ongelmien myötä syntyy valtavia rajoituksia vapaaseen liikkuvuuteen. Mitä hyötyä minulle on oleskeluoikeudesta, jos minulla ei ole oikeutta harjoittaa oppimaani ammattia isäntämaassa? Kolmanneksi ongelmia syntyy siitä, että vapaasta liikkuvuudesta tai sosiaaliturvajärjestelyistä annettuja määräyksiä ja säännöksiä ei mukauteta muuttuviin työmarkkinoihin. Ei voi toki käydä päinsä, että lääkärinpalvelujen kustannuksia ei korvata minulle ulkomailla vain siksi, että minulla ei ole oikeaa lomaketta!
Arvoisa puhemies, meillä on määräyksiä, jotka koskevat unionin kansalaisten oleskeluoikeutta muissa jäsenvaltioissa. Niitä ei kuitenkaan sovelleta edelleenkään täysimääräisesti. Yhä uudelleen ilmenee tapauksia, joissa oleskelu toisessa jäsenvaltiossa tehdään mahdottomaksi unionin kansalaiselle. Vaatikaamme siis EU:n jäsenvaltioita soveltamaan viipymättä nykyisiä yhteisön oikeuden säännöksiä ja määräyksiä, tarkemmin sanottuna, ennen kuin edes ajattelemme sellaisten oikeuksien laajentamista koskemaan kolmansia maita!

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, mikäli jäsen Boumedienen mietintöön esittämiämme tarkistuksia ei hyväksytä, ryhmäni äänestää mietintöä vastaan ja mielestäni hyvin painavista syistä.
Tänään keskustelun aiheena olevat direktiivit koskevat vapaata liikkumista ja oleskelua, jotka koskevat opiskelijoita, eläkeläisiä ja työelämän ulkopuolella olevia henkilöitä, jotka saavat lisäksi työkyvyttömyys- tai vanhuuseläkettä tai -avustusta ja he kaikki ovat yhteisön kansalaisia sekä toiseen direktiiviin sisältyviä yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen ja kansanterveyteen perustuvia erityistoimenpiteitä koskevia poikkeuksia.
Ongelma on siinä, että jäsen Boumediene ulottaa näiden direktiivien soveltamisalan koskemaan kolmansien maiden kansalaisia. Esimerkiksi päätöslauselman 20 kohdassa perheiden yhdistymisoikeus ulotetaan koskemaan kolmansien maiden kansalaisia, sellaisia jälkeläisiä ja ylenevässä polvessa olevia sukulaisia, jotka eivät ole huollettavina, mikä lisäisi maahanpääsyä rajattomasti. Samoin se, että avopuolisoita ja aviopuolisoita käsitellään samanarvoisina, ei aiheuttaisi ongelmia yhteisön kansalaisten osalta, koska lainsäädännöissä on eroja, mutta kolmansien maiden kansalaisten osalta se kylläkin aiheuttaisi ongelmia, sillä olisi huomattavasti hankalampaa todistaa, että kyseessä on kestävä suhde. Tämä mahdollistaisi niin sanotut sopimusavioliitot tai järkiavioliitot sekä niihin liittyvän petoksen.
Toisaalta olen sitä mieltä, että kaikki ne tapaukset, jotka liittyvät siirtotyöläisiin, eivät kuulu tämän keskustelun aihepiiriin, ei niinkään sisältönsä vuoksi vaan siksi, että niiden käsitteleminen ei tule kysymykseen näiden direktiivien yhteydessä.
On tärkeää kuten komissio sanoo parantaa tiedottamista, jotta unionin kansalaiset tietäisivät tarkalleen, mitkä ovat heidän vapaata liikkumista sisämarkkinoilla koskevat oikeudet, ja tämä on tehtävä antamalla selkeitä, ytimekkäitä ja konkreettisia määräyksiä ja käyttämällä uusinta viestintätekniikkaa, kuten Internetiä, televisiota tai paikallisia ja alueellisia tiedotusvälineitä. Arvoisa komission jäsen, en pidä sopivana menettelynä ehdotusta, että vastaukset parlamentin jäsenten esittämiin kysymyksiin toimitettaisiin kansalaisille sopiviksi katsottujen viestintävälineiden kautta. Mielestäni se ei ole kovinkaan käytännöllinen toimintatapa muun muassa sen vuoksi, että toisinaan edes parlamentin jäsenet eivät lue näitä vastauksia.
On tärkeää myös päästä eroon siitä järjettömästä paperisodasta, jota tarvitaan eläkkeensaannin edellytysten ja eläkkeen suuruuden todistamisessa. Mielestäni nämä vaivalloiset hyväksymismenettelyt pitäisi korvata eläkeläiskortin käytöllä tai tietotekniikan hyödyntämisellä. Samaa sovellettaisiin opiskelijoihin. Helpottaaksemme heidän liikkumistaan on vältettävä heille aiheutuvia aiheettomia kustannuksia ja sovitettava oleskeluluvan kesto opiskelun tai opintojen kestoon.
Lopuksi haluan korostaa myös sitä, ettei ole järkevää kuten päätöslauselman 6 kohdassa tehdään liittää toisiinsa yleisen järjestyksen käsitettä ja Schengenin aluetta sellaisessa ehdotuksessa, joka on tarkoitettu Euroopan unionin kansalaisille, joiden osalta ei sovelleta Schengenin säännöstä vaan yhteisön direktiivejä, varsinkin niitä, jotka koskevat yleistä järjestystä.
Ymmärrän, että tämän lainsäädännön saattamiseksi ajan tasalle on tarpeen muuttaa tekstejä uuden asetuksen avulla ja pienentää esteitä, jotka haittaavat yhteisön kansalaisten vapaata liikkumista ja oleskelua.

Van Lancker
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, sallinette minun aloittaa kiittämällä Euroopan komissiota sen jatkuvista ponnisteluista pitää oleskeluoikeus - henkilöiden vapaan liikkuvuuden puitteissa Euroopassa - korkealla sijalla asialistalla, mikä tapahtuu nyt jälleen näiden kahden oleskeluoikeutta koskevan tiedonannon myötä. Toiseksi haluaisin kiittää esittelijää hänen mietinnöstään. Arvoisa kollega Hernandez Mollar, hän on valinnut laajemman lähestymistavan, johon sisältyy oleskeluoikeus kaikille kansalaisille, myös työssä oleville ja kolmansien maiden kansalaisille, mistä muuten on jo ehdotuksia käsiteltävänä. Minun ryhmäni tukee tätä lähestymistapaa, koska huolimatta kaikista komission aloitteista, Veilin mietinnöstä, toimintaohjelmasta ja lainsäädäntöaloitteista ehdotukset ovat edelleen neuvoston käsiteltävänä eikä kehitystä ole juurikaan tapahtunut.
Haluaisin tämän keskustelun yhteydessä käsitellä neljää erityistä asiaa. Ensinnäkin Euroopan työmarkkinoilla on tarvittu viime aikoina yhä enemmän liikkuvuutta, ja yhä useammat yritykset eivät saa vapaita työpaikkojaan täytetyksi. On käsittämätöntä, että henkilöiden vapaalla liikkuvuudella ja oleskeluoikeudella on vielä niin paljon esteitä erityisesti silloin, kun on kysymys määräaikaisista sopimuksista sekä osa-aikatyössä olevista ja työttömistä, jotka etsivät työtä toisesta maasta. Toiseksi myös minun ryhmäni puolustaa avointa näkemystä Euroopan kansalaisuudesta, ja meille tämä tarkoittaa, että myös työelämän ulkopuolella olevien, eläkeläisten ja opiskelijoiden täytyy voida nauttia oleskeluoikeudesta, mutta luonnollisesti tietyin ehdoin. Arvoisat kollegat, esteet, joita jotkin jäsenvaltiot tällä hetkellä asettavat, saavat meidät päättelemään, että jotkin jäsenvaltiot eivät lainkaan halua Euroopan kansalaisuutta. Kolmanneksi, kansalaisuudessa ei saa syrjiä perhemuodon perusteella. Arvoisat kollegat, naimattomien avoparien, myös homojen ja lesbojen, niissä maissa missä tällaiset yhdessä elämisen muodot ovat sallittuja, täytyy myös saada nauttia oleskeluoikeudesta. Jos näin ei toimita, kiellämme tuhansilta ihmisiltä oikeuden perhe-elämään. Sitten lopuksi, näkemys kansalaisuudesta, joka on ilman syrjintää avoin myös kolmansien maiden kansalaisille, Euroopan unionin asukkaille, jotka ovat asettuneet tänne laillisesti ja pysyvästi. Kannatamme varauksitta tätä kollega Boumedienen mietintöä. Toivomme, että komissio puuttuu edelleen oikeudenloukkauksiin ja heikkoon lainsäädännön omaksumiseen jäsenvaltioissa, mutta toivon sydämestäni ennen kaikkea, arvoisat kollegat, että neuvostolla on lopultakin rohkeutta aloittaa perusteellinen keskustelu henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta.

Ludford
Arvoisa puhemies, Euroopan yhteisön oikeudessa on 30 viime vuoden aikana onneksi tapahtunut sellainen muutos, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta ei enää pidetä pelkästään taloudellisena kysymyksenä - käytännön liikkuvuutena - vaan henkilökohtaisena oikeutena. Kansalaisten Euroopasta on lausuttu paljon korulauseita, mutta jäsenvaltioiden asenteissa tai hallinnoissa ei juuri mikään ole muuttunut, kuten jäsen Wallis totesi.
En kuitenkaan sivuuta vapaasta liikkuvuudesta koituvaa taloudellista hyötyä. Boumediene-Thieryn mietinnössä todetaan, että - ja onnittelen häntä mietinnön laadusta - liikkumisen mahdollistaminen edistää dynaamisuutta ja talouden kilpailukykyä. Miksi oikeisto sitten sivuuttaa tämän? Liberaalien kannalta ratkaiseva kysymys on kuitenkin se, uskovatko jäsenvaltiot Euroopan kansalaisuuden käsitteeseen ja kunnioittavatko ne sitä niin, että ne eivät pelkästään anna jäsenvaltioiden kansalaisten ja heidän perheidensä liikkua paikasta toiseen, vaan että ne myöntävät nämä oikeudet mahdollisimman suuressa määrin myös unionissa laillisesti oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille ja heidän perheilleen - joita komission kertomuksessa ei valitettavasti käsitelty.
On erittäin ärsyttävää, että ministerineuvosto ja yksittäiset hallitukset voivottelevat Euroopan parlamentin vaalien alhaista äänestysprosenttia, mainostavat kansalaisten Eurooppaa koskevia kampanjoja ilmapalloin ja muovipussein ja pyrkivät saamaan kansalaisten äänet kansanäänestyskampanjoissa, mutta samalla ne jatkavat häiritsevää paperisotaa, kun nämä kansalaiset kehtaavat puolustaa laillista oikeuttaan liikkua vapaasti Euroopassa.
Määräykset ovat muutenkin aivan liian monimutkaisia. Tarvitsemme täydellistä remonttia, jotta voimme tehdä vapaan liikkuvuuden esteettömästä harjoittamisesta virtaviivaista ja päivänselvää. Se ei ole liikaa vaadittu. Kuten jäsen Wallis sanoi, ihmisten pitäisi voida ylittää rajoja yhtä helposti kuin kaikenlaisten vempaimien tai perunoiden.

Krivine
Arvoisa puhemies, annamme tukemme esittelijä Boumediene-Thieryn mietinnölle. On nimittäin aika kunnioittaa tasa-arvoisia oikeuksia ja tehdä loppu siirtolaisiin kohdistuneista ennakkoluuloista. Vaikka ulkomaalaiset opiskelijat olisivat ilmoittautuneet virallisesti hyväksyttyyn oppilaitokseen, jäsenvaltiot rohkenevat evätä heiltä oleskeluoikeuden, jos ne katsovat, että opiskelija on vaihtanut ainetta tai hän ei etene opinnoissaan tarpeeksi nopeasti. Tämä asia kuuluu kuitenkin yliopistoviranomaisten toimivaltuuksiin.
Tällaiset ennakkoluulot synnyttävät pakonomaista tarvetta vedota yleiseen järjestykseen sekä johtavat häpeällisen kaksoisrangaistuksen soveltamiseen. Ulkomaalainen voi siis yhdestä ja samasta rikkomuksesta saada paitsi vankilatuomion myös automaattisen maastakarkotusmääräyksen. Tällainen rankaiseminen rikkoo periaatetta, jonka mukaan jokainen on tasavertainen lain edessä ja joka on kirjattu ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 7 artiklaan. Meidän on siis vihdoinkin ryhdyttävä helpottamaan maastamuuttajille tarkoitetun pysyvän oleskeluoikeuden myöntämistä ja uusimista, sillä oleskelun epävarmuus aiheuttaa epävarmuutta työnsaannissa, syrjintää ja riistoa.
On siis aika edistää oleskeluoikeuteen perustuvaa Euroopan kansalaisuutta. Äänestysoikeus on ulotettava yhteisön ulkopuolisiin kansalaisiin, jos haluamme torjua muukalaisvihaa ja rasismia Euroopassa.

Angelilli
Arvoisa puhemies, kuten minua ennen puhuneet mietinnön esittelijät sanoivat, vaikka oikeuden vapaaseen liikkumiseen katsotaan olevan yksi Euroopan kansalaisten perusoikeuksien tärkeimmistä näkökohdista, oikeus joutuu liian usein monien rajoitusten kohteeksi, ja tämän todistavat myös lukuisat vetoomukset, joita parlamentille on asiasta esitetty.
Haluaisin ensiksikin syventää erästä mietinnössä korostettua seikkaa, eli sitä, että meidän pitää ryhtyä yleisen järjestyksen virheellisestä ja liian rajoittavasta tulkinnasta johtuvien jäsenvaltioiden väärinkäytösten vastaisiin toimiin. Maasta ei esimerkiksi pitäisi karkottaa sellaista ihmistä, joka asuu synnyinmaassaan tai on ainakin asunut maassa vuosia, ja näin ollen hänellä on vahvoja kulttuuri-, sosiaali- ja perhesiteitä tuohon maahan, jos hän ei ole syyllistynyt rikokseen, joka tulkitaan asuinmaan rikoslaissa todella vakavaksi. Valitettavasti hyvin usein käy juuri päinvastoin.
Toinen asia, jota haluaisin painottaa, koskee eräitä kuninkaallisten perheiden jäseniä, kuten esimerkiksi Italian kuningasperheen jäseniä, jotka siitä huolimatta, että he eivät todellakaan uhkaa maan kansallista turvallisuutta, eivät voi täysin nauttia laillisesta oikeudestaan vapaaseen liikkumiseen. Mielestäni nyt olisi todellakin korkea aika käsitellä vakavasti näitä ongelmia ja poistaa konkreettisesti vapaan liikkumisen tiellä olevat esteet juuri siksi, että kuten joku sanoi, tavarat ja perunat liikkuvat Euroopassa ehkä helpommin kuin mitä kansalaisilla on mahdollisuus tehdä.

Tannock
Liikkumis- ja oleskeluvapaus on unionin perussopimuksiin kirjattu ja kaikille kansalaisille suotu oikeus, eikä sitä saisi evätä muutoin kuin poikkeustapauksissa, jolloin yleinen turvallisuus on uhattuna. Siksi on erittäin hämmästyttävää, että kun on kulunut 50 vuotta ihmisoikeusyleissopimuksen allekirjoittamisesta, joka - ironista kyllä - tapahtui Roomassa, ja vuosi siitä, kun nämä oikeudet vahvistettiin Amsterdamin sopimuksessa, yhdeltä eurooppalaiselta perheeltä, jolla on tuhannen vuoden ajan ollut osuutensa maanosan historiassa, on evätty kollegani mainitsemat perusoikeudet.
Watsonin mietinnössä vaaditaan tällaisia oikeuksia perheiden yhdistämisen osalta ja Boumediene-Thieryn mietinnössä liikkumis- ja oleskeluvapauden osalta jopa kolmansien maiden kansalaisille ja rikoksesta tuomituille. Mainitsemani perhe on entinen Savoijin kuningashuone Italiassa, ja vähäisemmässä määrin myös Itävallan ja Kreikan hallitukset rikkovat maittensa kuningashuoneiden oikeuksia.
Italian perustuslain kolmastoista siirtymäartikla - jonka nimitys on outo, sillä se on ollut voimassa jo 53 vuotta - ei ainoastaan riko unionin perussopimuksia, vaan se on myös sukupuolisesti syrjivä, sillä se koskee vain perustuslaillisen hallitsijan, kuningas Viktor Emanuelin miespuolisia jälkeläisiä, myös etäisiä jälkeläisiä, koska hänen katsotaan syyllistyneen sodanaikaisten fasistilakien allekirjoittamiseen.
Ironista kyllä, Mussolinin jälkeläiset saavat asua Italiassa, ja yksi heistä itse asiassa on Italian parlamentin jäsen. Tämä artikla on häpeällinen ja vanhentunut, ja kaikkien parlamentin jäsenten, myös monarkian vastustajien, olisi minun kanssani vedottava Italian hallitukseen, jotta se antaisi tämän viattoman eurooppalaisen perheen palata kotimaahansa, jossa se ei millään tavalla uhkaa Italian tasavallan yleistä turvallisuutta tai vakautta.
Voimme vaatia Euroopan kansalaisille lisää oikeuksia vain, jos kaikkia heidän oikeuksiaan kunnioitetaan alkuperästä riippumatta ja syrjimättä. Tämä asia ei koske vain yksittäisiä perheitä, vaan siinä on kyse siitä, miten unioni pohjimmiltaan kunnioittaa omia lakejaan ja perussopimuksiaan. Joko meillä on oikeuteen perustuva Euroopan unioni tai sitten ei ole. Suosittelen näin ollen parlamentille esittämääni tarkistusta 14.

Ford
Haluan onnitella jäsen Boumediene-Thieryä hänen mietinnöstään, jossa käsitellään unionin kansalaisten liikkumista ja oleskelua koskevia yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen tai kansanterveyteen perustuvia erityistoimenpiteitä. Se on erittäin hyvä mietintö. Valitettavasti ehdin kahdessa minuutissa vain puhua joistakin sen puutteista. Ensiksikään komissio ei ole käsitellyt kysymystä 12-14 miljoonasta unionissa laillisesti oleskelevasta kolmansien maiden kansalaisesta, joita nykyisin syrjitään ja jotka voivat unionin saarivaltioiden ulkopuolella tosiasiallisesti mutta eivät laillisesti liikkua vapaasti, mikä ilman muuta johtaa sellaisiin tilanteisiin, että heitä käytetään laittomasti hyväksi.
Kaikella kunnioituksella esittelijää kohtaan minun on sanottava, että meillä on ongelmia myös useilla muilla alueilla, joita hän ei ole käsitellyt ja joista yksi on jalkapallohuliganismi. Kannatan yleisesti ottaen vapaata liikkuvuutta, mutta mielestäni sitä täytyy rajoittaa. En yleensä ole sitä mieltä, että henkilöitä, joita ei ole tuomittu rikoksista, pitäisi estää liikkumasta vapaasti, mutta kyse on eurooppalaisesta ongelmasta, joka on sivuutettu Euroopan tasolla. Europolin avulla olisi estettävä jalkapalloon liittyvistä rikoksista tuomittujen henkilöiden vapaa liikkuvuus, jotta varmistetaan, että he eivät aiheuta vastaavia ongelmia kuin aiemmissa maailmancupin kilpailuissa ja Euroopan mestaruuskilpailuissa. Olen niin ikään sitä mieltä, että yleiseen turvallisuuteen perustuvia määräyksiä soveltamalla olisi estettävä niiden saksalaisten uusnatsien vapaa liikkuvuus, jotka tuottavat Tanskassa juutalaisten kansanmurhan kieltävää aineistoa tarkoituksenaan viedä se jälleen Saksaan, missä se on laitonta. Toivon, että Tanskan hallitus soveltaa näitä määräyksiä tässä tapauksessa.
Meidän täytyy yhtä lailla varmistaa, ettei järjestelmää käytetä väärin. Toivon luonnollisesti, että niiden henkilöiden vapaata liikkuvuutta, jotka sattuvat epäonnekseen olemaan HIV-positiivisia, ei millään tavalla rajoiteta kansanterveyteen liittyvistä syistä.
Olen periaatteessa samaa mieltä jäsen Tannockin kanssa. Ilman muuta Euroopan kuningasperheiden olisi saatava liikkua vapaasti. Olen kuitenkin eri mieltä hänen prioriteeteistaan. Sen rinnalla, että sivuutamme 12-14 miljoonan unionissa laillisesti oleskelevan henkilön oikeudet, kahden perheen oikeudet merkitsevät vain vähän.

Coelho
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kertomalla olevani samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka painottivat sitä, että nyt käsiteltävä aihe on Euroopan kansalaisuuden ydinkysymyksiä. Voisimme sanoa, että tämä oikeus antaa todellisen ja näkyvän ilmaisun Euroopan kansalaisuudelle, jonka osalta suurena haasteenamme on tehdä tästä lakiin perustuvasta oikeudesta käytännön todellisuutta, jota sovelletaan kansalaisten jokapäiväisessä elämässä.
Olen samaa mieltä myös niiden kanssa, jotka tähdensivät sitä, että näiden direktiivien eteenpäin saattaminen oli hyvin hidasta ja joskus jopa virheellistä. Toisaalta meidän on kohdattava myös ne direktiivin soveltamista koskevat vaikeudet, jotka liittyvät unionin asukkaiden yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen tai terveyteen liittyvien syiden takia tapahtuvaan maasta toiseen siirtymiseen ja maassa asumiseen. Direktiivin soveltamisen osalta on luotava suuntaviivat, jotka eivät koske ainoastaan jäsenvaltioita, jotka ovat tähän asti tulkinneet direktiivin määräyksiä melkoisen vaihtelevasti, kuin myös kansalaisia heille annettujen oikeuksien osalta.
Jäsenvaltiot voivat rajoittaa yhteisön kansalaisten vapaata liikkuvuutta, erityisesti maahantuloa ja maasta karkotusta koskevissa asioissa, samoin kuin oleskeluluvan antamista tai uudistamista koskevissa asioissa aina, kun yleinen järjestys, turvallisuus tai terveys edellyttävät sitä. Oikeusvaltion, ihmisoikeuksien ja erityisesti Euroopan ihmisoikeussopimuksen kunnioitukseen, lyhyesti sanottuna perusoikeuskirjan kunnioitukseen, perustuvassa Euroopan unionissa ne eivät kuitenkaan saa käyttää näitä etuoikeuksia väärin. Näitä vapaata liikkumista koskevia poikkeustoimia on juuri tässä mielessä tulkittu rajoittavasti.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa olleeni kollegani Hernández Mollarin kanssa yhtä mieltä silloin, kun hän ilmaisi tukensa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdotukselle, jonka pyrkimyksenä oli yhdistää monta tekstiä yhdeksi ainoaksi suoraan sovellettavaksi asetukseksi. Se olisi ensimmäinen Euroopan kansalaisuutta koskeva asiakirja, joka antaisi kaiken kansalaisoikeuksia koskevan tarpeellisen tiedon niin kansalaisille kuin myös kunkin jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännön soveltamisesta vastuussa oleville hallinnollisille yksiköillekin.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten jäsen Hernández Mollar jota kiitän siitä, että hän suhtautui myönteisesti minun itseni esittämään tarkistukseen 15 jo vakuutti, minunkin mielestäni tämä asiakirja pitää hylätä, mikäli Euroopan kansanpuolueen ryhmän tarkistuksia ei hyväksytä.
Yhdyn Tannockin esittämään tarkistukseen, jossa hän tukee Italian ja Kreikan monarkian perillisten oikeutta vapaaseen liikkumiseen ja antaa tukensa monarkialle.
Tarkistuksessa 15 minä itse annan tukeni eläkeläisille, koska vaikka tällä toimenpiteellä helpotetaan muiden ulkomaalaisten kuin yhteisön kansalaisten liikkumista, sillä ei poisteta ongelmia, jotka koskevat Euroopan kansalaisten, erityisesti vammaisten, vapaata liikkumista Euroopan alueella.
Kun olin lähdössä Bergamosta Orio al Serion lentokentältä Strasbourgiin, tapasin erään hyvin iäkkään, 80-vuotiaan eläkeläisen, joka kertoi tahtovansa lähteä Pariisiin, jossa hän voisi asua tyttärensä luona, mutta hän ei voinut lähteä, koska hän pelkäsi menettävänsä Italian kansaneläkkeen, joka on hänen ainoa toimeentuloturvansa. Eräs toinen, sataprosenttisesti invalidi ihminen kertoi haluavansa lähteä Lontooseen, mutta hän ei voi lähteä, koska muuten hän menettäisi eläkkeensä. Tapasin vielä kolmannen, vammaisen ihmisen, joka oli vieläpä pyörätuolissa, ja kertoi haluavansa lähteä veljensä luo, mutta jos hän lähtisi, hän menettäisi vammaisille maksettavan korvauksen.
Meidän pitää siis asettaa tavoitteeksemme, että vammaiset ja eläkeläiset voivat liikkua Euroopassa vapaasti.

Puhemies
Hyvä kollega Fatuzzo, te annoitte minulle paljon ajattelemisen aihetta, mihin matkustan eläkkeellä ollessani.
Komission jäsen Vitorinolla on puheenvuoro.

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin komission puolesta onnitella esittelijä Boumediene-Thieryä ja kaikkia tähän keskusteluun osallistuneita jäseniä. Olen todellakin sitä mieltä, että Euroopan kansalaisuuden käsitteen käyttöönotto on synnyttänyt komissiossa uuden oikeudellisen ja poliittisen ilmapiirin, ja meillä komissiossa on aikomus tehdä tästä uudesta ilmapiiristä kaikki käytännön johtopäätökset sekä lainsäädännön alalla että jokapäiväisessä hallintotyössä. Komissio luottaa Euroopan parlamentin tukeen silloin, kun sitä tarvitaan.
Haluaisin ottaa esille juuri äsken esittelemästänne päätöslauselmaesityksestä vain muutaman, komissiolle suoraan osoitetun kohdan. Olen varma siitä, että työelämän ulkopuolisten henkilöiden oleskeluoikeutta koskevat kolme direktiiviä ovat antaneet tuhansille unionin kansalaisille mahdollisuuden nauttia tuosta oikeudesta ilman sen suurempia ongelmia. Edelleen ilmenee kuitenkin tapauksia, joissa direktiivejä on sovellettu puutteellisesti. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että komissio toimii aina, ja yrittää tehdä niin tinkimättömästi kaikissa tilanteissa, vaikka toiminta ei aina olekaan niin näkyvää, ja että tapauksissa, joissa ei ole löydetty ainoatakaan yhteistä säveltä, komissio ei epäröi toimittaa perusteltuja lausuntojaan asianomaisille jäsenvaltioille. On satoja tapauksia, joissa hallintoviranomaisilta tyydyttävän vastauksen oikeuden ulkopuolisessa menettelyssä saaneet kansalaiset tekevät valituksen.
Komission toimet koskevat kuitenkin myös jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Voisimme nähdäkseni nimetä useita tapauksia, joissa komission toiminta on johtanut jäsenvaltioiden lainsäädännön muuttamiseen ja toisinaan jopa siihen, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on ryhtynyt käsittelemään kysymyksiä, joihin se on löytänyt myönteisiä ratkaisuja. Esimerkkejä löytyy myös siitä, kuinka jäsenvaltiot ovat käyttäneet hyväkseen yleisen järjestyksen käsitettä tarkoituksenaan etenkin muiden jäsenvaltioiden kansalaisten karkottaminen. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että monet tällaiset tapaukset ovat nykyään vähentyneet ja että Euroopan komissio ryhtyy aina tällaisissa tapauksissa yhteisön lainsäädännön edellyttämiin toimenpiteisiin.
Ei kuitenkaan voida väittää, että yhteisön lainsäädännön tiukka soveltaminen riittäisi poistamaan unionin kansalaisten vapaata liikkumista koskevia esteitä, joita yhteisön lainsäädännön aukot edelleen synnyttävät. Nuo aukot on jo määritelty Euroopan kansalaisuutta koskevassa komission toisessa kertomuksessa sekä selvityksessä, joka laadittiin henkilöiden vapaata liikkumista käsittelevässä, komission entisen jäsenen Simone Veilin johtamassa korkean tason työryhmässä ja joka esiteltiin komissiolle vuonna 1997.
Halaisin kiinnittää huomionne myös siihen, että olemme tänä aamuna keskustelleet perheiden yhdistämistä koskevasta direktiivistä ja että Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä komissiota vaaditaan esittämään ehdotus, joka koskee unionin alueella laillisesti olevien kolmansien maiden kansalaisten maahantuloa, hyväksymistä, oleskelua ja oikeudellista asemaa koskevien ehtojen tunnustamista. Työskentelemme nykyään edellä mainitun suuntaisesti.
Komissio yhtyy kaikista edellä mainituista syistä monien parlamentin jäsenten esittämään näkemykseen tarpeesta uudistaa kokonaisvaltaisesti nykyisiä direktiivitekstejä sen ainoan oikeudellisen välineen puitteissa, jonka avulla voidaan toteuttaa ja taata henkilöiden vaivaton liikkumisen ja oleskelun vapaus. Direktiivien uudistamistyö, joka on kirjattu myös komission toimintaohjelmaan vuodeksi 2000, on jo valmisteilla. Uudistamisen lähtökohtana on erottaa vapaata liikkumista ja maassa oleskelua koskevien oikeuksien nauttiminen edunsaajien taloudellisesta tilanteesta, johon aiemmin viitattiin, ja liittää se vastedes käsitteeseen ja asemaan, jotka ovat suoranaista seurausta Euroopan kansalaisuuden tärkeästä asemasta.
Unionin kansalaisen aseman ainutlaatuisuus voi vain johtaa tarpeeseen luoda sellainen yhtenäinen ja yleinen liikkumis- ja oleskelujärjestelmä, jolla voidaan vastata vaatimukseen unionin kansalaisuuden sisällön laajentamisesta unionin poliittisten tavoitteiden mukaisesti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schörlingin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0196/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (C5-0180/2000 - 1996/0304(COD)).

Schörling
. (SV) Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen siitä, että olen saanut luottamustehtävän toimia esittelijänä SYA-direktiiviä koskevassa toisessa käsittelyssä, sillä pidän direktiiviä tärkeänä askeleena kohti uutta ympäristöpoliittista suhtautumistapaa. Haluan kiittää kaikkia ympäristövaliokunnan kollegoita, komissiota ja erityisesti Portugalin puheenjohtajistoa erinomaisesta yhteistyöstä.
Tässä direktiiviehdotuksessa käsitellään strategisia ympäristöarviointeja, englanniksi SEA, mikä lyhyesti merkitsee järjestelmällistä prosessia osoittaa suunnitelmien ja ohjelmien vaikutukset ja todennäköiset vaikutukset luontoon sekä niiden analysointia ja arviointia. Tämä pitää tehdä suunnittelun mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, muun muassa sen vuoksi, että voitaisiin löytää vaihtoehtoisia ratkaisuja ennen kuin päätöksentekoprosessissa siirrytään eteenpäin. On laadittava ympäristöselonteko ja sen on oltava ympäristöviranomaisten, kansalaisten ja ympäristöjärjestöjen saatavilla, joille on myös annettava tarpeeksi aikaa reagoida selontekoon.
Tämä on erittäin tärkeä direktiivi koko yhteisön ympäristöpolitiikan kannalta, jotta saisimme välineen, jonka avulla olisi helpompi täyttää perustamissopimuksessa ja muissa sopimuksissa asetetut velvoitteet, jotka koskevat kestävää kehitystä ja ennalta varautumisen periaatteen huomioonottamista. Nimensä veroisessa nykyaikaisessa ympäristöpolitiikassa on tehtävä kaikki mahdollinen ympäristöhaittojen syntymisen estämiseksi ja ympäristövaikutusten minimoimiseksi. Haitat yritetään nykyään tunnistaa ja korjata vasta sen jälkeen, kun ne ovat jo syntyneet. Meidän on jo suunnitteluvaiheessa opittava politiikkojen, suunnitelmien ja ohjelmien avulla välttämään ja vähentämään kielteisiä ympäristövaikutuksia. SYA-direktiivi on erittäin tärkeä askel kohti tällaista suhtautumistapaa.
Valitettavasti politiikat eivät sisälly tähän direktiiviehdotukseen, vaikka ne sisältyivätkin komission vuonna 1991 tekemään alkuperäiseen ehdotukseen ja vaikka kaikki alan tutkijat pitävät itsestään selvänä, että politiikkojenkin on kuuluttava SYA:n, strategisen ympäristöarvioinnin, piiriin. Tämän saavuttaminen ei neuvostossa ollut mahdollista, mutta ympäristövaliokunta on ollut sitä mieltä, että myös politiikat on sisällytettävä viiden vuoden kuluttua suoritettavaan tarkistamiseen. Tätä käsitellään tarkistuksissa 2 ja 21.
Kun komissio lopulta teki tämän ehdotuksen vuonna 1996, ratkaisevana perusteena oli, että hankkeen tason arviointi tapahtuu aivan liian myöhäisessä vaiheessa päätöksentekoprosessia. Se on todellakin yksi direktiivin pääkohdista - arviointi on suoritettava varhaisessa vaiheessa päätöksentekoprosessia.
Ensimmäisen käsittelyn yhteydessä Euroopan parlamentilla oli aika paljon näkemyksiä; ehdotusta pidettiin oikeansuuntaisena, mutta täysin riittämättömänä useilla alueilla. Parlamentti teki 29 tarkistusta, joista 15 on jossakin muodossa otettu mukaan yhteiseen kantaan.
Jotta SYA:sta muodostuisi todella käyttökelpoinen väline, direktiivin soveltamisalan on oltava riittävän laaja ja ympäristöselonteon ja arviointien on tietenkin oltava erittäin korkeatasoisia. Neuvosto on nyt yhteisessä kannassaan heikentänyt tekstiä useilla alueilla, muun muassa juuri direktiivin soveltamisalan osalta sekä sen osalta, mitä direktiivin pitäisi koskea. Jopa komissio suhtautui erittäin, erittäin kriittisesti tähän yhteiseen kantaan, koska siitä on tullut aivan liian rajoitettu alkuperäiseen tekstiin nähden.
Ympäristövaliokunta on yrittänyt palauttaa hieman tasapainoa, muun muassa tarkistusten 6 ja 7 avulla, jotka laajentavat soveltamisalaa siten, että se ei rajoitu koskemaan vain sellaisia suunnitelmia ja ohjelmia, jotka ovat sidoksissa ympäristöarviointi-projekteihin. Kokonaisia suunnitelma- ja ohjelmakategorioita ei saa jättää soveltamisalan ulkopuolelle. Emme myöskään voi hyväksyä sitä, että rahoitussuunnitelmat ja koko maanpuolustussektori jätettäisiin SYA-arviointien ulkopuolelle. Tätä käsitellään tarkistuksessa 10, jossa otetaan esiin myös se, että seuraavalla kierroksella rakennerahastotkin on tietenkin otettava mukaan SYA:han. Muissa tarkistuksissa, jotka parantavat direktiiviä, käsitellään avoimuuden ja valvonnan lisäämistä ja sitä, että meidän on tehtävä yhteistyötä ja neuvoteltava myös yhteisön ulkopuolella olevien maiden kanssa.
Itse olen erittäin hämmästynyt jäsen Nassauerin ja 29 muun jäsenen laatimasta tarkistuksesta 26, jossa halutaan hylätä yhteinen kanta. Valiokunnan käsittelyssä ei ylipäänsä mainittu tätä mahdollisuutta. On selvää, että heillä on täysi oikeus ehdottaa tätä, mutta tarkoittavatko he todellakin sitä, että EU:n ympäristöpolitiikka on kaiken ulkopuolella, eikä se velvoita mihinkään? Pitäisikö Euroopan parlamentin olla vain välittämättä perustamissopimuksen tekstistä, Cardiffin sopimuksesta, viidennestä ympäristöohjelmasta ja niin edelleen? Mielestäni ehdotukseen ei voi suhtautua oikein vakavasti.
Myös tarkistukset 11 ja 31 huolestuttavat minua hieman. Erityisesti tarkistuksessa 11 sanotaan, että jäsenvaltioiden on määriteltävä, millä tasolla SYA toteutetaan, jos suunnitelmat ja ohjelmat ovat osa eriasteisten suunnitelmien ja ohjelmien kokonaisuutta. Tämä kyseenalaistaa koko ajatuksen SYA:n perustamisesta, joten toivon, että näitä tarkistuksia ei hyväksytä.

Bowis
Arvoisa puhemies, tämä on pieni mutta merkittävä toimenpide, jolla jäsenvaltioiden velvollisuus toteuttaa strategisia ympäristöarviointeja ulotetaan kaavoitukseen ja varsinaisiin suunnitelmiin, joilla olisi tai voisi olla merkittävä ympäristövaikutus. Kaikki jäsenvaltiot äänestivät yhteisen kannan puolesta, mutta eräät tekivät selväksi, että ne eivät menisi juurikaan tätä pitemmälle. Tehtävänämme on esittää selventäviä ja järkeviä tarkistuksia, ja onnittelen PPE-DE-ryhmän puolesta esittelijä Schörlingiä hänen tekemästään työstä ja pitämistään kuulemisista. Torjumme kuitenkin osan hänen tarkistuksistaan, erityisesti ne, joissa pyritään ulottamaan järjestelmä kaikkiin rahoitussuunnitelmiin, puolustukseen ja väestönsuojeluun, kuulemiseen muutoin kuin on kohtuullista sekä hänen mainitsemiinsa yleisiin politiikkoihin, jotka muistuttavat pikemminkin toivomuslistaa kuin selkeitä ehdotuksia.
Olemme kuitenkin samaa mieltä siitä, ettei ole järkevää sivuuttaa Euroopan unionin, erityisesti rakennerahastojen, kokonaan tai osittain rahoittamia hankkeita, ja olemme ilman muuta samaa mieltä siitä, että on järkevää puhua Euroopan unionin naapurivaltioille. Olemme samaa mieltä siitä, että paitsi arvioinnissa ilmenneistä ympäristöriskeistä myös niiden pienentämiseksi tai poistamiseksi ehdotetuista toimista olisi raportoitava riittävästi. Meidän on toki harkittava myös joidenkin saksalaisten kollegojemme esittämää tarkistusta 26, jossa torjutaan yhteinen kanta. Ymmärrän Saksasta ja joistakin Italian osista kotoisin olevien kollegojen huolet. Ne johtuvat siitä, miten jotkin hallitukset ja alueelliset hallitukset ovat päättäneet toteuttaa arvioinnit. Nämä hallitukset pilaavat ympäristöarviointien ja Euroopan maineen omien ylilyöntiensä takia, ja niiden on tarkasteltava huolellisesti omaa sisäpolitiikkaansa.
Tämä on kuitenkin toissijaisuusperiaatteen mukainen toimenpide, jossa yksityiskohdat jätetään jäsenvaltioiden päätettäväksi. Kyse ei ole siitä, että Euroopan iso koura ulottaisi otteensa aluesuunnitteluasioihin. Sillä kuitenkin varmistetaan, että etenkin rajoillamme kaavoituksessa otetaan huomioon ympäristön laatu rajojemme sisällä ja niiden ulkopuolella, kun sovitaan kaavoituksesta. Se on mielestämme hyvä asia, ja PPE-DE-ryhmä ei näin ollen tue tarkistusta 26, vaan se äänestää yhteisen kannan puolesta. Äänestämme sitten niiden tarkistusten puolesta, joita tuimme valiokunnassa, ja yhden sen jälkeen esitetyn selventävän tarkistuksen puolesta, mutta vastustamme niitä tarkistuksia, joissa mennään mielestämme liian pitkälle siinä, mikä on toivottavaa, käytännöllistä ja hyväksyttävää.

Sacconi
Arvoisa puhemies, direktiivi, josta pian äänestämme, on huomattava edistysaskel. Velvollisuus toteuttaa ympäristövaikutuksia koskeva tutkimus kaavoituksen hyvin varhaisessa vaiheessa tarjoaa nimittäin mahdollisuuden kartoittaa perusteellisesti ympäristöä koskevat ongelmat jo maa-alueiden hallintaa koskevien suunnitelmien ja ohjelmien suunnitteluvaiheessa. Unionissa on vihdoin ymmärretty, että lyhytnäköisen kaavoituksen aiheuttamien vahinkojen korjaaminen jälkeenpäin ei enää riitä, vaan ne pitää estää mahdollisimman varhaisessa vaiheessa.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa hyväksytyt tarkistukset paransivat merkittävästi neuvoston yhteistä kantaa.
Ensimmäiseksi esitettiin, että mikäli kansallisiin tapoihin halutaan konkreettisesti vaikuttaa, direktiivin soveltamisalan pitää olla mahdollisimman laaja. Tässä mielessä rakennerahastoilla rahoitettujen suunnitelmien ja hankkeiden pitää mielestäni ehdottomasti liittyä direktiivissä määriteltyyn toimintaan, kun ottaa huomioon, että erityisesti kehityksessä jäljessä olevilla alueilla nämä suunnitelmat ja hankkeet ovat käytännössä katsoen ainoita toteutettavia ohjelmia.
Toiseksi haluan sanoa, että on määrätty periaatteesta, että yleisöä ja muita kyseeseen tulevia järjestöjä kuullaan, ja niille annetaan tietoa koko arviointiprosessin aikana, mikä noudattelee myös Århusin yleissopimusta.
Kaiken kaikkiaan olen siis sitä mieltä, että tämä on hyvä teksti. Ymmärrän niistä maista kotoisin olevia kollegoja, joiden valtiomalli on liittovaltiotyyppinen ja joissa pelätään, että paikallisviranomaiset saavat harteilleen liian suuren työtaakan; olen kuitenkin sitä mieltä, että erityisesti tarkistuksiin 19, 29 ja 31 tehdyt muutokset ovat riittäviä estämään kahden direktiivin päällekkäisyyden ja takaamaan sen sijaan ympäristön kunnioittamisen.

Olsson
Arvoisa puhemies, voimme päivittäin huomata, että ympäristössä tapahtuu muutoksia. Viime sunnuntaina kuuntelin ruotsalaista radio-ohjelmaa, jossa sanottiin, että Keski-Ruotsissa olisi varauduttava siihen, että sademäärä lisääntyy 50 prosenttia lähivuosien aikana. Ympäristökysymykset ovat nykyään aina jossain määrin osa yleistä mielipidettä. Sen vuoksi ne olisi otettava paremmin huomioon myös poliittisessa työssä. Haluan sen vuoksi onnitella esittelijä Schörlingiä erittäin hyvästä mietinnöstä, jossa tuodaan esiin, että ympäristönäkökulmat olisi otettava huomioon varhaisessa vaiheessa. Ympäristökysymysten on periaatteessa leimattava kaikkea toimintaa, ehkä ennen kaikkea taloudellista toimintaa.
Kun kyse on suunnitelmista, rakennussuunnitelmista ja niin edelleen, on tietenkin tärkeää, kuten tässä mietinnössä ehdotetaan, että ympäristönäkökulmat otetaan huomioon mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jotta vältytään virheiden tekemiseltä, kustannusten lisääntymiseltä ja saadaan asiat kohdalleen niin nopeasti kuin mahdollista.
Mielestäni on erittäin tärkeää ja hyvä asia, että esittelijä Schörling ottaa esiin sen, että direktiivin soveltamisalaa pitäisi laajentaa. On tärkeää, että taloudellinen toiminta otetaan mukaan ympäristöarviointiin. EU:ssa, jonka talousarviosta suuri osa on suunnattu maatalouteen ja aluepolitiikkaan, rakennerahastoihin, on tietenkin itsestään selvää, että näitä asioita arvioidaan ympäristönäkökulmasta. Emme voi tehdä sitä välittömästi, mutta voimme tehdä sen heti, kun saamme uusia suunnitelmia. On kohtuutonta jatkaa näiden alojen toimien tukemista EU:n varoin, koska niitä vastustetaan muissa yhteyksissä ympäristöllisistä syistä.
Meidän on yritettävä luoda järjestelmä, jossa ympäristönäkökulmat otetaan huomioon heti alusta alkaen, silloinkin kun kyse on taloudellisista kysymyksistä. Tämä on suuri ja tärkeä kysymys. Ymmärtääkseni suuri osa parlamentin jäsenistä ei ole kanssani samaa mieltä, mutta tuen ryhmäni kanssa esittelijä Schörlingiä täysin tässä asiassa.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti neljästä aiheesta, joista keskusteltiin paljon ympäristöasioiden valiokunnassa. Periaatteessa kannatamme ympäristöasioiden valiokunnan ja sen esittelijän ehdotusta.
Mitä tulee tiettyjen alojen, erityisesti kaivannaisteollisuuden ja maanpuolustuksen, sisällyttämiseen direktiiviin, ne täytyy mielestämme ottaa huomioon. Tietenkin tarvittavaa varovaisuutta noudattaen.
Haluan painottaa myös vesihuollon mukaan ottamista. Espanjassa esitellään hyvin pian kunnianhimoinen hallituksen ohjelma, kansallinen vesiohjelma, jolla tulee olemaan merkittäviä vaikutuksia niillä alueilla, joilla se toteutetaan. Mielestämme on välttämätöntä, että näitä arviointitutkimuksia tehdään.
Myös kansalaisten rooli ja avoimuus ovat meille hyvin tärkeitä. Jäsenvaltiot sekä paikalliset ja alueelliset viranomaiset ovat laiminlyöneet jatkuvasti direktiiviä 313 tiedonsaannin vapaudesta.
Lisäksi tekstissä on otettava huomioon tutkimusten laatu ja terveydelliset näkökohdat niillä tärkeillä aloilla, joilla tutkimuksia tehdään. Hyvä ympäristön laatu ja hyvä terveys kulkevat käsi kädessä.

Hyland
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, että minulla on tilaisuus käyttää lyhyt puheenvuoro tässä keskustelussa, ja samalla annan parlamentille tunnustusta siitä, että sillä on ollut myönteinen osuus pyrittäessä korkeaan ympäristönsuojelun tasoon. Ympäristöasioiden hallintaan liittyy toki kustannustekijä mutta yhtä lailla myös taloudellinen tuotto, jota ei ole helppo ilmaista määrällisesti, mutta joka on silti olemassa.
Ehdotettu direktiivi, jossa vaaditaan ympäristöarviointia ennen alueellisen tai läänikohtaisen suunnitelman hyväksymistä, on ympäristön ja talouden kannalta järkevä. Olemme aiemmin nähneet aivan liian usein, miten kalliit kehityssuunnitelmat ovat kaatuneet, koska ympäristönäkökohtia ei ole otettu huomioon kaavoituksen alkuvaiheessa.
Vetoaisin lopuksi kaavoittajiin, jotta he käyttäisivät tervettä järkeä ja ottaisivat huomioon julkisten edustajien ja asukasryhmien näkemykset. Oppikirjanomainen lähestymistapa, jota on nähty aivan liian usein, ei ole aina vastannut kansalaisten tarpeita tällä tärkeällä alueella. Kaavoituksesta ei saa tulla akateemisen tutkinnon suorittaneiden yksinoikeus. Valittujen jäsenten on oltava entistä huolellisempia ja varovaisempia laatiessaan kehityspolitiikkoja, jotka lopulta vaikuttavat unionin kansalaisiin.

Blokland
Arvoisa puhemies, strateginen ympäristövaikutusten arviointi on viranomaisille väline arvioida, sopivatko poliittiset aikomukset, suunnitelmat ja ohjelmat kestävän kehityksen malliin. Tällä tavalla saavutamme sen, että ympäristöasiat yhdistetään paremmin talouteen edellyttäen, että myös makrotaloudellisiin päätöksiin täytyy liittyä etukäteen tehtävä strateginen ympäristövaikutusten arviointi. Siksi on tärkeää, että julkishallinnot ymmärtävät perusteellisesti, mitä hyötyä on siitä, että ympäristövahinkoja vältetään tällä tavalla mahdollisimman paljon.
Samalla on tärkeää, että määrittelemme selkeästi, missä suunnitelmissa tarvitaan ympäristövaikutusten arviointia ja missä ei. Neuvosto on toiminut tehokkaasti tässä asiassa. Poliittisten aikomusten, mukaan lukien ympäristövaikutusten arviointien, esittäminen julkishallinnolle on hyvä asia. Julkishallinnon päätös voi tässä tapauksessa olla myös sellainen, että suunnitelma, ohjelma tai poliittinen aikomus ei mene eteenpäin vaan se pysäytetään ajoissa tai korvataan ympäristöystävällisemmällä vaihtoehdolla.
Toisaalta on olemassa suuri vaara, että ympäristövaikutusten arviointi tehdään liian monista suunnitelmista ja ohjelmista. Jos laajoja tutkimuksia tehdään suunnitelmista ja ohjelmista, joilla on tuskin lainkaan ympäristövaikutuksia, kysymys on voimavarojen tuhlauksesta. Mikä vielä pahempaa, sillä tavalla välinettä sellaisenaan heikennetään. Kaikkien rahoitussuunnitelmien lisääminen, mitä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta ehdottaa, menee siis tässä mielessä liian pitkälle.

Myller
Arvoisa puhemies, parasta ympäristöasioiden integrointia kaikkiin politiikan alueisiin on se, että ympäristönäkemykset otetaan mahdollisimman aikaisessa suunnitteluvaiheessa mukaan kuvaan. Tällä tavalla vältämme ne ongelmat, joita meillä tällä hetkellä on maankäytön, taloudellisen toiminnan ja kansalaisten odotusten yhteensovittamisen suhteen. On olemassa strateginen ympäristövaikutusten arviointi, joka koskee kaavoituksen lisäksi muun muassa maatalous-, liikenne-, matkailu- ja energia-alan ohjelmia. Jotta saisimme nämä kaikki tärkeät asiat sopimaan yhteen ja toimimaan sekä ympäristö- että sosiaalinäkökulman osalta kestävällä tavalla, tarvitaan riittävän pitkäaikaisia suunnitelmia. Pitkäaikaisia siihen nähden, että ne toimivat todellisena ohjauksena erillisille toimenpiteille. Tässä suhteessa täytyy kiittää mietinnön esittelijää hyvästä työstä.
On aivan luonnollista, että rakennerahasto-ohjelmat, suunnitelmat ja toimenpiteet ovat mukana silloin kun tarkastellaan tätä kysymystä. On myös tärkeää, että eri tasoilla toimitaan oikein, ei liian monimutkaisesti ja byrokraattisesti, vaan otetaan huomioon koko ajan tuleva uusi tieto. Tässä mielessä on ehkä esiintynyt liian suurta pelkoa toimintojen päällekkäisyyksien suhteen, mutta toivon, että tältä osin tästä mietinnöstä tulee tämän käsittelyn jälkeen mahdollisimman hyvä.

Lange
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä on uusi väline ja vastaa Amsterdamin sopimuksen 6 artiklaa, ympäristöpolitiikkojen integroimista muihin aloihin. Se on hento taimi, ja me kaikki haluamme sen menestyvän. Haluan myös, että siitä tulee menestys kotimaani kansalaisten keskuudessa. Esitän siksi itselleni joskus ne kysymykset, joita kansalaiset myös kysyvät itseltään. Kun katson neuvoston ehdotusta, lähden siitä, että kansalainen tulee esittämään kysymyksen: miten on mahdollista, että ehdotuksessa on määrä arvioida jotakin sen jälkeen, kun Euroopan unioni on poistanut ne suunnitelmat ja hankkeet, joita Euroopan unioni itse rahoittaa? Eihän se niin voi olla! Näen asian juuri näin. Soveltamisalaa on laajennettava koskemaan myös aloja, joita Euroopan unioni rahoittaa.
Toiseksi kansalainen erityisesti Saksassa kysyy ehkä itseltään, miksi arviointia tehdään osavaltiotasolla, liittovaltiotasolla, lääninhallitustasolla ja kunnallistasolla ja siten hidastetaan menettelyä. Se ei ole mielestäni perusteltua. Kyse on asiasta eikä siitä, että samat asiat arvioidaan vielä kerran joka tasolla. Meidän on siksi sanottava selvästi: päällekkäistä työtä on vältettävä! Tuen sikäli erityisesti jäsen Guido Sacconin tarkistusta 31.
Kansalainen esittää itselleen ehkä kolmannen kysymyksen: miksi mitään ei tapahdu sen jälkeen, kun arviointi on tehty ja siinä on osoitettu selvästi ehkä tiettyjä seurauksia? Meidän on tehtävä siksi selväksi, että sääntely on myös sitova. Ei voi tietenkään olla niin, että toteutetaan arviointi, sen tulokset mapitetaan ja ne häviävät näihin mappeihin! Me tarvitsemme sitovan velvoitteen siihen, että tuloksissa ilmenneet asiat myös toteutetaan. Tuen siksi ponnekkaasti tarkistuksia 17 ja 18, jotta me voimme saada läpi hieman enemmän sitovuutta ympäristönsuojelutoimien toteuttamisessa arvioinnin jälkeen. Tässä mielessä toivon jäsen Schörlingin mietinnölle hyvää menestystä.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää esittelijää hänen rakentavasta asenteestaan, joka on ollut avoin kaikkien osapuolten myös komission yksiköiden väliselle vuoropuhelulle, ja toivon, että se auttaa meitä pääsemään direktiivin osalta kaikkia tyydyttävään lopputulokseen. Lisäksi haluan painottaa, että tänään keskustelun aiheena oleva mietintö on korkealaatuinen, ja haluaisin puhua niistä ongelmista, jotka ovat mielestäni tärkeimpiä niistä, joita on tullut esille esitettyjen tarkistusten ja eri parlamentin jäsenten puheenvuorojen yhteydessä, ja kiitän näitä jäseniä vilpittömästi heidän selvityksistään ja näkemyksistään.
Keskeisimmistä kysymyksistä haluaisin ensinnäkin mainita ne tarkistukset, joilla pyritään laajentamaan uuden direktiivin soveltamisalaa. Yhteisessä kannassa erotetaan selvästi toisistaan ne suunnitelmat, joiden osalta strategiset ympäristöarvioinnit ovat pakollisia, ja ne, joiden osalta on suoritettava karsintaa tai seulontaa. Komissio kannattaa tätä ehdotusta edellyttäen, että yhteistä kantaa parannetaan, sillä muutoin se olisi mielestämme puutteellinen.
Ensinnäkin on löydettävä tasapaino niiden suunnitelmien välillä, joiden osalta tämä strateginen ympäristöarviointi on välttämätön ja niiden, joiden osalta täytyy kaikesta huolimatta tehdä karsintaa.
Toiseksi direktiivin soveltamisalan on kaikesta huolimatta oltava riittävän laaja ja siihen täytyy sisällyttää järjestelmällisesti ne suunnitelmat, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia.
Tämän vuoksi komissio kannattaa vahvasti eräitä parlamentin tarkistuksia, joissa laajennetaan direktiivin soveltamisalaa ja joissa se tehdään tasapainoisella tavalla, kuten esimerkiksi tarkistuksen 5 toisessa ja viidennessä osassa, jonka esittelijän lisäksi ovat maininneet myös monet puhujat, kuten esimerkiksi jäsen González, ja jossa ehdotetaan myös kaivannaistoiminnan sisällyttämistä direktiiviin, sekä tarkistuksessa 6.
Kaikesta huolimatta joissakin tarkistuksissa mennään mielestämme liian pitkälle ja vaaditaan strategista ympäristöarviointia sellaisille suunnitelmille, joilla hyvin todennäköisesti ei ole merkittäviä ympäristövaikutuksia. Esimerkiksi tarkistuksen 5 neljännessä osassa halutaan nämä arvioinnit tehdä pakollisiksi kaikilla direktiivissä mainituilla aloilla; tarkistuksen 10 kolmas osa merkitsisi tarpeetonta taakkaa jäsenvaltioille.
Eräissä tarkistuksissa soveltamisalaa supistettaisiin jopa enemmän, ja itse asiassa ne ovat ristiriidassa sen kanssa, mitä juuri sanoin. Joissakin tarkistuksissa soveltamisalaa supistettaisiin, kuten tarkistuksessa 3, jossa soveltamisala supistetaan EU:n rahoittamiin suunnitelmiin, tai tarkistuksissa 11 ja 31, joissa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus valita se taso tai ne tasot, joilla suunnitelman strateginen ympäristöarviointi suoritettaisiin. Tällä tavoin monet sellaiset suunnitelmat, joilla on ympäristövaikutuksia, jäisivät arvioinnin ulkopuolelle. Jos parlamentti nyt hyväksyisi sekä nämä tarkistukset että ne, joissa soveltamisalaan sisällytetään sellaiset suunnitelmat, joilla ei ole merkittäviä vaikutuksia, lopullisen tekstin sisältö olisi mielestäni epäjohdonmukainen.
Nämä tarkistukset ovat mielestäni saaneet alkunsa siitä pelosta, että tehtäisiin kaksinkertaisia arviointeja. Tämä pelko ei ole mielestäni riittävän perusteltu. Suunnitelmat laaditaan yleensä eri tasoilla ja kullakin tasolla on omat erityispiirteensä. Eri tasoilla tehdyt arvioinnit eivät ole kaksinkertaisia arviointeja, varsinkin kun yhteisen kannan 4, 5 ja 10 artiklaan sisältyy jo suojalauseke, jonka tarkoituksena on nimenomaan välttää nämä päällekkäisyydet, joihin esimerkiksi jäsen Lange viittasi.
Kolmanneksi haluaisin mainita ne tarkistukset, joissa käsitellään seulontamenetelmiä ja arvioinnin laajuuden määrittelyä tarkistukset 7, 8 ja 13 niitä menetelmiä, jotka koskevat seulonnan suunnittelua ja arvioinnin laajuuden määrittelemistä, ja niissä vaaditaan myös tapauskohtaista seulontaa ja sitä, että kansalaiset osallistuvat kaikkien tapausten tutkimiseen. Seulonnan ja arvioinnin laajuuden määrittelemisen tavoitteena on mielestäni selvittää nopeasti ja tehokkaasti, millä suunnitelmilla ja millä ympäristöongelmilla on eniten merkitystä. Näiden aiheiden parhaan mahdollisen käsittelytavan määrittämisessä tarvitaan käytännön kokemusta. Näin ollen mielestämme on liian aikaista vahvistaa, että seulonta ja laajamittainen arviointi olisivat perusteltuja kaikissa tapauksissa. Tämän vuoksi, kun jäsenvaltiot sisällyttävät seulontaa ja arvioinnin laajuutta koskevat määräykset kansalliseen lainsäädäntöönsä, ne saattavat mennä mielestämme direktiivin vaatimuksia pitemmälle, ja sen vuoksi emme hyväksy näitä tarkistuksia.
Emme hyväksy myöskään sitä tarkistusta, joka merkitsee yhteisen kannan hylkäämistä tarkistusta 26 joka on ristiriidassa muiden esitysten kanssa. Mielestäni ei ole tarpeen sanoa, että tämä strategista ympäristöarviointia koskeva direktiivi on tärkeä väline ympäristöasioiden liittämiseksi politiikkoihin ja kestävän kehityksen edistämiseksi Euroopan unionissa. Mielestäni yhteisen kannan hylkääminen merkitsisi vakavaa iskua näille periaatteille, jotka ovat perustamissopimustemme peruskiviä ja joiden täytyy olla innoituksen lähteenä kaikissa politiikoissamme.
Ymmärrän, että jotkut teistä eivät ole tähän tyytyväisiä, mutta on hyvä tietää, että toisinaan täydellinen on huonompi vaihtoehto kuin hyvä. Mielestäni sen sijaan, että ajautuisimme pattitilanteeseen, meidän on pyrittävä saamaan aikaan jotain, mikä voidaan hyväksyä ja mikä merkitsee askelta eteenpäin. Arvoisa puhemies, tutkittuamme huolellisesti kaikki tarkistukset, haluaisin sanoa, että komissio hyväksyy tarkistukset 1, 5 (sen toisen ja viidennen osan), 6, 12, 28 (sen ensimmäisen osan) ja 29. Tarkistukset 9 (se kohta, joka koskee vaatimusta perustella, miksi strateginen ympäristöarviointi ei ole tarpeen), 10 (sen ensimmäinen ja toinen osa), 15, 17, 18, 20, 23, 24 ja 25 voidaan periaatteessa hyväksyä, mutta niiden sanamuotoa on hieman muutettava. Komissio ei voi kuitenkaan missään tapauksessa hyväksyä tarkistuksia 2, 3, 4, 5 (sen ensimmäistä, kolmatta ja neljättä osaa), 7, 8, 9 (sitä osaa, joka koskee vaatimusta perustella, miksi strateginen ympäristöarviointi on tarpeen), 10 (sen kolmatta osaa), 11, 13, 14, 16, 19, 21, 22, 26, 27, 28 (sen toista osaa), 30 ja 31.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteet satamissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bouwmanin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0213/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalveluista satamissa (C5-0348/2000 - 1998/0249(COD)).

Bouwman
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat läsnäolijat, käsittelemme nyt direktiiviä - tästä asiasta tulee tänä vuonna vielä lisää - jonka tarkoituksena on meren saastumisen torjunta. Viittaan luonnollisesti Erika-direktiiveihin, jotka tulevat myöhemmin. Olisi ehkä todella hieno alku tälle kaudelle ja Ranskan puheenjohtajakaudelle, jos voitaisiin aloittaa saamalla tämä direktiivi sekä erityisesti neuvoston ja parlamentin välisen sovittelun tulos tänään parlamentin hyväksymäksi. Siksi haluan myös kiittää neuvoston edustajia samoin kuin puheenjohtajana ollutta Portugalia, jolla on ollut tässä asiassa oma roolinsa, mutta myös viime vaiheessa puheenjohtajana toiminutta Ranskaa, komissiota ja henkilökuntaa sekä sovittelukomiteassa mukana olleita kollegoitani.
Ehdotuksen ydin on luonnollisesti se - olemme keskustelleet tästä jo aiemmin - että aluksilla on velvollisuus ilmoittautua ja luovuttaa jätteensä. Satamilla on velvollisuus laatia jätteenkäsittelysuunnitelma ja huolehtia siitä, että on olemassa jätteenkäsittelylaitteistot tai että jotkin organisaatiot huolehtivat käsittelystä. Tämä kaikki tapahtuu sen välttämiseksi, että meren saastumisen ongelmaa, joka pahenee yhä ja on jo paha, voitaisiin välttää. KIMO Coast Watchin tuore tutkimus osoittaa vieläkin, että jätteiden määrä rannoilla lisääntyy, että meri saastuu yhä pahemmin ja että on olemassa kehittyneitä tekniikoita lietteen sekoittamiseksi meriveteen ja niin edelleen.
Kun tarkastelemme joidenkin satamien jätteenkäsittelylaitteistoja, jotka ovat jo olemassa, kysymys on jopa luovutusten vähenemisestä niiden lisääntymisen sijasta. Marpol-sopimusten ja muiden yleissopimusten mukaan jätteet täytyy virallisesti luovuttaa, mutta käytännössä niin ei näytä tapahtuvan. Tämä on syy siihen, että komissio oikeutetusti esitti direktiiviä, josta meillä oli hiljattain sovittelu.
Ehkä tässä yhteydessä on hyvä tehdä selväksi, mitkä ovat neuvottelutulokset, koska olemme loppujen lopuksi antaneet tietyn panoksen, ja sitä panosta meidän täytyy arvioida yhdessä, jotta voimme sitten päättää tässä parlamentissa, hyväksymmekö asian vai emme. Tärkein osa oli loppujen lopuksi kustannusten kattaminen, joka ei ole lainkaan vähäpätöinen asia. Se on tärkeä asia, koska toivomme, että kustannusten kattamisjärjestelmän avulla, riippumatta sen velvoitteista, laivoja myös kannustetaan luovuttamaan jätteitä. Siksi olemme myös keskustelleet pitkään neuvoston kanssa - komissio on auttanut siinä hyvin - huolehtiaksemme siitä, että tähän sisällytetään tavalla tai toisella taloudellisia kannustimia.
Parlamentti aloitti 90 prosentin osuudesta, jonka haluamme periä tavalla tai toisella satamamaksujen kautta. Valiokunnassa käydyssä neuvottelussa keskustelimme tästä hieman yksityiskohtaisemmin, mutta päätimme loppujen lopuksi aloittaa neuvottelut siitä. Neuvosto on pitkään pitäytynyt siinä, että sanaa "merkittävä" ei oteta tähän lauseeseen ja että siinä ei mainita prosenttiosuutta. Loppujen lopuksi on kuitenkin tärkeää kiinnittää huomiota tähän asiaan erityisesti, kun ajatellaan tarkistuslauseketta, josta keskusteltiin jo aikaisemmassa vaiheessa.
Miksi tämä prosenttiosuus on sitten tärkeä? Siitä äärimmäisen yksinkertaisesta syystä, että jos käyttäisimme saastuttaja maksaa -periaatetta, mitä tavallisesti kannatetaan, silloin kaikki alukset voivat maksaa satamassa, mutta ne voivat myös päättää yksinkertaisesti kaatavansa jätteet mereen. Toisin sanoen tämä periaate ei toimi tässä tapauksessa hyvin. Siksi olemme hylänneet sen ja olemme sitä mieltä, että maksun perimisen täytyy tapahtua kuvatulla tavalla. Prosenttisosuus, josta on nyt päästy sopuun ja ainakin komission julkilausumaan sisältyvässä tulkinnassa mainittu 30 prosentin osuus ­voi saada hyväksyntämme erityisesti, kun otetaan huomioon tarkistuslauseke, joka on nyt myös hyväksytty ja jossa on sovittu, että kolme vuotta direktiivin voimaantulon jälkeen suoritetaan vielä kerran arviointi ja selvitetään, onko jätteiden luovuttaminen lisääntynyt vai onko syntynyt tilanne, joka antaisi syyn mahdollisesti korottaa prosenttiosuutta tai tarkistaa järjestelmää. Me voimme hyväksyä tämän.
On ehkä hyvä ilmoittaa, että olemme kyenneet saavuttamaan yhteisymmärryksen 25 prosentin tarkastusvelvoitteesta. Pyrimme yhteisymmärrykseen myös toimenpiteistä, jotka koskevat viivästyksiä, joita voi aiheutua jätteitä luovutettaessa. Siinä yhteydessä nimenomaan kansallinen lainsäädäntö on etusijalla.
Pienten alusten osalta on tehty joitakin poikkeuksia mutta ei niinkään aluksen pituuden perusteella vaan matkustajamäärän perusteella, joka on 12. Tämä tarkoittaa, että niillä ei ole joka tapauksessa ilmoittamisvelvollisuutta, mutta että niiden täytyy tietysti luovuttaa jätteet. Pienten satamien täytyy ryhtyä tulevalla kaudella huomattaviin ponnisteluihin tämän direktiivin noudattamiseksi.
Lopuksi voidaan sanoa, että perinteisten purjelaivojen osalta - niiden tapauksessa pyrimme aluksi huolehtimaan siitä, että ne säästettäisiin laatimalla erityinen lista - olemme päättäneet hyväksyä sen, että Marpol-yleissopimukseen tehdään lisäys jäteveden osalta.
Vielä kerran kiitokseni kaikille ja erityisesti kollegoilleni.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, PPE-ryhmä yhtyy, varauksin, mielellään sovittelun tulokseen, sillä viime kädessä uusi direktiivi edistää merten suojelua ja unionin satamien välisiä oikeudenmukaisia toimintaedellytyksiä. Direktiivin merkitys on lähinnä ja etupäässä siinä, että kaikki jäsenvaltiot velvoitetaan varmistamaan, että viimeinkin perustetaan vastaanottopalveluja satamiin kahden seuraavan vuoden aikana kaikissa satamissa, joissa se on tarpeen. Lisäksi alusten päälliköt velvoitetaan käyttämään näitä palveluita. Me toivomme, että sen myötä näiden molempien velvoitteiden periaatteen kautta vähennetään aluksilla syntyvän jätteen laitonta päästämistä mereen ja tehostetaan siten meriympäristön suojelua sekä parannetaan myös satamien välistä kilpailutilannetta.
Sovittelumenettely oli mielestäni viime kädessä menestyksellinen, sillä me pystyimme ajamaan joka tapauksessa läpi sen, että alusten on osallistuttava merkittävästi kustannusten kattamiseen riippumatta siitä, onko alus tosiasiallisesti käyttänyt palveluita. Me parlamenttina olisimme mieluummin hyväksyneet oman vaatimuksemme siitä, että "merkittävästi" tarkoittaa vähintään 90 prosenttia, sillä se olisi merkinnyt parlamentin vaatimuksen täyttymistä ja sitä, että aluksilla ei olisi enää mitään taloudellisia intressejä päästää syntyviä jätteitä edelleenkin yksinkertaisesti mereen. Sillä kustannukset olisi maksettu joka tapauksessa, olisi siis myös voitu käyttää palveluita! Neuvosto ei kuitenkaan kyennyt saamaan läpi tätä johdonmukaista järjestelmää, johon ei kuulu erityismaksuja: siitä johtuu meidän varauksemme sääntelyä kohtaan. Ja me toivomme, että komissio - jos asia on todellakin niin, että jätteitä päästetään edelleenkin mereen - ehdottaa muutosta kolmen vuoden päästä tapahtuvan tarkistamisen yhteydessä.
Arvoisa komission varapuheenjohtaja, me olemme kuitenkin joka tapauksessa kiitollisia teille siitä, että te määrittelitte tavallaan lausumassanne - mikä on loppujen lopuksi olennaista - neuvoston ja parlamentin yhteisenä mielipiteenä vähintäänkin 30 prosentin perustan, ja me laskemme sen varaan, että neuvosto toimii myös teidän lausumanne mukaisesti.
Toiseksi me olemme, kuten kollegani jo mainitsi, saavuttaneet kaksi muuta menestystä merten suojelun ja Euroopan kansalaisten etujen nimissä. Sillä ensinnäkin me määräsimme, että 25 prosenttia kaikista kauppalaivoista on edelleen todella tarkastettava asianmukaisen jätehuollon osalta. Alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehty kansainvälinen yleissopimus (MARPOL) on hyvä asia, mutta ei silloin, jos se makaa vain kirjahyllyssä! Merta suojellaan vain, jos todella valvotaan, onko jätehuollosta huolehdittu.
Toiseksi me olemme myös painostaneet jäsenvaltioita noudattamaan velvoitettaan todella vastaanottopalvelujen perustamiseksi satamiin: me ajoimme läpi vaatimuksen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on otettava käyttöön vahingonkorvaussäännöksiä sellaista tapausta varten, että alusten on viivyttävä satamissa tarpeettomasti vain siksi, että jätteenvastaanottopalveluita ei ole käytettävissä tai ne eivät ole riittäviä. Sikäli alusten on tosin maksettava, mutta niitä myös suojellaan.
Arvoisa puhemies, kiitän lopuksi ryhmäni puolesta valiokunnan puheenjohtajaa, jäsen Hatzidakisia, ja esittelijä Bouwmania päättäväisestä ja menestyksellisestä neuvottelujen käymisestä.

Puhemies
Kiitoksia, jäsen Jarzembowski! Olisinkin ihmetellyt, jos jäsen Piecyk ei olisi pyytänyt nyt puheenvuoroa kolmen minuutin ajaksi!

Piecyk
Arvoisa puhemies, ja minä olisin ihmetellyt kovasti, jos te ette olisi taas johtanut tätä istuntoa! Tämä on nimittäin hyvä päivä Euroopan merille ja myös teille henkilökohtaisesti, arvoisa puhemies, koska tiedän teidän olevan innokas sukeltaja. Jos te voitte sitten sukeltaa Euroopassa vieläkin puhtaammissa vesissä, me kaikki iloitsemme siitä yhdessä. Mutta kyse on ensisijaisesti meristä.
Uskon, että me voimme onnitella tänään toisiamme. Me voimme onnitella mietinnön esittelijä Theo Bouwmania ja me voimme onnitella myös valtuuskuntaa, sillä me onnistuimme parantamaan direktiiviä tai neuvoston yhteistä kantaa olennaisilta osin. Neuvoston yhteinen kanta oli vesitetty, ja olen sitä mieltä, että parlamentti piti huolen selkeistä määräyksistä - nimittäin kaikkia koskevista selkeistä määräyksistä.
Ensinnäkin: sanottiin, että kaikkien satamien on järjestettävä aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalvelut. Tärkeä askel! Toiseksi: kaikkien laivojen on myös maksettava, tarkemmin sanottuna riippumatta palveluiden todellisesta käytöstä. Tämä on se varsinainen periaate, joka otetaan tässä yhteydessä uudelleen käyttöön. Siinä yhteydessä ei ole kyse mistään pienistä summista vaan huomattavista summista. Pitää paikkansa, ettei 30 prosenttiin voida olla sataprosenttisen tyytyväisiä. Se on täysin selvää. Kaikesta huolimatta otettiin käyttöön ja kirjattiin periaate, joka koskee 30 prosentin järjestelmää, johon ei kuulu erityismaksuja. Siinä on tietysti parantamisen varaa. Kukaan ei voi kuitenkaan jäädä tästä periaatteesta jälkeen.
Kolmanneksi: kaikkien on tarkastettava, tarkemmin sanottuna on tarkastettava vähintään 25 prosenttia aluksista. Siinä yhteydessä uskon, että meidän pitäisi myös vaatia jäsenvaltioita ylittämään tämä 25 prosenttia. Meidän pitäisi kutsua ne kilpailemaan siitä, kuka tarkastaa enemmän. Me olemme nimittäin joutuneet toteamaan niin usein satamissa olevien alusten kohdalla - esimerkiksi "Erikan" tai muiden alusten kohdalla - että tarkastaminen on yksi ratkaisevista kysymyksistä. Jos sitä ei suoriteta, mistään muustakaan määräyksestä ei ole hyötyä.
Johtopäätös näistä direktiiveistä on se, että rikollinen jätteiden hävittäminen avomerellä ei ole enää niin kannattavaa kuin aiemmin. Olen myös sitä mieltä, ettei merien pilaamista saa kohdella enää vähäpätöisenä rikkeenä. Euroopan meristä tulee puhtaampia, siitä hyötyvät luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto ja varsinkin kalastus. Tämä direktiivi hyödyttää viime kädessä suuresti myös matkailua, sillä ilman puhtaita rantoja voidaan tuskin ylläpitää matkailuakaan. Siksi tämä on hyvä päivä Euroopan merille ja myös hyvä päivä teille, arvoisa puhemies!

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen Euroopan parlamentilla on yhteispäätöstoimivalta muun muassa liikenneasioissa. Neuvoston ja parlamentin näkemyseroja, joita esiintyy säännöllisesti, ei tarvitse siis enää ratkaista yksipuolisesti. Tässä menettelyssä on käynyt ilmi, että se pätee myös käytännössä.
Alusten jätteiden luovuttamista yhteisön satamiin koskevista ehdoista on keskusteltu runsaasti. Parlamentti on painottanut aiemmin, että tietyt osatekijät eivät saa jäädä puuttumaan. Onneksi neuvosto on myös ymmärtänyt näiden asioiden järkevyyden, tosin joskus vasta pienen painostuksen jälkeen.
Loppuun saakka on kuitenkin jäänyt yksi merkittävä kiistanaihe: alusten oma osuus jätteen keräämisen kustannuksista. Euroopan parlamentti on pysynyt sillä kannalla, että käyttäjän pitäisi maksaa suurin osa aiheuttamistaan kustannuksista. Tässä yhteydessä täytyy olla mahdollisuus soveltaa eriytettyjä tariffeja eikä laittomiin tyhjennyksiin pidä kannustaa. Johtopäätöksenä oli, että oma osuus on huomattavasti yli 50 prosenttia.
Kun tarkastelen neuvottelutulosta, sovittu prosenttiosuus ei ole lähellekään sitä. Olen pahoillani siitä. Mielestäni kuitenkin se, että jokin prosenttiosuus ylipäätään mainitaan, on askel hyvään suuntaan.
Siksi minäkin hyväksyn tämän mietinnön, vaikkakaan en innostuneena. Siten ilmaisen kiitokseni esittelijälle siitä, että hän on käyttänyt runsaasti energiaa tähän asiaan.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, tämä on ehkä ensimmäinen kerta, kun puhuessani tässä parlamentissa minulla ei ole mitään syytä huolestua tai esittää kysymyksiä keskustelun aiheen takia, koska voin yhtyä täysin sovittelun lopputulokseen, ja haluaisin onnitella Bouwmania ja muita sovittelukomiteaan osallistuneita kollegoja sekä myös de Palaciota ja hänen virkamiehiään siitä, että me kaikki työskentelimme yhdessä ja päädyimme tähän Euroopan kansalaisten kannalta myönteiseen lopputulokseen. Mielestäni työmme lopputulos palvelee lopulta meriemme laatua, matkailua ja Euroopan unionin kansalaisten elämänlaatua. Tämä on askel eteenpäin. Mielestäni suojelemme ympäristöä tehokkaammin kuin tähän asti, mutta minäkään en voi tietenkään kieltää, että tämä olisi voinut tapahtua paremmalla tavalla. Me olemme kuitenkin täällä, ja jos näemme, että uusi järjestelmä ei toimi niin tehokkaasti kuin uskoimme, voimme tarkastella sitä uudestaan.
Haluaisin tilaisuuden tullen sanoa, että vaikka tässä turvaudutaan sovitteluun, sovittelukomitean puheenjohtajana toivoisin, että välttyisimme näiltä menettelyiltä mahdollisimman hyvin. Tämä edellyttää kuitenkin neuvoston yhteistyötä, jonka pitää hylätä salailuperinteensä, puhua avoimemmin ja tehdä parempaa yhteistyötä parlamentin kanssa, jotta sekä komission työ että oma työmme etenisi nopeammin erityisesti omassa komiteassamme, jossa käsitellään monia asioita, jotka koskevat välittömästi kansalaisia. Toivon, että Ranskan puheenjohtajakauden myötä tämä perinne muuttuu. Joka tapauksessa me täällä kannatamme parempaa yhteistyötä sekä meidän kaikkien, sekä neuvoston, komission että parlamentin, työn nopeampaa edistymistä.

Mastorakis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uutena parlamentin jäsenenä minut nimitettiin ensimmäistä kertaa sovittelukomitean jäseneksi, ja minun on ilmoitettava, että olen ollut tyytyväinen tähän menettelyyn nähdessäni Euroopan unionin tärkeimpien elinten edustajien yrittävän saada aikaan kultainen leikkaus, yrittävän siis yhdistää toiveet ja mahdollisuuksien rajat, ottavan huomioon käytännön edellytykset ja mahdollisuudet, jotka eivät tietenkään ole samat kaikissa Euroopan satamissa.
Erityisesti mitä tulee pääkysymykseen tulleista, on tärkeää, että yhdessä järkevien poikkeusten kanssa sovittiin sellaisesta jätemaksujärjestelmästä, joka koskee kaikkia aluksia riippumatta sitä, käyttävätkö ne palveluja vai eivät, jotta monet satamat ja alukset eivät joutuisi vaikeaan asemaan. On selvää, että tällä tavalla myös halua heittää jätteet mereen rajoitetaan olennaisesti, ja jokaiselle satamalle annetaan mahdollisuus noudattaa omaa hintapolitiikkaa. Meidän ei pidä unohtaa esimerkiksi sitä, että Välimeren eurooppalaisilla satamilla on kilpailijoinaan Pohjois-Afrikan satamat, joka on sellainen asia, joka ei koske Itämeren ja Pohjanmeren satamia. Lisäksi on taattu mahdollisuus muuttaa kustannusten kattamisjärjestelmää, jos se järjestelmää täytäntöön pantaessa arvioidaan tarpeelliseksi.
Olennaista tässä tapauksessa on se, että kun hyväksymme käsiteltävänä olevan yhteisen suunnitelman, saamme voimaan direktiivin, joka suojelee meriä ja rantoja laivojen aiheuttamalta saastumiselta, samalla kun parannamme myös Euroopan unionin kuvaa ympäristönsuojelun malliesimerkkinä koko muulle maailmalle, kun pysymme aina ajan tasalla.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, monen vuoden taistelun jälkeen teemme nyt ratkaisevan päätöksen vastaanottopalveluista, jotka mahdollistavat muun muassa sen, että öljyjäämät voidaan jättää satamaan, sen sijaan että ne päästettäisiin mereen. Tämä on tietenkin erittäin suuri askel oikeaan suuntaan.
Samalla on kuitenkin huolestuttavaa, että jotkut ovat vastustaneet tätä itsestäänselvyyttä aina viimeiseen asti. Tämä käy ilmi siitä tosiasiasta, että ratkaisuun pääseminen on edellyttänyt kolmea käsittelyä ja sovittelukomitean asettamista, ja siitä, että suuri osa ministerineuvostosta on suhtautunut asiaan välinpitämättömästi. Tämä osoittaakin selvästi sen, että tänään saavutettava tulos on kompromissi.
Alkuperäisessä ehdotuksessa lähes kaikki kustannukset katettiin satamamaksun avulla sen järjestelmän mukaan, joka on jo pitkään ollut käytössä tietyissä Itämeren osissa. Se merkitsi sitä, että aluksella oli taloudellisia intressejä jättää öljyjäämät satamaan, sen sijaan että se olisi päästänyt ne mereen. Nyt vain osa kustannuksista katetaan näin, jolloin erittäin suuri osa kustannuksista lankeaa lisäkustannuksina aluksen omistajan maksettaviksi.
Käsitykseni mukaan meidän on enää tarkasteltava sitä, mitä vaikutuksia tällä tulee olemaan. Uskoakseni on erittäin tärkeää, että olemme valmiit seuraamaan kehitystä ja tekemään lisää päätöksiä, jos niitä tarvitaan. Sen vuoksi sovittelukomitean ehdotuksessa esitetystä arvioinnista ja aiotusta alusten valvonnasta on erittäin paljon hyötyä.

Watts
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää esittelijä Bouwmania hänen varsin pitkään jatkuneista pyrkimyksistään saada aikaan tämä erittäin tyydyttävä ehdotus, joka - kuten toistaiseksi kaikki kollegat ovat sanoneet - merkittävästi vähentää Euroopan meriin laittomasti päästettyjä saasteita. Pysähtykäämme hetkeksi ja miettikäämme ongelman laajuutta.
Jäsen Bouwman aivan oikein viittasi Erikaan. Kyseessä oli todellakin mittasuhteiltaan valtava murhenäytelmä, jonka seuraukset ovat merkittäviä ja kenties pysyvät, mutta öljytankkerien rannikoillamme mereen tahallaan päästämän öljyn määrä kalpenee Erikasta mereen päässeen öljyn määrän rinnalla. Tässä ehdotuksessa pyritään ratkaisemaan juuri tämä ongelma. Olen iloinen siitä, että siinä varmistetaan, että kaikissa jäsenvaltioiden satamissa on riittävät palvelut, että aluksilla ja niiden päälliköillä on velvollisuus käyttää niitä, että maksujärjestelmä on reilu ja tasapainoinen ja ennen kaikkea että 25 prosenttia aluksista tarkastetaan, jotta määräysten noudattaminen voidaan taata.
Pidän erityisen myönteisenä kolmevuotistarkistusta, sillä haluan vain, että jäsenvaltiot panevat täytäntöön tämän direktiivin, johon ne ovat nyt sitoutuneet. Kuten jäsen Jarzembowski tietää jo liiankin hyvin, satamavaltioiden harjoittaman tarkastustoiminnan osalta useat jäsenvaltiot eivät vieläkään tarkasta 25:tä prosenttia aluksista. Elleivät ne tee niin siltä osin, mikä takaa, että ne tekevät niin tältä osin? Annammekin niille haasteen: niiden on varmistettava, että ne noudattavat sitä erittäin arvokasta sopimusta, jota me toivottavasti puollamme tällä viikolla.

Savary
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin onnitella kollegaamme Theo Bouwmania siitä, että hän on käsitellyt tekstissään jo pitkään epäselvyyksiä aiheuttanutta kysymystä. Tämä on ensinnäkin suuri päivä merenkululle. Jotkut kollegoistamme ovat ottaneet esille, että teksti ennakoi öljyalus Erikaa koskevia merenkulun toimenpiteitä ja että siinä ehdotetaan monessakin suhteessa sen vielä vakavamman ongelman ratkaisua, joka koskee ympäristön saastumista lisäävää niin sanottua "jätteiden päästöä", jonka takia rannikkomme täyttyvät hiilivedystä ja lukuisista jätteistä. Teksti merkitsee myös parlamentin voittoa siinä mielessä, että - miksei sitä voisi ääneen sanoa - se on saanut neuvoston luopumaan epäröinnistään vaatia terveellä järjellä laaditun maksujärjestelmän luomista. Saastuttaja maksaa -periaate ei tässä tapauksessa toimi, koska saastuttajaa ei ole mahdollista nimetä.
Jos siis haluamme saada ongelmaan ratkaisun, meidän on valittava jätteiden käsittelystä erotettava maailmanlaajuinen ja pakollinen maksujärjestelmä. Kuulun niihin ranskalaisiin parlamentin jäseniin, jotka ovat uurastaneet tämän asian parissa jopa hallituksen kannan tai jäsenten omien varausten vastaisesti, jotta ongelma saataisiin ratkaistua. Kuulun myös niihin, jotka ovat tyytyväisiä tähän kompromissiin. Mutta kompromissia ei pidä käyttää verukkeena, se on pantava täytäntöön ja sen täytäntöönpanoa on tiukasti valvottava jäsenvaltioissa.
Haluaisinkin tässä yhteydessä ilmoittaa teille yhden sellaisen ranskalaisen kannan, joka on työskennellyt asian hyväksi oman hallituksensa taholta tulleesta vastustuksesta huolimatta. On selvää, että teksti suosii nykyään suuria satamia ja syrjii pieniä, joista puuttuu asianmukainen varustus. Näin ollen kehotankin komissiota auttamaan edes rakennerahastojen varojen tai muiden varojen kautta jäsenvaltioita varustamaan pieniä satamia, sillä myös ne ovat tärkeä osa aluesuunnittelua sekä alueellisia ja paikallisia talouksia. Olen myös sitä mieltä, että jos pienille satamille myönnetään tukea jätteidenkäsittelylaitosten perustamiseen, direktiivin onnistuminen on taattu.

Thors
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella esittelijää hyvästä tuloksesta. En yleensä esitä kiitoksia parlamentissa, mutta jos siihen on aihetta, esitän kiitokseni esittelijälle ja muille, jotka ovat työskennelleet mietinnön parissa.
Kuten kollegani Stenmarck sanoi, tunnemme tämän järjestelmän Itämeren yhteistyön kautta. Vuoden 1998 maaliskuusta lähtien Itämerta koskeva suositus on edellyttänyt tällaista järjestelmää. Haluan kuitenkin sanoa, että sopimus on tietyiltä osin pettymys Itämeren näkökulmasta tarkasteltuna. Haluan myös viitata Suomessa hyväksyttyyn lakiin, jonka mukaan satamaan jätettävän aluksella syntyvän jätteen määrä ei saa vaikuttaa maksuun. Tällainen öljymaksuihin liittyvä järjestelmä on ollut käytössä Suomessa 1. kesäkuuta lähtien. Tässä mielessä sopimus on pettymys.
Viime päivinä olemme saaneet tietoja, joiden mukaan jopa silloin, kun on kyse harmaasta vedestä ja rehevöitymistä aiheuttavista saasteista, aluksien aiheuttamat tahalliset ja tahattomat päästöt ovat suurimpia Itämeren saastuttajia. Olemme tottuneet siihen, että saastuttaja maksaa -periaate ei toimi silloin, kun on kyse öljystä, ja että ongelmia esiintyy silloinkin, kun kyse on muusta rehevöitymisestä.
Tiedämme, että Euroopan satamajärjestö, joka on koko ajan vastustanut tätä ehdotusta, on painostanut kovasti kaikkia. Siitä huolimatta tulos on kuitenkin hyvä. Seuranta on kuitenkin erittäin tärkeää. Komission jäsen on tunnetusti erittäin kiinnostunut merestä ja puhtaasta ympäristöstä. Kunnollinen seuranta on tärkeää, jotta voimme tarvittaessa ryhtyä mahdollisiin täydentäviin toimiin. Tämä on ensimmäinen askel, mutta haluan todeta, että on tärkeää, että Itämerta koskevat säännökset ovat muita tiukemmat, sillä Itämeri on ehkä kuitenkin Euroopan sisämeristä kaikkein, kaikkein herkin.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, kollegamme Bouwmanin pitkän uurastuksen tuloksena syntynyt mietintö on entistäkin ajankohtaisempi Ranskassa tällä välin sattuneen öljyalus Erikan haaksirikon takia. Asiasta vastaava ympäristöministeriö ei kuitenkaan tuolloin katsonut tarpeelliseksi keskeyttää työntekijöidensä lomia.
Mietintö liittyy läheisesti merien saastumisen ennaltaehkäisyyn, koska siinä käsitellään jätteiden päästöä meriin. Tästä kerrotaan tiedotusvälineissä haaksirikkoja vähemmän, mutta sen osuus saasteiden synnyssä ei ole yhtään sen vähäisempi.
On kuitenkin myönnettävä, ettei yhteisön lainsäädäntöä tarvittaisi, jos unionin jäsenvaltiot, jotka kaikki ovat allekirjoittaneet alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (ns. Marpol-sopimuksen), olisivat ryhtyneet tarvittaviin toimenpiteisiin. Huolimattomien laivanvarustajien tai laivakapteenien syyttely ei myöskään riitä, vaikka huolimattomuutta esiintyykin, vaan on otettava huomioon, että satamissa tapahtuva jätteiden poisto on usein mahdotonta tarpeellisten laitteiden puuttumisen vuoksi ja että myös jätteiden toimittamista koskevan ongelman ratkaiseminen on äärimmäisen vaikeaa, sillä se tuo mukanaan jätteidenkäsittelyongelman.
Toisaalta meidän on vaikea uskoa, että aikana, jolloin maatalouslaitteita valvotaan satelliiteista käsin, olisi näinkin vaikeaa saada kiinni itse teosta aluksia, jotka laskevat omat saasteensa suoraan mereen.
Hyväksymme kuitenkin mietinnön, koska se näyttää menevän saastuttamisen ennaltaehkäisyä tehostavaan suuntaan ja koska se jättää yleisluonteisuutensa takia jäsenvaltiolle jonkinasteista liikkumavaraa valita omat soveltamiskeinonsa.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin iloinen, että voin osallistua tänään tähän keskusteluun, jossa päätetään aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalveluja satamissa koskevan direktiivin hyväksymisestä.
Ensinnäkin haluan edellisten puhujien tavoin onnitella esittelijä Bouwmania hänen tekemästään suurenmoisesta työstä. Työtä tehdessään hän on onnistunut yhdistämään päättäväisyyden, joustavuuden ja viisauden ja päässyt lopputulokseen, jonka kaikki toimielimet voivat hyväksyä ja jota voidaan hyödyntää mertemme puhtauden parantamisessa.
Minun on sanottava, että esimerkiksi tänä kesänä yksi minulle tutuimmassa maassa eli Espanjassa julkaistuista uutisista oli se, että eräät öljytankkerit saastuttivat etelärannikkoamme päästämällä jätteitään mereen kansainvälisillä vesillä. Tämä on yksi niistä 100 000 tapauksesta, joita sattuu Euroopan rannikoilla vuoden mittaan. Tehtävämme on miettiä, kuinka voimme, jos nyt ei kokonaan tehdä loppua koska sitä varten olisi otettava käyttöön merioikeus, joka perustuu kuitenkin suurelta osin siihen, millaisia meret olivat 1600- ja 1700-luvuilla, mikä ei vastaa lainkaan nykytilannetta niin ainakin lievittää tai rajoittaa mahdollisimman paljon, siellä missä voimme, näitä merillemme aiheutuvia tuhoisia vaikutuksia.
Olemme mielestäni tulleet nyt sellaiseen vaiheeseen, joka merkitsee suurta edistystä ja joka parantaa huomattavalla tavalla meriympäristön tilannetta niiden jätteiden osalta, joita eräät alukset sillä kaikki alukset eivät tee niin päästävät rannikkovesiimme.
Kaikki kannattavat tätä direktiiviä sen nykyisessä muodossa. Laivanvarustajat kannattavat sitä, koska se antaa heille mahdollisuuden saada käyttöönsä jätteiden vastaanottolaitteita, joita on jo joissakin Euroopan satamissa, mutta ei kuitenkaan valitettavasti kaikissa, varsinkaan pienissä satamissa, joissa jäsenvaltioiden on tehtävä suuria investointeja. Satamat kannattavat tätä direktiiviä, koska sen ansiosta ne voivat välttyä siltä, että niiden tekemät investoinnit tällaisiin laitteisiin johtaisivat kilpailukyvyn heikkenemiseen, kuten on valitettavasti käynyt joissakin tapauksissa, sillä joissakin satamissa asian hyväksi on ponnisteltu kovasti ja joissakin ei. Direktiiviä kannattavat ne alat, jotka ovat kaikkein tietoisimpia jäteongelmista ja kestävän kehityksen puolustamisesta. Uskon, että kaikki läsnä olevat parlamentin jäsenet ja myös neuvoston ja komission edustajat voidaan katsoa kuuluvan direktiivin kannattajiin, eikä ainoastaan ympäristöaktivistit, vaan kaikki ne, jotka ovat kiinnostuneita tällaisista ongelmista.
Mielestämme sellaiset kysymykset kuten jätehuollon suunnittelu, alusten jätteentoimittamisvelvollisuus, etukäteen ilmoitettavat tiedot, tarkastukset 25 prosentin tarkastusvelvoite maksut, jotka kannustaisivat satamissa olevien laitteiden käyttöä alusten jätteiden vastaanottamiseen, vähentäisivät väistämättä meren saastumista. Tietenkin direktiiviä kannattavat myös kaikki kolme toimielintä, komissio, neuvosto ja parlamentti, koska tiedämme, että sillä on myönteistä merkitystä kansalaisillemme.
Olisi ollut valitettavaa, jos emme olisi onnistuneet pääsemään tähän yhteisymmärrykseen, jota kaikki halusivat ja toivoivat. Haluan kiittää neuvostoa sen joustavuudesta ja sen rakentavasta asenteesta, sekä myös parlamenttia ja aivan erityisesti sen esittelijää siitä työstä, jota hän on tehnyt tänä aikana sekä sovittelumenettelyssä. Komissio on saanut aikaan joitakin kompromisseja, jotka ovat helpottaneet tähän yhteisymmärrykseen pääsemistä ja jotka merkitsevät sitä, että "merkittävästi" tarkoittaa sitä, että yleisesti ottaen maksujen on katettava vähintään 30 prosenttia satamassa suoritettavan puhdistuksen kustannuksista huolimatta siitä, käytetäänkö jätteen vastaanottopalveluja vai ei. Jos kolmen seuraavan vuoden aikana huomaamme, että jäsenvaltioiden toimet eivät ole riittäviä eikä haluttuja tuloksia saada aikaan, komissio varaa itselleen mahdollisuuden esittää uutta direktiiviä, jossa säädetään selkeästi se vähimmäisosuus, joka on vähintäänkin katettava yleisillä maksuilla tai pakollisilla puhdistusmaksuilla Euroopan eri satamissa. Komission vastuulla on myös tarkistaa, että jäsenvaltiot noudattavat tätä 25 prosentin tarkastusvelvoitetta, joka on toinen tämän direktiivinavainkysymyksistä.
Kiitän vielä kerran parlamenttia siitä, että se on vaatinut hellittämättä vahvistettua maksujärjestelmän tarkastusmenetelmää, joka epäilemättä antaa meille jatkossakin mahdollisuuden tutkia yksityiskohtaisesti käytössämme olevan nykyisen järjestelmän kehittymistä ja sen ympäristövaikutuksia.
Arvoisa puhemies, on sanottu, että keskustelujen aikana olemme kärsineet Erikan traagisen onnettomuuden vaikutuksista, mutta jätteiden päästäminen on Euroopan rannikoilla suurempi ongelma kuin yksi Erika-onnettomuus vuodessa. Näin ollen otamme tänään pitkän askeleen eteenpäin. Siitä huolimatta meidän on jatkettava niiden kysymysten ratkomista, jotka koskevat öljytankkereita ja saastuttavien aineiden, kuten öljyn ja öljyjalosteiden, kuljetusten turvallisuutta. Toivomme, että näiden kysymysten käsittely etenee lähitulevaisuudessa sekä parlamentissa ja neuvostossa ja että sen lisäksi laaditaan myös lisäaloitteita, jotka komission ilmoituksen mukaan esitellään lähiaikoina.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 ja sitä jatkettiin klo 12.00.)

Provan
Arvoisa puhemies, voinko hetkeksi vedota suopeuteenne ja parlamentin suopeuteen ja toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen Kazakstanin valtuuskunnan? Valtuuskunnan jäsenet ovat parlamentissa tänään ja huomenna kertomassa entisen Neuvostoliiton ydinkoe-ohjelmasta, jolla oli vakavat ja suuret vaikutukset Kazakstaniin. Kazakstanin ilmakehässä oli 607 ydinräjähdystä vuosina 1949-1990. Ne aiheuttivat täydellistä tuhoa osassa maata, ja toivon, että parlamentti kuuntelee valtuuskunnan jäseniä seminaarissa, jonka he järjestävät täällä tänään iltapäivällä. Heillä on valtava urakka, kun he yrittävät lisätä maailman tietoisuutta tästä entisen Neuvostoliiton aiheuttamasta ongelmasta. Keskustelemme myös uponneen sukellusveneen aiheuttamista ongelmista - sekin on osa Neuvostoliiton jälkeensä jättämää perintöä.

Puhemies
Kiitos, jäsen Provan, minulla on mieluisa tehtävä toivottaa valtuuskunta tervetulleeksi.

ÄÄNESTYKSET
Ehdotus neuvoston päätökseksi sopimuksen laatimisesta yhteisön ja Maltan välillä Maltan osallistumista yhteisön yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen sekä nuorisoalan ohjelmiin koskevista ehdoista ja edellytyksistä (KOM(2000) 416 - C5-0372/2000 - 2000/0176(CNS)) (Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta)

(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Bouwmanin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0213/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi aluksilla syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalveluista satamissa (C5-0348/2000 - 1998/0249(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0206/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi Turkin taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämiseksi toteutettavien toimien täytäntöönpanosta (7492/1/2000 KORJ. C5-0325/2000 - 1998/0300(COD)) (Esittelijä: Morillon)
De Palacio, komissio. (ES) Arvoisa puhemies, komissio hyväksyy ne kolme tarkistusta, joita parlamentti on ehdottanut jäsen Millonin mietinnön toiseen käsittelyyn.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0196/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (5683/1/2000 - C5-0180/2000 - 1996/0304(COD)) (Esittelijä: Schörling)

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyväksymme tässä mietinnössä tarkistukset 1, 5 (sen toisen ja viidennen osan), 6, 12, 28 (sen ensimmäisen osan) ja 29.
Mikäli tekstiä hieman muokataan, hyväksymme periaatteessa myös tarkistukset 9 (sen osan, joka koskee vaatimusta perustella, miksi strateginen ympäristöarviointi ei ole tarpeen), 10 (sen ensimmäisen ja toisen osan), 15, 17, 18, 20, 23, 24 ja 25.
Toisaalta komissio ei hyväksy eli se hylkää tarkistuksia 2, 3, 4, 5 (sen ensimmäisen, kolmannen ja neljännen osan), 7, 8, 9 (sen osan, joka koskee vaatimusta perustella, miksi strateginen ympäristöarviointi on tarpeen), 10 (sen kolmannen osan), 11, 13, 14, 16, 19, 21, 22, 26, 27, 28 (sen toisen osan), 30 ja 31.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Valdivielso de Cuén laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0204/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi rahoituksellisista ja teknisistä toimenpiteistä (MEDA) taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuuden puitteissa annetun asetuksen (EY) N:o 1488/96 muuttamisesta (KOM(1999) 494 - C5-0023/2000 - 1999/0214(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0194/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Guinean tasavallan hallituksen välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2001 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(2000) 304 - C5-0315/2000 - 2000/0154(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0188/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja Mauritiuksen hallituksen välisessä Mauritiuksen vesialueilla harjoitettavaa kalastusta koskevassa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen määrittämiseksi 3 päivän joulukuuta 1999 ja 2 päivän joulukuuta 2002 väliseksi ajaksi laaditun pöytäkirjan tekemisestä (KOM(2000) 229 - C5-0253/2000 - 2000/0094(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Watsonin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0201/2000) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi oikeudesta perheen yhdistämiseen (KOM(1999) 638 - C5-0077/2000 - 1999/0258(CNS))
Ennen äänestyksen alkua:

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on kunnia esittää teille työjärjestyksemme 144 artiklan nojalla tämän mietinnön palauttamista takaisin valiokuntaan.
En palaa keskusteluun liittyviin asetelmiin, mutta minusta olisi todellakin tarpeen, että komissio paneutuisi mietintöön uudelleen. Ei ole mikään salaisuus, että mietinnön laatimisessa on ollut vaikeuksia ja että sen esittelijäksi alun perin nimetty Eva Klamt vetäytyi lopulta tehtävästä ja toivoi, ettei hänen nimeään liitettäisi mietintöön, minkä vuoksi esittelijäksi nimettiin jäsen Watson.
Mietinnön palauttamista takaisin valiokuntaan voidaan mielestäni perustella kolmella epäselväksi jääneellä asialla: ensimmäinen on perheiden yhdistämiskäsitteen epämääräisyys: koskeeko käsite myös vakituisia asukkaita, pakolaisia ja väliaikaisia asukkaita?
Myös perhekäsitys on epämääräinen: onko kyse ydinperheestä, laillisesti maassa asuvasta perheestä, laajemmasta perheestä, moniavioisesta perheestä, avoliitossa elävistä perheyhteisöistä...(Vaihtelevia reaktioita) No mutta hyvät kollegat, luettelointini on seurausta teidän omista puheenvuoroistanne. En ymmärrä vastusteluanne, sillä täällähän on jopa vaadittu homoseksuaalisten perheiden liittämistä tuohon perhekäsitteeseen.
Lopulta epäselvyyttä ilmenee myös valvonnan käsitteessä sellaisena kuin se sisältyy kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausuntoon: onko valvontaa suoritettava vain olettamusten, perusteltujen olettamusten pohjalta? Onko valvonnan oltava kohdennettua? Kaikki nämä käsitteet kaipaavat täsmennystä, minkä vuoksi, arvoisa puhemies, minulla on kunnia esittää mietinnön palauttamista takaisin valiokuntaan.

Puhemies
 Yksi kollegoista haluaa käyttää puheenvuoron vastustaakseen esitystä.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, en ymmärrä, mitä PPE-ryhmä haluaa. Ymmärrän, että joillakin parlamentin jäsenillä on kielteinen kanta direktiiviin, josta aiomme äänestää, mutta kansalaisvapauksien valiokunnassa toimitetussa äänestyksessä selvä enemmistö kannatti tätä direktiiviä. Tänä aamuna kävimme hyvin hedelmällisen keskustelun komission jäsenen kanssa, ja uskon, että jos nyt, kun Tampereen huippukokouksesta on kulunut lähes vuosi, emme hyväksyisi komission esittämää oikeus- ja sisäasioihin liittyvää direktiiviehdotusta, joka koskee maahanmuuttopolitiikkojen yhdenmukaistamista, se olisi käsittämätöntä, eikä siihen olisi mitään syytä.
Ymmärrän, että jotkut parlamentin jäsenet vastustavat ehdottomasti maahanmuuttajien oikeutta perhe-elämään, mutta se ei ole kuitenkaan parlamentin enemmistön kanta, kuten kansalaisoikeuksien valiokunnassa kävi ilmi. Näin ollen pyydän, että jatkamme tätä komission ehdotusta koskevaa äänestystä.

Puhemies
Kiitos, jäsen Terrón i Cusí.
Esittelijä voi nyt niin halutessaan ilmaista mielipiteensä.

Watson
. (EN) Arvoisa puhemies, vastustan mietinnön palauttamista valiokuntaan. Huomautan, että yksikään jäsen Gollnischin ryhmän jäsen ei missään vaiheessa ottanut valiokunnassa esille yhdistämisen tai perheen tai valvonnan määritelmään liittyviä kysymyksiä. Tästä asiasta on keskusteltu perinpohjaisesti valiokunnassa ja tänä aamuna täysistunnossa. En näe mitään syytä, miksi emme voisi toimittaa äänestystä.
Arvoisa puhemies, olen teille anteeksipyynnön velkaa, koska arvelen, että teillä ei ole edessänne esittelijän näkemystä kaikista eri tarkistuksista. Mikäli tämä pitää paikkansa, selvittäisin erittäin mielelläni parlamentille ennen äänestystä kantani valiokunnan esittämiin tarkistuksiin. Kuitenkin täysistunnolle esitettyjen tarkistusten osalta jätän ne kaikki parlamentin harkinnan varaan, sillä niistä käytiin viime hetken keskustelu.

Puhemies
Kiitos, jäsen Watson. Asia on täysin selvä.
(Parlamentti hylkäsi mietinnön palauttamista koskevan pyynnön.)
Ennen komission esitystä koskevaa äänestystä

Gebhardt
Arvoisa puhemies, suokaa anteeksi, että keskeytän nyt. Haluaisin esittää komission jäsen Vitorinolle yhden kysymyksen, ennen kuin siirrymme lopulliseen äänestykseen. Te sanoitte tämä aamuna puoltavanne tarkistusta 19, jos siitä äänestetään täällä. Halusin saada vain vahvistuksen sille, että te myös todellakin hyväksytte tämän tarkistuksen 19.

Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komission jäseneltä, voisiko hän kertoa meille, mitkä tänä aamuna hyväksytyistä tarkistuksista hän hyväksyy, ennen kuin toimitamme lopullisen äänestyksen lainsäädäntöpäätöslauselmasta.

Vitorino
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että äänestys on sujunut niin vauhdikkaasti, että olen joutunut tekemään parhaani pysyäkseni päätöksentekokykynne vauhdissa. Mitä tulee hyväksyttyihin tarkistuksiin, komissio epäröi hieman tarkistuksen 9 kohdalla, joten meidän on mielestäni tarkennettava kantaamme. Lupaan harkita asiaa.
Pitäydyn keskustelun kuluessa ilmaisemassani kannassa hyväksyttyyn tarkistukseen 19, jossa vaaditaan pakolaisten säilyttämistä direktiiviesityksen piirissä, mutta jossa vaaditaan poistettavaksi tuosta perheiden yhdistämistä koskevasta direktiivistä väliaikaisen tai täydentävän suojelun piirissä olevat henkilöt. Olemme sitä mieltä, että meidän on säilytettävä tuon direktiivin piirissä ainoastaan Geneven yleissopimuksessa tunnustetut pakolaiset. Väliaikaista tai täydentävää suojelua nauttivien henkilöiden perheiden yhdistämistä koskevia kysymyksiä on tutkittava sen oikeudellisen ja riippumattoman välineen puitteissa, jota komissio parhaillaan laatii ja jonka se esittelee parlamentille ja neuvostolle ensi vuonna.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Luís Queirón UEN-ryhmän puolesta laatima päätöslauselmaesitys (B5-0658/2000) unionin prioriteeteista ulkoisten toimien alalla
Ennen äänestyksen alkua

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, eräs poliittinen ryhmä, joka ei osallistunut kompromissitekstiäkoskeviin neuvotteluihin, on allekirjoittanut tämän tekstin, ja ennen kuin aloitamme äänestyksen, haluaisin pyytää, että antaisitte asianmukaiset ohjeet asiasta vastaavalle hallinnon yksilölle, jotta tämä väärinkäytös ei toistuisi. On myönnettävä, että kaikilla ryhmillä on oikeus ilmaista mielipiteensä parlamentissa, mutta teksti kuuluu kuitenkin periaatteessa niille ryhmille, jotka ovat sen laatineet. Jos joku haluaa allekirjoittaa sen, se edellyttää kaikkien niiden ryhmien suostumusta, jotka ovat laatineet tämän kompromissitekstin.

Dupuis
Arvoisa puhemies, kompromissimenettely on väliaikainen menettely, joka ei kuulu parlamentin työjärjestykseen. Mutta aina kun jokin teksti jätetään käsiteltäväksi, se on kaikkien niiden parlamentin jäsenten nimissä, jotka haluavat ottaa sen nimiinsä. Näin ollen olen sitä mieltä, että puheenjohtaja Barón Crespon vastalause ei ole oikeutettu.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenillä ja poliittisilla ryhmillä on mahdollisuus ilmaista mielipiteensä täysistunnossa, mutta ehdotus on niiden, jotka sen ovat laatineetkin, eikä sitä voi ottaa luvatta nimiinsä, koska se voi aiheuttaa väärinkäsityksiä tästä tärkeästä aiheesta ja mahdollisista ei-toivotuista suhteista äärioikeistoon.

Puhemies
Jäsen Barón Crespo, kuten itsekin tiedätte, tästä yksityiskohdasta ei ole työjärjestyksessä määräyksiä, mutta yleinen käytäntö on se, että tekstin jättäneet henkilöt hyväksyvät myös muiden ryhmien jäsenten allekirjoituksen. Parlamentissa on aina noudatettu tällaista käytäntöä.
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys unionin prioriteeteista ulkoisten toimien alalla
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys teollisuuden muutosten eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamisesta
Ennen äänestyksen alkua

Goebbels
Arvoisa puhemies, haluaisin tiedustella PPE-ryhmän ja liberaaliryhmän kollegoilta, aikovatko he säilyttää päätöslauselmaesityksensä. Se nimittäin sisältää muutamia räikeästi totuudenvastaisia väitteitä ja on myös ajastaan jäljessä. Eilisiltainen keskustelumme osoitti, että sekä komissio että neuvosto tukevat teollisuuden muutosten eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamista. Arvoisa puhemies, myös te itse vaaditte sitä meidän kaikkien puolesta Lissabonin Eurooppa-neuvostossa. Ei voida hyväksyä päätöslauselmaa, jossa ryhmät toteavat, ettei sen enempää neuvosto kuin komissiokaan hyväksy ajatusta perustaa teollisuuden muutosten eurooppalainen seurantakeskus. Tämä on totuutta räikeästi vääristävä väite, joten minusta olisi loogista vaatia molempia ryhmiä peruuttamaan omat päätöslauselmaesityksensä.

Puhemies
En näe merkkiä sensuuntaisesta. Kyllä, jäsen Plooij-van Gorsel, teillä on nyt puheenvuoro.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, ei ole mitään syytä vetää tätä päätöslauselmaa takaisin, emmekä myöskään tee sitä.
(Parlamentti hylkäsi yhteisen päätöslauselmaesityksen.)
Chichesterin PPE-DE-ryhmän puolesta laatima päätöslauselmaesitys (B5-0653/2000) teollisuuden muutosten eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamisesta
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)

Plooij-van Gorselin ELDR-ryhmän puolesta laatima päätöslauselmaesitys (B5-0656/2000) teollisuuden muutosten eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamisesta
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Veltronin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0209/2000) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle periaatteista ja suuntaviivoista yhteisön audiovisuaalipolitiikalle digitaaliaikaa varten (KOM(1999) 657 - C5-0144/2000 - 2000/2087(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Heaton-Harrisin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0199/2000) komission kertomuksesta: Erasmus-opiskelijoiden sosioekonomista tilannetta käsittelevä tutkimus (KOM(2000) 4 - C5-0146/2000 - 2000/2089(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)  
Boumediene-Thieryn laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0207/2000) komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille direktiivien 90/364, 90/365 ja 93/96 soveltamisesta (oleskeluoikeus) ja komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille unionin kansalaisten liikkumista ja oleskelua koskevista yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen tai kansanterveyteen perustuvista erityistoimenpiteistä (KOM(1999) 127, COM(1999) 372 - C5-0177/1999, C5-0178/1999 - 1999/2157(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET- Bouwmanin mietintö (A5-0213/2000)

Meijer
Arvoisa puhemies, asioiden kulku Bouwmanin mietinnön tapauksessa osoittaa hyvin, kuinka epämääräistä eurooppalainen päätöksenteko on ja kuinka mutkikkaisiin kompromisseihin se johtaa. Parlamentti oli jakautunut kahden erilaisen ratkaisun kannattajiin. Loppujen lopuksi toinen ratkaisuista sai enemmistön, jossa myös Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä oli mukana. Tavanomaisissa hallinnollisissa suhteissa parlamentin päätös olisi lopullinen, mutta ei Euroopan unionissa. Täällä asiasta täytyy järjestää sovittelu.
Neuvoston ja parlamentin välinen sovittelumenettely on saanut aikaan kompromissin, joka on melko mitäänsanomaton niin kauan kun siihen ei oteta mukaan myös komission julkilausumaa. Tässä julkilausumassa mainitaan, kuinka komissio selittää sanan "merkittävä" 8 artiklan 1 kohdassa. "Merkittävä" näyttää tarkoittavan siinä 30 prosenttia, mutta sitä ei saa sisällyttää itse tekstiin. Alusta lähtien kiistaa käytiin enemmistön kannattaman 90 prosentin ja vähemmistön kannattaman nollan prosentin välillä. Sen tuloksena olemme nyt saaneet prosenttiosuuden, joka on lähempänä nollaa kuin 30 prosenttia, eikä sitä lisäksi saa mainita avoimesti. Kaikki ovat nyt samaa mieltä siitä, että alusten jätteet ja lastijäämät eivät saa enää päätyä mereen, mutta siitä tavasta, kuinka tämän laivojen jätteiden keräämisen täytyy tapahtua ja kuinka se täytyy maksaa, ollaan hyvin erimielisiä. Itämeren ja Pohjanmeren alueella pidettiin etusijalla rahoitusta kaikilta aluksilta perittävillä yleisillä maksuilla, joiden pitäisi estää se, että joku voisi saada taloudellista etua jätteiden toimittamatta jättämisestä siihen virallisesti osoitettuihin paikkoihin. Välimeren alueella sen sijaan pidettiin etusijalla maksuja kerättyjen jätteiden määrän perusteella. Sen sijasta, että molempia järjestelmiä olisi aluksi kehitelty edelleen toisistaan erillään ja erikseen ja että ympäristövaikutuksia olisi verrattu keskenään, nyt yritetään pakottaa yhtenäisratkaisuun. Tämä vahingoittaa pohjoista mallia. Olisi parempi säännellä erikseen merikohtaisesti sen sijaan, että säännellään yhdessä koko unionia. Ilman Euroopan unionia olisi ollut helpompi säännellä erilaisia ryhmiä edustavien maiden välillä merikohtaisesti. Euroopan unionin olemassaolo ei ole tässä tapauksessa antoisaa sellaisen yhteisen ratkaisun löytämiseksi, joka vaikuttaa rajat ylittävästi. Tästä huolimatta ryhmäni on äänestänyt tässä asiassa puolesta, koska tämä järjestely on parempi kuin että ei tehtäisi mitään. Toivon, että muutaman vuoden kuluessa kuitenkin tehdään tarkistus, jotta Bouwmanin mietinnön alkuperäiset tavoitteet saataisiin toteutumaan.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, eläkeläiset ja vanhukset pitävät kovasti puhtaasta merestä, niinpä parlamentin eläkeläispuolueen edustajana minä äänestin tämän direktiivin puolesta, jonka tavoitteena on meren puhdistaminen erityisesti satamien läheisyydessä.
Muistan edelleen hyvin selvästi, mitä minulle pikkupoikana tapahtui, kun kävin uimassa meressä kotikaupungissani Genovassa, ja nousin usein vedestä rantaan yltä päältä tervassa kuten eräs mustanpuhuva sarjakuvahahmo Calimero, joka on aina pikimusta ja jolla on aihettakin valittaa.
Vihdoinkin tämän direktiivin myötä järjestetään aluksilla syntyvän jätteen keruu silloin, kun ne saapuvat satamaan, mikä on myönteinen asia. Äänestin mietinnön puolesta, vaikka olisikin ollut parempi säännellä myös sitä, mitä tapahtuu muiden maiden satamissa Välimeren alueella. Tukea annetaan paljon esimerkiksi MEDA-ohjelmalle, eli Välimeren rannalla oleville maille: niitäkin pitäisi kehottaa järjestämään satamiensa jätteiden keruu!

Caudron
Minulla oli jo maaliskuun täysistuntojakson aikana tilaisuus esittää mielipiteitäni tästä siihen aikaan hyvinkin kiperästä aiheesta, sillä öljyalus Erikan haaksirikon takia käyty keskustelu oli tuolloin vilkkaimmillaan. Vaikka keskustelu onkin nykyään hillitympää, se on yhtä tärkeä.
Euroopan kansalaiset ovat nimittäin syvästi huolissaan merien ja jäsenvaltioiden rannikoiden saastumisesta. Parlamentti on vastannut tähän oikeutettuun huoleen ja muuttanut Euroopan komission meille esittämää, aluksilla syntyvän jätteen käsittelyä koskevaa direktiiviä, jotta jäsenvaltiot saataisiin ottamaan asiassa vastuuta. Näin ollen parlamentti on esittänyt saastuttaja maksaa -periaatteen korvaamista sellaisella auttamattoman tehottomalla periaatteella, jonka perusteella otettaisiin käyttöön järjestelmä, jossa kaikki alukset maksavat tietyn summan joka kerran satamaan tullessaan riippumatta siitä, käyttävätkö ne jätteiden vastaanottopalveluja vai eivät. Palvelut olisi määrä rahoittaa jopa 90-prosenttisesti tällä maksulla. Järjestelmä kannustaisi aluksia toimittamaan lastijäämänsä tai muut jätteensä satamiin sen sijasta, että ne laskettaisiin suoraan mereen. Oli selvää, ettei neuvosto tulisi hyväksymään tällaista esitystä. Näin ollen on loogista, että keskusteluja on jatkettu sovittelukomiteassa.
Euroopan parlamentin ja neuvoston neuvottelijat ovat päässeet seuraavanlaiseen kompromissiin: kaikkien jäsenvaltion satamassa käyvien alusten on osallistuttava merkittävästi kustannusten kattamiseen (tekstiin liitetyssä komission lausumassa sanotaan, että tämä tarkoittaa vähintään 30 prosenttia) riippumatta siitä, onko alus tosiasiallisesti käyttänyt palveluja. Jos maksulla ei kateta kaikkia kustannuksia, loput kustannukset katetaan aluksella syntyvän jätteen määrän ja tyypin mukaan.
Komissio antaa lisäksi viimeistään kolmen vuoden kuluttua direktiivin täytäntöönpanosta arviointikertomuksen kustannusten kattamiseen käytettävien perintäjärjestelmien erilaisuuden vaikutuksista meriympäristöön. Arvioinnin perusteella se antaa tarvittaessa myös direktiivin tarkistusehdotuksen sellaisen järjestelmän käyttöön ottamiseksi, jossa kaikki jäsenvaltion satamassa käyvät alukset maksavat tietyn prosenttiosuuden kustannuksista (vähintään kolmannes vastaanottopalvelujen kustannuksista) riippumatta sitä, käyttävätkö ne palveluja vai eivät.
Olen tyytyväinen saavuttamaamme kompromissiin. Direktiivi on merkittävä askel kohti entistäkin tehokkaamman merensuojelustrategian kehittämistä.

Darras
Olemme nyt tämän direktiiviehdotuksen muotoilun loppuvaiheessa, ja vaikken olekaan täysin tyytyväinen sovittelun tulokseen, en voi olla hyväksymättä kompromissia, sillä on myönnettävä, että se on kunniaksi Euroopan parlamentille, joka on osoittanut kyvykkyyttään ja kypsyyttään Euroopan unionin lainsäädäntöprosessissa.
Komissio esittää toimiensa keskittämistä Euroopan satamien vastaanottopalveluihin, sillä se on tietoinen siitä, että jätteitä päästetään siekailematta suoraan mereen, jopa siitä tiettyjen alusten moraalittomasta tavasta käyttää hyväkseen merionnettomuuksia laskeakseen ylimääräisen jätteensä täysin hävyttömästi mereen pahentaen siten merten saastumista. Kaikki satamat on varustettava aluksilla syntyvien jätteiden käsittelyyn soveltuvilla laitteilla. Kaikkien yhteisön alueen satamiin tulevien alusten on myös maksettava jätteiden vastaanotto- ja käsittelymaksu (joka olisi parlamentin esityksen mukaan 90 prosenttia vastaanottopalvelujen kustannuksista ja lopulta vähintään 30 prosenttia parlamentin ja neuvoston kompromissin tuloksena) riippumatta siitä, käyttävätkö ne palveluja vai eivät.
Tämä on ensimmäinen askel kohti saastuttaja maksaa -periaatteen tunnustamista. Ensimmäinen ja niin kovin tärkeä askel, joka ei kuitenkaan vielä riitä. Emme saa työntää päätämme pensaaseen. Jos olemme todella halukkaita puhdistamaan meriä ja säilyttämään luonnontasapainon tulevia sukupolvia varten, meidän on harkittava rankempia toimia etenkin mitä tulee näiden vastaanottopalvelujen rahoituksen järjestämiseen ja tarpeeseen ehkäistä satamien välisen kilpailun vääristämistä. Sanalla sanoen meidän on siis harkittava todellisten julkisten jätteidenkäsittelypalvelujen kehittämistä.
Toistaiseksi voin vain kehottaa parlamenttia hyväksymään sovittelun tulokset.

Piétrasanta
Verts/ALE-ryhmä on tyytyväinen siihen, että ryhmän jäseniin kuuluvan esittelijän ehdotuksesta on harkittu sitovampia säännöksiä, jotka koskevat aluksilla syntyvien jätteiden keruu- ja käsittelypalvelujen käyttöönottoa. Erityisen tärkeää on se, että maksut, joilla on tarkoitus kattaa vähintään 30 prosenttia vastaanottopalveluista, olisivat pakollisia kaikissa kuljetusyksiköissä. Ei nimittäin voida toimia siten, että sellaisten "ekologisten alusten" käyttöönotto, joissa olisi mahdollista käsitellä kaikki merellä syntyvät jätteet lähinnä polttamalla, mutta ilman todellista valvonnan mahdollisuutta, olisi tekosyynä saasteiden torjuntaa koskevan lainsäädännön kiertämiselle: muka poltettuja hiilivetyjätteitä tai kotitalousjätteitä ei voida hävittää valikoimattomasti, ja niiden hävittäminen vaikuttaa kasvihuoneilmiöön.
Nämä ehdotukset menevät yksiin niiden ehdotusten kanssa, jotka koskevat merten saastumisen torjuntaa koskevaa seuraavaa direktiiviä, jonka valmistelijana itse toimin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta.
Nuo ehdotukset mahdollistavat myös alusten samankaltaisen toiminnan eurooppalaisella merialueella, ja ne myötävaikuttavat varusteiden ja kaikkien palveluiden kehittämiseen unionin satamissa.
Edellä mainittujen säännösten lisäksi on kehitettävä alusten toiminnan tiukkaa valvontaa ja seurantaa etenkin Equasis- ja Galileo-järjestelmien avulla. Puheenjohtajavaltio Ranska onkin jo päättänyt edistää niiden pikaista käyttöönottoa.
Morillonin suositus (A5-0206/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin mietinnön puolesta. Olin tänä kesänä Turkissa tutustumassa Schliemannin löytämään kaupunkiin, myyttiseen Odysseuksen Troijaan, kun eräs minut tunnistanut vanha turkkilainen eläkeläinen lähestyi minua, ja saattaessaan minua Troijan raunioille hän kysyi, miksi ihmeessä emme olleet keskustelussamme Morillonin direktiivistä hyväksyneet niitä tarkistuksia, joissa Turkkia kehotettiin olemaan rakentamasta ydinvoimaloita tai ainakin huolehtimaan siitä, etteivät ne saastuta ja ratkaisemaan kurdiongelman ja kumoamaan kuolemantuomion. Hän kysyi, miksi näitä kohtia ei haluttu selkeästi liittää asiakirjaan.
Niinpä tämä on osittain se asia, jota moitin äänestämässämme asiakirjassa.

Speroni
Arvoisa puhemies, en äänestänyt mietinnön puolesta, koska avustusten myöntämisen ehdoksi ei ole asetettu, että Turkki todella uudistaisi valtiotaan, suojelisi konkreettisesti ihmisoikeuksia ja vähemmistöjä. Avun tarpeessa olevia maita pitää toki auttaa, mutta toisaalta on sopivaa kehottaa niitä ensin noudattamaan mainitsemiani seikkoja.

Alavanos
. (EL) Euroopan parlamentin pitää vaatia tiukasti kolmea tarkistusta, jotka koskevat:
ydinenergian poissulkemista tuotantojärjestelmistä Turkin maanjäristysalttiilla alueilla;
kulttuuri-identiteetin suojelua ja kuolemanrangaistuksen poistamista;
panosta kurdiongelman ratkaisemiseen.
Tästä syystä äänestin näiden tarkistusten puolesta.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että Euroopan parlamentin olisi pitänyt pysyä kannassaan muissa ensimmäisen käsittelyn tarkistuksissa, 5 artiklassa (Turkin etenemisen kriteerit), 15 artiklassa (yhteistyön lykkääminen Turkin kanssa siinä tapauksessa, että kysymyksissä, jotka liittyvät demokratiaan, oikeusvaltioon, ihmisoikeuksiin ja vähemmistöjen suojeluun, on esteitä), 35 artiklassa (vuosiraportti demokraattisten periaatteiden, oikeusvaltion, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelusta sekä kansainvälisen oikeuden noudattamisesta). Valitettavasti Euroopan parlamentin ulkoasioiden valiokunta taipui neuvoston painostuksen alla, kun neuvosto ajaa periaatteetonta reaalipolitiikkaa Turkin suhteen, ja näin se riistää myös Turkin omilta kansalaisilta demokraattisen sysäyksen, jonka EU olisi voinut antaa.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Turkin ottaminen Euroopan unionin jäseneksi kiinnostaa eittämättä mitä suurimmassa määrin suurta eurooppalaista pääomaa, jonka äänitorvina toimivat Euroopan toimielimet, myös parlamentti. Euroopan parlamentti voisi edes hyödyntää Turkin hallituksen yksimielistä toivetta päästä Euroopan unionin jäseneksi, ja vaatia siltä tällöin elintärkeitä toimia, kuten kuolemanrangaistuksen poistamista, demokraattisten vapauksien toteuttamista tai kurdiväestön sortamisen lopettamista.
Jopa näitä edellä mainittuja asioita käsitellään mietinnössä kuitenkin niin vaisuin sanamuodoin, ettei niillä ole oikeastaan mitään merkitystä. Esimerkkinä mainittakoon mietinnössä esitetty huoli siitä, että voidaan toimia tietyllä tavoin ilman, että "se on ristiriidassa minkään mielipidesuunnan kanssa". Tällä mielipidesuunnalla viitataan Turkin esikuntaan, joka pommittaa, tekee tuhojaan ja aiheuttaa hävitystä kurdiväestön asuinalueella.
Sillä välin, kun parlamentin esittelijä yrittää miettiä päänsä puhki, kuinka käsitellä ihmisoikeusasiaa ärsyttämättä ihmisoikeuksia polkevia sotilaita, Ranska, Saksa ja Belgia valmistautuvat yhteistuumin rakentamaan Turkkiin asetehdasta.
Tämä kaikki paljastaa tuhat verroin selvemmin suuren eurooppalaisen pääoman ja Turkin välisten suhteiden todellisen luonteen kuin kaiken sen teennäisyyden, johon meidän toivotaan ottavan kantaa.

Lang
Euroopan parlamentti hipoo tässä istuntojaksossa tekopyhyyden huippua. Aiotte nyt vuorokauden kuluessa suostua useiden kymmenien miljoonien erojen suuruisen rahoituskehyksen myöntämiseen Turkille, kun samaan aikaan Turkkia on kritisoitu Pohjois-Irakin kurdiväestön pommittamisesta ja vieraan valtion ilmatilan rikkomisesta! Ja kun käytän termiä kritisoida, liioittelen voimakkaasti paitsi kyseisen tekstin myös tarkoitusperienne merkitystä.
On syytä ihmetellä, mihin on joutunut ihmisoikeuksien kunnioittaminen, minkä te tungette jokaiseen asiayhteyteen ja minkä pitäisi olla kaiken Euroopan unionin toimittaman tuen tai unionin eri maiden kanssa harjoittaman yhteistyön ennakkoedellytys. Tässä nimenomaisessa tapauksessa näyttää siltä, että ihmisoikeuksien kunnioitus on joutunut unholaan ja että omatuntonne vaihtelee valtioiden mukaan.
Nyt olisi korkea aika ryhtyä sanoista tekoihin. Tämä voisi muuttaa lähestymistapaanne, ja siten eurooppalaiset politiikat saisivat lisää johdonmukaisuutta ja ryhtiä.
Schörlingin mietintö (A5-0196/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, syy siihen, miksi äänestin tämän mietinnön puolesta, jossa ehdotetaan ympäristön strategista arviointia, mikä tarkoittaa sitä, että ympäristöön pitää kiinnittää erityishuomiota mittavia rakennushankkeita toteutettaessa, koska suhtaudun myönteisesti kaikkeen siihen, mitä tehdään luonnon kauneuden, maisemien kauneuden jne. hyväksi. Tämä asia on tärkeä myös eläkeläisille. Mietinnössä on kuitenkin puutteita. Valtioiden pitäisi antaa itse päättää niistä suurista rakennushankkeista, jotka ne ovat aikeissa toteuttaa säätelemättä liikaa sitä, onko suuri rakennushanke ympäristön suojelun kannalta kohtuullinen vai ei. Näin siksi, että suuret rakennushankkeet pitää toteuttaa ripeästi, eikä eläkkeellä olevilla vanhuksilla ole kauan aikaa odottaa!

Kuntz
Tätä tekstiä on pyöritelty parlamentin labyrinttiviidakossa jo lähes viiden vuoden ajan.
Se, ettemme ole antaneet tukeamme direktiivin hylkäämiseen tähtäävälle tarkistukselle ei tietenkään johdu halustamme hyvittää niille, jotka ovat jo vuosia uurastaneet tekstin parissa komissiossa, neuvostossa ja parlamentissa. Emme ole täällä hakeaksemme oikeutusta Brysselin teknokraattien usein omituiselle halulle laatia säännöksiä kaikista mahdollisista aiheista. Olemme hylänneet tarkistuksen siksi, että yritykset kaipaavat selkeää toimintakehystä.
Huipennuksena mainittakoon tekstin soveltamisala, toisin sanoen itse "suunnitelmien ja ohjelmien" määrittely.
Tekstin soveltamisen pakollisuus koskee ohjelmia ja suunnitelmia, joita koskeville hankkeille vaaditaan lupa ja joita valmistellaan maa-, metsä- ja kalatalouden, energian, teollisuuden, liikenteen, jätehuollon, vesihuollon, televiestinnän, matkailun, kaavoituksen ja kaupunkisuunnittelun aloilla. Tätä pakollista kriteeriä täydentävät valintamenettely ja ennakkotutkinta (seulonta), jotka toteutetaan jäsenvaltioiden aloitteesta (kyse on niin sanotusta valinnaisesta alasta).
Olen samaa mieltä siitä, että ympäristönsuojelu ja sen huomioon ottaminen on välttämätöntä, jopa pakollista, mutta jäsenvaltioiden on siitä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti itse vastattava. Täten emme tue tarkistuksia, joiden tarkoituksena on laajentaa soveltamisalaa, joka on rajattava ainoastaan sellaisiin suunnitelmiin ja ohjelmiin, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
Kuinka tympäisevää onkaan todeta, että unionin toimivaltuuksia yritetään aina kaikenlaisin epäsuorin keinoin lisätä jäsenvaltioiden kustannuksella. Huoli ympäristöstä on nyt esittelijän tekosyy sille, että hän pistää nenänsä kaikkiin jäsenvaltioiden politiikkoihin. Ei toki voida kyseenalaistaa ympäristönäkökohtien huomioon ottamisen mielekkyyttä politiikkojen arvioinnissa, mutta ei ole mitään mieltä soveltaa samaa, etenkään Euroopan unionin tuputtamaa menettelyä.
Luotamme valtioihimme ja puolustamme sitä yhteistä kantaa, jonka mukaan ympäristön käyttäminen "alibina" on vain väline, jonka avulla unioni voi sekaantua kaikkiin, tässä tapauksessa "politiikoiksi" kutsuttuihin aloihin. Olemme täysin perillä unionin toimivaltuuksista tässä asiassa, joten tiedämme kyllä, mihin se kykenee. Se on valmis käyttämään hyväkseen ympäristökysymyksiä työntääkseen nenänsä joka paikkaan aina vesihuollostamme kansallisten politiikkojemme saneluun asti! Me vastustamme tällaista. Ranska ja myös monien muiden maiden valtuuskunnat ovat ilmoittaneet selväsanaisesti vastustavansa soveltamisalan laajentamista kansallisiin politiikkoihin.
Valdivielso de Cuén mietintö (A5-0204/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän jäsen Valdivielso de Cuén esittämän asiakirjan puolesta, joka koskee MEDA-ohjelman uutta asetusta. Kannatan voimakkaasti enkä vain siksi, että edustan täällä Italiaa kaikkia aloitteita, jotka lähentävät Välimeren maita toisiinsa; toivoisin vieläpä, että MEDA-asetusta koskevaa rahoituskehystä korotettaisiin. Olen tuonut asiaan pienen panoksen perustamalla Välimeren valtioiden eläkeläispuolueista muodostuvan keskusjärjestön, koska haluan korostaa Välimeren merkitystä Euroopalle ja niille valtioille, joilla on yhteinen raja Euroopan kanssa, koska myös Välimeren rannalla sijaitsevilla Afrikan ja Lähi-idän mailla on yhteinen raja Euroopan kanssa. Tästä syystä äänestin mietinnön puolesta.

Alyssandrakis
. (EL) EU:n Välimerenmaiden politiikan tavoitteena ei ole näiden maiden kehittyminen vaan eurooppalaisten pääomavirtojen lisääminen. Rahoitusohjelma MEDA palvelee näitä tavoitteita.
Euroopan ja Välimeren alueen vapaakauppa-alueen luomisella ei ole muuta tarkoitusta kuin helpottaa Euroopan teollisuuden tuotteiden pääsyä näiden maiden markkinoille ja samalla alistaa näiden maiden rikkaudet oman rosvovaltansa alle.
Vetoaminen demokratian, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien vakauttamiseen ei ole muuta kuin EU:n tavallinen tekosyy puuttumiselle muiden maiden sisäisiin asioihin.
MEDA-ohjelman kautta tapahtuvan rakenteellisen sopeuttamisen päätavoite on saada nämä maat alistumaan niin kutsuttuihin markkinoiden lakeihin, taloudellisesti vahvempien herruuteen. Lopputuloksena nämä maat jäävät kehityksessä entistä enemmän jälkeen ja epätasa-arvoiset kumppanuussopimukset tekevät niistä EU:n satelliitteja.
Kreikan kommunistinen puolue taistelee yhtäläisin ehdoin tapahtuvan kansojen yhteistyön puolesta ilman, että valtiot puuttuvat toistensa sisäisiin asioihin. Puolueemme korostaa erityisesti kehittyneiden kapitalististen maiden vastuuta kehitysmaiden nykytilanteesta, mikä johtuu niiden tähän asti jatkuneesta ryöväämisestä. Tämä on yksi lisäsyy, josta seuraa kehittyneiden maiden velvollisuus auttaa kehitysmaita kehittämään tuotantopohjaansa ja nostamaan kansalaistensa elintasoa.
Koska sekä edellinen MEDA-ohjelma että ehdotetut tarkistukset ovat kaukana edellä mainituista tavoitteista, Kreikan kommunistisen puolueen europarlamentaarikot äänestävät Valdivielso de Cuén mietintöä vastaan.

Martinez
Eurooppa laajenee itään. Laajentuminen on kirjattu Agenda 2000 -ohjelmaan. Euroopasta on kuitenkin suora rajayhteys etelään, mikä on kirjattu Euroopan kartalle.
Eurooppaan saapuu Etelä-Italiasta ja Etelä-Espanjasta aluksia ja lauttoja juuri noita etelärajoja pitkin. Ne ovat täynnä kaikkialta Välimeren alueen maista saapuvia albaaneja, turkkilaisia, muslimeja, miehiä, naisia ja lapsia. Heitä vyöryy maahan valtavina virtoina. Heitä tulee vuosi vuodelta yhä enemmän, ja pian Eurooppa on heitä ääriään myötä täynnä, vaikka paikalliset asukkaat ovat vastustaneet siirtolaisvirtoja El Elejidossa vuonna 1999 ja muutamissa muissa harvaanasutuissa paikoissa.
Koska eurooppalaiset johtajat eivät kykene alentamaan tai hillitsemään näitä virtoja, on erittäin loogista, että he yrittävät ennen siirtolaisten maastamuuttoa vakiinnuttaa heidän asemaansa heidän omassa maassaan. Tästä on kyse järkevässä MEDA-ohjelmassa.
Euroopan Välimeri-politiikkaa hahmoteltiin Cannesin huippukokouksessa kesäkuussa 1995, se luotiin Euro-Välimeri-kumppanuudeksi ristittynä Barcelonan konferenssissa marraskuussa 1995 ja pantiin täytäntöön 23. heinäkuuta 1996 annetulla MEDA-asetuksella. Muutamat alueelliset ja kansalliset investointiohjelmat muodostavat tuon politiikan perustan. Ohjelmaan myönnetyt määrärahat eivät ole kummoiset: Marokosta Gazaan ja Länsirantaan ulottuvalle alueelle suunnattujen varojen osuus oli vuosina 1995-1999 3,3 miljardia euroa, mutta jos siihen lisätään EIP:n myöntämä 3,6 miljardin euron laina, rahoitussumma ylittää Maailmanpankin myöntämän 4,4 miljardin euron summan.
Se on vähän, koska käytännössä nämä 3,6 miljardin maksusitoumusmäärärahat kuuluvat korkeintaan 648 miljoonaan euron yhteispottiin ja koska tällainen menettely ei sovellu ohjelmaan sen laajuuden vuoksi.
On toki hyvä, että on siirrytty kahdenvälisestä avusta soveltamaan monenvälistä kokonaisvaltaista lähestymistapaa. MEDA II -ohjelmien määrärahoja vuosiksi 2000-2006 on toki nostettu jopa 47,1 prosenttia, jolloin kokonaisrahoituksen osuus on 8,5 miljardia euroa. Eurooppalaiset maanviljelijät saattaisivat tyytyä kaksi tai kolme kertaa tätä pienempään lisäykseen.
Välimeri-politiikassa ei kuitenkaan ole kyse tästä. Sen johtamiseen ei tarvita ohjelmia tai Brysselin virkamieskunnan lisäämistä. Väestönkehitystä, ympäristöä, ilmastoa, islamilaisuutta ja kulttuuria koskevien haasteiden tasolla oleva Välimeri-politiikka sisältää suuren strategisen vision, jossa on tarkoitus vakiinnuttaa Välimeren alueen asemaa ja kiinnittää, integroida ja sulattaa alueen maat alkuperäisten ja hallitustenvälisten elinten ympärille yhteistyön mahdollistamiseksi merkittävillä yhteisillä aloilla: vesipolitiikassa, ympäristöasioissa, siirtolaiskysymyksissä, metsien häviämistä koskevissa ongelmissa ja niin edelleen.
Näillä ehdoin ja integroitujen menetelmien ja toimielinten toteutuessa (mistä on esimerkkinä Välimeren alueen asioista vastaavan pääsihteeristön perustaminen) voimme puhua määrärahoista, sillä täten meillä olisi käytössämme strategiset suunnitelmat sen sijasta, että määrärahoja siroteltaisiin sinne tänne taktisin perustein. Meidän on kuitenkin toimittava nopeasti, erittäin nopeasti, ennen kuin kolonialisoidulla Euroopalla ei ole enää mitään muuta yhteistä kuin kulttuuritaustoistaan rikkirevittyjen kansojen rappeutuminen.

Schröder, Ilka
. EU:n ja eteläisten Välimeren naapurivaltioiden välinen yhteistyökumppanuus sisältää lukuisia myönteisiä elementtejä. Sitä pitäisi kehittää edelleen ja syventää. MEDA-ohjelman uudistamista käsittelevä mietintö viittaa kuitenkin useissa kohdin väärään suuntaan.
Euroopan unioni on sitoutunut tekemään Välimeren eteläpuolisten maiden kanssa vapaakauppasopimuksia - jotka vapauttavat kauppaa paradoksaalisesti vain yksipuolisesti. Sellaiset sopimukset vaikuttavat erityisen haitallisesti taloudellisesti heikompiosaisiin, sen ovat jo olemassa olevat vapaakauppasopimukset osoittaneet. Mietinnössä myönnetään, että vapaakauppasopimuksiin liittyy tämä vaara. Miksi siinä muuten kuvaillaan ja vaaditaan "tukitoimenpiteitä", joilla on määrä lieventää vapaakaupan haittavaikutuksia?
Jos tiedostetaan vapaakauppa-strategian vaarat, mutta pidetään silti kiinni tästä strategiasta, ohjelman sosiaalisilla, ekologisilla ja kulttuurisilla osilla on aina vain korjaava ja vahinkojen laajuutta rajoittava luonne - vaikka niiden pitäisi olla sellaisten sopimusten pääperiaate.
Tukien saaminen edellyttää lisäksi, että MEDA-maat täyttävät Bretton Woodsin toimielinten asettamat vaatimukset (esimerkiksi Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n vaatimukset). Juuri niiden ohjelmat ovat tunnettuja epäsosiaalisista ja puhtaasti kaupan vapauttamiseen suuntautuneista strategioistaan.
Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuudessa on oltava kyse siitä, että vähennetään Välimeren pohjoisten ja eteläisten alueiden välistä epätasapainoa, parannetaan ihmisten elämänlaatua ja edistetään heidän välistä yhteisymmärrystä eri alueilla. Jos vapaakaupasta tehdään kuitenkin yhteistyön pääperiaate, nämä tavoitteet muuttuvat pelkäksi julkisivuksi, ja voittajia ovat jälleen kerran pikemminkin rikkaat.
Protestoin lisäksi sitä vastaan, että Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuutta käytetään väärin välineenä Välimeren maista EU:hun suuntautuvan siirtolaisuuden estämiseksi. Välimeren alueen valtioiden kanssa tehtyjen sopimusten lisäksi Euroopan unioni on kirjannut jo jonkin aikaa kaikissa yhden tai useamman kolmannen maan kanssa tehdyssä sopimuksessa tavoitteeksi "laittoman siirtolaisuuden torjunnan" ja "laittomasti maassa oleskelevien" pakolaisten "palauttamisen". Siten jokainen yksittäinen sopimus asettaa yhden uuden kiven EU:n linnoituksen muuriin. Myös tämä mietintö on esimerkki eurooppalaisesta siirtolaisiin ja pakolaisiin kohdistuvasta patoamispolitiikasta. Eteläisen Välimeren alueen maat julistetaan Euroopan linnoituksen esipihoiksi. Niiden on määrä huolehtia siitä, että "ei-toivotut henkilöt" eivät pääse EU:hun. Kysyn itseltäni, miten EU aikoo vaatia Välimeren alueen kumppanimailta ihmisoikeuksien noudattamista ja yksilön vapautta, jos se ei itse kunnioita siirtolaisten oikeuksia, jos se kriminalisoi heidät ja haluaa pitää heidät poissa Euroopasta hinnalla millä hyvänsä - aina tappamista myöten. Tässä mietinnössä turvataan jälleen kerran tavaroiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus. Siinä poljetaan jälleen kerran ihmisten vapautta ja oikeuksia. Äänestän siksi mietintöä vastaan sen muutamista myönteisistä elementeistä huolimatta.

Vlasto
Äänestin Valdivielso de Cuén mietinnön puolesta, koska Euro-Välimeri-kumppanuudessa on tarpeen tukeutua MEDA-ohjelmaan, joka olisi toimintakykyinen ja tehokas. Koska minut on valittu Välimeren rannikkokaupungista, toivoisin, että Euro-Välimeri-kumppanuus saisi ajanjaksolla 2000-2006 yhtä paljon varoja kuin Keski- ja Itä-Euroopan maille on myönnetty.
Euroopan komission ehdottamat ja tässä mietinnössä tuetut toimet MEDA-ohjelman täytäntöönpanon yksinkertaistamiseksi ovat hyödyllisiä. Jos tarkastelemme ensimmäisen MEDA-ohjelman määrärahojen toteutusta, kuinka on perusteltavissa, että ainoastaan neljännes määrärahoista on tosiasiallisesti maksettu keskimäärin neljän vuoden kuluessa? Tällaiset ongelmat syövät uskottavuuttamme kansainvälisellä tasolla ja antavat eurooppalaisille veronmaksajille säälittävän kuvan siitä, kuinka yhteisön toimielimet käyttävät julkisia varoja. Emme voi olla tyytyväisiä tällaisiin tuloksiin.
Voimme vastedes vain tukea Euroopan komission esittämiä muutoksia. Välimeren maihin suunnatun tuen on oltava tehokasta ja nopeaa Euroopan unionin poliittisten prioriteettien mukaisesti. Valdivielso de Cuén mietinnöllä voidaan myötävaikuttaa MEDA-ohjelman tehostamiseen, koska siinä ehdotetaan hankkeiden hallinnon hajauttamista ja MED-hallintokomitean uudelleen suuntaamista sekä sitä, että panostetaan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisen yhteistyön vahvistamiseen.
Toinen ratkaiseva asia on mielestäni se, että vahvistetaan Euroopan parlamentin osallistumista MEDAn päätöksentekoprosessiin. Olen kuitenkin pahoillani siitä, että Euroopan parlamentti on kyennyt ottamaan kantaa vain kuulemismenettelyssä MEDA-asetuksen muuttamista koskevaan tärkeään aiheeseen.
Jos toteutamme mietinnössä esittämämme muutokset, MEDA-ohjelman täytäntöönpanossa sovellettaisiin yksinkertaistettuja, hajautettuja ja entistä avoimempia menettelyjä. Toivonkin nyt, että ohjelma saisi yhteisön talousarviosta varoja, jotka vastaavat meidän asettamiamme poliittisia tavoitteita Välimeren alueella. Euroopan komissio on luvannut lisätä MEDA-ohjelmasta vastaavaa henkilökuntaa vastaamaan muiden laajojen ohjelmien, kuten Pharen ja Tacisin, toteuttamiseen varattuja henkilöresursseja. Euroopan parlamentin olisi pidettävä vuoden 2001 talousarviota koskevassa käsittelyssä huoli siitä, että tuo tavoite myös toteutuu käytännössä.
MEDA-ohjelmaan myönnettyjen määrärahojen osalta toivoisin, että rahoituskehys heijastaisi sekä neuvoston että parlamentin ilmaisemaa poliittista tahtoa sisällyttää Euro-Välimeri-kumppanuus ulkoisia toimia koskevien prioriteettiemme joukkoon.
Päätöksentekoprosessin vahvistamiseen ja hankkeiden täytäntöönpanon yksinkertaistamiseen tähtäävän MEDA-asetuksen muuttaminen on ratkaiseva vaihe Euro-Välimeri-kumppanuudessa. Huolehdin siitä, että MEDAa koskevan talousarvion hyväksyminen olisi toinen vaihe, jossa voimme vakuuttaa Euro-Välimeri-kumppanuudelle osoittamaamme huomiota.
Varela Suanzes-Carpegnan mietinnöt (A5-0194 ja A5-0188/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin sen Varelan mietinnön puolesta, joka koskee Guinean kanssa tehtyä kalastussopimusta, vaikka katkaravut ja tonnikalat eivät suhtaudukaan myönteisesti tähän mietintöön, jossa säädetään niiden pyytämisestä. Ilmaisin mielipiteeni jäsen Fernández Martínille, kun puhuimme Kanarian saarista, ja hän vastasi minulle aivan oikein, etteivät katkaravut äänestä ja että hän sitä paitsi on kalastaja.
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä on puutteita, koska sen myötä Guinean valtiolle annetaan varoja yhtäältä kalakantojen istuttamisen helpottamiseksi ja pyydetyn kalan määrän vähentämiseksi, ja toisaalta sen myötä Euroopan unionin aluksia lähetetään pyytämään katkarapuja ja tonnikaloja tuon alueen meristä. Olen sitä mieltä, että tämä on eräänlaista kolonialismia, josta pitäisi tehdä loppu.
Arvoisa puhemies, äänestin kyllä Varelan mietinnön toisen, Mauritiuksen kanssa tehtyä kalastussopimusta koskevan osan puolesta, mutta minun on painotettava, että se oli vaikeaa. Miksi? Siksi, että kehitysyhteistyövaliokunta esitti tarkistuksen, jossa se pyysi, että kalastajien palkkoja valvottaisiin, ja minä lisään tähän, että tämä koskee myös heidän eläkkeitään. Valitettavasti tuota tarkistusta ei hyväksytty. Tämän asiakirjan myötä vahvistamme pian kauppasopimuksen, myönnämme unionin varoja, mutta emme pyydä saada valvoa kalastajien sopimuksia. Tämä on mielestäni kielteinen asia!
Watsonin mietintö (A5-0201/2000)

Ludford
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa äänestysselityksen ELDR-ryhmän puolesta. Päällimmäinen tavoitteemme oli saada läpi tämä erittäin tärkeä mietintö, joka on ensimmäinen Euroopan yhteisön maahanmuuttolainsäädäntöä yhteisöllistävä mietintö, kolmansien maiden kansalaisten oikeuksien hyväksi. Olemme näin ollen osoittaneet solidaarisuutta muita samanhenkisiä ryhmiä ja jäseniä kohtaan. Kannatimme sosialistiryhmän tarkistuksia, jotka koskivat toissijaista suojelua saavien jättämistä direktiivin ulkopuolelle, koska komission jäsen sitoutui tekemään ehdotuksen, joka kattaa paitsi heidät myös tilapäistä suojelua saavat.
Olisimme halunneet, että toissijaista suojelua saavat olisi otettu mukaan periaatteesta, koska he oleskelevat unionissa laillisesti pitkällä aikavälillä, mutta päätimme edistää mietinnön hyväksymistä. Vastaavasti pidättäydyimme äänestämästä ylenevässä polvessa olevia sukulaisia koskevista asioista, koska haluamme mahdollisuuksien mukaan poistaa vastustusta herättävät asiat, jotta mietintö saisi taakseen selvän enemmistön, ja myönnämme, että näiden sukulaisten ottaminen mukaan on ongelma joillekin jäsenille. Jotkut ryhmäni jäsenet olisivat kuitenkin halunneet, että olisimme omaksuneet avoimemman kannan. Jäsen Malmström ja jäsen van der Laan pyysivät minua mainitsemaan heidät tässä yhteydessä.
Ryhmäni äänesti tarkoituksellisesti avopuolisoiden ottamisesta mukaan, jos kyseiset jäsenvaltiot tunnustavat tällaiset parit laissa, kuten kolme luullakseni nykyisin tunnustaakin. Mielestämme on oikeudenmukaista olla kajoamatta jäsenvaltioiden päätöksiin, jotka koskevat tällaisten parien tunnustamista laissa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, en äänestänyt koko Euroopan kansanpuolueen tavoin Watsonin mietintöä vastaan vain siksi, ettei ryhmän, johon minulla on ilo kuulua, esittämiä tarkistuksia hyväksytty, vaan koska eläkeläiset ovat väsyneitä siihen, että Euroopan unionin alueella on yhä enemmän muiden kuin Euroopan unionin ulkopuolisten valtioiden kansalaisia, joilla ei ole toimeentulomahdollisuuksia. Tässä asiakirjassa määrätään, että maahan voivat tulla perheittensä luo tämä asia on itsessään erittäin myönteinen, ja olen siitä samaa mieltä myös niiden maahanmuuttajien perheenjäsenet, jotka asuvat jossakin Euroopan unionin valtiossa ja joiden varat ovat vähintään yhtä suuret kuin asianomaisen jäsenvaltion sosiaaliturvan mukaan maksettava vähimmäiseläke. Mutta eihän sosiaaliturvan mukaan maksettava vähimmäiseläke riitä edes elättämään yhtä ihmistä! Miten sen turvin voidaan ruokkia pienituloisen maahanmuuttajan kaikki perheenjäsenet?

Berthu
Parlamentti on juuri hyväksynyt suurella enemmistöllä (323 puolesta ja 212 vastaan) Watsonin mietinnön ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi oikeudesta perheen yhdistämiseen, vaikka mietintö on kohtuuttoman lepsu. Mietinnön hyväksyminen osoittaa, missä määrin eurooppalaiset jäsenet ja aloiteoikeudesta nauttiva komissio ovat lipeämässä päätehtävästään, joka ei suinkaan ole koko maailman miellyttäminen vaan Euroopan kansojen suojeleminen.
Hyväksyminen vahvistaa oikeaksi myös sen, mitä olemme aina sanoneet siirtolaispolitiikan yhteisöllistämisestä Amsterdamin sopimuksen nojalla. Tässä nimenomaisessa tapauksessa yhteisöllistämisperiaatetta on sovellettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 63 artiklan 3 kohdan perusteella: päätöksentekovallan siirtämistä kansalliselta tasolta Eurooppaan ei ole käytetty kansakuntien vahvistamiseen, kuten jotkut ovat äänestäjille harhauttavasti väittäneet, vaan päinvastoin noiden kansakuntien puolustuskyvyn nujertamiseen.
Perheiden yhdistämisoikeutta koskevassa ja Watsonin mietinnössä hyväksytyssä muodossa olevassa direktiiviehdotuksessa vaaditaan oikeutta perheiden yhdistämiseen Euroopassa. Juridisesti tuota oikeutta ei vielä ole Euroopassa, eikä sitä mielestämme pitäisikään sellaisena olla. Vastaanottajavaltio ei nimittäin pakota siirtolaisia muuttamaan sinne. Lähtöpäätöksen tekee siirtolainen itse, ja jos hänet otetaan vastaan, hänellä ei ole oikeutta vaatia myös muiden henkilöiden vastaanottamista.
Voidaan myös todeta, että direktiiviehdotuksen perusteluosassa viitataan tunnollisesti ihmisoikeuksien yleismaailmalliseen julistukseen, jossa tunnustetaan, että perhe on yhteiskunnan luonnollinen perusosa ja että tämän perusteella perheellä on oikeus yhteiskuntien ja valtioiden suojeluun ja tukeen. Samaan aikaan niin sanotussa yleissopimuksessa, jolla luodaan pohjaa Euroopan unionin perusoikeuskirjan valmisteluun, kielletään kuitenkin ottamasta tuo periaate huomioon. Tästä seuraa, että perheen tunnustaminen yhteiskunnan luonnolliseksi perusosaksi pätee silloin, kun sillä voidaan perustella perheiden yhdistämistä, mutta se ei pädekään enää tapauksissa, joissa sitä voitaisiin hyödyntää eurooppalaisten perheiden tukemisessa.
Watsonin mietinnössä hyväksytyssä direktiiviehdotuksessa ei tyydytä vain julistamaan tätä oikeutta, jota ei ole edes olemassa. Siinä sana "yhdistäminen" koskee paitsi laillisia siirtolaisia myös pakolaisaseman saaneita henkilöitä. Perheiden yhdistämisestä hyötyvät paitsi perheen yhdistämistä hakevan henkilön puolisot ja alaikäiset lapset myös naimaton kumppani, jolla on pysyvä suhde perheen yhdistämistä hakevaan henkilöön. Tämä tarkoittaa myös homoseksuaaleja, sillä heidät rinnastetaan aviopareihin kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä. Edellä mainittuihin lisätään direktiivissä vielä täysi-ikäiset lapset, jotka eivät pysty kunnolla huolehtimaan elatuksestaan, sekä perheen yhdistämistä hakevan henkilön, puolison tai jopa naimattoman kumppanin ylenevää polvea olevat sukulaiset.
Haitari on siis äärimmäisen laaja, ja selvänä tavoitteena on massiivisesti edistää eurooppalaisia yhteiskuntia muuttavien kansojen maahanmuuttoa.
Kansalliset poliittiset puolueet eivät varmaankaan olisi hyväksyneet tällaista tekstiä, sillä kansalaiset valvovat niiden tekemisiä jäsenvaltioissa enemmän kuin unionissa. Näin ollen kansalliset puolueet ovat siirtäneet toimivaltuuksiaan Brysseliin, jossa likainen työ tehdään nyt niiden puolesta kaikessa hiljaisuudessa. Tämä on Euroopan todellinen tehtävä nykyisin.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit pitävät myönteisenä aloitetta, jonka avulla pyritään laatimaan yhteiset säännöt, jotka koskevat oikeutta perheen yhdistämiseen, vaikka olemmekin vastustaneet yksittäisiä kohtia, esimerkiksi yhden vuoden sääntöä. Tämän takia, sekä Tanskan oikeusasioita koskevaan erivapauteen viitaten, tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat jättäneet äänestämättä lopullisesta ehdotuksesta käydyssä äänestyksessä.

Busk, Haarder, Jensen ja Riis-Jørgensen
. (DA) Venstre-puolueen jäsenet pitävät valitettavana sitä, että Tanskan hallitus ei ole Tanskan erivapauden vuoksi voinut vaikuttaa direktiiviin ja että se on ainoa maa, jolla ei ole veto-oikeutta, ja pidämme valitettavana myös sitä, että hallitus ei muiden valtioiden tavoin aseta tiukempia vaatimuksia, jotka koskevat perheen yhdistämistä haluavien Tanskassa olevien maahanmuuttajien riippumattomuutta, asuntoa ja niin edelleen. Direktiiviehdotuksen sisältämä ehdotus oikeudesta perheen yhdistämiseen yhden vuoden kuluttua ei olisi ongelmallinen, jos Tanska muiden valtioiden tavoin soveltaisi direktiiviehdotuksessa selkeästi määrättyjä vaatimuksia. Siinä tapauksessa kuntien tehtävänä ei olisi hankkia asuntoa kyseisille henkilöille ja huolehtia heidän elatuksestaan, kuten nykyään. Nykyisissä oloissa yhden vuoden sääntöä ei voi kuitenkaan soveltaa Tanskassa ilman, että siitä aiheutuisi merkittäviä ongelmia. Sen vuoksi emme äänestä mietinnöstä, mikä on valitettavaa, sillä kannatamme yhteistä politiikkaa, erityisesti turvapaikka-asioissa.

Caudron
. (FR) Tampereella lokakuussa 1999 otettujen päättäväisten edistysaskelten jälkeen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen osalta, ja nyt kun perusoikeuskirjaa koskevat keskustelut ovat käynnissä, tänään keskustelun aiheena olevalla mietinnöllä on erittäin suuri merkitys. Kyse on perheen yhdistämiseen liittyvistä ongelmista.
Tällä hetkellä tämä oikeus on huomioitu vain kansainvälisissä oikeusvälineissä, nimittäin vuonna 1950 ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä Euroopan yleissopimuksessa. Kansallisella tasolla tilanne on hyvin epäyhtenäinen. Perheiden yhdistäminen suojelee kuitenkin perheyhteyttä ja helpottaa kolmansien maiden kansalaisten kotoutumista jäsenvaltioissa. Oli siis välttämätöntä, että oikeus perheen yhdistämiseen sisällytettiin yhteisön lainsäädäntöön.
Euroopan komission ehdotuksessa pyritään niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka asuvat laillisesti jossakin jäsenvaltiossa, antamaan oikeus perheen yhdistämiseen tiettyjen aineellisten ja menettelysääntöjen nojalla.
Kiitän kansalaisvapauksien valiokunnassa työskenteleviä kollegojani, jotka ovat taistelleet ensimmäiseksi nimitetyn esittelijän äärimmäisen rajoittunutta ja konservatiivista näkemystä vastaan. He ovat saaneet aikaan tekstin, joka on lähempänä Euroopan komission alkuperäistä ehdotusta, jota pidin pääpiirteissään tyydyttävänä.
Näin ollen oikeus perheen yhdistämiseen tulee olemaan niillä, jotka kuuluvat johonkin seuraavista ryhmistä:
jäsenvaltiossa asuvat kolmannen maan kansalaiset, jotka ovat luvallisesti maassa ja joille on myönnetty oleskelulupa vähintään vuodeksi;
pakolaiset, huolimatta oleskeluluvan pituudesta, tai unionin kansalaiset, jotka eivät käytä hyväkseen oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen.
Henkilöitä, jotka voivat tavoitella perheen yhdistämistä, ovat:
perheen yhdistämistä hakevan henkilön aviopuoliso tai avopuoliso (myös samaa sukupuolta oleva elämänkumppani) ottaen huomioon, että avopuolisoa koskevaa säännöstä sovelletaan ainoastaan niissä valtioissa, joissa avopuolisot rinnastetaan aviopuolisoihin;
avio- tai avopuolisoiden lapset, avioliitossa tai sen ulkopuolella syntyneet tai edellisistä avioliitoista olevat lapset;
vain toisen avio- tai avopuolison lapset edellyttäen, että tämä puoliso on lasten huoltaja;
ylenevässä polvessa olevat sukulaiset, silloin kun he ovat perheen yhdistämistä hakevan henkilön huollettavina, sekä perheestään riippuvaiset täysi-ikäiset lapset.

Evans, Robert J
Puhun itseni ja 28:n Labour-puoluetta edustavan brittikollegani puolesta. Olemme äänestäneet tämän mietinnön puolesta ja tukeneet sitä mielellämme, vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on useista eri syistä käyttänyt oikeuttaan jättäytyä tämän aloitteen ulkopuolelle.
Kuten jäsenet varmaankin tietävät, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus oli osapuolena Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä. On kuitenkin useita suvereniteettiin liittyviä käytännön seikkoja ja kysymyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta suhtautuu erittäin vakavasti ja joiden takia Yhdistyneen kuningaskunnan ei ole sopivaa tai mahdollista olla tällä kertaa mukana. Tämä ei kuitenkaan heikennä hallituksemme sitoutuneisuutta mietinnön periaatteisiin ja sen taustalla piileviin arvoihin. Itse asiassa hallituksen julkinen pyrkimys onkin, ettei Yhdistynyt kuningaskunta olisi eurooppalaisten kumppaniemme kanssa selvästi eri linjoilla tällä maahanmuuttopolitiikan tärkeällä osa-alueella.
Labour-puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet ovat näin ollen äänestäneet tämän mietinnön puolesta, ja he kannattavat edelleen perheiden yhdistämisen periaatteita.

Lulling
Euroopan unionin jäsenmaista Luxemburgilla on suurin ulkomaalaisten osuus väestöstä: 37 prosenttia. Enemmistö näistä - 87 prosenttia - on kotoisin EU-maista. Jonkin aikaa kolmansista maista kotoisin olevien maahanmuuttajien osuus on kuitenkin kasvanut nopeammin kuin muista 14 jäsenvaltiosta tulevien EU:n kansalaisten osuus.
Me olemme riippuvaisia työmarkkinoillamme maahanmuuttajista, vaikka ranskalaiset, belgialaiset ja saksalaiset rajatyöntekijät tasaavatkin suurimpia pullonkauloja työmarkkinoillamme. Melkein kolmannes työvoimasta, yli 80 000, on rajatyöntekijöitä. Yli puolella työssä käyvästä väestöstä ei ole Luxemburgin kansalaisuutta. Nämä luvut kuvaavat sitä mielenkiintoa, joka maallani on järkevää maahanmuuttopolitiikkaa ja tietysti perheiden yhdistämisen tärkeää näkökulmaa kohtaan. Komission tehtäviin kuuluu varmasti, erityisesti Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen, ehdottaa Euroopan yhteisössä kolmansien maiden kansalaisten maahantuloa ja maassa oleskelua koskevia toimia. Ennen kaikkea näiden toimien varmasti kiitettävä tavoite on saada aikaan sellainen jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön lähentäminen, jota sovelletaan kolmansista maista peräisin oleviin henkilöihin ja joka koskee maahantuloa ja maassa oleskelua.
Direktiiviehdotuksessaan, joka koskee oikeutta perheiden yhdistämiseen, komissio huomauttaa perustellusti, että perheenjäsenten läsnäolo mahdollistaa normaalin perhe-elämän ja siten suuremman vakauden ja ihmisten paremman juurtumisen muutettavaan maahan. Me tiedämme ja myös arvostamme sitä, että ihmisoikeuksien julistuksessa ja muissa kansainvälisissä yleissopimuksissa perhe tunnustetaan yhteiskunnan luonnolliseksi ydinsoluksi, jonka on saatava suojaa ja tukea.
Tätä taustaa vasten, ja vaikka eri kansainvälisiin sopimuksiin ei sisälly minkäänlaista oikeutta perheiden yhdistämiseen, pidän kuitenkin periaatteessa myönteisenä komission ehdotusta yhteisön oikeudelliseksi välineeksi perheiden yhdistämisen alalla. Me emme kuitenkaan halua täydellistä kaaosta emmekä uusia mahdollisuuksia salakuljetusliigoille. Meidän on ennen kaikkea taattava, että tätä koskevissa säännöksissä otetaan huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden vastaanottovalmiudet. Näin ei varmasti olisi, jos me hyväksyisimme kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön käsiteltävänä olevassa muodossa. Esittelijä toimi oikein vetäessään nimensä pois valiokunnassa äänin 25-13 hyväksytystä mietinnöstä. Direktiivi siinä muodossa, jota asiasta vastaavan valiokunnan enemmistö nyt ehdottaa, on yksinkertaisesti toteuttamiskelvoton, vaarallinen ja vaikutukseltaan kielteinen. Vain ryhmäni ja alkuperäisen esittelijän, jäsen Klamtin, tarkistusehdotukset olisivat voineet saada minut äänestämään tämän mietinnön puolesta.
Perheiden yhdistäminen, kyllä! Mutta miten perhe määritellään? Miten monta aviopuolisoa moniavioisissa liitoissa, miten monta lasta, elämänkumppania, omaista sanan laajimmassa merkityksessä tai näennäistä aviopuolisoa yhden yksittäisen EU:ssa laillisesti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen on määrä voida yhdistää? 10, 20, 100, kulloisenkin perinteen ja uskonnon mukaan?
Humanitaarisilla pohdinnoilla pitäisi varmasti olla roolinsa. Koko järjestelmän on kuitenkin oltava vielä selkeä ja valvottavissa. Kyse on ennen kaikkea siitä, että yksittäisiä jäsenvaltioita ei ajeta eurooppalaisen direktiivin perusteella tilanteeseen, jota ne eivät pysty enää hallitsemaan.
Jäsenvaltioiden, joilla on suurpiirteisempiä säännöksiä, on tietysti voitava säilyttää ne.
Tässä äänestysselityksessä on minulle kyse siitä, että varoitan arvaamattomia seurauksia omaavista ylilyönneistä kyseenalaistamatta silti perheen yhtenäisyyden periaatetta. Päinvastoin!

Sacrédeus ja Wijkman
. (SV) Mietinnössä käsitellään lähinnä kahta eri ryhmää, kolmansien maiden kansalaisia ja pakolaisia, ja heidän oikeuttaan perheen yhdistämiseen EU:n valtioissa. Me ruotsalaiset kristillisdemokraatit olemme sitä mieltä, että näitä ryhmiä on käsiteltävä erikseen. Myös pakolaisten oikeutta perheen yhdistämiseen on käsiteltävä, mutta eri direktiivissä.
Perhe on yhteiskuntamme tärkein perusyksikkö, ja meidän on sen vuoksi puolustettava oikeutta perhe-elämään. Ennen kaikkea meidän on suojeltava lasten oikeutta päästä takaisin vanhempiensa luo, mutta yhdistämisoikeuden on tietyissä tapauksissa (esimerkiksi, kun kyse on vakavista terveydellisistä syistä) koskettava myös ylenevässä polvessa olevia sukulaisia sekä täysi-ikäisiä lapsia. On myös kohtuullista, että perheenjäsenet saavat muun muassa eron tai kuolemantapauksen jälkeen itsenäisen oleskeluluvan isäntämaassa ja että perheenjäsenille annetaan oikeus tehdä työtä ja kouluttautua tässä maassa.
Tuemme asiaa nämä varaukset ja tarkennukset huomioon ottaen.

Schröder, Ilka
. Huolimatta siitä, että käsite "pakolainen" rajataan direktiivissä koskemaan sellaisia kolmannen maan kansalaisia, joille on myönnetty pakolaisasema Geneven pakolaisyleissopimuksen mukaisesti, äänestän tämän mietinnön puolesta. Useimmille homoseksuaaleille ja niille pakolaisille, jotka saavat tilapäistä tai toissijaista suojelua, komission ehdotus ei tuo mitään edistystä.
Erityisesti saksalaisesta näkökulmasta mietintö merkitsee kuitenkin tilanteen parantumista niiden pakolaisten kannalta, jotka voivat mahdollistaa perheenjäsenen kriteerin perusteella laillisen maahanmuuton toisille ihmisille. Ja äänestän mietinnön puolesta myös sen vuoksi että: kun Saksassa vedetään nyt lähes päivittäin liput salkoon äärioikeistolaisuutta vastaan, nimenomaan Saksan sisäministeri Schily vastustaa siirtolaisystävällistä sääntelyä. Hän pelkää, että Saksaan tulee "kuusinumeroisia määriä" siirtolaisia, jos direktiivi tulee voimaan. Hän toimii siten sanallisena oven avaajana niille, jotka haluavat häätää tämän "kuusinumeroisen" ihmismäärän Saksan liittotasavallasta väkivalloin - elävänä tai kuolleena. Siten äärioikeistolaisuuden vastaisesta toiminnasta ei tule vain tekopyhä naamio, vaan se muuttuu jopa vastakkaiseksi toiminnaksi.

Lulling
Arvoisa puhemies, emmekö voisi tehdä niin kuin ennen: mainita kaikki ne jäsenet, jotka haluavat antaa äänestysselityksensä kirjallisesti, jotta voisimme poistua. Tämä tilanne on aivan mahdoton. Tänne täytyy jäädä odottamaan puoleksi tunniksi äänestysten jälkeen, jotta voisi ilmoittaa antavansa äänestysselityksensä kirjallisena. Ennen noudatimme toista käytäntöä, joka oli sentään paremmin järjestetty.

Puhemies
Hyvä jäsen Lulling, älkäähän nyt suuttuko. On nimittäin hyvin hankalaa saadaitselleen puheenvuoro, jotta voisi ilmoittaa niiden jäsenten nimet, jotka haluavat antaa äänestysselityksensä kirjallisena. Virkamiehemme tarkistavat, että jäsenet ovat todellakin paikalla ja kirjaamme kaikki kirjallisia äänestysselityksiä koskevat pyynnöt ilman että meidän tarvitsee ilmoittaa niistä erikseen. Tarkistamme, että jäsen todellakin on salissa äänestysselitysten alkaessa, ja minä ilmoitan vain suullisista äänestysselityksistä. Näin ollen olette siis vapaa lähtemään.

De Rossa
Olen istunut täällä melkein puoli tuntia odottamassa, että minua kutsuttaisiin nimeltä, koska yksiköt ilmoittivat minulle, että minun täytyy olla läsnä, jotta voisin antaa äänestysselitykseni kirjallisena. En ymmärrä ongelmaa. Minkä takia yksikkömme eivät voi antaa meille yksinkertaista ja selkeää tietoa? Sanoin, että haluan antaa äänestysselitykseni kirjallisesti, ja minulle kerrottiin, että minun täytyy olla täällä äänestyksen takia ja että minun täytyy odottaa, että minua kutsutaan, jotta voin sanoa, että haluan antaa selityksen kirjallisesti. Miksi minun on täytynyt haaskata täällä puoli tuntia?

Puhemies
Ei, minulle kerrottiin, että kyseessä oli väärinkäsitys. Teille sanottiin, että teidän täytyy olla läsnä äänestyksen aikana. Tätä mieltä olen ollut koko ajan, mutta teidän ei olisi tarvinnut odottaa kaikkia äänestysselityksiä.

De Rossa
Arvoisa puhemies, minulle kerrottiin varsin selvästi, että minun täytyy olla läsnä, jotta voin sanoa, että haluan antaa kirjallisen äänestysselityksen. Kun en aiemman kerran ollut läsnä, minua näpäytettiin sormille, koska en ollut läsnä.

Puhemies
Emme voi enää jatkaa tätä keskustelua, mutta lupaan teille, että aiomme selvittää tätä asiaa puhemiehistössä, jotta ensinnäkin kaikki istuntojen äänestysten puheenjohtajat soveltavat samoja sääntöjä äänestysselityksiin. Minun mielestäni kaikkein oikein tapa toimia on tarkistaa, että jäsenet ovat äänestyksen aikana läsnä ja että he voivat poistua, jos he antavat äänestysselityksensä kirjallisena, ja että kirjallista äänestysselitystä ei hyväksytä sellaisilta jäseniltä, jotka eivät ole osallistuneet äänestykseen. Mielestäni tämä on oikea sääntö, mutta ensin haluan tarkastella tätä asiaa muiden varapuhemiesten kanssa, jotka ovat, kuten minäkin, puheenjohtajina istuntojen äänestyksissä. Kiitokset ymmärtäväisyydestänne.
  
Teollisuuden muutosten eurooppalaisen seurantakeskuksen perustaminen

Caudron
. (FR) Haluan todeta kannattavani sitä, että yhdelle Euroopan unionin virastoista on annettu uusi tehtävä, jonka tavoitteena on analysoida ja ennen kaikkea ehkäistä teollisuuden muutoksia. Tämä on voimakas poliittinen viesti, joka osoittaa tahtoa reagoida niihin muutoksiin, jotka ovat syntyneet niiden erilaisten mullistusten tuloksena, joita ovat aiheuttaneet erityisesti taloudellinen ja rahataloudellinen kehitys, uuden teknologian kehittyminen, kansainvälinen kilpailu ja kaupankäynnin maailmanlaajuistuminen.
Luxemburgin huippukokouksessa vuonna 1997 tiedostettiin, että näitä ilmiöitä on tutkittava tarkemmin, jotta niiden haittavaikutuksista ei tarvitsisi enää kärsiä ja jotta voisimme ehkäistä niiden aiheuttamia kielteisiä vaikutuksia. Tämä pohdinnan tuloksena kokoontui asiantuntijaryhmä joka tunnetaan paremmin Gyllenhammarin ryhmänä jonka tehtäväksi annettiin analysoida teollisuuden muutosten taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia.
Ryhmän päätelmissä ehdotettiin Cardiffin Eurooppa-neuvostolle joulukuussa 1998 teollisuuden muutosten eurooppalaisen seurantakeskuksen luomista. Tästä ehdotuksesta siis keskustelemme tänään, ja toivon, että se toteutetaan mahdollisimman pian!
Viime vuosina on ollut tyypillistä, että yritysten tuotantopaikkojen siirtäminen, rakenneuudistukset ja fuusiot ovat lisääntyneet. Nämä ovat muuttaneet huomattavalla tavalla eurooppalaista teollisuustoimintaa, ja niillä on ollut vakavia seurauksia työllisyyden sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta.
Ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole valmistautuneet kunnolla näihin muutoksiin, ovat joutuneet kärsimään niistä liian usein. Ne ovat joutuneet tahtoen tai tahtomattaan korjaamaan aiheutuneita vahinkoja usein moittivasti katsovan Euroopan komission silmien edessä, eikä tämä ole epäröinyt tuomita useampaa kuin yhtä valtiota valtionavun väärinkäytöstä!
Ensimmäiset, jotka ovat yllättäen joutuneet näiden muutosten uhreiksi, ovat tietenkin palkansaajia, joiden tilanne on edelleenkin epävarma talouden kasvusta ja taloudellisen tilanteen yleisestä paranemisesta huolimatta.
Viime aikoina on pantu merkille, että yritykset irtisanovat henkilökuntaa, vaikka ne tuottavatkin voittoa, sillä niiden täytyy tehdä rakenneuudistuksia ja osallistua fuusioihin, eivätkä he tietenkään tule ajatelleeksi, että heidän pitäisi täyttää velvollisuutensa tiedottaa ja viestittää asioista työntekijöille! Haluaisin tässä yhteydessä vedota neuvostoon, joka jarruttaa työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevan direktiiviehdotuksen käsittelyä!
Lyhyesti sanottuna tämän seurantakeskuksen avulla pitäisi ennakoida teollisuuden muutoksia. Tällä tavoin voidaan ottaa käyttöön sellaisia toimia, joilla palkansaajia voidaan valmistella paremmin näihin muutoksiin, muun muassa ehdottamalla heille uudelleenkoulutusta sellaisille aloille, joilla on hyvät tulevaisuudennäkymät! Kannatan päätöslauselmaan sisältyvää ehdotusta, jolla pyritään sisällyttämään perusoikeuskirjaan oikeus elinikäiseen oppimiseen! Seurantakeskuksen analyysien tuloksista täytyy tietenkin tiedottaa laajasti.

De Rossa
. (EN) Olen pahoillani PPE-ryhmän, ELDR-ryhmän ja UEN-ryhmän päätöksestä äänestää teollisuuden muutosten eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamista koskevaa PSE-ryhmän päätöslauselmaa vastaan. Tällainen keskus mahdollistaisi entistä ennakoivamman lähestymistavan teollisuuden keskipitkän ja pitkän aikavälin muutoksiin, mistä olisi hyötyä kaikille asianosaisille - komissiolle, Euroopan parlamentille, työmarkkinaosapuolille, hallintoviranomaisille ja paikallisviranomaisille.
Tällainen keskus voitaisiin sisällyttää olemassa olevaan elimeen tai säätiöön nykyisiä toimivaltuuksia laajentamalla, kuten PSE-ryhmän päätöslauselmassa ehdotetaan.
Se, että jotkut irlantilaiset jäsenet äänestivät tällaista ehdotusta vastaan, on käsittämätöntä, kun otetaan huomioon, että Dublinissa sijaitseva Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö voisi olla omiaan tähän työhön.

Figueiredo
. (PT) Kasvavasta maailmanlaajuistumisesta, uudesta teknologiasta ja yhteiskunnallisesta muutoksesta johtuneet viime vuosien valtavat teollisuuden muutokset eivät ole synnyttäneet ainoastaan talouskasvua ja uusia tuotannonaloja, vaan myös lisääntyvässä määrin yritysten keskittymistä, lopettamista ja siirtymistä muualle. Tämä aiheuttaa paikallisten markkinoiden häviämistä, työttömyyttä, sosiaali- ja työturvien heikkenemistä, yhteiskunnallista syrjäytymistä ja suunnatonta inhimillistä kärsimystä.
On siis erittäin tärkeää luoda teollisuuden muutosten eurooppalainen seurantakeskus, jonka tavoitteena on kannustaa tarkastelemaan teollista kehitystä aktiivisemmin ja vastuullisemmin yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa ja yrittää siten välttää teollisuuden muutosten huolestuttavimpia seurauksia.
Yhtä tärkeää on kuitenkin se, että komissio nopeuttaa eurooppalaisen yritysneuvoston perustamista koskevan direktiivin 94/95/EY ja asetuksen (ETY) N:o 4064/89 tarkistamista taatakseen sen, että työntekijöiden järjestöt voivat ottaa paremmin osaa yritysten keskittymistä ja siirtymistä koskevaan päätöksentekoon ja sen, että työntekijöiden oikeuksia suojellaan ja että niitä puolustetaan paremmin.
Ulkoisten toimien painopisteet

Korakas
. (EL) Äänestämme yhteistä päätöslauselmaa vastaan, joka koskee EU:n prioriteetteja ulkoisten toimien alueella, koska mielestämme sillä ja varsinkin EP:n ehdotuksella enenevissä määrin jäsenvaltioilta viedään kaikki mahdollisuudet harjoittaa riippumatonta ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ja ne sisällytetään muotoutumassa olevaan yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, johon ovat jo lyöneet leimansa poliittiset ja sotilaalliset väliintulot kolmansien maiden sisäisiin asioihin EU:n imperialististen etujen palvelemiseksi, täysin vastoin kansainvälistä lakia, EU:n sekä muiden maiden kansojen kustannuksella. Näin tapahtui äskettäin Kosovossa ja laajasti ottaen Jugoslaviassa.
EU:n militarisoituminen, varustelukilpailu, aseistuksen ja aseteollisuuden yhdenmukaistaminen, vahvimman lakien ajaminen globalisoitumisen ja vapaiden markkinoiden viidakossa ovat täysin vastakkaisia kansojen unelmille ja kamppailulle rauhan puolesta, erimielisyyksien rauhanomaisen ratkaisemisen ja kansainvälisen oikeuden noudattamisen puolesta.
On selvää, että tämä politiikka kulkee yhtä matkaa neuvoston äskettäisten päätösten kanssa kieltää kokonaan kaikkien sellaisten asiakirjojen julkisuus, jotka koskevat turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa.
Yleinen suuntaus on pitää unionin jäsenvaltioiden kansat kaukana päätöksentekokeskuksista, niin että ne eivät voi vaikuttaa kehitykseen; siis asettaa esteitä kansojen liikehdinnälle ja estää kansallisia parlamentteja ja Euroopan parlamenttia harjoittamasta mitään demokraattista valvontaa.
Erityisesti meitä huolestuttaa se, että EU, joka nykyään käytännössä rikkoo jopa omia perustamissopimuksiaan, yrittää välillisesti estää sen sisäistä kilpailua. Se pyrkii vielä entistäkin kiivaammin tukemaan eurooppalaisen suurpääoman etuja, hankkimaan uusia markkinoita ja tukemaan euroa jopa sotilaallisesti. Uusi järjestys asettaa kansoille ja vähemmän kehittyneille maille uusia vaatimuksia herruutensa lujittamiseksi.
Käytännössä ajetaan politiikkaa, joka palvelee uskollisesti suurpääomaa ja asettuu USA:n puolelle, alistuu niiden määräyksiin ja ajaa uutta järjestystä kansojen kustannuksella. Tämä auttaa myös ymmärtämään, miksi EU:ta eivät vaivaa Turkin barbaarimainen hyökkäys ja edelleen jatkuva Kyproksen pohjoisosan miehitys sekä Turkin pommitukset Irakissa.
Kyse ei ole mielestämme vain siitä, rahoitetaanko yhteisiä toimia yhteisön talousarviosta vai ei ja missä määrin, vaan siitä, että tämä kansojen eduille ja rauhalle tuhoisa politiikka on lopetettava.
Kyse ei ole siitä, kertooko Solana tai kuka tahansa ulkopoliittinen edustaja toiminnastaan vuosittain Euroopan parlamentille, vaan siitä kuinka Euroopan kansat voisivat päättää omista kohtaloistaan ja toimia tehokkaasti edistääkseen rauhaa, veljeyttä ja kansainvälistä yhteistyötä keskinäisen hyödyn pohjalta.
Yhteinen päätöslauselma rajoittuu näihin kahteen edellä mainittuun toissijaiseen kysymykseen ja päätyy keinotekoiseen johtopäätökseen, joka on samalla myös erityisen vaarallinen, siihen, että hallitustenvälinen järjestelmä, joka on EU:n ulkopolitiikan pohjana, on syy yhteisen ulkopolitiikan epäonnistumiseen, ja että sen menestys riippuu sen yhteisöllistämisestä. Tällä tavoin harhautetaan kansoja ja ne jätetään suurpääoman valvonnan ulottumattomissa olevien valintojen saaliiksi.
Näistä edellä mainituista syistä olemme sitä mieltä, että kyseinen "yhteinen" päätöslauselma osoittaa erittäin dramaattisella tavalla, kuinka pakottava tarve kansoilla on järjestäytyä yhteiseen vastarintaan tätä rikollista politiikkaa vastaan ja ottaa aloite haltuunsa.
Veltronin mietintö (A5-209/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Veltronin mietinnön puolesta myös ja varsinkin siitä syystä, että Euroopan parlamentin eläkeläispuolueen edustajana tiedän, että eläkeläiset ja vanhukset käyttävät paljon aikaa television katselemiseen. Olisin kuitenkin toivonut, että tässä mietinnössä olisi vihdoinkin ollut viittaus Euroopan unionin oman televisio-ohjelman perustamisesta. Euroopan kansalaisilla on oikeus nähdä, että Euroopan unioni on olemassa, ja tämän me voimme helposti toteuttaa eurooppalaisten televisio-ohjelmien avulla. Tämän lisäksi olisi hyvä, että Euroopan unionin valtioiden televisioille asetettaisiin sellaiset säännöt, että kaikkien poliittisen toiminnan muodoille eri maissa annettaisiin ilmaisunvapaus, mitä nykyään ei valitettavasti tapahdu.

Speroni
Arvoisa puhemies, äänestin mietintöä vastaan, koska tässä politiikassa on edelleen vakavia valtiojohtoisuuden ja liian tiukan valtion avustuksiin tukeutuvan järjestelmän elementtejä. Kyse ei ole oikeasta kilpailun avautumisesta, ja ennen muuta eräälle teollisuuden alalle, eli elokuvateollisuudelle myönnetään edelleen rahoitusta seuraamatta saavutettuja tuloksia. Rahaa siis myönnetään edelleen elokuvaohjaajille, jotka tuottavat todella surkeita filmejä, joita kukaan ei mene katsomaan, mutta silti ne saavat rahoitusta sellaisiltakin tahoilta, jotka kieltäytyvät katsomasta jo yksinomaan filmin mainokset.

Alavanos
. (EL) Veltronin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö on parannus komission tiedonantoon " periaatteita ja suuntaviivoja yhteisön audiovisuaalipolitiikalle digitaaliaikaa varten. Euroopan parlamentin puheenvuoron tärkeät kohdat ovat seuraavat:
1) Euroopan teollisuuden globaali kilpailukyky erityisesti USA:han verrattuna pitää yhdistää takeisiin pluralismista ja kulttuurisesta monimuotoisuudesta.
2) Direktiiviin 89/552/ETY, eli televisio ilman rajoja, sisältyvien toimien tehokkuutta on lisättävä eurooppalaisten hankkeiden edistämisen osalta.
3) Kielellisen monimuotoisuuden lisääminen.
4) Alaikäisten suojelu uusilla ohjelmien valvontamenetelmillä.
5) Eurooppalaisen yhteistyöfoorumin perustaminen kysymyksissä, jotka liittyvät avoimuuteen ja strategioiden kehittämiseen markkinoiden keskittymisen torjumiseksi.
6) Audiovisuaalisen alan julkisen sektorin tukeminen mahdollisuudella maailmanlaajuisiin lähetyksiin.
7) Elokuva-alan sisämarkkinoiden edistäminen uuden direktiivin avulla.
Äänestän Veltronin mietinnön puolesta, koska se parantaa huomattavasti komission tiedonantoa, mutta varauksin. Varaukseni liittyvät toisaalta kilpailunäkemykseen, joka voi oikeuttaa audiovisuaalisten välineiden suuret keskittymät ja ryhmittymät sen nimissä, että meistä tulisi vahvempia kuin amerikkalaiset, jolloin Berlusconi-ilmiö voisi laajeta, tai toisaalta puuttuviin keinoihin toteuttaa myös valvontavälineitä, jotta Euroopan parlamentin poliittiset tavoitteet eivät jäisi jälleen kerran toiveiksi, niin kuin televisio ilman rajoja -direktiivin toisiaan seuraaville tarkistuksille tavallisesti käy.

Caudron
. (FR) Pidän myönteisenä tätä komission tiedonantoa koskevaa mietintöä, jonka tavoitteena on määritellä periaatteet ja suuntaviivat yhteisön audiovisuaalipolitiikalle digitaaliaikaa varten. Tällaista mukauttamista todellakin tarvitaan, kun otetaan huomioon digitaalitekniikan kehitys viime aikoina.
Mukauttaminen on mahdollista vain, jos noudatetaan alan periaatteita.
moniarvoisuuden suojeleminen:
Tämän tehtävän osalta korostan jälleen kerran sitä, että kuten Amsterdamin sopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa määrätään, julkisella yleisradiotoiminnalla on keskeinen rooli moniarvoisuuden, kulttuurisen ja kielellisen monimuotoisuuden turvaamisessa.
mahdollisuus suunnata toimet yleishyödyllisten palvelujen strategiseen tukeen:
On taattava kansalaisten mahdollisuudet käyttää audiovisuaalisia palveluja yleisyyteen, saatavuuteen ja syrjimättömyyteen liittyvien kriteerien mukaisesti.
maksimaalinen suoja audiovisuaalisten teosten tuottajille ja siten mahdollisuus taata paremmin teollis- ja tekijänoikeudet ja lähioikeudet:
Tekijänoikeuksien suojelu on uhattuna digitaaliympäristössä. Henkisen omaisuuden kunnioittaminen on kuitenkin audiovisuaali- ja elokuva-alan vireyden perusta. Näin ollen sekä luomistyön suojaamiseksi että teosten saatavuuden ja levittämisen takaamiseksi on äärimmäisen tärkeää hyväksyä nopeasti ehdotus direktiiviksi tekijänoikeudesta ja lähioikeuksista tietoyhteiskunnassa.
mahdollisimman suuri suoja käyttäjille, joilla on eri suoja sen mukaan, mitä palveluja he käyttävät:
Hyväksyn ajatuksen lisätä ohjelmien katselun estojärjestelmiin ja muuhun vanhempien suorittamaan valvontaan liittyviä kokeiluja alaikäisten suojelemiseksi.
Lopuksi totean vielä, että televisio ilman rajoja -direktiivin (direktiivi 89/552/ETY) tarkistaminen on välttämätöntä. Eurooppalaisten teosten levittämistä ja riippumattomia tuotantoja koskevia säännöksiä on vahvistettava, jotta ne olisivat tehokkaampia. Lainsäädännössä on säädettävä myös, että yksityisen ja julkisen televisiolähetystoiminnan harjoittajat varaavat lähetystavasta riippumatta vuotuisista nettotuloistaan kiintiön eurooppalaisten audiovisuaalisten ohjelmien tuotantoon ja hankintoihin tehtäviin investointeihin. Näihin ohjelmiin sisältyisi elokuvia, alaikäisille tarkoitettuja teoksia sekä riippumattomien tuottajien teoksia.
Heaton-Harrisin mietintö (A5-0199/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän Heaton-Harrisin mietinnön puolesta, joka koskee yliopisto-opiskelijoiden liikkumista Euroopan unionin alueella. Asiasta on tehty tutkimus, josta kuitenkin korostui eräs mielestäni hyvin kielteinen seikka: täsmälleen puolet niistä yliopisto-opiskelijoista, joilla olisi ollut mahdollisuus käyttää hyväkseen Erasmus-ohjelmaa, ei ole sitä tehnyt. Eli jokin tässä asiassa ei varmastikaan toimi!
Haluaisin kuitenkin korostaa, että kannattavan äänestykseni myötä haluan myös esittää toiveen siitä, että Euroopassa olisi pian sellainen ohjelma, jonka avulla nuoret opiskelijat voisivat liikkua yliopistojen välillä, mutta heidän lisäkseen voisivat liikkua myös vanhukset, jotka opiskelevat ikäihmisten yliopistoissa ja jotka olisivat hyvin iloisia, jos he voisivat toteuttaa opiskelijavaihtoa muista Euroopan unionin valtioista tulevien ikätovereidensa kanssa, siis tietenkin 60-, 70- ja 80-vuotiaiden ja vielä vanhempien ikätovereiden kanssa.

Caudron
. (FR) Olen iloinen siitä, että voin ilmaista tänään mielipiteeni tästä mietinnöstä, joka laadittiin Euroopan parlamentin pyynnöstä Sokrates-ohjelman ensimmäisen vaiheen talousarvion tarkistusneuvottelujen puitteissa vuonna 1998. Tämä sosioekonominen tutkimus toteutettiin vuoden 1998 jälkimmäisellä puoliskolla ja sen tulokset perustuvat noin 10 000:lta Erasmus-vaihtoon vuosina 1997-98 osallistuneelta opiskelijalta saatuihin vastauksiin.
Erasmus-ohjelma perustettiin vuonna 1987 osaksi Sokrates-ohjelmaa. Sen osuus Sokrates-ohjelman kokonaisbudjetista on 40 prosenttia. Erasmus-ohjelman tavoitteena on kannustaa opiskelijoiden liikkuvuutta kehittämällä koulutuksen eurooppalaista ulottuvuutta ja tarjoamalla nuorisolle mahdollisuuden suorittaa osan opinnoistaan toisessa jäsenvaltiossa. Sokrates-ohjelmassa on siirrytty toiseen vaiheeseen, joka hyväksyttiin 24. tammikuuta 2000. On harmillista, että tämä mietintö julkaistiin niin kauan Sokrates II -ohjelman virallisen hyväksymisen jälkeen, että sen tuloksia ei voitu ottaa huomioon.
Kaikki pitävät myönteisenä tätä aloitetta, jonka ansiosta vuosittain 90 000 opiskelijaa tarttuvat tilaisuuteen lähteä ulkomaille opiskelemaan. Yli yhdeksän kymmenestä opiskelijasta on ollut erittäin tyytyväinen oleskeluunsa ulkomailla, niin opintojensa kuin sosiaaliselta ja kulttuurin kannalta.
On kuitenkin myönnettävä, että ohjelman käyttöaste on pieni, kuten otetaan huomioon, että ohjelmaan osallistuu 18 jäsenvaltiota. Komission tutkimuksen mukaan opiskelijoista vain yksi prosentti on osallistunut liikkuvuutta edistävään Erasmus-ohjelmaan vuonna 1998. Tavoitteeksi asetetun 10 prosentin saavuttaminen vaatii siis vielä paljon työtä.
On pyrittävä etsimään syitä, jotka selittävät tämän heikon käyttöasteen. Tutkimus auttaa meitä ratkaisujen löytämisessä.
Näin ollen 57:llä prosentilla Erasmus-opiskelijoista on taloudellisia vaikeuksia. Yleensä ohjelmaan osallistuvat nuoret tulevat kuitenkin hyvin vauraasta ympäristöstä. Tätä eriarvoisuutta ei voida hyväksyä, ja sitä vastaan on taisteltava tukemalla sosioekonomisesti heikossa asemassa olevia ryhmiä. Akateemisten oppiarvojen tunnustamiseen liittyy edelleenkin paljon ongelmia. Raja-alueen edustajana kohtaan usein opintonsa päättäneitä nuoria, jotka ovat neuvottomia, koska heidän toisessa jäsenvaltiossa suoritettuja opintojaan ei oteta huomioon.
Lopuksi vetoan puheenjohtajavaltio Ranskaan, jotta se ottaisi kaikki nämä näkökohdat huomioon kansainvälistä liikkuvuutta koulutuksessa koskevissa pohdiskeluissaan, jotka se on käynnistänyt Vision-ryhmänpuitteissa. Tämän pohdiskelun tuloksena pitäisi laatia toimintasuunnitelma, jonka avulla voidaan torjua tämän liikkuvuuden esteitä Nizzan huippukokouksessa.

Figueiredo
. (PT) Olemme iloisia siitä, että tämä mietintö, johon teimme useita ehdotuksia, hyväksyttiin. Toivomme nyt, että komissio ja jäsenvaltiot ryhtyvät tarpeellisiin toimiin tehdäkseen Erasmus-ohjelmaan osallistumisesta taloudellisesti heikommassa asemassa olevista tulevien ryhmien opiskelijoiden kannalta helpompaa, erityisesti optimoimalla kansallisen opintotuen ja Erasmus-apurahojen koordinoinnin, jotta voidaan tukea sosiaalista oikeudenmukaisuutta ohjelmaan osallistumisessa ja ohjelman hyödyntämistä täysimääräisesti.
Enää ei voida hyväksyä sitä, että ohjelman kokonaisosallistumisaste on juuri ja juuri yli 50 prosenttia ja että siitä huolimatta noin 57 prosentilla Erasmus-opiskelijoita on ollut huolestuttavia taloudellisia ongelmia.
Kuten mietinnössä todetaan, on valitettavaa, että Erasmus-ohjelmaa ovat käyttäneet sellaisista sosiaaliryhmistä tulleet opiskelijat, joiden vanhempien koulutustaso on korkea ja jotka tulevat taloudellisesti suhteellisen hyvin toimeen ja/tai tulevat sellaisista maista, joiden yleinen opintotuki on korkeampi. Siksi on tarpeen ryhtyä sellaisiin toimiin, joiden avulla voidaan mahdollistaa alkuperäisen tavoitteen toteutuminen, eli että 10 prosenttia ei 1 % niin kuin lukuvuonna 1997-1998 yhteisön opiskelijoista voisi suorittaa osan perusopinnoistaan jossakin toisessa jäsenvaltiossa, ja helpottaa siten taloudellisesti heikommassa asemassa olevien opiskelijoiden osallistumista ohjelmaan.
Boumedienen-Thieryn mietintö (A5-0207/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, "in cauda venenum", sanoivat latinalaiset, eli "kauneimmankin ruusun alla piilee piikki pistävä". Tässä mietinnössä, jota vastaan äänestin ja syy siihen on hyvä hylättiin yksi minun esittämäni tarkistus, jossa pyydetään, ettei työkyvyttömiä, näkövammaisia, kuulovammaisia, vaikeista sairauksista kärsiviä tai hyvin vanhoja ihmisiä, jotka näistä syistä saavat jäsenvaltioilta avustusta, kohdeltaisi voimassa olevan Euroopan unionin asetuksen mukaisesti, eli jos he lähtevät kotimaastaan toiseen maahan unionin alueella, he menettävät eläkkeensä. Käytännössä vammainen ei voi liikkua paikasta toiseen Euroopan unionin alueella, Italiasta Isoon-Britanniaan, Ranskasta Saksaan ja niin edelleen, sillä jos hän vaihtaa asuinpaikkaansa, hän menettää kaikki ne tuet, joiden avulla hän pystyy elämään. Milloin teemme lopun tällaisesta epäoikeudenmukaisuudesta?

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Olemme sitä mieltä, että kaikilla siirtotyöläisillä, jotka asuvat ja tekevät työtä missä tahansa Euroopan unionin jäsenvaltioista, on oltava samat oikeudet ja samat vapaudet varsinkin oikeus vapaaseen liikkumiseen kuin Euroopan unionin kansalaisillakin.
Vaikka mietinnössä asetetaankin tämän osalta tiettyjä rajoituksia ja vaikka emme olekaan samaa mieltä kaikista siinä tehdyistä esityksistä, olemme kuitenkin äänestäneet sen puolesta, sillä ne toimet, joita siinä suositellaan, merkitsevät parannusta nykyiseen tilanteeseen, joka koskee sekä kolmansista maista tulevia siirtotyöläisiä että niitä siirtotyöläisiä, jotka ovat Euroopan unionin kansalaisia.
Lisäksi äärioikeiston rotukiihkoilu tätä mietintöä kohtaan vahvistaa mielipidettämme.

Caudron
. (FR) Vuodesta 1957 lähtien Euroopan talousyhteisön perustamissopimukseen on sisältynyt säännöksiä työntekijöiden vapaan liikkumisen takaamiseksi yhteisön alueella. Erilaiset yhteisön välineet ovat mahdollistaneet tämä oikeuden toteutumisen.
Vuonna 1990 oleskeluoikeutta laajennettiin kahden direktiivin (90/364/ETY ja 90/365/ETY) nojalla, sillä niissä määritellään yleiset eläkeläisiä koskevat periaatteet ja säännöt. Kolmas direktiivi (93/96/EY) hyväksyttiin vuonna 1993 ja se sisältää erityisesti opiskelijoita koskevia säännöksiä. Vuoden 1993 ja Maastrichtin sopimuksen jälkeen kaikki jäsenvaltioiden kansalaiset voivat liikkua ja asua vapaasti Euroopan unionissa (EY:n perustamissopimuksen 14 artikla), sillä tämä oikeus on liitetty Euroopan kansalaisuuden käsitteeseen (18 artikla).
Tänään keskustelun aiheena olevan mietinnön tarkoituksena on yhtenäistää opiskelijoiden, eläkeläisten tai työelämän ulkopuolella olevien oleskeluoikeutta koskevien direktiivien soveltamista sekä tarkastella unionin kansalaisten liikkumista ja oleskelua koskevia yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen tai kansanterveyteen perustuvia erityistoimenpiteitä (direktiivi 64/221/ETY).
Ensinnäkin on myönnettävä, että jos kyseiset direktiivit on saatettu osaksi kansallisia oikeusjärjestelmiä joissakin tapauksissa hyvinkin työläästi, on vielä paljon esteitä, jotka pitäisi poistaa ottamalla käyttöön kohdennettuja toimia. Muistuttaakseni opiskelijoita koskevasta ongelmasta, joka on minulle hyvin tuttu, heille on mielestäni ehdottomasti tiedotettava paremmin heidän oikeuksistaan, jos he haluavat jatkaa opintojaan toisessa jäsenvaltiossa. Olisi ratkaistava myös se hyvin tärkeä tutkintotodistusten tunnustamiseen liittyvä ongelma, joka koskee eräitä ammattialoja.
Toiseksi direktiivin 64/221/ETY soveltamisessa on paljon ongelmia. Perustamissopimus antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden rajoittaa henkilöiden vapaata liikkuvuutta yleiseen järjestykseen, turvallisuuteen ja kansanterveyteen liittyvien syiden perusteella. Komissio kuitenkin toteaa, että jäsenvaltiot tulkitsevat näitä käsitteitä täysin eri tavalla, usein hyvinkin laajasti. Komissio painottaa sitä, että näitä käsitteitä on sovellettava yhdenmukaisesti ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen ja että niiden täytyy perustua todelliseen ja riittävään uhkaan jollekin yhteiskunnan perustavista eduista. Joka tapauksessa näiden käsitteiden on oltava ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen mukaisia.
Näiden vaikeuksien voittamiseksi on tärkeää hyväksyä sellainen puitedirektiivi, jolla järjestetään ja taataan esteetön liikkumis- ja oleskeluoikeus. Tämä on mahdollista, jos nykyiset tekstit yhdistetään, sillä se tekisi lopun eri jäsenvaltioissa nykyisin vallitsevista erilaisista käytännöistä.
Vain näillä edellytyksillä jäsenvaltioiden kansalaiset voivat tiedostaa ja toteuttaa sitä käsitettä, joka jää monelle sisällöltään tyhjäksi, eli Euroopan kansalaisuutta.

Figueiredo
. (PT) Esittelijän parlamentille esittelemän mietinnön hyväksyminen on myönteinen asia, mitä ei voi sanoa useimmista täysistunnossa esitetyistä tarkistusehdotuksista. Rooman sopimuksessa 50 vuotta sitten mainitun ihmisten vapaata liikkuvuutta koskevan periaatteen soveltamisessa käytäntöön on vieläkin huomattavia hankaluuksia. Kuten mietinnössä mainitaan, opiskelijoiden ja eläkkeensaajien oleskeluoikeutta koskevien direktiivien 90/364, 90/365 ja 93/96 soveltaminen on edelleen erittäin epätyydyttävää, ja tämä koskee myös siirtotyöläisiä.
"Epätyypillisessä", lyhytaikaisessa, osa-aikaisessa tai muussa työsuhteessa olevilla työntekijöillä, samoin kuin työttömillä maahanmuuttajilla on vastaanottavassa maassa usein oleskeluun liittyviä hankaluuksia. Kuten esittelijä tähdentää, toisaalta Euroopan unionin alueella oleskelee nykyään miljoonia kolmansien maiden kansalaista laillisesti. Siksi jäsenvaltioiden ja komission on välttämätöntä ryhtyä toimiin siirtotyöläisten oikeuksien noudattamisen takaamiseksi ja heidän tilanteensa parantamiseksi.
Myös opiskelijoiden ja eläkkeensaajien osalta on tarpeen keventää byrokratiaa ja helpottaa näiden Euroopan unionin kansalaisten vapaata liikkuvuutta, siirtymistä maasta toiseen ja jäämistä mihin tahansa jäsenvaltioon.

Lulling
. (DE) Minulla ei ole mitään sitä vastaan, että me pyrimme ratkaisemaan ne vielä olemassa olevat ongelmat, jotka koskevat unionin kansalaisia, jotka voivat siis liikkua ja oleskella vapaasti koko Euroopan unionin alueella erityisesti myös silloin, kun he ovat eläkeläisiä ja opiskelijoita.
En voi kuitenkaan periaatteessa kannattaa tätä mietintöä, koska siinä käytetään tilaisuutta väärin ja vaaditaan vapaata liikkuvuutta ja sijoittautumista koko unionissa kaikille kolmansien maiden kansalaisille, jotka oleskelevat laillisesti yhdessä jäsenvaltiossa.
Sellaisia kolmansien maiden kansalaisia on miljoonia, ja on yksinkertaisesti kohtuutonta vaatia muita jäsenvaltioita kantamaan miljoonien ihmisten vapaan liikkuvuuden seuraukset ottamatta huomioon niiden vastaanottovalmiuksia.
Monilla on epäilyksiä, kun on kyse Maltan ottamisesta Euroopan unionin jäseneksi. Jäsen Boumedienen mietinnössä esitetyt kolmansien maiden kansalaisten vapaata liikkuvuutta koskevat vaatimukset olisivat paljon rasittavampia kuin jos me myöntäisimme Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden kansalaisille välittömästi oikeuden vapaaseen liikkuvuuteen ja sijoittautumiseen ilman siirtymäkautta, mitä kukaan järkevä ihminen ei edes ajattele.
Jos me todellakin haluamme lietsoa muukalaisvihaa yhteisössä, paras tapa siihen on noudattaa Boumedienen mietinnön, joka luojan kiitos hyväksyttiin valiokunnassa vain äänin 23-15, sisältämiä liioiteltuja ja järjettömiä ehdotuksia.
On jo kohtuutonta muita jäsenvaltioita kohtaan, kun Saksan liittohallitus myöntää alueellaan asuville parille miljoonalle kolmansien maiden kansalaiselle Saksan kansalaisuuden näiden oman kansalaisuuden ohella. Se luo siten yhdellä kynänvedolla pari miljoonaa uutta unionin kansalaista, joilla on oikeus vapaaseen liikkuvuuteen ja sijoittautumiseen, jopa äänioikeus kunnallis- ja Euroopan parlamentin vaaleissa, kun samaan aikaan puoluetoveri, komission jäsen Verheugen, vaatii kuitenkin kansanäänestystä itälaajentumisesta. Missä sitten on meidän oikeutemme kansanäänestykseen sitä vastaan, että Saksan liittotasavalta työntää yksinäisellä päätöksellään meidän syliimme pari miljoonaa uutta unionin kansalaista muita jäsenvaltioita kuulematta?
Me emme voi elää sellaisen ehkä hyvää tarkoittavan suurpiirteisyyden seurausten kanssa, jota ennen kaikkea myös salakuljetusliigat tulevat käyttämään hyväksi.
Järkevä maahanmuuttopolitiikka, josta me kykenemme suoriutumaan, kyllä! Kaaos Boumedienen mietinnössä määritellyssä muodossa, ei!

Theonas
. (EL) Ongelmien ja hankaluuksien joukko, joka liittyy niiden Euroopan kansalaisten oikeuksiin, jotka liikkuvat EU:n sisällä tai oleskelevat muussa kuin omassa jäsenvaltiossaan, ja joita joutuvat kohtaamaan myös ne kolmansien maiden kansalaiset, jotka oleskelevat laillisesti Euroopan unionissa, on niin suuri, että monille kansalaisille paljon puhuttua oikeutta vapaaseen liikkumiseen ei joko ole olemassa, tai se on jatkuvaa ja raskasta kamppailua esteitä vastaan.
Opiskelijat, eläkeläiset ja jotkin työntekijät, erityisesti epätyypillisissä työsuhteissa ja osa-aikatyössä olevat, joutuvat kohtaamaan valtavasti oleskeluun vastaanottajamaissa liittyviä vaikeuksia ja ongelmia, koska oleskeluluvan myöntäminen ja uudistaminen vaatii valtavasti raskaita muodollisuuksia, sekä muita vaikeuksia, jotka liittyvät todisteiden esittämiseen riittävistä varoista ja tuloista.
Paljon puhuttua eurooppalaista vapauden aluetta ei todellisuudessa ole olemassa, vaan päinvastoin se liittyy niin tiiviisti taloudellisiin kriteereihin, että vaikka oleskeluoikeus tunnustetaan luovuttamattomaksi oikeudeksi, sen voivat saada vain taloudellisesti riippumattomat henkilöt. Tässä asiassa pitäisi puuttua paitsi täysin vääristyneisiin käsitteisiin, myös satoihintuhansiin Euroopan kansalaisiin ja heidän perheenjäseniinsä kohdistuvaan alhaiseen ilveilyyn.
Jos lisäksi yhdistämme kaikkeen tähän myös sietämättömät ilmiöt, jotka liittyvät vääristeleviin tulkintoihin yleisestä järjestyksestä ja turvallisuudesta, vapaata liikkumista ja oleskelua ei monissa tapauksissa ainoastaan heikennetä ja kierretä, vaan siitä tulee myös ponnahduslauta perustavien demokraattisten ja yksilönoikeuksien kuten esimerkiksi henkilötietojen suojan rikkomuksille. Yleisen järjestyksen verukkeella Schengenin tietojärjestelmä arkistoi, välittää ja käsittelee kansalaisten tietoja vastoin perustamissopimuksia, yhteisön oikeutta ja kansainvälistä oikeutta. Korostamme lisäksi niitä lukuisia tapauksia, joissa kansalaisia on karkotettu taloudellisista syistä tai ennalta ehkäisevästi, mikä ei missään tapauksessa edusta sellaisia todellisia ja riittäviä syitä, jotka oikeuttavat väkivaltaiseen karkottamiseen.
Koska perusoikeudet sekä Euroopan kansalaisten ja EU:ssa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten ihmisarvo tarvitsevat suojelua, on välttämätöntä, että välittömästi yksinkertaistetaan asettumiseen ja oleskeluun liittyviä menettelyjä tavalla, jolla järjestetään ja turvataan esteetön tämän oikeuden harjoittaminen ja poistetaan epätasa-arvoisuus ja demokraattisten periaatteiden loukkaamiset.
Jäsenvaltioiden pitää yksinkertaistaa ja helpottaa mahdollisimman paljon vaadittavia menettelyjä ja muodollisuuksia opiskelijoille ja eläkeläisille riittävien varojen ja tulojen todistamisen ja oleskelulupien uudistamisen osalta. Oleskelulupien myöntämistä ja uudistamista liikkuville työntekijöille on helpotettava, ja on parannettava sosiaaliturvajärjestelmää ja terveydenhoitoa siten, että päästään eroon syrjinnästä, joka kohdistuu näihin työntekijöihin. Lisäksi pitää helpottaa perheiden yhdistymistä yksinkertaistamalla perheenjäsenten edellytyksiä asettua toiseen valtioon; oleskelulupajärjestelmää pitää yleensä ottaen yksinkertaistaa, ja jos hakija täyttää vaadittavat edellytykset, oleskelulupa pitää myöntää vähintäänkin viideksi vuodeksi. Lopuksi on lopetettava yleiseen järjestykseen vetoamisen väärinkäytökset, jotka muuttavat Euroopan kansalaiset "tavallisiksi epäillyksi" yleisen järjestyksen kannalta yhdentekevistä syistä, mikä rikkoo räikeästi oikeusvaltion periaatteita, ihmisoikeuksien julistusta ja perusoikeuskirjaa.
(Istunto keskeytettiin klo 13.50 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, pöytäkirjan hyväksymisen yhteydessä lukee minun sanoneen, että sanojani oli tahallisesti lainattu väärin. En todennut niin. Se oli vain mahdollisuus, ei toteamus. Tämä on tärkeää. En missään tapauksessa sanoisi, että puhtaaksikirjoitus oli tahallisesti tehty huonosti - se oli vain mahdollisuus. Pöytäkirjassa asia on esitetty niin kuin esittäisin syytöksen. En rohkenisi sanoa niin, koska minulla ei ole minkäänlaista näyttöä. Se on pelkkä mahdollisuus. Onko asia selvä?

Puhemies
Panemme huomautuksenne muistiin ja kuten hyvin tiedätte, istuntoselostus todistaa sen, mitä on sanottu. Näin ollen siitä selviää, mitä te olette sanonut.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, itse asiassa yritin muuttaa sanatarkkoja istuntoselostuksia, koska pöytäkirjassa lukee vain, että puhuin, eikä mitään muuta. Sanatarkkojen istuntoselostusten osalta korostan sitä, että niissä oli ilmaus, jota en ollut käyttänyt. Ongelma oli siinä.

Puhemies
Voitte kirjoittaa yksiköille ja pyytää niitä oikaisemaan sananne. Ilmeisesti yksiköt ymmärsivät asian toisin. Teillä on kuitenkin oikeus oikaista sananne.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, kollegat huusivat, joten oli hyvin vaikea kuulla, mitä sanoin. Nyt ei ole mitään ongelmaa. Espanjalaiset kollegat huusivat tuolloin, joten oli hyvin vaikea kuulla. Tästä syystä en voi sanoa...

Puhemies
Jäsen Gorostiaga Atxalandabaso, täysistunnossa ei hyväksytä sanatarkkoja istuntoselostuksia. Hyväksymme pöytäkirjan. Jos teillä siis on jokin ongelma...
(Puhemies keskeytettiin.) Olkaa hyvä ja kunnioittakaa puhemiestä. Merkitsemme huomautuksenne pöytäkirjaan. Voitte kirjoittaa yksiköille, jotta ne oikaisisivat sanatarkat istuntoselostukset. Tässä kaikki.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Fuusiot televiestintäalalla
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma fuusioista televiestintäalalla.

Monti
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä mahdollisuudesta käsitellä kanssanne tätä mielenkiintoista ja merkittävää aihetta täällä täysistunnossa sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, jossa minulla on tilaisuus puhua usein.
Yhteisön televiestintäalan markkinoiden vapauttaminen saavutti huippunsa vuonna 1998, kun palvelut ja infrastruktuurit vapautettiin täydellisesti suurimmassa osassa Euroopan unionin maita. Vapauttamisella on ollut huomattavan myönteinen merkitys taloutemme kasvuvauhtiin, hintojen alenemiseen hinnat ovat alentuneet jopa 35 prosentilla lukuisten uusien toimijoiden pääsyyn markkinoille ja uusien innovatiivisten palvelujen tuloon markkinoille. Tämä on tietenkin tuonut mukanaan huomattavia etuja kuluttajille, mutta heidän lisäkseen myös työntekijöille.
Televiestintä- ja Internet-alan laajeneminen synnyttää lukuisia uusia työpaikkoja sekä niiden omilla että muilla aloilla, joilla voidaan hyötyä tehokkuuden lisääntymisestä. Pelkästään matkapuhelinsektorilla on viiden viimeisen vuoden aikana syntynyt yli 500 000 uutta työpaikkaa.
Heinäkuussa 2000 komissio teki ehdotuksen uudesta telekommunikaatiopaketista, jossa tähdennetään erityisesti tarvetta edistää pääsymahdollisuuksia nopeisiin Internet-yhteyksiin - ja samalla kulut pidetään kurissa ja ottaa käyttöön säännöskehys, joka ei rasita liikaa alan toimijoita. Komission tehtävänä on kuitenkin myös varmistaa, että kilpailun tuomat edut säilytetään ja ettei innovaation tiellä ole tulevaisuudessa esteitä.
Komission mahdollisuudet puuttua asioihin kilpailupolitiikan alalla määritellään tietenkin yhtäältä perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan toisaalta sulautumisasetuksen mukaan.
Käsittelenkin nyt sulautumisia, jotka ovat kysymyksen varsinainen aihe. Viime vuosien aikana televiestintäalalla on tapahtunut yhä lukuisampia sulautumisia, ja tämä suuntaus näyttää jatkuvan. Olemme nykyään huomanneet, että painopiste Euroopan markkinoilla siirtyy vähitellen lujittamiseen tähtäävistä liiketoimista lähentymiseen tähtääviin liiketoimiin, kuten käy ilmi niistä liittoutumista, joita komissio on hiljattain tutkinut, kuten Vodaphonen ja Vivendin liittoutumisesta tai tutkii parhaillaan, kuten America On Linen ja Time Warnerin liittoutumisesta.
Teknologian nopea kehitys on lisäksi pannut vauhtia eri alojen väliseen yhteistyöhön sekä niiden lähentymiseen. Maailmanlaajuistumisen myötä monet yritykset pyrkivät laajentumaan, jotta ne voisivat olla kilpailukykyisiä maailman markkinoilla: näin on käynyt esimerkiksi matkapuhelinyritys Vodaphonelle; samoin kävi, kun France Telecom osti hiljattain Global Onen ja Orangen; näin tapahtui, kun yritykseen nimeltä Concert liitettiin kansainvälisen AT&T ja BT:n toiminta; tämä koskee myös Deutsche Telekomin ehdotusta ostaa yhdysvaltalainen Voice Stream. Kaikki nämä ovat kilpailun kannalta myönteisiä muutoksia, jotka antavat leimansa markkinoiden avautumiselle, lisäävät yritysten tehokkuutta ja antavat sitä paitsi mahdollisuuden luoda todelliset Euroopan yhteismarkkinat.
Komission pitää kuitenkin varmistaa, etteivät nuo televiestintäalalla tehdyt kaupat vaaranna vapauttamisen tuomia etuja ja etteivät ne rajoita innovaatioiden virtaa esimerkiksi siten, että jokin yritys saavuttaa hallitsevan aseman joillakin uusilla markkinoilla. Arvoisa puhemies, haluaisin tämän asian tiimoilta esitellä nopeasti nämä kaksi riskitekijää ja ne toimet, joihin komissio ryhtyy niiden torjumiseksi.
Esitän esimerkkinä ongelman, joka koskee pyrkimystä jatkaa vapauttamista kansallisilla markkinoilla. Ensimmäinen päätös, jonka nykyinen komissio teki sulautumisten osalta, oli hyväksyä tietyin ehdoin ruotsalaisyritys Telian ja norjalaisyritys Telenordin sulautuminen viime syksynä. Nuo yritykset hylkäsivät nämä liiketoimet sittemmin, mutta komission asettamien ehtojen hyväksyminen osoitti kuitenkin, että yritysten aikomuksena oli suojella kansallisten markkinoiden vapauttamista alan hallitsevien yritysten välisiltä sulautumisilta. Nyt ei ole aikaa tutkia yksityiskohtaisesti komission asettamia ehtoja, jotka on joka tapauksessa julkaistu.
Haluaisin lisäksi viitata toiseen hyvin suureen vaaraan, joka meidän on pyrittävä voittamaan, eli meidän on estettävä se, etteivät yritykset sulautumisten myötä pääse innovaatioiden ja markkinoiden osalta hallitsevaan asemaan. Esitän nyt kaksi tärkeintä esimerkkiä: ensimmäinen koskee WorldComia ja Sprintiä. Tänä vuonna 28. kesäkuuta komissio kielsi kahta yhdysvaltalaista yritystä, WorldComia ja Sprintiä, sulautumasta. WorldComin ja Sprintin laajojen Internet-verkkojen ja laajan asiakaskunnan yhdistyminen olisi johtanut sensuuruisen yrityksen syntymiseen kilpailijoihin nähden, että uusi yritys olisi voinut sanella ehdot Internet-verkkojensa käytölle ja asiakkaittensa osalta, mikä olisi vahingoittanut kuluttajia ja asettanut esteitä innovaatioille. Jotta voisin pitää kiinni käytettävissäni olevasta puheajasta, en valitettavasti voi antaa asiasta yksityiskohtaisia tietoja, mistä olen pahoillani.
Toinen esimerkki toimesta, jonka avulla pyritään torjumaan sitä vaaratilannetta, että jokin yritys saavuttaa innovaatioiden osalta ylivallan, yhtyy Vodaphonen ja Mannesmannia koskeviin päätöksiin, sekä sen jälkeen Vodaphonea, Vivendia ja Canal Plussaa koskeviin päätöksiin. Komission piti arvioida sulautumisten vaikutukset uusilla markkinoilla, ja se antoi luvan toteuttaa molemmat sulautumiset ensimmäisessä vaiheessa sen jälkeen, kun osapuolet olivat tehneet ehdotuksen omaksua rajoitetun määrän sitoumuksia. Sen lisäksi, että tarkoituksena on näiden sitoumusten kautta ratkaista tavanomaiset tilanteet, joita syntyy markkinaosuuksien yhdistämisestä, niiden päämääränä on säilyttää kilpailu uusilla syntyvillä markkinoilla.
Vodaphonen ja Mannesmannin välinen kauppa aiheutti ongelmia yleiseurooppalaisten matkapuhelinpalvelujen uusilla markkinoilla ilman jatkuvuuteen tähtäävästä ratkaisusta, sillä palvelujen kohtalona olisivat olleet ylikansalliset yritykset. Näiden kilpailua koskevien ongelmien ratkaisemiseksi Vodaphone teki ehdotuksen, että se sallisi integroidun verkkonsa erottelemattoman käytön ja että se antaisi kilpailijoille mahdollisuuden tarjota samankaltaisia palveluja sinä aikana, jolloin ne tekivät työtä omien verkkojensa kehittämiseksi.
Joka tapauksessa, jotta kilpailijat olisivat välttyneet tukeutumasta yksinomaan sulautumisesta syntyneeseen yritykseen ja lakanneet siten kehittämästä itsenäisesti omia palvelujaan, komissio rajoitti sitoumuksen aikaa kolmen vuoden ajanjaksoon.
Vähän tämän jälkeen komission piti tarkastella tapausta Vis-à-vis, joka on Vodaphonesta ja Attachista sekä Vivendista ja Canal Plussasta syntynyt yhteisyritys, joka luo Internetin käyttöportaalin. Vis-à-vis luo sellaisen Internetin moninkertaisen käyttöportaalin koko Eurooppaan, jonka ansiosta osakasyritysten asiakkaille tarjotaan laaja verkkopalveluvalikoima, jota voi käyttää asiakkaiden henkilökohtaisten tietokoneiden, matkapuhelinten ja televisiovastaanottimien koodinpurkulaitteiden kautta.
Komission tutkimukset paljastivat, että yritys olisi aiheuttanut ongelmia uusilla kansallisilla markkinoilla, jotka liittyvät television kautta käytettäviin Internetin käyttöportaaleihin ja uusilla kansallisilla ja yleiskansallisilla markkinoilla, jotka liittyvät matkapuhelinten kautta käytettäviin Internetin käyttöportaaleihin.
Näiden ongelmien poistamiseksi osapuolet sitoutuivat vakuuttamaan, että yhteisyrityksen osakkaiden asiakkailla olisi mahdollisuus valita muita portaaleja, eikä heidän tarvitsisi välttämättä käyttää Internetiä jonkin näistä yrityksistä tarjoaman portaalin kautta. Tähän sitoumukseen yhdistettiin edellisen Vodaphonen ja Mannesmannin tapauksen yhteydessä ehdotettu sitoumus, josta puhuin.
Arvoisa puhemies, kuten nämä juuri lyhyesti esittämäni esimerkkitapaukset osoittavat, yhteisön kilpailua koskevilla säännöillä on huomattava merkitys sen varmistamisessa, että vapauttamisen ja innovaation tuomat edut saatetaan Euroopan kansalaisten ulottuville.
Sulautumisia koskevien yhteisön sääntöjen tarkoituksena on varmistaa, ettei hallitsevia asemia luoda eikä vahvisteta, sillä ne hidastaisivat teknologian ja talouden kehitystä, ja huolehtia siitä, että Euroopan unionin kansalaiset voivat hyötyä tästä kehityksestä.
Kuten olemme huomanneet näinä ensimmäisinä vuosina, jolloin yrityksiä on vapautettu ja kilpailun hyväksi on harjoitettu valpasta valvontaa, myös työntekijät ovat hyötyneet tilanteesta, kuten käy ilmi hetki sitten mainitsemastani esimerkkiluvusta.

Harbour
Arvoisa puhemies, haluaisin oman ryhmäni ja kaikkien kollegojeni puolesta toivottaa komission jäsen Montin tervetulleeksi tänään parlamenttiin, jossa käydään erittäin odotettu keskustelu televiestintäalan sääntelyjärjestelmästä, kun muistetaan, että olemme nyt aloittamassa erittäin tärkeää televiestintäpaketin tarkastelua.
Haluan lyhyesti poimia joitakin hänen esittämistään keskeisistä näkökohdista. Meille kaikille on varsin selvää, että koko sähköisen viestinnän maailma merkitsee meille sääntelyyn liittyvää haastetta, mutta se selvästikin merkitsee teille, arvoisa komission jäsen, ja kilpailuviranomaiselle ennennäkemätöntä haastetta, kun otetaan huomioon, miten nopeasti teknologia kehittyy. Myös monet markkinaosuuteen liittyvät ajatukset muuttuvat erittäin nopeasti. On selvää, että televiestintäalalla markkinaosuus voi vaihtaa omistajaa paljon nopeammin kuin joillakin suurilla teollisuudenaloilla, joita on aiemmin säännelty.
Olin iloinen siitä, että yritätte olla jarruttamatta innovaatioita liian ankaralla valvonnalla. Se on erittäin tärkeää. Haluaisin saada teiltä vakuutuksen, että kehitätte asiantuntijavalmiuksia, kun fuusioiden tutkimiseen liittyvä työtaakka epäilemättä lisääntyy tulevaisuudessa.
Ymmärsimme vertaisryhmän raportin perusteella, että teille aiotaan myöntää 92 ylimääräistä virkaa. On kiinnostavaa kuulla, miten arvelette yksikkönne kehittyvän tähän suuntaan.
Toinen seikka, joka tulee esille televiestintäpaketin tarkastelussa, on se, että alalla ja sijoittajien keskuudessa halutaan tässä erittäin nopeasti muuttuvassa maailmassa, että tutkittavien markkinaosuuskynnysten osalta liian jäykät tavoitteet - ja se voi olla monissa tapauksissa olla liikaa tai liian vähän - eivät estäisi teitä tarkastelemasta alueita, joilla todella on kyse kilpailusta. Voisitteko kenties käsitellä näitä seikkoja sitten, kun vastaatte meille myöhemmin tässä keskustelussa?

Read
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa puheenvuoroni onnittelemalla komission jäsen Montia ja hänen virkamiehiään siitä, miten perusteellisesti ja ammattitaitoisesti he hoitivat MCI Worldcomin ja Sprintin ehdotetun fuusion. Kiittäisin häntä ja hänen virkamiehiään erityisesti siitä, että he pyrkivät tapaamaan kaikkialta Euroopan unionista ja myös Yhdysvalloista peräisin olevia ammattiyhdistysaktiiveja, joilla oli näin tilaisuus esittää näkemyksensä.
Yksi fuusioiden ja yritysvaltausten seurauksista liittyy epäilemättä työllisyyteen, ja tiedän, että komission jäsen ymmärtää tämän perustamissopimuksen puitteissa. Lisäksi on syytä korostaa, että on olemassa erityisiä teknologisia syitä siihen, miksi omistuksen keskittyminen, mahdollinen määräävän aseman väärinkäyttö, on niin vakava asia. Useimmilla muilla aloilla omistuksen keskittyminen tai mahdollinen määräävän aseman väärinkäyttö saattaa olla tilapäistä, mutta jos tällä alalla jokin yritys onnistuu saamaan määräävän aseman, se melko varmasti jää sille, jos ei ikuisiksi ajoiksi, niin ainakin erittäin pitkäksi aikaa.
Arvoisa komission jäsen, mainitsitte johdannossanne sen vaaran, että yksi yritys valtaa nämä markkinat. Tämä on todellinen pulma parlamentille ja komissiolle. Hyväksymme sen, että fuusiot ja yritysvaltaukset ovat miltei väistämättömiä ja monissa tapauksissa jopa toivottavia, mutta näemme myös niiden mahdolliset ja todelliset vaarat. Parlamentti pysyy johdonmukaisesti siinä kannassa, että se ei halua asettaa esteitä kilpailukyvylle ja innovaatioille. Suhtaudumme myönteisesti kantaan, jonka olette omaksunut tässä kysymyksessä.
Vielä yksi pikkuseikka: kilpailu on suurelta osin Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välistä. Tiedän, että olette erittäin tietoinen siitä, miten elintärkeää on, että Euroopalla on johtoasema kolmannen sukupolven matkapuhelimien ja digitaalisen television tärkeillä osa-alueilla, ja toivon, että pyritte jatkossakin säilyttämään tuon johtoaseman, joka on elintärkeä Euroopan unionin työpaikkojen, työllisyyden ja hyvinvoinnin kannalta.

Clegg
Haluaisin ottaa esille aiheen, jota edellinen puhuja juuri ohimennen käsitteli, nimittäin televiestintäalan vapauttamisen transatlanttiset näkökohdat ja erityisesti päätöslauselmaesityksen 6 ja 7 kohta, joissa viitataan senaattori Hollingsin valitettavaan aloitteeseen lisenssien siirron rajoittamisesta sellaisille teleyrityksille, jotka ovat yli 25-prosenttisesti valtion omistuksessa.
Tämä vaikuttaa ironiselta heilahdukselta kohti protektionismia, kun olemme Euroopassa ja parlamentissa juuri aloittamassa keskustelua viimeisestä toimenpidepaketista, joka tekisi Euroopan unionin telemarkkinoista mielestäni maailman vapaimmat ja avoimimmat markkinat ja joka menee paljon pitemmälle kuin monet, elleivät sitten kaikki, GATTissa ja WTO:ssa tekemämme sitoumukset.
Tämä on poliittisesti, ellei myös teknisesti, epätasapainoinen tilanne, johon parlamentin on syytä kiinnittää huomiota. Vaikka suhtaudunkin filosofiselta kannalta jonkin verran myötätuntoisesti senaattori Hollingsiin ja hänen kollegoihinsa, joiden mielestä valtion omistamilla yrityksillä on joitakin piileviä ja joskus näkyviä etuja yksityisten omistamiin kilpailijoihinsa verrattuna, se tapa, jolla Yhdysvaltain kongressi yrittää ratkaista tämän kysymyksen, on Yhdysvaltain monenvälisten sitoumusten hengen ja kirjaimen vastainen. Pyytäisinkin kollegoiltani, että kun käsittelemme lähiviikkoina viimeistä televiestintäalan toimenpidepakettia, he eivät jättäisi tätä huomioimatta eivätkä myöskään kyseenalaistamatta.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, muistan, että kun viime vuoden puolivälissä ilmoitettiin yhdysvaltalaisten Time Warner- ja America Online -yritysten välisestä fuusiosta, jotkut pitivät sitä varaslähtönä kolmannelle vuosituhannelle, millä viitattiin kulttuurisiin ja teknisiin näkökohtiin. Tuolloin suoritettiin vertailuja. Yhdysvalloissa 40 prosentilla kotitalouksista oli mahdollisuus käyttää tätä verkkojen verkkoa eli Internetiä, kun taas Euroopan unionissa osuus oli tuskin 20 prosenttia, ja vain hyvin harvoissa teknisesti kehittyneemmissä jäsenvaltioissa kotitalouksien osuus nousi tuon tason yläpuolelle.
Mielestäni juuri tämä on se alue, jolla on kehityttävä ja jota on tutkittava tarkemmin: että ei ole olemassa kahdenlaisia yhteiskuntia, että ihmisiä ei jaeta ensimmäisen ja toisen luokan kansalaisiin, teknisesti kehittyneisiin ja teknisesti jälkeenjääneisiin kansalaisiin. Kaikille on annettava mahdollisuus päästä osalliseksi tästä uudesta tietoyhteiskunnasta. Samalla kun keskitymme yrityskeskittymien ja Euroopan markkinoiden kehittymiseen, meidän on kuitenkin otettava huomioon ne vaarat, joita aiheutuu televiestintään liittyvistä epävarmuustekijöistä. Mieleeni tuli juuri Echelonin tapaus, joka liittyy hyvin läheisesti tällaisiin kysymyksiin. Euroopassa, täällä Euroopan unionissa, meidän on huolehdittava turvallisuudesta, koska se kuuluu ihmisoikeuksiin.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, me pidämme myönteisenä sitä, että komissio ja Yhdysvaltain oikeusministeriö ovat kieltäneet MCI WorldComin ja Sprintin suunnitellun fuusion, ja panemme myös iloisina merkille, että Yhdysvaltain viranomaiset eivät halua hyväksyä America Onlinen (AOL) ja Time Warnerin välistä sopimusta. Internetin on säilyttävä kaikkien viestintämediana. Siksi on estettävä se, että televiestintä- ja mediajättiläiset voivat muodostaa hallitsevan aseman. Kilpailulainsäädäntö on siihen tehokas väline.
Fuusioilla on kuitenkin lisäksi seurauksia työllisyydelle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle. Televiestintä ja mediat eivät ole kriisien ravistelemia toimialoja vaan laajentuva ala. Tämä tekee objektiivisesti helpommaksi sisällyttää fuusiopäätöksiin myös sosiaali- ja työllisyyspoliittisia näkökohtia.
Yhdysvaltain tietoliikennekomissio on sopinut Yhdysvalloissa 1990-luvun puolivälistä lähtien useissa fuusiopäätöksissä yritysten omista velvoitteista lisätä työllistettyjen määrää, parantaa palvelun laatua ja ottaa paremmin huomioon julkiset intressit. Siksi me emme ymmärrä, miksi juuri hyvinvointivaltio-Euroopassa peräännytään ja turvaudutaan pelkästään kilpailulainsäädäntöön. Me vaadimme, että EU ottaa fuusioiden hyväksymisessä käyttöön sitovia sosiaalilausekkeita.
Kilpailulainsäädäntöön perustuvan arvioinnin lisäksi me tarvitsemme esimerkiksi muita kriteereitä fuusiopäätöksissä: ensinnäkin yritysten on sitouduttava sitovasti työllisyystason säilyttämiseen tai nostamiseen. Toiseksi: niiden on parannettava laajoille kuluttajaryhmille tarjottavan palvelun laatua. Kolmanneksi: niiden on toteutettava tarkasti eurooppalaisen sosiaalisen vuoropuhelun mekanismeja sekä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevan direktiivin määräyksiä myös uuteen fuusioituneeseen yritykseen siirtymisen aikana. Neljänneksi: fuusion on tuotettava lisäetua julkisten intressien edistämiselle. Tämä koskee esimerkiksi kattavan ja nykyaikaisen yleispalvelun turvaamista sekä tieto- ja kuluttajansuojalle asetettavia vaatimuksia. Vain siten me voimme varmistaa, että kilpailupolitiikka vahvistaa myös eurooppalaista sosiaalimallia uudessa taloudessa.

Gallagher
Arvoisa puhemies, haluaisin heti aluksi sanoa, että suhtaudun myönteisesti komission 12. heinäkuuta julkaisemiin uusiin televiestintäalan direktiiveihin ja asetuksiin. Ne ovat osa meneillään olevaa puiteohjelmaa, jossa pyritään parantamaan Euroopan televiestintäpalvelujen laatua. Parlamentti ja komissio ovat oikeassa vaatiessaan, että unionin täytyy parantaa televerkkoaan. On kohtuullista sanoa, että Yhdysvallat on mahdollisesti kolme vuotta unionia edellä Internetin käytössä. Televiestintäalan uusien direktiivien myötä Euroopan unioni saa Yhdysvallat kiinni ennemmin tai myöhemmin.
Tämä on myös Portugalissa äskettäin pidetyn Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaista. EU- johtajat korostivat tarvetta parantaa kaikkia televiestintäpalvelujamme. Kannatan suositusta, jonka mukaan kaikissa Euroopan kouluissa täytyy olla Internet-yhteys. Irlannin kannalta katsottuna olen erityisen tyytyväinen siihen, että tämä ohjelma etenee erittäin ripeästi.
Kansallisissa ja kansainvälisissä tiedotusvälineissä on puhuttu paljon kolmannen sukupolven matkapuhelimien toimilupien huutokaupasta Euroopassa. Toimilupien huutokauppa Saksassa ja Isossa-Britanniassa on toki tuonut paljon rahaa näiden valtioiden kassoihin, mutta kuka lopulta maksaa nämä puhelimet? Uskon vahvasti, että kuluttajat joutuvat jälleen kerran maksamaan toimilupien korkeat kustannukset.

Della Vedova
Arvoisa komission jäsen, en kadehdi tehtäväänne yleisesti ottaen varsinkaan, kun se koskee televiestintäalaa, joka on uusi ala ja jonka tapahtumat ja seuraukset ovat niin arvaamattomia, että kilpailua ja sulautumisia koskevia valintoja on erityisen vaikea tehdä, koska kun valintoja tarkastellaan perinteisten arvosteluperusteiden pohjalta, ne eivät aina ole yrityksille hyödyllisiä televiestinnän kaltaisella alalla, jonka pitää Euroopassa kehittyä, jotta syntyisi yhä kilpailukykyisempiä yrityksiä, eivätkä valinnat ole monesti hyödyllisiä kuluttajienkaan kannalta; Microsoftin tapaus osoittaa, että kun sen uskottiin olevan hallitsevan asemansa huipulla, ilman että Yhdysvaltain oikeusministeriö puuttui asiaan mitenkään, toinen ohjelmisto Linux uhkasi Microsoftin monopoliasemaa.
Olisin halunnut puhua Vodaphonen ja Mannesmannin tapauksesta, jonka seuraukset olivat hieman ongelmallisia sitä seuranneen France Telecom Orangen tapauksen kannalta, ja halusin ilmaista huoleni siitä, että yhteisön viranomaiset ja varmasti parlamentti pyrkivät sääntelemään tai vaistonvaraisesti sääntelevät liikaa alaa koskevia sääntöjä.
Pyydän arvoisaa komission jäsentä huomioimaan, että parlamentti äänesti tänään ilman, että asiasta esitettiin juurikaan vastustusta, jonka joukossa on meidän vastustava kantamme, asiakirja, jossa kehotamme komissiota vauhdittamaan sellaisen elimen perustamista, joka toimisi vastakohtana sellaisille markkinoiden sulautumisille, jotka saattavat vaarantaa monimuotoisuuden. Tämä päätöslauselma koski multimediamarkkinoita, mutta televiestintä ja multimediamarkkinat muodostavat yhteiset markkinat, ja mielestäni tämän alan sulautumis- ja uudistusprosesseihin pitää puuttua hyvin varovaisesti. Jotta hyötyä saataisiin...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kiitän komissiota siitä, että WorldComin ja Sprintin fuusio estettiin jämärästi, mikä oli oikein. Nämä tapaukset ovat viime aikoina lisääntyneet hirveästi. Fuusioiden määrä on kymmenen vuoden aikana viisinkertaistunut ja niitä on noin kolmesataa vuodessa. Harbour otti esille Telecom-paketin. Se kertoo siitä, kuinka hurjassa vauhdissa tämä ala on. Se vaatii meiltä kaikilta paljon osaamista.
Tele- ja informaatiotekniikan ala on erikoinen. Se ei ole kärrynpyörien tekoa, vaan hyvin poikkeuksellinen ala, koska informaatio on tärkein tuotannon väline tällä hetkellä. Lisäksi siihen liittyy, kuten hyvin tiedämme Echelon-tapauksesta ja muista, valvonnan mahdollisuus - siis ihmisten valvonnan mahdollisuus, josta on tullut myös hyvin tärkeätä liiketoimintaa. Toinen piirre siinä on globaalisuus, joka ylittää valtioiden ja kulttuurien rajoja. Nämä ovat eräässä mielessä kaiken hallitsemisen ja seurannan ulkopuolella. Päinvastoin niiden kautta nämä yhtiöt voivat luoda riippuvuuksia, sillä osa tästä liiketoiminnasta tapahtuu ihmisten aivoissa. Se on merkittävä uusi aluevaltaus, ja siksi pyytäisin, että komissio on näissä fuusioissa erityisen tarkka. Samalla kun pyrimme täällä deregulaatioon, arvoisa komission jäsen, yhtiöillä on taipumusta rereguloida - sopia uudelleen markkinoista ohi demokraattisten valvonta- ja ohjausjärjestelmien. Kuten Clegg sanoi, ongelmia on tietenkin myös Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välillä, kuten fuusioita koskeva rajoitus Deutsche Telekomin kohdalla, johon tietysti pitää puuttua.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kollegani Clegg sanoi jo liberaaliryhmän puolesta kannattavansa yleisellä tasolla komission ehdotuksia ja olevansa huolissaan tietyistä Yhdysvaltoihin liittyvistä näkökohdista, kuten juuri sanottiin.
Haluaisin painottaa olevani huolissani myös eräästä asiasta, joka sisältyy liberaaliryhmän alkuperäiseen päätöslauselmaesitykseen, jonka ensimmäisessä kohdassa todetaan, että on tärkeää vastustaa kaikenlaista poliittista puuttumista komission kilpailupolitiikkaan. Tänään käsittelemämme aiheen eli televiestintäalan osalta tämä on varsin perusteltu huolenaihe niiden tapausten perusteella, joita on sattunut esimerkiksi Espanjassa, kun Telefónica-yhtiö fuusioitui muutama kuukausi sitten erään hollantilaisen yhtiön kanssa, Portugalissa ja muilla aloilla Ranskassa. Olemme huolissamme siitä, että hallitukset puuttuvat sellaisten yritysten toimintaan, jotka pyrkivät kasvamaan riittävän suuriksi ja riittävän kilpailukykyisiksi eurooppalaiseen tasoon nähden. Tämän vuoksi kannatamme komission ehdotuksia ja kiinnitämme huomiota tähän asiaan.

Ainardi
Arvoisa puhemies, Euroopassa ja Atlantin molemmin puolin syntyneiden megafuusioiden yhteydessä lyödään todellakin televiestintäalan yrityskeskittymien ennätyksiä. Miljardit dollarit ovat panoksena näissä liiketoimissa, joista kuluttajat hyötyvät ja joista hyötyvät myös palkansaajat, jotka ovat joutuneet kohtaamaan yritysten lakkauttamisia, tuotannon siirtämistä ja työpaikkojen vähentämistä. Televiestintäalasta on tullut yksi kapitalistisen maailmanlaavuistumisen symboleista, mikä auttaa alaa maksamaan tämän jättikasvun aiheuttamat kustannukset.
Lissabonin huippukokouksessa viitattiin moneen otteeseen tietoyhteiskuntaan, joka antaa epäilemättä mahdollisuuden huomattavaan kehitykseen. Se on todellinen haaste! Nykyisin näihin muutoksiin liittyy kuitenkin sosiaalisten oikeuksien heikkenemistä, osa-aikatyön ja työn joustavuuden lisääntymistä. Emme voi enää laiminlyödä niitä vaikutuksia, joita aiheutuu tiedonvälityksen vapaudelle, kulttuuriselle monimuotoisuudelle ja julkisille palveluille. Komissio kielsi MC Worldcomin ja Sprintin välisen fuusioitumisen ainoastaan sen vuoksi, että se uhkasi vahingoittaa vapaata kilpailua.
Samalla kun Euroopan unioni vahvistaa työllisyyden olevan sen ensisijaisena tavoitteena, fuusioita täytyisi kuitenkin arvioida myös sen perusteella, millaisia vaikutuksia niillä on työllisyyteen ja aluesuunnitteluun. On vahvistettava myös palkansaajien ja ammattiyhdistysten oikeuksia ja valtuuksia EU:n keskusjärjestöissä, heille olisi jopa annettava veto-oikeus rakenneuudistuksia ja fuusioita koskevissa asioissa. Olisi tärkeää kehittää yhteisiä sääntöjä, jotta kaikki kansalaiset voisivat hyötyä tietoyhteiskunnasta ja jotta tämä perustuisi tasapuolisiin käyttömahdollisuuksiin, tiedonvälityksen vapauteen ja kulttuuriseen monimuotoisuuteen.

Villiers
Toivottaisin kaikkien meidän puolesta komission jäsenen tervetulleeksi tänään tänne parlamenttiin. Me kaikki ymmärrämme, että komission kilpailuosastolla on edessään tärkeä tehtävä. Vapaan kilpailun ylläpitäminen ja markkinoiden toiminnan varmistaminen koko Euroopan unionissa on komission ehkäpä tärkein tehtävä.
Telemarkkinoilla on elintärkeää varmistaa, että kuluttajat saavat kaikki vapaiden markkinoiden tarjoamat hyödyt, erityisesti edullisen Internet-yhteyden. Edullinen Internet-yhteys, joka on elintärkeä Euroopan sähköisen talouden luomiseksi Euroopan kansalaisille, voidaan toteuttaa vapauttamisen ja vapaan kilpailun myötä. Sääntelimme televiestintäalaa ennen kansallisten sääntelyelinten kautta, mutta tulevaisuudessa ne väistyvät, sillä etenemme kohti yhtä maailmanlaajuista sääntelijää, nimittäin markkinoita.
Markkinat ovat tehokkain sääntelijä, ja ne suojelevat kuluttajia parhaiten ja antavat kuluttajille enemmän valtaa kuin mitkään komission neuvoa-antavat ryhmät yhteensä. Haluamme tulevaisuudessa antaa kilpailu- ja fuusio-osastolle enemmän työtä, koska markkinoilla pitäisi olla nykyistäkin suurempi rooli televiestintäalalla. Haluamme, että joidenkin vanhojen valtion monopolien perimistä eduista tehdään loppu.
Toivon, että sovellatte ankarasti kilpailu- ja fuusiolainsäädäntöä, mutta varmistakaa aina, että tarkastelette kutakin fuusiota puolueettomasti. Fuusio ei välttämättä ole markkinoiden kannalta vääränlainen tai kilpailun vastainen vain siksi, että sen tuloksena voi muodostua suuri tekijä tai suuryritys. Meidän täytyy muistaa, että Eurooppa saattaa tarvita joitakin suuryrityksiä, jos se haluaa korjata hyödyn Internet-vallankumouksesta.

Rapkay
Arvoisa puhemies, haluaisin palata Mary Readin puheenvuoroon, tarkemmin sanoen osaan, jossa hän käsitteli fuusioiden ja yritysvaltausten vaikutuksia työpaikkoihin ja työllisyyteen. Asiahan ei ole niin, että työntekijät alueillamme ja vaalipiireissämme odottavat aina hyvin innostuneina aiemmin suojeltujen alojen vapauttamista. Tilanne on usein päinvastainen.
Julkisen lähiliikenteen yritysten alalla meidän on vastattava seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana työntekijöiden lukuisiin kysymyksiin. Meidän, kansan valitsemien edustajien, on vastattava niihin, ei komission, joka puhuu korkeintaan ammattiliittojen johdon kanssa. Asiahan ei ole myöskään niin, että kaikki autuus on rajattomassa vapauttamisessa ja markkinoiden avautumisessa. Markkinoiden avautuminen itse televiestinnän alalla on kuitenkin esimerkki siitä, että markkinoiden avautuminen voi tuoda kuluttajille etua laskevien hintojen ja uusien työpaikkojen muodossa. Se on synnyttänyt erittäin nopean teknologisen kehityksen, josta on seurannut viime kädessä se, että on havaittavissa myös työpaikkojen määrän kasvua, suurilla aloilla jopa laadullisesti korkeatasoisten työpaikkojen määrän kasvua.
Kansantalouksiemme globaalistuminen on antanut siinä yhteydessä tärkeitä sykäyksiä Euroopan televiestintämarkkinoiden avautumiselle, ja käänteisesti markkinoiden avautuminen on tukenut kehitystä kansainvälisellä tasolla. On päivänselvää, että maailmanlaajuisena markkinaosapuolena esiintyminen edellyttää tiettyjä yrityskokoja. Se ei saa kuitenkaan tietenkään johtaa uusien monopolien syntymiseen markkinoilla ja niiden osa-alueilla.
Me tarvitsemme johdonmukaista yrityksiä koskevaa kilpailupolitiikkaa, jotta estetään yksipuolisen markkinavallan syntyminen uudessa multimedian ja televiestinnän kokonaiskompleksissa. Komission päätöstä WorldComin ja Sprintin asiassa on siksi tuettava. Me toivommekin, että komissio menettelee yhtä johdonmukaisesti nyt Time Warnerin ja AOL:n tapauksessa. Ennen kaikkea on kuitenkin tärkeää, että komissio kilpailulainsäädännön nykyaikaistamista koskevissa pyrkimyksissään erityisesti sulautumisasetuksen osalta ottaa tämän syyksi menetellä hyvin johdonmukaisesti myös uudistuspyrkimyksissään. Me toivomme, että tämä ei myötävaikuta siihen, että sellainen ehkä haittaa kilpailupolitiikkaa.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Monti, hyvät kuulijat, on markkinoiden luonnollista toimintaa, että yhtiöt televiestintätoimialalla, jolla juuri nyt edellytetään toimijoilta miljardiluokan investointeja ja suuria perusinfrastruktuurihankkeita, yrittävät hakea yhteistyökumppaneita vapailta markkinoilta niiden pelisääntöjä kunnioittaen. On yhteiskunnan kokonaisedun mukaista, että Euroopassa luodaan toimintaympäristö, jossa yhtiöt, eli yksityinen sektori, kykenevät itse hoitamaan tämän tietoyhteiskunnan välttämättä tarvitsevat infrastruktuurihankkeet. Kun nämä samat yhtiöt vielä samalla palkkaavat lisää työvoimaa, niin kuin olemme tänään teidän, herra Monti, esityksessänne kuulleet, ja näin edesauttavat Euroopan taloudellista kasvua, en todellakaan ymmärrä siellä salin toisella laidalla esiintyviä pelkoja siitä, että näillä täysin yhteiskunnan kokonaisedun mukaisilla fuusioilla olisi heikentäviä vaikutuksia työllisyyteen Euroopassa.
Poliitikkojen ja trust-bustereiden, niin kuin herra Monti, ei pidä puuttua tämänhetkiseen kehitykseen markkinoilla muuten kuin niissä tilanteissa, joissa komissiolla on riittävät perusteet uskoa, että juuri tietty fuusio voi aiheuttaa vääristymiä kilpailutilanteeseen ja vahingoittaa näin kuluttajien etua. Herra Rapkay, voitte olla varma siitä, että kukaan tässä salissa ei halua monopoleja markkinoille, ei oligopolejakaan. Tämä täytyy todellakin rajoittaa tiettyihin tapauksiin eli tässä tarvitaan johdonmukaisuutta. Toisaalta komission pitää olla aktiivinen seuratessaan sitä, toteutuuko vapaa pääsy markkinoille kaikilla sektoreilla, kuten parlamentin yhteisen päätöslauselmaesityksen 3 kohdassa todetaan. Tarkastelu on kohdistettava globaaliin kilpailuun, jonka suhteen on viime aikoina esiintynyt ongelmia ainakin Deutsche Telekomin Voice Stream -kaupan osalta. Toivoisinkin teiltä, herra Monti, kommentteja liittyen tähän USA:n kongressin täysin WTO-sääntöjen vastaiseen suunnitelmaan kieltää ulkomaisten yhtiöiden omistuksessa oleviin firmoihin tapahtuvat lisenssisiirrot.

Monti
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää puheenvuoron pitäneitä parlamentin jäseniä siitä tarkkaavaisuudesta, jota he osoittavat näitä aiheita kohtaan ja siitä runsaasta arvostuksesta, jota he osoittivat komission toimintaa kohtaan sekä heidän tuestaan. Pahoittelen, että joudun antamaan hyvin lyhyitä vastauksia.
Jäsen Harbour, otitte esille yhden keskeisen seikan, nimittäin sen, että markkinoiden suuntaukset eivät saa haitata innovaatioita. Tämä on todellakin yksi keskeisistä huolistamme. Viittasitte komission vertaisryhmän tarkastelun lopputulokseen. Olen iloinen siitä, että vertaisryhmä ymmärsi niin selvästi kilpailupolitiikan tarpeet. Meillä alkaa jo olla ajatuksia siitä, miten kilpailusta vastaavan pääosaston sisällä voitaisiin saada käyttöön lisäresursseja, mutta ensin meidän täytyy varmistaa budjettivallan käyttäjän tuki.
Muun muassa jäsen Read kannatti kesäkuun lopussa tekemäämme päätöstä MCI WorldComin ja Sprintin fuusiosta. Tuo päätös perustui erittäin moneen näkökohtaan ja myös ammattiyhdistyksillä oli siinä oma panoksensa, vaikka tämä ei millään tavoin saanut meitä poikkeamaan säännöistä.
Jäsen Read ja muut parlamentin jäsenet mainitsivat joitakin aloja, joilla Euroopalla on johtoasema, esimerkiksi kolmannen sukupolven matkapuhelimet ja digitaalitelevision. Yksi erittäin tehokas keino säilyttää johtoasema on saada markkinat toimimaan tehokkaasti. Tästä syystä korostamme, että kilpailupolitiikka on pantava tiukasti täytäntöön Euroopan markkinatilanteessa yritysten kansallisuudesta riippumatta. Kun yritykset saavat tai vakiinnuttavat määräävän aseman ehdottamatta tarvittavia korjaustoimia, meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin estää fuusio, ja me teimme äskettäin niin tapauksessa, joka koski kahta eurooppalaista yritystä, Volvoa ja Scaniaa, jotka muuten sijaitsevat samassa jäsenvaltiossa. Olisimme tehneet samoin eräässä toisessa tapauksessa, jossa toinen yritys oli eurooppalainen (Pechiney) ja toinen yhdysvaltalais-kanadalainen (Alcan), mutta fuusio peruttiin. Teimme samoin myös äskettäisessä MCI WorldComin ja Sprintin tapauksessa, jossa kumpikin yritys oli amerikkalainen. Meillä on ollut erinomaista yhteistyötä Yhdysvaltain oikeusministeriössä ja liittovaltion kauppakomissiossa olevien amerikkalaisten kollegojemme kanssa.
Yhdysvalloista puheen ollen useat jäsenet kiinnittivät huomiota senaattori Hollingsin lakiesityksen riskeihin. Tämä on vain lakiesitys ja toivon, että se ei mene läpi, vaikka tämä riippuukin amerikkalaisista kollegoistanne. Jos laki kuitenkin hyväksyttäisiin, se olisi minusta hälyttävä merkki protektionismista. Olisi valitettavaa, jos vapauttaminen, joka on viime vuosina edennyt valtavin harppauksin Yhdysvalloissa, Euroopassa ja muualla, ottaisi Yhdysvalloissa askeleen taaksepäin. Lisäksi lakiesitys on mielestämme selvästi Yhdysvaltain WTO:sta johtuvien velvoitteiden ja muiden perusluonteisten televiestintäsopimusten vastainen, ja komissio on kollegani Pascal Lamyn välityksellä tehnyt tämän erittäin selväksi amerikkalaisille kollegoillemme. Komissio niin ikään vastustaa jyrkästi tällaista lainsäädäntöä jäsenvaltioissa. Lievittäisin jäsen Gasòliba i Böhmin pelkoa sanomalla, että vain komissiolla on valtuudet tarkastella yhteisön laajuisia fuusioita. Kun jokin jäsenvaltio puuttuu asiaan perusteettomasti, komissio on valmis riitauttamaan asian, kuten viime vuonna yhdessä tapauksessa Portugalin hallitusta koskevassa päätöksessä.
Jäsen Ortuondo Larrea, jäsen Markov ja jäsen Rapkay viittasivat erittäin tärkeään AOL:n ja Time Warnerin tapaukseen. Ymmärrätte varmaan, etten voi juuri nyt sanoa kovinkaan paljon. Komission päätöksen määräaika on 24. lokakuuta. Tätä fuusiota koskeva kuuleminen pidetään tänään ja huomenna Brysselissä. Toimme huolemme julki 22. elokuuta, kun annoimme osapuolille väitetiedoksiannon. Minulla ei ole tässä vaiheessa muuta sanottavaa.
Jäsen Gallagher ja muut arvoisat jäsenet viittasivat kolmannen sukupolven matkapuhelimien toimilupien myöntämisjärjestelmään. Huutokaupat lisäävät matkapuhelinoperaattorien määrää unionissa. Operaattorien määrän lisääntyminen merkitsee kilpailun lisääntymistä, joten huutokauppojen lopputulos on mielestämme vain myönteinen kilpailun kannalta.
Varmistamme ilman muuta, että toteutuneet yhteenliittymät eivät johda keskittyneisiin käytäntöihin, koska jäsenet vaihtelevat eri maissa. On huomautettu, että EU:n hallituksille maksetaan toimiluvista liian suuria summia ja että operaattorien tarve saada takaisin alkuperäiset sijoituksensa nostaisi kuluttajahintoja ja kenties rajoittaisi uusien, edistyneiden matkapuhelinpalvelujen kehitystä. Tämä ei kuitenkaan sinänsä ole kilpailulainsäädäntöön liittyvä kysymys, kun taas kilpailulainsäädäntö kieltäisi kilpailun rajoittamispyrkimykset kustannusten kattamisen helpottamiseksi.
Riippumatta siitä, mitä järjestelmää käytetään - huutokauppoja, kauneuskilpailuja tai mitä tahansa - kauneuskilpailun tai huutokaupan tarkat säännöt voivat kuitenkin vaatia lähempää tarkastelua, jotta voidaan esimerkiksi varmistaa, että vakiintuneita operaattoreita ei suosita ja että syrjimättömyys, avoimuus ja suhteellisuus taataan. Vaikka jäsenvaltiot voivatkin siis vapaasti valita joko kauneuskilpailun, huutokaupan tai niiden yhdistelmän, niiden täytyy silti noudattaa kilpailulainsäädäntöä ja alakohtaista televiestintäalan toimilupalainsäädäntöä sekä valtiontukisääntöjä.
Voisin tässä yhteydessä mainita, että kilpailusta vastaava pääosasto tarkastelee parhaillaan Alankomaista tehtyä kantelua yhdessä tietoyhteiskunnasta vastaavan pääosaston kanssa. Ne tarkastelevat parhaillaan myös Ranskaa, Belgiaa, Alankomaita ja Saksaa vastaan tehtyä kantelua, ja lopuksi tutkimme myös erästä UMTS-huutokauppaa valtiontukisääntöjen nojalla. Yritämme siis olla niin valppaita kuin te kaikki kehotatte.
(IT) Jäsen Della Vedova on huolissaan siitä, että pyrkimyksenä on rasittaa liikaa tätä Euroopan talouden kannalta lupaavaa alaa säännösten tuomilla velvoitteilla. Voin vakuuttaa, että säännösten osalta komissio pyrkii pitämään velvoitteiden määrää mahdollisimman pienenä, ja juuri tästä syystä se pitää tärkeänä, että kilpailupolitiikalla on selkeä tarkoitus.
Monimuotoisuudesta, johon jäsen Della Vedova viittasi, voin ainoastaan muistuttaa, että Euroopan tämän hetkisen järjestyksen mukaan jäsenvaltiot voivat ryhtyä toimiin monimuotoisuuden suojelemiseksi. Tämä tunnustetaan sulautumisasetuksessa yhtenä niistä laillisista syistä, joiden perusteella jäsenvaltiot voivat ryhtyä toimiin, kunhan niillä tähdätään johdonmukaisesti monimuotoisuuden suojelemiseen.
(EN) Panen merkille, että jäsen Villiers kehottaa meitä soveltamaan ankarasti kilpailulainsäädäntöä. Toivon, että täytämme odotuksenne tulevaisuudessa niin, ettemme suhtaudu ennakkoluuloisesti kokoon sinänsä. Meidän täytyy tutkia tilanteet tapauskohtaisesti. Koko voi joskus aiheuttaa ongelmia. Pienemmätkin operaattorit voivat aiheuttaa kilpailuun liittyviä ongelmia, jolloin meidän täytyy puuttua asiaan.
Lopuksi: useat jäsenet - jäsen Read, jäsen Markov, jäsen Ainardi, jäsen Rapkay - ovat tunnustaneet tämän alan kehityksen suotuisan työllisyysvaikutuksen ja korostaneet sitä, mutta he ovat myös tuoneet julki huolensa fuusioiden sosiaalisesta vaikutuksesta. Minun täytyy tässä vaiheessa olla erittäin lyhytsanainen. Tämä nostaa esille kaksi kysymystä. Yleisestä työllisyysvaikutuksesta olen vakaasti sitä mieltä, että kilpailu on omiaan edistämään työllisyyttä. Näin on selvästi tapahtunut televiestintäalalla. Vaikka vakiintuneet operaattorit ovatkin saattaneet irtisanoa joitakin työntekijöitä, vapauttaminen on synnyttänyt suuren määrän uusia tulokkaita, jotka synnyttävät uusia työpaikkoja.
Komissio on ehdottomasti sitä mieltä, että työntekijöiden oikeudet pitää turvata. Komissio käyttää poliittisia välineitä ja arvioi keskittymiä puhtaasti kilpailulainsäädännön puitteissa. Komissio suhtautuu kuitenkin myönteisesti siihen, että työntekijöiden edustajia on mukana fuusioiden valvontaprosessissa. Edustajilla on oikeus tulla kuulluksi kaikissa menettelyvaiheissa. Tiedän kokemuksesta, että heidän näkemyksensä ovat yksiköilleni arvokas panos.
Olen yhä vakuuttuneempi siitä, että ankara kilpailu on sosiaalisen markkinatalouden keskeinen osatekijä, olipa kyse sitten perinteisistä tai uusista aloista ja - painotan kumpaakin sanaa - sosiaalisesta ja markkinataloudesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia yksityiskohtaisesta vastauksestanne, komission jäsen Monti.
Olen vastaanottanut neljä päätöslauselmaesitystä, jotka on jätetty käsiteltäväksi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina.

Ihmisten kloonaus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma ihmisten kloonauksesta.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viimeaikaiset edistykset biotieteiden alalla tarjoavat merkittäviä soveltamismahdollisuuksia, mutta samalla ne herättävät myös eettisiä kysymyksiä, jotka koskevat suurinta osaa kansalaisistamme. On yhä tärkeämpää varautua ennalta tällaisiin eettisiin kysymyksiin, jotta niistä voidaan keskustella laajemmassa tiedemaailman ja yhteiskunnan välisessä vuoropuhelussa.
Tammikuussa 2000 antamassaan tiedonannossa komissio tähdentää sitä, että todellinen eurooppalainen tutkimusalue voi toteutua vain, jos kehitämme myös eurooppalaisten yhteisten eettisten arvojen aluetta. Tätä varten komissio pyrkii tekemään aloitteita, jotka koskevat eurooppalaisten eettisten komiteoiden välisten suhteiden lujittamista ja tutkimushankkeiden eettistä arviointia koskevien hyvien toimintatapojen vaihtoa.
Kloonaus lääketieteellisiin tarkoituksiin, tai tarkemmin sanottuna sikiövaiheen kantasolujen kloonaus lääketieteellisiin tarkoituksiin, on yksi esimerkki niistä eettisistä kysymyksistä, joita on noussut esiin biotieteiden nopean kehityksen myötä. Tämä lääketieteellisiin tarkoituksiin tehtyä kloonausta koskeva kysymys on erityisen arkaluonteinen, koska siihen sisältyy selkeitä kulttuuriin, uskontoon ja etiikkaan liittyviä tekijöitä.
Brittiläisen asiantuntijaryhmän 16. elokuuta julkaistussa selvityksessä myönnetään, että ihmisalkion kantasolujen tutkimus ja niiden soveltaminen lääketieteellisiin tarkoituksiin on todella tärkeää. Selvityksessä suositellaan luvan myöntämistä tämän alan tutkimuksiin ja erityisesti sellaisten alkioiden käyttöön, jotka on hedelmöitetty kloonauksen avulla hyödyntäen sellaista tekniikkaa, jossa solun tuma korvataan toisella tumalla. Lisäksi suositellaan selkeää oikeudellista ja eettistä kehystä. Tämän selvityksen julkaiseminen on nostattanut useita mielenilmaisuja ympäri Eurooppaa ja mahdollistanut todellisen keskustelun aloittamisen yhteisön tasolla asianomaisten tieteellisten piirien ulkopuolella. Kuten puheenjohtaja Prodi äskettäin ilmoitti eräässä lehdistötiedotteessa, komissio ei todellakaan aio vaieta, vaan se toivoo, että asiasta käydään valistunutta keskustelua tiiviisti Euroopan parlamentin kanssa.
Jäsenvaltioiden kansallisidentiteetin kunnioitus on johtanut siihen, että Euroopan unionin perustamissopimuksessa on jätetty jäsenvaltioille etuoikeus säätää etiikkaa koskevia lakeja. Lainsäädännöissä on todellakin hyvin suuria eroja tai suuria puutteita, mikä kuvastaa unionin maissa vallitsevia hyvin erilaisia mielipiteitä. Yhteisön toimet bioteknisten tutkimusten alalla nojautuvat kuitenkin yhä enemmän kaikkein tiukimpiin perustavanlaatuisiin eettisiin periaatteisiin kansalliset mielipiteet huomioon ottaen. Tämä koskee yhteisön lainsäädäntöä bioteknologisten keksintöjen patentoitavuudesta, joka perustuu tiukasti niihin perustavanlaatuisiin periaatteisiin, jotka takaavat ihmisen arvostuksen ja koskemattomuuden ja joka vahvistaa sitä periaatetta, jonka mukaan ihmiskeho kaikissa muodostumisensa ja kehityksensä vaiheissa, mukaan lukien sukusolut, samoin kuin sen ainesosia tai tuotteita koskeva pelkkä löytö, mukaan lukien ihmisen geenin sekvenssi tai osasekvenssi, eivät ole patentoitavissa.
Tässä lainsäädännössä patentoitavuuden ulkopuolelle jätetään ihmisen tuottamiseksi käytettävä kloonaus ja alkioiden tai ihmiskehon osien käyttö kaupallisiin tarkoituksiin. Vaikka direktiivissä annetaankin määräyksiä niistä edellytyksistä, joiden perusteella biologiseen materiaaliin perustuva keksintö voidaan suojata patentilla, sen tarkoituksena ei kuitenkaan ole asettaa ehtoja, joiden nojalla itse tutkimustyötä voidaan harjoittaa.
Komissio on kannattanut biolääketieteellisiä tutkimuksia jo useiden vuosien ajan. Yhteispäätösmenettelyssä hyväksytty viides puiteohjelma noudattaa perustavanlaatuisia eettisiä periaatteita ja perustuu etiikkaa käsittelevän eurooppalaisen työryhmän näkemykseen, jonka tämä esitti ennen puiteohjelman hyväksymistä. Näin ollen ihmisen tuottamiseen ja lääketieteellisiin tarkoituksiin tähtääviä tutkimuksia on myös hyvin selkein perustein jätetty ohjelman ulkopuolelle. Samoin eläinten kloonaus rajoitetaan eettisesti hyväksyttäviin tarkoituksiin, mutta toimenpiteet on silti suoritettava siten, ettei niistä aiheudu tarpeetonta kärsimystä.
Puiteohjelma, jolla on myös ennakoiva tehtävä, tukee nykyisin niitä bioeettisiä tutkimuksia, jotka koskevat kloonaustekniikoiden mahdollisia riskejä ja etuja. Lisäksi parhaillaan on käytössä myös lääketieteellisessä tarkoituksessa tehtävän kloonauksen täydentäviä lähestymistapoja, joilla pyritään kehittämään uusia soluterapiatekniikkoja, varsinkin ne tärkeät tutkimustyöt, joissa hyödynnetään aikuissoluja. Näissä tutkimuksissa noudatetaan perustavanlaatuisia eettisiä periaatteita ja kansallisella tasolla sovellettavia sääntöjä.
On korostettava, että eettiset näkökohdat otetaan järjestelmällisesti huomioon ehdotusten arvioinnissa ja että eettisesti kaikkien arkaluonteisimpia kysymyksiä koskevien ehdotusten eettisyys tutkitaan tarkasti. Komissio odottaa hyvin kiinnostuneena etiikkaa käsittelevän eurooppalaisen työryhmän ensi marraskuussa esitettävää mielipidettä ihmisen kantasolujen käytöstä. Eurooppalainen etiikkaa käsittelevä työryhmä on pystynyt osoittamaan riippumattomuutensa ja vahvan asiantuntemuksensa kysymyksissä, jotka ovat sekä arkaluonteisia että myös hyvin teknisiä. Edellisten mielipiteiden tavoin tälläkin tulee olemaan tietenkin suuri merkitys yhteisön tutkimuspolitiikan määrittelyssä.
Yleisemmällä tasolla äskettäin minun aloitteestani perustetun biotieteitä käsittelevän korkean tason asiantuntijaryhmän täytyy auttaa meitä rakentamaan todellista vuoropuhelua tutkimusmaailman ja yhteiskunnan välille biotieteiden alalla. Ryhmä järjestää keskustelufoorumin 6. ja 7. marraskuuta Brysselissä, ja kutsun siihen tietenkin kaikki asiasta kiinnostuneet parlamentin jäsenet. Tämä keskustelufoorumi on tärkeä vaihe vuoropuhelun rakentamisessa. Näin ollen, vaikka komissio ei aio säätää lakeja eikä tehdä yhdenmukaistuksia etiikan alalla, se haluaa kuitenkin osallistua vuoropuheluun eurooppalaisten kulttuurisen moninaisuuden ja erilaiset mielipiteet huomioon ottaen. Tämä on myös yksi sen eurooppalaisen tutkimusalueen tavoitteista, jota rakennetaan vähitellen.

Lannoye
Haluaisin esittää käsittelyjärjestystä koskevan kysymyksen.
Komission jäsen Busquin esitti juuri julkilausuman kloonauksesta. Milloin sitä koskeva keskustelu käydään?

Puhemies
Klo 17.00 eli heti laajentumista koskevan keskustelun jälkeen.

Verheugenin puhe: Laajentuminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana tiedonannot laajentumista koskevasta puheesta.
Toivotan puheenjohtaja Romano Prodin tervetulleeksi ja kiitän häntä siitä, että hän on saapunut paikalle.
Ilmoitan teille, että puheenjohtaja Prodin täytyy poistua klo 16.35, sillä hän palaa New Yorkiin Millennium-kokoukseen. Kiitämme häntä kuitenkin siitä, että hän halusi olla mukana tässä keskustelussa, ja pitemmittä puheitta annan hänelle puheenvuoron.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, halusin itse esittää tiedonannon tässä parlamentissa yhdessä komission jäsen Verheugenin kanssa selvittääkseni hänen Süddeutsche Zeitungille 2. syyskuuta antamansa haastattelun poliittisen merkityksen sekä haastattelua seuranneiden lukuisien lehdistötiedonantojen poliittisen merkityksen. Hetken kuluttua komission jäsen Verheugen selvittää teille täsmälleen lausuntonsa sananmukaisen merkityksen ja syvimmän olemuksen.
Omalta osaltani aikomukseni on juhlallisesti vahvistaa teille parlamentin jäsenille minun johtamani komission ehdottoman sitoumuksen viedä eteenpäin tätä hienoa laajentumishanketta. Olen useaan kertaan korostanut, miten laajentuminen on merkittävin tehtävä, jonka tämä komissio on ottanut hoidettavakseen, ja se sitoutuu viemään hanketta oikeaan suuntaan.
Tämä uusi lehti unionin historiassa on kirjoitettava mahdollisimman pian niiden tavoitteiden mukaisesti, jotka Eurooppa-neuvosto ja komissio ovat useaan kertaan esittäneet parlamentille. Kuten hyvin tiedätte, poliittiselta kannalta kyse on hyvin monimuotoisesta toimesta, ja teidän vahvan ja jatkuvan tukenne avulla komissio vie eteenpäin neuvotteluprosessia avoimesti ja objektiivisesti ja noudattaa samalla tiukasti sille annetun tehtävän mukaisia sääntöjä.
Unioniin liittyvien maiden demokratian osalta tehdään parhaillaan suuria ponnisteluja, joita olemme vaarassa jatkuvasti aliarvioida. Meidän pitää vastata tähän ponnisteluun mittavalla poliittisella anteliaisuudellamme. Meidän pitää osoittaa tämä anteliaisuutemme monin tavoin. Ensimmäinen anteliaisuuden osoitus, joka minun on pakko vahvistaa vielä kerran, on se, että unionin pitää olla valmis avaamaan ovensa uusille jäsenille 1. tammikuuta 2003 mennessä. Näin ollen, jotta asioihin saataisiin järjestystä, unionin on ensisijaisena tehtävänään sovittava Nizzassa tämän vuoden lopussa korkean tason toimielinuudistuksesta, jotta välttäisimme järjestelmämme vesittymisen.
Poliittisessa anteliaisuudessa on toinenkin seikka, jonka osoittaminen on velvollisuutemme: meidän kaikkien pitää tehdä ponnisteluja saadaksemme kansalaisilta mahdollisimman laajaa tukea laajentumisen hyväksi. Pelkään, että kansalaiset eivät ole asiasta vielä riittävän vakuuttuneita.
Pyrkimys saavuttaa demokraattista tukea tälle historian suurelle hankkeelle ei meidän puoleltamme tietenkään heijasta halua hidastaa tätä prosessia, vaan se on todiste tahdostamme vahvistaa sitä. On tietenkin jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden tehtävä päättää, mitkä ovat ne sopivat keinot ja välineet, joilla voimme varmistaa niiden antaman tuen. Erityisesti ehdokasvaltioiden laajentumissopimusten ratifiointimenettelyt ovat kansallisten määräysvallan alaisia. Komission eikä liioin komission jäsen Verheugenin aikomuksena ole missään nimessä puuttua tähän keskusteluun.
Tästä huolimatta ja tämä on aivan toinen asia jokaisen meidän pitää tehdä osansa ja selittää kansalaisillemme, minkälaiset panokset meillä on pelissä. Olen aina aistinut edessäni olevan parlamentin taholta täydellistä halua sitoutua juuri tähän: halun selvittää yhä uudelleen kansalaisillemme, että laajentuminen ei ole uhka, vaan kaikista näkökulmista katsottuna historiallinen tilaisuus ennen kaikkea maanosamme rauhan säilymisen kannalta.
Kaikkien komission jäsenten vilpitön sitoumus viedä eteenpäin kollegion politiikkoja on puheenjohtajakauteni tunnusmerkki, ja parlamentti tietää, että mikäli on tarpeen, minulla on kaikki keinot, joilla varmistaa sitoumuksen noudattaminen.
Tässä erityistapauksessa olen täysin vakuuttunut siitä, että Günter Verheugen kannattaa kokonaisuudessaan komission politiikkaa, jonka parlamentti on hyväksynyt useassa tilaisuudessa. Luotan siis täysin sen kykyyn saavuttaa laajentumisneuvottelujen ratkaisu nopeasti ja myönteisesti.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin kiitollinen tästä keskustelusta, koska se antaa minulle tilaisuuden sanoa valaisevan ja minun nähdäkseni sitten myös viimeisen sanan haastattelusta, joka laukaisi tämän myrskyn.
Viittasin tässä haastattelussa henkilökohtaiselta pohjalta ja puhtaasti saksalaisessa yhteydessä siihen, että kansanäänestykset voivat auttaa ottamaan kansalaiset voimakkaammin mukaan suuriin eurooppalaisiin hankkeisiin, jotka muuttavat valtion perustuslaillista luonnetta. Mainitsin esimerkkinä siitä Maastrichtin sopimuksen, en laajentumista. Lopuksi sanoin myös, että tätä mahdollisuutta ei ole Saksan perustuslaissa. Kukaan ei ole minua enemmän pahoillaan siitä, että tätä lausumaa tulkittiin niin, että olisin puhunut laajentumista koskevan kansanäänestyksen puolesta. Oikaisen täten, että en ole esittänyt sellaista vaatimusta Saksan enkä minkään muunkaan maan osalta.

Jos tekstin lukee täysin oikeudenmukaisesti eikä tukeudu toisen käden tietoihin, ei voi tulla mihinkään muuhun lopputulokseen.
Mikä sitten oli haastattelun todellinen sanoma? Tarkoitus oli sanoa: me haluamme laajentumista ja me haluamme sitä mahdollisimman nopeasti ja riittävän perusteellisesti. Hyvin monet tämän parlamentin jäsenet tietävät, että olen pyrkinyt intohimoisesti jo vuoden ajan tekemään suorassa yhteydessä ehdokasvaltioiden ja jäsenvaltioiden kansalaisiin selväksi, että me todella haluamme nämä uudet jäsenet.
Yritän antaa sielun prosessille, joka voisi helposti luiskahtaa puhtaasti tekniseksi prosessiksi. Me haluamme turvata rauhan ja vakauden koko Euroopassa. Me haluamme antaa nuorille demokratioille mahdollisuuden osallistua tasavertaisina Euroopan poliittiseen ja taloudelliseen kehitykseen. Me haluamme vahvistaa edelleen Euroopan asemaa kansainvälisessä kilpailussa. Sille ei ole olemassa vaihtoehtoa. Laajentumisneuvottelujen tilinpäätös on ollut myönteinen Prodin komission virkaanastumisesta lähtien. Edistyskertomukset, jotka komissio esittää syksyllä, tulevat osoittamaan, että ehdokasvaltiot ovat edistyneet huomattavasti ja lähestyvät tilannetta, jossa ne ovat kypsiä liittymään unioniin.
Komissio aikoo ehdottaa syksyllä neuvottelustrategiaan uusia elementtejä, joiden on tarkoitus mahdollistaa se, että neuvotteluja käydään vieläkin joutuisammin ja tartutaan päättäväisesti neuvottelujen olennaisiin ydinkysymyksiin.
Haluaisin todeta, että nämä edistysaskeleet ovat mahdollisia vain tiiviissä yhteistoiminnassa jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa. Kiitän Euroopan parlamenttia erityisesti erinomaisesta yhteistyöstä ja siitä, että se on joka tapauksessa tukenut minua toistaiseksi varauksetta. Tunnustan myös erityisesti sen myönteisen roolin, joka Euroopan parlamentilla ja sen jäsenillä on, kun eurooppalaisille pyritään selittämään tätä historiallista hanketta. Olen puhunut aina sen puolesta, että laajentumiselle saadaan väestön mahdollisimman laaja tuki ja uusien jäsenvaltioiden liittymisen tuomia suuria etuja selitetään kansalaisten kanssa käytävässä laajapohjaisessa keskustelussa.
Meidän on vakuutettava ihmiset siitä, että laajentuminen tuo alusta lähtien poliittisia ja taloudellisia etuja molemmille osapuolille. Me tarvitsemme laajaa demokraattista keskustelua tästä historiallisesta hankkeesta. Tästä perusajatuksesta haastattelussa oli kyse minun kannaltani.
(Suosionosoituksia) Komissio ei ehdottomasti aio - ja minun tarkoitukseni se olisi aivan varmasti kaikkein viimeisenä - ottaa neuvotteluprosessissa tai päätöksentekoprosessissa käyttöön joitakin uusia poliittisia ehtoja. Euroopan unionin neuvosto on määritellyt neuvottelustrategian. Komissio noudattaa sitä hyvin pontevasti.
Kuten komission puheenjohtaja Prodi jo sanoi, on täysin selvää, että liittymissopimukset ratifioidaan yksittäisissä jäsenvaltioissa kulloisenkin oikeusjärjestelmän mukaisesti. Mieleeni nousee kolme johtopäätöstä: ensinnäkin meidän on toteutettava laaja viestintähyökkäys jäsenmaissa ja ehdokasvaltioissa. Komissio on tehnyt jo tarvittavat valmistelut sitä varten. Toiseksi meidän ei pitäisi pyyhkäistä syrjään huolia ja pelkoja siellä, missä niitä ilmenee, vaan puhua avoimesti kansalaisten kanssa. Meidän pitäisi auttaa heitä ...
(Suosionosoituksia)... tarttumaan uusiin tilaisuuksiin ja selviytymään uusista haasteista. Ajattelen erityisesti raja-alueita. Myös tältä osin komissiolla on suunnitelma valmisteilla.
Kolmanneksi meidän on meneteltävä mahdollisimman varovasti ja kaukonäköisesti sellaisten aiheiden kohdalla, joihin liittyy paljon huolia ja tunteita - ja niitä on laajentumisprosessissa, esimerkiksi maahanmuuton kohdalla. On kuitenkin olemassa tapoja ja mahdollisuuksia ratkaista nämä ongelmat. Ja siitä on päätettävä ja siitä tullaan päättämään oikealla hetkellä ja ongelmaläheisesti.
(Suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toivoin, ettei meidän tarvitsisi tänään käydä tätä keskustelua. Keskustelun pohjana on raskauttava menettely, vakava poliittinen virhe. Sen jälkeen, mitä me kuulimme äsken komission puheenjohtaja Prodin ja komission jäsen Verheugenin sanovan, toivon keskustelun jälkeen asioiden olevan jälleen selviä.
Me emme vaatineet tiedonantoa komission puheenjohtajalta vaan komissiolta. Olen kuitenkin kiitollinen komission puheenjohtaja Prodille erityisesti siitä, että hän pitää asian käsittelyä niin tärkeänä, että otti siihen tänään itse kantaa. Arvoisa komission jäsen Verheugen, olen lukenut haastattelunne useita kertoja. Ennen kuin tulen asian varsinaiseen ytimeen, haluaisin viitata seuraavaan lauseeseen, josta olen todella hämmentynyt ja myös järkyttynyt. Sanon tämän hyvin asiallisessa hengessä, koska uskon syvästi joka sanan, jonka sanon täällä kaikessa rauhassa, ja koska se heijastaa vakaumustani.
Komission jäsen Verheugen sanoi haastattelussa: viime vuosien lähes traagisiin kehityksiin kuuluu se, että parlamentti on yksimielinen vain yhdestä asiasta, komission vastustamisesta. Arvoisa komission jäsen Verheugen, millainen käsitys teillä on Euroopan parlamentista? Te ette olisi virassa, jos ette olisi saanut meidän hyväksyntäämme.

Vaadin ryhmämme nimissä, että, ja komission puheenjohtaja Prodi tietää, että me pidämme itseämme periaatteessa Euroopan yhteisöjen komission liittolaisena, kun on kyse sopimusten varjelemisesta, kun on kyse siitä, että komission jäsen Patten nivotaan mukaan ulkopolitiikkaan, kun on kyse siitä, että me emme saa sihteeristöjä. Me seisomme komission rinnalla ja pyydämme myös, että te otatte tämän huomioon ettekä syytä meitä siitä, että me olisimme periaatteessa komissiota vastaan ja parlamentissa samaa mieltä vain tästä asiasta. Torjun sen hyvin koruttomasti.
(Suosionosoituksia)
Torjun sen, koska pyydän, että meidän työmme ymmärretään myös komission tukemiseksi. Meillä on yhteinen tehtävä hoidettavana Eurooppaa varten!
Nyt itse asiaan. Te sanoitte, että jos teidän tekstiänne lukee oikeudenmukaisesti, voisi tulla toiseen lopputulokseen. Uskon - ja tämähän on koko Euroopassa käytävä keskustelu - että jos tätä tekstiä tarkastelee oikeudenmukaisesti, pitäisi tehdä edelleen juuri ne johtopäätökset, jotka me olemme tuoneet julkiseen keskusteluun. Komission jäsen Verheugen, olen kiitollinen siitä ja tunnustan erityisesti, että te haluatte sanoa, ettei mitään uusia ehtoja ole tarkoitus luoda. Siten on ilman muuta selvää, minkä komission puheenjohtaja sanoikin, että te ette enää kannata sitä, että teidän kotimaassanne järjestettävän kansanäänestyksen pitäisi olla Euroopan unionin laajentumisen perusta. On nimittäin monia, jotka kysyvät itseltään, piileekö tämän komission jäsen Verheugenin huomautuksen takana jokin strategia. Muut henkilöthän - en halua tuoda sitä puoluepoliittisesti mukaan keskusteluun - esimerkiksi eräs tärkeä henkilö Saksan liittotasavallassa, joka on teitä poliittisesti lähellä, ovat esittäneet juuri nyt tämän vaatimuksen kansanäänestyksestä. Olen kuitenkin iloinen, että tämä asia selvitettiin tänään.
(Vastalauseita)
Älkää kiihtykö! Minähän olen iloinen siitä, että me päätimme yksimielisesti puhua tästä kysymyksestä, sillä tämä Euroopan unionin laajentumiskysymys on ratkaiseva kysymys Euroopan mantereen tulevaisuudelle 2000-luvulla. Ratkaiseva kysymys tulevaisuuden kannalta on, että komissio ja parlamentti kulkevat samaa tietä.
(Suosionosoituksia)
Meidän on nyt yhdessä painostettava hallituksia, että Nizzan kokouksesta tulee menestys. Meidän pitäisi tehdä tämä yhdessä ja osoittaa molemmin puolin hyvää tahtoa. Tärkeintä on, että - sikäli ymmärrän sen osan lausumistanne, josta me olemme täysin samaa mieltä - me voitamme maidemme kansalaiset Euroopan unionin laajentumisen puolelle, jotta myös he kulkevat tätä tietä. Me Euroopan parlamentin jäseninä toimimme jatkuvasti tämän asian hyväksi. Sillä juuri Keski-Euroopan ihmiset tekivät muutoksen ja kommunismin luhistumisen mahdolliseksi. Saksan yhtenäisyys ei olisi ollut mahdollista ilman Puolan Solidaarisuus-liikettä.
(Suosionosoituksia)
Kulkekaamme nyt - ja siihen vaadin komissiota ja meitä kaikkia - yhdessä tätä Euroopan tietä! Parlamentti on samaa mieltä siitä, että meidän on kuljettava tätä tietä yhdessä. Komission jäsen Verheugen, pyytäisin teitä myös tunnustamaan tämän asian näin. Me olemme periaatteessa komission puolella, kun on kyse Euroopan kehityksestä tulevaisuudessa ja maanosamme yhtenäisyydestä ja laajentumisesta, sillä Keski-Euroopan kansat haluavat olla osa Euroopan unionimme arvoyhteisöä. Meidän poliittinen ja moraalinen velvollisuutemme on tehdä kaikkemme, jotta tästä laajentumisesta voi tulla totta mahdollisimman nopeasti. Se on eurooppalaisen maanosamme turvallisuuden, rauhan ja vapauden etujen mukaista.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Hänsch
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Verheugen, te sanoitte äsken, että tarkoititte haastattelunne Saksan sisäiseksi asiaksi - mutta se ei ole mikään Saksan sisäinen ongelma. Ja vaikka äsken puhui jäsen Poettering ja nyt minä, älkää päätelkö siitä, että tämä on saksalaisten välinen keskustelu.
Arvoisa komission jäsen Verheugen, teidän lausuntonne ovat herättäneet sosialistisessa ryhmässä hämmästystä, ärtyneisyyttä ja myös suuttumusta.

Siinä yhteydessä ei ole kyse kansanäänestysten arvosta tai merkityksettömyydestä demokratialle ja kansalaisten osallistumiselle Euroopan unionin päätöksiin. Ryhmäni nimissä puhuvana en sano myöskään mitään Saksan sisällä käytävästä sellaisia kansanäänestyksiä tai muuta vastaavaa koskevasta keskustelusta. Jokainen jäsenvaltio päättää tietysti uusien valtioiden liittymisestä perustuslakinsa sääntöjen mukaan, siis myös Saksa. Mutta juuri koska Saksan perustuslakiin ei sisälly sellaista kansanäänestystä, teidän lausumanne on ymmärretty kehotukseksi ottaa käyttöön kansanäänestys ja siten yritykseksi lykätä Euroopan unionin laajentumista itään. Arvoisa komission jäsen, tiedän, että se ei ollut todellakaan teidän tarkoituksenne! Tämä vaikutelma on kuitenkin syntynyt, ja siitä on päästävä eroon!
(Suosionosoituksia) Sosialistiryhmä haluaa, että Euroopan unioni noudattaa sitä velvoitetta Itä-Eurooppaa kohtaan, johon se on sitoutunut. Me haluamme, että neuvottelut viedään loppuun joutuisasti ja huolellisesti. Me torjumme uusien esteiden luomisen ennen liittymistä! Jäsen Poettering, tämä koskee kuitenkin sitten myös tiettyjä teidän ryhmänne esittämiä näkemyksiä, esimerkiksi näkemystä, joka koskee Euroopan keskuspankin suhtautumista talous- ja rahaliiton jäsenyyteen.
(Suosionosoituksia)
Minun ryhmäni, sosialistiryhmä, pitää myönteisenä sitä, että komission puheenjohtaja Prodi ja komission jäsen Verheugen ovat antaneet täällä tänään tarvittavat selvennykset. Me olemme siitä teille kiitollisia. Tämä selvennys riittää meille!
Nyt me voisimme tietysti sanoa: Romano on puhunut, asia on ratkaistu.
(Naurua)Arvoisa komission jäsen Verheugen, aivan niin yksinkertaisia asiat eivät kuitenkaan tietenkään ole, sillä käsittelemänne perusongelma, on sellainen perusongelma, jonka edessä me kaikki olemme: komissio, Euroopan parlamentin jäsenet, hallitukset ja jäsenvaltioidemme puolueet. Perusongelma on se, miten me tiedotamme jäsenvaltioiden kansalaisille itäeurooppalaisten valtioiden liittymisestä, miten saamme heidät vakuuttuneiksi ja voitamme heidät liittymisen puolelle. Tämä on se ratkaiseva asia, joka meidän on saatava aikaan! Siltä osin meissä kaikissa on kuitenkin puutteita. Se voidaan tehdä vain sitä kautta, että ihmisille tehdään yhä uudelleen selväksi, että tehtävien suuruus liittyy niiden mahdollisuuksien suuruuteen, joita meille kaikille tarjoutuu Euroopassa. Se meidän on tehtävä selväksi! Arvoisa komission puheenjohtaja ja komission jäsen, sitä varten teidän ja meidän kaikkien on myös tultava ulos yksityiskohtien ja epäilysten byrokraattisista koloistamme! Nostakaamme se, mitä me teemme, todellakin siihen historialliseen arvoon, johon se kuuluu!
1950-luvun poliitikkosukupolvella - Adenauerilla, Monnet'lla, Schumanilla ja muilla - oli rohkeutta ja kaukonäköisyyttä lopettaa Euroopan yhteisössä Saksan ja Ranskan vuosisatoja kestänyt vastakkainasettelu ja aloittaa Euroopan kansojen yhdistäminen lännessä.
Hyvät parlamentin jäsenet, meidän poliitikkosukupolvellamme, teidän ja minun, on ensimmäistä kertaa tuhanteen vuoteen mahdollisuus yhdistää kaikki Euroopan kansat yhdeksi yhteisöksi rauhan ja demokratian vapaaehtoisuuden pohjalta. Tätä mahdollisuutta me emme saa antaa pilata itseltämme ja tätä mahdollisuutta me emme saa laiminlyödä!
(Suosionosoituksia)

Cox
Arvoisa puhemies, tänään meillä on tärkeä tilaisuus oikaista asia ja otamme tärkeän edistysaskeleen tässä keskustelussa. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että komission puheenjohtaja Prodi on paikalla, ja toivon, että hän komission puheenjohtajana vahvistaa tällä tavoin säännöllisesti johtoasemansa laajentumisen kaltaisissa strategisissa kysymyksissä. Suhtaudun näin ollen erittäin myönteisesti hänen tämänpäiväiseen julkilausumaansa.
Hyväksyn komission jäsen Verheugenin selityksen, jonka mukaan hän puhui saksalaisesta näkökulmasta ja henkilökohtaiselta kannalta. Hänellä ei kuitenkaan laajentumisesta vastaavana komission jäsenenä ole nyt mahdollisuutta puhua henkilökohtaiselta kannalta. Jos annamme sekavia viestejä tai kenties huonosti ilmaistuja tai harkitsemattomia viestejä, on olemassa se perusluonteinen vaara, että annamme vääränlaisen viestin. Sen perusteella, miten haastattelu otettiin vastaan ja miten sitä kommentoitiin, tässä on selvästi päässyt käymään niin.
Hyväksyn hänen selityksensä kansanäänestysasiasta. Asian taustalla oleva väite pitää kuitenkin paikkansa. Meidän täytyy saada kansalaiset mukaan, ja jos hän tarkoitti sitä, se on aivan totta.
Sen osalta, että jäsenvaltiot antaisivat komission tehdä likaisen työn, toivon, ettei tässä viitattu laajentumiseen. Olen varma, ettei hän tarkoittanut sitä.
Arvoisa komission jäsen, jos tarkoititte sitä, että jotkut hallitustemme valtiomiehet kiertävät mielellään ympäri Keski-Eurooppaa ilmoittamassa, että laajentuminen etenee, mutta jättävät sitten yksityiskohdat komission hoidettaviksi, teidän pitäisi selvästi sanoa se, niin me tuemme teitä, kun otatte tämän esille neuvostossa.
(Suosionosoituksia)Pyytäisin komission jäsentä reiluuden nimissä perumaan huomautuksensa, jonka mukaan Euroopan parlamentti on yksimielinen vain yhdessä asiassa, nimittäin vastustaessaan komissiota. Sitä ei voida näyttää toteen. Komission jäsenen suhde parlamenttiimme ja sen valiokuntiin on aina ollut rakentava ja myönteinen, ja sen pitäisi pysyä sellaisena. Tällaista toimielinten välisten suhteiden herjausta ei saa sallia.
(Suosionosoituksia)

Hautala
Arvoisa puhemies, kiitän komission puheenjohtajaa ja komission jäsentä Verheugenia siitä, että he ovat suostuneet tähän keskusteluun meidän kanssamme. Tämä on meille erinomainen tilaisuus ryhtyä vakavaan ja rehelliseen keskusteluun laajenemisesta, ja voimme myös yhdessä pohtia sitä, kuinka me saamme kansalaiset mukaan tähän keskusteluun. Ei mikään ole tärkeämpää.
Voin ymmärtää sen, että komissiossa saatetaan olla hiukan kiusaantuneita siitä tavasta, jolla neuvosto välillä laajentumiseen suhtautuu. Neuvosto ei ole kyennyt esittämään konkreettista laajentumissuunnitelmaa, ja tässä sen on todella koottava joukkonsa. Ei myöskään ole eduksi, että valtioiden johtajat matkustavat hakijamaihin ja antavat niille löysiä lupauksia siitä, että aivan tuota pikaa ne voivat liittyä jäseniksi. Tämä ei ole vakavaa laajenemistyötä. On selvää, että kansalaisten luottamus voidaan palauttaa, mutta se vaatii ensinnäkin sitä, että koko neuvotteluprosessi on avoimempi. Myös parlamenttien on tultava mukaan näihin keskusteluihin, ja tässä meillä on nyt hyvä tilaisuus todeta, että me käymme tätä keskustelua säännöllisesti myös Euroopan parlamentissa.
Entä sitten ajatus, että voitaisiin järjestää kansanäänestyksiä laajenemisen lopputuloksista? Ei varmaankaan ole aivan oikea ajankohta miettiä tällaista asiaa, koska kyllä meillä täytyy olla rohkeutta kertoa ihmisille, että jo kahdeksan vuotta on kulunut siitä, kun tämänhetkiset hakijamaat kutsuttiin mukaan Euroopan unioniin. Siitä on siis kulunut jo kahdeksan vuotta, mutta toivottavasti me uskallamme kertoa kansalaisille, että tämä prosessi on jo pitkällä ja että se on peruuttamaton. Kansanäänestys sinänsä on aivan erinomainen keino saada kansalaiset mukaan päättämään asioista. Haluan kiittää komission jäsentä Verheugenia siitä, että hän on uskaltanut lausua tämän sanan. Jopa Saksassa tulisi mielestäni harkita sitä, että luovuttaisiin historiallisista peloista siitä, että kansanäänestykset voisivat olla yleensä vaarallisia.
Katsotaanpa tätä perusoikeuskirjatyötä. Tällä hetkellä laaditaan perusoikeuskirjaa, mutta onko siinä yhtään ainoaa todellista osallistumisoikeutta kansalaiselle? Miksi me emme ole ryhtyneet keskustelemaan Euroopan laajuisista kansanäänestyksistä tai vaikkapa oikeudesta kansalaisaloitteeseen, joka esimerkiksi Sveitsin kansalaisilla on automaattisesti? Minä voin ymmärtää, että sveitsiläiset eivät halua liittyä unioniin ennen kuin myös heille Euroopan unionin tulevina kansalaisina taataan tällaisia perusoikeuksia. Tämä on se tehtävä, johon me voimme yhdessä ryhtyä, jotta me todella saamme aikaan kansalaisten Euroopan. Se on myös paras tapa häivyttää turhia pelkoja, koska ihmiset joutuvat valistamaan itseään, he joutuvat keskustelemaan, he joutuvat hankkimaan tietoa. Eli yleisesti kansalaisten suorat oikeudet ovat välttämättömiä, mutta tässä tapauksessa ei nyt varmaankaan voida ryhtyä äänestämään laajentumisesta.

Brie
Arvoisa puhemies, minun ryhmässäni on erilaisia käsityksiä suunnitellusta laajentumisesta. Minä itse pidän sitä historiallisena välttämättömyytenä ja mahdollisuutena, jota ei saa vaarantaa malttamattomuudella, epädemokraattisella menettelyllä ja byrokraattisella tai kansallisella pikkusieluisuudella eikä politiikan piittaamattomuudella sosiaaliasioita kohtaan.
Arvoisa komission jäsen, en epäile lainkaan teidän henkilökohtaista sitoutumistanne laajentumiseen. Kun te kuitenkin sanotte meille tänään, että me kaikki olisimme vain lukeneet haastattelun väärin, ja sitten huomaan kuitenkin, että te sanotte itse Zeit-lehden huomisessa numerossa, että kyse olisi ollut teidän vuosittaisesta epäonnistumisestanne, minussa herää tietysti jo kysymys, miten asiat tältä osin todellakin ovat!

Pyytäisin teitä kuitenkin vielä kerran valottamaan asiaa meille täällä parlamentissa. Te esititte heinäkuussa asiasta vastaavassa valiokunnassa hyvin synkkiä vihjauksia laajentumiseen liittyvistä vaikeuksista. Te ette ollut silloin valmis konkretisoimaan niitä myöskään asiaa tiedusteltaessa. Te olette täysin oikeassa siinä, että kansalaiset on otettava mukaan päätöksentekoprosesseihin. Se tarkoittaa kuitenkin tietysti myös sitä, että demokraattisesti valituilla parlamentin jäsenillä on oltava sellaiset mahdollisuudet. Mielestäni neuvoston ja komission parlamenttiin nähden harjoittaman salaisen diplomatian rehottamisesta on tultava loppu.
On toinenkin ongelma: tuen erittäin päättäväisesti käsitystänne, jonka mukaan hyvin keskeisiä päätöksiä ei saa vierittää kansalaisille hallitusten kautta, kuten - siitä olen kanssanne samaa mieltä - euron kohdalla tapahtui. Ei saa kuitenkaan koskaan käydä niin, että kansanäänestys Saksassa voi päättää laajentumisen hyvistä ja huonoista puolista. Se on minusta tahditonta enkä voi hyväksyä sitä! Muuten te tulette saamaan aina meidän johdonmukaisen tukemme, jos olette vakavissanne tästä demokraattisesta osallistumisesta. Muistan kuitenkin lisäksi sen, että tekin torjuitte silloin periaatteessa Maastrichtin sopimuksesta järjestettävän kansanäänestyksen Saksassa.
Kolmanneksi - ja se on tärkeintä: jotta kansalaiset voitetaan laajentumisen ja liittymisen puolelle, heidän huolensa ja toiveensa on otettava hyvin vakavasti. Minusta sitä ei tehdä ensisijaisesti 150 miljoonaa euroa maksavalla PR-kampanjalla vaan tämän laajentumisen demokraattisella, sosiaalisella ja työllisyyspoliittisella suuntaamisella. Siitä on toistaiseksi havaittavissa liian vähän niin perusoikeuskirjaa koskevassa keskustelussa, unionin uudistamisessa kuin liittymisneuvotteluissakin.
Arvoisa komission jäsen, meidän keskeinen vaatimuksemme on: antakaa tunnustetusti suuren pätevyytenne myötä oma panoksenne siihen, että itälaajentumisesta tulee yhteisen turvallisuuden hanke, sosiaalisen solidaarisuuden hanke ja hanke, josta kansalaiset voivat olla yhdessä mukana päättämässä ja muotoilemassa! Silloin me kaikki olemme teidän puolellanne.

Muscardini
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Prodi sanoi, että kansalaiset eivät ole asiasta riittävän vakuuttuneita, ja jotkut kollegat toistivat tämän lauseen. Ehkä tämä onkin todellinen vakava ongelma: kansalaiset eivät ole riittävän vakuuttuneita, sillä Euroopan unioni keskittyy liikaa erityisaiheisiin, jotka koskevat kansallisia valtioita, eikä se käsittele riittävästi suuria ongelmia: työttömyyttä, maahanmuuttoa, ihmisoikeuksia, maailmanlaajuisista taloussäännöistä käytäviä uusia neuvotteluja, kuplataloutta, suhteita Yhdysvaltoihin, Euroopan kykyä luoda oma vahva taloutensa ja oma merkityksensä.
Euroopan kansalaiset pelkäävät, meidän on tajuttava se! Näin ollen jos haluamme, että laajentuminen tapahtuu nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden kansalaisten hyväksi, meidän pitää antaa kansalaisten osallistua poliittisiin ja institutionaalisiin prosesseihin, ja arvoisa puheenjohtaja Prodi, tämä ei voi tapahtua ilman ehtoja, kuten te sanoitte puheenvuorossanne, sillä on olemassa yksi ehto, eli se, että laajentumisesta pitää tulla todellinen etu niille kansalaisille, jotka ovat nyt unionin jäseniä ja niille, jotka toivon mukaan ovat pian Euroopan unionin jäseniä.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Italian radikaaliryhmä ei ole todellakaan se, joka arvostelee esitettyä ehdotusta järjestää kansanäänestys näin tärkeästä asiasta. Tämäkin oli tietenkin harha-askel, joka saattoi vaikeuksiin komission ja meidät kaikki Euroopan unionina: vaikeuksiin siitä syystä, että edessämme ovat niiden Itä-Euroopan kansalaisten oikeutetut pyrkimykset, joilla 50 kommunistisen diktatuurivuoden jälkeen on meidän tukemana mielestäni vihdoin oikeus kuulua Euroopan unioniin.
Niinpä käännyn kollegoiden puoleen, ja pyydän, että he katsoisivat itseään peiliin; pyydän komissiota tekemään saman, ja pyydän sitä myös parlamentilta: miten olemme valmistautuneet Biarritzin ja Nizzan huippukokouksiin, joiden asialistalla on niin tärkeitä asioita ja joiden hyväksi ei tehdä yhtään mitään? Mitään ei tehdä toimielinuudistusten osalta, eikä etenkään sen sitoumuksen osalta, jonka omaksuimme menneinä vuosina Etelä-Euroopan maiden laajentumisen onnistumiseksi: puhun nyt Delors I ja Delors II -paketeista. Ja sitten haluaisimme vielä toteuttaa laajentumisen käyttämättä penniäkään ylimääräistä rahaa budjetista, joka ei riitä nyt edes 15 jäsenvaltiolle. Arvoisa komission jäsen, nämä ovat suuria ongelmia, ja teidän haastattelunne aiheutti hämmennystä. Toivon, että näiden lausuntojen myötä asiaa viedään eteenpäin, mutta varsinaisten ongelmien ratkaiseminen jää avoimeksi: mitkä ovat ne uudistukset ja mitkä ovat ne taloudelliset keinot, joiden avulla laajentuminen Itä-Eurooppaan todella onnistuu?

Van Orden
Arvoisa puhemies, olin ymmärtänyt, että komission jäsen Verheugen antaisi täyden selvityksen Süddeutsche Zeitung -sanomalehdelle antamastaan haastattelusta. Yksi tärkeä asia, jonka hän mainitsi, oli, että Saksassa olisi hänen mielestään pitänyt järjestää euron käyttöönottoa koskeva kansanäänestys. Vielä ei ole liian myöhäistä. Onko hän vielä sitä mieltä, että Saksan kansalaisilta olisi kysyttävä heidän mielipidettään eurosta, ja mikä hänen mielestään olisi lopputulos?

Verheugen
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata aluksi muutamaan kysymykseen, jotka esitettiin konkreettisesti minulle. Ensinnäkin jäsenille Poettering ja Cox, joiden reiluista puheenvuoroista kiitän. Panen hyvin mielelläni merkille, että te analysoitte parlamentin ja komission välistä roolipeliä toisin kuin minä omassa puheenvuorossani hyvin tiivistetysti. Minun on myös myönnettävä, että se pitää myös täysin paikkansa omalla kokemusalallani. Minua on pyydetty perumaan tämä arvio. Teen sen mielelläni, ....

.... koska tämä keskustelu on osoittanut, että olen ilmeisesti erehtynyt tältä osin, eikä minun ole lainkaan vaikea myöntää sitä!
Osoitan sanani vielä kerran jäsen Coxille: te närkästyitte eräästä tietystä käyttämästäni saksankielisestä sanasta, joka käännetään englanniksi sanoilla dirty work. Haluaisin vain selittää, että siinä osassa Saksaa, josta minä olen kotoisin, tämä sana ei tarkoita mitään muuta kuin englannin painful and hard work. Mitään muuta en tarkoittanut, .....
(Välihuomautuksia täysistunnolta)
.... ja tulkinta, johon te yhdyitte, on joka tapauksessa jo hyvin, hyvin lähellä sitä, mitä minä ajattelen.
Meidän ei tarvitse käydä jälleen kerran keskustelua päätöksentekoprosessista, joka koski euron käyttöönottoa Saksassa. Minä toimin silloin puheenjohtajana Saksan liittopäivien erityisvaliokunnassa, joka valmisteli euron ratifiointia Saksassa. Tämä prosessi saatiin päätökseen jo vuoden 1993 lopussa. Siltä osin ei ole enää mitään päätettävää, asia on loppuun käsitelty. Silloin keskusteltiin siitä, että kansalaisia ei otettu riittävästi mukaan päätöksentekoon. Jokainen saksalainen kollega vahvistaa sen minulle, ja muistutin siitä vielä kerran haastattelussa.
Lisäksi haluaisin mielelläni todeta tiivistäen, että tämä keskustelu on mielestäni osoittanut, että komission ja parlamentin välillä vallitsee ensinnäkin hyvin suuri ja laaja yhteisymmärrys itse asiasta eli siitä, miten välttämätön, tärkeä ja peruuttamaton laajentuminen on, ja että toiseksi vallitsee myös suuri yhteisymmärrys siitä, että me haluamme työskennellä yhdessä sen hyväksi, että Euroopan kansalaiset otetaan mukaan tähän käänteentekevään hankkeeseen.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitoksia, komission jäsen Verheugen. Ellei kukaan halua enää puheenvuoroa, tämä keskustelu on päättynyt ja jatkamme ihmisten kloonausta koskevaa keskustelua. Kiitän komission jäsen Verheugenia ja toivotan komission jäsen Busquinin uudelleen tervetulleeksi.

Ihmisten kloonaus (jatkoa)
Fiori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, uskon, että jokaiselle ihmiselle, jonka sielussa elää usko ihmiseen, pitää hänen ensimmäisestä olemassaolon hetkestään saakka varmistaa varaukseton kunnioitus, joka kuuluu moraalisesti ihmiselle kokonaisuudessaan.
Tämän takia meidän pitää voimakkaasti ja selkeästi vastata kielteisesti kaikkiin niihin kokeiluihin, jotka johtavat ihmisalkioiden tuhoutumiseen: alkio on jo ihminen, jolla on täsmällinen henkilöllisyys, ja jokainen toimenpide, joka ei ole alkion kannalta hyödyllinen, on teko, joka vahingoittaa oikeutta elämään. Parlamentin pitää vahvistaa se, mitä se on jo useaan otteeseen sanonut näiden vuosien aikana ja myös hiljattain viime toukokuussa. On moraalitonta käyttää ihmisalkioita tutkimustarkoituksiin, juuri niihin samoihin tarkoituksiin, joita varten Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton lupasi myöntää julkista rahoitusta ja jotka Tony Blairin johtama Britannian hallitus hyväksyi.
Valitettavasti näyttää siltä, että kaupalliset edut ajavat kohti tutkimuksia, joissa mennään sieltä, missä aita on matalin ja jätetään kaikki ajatukset ihmiselämän suojelemisesta kokonaan huomiotta, ihmiselämän, joka mielestämme saa alkunsa jo hedelmöitymisen aikana. Ihmisen kehoa ei hallitse omistaminen vaan olemassaolo, elävän ihmisen olemassaolo, eli sitä ei näin ollen voida muuntaa pelkäksi koneeksi, joka koostuu osista, koneistoista, kudoksista ja toiminnoista.
Se, mitä nyt halutaan toteuttaa, muistuttaa elämän saalistamista, mikä on vastakohta etiikalle, joka merkitsee rakkautta ihmistä kohtaan, hänen ruumistaan kohtaan jo ihmiselämän ja maailmaan syntymisen ensimmäisessä vaiheessa, vastakohta olemassaololle maailmassa, ihmismaailmalle, ruumiille sellaisena kuin se on. Totta onkin, että ne, jotka tarttuvat ihmisalkioon, tyhjentävät sen ja vievät siltä kaiken sisäisen solumassan ja elämän, yrittävät kovasti väittää, että alkion sisällä ei ole ketään, sillä jos sisällä olisi joku, hänellä olisi oikeus rakkauteen, tai rakkaudettomassa maailmassa hänellä olisi ainakin oikeus ihmisarvoonsa, muuten maailma olisi täynnä väkivaltaa, raakuutta ja kyynisyyttä.
Hyvät kollegat, alkioita tuhoavien tutkimusten vastustaminen ei merkitse ainoastaan uskonnollisen periaatteen vaan myös sivistyksen periaatteen noudattamista: ihmistä on ehdottomasti kiellettävä hallitsemasta toista ihmistä, ja tämän periaatteen pitäisi edelleen olla syvälle kulttuuriimme juurtunut. Sitä ei voida sallia, että yksi ihminen kykenee hallitsemaan niin voimakkaasti toista ihmistä.
Emme kuitenkaan tästä syystä vastusta tutkimusta, päinvastoin. Vaihtoehtoiset tutkimukset ovat mahdollisia: esimerkiksi aikuisen kehossa olevia ja heti syntymän jälkeen napanuorasta otettuja kantasoluja voidaan tutkia. Sitä paitsi tutkimuksia aikuisten soluista on jo tehty, ja ne ovat lupaavia. Monet tutkijat paneutuvat menetelmiin, jotka ovat vaihtoehto kloonaukselle, eikä mene kovinkaan kauan, kun he muodostavat merkittäviä ryhmiä, jotka tutkivat kansallisella tasolla tätä erityisaluetta.
Viimeisenä asiana haluan sanoa, että on ehdotettu sellaisen tilapäisen komitean perustamista, joka keskustelee näistä asioista. Haluamme, että ihmiselämää koskevan tieteen synnyttämien ongelmien tutkimista syvennetään sillä ehdolla, että parlamentin omaksumia kantoja ei aseteta kyseenalaisiksi. Komission pitää lähteä liikkeelle näistä kannoista ja auttaa meitä antamaan perusteltua tietoa.

Goebbels
Arvoisa puhemies, luonnoksen perusoikeuskirjaksi 1 artiklassa sanotaan, että ihmisen arvokkuutta on kunnioitettava ja suojeltava. Sen 3 artiklassa sanotaan, että lääketieteen ja biologian aloilla on noudatettava periaatteita, joissa kielletään: rotuhygieniaan pyrkivät toimet, varsinkin sellaiset, joiden tavoitteena on ihmisten karsiminen; ihmiskehon tai sen osien käyttäminen hyötymistarkoituksessa; kloonauksen käyttö ihmisen tuottamiseen.
Tällaiset juhlalliset julistukset eivät välttämättä riitä. Tieteen kehitys on ällistyttävää. Tieteelliset tutkimukset kehittyvät välillä sellaista vauhtia, että tavallisten kuolevaisten ja jopa poliitikkojen on sitä vaikea käsittää. Tämä teknotieteen, eli tieteen ja teknologian yhteensulautuman, kehitysvauhti herättää eettisiä kysymyksiä, joiden seuraukset ovat vakavia. Tämä ei koske ainoastaan elämän mekanismien uudenlaista hallintaa. Tämän osalta se, että Britannian hallitus on ehdottanutparlamentille, että tämä säätäisi lain, jolla hyväksytään tietyt lääketieteelliseen tarkoitukseen tehtävää kloonausta koskevat tutkimukset, mukaan lukien ihmisalkiota koskevat tutkimukset, ja se on synnyttänyt monenlaisia reaktioita ja kommentteja, sekä myönteisiä että kielteisiä.
Tietyt parlamentin poliittiset ryhmät ehdottavat, että äänestettäisiin kiireellisestä päätöslauselmaesityksestä. Sosialistit ovat sitä mieltä, että tällaiset kysymykset ovat erittäin tärkeitä lääketieteen, biologian ja yhteiskunnan kannalta ja että tämä tärkeä merkitys edellyttää parlamentiltamme syvällisempää työskentelyä kuin hätäisesti kyhätyn päätöslauselman laatiminen. Tässä ei nyt ole kyse mistään tulitaistelusta. Kyse ei ole siitä, kuka ampuu ensimmäisen laukauksen.
Tämänaamuiset keskustelut teollisuuden muutosten seurantakeskuksesta osoittivat, että parlamentti voi muuttaa mielensä kokonaan vain muutamassa minuutissa. Sosialistit harmittelevat tällaista äänestystä, joka muistuttaa enemmän venäläistä rulettia kuin vakavasti otettavaa parlamenttityöskentelyä. Haluamme, että käydään selkeää keskustelua todella tärkeästä aiheesta eli geeniteknologialle avautuvista mahdollisuuksista ja niistä rajoista, joita tällä alalla ei saa rikkoa.
Kaikki nämä kysymykset koskevat monia parlamenttimme pysyviä valiokuntia. Kyseessä on itse asiassa selkeästi horisontaalinen ongelma, jota kannattaa käsitellä väliaikaisessa valiokunnassa, jonka tehtävänä on kutsua asiantuntijoita ja järjestää avoimia kuulemistilaisuuksia, joiden pohjalta voidaan käydä maltillisesti objektiivista keskustelua, jota rajoittuneet ennakkoluulot eivät vääristä.
Arvoisa puhemies, lopuksi pyydän teitä ja pyydän meitä kaikkia tekemään töitä tosissaan. Olemme valmiit perumaan päätöslauselmamme, jos myös muut ryhmät tekevät niin, ja tekemään jotain kunnollista yhdessä.

Wallis
Suhtaudun myönteisesti komission jäsenen julkilausumaan ja erityisesti siihen, että se oli punnittu ja harkittu.
ELDR-ryhmän esittämän päätöslauselman kanta on sama. Emme halua, että maani tapahtumiin ja Ison-Britannian hallituksen ilmoitukseen reagoidaan nopeasti ja harkitsematta. Nämä ovat vakavia asioita, ja ne ovat osoitus kansalaistemme syvästä huolesta, mutta meidän olisi ymmärrettävä kaikki Ison-Britannian ilmoituksen taustat ja muistettava toissijaisuusperiaate, johon komission jäsen viittasi.
Kyseessä on pelkkä ehdotus, ei päätös, ja se on tehty maan korkeimman terveysviranomaisen kloonausasiantuntijaryhmän erittäin varovaisen ja harkitun raportin perusteella. Asia on ollut harkittavana kaksi vuotta - joidenkin mielestä liian kauan, kun ajatellaan niitä syöpää, Parkinsonin tautia tai elinten vajaatoimintaa sairastavia ihmisiä, joille voisi olla apua tästä tutkimuksesta. Asiantuntijaryhmä ehdottaa vain, että laajennetaan Ison-Britannian nykyisiä sääntöjä siitä, mihin tarkoitukseen alkioita voidaan käyttää tutkimuksessa.
Korostan, että tässä laajennetaan nykyisiä sääntöjä ja valvontaa tällä hyvin, hyvin arkaluonteisella alueella. Meidän täytyy kunnioittaa sitä, että kansalaisten huoli on puolin ja toisin syvää ja perusteltua, ja tähän päätöslauselmassamme pyritäänkin. Ison-Britannian hallitus on tunnustanut sen ehdotuksessaan, koska siitä toimitetaan vapaa äänestys mahdollisesti myöhemmin tänä vuonna. Vaikka oma puolueeni ei olekaan hallituksessa, olen sitä mieltä, että Ison-Britannian hallitus on menetellyt punnitusti ja harkitusti. Pyydän parlamenttia käsittelemään punnitusti ja harkitusti tätä tärkeää kysymystä.

Lannoye
Arvoisa puhemies, keskustelemme jälleen hyvin tärkeästä eettisestä asiasta, joka koskee ihmisiin sovellettavan bioteknologian kehitystä. On olemassa kaksi vastakkaista mielipidesuuntausta. Toinen vastustaa ihmisen ja tarkemmin sanottuna alkion välineellistämistä ja on huolissaan niistä seurauksista, joita tiettyjen kloonauksen kaltaisten tekniikoiden yleisellä käyttöönottamisella saattaa olla ihmiskunnalle. Toisen suuntauksen mukaan vakavasti ja tähän mennessä parantumattomasti sairaiden ihmisten oikeus voida hyötyä lääketieteellisten tutkimusten avaamista mahdollisuuksista, menee aina muiden näkökohtien edelle, olivatpa ne sitten mitä tahansa.
Puoltaessaan kloonausta lääketieteellisiin tarkoituksiin Britannian hallitus näyttää ilman minkäänlaisia kansainvälisellä tasolla käytyjä alustavia neuvotteluja ja tätä haluan korostaa valinneen jälkimmäisen mielipidesuuntauksen. Tämän päätöksen taustalla on olettamus, että kloonaus lääketieteellisessä tarkoituksessa, eli vielä erilaistumattomien alkiosolujen kloonaus ihmisalkiosta tutkimus- ja tuotantotarkoituksiin, tarjoaa lupaavia kehitysnäkymiä. Vaikka tämä olettamus onkin perusteltu, se ei muuta sitä tosiseikkaa, että tämän valinnan myötä ihmisalkiosta tehdään lääketieteelliseen tarkoitukseen käytettävien solujen varasto, mikä johtaa alkioiden tuottamiseen ensin tutkimustarkoituksiin ja sen jälkeen epäilemättä tuotantotarkoituksiin.
Tässä vaiheessa on mielestäni tärkeää esittää kaksi huomiota. Ensinnäkin muistutan Euroopan neuvoston Oviedossa huhtikuussa 1997 tekemästä ihmisoikeuksia ja biolääketiedettä koskevasta yleissopimuksesta. Siinä syyllistytään kieltämättä eräissä kohdissa tiettyyn epätarkkuuteen, mutta sen 18 artikla on hyvin selkeä ja siinä sanotaan, että ihmisalkioiden tuottaminen tutkimustarkoituksiin on kielletty. Tästä asiasta ollaan Euroopassa oltu yksimielisiä viime päiviin asti. Ison-Britannian hallitus on juuri rikkonut tämän yksimielisyyden kannanotollaan.
Toinen huomio on se, että monien asiantuntijoiden mukaan, ja tutkimuksesta vastaava komission jäsen Busquinin muistutti tästä juuri, on myös muita keinoja, joilla voidaan vastata vakavasta perinnöllisestä sairaudesta kärsivien ihmisten perusteltuihin odotuksiin. Nämä keinot eivät nimittäin edellytä alkioiden tuotantoa kloonauksen avulla, vaan niissä käytetään aikuissoluja. Jos asia on kerran näin, niin miksi meidän pitää harjoittaa eettisesti ja yhteiskunnallisesti kyseenalaista vastuunpakoilua?
Hyvät kollegat, lopuksi olen sitä mieltä, että geeniterapiasta saatavat tiedot voivat olla hyödyllisiä ihmiskunnalle, mutta niihin sisältyy myös vakavia riskejä ja seurauksia. Tarvitsemme siis tiukkaa oikeudellista kehystä ja selkeitä oikeudellisia suuntaviivoja. Tämän vuoksi se, että ihmisen kloonausta koskeva kielto pidetään voimassa eikä sitä että kiellosta pidetään edelleenkin kiinni on tärkeää. Parlamentin tehtävänä on vahvistaa tämä uudelleen, mutta ei hätiköiden, vaan aivan yksinkertaisesti noudattaen aikaisempien päätösten linjaa.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, 200 vuotta sitten tohtori Cabanis, valistuksen ajan filosofi, rohkeni ehdottaa luonnon aikaansaannosten tarkistamista ja korjaamista, sillä koska olimme niin uteliaina tutkineet keinoja, joilla eläinroduista saataisiin kauniimpia ja parempia, niin eikö ollut häpeällistä, että ihmisrotu oli laiminlyöty kokonaan. Aivan kuin olisi ollut tärkeämpää saada suuria ja voimakkaita härkiä kuin vahvoja ja terveitä ihmisiä, kuin olisi ollut tärkeämpää saada hyvältä tuoksuvia kaloja kuin viisaita ja hyviä kansalaisia.
Tänään tuo tohtori Cabanis´n uni on toteutumassa. Tällä unella on kuitenkin nimi: se on rotuhygienia. Se on painajainen. Tällä painajaisella on monet kasvot, jotka ovat toinen toistaan hirviömäisempiä, kun kyse on esimerkiksi prenataalisista diagnooseista, joiden avulla eliminoidaan Downin oireyhtymää kantavat alkiot, jotta ei tarvitsisi nähdä vaivaa itse sairauden pois kitkemiseksi; kun kyse on ylimääräisten alkioiden kehittämisestä, jotka kasataan pakastimiin; kun kyse on lopulta ihmisten kloonauksesta.
Nämä alkiot ovat kuitenkin ihmisiä, joiden elämä on pyhää. Ne ovat ihmisiä. Meidän velvollisuutemme on kunnioittaa heidän arvokkuuttaan. Mitä hyötyä on suurista ihmisoikeuksia koskevista julistuksistamme, jos saatamme kuitenkin ihmisen arvokkuuden naurunalaiseksi ja vielä laboratorioidemme kätköissä. On päivänselvää, että ihmisten kloonaus merkitsisi sellaisen uudenlaisen orjuuden syntymistä, jossa koeputket olisivat kahleita ja laboratoriot olisivat orjalaivoja.
Epäitsekkäät henkilöt tietenkin moittivat meitä siitä, että kiellämme tieteellisen tutkimuksen mahdollisuudet kehittyä ja, vielä pahempaa, hoitaa sairaita. En hyväksy tällaista älyllistä terrorismia. Voisi melkein luulla, että kaikille näille ihmisille lääketiede on vain tekosyy noidan oppipoikien tekemille kokeille. Lääkärin vaimona seuraan tutkimuksen kehitystä hyvin läheltä.
Näin ollen olisi epäilemättä tarkoituksenmukaisempaa, että tiedemiehiä pyydettäisiin tutkimaan perusteellisemmin mahdollisuutta tuottaa kehittyviä kantasoluja lääketieteellisiä tarkoituksia varten, erityisesti aikuisen elimistä. Meillä on oikeus puolustaa kaikkien ihmisolentojen arvokkuutta niitä vastaan, jotka vain unelmoivat elämän arvoituksen ratkaisemisesta, ja kieltää jyrkästi ihmisten kloonaus.

Bonino
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että kollega Fiori teki asiat selväksi puheenvuorossaan: hän vahvisti selvästi, että tässä on kyse uskonnollisten periaatteiden hänen periaatteittensa samastamisesta sivistyksen periaatteiden kanssa.
Minä puolestani uskon kuitenkin, että instituutioiden pitää sen sijaan lujittaa maallikkouden periaatetta, eli pitää vahvistaa, että sitä, mikä joidenkin mielestä saattaa olla moraalisesti mahdotonta hyväksyä, ei sen tähden voida pitää juridisesti mahdottomana käytäntönä. On siis vahvistettava juridisten sääntöjen ja uskonnollisten periaatteiden välinen ero. Jos emme noudata tätä periaatetta, ajaudumme tuuliajolle loppuajoiksi.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, palatakseni puheena olevaan aiheeseen, käsitämme, että kaikki uusi vaikka tämä uusi asia olisikin lupaavaa miljoonien ja taas miljoonien ihmisten sairauksien hoitamisen kannalta synnyttää normaalin, perinteisen ja aina olemassa olleen reaktion, joka tarkoittaa kieltoa, kampanjointia, huutoa "barbaareja" vastaan, ilman että edes kysymme itseltämme, toimiiko tuo kielto ylipäätään, tai voisiko se toimia, tai kykenemmekö huolehtimaan siitä, että sitä noudetaan tai kykenemmekö valvomaan sitä.
Samanlaista asennetta on osoitettu tavallisten sosiaalisten ilmiöiden edessä jo pitkään oli kyse sitten esimerkiksi abortista, maahanmuutosta tai jopa huumeista. Annetaan kieltoja, ja sitten asiasta pestään kädet.
Minä taas uskon, että politiikan vastuulla tämä on kaikkein vaikein ja monimuotoisin vastuualue on hallita tiettyjä ilmiöitä, asettaa rajoja, estää asioiden hoitaminen Villin lännen tapaan. Tämä on instituutioiden tehtävä riippumatta jokaisen meistä uskonnollisesta omatunnosta, niiden, joilla sellainen on. Juuri tästä syystä me Boninon listan radikaalijäsenet katsomme voivamme tukea, vaikkakin vaivalloisesti, liberaaliryhmän kompromissia. Haluamme pyrkiä vähentämään tieteen ja politiikan välistä kuilua ja pyrkiä hallitsemaan uutta ilmiötä maallikon näkökulmasta kokeiluihin ja niitä seuraaviin siirtoihin liittyvän käytännöllisyyden kanssa aloittamatta välittömästi, kuten aina, kieltokampanjoita, joiden tiedämme olevan tehottomia.
Täsmälleen kuten luvattomien aborttien tapauksessa, nyt me yksinkertaisesti käynnistämme uudelleen miljoonien ihmisten lääketieteellisiin syihin perustuvan matkailun, jotka matkustavat salaa muualle hankkimaan hoitoa. Väitteeni on erittäin vakavaluonteinen ja huolestuttaa minua kovasti, mutta olkaa tarkkoina: tieteellisten ja sosiaalisten ilmiöiden kannalta kieltojen tie ei ole koskaan johtanut minnekään.
Uskon, että meidän vastuumme on asettaa rajoja tai pyrkiä ottamaan vastuu seuraavien siirtojen rajoittamisesta tyrkyttämättä omia eettisiä periaatteitamme niiden, joilla niitä on sivilisaation periaatteina. Oikea institutionaalinen sivistys merkitsee maallikkoutta, kokeiluja ja vertailua.

Wurtz
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, että joudun poistumaan aivan pian, olen ilmoittanut istunnolle tästä lyhytaikaisesta esteestä.
Arvoisa puhemies, ryhmäni ei hyväksy Britannian hallituksen päätöstä ihmissolujen kloonauksesta. Se ei mielestämme ota huomioon tätä asiaa koskevaa eurooppalaista lainsäädäntöä eikä etiikkaa käsittelevän eurooppalaisen työryhmän parhaillaan valmistelemaa lausuntoa, jossa käsitellään kloonausta koskevien tutkimusten seurauksia. Kannatamme kaikkien ihmisten kloonaukseen liittyvien tutkimusten kieltämistä ja vastustamme kloonaukseen liittyvien bioteknologisten keksintöjen kaikenlaista kaupallista hyödyntämistä.
Kun nämä yleiset periaatteet hyväksytään, voidaan aloittaa keskustelu siitä, miten bioteknologisiin tutkimuksiin pitäisi asennoitua, jotta voimme mitata näiden tutkimusten eettisiä seurauksia jarruttamatta kuitenkaan niitä töitä, joilla voidaan parantaa ihmisten terveydentilaa.
Näiden sivilisaatiota koskevien kysymysten äärimmäisen arkaluonteisuuden vuoksi ryhmäni ei halunnut hätäisesti neuvoteltuja päätöslauselmia. Sen sijaan kannatimme alusta lähtien kloonausta ja bioteknologisia tutkimuksia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan perustamista, jotta voidaan järjestää tarpeelliset kuulemistilaisuudet ja tehdä päätös täysin asiantuntevasti, kun sen aika koittaa.
Tämän vuoksi ryhmäni ei ole allekirjoittanut mitään niistä kompromissipäätöslauselmista, jotka on tänään annettu meidän käsiteltäväksi. Tässä vaiheessa jokainen meistä lausuu mielipiteensä rehellisesti niiden periaatteiden pohjalta, jotka juuri toin esille.

Blokland
Arvoisa puhemies, tammikuussa 1998 kävimme keskustelua Euroopan neuvoston pöytäkirjasta, johon sisältyi ihmisen kloonauksen kielto. Ilmaisin silloin pelkoni siitä, että maat, kuten Britannia ja Alankomaat, jotka tuolloin kieltäytyivät allekirjoittamasta pöytäkirjaa, eivät ehkä ehdottomasti haluaisi asettaa kieltoa.
Tämä tapahtui vajaat kaksi vuotta sitten. Nyt Britannian hallitus haluaa sallia alkioiden terapeuttisen kloonauksen tutkimusta varten. Minun on vaikea päästä irti siitä vaikutelmasta, että mennään toistuvasti askel pitemmälle. Ensin tämä ei ole sallittua, ja nyt voidaan kloonata terapeuttisesti mutta ei suvun jatkamista varten. Ikään kuin tämä selittäisi ja oikeuttaisi kaiken. Mikä on sitten tämä suuri ero ihmisalkioiden terapeuttisen ja suvun jatkamiseen liittyvän kloonauksen välillä? Entä mitä tehdään, jos pian syntyy paineita alkaa soveltaa tutkimustuloksia farmaseuttisesti tai aloittaa suvun jatkamiseen liittyvä kloonaus?
Pidän jokaista uutta ihmiselämää Jumalan lahjana. Ihmiselämän kaikkia muotoja tulee kohdella kunnioittaen. Se on myös ainoa tapa suojella ihmisarvoa. Ihmisalkion käsittely käyttöesineenä, mikä olisi muka oikeutettua tutkimuksen nimissä, inhottaa minua ennen kaikkea siksi, että on myös muita mahdollisuuksia kloonata kantasoluja. Miksi sitten kuitenkin tehdään tämä valinta kaikista ympäri maailmaa esiintyvistä eettisistä vastalauseista huolimatta?
Vetoan Britannian hallitukseen kiireellisesti, että se harkitsisi uudelleen tätä kauaskantoista päätöstä, ja pyydän Britannian parlamenttia olemaan tukematta tätä ehdotusta.

Paisley
Arvoisa puhemies, ylpeä ihminen haluaa leikkiä jumalaa. Hän kieltäytyy hyväksymästä, että hän on pelkkä luontokappale. Hän haluaa olla luoja. Kysymys, jota tänään käsittelemme, on luomisen ja ihmisen keksintöjen välinen taistelu. Jotkut tutkijat ovat nykyisin niin ylimielisiä, että he patentoivat jo keksintöjään ikään kuin he olisivat törmänneet omaan luomukseensa. Human Gene Sciences -yrityksen toimitusjohtaja, tri William Hesseltine, on jo patentoinut 100 ihmisen geeniä, ja hänen yrityksensä on tehnyt hakemuksia 8000 geenistä. Heidän mielestään ihmisen kloonauksessa on kyse terveyden edistämisestä. Minä väitän tänään, että ihmisen kloonauksessa on kyse tiettyjen tutkijoiden ja heidän yritystensä rikastumisesta. Jotkut tutkijat ovat vieneet Hitlerin fasistisen hulluuden pois sotatantereelta ja ovat valmiita laillistamaan sen laboratoriossa. Parlamentin täytyy torjua tämä, ja Ison-Britannian parlamentin jäsenenä äänestän sitä vastaan omassa parlamentissani.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, me PPE-ryhmänä olemme järkyttyneitä Ison-Britannian hallituksen ihmisalkioiden kloonausta koskevista suunnitelmista. Tähän asti kaikki vastuulliset tahot Euroopan unionissa olivat yhtä mieltä siitä, ettei ihmisen kloonausta saa hyväksyä missään tapauksessa.
Neuvosto, Ison-Britannian hallitus mukaan lukien, hyväksyi viidennessä tutkimuksen puiteohjelmassa yksimielisesti muotoilun, jossa kielletään kloonaus, myös niin sanottu terapeuttinen kloonaus. Bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskevassa direktiivissä parlamentti ja neuvosto hyväksyivät tekstin, jossa säädetään ihmisen kloonausta koskeva kattava kielto, koska tämä tekniikka on yleisen järjestyksen ja hyvien tapojen vastainen.
Arvoisa komission jäsen, muutamissa lehdistön viime päivien julkaisuissa ja myös teidän puheessanne oli muutamia epäselvyyksiä viidennen tutkimuksen puiteohjelman ja ennen kaikkea keksintöjen oikeudellista suojaa koskevan direktiivin osalta. Syntyi vaikutelma, että vain suvun jatkamiseen liittyvä kloonaus olisi kielletty. Tämä ei pidä paikkaansa! Olin mukana laatimassa huolellisesti molempia tekstejä, ja molemmissa direktiiveissä kielletään sekä terapeuttinen että suvun jatkamiseen liittyvä kloonaus.
Arvoisa komission jäsen, tarkastelkaa asiakirjoja hyvin huolellisesti ja oikaiskaa tämä käsitys, muuten joudutte napit vastakkain Euroopan parlamentin kanssa. Enkä usko teidän haluavan sitä. Yhden jäsenvaltion hallitus sanoo nyt irti tämän Euroopan unionin valtioiden ja instituutioiden välisen yleisen yhteisymmärryksen.
Meidän parlamenttina on vastustettava tätä tabujen rikkomista. On kuitenkin myös tärkeää, että me emme vain tuo ilmi omaa mielipidettämme vaan että meidän mielipiteemme ilmaisemisella on myös seurauksia. Me PPE-ryhmänä olemme siksi pyytäneet, että perusoikeuskirjaan sisällytetään ihmisen kaikissa kehitysvaiheissa tapahtuvaa kloonausta koskeva tiukka kielto.
Lopuksi vaadin komissiota toteuttamaan tiukasti viidennen tutkimuksen puiteohjelman sisältämän vaatimuksen siitä, että mitään ihmisen kloonauksen muotoja ei tueta. Se tarkoittaa myös sitä, että vältetään ristikkäisiä tukia tutkimusinstituutioiden sisällä Isossa-Britanniassa. Varmin tapa saavuttaa tämä on huolehtia siitä, ettei Euroopan unioni enää ylipäätään tue instituutioita, jotka käyttävät kloonauksessa ihmisen soluja.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, meidän pitäisi kuunnella komission jäsentä! Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ei ole ylipäätään mitään epäilystä siitä, että bio- ja geeniteknologialla on nykyään merkittävä rooli. Sen merkitys tulee kasvamaan edelleen tutkimuksessa ja sen kaikkien sovellusten myötä. Myöskään sitä ei kukaan epäile. Onko kuitenkin toiminta tällä vaikealla alalla, joka on täynnä toiveita ja pelkoja, kaiken epäilyksen yläpuolella? Pelkään, että ei ole.
Paras todiste tästä kielteisestä kannasta on meidän tämänpäiväinen keskustelumme. Me parlamentissa reagoimme hätäisesti yhdessä Euroopan unionin jäsenvaltiossa tehtyyn lakialoitteeseen, joka aiheutti hälytysmielialan julkisuudessa muutamia päiviä sitten. Ja miltä tämä reaktio näyttää? Yksi ainoa katsaus käsiteltävänä oleviin päätöslauselmaesityksiin osoittaa, että Euroopan parlamentille ei jää kiireessä paljon muuta mahdollisuutta kuin toistaa jo useita kertoja ilmaistu kantansa bio- ja geeniteknologian tutkimuksen ja soveltamisen kriittisistä aloista. Se on tosin oikein, mutta ei tarpeeksi!
Meidän on tehtävä bio- ja geenitekniikasta, ennen kaikkea kuitenkin bioetiikasta, keskeinen aihe Euroopan parlamentissa. En ole yksin vaatimuksineni. Ryhmäni seisoo takanani. Kansalaiset vaativat meiltä tällä alla enemmän ennakoivaa toimintaa. Me emme saa kulkea enää tapahtumien jälkijunassa. Me emme saa enää kommentoida jo eteenpäin mennyttä kehitystä uupumiseen asti. Euroopan parlamentin on viitoitettava tietä, jotta bio- ja geenitekniikka kehittyy ihmiskunnan siunaukseksi eikä käänny sitä vastaan eettisten rajojen ylittämisen myötä.
Meidän pitäisi siksi päättää suurella enemmistöllä ehdotetusta valiokunnasta, joka muodostaa perustan ennakoivalle lainsäädännölle. Meidän on oltava tietoisia siitä, että bioteknologiaan liittyy lääketieteen ja tekniikan oletettavasti suurin vallankumous. Tämän vallankumouksen mukana ei saa seurata varomaton lainsäädäntö. Meidän on hankittava parhaiden asiantuntijoiden neuvoja ja huolehdittava johdonmukaisesta lainsäädännöstä Euroopan unionin valtioissa. Erityisesti etiikan ja ihmisarvon suojaamisen kysymykset ovat niin tärkeitä, että me emme saa jättää niitä hajanaisen, mahdollisesti jopa ristiriitaisen yksittäisen valtion lainsäädännön huomaan.
Meidän on tarkasteltava pikaisesti kaikkia etiikan kysymyksiä lääketieteessä, tekniikassa ja tieteissä. Euroopan parlamentin tarpeellisen valiokunnan on siksi aloitettava työnsä mahdollisimman nopeasti. Meidän äänestyksemme toimii lähtölaukauksena sille.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, bioteknologia on tällä hetkellä yksi lupaavimmista teknologioista, jotka voivat saada aikaan läpimurron lääketieteessä. Siksi sen seurauksena, että kloonaustekniikat pysäytetään Euroopassa, tutkimusta jatketaan muualla, esimerkiksi Yhdysvalloissa tai pahimmassa tapauksessa sellaisissa maissa, joiden eettiset standardit ovat matalammat kuin Euroopan unionissa. Siten asiantuntijat, tutkimustoiminta ja työllisyys siirtyvät ulkomaille. Lisäksi tuotteet tulevat kuitenkin Euroopan unionin markkinoille.
Mistä nyt on oikeastaan kysymys, arvoisat kollegat? Keitä me olemme kieltämään ihmisiltä oikeuden parantumiseen? Eikö olekin hyvin helppoa kieltää eettisin perustein hyvin lupaava ja potentiaalinen teknologia? Eikö kaikilla ihmisillä ole oikeus terveyteen ja hyvinvointiin? Kuka uskaltaa lyödä tähän etiikan leiman? Voin sanoa teille, että kannatan Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän kanssa tätä päätöslauselmaa sydämestäni.

Breyer
Arvoisa puhemies, me olemme siinä hirveässä tilanteessa, että yhdessä EU:n jäsenvaltiossa sallitaan terapeuttinen kloonaus, jota me olemme aina kritisoineet. Euroopan unionin kansalaiset odottavat Euroopan parlamentin ottavan siihen kantaa. Jos sitä peitellään sanomalla, että me annamme teille vain rauhoittavan pillerin, me perustamme loputtoman keskustelukerhon, väliaikaisen valiokunnan, mitä pidän vastuuttomana. Meidän on otettava kantaa tässä ja nyt kantaa tähän päätökseen, joka tehdään seuraavien kuukausien - jopa seuraavien viikkojen aikana - ja sitten tietysti myös aiheisiin, jotka ovat edessä tulevaisuudessa. Älkäämme kuitenkaan kaunistelko tätä asiaa luopumalla kannanotosta ja yrittämällä piilotella asiaa valiokunnissa ja rauhoittaa siten kansalaisia.
Mielestäni se, mitä nyt tapahtuu, on niin tärkeää. Terapeuttisen kloonauksen hyväksyjä avaa Pandoran lippaan. Siten lähestyy myös painajainen kloonatusta ihmisestä, mittojen mukaisesta ihmisestä. Umpimähkäinen ero suvun jatkamiseen liittyvän ja muun kloonauksen välillä on semanttinen temppu. Yhtä ongelmallinen on nimitys terapeuttinen kloonaus, sillä terapiasta ei voi olla puhe. Kloonaus, myös terapeuttinen kloonaus, avaa oven sille, että ihminen nähdään enää vain biologisena materiaalina.
On vastuutonta ja tahallista - korostan tahallista - tuottaa elämää käyttääkseen sitä tutkimusmateriaalina. Se on ristiriidassa ihmisoikeuksien kanssa. On myös ihmisarvon jakamista tuottaa alkioita varaosavarastoa varten. Parlamentin on siksi käytettävä toimintamahdollisuuttaan.
Arvoisa tutkimuksesta vastaava komission jäsen, odotan tänään myös teiltä yksiselitteistä lausuntoa siitä, miten te aiotte menetellä, jos yksi jäsenvaltio ei noudata parlamentin ja neuvoston päätöksiä. Me tarvitsemme selkeän viestin, ja uskon, että olisi todiste poliittisesta köyhyydestä, jos me heittäisimme kaikki eettiset epäilykset yli laidan uskollisuudesta Blairia kohtaan.

Grossetête
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on itsestään selvää, että ihmisten kloonaus, jonka ainoana pyrkimyksenä on tuottaa toisen olennon kaltainen olento vain sen vuoksi, että tästä tulisi parempi, täytyy ehdottomasti kieltää. Tämä on aina ollut parlamentin kanta, ja mielestäni se on hyvä vahvistaa uudelleen. Tänään kyse on kuitenkin kloonauksen käyttämisestä lääketieteellisiin tarkoituksiin, ja sillä on monenlaisia seurauksia.
Seuraukset ovat lääketieteellisiä. On erotettava selkeästi toisistaan kloonaus lääketieteellisessä tarkoituksessa ja kloonaus ihmisen tuottamiseksi. Soluterapia herättää nykyisin valtavia toiveita monille perinnöllistä tai rappeuttavaa sairautta, kuten Alzheimerin ja Parkinson tautia tai syöpää sairastaville potilaille.
Seuraukset ovat eettisiä ja filosofisia. Mikä on alkion asema? Vastataksemme tähän kysymykseen, voimme palata niihin lukuisiin keskusteluihin, joita olemme käyneet abortista tai koeputkihedelmöityksestä. Mikä on ylimääräisten alkioiden asema, jotka on tuotettu keinohedelmöityksellä ja jotka on tarkoitus hävittää? Eikö niille voitaisi antaa elämä takaisin?
Seuraukset ovat taloudellisia ja yhteiskunnallisia. Kyse on yhteiskunnallisesta keskustelusta. Mitkä ovat amerikkalaisten ja japanilaisten näkemykset näissä asioissa? Eurooppalaisten on omaksuttava maailmanlaajuinen näkökulma ja otettava huomioon lääketieteellisessä tarkoituksessa tehtävän kloonauksen tarjoamat tutkimusmahdollisuudet.
On käytävä perusteellista keskustelua. Olette pyytäneet sitä ja olemme kanssanne samaa mieltä. Ehkä on paikallaan määritellä ensin se, mitä kielletään tekemästä ja rajata tarkasti hyväksyttävä toiminta. Raja-aidat ovat välttämättömiä. Nämä kysymykset ymmärretään eri tavalla maasta ja kulttuurista riippuen.
Tämän vuoksi vain tärkeät perustavanlaatuiset periaatteet voivat ohjata Euroopan unionin toimintaa tällä alalla. Nämä periaatteet ovat olemassa. Niitä ovat ihmisen kunnioitus, elämän ja vapauden sekä kaikkia palvelevan kehityksen kunnioitus.

Muscardini
Arvoisa puhemies, kloonaus ja patentoiminen ovat ja niiden pitää pysyä laittomina toimina kaikessa, mikä liittyy ihmiseen. Terapeuttisen ja suvun jatkamiseen liittyvän kloonauksen välillä ei ole mitään eroa; tarkoitus ei voi pyhittää keinoja, kun kyse on ihmisarvosta, jota pitää kunnioittaa ensisijaisesti.
Ihmisalkioiden käyttämistä elinten tuottamiseen ei siis voida millään tavoin hyväksyä. Kun näitä elimiä käytetään, eliminoidaan itse asiassa mahdollinen ihminen, ja tämä olisi selvästi ristiriidassa sen määrätyn arvon ja sen asetetun päämäärän kanssa, joka liittyy muiden ihmisten pelastamiseen. Asia olisi varmasti toisin, jos kokeet koskisivat ainoastaan kantasoluja eivätkä alkioita.
Pyrkimys muuttaa elämän alkuperää koskevien perussääntöjen olemusta, on mielestämme eettisesti kammottava toimenpide. Meidän on pysähdyttävä pohtimaan luonnonjärjestelmän järisyttämisen mahdollisia seurauksia. Pitää vedota ennalta varautumisen periaatteeseen, ja sitä pitää soveltaa myös, jos kloonausta voidaan olettaa käytettävän terapeuttisiin tarkoituksiin. Ei olekaan sattumaa, että tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viidennestä puiteohjelmasta 1998-2002 jätetään pois niiden ohjelmien rahoitus, jotka liittyvät alkioiden kloonaukseen lisääntymistarkoituksissa, eikä sen kautta rahoiteta terapeuttisiin tarkoituksiin tehtäviä tutkimuksia.
Koska kunnioitamme asiasta esitettäviä eri mielipiteitä, mielestämme on välttämätöntä määritellä eettiset säännöt, jotka pohjautuvat ihmisarvon kunnioitukseen bioteknologian alalla.
Kehotamme tieteen ja uusien tekniikoiden etiikkaa käsittelevää eurooppalaista työryhmää ottamaan huomioon ne riskit, jotka liittyvät niiden tiettyjen rajojen ylittämiseen, joiden toisella puolen kaikki saattaa vaikuttaa sallitulta, kun ihmisarvoa ei kunnioiteta. Kuten puheenjohtaja Prodi vakuuttaa, on toivottavaa, että eurooppalaiset voivat kokoontua yhteisten arvojen ympärille.
Tämän aikaansaamiseksi komission pitää edistää avointa keskustelua, jotta löydettäisiin sopiva tasapaino eettisen taipumattomuuden, joka perustuu kieltäytymiseen hyödyntää ihmiskehoa kaupallisiin tarkoituksiin, ja sen velvoitteen välillä, joka koskee vastaamista terapeuttisiin vaatimuksiin.
Pyydämme neuvostoa tekemään aloitteen järjestää kansainvälinen kokous elävien aineiden käytöstä välttääksemme sen, ettei ihmisalkioilla käytäisi kauppaa ja ettei niitä käytettäisi luonnonvastaisiin tarkoituksiin. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on tärkeää, ettemme luo uutta ihmislajia, kuten näyttää käyvän myös luonnon- ja ympäristömullistusten kohdalla.

Linkohr
Arvoisa puhemies, on vahinko, ettei kukaan hallituksen kantaa tukevista brittiläisistä kollegoista ole käyttänyt puheenvuoroa. Olisi ollut mielenkiintoista kuulla myös heidän perustelujaan, sillä voin jo kuvitella, että he ovat myös ajatelleet siinä yhteydessä jotakin. Isossa-Britanniassahan on sallittu vuodesta 1990 lähtien alkiotutkimus 14. päivään saakka. Uskon sen olevan looginen seuraus, jos tätä askelta seuraisi nyt toinen.
Miksi Iso-Britannia toimii toisin kuin Manner-Eurooppa? Se on toki mielenkiintoinen kysymys. Ero on ilmeisesti olemassa hallituksista riippumatta. Aiemmin vallassa oli konservatiivinen hallitus ja nyt työväenpuolueen muodostama hallitus, eikä mikään ole muuttunut. Miksi yleinen mielipide Isossa-Britanniassa on erilainen kuin Kanaalin toisella puolella? Se olisi esimerkiksi kysymys, josta keskusteleminen olisi täysin paikallaan tällä kierroksella, sillä meillä on etuoikeus omistaa kansan valitsemia edustajia koko Euroopan unionista. Tämä oli ensimmäinen huomioni.
Toinen huomio on se, että minua miellytti erittäin suuresti se, mitä komission jäsen Bonino sanoi. Se on minulle hyvin läheinen asia. Kannattaisin myös sitä, että annamme meitä periaatteidemme osalta johtaa käsityksen, jonka mukaan valtio ja uskonto on erotettava toisistaan jyrkästi. Valtio ei ole uskonnollinen. Valtion on kunnioitettava uskontoa. Myös minä kunnioitan sitä, että joku on katolilainen, evankelisluterilainen, juutalainen tai mitä muuta tahansa. Vaadin kuitenkin myös, että minun mielipidettäni kunnioitetaan. Se voidaan tehdä kuitenkin vain valtion ja kirkon erottamisen yhteydessä. Tämä erehtymättömyyden vaatimus on vahingoittanut Eurooppaa jo valtavan paljon. Meidän pitäisi yrittää päästä siitä eroon. Kenelläkään ei ole etuoikeutta etiikkaan. Myös ne, jotka ovat toista mieltä, ovat eettisiä.
Me olemme lisäksi kokeneet toistuvasti, miten kieltoja pehmitettiin käytännössä. Jokainen voi mainita esimerkkejä siitä. Olen siksi hyvin vakuuttunut siitä, että - mitä tahansa me täällä päätämmekin - avarakatseisessa yhteiskunnassa tieto etsii oman tiensä tutkimuksessa, jota harjoitetaan eri näkökohdista. Me emme voi loppujen lopuksi välttää menettelemästä tämän tiedon kohdalla vastuullisesti siten, että yritämme rajoittaa sitä. Hyvä Francis Wurtz, kaikenlaisen tutkimuksen kieltämistä voidaan vaatia. On kuitenkin äärimmäisen naiivia uskoa, että kieltoa noudatetaan. Loppujen lopuksi me emme voi välttää rajojen selkeää asettamista.
Tässä tapauksessa minulle käy samoin kuin monille muille. Minulla nousevat myös kaikki karvat pystyyn sen ajatuksen kohdalla, että alkioilla puoskaroidaan, niitä "tutkitaan" jne. Rajat ovat täysin olemassa. Käytännön kokemus osoittaa minulle kuitenkin, että loppujen lopuksi ei ehkä voida tehdä juurikaan muuta kuin yksinkertaisesti rajoittaa tätä kaikkea. Meillä ei ole tällä hetkellä mitään toimintatarvetta. Meillä on aikaa. Meidän pitäisi pohtia hyvin tarkasti, miten me menettelemme tässä asiassa. Meillä on sitä varten valiokuntia, ja joskus on myös hyödyllistä lukea hyvä kirja.

Ahern
Eräs tärkeä eurooppalainen arvo on, että me kaikki, olimmepa me sitten uskovaisia tai emme, olemme samaa mieltä siitä, että ihmisillä tehtävien kokeiden pitäisi olla vain heidän yksinomaiseksi ja välittömäksi hyödykseen. Jos poikkeamme tuosta periaatteesta, se tapahtuu omalla vastuullamme, ja tällä kertaa olemme selvästi poikenneet siitä. Emme voi tehdä kokeita ihmisillä missään heidän kehityksensä vaiheessa, emmekä todellakaan voi tehtailla alkioita koetarkoituksiin. Seuraava vaihe on kaupallinen hyödyntäminen, jonka bioteknologian patentointia koskeva direktiivimme sallii.
Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että eettisistä epäilyksistä huolimatta ihmisalkioiden kloonaus on välttämätöntä, koska se on ainoa tapa auttaa erilaisista sairauksista kärsiviä potilaita. Monet tutkijat kiistävät tämän ja suosittelevat, että aikuisten kantasoluja tutkittaisiin lisää, jolloin sairauksien parantamisessa päästäisiin samaan tulokseen. Emmekö voi kokoontua ja etsiä tapaa tutkia kantasoluja ilman, että ihmisillä tarvitsisi suoranaisesti tehdä kokeita? Toivon, että parlamentti on samaa mieltä siitä, että Eurooppa rakennettiin tämän arvon varaan.

Purvis
Tämä on tunteita herättävä aihe, eikä suinkaan vähiten "Ihmisten kloonaus" -otsikon takia. Kantasolujen tutkimus olisi vähemmän tarkoitushakuinen otsikko. Haluan kuitenkin pyytää, että pohtisimme asiaa rauhallisesti ja tarkastelisimme tosiseikkoja ja asian vaikutuksia meihin ihmisiin, terveyteemme ja hyvinvointiimme, tieteen tulevaisuuteen ja Euroopan terveydenhoitoalaan ja - eikä suinkaan vähiten - henkiseen hyvinvointiimme.
Selvittäkäämme siis joitakin tosiseikkoja. Tosiseikka: ihmisten kloonaus on kielletty Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tätä ei ole mitään aikomusta muuttaa, eikä Yhdistyneen kuningaskunnan teollisuudella ole mitään aikomusta harjoittaa ihmisen kloonausta nyt eikä tulevaisuudessa. Alkion kantasolujen käyttö tutkimustarkoituksiin on lyhyen aikavälin ratkaisu siihen, että tieteessä on löydettävä keinoja aikuisten solujen uudelleenohjelmointiin.
Tosiseikka: suuresti kunnioitettu ja ankara ihmisen hedelmöitystä ja embryologiaa valvova viranomainen sääntelee ankarasti kantasolujen tutkimusta parlamentin sitovan lain nojalla. Voisi kenties olla hyvä, että muilla jäsenvaltioilla olisi jotakin vastaavaa.
Tosiseikka: aikuisten kantasolujen tutkimuksessa on viime aikoina tapahtunut kiinnostavaa edistystä, mutta siihen liittyy yhä merkittäviä haittoja verrattuna alkioiden kantasolujen ainutlaatuisiin ominaisuuksiin. Alkioiden kantasolujen tutkimuksen tavoitteena on löytää keinoja, miten nämä haitat voitaisiin ratkaista aikuisten kantasoluja käyttämällä.
Pääsemmekin tästä itse ongelmaan. Onko korkeintaan 14 päivän ikäinen alkio elävä olento, jolla on elävän ihmisen tai sikiön täydet oikeudet? Olipa se sitten oikein tai väärin, tällainen tutkimus on ollut sallittua Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltain lainsäädännössä 10 vuoden ajan ja siitä on ollut paljon hyötyä. Monta kuukautta kestäneen maailmanlaajuisen kuulemisen jälkeen Donaldsonin raportissa suositellaan tällaisen tutkimuksen laajentamista terapeuttisiin tarkoituksiin.
Valinta on teidän, hyvät kollegat. Teidän on toimittava omantuntonne ja uskonne mukaisesti mutta myös ajateltava lähimmäisenne tulevaa hyvinvointia. Lähimmäisestä huolehtiminen on myös kristillinen käsky. Lähimmäisellä saattaa olla Alzheimerin tauti tai Parkinsonin tauti tai diabetes.

Hermange
Arvoisa puhemies, tämä on vakava ja vaikea aihe. Se sai alkunsa Britannian päätöksestä. On sanottava myös, että tätä asiaa koskevissa lainsäädännöissä on suuria kansallisia eroja, mikä antaa mahdollisuudet sellaiseen toimintaan, jota ei voida valvoa. Kuten Françoise Grossetête juuri sanoi, tällaisten toimien yhteydessä voimme kysyä, kuinka paljon jotkin maat arvostavat sitä periaatetta, että ihmiselämää on kunnioitettava sikiövaiheesta alkaen, kuten muistutetaan ihmisoikeuksia koskevan Euroopan yleissopimuksen 18 artiklassa, jossa kielletään alkioiden tuottaminen ihmiseen liittyvään käyttöön.
Säännösten epäyhtenäisyys osoittaa, kuinka monimutkainen tämä keskustelu on, ja se herättävää tiettyjä kiinteästi toisiinsa liittyviä kysymyksiä. Mitä tarkoittaa elämän kunnioitus? Mitä eroa on esialkiolla ja alkiolla? Voidaanko alkiota koskeviin tutkimuksiin myöntää lupa lääketieteellisessä tarkoituksessa? Mistä kantasolut ovat peräisin? Voidaanko alkioita kloonata? Eikö kantasoluja ole aikuiskudoksen lisäksi myös sikiökudoksessa? Voidaanko alkioiden luomiseen myöntää lupa muita tutkimustarkoituksia varten kuin sellaisia, jotka liittyvät elämän suojelemiseen? Kun otetaan huomioon ne vakavat sairaudet, joihin ei nykypäivänä ole parannuskeinoa, onko meillä oikeus estää sellaisten tutkimusten tekemistä, joiden sanotaan antavan toivoa?
Yhtä paljon kuin on kysymyksiä, joilla on vakavia seurauksia, on myös kysymyksiä, jotka puhuvat elämän puolesta. Tästä syystä meidän on käytävä vuoropuhelua, ensin unionin toimielimissä, ja on valitettavaa, arvoisa komission jäsen, että puheenjohtaja Prodi puhui maanantaina lehdistölle ennen kuin ilmoitti siitä Euroopan parlamentille. Mielestäni hän puhui asiasta hyvin varovaisesti ja harkitusti.
Toiseksi olen sitä mieltä, että voidaksemme käydä tätä keskustelua parlamenttiin pitäisi perustaa väliaikainen valiokunta, joka voisi aluksi kutsua nopeasti koolle asiantuntijoita Euroopasta ja Atlantin takaa ja kuulla heitä maltillisesti. Tätä keskustelua täytyy käydä kuitenkin myös kansalaisten kanssa. Tästä syystä ehdotan, että luodaan perusta eurooppalaiselle bioetiikalle ja että annetaan säädös, jolla voidaan hallita tämän alan toimintaa sen sijaan, että perustamme turhaan useita seurantakeskuksia. Ehdotan, että luodaan lisääntymistä tutkivaa lääketiedettä ja bioteknologiaa käsittelevä eurooppalainen virasto.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata, sillä jäsen Liese esitti puheenvuorossaan täsmällisen kysymyksen. Hän esitti viidettä puiteohjelmaa koskevan kysymyksen. Jäsen Liese varmasti tietää, että asia on näiltä osin erittäin selvä. Viidennessä puiteohjelmassa tuodaan selkeäsi esille se sillä tästä on päätetty yhteispäätösmenettelyssä että ohjelman ulkopuolelle jätetään ehdottomasti ihmisten tuottamisessa ja lääketieteellisessä tarkoituksessa käytettävien kloonaustekniikoiden tutkimukset.
Näin ollen on selvää, että tällä hetkellä nämä tutkimukset on ehdottomasti jätetty puiteohjelman ulkopuolelle. Halusin vain tarkentaa tätä asiaa, jäsen Liese, sillä te kysyitte sitä.
Mitä taas keskusteluun tulee, kuten sanoin ensimmäisessä puheenvuorossani, komissio haluaa käydä keskustelua parlamentin kanssa näistä kysymyksistä, jotka ovat kuten olemme nähneet hyvin monimutkaisia ja kiinnostavia.

Puhemies
Olen vastaanottanut kahdeksan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission kyselytunti (B5-0535/2000).
Ensimmäinen osa

Puhemies


Ilka Schröder
Kysymys nro 41 (H-0613/00):
Aihe: Komission ja huumeneuvontaverkkojen välinen yhteistyö Komission ja sen tukemien verkkojen välinen yhteistyö on huonontunut huomattavasti vuodesta 1998 lähtien. Tukea saavat hankkeet ovat usein olleet käynnissä jo kuukausia, ennen kuin verkkojen ja komission väliset sopimukset on saatu valmiiksi. Tästä huolimatta komissio haluaa, että hankkeet aloitetaan jo siinä vaiheessa, kun niistä on tehty vasta väliaikaisia asiakirjoja. Lisäksi verkot ovat saaneet odotella maksueriä komissiolta jopa vuosia. Hallintomenettelyiden pitkittyminen ja erityisesti komissiolta ajoissa suorittamatta jääneet maksuerät ovat rajoittaneet verkostojen toimintaa huomattavasti. Muutamat yhdistykset ovat jopa joutuneet lopettamaan toimintansa kokonaan siksi, että komissio on viivyttänyt maksuerien suorittamista.
Miksi komissio ei ole viime vuosina pystynyt huolehtimaan siitä, että tuettujen verkostojen sopimukset tehdään nopeasti ja maksuerät suoritetaan vielä hankkeiden käynnissäolon aikana?

Byrne
. (EN) Komissio yhtyy arvoisan jäsenen huoleen niistä ongelmista, jotka liittyvät huumausaineiden väärinkäytön ehkäisemistä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa tuettujen huumeidentorjuntaverkkojen sopimuksiin ja maksuihin.
Näihin ongelmiin on useita syitä. Ensiksikin on selvää, että Luxemburgissa sijaitsevassa kansanterveydestä vastaavassa pääosastossa, joka hoitaa tätä työtä, on ollut henkilöresurssiongelma. Lyhyesti sanottuna henkilöstöä ei ole ollut riittävästi monimutkaisia menettelyjä hoitamaan, ja usein avunsaajat ovat olleet kokemattomia ja on ehdotettu liikaa pieniä hankkeita. Tämä tilanne kärjistyi viime kesänä, kun riippumattoman asiantuntijaryhmän kertomuksen perusteella päätettiin lopettaa sopimus teknisen avun toimiston kanssa, joka auttoi ohjelman toteuttamisessa.
Toiseksi: huumeidentorjuntaohjelmassa toteutetaan suuri määrä pieniä hankkeita, mikä rasittaa jo ennestään rajallisia henkilöresurssejamme. Hankkeiden keskikoko on komission myöntämän yhteisrahoituksen osalta ollut viiden viime vuoden aikana 180 000 euroa.
Kolmanneksi: kokemus osoittaa, että verkon jäsenet eivät ole juurikaan ymmärtäneet komission sopimus- ja maksumenettelyjä. Monissa tapauksissa komission onkin täytynyt useaan otteeseen pyytää huumeidentorjuntaverkoilta puuttuvia asiakirjoja, joita tarvitaan sopimusten loppuunsaattamiseksi tai maksujen suorittamiseksi.
Neljänneksi: yhteisön talousarviotuista saatujen kokemusten ja tilintarkastustuomioistuimen esittämien moitteiden perusteella sopimuskustannuksiin liittyvien asiakirjojen osalta on saatettu vaatia entistä enemmän täsmällisyyttä, mistä on ollut lumipallovaikutus maksuaikatauluun.
Ryhdyn useisiin toimiin näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Komission ehdotuksessa uudeksi kansanterveyden kehykseksi ja strategiaksi korostetaan sitä, että tarvitaan entistä selkeämpiä tavoitteita ja entistä tehokkaampaa johtamista, joka vaikuttaa entistä enemmän keskeisiin painopistealueisiin. Näin ollen tulevaisuudessa rahoitetaan entistä vähemmän mutta suurempia hankkeita, jolloin ohjelman toteutuksen johtamisessa tarvittavien henkilöresurssien käyttöä voidaan tehostaa. Kuten budjettivallan käyttäjä toistuvasti painottaa, meidän täytyy tulevaisuudessa sovittaa resurssit ja painopistealueet toisiinsa entistä realistisemmin.
Lisäksi, kuten tiedätte, komission äskettäin tekemän henkilöstötarvekartoituksen jälkeen budjettivallan käyttäjältä ollaan pyytämässä lisää virkoja, jolloin terveydestä ja kuluttajansuojasta vastaavan pääosaston virkojen määrä lisääntyisi huomattavasti. Jos budjettivallan käyttäjä suostuu tähän, useat näistä viroista voitaisiin kohdistaa tänään käsittelemämme kaltaisten ongelmien ratkaisemiseen.
Sopimuspuolten vähäinen kokemus varainhoidon valvontavaatimuksista edellyttää jatkossakin paljon neuvontaa ja rasittaa muutenkin jo ennestään rajallisia henkilöresursseja. Kansanterveyden pääosasto aikoo toteuttaa tiedotuskampanjan, jotta sopimuspuolet pystyisivät entistä paremmin ymmärtämään komission menettelyjä ja vaatimuksia.
Byrokratian osalta kyseiset osastot tarkastelevat parhaillaan asiakirjoja koskevia vaatimuksiaan, ja tavoitteena on yksinkertaistaa ja nopeuttaa maksumenettelyjä laiminlyömättä kuitenkaan tarvittavia varainhoidon valvontatoimenpiteitä. Tilanne on ollut paranemaan päin jo toteutettujen toimien ansiosta, ja odotan sen paranevan vielä lisää niin, että sopimukset voidaan saada aikaan entistä nopeammin ja maksut suorittaa komission 60 päivän säännön mukaisesti.
Mikäli haluatte ottaa esille joitakin tiettyjä asioita, voisitte kenties antaa minulle tarvittavat tiedot kirjallisesti, niin otan ne ilman muuta puheeksi henkilöstöni kanssa.

Schröder, Ilka
Arvoisa komission jäsen, minua ilahduttaa kuulla, että on tarkoitus ryhtyä tiettyihin toimiin. Kyseenalaistan kuitenkin sen, että kun komissio havaitsee ongelmia kumppaneiden kanssa, jotka osallistuvat tiettyihin hankkeisiin, se etsii ongelmien syitä vähintäänkin 50-prosenttisesti näistä kumppaneista. Minulla on tietoja, joiden mukaan myös pienet hankekumppanit ovat hyvin selvillä siitä, miten tarkasti sopimukset edistyvät ja mitä asiakirjoja niiden on tarkasti ottaen toimitettava komissiolle. Minulle kuvattiin tapausta, jossa samat liitteet toimitettiin kolme kertaa ja komissio väitti sitten yhä edelleen, ettei se ole koskaan saanut näitä liitteitä. Haluaisin puhua siksi vielä kerran sen puolesta, että tukien hakemista koskevat hyvin selvät ja ennalta sovitut suuntaviivat. Tunnen nämä ongelmat paitsi huumealalta myös monien muiden kumppaneiden kautta, jotka tekevät yhteistyötä komission kanssa ja tavoittelevat yhteisrahoitusta. Hakemusmenettely kestää hyvin pitkään ja on hyvin monimutkainen myös muualla kuin huumealalla, ja uskon, että se ei johdu yksinkertaisesti vain epäpätevistä pienistä hankekumppaneista vaan myös siitä, että komissio ei muotoile tuen edellytyksiä selkeästi.
Yksi kysymys oli vielä se, halutaanko pienten organisaatioiden määrää Euroopan unionissa sitten todellakin supistaa, kun on kyse siitä, että myös alueilla tuetaan sellaisia huumeita koskevia hankkeita, joissa on hyvin erilaiset lähestymistavat, erityisesti huumealalla, mutta myös yleisesti. Kyse ei voi mielestäni olla siitä, että vain suurille organisaatioille annetaan mahdollisuus saada tältä osin jotakin aikaan, vaan tavoitteena on oltava edelleenkin erilaisten organisaatiorakenteiden tukeminen. Pidän sitä täysin vääränä ratkaisulähtökohtana.

Byrne
. (EN) Ensimmäisen kysymyksen osalta en väitä, että ongelma johtuisi täysin, kuten sanoitte, epäpätevistä kumppaneista. Tarkoitan, että se on syynä joihinkin esiin tulleisiin ongelmiin. Olen huolissani siitä ja pyrin ratkaisemaan sen varmistamalla, että meillä on selkeitä suuntaviivoja, kuten ehdotitte, joten te ja minä olemme täysin samaa mieltä tästä asiasta.
Hankkeiden koon osalta vuodesta 1996 lähtien on valikoitu yhteensä 149 hanketta, joiden arvo on yli 25 miljoonaa euroa, jolloin keskimääräinen summa on ollut 180 000 euroa hanketta kohden. Vähennämme uudessa terveysstrategiassa hankkeiden määrää ja lisäämme niiden arvoa ja vaikutusta, jolloin tehostamme rajallisten henkilöresurssiemme käyttöä. Tästä ei aina seuraa, että pienet hankkeet ovat parempia kuin suuret hankkeet, mutta jos henkilöresursseja käytetään tehokkaasti, se koituu kyseisten hankkeiden parhaaksi.

Puhemies


John Bowis
Kysymys nro 42 (H-0629/00):
Aihe: Ftalaatteja koskeva tieteellinen asiantuntemus Voiko komissio nyt julkistaa CSTEE:n (toksikologiaa, ekotoksikologiaa ja ympäristöä käsittelevä tieteellinen komitea) antaman lausunnon, joka sisältää mainitun komitean kannan, jonka mukaan komissio on tulkinnut väärin sille annettuja ftalaatteja koskevia asiantuntijalausuntoja? Tämä lausunto mainitaan tieteellisen ohjauskomitean 10. joulukuuta 1999 pitämän kokouksen pöytäkirjasta. Voiko komissio ilmoittaa, kuka komissiossa on vastuussa siitä, että komissio ei ole noudattanut kaikkien pöytäkirjojen, kertomusten ja tieteellisten komiteoiden lausuntojen julkistamista koskevaa hyväksyttyä käytäntöä, ja voiko komissio ilmoittaa, kuka on vastuussa siitä, että CSTEE:n 25. marraskuuta 1999 pitämän kokouksen pöytäkirjan julkistamista viivytettiin huhtikuuhun 2000 saakka?

Byrne
. (EN) Kiitos, että annoitte minulle tilaisuuden selventää kysymyksenne kohteena olevaa asiaa. Kuten tieteellisen ohjauskomitean 10. joulukuuta 1999 pitämän kokouksen pöytäkirjassa todetaan, myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (CSTEE:n) puheenjohtaja ilmoitti tieteelliselle ohjauskomitealle CSTEE:n aikomuksesta 25. marraskuuta 1999 pitämässään kokouksessa liittää kokouksen pöytäkirjaan lausunto, jossa täsmennetään tulkintaa leluissa käytettyjä ftalaatteja koskevasta lausunnosta.
Kyseisen kokouksen pöytäkirja olisi normaalisti hyväksytty CSTEE:n seuraavassa kokouksessa, joka pidettiin 4. helmikuuta 2000. Useat komitean jäsenet olivat kuitenkin tuossa kokouksessa sitä mieltä, että pöytäkirja oli yleisesti ottaen liian pitkä, ja he pyysivät sihteeristöä noudattamaan muiden tiedekomiteoiden esitystapaa. Pyynnön jälkeen komitea päätti lykätä pöytäkirjan hyväksymisen seuraavaan kokoukseen, jolloin pöytäkirjasta olisi saatavilla tiiviimpi luonnos. Tämä väistämättä viivästytti hyväksymistä seuraavaan kokoukseen, joka pidettiin 11. elokuuta 2000.
Heti, kun pöytäkirja oli hyväksytty, sen sisältö julkistettiin välittömästi Internetissä - itse asiassa saman viikon kuluessa, mikä on komission tavanomainen käytäntö. Pöytäkirjaa ei siis ole jätetty julkaisematta.

Bowis
Olen komission jäsenelle kiitollinen hänen vastauksestaan, vaikka minun onkin sanottava, että viisi kuukautta on pitkä aika odottaa pöytäkirjaa. Se, mitä nyt sanon, ei johdu millään tavoin komission jäsenestä, mutta toivon, että hänkin myöntää, että riskejä ja niiden hallintaa koskevilla päätöksillämme on oltava tieteellinen perusta. Tässä tapauksessa tieteellinen perusta oli puutteellinen. Sitä ei vahvistettu vertaisarvioinnissa ja niin edelleen. Tiedekomitean ja sen puheenjohtajan näkemysten osalta olikin merkittävää, että hänen antamansa neuvo - hänen sanojensa mukaan - ei oikeuttanut kieltoa. Muiden ftalaattien kieltämisellä ei ollut mitään tekemistä lasten lelujen tai pururenkaiden kanssa. Tämä kielto toi ennalta varautumisen periaatteelle huonoa mainetta. Tuota periaatetta sovelletaan, jos päätökset ovat tieteellisesti perusteltuja. Tämä ei ollut hyvä asia, ja toivon, että komissio on samaa mieltä, että niin komissiolla kuin parlamentillakin on siitä paljon opittavaa.

Byrne
. (EN) Olen arvoisan jäsenen kanssa täysin samaa mieltä, kun hän sanoo, että päätöksillämme on oltava tieteellinen perusta, ja niin tässä tapauksessa olikin. Kyseinen komitea laati raporttinsa, kuten sen edellytetäänkin tekevän omalla vastuualueellaan eli riskien arvioinnissa. Tiedot toimitettiin edelleen komissioon, koska se on yksi riskinhallinnasta vastaavista EU:n toimielimistä. Komissio otti kyseisen komitean lähettämiin asiakirjoihin sisältyviä neuvoja tarkasteltuaan sen kannan, että ftalaatit tai lelut, jotka on tarkoitettu suussa pidettäviksi, olivat välitön ja merkittävä riski alle kolmevuotiaille lapsille.
Komissio teki selkeän arvion tästä asiasta. Tein komissiolle hätätoimenpide-ehdotuksia, kuten minulla on yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin nojalla oikeus tehdä, ja kollegani olivat samaa mieltä siitä, että tämä oli kyseisissä oloissa asianmukainen toimenpide.
Kollegallani, komission jäsen Liikasella, on pitemmän aikavälin lähestymistapa koko tähän leluissa käytettyjä ftalaatteja ja pehmitinseoksia koskevaan kysymykseen. Haluan vielä kerran sanoa, että olen samaa mieltä siitä, että päätöksillämme on oltava tieteellinen perusta ja että niin tässä tapauksessa mielestäni olikin.

Puhemies
Kysymys nro 43 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Ioannis Souladakis
Kysymys nro 44 (H-0688/00):
Aihe: Vedentarpeet Lähi-idässä Jatkuvasti kasvava veden tarve Lähi-idässä on alueen kansojen välisen yhteisymmärryksen ja yhteistyötä koskevien tulevaisuudennäkymien kannalta avainkysymys. Alueen vesiasioita käsittelevän monenvälisen työryhmän ohjauskomitea on jälleen aloittanut työnsä vuonna 1999, kolmen vuoden tauon jälkeen, ja laatinut erityisohjelmia, jotka koskevat vesivarojen säästämistä ja hyödyntämistä Lähi-idässä ja joita myös EU rahoittaa. Viimeaikaisessa EU:n ja Israelin välisen assosiaationeuvoston kokouksessa keskusteltiin myös Lähi-idän vesikysymyksestä ja Israelin taholta mainittiin asiaa koskevien ohjelmien rahoittaminen vastaisuudessa.
Mitä toimintalinjaa komissio aikoo seurata tässä kysymyksessä, jotta yhteistyötä alueen kansojen välillä edistettäisiin ja vältettäisiin vedentarpeen verukkeella tapahtuvia yhteenottoja?

Byrne
. (EN) Vesi on tulevina vuosikymmeninä keskeinen kysymys Lähi-idässä. Veden määrä henkeä kohden on alueella maailman alhaisin, ja se laskee koko ajan. Vesi onkin yksi Lähi-idän rauhanprosessin pääkysymyksistä, ei vain Israelin ja palestiinalaisten välisissä vaan myös Israelin ja Syyrian välisissä neuvotteluissa. Komission politiikassa keskitytään Lähi-idän vesiongelman eri ulottuvuuksiin, niin turvallisuuteen kuin myös talouteen, ympäristöön ja yhteiskuntaan liittyviin ulottuvuuksiin.
Oikeudenmukaiset ja kattavat vesisopimukset Israelin ja sen naapurien välillä sekä tehokas alueellinen yhteistyö ovat välttämättömiä pysyvän rauhan saamiseksi alueelle. Komissio on Lähi-idän rauhanprosessin vesiasioita käsittelevän monenvälisen työryhmän aktiivinen jäsen ja sen tärkeä tukija. Konkreettisista panoksista mainittakoon, että olemme varanneet vielä 4 miljoonaa euroa vuonna 1999 alueen vesitietokantojen täydentämiseen. Edistämme myös alueellisen yhteistyörakenteen käsitettä. Lähi-idän vesiasioita käsittelevä neuvoston erityistyöryhmä on tavannut israelilaisia, jordanialaisia ja palestiinalaisia vesikomission jäseniä, ja se koordinoi aktiivisesti EU:n vesipolitiikkaa.
Komission politiikan tavoitteena on auttaa aluetta hoitamaan kestävällä tavalla niukkoja vesivarojaan sekä tukea uusien vesivarojen hyödyntämistä. Vesivarojen hoito ja vedenkulutus eivät ole Lähi-idässä nykyisin kestävällä pohjalla. Arvioiden mukaan koko Välimeren alueella maatalouden osuus maiden vedenkulutuksesta on yli kaksi kolmasosaa mutta vain yksi kolmasosa BKT:stä ja työvoimasta. Epäsuhta on vielä jyrkempi Lähi-idässä. Niinpä kansallisten vesipolitiikkojen uudistuksen edistäminen Lähi-idän maissa on ensisijainen tavoite. Itse asiassa Euro-Välimeri-alueen ulkoministerikokouksessa Stuttgartissa vuonna 1999 päätettiin tehdä vedestä yksi kumppanuuden ensisijaisista tavoitteista. Esimerkiksi 40 miljoonan euron toimintasuunnitelma, jonka paikallisten vesivarojen hoitoa käsitellyt Euro-Välimeri-alueen ministerikokous hyväksyi Torinossa lokakuussa 1999, voisi olla tilaisuus tämän alan yhteistyöhön. Ehdotuspyyntö julkaistaan piakkoin.

Souladakis
Kiitän komission jäsentä vastauksesta. Kysymykseni tarkoitus oli paitsi korostaa ongelman vakavuutta ja sen vaikutusta Lähi-idän rauhanprosessiin, myös tarkastella vesivarojen puutetta vakavana poliittisena ongelmana. Kaikki puhuvat odotettavissa olevista vesikriiseistä. Jotain pitää tehdä. Kysyn komission jäseneltä, mihin aloitteisiin hän aikoo ryhtyä, jotta saataisiin aikaan kansainvälisen oikeuden säännöksiä vesivarojen hallinnointiin, jotta poistettaisiin paikallisen tai alueellisen vastakkainasettelun pesäkkeet, kriisien ennusmerkit ja tietynlainen imperialismi. Itse vastaus, jossa puhutaan Israelin ja Syyrian kysymyksestä, johtaa hieman pitemmälle, Tigrisiin ja Eufratiin, Turkkiin, Syyriaan ja muualle. Mielestäni meidän on luotava kansainvälisen oikeuden säännöt vesivarojen hallinnointiin, ja niiden pitää sisältää selvät rajat kaikille asianomaisille valtioille, joiden kautta virtaa jokia, jotka kulkevat useampien kuin yhden valtion kautta. Saman pitää koskea myös järviä, joita ympäröi useampi kuin yksi valtio.

Byrne
. (EN) Komissio tukee palestiinalaishallinnon ja Jordanian tärkeitä vesihankkeita MEDA-ohjelman kautta. Tuorein esimerkki tästä on yhteisön antama 5 miljoonan euron tuki Ammanin alueen vesialan parannusohjelman projektinhallintaan myönnettävinä lainoina sekä Euroopan investointipankin myöntämä tuntuva laina.
Sen tuen ohella, jota annamme vesiasioita käsittelevälle monenväliselle työryhmälle, voin mainita Euro-Välimeri-alueen vesitiedotusjärjestelmän kolmevuotisen toimintaohjelman. Euroopan komissio antoi 1,2 miljoonaa euroa sen toteuttamiseen. Euro-Välimeri-alueen vesivarojen hoitoa käsitellyt kokous, joka pidettiin Marseillessa 25. ja 26. marraskuuta 1996, järjestettiin Euroopan komission ja Ranskan hallituksen aloitteesta Marseillen kaupungin tuella. Kansainvälinen vesivirasto otti sihteeristön hoidettavakseen. Niinpä komissio on jatkuvasti mukana tässä hankkeessa, se on ollut siinä mukana jo jonkin aikaa ja on siinä mukana jatkossakin.

Puhemies


Mikko Pesälä
Kysymys nro 45 (H-0689/00):
Aihe: Eläinkuljetukset Vuoden 2000 aikana on jäsenmaissa edelleen näytetty TV-dokumentteja, joista käy ilmi että eläviä eläimiä on kuljetettu EU:n alueella vastoin eläinten kuljetusdirektiivin säädöksiä ja kaikkia eettisiä periaatteita rikkoen.
Miten komissio aikoo saada jäsenmaiden viranomaiset valvomaan kuljetuksia ja tarkastelemaan kriittisesti reittisuunnitelmia, jotka suuntautuvat toisiin jäsenvaltioihin?
Milloin komissio antaa uudistetut ehdotukset elävien eläinten kuljetuksia koskeviksi direktiiveiksi?
Miten komissio ottaa huomioon sen, että niille jäsenmaille jotka hoitavat kuljetukset asianmukaisesti, aiheutuu suuremmat kustannukset kuin niille, jotka toistuvasti rikkovat säännöksiä? Kuitenkin elintarvikemarkkinat ovat yhteiset.
Mitä komissio tekee, jotta pitkät kuljetukset ylipäätään voitaisiin lopettaa ja korvata pakasteiden ja jalosteiden kuljetuksilla?

Toinen osa
Byrne
. (EN) Olen samaa mieltä siitä, että on huolestuttavaa, että eläinten kuljetusmääräyksiä ei panna riittävän hyvin täytäntöön tietyillä alueilla. Vaikka jäsenvaltiot ovatkin käytännössä vastuussa yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta, oman pääosastoni elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto tekee erityisiä valvonta- ja tarkastuskäyntejä varmistaakseen, että jäsenvaltiot soveltavat yhteisön lainsäädäntöä tehokkaasti ja yhdenmukaisesti. Näissä tarkastuksissa on paljastunut joitakin puutteita siinä, miten jotkin jäsenvaltiot noudattavat yhteisön lainsäädäntöä. Niiden johdosta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevat menettelyt on aloitettu tiettyjä jäsenvaltioita vastaan perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisesti, ja niitä harkitaan myös muita jäsenvaltioita vastaan.
Annan neuvostolle ja Euroopan parlamentille lähiaikoina kertomuksen, joka koskee yhteisön eläinsuojelulainsäädännön täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa tämän vuoden viimeisellä neljänneksellä. Kertomus osoittaa, että jäsenvaltioilla on nykyisin vaikeuksia panna täysimääräisesti täytäntöön yhteisön lainsäädäntöä. Aion kertomuksen päätteeksi tehdä ehdotuksia, jotka koskevat eläinkuljetusten parantamista, mainitsemieni vaikeuksien ratkaisemista, elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastusten varmistamista ja tarvittaessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevien menettelyjen aloittamista.
Useita direktiivin peruskysymyksiä olisi arvioitava mahdollisimman pian tieteelliseltä pohjalta, erityisesti tietoja, jotka koskevat kuljetusaikoja, kuormaukseen ja kuorman purkamiseen liittyvää stressiä sekä kuormaustiheyttä. Tässä yhteydessä on syytä tarkastella myös toimia, joilla edistetään eläinten teurastusta niiden kasvatuspaikkojen läheisyydessä.
Vakuutan teille lopuksi, että eläinten hyvinvointi on komissiolle erittäin tärkeä asia. Odotan voivani keskustella asiasta lisää lähiviikkoina, kun annan kuljetuksia koskevan kertomuksen.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän vastauksesta, mutta aivan lyhyesti haluaisin todeta, että nyt kun EU on laajenemassa hyvin nopealla aikataululla itään ja muun muassa Baltian maista on kuljetettu hevosia EU:n alueelle - nämä kuljetukset ovat kestäneet jopa sata tuntia - on mielestäni aika lailla outoa, että samalla vaadimme hakijamailta, että ne noudattavat hyvin tiukasti ohjeita ja säännöksiä. Omalla alueellamme sallimme kuitenkin sellaisia rikkomuksia, jotka - niin kuin julkisuudessa on nähty - ovat aivan epäinhimillisiä, kun ajatellaan sivistynyttä läntistä Eurooppaa. Haluaisinkin korostaa tätä ja kysyä, minkälaisella aikataululla nyt todella lähdetään liikkeelle ottaen huomioon sen, että meillä omat asiat pitää olla kunnossa ennen uusien jäsenvaltioiden liittymistä?

Byrne
Vaikka en voikaan antaa teille tarkkaa aikataulua, vakuutan teille, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevia menettelyjä on jo aloitettu ja niitä harkitaan myös muita jäsenvaltioita vastaan. Tilannetta tarkkaillaan jatkuvasti, olen käynyt useita keskusteluja oman pääosastoni pääjohtajan kanssa, joka on kuljetusten asiantuntija, ja luotan hänen asiantuntemukseensa.
Otitte esille myös suhteemme ehdokasvaltioihin. Komissio on sitä mieltä, että tehokkain keino parantaa yleisesti eläinten hyvinvointia on pyrkiä kansainväliseen yksimielisyyteen. Hevosten pitkänmatkan kuljetuksista on keskusteltu unioniin liittymisestä neuvottelevien Keski- ja Itä-Euroopan maiden eläinlääkintävirastojen johtajien kanssa.
Huhtikuussa hyväksyttiin pöytäkirja, joka koski toimenpiteitä pitkiä matkoja kuljetettavien hevosten ja aasien suojelun parantamiseksi. Pöytäkirjan täytäntöönpanosta saaduista alustavista tuloksista keskustellaan erityiskokouksessa ehdokasvaltioiden kaikkien toimivaltaisten viranomaisten kanssa tämän syyskuun lopussa. Voin siis vakuuttaa, että tämä kysymys on yksikössäni ensisijainen asia ja että seuraamme sitä tiiviisti ja että pyrimme aktiivisesti ratkaisemaan sen.

Rübig
Arvoisa puhemies, olisi mielenkiintoista kuulla, aikooko komissio myös toteuttaa tutkimuksia tällä alalla, nimittäin parhaan käytännön mallin mukaan. Aiotteko te myös luoda kannustimia siihen, että eläinkuljetukset järjestetään niin, että ne ovat todellakin siedettäviä eläimen kannalta?

Byrne
. (EN) Olen yksiköltäni saamieni neuvojen ja muiden saatavilla olevien tietojen perusteella vakuuttunut siitä, että kaikkiin tarvittaviin toimiin on ryhdytty. Direktiiviä muutetaan tältä pohjalta, jotta eläinten suojelua voidaan parantaa kuljetuksen aikana, ja siinä säädetään erityisesti hevosten suojelua koskevista lisätoimenpiteistä, joihin kuuluu pakollinen kuorman purkaminen ja kiinteä lepotauko jonkin unionin rajatarkastusaseman kautta kulkevissa kaupallisissa hevoskuljetuksissa.

Tannock
Haluaisin esittää tähän asiaan liittyvän kysymyksen, joka koskee staffordshirenterrierien kieltämistä Saksassa vaarallisista koirista annetun lain nojalla. Monet äänestäjäni Yhdistyneessä kuningaskunnassa ovat kirjoittaneet vastustaakseen tätä saksalaista lakia, jossa kielletään tietyt koirarodut, joista ei näytä olevan minkäänlaista uhkaa yleiselle turvallisuudelle. Kun otetaan huomioon Euroopan lemmikkieläinpassihanke ja lemmikkieläinten oikeus liikkua vapaasti Euroopan unionin alueella, onko komissiolla toimivaltaa puuttua asiaan ja suojella eläinten hyvinvointia ja erityisesti näitä lemmikkieläimiä Saksassa, jossa tätä hienoa brittiläistä koirarotua uhkaa mahdollisesti turha teurastus ja kenties jopa sukupuutto?

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, työjärjestyksen mukaan tämä ei ole lisäkysymys. Voimme pyytää jäsen Tannockia esittämään tämän kysymyksen seuraavassa istunnossa, mutta jos kuitenkin haluatte vastata hänelle, voitte tehdä sen.

Byrne
. (EN) Sanoisin arvoisalle jäsenelle, että jos olisitte ilmoittanut minulle tästä kysymyksestä, olisin luultavasti pystynyt antamaan teille siihen perusteellisen vastauksen. Olen eläinten hyvinvoinnista vastaava komission jäsen. Meillä on toimivaltaa tällaisissa eläinten hyvinvointiin liittyvissä kysymyksissä. Jos tällaisia kysymyksiä tuodaan tietooni ja ne kuuluvat asianomaisen direktiivin alaan, toimiin on mahdollista ryhtyä. Voin tehdä teille vain sen käytännön ehdotuksen, että jos haluaisitte kirjoittaa minulle ja kertoa yksityiskohdat esille ottamastanne kysymyksestä, pyydän yksikköjäni tutkimaan sitä ja ratkaisemaan sen.

Puhemies
Jäsen Tannock, voitte esittää mielipiteenne kirjallisesti kahdenkeskisesti tai voitte tehdä sen julkisesti, kuten työjärjestyksessä sanotaan, ja komissio vastaa teille.
Paljon kiitoksia avustanne tänään täällä parlamentissa, jäsen Byrne.
Vitorinolle osoitetut kysymykset

Puhemies


Mary Elizabeth Banotti
Kysymys nro 46 (H-0600/00):
Aihe: Lasten oikeuksia koskeva tiedonanto Komissio ilmoitti parlamentille lapsen oikeuksista tehdyn yleissopimuksen 10-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä marraskuussa 1999, että se aikoo julkaista tiedonannon lasten oikeuksista. Voiko komissio ilmoittaa kyseisen tiedonannon julkistamista koskevan lopullisen aikataulun? YK:n yleiskokouksen lasten asemaa käsittelevä erityisistunto (UNGASS) järjestetään syyskuussa 2000. Miten komissio aikoo sovittaa yhteen EU:n ja jäsenvaltioiden pyrkimykset tätä erityisistuntoa varten? Katsooko komissio, että on erittäin tärkeää laatia tiedonanto lasten oikeuksista tätä erityisistuntoa silmällä pitäen?

Vitorino
. (EN) Kiinnittäisin arvoisan jäsenen huomion 20. kesäkuuta päivättyyn kirjeeseen, jonka hän ja useat hänen kollegansa saivat puheenjohtaja Prodilta tästä samasta asiasta. Puheenjohtaja teki kirjeessään täysin selväksi, että komissio on sitoutunut kaikkiin toimiin, joilla suojellaan lasten oikeuksia, ja mainitsi useita sekä ulkoisia että sisäisiä alueita, joilla komissio toimi aktiivisesti näiden erittäin tärkeiden asioiden parissa.
Puheenjohtaja pyrki kuitenkin myös sijoittamaan komission toimet näillä alueilla, kuten myös muilla alueilla, perussopimusten muuttamisen yhteyteen. Hän totesi, että jäsenvaltioilla on edelleen pääasiallinen toimivalta lapsia koskevissa toimissa, sillä perustamissopimuksessa ei ole selkeää oikeusperustaa, jonka pohjalta yhteisö voisi suojella lasten oikeuksia nykyisen kehyksen ulkopuolelle jäävissä asioissa.
Nykyisessä kehyksessä Euroopan komissio on jo toteuttanut huomattavan määrän aloitteita lasten oikeuksien suojelemiseksi, esimerkiksi Daphne- ja Stop-ohjelmissa, jotka kuuluvat toimivaltaani. Komissio toteuttaa toimia myös sosiaali- ja koulutusalalla parantaakseen lasten tilannetta.
Osoituksena siitä, miten tärkeänä pidämme tätä aihetta, voi pitää myös sitä, että juuri komissio teki aloitteen erityisen lasten oikeuksia koskevan artiklan sisällyttämisestä perusoikeuskirjaan. Lasten suojelua koskeva artiklaluonnos sisältää New Yorkin yleissopimuksen pääperiaatteet, kuten oikeuden sellaiseen suojeluun ja huolenpitoon kuin heidän hyvinvointinsa kannalta on välttämätöntä.
Vaadimme edelleen, että peruskirjaan sisältyisi lapsityövoiman kieltäminen. Puheenjohtaja esitti kirjeessään myös sellaisen näkemyksen, että voisi olla hyödyllistä, että komissio arvioisi, ovatko kaikki jäsenvaltiot noudattaneet lapsen oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen sisältöä. Vaikka kaikki jäsenvaltiot ovatkin ratifioineet yleissopimuksen, sen täytäntöönpano vaihtelee suuresti ja jäsenvaltioiden näkemykset siitä, miten lasten oikeuksia voitaisiin parhaiten suojella, eroavat toisistaan huomattavasti.
Olen vakuuttunut, että tällainen arviointi saattaisi olla hyödyllinen unionin osallistuessa Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistuntoon syyskuussa 2001. Komissio on sitä mieltä, että sen jatkuvat toimet lasten hyväksi, sen aktiivinen pyrkimys sisällyttää lasten oikeudet perusoikeuskirjaan ja sen arvioinnin toteuttamiselle antama tuki osoittavat, että se on sitoutunut tähän tärkeään asiaan.

Banotti
Kuten tiedätte, olen suuri ihailijanne, ja olen varma, että tunsitte tämänpäiväistä vastaustanne toistaessanne olonne yhtä epämukavaksi kuin minä sitä kuunnellessani. Tiedän, että olette henkilökohtaisesti sitoutunut asiaan, mutta ette sanonut minulle selvästi, mitä komissio aikoo itse asiassa tehdä parin viikon päästä pidettävässä YK:n kokouksessa. Kuultuani, miten monta suunnitelmaa komissiolla on eläinten hyvinvoinnista, voin vain toivoa, että sillä olisi vastaavia suunnitelmia myös lasten hyvinvoinnista.
Kun otetaan huomioon ne oikeudelliset rajat, jonka puitteissa teidän täytyy toimia, voisitteko sanoa minulle, aikooko esimerkiksi kukaan komission jäsen olla läsnä syyskuussa pidettävässä Yhdistyneiden Kansakuntien kokouksessa? Missä yhteydessä ja minkälaisen panoksen se aikoo antaa kokoukseen?

Vitorino
. (EN) Vastaan teille mielelläni. Itse asiassa me molemmat puhumme samasta asiasta, nimittäin lapsen oikeuksia käsittelevästä Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistunnosta, joka pidetään syyskuussa 2001, siis ensi vuonna. Koska puhumme siitä, lähestymistapani on, että meillä pitäisi olla tutkimus, jossa arvioidaan, miten lapsen oikeuksia koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus on pantu jäsenvaltioissa täytäntöön. Tämä tutkimus pitäisi toteuttaa ajoissa, jotta sitä voitaisiin pitää lähtökohtana unionin osallistuessa ensi vuonna Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistuntoon.
Olen varma, että voimme luottaa tulevan puheenjohtajavaltio Ruotsin tukeen ensi vuoden kuutena ensimmäisenä kuukautena. Se on jo tehnyt selväksi, että lasten oikeudet ovat yksi sen ensisijaisista tavoitteista. Luulenkin, että olen nyt selvittänyt, mihin toimiin aiomme ryhtyä ja milloin.

Bowis
Arvoisa puhemies, onko komission jäsen kanssani samaa mieltä siitä, että nykyisin näyttää esiintyvän uudenlaista ja koko ajan yleistyvää lasten hyväksikäyttöä, joka kuuluu Euroopan unionin toimivaltaan? Keski- ja Itä-Euroopan äidit käyttävät lapsiaan hyväksi pakottamalla heidät kerjäämään kaupunkiemme kaduilla. Suurin osa heistä on tullut unioniin pakolaisina. Joko heidät pitäisi ottaa huostaan tai sitten kerjäämiseen ei ole syytä, koska heidän pitäisi saada valtiolta sosiaalietuuksia. Ehkäpä tämä pitäisi lukea lasten hyväksikäytöksi, jota yhteisömme pitäisi tarkastella erittäin huolellisesti.

Vitorino
. (EN) Yhdyn arvoisan jäsenen huoleen sikäli, että kerjääminen on toimintaa, jossa lapsia pakotetaan, joskus oman perheensä toimesta, toimimaan ihmisarvonsa vastaisesti. Kuten tiedätte, lasten ihmisarvon suojelu kuuluu erityisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan. Joka tapauksessa olemme nyt aloittamassa keskustelua erityisestä lainsäädäntöaloitteesta, jossa laaditaan luettelo lapsiin kohdistuvista rikoksista. Harkitsen ehdotuksianne avoimin mielin.

Puhemies


Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 47 (H-0606/00):
Aihe: Passivapaus Schengenin alueella Kuinka katsotte Schengenin sopimukseen perustuvan passivapauden toteutuneen jalkapallon EM-kisojen yhteydessä, kun Brysselissä ja Charleroissa pidätettiin joukoittain ihmisiä?

Vitorino
. (FR) Ensinnäkin mielestäni on todettava, että monet henkilöt, jotka osallistuivat Brysselin ja Charleroin tapahtumiin, olivat Ison-Britannian kansalaisia, eikä tämä unionin jäsenvaltio kuulu Schengenin alueeseen. Kyse on siis henkilöistä, jotka olivat matkalla Euro 2000 -turnauksen jalkapallo-otteluihin ja joutuivat Schengenin alueen ulkorajoilla tehtyihin tarkastuksiin.
On myös muistutettava, että Belgian ja Alankomaiden hallitukset turvautuivat Euro 2000 -turnauksen aikana Schengenin yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohdan suojalausekkeeseen, jossa säädetään, että kun yleinen järjestys tai kansallinen turvallisuus on uhattuna ja mielestäni huliganismien herättämä pelko täyttää kieltämättä tämän kriteerin jäsenvaltio voi päättää, että tietyn ajanjakson aikana valtioiden rajoilla tehdään tilanteeseen mukautettuja tarkastuksia, myös Schengenin alueen sisäisillä rajoilla.
Belgian ja Alankomaiden hallitukset noudattivat Schengenin sopimuksessa säädettyä ennakolta tapahtuvaa kuulemismenettelyä. Ne tarkastukset, joihin tässä viitataan, otettiin väliaikaisesti käyttöön sisärajoilla, mutta niitä ei tehty järjestelmällisesti. Kyse oli kohdennetuista tarkastuksista, jotka tehtiin nimenomaan jäsenvaltioiden poliisiyhteistyön puitteissa antamien tietojen perusteella, jotka koskivat sellaisia kannattajia, jotka saattoivat uhata yleistä järjestystä.
Ulkorajoilla ja väliaikaisesti myös Schengenin alueen sisäisillä rajoilla suoritetut tarkastukset eivät merkitse sitä, että jokin raja suljetaan tai että rajalta käännytetään järjestelmällisesti kaikki ne alueelle pyrkivät henkilöt, jotka aikovat osallistua jalkapallo-otteluun. Itse asiassa Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa unionin kansalaisten perusoikeutena on liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella, mutta yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä rajoituksia voidaan kuitenkin määrätä yksittäistapauksissa, nimittäin silloin, kun kyseinen henkilö muodostaa todellisen ja riittävän uhan jollekin yhteiskunnan perustavista eduista.
Tämän vuoksi totean, että yhteisön oikeus ei anna lupaa kaikkia koskevaan rajoitukseen. Rajalla käännyttämisen perusteeksi ei riitä se, että on tietyn jäsenvaltion kansalainen ja että haluaa osallistua jalkapallo-otteluun. Tämän vuoksi käynnissä on jo arviointi, jossa tutkitaan kyseisten jäsenvaltioiden viranomaisten välistä yhteistyötä, ja luulen että tämän yhteisen harjoituksen ansiosta voimme ottaa opiksemme Euro 2000 -turnauksesta ja pohtia, miten tulevaisuudessa voidaan parantaa lainsäädännöllistä ja poliisiyhteistyötä huliganismin torjumisessa.

Sacrédeus
Haluan kiittää komission jäsen Vitorinoa vastauksesta. Kannustin Portugalia parhaani mukaan paikanpäällä Kuningas Baudouinin stadionilla Brysselissä, mutta Ranska voitti kuitenkin ottelun, jossa Ranskalla oli todellakin parempi joukkue. Kannustin kuitenkin Portugalia niin pitkään kuin pystyin.
Kuten sanoin, kiitän vastauksesta, mutta haluan kuitenkin tehdä lisäkysymyksen. Monien ihmisten mielestä on vastenmielistä, että täällä Euroopassa esiintyy mellakoita, huliganismia, aggressiivista kielenkäyttöä ja väkivaltaa, joita ei esiinny urheilutapahtumien yhteydessä esimerkiksi Yhdysvalloissa. Tiedän, että Iso-Britannia ei ole liittynyt Schengenin sopimukseen, mutta se saattaa liittyä siihen jonakin päivänä. Pidättekö näitä toimia, joihin me nyt ryhdymme, riittävinä, ja mitä voimme oppia tästä tulevaisuutta ajatellen? Ensi kerralla Portugali sitä paitsi etenee ehkä loppuotteluun.

Vitorino
. (FR) En usko, että Portugalin häviön ja huliganismin välillä on suoraa tai epäsuoraa yhteyttä. Se oli pelin lopputulos, mutta toisinaan onni ei ole suosiollinen. Joka tapauksessa, kyllä, Portugali todellakin järjestää Euro 2004 -turnauksen, ja sen vuoksi komissio on tehnyt Euro 2000 -turnauksen yhteydessä useita konkreettisia poliisiyhteistyötä koskevia aloitteita kokeillakseen uusia yhteistyömenetelmiä, joista voimme ottaa opiksemme.
Olemme juuri aloittamassa näiden toimien arviointia. Kun kertomus on valmis, siitä keskustellaan ja sen perusteella laaditaan lainsäädäntötoimia unionin tasolla. Tavoitteena on nimittäin hyväksyä unionin tasolla sellaisia lainsäädäntötoimia, joilla voidaan vahvistaa poliisiyhteistyötä huliganismin torjunnassa. Tällä haavaa odotan siis tuota kertomusta. Kun se on valmis, se tietenkin julkaistaan ja keskustelu tarvittavista aloitteista voi alkaa.

Sjöstedt
Minulla on lisäkysymys, joka myös koskee Schengenin sopimusta ja passivapautta. Kuten komission jäsen varmasti tietää, Pohjoismaat liittyvät Schengenin sopimukseen ensi vuoden maaliskuussa.
On käynyt ilmi, että Ruotsin kansalaiset, jotka matkustavat Schengenin alueella, joutuvat jatkossakin pitämään mukanaan Ruotsin passia. Ruotsalaisista henkilöllisyystodistusasiakirjoista ei nimittäin käy ilmi kansalaisuus, mitä Schengenin sopimus edellyttää. Ruotsin kansalaisilla on edelleenkin oltava passi mukana, vaikka unionista luvattiinkin tehdä passivapaa alue.
Voisiko komission jäsen vahvistaa, että Schengenin sopimuksen määräyksissä vaaditaan jatkossa, että ruotsalaisten, sopimukseen liityttyäänkin, on pidettävä passia mukanaan, kun he matkustavat Schengenin alueella. Mitä mieltä olette asiasta?

Vitorino
Hyvä jäsen, sanoisin, että tämä kysymys on nähtävä toisessa yhteydessä, joka on yhteisten mallien kehittäminen matkustusasiakirjoja varten, olivatpa ne sitten passeja tai henkilöllisyystodistuksia. Noiden yhteisten mallien käyttöönotto on määrätty perustamissopimuksessa ja komissio on edennyt pitkälle sellaisen ehdotuksen laatimisessa, jonka tarkoituksena on ottaa käyttöön yhteiset mallit asianomaisille asiakirjoille. En voi antaa teille pitävää aikataulua, toisin sanoen en voi taata teille, että nämä asiakirjat on hyväksytty ennen kuin pohjoismaitten passit liitetään mukaan Schengenin sopimukseen. Sen sijaan voin taata teille sen, että työskentelemme koko ajan yhdenmukaisten ja standardisoitujen asiakirjamallien laatimiseksi sellaisiksi, joiden avulla nuo teidän mainitsemanne ongelmat voitaisiin ratkaista.

Puhemies
Kysymykseen nro 48 vastataan kirjallisesti.

Bernd Posselt
Kysymys nro 49 (H-0692/00):
Aihe: Euroopan poliisiakatemia Mikä on Euroopan poliisiakatemian suunnittelun tämänhetkinen tilanne liittyen olemassa olevien laitosten virtuaaliseen verkottamiseen ja konkreettisen akatemian perustamiseen todelliseen paikkaan?

Vitorino
. (EN) Lokakuussa 1999 pidetyssä Tampereen Eurooppa-neuvostossa vaadittiin, että olisi perustettava Euroopan poliisiakatemia ylempien lainvalvontaviranomaisten kouluttamiseksi ja että toiminta olisi käynnistettävä nykyisten kansallisten koulutuslaitosten välisenä verkostona. Asiassa on tähän mennessä saavutettu huomattavaa edistystä. Puheenjohtajavaltio Portugali antoi ehdotuksen neuvoston asetukseksi kesäkuun lopussa vuonna 2000. Puheenjohtajavaltio Ranska pyrkii tekemään lisäksi neuvoston päätöksen ennen tämän vuoden loppua. Tällöin olisi mahdollista pysyä siinä määräajassa, että Euroopan poliisiakatemia olisi toiminnassa vuoteen 2001 mennessä, kuten oikeus- ja sisäasioita koskevassa komission tulostaulussa mainittiin.
Useat jäsenvaltiot kannattavat Euroopan poliisiakatemian perustamista kansallisten koulutuslaitosten pysyvänä verkostona. Toiset jäsenvaltiot pitävät verkostoa koskevaa puheenjohtajavaltion ehdotusta välivaiheena kohti kiinteässä paikassa sijaitsevan laitoksen perustamista. Komissio on alusta asti korostanut, että Euroopan poliisiakatemiasta tulee kiinteä laitos sitten, kun se on alkuvaiheessa toiminut verkostona Tampereen päätelmän mukaisesti. Tämä on johtanut asetusehdotukseen, jossa on nyt seuraava lähestymistapa.
Euroopan poliisiakatemia perustetaan tammikuussa 2001 kansallisten koulutuslaitosten välisenä verkostona, virtuaaliakatemiana. Se toimii tässä muodossa kolme vuotta. Tämän jälkeen päätetään, missä muodossa Euroopan poliisiakatemian toimintaa jatketaan. Komissio on kuitenkin edelleen sillä kannalla, että asetusluonnokseen olisi sisällytettävä selkeä määräys, jonka mukaan Euroopan poliisiakatemiasta tulee kiinteä laitos, kun se on toiminut joitakin vuosia verkostona.

Posselt
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen täsmällisestä vastauksestaan ja voimakkaasta panoksestaan tässä asiassa. Minuthan on nimetty tällä välin tätä aihetta koskevan mietinnön esittelijäksi, ja me tulemme varmasti tekemään tiivistä yhteistyötä asian edistämiseksi.
Kysymykseni kuuluu kuitenkin: suunnitteleeko komissio edelleenkin laativansa tutkimuksen konkreettisen akatemian toteuttamiskelpoisuudesta? Sillä te tiedätte, että Euroopan parlamentti on vaatinut konkreettista eikä mitään virtuaalista akatemiaa. Suunnitteletteko te laativanne toteuttamismahdollisuuksia koskevan tutkimuksen? Te saatte siihen varmasti meidän täyden tukemme.

Vitorino
. (EN) Neuvoston pääsihteeristö teki alustavan toteutettavuustutkimuksen, joka oli neuvoston nykyisen asetusluonnoksen perustana. Aiomme kuitenkin edistää omaa aloitettamme varmistaaksemme, että meillä on kaikki tarvittavat tiedot, jotta voimme mahdollisimman pian ottaa uuden edistysaskeleen. On tärkeää ottaa tämä toinen askel, jotta Euroopan poliisiakatemiasta tulisi kiinteä laitos. Komissio ei luovu tästä ajatuksesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia vastauksistanne tänä iltana, komission jäsen Vitorino.
Kysymykseen nro 50 vastataan kirjallisesti.
Diamantopouloulle osoitetut kysymykset

Puhemies


Michl Ebner
Kysymys nro 51 (H-0647/00):
Aihe: Sosiaaliturva ja vahva eurooppalainen talous Yksi EU:n keskeisistä tehtävistä alkavalla 21. vuosisadalla on epäilemättä sosiaalisen ulottuvuuden saattaminen taloudellisen ja poliittisen ulottuvuuden tasalle. Jotta varmistetaan, että EU:n kansalaiset pysyvät mukana integraation etenemisessä ja tulevassa laajentumisessa, on tarpeen määritellä yhteiset sosiaalipoliittiset tavoitteet ja toteuttaa ne. Voiko komissio näin ollen ilmoittaa, aikooko se ryhtyä ponnekkaammin edelleen hyvin erilaisten sosiaaliturvajärjestelmien yhdenmukaistamiseen sekä ammatillisten pätevyysvaatimusten harmonisointiin kaikilla aloilla?
Voidaanko laskea sen varaan, että sosiaali- ja työllisyysasioihin liittyvä EU:n toimivalta, joka vielä tällä hetkellä on hyvin rajallinen, kasvaa tulevaisuudessa?

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, kaksi peruskysymystä ovat, tuleeko sosiaalipolitiikan yhdenmukaistamisessa edetä, ja pitäisikö komission toimivalta ulottaa sosiaalipolitiikan kysymyksiin.
Aloitan Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätöksestä, jossa viitataan selvästi tarpeeseen liittää toisiinsa kilpailupolitiikat ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikat sekä tarpeeseen nykyaikaistaa yhteiskuntamalli, tarpeeseen investoida ihmisiin ja torjua sosiaalista syrjäytymistä. Perustamissopimusten mukaan komissiolla ei ole tietenkään oikeutta tehdä poliittisia ehdotuksia asioissa, jotka koskevat sosiaalipolitiikkaa. Mutta on sanottava, että Lissabonin jälkeen neuvosto on päässyt sopimukseen ja tehnyt yksimielisen päätöksen yhteistyöstä sosiaalipolitiikan alueella avoimen yhteistyön menetelmän ulottamisesta myös sellaisiin kysymyksiin kuin sosiaalinen syrjäytyminen ja sosiaalinen suojelu.
Minun on sanottava, että kesäkuussa esitetyssä esityslistassa, jossa yhteistyötä on harjoitettu erityisesti parlamentin ja työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan esittelijän Van Lackerin kanssa, kuvataan tarkasti ne toimenpiteet, jotka koskevat sosiaalipolitiikkaa perustussopimusten puitteissa, mutta lisäksi siinä sanotaan suoraan, että sosiaalipolitiikkojen yhdenmukaistamista ei aiota tavoitella. Tämän katsotaan olevan mahdotonta. Aikeemme voivat kuitenkin toteutua esimerkiksi työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun, rakennerahastojen ja erityisesti suurta budjettia käyttävän Euroopan sosiaalirahaston, mainstreamingin, poliittisen analyysin, tutkimuksen ja lopuksi lainsäädännön kautta.
Kesäkuussa 1999 komissio esitteli uuden tiedonannon otsikolla "Yhteensovitettu strategia sosiaalisen suojelemisen nykyaikaistamiseksi". Siinä on kaksi perussuuntaviivaa. Ensimmäinen on sosiaalisen syrjäytymisen torjuminen ja toinen tuleva yhteistyö sosiaalisen suojelun ja eläkejärjestelmien kysymyksissä. Näissä molemmissa tavoitteissa komission prioriteetteihin kuuluvat politiikkojen arvioinnissa välttämättömien sosiaalisten indikaattoreiden laatiminen ja soveltaminen, köyhyyttä ja kulttuuria koskevien tavoitteiden konkretisointi, josta keskustellaan Ranskan puheenjohtajakauden aikana, ja sopimukseen pääseminen painopisteissä, jotka koskevat eläkkeiden ylläpitokykyä.

Ebner
Arvoisa komission jäsen, kiitos näistä selvityksistä. Sallikaa minun muotoilla se, mitä erityisesti toivon, lisäkysymykseksi: miten laajasti komissio yrittää työskennellä tulevaisuudessa erityisesti siihen suuntaan, että sosiaaliturvajärjestelmät, ammatilliset pätevyysvaatimukset ja koko sosiaaliasioihin liittyvä toimivalta kuuluvat yhdenmukaistamisen piiriin? Tämänhetkistä tilannetta koskeva erittely oli erittäin mielenkiintoinen samoin kuin kehitys, joka siis osoittautuu aiempaa myönteisemmäksi.
Uskon kuitenkin, että meidän on vakuutettava Euroopan unionin kansalaiset siitä, että sijoittautumisvapaus ei ole tyhjä lupaus, joka koskee lopulta 100-prosenttisesti matkailijoita, vaan että sijoittautumisvapaus on todellisuutta eikä vain tyhjä lupaus työssä käyville ihmisille ja jo työelämästä eläkkeelle siirtyneille ihmisille - ensin sosiaaliturvavakuutusjärjestelmän ja sitten eläkejärjestelmän osalta. Uskon, että meidän on tähän liittyen yritettävä yhdistetyin voimin vakuuttaa neuvosto avoimemman, edistyksellisemmän ja tulevaisuuden kehitykseen joustavasti mukautuvan politiikan muotoilemisesta tältä osin.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, olen yleisillä linjoilla samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa, mutta haluan kuitenkin muistuttaa, että eurooppalaisella tasolla näissä politiikoissa on rajallinen liikkumavara, koska ne ovat kansallisia politiikkoja; toiseksi, että tutkimuksiemme mukaan eläkejärjestelmien ja sosiaaliturvajärjestelmien rakenteissa on niin suuria eroja, että on mahdotonta puhua niiden yhdenmukaistamisesta; kolmanneksi, mitä tulee työntekijöiden oikeuksiin siirryttäessä valtiosta toiseen, tästä on olemassa jo kaksi asetusta. Työministerien neuvosto kävi kesäkuussa syvällisen keskustelun muutoksesta asetukseen, joka koskee työntekijöitä, jotka asuvat yhdessä valtiossa ja työskentelevät toisessa, mutta minun täytyy korostaa, että kun järjestelmien kesken on olemassa näin suuria eroja, ehdottamaanne yhdenmukaistamiseen liittyvät vaikeudet ovat lähes ylitsepääsemättömät.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sosiaaliturvajärjestelmien yhdenmukaistaminen edellyttäisi sosiaaliturvan rahoituksen eli käytännössä verotuksen yhdenmukaistamista, ei pelkästään teknisten puitteiden, vaan myös verotasojen osalta. Tiedämme kaikki, että politiikassa ei vielä ole päästy yksimielisyyteen tästä asiasta, eikä varmaan päästäkään kovin nopealla aikataululla. Sen takia uskon, että tällainen pienten askelten politiikka on tässäkin asiassa ihan paikallaan, ja kysyisinkin, mitä kuuluu yhdelle osalle tästä pienten askelten politiikasta, eli lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinoita koskevalle direktiiville. Direktiivin piti tulla Euroopan parlamentin käsittelyyn komissiosta jo heinäkuussa, ja nyt olemme kuulleet, että se on ilmeisesti siirtymässä syyskuulle. Voi myös olla, että sitä ei käsitellä koko Ranskan puheenjohtajakauden aikana. Voisitteko antaa ajankohtaisen selonteon tästä lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinoita koskevasta direktiivistä?

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että tämä direktiivi, joka laaditaan yhteistyössä myös muiden osastojen ja komission jäsenten, kuten sisämarkkinoista ja kilpailusta vastaavan komissaarin kanssa, on valmisteilla, ja voin antaa teille tarkemman selostuksen seuraavassa istunnossa. Nyt olemme keskusteluvaiheessa.

Puhemies


Glenys Kinnock
Kysymys nro 52 (H-0649/00):
Aihe: Eurooppalaiset sosiaalialan kansalaisjärjestöt Eurooppalaisten sosiaalialan kansalaisjärjestöjen rooli tärkeänä yhdyssiteenä EU:n kansalaisten ja komission, parlamentin ja neuvoston välillä tunnustetaan yhä laajemmin esimerkiksi sosiaalipolitiikan, kaupan, kehityksen ja ympäristön alueilla. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä luodakseen oikeusperustan EU:n instituutioiden ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan väliselle kansalaiskeskustelulle?

Diamantopoulou
. (EL) On selvää, että Euroopan uutta johtamismallia koskevat uuden valkoisen kirjan, jonka otsikkona on "Demokratian laajentaminen Euroopassa", valmistelussa yksi tärkeimmistä kysymyksistä on kansalaisyhteiskunnan rooli uusissa demokraattisissa toimintamuodoissa Euroopassa ja kaikissa jäsenvaltioissa.
Komission yhteistyön taso ja yhteistyömuodot kansalaisjärjestöjen kanssa koskee erityisesti niitä kaikkia salkkuja, joiden ohjelmia toteutetaan kansalaisjärjestöjen kautta, ja joilla on mielestäni erityistä painoa sosiaalisten kysymysten alueella.
Kuten tiedätte, nyt käydään vuoropuhelua komission laatiman työasiakirjan "Komissio ja kansalaisjärjestöt - vahvemman kumppanuussuhteen rakentaminen" pohjalta. Tämän vuoropuhelun tavoitteena on saada aikaan uusia ehdotuksia, jotka koskevat tärkeitä poliittisia mutta myös menettelytapakysymyksiä; poliittisia kysymyksiä ovat esimerkiksi järjestöjen edustuksellisuus ja menettelytapakysymyksiä esimerkiksi niiden rahoitus ja toiminta. Tämän vuoropuhelun puitteissa olen tavannut 30. maaliskuuta 2000 eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen foorumin jäseniä, jolloin käytiin vuoropuhelua kahdesta aihepiiristä. Ensimmäinen koski jätettyjä ehdotuksia - ne olivat hyvin arvokkaita sosiaalisen agendan kannalta - ja toinen koski kysymyksiä, jotka liittyivät sosiaalialan kansalaisjärjestöjen edustuksellisuuteen ja järjestäytymiseen Euroopan tasolla, niiden taloudellisiin ongelmiin ja erityisiin menettelytapavaikeuksiin, jotka liittyvät niiden rahoitukseen, ja niiden tarjoamien palveluiden laatua ja määrittelyä. Minun täytyy tietenkin sanoa, että tässä vuoropuhelussa kansalaisjärjestöjen panos on erittäin merkittävä.
Äskettäin, kesäkuussa, oli pääosaston yksiköidenvälisen ryhmän tapaaminen eurooppalaisten sosiaali- ja kehitysalan kansalaisjärjestöjen kanssa, ja uskomme, että tämä vuoropuhelu saatetaan pian päätökseen, jolloin komissiolla on mahdollisuus arvioituaan tähänastista yhteistyötä arvioida institutionaalista kehystä, jossa kansalaisjärjestöt toimivat, tehdä uusi kokonaisvaltainen ehdotus ja vahvista kansalaisjärjestöjen institutionaalista roolia ja toimintamahdollisuuksia.

Kinnock
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Olen ilman muuta samaa mieltä itse asiasisällöstä, erityisesti vastauksenne alkuosasta. Pidän myönteisenä sitä, että kansalaisjärjestöjä rahoitetaan syrjäytymistä ja syrjintää ehkäisevissä toimintaohjelmissa. Minulla on kuitenkin yksi erityinen kysymys: miksi näistä kahdesta budjettikohdasta rahoitetaan saamieni tietojen perusteella vain kahdeksaa tai yhdeksää kansalaisjärjestöä?
Toiseksi: kansalaisjärjestöjen mielestä on epäoikeudenmukaista, etteivät ne saa perusrahoitusta. Olen saanut sellaisia tietoja, että niille tarjotaan lähinnä hankerahoitusta, ja esimerkiksi 18 ympäristöalan kansalaisjärjestöä saa komission rahoitusta juokseviin kuluihinsa. Mieleeni tulikin, että nyt, kun vuoden 1998 talousarvion jäädyttämisestä on kaksi vuotta, komission voisi olla korkea aika vastata eurooppalaisten sosiaalialan kansalaisjärjestöjen erittäin selviin tarpeisiin ja myöntää niille perusrahoitusta juoksevien kulujen kattamiseksi.

Diamantopoulou
. (EN) Kuten tiedätte, erityisesti sosiaaliasioiden ja kansalaisjärjestöjen osalta oli olemassa sääntöjä, jotka koskivat näiden kansalaisjärjestöjen kokoa, edustavuutta ja saavutuksia. Tiedämme, että sosiaalialalla on valtava määrä kansalaisjärjestöjä, ja komission pääosaston on hyvin vaikea tietää, minkä kanssa se voi tehdä yhteistyötä. Kansallisella tasolla esiintyy joskus epäselvyyttä. Olemmekin päättäneet laatia kriteerit ja sopia kansalaisjärjestöjen kanssa, minkä kriteerien pohjalta voimme valita ne kansalaisjärjestöt, joiden kanssa voimme tehdä yhteistyötä. Tästä syystä meidän täytyy ratkaista edustavuutta koskeva ongelma ja kysymys, joka koskee Euroopan tasolla perustettavaa verkostoa.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 53 (H-0675/00):
Aihe: Työllisyys Kreikassa Komissio vastasi kysymykseeni (H-0778/99) Kreikan työllisyyttä koskevasta toimintasuunnitelmasta, että Kreikan hallitus tunnustaa ongelman koskien sitä, ettei työvoiman siirtymistä työpaikkoihin ja niistä pois ole mahdollista rekisteröidä, ja tämän vuoksi se on sitoutunut ensiksikin organisoimaan uudelleen maan julkiset työllisyyspalvelut, toiseksi luomaan tehokkaita työllisyyden edistämiskeskuksia ja kolmanneksi ottamaan käyttöön sähköisten työllisyyskorttien järjestelmän sekä käyttämään asianmukaisia sähköisiä järjestelmiä voidakseen seurata kaikkia näitä toimintalinjoja.
Millä tavoin työllisyysaste nykyään kehittyy Kreikassa, missä vaiheessa on Kreikan hallituksen edellä mainittujen sitoumusten toteuttaminen ja voiko komissio nyt antaa meille myös toteutettujen työllisyyttä koskevien ohjelmien perusteella saavutetut määrälliset tulokset (siis kuinka moni työtön on löytänyt työpaikan)?

Diamantopoulou
. (EL) Eurostatin tietojen mukaan Kreikan työttömyysprosentti oli 10,7 vuonna 1998, kun samaan aikaan Euroopan keskiarvo oli 9,9 prosenttia. Tällä hetkellä Eurostat ei tarjoa tietoja Kreikasta vuoden 1999 osalta, ja arviot vuodelle 1999 ovat olleet 10,4 prosenttia. On siis selvää, että meiltä puuttuvat soveltuvat tilastotiedot, joihin sisältyisi työttömyystilanteen muutos, mikä vaikeuttaa niiden politiikkojen ja toimien arviointia, joita pannaan täytäntöön osana uutta työllisyyden toimintasuunnitelmaa ja Kreikan hallituksen sen pohjalta ilmoittamia uusia oikeansuuntaisia toimia.
On olemassa tärkeitä sitoumuksia, jotka koskevat ensiksi Kreikan tilastopalvelujen ja tilastoinnin yhdenmukaistamista muiden Euroopan valtioiden ja Eurostatin kanssa, koska on selvää, että ilman tilastollista pohjaa on vaikeaa edetä yksilöityihin politiikkoihin. Toiseksi on sitouduttu nopeuttamaan julkishallinnon, työllisyyspalveluiden ja tilastopalveluiden rakenneuudistusta, joka pitää saattaa päätökseen vuoden 2001 loppuun mennessä.
Komissiolla ei ole käytettävissään tietoja niiden työttömien määrästä, jotka ovat saaneet työtä Kreikan eri työllisyysohjelmien kautta, ja tästä syystä on sitouduttu yhteistyössä komission kanssa koulutusohjelmien jatkuvaan arviointiin, jotta koulutukseen osallistuneita voitaisiin paremmin seurata.
Voi sanoa, että kysymyksenne osuu yhteen tiedonannon kanssa, joka koskee suosituksia kaikille maille, ja Kreikkaa koskevat tärkeimmät suositukset ovat tilastoinnin, indikaattoreiden, tutkimusten ja työllisyyspalveluiden parantaminen, verotuksen sekä työmarkkinoille pääsyä koskevien tukien muodostamien kannustinloukkujen yksityiskohtainen tutkimus, elinikäisen oppimisen edistäminen ja työmarkkinaosapuolten osallistuminen tähän prosessiin, yrittäjyyden tukeminen ja uusien yritysten perustamiseen liittyvien menettelyiden yksinkertaistaminen sekä työmarkkinaosapuolten rohkaiseminen yhteistyöhön työsuhteiden järjestämisen ajanmukaistamiseen turvaten samalla joustavuuden ja turvallisuuden.

Papayannakis
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Minulla on suunnilleen samat tilastotiedot kuin teillä, ja edessäni on tällä hetkellä Eurostatin viimeisimmät tilastot syyskuun 5. päivältä vuonna 2000. Luvut ovat suunnilleen nämä.
Se, mitä itse asiassa halusin korostaa, on seuraava: arvoisa komission jäsen, olen jo monta vuotta, kauan ennen teidän nimittämistä virkaanne, halunnut tietää vaikka edes alustavana arviona, kuinka monet ovat saaneet töitä työllisyystoimien avulla, mutta vielä en ole tässä onnistunut. Mitä mahdollisuuksia meillä on saada joskus tietää tämä edes yhden toimen osalta ellei yleisesti?
Toiseksi sanoitte, että saamme tulokset vuoden 2001 lopulla. Minä ainakaan en voi tällä hetkellä missään nimessä hyväksyä, että käydään minkäänlaista keskustelua näillä tiedoilla, joista jokaisella maalla on kuukausittain, yhteenlaskettuna ja luokittain kaikki luvut, mutta ainoastaan Kreikan sarakkeet ovat tyhjiä. Ihmettelen mistä voimme keskustella. Suokaa anteeksi, että sanon tämän tällä tavalla, mutta minunkin kärsivällisyydelläni on rajansa.

Diamantopoulou
. ()EL Kreikassa on meneillään siirtymäkausi, jonka voi sanoa vastaavan ensimmäistä niiden politiikkojen jaksoa, jotka koskivat liittymistä talous- ja rahaliittoon.
On selvää, että tietyillä edellä mainituilla aloilla on jääty muista maista jälkeen. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että erityisesti tilastotietojen osio on hyvin merkittävä paitsi politiikkojen arvioinnin myös niiden täytäntöönpanon kannalta. Sitoutuminen työllisyyden toimintasuunnitelman kautta on selvä, suosituksissa mainitaan tämä konkreettinen asia, direktiiveissä ja työllisyyden suuntaviivoissa vuodelle 2000 tämä on prioriteettina, tämä on yksi asioista, joihin Kreikan hallitus on sitoutunut. Toivon, että vuoden päästä olemme paremmassa asemassa.

Hatzidakis
Arvoisa komission jäsen, tunnen myötätuntoa teitä kohtaan, mutta minun täytyy sanoa, että mielestäni Kreikan hallitus ei ansaitse lainkaan myötätuntoa varsinkaan työllisyyskysymyksissä, tämä käy ilmi tuloksista. Mielestäni tämä käy ilmi myös siitä, mitä olette tähän mennessä sanonut. Kuinka kukaan voi harjoittaa työllisyyspolitiikkaa, kun ei tiedetä, mikä on työllisyystilanne, kun ei tiedetä, kuinka moni on saanut töitä koulutusohjelmien ansiosta?
Haluan keskittyä yhteen asiaan ja esittää teille konkreettisen kysymyksen, jotta keskustelu pysyisi aisoissa. Mikä on kantanne erityisesti koulutuksen osalta ja mitä ehdotatte, että Kreikan hallituksen pitäisi muuttaa tällä vuosien 2000-2006 ohjelmakaudella verrattuna edelliseen kauteen, josta me kaikki saimme vaikutelman, että asiat eivät menneet hyvin, vaikkakaan tiedot eivät ole tarkkoja? Kuitenkin jopa saatavilla olevat tiedot osoittavat, että asiat ovat yleensä menneet huonoon suuntaan. Mitä siis muuttuu kaudella 2000-2006?

Diamantopoulou
. (EL) Ennen kuin ryhdyn vastaamaan, korostan, että jokaisella valtiolla on historiallisista ja poliittisista syistä erilaiset lähtökohdat, ja että tulevalla viisivuotiskaudella yhteisön kolmas tukikehys tarjoaa kaikille maille hyvän tilaisuuden hyödyntää strategioita ja voimavaroja.
Mitä konkreettisesti tulee koulutuksen alueeseen, jonka mainitsitte, kuten tiedätte, Kreikassa toimii Kreikan sertifiointikeskus, joka sekin oli yhtä mieltä komission kanssa, sertifiointikeskus, josta on saatu hyvin myönteisiä tuloksia ja myönteisiä arviointeja, ja joka tulevalla kaudella saattaa päätökseen sertifiointimenettelynsä. Se siis sertifioi kouluttajia ja ohjelmia, mitä tähän asti ei ole tapahtunut.
Toiseksi koulutuksen suuntaaminen pitää yhdistää niihin valintoihin, joita maa tekee palveluiden ja tietoyhteiskunnan alueilla, koulutuksen aihepiirit on siis yhdistettävä maan valintoihin.
Kolmanneksi työllisyyden edistämiskeskusten luominen pitää saattaa päätökseen. Tähän asti niitä on tullut 24. Kansallisen tason suunnitelman mukaan niitä pitäisi olla vähintään 100. Näiden keskusten pitää pysytellä etäällä perinteisestä palvelujen tarjoamisesta työttömille ja siirtyä malleihin, joita nykyään on myös Euroopan unionissa, jotka tarkoittavat yksilöityjen palveluiden tarjoamista työttömille. On tietenkin pantava täytäntöön myös suunnitelma elektronisesta työllisyyskortista, jotta olisi mahdollisuus seurantaan. Työllisyyden toimintasuunnitelmassa vuodelle 2000 on nämä sitoumukset. Rahoitus näiden ohjelmien edistämiseksi on olemassa, ja arvioni on, että kaudella 2000-2006 koulutuksen alueella pitää suuntautua mainitsemiini konkreettisiin kohtiin.

Puhemies
Kysymys nro 54 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymyksiin 55, 56 ja 57 vastataan kirjallisesti.
Fischlerille osoitetut kysymykset

Puhemies


Guido Sacconi
Kysymys nro 58 (H-0602/00):
Aihe: Viivästykset elintarvikkeiden erityisluonnetta koskevan todistuksen myöntämisessä Italian hunaja-alalla tehdyn perusteellisen valmistelu- ja tutkimustyön sekä pitkien keskustelujen jälkeen laadittiin vuonna 1994 lämpökäsittelemätöntä puhdasta hunajaa koskeva asiakirjakokonaisuus vuonna 1992 annetun asetuksen 2082/1992/ETY mukaisesti. Asiakirjakokonaisuuden ja siihen liittyvän todistushakemuksen laati lämpökäsittelemättömän puhtaan hunajan tuottajien yhdistys "Associazione per il miele vergine integrale", joka lähetti hakemuksen komissiolle 8. syyskuuta 1995 Italian ympäristöministerin välityksellä. Komission myönteistä lausuntoa, joka saatiin vain Italian hallituksen ja erityisesti ministeri De Castron toiminnan ansiosta, jouduttiin odottamaan elokuuhun 1999 saakka. Tämän jälkeen tuottajayhdistys ei ole kuullut asiasta mitään. Ottaen huomioon, että myönteisen lausunnon saamisesta on kulunut jo 11 kuukautta ja edellä mainitussa asetuksessa säädetään tiukoista määräajoista todistuksen myöntämiselle, voiko komissio kertoa, mitkä ongelmat vaikeuttavat todistuksen myöntämistä ja mitä se aikoo tehdä niiden ratkaisemiseksi?

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, lämpökäsittelemätöntä puhdasta hunajaa koskeva todistushakemus, josta tässä on kyse, on valitettavasti ristiriidassa yhteisön voimassa olevien säännösten sisältämien vaatimusten kanssa. Erityisesti tämän nimityksen käyttäminen on ristiriidassa tähänastisen, vuonna 1974 hyväksytyn direktiivin 409 kanssa. Siksi italialaisten pyyntöä, joka koskee tuotteen suojaamista elintarvikkeiden erityisluonnetta koskevan todistuksen avulla asetuksen 2082 hengessä, ei ole voitu toistaiseksi täyttää. Kuten te kuitenkin tiedätte, on ehdotettu tämän direktiivin muuttamista.
Heti kun neuvosto ja parlamentti ovat muuttaneet direktiiviä ja sellainen nimitys sallitaan, voidaan myös mainittua hunajaa koskevan hakemuksen tarkastaminen saattaa viimeinkin menestykselliseen päätökseen.

Sacconi
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä täsmällisyydestänne, mutta minun on ilmoitettava, että en voi tyytyä vastaukseen.
Tietojeni mukaan komissio ilmaisi 11 kuukautta sitten myönteisen kannan, kuten kyselystäni käy ilmi. Tiedän hyvin, että sillä välin on laadittu uudelleen direktiiviä koskeva yhteinen kanta ja että parlamentti odottaa siitä käytävää keskustelua. Minusta kuitenkin tuntuu siltä, että viittaus asetukseen 2082/92 voidaan tässä direktiivissä jättää huomioon ottamatta ja että direktiiviä ja asetusta voidaan pitää erillisinä kanavina.
Näin ollen pyydän asiasta selvennystä, sillä muuten en voisi välittää italialaisille maanviljelijöille hyvää uutista.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, sen selittäminen on hyvin yksinkertaista. Me emme voi ottaa tuotteelle käyttöön alkuperää koskevaa suojaa, jos sellainen suojanimitys on ristiriidassa yhteisön oikeuden säännöksen kanssa. Siksi yksi edellytys suojan käyttöönotolle on se, että tämä muutettu yhteisön oikeuden säännös tulee ensin voimaan, sillä silloin tätä ristiriitaakaan ei ole enää olemassa. Silloin Italian hallituksen tai asianomaisen alueen toivoman suojan määritteleminen ei ole myöskään meille enää mikään ongelma.

Puhemies


Patricia McKenna
Kysymys nro 59 (H-0609/00):
Aihe: Euroopan unionin Coilltelle myöntämät tuet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen elokuussa 1999 tekemän päätöksen mukaan Coillte on saanut vuosien 1993-1999 aikana laittomasti metsäalan rahoitusta koskevan asetuksen 2080/92 mukaisia EU:n metsäalan ansionmenetystukia 6,5 miljoonan punnan arvosta. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin päätti, että koska Coillte, irlantilainen puoliksi valtion omistama metsäalan kehityksestä vastaava yhtiö, oli "julkisoikeudellinen yhteisö", sillä ei ollut oikeutta saada kyseisiä tukia.
Katsooko komissio, että Coillte ei ole oikeutettu asetuksen 2080/92 mukaisiin 30,5 miljoonan punnan lisätukiin metsäalan rahoituksen seuraavalla kierroksella?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen McKennan kysymys koskee sitä, onko Coillte-yhtiö oikeutettu saamaan yhteisrahoitettuja metsäalan ansionmenetystukia vuonna 1992 hyväksytyn asetuksen 2080 mukaisesti Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston, nimittäin sen tukiosaston varoista.
Haluaisin selventää, että tästä erityiskysymyksestä ei ole olemassa tuomioistuimen päätöstä. Pitää kuitenkin paikkansa, että komissio luokittelee tämän Coillte-yhtiön valtionyhtiöksi, koska tämä yhtiö on Irlannin valtion omistuksessa. Se ei ole siten oikeutettu saamaan ansionmenetystukia. Nämä tuet on varattu metsäalan rahoitusta koskevan asetuksen 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti maanviljelijöille ja muille yksityisoikeuden luonnollisille tai juridisille henkilöille. Komissio aikoo siksi hylätä maksettujen tukien yhteisrahoituksen takautuvasti 1. elokuuta 1996 alkaen.
Vuosien 1997 ja 1998 osalta kyse on noin 4,8 miljoonan euron yhteissummasta. Irlannin viranomaiset kiistivät tämän rahoituskorjauksen niin sanotussa sovittelumenettelyssä. Sovitteluelin jatkaa vielä tällä hetkellä työtään eikä ole käsitellyt tätä kysymystä vielä loppuun. Komissio edustaa tässä menettelyssä kantaa, jonka mukaan Irlannin viranomaiset eivät ole esittäneet toistaiseksi mitään todisteita siitä, että Coillte pitäisi luokitella yksityistaloudelliseksi yhtiöksi.
Komissio ei voi myöskään vahvistaa jäsen McKennan mainitsemaa 6,5 miljoonan punnan summaa eikä 30,5 miljoonan summaa, joka viittaa ilmeisesti tuleviin maksuihin. Komissio omaksuu kuitenkin myös kaikkien tulevien hakemusten kohdalla saman kannan, jota se on edustanut tähän asti.

McKenna
Olen hyvin iloinen komission vastauksesta, koska Coillten saama rahoitus oli peräisin valtiolta ja valtio perusti Coillten. Se on puoliksi valtion omistama yhtiö, ja se vastaa metsätalouden kehittämisestä. Se itse asiassa käytti korkomaksuista saamansa rahat maan ostamiseen. Mielenkiintoista on sekin, että puheenjohtaja Ray MacSharry oli ennen maatalousasioista vastaava Euroopan komission jäsen, eikä hän vieläkään suostu myöntämään sitä tosiseikkaa, että Coillte on julkisyhteisö ja ettei sillä ole oikeutta kyseisiin maksuihin. Sain kuulla äskettäin Coillten kanssa pidetyssä tapaamisessa, että hallitus aikoo riitauttaa tämän päätöksen. Mielestäni päätöksen riitauttaminen on veronmaksajien rahojen haaskausta, koska jokaiselle, jolla on edes hitunen tervettä järkeä, on varsin selvää, ettei sillä ole oikeutta näihin rahoihin. On todellakin kauheaa, että se on itse asiassa estänyt niitä ihmisiä saamasta rahoja, joiden olisi pitänyt saada maaseudun autioitumisen estämiseen tarkoitetut rahat ja jotka todella menettivät ansioitaan, ja haluaisin komission varmistavan, ettei Coillte saa enää rahaa, koska se ei alun perinkään ollut oikeutettu siihen, ja että sen täytyy maksaa rahat takaisin. Nyt se sanoo, että valtion täytyy maksaa ne takaisin, mikä ei myöskään ole hyväksyttävää.

Fischler
Arvoisa puhemies, en voi oikeastaan lisätä siihen mitään. Komission kanta on juuri se, jonka jäsen McKenna täällä esitti ja kuvasi. Siitä ei voi olla epäselvyyttä, että valtio valtiona ja, kuten tässä tapauksessa, yhtiön 100-prosenttisena omistajana ei ole tulonsaaja eikä voi siksi myöskään osoittaa ansionmenetyksiä. Siksi on selvää, että nämä varat on maksettava takaisin ja että tämä yhtiö ei voi myöskään saada mitään uusia tukia.
Sen lisäksi voin sanoa teille sovittelumenettelyn osalta, että tämä sovittelumenettely ei vastaa välitystuomioistuimen menettelyä vaan kuvaa vain yhden yhteisön luoman instituution mielipidettä. Sen tekemät johtopäätökset eivät kuitenkaan sido komissiota, kuten me olemmekin myös jo useita kertoja keskustelleet täällä parlamentissa. Toisaalta jokaisella osapuolella on tietysti mahdollisuus viedä asia sitten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, mutta siitä päättäminen ei kuulu meidän toimivaltaamme.

Puhemies
Kysymys nro 60 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 61 (H-0618/00):
Aihe: Laajentumisen kulut ja Välimeren alueen maatalous Välimeren alueen maataloutta koskevien ennusteiden ja viimeisimpien lainsäädäntöehdotusten vaikutukset kohdistuvat muun muassa puuvillan, riisin, hedelmien ja vihannesten, tomaattien, pähkinöiden ja oliiviöljyn tuotantoon. Kyseisillä uudistuksilla on vakavia seurauksia näiden Euroopan köyhien alueiden työllisyyteen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen. EU:n laajentumisen budjettisuunnitelmat mielessäni kysyn, miten komissio pyrkii välttämään sen, että seuraavan laajentumisen kuluja ei maksettaisi Välimeren alueen maatalouden kustannuksella?

Fischler
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa teille, että pidän tätä kysymystä tärkeänä siksi, että se tarjoaa tilaisuuden selvennykseen. Sillä tältä osin luodaan yhteys laajentumisen ja sen tavan välille, jolla eteläisiä valtioita ja eteläisiä tuotteita kohdellaan. Arvoisa jäsen, voin todellakin vakuuttaa teille, että niillä aloilla, jotka te mainitsitte kysymyksessänne, suunnitelluilla uudistuksilla ei todellakaan ole mitään tekemistä laajentumisen kanssa. Tältä osin kaavailtu aikataulu johtuu nimittäin niistä velvoitteista, joihin komissio on sitoutunut sen jälkeen, kun neuvosto on säätänyt vastaavat asetukset. Se johtuu myös siitä välttämättömyydestä, että me takaamme yhteisen maatalouspolitiikan välineiden tehokkuuden täydessä laajuudessaan ottaen samalla huomioon markkinoiden kehittymisen.
Komission uudistusehdotukset palvelevat viime kädessä eurooppalaisen maatalousmallin toteuttamista näillä aloilla. Kyse on kestävän kehityksen turvaamisesta jokaisessa sen kolmessa ulottuvuudessa. Me haluamme yhdistää taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristöpoliittiset tavoitteet näillä aloilla. Työllisyydellä ja sosiaalisella edistyksellä on erityisesti Välimeren alueen maaseutualueilla siinä yhteydessä tietysti hyvin tärkeä rooli.
Koska yhteinen maatalouspolitiikka perustuu Agenda 2000 -ohjelman mukaan, kuten te tiedätte, kahteen pilariin ja uusien maaseutua koskevien kehityssuunnitelmien toteuttaminen erityisesti tavoitteen 1 alueilla on tuntuva panos näiden tavoitteiden saavuttamiseen, on uskoakseni myös selvää, mitä seurauksia sillä on.
Rahoitusnäkymissä, joista Euroopan unionin neuvosto sopi viime vuonna Berliinissä, on erotettu selkeästi 15 jäsenvaltion maksusitoumukset ja ne lisävarat, joita on kaavailtu ehdokasvaltioita varten. Tällä hetkellä ei ole siksi minkäänlaista mahdollisuutta käyttää varoja, jotka on määrätty EU:n 15 jäsenvaltiolle, tulevien jäsenten, siis ehdokasvaltioiden menoihin. Siksi tämä täällä parlamentissa ilmaistu huoli on minun nähdäkseni todellakin perusteeton.

Izquierdo Rojo
Arvoisa komission jäsen, voisitteko kenties vastata minulle selkeämmin seuraavaan kysymykseen, joka on erittäin tärkeä laajentumisen kannalta:
Siihen yhteisön lainsäädäntöön, jota sovelletaan ehdokasvaltioihin niiden unioniin liittymisen jälkeen, jonka piiriin ehdokasvaltiot siis kuuluvat tuosta liittymishetkestä lähtien eli yhteisön säännöstöön sisältyvätkö siihen teidän mielestänne käsitteellisesti YMP:n tuet ja avustukset?

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, oletan, että kun te puhutte tuista, te tarkoitatte ensi sijassa yhteisissä markkinajärjestelyissä kaavailtuja suoria tukia, joista käydään laajaa keskustelua laajentumiskeskustelun kuluessa.
Te olette periaatteessa oikeassa. Kaikkia jäsenvaltioita koskee pitkällä aikavälillä sama yhteisön säännöstö. Siksi voi olla myöskin vain yksi yhteinen maatalouspolitiikka eikä kahta erilaista. Te tiedätte kuitenkin itse erittäin hyvin, että - ja niin on ollut tähän asti jokaisen laajentumistapauksen kohdalla, Espanjan kohdalla, Portugalin kohdalla, kaikkien muiden valtioiden kohdalla - primaarioikeuden piiriin kuuluva liittymissopimus sisältää siirtymäkauden järjestelyjä ja nämä siirtymäkauden järjestelyt sisältävät tietysti myös poikkeuksia yhteisön säännöstöstä. Sehän on siirtymäkauden järjestelyjen tarkoitus. Siksi kysymykseen siitä, mistä lähtien yhteisöön liittyvät uudet jäsenvaltiot saavat todellakin täydessä laajuudessaan suoria tukia yhteisissä markkinajärjestelyissä kaavaillussa muodossa, voidaan vastata vasta laajentumisneuvottelujen päättymisen jälkeen. Sillä tämä kysymyshän on juuri laajentumisneuvottelujen kohteena.

Puhemies


Marjo Matikainen-Kallström
Kysymys nro 62 (H-0633/00):
Aihe: Tupakanviljelyn tuet Tupakanviljelyä tuetaan Euroopan unionin alueella miljoonilla euroilla vuodessa samalla kun yli puoli miljoonaa EU-kansalaista kuolee vuosittain tupakan aiheuttamiin sairauksiin. Tupakanviljelyyn suunnattavat tuet on suunnattava uudelleen niin, että ne kannustavat nykyviljelijöitä vaihtamaan tupakan terveellisempiin viljelykasveihin.
Kysyn komissiolta, miten se aikoo tulevaisuudessa muuttaa rakennepoliittisten tukien jakoperusteita, jotta laajamittainen tupakanviljely saataisiin loppumaan unionin alueella? Millä aikataululla tarvittavat muutokset voitaisiin komission mukaan toteuttaa?

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Matikainen-Kallströmin kysymyksenasetteluhan ei ole minun näkökulmastani kovinkaan uusi. Muistutan parlamenttia siitä, että komissio esitti jo vuonna 1996 parlamentille ja neuvostolle raakatupakan yhteistä markkinajärjestelyä koskevan kertomuksen. Tässä kertomuksessa viitattiin myös siihen, että tämä ala on ratkaiseva elinkykyisyyden säilyttämiselle yhteisön muutamilla osittain hyvin epäsuotuisilla alueilla, joilla on myöskään tuskin vaihtoehtoja.
Tämä mahdollisuus hylättiin silloin laaditun analyysin perusteella, joka koski tupakanviljelyn yhteisen tuen poistamisen sosiaalisia ja taloudellisia seurauksia. Se hylättiin kuitenkin myös siksi, että esitettiin todisteita siitä, ettei viljelyn tukemisella ole käytännössä mitään vaikutusta tupakankulutukseen ja siten terveysriskeihin yhteisössä.
Jatkossa tupakka-alaa uudistettiin sitten perusteellisesti vuonna 1998. Uudistuksen ydinkohdat ovat: ensinnäkin laadun parantaminen, erityisesti siirtyminen vähemmän tervaa ja nikotiinia sisältäviin laatuihin. Toiseksi: tehostettu tutkimus, jota rahoitetaan yhteisön tupakka-alan rahastosta. Tältä osin varat kaksinkertaistettiin. Tämän tutkimuksen ensisijaisiin tehtäviin kuuluu tutkia erityisesti mahdollisuuksia siirtyä tupakanviljelystä muihin toimintoihin. Kolmanneksi: muihin viljelykasveihin vaihtamisen osalta uudistus sisältää myös mekanismin, jonka mukaan ostetaan takaisin niiden maanviljelijöiden kiintiöt, jotka ovat valmiita luopumaan tuotannosta. Näille maanviljelijöille tarjotaan siten tavallaan rahaa heidän muihin tuotteisiin vaihtamisensa helpottamiseksi.
Näitä määräyksiä, jotka sisältyvät tupakan yhteiseen markkinajärjestelyyn, voidaan myös vielä täydentää maaseudun kehittämisen tukitoimien yhteydessä.
Lopuksi haluaisin vielä sanoa, että komissio tulee tietysti arvioimaan toimia, joihin on ryhdytty uudistuksen kuluessa. Me tulemme esittämään Euroopan parlamentille 1. huhtikuuta 2002 mennessä muutetun markkinajärjestelyn toimintaa koskevan kertomuksen.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen kiitollinen näistä vastauksista. Kyse on tukien siirtämisestä toisiin tuotteisiin. Olen esittänyt jo useampaan kertaan näitä kommentteja, sillä on kyse kuitenkin ihmiskuntaa niinkin suuresti huojuttavasta asiasta kuin tupakasta, joka tappaa monia. Näiden analyysien osalta, joihin te viittasitte, haluaisin saada tietää, minkälaisiin objektiivisiin analyyseihin ne perustuvat, sillä olen huolissani meidän kaikkien terveydestä ja samoin myös tupakanviljelijöiden toimeentulosta. Heidän elinkeinonsa olisi pystyttävä muuttamaan ja pitämään sellaisella tasolla, että he voivat tuottaa turvallisia tuotteita meille kaikille.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, olen pahoillani, ettei alussa voitu tulkata. Lyhyesti sanottuna: lähetän teille tietysti mielelläni silloin laaditun analyysin. Tässä analyysissa arvioitiin myös tupakanviljelyn yhteisen tuen poistamisen sosiaalisia vaikutuksia ja sen vaikutuksia tuloihin. Annan pyytämänne asiakirjat mielelläni käyttöönne.

Purvis
Onko komission jäsen tietoinen Invergowriessa lähellä Dundeeta sijaitsevan Skotlannin viljelykasvien tutkimuslaitoksen (SCRI:n) tekemästä tutkimuksesta, jonka mukaan tupakkakasveja voidaan muuntaa geneettisesti siten, että niihin voidaan istuttaa mahdollisia syöpärokotteita monistamistarkoituksiin? Tämä on oikeastaan varsin ironista. Eikö olisi suotavaa ohjata Euroopan tupakanviljelyala hyviin tarkoituksiin ja edistää tällaista tutkimusta?

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, minun on sanottava teille aivan avoimesti, että en ole tietoinen näistä tutkimustuloksista, mutta se johtuu ehkä myös siitä, että nehän tehtiin ensi sijassa terveydellisistä näkökohdista käsin ja kuuluvat siksi terveydestä vastaavan komission jäsenemme toimivaltaan. Perehdyn kuitenkin mielelläni asiaan. Riippumatta siitä, ovatko nämä tulokset myönteisiä vai vähemmän myönteisiä, meidän on kuitenkin mielestäni - sitä me emme saa koskaan unohtaa - vakuutettava oikeastaan tupakoitsijat siitä, jotta he ovat sitten myös valmiita ostamaan savukkeita, jotka täyttävät nämä edellytykset.
Se ei ole tupakantuottajien ongelma, sillä tupakantuottajat tuottavat varmasti kaikkea markkinoiden vaatimaa tupakkaa. Ehkä on ylipäätään parasta pysyä siinä, kuten minä olen tehnyt 15 vuoden ajan - aiemmin myös minä tupakoin - nimittäin siinä, että on mieluiten ylipäätään tupakoimatta: silloin tämä ongelma syntyy vain erittäin pienessä mittakaavassa.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, terveydenhuolto on hyvin tärkeä prioriteetti meille kaikille tässä parlamentissa. Me tiedämme, että tupakanviljelyllä on jäsenvaltioissa erilaisia prioriteetteja. Kysynkin siksi komissiolta, vaikka en ole tupakoinut enkä tupakoi: tarkoittaako komissio, että jos tupakanviljely lopetettaisiin nyt kokonaan Euroopan unionissa - kuten monet vaativat - täällä ei tupakoitaisi siitä huolimatta, että tupakkatuotteet tulisivat EU:hun tuonnin kautta?

Fischler
Arvoisa jäsen, tupakka-alan kauppataseita tarkasteltaessa todetaan, että jo nyt hyvin suuri osa ennen kaikkea siitä tupakasta, jota käytetään savukkeiden tuotannossa, tuodaan EU:hun. Ero on vain siinä, että me yritämme tavallaan yhteisen markkinajärjestelyn avulla tuottaa itse osan siitä tupakasta, joka kulutetaan joka tapauksessa, jotta kaikkea tupakkaa ei tuoda. Me annamme siten eri perheille mahdollisuuden saada toimeentulon tästä viljelystä.
Olen syvästi vakuuttunut siitä, että terveysongelma, joka kiistatta liittyy tupakankulutukseen, voidaan ratkaista vain kiinnittämällä kuluttajien huomio siihen, mitä terveysvaikutuksia tupakankulutuksella voi olla. Vain silloin, jos me pystymme vakuuttamaan kuluttajat, myös tupakankulutus laskee. On harhaluulo uskoa, että tätä kysymystä voidaan ohjailla tarjonnan kautta. Taloudellisesti tarkasteltuna se on mahdollista vain kysynnän kautta.

Puhemies
Paljon kiitoksia vastauksistanne komission jäsen Fischler.
Kysymyksiin 63109 vastataan kirjallisesti.
Komission kyselytunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.25 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Vesipolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lienemannin laatima mietintö (A5-0214/00) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vesipolitiikan puitteista (C5-0347/2000 - 1997/0067 (COD)).

Lienemann
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, mielestäni olemme kaikki tehneet hyödyllistä työtä laatiessamme tämän vesipolitiikkaa koskevan puitedirektiivin.
Olemme tehneet hyödyllistä työtä, olemme päässeet yhteiseen kompromissiin, mutta tähän kompromissiin sisältyy korkean tason vaatimuksia, jotka antavat mielestäni mahdollisuuden edistyä vesipolitiikassa merkittävällä tavalla sekä laadullisesti että määrällisesti. Pitkällä aikavälillä kansalaistemme täytyy voida nauttia korkealaatuisesta vedestä kaikkialla, olipa kyse sitten pinta- tai pohjavesistä.
Kompromissi on ollut mahdollinen niiden joukkojen aktiivisen osallistumisen ansiosta, jotka parlamentti on onnistunut kokoamaan, ja kaikkien ryhmien, erityisesti minua avustaneiden varjoesittelijöiden, ansiosta, sekä myös jäsen Provanin ansiosta, joka on ollut valtuuskuntamme puheenjohtajana tässä vaikeassa sovittelumenettelyssä.
Haluaisin kuitenkin kiittää myös muita tahoja, joihin kuuluu tietenkin komissio, jonka on täytynyt toimia välittäjänä ja teknisenä uudistajana ja joka pystynyt suorittamaan tehtävänsä hyvin kurinalaisesti ja hyvin tehokkaasti. Haluaisin kiittää komission jäsentä ja myös komission yksiköitä. Haluan kiittää myös neuvostoa, erityisesti puheenjohtajavaltio Portugalia ja valtiosihteeri Pedro Silva Perreiraa, jotka ovat mahdollistaneet tämän yhteisymmärryksen. Sanon tämän varsinkin sen takia, että Euroopan eteläisillä valtioilla on varmasti enemmän vaikeuksia saattaa päätökseen tässä direktiivissä vaaditut ponnistukset kuin muilla yhteisön mailla, jotka ovat paremmassa asemassa veden saatavuuden kannalta.
Merkittävää edistystä on tapahtunut seuraavissa kysymyksissä. Ensinnäkin direktiivi on luonteeltaan oikeudellisesti erittäin sitova. Toiseksi on toteutettu parlamentin erittäin tärkeänä pitämä asia eli kaikkien erityisen vaarallisten aineiden päästöjen poistaminen ja lopettaminen. Tiedätte, että parlamentti halusi direktiivin noudattavan kansainvälisiin yleissopimuksiin, erityisesti Koillis-Atlantin meriympäristön suojelua koskevaan yleissopimukseen, liittyviä sitoumuksiamme, kuten direktiivissä muistutetaan. Käyttöön otettu järjestelmä mahdollistaa sen, että vaiheittain joka neljäs vuosi laaditaan luettelo erityisen haitallisista aineista, nimittäin niistä haitallisista aineista, joiden määrää täytyy vähentää, ja niistä, jotka täytyy yksinkertaisesti poistaa.
Kolmas erittäin tärkeä kysymys liittyy pohjavesiin. Meillä oli vaikeuksia määritellä tarkasti, mitä tarkoitetaan hyvällä pohjaveden tilalla. Hyvän tilan määrittelemistä varten päätettiin laatia johdannaisdirektiivi, eli puitedirektiiviä heikentävä direktiivi. Parlamentti pelkäsi hieman, että tämä uusi direktiivi voisi tarjota mahdollisuuden lykätä saasteiden torjuntaa koskevia vaatimuksia ja välittömiä toimia pohjavesien saastumisen ehkäisemiseksi.
Tämän vuoksi päätimme, että jos Euroopan parlamentin jäsenet eivät hyväksyisi tätä direktiiviä, niin sovittaisiin ensinnäkin, että jäsenvaltiot laatisivat säännöt, joiden avulla voitaisiin taata hyvä pohjaveden tila. Siinä tapauksessa, että jäsenvaltiot eivät niitä laatisi se on eräänlainen Damokleen miekka ja että epäpuhtauksien määrä saavuttaa 75 prosenttia hyvän pohjaveden laatuun sovellettavien standardien tasosta, silloin jäsenvaltioiden on käännettävä suuntaus. Tavallaan direktiivissä otetaan huomioon parlamentin tahto toimia siten, että jäsenvaltioiden toimien avulla pohjaveden epäpuhtauskertymän kasvusuuntaus saadaan käännettyä.
Hyvät kollegat, olen siis sitä mieltä, että olemme saaneet aikaan säännöksen, jonka avulla voidaan edistyä todella merkittävällä tavalla, eikä vain tärkeimpien periaatteiden osalta, vaan myös sen osalta, että tehdyt päätökset ovat todella tehokkaita.
Meidän kaikkien täytyy kuitenkin olla tarkkaavaisia. Ensinnäkin kaikkien johdannaisdirektiivien osalta, sillä ne tulevat heikentämään puitedirektiiviä. Aiomme soveltaa yhteispäätösmenettelyä vaarallisten aineiden ja erityisen haitallisten aineiden luettelon laatimisessa. Komissio ja nimitetty esittelijä ovat jo tutkineet ensimmäistä mietintöä. Toinen tärkeä tehtävä parlamentille tulee liittymään pohjavesiä koskevan puitedirektiivin sisältöön.
Toisin sanoen olemme mielestäni edistyneet merkittävällä tavalla. Jatkamme yhteistä ponnisteluamme, mutta minusta tuntuu, että 2000-luvun alussa Euroopassa alkaa tämän puitedirektiivin myötä uusi aikakausi, jonka aikana tämän ehdottoman tärkeän luonnonvaran eli veden suojelusta tulee yksi julkisten toimien ja kaikkien toimijoiden eli maanviljelijöiden, teollisuusjohtajien ja käyttäjien toimintojen tärkeimmistä tavoitteista. Tämä on joka tapauksessa direktiivimme tavoitteena, ja uskon, että komissio sekä itse jäsenvaltiot kyllä huolehtivat sen täytäntöön panemisesta.

Schleicher
Arvoisa puhemies, vesipolitiikan puitteita käsittelevää direktiiviä koskevan sovittelutuloksen myötä me päätämme Euroopan parlamentin rankan, mutta menestyksellisen kymmenvuotisen työn, ja olemme kuitenkin sen myötä samalla taas uusien, vähintäänkin yhtä tärkeiden tehtävien alussa. 1980-luvun lopulta lähtien on ollut käsiteltävänä lukuisia komission nykyisten direktiivien uudistamista koskevia ehdotuksia, joista oli tullut tarpeellisia tieteellisen ja teknisen kehityksen myötä. Me ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa totesimme ensimmäisessä käsittelyssä, että sisällöt ja käsitteet olivat ristiriidassa keskenään.
Meidän ryhmämme painostuksesta Euroopan parlamentin ympäristöasioita käsittelevä valiokunta toteutti sitten kesäkuussa 1995 Euroopan unionin vesiensuojelupolitiikkaa koskevan asiantuntijoiden kuulemistilaisuuden. Asiantuntijalausunnot vahvistivat meidän huolemme. Neuvosto ja komissio noudattivat vaatimusta kattavan eurooppalaisen vesiensuojelulainsäädännön laatimisesta. Se oli nykyisen vesipolitiikan puitteita koskevan direktiivin syntyhetki ja idea. Euroopan yhteisöjen komissio esitti helmikuussa 1996 ehdotuksensa tiedonannon muodossa. Kollega Florenz meidän ryhmästämme teki hyvin kattavassa mietinnössä selväksi Euroopan parlamentin tavoitteet ja lainsäädännön olemassa olevat puutteet. Kovassa kiireessä joulukuussa 1996 syntynyttä komission ehdotusta täydennettiin vuonna 1997 kahdessa vaiheessa komission ja ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan välisen kiistan vuoksi. Lopullinen komission virallinen ehdotus oli lopulta valmis sitten helmikuussa 1998.
Tämän tiiviin yhteistyön kautta parlamentti ja Euroopan yhteisöjen komissio ovat lähentyneet vähitellen toisiaan. Se koskee myös Euroopan parlamentin ensimmäisen ja toisen käsittelyn ja sovittelumenettelyn aikana käytyjä intensiivisiä neuvotteluja. Haluaisin kiittää erityisesti tästä rakentavasta yhteistyöstä asiasta vastaavia komission jäseniä Bjerregaardia ja Wallströmiä sekä lisäksi erityisesti mukana olleita komission virkamiehiä.
Tänään käsiteltävänä oleva tulos on parlamentin näkökulmasta suuri menestys, joka olisi ollut mahdoton ajatus vielä kaksi vuotta sitten. Siihen kuuluvat EU:n tähänastisen vesiensuojelua koskevan hajanaisen lainsäädännön poistaminen, asianomaisten vesidirektiivien yhtenäisyys EU:n tasolla, 4 artiklan mukainen toimien oikeudellinen sitovuus, direktiivin tavoitteiden saavuttamiseen annetun määräajan lyhentäminen, tyydyttävä kustannuksia koskeva järjestely myös Irlannin kannalta, yhdistetyn lähestymistavan käyttöönotto, nimittäin raja-arvojen ja laatutavoitteiden määrittäminen vesistöjä pilaavien aineiden vähentämiselle, olennaiset parannukset pohjaveden suojelulle asetetuissa vaatimuksissa yhteiseen kantaan verrattuna ja lopuksi Koillis-Atlantin meriympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen (OSPAR) määritelmän ja tavoitteen ottaminen mukaan ilman määräaikaa.
Haluaisin tässä yhteydessä vielä kerran erityisesti korostaa, että meille on erityisen tärkeää, että me haluamme tosin saavuttaa kansainvälisten yleissopimusten ja yhteisön oikeuden sisällöllisen vastaavuuden mutta emme kuitenkaan sitä, että kansainvälisten yleissopimusten sisältö määrätään automaattisesti oikeudellisesti sitovaksi yhteisön oikeudessa. Lopuksi on mainittava yhteispäätösoikeuden turvaaminen tulevissa menettelyissä. Niin ilahduttava kuin tämä tulos onkin, me emme voi kuitenkaan jäädä lepäämään laakereillemme. Nyt tarvitaan vesipolitiikan puitteita koskevan direktiivin täytäntöönpanoa.
Haluaisin lisäksi kiittää erityisesti tietysti neuvoston puheenjohtajavaltio Portugalia ja lopuksi aivan erityisesti myös esittelijä Lienemannia. Meidän yhteinen menestyksemme oli mahdollinen vain, koska esittelijä työskenteli uskomattoman sitoutuneesti ja käytti tähän työhön paljon aikaa ja energiaa. Se oli minusta ilahduttavaa yhteistyötä. Erityinen henkilökohtainen kiitokseni menee teille, jäsen Lienemann, ja omille avustajillemme parlamentissa.

Myller
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää erityisen paljon mietinnön esittelijää Lienemannia, koska me kaikki näimme, miten sitoutunut hän oli tähän työhönsä. Lisäksi parlamentti sai omat näkemyksensä melko hyvin läpi, erityisesti sen tärkeän asian, että vihdoinkin meillä on näköpiirissä tilanne, jossa pohjaveteen ei voida enää päästää vaarallisia aineita. Mielestäni pitäisi olla aivan päivänselvä asia, että kun tiedämme, että joku aine on vaarallinen, sitä ei missään tapauksessa päästetä pohjaveteen, koska vesi on ihmisille muun muassa erittäin tärkeä terveyden lähde. On vain tietysti valitettavaa, että määräajat tämän toteuttamiseen ovat kohtuuttoman pitkät.
Kaiken kaikkiaan on sanottava, että tietyillä aloilla Euroopan unionissa olemme päässeet eteenpäin. Monilla alueilla esimerkiksi yhdyskunnat ja teollisuus ovat suhteellisen hyvin hoitaneet oman osuutensa. Maa- ja metsätalous ovat edelleen ongelmia hajakuormituksineen. Sinne täytyy saada enemmän voimaa. Kuluttajien kannalta on luonnollisesti tärkeätä se, miten kulutusta ohjataan, ja siinä maksut ja verot ovat ensisijaisia. Sen takia minun on hieman vaikea ymmärtää sitä, että voidaan edes ajatella veden olevan hyödyke, joka maksetaan yhteisistä veromarkoista, koska ainoastaan maksuilla voidaan ohjata kulutusta todella järkevään suuntaan.

De Roo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, lähes kymmenen vuotta sitten Edinburghin huippukokouksessa Kohl ja Major sanoivat toisilleen, että emme tarvitse eurooppalaista vesipolitiikkaa: Jos espanjalaiset haluavat saastuttaa vetensä, silloin heidän täytyy toki vain tehdä niin. Vapaus on nyt kuitenkin ohitse. Komissio teki vuonna 1996 ehdotuksen ekologiseksi vesidirektiiviksi, mutta se oli vain viisisivuinen. Nyt meillä on puoluerajat ylittäneen yhteistyön ansiosta ehdotus direktiiviksi, kookas lainsäädäntöasiakirja - 60 sivua ja 90 sivua liitteitä -jota ovat tehneet ennen kaikkea Euroopan parlamentin eri ryhmät. Haluan kiittää painokkaasti Lienemannia sekä myös Chris Daviesia Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmästä ja Schleicheria kristillisdemokraateista.
Vihreiden kannalta tämä asiakirja on 80-prosenttisesti onnistunut. Veden hintapolitiikassa ei ole onnistuttu, mutta kylläkin siinä, että meillä on uudet periaatteet kemiallisten aineiden osalta. Kemiallisia aineita ei enää kielletä sen vuoksi, että ne ovat vaarallisia myös ihmisten terveydelle, vaan uuden periaatteen mukaan vaaralliset aineet eivät vain kuulu veteen. Mielestäni voimme olla tästä ylpeitä.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, sovittelu on ollut aika vaikeaa. Se johtuu siitä, että asia on itsessään sekä laaja että teknisesti erittäin monimutkainen. Se johtuu myös siitä, että parlamentin ja ministerineuvoston näkemykset olivat kaukana toisistaan sovittelun alkaessa. Näinkin hyvään tulokseen pääseminen on suurelta osin esittelijä Lienemannin väsymättömän ja innostuneen työn ansiota, josta haluan kiittää häntä.
Direktiivistä olisi tietenkin voinut tulla vieläkin voimakkaampi ja parempi, erityisesti aikataulujen osalta. Se olisi ollut toivottavaa. Samanaikaisesti on kuitenkin selvää, että Euroopan parlamentti voitti asiassa eniten ja että neuvosto joutui antamaan neuvotteluissa eniten periksi. Selvin osoitus siitä on se, että säännöt ovat sitovia, mikä oli parlamentin vaatimus.
Direktiivin muodostamien puitteiden sisältö ei ole vielä kaikilta osiltaan selvä. Kyse on erityisesti vaarallisten aineiden asteittaisesta poistamisesta. Tämän kysymyksen parissa tehdään lisää töitä tytärdirektiivin yhteydessä. Direktiivin toiminnan kannalta on ratkaisevaa, kuinka se toteutetaan ja kuinka sitä valvotaan. Kaiken kaikkiaan olemme valaneet perustan yhteiselle vesipolitiikalle ja pitkällä aikavälillä suoritettaville veden laadun parannuksille. Kannatamme sen vuoksi mielellämme ehdotusta.

Ojeda Sanz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensinnäkin haluan sanoa, että esitän tämän puheenvuoron kollegani Cristina García Orcoyenin puolesta, sillä hän ei voinut osallistua tähän istuntoon.
Tämän puitedirektiivin hyväksyminen huomenna tulee merkitsemään suurta edistysaskelta jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentymisessä ja yhdenmukaistamisessa veden määrään ja laatuun liittyvissä asioissa. Tässä pitkän parlamentaarisen prosessin viimeisessä vaiheessa, jonka tuloksena direktiivi syntyi, ja erityisesti sovittelumenettelyn aikana, Euroopan parlamentti on pystynyt järkähtämättä puolustamaan kantojaan neuvostolle. Esittelijän erinomainen koordinointikyky ja kaikkien poliittisten ryhmien osoittama halu päästä yhteisymmärrykseen ovat mahdollistaneet sellaisen tekstin aikaansaamisen, jota on vahvistettu sellaisessa hyvin keskeisessä asiassa kuin tavoitteiden tekeminen oikeudellisesti sitoviksi ottamalla silti huomioon myös jäsenvaltioiden erilaiset ongelmat.
On onniteltava myös neuvostoa siitä, että se on pystynyt joustamaan parlamentin esille tuomissa ratkaisevissa kysymyksissä, sekä komissiota sen tehokkaasta työstä välittäjänä. Huomenna alkaa uusi ja aivan yhtä tärkeä direktiivin täytäntöönpanovaihe, jossa parlamentin on jatkettava hyvin aktiivista osallistumistaan ja seurattava ja valvottava tavoitteiden ja määräaikojen noudattamista sekä kertomusten tai säädösten laatimista direktiivin nojalla. Tämä edellyttää sitä, että vahvistetaan yhtä niistä heikoimmista kohdista, joita on tullut esille direktiivin laatimisen aikana: tällaisissa asioissa, joissa tarvitaan hyvin vahvaa asiantuntemusta ja joissa pieni laskentavirhe voi johtaa käytännössä hyvin suuriin yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin kustannuksiin, tarvitaan ehdottomasti enemmän ja parempaa teknistä tukea.
Lopuksi haluaisin korostaa sitä, mikä tekee tästä direktiivistä todellisen välineen, jolla voidaan edistää kestävää kehitystä: yhteisymmärrys siitä, että vesi on hyvin arvokas taloudellinen voimavara ja että sillä on hyvin keskeinen merkitys Euroopan ekosysteemien suojelussa. Talous ja ekologia, näiden kahden asian yhdistelmä, jota on usein parjattu, voi saada tämän direktiivin täytäntöönpanossa tärkeän merkityksen.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vesipolitiikan puitteita koskeva direktiivi sisältää monia myönteisiä lähestymistapoja yhtenäistettyyn ja kokonaisvaltaiseen vesiensuojeluun. Direktiivin tavoitteet jäävät kuitenkin heikoiksi, epäselviksi ja kaukaiseen tulevaisuuteen. Me emme voi odottaa 30:a vuotta, kunnes Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on päättänyt, ovatko ympäristötavoitteet nyt oikeudellisesti sitovia vai eivät. Jäsenvaltioita vaaditaan parantamaan vesistöjemme laatua nopeasti, jotta tavoitteet saavutetaan 15 vuodessa.
Pohjaveden suojelun kohdalla parlamentti taipui valitettavasti teollisen maatalouden intressien edessä ja myönsi sille oikeuden jatkaa pohjaveden pilaamista entisessä laajuudessa. Myös jäsenvaltioiden tehtävä on nyt huolehtia siitä, ettei nykyisiä laatutavoitteita tehdä tyhjäksi. Sen perusteella on myös mitattava vesipolitiikan puitteita koskevan direktiivin menestystä. Uusi polvistuminen teollisen maatalouden edessä johtaisi pitkällä aikavälillä tärkeimpien juomavesivarojemme lopulliseen tuhoutumiseen. Me olemme kuitenkin iloisia siitä, että vihreät onnistuivat saavuttamaan suuren läpimurron vaarallisten aineiden päästöjen kohdalla, jotka on nyt mainittava erityisen haitallisten aineiden luettelossa. Tältä osin meidän on yritettävä tehdä todellakin oikeutta myös OSPAR-yleissopimuksen sisältämille määräyksille ja ehkäistä ennalta arvaamattoman suurta riskiä ympäristölle ja terveydelle.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, odotettavissa olevaa vesipolitiikan puitteita koskevaa direktiiviä ohjaa oikeutettu periaate, jonka mukaan Euroopan yhteisön kansalaisilla on oikeus käyttää juomavettä päivittäin. Sitä varten on määrä ryhtyä ennalta ehkäiseviin toimiin lain avulla. Yhtenäistä, yksinkertaista ja harmonista yhteisön vesien ja pohjaveden suojelua koskevaa lainsäädäntöä on pidettävä myönteisenä. Tärkeitä direktiivejä, jotka koskevat esimerkiksi elintarvikkeena käytettäviä tuotteita, yhdyskuntajätevesien käsittelyä, kasviensuojelua ja nitraatteja, uudistetaan ja määritellään uudelleen sekä ekologisten perusteiden että alkuperäperusteiden pohjalta. Tehtävillä on siis laaja määritelmä.
Maanviljelijänä puhun sen puolesta, että ammattiryhmien edunvalvojat otetaan tiiviimmin mukaan ja heidän kriittisiin huomioihinsa suhtaudutaan vakavasti. Maatalous, metsätalous ja kalastus sekä erityisesti puutarhanviljely pitäisi ottaa mukaan päätöksentekoprosessiin, jotta saavutetaan vapaaehtoisuuteen perustuvan omaehtoisen velvollisuudentunnon ja valtiollisen sääntelyn tarvittava yhdistelmä. Nollaraja-arvoja koskevia vaatimuksia voidaan tuskin saavuttaa pelkästään lakien avulla. Direktiivin täytäntöön paneminen merkitsee todellista haastetta Euroopan yhteisön jäsenvaltioille. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa: se on mahdollista vain yhdessä!

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentti, neuvosto ja komissio sopivat kaikille jäsenvaltioille yhteisestä vesipolitiikasta erittäin värikkäässä yöistunnossa. Parlamentin erittäin suuri saavutus on se, että tästä direktiivistä tulee sitova.
Muistelkaamme toki: muutamat jäsenvaltiot vastustivat viimeiseen asti kiihkeästi sitä, että ne velvoitetaan toimimaan jatkossa huolellisemmin ja ympäristöystävällisemmin oman vetensä osalta. Euroopan parlamentin jäsenet olivat kuitenkin kaikkien puoluerajojen yli - ja se oli jotakin todella hienoa - hyvin selkeästi samaa mieltä siitä: ei yhteistä kantaa ilman oikeudellista sitovuutta.
Toinen tärkeä parlamentaarikkojen voitto oli pohjaveden suojelu. Vaarallisten aineiden on hävittävä pohjavedestä kokonaan 20 vuoden kuluessa direktiivin julkaisemisesta. Onnistummeko me siinä? Se, mitä vaarallisia aineita sillä tarkoitetaan, on vielä lueteltava direktiivin liitteessä. Ja minulle on jo selvää, että siitä käydään varmaankin vielä kiihkeää keskustelua. Uskon kuitenkin, että suuri tavoite eli Euroopan pohjavesien suojeleminen ja säilyttäminen jälkipolvillemme on kiistaton. Ajattelunmuutosprosessi on tapahtunut: hyvin suuri voitto politiikalle, hyvin suuri voitto lapsillemme!

Piétrasanta
Olen iloinen, että on päästy myönteiseen tulokseen tämän sovittelumenettelyn osalta, joka koskee mietintöä, jossa käsitellään useita vesipolitiikkaan liittyviä teknisiä kysymyksiä. Saamme kiittää tästä tuloksesta esittelijämme Lienemannin peräänantamattomuutta, pätevyyttä ja dynaamisuutta.
25 seuraavan vuoden aikana tällä alalla tulee tapahtumaan enemmän edistystä veden suojelussa, veden tilan hoitamisessa ja tämän luonnonvaran uusiutumisessa kuin uusien esiintymien löytämisessä ja hyödyntämisessä. Korostan kunnollisen vesien hoitamisen merkitystä kahdella osa-alueella:
ensinnäkin toivon, että eri valtioissa ja unionin tasolla tutkittaisiin yhteisön laajuisen vesistöjä ja ympäristöä koskevan hoitojärjestelmän toteuttamista,
toiseksi on valvottava direktiiviin sisältyvien ehdotusten soveltamista ja edistettävä sitä paitsi Euroopan unionin tasolla, vaan myös niiden tukien yhteydessä, joita myönnämme kolmansille maille niin sanottuihin vesiensuojeluhankkeisiin, joiden vaikutukset kohdistuvat myös jäsenvaltioiden vesistöjen ekosysteemeihin, mutta myös MEDA-ohjelmaan sisältyviin hankkeisiin, esimerkiksi niihin, jotka on otettava huomioon Välimeren toimintaohjelmassa ja jopa muissa hankkeissa, jotka koskevat Niilin laaksoa tai Sveitsiä.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, vesipolitiikan puitedirektiivin tiimoilta syntynyt kompromissi on yleisesti ottaen myönteinen asia, vaikka siihen liittyy erityisluonteisia, kiistanalaisia ja ratkaisevia näkökohtia, joita voidaan kuitenkin vielä pehmentää siinä vaiheessa, kun nyt hyväksytyssä tekstissä suunniteltuja monia tutkimuksia, toimintasuunnitelmia ja säädöshankkeita laaditaan.
On myönteistä, että kaikki vesien hoitoa koskevat vaatimukset sisällytetään yhteen järjestelmään, vesipiirin hoitosuunnitelmaan, joka perustuu maantieteellisiin ja hydrologisiin alueisiin hallinnollisten ja kansallisten rajojen asemesta ja joka on erityisen tärkeä Portugalille, jonka suurimmat joet virtaavat myös naapurimaassa Espanjassa.
Yhtä myönteistä on sen asian toteaminen, että vesi ei ole samanlainen kaupallinen hyödyke kuin muut, mikä luonnollisesti edellyttää erityistoimia julkisen omaisuuden suojelemiseksi, kuitenkin siten, että samalla turvataan aina myös väestön etu, erityisesti kotitalouksien ja maatalouden, ennen kaikkea pien- ja perheviljelmien vedensaanti. On totta, että tekstin loppuosassa mainitaan, että jäsenvaltiot voivat vedota sosiaalisiin ja taloudellisiin seurauksiin samoin kuin kyseisen alueen maantieteellisiin ja ilmastollisiin oloihin. Jäsenvaltioiden erilaisten olojen huomioon ottaminen mahdollistetaan siis määriteltyjen poikkeusten avulla, jotka voivat kuitenkin osoittautua riittämättömiksi unionin eteläosien maatalouden kannalta, etenkin Portugalin. Olkaamme siis valppaina lähivuosien aikana.

Doyle
Arvoisa puhemies, tässä puitedirektiivissä on kunnianhimoiset tavoitteet, jotka koskevat veden suojelua ja sen laadun parantamista niin, että saastuttaja maksaa -periaate otetaan huomioon. Emme saa kokonaiskuvaa asiasta, ennen kuin asiaa koskevat tytärdirektiivit hyväksytään lähivuosina.
Veden hinnoittelupolitiikkojen on vuoteen 2010 mennessä tarjottava käyttäjille riittävästi kannustimia vesivarojen tehokasta käyttöä varten. 9 artiklan uuden 4 kohdan mukaisesti Irlannissa voidaan jatkaa vakiintunutta käytäntöä, jonka mukaan se ei peri kotitalouksilta vesimaksuja. Hallitseminen on mahdollista vain kansan suostumuksesta, ja vuoteen 2010 mennessä irlantilaisäänestäjät voivat hyvinkin hyväksyä kotitalouksien vesimaksut. Toistaiseksi tämä kysymys on poliittisesti erittäin latautunut.
Kiitän kollegojani heidän ymmärtäväisyydestään, erityisesti jäsen Schleicheria, joka esitti kantamme erittäin ymmärtäväisesti kaikissa vaiheissa, erityisesti sovittelussa. Irlannissa vaalitaan tarkasti toissijaisuusperiaatetta veden hinnoittelupolitiikan kohdalla, mutta yleinen mielipide muuttuu luultavasti vuoteen 2010 mennessä. Ellemme siihen mennessä peri kotitalouksilta vesimaksuja, meidän on selitettävä se komissiolle.
Irlannissa ymmärretään yhä selvemmin, että puhdas juomavesi on hupeneva luonnonvara ja että kaikista palveluista täytyy maksaa, erityisesti puhtaan veden jakelusta kaikkiin kotitalouksiin. Toistaiseksi sen maksaa valtio tai veronmaksaja, mutta monet eivät silti hyödy siitä. Monet joutuvat maksamaan Irlannissa oman pumppunsa kaivamisen ja sähkömaksut. Monet ovat mukana ryhmien vesijärjestelmissä, jotka eivät kuulu julkisen vesihuollon piiriin, ja joutuvat joka vuosi maksamaan kalliin hinnan siitä etuoikeudesta, että he saavat koteihinsa laadultaan varsin kyseenalaista vettä. Puhumme siis tasapuolisuudesta ja yleisen mielipiteen muuttumisesta, ja arvostamme sitä, että Irlannin hallitus saa päättää asiasta ja voi vaikuttaa yleiseen mielipiteeseen.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, tänään osallistumme tärkeään tapahtumaan. Olemme vihdoin saattamassa päätökseen pitkää prosessia, jossa on kamppailtu pitkään ja jossa on käyty pitkiä keskusteluja, mutta jossa kolme toimielintä, neuvosto, parlamentti ja komissio, ovat lopulta päässeet asioissa sopimukseen ja muodostaneet rakentavia mielipiteitä, minkä ansiosta tämä yhteisymmärrykseen pääseminen oli mahdollista. Kuten aina, tämänkin yhteisymmärryksen osalta jotkut ovat sitä mieltä, että se ei riitä, toiset taas ajattelevat, että siinä on liikaakin, mutta olemme kuitenkin löytäneet eräänlaisen tasapainopisteen, joka voidaan hyväksyä ja jossa kaikkien koko tähän prosessiin osallistuneiden erilaiset intressit ja näkemykset yhtyvät.
Lisäksi toimielimet ovat tehneet tosissaan töitä tämän erittäin monimutkaisen asian hyväksi. Kollegani Wallströmin puolesta haluan kiittää jäsen Lienemannin esittämistä onnitteluista. Kaikkien näiden töiden esittelijänä hän on ollut hyvin tärkeässä osassa ja hän on tehnyt valtavan työn puolustaen sitkeästi ja peräänantamattomasti periaatteitaan, jotka pienellä realismilla täydennettyinä mahdollistivat pääsyn tähän yhteisymmärrykseen.
Kuten hän itse toteaa ja tämä on tärkeää vesikysymyksessä näkyy Euroopan moninaisuus ja maiden keskenään hyvin erilaiset ominaisuudet. Joissakin maissa laajojen alueiden vuotuinen sademäärä on alle 400 millimetriä vuodessa, toisin sanoen ne ovat puolikuivia alueita, kun taas toisissa maissa keskiarvo on reilusti yli 2 500 tai 3 000 millimetriä vuodessa. Tässä direktiivissä on asianmukainen näkökulma, koska siinä käsitellään vesivaroja kokonaisuutena, veden kokonaismääränä, erottamatta toisistaan pintavesiä ja pohjavesiä, kuten on virheellisesti tehty jo kauan, ja se merkitsee edistystä. Pyrkimys säilyttää Euroopan unionin akviferit mahdollisimman puhtaina tai mahdollisimman vähän saastuneina on tärkeä pyrkimys, jos haluamme taata tasapainoisen kehityksen, kestävän kehityksen ja sellaisen Euroopan, jossa tulevaisuuden sukupolvet voivat elää.
Tämän osalta minun on sanottava, että hetki sitten eräs parlamentin jäsen viittasi kahden eurooppalaisen poliittisen johtajan väliseen keskusteluun. Niin, ehkä jotkut voivat vielä saastuttaa akviferejaan, mutta kyse on siitä, että jotkut ovat saastuttaneet niitä jo pitkään, esimerkiksi suuret sikalat. En halua puhua enempää yksityiskohdista, mutta toisinaan on parempi ottaa ensin malka pois omasta silmästä ennen kuin aletaan etsiä roskaa toisen silmästä.
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että tämän direktiivin seuranta ja sen jatkuvuuden takaaminen on erittäin tärkeää. Seurannan ja jatkuvuuden pitäisi olla sellaista, että kaikista artikloista ilmi käyvään joustavuuteen ja realistiseen asennoitumiseen nojautuen niiden avulla voidaan taata vesiemme puhtaus. Tämä on ehdottoman tärkeää, koska jos ei ole puhdasta vettä ei todellakaan ole myöskään elämää.

Schleicher
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komissiolta, mitä tapahtuu vuonna 1991 säädetylle veden ekologista laatua koskevalle direktiiville, jota Euroopan yhteisöjen komissio ei ole tähän päivään mennessä vetänyt virallisesti pois. Yksi pyyntö vielä sekä parlamentin puhemiehelle että neuvostolle ja komissiolle: tekstit ovat vielä sikäli puutteellisia, että erityisalan ilmaukset eivät ole kunnossa kulloisessakin kielessä. Pyytäisin tarkistamaan tämän vielä kerran, sillä joka maalla on aivan omat ilmauksensa. Se on ongelma, jota kääntäjät eivät voineet ratkaista, koska teksti on niin alakohtaista. Olisi huono asia, jos tarvittavat oikeat ilmaukset puuttuisivat lakiteksteistä. Pyydän siksi tarkistamaan tämän vielä kerran. Löysin pelkästään saksankielisestä versiosta yli 20 sellaista kohtaa. Lähetän sen teille mielelläni tarkastusta varten.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, mitä tulee veden ekologista laatua koskevaan direktiiviin, jota uskon teidän tarkoittavan, hyvä jäsen, tähän puitedirektiiviin sisältyvät kaikki ne keskeiset elementit, jotka ovat ehdotuksessa veden ekologisesta laadusta, ja mielestäni tuo ehdotus on jo peruutettu. Ellei näin ole, se tullaan peruuttamaan hyvin pian.
Käännösongelman osalta teidän esille tuomanne kysymys on hyvin tärkeä, sillä tämän alan termit ovat todellakin hyvin teknisiä ja on erittäin tärkeää, että käännös on asianmukainen. Kerron näistä huomioista asiasta vastaaville yksiköille ja erityisesti käännösosastolle, jotta direktiiviin sisältyvät konkreettiset termit ja määritelmät tarkistetaan tarvittaessa huolellisemmin.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Romuajoneuvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Florenzin laatima mietintö (A5-0212/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi romuajoneuvoista (C5-258/2000 - 1997/0194 (COD)).

Florenz
Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni käyttää aluksi tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kollegoitani urheasta ja intensiivisestä yhteistyöstä! Sehän ei ollut aina kovinkaan yksinkertaista, joka tapauksessa minun kanssani se ei koskaan ole kovinkaan yksinkertaista! Olen kuitenkin hyvin kiitollinen teille siitä, että me suoriuduimme tästä kaikesta.
Eurooppalaiset toimielimet tekivät muutamia vuosia sitten oikean päätöksen ottaa henkilöliikenne huolekseen. Me aloitimme silloin autosta ja öljystä ja olemme nyt kysymyksessä, mitä me teemme niillä yhdeksällä miljoonalla autolla, jotka päätyvät kaatopaikalle joka vuosi. Ja tänä yönä me puhumme myös renkaista, ja meidän on varmaankin puhuttava joskus vielä siitäkin, miltä tien pitäisi sitten näyttää tulevaisuudessa, koska ne nimittäin ovat aivan liian meluisia.
Olen sitä mieltä, että kun otetaan huomioon ne yhdeksän miljoonaa autoa, jotka poistetaan liikenteestä joka vuosi, ja noin 45 miljoonaa litraa jäteöljyä, tässä asiassa pitäisi tapahtua jotakin. Komissio on uskoakseni esittänyt tosin hieman valtiollisen sääntelyn leimaaman ehdotuksen, joka sisältää mielestäni lisäksi vanhentuneita ympäristöpoliittisia lähestymistapoja. Sitä on kuitenkin onneksi muokattu kolmessa käsittelyssä, ja meillä on tänään oikeansuuntainen ehdotus.
Ajatelkaammepa sitä, että koko liikenteessä 80 prosenttia ympäristökuormituksesta syntyy ajamisesta, 19 prosenttia auton rakentamisesta ja vain prosentti auton käytöstä poistamisesta. Meidän on siis asetettava oikeat painopisteet myös tässä kysymyksessä: uskon siksi, että me aloitimme aivan oikein pakokaasujen raja-arvoista ja polttoaineiden laatunormeista, ja tänään me olemme päättäneet sen kysymykseen: miten me toimimme romuajoneuvojen kysymyksessä? Me olemme ottaneet käyttöön joustamattomia kiintiöitä - ilman niitä se ei onnistu. Parlamentilla olisi kuitenkin pitänyt olla myös tarpeeksi rohkeutta tehdä todella rohkea, todella sellaista uutta autoa koskeva päätös, joka ei paina tulevaisuudessa 1500 kiloa vaan ehkä enää vain 1000 kiloa, ja jos te näette sen 300 000 kilon elämäntyönä, ne ovat todellisia autoa koskevia ympäristöpoliittisia etuja.
Me olemme, herra paratkoon, taipuneet komission ehdotuksen pohjalta vanhoihin kiintiöihin, jotka suorastaan tukevat lyijyautoa eivätkä nykyaikaista, monipuolisista materiaaleista koostuvaa autoa, josta tulee paljon kevyempi. Sellaisella muovista, lasikuidusta tai mistä muusta tahansa valmistetulla autolla ei ole kuitenkaan kierrätysominaisuutta, sitä te ette voi enää kierrättää. Mitä te aiotte sitten vakavasti ottaen kierrättää esimerkiksi ilmatyynystä? Tällä välineellä on pelastava tehtävä, ei kierrätystehtävä. Siksi tähän olisi kuulunut rohkea askel kohti todella kevyiden autojen erityiskiintiötä. Sen tilaisuuden me kuitenkin, Herra paratkoon, laiminlöimme, mistä olen äärimmäisen pahoillani.
Pääasia ja myös todellinen kiistakysymys tässä parlamentissa oli kustannuskysymys. Komissio sanoi hyvin nopeasti, että tuottajan on määrä vastata jatkossa kaikista kustannuksista. Se on aivan ensi näkemältä erittäin hyvä ajatus. Se koituu kuitenkin loppujen lopuksi kuluttajan tappioksi, koska siten tyrehdytetään kilpailu. Ja se on se yleinen asia, jota kritisoin tässä direktiivissä. Me olemme nyt tosin osoittaneet kustannukset selkeästi tuottajalle, mutta kilpailun puuttuessa tuottaja jatkossa määrää, mitä auton kierrättäminen maksaa, ja juuri se on kuluttajien etujen vastaista. Tältä osin tarvitaan suurempia eikä pienempiä markkinoita. Se on väärä päätös, jota pahoittelen suuresti, koska sillä tulee olemaan seurauksia. Me näemme sen jo tietokoneiden kohdalla - elektroniikkalaiteromua koskeva direktiivihän on käsiteltävänä. Seuraavaksi vuorossa ovat ruohonleikkurit, sitten mopot, sitten huonekalut, ja jonakin päivänä kysyn itseltäni, kenelle me annamme sitten takaisin vanhat tiet, jos ne ovat kerran liian meluisia, ja kenen on määrä maksaa se. Siis niin yksinkertaista kustannusten osoittaminen ei ole. Olisin todellakin toivonut toisenlaista lopputulosta, mutta hyväksyn enemmistön päätöksen.
Raskasmetallikiellot ovat oikeita, koska meidän on päästävä tieteellisistä tuloksista pysyvästi kieltoon. Me olemme tehneet poikkeuksia, jotka komissio tarkastaa kolmen vuoden kuluessa, sillä komissiolla on ylin vastuu tehdä tältä osin vastaavat päätökset tiedeneuvoston kanssa kolmessa vuodessa. Uskon, että se tekee sen.
Kaiken kaikkiaan uskon, että tämä direktiivi on, kustannuskysymystä lukuun ottamatta, hyvä menestys ja askel eteenpäin. Kiitän komissiota, neuvostoa ja vielä kerran kollegoitani. Oli ilo työskennellä kanssanne!

Lange
Arvoisa puhemies, myös minä voin osoittaa kiitoksen takaisin Karl-Heinz Florenzille. Olin myös sitä mieltä, että parlamentin valtuuskunta pääsi sovittelussa vähitellen erittäin hyvään yhteisymmärrykseen ja esitti erittäin hyvän tuloksen. Siinä yhteydessä kaksi näkökohtaa on minulle erityisen merkittäviä: ensinnäkin me onnistuimme tekemään selväksi, että romuajoneuvot on poistettava käytöstä asianmukaisesti koko Euroopan unionissa ensi vuoden lopusta lähtien. Eli enää ei ole olemassa sitä tilannetta, että autot poistetaan käytöstä laittomasti esimerkiksi hylkäämällä ne metsään, tai ei enää ole kannustinta viedä vanhat autot jollakin tavalla Itä-Eurooppaan. Ei, ne on poistettava käytöstä asianmukaisesti paikan päällä hyväksytyissä yrityksissä. Tämä on minulle tämän direktiivin keskeinen ja suuri menestys.
Toinen minulle tärkeä asia - eikä se ole nyt kustannus- ja kilpailukysymys, siitä me kiistelimme hieman ja ratkaisimme ongelmat lopulta erittäin järkevästi sekä saimme aikaan kompromissin, jonka kaikki osapuolet voivat kestää - on minulle se, että me määräsimme tässä direktiivissä, että uusien autojen on todistettava kierrätysystävällisyytensä tyyppikatsastuksessa. Me vaadimme tässä direktiivissä komissiota muuttamaan siltä osin tyyppihyväksyntää koskevaa direktiiviä niin, että jatkossa uudet autot on rakennettava kierrätysystävällisiksi. Se on ratkaiseva asia! Sen myötä me pääsemme eroon piipunpääteknologiasta eli siitä, että on aina pohdittava, mitä me teemme ylijäävällä lopulla. Ei, meidän on ajateltava rakentamisessa etukäteen sitä, että autot on hyödynnettävä uudelleen ja poistettava käytöstä muiden tuotteiden tapaan. Tämä on juuri oikea tie, ja siksi olen iloinen, että me panimme direktiivin näin alulle.

Breyer
Arvoisa puhemies, löydetty kompromissi on suuri menestys ympäristön- ja kuluttajansuojalle. Se on ensimmäinen kerta, kun tuottajan vastuu jätealalla oli ylipäätään keskusteltavana, ja on myönteistä, että tuottajan vastuu tulee voimaan nopeasti. Myös raskasmetallien kohdalla löydetty kompromissi on valtava askel kohti ekologista liikennepolitiikkaa. Uskon, että tämä myös vihreästä näkökulmasta erinomainen tulos myötävaikuttaa siihen, että me saamme autoalalla innovaatiosysäyksen kohti kierrätysystävällisempiä autoja.
Kompromissi on kuitenkin myös korvapuusti liittokanslerillemme ja juuri saksalaiselle autoteollisuudelle, erityisesti Volkswagenille, joka on valitettavasti yrittänyt estää tätä autodirektiiviä. Toivonkin, että esittelijä Florenz ottaa keskustelusta oppia ja yrittää todella toimia kuluttajien etujen hengessä elektroniikkalaiteromua koskevan direktiivin kohdalla, jossa on taaskin kyse tuottajan vastuusta, ja että me emme anna yksittäisten teollisuuden intressien painostaa itseämme.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, ryhmämme on melko tyytyväinen sovittelun tulokseen, vaikka aina voitaisiinkin tietenkin mennä hieman pitemmälle.
Tavoitteenamme on koko ajan ollut, että saisimme mahdollisimman pian täysin kattavan järjestelmän, joka koskee romuajoneuvojen palauttamista ja joka sisältää tiukat vaatimukset kierrätyksestä sekä vaarallisten aineiden kieltämisestä. Olemme myös halunneet täyden valmistajan vastuun, jolloin valmistajat vastaavat palauttamisen taloudellisista kuluista.
Kun tämä päätös on tehty, pääsemme muutaman vuoden kuluttua melko lähelle sitä tavoitetta, jonka olemme halunneet saavuttaa. Huomionarvoista sovitteluprosessin kannalta on, että parlamentti on valitettavasti jarruttanut tätä valmistajien vastuuseen pyrkivää kehitystä, sen sijaan että se olisi kiirehtinyt sitä. Olisi melko huolestuttavaa, jos parlamentti luopuisi osastaan asioiden vauhdittajana ja siirtäisi sen vastapuolen tehtäväksi.

Sacconi
Arvoisa puhemies, kuten mietinnön esittelijä ja jäsen Lange jo sanoivatkin, tämän lainsäädäntömenettelyn myönteinen päätös ei osoittaudu hyödylliseksi vain sen kannalta, mitä direktiivissä määrätään, vaan myös siksi, että nyt avautuu prosessi ja muotoutuvat näkymät koko tämän erittäin tärkeän autoteollisuuden tuotantoprosessin asteittaisesta mukautumisesta sekä suunnittelun uudelleentarkastelusta, joka koskee niin ajoneuvoja kuin uusien materiaalien ja komponenttien valintaa tehokkaan kierrätyskäytännön mahdollistamiseksi.
Nyt ei pelkästään soviteta yhteen tuotantonäkökulmaa ympäristön suojelua koskevan näkökulman kanssa, vaan lisäksi avautuu toistan, näin merkittävällä alalla tie, jota aikanaan kutsuttiin talouden ekologiseksi suunnan vaihdoksi. Tämä tulos saavutettiin tietenkin ainoastaan ajoneuvojen tuottajien kanssa käytyjen monimutkaisten neuvottelujen jälkeen, tuottajien, jotka lopulta suostuivat ottamaan taloudellisen vastuun romujen hävittämisestä vuodesta 2007 alkaen.
Lopuksi minusta on tärkeää painottaa myös toista näkökohtaa, joka on luonteeltaan puhtaasti poliittis-institutionaalinen. Olkaamme vilpittömiä: tiedämme kaikki varsin hyvin, että olemme aloittaneet sovittelumenettelyn toisistaan hyvin kaukaisten kantojen välillä parlamentin ja neuvoston välillä on ollut jopa jonkin verran institutionaalista jännitettä ja monien kansallisten moninaisuuksien välillä sekä kokemusten että etujen kannalta. Kaikkien osapuolten työpanoksen ja vastuuntunnon ansiosta olemme kuitenkin saavuttaneet yksimielisyyden näin erikoisessa, polttavassa ja merkittävässä aiheessa, ja olemme näin lisänneet yhden kiven Euroopan rakentamiseen: näinä aikoina parhaillaan käytävän yleisemmän keskustelun kannalta tämä tulos ei ole vähäpätöinen.

De Roo
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, olemme päässeet hyvään kompromissitulokseen romuajoneuvojen tapauksessa. Valmistajien vastuu on ensimmäistä kertaa määritelty selkeästi eurooppalaisessa lainsäädännössä. Vuonna 1994 pakkausdirektiivin yhteydessä päätettiin vastuu jakaa viranomaisten ja valmistajien kesken. Käytäntö on osoittanut, että se ei toimi. Valmistajien vastuu romuajoneuvoista on hyvä asia, koska nyt valmistajille on tärkeää valmistaa autonsa helpommin kierrätettäviksi. Ikävä kyllä tekstissä sanotaan, että valmistaja on vastuussa huomattavassa määrin tai täysin. Tämä tarkoittaa, että syntyy kansallisesti poikkeavia järjestelmiä, mikä on huono asia, koska silloin yhteismarkkinat eivät toteudu.
Tämä täytyy säännellä paremmin elektronisista ja sähkölaitteista syntyvää jätettä koskevan direktiivin yhteydessä. Meidän täytyy pyrkiä yksittäisen valmistajan vastuuseen. Minun kotimaallani Alankomailla on myös vielä hyvin paljon opittavaa.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, on totta, ja näin olen todennutkin, että lainsäädäntöprosessi on ollut pitkä ja vaikea. On muistettava, että komission alkuperäinen ehdotus esiteltiin heinäkuussa 1997. Tämän pitkittyneen menettelyn aikana ja lainsäädännön monimutkaisuudesta huolimatta on kuitenkin pystytty ratkaisemaan useita ongelmia lainsäädäntövallan käyttäjien myötävaikutuksella ja jälleen kerran sen ansiosta, että kolme toimielintä ovat halunneet päästä yhteisymmärrykseen. Näin ollen olen hyvin iloinen siitä yhteistä tekstiä koskevasta yhteisymmärryksestä, joka saatiin aikaan sovittelukomiteassa 23. toukokuuta.
Haluan esittää kiitokseni erityisesti esittelijä Florenzille sekä tämä komitean jäsenille. Olen vakuuttunut siitä, että yhteinen teksti edustaa hyvää tasapainoa, joka saavutettiin korkeatasoisen ympäristönsuojelun tarpeen ja eri toimijoiden oikeutettujen intressien välillä.
Kaikesta huolimatta haluaisin korostaa kolmea julkilausumaa, jotka komissio tulee esittämään, kun direktiivi hyväksytään. Niiden kaikkien tarkoituksena on antaa komission mielestä hyvin välttämättömiä tarkennuksia.
Ensinnäkin 5 artiklan 1 kohdan määräys ei velvoita jäsenvaltioita perustamaan erillisiä ja erityistä rahoitusta vaativia keräysjärjestelmiä, vaan ne voivat käyttää olemassa olevia jätteenkeräysjärjestelmiä.
Toiseksi, mitä 5 artiklan 3 kohtaan tulee, jäsenvaltiot päättävät, millaisten tuottajien, myyjien ja kerääjien on kirjauduttava jätteitä koskevan puitedirektiivin mukaiseen rekisteriin tai uuteen tätä tarkoitusta varten luotuun rekisteriin.
Kolmanneksi haluan selventää, että 7 artiklan 1 kohtaan ei sisälly uusia ajoneuvojen katsastusta koskevia vaatimuksia tai ehtoja.
Yleisesti ottaen tämä teksti on merkittävä askel kohti kestävää tuotantoa ja kulutusta, se on mallina tuleville erilaisia jätteitä koskeville yhteisöaloitteille, kuten esimerkiksi sähkölaitteiden ja elektronisten laitteiden jätteitä koskeva direktiivi, johon on viitattu.
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. Onnittelen vielä kerran kaikkia puhujia ja aivan erityisesti esittelijä Florenzia hänen tekemästään työstä.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Lentoliikenne ja ympäristö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lucasin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0187/2000) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle : Lentoliikenne ja ympäristö. Kestävän kehityksen haasteet (KOM(1999) 640 - C5-0086/2000 - 2000/2054 (COS)).

Lucas
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla komissiota erittäin ajankohtaisesta ja kauaskantoisesta tiedonannosta, jossa nimenomaan tunnustetaan lentoliikenteen nopeasti kasvava ympäristövaikutus ja myönnetään selvästi, että tämä kasvu on kestämätöntä. Ennen kuin siirryn mietintöni ehdotuksiin, olisi hyödyllistä palauttaa mieleen joitakin tämän keskustelun keskeisiä kysymyksiä. Ongelma voidaan pohjimmiltaan ilmaista hyvin yksinkertaisesti: lentoliikenteen kasvu on kestämätöntä. Se on vakava ympäristöuhka, eikä se ole pelkästään ongelma, vaan itse asiassa tuemme tuota alaa, mikä pahentaa tilannetta entisestään.
Kasvun osalta lentoliikenteen määrän ennustetaan miltei kaksinkertaistuvan 15 seuraavan vuoden aikana. Kun ajatellaan, mitä tämä merkitsee ruuhkautumisen ja ympäristövaikutusten kannalta, tämä on selvästikin painajaismaista. Mainitsisin erään hyvin tuntemani tapauksen Yhdistyneestä kuningaskunnasta: hallituksen omissa lentoliikenne-ennusteissa, jotka julkaistiin tämän vuoden kesäkuussa, matkustajien kokonaismäärä Yhdistyneen kuningaskunnan lentoasemilla nousee 160 miljoonasta vuonna 1998 peräti 400 miljoonaan vain reilussa 20 vuodessa. Tämä 240 miljoonan lisäys vastaa neljää uutta London Heathrow'n kokoista lentoasemaa tai kahdeksaa uutta London Gatwickin kokoista lentoasemaa. Näin suuren kasvun ympäristövaikutukset olisivat tietystikin täysin sietämättömiä, ja nämä laskelmat osoittavatkin vain, miten järjetöntä on uskoa eksponentiaalisen kasvun jatkumiseen.
Mitkä ovat tällaisen kasvun ympäristövaikutukset? Melusta tiedämme, että tavallisten ihmisten kannalta on olemassa se vaara, että melutilanteiden yleistyminen entisestään kumoaa niiden muutosten vaikutuksen, joilla yksittäisistä lentokoneista on pyritty tekemään hiljaisempia. Päästöjen osalta lentoliikenne on maailman nopeimmin kasvava ilmastonmuutosta aiheuttavien kasvihuonekaasujen tuottaja. Sen osuus kokonaispäästöistä on tosin nykyisin vain 3 prosenttia, mutta vuoteen 2050 mennessä sen osuuden kokonaispäästöistä ennustetaan olevan peräti 15 prosenttia tai jopa enemmän. Voisi luulla, että tällainen liuta ympäristöongelmia yhdistettynä selvästi kestämättömään kasvuennusteeseen olisi antanut aihetta tämän alan eksponentiaalista kasvua hillitseviin toimiin, mutta se on turha luulo. Päinvastoin, maailmanlaajuisissa lentoliikennepolitiikoissa itse asiassa edistetään alan hillitsemätöntä kasvua.
Lentoliikenne saa valtavasti tukea. Toisin kuin moottoriajoneuvoista tai junista, lentokoneista ei tarvitse maksaa polttoaineveroa. Onkin arvioitu, että Euroopan lentoliikenneala saa vuosittain tukea noin 30 miljardia euroa.
Mainitsisin erittäin lyhyesti joitakin mietintöni keskeisiä kohtia: melun osalta nykyiset uusien lentokoneiden melunormit ovat itse asiassa peräisin vuodelta 1977, ja näin ollen tarvitaan pikaisesti entistä tiukempia normeja. Suosittelen, että EU käyttäisi yhdyskuntamelua koskevia Maailman terveysjärjestön ohjeita kehittääkseen vuoteen 2003 mennessä uudet ohjeet, jotka koskevat melulle altistumista päiväs- ja yöaikaan. Päästöjen osalta teollisuusmaiden kannalta täysin sopiva tavoite olisi vähentää kaikkia lentoliikenteestä aiheutuvia kasvihuonekaasujen päästöjä 5 prosenttia vuoden 1992 tasosta vuoteen 2012 mennessä, joka on Kioton pöytäkirjan mukainen ensimmäinen budjettikausi. Tämä olisi ensimmäinen askel poispäin siitä nykykäytännöstä, että kansainvälinen lentoliikenne on vapautettu velvollisuuksista.
Tukien osalta mietinnössä tehdään selväksi, että tuemme periaatteessa lentokonebensiinin verottamista kansainvälisellä tasolla, mutta myönnämme, että tähän liittyy poliittisia vaikeuksia, koska kansainväliset sopimukset täytyy tehdä ICAO:ssa. Näiden poliittisten vaikeuksien takia ehdotammekin saastuttaja maksaa -periaatteen mukaista ympäristömaksua. Itse asiassa tällainen maksu olisi hienovaraisempi väline, sillä se voitaisiin laskea sekä käytetyn polttoainemäärän perusteella että - sisällyttämällä laskelmiin lentokoneen moottorin hyötysuhde - syntyneen saastemäärän perusteella. Itse asiassa tällaisen toimenpiteen tiellä olevat poliittiset vaikeudet katoaisivat, koska EU:lla on täysi oikeus verottaa kaikkia EU:n lentoasemilta lähteviä lentoja.
Vielä yksi erittäin tärkeä kohta: kuulette vielä lentoyhtiöiden sanovan, että tämä kaikki on muuten hyvä, mutta että kansainvälisen elimen, ICAO:n, pitäisi toteuttaa se. ICAO on kansainvälinen elin, mikä tarkoittaa, että se etenee erittäin hitaasti, ja komission tiedonannossa ehdotetaan - ja mietinnössäni kannatetaan - sitä periaatetta, että joidenkin teollistuneiden alueiden, kuten EU:n, pitäisi kyetä etenemään esimerkiksi kehitysmaita nopeammin kohti entistä tiukempia normeja. Tämä ei merkitse ICAO:n loppua. Siinä kuitenkin tuodaan ICAO:n joustavuutta, mikä on täysin johdonmukaista, kun ajatellaan muita kansainvälisiä järjestöjä. Muut tekevät täsmälleen samoin.
Lentoyhtiöt ovat reagoineet tähän kysymällä, miksi me kiusaamme niitä. Asia on oikeastaan täysin päinvastoin. Lentoyhtiöt ovat yli 50 vuoden ajan päässeet pälkähästä maksujen osalta. Myös jotkut parlamentin jäsenet ovat kärkkäästi väittäneet, että ehdottamani toimet vaikuttavat tuhoisasti Euroopan lentoliikennealaan. Tämä on pötypuhetta. Kuvaamani kaltainen ympäristömaksu ei vaikuttaisi haitallisesti kilpailuun, koska se peritään kaikilta EU:n lentoasemia käyttäviltä lentoyhtiöiltä niiden alkuperämaasta riippumatta.
He väittävät, että maksu halvaannuttaa Euroopan talouden, mutta sekin on pötypuhetta. Lentoliikennealalla on työpaikkoja, mutta emme saisi unohtaa, että kun lentoliikennekin pakotetaan maksamaan veroa, samalla luodaan tuhansia työpaikkoja muille aloille. Suosittelenkin teille tätä mietintöä.

Foster
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että kaikki parlamentin jäsenet välittävät paljon ympäristöstä, vaikka esittelijä ja vihreiden jäsenet haluavatkin uskotella muuta.
Ympäristönäkökohtia täytyy kuitenkin punnita lentoliikennealan tarpeisiin, jotta sen menestys voidaan varmistaa tulevaisuudessa. Olin pettynyt komission tiedonantoon etenkin siksi, että siinä suhtauduttiin erittäin kielteisesti lentoliikenteeseen. Valitettavasti esittelijä on lähtenyt liikkeelle tältä pohjalta. Haluaisin auttaa arvoisia jäseniä kertomalla seuraavat tiedot: lentoliikenne on synnyttänyt maailmaan yli 25 miljoonaa välitöntä työpaikkaa. Yksistään Yhdistyneessä kuningaskunnassa lentoliikenne tukee lähes 500 000:ta työpaikkaa. Yhdistynyt kuningaskunta kuljettaa 35 miljardin punnan arvosta vientituotteita, mikä ylläpitää sen vertaansa vailla olevaa asemaa maailmanmarkkinoilla ja tuo valtionkassaan vuodessa 3 miljardia puntaa. Jos tämän kertoo Euroopan unionin maiden lukumäärällä, voi nähdä ja ymmärtää, miten tärkeä tämä ala on talouksillemme.
Ympäristövaikutuksen osalta lentoliikenne käyttää vähemmän kuin 8 prosenttia rautateiden tarvitsemasta maa-alasta ja vähemmän kuin prosentin maanteiden tarvitsemasta maa-alasta. Käytännössä lentoliikenne on meriliikennettä lukuun ottamatta ainoa kansainvälinen kuljetusmuoto, ja se kuljettaa nykyisin kolmanneksen kaikista tavaroista maailmassa.
CO2-päästöjen määrä on 15 vuoden aikana laskenut 70 prosenttia ja palamattomien hiilivetyjen 85 prosenttia. Lentoliikenteen osuus CO2-päästöistä on vain 2,5 prosenttia. On olemassa lyhyen aikavälin toimia, joilla pyritään ratkaisemaan lentoliikennevirtojen hallinnan viivästyminen 44 prosentissa tapauksista ja 30 pullonkaulaa Ranskan, Italian, Espanjan ja joidenkin Saksan osien yllä. Kansallisten hallitusten on heti ryhdyttävä toimiin. Niiden pitäisi ratkaista myös maankäytön suunnittelu nykyisten lentoasemien lähellä ja ottaa vastuu aiemmista päätöksistään.
Se väite, että joko lentobensiinivero - lentobensiini on kansainvälisesti vapautettu verosta lentoliikennealalla - tai lippujen tai lentokoneiden hankinnan ALV olisi vastaus ongelmiin, on virheellinen. Ala maksaa jo kaikki infrastruktuurimaksunsa, joista osa menee ympäristön hyväksi tehtäviin parannuksiin. Sitä ei siis tueta.
Lopuksi: jos esittelijä Lucasin ehdotukset hyväksyttäisiin, ne hävittäisivät lentoliikennealan: lentoliikenteen, matkailun, yritykset ja avaruusteollisuuden. Niiden kannattajat haluaisivat poistaa halvat lennot. Lyhyesti sanottuna he tekisivät Euroopasta kilpailukyvyttömän ja antaisivat amerikkalaisille ja merentakaisille lentoyhtiöille kohtuuttoman etulyöntiaseman. Toivoisin, että komission päätöksiä harkittaisiin vastaisuudessa huolellisemmin. Muuten komission jäsenet voivat havaita, että lentäminen Brysseliin tai Strasbourgiin tai sieltä pois tai vaikkapa lomalle ei tule kuuloonkaan eurooppalaisen lentoyhtiön lentokoneella.

Wiersma
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijä Lucasia. Ryhmäni ei ole esittänyt tätä täysistunnon keskustelua varten lainkaan yksityiskohtaisia tarkistuksia. Siitä käy ilmi, että kannatamme suurelta osin mietinnön tämänhetkistä linjaa, ja haluan myös ottaa hieman etäisyyttä Fosterin huomautuksiin, ikään kuin komission ehdotukset tai mietinnössä tehdyt ehdotukset merkitsisivät katastrofia lentoliikenteelle. Mielestäni tämäntyyppisillä uhkauksilla ei pidä yrittää jarruttaa hyvää ympäristöpolitiikkaa.
Komission lentoliikennettä ja ympäristöä koskeva tiedonanto on ensimmäinen askel kohti tehokkaampaa eurooppalaista sääntelyä. Se on tarpeen lentoliikenteen kasvun vuoksi ja siten myös lentoliikenteen aiheuttaman ympäristökuormitusten kasvun vuoksi. Siksi kannattamme myös komission ehdotusten päälinjoja. PSE-ryhmä hyväksyy lämpimästi sen, että on välttämätöntä asettaa sääntöjä Euroopan lentoliikennealalle ja antaa sen maksaa osittain ympäristön saastuminen, jota myös lentoliikenne aiheuttaa. Emme halua - myös Lucas sanoi tämän jo - lentoliikenteelle erityisasemaa. Tänään olemme kuitenkin vielä luonnostelemassa puitteita. Millaiset ehdot eurooppalaisen sääntelyn täytyy täyttää? Sen lisäksi odotamme jännittyneinä tarkempia ehdotuksia sääntelystä ja lainsäädännöstä. Siinä yhteydessä täytyy ottaa puheeksi myös yksityiskohdat ja yksityiskohtaiset normit.
Mitkä ovat nyt sitten PSE-ryhmän lähtökohdat? Olemme joka tapauksessa sitä mieltä, että lentoliikenteen nopea kasvu pakottaa luomaan enemmän ja parempia junavaihtoehtoja, yhtenä esimerkkinä lähiliikenteen junat. Mielestäni siirtyminen yhdestä liikennenormista toiseen, joka saastuttaa ympäristöä vähemmän, on tärkeää. Lentoliikenteen kapasiteetin kasvu ei ole mielestämme rajatonta.
Toiseksi haluamme eurooppalaiset melunormit paitsi kansalaisten etujen vuoksi niin myös tiettyjen lentoasemien välisen kilpailun jarruttamiseksi. Mielestämme yölentojen meluun täytyy kiinnittää erityistä huomiota, ja juuri kuten Lucas, me olemme myös sitä mieltä, että normeja ja yksityiskohtaisempia sääntöjä kehitettäessä täytyy pitää etusijalla Maailman terveysjärjestön normeja. Odotammekin siis Euroopan komissiolta kunnianhimoisia ehdotuksia.
Kolmas asiani liittyy luonnollisesti päästöihin, siis saastepäästöihin. Mielestämme myös tähän asiaan täytyy puuttua. Siksi kannatamme myös periaatteessa kerosiiniveroa. Ideoiden ja ehdotusten toteutettavuudesta on kuitenkin herännyt kysymyksiä. Haluamme kansainvälisiä neuvotteluja ja tarkempia tutkimuksia, aivan kuten mietinnössä sanotaan. Koska näiden tutkimusten tuloksista ei ole varmuutta, kannatamme palautusperiaatetta eurooppalaisen ympäristömaksun muodossa, kuten mietinnön 20 kohdassa ilmaistaan.
Loppujen lopuksi kysymys on siitä, että panemme täytäntöön Kiotossa tehdyt sopimukset, ja lentoliikenteen täytyy myös olla siinä merkittävästi mukana. Asetamme etusijalle asianmukaiset maailmanlaajuiset sopimukset melusta ja päästöistä, ja jos niitä ei saada aikaan, emme halua sulkea pois eurooppalaista politiikkaa. Myös tämä on mielestäni hyvin tärkeä osa mietintöä. Mielestämme se on myös puettu hyvin sanoiksi. Toivomme, että kansainvälisistä neuvotteluista saadaan tuloksia. Jos se ei onnistu, olemme sitä mieltä, että meidän täytyy muutaman vuoden kuluttua myös uskaltaa puhua eurooppalaisista säännöistä.

Sterckx
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen mietinnöstään. Lentoliikenne kasvaa tosiaankin nopeasti. Olen Fosterin kanssa samaa mieltä siitä, että lentoliikenne on taloudellisesti tärkeä ala, joka tarjoaa palveluja, jotka ovat tietyllä tavalla korvaamattomia. On kuitenkin aivan selvää, että tämä ala aiheuttaa kielteisiä ympäristövaikutuksia, kuten melua ja ilman saastumista, ja että meidän täytyy kannustaa tätä alaa ryhtymään toimiin mahdollisimman aktiivisesti ja pikaisesti sekä laajemmin kuin nyt on tilanne. Sekä komission tiedonanto että Lucasin mietintö osoittavat suunnan, miten tämä voi ja miten tämän täytyy tapahtua.
On pari kohtaa, jotka haluan ottaa esille. On selvää - Wiersma sanoi jo tämän - että eri liikennemuotoja, kuten maantie-, juna- ja myös lentoliikennettä jne., täytyy kohdella mahdollisimman samalla tavalla. Tällä hetkellä näin ei tehdä. Siihen on erityisiä syitä, mutta meidän täytyy tehdä asialle jotakin.
Mielestäni on toki selvää, että puututtaessa ongelmiin - kerosiiniveroon, meluun, standardeihin ja niin edelleen - meidän täytyy nyt ensisijaisesti pitää lähtökohtana maailmanlaajuista lähestymistapaa. Alueellinen lähestymistapa on tällä hetkellä ennenaikainen, ja olen iloinen siitä, että esittelijä on myös muuttanut alkuperäistä tekstiään tietyin kohdin siihen suuntaan. Mielestäni meidän, Euroopan unionin, ei pidä - jos voin tämän näin sanoa - ryhtyä tällä hetkellä yksipuolisiin toimiin. Nyt on käynnissä tärkeitä neuvotteluja, joiden osalta voimme vielä aina toivoa, arvoisa komission jäsen, että niistä saadaan hyviä tuloksia. Pidän tätä tärkeänä asiana.
Toinen tärkeä asia on se, että meluun täytyy puuttua erityisen toimenpidepaketin avulla. Siksi olen esittänyt tarkistusta näiden toimenpiteiden erittelemiseksi. Olen myös esittänyt tarkistusta yhteisen mittausmenetelmän kehittämisestä, jotta voisimme rajoittaa lentoasemien välistä kilpailua, josta Wiersma puhui. Luonnollisesti on tärkeää, että lentoasemien välisestä kilpailusta ei koidu haittaa niiden lähellä asuville ihmisille ja ympäristölle. Olen sitä mieltä, että tämä on tärkeä asia ja että tarvitsemme siksi eurooppalaisia sääntöjä, jotta lentoasemien välistä kilpailua voitaisiin välttää.

MacCormick
Arvoisa puhemies, polttoaineverotus on Yhdistyneessä kuningaskunnassa nykyisin selvästi korkeammalla tasolla kuin muualla Euroopan unionissa. Yksi sen vaikutuksista on erityisen haitallinen maan reuna-alueille. Se vääristää kilpailua suhteettomasti, ja se vaikuttaa reuna-alueiden paikallisiin yrityksiin, jotka kilpailevat Yhdistyneessä kuningaskunnassa monikansallisten suuryritysten kanssa. Tämä on merkittävä varoitus siitä, miten polttoaineverotus voi vääristää paikallistalouksia.
En ole sitä mieltä, että on ympäristön kannalta perusteltua yrittää ajaa valtaosa Yhdistyneen kuningaskunnan väestöstä maan kaakkoisnurkan pohjukkaan. En tullut mukaan politiikkaan, jotta Skotlannin ylämaiden asukkaiden 1700- ja 1800-luvuilla toteutetut joukkohäädöt toistuisivat. On kuitenkin myös aivan järjetöntä vapauttaa lentoliikennettä verosta, jonka ansiosta voidaan vähentää kasvihuonekaasuja ja hidastaa otsonituhoa, ja on myös hyvä pyrkiä kohti verotuksen tasa-arvoa Euroopan unionissa, kuten esittelijä Lucas on tehnyt, eikä vääristää räikeästi osien välisiä eroja.
Suhtaudun varsin varauksellisesti siihen, miten tämä toimii käytännössä, mutta meidän olisi pidettävä myönteisenä esittelijä Lucasin periaatetta.

Esclopé
Kiitos, arvoisa puhemies. Melusaasteen ja kaasupäästöjen torjuminen on oikeudenmukaista taistelua, jota kannatamme, sillä sen tavoitteena on väestön hyvinvointi ja hyvä ympäristön laatu. Melusaasteen tai kaasupäästöjen vähentämisessä olisi tyydyttävä kaikkien kannalta hyödyllisten ratkaisujen huolelliseen tutkimukseen. Se ei saa olla tekosyynä muille tavoitteille, jotka liittyvät verotukseen tai komission toimivaltuuksien laajentamiseen. Komission täytyisi pyrkiä ainoastaan suorittamaan kunnolla ne tehtävät, joita sillä on jo melko paljon.
Tässä tilanteessa emme voi hyväksyä ympäristömaksun käyttöönottamista. Tämä ensimmäinen askel kohti yhteisön laajuista verotusta vain vahingoittaisi jälleen kerran matkustajia eikä sillä saavutettaisi mitään tähän mietintöön sisältyvistä tavoitteista. Kansalaisemme maksavat jo nyt melko paljon veroja, ja nyt kun jäsenvaltiot yrittävät vähentää veroja, yhteisön laajuinen vero voi saattaa yrityksemme vaikeaan tilanteeseen varsinkin amerikkalaisiin tai muihin kilpailijoihinsa nähden, ja sillä voisi olla monia kohtalokkaita seurauksia työllisyydelle. Emme voi hyväksyä sitä.
Lisäksi vaadimme toissijaisuusperiaatteen noudattamista verotusasioissa jäsenvaltioiden hyväksi. Sen sijaan, että unioni kasvattaa keinotekoisesti talousarviotaan tällä maksulla, sen pitäisi toteuttaa talousarviotaan paremmin kaikkien vapautta kunnioittaen. Jäsenvaltioiden poliittinen riippuvaisuus on nimittäin suorassa yhteydessä verotusta koskevaan vapauteen. Ympäristömaksu ei ratkaise mitään. Se on puhtaasti ideologinen toimenpide, jolla ei ole suoraa vaikutusta ympäristön tilaan. Pidämme parempana vaihtoehtona järkevää ja kaikkien etuja suojelevaa toimenpidettä, joka hyödyttäisi talouskehitystä ja joka suojelisi myös mahdollisimman tehokkaasti ympäristöä.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, PPE-ryhmä tukee Euroopan yhteisöjen komission ja asiasta vastaavan komission varapuheenjohtaja Palacion aloitetta yhdistää kansalaisten ja yritysten liikkuvuutta koskevat intressit sekä mahdollisimman vähäisiä ympäristövaikutuksia koskevat intressit. Tässä hengessä myös valiokunta päätti, missä yhteydessä meidän pitäisi totuuden nimessä pikemminkin sanoa, että meidän oli pakko kirjoittaa jäsen Lucasin mietintö kokonaan uudelleen, koska siinä lähdettiin täysin epätodellisista käsityksistä. Me sovimme siitä kuitenkin sitten lopuksi enemmistön tuella.
Kesä on osoittanut jälleen, miten tärkeä lentoliikenne on kansalaisille heidän lomakohteidensa saavuttamisessa. Juuri lapsiperheille lentokone on nopein ja hermoja säästävin liikenneväline aurinkoisille saarille pääsemiseen. Lentoliikenne on samalla perusta yrityksille ja työpaikoille monissa Euroopan unionin osissa. Myös liikematkaliikenne ja lentorahtiliikenne kansainvälisillä reiteillä ovat ehdottoman välttämättömiä kaupalle ja taloudelle.
Toisaalta lentoliikenteellä on tietysti kielteisiä vaikutuksia ympäristöön kaasupäästöjen ja lentomelun muodossa. Meidän on pyrittävä vähentämään näitä ympäristövaikutuksia, missä yhteydessä meidän pitäisi kuitenkin erottaa terveyttä vahingoittavat vaikutukset lentoasemilla ja hyvinvointia vahingoittavat vaikutukset. Jos me hyväksyisimme Maailman terveysjärjestö WHO:n määräykset, pelkään, että kukaan meistä ei saisi työskennellä täällä enää tänä iltana, sillä täällä parlamentissa vietetyn kymmenen tunnin jälkeen se vastaa tuskin enää WHO:n määräyksiä. Pysykäämme siis järkevinä!
PPE-ryhmä vaatii joka tapauksessa, että lentomelunormeja, jotka pitäisi lentoliikenteen maailmanlaajuisen luonteen vuoksi säännellä mielekkäästi kansainvälisen siviili-ilmailujärjestö ICAO:n yhteydessä, tiukennetaan selvästi ja meluisimmat lentokoneet poistetaan käytöstä eurooppalaisilla lentoasemilla lyhyiden siirtymäkausien jälkeen. Me toivomme, että - ja taistelemme sen puolesta - jäsenvaltiot antavat Euroopan yhteisöjen komissiolle selkeät neuvotteluvaltuudet. Arvoisa puhemies, jos me emme kuitenkaan pääse ICAO:n tasolla mihinkään tulokseen, meidän on toimittava itse, sillä Eurooppa on tiheästi asutettu emmekä me voi vedota Amerikassa tai Afrikassa oleviin etäisyyksiin. Meidän on suojeltava kansalaisiamme liialliselta melulta.

Myller
Arvoisa puhemies, tiedämme, että liikenteen päästöt ovat suurimpia ympäristöongelmia ja ne ovat osoittautuneet eräiksi vaikeimmiksi myös poistaa. Sehän johtuu siitä, että liikenne kasvaa jopa nopeammin kuin talous. Tässä mielessä lentoliikenteen ongelmat ovat vielä suuremmat sen vuoksi, että on löydettävä globaaleja ratkaisuja. Toisaalta sitten olemme kuulleet, että Kioton sopimus ei pidä sisällään lentoliikenteen ilmapäästöjä. Myöskään käsittelyssä olevassa päästökattodirektiivissä ei lentoliikenteen ongelmia ei käsitellä. Kun olemme tässä tilanteessa, on meidän todellakin kohdistettava suurimmat ponnistelut siihen työhön, jota tehdään ICAO:ssa ja sen kansainvälisiä ympäristönormeja laativassa ympäristönsuojelukomiteassa. Tämä on vain valitettavan hidasta, mutta meidän on kyettävä luomaan riittävän kunnianhimoiset tavoitteet ja neuvotteluvaltuudet, jotta kykenemme tätä kautta pääsemään eteenpäin.
Mielestäni ei ole lainkaan hullumpi idea, että kehittyneet, teollistuneet maat, muun muassa Euroopan unioni, näyttävät tällä alalla esimerkkiä. Tärkeätä on moottoriteknologian kehittäminen, koska ei ole nähtävissä, että liikennemäärät vähenisivät. On käytettävä erilaisia säädöksiä, ympäristöveroja, maksuja ja myös hallinnollisia keinoja, esimerkiksi lähtö- ja tuloaikojen säätelyä, ja otettava huomioon, että lentoliikenteen ohella niillä alueilla, joilla pitkät etäisyydet eivät ole esteenä, on olemassa raideliikenne, ja sitä tulee kehittää.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, haluan korostaa tässä mietinnössä esille tullutta tavoitetta käyttää tehokkaita, vaihtoehtoisia liikennevälineitä lyhyiden lentojen sijasta. Esimerkiksi suurnopeusjunat, joissakin tapauksissa myös lyhyen matkan meriliikenne, tarjoavat ympäristöystävällisemmän vaihtoehdon lyhyille lennoille. Tämä on välttämätöntä sekä kenttien ruuhkautumisen että myös ympäristösyiden takia.
Lyhyiden lentojen korvaaminen vaihtoehtoisilla liikennemuodoilla antaa tilaa pitkille lennoille, joille ei ole vaihtoehtoa. Parlamentissa käsiteltiin ennen kesätaukoa useita mietintöjä, jotka tähtäsivät rautateiden ja meriliikenteen kilpailukyvyn parantamiseen. Rautateiden ja meriliikenteen kilpailukyvyn parantamisen lisäksi tarvitaan myös muita toimia. Yksi mahdollisuus on lentoliikenteelle kaavailtu ympäristömaksu. Se pitää ottaa käyttöön niin, että se rasittaa vähemmän välttämättömiä pitkiä lentoja kuin lyhyitä lentoja, joille löytyy ympäristöystävällisempi vaihtoehto.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, tämä mietintö on kolmas lentoliikenteen tilannetta käsittelevien mietintöjen sarjassa. Kun kaksi edellistä mietintöä koskivat enemmän lentoliikenteen vapautta ja kasvumahdollisuuksia, tämä mietintö valottaa sen varjopuolia mielestäni täysin oikeutetusti. Kuten mainitsin jo Atkinsin mietinnön yhteydessä, toimenpiteet, joita tällä hetkellä valmistellaan lentoliikenteen osalta, ovat vain väliaikaisia ratkaisuja. Niistä ei ole odotettavissa pysyvää ratkaisua ruuhkautumisen ja ylikuormituksen muun muassa ympäristölle aiheuttamiin ongelmiin.
Tässä mietinnössä katsotaan lähitulevaisuutta pitemmälle. Kiitokseni siitä kollega Lucasille. Sellaisten reunaehtojen ilmaiseminen, joiden puitteissa lentoliikenteen täytyy toimia sekä tilaa ajatellen että ympäristöteknisessä mielessä, ei ole tarpeetonta ylellisyyttä. Tämä vaatii kuitenkin riittävästi tietoa ja vaihtoehtoja. Tällä hetkellä molemmissa asioissa on mahdollista saavuttaa merkittävää edistymistä. Tämä ei saa kuitenkaan estää meitä tekemästä jo nyt kaikkia tulevaisuuden linjauksia eikä myöskään painostamasta siihen kansainvälisissä yhteyksissä. Tämä mietintö antaa sitä varten hyvän panoksen erityisesti komission suuntaan.
Siitä huolimatta että suhtaudumme myönteisesti tähän mietintöön, siinä on muutamia kohtia, jotka eivät mielestäni kuulu tällaiseen mietintöön. Tarkoitan tarkistuksia, joita vihreiden ryhmä ja regionalistit ovat esittäneet. Ne vaikuttavat varsin mukavilta, mutta jäsenvaltiot voivat toteuttaa paremmin sellaiset asiat.

Peijs
Arvoisa puhemies, parlamentti ei voisi enää toimia, jos lentoliikennettä ei olisi. Jotkut eivät pitäisi sitä lainkaan pahana, mutta meidän on keskitettävä kaikki huomiomme asiaan kompensoidaksemme kyseisen alan nopean kasvun ympäristövaikutukset. Haluaisin vielä painottaa muutamaa asiaa.
Mielestäni Euroopan unionin täytyy tukea ICAO:n prosessia. Ainostaan tässä kansainvälisessä elimessä voidaan puhua lentokoneiden aiheuttamaa melua koskevista tiukennetuista säännöistä. Tarvitaan kuitenkin varovaisuutta. Uusien normien ehdottaminen tuo nimittäin mukanaan merkittäviä seurauksia koko Euroopan lentoliikennealalle. Nykyisiä huomattavasti tiukemmat normit tarkoittaisivat, että Euroopan nykyisistä 3 300 lentokoneesta pitäisi vaihtaa 1 067. Näin nopea pakollinen asteittainen käytöstä poistaminen ja uusilla lentokoneilla korvaaminen on käytännössä mahdotonta muun muassa sen vuoksi, että uusien lentokoneiden tuotantokapasiteetti on vähäinen. Meillä on vain kaksi valmistajaa.
Tämän seurauksia Euroopan lentoliikenteelle ei ole vaikea kuvitella. Euroopan lentoliikenteen pitäisi jättää osa markkinoista avoimeksi kilpailulle, ja on hyvin kyseenalaista, onko se hyväksi turvallisuudellemme. Lisäksi työllisyys vähenisi huomattavasti, mikä toisi mukanaan kaikenlaisia ongelmia. Lentolippujen hinnat nousisivat. Ymmärrän oikein hyvin, että se sopisi hyvin joillekin, mutta muistakaa, että lyhyen matkan lentomatkustajille ei ole vielä kunnollista vaihtoehtoa, päinvastoin kuin eräs kollegoistani, jotka näkisivät meidät kaikki mieluummin junassa, juuri sanoi, enkä tarkoita tässä kollegaani vaan lyhyen matkan lentomatkustajia.
Jäsenvaltiot, ja erityisesti minun kotimaani Alankomaat, ovat hyvin hitaita, kun on kysymys sellaisten suurnopeuksisten junayhteyksien rakentamisesta, jotka voisivat tarjota todellisen vaihtoehdon lyhyillä etäisyyksillä.
Lentokoneiden valmistajia täytyy painostaa merkittävästi, jotta ne tekisivät lentokoneista vähemmän saastuttavia ja meluttomampia. Siksi nykyisiä normeja ei voida lykätä loputtomiin. Yritämme sitä kansainvälisissä yhteyksissä, mutta kärsivällisyytemme ei ole loputon.
Lopuksi meluisten lentoasemien kehittämisestä. Olen sitä mieltä, että mittaukset täytyy todellakin tehdä puolueettomasti ja että lähtökohtana ei pidä käyttää pelkästään ympäristössä asuvien valituksia. Täytyy saada aikaan kansainvälinen standardi, mutta sellaiset lentoasemat, jotka eivät lainkaan aiheuta haittaa niiden ympäristön ihmisille, täytyy jättää rauhaan, jotta niiden kehittymistä ei jarrutettaisi.

Ojeda Sanz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, emmeköhän me kaikki ole vakuuttuneita siitä, että meidän velvollisuutemme ja meidän tehtävämme on suojella ympäristöä ja tukea kestävää kehitystä sellaisella ympäristöpolitiikalla, jonka merkitys on kasvanut Amsterdamin sopimuksen jälkeen.
Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että on laadittava tiukempia melunormeja ja myös siitä, että on annettava siirtymäkautta koskevia sääntöjä, jotta voimme vastata niiden alueiden tarpeisiin, joilla joudutaan kärsimään melusaasteesta. Pidämme erityisen tärkeänä myös sitä, että osallistumme syksyllä 2001 pidettävään 33:nteen ICAO:n kokoukseen yhtenäisenä ryhmänä ja että puhumme siinä yksimielisinä, sillä yhtenäisyys on epäilemättä voimavara, ja melunormien osalta se on ehdottoman tärkeää. Olisi tärkeää pyytää myös komissiota laatimaan ehdotuksia, joissa se esittelee taloudellisia kannusteita, joiden avulla pyritään vähentämään kielteisiä ympäristövaikutuksia.
Luonnollisestikaan emme ole samaa mieltä siitä yksipuolisen polttoaineveron käyttöönottamisesta, sillä yksipuolisella sopimuksella, jota ICAO ei tue, olisi hyvin vähän myönteisiä ympäristövaikutuksia, se aiheuttaisi oikeudellisia ongelmia, vahingoittaisi eurooppalaisten lentoyhtiöiden kilpailukykyä ja näin ollen se aiheuttaisi haittaa myös matkustajille, sillä lentojen hinnat nousisivat. Olisi myös erittäin tärkeää, että ennen kuin ryhdytään minkäänlaisiin toimiin ilmailuteollisuutta koskevan verotuksen käyttöönottamiseksi, tutkittaisiin näiden toimien hyöty-kustannussuhdetta.
Lopuksi haluaisin korostaa, miten tärkeä merkitys saasteiden vähentämisessä on ilmailuteollisuuden tehokkaalla hallinnalla, jossa painotetaan lentokenttien hallinnan parantamista ja panostetaan voimakkaasti yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan luomiseen, ja näin voisimme varmasti vähentää ympäristön saastumista.

Vatanen
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, annan rouva Lucasille tunnustusta hänen mietinnöstään. Tarkoitan hänen alkuperäistä versiotaan. Hän on oikeassa painottaessaan, että lentoliikenteen jatkaessa nopeaa kasvuaan tulee välttämättömäksi ryhtyä toimenpiteisiin sen lieveilmiöiden hallitsemiseksi. Se on kestävää kehitystä, kun vähennämme päästöjä ja pienennämme melua. Mietintö saikin valiokunnassamme kaikkien tuen. Mietintöön tehdyt tarkistukset heittävät kuitenkin lapsen pesuveden mukana pois.
Alkuperäinen mietintö oli luonteva jatko EU:n aikaisemmalle lainsäädännölle, mutta jos tarkistukset tulevat hyväksytyiksi, merkitsee se suuria taloudellisia menetyksiä eurooppalaisille yhtiöille, jotka ovat tehneet investointipäätöksensä EU:n säädösten mukaisesti. Esimerkiksi melunvaimennusinvestoinnin aikajänne on pitkä. Päätöksistä työn valmistumiseen aikaa kuluu jopa kaksi vuotta. Mutta nyt 3 luvun mukaisiksi juuri muutetut erinomaiset koneet jouduttaisiin romuttamaan neljän vuoden kuluttua.
Yhteisön kansalaisten ja yritysten on voitava luottaa lainsäädäntöön, koska maalitolppien paikan jatkuva vaihtaminen vesittää pitkän tähtäyksen suunnitelmat. Sen aiheuttamat kustannukset heikentävät alueen lentoliikenteen kilpailukykyä EU:n ulkopuolisiin yhtiöihin verrattuna ja samalla itse asiassa vaikeuttavat ympäristöystävällisen teknologian käyttöönottoa EU:n alueen lentoyhtiöissä. Missä on taloudellinen realismi, kun ympäristönsuojelun nimissä vaaditaan uutta teknologiaa korvaamaan vielä käyttökelpoisia ja hyväkuntoisia koneita? Tämä toiminta päin vastoin rasittaa ympäristöä, koska materiaalien valmistus ja koneiden rakennus joudutaan tekemään ennen, kuin olemassa olevan kaluston taloudellinen käyttöikä on täyttynyt. Tämän lisäksi käyttökelpoisten koneiden romutus lisää rasitetta ympäristöön. Perusteellisten uusien lentomelua koskevien määräysten laatimisen tulee tapahtua maailmanlaajuisesti ja ICAO:n johdolla, ja avainasemassa ovat näin ollen myös pitkäjännitteinen yhdyskuntasuunnittelu ja kaavoitus.
Lopuksi haluan vielä muistuttaa, että polttoaineveron lisääminen lentoliikenteessä toisi lisärasituksia harvaanasuttujen maiden asukkaille. Kauas on pitkä matka.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan onnitella jäsen Lucasia hänen laatimastaan mietinnöstä, josta tänään keskustelemme. Kuten me kaikki tiedämme, lentoliikenteen ympäristövaikutuksista on viime aikoina tullut erittäin tärkeä puheenaihe.
Paikallisella tasolla lentokenttien kehittämistä koskevissa keskusteluissa otetaan yhä enemmän huomioon sellaiset ympäristönäkökohdat, jotka liittyvät melun rajoittamiseen ja ilmanlaadun parantamiseen lentokenttien ympäristössä. Monet näillä alueilla asuvista kansalaisista ovat sitä mieltä, että heidän tilanteensa parantamiseksi voitaisiin tehdä paljon enemmän, ja sitä he myös vaativat. Lisäksi lentoliikenteen tuottamien kaasujen vaikutukset ilmastonmuutokseen pitkällä aikavälillä ovat kieltämättä huolenaiheena koko maailmassa, samoin kuin muunlaiset päästöt.
Kaiken tämän vuoksi on tärkeää lähestyä lentoliikenteen ongelmia ympäristönsuojelullisesta näkökulmasta kokonaisvaltaisesti ja yhdenmukaisesti, toisin sanoen on otettava huomioon myös ne näkökohdat, jotka ovat yhteydessä lentoliikenteeseen.
On yritettävä sovittaa yhteen sellaisia intressejä, joita ei aina ole helppo sovittaa yhteen, sillä epäilemättä lentoliikenteeseen liittyy sellaisia taloudellisia intressejä, joille ovat ominaisia kalliit investoinnit, jotka edellyttävät pitkää käyttöaikaa, ennen kuin ne alkavat tuottaa. Esimerkiksi lentokone vaatii paljon pitemmän käyttöajan kuin jokin muu investointikohde, jotta se voisi tuottaa riittävästi. Näin ollen tarvitaan vakaita toimintaoloja, ilman epävarmuutta ja muutoksia, jotka muuttavat pelin sääntöjä ja joilla voi olla tuhoisia taloudellisia vaikutuksia ilmailuteollisuusyritysten toiminnalle.
Voimakkaasti kasvava ala, joka perustuu hyvin kalliiseen teknologiaan, on suorassa yhteydessä siihen sidoksissa olevien alojen, kuten tutkimus- ja teollisuusalan sekä myös matkailualan työllisyystilanteeseen. Se, että pyrimme suojelemaan ympäristöä ainoastaan jarruttamalla ilmailualan ja ilmailuteollisuuden kasvua, ei ole mielestäni varteenotettava vaihtoehto. On kuitenkin päivänselvää, että sekä niillä, jotka asuvat lentokenttien läheisyydessä ja jotka ovat suoraan alttiina tietynlaisille saasteille, kuten melulle tai myös erilaisille päästöille, että yleensä niillä, jotka haluavat hyvää elämisen laatua ja ajan mittaan kestävää kehitystä, on oikeus vaatia meiltä toimia, joilla voidaan taata tämä kasvumalli, jonka on oltava eurooppalaisena mallina.
Lentoliikennettä ja ympäristöä koskevassa tiedonannossaan komissio toteaa, että ilmailuteollisuuden on ponnisteltava kaksin verroin uusien lentokoneiden ympäristövaikutusten parantamiseksi. Jos nykyinen kasvuvauhti säilyy ennallaan, ei saada aikaan riittäviä parannuksia, joilla voitaisiin tasapainottaa niitä ympäristövaikutuksia, joita lentoliikenteen kasvun katsotaan merkitsevän. Tiedän, että tätä toteamusta ei oteta tyytyväisenä vastaan alan eri osa-alueilla, mutta keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ei selvästikään ole muuta mahdollisuutta kuin etsiä vaihtoehtoja, ellemme halua, että lentoliikenteestä tulee oman menestyksensä uhri.
Komissio kuitenkin tiedostaa myös sen, että lentoliikenneala on täysin oikeassa siinä, että ennen kuin ympäristötoimia toteutetaan, on tutkittava vilpittömästi ja perinpohjaisesti näiden toimien taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia. Olen sitä mieltä, että nykyisin ne, jotka kantavat eniten huolta ympäristön tilasta, hyväksyvät vähitellen sen tosiseikan, että tiettyä ympäristöpolitiikkaa toteutettaessa on kiinnitettävä huomiota ehdotettujen toimien hyöty-kustannussuhteen tasapainoon.
Käsiteltävänä olevassa mietinnössä tarkastellaan näitä keskeisiä näkökohtia, ja siinä otetaan huomioon sekä tarve vahvistaa ympäristönsuojelua ottamalla käyttöön uusia toimia jo aikaisemmin käytettyjen lisäksi että kustannustehokkuusanalyysi. Haluan myös kiittää jäsen Lucasia hänen joustavasta työskentelystään, sillä hänen tarkistuksistaan näkyy, että tämä ei ehkä ole aivan sellainen mietintö, jollaisen hän olisi halunnut, mutta hän pyrkii silti kompromissiin, jonka parlamentti voi hyväksyä. Esimerkiksi se, mitä hän sanoo polttoaineesta, on mielestäni järkevä tapa käsitellä tätä ongelmaa, jota ei varmastikaan pystytä ratkaisemaan Euroopan tasolla, vaan siihen on löydettävä maailmanlaajuinen ratkaisu kansainvälisen lentoliikenteen ja ICAO:n puitteissa.
Hyvät jäsenet, juuri lentoliikenteen alalla globalisoituminen näkyy selvemmin kuin millään muulla alalla, ja nämä kysymykset on ratkaistava. Haluaisin kiittää esittelijää siitä tuesta, jota hän osoittaa mietinnössään komissiolle, ja sanoa, että keskustelu, joka koskee uusia melunormeja ja niitä määräyksiä, joiden nojalla meluisimmat lentokoneet poistetaan vähitellen käytöstä, on nyt hankalassa vaiheessa ICAO:ssa.
Olemme useaan otteeseen tuoneet esille, että toivomme näihin ongelmiin kansainvälistä ratkaisua, ja komissio on voinut tyytyväisenä todeta, että jäsenvaltioiden mielipiteet ICAO:ssa toteutettavasta standardointiprosessista ovat kehittyneet myönteiseen suuntaan. On sanottava, että meluisimpien lentokoneiden äänenvaimentimia koskevat määräykset, jotka parlamentti, neuvosto ja komissio aikanaan hyväksyi, perustuivat nimenomaan siihen, että Yhdysvallat oli hyväksynyt yksipuolisesti tiettyjä toimia ICAO:n ulkopuolella. On selvää, että tämä työ on tehtävä nimenomaan ICAO:ssa.
Aiomme koordinoida eri jäsenvaltioiden CAEPin piirissä toteuttamia toimia, koska jäsenvaltiot ovat ICAO:n jäseniä, ja toivon, että parlamentti antaa tukensa aloitteille, jotka koskevat muun muassa yhtenäistä ilmatilaa, jonka jäsen Ojeda mainitsi ja jolla tulee tietenkin olemaan vaikutusta myös polttoaineen säästöön, mikäli se voidaan toteuttaa, sekä lähtö- ja saapumisaikojen jakamis- ja hallintajärjestelmien parantamista.
Arvoisa puhemies, kiitän vielä kerran kaikkia, jotka ovat ponnistelleet realistisen, joustavan ja kaikkien osapuolten hyväksymän tekstin aikaan saamiseksi. Odotamme parlamentin mielipidettä, joka otetaan komissiossa tietenkin hyvin tarkasti huomioon.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen renkaat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana De Roon laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen renkaista ja renkaiden asentamisesta annetun neuvoston direktiivin 92/23/ETY muuttamisesta (5347/2/2000 - C5-0220/2000 - 1997/0348(COD)) (A5-0218/2000).

De Roo
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, autonrenkaiden aiheuttamasta melusta. Melu on aliarvioitu ympäristö- ja terveysongelma. Kolmasosa Euroopan kansalaisista kärsii ja valittaa siitä. Kymmenen vuotta sitten heitä oli vasta neljäsosa. Meluongelma siis pahenee erityisesti maantie- ja lentoliikenteen osalta. Ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti jätti virheellisesti reagoimatta Euroopan komission ponnettomiin ehdotuksiin. Euroopan komission ehdotuksessa ei ollut esimerkiksi tarkistuslauseketta. Kaikkiin Euroopan komission ympäristöä koskeviin ehdotuksiin sisältyy tarkistuslauseke, mutta ei tähän ehdotukseen. Tämä ei ole myöskään yllättävää, koska sen on laatinut teollisuuden pääosasto. Neuvostossa tätä ympäristöaihetta ovat virheellisesti käsitelleet talous- ja sisämarkkina-asioista vastaavat ministerit. Käsittely olisi pitänyt hoitaa ympäristöministereiden neuvostossa. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on esittänyt neljää tarkistusta äänin 32 vastaan 10. Tavanomaisten henkilöautojen osalta ehdotamme, että raja-arvoa lasketaan kahdella desibelillä. Saksalainen riippumaton testauslaitos TÜV on testannut lukemattoman määrän nykyisiä autonrenkaita. Ne kaikki täyttävät neuvoston ehdottamat löysät melunormit. Kaksi desibeliä siitä pois on teknisesti mahdollista, ilman että turvallisuus vaarantuu. Ruotsin tie- ja liikenneinstituutin asiantuntijat vahvistavat tämän. Jakeluautojen ja kuorma-autojen osalta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta ehdottaa, että raja-arvoa alennettaisiin myös kahdella desibelillä. Jakeluautot ja kuorma-autot ovat meluisampia kuin tavalliset autot. Siksi on tärkeää saavuttaa menestystä myös tässä asiassa, ja toivon, että myös jotkut kollegat kristillisdemokraattisesta ryhmästä voivat äänestää tämän puolesta. Rengasteollisuus saa lokakuuhun 2005 asti aikaa täyttää tiukemmat melunormit. Tämä vaikuttaa minusta aivan riittävältä ajalta. Luonnollisesti tarvitaan enemmän toimia maantieliikenteen melun vähentämiseksi. Kuiskaava asfaltti, kuten flaamikollegamme sitä nimittävät, eli ZOAB, hyvin avoin asfalttibetoni, kuten me alankomaalaiset sitä nimitämme, on tosiaankin 20 desibeliä hiljaisempi kuin mukulakivitie. Moottoriteillämme ei ole enää mukulakiviä, mutta kolmesta viiteen desibelin vähennys on mahdollinen käyttämällä kaikkialla hiljaista asfalttia. Palaamme näihin ongelmiin melua koskevan direktiivin yhteydessä. Hiljainen asfaltti ja renkaiden melun vähentäminen voivat merkitä kuuden desibelin vähennystä. Tämä ei vaikuta paljolta, mutta on hyvä ymmärtää, että desibeliasteikko on logaritminen. Tämä tarkoittaa, että melu voidaan vähentää alle puoleen, ilman että ajamista vähennetään. Autot aiheuttavat runsaasti ympäristöongelmia. Euroopan parlamentti päätti reilut kymmenen vuotta sitten ensimmäisen sukupolven katalysaattoreista ja kaksi vuotta sitten toisen sukupolven katalysaattoreista Langenin ja Hautalan mietinnössä, Auto oil -ohjelmasta. Sen myötä henkilöautojen ja kuorma-autojen aiheuttama ilman saastuminen vähenee 70-90 prosenttia vuosina 2005 ja 2007. Olemme hoitaneet kuntoon myös vanhojen autojen kierrätyksen Florenzin mietinnön nojalla. Jäljelle jää vielä kaksi suurta ympäristöongelmaa, joihin meidän täytyy puuttua yhteisötasolla. Ensimmäinen on melu, josta olen jo puhunut riittävästi, ja toinen on CO2-ongelma, siis kasvihuoneilmiön ongelma. CO2-päästöjen osalta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta ehdottaa, että Euroopan komissio tekee lakiehdotuksen renkaiden vierintävastuksen vähentämisestä viidellä prosentilla. Tämä tarkoittaa myös, että silloin polttoainetta kuluu viisi prosenttia vähemmän ja että myös CO2-päästöt vähenevät viisi prosenttia. Toivon, että Euroopan komissio suhtautuu asiaan myönteisesti.

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minulle itselleni on melko samantekevää, missä pääosastossa tästä direktiivistä keskustellaan. En ole juristi enkä voi arvioida sitä. Selvää on, että ympäristöasioita ei ole otettu tähän asti riittävästi huomioon. Autoteollisuus ja rengasteollisuus ovat viestittäneet juuri viimeisten kolmen päivän aikana täällä parlamentissa, että ne pystyvät tekemään hyvinkin yhtä jos toistakin juuri auton renkaiden kohdalla.
Minun ryhmäni kannalta ei ole tänään kyse niinkään siitä, onko se 3 vai 4 desibeliä vai desibeli, vaan me haluaisimme tehdä selväksi, että me haluamme harjoittaa myönteistä toimintapakkoa rengasteollisuutta kohtaan, että sen pitää tehdä tältä osin enemmän. Myös autoöljyteollisuus, autoteollisuus ja kierrätysteollisuus ovat mahdollistaneet monia asioita henkilöliikenteessä. Rengasteollisuus on pidättynyt siinä yhteydessä toiminnasta laajalti. Sen puutteen me haluamme nyt korvata. Meidän on epäilemättä puhuttava joskus myös muista tiepäällysteistä Euroopassa.
Uskon, että tässä on kyse myönteisestä toimintapakosta. Siltä osin haluaisin ennättää sanomaan heti muutamille kollegoistani, jotka esiintyvät täällä silloin tällöin vitsiniekkoina ja sanovat, että Florenz haluaa mahdollisesti 2 desibeliä vähemmän, mutta hyväksyy siitä hyvästä 10 metriä pidemmät jarrutusmatkat. Me haluamme tietysti säilyttää standardit! Me odotamme innovaatioita ja sitä, että rengasteollisuus palkkaa nuoria insinöörejä ja noudattaa viimeinkin jossain määrin kansalaisten oikeutettuja vaatimuksia, jotka koskevat altistumista pienemmälle melumäärälle asuinalueilla. Tämä on yksi tehtävä, johon me olemme sitoutuneet, ja toivon komissiolta yhteistyövalmiutta. On mahdollista, ja me näemme sen vuoden parin kuluessa, että teollisuus voi saavuttaa meidän tavoitteemme vuoteen 2005 mennessä. Jos niin ei sattuisi tapahtumaan, olen aivan ensimmäisenä valmis myöntämään, että meidän on viitoitettava hieman suurempi kehys. Toimintapakkoa kuitenkin tarvitaan, ja sen puolestahan me taistelemme näinä päivinä.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on tunnettua, että te ette suhtaudu kovinkaan skeptisesti autoon ja ajatte myös mielellänne autolla. Siksi olisi toki hienoa, jos oma auto tuottaisi 40 prosenttia vähemmän melua, kuluttaisi samalla 5 prosenttia vähemmän polttoainetta ja päästäisi siten ilmaan myös vähemmän hiilidioksidia - pelkästään uusien renkaiden avulla. Tätä tietä meidän pitäisi kulkea.
Jo nyt on olemassa renkaita, jotka ovat sekä vierintämelun mutta myös kulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä vastuussa olevan vierintävastuksen osalta paljon yhteisessä kannassa ehdotettujen arvojen alapuolella. On jopa renkaita, jotka saavat Saksassa Sininen enkeli -ympäristömerkin, koska ne ovat niin esimerkillisen hiljaisia ja kuluttavat vähän polttoainetta. Nämä renkaat eivät ole kovin turvattomia. Päinvastoin! Michelinin ja Dunlopin renkailla on jopa lyhyempi jarrutusmatka, ja ne ovat lisäksi vielä hiljaisia ja kuluttavat vähän. Kysyn silloin kuitenkin itseltäni, miksi parlamentin ei pitäisi olla tarpeeksi rohkea sanoakseen: me vaadimme vuonna 2005 kaikille renkaille, erityisesti henkilöajoneuvojen renkaille, sitä teknistä tasoa, mikä on saavutettu jo nyt.
Haluaisin siksi pyytää painokkaasti hyväksymään tarkistuksen 1, jossa me vaadimme raja-arvoa vierintämelun ohella myös vierintävastukselle, ja hyväksymään etenkin tarkistuksen 2 - hiljaisemmat renkaat. Hyvät kollegat, annan teille pohdittavaksi, että sehän ei merkitse vielä neuvottelujen päättymistä. Me aloitamme neuvottelut sovittelukomiteassa neuvoston kanssa, ja näemme sitten, mitä siitä syntyy. Meillä on kuitenkin oltava myös liikkumavaraa.

Helmer
Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitan puheenvuoroni rengasmelusta, sanoisin komissiolle erään yleisluonteisen asian. Komissio ehdottaa aivan liikaa lainsäädäntöä, ja lainsäädännössä laatu on yleensä kääntäen verrannollinen määrään. Puhumme paljon siitä, miten meidän pitäisi tehdä vähemmän mutta paremmin. Itse asiassa teemmekin enemmän ja huonommin.
Siirryn nyt renkaisiin. Enpä osannut odottaa parlamenttiin tullessani, että päätyisin puolustamaan komission kantaa - ja kuitenkin komissio on tehnyt läksynsä. Se on kuullut teollisuutta. Se on laatinut ehdotuksen, jossa asetetaan haastavia mutta mahdollisia tavoitteita, jotka suojelevat ympäristöä, mutta jossa myös tunnustetaan tienkäyttäjien ja rengasvalmistajien edut.
Jotkut kollegamme pyrkivät sabotoimaan tätä huolellista työtä vaatimalla mielivaltaisia ja harkitsemattomia desibelirajoituksia. Joissakin tapauksissa heidän ehdotuksensa ovat saavutettavissa, joissakin taas eivät. He ovat kuitenkin unohtaneet, että renkaiden tuotantovaatimuksiin tehtävät muutokset eivät vaikuta ainoastaan meluun vaan myös renkaiden pitoon, turvallisuuteen, polttoainetalouteen, kustannuksiin ja kestävyyteen. Lopputuloksena voi olla entistä hiljaisempia renkaita, jotka ovat kalliita, jotka kuluvat nopeasti ja joiden takia autot suistuvat tieltä ja törmäävät puuhun!
Haluaisin puhua kaunistelematta. Yhä useampi tienkäyttäjä kuolee, jos esittelijä de Roon tarkistukset hyväksytään. Edustamani äänestäjät eivät kiitä meitä tästä. Olemme aivan liian ohjailevia. Tehtävänämme on luoda laaja lainsäädäntökehys yleisen edun mukaisesti. Sen sijasta pyrimmekin kajoamaan erittäin tekniseen ja monimutkaiseen teollisuuden kehitysohjelmaan, mihin meillä ei ole aikaa eikä kykyjä. Vetoan kollegoihin, jotta he hylkäisivät tarkistukset ja tukisivat komission ehdotusta.

Bowe
Arvoisa puhemies, pidän tätä ehdotusta myönteisenä. Sitä on odotettu kauan. Kollegojeni de Roon ja Langen tarkistukset ovat ilman muuta oikeansuuntaisia. Sen jälkeen, kun tämä direktiivi julkaistiin vuonna 1997, valmistajat ovat pyrkineet täyttämään komission normit. Ymmärrän, että kollegani de Roo haluaa laajentaa näitä normeja. Minun on kuitenkin lausuttava varoituksen sana.
Ensiksikin renkaita koskevat normit eivät ole ainoa ongelma. Tienpinnan koostumus on aivan yhtä tärkeä ja erityisolosuhteissa, kuten kaupunkialueiden melupesäkkeissä, kenties tärkeämpi kuin se, että yritetään muuttaa renkaita koskevia normeja. Monissa tapauksissa parempi ratkaisu on tienpinnan eikä renkaita koskevien normien muuttaminen.
Toiseksi - ja tämä on mielestäni erittäin tärkeää - täytyy tasapainottaa rengasmelun ja renkaiden turvallisuuden ongelma. Vaikka pyrimmekin tänään hyväksymään renkaita koskevia uusia normeja rengasmelun vähentämiseksi, emme edisty lainkaan renkaiden pitoa ja niiden maantiehen tarttumista koskevissa normeissa. Yhdistynyt kuningaskunta teki hyviä ja vakavasti otettavia ehdotuksia varsin kauan sitten, mutta niitä ei ole vielä hyväksytty eikä edes harkittu vakavasti.
Se, ettemme kykene sopimaan renkaiden turvallisuusnormeista, tuo kohtuuttoman määrän epävarmuutta tähän tärkeään kysymykseen. Tästä syystä olen erityisen huolissani tarkistusten 3 ja 4 mahdollisista seurauksista ja niiden vaikutuksesta renkaiden turvallisuuteen, erityisesti linja- ja kuorma-autojen osalta. Minun onkin tässä tilanteessa sanottava, etten voi antaa tukeani esittelijä de Roon tarkistuksille 3 ja 4. Sanoisin hänelle, että ne ovat ennenaikaisia, ja kehottaisin komissiota hylkäämään ne.

Vatanen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitokseni herra de Roolle hänen työstään. Kaikenlaisen melun vähentäminen on sekä ihmisten terveyden että heidän viihtyvyytensä kannalta merkittävä asia. Siksi suhtaudun erittäin myönteisesti rengasmelua koskevaan neuvoston yhteiseen kantaan. En ole täällä suinkaan rengasteollisuuden puhemiehenä, mutta kyseistä alaa hyvin läheltä seuranneena haluan kuitenkin esittää huolestumiseni tarkistusten vaikutuksista.
Rengasteollisuus on erittäin kovasti ja maailmanlaajuisesti kilpailtu ala, jossa tehdään hyvin perusteellista kehitystyötä ja rengasteknologian luonteen takia edistytään pienin, mutta varmoin askelin. Kohtuuttomaksi tilanne kuitenkin muuttuu, jos pyritään liian nopeisiin muutoksiin, kuten tällä kertaa näyttäisi tapahtuvan. Jos edetään liian nopeasti, merkitsee tämä teollisuudelle suuria teknisiä vaikeuksia ja tarpeettomia lisäkustannuksia, jotka näkyvät tuotteiden hinnoissa. Kuluttaja on aina maksaja. Riittävä siirtymäaika takaa sen, että uudet vaatimukset voidaan ottaa huomioon siinä vaiheessa, kun kehitetään renkaita. Muunlainen toiminta olisi resurssien tuhlausta, koska uuden rengasmallin kehitystyö vie keskimäärin kolmesta neljään vuoteen.
Erityisen ongelmalliseksi asian tekee, että rengas on hyvin herkkä kokonaisuus ominaisuuksiensa tasapainon suhteen. Se ei todellakaan ole vain musta ja pyöreä, kuten maallikko ajattelee. Kun renkaan yhtä ominaisuutta parannetaan, se vaikuttaa huonontavasti muihin ominaisuuksiin, joten renkaan suunnittelu on todellakin kompromissien optimointia. Esimerkiksi leveä rengas pitää hyvin asfaltilla, mutta joutuu helposti vesiliirtoon. Lumella taas toimii hyvin kapea rengas. Jos renkaan meluominaisuuksia parannetaan oleellisesti, se huonontaa ennen kaikkea renkaan pitoa märällä kelillä.
Haluan lähimmäisteni ajavan ennen kaikkea turvallisilla renkailla. Toivoisin, että rengasteollisuus ja EU:n lainsäätäjät löytäisivät toisensa ja laatisivat realistisen aikataulun tässä mietinnössä esitetyille hyville tavoitteille.

Liikanen
. (FR) Arvoisa puhemies, tämän direktiiviehdotuksen tarkoituksena on vähentää renkaiden tien pinnalla aiheuttamaa vierintämelua heikentämättä kuitenkaan renkaiden pitokykyä ja näin ollen myöskään turvallisuutta ohjattavuuden ja jarrutuspidon kannalta.
Ehdotusta valmistellessaan komissio pyysi mielipidettä useilta valmistajista riippumattomilta järjestöiltä, jotka ovat työskennelleet kauan jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa löytääkseen henkilöautojen, pakettiautojen ja kuorma-autojen eri rengastyypeille sopivat raja-arvot desibeleinä ilmaistuna.
Näiden alustavasti asiantuntijoiden kanssa käytyjen laajojen neuvottelujen ansiosta jäsenvaltiot ovat hyväksyivät yksimielisesti yhteisenä kantana ehdotuksessa valitun raja-arvon. Euroopan parlamentti oli tyytyväinen ehdotuksen raja-arvoon eikä esittänyt tarkistuksia.
Ensinnäkin on huomattava, että tien pinnan laatu vaikuttaa suuressa määrin 6 desibeliin asti meluun, joka aiheutuu renkaiden kosketuksesta tien pintaan. On myös tarkennettava, että komissio jatkaa kaksi vuotta sitten aloittamaansa erilaisten melunlähteiden vastaista taistelua, joka kattaa kaikki unionin toiminta-alueet.
Tässä toisessa käsittelyssä on jätetty neljä tarkistusta. Tarkistuksissa 2, 3 ja 4 ehdotetaan, että kynnysarvoja laskettaisiin kahdella desibelillä. Jos tällaista kahden desibelin alentamista sovellettaisiin nykyisin, yli 70 prosenttia parhaillaan myynnissä olevista renkaista ei läpäisisi testiä. Renkaiden valmistajien olisi siis pakko muuttaa kiireellisesti renkaiden rakennetta ja kumin kestävyyttä, mikä heikentäisi pitokykyä. Niin kauan kuin pitokykyä koskevia vaatimuksia ei noudateta, näitä kolmea tarkistusta ei voida hyväksyä.
Tämä korrelaatiosuhde melun ja renkaiden vierinnän välillä, renkaiden pitokyvyn ja polttoaineenkulutuksen välillä on nimenomaan keskeisenä huolenaiheena tarkistuksessa 1. Tämä huolenaiheen osalta etsitään parhaillaan yksimielisyyttä Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission työryhmässä, jonka toimintaan myös Euroopan komission edustajat osallistuvat. Tästä aiheesta keskustellaan myös kauppaa koskevan transatlanttisen vuoropuhelun puitteissa, jotta voitaisiin jouduttaa yleisen GTS 2000 -standardin (Global Type Standard) käyttöönottamista.
Euroopan komissio seuraa tätä työskentelyä ja aikoo saattaa neuvottelujen tulokset direktiiviä 92/23/CEE, jotta voitaisiin määritellä tarkka tasapaino turvallisuuden, melun, ja vieritysvastuksen kesken. Ehdotettu aikataulu on kuitenkin liian tiukka. On harkittava huolellisesti monimutkaisen ongelman kaikkia näkökohtia ja direktiivin piiriin kuuluvien tuotteiden laajaa valikoimaa.
Näiden syiden vuoksi 3 artiklassa, siinä muodossa kuin se sisältyy yhteiseen kantaan, määrätään, että kun nykyinen direktiivi on tullut voimaan, yhdistetään melua koskeviin vaatimuksiin pitokykyä ja vierimisvastusta koskevat vaatimukset pidennetyllä aikataululla siten, että pitokykyä koskevat vaatimukset lisätään kahden ja vierimisvastusta koskevat vaatimukset kolmen vuoden kuluessa.
Tarkistusta 1, jossa pyritään jälleen kerran säätämään määräajaksi yksi vuosi direktiivin voimaantulon jälkeen, ei voida hyväksyä.
Koska menetelmät pitokyvyn ja vierimisvastuksen mittaamiseksi kuivalla ja kostealla pinnalla ovat monimutkaisia ja koska tuotteiden valikoima on laaja, asiantuntijoiden työn tulokset eivät ole saatavilla ennen vuotta 2002. Komissio on siis valmis tekemään tarkistuksia tähän direktiiviin ja sisällyttämään siihen kaikkia rengastyyppejä koskevan pitokyvyn ja vierintävastuksen kuivalla ja kostealla pinnalla.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tietyt vaaralliset aineet ja valmisteet (atsoväriaineet)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bakopolosin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0168/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta yhdeksännentoista kerran tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoitusten osalta (atsoniväriaineet) (KOM(1999) 620 - C5-0312/1999 - 1999/0269(COD)).

Bakopoulos
. (EL) Arvoisa puhemies, direktiiviehdotus, jota tänään käsittelemme, koskee tekstiili- ja nahkatuotteiden värjäämisessä käytettävien atsoväriaineiden markkinoiden ja käytön rajoittamista. Syy tälle rajoittamiselle on perusteltu epäilys, että nämä aineet aiheuttavat syöpää. Direktiivin liitteeseen sisältyy luettelo niistä tekstiili- ja nahkatuotteista, joissa näiden epäilyttävien aineiden käyttö kielletään. Monet valtiot ovat jo ottaneet lainsäädäntöönsä tätä koskevia kieltoja, ja useimmat Euroopan unionissa toimivat yritykset kuuluvat juuri tähän luokkaan. Tarvitaan kuitenkin direktiiviä, joka yhdenmukaistaisi sisämarkkinat, jotta vältyttäisiin juuri yksipuolisilta säännöksiltä. Lopuksi, kuten on luonnollista, tähän direktiiviin sisältyy myös analyysimenetelmä kiellettävien atsoväriaineiden jäljittämiseksi. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on hyväksynyt periaatteen, johon tämä direktiivi perustuu. Näin ollen tarkistukset, jotka hyväksyttiin yksimielisesti, ovat luonteeltaan parannuksia. Käsittelen tarkistuksista vain kahta.
Ympäristöasioiden valiokunta on sitä mieltä, että luettelo tuotteista, joissa atsoväriaineiden käyttö kielletään, ja joka sisältyy direktiivin liitteeseen, ei saa olla suuntaa antava. Sen pitää olla ehdoton, kattava, täsmällinen ja nimeävä. Näin vältytään direktiivin mielivaltaisilta tulkinnoilta ja erilaisilta soveltamistavoilta, mikä olisi vastoin yhteismarkkinoiden periaatetta, jota tällä direktiivillä on tarkoitus suojella. Tämä on tarkistuksen 3 keskeinen sisältö.
Toinen tapaus, jonka haluan ottaa esille, on tarkistus 2, jolla lisätään johdanto-osan 7 a kappale, jolla nykyisen direktiivin ulkopuolelle jätetään itämaiset käsintehdyt matot. Tätä perustellaan sillä, että niiden valmistustavan vuoksi yksittäiskappaleiden valvonta ei ole käytännössä mahdollista. Jokaisen maton tarkastaminen erikseen aiheuttaisi tuotteelle vakavia vahinkoja erityisesti tällaisissa tapauksissa - jotka eivät ole harvinaisia - jotka koskevat taidekäsitöitä. Samassa yhteydessä kuitenkin suositellaan, että maahantuojat kehittäisivät laatumerkinnän.
Roth-Behrendt ja Müller jättivät määräaikaan mennessä tarkistuksen 6, jossa edellinen johdanto-osan 7 a kappale muotoillaan uudestaan ja ehdotetaan, että itämaisten mattojen jättämiselle tämän direktiivin ulkopuolelle asetettaisiin määräaika. Täksi päivämääräksi ehdotetaan 1. tammikuuta 2006. Pidän tätä ehdotusta hyvänä ja ehdotan sen hyväksymistä.
Lopuksi, Ferrer samoin määräaikaan mennessä jätti tarkistuksen 7, jossa hän ehdottaa, että liitteessä mainittuihin 21 atsoväriaineeseen lisättäisiin vielä yksi aine tarkistuksessa 4 mainittujen kahden aineen lisäksi. Ferrerin ehdotus kuitenkin olennaisin osin sisältyy jo liitteeseen. Tämä on tapahtunut ilmeisesti epähuomiossa, ja tästä syystä en ehdota tarkistuksen hyväksymistä.

Gutiérrez Cortines
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä on pieni ja vaatimaton mietintö, muutos direktiiviin, joka on mielestäni kuitenkin merkittävä esimerkki siitä, miten Euroopassa kasvattavalla ja tiedottavalla politiikalla on saatu aikaan loistavia tuloksia, ja monesti säännöt laaditaan vasta sitten, kun yhteiskunta on ensin saatettu järjestykseen.
Se, että lähes kaikkien maiden valmistajat ja tuottajat ovat luopuneet sellaisista tuotteista, jotka nyt pyritään kieltämään, merkitsee sitä, että olemme monella alueella saavuttamassa kypsyyden, jossa ihanteellisinta olisi se, että meidän ei enää tarvitsisi laatia sääntöjä eikä joutua tällaisiin tilanteisiin. Tämän vuoksi haluan painottaa toivon, että se merkitään pöytäkirjaan että mikäli mahdollista, meidän on työskenneltävä tämä mallin mukaisesti, kypsässä yhteiskunnassa ja kypsässä teollisuudessa.
Itämaisten mattojen pois jättäminen on mielestäni erinomainen ajatus, sillä mielestäni on hyvä, että lainsäädäntökoneistossa, jossa toisinaan unohdetaan pienten asioiden yksityiskohtien merkitys, pystytään joustamaan taiteen ja estetiikan hyväksi.
Toisaalta minun tietääkseni ihmiset eivät syö mattoja, ja sen vuoksi tämäntyyppiset riskit voidaan välttää. Toistan vielä että on myönteistä, että työskentelemme edistyksen hyväksi, että yhteiskunta on meitä tärkeämpi ja että me vain vahvistamme sen, mikä on jo tunnustettu.

Müller, Rosemarie
Arvoisa puhemies, vastineena mietinnön esittelijän puheenvuoroon haluaisin tehdä pienen selvennyksen. Minä jätin tästä mietinnöstä esitetyt tarkistusehdotukset. Haluan vain oikaista sen, koska jäsen Roth-Behrendtin nimi mainittiin äsken.
Atsoväriaineiden kohdalla on kyse väriaineista, joista vapautuu syöpää aiheuttavia aromaattisia amiineja niiden joutuessa kosketuksiin ihon tai suuontelon kanssa. Tämä oli myös syy siihen, että muutamat jäsenvaltiot ovat säätäneet kuluttajien suojelemiseksi väliaikaisia säännöksiä, ja tänä iltana keskusteltavaan komission aloitteeseen, jossa atsoväriaineet on nyt määrä kieltää koko EU:n alueella ja kolmansista maista tuotavassa tuonnissa.
Käsiteltävänä oleva komission ehdotus sisältää kuitenkin turvallisuuteen liittyviä puutteita, jotka on mielestäni korjattava. Siihen pyrkivät myös valiokunnan suuren enemmistön hyväksymät tarkistusehdotukseni. Meille on kyse ennen kaikkea siitä, että kiellettyjen aineiden luetteloon otetaan kaksi muuta amiinia, koska ne on luokiteltu tällä välin syöpää aiheuttaviksi. Myöskään kaavailtu kiellon soveltamisalan yleinen kuvaus ei ole riittävän sitova. Me haluamme selkeästi määritellyn, kaiken kattavan luetteloinnin, koska sitä kautta luodaan oikeusvarmuutta ja selkeyttä. Vapaaehtoisen hyväksymismerkinnän ja 1.tammikuuta2006 saakka voimassa olevan siirtymäkauden myötä me olemme myös onnistuneet ottamaan huomioon itämaisten mattojen alan erityiset ongelmat ja sisällyttämään siitä huolimatta direktiiviin keskipitkällä aikavälillä myös käsinsolmitut itämaiset matot. Me kaavailimme myös mahdollisuutta, että uusien testausmenetelmien varmentamiseen asti voidaan käyttää kahta menetelmää, joissa otetaan huomioon materiaalien testausmenetelmälle asettamat erilaiset vaatimukset. Kokonaisuutena ottaen käsiteltävänä olevien tarkistusehdotusten, jotka hyväksyttiin valiokunnassa suurella enemmistöllä, hyväksymisellä poistetaan direktiivin kaikki epäselvyydet ja velvoitteiden puuttuminen. Se vastaa siten vaatimuksia, jotka sille on asetettava atsoväriaineiden tosiasiallisten terveysriskien vuoksi.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäseniä heidän mielenkiinnostaan tätä aihetta kohtaan ja erityisesti esittelijä Bakopoulosia hänen rakentavasta työstään.
Tiettyihin tekstiileissä ja nahassa käytettyihin atsoväriaineisiin liittyy kuluttajien ja työntekijöiden kannalta syöpäriski, kuten on sanottu. Sen jälkeen, kun myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean lausunnossa vahvistettiin tällainen riski, komissio esitti viime vuoden joulukuussa direktiivin, jossa rajoitettiin sellaisten atsoväriaineiden markkinoille saattamista ja käyttöä, joihin liittyy syöpäriski, mikäli ne joutuvat läheisesti kosketuksiin ihon kanssa.
Komission ehdottamassa direktiivissä kiellettäisiin sellaisten atsoväriaineiden käyttö tekstiili- ja nahkatuotteissa, jotka joutuvat läheisesti kosketuksiin ihon kanssa. Kyseiset väriaineet ovat ksylidiinejä, joista saattaa vapautua jotakin 21:stä direktiiviehdotuksessa luetellusta syöpää aiheuttavasta amiinista. Tämän lisäksi näillä samoilla ksylidiineillä värjättyjä tekstiili- tai nahkatuotteita ei saa saattaa markkinoille. Testausmenetelmät, joilla osoitetaan määräysten noudattaminen, on määritelty ehdotetussa direktiivissä.
Ehdotuksessa ei ole kyse ainoastaan kuluttajien ja työntekijöiden terveyden suojelusta. Siinä puututaan myös sisämarkkinoihin. Sisämarkkinat ovat nykyisin hajanaiset, sillä jotkin jäsenvaltiot ovat jo ottaneet käyttöön kansallisia kieltoja. Ehdotetussa direktiivissä yhdenmukaistettaisiin jäsenvaltioiden määräykset.
Korostaisin, että ehdotus perustuu tuloksiin, joita on saatu atsoväriaineiden riskejä koskevista riippumattomista tutkimuksista, sekä ehdotettujen rajoitusten kustannuksiin, hyötyihin ja kauppaan kohdistuviin vaikutuksiin. Siinä otetaan niin ikään huomioon riskejä käsittelevän toimivaltaisen tiedekomitean lausunto. Toimenpide on mielestäni suhteutettu.
Komissio ei pysty hyväksymään niitä parlamentin tarkistuksia, joissa laajennettaisiin tätä kieltoa korvaamalla ehdotettu esimerkkituotteiden luettelo kattavalla luettelolla, kattamalla muut kuin tekstiileistä ja nahasta tehdyt tuotteet ja ottamalla mukaan muita amiineja. Viittaan tässä ympäristöasioiden valiokunnan tarkistuksiin 3, 4 ja 7.
Komission mielestä tämä ei voi olla perusteltua nykyisen riskitietouden pohjalta. Komissio ei myöskään pysty hyväksymään tarkistuksia, joissa otettaisiin käyttöön toinen testausmenetelmä, jolla osoitetaan määräysten noudattaminen. Tämä koskee ympäristöasioiden valiokunnan tarkistusta 5. Tällöin erityisesti kolmannen maailman tavarantoimittajien olisi entistä vaikeampi osoittaa määräysten noudattaminen, sillä komission ehdottama menetelmä on laajimmin hyväksytty ja käytetty menetelmä. Komissio voi kuitenkin hyväksyä sen sitten, kun käyttöön otetaan entistä luotettavampi standardoitu testausmenetelmä.
Komissio voi periaatteessa hyväksyä käsintehtyjä itämaisia mattoja koskevan poikkeuksen ehdotetun direktiivin piiriin kuuluvassa esimerkkituotteiden luettelossa, sillä tällaisiin mattoihin liittyvä riski on todennäköisesti alhainen. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä sitä, että poikkeus on vain väliaikainen.
Tiivistäisin kantamme sanomalla, että voimme hyväksyä ympäristöasioiden valiokunnan tarkistuksen 1. Meidän täytyy hylätä kuusi tarkistusta, nimittäin ympäristöasioiden valiokunnan tarkistukset 2, 3, 4, 5, 6 ja 7. Komissio voi kuitenkin periaatteessa tukea osia tarkistuksesta 3. Haluamme jatkaa vuoropuhelua parlamentin kanssa. Olen vakuuttunut siitä, että pystymme löytämään rakentavan ratkaisun.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Pimeä työ
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Glasen laatima työllisyys-, ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0220/2000) komission tiedonannosta pimeästä työstä (KOM(1998) 219 - C4-0566/1998 - 1998/2082(COD)).

Glase
Arvoisa puhemies, edessämme oleva mietintö on parlamentin kannanotto komission tiedonantoon, joka koskee sellaiseen työhön liittyviä ongelmia, josta ei ilmoiteta viranomaisille ja josta keskustellaan myös pimeä työ -käsitteen alla, liittyviä ongelmia. Sitä käsitellään Euroopan tasolla, koska tämä ongelma ei koske vain yksittäistä maata vaan kaikkia jäsenmaita.
Mistä on varsinaisesti kyse? Työn ilmoittamatta jättämisen myötä jäsenmaissa syntyy huomattavia kansantaloudellisia ja yhteiskuntapoliittisia vahinkoja. Sairausvakuutukset, eläkejärjestelmät ja koko valtiovalta menettävät vuosittain miljardeja. Työntekijöitä ei ole vakuutettu millään tavalla. Tässä yhteydessä mieleen nousee hyvin selvästi ajatus nykyaikaisesta orjakaupasta, jolla on kohtalokkaita seurauksia asianomaisille. Niillä, jotka teettävän työn pimeänä, ei ole minkäänlaista oikeutta takuuseen tai tavallisia kaupankäyntiin liittyviä oikeuksia.
Asianomaiset uskovat saavansa sitä kautta etua, he vahingoittavat kuitenkin vain itseään ja myös yhteisöä. Pimeää työtä on vaikea hahmottaa luonnostaan ja määritelmän avulla kaikissa maissa. Pitkäaikaistutkimusten ja arvioiden perusteella pimeän työn tekijöitä oletetaan olevan yhteensä 28 miljoonaa. Pimeän työn laajuus vastaa tällä välin 15 prosenttia EU:n bruttokansantuotteesta. Koko ala kasvaa kolme kertaa nopeammin kuin virallinen talous.
Käsiteltävänä olevassa tiedonannossa komissiolla on vaikeuksia analyysin kuten myös pimeän työn hillitsemiseksi tarvittavien askelten osalta. Parlamentti on työskennellyt näiden ongelmien parissa pitkään ja intensiivisesti sekä luetellut lukuisia syitä, joilla on moninkertaisia ja vastavuoroisia vaikutuksia. Lähes kaikissa tutkimuksissa syynä pimeään työhön esitettiin liian korkea vero- ja sosiaalimaksutaakka. Valiokunta luettelee kuitenkin muita syitä, kuten köyhyyden, kevytmielisen tarjouskilpailumenettelyn, poljetut hinnat alihankkijoiden käyttämisen yhteydessä, joustamattoman työmarkkinalainsäädännön ja huonot hallintomenettelyt samoin kuin tietoisuuden selkeän vähenemisen siitä, että pimeä työ on laitonta ja lainvastaista.
Valiokunta on kuitenkin ilmaissut johtopäätösten kirjaamisen yhteydessä erilaisia näkökantoja, jotka johtuivat syiden hyvin erilaisesta painottamisesta. Uskon kuitenkin, että meitä yhdistää sama tavoite ja vain tapa erottaa meitä. Johtopäätökset, jotka valiokunta hyväksyi viimeisessä kokouksessaan, koskevat vaatimusta - jos mahdollista - täsmällisen selvityksen laatimisesta niistä aloista ja ihmisryhmistä, joita asia eniten koskee, työmarkkinaosapuolten ottamisesta mukaan pimeän työn vastaisiin aktiivisiin toimiin, aiheen huomioon ottamisesta kansallisissa työllisyysohjelmissa sekä pimeän työn toteamiseen liittyvästä valvonnasta ja seuraamuksista.
Ennalta ehkäisevänä toimena valiokunnan enemmistö pitää kuitenkin ratkaisevana vero- ja sosiaalimaksutaakan alentamista sekä arvonlisäverokannan alentamista työvaltaisten palvelujen kohdalla, mikä onkin jo mahdollista neuvoston 28. helmikuuta 2000 tekemän päätöksen mukaan ja mitä jo käytetäänkin 9 maassa. Olennaista on lisäksi löytää ratkaisu tähän asti epätyydyttävillä aloilla, kuten työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin ja palkallisen kotityön kohdalla, jota ennen kaikkea naiset tekevät.
Voin esitellä minulle myönnettyjen viiden minuutin aikana vain muutamia mietinnön tärkeitä kohtia. Ongelma on monimuotoinen ja siihen on myös puututtava monimuotoisesti. Valiokunta vaatii siksi, että komissio ja yksittäiset jäsenvaltiot tarttuvat kukin toimivaltansa mukaan, ennen kaikkea kuitenkin hyvin päättäväisesti, parlamentin ehdotuksiin ja ryhtyvät toimiin asiassa. Toivon, että me voimme osoittaa teille parlamentin suuren hyväksynnän mietinnölle ja tehokkaan päättäväisyyden. Kiitän kaikkia kollegoita heidän hyvästä yhteistyöstään, ennen kaikkea kuitenkin varjoesittelijä Karin Jönsiä jatkuvasta keskusteluvalmiudesta.
Arvoisa puhemies, lopuksi kiinnitän vielä huomiota yhteen painovirheeseen: päätöslauselmaesityksen johtopäätösten 25 kohdassa valiokunta muotoili selkeästi oikeuden ryhmäkanteeseen. Sitä on muutettava edessämme olevassa tuoreimmassa tekstissä. On siis poistettava kohta "ryhtyä oikeustoimiin" ja korvattava se ilmaisulla "ryhmäkanteeseen". Silloin se vastaa valiokunnan tahtoa sellaisena kuin siitä äänestettiin. Kiitoksia tarkkaavaisuudestanne!

Bushill-Matthews
Arvoisa puhemies, tämä on erittäin hyödyllinen mietintö erittäin tärkeästä kysymyksestä. Siinä on joitakin kohtia, joista en pidä, esimerkiksi 13 kohta, jossa edistetään verotuksen koordinointia. Aion esittää siitä tarkistuksen, koska, kuten esittelijä tietää, tämä aihe on erityisen lähellä brittikonservatiivien sydäntä. Mietintö on kuitenkin yleisesti ottaen erittäin hyvä.
Tänään on julkaistu toinen asiakirja, nimittäin komission vuosikertomus, johon viitattiin tämänpäiväisessä Financial Times -sanomalehdessä suurenmoisen otsikon "Bryssel vaatii työvoimauudistusta" alla. Lainaan lyhyesti artikkelia: "Maita arvioidessaan komissio vaatii Ranskalta, että sen täytyy Saksan tavoin vähentää työvoimaan kohdistuvia 'veropaineita' sekä alentamaan 'yrityksiin kohdistuvaa hallinnollista taakkaa'." Ilman muuta kaiken, mikä edistää työvoiman joustavuutta, vapauttaa yrittäjyyttä ja alentaa yrityksiin kohdistuvaa taakkaa, täytyy olla hyväksi näiden maiden talouksille ja työllisyydelle. Siinä kuitenkin puututaan myös pimeän työn ongelmaan. Mitä korkeampia verot ovat ja mitä enemmän on byrokratiaa, sitä suurempi on kannustin pimeän työvoiman käyttöön.
Haluaisin tehdä vielä yhden ehdotuksen. Niissä maissa, joissa käytetään eniten pimeää työvoimaa, saattaa hyvinkin olla korkeimmat viralliset työttömyysluvut, jolloin ne saavat myös suurimmat korvaukset alueellisista varoista. Tämä on nurinkurista, ja on meidän kaikkien etujen mukaista puuttua ongelmaan. Verojen alentaminen ja byrokratian vähentäminen olisivat loistava aloitus. Kehotan jäsenvaltioita noudattamaan komission neuvoa ja panemaan merkille myös Glasen mietinnön.

Jöns
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tarve toimia pimeän työn asiassa on ilmeinen kaikissa jäsenvaltioissa, sillä niiden tähänastinen pimeän työn vastaisessa taistelussa saavuttama menestys ei ole vielä ihanteellinen.
Pidän sitäkin myönteisempänä komission pimeää työtä koskevaa tiedonantoa, sillä se käynnistää keskustelun Euroopan tasolla. Olen siten tämän jäsen Glasen todella erinomaisen mietinnön yhdessä ydinvaatimuksessa. Meidän on otettava pimeän työn torjuminen rajoituksetta mukaan eurooppalaiseen työllisyysstrategiaan. Näin monimutkaisen ongelman kohdalla meidän on vaihdettava ajatuksia, opittava toisiltamme ja etsittävä aina parasta käytäntöä työllisyysstrategiamme oikeaksi osoittautuneen moton mukaisesti.
Meidän on käsiteltävä pimeää työtä intensiivisesti voidaksemme torjua tehokkaasti sen eri syitä. Varoitan yksinkertaistuksista. Kolmea yksinkertaistusta haluan myös heti vastustaa tässä yhteydessä sosialistisen ryhmän nimissä. Ensimmäinen koskee yhä uudelleen esitettyä väitettä, jonka mukaan pimeä työ johtuisi ensisijaisesti liian korkeista veroista ja sosiaalimaksuista. Hyvät konservatiivisen leirin kollegat: niin yksinkertaista se ei ole! Ottakaamme esimerkiksi Itävallan ja Italian. Itävallassa verot ovat selvästi korkeammat kuin Italiassa. Siitä huolimatta Italiassa on paljon enemmän pimeää työtä. Korkeat verot ja sosiaalimaksut ovat siten vain yksi syy monien muiden joukossa. Tai katsokaa Skandinaviaa. Siellä verot ja sosiaalimaksut ovat vielä hieman korkeammat. Pimeä työ on sitä vastoin verrattain vähäistä. Se tarkoittaa kuitenkin kaiketi, että pimeän työn yleisyydellä on myös jotain tekemistä sosiaalisen hyväksynnän kanssa, siis yhteiskunnan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kanssa. Pimeä työ ei saa jäädä enää vähäpätöiseksi rikkeeksi.
Toiseksi haluan torjua perustelun, jonka mukaan työmarkkinoiden joustavuuden lisääminen vähentäisi pimeää työtä. Tämä oletettu ihmease ei toimi. Sen opetti meille jo Thatcherin valtakausi Isossa-Britanniassa. Silloin pimeä työ lisääntyi, vaikka joustavuus työmarkkinoilla kasvoi ja sosiaalimaksut alenivat. Joustavuuden lisääminen vaikuttaa siis kuitenkin kaiketi vain, jos sosiaaliset standardit voivat pysyä vastaavan korkeina.
Kolmanneksi: pimeä työ ei ole ensisijaisesti seurausta laittomasta kolmansista maista suuntautuvasta maahanmuutosta. Päinvastoin, pimeää työtä tekevät pääosin meidän omat kansalaisemme. Me tarvitsemme - sen kollega Glasen mietintö osoittaa - järkevän toimien yhdistelmän kansallisella ja Euroopan tasolla. Tähän on luettava koko EU:n alueella myös julkisen sektorin yhteisvastuu, jotta yrityksille, joiden hintatarjous perustuu aivan ilmeisesti pimeään työhön, ei myönnetä lainkaan sopimuksia. Me tarvitsemme myös yritysten yhteisvastuuta alihankkijoitaan kohtaan.
Hyvät kollegat, me toivomme kuitenkin myös oikeutta ryhmäkanteeseen, joka voisi auttaa erityisesti ammattiliittoja nostamaan kanteita sellaisia yrityksiä vastaan, joita epäillään siitä, että ne eivät ilmoita työntekijöitään lainkaan tai vain osittain.

Sbarbati
Arvoisa puhemies, käytän tilaisuutta hyväkseni, ja kiitän kollega Glasea hänen mietinnöstään, joka on sisällöltään erittäin tehokas. Tämä mietintö on erittäin monimuotoinen, ja valiokunnassa sanoin sen olevan jossain määrin varovaisesti laadittu: varovaisesti välttämättömyyssyistä, jos ajatellaan, että työllisyyspolitiikka koskee jäsenvaltioita, eikä siten jätä sijaa Euroopan parlamentin, eikä näin ollen Euroopan unionin, todelliselle ja objektiiviselle toimivallalle. Meillä on siis ratkaistavanamme objektiivinen ongelma, joka ei ole vähäpätöinen.
Kuten PSE-ryhmän kollega hetki sitten ilmaisi, tehtävämme on nyt laatia uusi strategia koko työtä ja työllisyyttä koskevassa kokonaisvaltaisessa näkökulmassa; jäsenvaltioita pitää tämän strategian avulla kehottaa ensinnäkin julkistamaan niiden työtä ja pimeää työtä koskevat todelliset tilanteet.
Meillä ei vielä nytkään ole käytössämme kaikkia valtioita koskevaa yksityiskohtaista katsausta; emme siis tiedä, minkälaajuinen ongelma on kaikissa jäsenvaltioissa, emmekä oikein tiedä täsmälleen sitäkään, minkälainen tilanne on niissä valtioissa, jotka toivovat voivansa liittyä Euroopan unioniin.
Ongelma on monimutkainen: prosenttiluvulla, joka kasvaa joka vuosi ja nousee sitä mukaan kuin bruttokansantuote kasvaa, on painoarvoa, samoin sillä erittäin merkittävällä tiedolla, että keskimääräinen luku on 15 prosenttia Euroopan unionin maissa, ja tämän luvun on pantava meidät ajattelemaan.
Pimeä työ, josta ei siis ilmoiteta verottajalle, on joka tapauksessa meidän kaikkien kannalta niiden ihmisten hyväksikäyttöä, joiden on pakko tehdä töitä, ja se on myös verojen hyväksikäyttöä, verojen, joiden tarkoituksena on varmistaa solidaarisuus. Kyse on siis yhteiskuntaa vastaan tehdystä rikoksesta, josta meidän lainsäätäjinä on siis huolehdittava sen toimivallan puitteissa, joka meillä asiassa on.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että mietinnössä esitetään tehokkaita ehdotuksia, esimerkiksi tehokkaita menettelyjä, jotka voidaan panna täytäntöön pimeän työn luomaa vitsausta vastaan taistelemiseksi.
Esitin eräitä tarkistuksia, jotka esittelijä jo hyväksyikin, joten en paneudu niihin. Haluaisin käyttää minulle jääneen ajan puhuakseni eräästä tarkistuksesta, jota pidän hyvin tärkeänä ja jota oli mielestäni hieman vaikea punnita objektiivisesti: kyse on tarkistuksesta, joka koskee pimeää työtä alaikäisten keskuudessa ja jonka käyn nopeasti läpi.
Väitetään, että Euroopassa ei ole lapsityövoimaa, tai ehkä sitä on kuten on tuotu esille Italiassa ja etelän maissa. Asia ei ole niin! Lapsityövoimaa käytetään missä tahansa ja joka puolella: maahanmuuttajien tai muiden kuin Euroopan unionin kansalaisten keskuudessa, kaikkien niiden nuorten keskuudessa, jotka jättävät koulunkäynnin ennen täysikäiseksi tulemistaan ja joita käytetään hyväksi, ja heille maksetaan liian alhaista palkkaa, eivätkä he saa koulutusta, ja muodostavat siten hyväksikäytön ja pimeän työn kannalta vakavan ongelman, koska heillä ei ole sellaista ammatillista pätevyyttä, jota voitaisiin konkreettisesti hyödyntää normaalissa työelämässä ja josta voitaisiin maksaa asianmukaista korvausta. Pimeä työ koskee lopultakin myös alle 15-vuotiaita alaikäisiä!
Älkäämme siis teeskennelkö, ettei Euroopassa ole tätä ongelmaa, sillä se todella on olemassa, ja parlamentti voisi mielestäni tästäkin asiasta sanoa päättäväisesti lopullisen sanansa osoittaakseen parlamentin sosiaalisen, demokraattisen ja poliittisen kypsyyden.

Flautre
Kun puhumme pimeästä työstä, meidän on muistettava, että puhumme rakennustyöläisistä, jotka ovat eniten alttiina huonolle säälle ja työtapaturmille ja että keskustelumme koskee myös vaatetehtaissa työskenteleviä huono-osaisia, joilla ei ole minkäänlaista sosiaalista asemaa eikä usein myöskään oleskelulupaa.
Näiden lisäksi on mainittava myös uuden talouden harjoittelijat, joiden työaika, vapaa-aika ja palkkaus ovat alttiina epävarmuudelle ja liialliselle joustavuudelle. Sanalla sanoen puhumme eräänlaisesta työn väärinkäytöstä, joka on kyllä vahingollista julkistalouden kannalta saamatta jäävien verojen ja sosiaaliturvamaksujen vuoksi, mutta meidän ei pidä koskaan unohtaa sitä, että komission mukaan kyse on 1028 miljoonasta unionin kansalaisesta, jotka pakotetaan tähän ulkopuoliseen asemaan. Meidän ei pidä missään tapauksessa leimata näitä uhreja, vaan meidän täytyy olla huolissamme eräänlaisesta työnantajien harjoittamasta rikollisesta toiminnasta.
On sopimatonta ja jopa järkyttävää, että ne, jotka tarjoavat tällaista työtä ja ne, jotka sitä ottavat vastaan, asetetaan samalle lähtöviivalle. Tässä käsiteltävänämme olevassa mietinnössä ei pystytä täysin välttämään tätä lähestymistapaa, kuten ei myöskään komission tiedonannossa. Mitä pitäisi tehdä? Pitäisikö pimeä työ integroida virallisiin työmarkkinoihin vai pitäisikö se hyväksyä yhdeksi uudeksi äärimmäisen joustavista työmuodoista?
Pelkään pahoin, että ehdotukset verojen ja maksujen vähentämiseksi ja työmarkkinajouston lisäämiseksi heikentävät vain työmarkkinoiden sääntelyä entisestään ja saattavat johtaa siihen, että nämä äärimmäisen joustavuuden kannattajat lopulta saavat oikeutuksensa. Kuten käsiteltävänä olevassa mietinnössä todetaan, köyhyys auttaa harmaata taloutta kukoistamaan ja pakottaa palkansaajat ja itsenäiset ammatinharjoittajat hyväksymään sen.
Päättäväinen taistelu korkealaatuisten toimintojen ja työpaikkojen luomiseksi, huomion kiinnittäminen työoloihin ja epävarmuuden vähentäminen ovat varmimpia keinoja vähentää pimeän työn houkuttelevuutta kaikilla aloilla.
Toimia tarvitaan myös siihen, että voidaan välttää tiettyjä alihankintaan ja julkisiin hankintoihin liittyviä ehtoja, joiden vuoksi riippumattomat työntekijät tai pienet yritykset etsivät laittomin keinoin sellaisia voittomarginaaleja, joihin toimeksiantajat eivät suostuisi.
On tärkeää, että emme vähennä määräyksiä, vaan pikemminkin vahvistamme niitä hallintokeinoja, joilla työtä valvotaan. Tiettyjen jäsenvaltioiden työlainsäädännössä määrätään, että kaikki laittomat sopimukset on muutettava vakituiseksi ja täysipäiväisiksi työsopimuksiksi. Se olisi varmasti todella aktiivista politiikkaa ja todella tärkeä aloite kyseessä olevien työntekijöiden hyväksi sekä tilanteen sääntelemiseksi.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, on olemassa hyvin monenlaista pimeää työtä. Pimeän ja laillisen työn välinen raja saattaa olla hämärä. Välillä syy on vieritettävä niiden yksittäisten ihmisten harteille, jotka tekevät pimeää työtä välttyäkseen veroilta.
Vakavat pimeän työn tapaukset koskevat järjestäytynyttä pimeää työtä. Kyse on silloin usein monista työntekijöistä, sillä eräät työnantajat järjestävät, johtavat ja jakavat tällaista pimeää työtä pitääkseen palkkakustannukset matalina ja alentaakseen omaa verotustaan. Se on kaiken ydin.
Järjestäytynyt pimeä työ on tuttu asia useilla tahoilla, niin paikallisväestön kuin viranomaistenkin keskuudessa. Niissä tapauksissa, joissa pimeään työhön ei puututa, syynä voi olla korkea työttömyys ja se, että köyhillä ihmisillä ei ole mitään vaihtoehtoa pimeiden työnantajien harjoittamalle hyväksikäytölle.
Esittelijä Glasen mielestä merkittävässä asemassa ovat myös verotukselliset syyt. Tämä on jo otettu esiin keskustelussa. Jäsen Jöns totesi aivan oikein, että niillä alueilla ja niissä maissa, joissa veroaste on melko tai jopa erittäin korkea, joissa työmarkkinat on hyvin järjestäytyneet ja joissa työntekijöillä on voimakkaat ammattijärjestöt, pimeää työtä ei juurikaan esiinny, ei ainakaan järjestäytynyttä pimeää työtä.
Jos esittelijä Glase ja hänen ryhmänsä haluavat alentaa verotusta, jotta pimeä työ ei olisi enää niin kannattavaa, merkitsisi se lähinnä sitä, että he haluaisivat laillistaa pimeän työn taloudellisen hyödyn ja tehdä siitä yleisen säännön. Se on kuin teiden nopeusrajoitusten nostamista, jotta laittomien ylinopeutta ajavien henkilöiden määrä vähenisi, tai huumekaupan laillistamista laittoman huumekaupan vähentämiseksi.
Olin melko järkyttynyt, kun luin esittelijän alkuperäisen mietinnön, jossa hän ehdotti, että kaikilla eurooppalaisilla työpaikoilla työskentelevillä työntekijöillä pitäisi olla elektronisesti luettava kortti, jotta viranomaiset voisivat jatkuvasti valvoa heitä. Mielestäni työnantajat vastaavat tuotannon järjestämisestä ja työntekijöiden palkkaamisesta. Juuri näiden työstä vastuussa olevien työnantajien, jos keiden, olisi kannettava elektronisesti luettavia kortteja.
Olen ryhmäni kanssa sitä mieltä, että työttömyyden ja köyhyyden vastainen taistelu on paras keino, todellakin ainoa keino, taistella pimeän työn perimmäisiä syitä vastaan, ainakin silloin, kun kyse on järjestäytyneestä pimeästä työstä. Palkkojen korottaminen on huomattavasti parempi keino torjua pimeää työtä kuin verojen alentaminen ja muiden myönnytysten tekeminen vastuuttomille työnantajille.

Pérez Álvarez
Arvoisa puhemies, ensinnäkin voimme mielestäni olla tyytyväisiä jäsen Glasen laadukkaaseen työhön ja myös siihen, että tämä asia on päässyt parlamentin käsittelyyn. Unioni on yhä lähempänä kansalaisiaan, ja sen vuoksi meidän on jatkossakin huolehdittava työllisyydestä, sillä työ on sellainen etu, joka yhdessä terveyden kanssa on tärkeimpiä kansalaistemme huolenaiheita, ja sanoisinpa jopa, että ennen kaikkea niiden kansalaisten, joilla sitä ei ole, koska he ovat menettäneet työpaikkansa tai koska heillä ei ole sitä koskaan ollutkaan.
Herääkin ajatus, että onko niillä, jotka kuuluvat harmaan talouden piiriin, jotka tekevät pimeää työtä, tai jos käytämme yleisemmin hyväksyttyä nimitystä työtä, josta ei ilmoiteta verottajalle, onko heillä tarkoituksenmukaista työtä? Tämä ei ole mielestäni oikea hetki luetella niitä vahinkoja, joita pimeä työ aiheuttaa valtionkassalle ja niille itselleen, jotka sitä tekevät, sillä heidän asemansa on epävarma, sekä myös muille työntekijöille, olivatpa he sitten kilpailijoita tai ei, ja yleensä koko yhteiskunnalle. Mitä pimeän työn taloudellisiin syihin tulee, työntekijöiden mahdollisuudet suurempiin tuloihin, varmat mahdollisuudet säästää veroissa ja sosiaalimaksuissa tai yrityksen mahdollisuudet säästää kustannuksissa ovat tunnettuja syitä pimeän työn esiintymiseen ja kasvuun, joka on huomattavasti nopeampaa kuin laillisen tai virallisen talouden kasvu.
Puhun lyhyesti niistä aloista ja ryhmistä, joissa pimeällä työllä on suurimmat mahdollisuudet leviämiseen. Mielestäni on mainittava kahta tai useampaa työtä tekevät henkilöt, jotka hankkivat lisätuloja tästä lain ulkopuolella tekemästään työstä; työmarkkinoiden ulkopuolella olevat henkilöt, joilla on mahdollisuus joustavampiin työaikoihin, sekä työttömät, jotka etsivät lisätuloja ja jotka saattavat kieltäytyä heille tarjotusta työpaikasta. On otettava huomioon myös laittomat maahanmuuttajat, joilla ei ole mahdollisuutta tehdä muunlaista työtä.
Näiden selvien tapausten lisäksi merkittäviä mahdollisuuksia tarjoutuu myös sellaisissa tapauksissa, joissa tuotantoa hajautetaan, töitä ulkoistetaan tai kun käytetään alihankkijoita, jolloin voidaan luoda edellytyksiä pimeälle työlle epäsuoremmin ja vähemmän näkyvästi. Yksi asia, josta täytyy varoittaa ja jonka haluan tuoda esille, on se, että uudet työmuodot, joissa hyödynnetään Internetiä, etätyö ja osa-aikatyö voivat tarjota otollisen maaperän pimeän työnteon leviämiselle.
Arvoisa puhemies, on tärkeää ehkäistä näitä tilanteita, koska Euroopan on panostettava laadukkaaseen, vakaaseen ja turvalliseen työhön, ja pimeä työ ei ole vakaata, turvallista eikä tietysti myöskään solidaarista.

Koukiadis
Arvoisa puhemies, meillä on syytä olla iloisia komission päätöksestä puuttua pimeään sektoriin, ja myös minun täytyy onnitella esittelijää, joka näinkin monimutkaisessa kysymyksessä on onnistunut selventämään eri puolia. Juuri asian tärkeyden takia haluaisin esittää kaksi huomiota.
Kyseessä ei todellakaan ole mikään pieni osa-alue, vaan keskeinen kysymys, joka liittyy vero-, sosiaaliturva- ja työvoimapolitiikkojen tehokkuuteen. Kun pimeä sektori on räjähdysmäisesti levinnyt teollisuusmaissa, tämä ilmiö lakkasi olemasta niiden kolmannen maailman maiden erityispiirre, joilla muutama vuosikymmen sitten ILO oli luonut käsitteen "pimeä sektori", jota ei pidä samaistaa pimeään työhön. Se on virhe, ja pyydän komissiota ottamaan tämän huomioon. Näin voimme havaita kahden tuotantojärjestelmän ja kahden yhteiskuntamallin syntymisen: yhden, jossa tuottajat toimivat analysoimalla järjestelmän määräämiä velvollisuuksia ja kustannuksia, ja toisen, jossa tuottajat toimivat edellisten ja koko yhteiskunnan kustannuksella. On ymmärrettävä, että tulevaisuudessa ratkaisut, joita tässä asiassa tehdään, vaikuttavat kaikkien työvoimapolitiikan, sosiaaliturvan ja verotuksen aloilla tehtävien eurooppalaisten aloitteiden onnistumiseen. Tämä asia siis kiinnostaa yhtäläisesti työnantajia, työntekijöitä ja muuta yhteiskuntaa.
Toisena asiana pidän mahdottomana ongelman hoitamistavan kohtana yleistä viittausta pimeään sektoriin tai joihinkin yleistäviin luokituksiin, kun tiedetään, että pimeää sektoria ei voida torjua yhtenäisenä ilmiönä, vaan sektoreittain ja alasektoreittain yksilöidyllä politiikalla, joka vastaa niitä ihmisryhmiä, joihin pimeä sektori liittyy, ja sen vastaavasti erilaisia ilmentymiä. Eri ryhmiin, joihin se liittyy, kuten maahanmuuttajiin, vähemmistöihin, lapsiin, naisiin ja matalapalkka-aloilla työskenteleviin, ei voida suhtautua samalla tavoin. . On olemassa kukoistava pimeä sektori ja tapauksia, jotka kuuluvat osittain pimeään sektoriin. Lisäksi on olemassa näennäisesti riippumattoman työn ja eräiden uusien työllistymismuotojen kysymys. Kaikissa näissä tarvitaan innovatiivisia ratkaisuja, ja kiellot eivät riitä.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, hyvät uutiset: työ ei lopu Euroopasta. Huonot uutiset: töitä tehdään, kuitenkin yhä useammin pimeästi. Työ, josta ei ilmoiteta viranomaisille, ei ole mikään vähäpätöinen rike. On sivuutettava itseään sankareiksi nimittävät kantapöydissä istujat, jotka kehuskelevat vetävänsä valtiota nenästä. Kun esimerkiksi Saksassa menetetään pimeän työn vuoksi työpaikkoja, se tarkoittaa 10 000 työpaikkaa kohden 240 miljoonaa Saksan markkaa menetettyinä veroina ja sosiaaliturvamaksuina.
Anne Glase arvioi erittäin hyvässä ja tasapainoisessa mietinnössään pimeän työn määräksi EU:ssa 10-20 prosenttia bruttokansantuotteesta. Pimeän työn tekijöitä ei ole vain työttömien tai laittomasti maahan tulleiden keskuudessa, jotka joutuvat kärsimään työttömyydestä hyötyjistä. Heitä on myös osa-aikatyötä tekevien joukossa, jotka tekevät päätyönsä ohessa iltaisin ja öisin aktiivisesti töitä tietokoneiden parissa, samoin kuin yrittäjien keskuudessa, jotka työskentelevät yrittämisen ohessa pimeästi. Siitä kärsivät pienet ja keskisuuret yritykset, jotka noudattavat lakeja toisin kuin laittomasti työskentelevät kilpailijansa. Siten ei voida turvata työpaikkoja eikä luoda uusia.
Mitä pitäisi tehdä? Ensinnäkin: avustusten väärinkäytöstä on rangaistava sakkojen muodossa niitä, jotka tekevät pimeää työtä, ja niitä, jotka teettävät muilla pimeää työtä. Se, joka palkkaa työntekijöitä, joilla ei ole työlupaa, on suljettava julkisten sopimusten ulkopuolelle. Sen lisäksi tämän on varauduttava vapausrangaistuksiin.
Toiseksi: tarvitaan viranomaisten perinpohjaista valvontaa, myös kansallisvaltioiden rajojen yli. Maistraattien on tehtävä yhteistyötä elinkeinohallituksen, verohallinnon ja ulkomaalaisviranomaisten kanssa mieluiten työryhmissä.
Kolmanneksi: kannustimia väärinkäytöksiin on vähennettävä. Yritysten veroja ja sosiaalimaksuja on alennettava selvästi. Arvonlisäveroa on alennettava työvaltaisten palvelujen kohdalla.
Neljänneksi: erityisen tärkeää on lisätä tiedotuskampanjoita, jotta kaikki merkitykselliset kohderyhmät vakuutetaan siitä, että pimeää työtä on torjuttava. Se aiheuttaa taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti erittäin suuria vahinkoja. Laiton on epäsosiaalista!

Liikanen
. (EN) Haluaisin kiittää esittelijä Glasea hänen erinomaisesta mietinnöstään. Komissio on avannut keskustelun pimeää työtä koskevalla tiedonannollaan, jonka se antoi keväällä 1998. Voimme iloksemme sanoa, että se on herättänyt keskustelua sekä unionin toimielimissä että jäsenvaltioissa. On tullut aika koota tämän keskustelun tulokset. Pidänkin erityisen myönteisenä sitä, että parlamentti teki aloitteen ja otti nyt esille tämän kysymyksen.
Komission tiedonannossa keskityttiin poliittiseen strategiaan tämän tärkeän ongelman ratkaisemiseksi. Se on korostanut, että pimeän työn torjumiseksi tarvitaan integroitua lähestymistapaa, johon kuuluu sekä ehkäiseviä toimia että seuraamuksia. Ne liittyvät pimeän työn kahteen ulottuvuuteen: sitä voidaan tarkastella kysymyksenä, jossa yksilöt käyttävät hyväksi järjestelmää ja heikentävät samalla yhteisvastuuta, tai seurauksena siitä, että työmarkkinat ovat entistä joustavammat ja nykyinen lainsäädäntö mukautuu siihen hitaasti. Olen iloinen siitä, että parlamentti on ollut samaa mieltä komission analyysista.
Parlamentti näyttää olevan samaa mieltä myös siitä, että tärkeimmät toimet on toteutettava jäsenvaltioiden tasolla. Itse asiassa juuri työmarkkinatilanteen, verotuksen ja sosiaaliturvan yhdistelmä sekä sosiaalinen hyväksyntä sanelevat pimeän työn määrän. Tästä syystä yhteisön tasolla voidaan ryhtyä vain vähäisiin toimiin ja toimet on selvästi kohdennettava niille alueille, joihin yhteisö voi vaikuttaa.
Komissio on niin ikään vakuuttunut siitä, että pimeää työtä pitäisi käsitellä Luxemburgin prosessin puitteissa. Olemme sitä mieltä, että pimeä työ pitäisi aktiivisesti ottaa huomioon kansallisissa työllisyyssuunnitelmissa. Teemme jäsenvaltioiden kanssa yhteistyötä varmistaaksemme tämän. Suhtaudumme myönteisesti parlamentin tukeen tässä asiassa.
Komissio voi kuitenkin vaikuttaa sellaisen vakiomenetelmän kehittämiseen, jonka avulla voidaan kuvata pimeää työtä ja kirjata sen määrä sekä arvioida sen vaikutusta talouteen ja sosiaaliseen yhteisvastuuseen. Olemme tehneet näin vuoden 1998 tiedonannossa, ja teemme niin jatkossakin. Itse asiassa komissio toteuttaa parhaillaan tutkimusta erilaisista toimenpiteistä pimeän työn torjumiseksi tietyissä jäsenvaltioissa yksilöidäkseen hyviä politiikkojen yhdistelmiä. Tämän tutkimuksen tulokset esitellään vuoden lopussa pidettävässä kokouksessa.
Tämän ongelman vuosittainen seuranta ja siitä raportointi olisi kuitenkin menettelyjen kannalta raskasta, eikä se toisi juuri mitään uutta. Emme saa unohtaa, että pimeä työ on syvään juurtunut ilmiö. Muutokset vievät aikansa. Jotta tämä asia pysyisi esityslistalla ja jotta edistymisestä varmasti raportoitaisiin, ehdottaisimme kolmen vuoden välein tapahtuvaa raportointia.
Komissio on samaa mieltä parlamentin analyysista, jonka mukaan naiset, jotka eivät tosin muodosta enemmistöä pimeästä työvoimasta, joutuvat usein tilanteisiin, joihin liittyy suurta epävarmuutta ja hyväksikäyttöä. Komissio seuraa tilannetta edelleenkin mahdollisuuksiensa rajoissa ja raportoi siitä tasa-arvoperiaatetta koskevien nykyisten kertomustensa yhteydessä. Tämä on erittäin tärkeää sen kannalta, että voidaan edelleen tuoda esille ja vahvistaa naisten ja miesten tasa-arvoisia mahdollisuuksia.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.45.)

