Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Marinos
Arvoisa puhemies, huomaan, että pöytäkirjassa Moscovicin kyselytunnin aikana esitetyt kysymykset ja vastaukset on muotoiltu virheellisesti.
Pöytäkirjan sivulla 14, ainakin kreikankielisessä versiossa, sanotaan: "Kysymys 16 - Marinos: Turkin hävittäjät loukkaavat Kyproksen ilmatilaa. Moscovici vastasi kysymykseen sekä Marinosin esittämään lisäkysymykseen. Zacharakis käytti puheenvuoron."
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa seuraavaa: vaikka aamulla Ranskan tasavallan presidentti Chirac henkilökohtaisella läsnäolollaan täällä ja puheensa sisällöllä antoi sen vaikutelman, että Ranskan puheenjohtajakauden aikana yhteistyö Euroopan parlamentin ja puheenjohtajavaltion välillä tulee olemaan entistä tiiviimpää ja systemaattisempaa, iltapäivällä ensimmäinen puheenjohtajavaltion ministereistä, joka esiintyi täällä ja oli yhteistyössä kanssamme, entinen europarlamentaarikko Moscovici, toimi tismalleen päinvastoin. Vaikka hän oli töykeä ja vastaili melkeinpä kaikille kollegoille suunnilleen yhdellä sanalla tai väitti jo vastanneensa, hän kyllä vastasi jättämääni kirjalliseen kysymykseen. Mutta myöhemmin esitin toisen kysymyksen, joka heräsi eilisaamuisesta keskustelusta, joka koski Turkin miehitysjoukkojen hyökkäystä uuteen osaan Kyprosta. Sen sijasta, että ministeri Moscovici olisi vastannut esittämääni kysymykseen, hän sanoi: "Olen jo vastannut teille." Tämän jälkeen Zaharakis käytti puheenvuoron, jossa hän esitti kaksi kysymystä, mutta Moscovici ei antanut minkäänlaista vastausta eikä edes noussut tuoliltaan.
Haluaisin kysyä, ensiksi, voidaanko sallia, että kuka tahansa vastaajan asemassa oleva ministeri tai komission jäsen kieltäytyy vastaamasta, vieläpä täysin halveksivaan sävyyn, ja voidaanko vastaukseksi sallia "olen jo vastannut teille", vaikka näin ei olekaan. Näin kävi myös muiden kollegoiden kohdalla, ja he voivat varmistaa asian omasta puolestaan, jos ovat läsnä. Haluaisin saada tähän vastauksen ja lisäksi pyydän muuttamaan myös pöytäkirjan vastaavasti.

Puhemies
Jäsen Marinos, mielipiteenne tästä asiasta on merkitty muistiin. Se tulee myös pöytäkirjaan. Kyselytunnin kulku on todella silloin tällöin otollinen arvioinnin kohde. Aion tutkia tuota asiaa.

Zaharakis
Minäkin haluaisin pyytää muuttamaan pöytäkirjaa, koska nykyisessä muodossaan se ei vastaa sitä, mitä istunnon aikana tapahtui.
Haluaisin täsmennettävän pöytäkirjaan, että esitin Moscovicille kaksi konkreettista kysymystä, joihin en saanut vastausta. Se, mitä minä päättelen tietenkin sen jatkoksi, mitä kollega Marinos sanoi, Moscovicin, joka ei käyttäytynyt perinteisten ranskalaisten kohteliaisuussääntöjen mukaisesti, halveksivasta asenteesta ja vieläpä sellaisessa parlamentin istunnossa, joka pidetään Ranskan maaperällä, ja mitä minä ymmärrän hänen vaikenemisestaan ja mihin Kreikan hallituksen olisi hyvä kiinnittää huomiota, on se, että sisimmässään Ranskan hallitus aikoo vastustaa Kyproksen liittymistä Euroopan unioniin ja edistää Turkin liittymistä, vaikka Turkki loukkaa ihmisoikeuksia ja kansainvälisen oikeuden periaatteita.

Puhemies
Jäsen Zacharakis, emme ryhdy käymään siitä täällä poliittista keskustelua. Moscovici esiintyi eilen ja me tarkastamme, onko se esitetty pöytäkirjassa oikein.

Miller
Arvoisa puhemies, haluaisin vielä kerran ottaa esiin sen, mistä puhuin maanantaina ja jälleen eilen ja mikä liittyi Helmerin parlamentille esittämiin käsityksiin. Voinen sanoa, että minua hämmästyttää, että olen nyt kaksi kertaa pyytänyt jäsen Helmeriä vahvistamaan, että Ison-Britannian hallitsija tukee euroa, mitä Helmer ei ole toistaiseksi tehnyt. Voinen sanoa parlamentille, että ymmärtääkseni tämä on varmaan ensimmäinen kerta, kun jäsen Helmer on pysynyt vaiti.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)   
  

Swoboda
Arvoisa puhemies, saamiemme tietojen mukaan Stauner peruutti eilen perustelunsa asiasta vastaavassa valiokunnassa. Siitä huolimatta perustelut jaettiin tänään. Arvoisa puhemies, haluaisin vain pyytää teitä vahvistamaan, peruutettiinko tämä esittelijän perustelu vai ei. Jälkimmäisessä tapauksessahan niitä ei enää pitäisi jakaa virallisena asiakirjana.

Puhemies
Tarkistan virastoista, miten asia tarkalleen on.

Theato
Nyt näyttää aivan siltä, että minä olisin esityslistan mukaan peruuttanut tämän perustelun. Pyysin yksikköä laatimaan talousarvion valvontavaliokunnan sihteeristössä asiasta virallisen ilmoituksen. Se ei ollut työajan vuoksi illalla enää mahdollista. Oletan, että löydän sen nyt tullessani huoneeseeni ja voin allekirjoittaa sen ja että sitten menetellään asianmukaisesti.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa esiin seikan, josta Euroopan parlamentin ja varsinkin talous- ja raha-asioiden valiokunnan sekä talousarvion valvontavaliokunnan pitäisi olla varsin huolissaan.
Kotimassani ollaan syyllistymässä yhteisön lainsäädäntöä ja Euroopan investointipankin perussääntöä koskevaan vakavaan väärinkäytökseen. Jäsenvaltioilla ei ole lupa Euroopan yhteisön lainsäädännön nojalla panna ehdolle tai nimittää suoraan oman maansa kansalaisia valtuustoon Euroopan investointipankin varapuheenjohtajaehdokkaaksi, ja se, että näin tehdään, loukkaa selvästi Euroopan investointipankin perussääntöä. Ehdolle asettaminen ja nimittäminen kuuluu ainoastaan pankin hallintoneuvostolle, joka on melko erillinen elin.
Tilanne Irlannissa poikkeaa melkoisesti tästä periaatteesta. Irlannin hallitus on lainvastaisesti nimittänyt sellaisen henkilön, jolla ei ole kokemusta talous- ja raha-asioista ja joka on kaiken lisäksi epäsuosiossa oleva korkeimman oikeuden tuomari, jonka oli pakko erota, ennen kuin Irlannin parlamentti syytti häntä virkavirheestä. Tätä asiaa käsitellään tällä hetkellä Irlannin tuomioistuimessa.
Tämä on erittäin tärkeä asia parlamentin kannalta, koska Euroopan unioni antaa varoja EIP:n takuurahastoihin. Parlamentin on pantava tämä merkille, sillä jos sallimme jäsenvaltioiden rikkovan lakia tällä tavoin, sillä on vakavia seurauksia koko Euroopan unionille. Kysyisinkin puhemieheltä, voisiko hän antaa asian tutkimisen talous- ja raha-asioiden valiokunnan sekä talousarvion valvontavaliokunnan tehtäväksi, koska asiaa olisi ryhdyttävä käsittelemään erittäin nopeasti. Muutoin asia saattaisi tulevaisuutta ajatellen merkitä toisten jäsenvaltioiden ja tähän elimeen tehtävien nimitysten kannalta varsin ikävää ennakkotapausta.

Puhemies
Jäsen McKenna, minusta teidän on todella hyvä, niin halutessanne, esittää asia suoraan asiasta vastaavalle valiokunnalle.

Tajani
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion erääseen kysymykseen. Eilenkin Italiassa tuhoutui satoja tuhansia hehtaareja metsää tulipaloissa, jotka saattoivat näin vaaraan Rooman esikaupunkialueen ja myös Euroopan kansalaisten hengen: sama tapahtui joitakin päiviä sitten Ranskassa Italian rajalla. Näitä tuhopolttoja, jotka vaarantavat ja tuhoavat satoja tuhansia hehtaareja Euroopan metsiä, tapahtuu usein kesällä Välimeren maissa, ja ne vahingoittavat taloutta ja vaarantavat matkailualan taloutta.
Mielestäni parlamentin pitäisi puuttua asiaan, mutta myös komission ja neuvoston täytyisi paneutua tähän asiaan, koska kerran Feiran Eurooppa-neuvostossakin puhuttiin Euroopan siviilisuojelupalvelusta. Kyse on vakavasta vaarasta, joka vahingoittaa metsäpääomaa ja ympäristöä koko Euroopan unionin alueella, mutta ennen kaikkea se aiheuttaa vakavia taloudellisia vahinkoja matkailualan työllisyyden vauhdittamiselle kaikissa Välimeren maissa.

Puhemies
Jäsen Tajani, sellaista tapahtuu todellakin valitettavasti yhä uudestaan ja parlamentti työskenteleekin jatkuvasti sen parissa ja ne ovat hyvin surullisia asioita.

EKP:n vuosikertomus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Radwanin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0169/2000) Euroopan keskuspankin vuosikertomuksesta 1999 (C5-0195/2000 - 2000/2118(COS)).

Duisenberg
Arvoisa puhemies, puolitoista vuotta on kulunut siitä, kun euro otettiin käyttöön ja EKP otti vastuulleen rahapolitiikan hoidon. Tänä aikana oli osoitettava, että eurojärjestelmällä, jonka 11 kansallista keskuspankkia ja EKP muodostavat, pystytään panemaan täytäntöön ne käsitteelliset puitteet, joita on valmisteltu perusteellisesti aiempina vuosina. Lisäksi oli osoitettava, että järjestelmällä pystytään saavuttamaan ne tavoitteet, jotka sille Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa oli asetettu.
Jos katsotaan taaksepäin, nämä haasteet on täytetty sekä poliittisesta että toiminnallisesta näkökulmasta. Siksi minulla on tänään suuri ilo esitellä EKP:n toinen vuosikertomus. Siinä käy ilmi eurojärjestelmän toiminta vuonna 1999 ja tämän vuoden alussa. Pidän tämänpäiväistä esittelyä merkittävänä osoituksena EKP:n vastuusta Euroopan parlamentille sen ohella, että vaihdamme katsantokantoja talous- ja raha-asioiden valiokunnassanne, jossa olen mukana neljä kertaa vuodessa. Tämän säännöllisen vuoropuhelun lisäksi muut EKP:n johtokunnan jäsenet ovat useaan otteeseen tulleet valiokuntien kokouksiin esittelemään EKP:n alaisuudessa laadittuja raportteja ja osallistumaan näkemysten vaihtoon monissa asioissa.
Jos otetaan huomioon, miten monia eri aiheita vuosikertomuksessa käsitellään, on selvää, että niitä kaikkia on mahdotonta käsitellä tämänpäiväisessä kokouksessamme. Siksi aion keskittyä muutamiin olennaisimpiin aiheisiin, jotka on myös otettu esiin talous- ja raha-asioiden valiokuntanne laatimassa päätöslauselmassa.
Jos tarkastellaan yhtenäisvaluutan ensimmäistä vuotta, haluaisin aloittaa kertomalla, että EKP:n ensisijaisessa tavoitteessa, eli hintatason vakauden säilyttämisessä, on onnistuttu. Kuluttajahinnathan ovat euroalueella kasvaneet vain 1,1 prosenttia vuonna 1999, ja inflaatio on ollut alimmillaan 50 vuoteen. Valtuutuksensa mukaisesti EKP valvoo edelleen hintatason vakauteen liittyviä riskejä, mikä näkyy sen rahapoliittisissa päätöksissä, joilla pyritään pikemminkin tukahduttamaan inflaatiopaineet alkuunsa, ennen kuin ne ovat todellisia, eikä reagoimaan vasta, kun hintatason vakaus on jo vaarassa.
Eurojärjestelmässä pyritään jatkossakin tällaiseen eteenpäin katsovaan strategiaan vakaiden hintaolojen ylläpitämiseksi, minkä katsotaan myös edistävän taloudellista kasvua ja työpaikkojen syntymistä euroalueella. Yhdyn päätöslauselmaesityksessä esittämäänne analyysiin siitä, että hallitusten olisi käytettävä myönteinen taloudellinen tilanne hyödykseen budjettien tervehdyttämisponnistusten lisäämiseksi sekä julkisen velan vähentämiseksi ja että niiden olisi tehtävä vielä enemmän kuin vakausohjelman tavoitteisiin sisältyy. Samaan aikaan olisi ryhdyttävä voimallisiin työn tuottoa ja pääomamarkkinoita koskeviin rakenteellisiin uudistuksiin. Tällaisen politiikan kattava täytäntöönpano auttaa alentamaan inflaatiopaineita ja auttaa siten EKP:tä suoriutumaan tehtävistään.
Päätöslauselmaesityksessänne käsittelitte myös nopeasti "uuden talouden" mahdollisia vaikutuksia. Siksi haluaisin kommentoida uuden talouden mahdollista syntymistä euroalueella. Voinen aloittaa huomauttamalla, että uudella taloudella on monenlaisia määritelmiä. Mielestäni hyödyllisin määritelmä on se, jossa uutta taloutta luonnehditaan pitkän ajan kuluessa tuottavuuden kasvua lisääväksi ilmiöksi. On jotakin näyttöä siitä, vaikka se ei olekaan kiistatonta, että uusi talous on syntymässä Yhdysvalloissa, kun taas on vaikeaa löytää vielä selkeää näyttöä uudesta taloudesta euroalueella.
Tietenkin kehittymistä on tarpeen seurata jatkossakin, ja pääpaino olisi laitettava siihen, että tunnistetaan uudet taloudelliset suuntaukset ja perinteisiä taloudellisia suhteita koskevat mahdolliset rakenteelliset katkokset mahdollisimman varhain. Joka tapauksessa on tärkeää painottaa, että euroalueella joustavampien markkinoiden luominen on ehdoton edellytys, jos halutaan uusiin teknologioihin liittyvien potentiaalisten voittojen avulla päästä merkittävästi nopeampaan tuottavuuden kasvuun.
Havaitsemme, että ratkaisevan tärkeä uuden talouden mahdolliseen syntymiseen liittyvä piirre on lisääntyvä epävarmuus varsinkin tuotantopotentiaalin kehityksestä ja niistä johtuvien indikaattoreiden, esimerkiksi mahdollista tuotantokuilua koskevien arvioiden luotettavuudesta. Tässä mielessä eurojärjestelmän rahapoliittiset puitteet soveltuvat hyvin tällaisen epävarmuuden sietämiseen. Järjestelmä tarjoaa joustavuutta, jota tarvitaan taloudellista rakennetta koskevien muutosten hallitsemiseksi, kun päämääränä on ylläpitää hintatason vakautta keskipitkällä aikavälillä. Tukeutumalla kahteen peruspilariin EKP:n strategiaan kuuluu se, että myönnetään selvästi, että epävarmuutta liittyy talouden rakenteeseen ja siihen, miten rahapolitiikka toteutuu talouselämässä.
Tämän keskustelun yhteydessä jotkut havainnoitsijat ovat vaatineet EKP:tä pitämään korkotason matalana uutta taloutta silmällä pitäen. Vastauksena voinen korostaa seuraavaa seikkaa: uusi talous koskee etupäässä toimituksia. Sopimattoman löysällä rahapolitiikalla ei luotaisi parempia edellytyksiä uuden talouden syntymiselle. Päinvastoin, vaarantamalla hintatason vakauden tällaisella politiikalla saatetaan vakavasti vaaralle alttiiksi EKP:n nykyiset vaikutusmahdollisuudet. Tämähän horjuttaisi luottamusta, lisäisi riskipreemioita korkojen yhteydessä ja haittaisi näkymiä taloudellisen kasvun ja työpaikkojen syntymisen kannalta. Juuri tästä syystä EKP aikoo valtuutuksensa mukaisesti jatkossakin pyrkiä säilyttämään euroalueella hintatason vakauden. Tällä varmistetaan se, että rahapolitiikan avulla edistetään täysimääräisesti yleistä taloudellista hyvinvointia sekä luodaan sellainen ympäristö, jossa uusi talous, jos sellainen syntyy, pääsee kukoistamaan.
Nyt haluaisin siirtyä toiseen aiheeseen, josta on usein keskusteltu säännöllisen vuoropuhelumme puitteissa, nimittäin avoimuuteen. Olen jo viitannut säännölliseen siihen vuoropuheluun Euroopan parlamentin ja EKP:n välillä, josta toimielimemme verkkosivuilla julkaistaan selostukset. Lisäksi esittelen EKP:n arvion rahapoliittisten päätöstemme tukena olevasta taloudellisesta ympäristöstä lehdistökonferenssissa, joka pidetään kuukausittain EKP:n neuvoston ensimmäisen kokouksen jälkeen.
Olette varmaan myös tietoisia EKP:n monenlaisista julkaisuista, varsinkin kuukausittain ilmestyvästä tiedotuslehdestämme ja monista lehdistötiedotteista sekä johtokunnan jäsenten puheista. Nämä ovat myös pääsääntöisesti yleisön luettavissa EKP:n Internet-sivuilla. Näin monenlaiset viestintävälineet, joissa esitetään sekä päätöstä puoltavat että vastustavat argumentit, oikeastaan vastaavat tiivistelmää pöytäkirjasta. Olisi myös pidettävä mielessä, että säännöllisillä lehdistökonferensseilla ja julkaisemalla nopeasti selostukset kysymyksistä ja vastauksista EKP:n Internet-sivuilla yksityiskohtainen tieto johtokunnan perusteista on julkisesti tutustuttavissa varsin pian kokousten jälkeen. Näin ollen vältämme viivästyksiä, jotka ovat luontaisia kaikenlaisten virallisten pöytäkirjojen julkaisemiselle.
Teemme aina päätöksemme koko euroalueen näkökulmasta. Tämä on olennaisen tärkeää todella yhtenäisen rahapolitiikan toteuttamiseksi. Kunkin euroalueen jäsenvaltion taloudellista kehitystä koskevien EKP:n kertomusten julkaisemista, kuten päätöslauselmaesityksessänne ehdotetaan, on tarkasteltava tätä taustaa vasten. Emme halua missään nimessä hämärtää sitä, että EKP:n pääpaino on koko euroalueella.
Päätöslauselmaesityksessänne vaaditaan EKP:ltä makrotaloudellisten ennusteiden julkaisemista. Voinen vakuuttaa teille, että julkaisemisen valmistelu on asianmukaisesti vireillä. Arvioin edelleen, että ennusteiden julkaiseminen alkaa vuoden 2000 loppupuolella sen mukaisesti, mitä sanoin viime syyskuussa Euroopan parlamentin täysistunnossa edellisen EKP:n vuosikertomuksen yhteydessä.
Kuitenkin haluaisin toitottaa varovaisuuden puolesta. Ennusteet ovat ainoastaan yksi osatekijä neuvoston tekemissä päätöksissä. EKP:n julkaisemaa ennustetta ei saisi pitää ihmelääkkeenä, jolla ratkaistaan kaikki viestinnälliset haasteet, joita EKP:llä on uutena toimielimenä vaativassa monikielisessä ja monikansallisessa ympäristössä. Ennusteisiin liittyy huomattavia puutteita. Esimerkiksi niihin liittyy huomattavaa epävarmuutta, ja ne saattavat nopeastikin vanhentua, jos ulkoinen ympäristö muuttuu. Olemme tietoisia näistä puutteista. Näin ollen, kuten EKP:n rahapoliittisesta strategiasta käy selvästi ilmi, rahapoliittisia päätöksiä ei voida tehdä ainoastaan keskeisen inflaatioennusteen perusteella. Juuri perusteellinen analyysi raha- ja makrotaloudellisesta tilanteesta sekä euroalueen taloudessa vaikuttavista taloudellisista häiriöistä on tärkeintä tehtäessä eteenpäin suuntautuvia poliittisia päätöksiä.
EKP:n viestinnällisessä lähestymistavassa on aina annettu erityistä painoarvoa rehellisyydelle. Kehittääkseni asiaa eteenpäin näkemykseni on, että meidän on julkaistava ennusteita sellaisella tavalla, joka heijastaa niiden rajallista merkitystä poliittisia päätöksiä tehtäessä sekä niille luontaisia epävarmuustekijöitä. Mikään muu lähestymistapa ei olisi avoin vaan saattaisi siten osoittautua harhaanjohtavaksi.
Nyt siirtyisin tähän asiaan liittyvään seikkaan, nimittäin EKP:n taloudellisiin ja ekonometrisiin malleihin. Tekisin selväksi sen, että EKP ei tukeudu yhteen ainoaan ekonometriseen malliin vaan käyttää laajasti eri malleja. Malleista saadut tulokset arvioidaan kriittisesti asiantuntijalausuntoja käyttäen. Poliittiset päättäjät hyödyntävät analyysejä, jotka on tehty käyttämällä EKP:n henkilöstön kehittämiä malleja, joihin kansallisten keskuspankkien henkilöstö on joissakin tapauksissa ollut mukana vaikuttamassa, yhtenä osatekijänä muiden joukossa tehdessään poliittisia arvioita ja päätöksiä.
EKP on perustanut valmisteluasiakirjasarjan, jossa yleisö ja ulkopuoliset asiantuntijat pääsevät tutustumaan teknisluonteiseen taloudelliseen tutkimukseen jonka tuottamisesta muun muassa EKP:n henkilöstö on vastuussa ja arvioimaan sitä. Kukin kirjoittaja vastaa näiden asiakirjojen sisällöstä. Siten ne eivät välttämättä heijasta EKP:n tai eurojärjestelmän näkökantaa. Tämän ja muiden kanavien avulla on luotu ammatillista vuoropuhelua ja näkemysten vaihtoa EKP:n henkilöstön ja monien ulkopuolisten asiantuntijoiden välillä, mikä hyödyttää kaikkia osapuolia. Monet ekonometriset mallit on jo julkaistu EKP:n valmisteluasiakirjasarjassa. Esimerkiksi EKP:n henkilöstön laatima ekonometrinen tutkimus M3-rahan eli lavean rahan tarpeesta euroalueella julkaistiin syyskuussa 1999. Muita malleja aiotaan julkaista lähitulevaisuudessa. EKP:n henkilöstö aikoo julkaista tässä valmisteluasiakirjasarjassa EKP:n käyttämän koko alueen kattavan mallin, jolla mallinnetaan euroalueen talouden yhteiskäyttäytymistä. Se julkaistaan luultavasti tämän vuoden lopussa tai ensi vuoden alussa.
Nyt haluaisin siirtyä aiheeseen, joka koskee EKPJ:n eli Euroopan keskuspankkijärjestelmän osallistumista rahapoliittisen vakauden ylläpitoon sekä toiminnan vakauden valvontaan. Tässä mielessä haluaisin mainita pankkivalvontakomitean, jolla edistetään yhteistyötä EKP:n, kansallisten keskuspankkien ja 15 jäsenvaltion valvontaviranomaisten välillä. Pankkivalvontakomitean toiminta kohdistuu pääosin rakenteellisen kehityksen analysointiin sekä pankkialalla olevien mahdollisten heikkojen kohtien seurantaan.
Pankkivalvontakomitea tarjoaa myös foorumin, jolla voidaan vaihtaa pätevää tietoa eurojärjestelmän ja valvontaviranomaisten välillä.
Lopuksi sanoisin, että tämä komitea voi myös toimia foorumina valvonnan alalla tehtävälle yhteistyölle, joka ei liity eurojärjestelmään kuuluviin tehtäviin. Tarve monenväliseen yhteistyöhön on lisääntynyt pankkivalvontaviranomaisten kesken talous- ja rahaliiton perustamisen myötä kahdesta syystä. Ensiksikin EMU on vaikuttanut ennennäkemättömän maantieteellisen kuilun syntymiseen rahapoliittisen toimivallan ja toiminnan vakauden valvonnan välille. Toiseksi euron käyttöönotto on itsessään synnyttänyt lisää yhdentymistä pankki- ja rahoitusalalla. Tätä taustaa vasten näen pankkivalvontakomitean tärkeimpänä foorumina, jolla voidaan lisätä monenvälistä yhteistyötä pankkivalvontaviranomaisten kesken.
Mitä tulee rajojen yli suoritettaviin vähittäismaksusuorituksiin, jotka Euroopan parlamentti on ottanut esiin useaan otteeseen, muistuttaisin siitä, että syyskuussa 1999 EKP julkaisi tiedotteen "Maidenvälisten vähittäismaksuliikennepalvelujen parantaminen euroalueen sisällä: eurojärjestelmän näkökanta". Tiedotteessa vaadittiin pankkialaa parantamaan palvelujaan huomattavasti vuoteen 2002 mennessä. Tiedotteen julkaisemisen jälkeen pankkialalla on periaatteessa sitouduttu eurojärjestelmän periaatteisiin. Alalla on alettu tehdä läheistä yhteistyötä eurojärjestelmän kanssa näiden tavoitteiden saavuttamista haittaavien käytännön esteiden tunnistamiseksi ja niiden tutkimiseksi ja mikäli mahdollista tehokkaista ratkaisuista sopimiseksi.
Olen Euroopan parlamentin tavoin kaikin puolin huolissani siitä, että kuluttajien kannalta edistyminen on ollut varsin vähäistä. Kuitenkin on vahvoja merkkejä siitä, että pankit ponnistelevat huomattavasti, jotta edistetään rajojen ylitse suoritettavien tilisiirtojen hoitumista tehokkaammin. Kehitystä on tapahtumassa varsinkin standardoinnin ja maksutasetta koskevien tilastovaatimusten yksinkertaistamisessa.
EKP aikoo syksyyn mennessä laatia myöhempää kehitystä arvioivan raportin, jossa se aikoo saattaa käsityksensä ajan tasalle. Eurojärjestelmässä pitäisimme mieluummin kiinni nykyisestä yhteistyöasenteesta, mutta aiomme tarvittaessa lisätä painostusta pankkialan suuntaan. Olisi kuitenkin epärealistista odottaa, että rajojen yli suoritettavissa maksuissa saavutettaisiin joka suhteessa sama palvelutaso kuin kotimaan maksuissa vuoteen 2002 mennessä.
Painottaisin vielä, että euron käyttöönotto on todellakin merkinnyt virstanpylvästä vireillä olevassa Euroopan yhdentymisprosessissa. Yhtenäisvaluutan valvojana EKP aikoo jatkaa vakautta painottavaa rahapolitiikkaansa valtuutuksensa edellyttämällä tavalla ja saada politiikalla aikaan sellaisia tuloksia, joita Euroopan kansalaiset oikeutetusti odottavat.

Radwan
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, hyvät kollegat, käsiteltävänä olevassa EKP:n vuoden 1999 vuosikertomuksessa on kyse sekä keskuspankin ensimmäisestä koko vuotta koskevasta kertomuksesta että ensimmäisestä kertomuksesta euron käyttöönoton jälkeen. Olemme vaiheessa, jolloin euro on jo otettu käyttöön. Siihen viitattiinkin, mutta kansalaiset saavat setelit käsiinsä vasta 1. tammikuuta 2002. Tätä asiaa Karas käsittelee myöhemmin perinpohjaisesti.
On kuitenkin tärkeää, että voitamme kansalaisten luottamuksen euron käyttöönottoon mennessä. Siihen luo hyvät edellytykset hintojen viime vuoden hädin tuskin 1 prosentin nousu, joka siten jäi selvästi EKP:n 2 prosentin tavoitteen alle. Tästä haluaisin onnitella sydämellisesti EKP:tä ja teitä, arvoisa pääjohtaja Duisenberg. Euroalueen maat ovat kokeneet historiallisen alhaisen tason hintojen nousussa harjoittamanne vakauspolitiikan ansiosta.
EKP:n onnistuneen politiikan edellytyksenä on sen poliittinen riippumattomuus. Se ei merkitse sitä, ettei sillä olisi mitään tilivelvollisuutta, vaan siltä edellytetään paljon tiedotusta ja avoimuutta. Haluaisinkin tässä kohden mainita myönteisinä Euroopan keskuspankin säännölliset kertomukset Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa sekä jo mainitsemanne julkaisut Internetissä.
EKP:n kaltaisen nuoren laitoksen on kuitenkin saavutettava niin rahamarkkinoiden kuin kansalaistenkin luottamus. Pidinkin siksi hyvin myönteisenä, että käännyitte viime toukokuussa suoraan kansalaisten puoleen. Niin pitäisi mielestäni menetellä säännöllisesti. Kansalaiset saavat valtavasti tietoa eurosta, eikä tämä tieto mielestäni aina ole selkeää ja informatiivista. Siksi meidän olisi tässä asiassa meneteltävä toisin. Politiikkaa on selitettävä ymmärrettävällä tavalla. Se edistää ihmisten sympatioiden saamista euron puolelle.
Matalat inflaatiolukemat ovat samalla taloudellisesti heikossa asemassa olevien ihmisten puolesta toimivaa politiikkaa. Siksi on tärkeää, että EKP suuntaa päätöksensä ensisijaisiin kohteisiin. Esimerkiksi 3,3 prosentin inflaatiolukemaa ei mielestäni voida hyväksyä kaupanpäällisiksi, jotta toissijaiset tavoitteet, kuten talouskasvu ja työllisyyspolitiikka, saavutettaisiin paremmin. Juuri taloudellisesti heikossa asemassa olevat ihmiset kärsivät hiipivästä inflaatiosta, ja siksi sellainen on mielestäni sosiaalisesti epäoikeudenmukaista.
Talouskasvun ja työllisyyden edistäminen on pääasiallisesti jäsenvaltioiden harteilla. Juuri tästä johtuu osittain myös euron ulkoinen heikkous. Sellaisia uudistuksia kuin työmarkkinoiden joustavuuden lisäämistä, sosiaaliturvajärjestelmien uudistamista ja rahamarkkinoiden vapauttamista on nopeutettava tehokkaasti, jotta euroalueesta tehtäisiin houkuttelevampi myös rahoitus- ja investointipaikkana. Pelkät Lissabonin huippukokouksen kaltaiset julistukset, joiden tavoitteena on tulla maailmantalouden ykkösiksi, eivät riitä. Jäsenvaltioiden on toimittava asiassa itse. Siksi alhaisen velan ja tasapainoisten talousarvioiden tavoite olisi saavutettava ja toteutettava mahdollisimman nopeasti.
On kuitenkin myös tärkeää, ettei Euroopan keskuspankki jätä ulkoista arvoa kokonaan huomiotta. Ensinnäkin vaarana on korkeammat hinnat, maahantuonti-inflaatio, jota tietenkin vahvistavat tällä hetkellä myös raakaöljyn korkeammat hinnat. Toiseksi - ja tässä tulen jälleen aiheeseen "tiedotus ja kansalaiset" - ulkoinen arvo on ihmisille osoitus siitä, kuinka vakaa euro on. On otettava huomioon, ettei pelkästään ulkoinen arvo vaikuta siihen, että luottamus euroon vähenee.
Pidän siksi viimeisintä korkojen oikaisua eli korotusta 50 peruspisteellä myönteisenä ja askeleena kohti keskipitkälle aikavälille suuntautunutta rahapolitiikkaa, jolla pyritään saamaan rahamarkkinoille ja kansalaisten keskuuteen luottamus ja rauha.
Eräs lisäosoitus kansalaisille siitä, että euro on myönteinen suuntaus, olisi rajat ylittävän maksuliikenteen kulujen selvä vähentäminen, josta te juuri puhuittekin. Pidän tässä asiassa tärkeänä, että pankit toimisivat huomattavasti kunnianhimoisemmin ja nopeammin. Pelkkä viittaus pankkijärjestelmien standardoimiseen ei riitä. Toimin itse tietojenkäsittelyn ja televiestinnän alalla ja tiedän kyllä, että jos jokin asia sijoitetaan työjärjestyksen yläpäähän ja sen hyväksi tehdään tiiviisti töitä, voidaan se myös toteuttaa nopeammin. Pyydän teiltä siksi, että Euroopan keskuspankki osallistuisi tähän tiiviiseen työhön, jotta pankkimme saataisiin tekemään tällä alueella suurempia ponnisteluja.
Lopuksi haluaisin puuttua unionin edessä olevaan itälaajentumiseen. Haluan ennen muuta oikaista sen, mikä myös keskustelussa tuli vähän väliä esiin, että minulle kyse ei ole sopimuksen muuttamisesta. Pikemminkin kyse on edessä olevan prosessin punnitsemisesta. On kiistatonta, että kyse on kolmivaiheisesta prosessista, EU-jäsenyydestä vaihtokurssijärjestelmiin osallistumiseen ja siitä edelleen täysjäsenyyteen. Siihen vaaditaan kuitenkin myös jonkin verran taloudellista lähentymistä jäsenvaltioehdokkaiden ja nykyisten EU:n jäsenvaltioiden välisen kilpailutilanteen tasoittamiseksi.
On tärkeää, että kriteereistä pidetään kiinni, mutta kriteerien pitämisessä on huomioitava myös liikkumavara. Ei käy, että aikoinamme tekemämme päätökset eivät enää sidokaan meitä nykyisessä ja tulevassa prosessissa viiden tai kymmenen vuoden kuluttua. Meidän on säilytettävä tämä prosessi ja nämä tulkintamahdollisuudet.
Lopuksi haluaisin kiittää sydämestäni kaikkia kollegoitani ja valiokunnan sihteeristöä tämän mietinnön tukemisesta!

von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisa keskuspankin puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, ensiksi haluaisin onnitella esittelijäämme Radwania erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän on meille esittänyt. Teitä, arvoisa keskuspankin pääjohtaja, haluaisin kiittää vuosikertomuksestanne.
Se, mikä kansalaisia on erityisesti puhuttanut euron voimassaolon ensimmäisten puolentoista vuoden aikana, on sen vaihtokurssi suhteessa dollariin. Myös Euroopan keskuspankin oli jonkin ajan kuluttua kiinnitettävä huomiota tähän asiaan, sillä alkoi olla vaarana, että maahantuonti-inflaatiosta tulee Euroopassa todellisuutta. Miksi tällainen alkunotkahdus vaihtokurssissa? Meidän on tajuttava, että kansainvälisillä rahamarkkinoilla on huomattu, että meillä Euroopassa on ryhdytty myöhässä joihinkin välttämättömiin rakennemuutoksiin.
Toiseksi, euro on uusi valuutta. Uuden valuutan on ansaittava se luottamus, joka muilla jo on. Kolmanneksi, meillä oli koroissa varsin huomattava välimatka Yhdysvaltoihin, mikä on saanut sijoittajat investoimaan mieluummin Yhdysvaltoihin kuin Eurooppaan.
On myös huomattava, että Euroopan keskuspankin politiikka on eronnut varsin johdonmukaisesti Yhdysvaltojen harjoittamasta politiikasta. Duisenbergilla on ollut muunlaisia tehtäviä kuin Greenspanilla. Esimerkiksi Yhdysvalloissa inflaatiolukemat olivat viime kuukausina yli 3 prosenttia, ilman että keskuspankki olisi ryhtynyt siellä mihinkään erityisiin sen vastaisiin toimenpiteisiin. Meillä yläraja on hyvästä syystä 2 prosentin tienoilla. Haluaisin toivottaa teille onnea, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, sen vuoksi, että olette harjoittanut aivan johdonmukaisesti myös vakauspolitiikan suuntaista politiikkaa ja että olette nyt antanut varsin selvän signaalin Euroopan keskuspankin viimeisimmän korkoja koskevan päätöksen kohdalla. Puhuitte juuri uudesta tekniikasta, uudesta taloudesta. Euroopan keskuspankin tavoite pysyy samana myös uuden talouden ehtojen vallitessa eli hintatason vakauden ylläpitämisessä.

Goebbels
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Solbes, arvoisa EKP:n puheenjohtaja Duisenberg, hyvät kollegat, sallinette minun käsitellä nopeasti Euroopan keskuspankin toimintaan liittyviä kysymyksiä.
Puhun ensin EKP:n vuosikertomuksesta 1999. Meidän on todettava, että Euroopan keskuspankki on tehnyt hyvää työtä kuluvana vuonna, koska inflaatio on pysynyt hyvin alhaalla, minkä ansiosta euro on erittäin vakaa ja kansalaistemme ostovoima on pysynyt ennallaan.
Meidän on mielestäni syytä onnitella myös EKP:n puheenjohtaja Duisenbergia ja koko hänen työryhmäänsä siitä, että he ovat ristiriidoitta onnistuneet antamaan eurolle arvopaperin aseman. Minun mielestäni tämä on korostamisen arvoinen uroteko.
Kuluvaa vuotta koskevat tähänastiset tulokset ovat vaatimattomammat. Inflaatio on jälleen lähtenyt nousuun, ja mehän tiedämme, että se johtuu pääosin öljyn hinnan vaihtelusta. Euroopan keskuspankki on itse asiassa kiristänyt luotonantoa. Emme voi väittää, että Euroopan korkotaso olisi nykyään liian korkea. Euroopan keskuspankin strategia ei kuitenkaan ole ollut aina kovin selkeä tai ymmärrettävä.
Euroopan keskuspankki itse asiassa jäljittelee toiminnassaan jonkin verran yhdysvaltalaisen "isosiskonsa" Federal Reserve -keskuspankin toimintaa. Kun Federal Reserve nosti peruskorkoaan 0,25 prosenttiyksiköllä, Euroopan keskuspankki teki samoin. Ja kun Federal Reserve nosti sitä 0,50 prosenttiyksiköllä, Euroopan keskuspankki tuli perässä muutamia viikkoja myöhemmin. Yhdysvaltain ja Euroopan tilanteet ovat kuitenkin aivan erilaiset, ja toisinaan minusta tuntuu, että Euroopan keskuspankki antaa hieman liikaa periksi markkinoiden odotuksille pyrkiessään vahvistamaan niitä nostamalla korkoja milloin 0,25:llä ja milloin 0,50 prosenttiyksiköllä. Mieleeni hiipii pienoinen pelko myös lukiessani joidenkin rahoitusanalyytikkojen ennustuksia, joiden mukaan korkotaso nousisi yli sadalla pisteellä ennen vuoden loppua.
Kyllä tosiaan, arvoisa Duisenberg, Euroopassa on havaittavissa inflaatiota! Se on kuitenkin nyt laskemaan päin, joten meidän ei mielestäni pidä toimia markkinoiden odotusten suuntaisesti. Puheenjohtaja Duisenberg, teidän tehtävänne on palvella Euroopan koko taloutta eikä pelkästään rahoitusmarkkinoita. Olenkin sitä mieltä, että Euroopan keskuspankki on tähän asti suhtautunut erittäin varovaisesti rahoitusmarkkinoiden ilmeiseen irrationaalisuuteen ja markkinoilla jatkuvasti vallitsevaan kasinoilmapiiriin. Kuuntelinpa vain EKP:n pääekonomistin Issingin julkilausumaa, jossa hän kritisoi rahoitusmarkkinoiden lammasmaista toimintaa erityisesti euron varsin suhteelliseen heikkouteen nähden. Olen sitä mieltä, että heikko euro on todellakin hyvin suhteellinen käsite ja ettei meidän pidä kiinnittää liikaa huomiota euron arvon heilahteluihin, vaikka ne luonnollisesti vaikuttavatkin talouteemme.
Toivon hartaasti eurooppalaisten talouspolitiikkojen koordinoinnin tehostamista. Toivoisin Euroopan talouspoolin vahvistamista siten, ettei se tapahdu Kansainvälistä valuuttarahastoa vastaan vaan yhteistyössä sen kanssa ottamalla huomioon, että jokaisen on voitava säilyttää päätöksenteko- ja toimintavapautensa.
Arvoisa puhemies, puheaikani on valitettavasti kulumassa umpeen, vaikka minulla olisi vielä paljon sanottavaa varsinkin laajentumisesta. Sallinette minun sanoa vielä muutaman sanan esittelijä Radwanin huomioista. Kaikista Euroopan unioniin liittyvistä valtioista olisi tultava myös Euroopan talous- ja rahaliiton jäseniä. Haluamme soveltaa EY:n perustamissopimusta sen koko laajuudessaan, mutta vain sitä eikä mitään muuta.
Arvoisa puhemies, viimeisiksi sanoikseni toteaisin, että jos minun pitäisi antaa arvosana EKP:n puheenjohtaja Duisenbergille, se olisi "hyvä, mutta kykenee parempaankin".

Huhne
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella puheenjohtaja Duisenbergia siitä, että hän on johtanut yhtenäisvaluutan politiikkaa menestyksekkäästi vuoden ajan. On selvää, että sisäinen hintatason vakaus on tärkeintä ja että euron ulkoinen arvo on paljon vähäisempi tekijä. Tämähän oli ensi kädessä yksi euron luomiseen johtaneista syistä: tarkasti ottaen Euroopan talouden suojelu valuutanvaihtoon liittyviltä heilahteluilta, joihin jäsen Goebbels äsken viittasi.
Olen myös erityisen tyytyväinen siihen, että puheenjohtaja Duisenberg toisti lupauksensa ennusteiden ja ekonometristen mallien julkaisemisesta, ja ymmärrän täysin hänen varoittavat sanansa. Kun makrotaloudelliset mallit julkaistaan, toivoisin, että se tapahtuisi niin, että ne olisivat ulkopuolisten tutkijoiden saatavilla ja helposti heidän käytettävissään, ehkä CD-ROM-levyn muodossa.
Kuitenkin parlamentin viimevuotisen näkemyksen vuoksi kehottaisin puheenjohtaja Duisenbergia harkitsemaan, missä muodossa voitaisiin julkaista tiivistelmä pöytäkirjasta. Kuten hän totesi, kuukausittain julkaistavassa tiedotuslehdessä käydystä keskustelusta käy paljolti ilmi, mistä neuvostossa keskusteltiin, mutta tämä ei vastaa säännöllistä selostusta, jossa keskustelua ohjaavat muodolliset puitteet ovat mukana. Tämä auttaisi markkinoita odotusten arvioinnissa sekä olisi EKP:n tärkeän tilivelvollisuutta koskevan valtuutuksen mukaista.
On myös selvästi ratkaisevaa, että EKP:n olisi inflaatiota ja hintatason vakautta koskeviin tavoitteisiin pyrkiessään tarkasteltava euroaluetta ainoastaan kokonaisuutena. On olennaista korostaa, että euroalueen talouden kansallisilla osa-alueilla vallitsee erilaisia kasvusuuntauksia ja että tämä merkitsee, että ajallisesti mitattuna kestävässä palkkojen kasvuvauhdissa on vaihtelua. Tästä syystä on tärkeää, että käydään kokonaisvaltaista keskustelua siitä, millaista on mahdollinen ja kestävä palkkojen kasvuvauhti kussakin euroalueen talouteen kuuluvassa taloudessa, ja miksi tämä todellakin edistää sekä matalan inflaation että vähäisen työttömyyden saavuttamista.
Nämä ovat tärkeimmät seikat, jotka haluaisin ottaa esiin. Haluaisin myös kovin mielelläni kannattaa jäsen Goebbelsin huomioita laajentumisen merkityksestä, nimittäin siitä, että meillä ei saisi olla kahdenlaisia normistoja yksi meitä varten ja toinen heitä varten. Toivoisin todella, että aiomme jatkaa juuri perustamissopimuksen kriteerien soveltamista emmekä yhtään enempää tai vähempää.

Lipietz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en jatka EKP:n puheenjohtaja Duisenbergin kanssa valiokunnassa jo jokin aika sitten käymäämme keskustelua.
Vihreiden ryhmä tuomitsee voimakkaasti vuoden 1999 lopusta alkaen harjoitetun korkotason nostopolitiikan. Niin tyytyväisiä kuin olemmekin olleet Euroopan keskuspankin ensimmäiseen toimikauteen, emme sitä vastoin ole alkuunkaan tyytyväisiä sen jälkimmäiseen toimikauteen, joka alkoi vuoden 1999 viimeisellä vuosineljänneksellä. Tyytymättömyytemme ei johdu siitä, että EKP arvostaa liikaa - siis meidän mielestämme todellakin arvostaa liikaa, vaikkei tämä olekaan se kaikkein vakavin asia - vaihtokurssien heilahtelun merkitystä suhteessa dollariin, vaan siitä, että vaihtokursseja koskevan keskustelun taustalta käy selvästi ilmi keskuspankin kammo talouskasvua kohtaan ja sen vahvasti aliarvioiva suhtautuminen Euroopan unionin potentiaaliseen talouskasvuun. Kolmen prosentin talouskasvun saavuttamisessa on kuitenkin ongelmia, jotka edellyttävät investointien lisäämistä eivätkä niiden vähentämistä, toisin sanoen nykyistä alhaisempaa korkotasoa.
Haluaisin korostaa juuri tänään Radwanin mietinnön 11 kohdan toista osaa, joka sisältää mielestämme pöyristyttäviä ajatuksia. Puhdasta älyllistä valetta edustaa tuohon kohtaan sisältyvä uskalias väite, jonka mukaan euron arvon aleneminen johtuisi Ranskan 35 tunnin työaikalaista, joka vähentäisi muka koko Euroopan kilpailukykyä.
Toyotan tehdas ja monet muutkin tehtaat päättivät sijoittautua Eurooppaan sen jälkeen, kun tuosta laista oli ilmoitettu. Euroedustajilla on kyllä oikeus olla sitä mieltä, ettei Toyotan tehdas ymmärrä tekojaan, mutta se, että nuo samat euroedustajat yrittävät tuputtaa jäsenvaltioiden hallituksille ja Euroopan sosiaalipolitiikalle täysin mielettömiä sääntöjä, on mielestämme suoraan sanoen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Theonas
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva Euroopan keskuspankin vuosikertomus koskee vuotta 1999, pankin ensimmäistä toimintavuotta EMUn kolmannen vaiheen alkamisen jälkeen. Juuri tästä syystä Euroopan parlamentin kriittisen lähestymistavan Euroopan keskuspankin toimintaan pitäisi olla ankarampi ja vaativampi. Euroopan parlamentti on yhteisön ainoa toimielin, jolla on toimivaltaa valvoa, vaikkakin jälkikäteen, Euroopan keskuspankkia ja sen politiikkaa. Tästä näkökulmasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö ei nouse Euroopan kansalaisten odotusten tasolle, koska se tukee täysin Euroopan keskuspankkijärjestelmän politiikkaa ja on monessa tapauksessa paavia paavillisempi vaatiessaan vieläkin liberaalimpaa politiikkaa. Väite, että euron asema ja sen heikkous suhteessa dollariin johtuvat vaadittujen työmarkkinoiden, tuotteiden ja palveluiden kustannuksella tapahtuvien rakenteellisten muutosten täytäntöönpanon viivästymisestä, talouden julkisen sektorin hävittämisen, työmarkkinoiden säätelyn purkamisen ja työntekijöiden työsuhde-, sosiaali- ja sosiaaliturvaoikeuksien kumoamisen viivästymisestä, on varsinkin provokaatio yleisiä tuntemuksia kohtaan.
Kun Euroopan keskuspankki on tavoitellut paljon puhuttua hintatason vakautta, jota se pitää ainoana velvollisuutenaan, sen politiikka on ollut syvästi ristiriitaista, koska se on heilutellut aina samaa tavoitetta ajavaa inflaatiopaineiden hallintaa heilurin lailla laidasta laitaan toistuvilla korkojen nostoilla ja laskuilla, joilla on käytännössä ollut kielteiset seuraukset tuottavuuden ja työllisyyden kehitykselle.
Työntekijät, jotka maksavat syvästi kielteisen uusliberalistisen politiikan seuraukset, eivät luota lainkaan tähän politiikkaan, he eivät jaa Euroopan keskuspankin optimismia eivätkä Euroopan parlamentin, Euroopan unionin muiden elinten ja jäsenvaltioiden tukea tälle politiikalle. Paljon puhuttu uusi talous ei palvele työntekijöiden etuja. Näin ollen vastustamme sekä Euroopan keskuspankin politiikkaa että Euroopan parlamentin tukea sille.

Abitbol
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Radwania hänen laadukkaasta mietinnöstään, joka koskee Euroopan keskuspankin ensimmäistä varainhoitovuotta euron voimaantulon jälkeen. Esittelijämme panos on ansiokas. Hänen mietinnöstään käy itse asiassa ilmi syvä huoli, joka on oivallinen vastakohta monien euron kannattajien ikuiselle optimismille. Mietinnössä myös vakuutellaan jälleen - kenties hieman varovaisesti, mutta vakuutellaan joka tapauksessa - joitakin täysin tarpeettomia perusperiaatteita. Radwan on todennut mietinnössään erityisesti, ettei Euroopan keskuspankin riippumattomuutta pidä rinnastaa tilivelvollisuuden puuttumiseen vaan että riippumattomuus edellyttää mahdollisimman suurta avoimuutta varsinkin - ja tämän huomion esittelijän olisi pitänyt lisätä - keskuspankin legitimiteetin puuttumisen paikkaamiseksi.
Hyvä esittelijä, näette kyllä hyvin oireet, mutta ette suostu tunnustamaan euroa koettelevaa perinnöllistä sairautta, joka aiheuttaa epäuskoa markkinoilla, joilla euron arvo on laskenut 20 prosenttia. Ette suostu tunnustamaan taloudellisten toimijoiden välinpitämättömyyttä, sillä he eivät ole edelleenkään hyväksyneet euroa, tai kansalaisten epäluuloista suhtautumista euroon: tuoreimman eurooppalaisen mielipidemittauksen mukaan jopa 41 prosenttia Euroopan kansalaisista katsoo, että euro on heille pahasta. Ja myöntäkää pois, että euro on siitä vastaavien viranomaisten tunteman paniikin syynä nyt, kun kansallisten valuuttojen häviämiseen on enää puolitoista vuotta aikaa. Tähän voisimme lisätä vielä brittien kasvavan vihamielisyyden sekä tanskalaisten - joiden kanta euroon vahvistuu toivoakseni 28. syyskuuta - jatkuvan epäluulon euroa kohtaan.
Ensisijainen syy eurooppalaiseen valuuttaan kohdistuvaan epäluuloon löytyy luonnollisesti sen syntyyn liittyvistä olosuhteista. Poliittinen johto sysäsi heti Ranskan ja yhdistyneen Saksan - joita yhdeksän muuta valtiota seurasivat - hätäisesti suunnitteleman niin sanotun yhtenäisvaluutan Frankfurtissa toimivan riippumattoman pankin haltuun kuin Cosette-rukan Tenardierin perheen armoille!
Jo Retzin kardinaali totesi aikoinaan, että politiikassa päästään usein aivan päinvastaisiin tuloksiin kuin mihin on pyritty. Euroopan keskuspankille markkinoiden rauhoittamiseksi haettu riippumattomuus on juuri se, joka noita markkinoita huolestuttaa. Amerikkalainen keskuspankki syntyi vasta yli sata vuotta Yhdysvaltojen synnyn ja Amerikan sisällissodan jälkeen, eikä se toimi riippumattomasti, sillä tuo riippumattomuus on suhteellista siellä, missä näistä asioista ajatellaan samalla tavoin, kuten tehdään yhden valtion sisällä. Ilman tällaista perustaa Euroopan keskuspankki ei ole riippumaton vaan eristäytynyt. Se on tuomittu epäonnistumaan. Se voi puhua vain markkinoiden kieltä, jota eräs ranskalainen toimittaja kutsui rahan esperantoksi. Se ei voi puhua kansalaisten kieltä, mistä johtuu, että eurosta, joka on vain lainavaluutta, on tullut markkinoiden leikkikalu sen asemasta, että se olisi eurooppalaisten yhteinen asia.
Arvoisa Duisenberg, ehkä euronne lähtee vielä nousuun, mutta teillä ei ole siihen osaa eikä arpaa. Nimenomaan dollarin arvo tulee laskemaan. Näin ollen toivoisin hartaasti, että ette sitä ennen tukahduttaisi loukatun ylpeydellä Euroopan taloutta, joka on jo joutunut koko 1990-luvun ajan maksamaan kalliisti euron tavoittelusta sekä kasvussa että työllisyydessä ja joka ei halua joutua maksamaan toistamiseen yhtä kallista hintaa vahvan euron tavoittelusta. Ette voi siis valittaa, jos hallitukset kohta kiistelevät kanssanne ennenaikaisesta riippumattomuudesta ja petollisesta suvereenisuudesta. Ette siis voi valittaa, jos Jean Valjean tulee lopulta hakemaan Cosetteaan takaisin.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, komission jäsen Solbes, riippumattomien jäsenten teknisen ryhmän italialaisten radikaalijäsenten nimissä uskon, että Euroopan keskuspankin itselleen asettama tavoite joka kuuluu luonnostaan perustamissopimukseen ja parhaaseen talousoppiin, eli kyse on inflaation pitämisestä kurissa on objektiivisesti saavutettu; tästä asiasta on syytä olla tyytyväinen myös itse keskuspankin toiminnan kannalta. Tästä huolimatta saavutettu tulos ei voi mitenkään auttaa unohtamaan niitä synkkiä pilviä, jotka kasaantuvat tuloksen ylle.
Ensimmäinen käsiteltävä ongelma koskee julkistaloutta: alijäämän ja BKT:n joka on vain muutamassa vuodessa laskenut alle 2 prosentin euroalueella välisen myönteisen kehityksen takana piilee se seikka, että monissa maissa ja monissa tapauksissa saavutettu tulos on ainoastaan myönteisen korkosuhdanteen ja sellaisen verotustason ansiota, joka on noussut eikä laskenut.
Rakenteellisella ja kestävällä julkisten menojen alentamisella on edelleen toissijainen merkitys, ja tämän lisäksi monissa maissa valtion talousarvio on edelleen noin 50 prosenttia, ja tämä on liian korkea taso, jotta sitä voitaisiin käsitellä ilman pelkoa uusista odottamattoman suurista alijäämistä talouskriisin vallitessa.
Erityisesti uskon, että huomiota pitäisi nopeasti kiinnittää ongelmaan, joka tähän asiaan keskuspankin korkeat virkamiehet voisivat ja heidän pitäisi puuttua perusteellisemmin kuin he tällä hetkellä tekevät koskee epävirallisia, pimeitä velkoja, jotka monissa maissa johtuvat julkisista eläkejärjestelmistä, erityisesti Italiassa mutta ei pelkästään siellä. Näiden järjestelmien populistisella jalomielisyydellä on korkea hinta, jonka joku joutuu pian maksamaan ja jonka seuraukset alkavat pian vaikuttaa euron vakauteen.
Eräs ongelma koskee Euroopan keskuspankin päätösten avoimuutta: asian hyväksi on tehty jotakin, mutta mielestäni ei ole vielä tehty tarpeeksi; tässä asiassa olen tyytyväinen kollega Huhnen sanoihin, joista olen täysin samaa mieltä.
Puheenjohtaja Duisenberg vahvisti, että ja olen samaa mieltä hänen väitteistään ongelma, joka koskee uutta taloutta, uudessa taloudessa ilmaantuvia viipeitä Euroopassa ja työn tuottavuutta Euroopassa, ei voi eikä sen pidä muodostua korkoja koskevaksi ongelmaksi. Se on rakenteellisia uudistuksia koskeva ongelma, ja sellaisena sitä pitää käsitellä.
Monia aloja vaivaa yksityistämistä ja vapauttamista koskeva ongelma. Eräät maat, kuten Ranska, ovat eli kyse on merkittävistä maista jarruttaneet näiden aiheiden käsittelyä: kyse on erityisesti vapauttamisista ja yksityistämisistä tietoliikenteen alalla, mutta ei pelkästään sillä alalla.
Työmarkkinoilla on joustavuutta koskeva ongelma. Mandelilla, yhdellä euron perustajista, oli jokunen kuukausi sitten mahdollisuus sanoa Euroopasta puhuttaessa, että hallitukset määräävät markkinoille liian monia joustamattomia toimenpiteitä. Palvelukseen otot ja irtisanomiset pitää vapauttaa siitä yksinkertaisesta syystä, että irtisanomisten valvominen asettaa pelkästään esteitä uusien työpaikkojen syntymiselle.
Sen sijasta, että keskuspankin politiikalta ja veropolitiikalta edellytetään Euroopan talousongelmien ratkaisemista, olisi hyvä, että Euroopan politiikassa ratkaistaisiin ongelmat, jotka voi ratkaista heti, kuten esimerkiksi talouden ja työmarkkinoiden uudistusta ja joustavuutta koskevat ongelmat.
Puheenvuoroni päätteeksi kiitän jäsen Radwania siitä erinomaisesta työstä, jonka hän teki laatiessaan tämän mietinnön, jota voi miltei kokonaan kannattaa.

Brunetta
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, arvoisa komission jäsen Solbes, olen kollega Radwanin lailla tyytyväinen siihen, kun hän ilmaisi mietinnössään, miten tärkeää on huolehtia hintatason vakaudesta, jonka Euroopan keskuspankki on saavuttanut alentamalla inflaatiotasoa tuntuvasti euroalueella.
Mietinnön esittelijän tavoin panen lisäksi tyytyväisenä merkille sen, että EKP on noudattanut sitoumustaan julkistaa säännöllisesti käytettävissään olevia tietoja talouden muuttujista, taloudellisista ennusteista ja käyttämistään ekonometrisistä malleista voidakseen antaa teoreettisen pohjan toteuttavalle rahapolitiikalle. Avoimuusperiaatetta on tärkeää vahvistaa, ja on hyvä, että EKP määrää viestintää koskevia normeja, jotka voivat olla erinomainen kiintopiste jokaisen maan keskuspankille.
Meidän pitää kuitenkin varoa antamasta liian laajaa tulkintaa perustamissopimuksen 105 artiklassa ilmaistusta periaatteesta, koska 108 artiklassa sanotaan: "Käyttäessään sille tällä sopimuksella ja EKPJ:n perussäännöillä annettuja valtuuksia tai suorittaessaan niillä sille annettuja tehtäviään ja velvollisuuksiaan EKP tai kansallinen keskuspankki taikka EKP:n tai kansallisen keskuspankin päätöksentekoelimen jäsen ei pyydä eikä ota ohjeita yhteisön toimielimiltä tai laitoksilta .... eikä miltään muultakaan taholta".
Rahapolitiikka tarjoaa varmasti kimmokkeen määrittää keinolla millä hyvänsä maan taloudelliset aikaansaannokset, mutta juuri tästä syystä EKP:lle ei pidä antaa vastuuta, jota sillä ei voi olla, ei sen valossa, mitä perustamissopimuksessa vahvistetaan, eikä talouspolitiikan peruselementtien valossa.
Makrotaloudellisten muuttujien heikohko kehittyminen eräissä euroalueen maissa on liian helposti ja virheellisesti liitetty yhteisen rahan syntymiseen: joidenkin maiden epätasapainosta ja huonosta taloussuhdanteesta ei voi syyttää euroa eikä liioin keskuspankin rahapolitiikkaa, vaan Eurolandin yksiselitteisen talouspolitiikan ja rakenteellisten uudistusten puuttumista yksittäisissä kansallisissa järjestelmissä.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, nyt on kulunut kymmenen vuotta siitä, kun aloitimme rahaliiton ensimmäisen vaiheen sen ensimmäisinä hetkinä. Nyt teemme tilinpäätöstä vuosikertomuksesta, jonka pohjana on ollut onnistunut rahapolitiikka. Euroopan keskuspankki on toiminut institutionaalisesti, organisaationa ja rahapoliittisesti harkiten ja tiennäyttäjänä, vaikka sen kaikista päätöksistä ei voidakaan olla samaa mieltä.
Rahapolitiikan avoimuuden edistämiseksi voidaan kuitenkin tehdä vieläkin enemmän. Siinä ei ole kyse ainoastaan viestinnän parantamisesta, vaan selitysten parantamisesta. Arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, siksi olen iloinen, että olette tänään jälleen kerran sanonut suoraan, että saamme kyllä inflaatioennusteet ja että ekonometristen mallien julkaisussa edistytään. Tietenkin toivon yhä, että saamme lyhennetyt istuntopöytäkirjat, jotta voimme sitten seurata kaikkia muita käsiteltyjä aiheita.
Vuosikertomuksessa todetaan selvästi, että euro on tehnyt kansainvälisen läpimurron ja että se on nyt jo maailman toiseksi tärkein valuutta. Siinä myös korostetaan sangen selvästi sitä, että Euroopan keskuspankki on pysynyt ensisijaisessa tavoitteessaan taata hintojen vakaus.
Nyt olen kuitenkin sitä mieltä, että Euroopan keskuspankin toissijainen tavoite ei ole nykyään kaikille vielä täysin selvä. Inflaatiolukemat ovat loppujen lopuksi alhaiset ja hallinnassa öljyn kohonneista hinnoista huolimatta. Tilanne on ylipäätään aivan erilainen kuin 1970-luvulla öljykriisin aikoihin. Euroopan keskuspankin on lopultakin selvitettävä, miten ja millä ehdoilla se haluaa tukea talouskasvun ja työllisyyden tavoitteita. Rahahan on loppujen lopuksi ihmisiä varten eivätkä ihmiset rahaa varten. Siksi makrotaloudellisia reunaehtoja on tosiaankin tuettava, myös Euroopan keskuspankin omalta osaltaan.
EKP on ollut näihin aikoihin asti selityksen velkaa, miksi hintojen vakauden määrittely sujuu euroalueella jäykemmin kuin Yhdysvalloissa ja miksi EKP ei suojele voimakkaammin Euroopan nuorta kasvuprosessia. Eurooppa tarvitsee korkeaa, pysyvää kasvua pitkäksi ajanjaksoksi, mikäli työttömyyden torjumisessa on määrä onnistua. Täystyöllisyyshän on loppujen lopuksi nyt vihdoinkin mahdollista. EKP:n vakautukseen perustuvalla rahapolitiikalla voidaan varsin hyvin saada aikaan investointi- ja kasvuimpulsseja ja siten edistää konkreettisesti aitoa, riittävää ja tasapainoista politiikkaa.
Millaisen osuuden EKP voi ja haluaa tehdä? Miksi se ei seuraa USA:n keskuspankin esimerkkiä talouden noususuhdanteen tukemisessa? Tai voiko olla kyse siitä, että - tähän haluaisin mielelläni vastauksen - Euroopan keskuspankki ei hyväksy yli 3 prosentin kasvulukuja, koska näkee niissä vakauspolitiikkaa uhkaavan vaaratekijän?

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet ja hyvät kollegat, haluaisin ensimmäiseksi kiittää jäsen Radwania erittäin hienosta mietinnöstä. Euroopan keskuspankin vuosikertomuksen sivuilla 60 - 61 puhutaan Tanskan oloista vuonna 1999. Siinä huomautetaan, että Tanskan kruunu oli vakaa vuonna 1999 ja hieman vahvempi kuin ERM 2:n keskikurssi. Tilanne on valitettavasti muuttunut, koska viime kuukausina Tanskan kruunuun on kohdistunut painetta. Tanskan kruunuun kohdistunutta keinottelua ilmenee ennen kaikkea sen vuoksi, että tanskalaisten mielipidetutkimusten mukaan 28. syyskuuta pidettävän kansanäänestyksen tulos on todennäköisesti kielteinen. Jos kyseisen kansanäänestyksen tulos on kielteinen - ja olen täysin eri mieltä juuri puhuneen ranskalaisen kollegani kanssa, joka ymmärtääkseni toivoo kielteistä tulosta - voidaan olettaa, että kruunun vastainen keinottelu lisääntyy, ja Tanska tarvitsee silloin kruunun puolustamiseen sitä EKP:ltä saatavaa tukea, joka ERM 2 -sopimuksessa on varattu siihen tarkoitukseen. Puheenjohtaja Duisenberg, pyytäisin teitä sen vuoksi selvittämään, mitkä ovat Tanskan ERM 2 -sopimusta koskevat rajat, ja pyytäisin teitä vastaamaan seuraaviin kysymyksiin. Ensiksikin: mitä ehtoja Tanskan pitää täyttää, ennen kuin EKP ryhtyy tukiostoihin? Toiseksi: kuinka paljon valuuttavarannosta EKP käyttää konkreettisessa tilanteessa kruunujen tukiostoihin puolustaakseen Tanskan kruunua? Kolmanneksi: kuinka kauan EKP on valmis tukemaan kruunua? Ja lopuksi neljänneksi: voitteko kertoa meille, onko ERM 2 -sopimuksella jokin tietty voimassaoloaika?

Brie
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, että te, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, ja Euroopan keskuspankki olette harjoittaneet varsin pätevää ja onnistunutta rahapolitiikkaa. Pitäisi kuitenkin ottaa paljon vakavammin ihmisten tuntema huoli euron alhaisesta kurssista, varsinkin kun se on yksi inflaatioon johtavan suuntauksen ja korkeiden korkojen lähtökohdista. Varsinainen ja hyvin periaatteellinen kritiikkini kohdistuu kuitenkin aivan muille alueille. Mietinnössä pidetään EKP:n tiedotuspolitiikan parantamista myönteisenä. Todella välttämättömät tiedot, istuntopöytäkirjojen julkistaminen, sitä vastoin evätään vetoamalla EKP:n riippumattomuuteen. EKP ei kuitenkaan ole yksityisomistuksessa. Sen pitäisi antaa omistajilleen, jotka viime kädessä ovat unionin kansalaisia, tietoa ja vastauksia. Se on yksi Euroopan unionin vaikutusvaltaisimmista instituutioista, eikä sellainen voi jatkua, että politiikka ja demokratia ovat sen edessä niin täysin rähmällään.
Minua vaivaa eräs toinenkin ongelma.
(Välihuutoja) Miksikäs ei? Minua siis vaivaa eräs toinenkin ongelma. Raha- ja talouspolitiikan rajoittaminen hintatason vakauteen käy paljastavasti ilmi mietinnön 9 kohdasta, jossa sanotaan, että työmarkkinoiden ja sosiaalivakuutusjärjestelmien kehityksen pitäisi tukea EKP:n vakauspolitiikkaa, sen sijaan että tavoitteenasettelua muutettaisiin näiden alojen vakavien ongelmien vuoksi.
Lopuksi kolmas kysymys, otan sen ainakin puheeksi. Kansainvälisten spekulatiivisten rahamarkkinoiden historiallisesti vertaansa vailla olevasta paisumisesta ei sanota sanaakaan. Siitä johtuu nähdäkseni inflaatiosuuntaus jo keskipitkällä aikavälillä, ja nykytilanteessa se on syynä täysin tuomittavaan palkansaajien ja reaalitaloudellisten yritysten väliseen uudelleenjakoon spekulatiivisista tuloista. Toivon, että tästä kehityksestä ja sen muuttamiseksi tarvittavista välineistä voitaisiin vihdoinkin käydä tarpeellista keskustelua myös teidän kanssanne.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, hyvät parlamentin jäsenet, Radwanin mietintö on minulle erityisen mieleinen, koska se liittyy läheisesti esityslistan seuraavaan kohtaan, joka koskee euron tiedotuskampanjaa. Olen iloinen, että valiokunnassa hyväksyttiin 11 minun 12 tarkistuksestani. Näissä tarkistuksissa oli kyse etupäässä kolmesta asiasta.
Ensinnäkin, Euroopan keskuspankin vahvuudesta ja sen riippumattomuuden korostamisesta. Tämä riippumattomuus merkitsee minulle myös vapautta ohjeista, joka on oikeutettua siksi, että EKP on velvoitettu selkeään tehtävään, nimittäin hintatason vakauden turvaamiseen. Toiseksi on kyse parlamentin Euroopan keskuspankille antamasta kehotuksesta jatkaa edelleen vakauspolitiikan suuntaan kasvavien inflaatioriskien torjumiseksi. Kolmanneksi on kyse siitä kaikille ehdokasvaltioille annetusta signaalista, että pääsy talous- ja rahaunioniin riippuu lähentymiskriteerien noudattamisesta eikä poliittisista myönnytyksistä.
Mietintö on tärkeä, myös tiedotuskampanjan kannalta - sehän jo sanottiinkin - koska euron ulkoisen arvon korostamiseen, jolla on psykologisia vaikutuksia kansalaisten yhteistä rahaa kohtaan tuntemaan luottamukseen, on verrattava talous- ja rahaliiton kiistatonta menestymistä ja ennen kaikkea tuotava se selkeämmin esiin.
Teknisiä muutoksia koskevaa tiedotusta ei saa alistaa poliittisia tavoitteita ja saavutettuja tuloksia koskevalle tiedotukselle.
Siksi sanonkin lopuksi, että euro on - ja mietintö osoittaa sen - kasvua ja työllisyyttä tukeva hanke menestyvien sisämarkkinoiden luomiseksi ja eurooppalaisen identiteetin lujittamiseksi. Euro on hanke, jolla pyritään hintatason vakauttamiseen ja alhaisempiin inflaatiolukemiin, kilpailukyvyn parantamiseen ja terveellä pohjalla toimivaan valtiontalouteen, jotta tulevaisuutemme budjettipoliittisesta loppuunmyynnistä tehtäisiin kaikkialla loppu.

Katiforis
Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankin vuosikertomuksen pitää antaa meille tilaisuus kiittää Euroopan keskuspankin johtokuntaa sen ponnistuksista ja onnitella sitä menestyksestä euron käyttöönoton hallinnassa. Sen tehtävä ei ole ollut helppo. Nämä ihmiset ovat työskennelleet ankarasti yhteisten tavoitteittemme eteen, ja tästä on annettava tunnustusta riippumatta siitä, olemmeko heidän kanssaan eri mieltä vuoden verran sovelletun rahapolitiikan tärkeistä kysymyksistä.
Erimielisyyksiin, joita esittelijän mietinnössä ei käsitellä eikä tuoda esiin, ei sisälly minua kiinnostava kritiikki, jota on esitetty euron vaihtokurssin putoamisen vuoksi. Esittelijä muistuttaa tässä kohdin aivan oikein, että euroa edeltäneiden valuuttojen heilahtelu oli merkittävästi suurempaa kuin euron tähänastinen heilahtelu, joten tässä asiassa ei ole menty huonompaan suuntaan. Esittelijä pitää vaihtokurssin putoamisen syynä Euroopan talouden dynaamisuuden puutetta. Tässä hän on todennäköisesti oikeassa. Hänen huomionsa herättää kuitenkin kysymyksen, missä määrin nyt yli vuoden ajan sovellettu rahapolitiikka sopii parhaiten palauttamaan dynaamisuuden, jota taloutemme tarvitsee meidän kaikkien mielestä.
Toisin kuin esittelijä, joka allekirjoittaa täysin keskuspankin argumentaation, monet meistä uskovat, että rahapolitiikka on ollut dogmaattista, liian konservatiivista ja taipuvaista lisäämään inflaatiovaaraa. Kaikki tämä voidaan antaa anteeksi, koska pankkiirien luonteeseen kuuluu konservatiivisuus ja jossain määrin myös dogmaattisuus, mutta keskuspankilla ei ole oikeutta esitellä ulospäin inflaation torjuntaa, joka on tietenkin sen perustamissopimuksen mukainen velvollisuus, kun se itse määrittelee inflaation miten tahtoo. Keskuspankki ei voi sanoa meille: "Nimenomaan minä pysäytän inflaation, ja sen, mitä on inflaatio, arvioin ja kerron minä itse, tietenkin objektiivisesti ja mielivaltaisesti riippumatta muusta taloudessa tapahtuvasta kehityksestä ja erityisesti riippumatta työllisyyden tukemisesta, joka on myös Euroopan keskuspankin velvollisuus."
Tämä asenne talouspolitiikkaan lähentelee vaarallisen rajoja erityisesti nyt. Euroopan taloudellinen toipuminen on vetänyt mukaansa kaiken hyödyntämättömän tuotantopotentiaalin, ja jotta sama tahti jatkuisi, tarvitaan uusia sijoituksia. Onkohan korkojen äskettäinen nostaminen inflaatiovaaran verukkeella politiikkaa, joka parhaiten rohkaisee sijoituksia? Sopiiko 0-2 prosentin inflaatiotavoite yhteen tarpeellisen sijoitustalouden laajentamisen kanssa vai pitäisikö meidän kenties Euro 12:n puitteissa ajatella inflaatiotavoitteen poliittista tarkistamista, jolloin keskuspankki voisi riippumattomasti pyrkiä tiettyyn tavoitteeseen, joka kuitenkin määriteltäisiin Euroopan hallitusten poliittisella vastuulla?

Boudjenah
Arvoisa puhemies, olkoonpa euron arvo sitten mikä tahansa, Euroopan keskuspankin yksinomaisena tehtävänä on, kuten te muistutittekin, arvoisa Duisenberg, taata hintojen vakaus tarvitsematta huolehtia hintapäätösten taloudellisista ja sosiaalisista seurauksista.
Niinpä EKP nostaa nyt korkotasoa, mikä saattaa hidastaa investointien tekoa ja jarruttaa talouskasvua. Korkotason nosto johtui Yhdysvaltojen korkotason noususta. Euron pysyvästi heikko arvo suhteessa dollariin johtuu siitä, että Euroopan unionista on paennut valtavasti pääomaa muihin maihin. Asiantuntijoiden mukaan vuonna 1999 euroalueelta päätyi lähes 950 miljardia nettofrangia suorien ulkomaisten investointien muodossa muihin maihin, mikä on 43 prosenttia enemmän kuin vuonna 1998.
Lyhyesti sanottuna euroa käytetään usein lainarahana spekulatiivisten hankkeiden rahoittamiseen jopa Yhdysvalloissa asti. Euroopan valitsema tapa kilpailla Yhdysvaltojen kanssa rahoitusmarkkinoita pönkittämällä johtaa umpikujaan. Sitä vastoin työllisyyden kasvu, koulutuksen ja tutkimuksen parantaminen sekä palkkatason nostaminen ovat niitä tekijöitä, joilla voitaisiin kehittää todella nykyaikaista eurooppalaista sosiaalimallia.
Tämän vuoksi sosiaalisten näkökohtien ja valuuttakysymysten on kuljettava käsi kädessä. EKP on kuitenkin yksin vastuussa valuuttapolitiikasta. EKP rohkenee inflaation torjuntaan ja vakaussopimuksen ehdottomaan noudattamiseen vedoten ojentaa jopa jäsenvaltioiden hallituksia, vaikkei se esitä koskaan kritiikkiä rahoitusmarkkinoilla jylläävästä keinottelusta. Se kannattaa maltillista palkkapolitiikkaa, joustavuutta ja epävarmoja työpaikkoja. Se kannustaa yksityistämiseen edistääkseen kilpailukykyä ja pääomavoittoja. Se kaupittelee myös sosiaaliturvan "uudistamista" sekä työttömyyskustannusten alentamista lähentyen siten Ranskassa vallalla olevaa, työnantajien ja ammattiliittojen välisen sopimuksen logiikkaa, tuon sopimuksen, joka syyllistää ja rankaisee työttömiä.
Meidän on ehdottomasti aloitettava uudelleen keskustelu Euroopan keskuspankin tehtävistä, joilla tähdätään uudenlaiseen, työllisyyskriteerit huomioon ottavaan luotonantopolitiikkaan. Emme voi tyytyä pelkästään siihen, että sosiaaliset kysymykset liitetään jälkiliberalistiseen talouspolitiikkaan. Sen asemasta meidän olisi todellisen sosiaalisen Euroopan luomiseksi korvattava vakaussopimus kasvu-, työllisyys- ja koulutussopimuksella. Näiden suuntaviivojen toteuttamiseksi olisi elintärkeää vahvistaa myös EKP:n valvontaa, josta vastaavat Euroopan parlamentti ja jäsenvaltioiden parlamentit.

Lulling
Arvoisa puhemies, hyväksyessään Radwanin mietinnön talous- ja asioiden valiokunnan enemmistö menetti oikeastaan hyvän tilaisuuden tähdentää euron heikkouden syitä, joista Euroopan keskuspankkia ei voida panna vastuuseen. Se suuri typeryys, joka täällä nyt mainittiin, osoittaa, kuinka tärkeää on, että Euroopan keskuspankki on riippumaton laitos. Talous- ja raha-asioiden valiokunta hylkäsi ilmeisesti ideologisista syistä väitteen, jonka mukaan euron heikkous olisi seurausta myös euroalueen jättiläismäisestä byrokratiasta - kuten arvostetut asiantuntijat ovat asian ilmaisseet. Väite haiskahtaa sosialistiselta ja sillä rajoitetaan ihmisten vapautta. Saman kohtalon kokivat tarkistukset, joissa viitataan siihen, että euroaluetta rasittavat säännöllisesti ankarat verot, minkä johdosta yrittäjyys joutuu kärsimään.
Jäykät rakenteet, verkkainen vapauttaminen tärkeillä talousaloilla, inflaatiolukemien jo huolestuttavat erot yksittäisissä jäsenvaltioissa ovat syynä siihen, että julkisen talouden koheneminen johtuu vakaussopimusta uhkaavasta alhaisesta korkotasosta ja verotuksen kiristämisestä eikä suinkaan julkisten menojen ja rakenneuudistusten supistamisesta. Kaikki nämä toteamukset olisin mielelläni nähnyt mietinnössä. Olisikin ollut hyvä, jos parlamentti olisi rohjennut myöntää nimenomaan tässä mietinnössä, että eurovaluutan tämänhetkinen heikkous johtuu siitä, että talous ei ole riittävän joustava, mutta siitä olen iloinen, että on ainakin osoitettu huolta tiettyjen nykyisten esimerkiksi työaikaan liittyvien euroalueen maiden päätöksien takia, jotka jäykistävät työmarkkinoita niiden joustavoittamisen sijasta ja samalla edistävät euron heikkenemistä. Sanon tämän, vaikka se ei miellytäkään Saksan vanhoilliskommunistien pääideologia Brietä, jonka puolue raunioitti kokonaisen valtion ja jonka olisi ollut parempi pitää täällä suunsa kiinni.
Tämä on selvä kehotus euroalueen äänestäjille antaa potkut aivan liian lukuisille punavihreille hallituksille, jos ne...
(Puhemies keskeytti puhujan)

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa EKP:n puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, en voi olla vastaamatta Astrid Lullingille. Riippumaton kyllä, mutta mistä tahosta riippumaton? Ja se, mitä te sanoitte ajatuksesta, jonka mukaan työajan vähentäminen olisi syynä euron arvon alenemiseen, jätän täysin teidän omalle vastuullenne, vaikka ajatuksenne perustuvatkin nähdäkseni enemmän ideologisiin näkökantoihin kuin Ranskan taloudellisen tilanteen objektiiviseen tarkasteluun.
Arvoisa EKP:n puheenjohtaja, kuten tiedätte, korkotason hiljattainen nostaminen 0,50 prosenttiyksiköllä huhtikuun lopulla tehdyn noston lisäksi synnytti laajaa keskustelua monissa jäsenvaltioissa, joissa kasvu on lähtenyt elpymään ja joiden kasvusuuntausta pelkäämme nyt peruskoron nostamisen vahingoittavan, sillä tuo kasvu on välttämätöntä, jos haluamme ratkaista kansalaistemme ongelmia.
Olemme kuitenkin iloisia viitearvon tarkistamisnäkymistä, jolloin olisi mahdollista arvioida valuuttamäärän kasvua. Tarkistaminen on meistä välttämätöntä. Euron ja dollarin välisen vaihtokurssin huononemisesta sanoisin, että kaikki eivät pidä sitä kielteisenä ilmiönä, vaikka monet pohtivatkin sen syitä. Saanen sanoa oman mielipiteeni asiasta. Pääsyy siihen on talouspolitiikkojemme todellisen koordinoinnin puute. Meidän on tilanteen korjaamiseksi tehostettava talouspoliitikkojen koordinointia. Sitä te ette saavuta ilman Euro 11:n tai 12:n vahvistamista. Tällä tavoin te voitte parantaa hallitusten välistä keskinäistä luottamusta, jota tämänsuuntainen edistys edellyttää. Toivon, että puheenjohtajavaltio Ranska kykenisi edistämään tätä asiaa. Toivon myös, että Euroopan keskuspankki toisi oman panoksensa myönteisessä hengessä.
Olemme iloisia siitä, että avoimuudessa on jo menty eteenpäin. Tehän tiedätte parlamentin uskovan, että se voi päästä vielä hieman pidemmälle. Arvoisa puhemies, sallinette minun puhua teille vielä viimeisestä asiasta. Olette kehottanut ammattiliittoja harjoittamaan maltillista palkkapolitiikkaa. Teillä on siihen oikeus. Mutta eikö olisi syytä pohtia myös inflaatiota ruokkivia suuntauksia, jotka johtuvat osakemarkkinoilla realisoiduista huomattavista voitoista? Meidän mielestämme teidän pitäisi ottaa huomioon, että taloutta voidaan tarkastella myös kokonaisvaltaiselta pohjalta.
Lopuksi sanoisin, etten voi hyväksyä esittelijä Radwanin mietintöön sisältyvää ajatusta siitä, että rakenneuudistukset - tässä tapauksessa työajan vähentäminen - johtaisi euron arvon alenemiseen. Sanottakoon se jälleen kerran, että Ranskan talousluvut osoittavat, että työajan vähentäminen on piristänyt kasvua ja lisännyt työpaikkoja Ranskassa.
(Suosionosoituksia)

Bordes
Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankki on vain koneisto, joka kuitenkin symbolisoi hyvin kaikkien unionin jäsenvaltioiden politiikkaa, jolla pyritään edistämään suuryritysten voittoja tyrkyttämällä maltillista palkkapolitiikkaa, joksi tuota politiikkaa mietinnössä kaunistelevasti kutsutaan.
Euroopan keskuspankki, joka tarjoutuu tuon politiikan ylimmäksi vartijaksi, uskoo voivansa torjua budjettivajeita ja valtioiden velkaantumista. Mutta se ei paljasta sen enempää kuin jäsenvaltiotkaan sitä tosiasiaa, että alijäämästä eivät ole vastuussa tai siitä eivät hyödy ne, joiden on tehtävä uhrauksia tuon alijäämän vähentämiseksi. Valtion kassoja tyhjentävät kaikkialla valtion tuet, verohuojennukset ja vaikutusvaltaisille työnantajille maksettavat kaikenlaiset tuet. Mutta julkisen palvelualan työpaikat ja palkat ovat niitä, joihin kaikki hallitukset tarttuvat alijäämän vähentämiseksi.
Työväenluokan taisteluhenkinen ryhmä aikoo äänestää mietintöä vastaan. Me korostamme tarvetta lopettaa kaikenlaisten työnantajille tarkoitettujen suorien tai epäsuorien tukien myöntäminen sekä nostaa huomattavasti sekä taloudellisiin voittoihin että yksityiseen omaisuuteen ja suuriin tuloihin kohdistuvaa verotusta.
Korostamme, että jäsenvaltioita on vaadittava käyttämään tällä tavoin hankittuja varoja työpaikkojen luomiseen suuren työttömyyden aloilla eli terveydenhoitoalalla, opetuksessa ja julkisessa liikenteessä, sekä kehittämään nykyisin laiminlyötyjä julkisia palveluja.

Kauppi
Arvoisa puhemies, kuunneltuani Berèsiä ja Bordesia olen entistä huolestuneempi siitä, että Lissabonin kauniit puheet todellakin realisoituvat. Kommunistien ja sosialistien puolella ei näytä olevan minkäänlaista ymmärrystä Lullingin ja EPP-ryhmän huolelle siitä, millä tavalla eurooppalainen kilpailukyky ja dynaamisuus toteutetaan. Minä toivoisin, että Ranska ja ranskalaiset parlamentin jäsenet olisivat yhtä aktiivisia esimerkiksi rahoituspalvelujen toimintaohjelman toteuttamisessa kuin sosiaalisen agendan edistämisessä. Presidentti Chirac korosti eilen erinomaisella tavalla, että täytyy löytää oikeanlainen balanssi näiden kahden tavoitteen välillä, ja toivoisin, että kuuntelisitte presidenttiänne.
Arvoisa keskuspankin pääjohtaja, muistan erittäin hyvin viimevuotisen keskustelun vuoden 1998 vuosikertomuksesta. Silloin korostin parlamentin halua nähdä tulevaisuudessa vahva ja riippumaton eurooppalainen keskuspankki, jolla on vakiintunut asema ja joka on saavuttanut markkinoiden luottamuksen. Nyt käsillä oleva vuosikertomus osoittaakin, että tähän suuntaan on myös selkeästi edetty viime vuonna. On tervetullutta, että EKP on sitoutunut julkaisemaan säännöllisesti taloudellisia ennusteita ja yksityiskohtia euroalueen taloutta koskevista ekonometrisistä malleistaan. Avoimuutta tulee kuitenkin lisätä. Herra Duisenberg, se että ekonometrisiä malleja on useita, ei estä sitä, etteikö niitä kaikkia voisi julkaista ja tuoda myös parlamentin tietoisuuteen. On tärkeää, että näitä malleja, joilla yritetään ratkaista myös uuden talouden rahapolitiikkaa uuden talouden olosuhteissa, julkaistaan avoimesti ekonomistien ja poliitikkojen keskustelun mahdollistamiseksi.
Olen myös samaa mieltä Riis-Jørgensenin kanssa siitä, että EKP:n tulisi selvittää interventiopolitiikkaansa. Tänä aamuna CNN-uutiskanavalla esiteltiin tutkimustuloksia eri keskuspankkien interventiopolitiikasta, ja siinä EKP leimattiin hyvinkin interventiokeskeiseksi pankiksi. Voisitteko kommentoida tätä omassa vastauspuheenvuorossanne?

Tannock
Arvoisa puhemies, Radwanin mietinnössä on käsitelty rehellisesti monia keskuspankin toimintaan liittyviä seikkoja, jotka vaihtelevat pankkien toiminnan vakauden valvonnasta ja kansainvälisten rahaosoitusten kustannuksista hakijavaltioiden lähentymisvaatimuksiin ja parlamenttimme rooliin EKP:n tilivelvollisuuden takaajana.
Suhtaudun myönteisesti vaatimuksiin avoimuuden lisäämisestä, ja pidän sitä pankin kannalta parhaana puolustuksena niitä vaatimuksia vastaan, joilla pyritään tarkistamaan perustamissopimusta pankin toiminnallista riippumattomuutta vähentävästi, ja puheenjohtaja Duisenberg onkin ryhtynyt julkaisemaan ekonometrisiä malleja, josta häntä on onniteltava. Vaatisin myös pöytäkirjan ja EKP:n neuvoston antamien äänien julkaisemista, sillä markkinoiden luottamuksen ja uskon voittaminen on elintärkeää varsinkin näin nuorelle toimielimelle.
Mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti siihen, että EKP ei tulkitse vakauspoliittista vastuutaan yksipuolisesti, vaan että se inflaation lisäksi valvoo myös deflatorisia suuntauksia. Myös tämä on tärkeää. Me kaikki pidämme taloudellista ja hintatason vakautta arvossa, ja Yhdysvaltojen uusi malli antaa meille toivoa siitä, että tällainen vakaus, johon sisältyy tasapainoinen budjetti taloudellisen syklin aikana, on sovitettavissa yhteen kasvun ja työttömyyden tasaisen vähentymisen kanssa.
Mietinnössä ei kuitenkaan tarkastella markkinoiden luottamuspulaa euroa kohtaan eikä valtavaa pääoman ulosvirtausta Euroopasta viime vuoden aikana. Mielestäni tämä johtuu luottamuksen puutteesta sitä kohtaan, että euroalueen keskeisten maiden nykyiset hallitukset pystyisivät hoitamaan ja panemaan täytäntöön rakenteellisia uudistuksia, mihin pankin pääekonomisti, Otmar Issing, on viitannut Euroopan työmarkkinoiden ja eläkejärjestelmän vakavan rakenteellisen jäykkyyden yhteydessä.
Lopuksi brittijäsenenä olen sitä mieltä, ettei ole reilua edellyttää hakijavaltioiden kohdalla tiukempaa Maastrichtin lähestymiskriteerien soveltamista niiden liittyessä EMUun kuin nykyisten jäsenien kohdalla, ja ulkopuolelle jääneen maan edustajana vaatisin komissiota harkitsemaan joustavaa eurooppalaista mallia, jonka me Britannian konservatiivit olemme omaksuneet, jonka myötä nämä maat voivat jäädä tulevaisuudessa pois EMUsta, jos he niin liittymisen jälkeen haluavat.

Agag Longo
Arvoisa puhemies, arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, hyvää työtä! Olen sitä mieltä, että olette saavuttanut Euroopan keskuspankin tärkeimmän tavoitteen: hintojen vakauden. Sanon vielä, että jos mielestänne on välttämätöntä tai sopivaa nostaa korkoja tai jos hintojen vakauden tavoite, inflaatiotavoite, on vaarassa, älkää epäröikö vaan nostakaa taas korkoja.
Haluan kuitenkin sanoa muutakin: Euroopan keskuspankki ei suinkaan ole ansioitunut eniten tässä asiassa vaan euron ulkoisesta arvosta käydyssä keskustelussa, jossa Euroopan keskuspankki on pysynyt lujana ja kestänyt eri tahoilta tulleet hyökkäykset ja paineet. Valuuttamme ulkoisen arvon todellinen syy ei missään nimessä ole Euroopan keskuspankin politiikka vaan niiden hallitusten asenne ja vastustus, jotka - kuten sen hallituksen, joka on mainittu täällä tänään useita kertoja - ovat ideologisesti allergisia niille talousuudistuksille, joita Euroopan unioni tarvitsee kulkeakseen Lissabonin huippukokouksessa viitoitettua tietä.
Haluan onnitella teitä myös huutokauppamenetelmän muuttamisesta, sillä uusi vaihtuvakorkoinen järjestelmä mahdollistaa raha-aggregaatin entistä suoremman valvonnan, koska markkinoiden kysyntäkäyrät tunnetaan entistä paremmin, ja myös tiettyjen rahapolitiikkaa koskevien signaalien välittämisen markkinoille. Arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, haluan kaikista näistä syistä onnitella teitä ja osoittaa teille tukeni.

Villiers
Arvoisa puhemies, tämä vuosi on ollut monessakin mielessä synkkä euron kannalta. Näkemykseni on melko lailla edellisen puhujan näkemystä pessimistisempi. Olemme saaneet huomata euron ulkoisen arvon romahtavan.
Mielenkiintoista on pohtia sitä, miksi tämä lasku on tapahtunut. Monia näistä syistä on tänään tarkasteltu, mutta yksi merkittävä syy on siinä, että markkinat eivät usko maattomaan valuuttaan. Ne eivät usko sellaiseen valuuttaan, jolla ei ole poliittisen toimielimen tai hallituksen tukea takanaan. Tämä on varsin havainnollinen esimerkki läheisestä yhteydestä talous- ja rahaliiton sekä poliittisen liiton välillä. Toinen on lähes väistämätön seuraus toisesta. Tämä on yksi monista syistä, joiden vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan pitäisi pysyä euron ulkopuolella.
Kuitenkin olennaisen tärkeää on, että kansalaiset eri puolilla Eurooppaa keskustelisivat tulevaisuudesta ja poliittisesta liitosta. Liian usein heille on aiempina vuosina kerrottu, että muutokset ovat Euroopassa teknisiä. Varsinkin ajatus siitä, että siirtyminen euroon oli pelkkä taloudellinen valinta, on rehellisesti sanottuna valetta. Joka kerta, kun pääministeri Blair ja valtiovarainministeri Brown sanovat, että on pelkästään taloudellinen asia, liittyykö Yhdistynyt kuningaskunta vai ei, he pettävät Britannian kansalaisia tai heillä on syvästi harhautuneet käsitykset Euroopan tulevaisuudesta.
On vain oikein, että huomaamme, että Tanskassa käydään tällä hetkellä keskustelua poliittisesta liitosta tanskalaisten päättäessä, liittyvätkö he euroon vai eivät. He ovat tekemässä tätä päätöstä, ja Yhdistyneen kuningaskunnankin on siihen ryhdyttävä. Luotan siihen, että kummassakin maassa sanotaan "ei" poliittiselle liitolle ja samalla "ei" myös taloudelliselle liitolle. On korkea aika lopettaa Euroopan unionissa asioihin puuttuminen ja veronmaksajien rahojen käyttäminen tällaisen poliittisen keskustelun toisen osapuolen tukemiseen. Mielestäni ei ole hyväksyttävää, että veronmaksajien rahoja julkisia varoja käytetään euron edistämiseen ulkopuolelle jääneissä maissa, sillä ne ovat ryhtyneet varsin tärkeään poliittiseen prosessiin. Se, että käytetään hallitusten rahoitusta toisen keskustelun osapuolen hyväksi, merkitsee puuttumista tähän demokraattiseen prosessiin. Luotan siihen, että äänestämme tämän mukaisesti Karasin mietinnön yhteydessä tänään keskipäivällä.

Gallagher
Arvoisa puhemies, yhtenäisvaluutan käyttöönoton Euroopassa ei pitänytkään olla helppo tehtävä, mutta kannatan täysin yhtenäisvaluuttaa unionille, jossa on 11 valtiota ja ihmisiä 300 miljoonaa.
Viime kuukausina on keskusteltu paljon valuutan vahvuudesta tai muusta, ja haluaisin esittää varsin yksinkertaisen kysymyksen EMUn parjaajille. Jos yhtenäisvaluutta ei toimi, miksi niin monet maat haluavat liittyä tähän uuteen rakenteeseen? Suhtaudun myönteisesti päätökseen siitä, että Kreikka voi osallistua täysimääräisesti yhtenäisvaluuttaan. Skandinaviassa yhtenäisvaluutan kannatus on nousemaan päin. Tietysti odotamme huolestuneina tanskalaisten päätöstä. Pidemmällä aikavälillä Euroopan unioniin mukaan pyrkivät Itä- ja Keski-Euroopan maat haluavat päästä mukaan Euroopan yhtenäisvaluutan järjestelmään. Tammikuun 1. päivä vuonna 2002, joka ei ole kaukana, on tärkeä päivämäärä euroseteleiden ja -kolikoiden kaikissa EMUun osallistuvissa maissa tapahtuvan liikkeellelaskun kannalta. Liikeyritysten ja vähittäiskauppiaiden on tehostettava valmistautumista tätä päivämäärää varten sen varmistamiseksi, että siirtyminen tapahtuu vaivattomasti.
Irlannin näkökulmasta uskoisin, että suunnitelmamme käteisen rahan vaihtamisesta etenee mallikkaasti. Olemme onnekkaita siinä mielessä, että voimme hyödyntää kokemuksiamme, joita saimme vaihtaessamme valuuttaa vuonna 1972 ja irtautuessamme punnasta. Haluamme varmistaa sen, että silloin tekemämme virheet eivät enää toistu.

Duisenberg
Arvoisa puhemies olen saanut niin paljon onnitteluja ja kohteliaisuuksia, että sanoisin ainoastaan kiitos Euroopan parlamentille siitä tavasta, jolla vuosikertomuksemme on otettu vastaan, ja huomaan, että täällä käydystä keskustelusta ilmenee, että tähän asti toteuttamamme politiikan jatkamiselle on kiistaton tuki.
Haluaisin kommentoida muutamia seikkoja. Jäsen Randzio-Plathin, Katiforisin ja Goebbelsin esittämissä kysymyksissä on pohjimmiltaan kyse siitä, onko kasvuvauhti EKP:n kannalta liian korkea, millä on korkoja nostavia vaikutuksia. Jäsen Berès kysyi varsin täsmällisen kysymyksen, johon haluaisin vastata seuraavaa. En ymmärrä tällä keskustelun osa-alueella vallitsevaa pessimismiä. Viimeisten 25 vuoden aikana keskimääräinen kasvuvauhti on ollut euroalueella reaaliseen bruttokansantuotteeseen nähden 22,5 prosenttia vuosittain. Tänä vuonna ja ensi vuonna kasvu on nopeampaa, jopa huomattavasti nopeampaa, 3 prosenttia vuosittain, ja odotamme inflaation olevan 2 prosentin luokkaa. Öljynhinnan arvaamattomuuden vuoksi inflaatio voi olla joinakin kuukausina jopa yli 2 prosenttia, mutta keskimääräinen inflaatio on 2 prosenttia. Vaarana on, että inflaatio kiihtyy, mutta se, mihin ryhdymme, riippuu tilanteen kehittymisestä.
Vastauksena jäsen Randzio-Plathin kysymykseen, vastustaako EKP yli 3 prosentin kasvulukuja, yksiselitteinen vastaukseni on, että emme missään nimessä vastusta tällä hetkellä odottamaamme 3 prosentin kasvuvauhtia. Vastustaisimme inflaation lisääntymistä, mutta se ei ole vielä ajankohtaista, vaikka, kuten sanoin, vaarana on inflaation kiihtyminen. Nyt Euroopassa on alkamassa paras vaihe pitkiin aikoihin, vuosikymmeniin, rohkenisin sanoa. Työttömyys laskee kahden seuraavan vuoden aikana. Ei tietenkään nopeasti mitään ei ole rahapolitiikan keinoin tehtävissä prosessin nopeuttamiseksi mutta työttömyys alenee varsin tasaisesti ja tämä suuntaus jatkuu.
Jos, kuten kaikki odottavat ja toivovat, Kreikka liittyy EMUun 1. tammikuuta ensi vuonna, ainoastaan Tanska jää ERMin jäseneksi.
Kysyttiin, mitä EKP aikoo tehdä, jos tästä aiheutuu ongelmia Tanskalle? EKP aikoo tehdä kaiken, mikä on sen toimivallassa, Tanskan pitämiseksi ERMissä, eikä ole määräaikaa, jolloin valuuttakurssimekanismi päättyy, eli sen kestoa ei ole määritelty. Toistaiseksi Tanska on ollut huomattavan menestyksekäs jäsen ERMissä, ja sen valuuttakurssimarginaalit ovat olleet ERM-alueella sallittuja lukuja pienempiä, ja odotan tilanteen pysyvän tällaisena, vaikka toivonkin, että Tanska päättää liittyä EMUun. Kuitenkin voin vakuuttaa jäsen Riis-Jørgensenille, että yhteistyö Euroopan keskuspankin ja Tanskan keskuspankin välillä on esimerkillistä.
Olen jo alkupuheenvuorossani viitannut avoimuuteen sekä päätöslauselmaesityksessä vaadittuun tiivistelmään pöytäkirjasta. Kuukausittain pidettävän lehdistökonferenssin johdannossa viitataan juuri sitä ennen neuvostossa käytyyn keskusteluun. Koko neuvosto valmistelee tiedotetta huolellisesti; tiedotetta ei anneta hetken mielijohteesta. Viikkoa myöhemmin tiedote laaditaan kokonaisuudessaan uudelleen lopullisemmassa muodossa. Kuukausittain ilmestyvän lehdistötiedotteen pääkirjoituksessa annetaan kaikki sellainen tieto, joka voisi sisältyä kokouksen pöytäkirjasta tehtyyn tiivistelmään.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 11.30.

EMU:n toteuttaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Karasin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-170/2000) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tiedotusstrategiasta EMUn toteuttamisen loppuvaiheessa (KOM (2000) 57 - C5- 0104/2000 - 2000/2019(COS)).

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, 500 päivän kuluttua eurosetelit ja -kolikot on otettu käyttöön. Tämä on mantereemme historian ensimmäisen valuuttamuutoksen loppuvaihe. Se koskettaa suoraan tai epäsuorasti kaikkia talous- ja rahaliiton alueen kansalaisia ja kaikkia Euroopan unionin valtioiden ja jäsenehdokasvaltioiden kansalaisia. Jokaisen kuluttajan, oli tämä sitten kansalainen tai mantereellamme vieraileva turisti, on opittava tunnustamaan uusi raha, käyttämään uutta arvoasteikkoa ja uutta rahaa. Niin suurten kuin pientenkin yritysten on mukautettava ja muutettava kirjanpitonsa ja atk-järjestelmänsä uuteen valuuttaan ja tehtävä mittavia valmistelutöitä.
Olemme nyt puhuneet paljon euron ja talous- ja rahaliiton tuomista eduista. Meillä on kuitenkin vielä hyvin, hyvin paljon tekemistä. Mielipidekyselyt osoittavat, että niin yritykset kuin yksityishenkilötkin käyttävät euroa liian vähän, eurotietoisuus on vielä liian heikkoa. Yrityksistä 30 prosenttia ei vielä ole havahtunut siihen, että on valmistauduttava ajoissa, ja osa jopa uskoo voivansa toteuttaa muutokset ylipäätään lopullisesti vasta vuonna 2002. Vain harvoilla kansalaisilla on käytössään eurotili ja he hoitavat harvoin rahoitustoimenpiteitään euroissa.
Tiedontarve ja tiedottamiseen tähtäävät toimenpiteet, jotka ovat enemmän kuin tekniset euron vuoksi toteutettavia muutoksia koskevat tiedot, ovat valtavia. Talous- ja raha-asioiden valiokunta ei ole pelkästään kommentoinut komission kertomusta. Pidämme ehdotettuja painopistealueita ja toimenpiteitä myönteisinä. Olemme yrittäneet konkretisoida, syventää ja - siltä osin kuin olemme katsoneet tarpeelliseksi - täydentää kertomusta. Kun otetaan huomioon, että tähän tiedotuskampanjaan käytetään vuosina 1999 - 2002 noin 80 miljoonaa euroa, joiden lisäksi EKP:ltä tulee vielä 80 miljoonaa euroa, on aivan ratkaisevan tärkeää, että koordinoimme hyvin tarkasti mukaan kaikki asianosaiset instituutiot, yhdistykset ja valtiot, että asetamme selviä painopistealueita ja pyrimme pääsemään nopeasti yhteisymmärrykseen avainasioista, että harjoitamme valvontaa, että - ehdotan, että sitä varten perustetaan komission ja parlamentin toimielinten välinen työryhmä - muutamme poliittisia toimiamme, myös jäsenvaltioiden kanssa tehtävissä sopimuksissa, ja että osoitamme kaiken toteuttamisessa korkeaa ammattitaitoa.
Saisinko sanoa jäljellä olevien puolentoista minuutin aikana vielä jotain painopisteistä. Yli puolella pk-yrityksistä ei ole vielä mitään toimintasuunnitelmaa euron vuoksi toteutettavien muutosten varalle. Pk-yritysten on toteutettava mahdollisimman nopeasti tekniset muutoksensa ja pohdittava myös hintojen avoimuuden ja kohonneen kilpailun sävyttämien markkinoiden strategisia vaikutuksia. Siksi pk-yritykset ovat painopistealueena syksyksi 2000.
Toiseksi, laaja julkisuus, joka käsittää kaikki kohderyhmät. Kansalaisille on annettava varmuus tästä asiasta. Julkishallinnon on otettava huomioon edelläkävijän roolinsa, niin kuin kansalaisjärjestöjen ja poliittisten yhdistystenkin tiedotus- ja välitysroolissaan.
Kolmanneksi, koulut, koululaiset ja nuoret. Ehdotamme aivan konkreettisesti, että ei ainoastaan toteutettaisi mahdollisimman nopeasti tarvittavia muutoksia kaikkiin koulukirjoihin, vaan käytettäisiin hyväksi kaikkia mahdollisia maalaus-, piirustus-, ainekirjoitus- ja puhekilpailuja emotionaalisesta, Euroopan identiteettiä koskevasta aiheesta "Minä ja euro". Kolmas alue: meillä on pankeissa maailmansuuntaus, jota toteutamme koko Euroopassa; meidän on otettava käyttöön myös eurosuuntaus, jotta ottaisimme jo ennen muutosten toteuttamisvaihetta laajalti käyttöön eurosäästökirjoja. Meidän on saatava mukaan valtionhallinnon vastuuhenkilöt eli ei ainoastaan europarlamentaarikot, vaan kaikki valtionhallinnon vastuuhenkilöt kunnista aina Euroopan tasolle.
Koordinoiminen on henkilöstöresurssien ohella myös pääosastojen osastoissa tärkein alue toteuttaessamme tärkeää sanomaamme laajassa kansalaisille suunnatussa kommunikaatioprosessissa. Siihen on oltava käytössä riittävästi varoja ja aikaa, ja siksi ehdotamme kampanjan pidentämistä vuoteen 2002 asti. Siten euron menestystarina ei pääty, vaan jatkuu kansalaisten tuen vahvistamana.

Haug
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tiedämme kaikki, että EU-kansalaisten tiedontarve on edelleen varsin suuri, vaikka rahaliitto on jo toteutunut eikä eurosetelien ja -kolikoiden käyttöönottoon ole enää kovin pitkää aikaa. Siihen ei ole edes 75 viikkoa. Budjettivaliokunta on kaikkien kollegojen tavoin samaa mieltä komission tiedonannossa mainituista tavoitteista viestintästrategiaksi EMUn täytäntöönpanon viimeisissä vaiheissa. Olemme myös sitä mieltä, että kannustusta ja apua on annettava kaikille yrityksille, erityisesti pk-yrityksille, jotta nämä voivat toteuttaa vaadittavat toimet euron vuoksi toteutettavia muutoksia varten.
Aivan yhtä oikein ja tärkeää on, että kaikki kansalaiset ja kuluttajat valmistautuvat euroon tehokkaasti. Meidän kaikkien on tehtävä euron vuoksi muutoksia jokapäiväisessä elämässämme. Budjettivaliokunnan tehtävä on arvioida komission tiedonannon sisältöä yksityiskohtaisesti. Me olemme rajoittuneet vain talousarviota koskeviin näkökohtiin. Viittaamme vielä kerran siihen, että olemme toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistaneet, että tiedotuspolitiikka on itsenäinen toimi, joka ei kaipaa mitään erillistä oikeusperustaa. Sanottakoon se neuvostolle vielä kerran aivan erityisestä syystä.
Haluaisin kuitenkin aivan nimenomaisesti muistuttaa myös siitä, että parlamentti pani alulle Prince-ohjelman vuoden 1996 budjettineuvottelujen yhteydessä, jolloin sen selkeänä tavoitteena oli rahoittaa Euroopan unionin painopistekysymyksiä koskevia tiedotuskampanjoita, koska olimme silloin niin kuin olemme nytkin vakuuttuneita siitä, että tällä tavoin jaettaisiin tehokkaimmin käyttöön annetut rahat. Painotamme siksi vielä kerran, että varojen osiin jakamista ja toteuttamissuuntaviivoja koskeva päätös, mukaan luettuna päätös yhteisistä toimista, tehdään toimielinten välisen työryhmän toimittaman lausunnon perusteella. Tästä työryhmästä on nimenomaan säädetty budjettikohtien selvitysosissa, ja - nyt käännyn aivan nimenomaisesti komission puoleen - niin pitää vastedeskin olla! Siksi liitämme taas mukaan budjettikohtien B3-300 ja B3-306 selvitysosat, jotka komissio on ilmeisesti - sanon tämän tosin lainausmerkeissä - "unohtanut" ottaa vuoden 2001 talousarvioonsa.
Kiitän esittelijää ja asiasta vastaavaa valiokuntaa siitä, että se hyväksyi selvityksemme mukaan johtopäätöksiin.

Myller
Arvoisa puhemies, eurotiedotus on kansalaisia varten ja tarkoitettu tyydyttämään erityisesti kansalaisten tiedontarpeita. Tiedottamisen on tapahduttava yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, mutta kaikkein tärkeintä on mielestäni se, että kansalaisjärjestöt ovat tiedottamisessa keskeisessä asemassa. On mahdollisimman nopeasti päästävä ruohonjuuritasolle, selkokieliseen tiedottamiseen. Niin sanottu kaksivaiheinen tiedotusstrategia, jossa vertaisryhmät tiedottavat omille jäsenilleen, on osoittautunut kaikkein parhaaksi, ja tätä on myös tässä tiedotustoiminnassa käytettävä hyväksi. Minä pelkään sellaisia tiedotuskampanjoita, jotka johdetaan komissiosta käsin. Ne ovat usein kiiltokuvamaisia, hyvin kalliisti toteutettuja. Se, että tämä tiedotuskampanja toteutetaan kansalaisjärjestöjen tuella ja niiden kautta, toivottavasti estää sen toistumisen.
Euron tuloon sisältyy kuluttajien kannalta myös monia käytännön kysymyksiä; ennen kaikkea on pidettävä huoli siitä, että hintoja ei hinata ylöspäin, kun valuutat vaihtuvat. Tässä kuluttajajärjestöillä on erittäin suuri ja merkittävä tehtävä, ja myös naisjärjestöt on otettava huomioon, koska naiset tarvitsevat tietoa tältä alalta. On erittäin oleellista, että rajat ylittävät tilisiirrot ja maksut ovat sisämarkkinoiden periaatteiden mukaisia. Olen iloinen siitä, että EKP:n pääjohtaja Duisenberg kiinnitti myös tähän seikkaan huomiota ja lupasi, että EKP tulee antamaan raportin tästä aiheesta. Toivon todella, että nämä käytännön asiat, jotka ovat kuluttajille kiusallisia, saadaan hoidettua ennen euron varsinaista käyttöönottoa.

von Wogau
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin ensiksikin onnitella Karasia erinomaisesta mietinnöstä, mutta sanoa samalla, että emme voi olla tyytyväisiä komission tämänhetkiseen tiedotuspolitiikkaan. Meidän on muistutettava siitä, että euroa koskeva tiedotusohjelma on myös talousarvion mukaisesti Euroopan komission ja Euroopan parlamentin yhteinen ohjelma. Anastassopoulosin johtama johtokunta vahvisti viime vaalikaudella tämän alueen tiedotuspolitiikan peruspiirteet. Se oli silloin suuri menestys. Silloin päästiin myös siihen, että EU-parlamentaarikot osallistuivat poliittisten yhdistysten kautta täysimääräisesti tähän tiedotuskampanjaan. Näin ei ole käynyt uudella vaalikaudella. Tätä johtokuntaa, joka käsitti asiasta vastaavan komission jäsenen ja asiasta vastaavan valiokunnan puheenjohtajan, ei ole vielä kutsuttu koolle. Joitakin edellisen vaalikauden toimista ei ole vieläkään hoidettu. On siis kysyttävä hyvin selkeästi, kuinka oikein on tarkoitus menetellä. Tästä syystä kehotan ensiksikin kutsumaan tämän johtoryhmän koolle niin nopeasti kuin mahdollista. Se olisi ensimmäinen kohta.
Toinen kohta, jota haluaisin lyhyesti käsitellä, koskee erästä huomiota, joka liittyy tiedotuskampanjan sisältöön. Kun verrataan hintoja 11 EU-maan alueella eli euroalueella ja sitten toisella puolella näiden 11 maan ulkopuolelle jäävissä maissa, Iso-Britannia mukaan luettuna, mutta erityisen selvästi Sveitsissä ja Norjassa, voidaan todeta, että hintataso on euroalueella yleisesti ottaen alhaisempi, myös niin sanotuissa rikkaissa maissa. Tästä on seurauksena, että eurooppalainen valuutta johtaa jo nyt tällä alueella suurempaan kilpailuun, ja kilpailu puolestaan johtaa siihen, että kansalaisille tarjotaan tavaroita ja palveluja edullisemmin ehdoin. Asiasta pitäisi tehdä tutkimus, kuten Karasin mietinnössä vaaditaankin.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, haluaisin ryhmäni puolesta onnitella esittelijää ja sanoa, että tuemme mietintöä ja pidämme myönteisenä myös Euroopan komission tiedonannon positiivista henkeä. On myös korkea aika, että viestintästrategiaa tehostetaan edelleen ja että uudella vaalikaudella kehitetään komission, Euroopan parlamentin ja myös jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Euroopan unionin väestö ei ainoastaan tunne olevansa huonosti valmistautunut euron tuloon, se myös on - objektiivisesti ja subjektiivisesti katsottuna - siihen huonosti valmistautunut. Pitkä siirtymäkausi ei olekaan johtanut siihen, että euron käyttöönottoon valmistauduttaisiin intensiivisemmin ja huolellisemmin, vaan se johtaa päinvastoin siihen, että vääristeltyä tietoa on enemmän ja myös siihen, että lykätään valmistautumista, jota jotkut aikovat lykätä jopa kesäkuuhun 2002 asti.
Näin ei näytä olevan valitettavasti vain yksityisten ihmisten, vaan myös yritysten kohdalla. Tosin 80 prosenttia yrityksistä sanoo valmistautuvansa euroon ja sen käyttöönottoon, mutta objektiivisesti katsoen korkeintaan 25 prosenttia valmistautuu siihen konkreettisesti. Sen puolesta puhuu tietenkin myös se, että ainoastaan 1 prosentissa pankkitileistä on nyt tehty euroa varten tarvittavat muutokset Euroopan unionin alueella. Jos emme nyt sitoudu asiaan, meidän on siis syytä todella pelätä, että tulee se suuri big bang, jota mikään hallitus ei halunnut.
Hallitusten pitää kuitenkin itse toimia tässä esikuvana ja osoittaa suurempaa sitoutuneisuutta. Koko vastuuta ei mielestäni voi sysätä Euroopan unionille. Loppujen lopuksi EU:n jäsenvaltioilla on velvollisuus poliittiseen tiedotukseen ja kouluttamiseen, myös toissijaisuuden nimissä. Meidän on tosiaankin kehotettava Euroopan unionin jäsenvaltioita investoimaan rahaa, aikaa ja henkilökuntaa, jotta eurosta tulisi menestys. Valitettavasti julkishallinnot vain eivät ole tähän mennessä näyttäneet sellaista esimerkkiä kuin niiden pitäisi.
Mielestäni olisi tärkeää - siihen esittelijäkin aivan oikeutetusti viittasi - saada myös koulut, opettajat ja oppilaitokset liikkeelle euroon valmistautumiseksi. Eurosta olisi tultava kattava osa opetussisältöä. Ei riitä, että Euroopan kouluissa on joitakin onnistuneita, mutta äärimmäisen vaatimattomia Sokrates-hankkeita. Ei, kyse on nyt tehtävästä, jota on hoidettava paikan päällä. Minusta olisi suurenmoista, jos toisaalta koulut, Euroopan nuoriso ottaisi Euron vastaan, ja omaa valmistautumista käytettäisiin toisten kanssa kommunikoimiseen. Tähän kykenisi toki vanhempikin sukupolvi, joka suhtautuu suurelta osin euroon kovin epäillen. Miksi vanhat ihmiset eivät voisi unionissa hyödyntää kokemustaan, tietämystään ja myös käytössään olevaa aikaa siihen, että eurosta tulisi menestys? Tässä asiassa voitaisiin ehkä tehdä eräänlainen uusi sukupolvien välinen sopimus, jolla edistettäisiin eurohankkeen menestymistä.
Komissiota kehotetaankin toimimaan kanssamme tiiviimmässä yhteistyössä ja myös nopeuttamaan sitoutumisia. Ei kuitenkaan pidä unohtaa, että tiedotuskampanjaan on käytössä varoja äärimmäisen niukasti ja ne on jaettava jäsenvaltioiden kesken. Yksikään yritys, joka ottaa käyttöön jonkin tärkeän tuotteen, ei jättäytyisi näin vaatimattoman rahoituksen varaan, jos haluaisi tuotteen myös menestyvän. Laatumerkintä euro, ensimmäiset rahaliitosta saadut hyvät kokemukset, jotka itse asiassa ovat säästäneet Euroopan viime aikojen valuuttaheilahduksilta, ovat asia erikseen. On kuitenkin kyse myös siitä, että tiedotuksesta tulee koulutusta, sillä loppujen lopuksi on opittavana täysin uudet hinnat ja uusi lasku- ja arviointitapa. Ei pidä antaa 1. tammikuuta 1999 alkaneen helpon ylimenokauden hämätä! Ei pidä antaa lähes automaattisen liukumisen uudelle vuosituhannelle hämätä! Euroon on valmistauduttava psykologisesti. Meidän on tehtävä se yhdessä, kaikilla Euroopan unionin tasoilla!

Gasòliba i Böhm
Haluaisin ensiksi ilmoittaa, että ryhmämme tukee Karasin mietintöä, kuten se teki jo valiokunnassa. Olemme sitä mieltä, että se on erittäin hyvä mietintö ja että se edistää erittäin myönteisesti erästä hyvin tärkeää asiaa prosessissa, jossa euro pyritään tuomaan entistä lähemmäksi kansalaisia.
On selvää, ettei euro ole enää pelkästään makrotaloudellinen ja taloudellinen asia, vaan se koskettaa jokaista Euroopan kansalaista, se on Euroopan tunnusmerkki ja sillä on siis erittäin suuri merkitys Euroopan rakentamisprosessissa. Tässä mielessä on erittäin tärkeää toteuttaa kampanja - hyvin toteutettu kampanja - jotta euroon luotettaisiin ja se hyväksyttäisiin vuonna 2002, kuten me kaikki haluamme. Kuten täällä on sanottu, niitä maita ja yrityksiä, jotka olisivat valmiita käyttämään sitä, on vähän, ja myös kansalaisten tiedot eurosta ovat vähäiset.
Haluaisin aivan lyhyesti korostaa tällä alalla kolmea ulottuvuutta. Ensimmäinen niistä on hajauttaminen: alueellisten ja paikallisten viranomaisten osallistuminen on erittäin tärkeää, sillä monilla niistä on erittäin tärkeitä taitoja ja paremmat valmiudet tavoittaa kansalaiset kuin itse jäsenvaltioilla. Euroopan keskuspankin ja komission olisi otettava huomioon tämä näkökohta. Haluaisin tietää, mitä mieltä komission jäsen Solbes on tämän tason osallistumisesta, ja myös jäsen von Wogau on kysynyt sitä. On varmistettava, että näillä hallintoviranomaisilla on näkyvä rooli, joka niillä kuuluukin olla, koska niillä on paremmat valmiudet tavoittaa kansalaiset.
Toiseksi: hajauttamisen on tapahduttava myös yritysten ja alojen tasolla, eikä se saa rajoittua ainoastaan keskeisiin työnantaja- tai ammattijärjestöihin.
Kolmanneksi: suosittelen teitä lukemaan kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan päätelmät, joihin sisältyy kulttuurinen ulottuvuus, joka niin ikään on erittäin tärkeä tiedotuskampanjan onnistumisen kannalta.

Hudghton
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että minulla on mahdollisuus esittää ulkopuolinen, vielä Yhdistyneen kuningaskunnan osana olevan Skotlannin, näkemys, sillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa tiedonsaantiamme eurosta hallitsee melko vaisu ja epäuskottava Labour-hallituksen näkemys ja konservatiivien lähes hysteerisesti euron vastainen retoriikka.
Sitä vastoin oma puolueeni Skotlannin kansallispuolue vahvisti äskettäin kannattavansa periaatteessa eurovaluuttaan siirtymistä, emmekä pelkää tämän näkemyksen julkituomista. Skotlannin liike-elämän kalanjalostajista maanviljelijöihin ja tavaranvalmistajista matkailusektoriin asti on pakko kilpailla huonoistakin lähtökohdista.
Esittelijä Karas toteaa, että eurolla on laaja kannatus, mutta myös sen, että tiedottamisessa on euroalueella puutteita, ja kannatan hänen ajatustaan tähän ongelmaan tarttumisesta. Kuitenkin olen erityisen tyytyväinen siihen, että tässä strategiassa otetaan huomioon myös ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä mukana rahaliitossa, sillä tietysti sillä on vaikutusta, liitymmekö mukaan vai jäämmekö ulkopuolelle. Pyydän Yhdistyneen kuningaskunnan ja Skotlannin hallituksia osallistumaan täysimääräisesti tähän kampanjaan.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, EMUn ulkopuolella on kolme valtiota. Näissä valtioissa järjestetään kansanäänestys, ennen kuin hallitukset päättävät euron käyttöönotosta. Kahdessa näistä maista, Englannissa ja Tanskassa, ollaan oltu tarpeeksi järkeviä, eikä niissä osallistuta eurokampanjaan. Kampanjaan on suhtauduttu kielteisesti viitaten siihen, että keskustelu ei ole vielä päättynyt, ja tulevan kansanäänestyksen vuoksi.
Kolmas EMUn ulkopuolella oleva maa, Ruotsi, on sitä vastoin päättänyt osallistua kampanjaan, vaikka kampanja tapahtuukin ennen kansanäänestystä ja ennen kuin on päätetty siitä, ryhdytäänkö Ruotsissa käyttämään euroa. Tämä merkitsee sitä, että eurokampanjasta ei tule siellä tavallista tiedotuskampanjaa kuten muissa maissa, vaan siitä muodostuu eräänlainen suostuttelukampanja ja kansanäänestyksessä euroa kannattavien ja sitä vastustavien välisen kamppailun alku. Onhan vaikea kuvitella, että eurokampanjassa tuotaisiin esiin erityisen kriittistä tietoa eurosta, koska kampanjan on tarkoitus vahvistaa uskoa euroon ja eurouudistukseen. Tämä merkitsee todellakin sitä, että eurokampanja tukee Ruotsin hallituksen poliittista tavoitetta, jonka tarkoituksena on saada Ruotsin kansa niin vakuuttuneeksi, että se asettuu euron kannalle kansanäänestyksessä.
Puolet eurokampanjasta rahoitetaan EU:n varoilla ja se ulotetaan koko yhteiskuntaan, jopa kouluihin, joissa ei ole totuttu yksipuolisiin poliittisiin kampanjoihin, mistä tässä tapauksessa on kyse. Mielestäni on häpeällistä, jos Ruotsin hallitus saa hyödyntää eurokampanjaa tällä tavalla. Jos kampanja saadaan toteuttaa suunnitelmien mukaan, EU joutuu huonoon valoon ja häpeään. Sen vuoksi haluan vedota komissioon, että se tekee parhaansa, jotta sopimus Ruotsin eurokampanjasta puretaan tai että sitä muutetaan niin, että se saadaan toteuttaa vasta sen jälkeen, kun Ruotsin kansa on ilmaissut mielipiteensä asiasta kansanäänestyksessä.
Haluan myös vedota parlamentin kollegoihini, jotta he huomenna pidettävässä äänestyksessä tukevat tarkistuksia 7 ja 12, koska näiden tarkistusten tekstit puoltavat sitä, että kampanjaa ei toteuteta maissa, jotka eivät ole päättäneet osallistumisestaan EMUun.

Krarup
Arvoisa puhemies, haluaisin jatkaa siitä, mihin edellinen puhuja jäi. Olen iloinen siitä, että kampanjan rahoja ei virallisesti käytetä Tanskassa käytävässä keskustelussa esiintyvän propagandan rahoittamiseen. Tämä mietintö on yksi kiinnostavimmista asiakirjoista, joita olen pitkään aikaan lukenut. Se voisi sisältyä demokraattien käsikirjaan tai sitä voitaisiin ehkä pikemminkin käyttää antidemokraattisen manipuloinnin opinkappaleena. Voin lukea tästä, että euro on "merkittävä ja identiteettiä lujittava tekijä Euroopan yhdentymisprosessissa". Siinä todetaan myös, että euron kannatus ei ole valtavan suurta euroalueella, eikä ainakaan tämän alueen ulkopuolella, joten sen vuoksi komissiota kehotetaan, kuten kulttuurivaliokunnan lausunnossa erittäin selväsi ilmaistaan, "ottamaan huomioon mainos- ja tiedotuskampanjoita toteuttaessaan, että suuri osa kansalaisista suhtautuu edelleenkin epäilevästi yhteiseen valuuttaan". Tai toisin sanoen: tavoitteena on, kuten mietinnössäkin sanotaan, että "Euroopan erilaisissa kansallisissa ja kulttuurisissa ympäristöissä kyetään varmistamaan oikeat viestintävälineet". Kyse on siis lyhyesti sanottuna manipuloinnista. Tässä ohjelmassa käytetään nykyään yli 100 miljoonaa euroa Euroopan kansojen vaikuttamiseen. Se merkitsee sitä, että komissio käyttää Euroopan kansojen rahoja kansojen manipulointiin. Nähdäkseni se on täysin päinvastaista, kuin mihin tällä hankkeella oikeastaan pyritään. Demokratia edellyttää kansan tekemiä päätöksiä, eikä koneistojen tekemää manipulointia. Sanon tämän sen vuoksi, että kuten tiedämme, Tanskassa pidetään euroon osallistumista koskeva kansanäänestys 28. syyskuuta, ja on itsestään selvää, että kansallinen keskustelu muodostaa äänestyksen lähtökohdan. Emme halua, että meitä manipuloidaan. Näin merkittävää manipulointia ei ole nähty vuosia sitten tapahtuneen totalitaaristen hallitusten romahtamisen jälkeen. Tämä on erittäin valitettava mietintö.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, onnitteluni esittelijälle tästä todella tietopitoisesta mietinnöstä. On mainittava myönteisenä, että pienet ja keskisuuret yritykset on valittu niin tärkeäksi kohderyhmäksi, koska juuri tämän ryhmän kohdalla voi muutosvaiheen aikana tulla huomattavia ongelmia. Lisäksi meidän on tuettava kaikki aloitteita ja myös vaadittava painokkaasti komissiota ryhtymään viipymättä toimiin yhteisön sisäisten rahasiirtojen liian korkeita pankkimaksuja vastaan.
Meidän on osoitettava Euroopan unionin kansalaisille, että hallintokulut vähenevät euron ansiosta heidän edukseen. Meidän ei pitäisi vain puhua ja antaa tietoa eurosta, vaan vakuuttaa kansalaiset siitä, että euro tuo tullessaan myös etuja, joilla on heihin tuntuvia vaikutuksia. Tällä hetkellä aivan liian korkeat pankkimaksut ovat täsmälleen päinvastainen signaali.

Thyssen
Arvoisa puhemies, euron aikakausi alkaa useimmille eurooppalaisille toden teolla vasta sitten, kun heidän pitää itse maksaa euro-kolikoilla ja -seteleillä. Kunnioituksesta kaikkia Euroopan kansalaisiamme kohtaan on tärkeää, että euroon siirtymisen poliittista merkitystä ei aliarvioida ja että tuo siirtyminen sujuu moitteettomasti. Sitä varten on tarpeellista ennen kaikkea, että siirtymisen käytännön järjestelyt organisoidaan hyvin. Tältä osin on erittäin hyvä asia, että - myös tämän parlamentin pitkäaikaisten kehotusten jälkeen - euron etupainotteinen jakelu on tullut mahdolliseksi. Lisäksi ihmisillä pitää olla luottamusta koko prosessiin. Sen ensimmäinen välttämätön edellytys on tiedotus. Tuemme komission suunnitelmia, joiden tavoitteena on tehdä tämä kohderyhmän mukaan ja pyytäen järjestöjä ja yhdistyksiä osallistumaan. Hyvä informaatiohan on viritetty asianomaisten erityistilanteen mukaiseksi, ja ihmiset ja yritykset luottavat paljon enemmän omiin yhdistyksiinsä ja järjestöihinsä kuin julkisoikeudellisiin laitoksiin. Mutta ihmisten ja yritysten luottamus kasvaa riittävän suureksi vasta sitten, kun onnistumme myös vähentämään kansainvälisiin maksuihin liittyviä kustannuksia ja rahanvaihtokustannuksia euroalueella, ja tuo luottamus on ratkaisevan tärkeää. Se on edellytys ihmisten motivoimiseksi näkemään vaivaa, joka on tarpeen uuteen tilanteeseen sopeutumisessa. Älkäämme uskotelko ihmisille, että vaivannäköä ei tarvita. Se tulee vaatimaan ponnistuksia. Jokaisen pitää sopeutua, jokaisen pitää nähdä vaivaa. Jos me pystymme auttamaan heitä siinä ja ohjaamaan heitä suoraan oikeaan suuntaan, niin olemme hoitaneet tiedotustehtävämme.
Arvoisa puhemies, kollega Karasin mietintö on hyväksytty talous- ja raha-asioiden valiokunnassa suurella enemmistöllä. Aivan oikeutetusti, se on hyvä mietintö. Haluan onnitella häntä siitä.

Torres Marques
- Arvoisa puhemies, sen jälkeen kun euron liikkeellelähtö tapahtui tammikuussa 1999, Euroopan unionin kansalaisten kiinnostus Euroopan uuteen valuuttaan näyttää vähitellen laantuneen eikä suinkaan voimistuneen; tuntuu ihan siltä, että kolmen vuoden pitkä ajanjakso ilman seteleitä ja kolikoita tekisi eurosta jotenkin virtuaalisen.
Vaikka olemme jo tammikuusta 1999 lähtien toistamistamme toistaneet, että euro on Euroopan unionin 11:n jäsenvaltion virallinen valuutta - sehän on oleva myös Kreikan ja vähitellen Tanskan valuutta seuraavan vuoden alusta alkaen - ja että kansalliset valuutat ovat vain euron rinnakkais- tai alarinnakkaisvaluuttoja, enemmistö Euroopan unionin kansalaisista ei silti usko, että escudot, pesetat, frangit tai markat eivät ole virallisia valuuttoja, koska niitä heillä on käsissään.
Vaikka vesi-, sähkö-, puhelin- tai supermarketlaskut onkin ilmaistu euroina, en pidä sitä kovin hyödyllisenä matematiikan harjoitteluna. Ja kuitenkin jo puolentoista vuoden kuluttua näemme kansallisten seteliemme ja kolikkojemme katoavan, joten meidän olisi siis korkea aika tuntea perusteellisesti uusi valuutta, sisäistää sen arvo, tuntea sen seuraamukset omassa elämässämme sekä talouksiemme ja yhteiskuntiemme kehityksessä.
Minun mielestäni euroa koskevien tiedotuskampanjoiden olisi käsiteltävä juuri näitä kahta aluetta: ensimmäiseksi valuutan arvoa, euron käyttömuotoa valuuttana; toiseksi sitä kapasiteettia ja tehokkuutta, joka johtuu sen käytöstä Euroopan unionin valuutan vakauttamiseksi nyt saavutetulla vauhdilla - viime vuosikymmenien nopeimmalla vauhdilla -, inflaation kurissa pitämiseksi ja työpaikkojen luomiseksi.
Jotta näillä kampanjoilla saavutettaisiin toivottuja tuloksia, olisi kuitenkin oleellista koordinoida toimintoja. Ei voi olla yhtä Euroopan keskuspankin kampanjaa, toista komission tai parlamentin kampanjaa ja lisäksi vielä vaikka kuinka monta mukana olevan jäsenvaltion kampanjaa. Kohderyhmien saavuttamiseksi on oleellista koordinoida käytössä olevat keinot, jotta emme varmasti enää tekisi sellaisia virheitä, joita on jo käynyt ilmi esimerkiksi komission Portugalin kouluihin laajalti jakamista asiakirjoista.
Koulut ovat tiedotuksen ja sen vaikutusten moninkertaistamisen hermokeskuksia, joita on hyödynnettävä mahdollisimman oikein, yksinkertaisesti ja tehokkaasti. Näiden kampanjoiden avainsanan on siis oltava ponnistusten, osallistumisen sekä inhimillisten, teknisten ja rahoituksellisten voimavarojen koordinointi. Nyt näyttää siltä, että toistaiseksi on saavutettu kaikinpuolinen tietämättömyys siitä, kuka mitäkin on tekemässä, ja sen ohi on päästävä mahdollisimman pian.
Vuoden 2001 piti olla se vuosi, jona euron on määrä päästä kansallisia valuuttoja ylempään asemaan hintoja vahvistettaessa, yritysten kirjanpidossa ja valuutan käytössä rajat ylittävissä tarkoituksissa. On välttämätöntä lopettaa eurovyöhykkeen sisällä häpeällinen käytäntö periä maksuja sellaisista rajat ylittävästä rahansiirroista, jotka eivät aiheuta riskejä pankkijärjestelmälle. Prosenttiperustaisen palkkion periminen luottokorttien käytöstä, velasta tai pankkisiirroista on yksi syy Euroopan unionin kansalaisten euroa kohtaan tuntemaan epäluuloon, ja sen voisi lopettaa vain komission toiminta jo perustettujen todellisten kartellien kieltämiseksi; se voisi osaltaan vaikuttaa luottamusta palauttavasti. Juuri tätä Euroopan unionin kansalaiset odottavat.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, minua esittelijä Karasin mietinnössä vaivaa kysymys siitä, pyydetäänkö meitä järjestämään tiedotuskampanja euron käyttöönottoon liittyvistä käytännön seurauksista vai propagandakampanja sen puolesta. Kukaan ei tietenkään kiistä tiedottamisen tarpeellisuutta. On totta, että jotkin brittilehdet väittävät, että tiedämme jo kaikki tosiseikat, mutta äskettäinen ilmoitus Frankfurtin ja Lontoon pörssien fuusiosta paljasti, miten epätietoisia monet brittilehtien toimittajat ovat niinkin yksinkertaisesta asiasta kuin siitä, mitä valuuttaa käytettäisiin vaihtokurssin arvona.
Yli kaksi kolmasosaa Yhdistyneen kuningaskunnan liikeyrityksistä ei ole tietoisia euron käyttöönottoon liittyvistä käytännön vaikutuksista, ei edes euroalueen ulkopuolelle jäävien maiden kannalta. Jos on saatavilla rahoitusta Yhdistyneen kuningaskunnan kauppayhdistysten, lakimiesten ja edunvalvojien järjestämiä monia seminaareja ja konferensseja varten, niin Yhdistyneen kuningaskunnan lakimiehenä voinen ilmaista, että minua kiinnostaa sen varmistaminen, että saamme siitä oman osuutemme.
Kuitenkin on syytä uskoa, että tämä kampanja on muutakin kuin pelkkää käytännön tiedottamista. Loppujen lopuksi myös Euroopan keskuspankki järjestää oman tiedotuskampanjansa, eli miksi meidän pitäisi nähdä sama vaiva toisen kerran? Ehkäpä vastaus löytyy esittelijä Karasin mietinnön evankelisesta otteesta ja hänen merkittävästä lausunnostaan, jonka mukaan euroa koskevan tiedotuskampanjan avulla on varmistettava euron lopullinen menestys. Tietysti toivon eurolle kaikkea hyvää. Valuuttojen epävakaus on huono asia meille kaikille, olimmepa sitten euroalueen sisä- tai ulkopuolella. Kuitenkaan en itse pysty huomaamaan, että viime kuukausina olisi saavutettu historiallista menestystä, enkä pysty hyväksymään sitä hämmästyttävää väitettä, että euro olisi osoittautunut vakauttavaksi tekijäksi kansainvälisten valuuttakriisien myllerryksessä.
Olimmepa sitten euroalueen sisä- tai ulkopuolella meidän on sanottava "kyllä" informaatiolle, mutta "ei" propagandalle.

Puhemies
Keskeytämme keskustelun ja siirrymme äänestykseen.
Keskustelua jatketaan tänään iltapäivällä.

ÄÄNESTYKSET
-     Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön osallistumisesta Tonavan liikennöintiväylän raivaamisen puolesta toimivaan kansainväliseen rahastoon (KOM(2000) 317 - C5-0297/2000 - 2000/0125(CNS)) (Budjettivaliokunta)

Färm (PSE), esittelijä. Arvoisa puhemies, komission ehdotuksesta budjettivaliokunta suosittelee nyt tästä pikaisesti käsittelyyn otetusta asiasta, että parlamentti myöntäisi 22 miljoonan euron lahjoituksen Tonavan komitean rahastoon. Tämä johtuu siitä, että NATOn viimevuotisissa pommituksissa tuhoutuneiden siltojen jäännökset ovat tukkineet Tonavan Novi Sadin kohdalla. Tämä sekä se tosiasia, että räjähtämättömät miinat ja pommit reunustavat joenuomaa, uhkaavat sekä Balkanin taloudellista että humanitaarista kehitystä.
Tehtävänä on raivata joki kolmen tuhoutuneen sillan jäljiltä ja poistaa räjähtämättömät miinat ja pommit viiden kilometrin matkalta serbien alueelta. Tähän tarvitaan EU:n apua. On tärkeää, että tämä raivaustyö voidaan aloittaa ennen kesää. Meistä olisi ollut parempi, jos tämä olisi voitu liittää osaksi korjaavaa ja täydentävää talousarviota, jota me juuri käsittelimme, mutta ajan puutteen vuoksi se ei ole ollut mahdollista. Siitä huolimatta budjettivaliokunta tukee kuitenkin sitä, että varoja vapautettaisiin niin, että Tonavan komitea pystyisi aloittamaan työnsä mahdollisimman pian. Eräs ongelmista on se, että osa työstä suoritetaan serbien alueella, kunhan olemme vakuuttuneet siitä, että Jugoslavian vastaisia pakotteita tullaan kunnioittamaan.
Toteuttamisesta, oikeusperustasta ja rahoituksesta olemme olleet yhteydessä komissioon, ja kyseisiin asioihin liittyvät epäselvyydet on selvitetty. 22 miljoonan euron suuruisen määrärahan kokoamiseksi komissio ehdottaa, että 7,5 miljoonaa otetaan Phare-ohjelmasta, 7,5 ISPA-ohjelmasta ja 7 miljoonaa Obnova-ohjelmasta. Haluaisin vain, että komissio vahvistaa seuraavan asian, nimittäin sen, että komissio ottaa yhteyttä budjettivaliokuntaan, jos tässä rahoituksessa syntyy ongelmia.

Liikanen
Jos ehdotuksessa neuvoston päätökseksi ilmenee muutoksia asetettuihin määriin tai jakoon, sekä neuvostoa että parlamenttia kuullaan jälleen. Niinpä vastaukseni on "kyllä".
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)   
Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kyproksen tasavallan välisen sopimuksen tekemisestä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevasta yhteistyöstä pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) hyväksi Euroopan unionissa toteutettavan kolmannen monivuotisen ohjelman (1997 -2000) yhteydessä (KOM(2000) 242 - C5-0324/2000 - 2000/0099(CNS)) (Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta)

Langen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvosto on tehnyt tässä asiassa ehdotuksen, jonka kyllä hyväksymme, mutta siinä on eräs vakava puute. Ehdotuksen 14 artiklan mukaisesti - niin neuvottiin myös toimivaltaisessa valiokunnassa - asiakirjojen on määrä olla saatavana jokaisella Euroopan unionin 11 virallisella kielellä, mutta ei Kyproksen tasavallan toisella virallisella kielellä, turkin kielellä. Vaadimme, että tämä sopimus käännetään myös turkiksi, joka on Kyproksen tasavallan virallinen kieli, ei ainoastaan suomeksi, ruotsiksi, tanskaksi, saksaksi jne., vaan myös turkiksi. Neuvoston on vastaisuudessa otettava tämä asia huomioon tällaisissa neuvotteluissa, mikäli se haluaa saada suostumuksemme yksinkertaistetussa menettelyssä!

Liikanen
. Arvoisa puhemies, vastaukseni on, että tämäntyyppiset sopimukset käännetään aina yhteisökielille. Niin on myös tässä tapauksessa tehty. Minulla on myös pidempi versio deklaraatiosta, jos puhemies niin haluaa.

Swoboda
Arvoisa puhemies, halusin vain nyt kysyä komission jäsen Liikaselta, kohdeltaisiinko Kyprosta samoin kuin muitakin jäsenehdokkaita. Kyllä vai ei? Tämä on uskoakseni ratkaiseva kysymys.

Liikanen
Vastaukseni on myönteinen.
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Menettely ilman keskustelua
Gerhard Schmidin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan toinen mietintö (A5-0176/2000) ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvistä petoksista ja väärennysrikoksista (SN 3040/2000 - C5-0265/2000 - 1999/0190(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Lienemannin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0172/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi ympäristöalan rahoitusvälineestä (LIFE) (C5-0221/2000 - 1998/0336(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0173/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta (5386/1/2000 - C5-0178/2000 - 1998/0265(COD)) (Esittelijä: Jarzembowski)
Ennen äänestystä:

Liikanen
Viitaten Jarzembowskin laatimaan direktiiviä 91/440 muuttavaa direktiiviehdotusta koskevaan mietintöön, haluaisin kertoa, että komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 2, 4, 5, 7, 10, 12, 15, 16, 18, 19, 22, 23, 25, 26 ja 27, mutta se suhtautuu myönteisesti tarkistuksiin 3, 6, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 21 ja 24.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0171/2000)
I. neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rautatieyritysten toimiluvista annetun direktiivin 95/18/EY muuttamisesta (5387/1/2000 - C5-0176/2000 - 1998/0266(COD))
II. neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta (5388/1/2000 - C5-0177/2000 - 1998/0267(COD)) (Esittelijä: Swoboda).
(Puhemies julisti molemmat yhteiset kannat hyväksytyiksi näin muutettuina.)
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0174/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annettujen direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY sekä yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien, hammaslääkäreiden, eläinlääkäreiden, kätilöiden, arkkitehtien, farmasian alan ja lääkäreiden toimintaa koskevien direktiivien 77/452/ETY, 77/453/ETY, 78/686/ETY, 78/687/ETY, 78/1026/ETY, 78/1027/ETY, 80/154/ETY, 80/155/ETY, 85/384/ETY, 85/432/ETY, 84/433/ETY ja 93/16/ETY täydentämisestä (5103/3/2000 - C5-0162/2000 - 1997/0345(COD)) (Esittelijä: Wieland)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Puitesopimus (C5-0349/2000) Euroopan parlamentin ja komission suhteista
Ennen äänestystä:

Bonde
Arvoisa puhemies, puitesopimus sisältää joitakin edistyksiä, mutta vaarana on myös, että jäsenten tiedonsaanti komissiolta suoranaisesti heikkenee. Edustamani poliittinen ryhmä ja SOS-demokratia-ryhmä suosittelevat, että lykkäisimme äänestystä ja käsittelisimme sopimusta kunnolla kaikissa valiokunnissa, erityisesti perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa ja talousarvion valvontavaliokunnassa. Yhdymme siihen arvosteluun, jota talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theato on esittänyt siitä, että sopimus on suoraan ristiriidassa perustamissopimuksen 276 artiklan kanssa, joka varmistaa meille tietojen saannin vastuuvapausmenettelyssä. Nyt komissio saa mahdollisuuden ratkaista, mitkä tiedot se haluaa antaa valvottaviksi. Samanlainen menettely liittyy oikeusasiamieheen. Puitesopimus on myös ristiriidassa oman työjärjestyksemme kanssa. 64 artiklassa vaaditaan nimenomaan sitä, että parlamentilla on oikeus saada komission ehdotuksiin liittyvät asiakirjat samoin ehdoin kuin neuvosto. Nyt vain parlamentin puhemies ja valiokuntien puheenjohtajat saavat oikeuden nähdä erilaisia ei-julkisia asiakirjoja. Esittelijät eivät voi vaatia niitä, eivätkä ainakaan jäsenet. Jäseninä meillä on oltava oikeus vaatia, että saamme asiakirjoja silloin, kun komissio antaa ne muiden käyttöön. Siitä kaikki ryhmien puheenjohtajat olivat samaa mieltä, silloin kun aloitimme neuvottelut komission kanssa. Nyt ollaan laatimassa kompromissia, jossa ne, joihin valvonta kohdistuu, voivat päättää, mitä tietoja he haluavat antaa valvottaviksi. Kompromissi ei vastaa komission puheenjohtaja Prodin lupauksia. Sen vuoksi haluan kehottaa, että hylkäämme ehdotuksen tänään ja parannamme sitä, jotta voisimme ensi kerralla kannattaa parempaa versiota.

Puhemies
Jäsen Bonde pyysi siis äänestyksen lykkäämistä.

Hautala
Arvoisa puhemies, minun ryhmäni tukee Bonden tekemää lykkäysesitystä, vaikka tässä sopimuksessa kieltämättä on joitakin erittäin ansiokkaita parannuksia parlamentin oikeuksiin, esimerkiksi kansainvälisten sopimusneuvottelujen ja parlamentin hallitustenväliseen konferenssiin osallistumisen osalta. Me emme kuitenkaan voi hyväksyä sitä tapaa, jolla neuvosto sekaantui parlamentin ja komission välisiin suhteisiin neuvottelujen jo päätyttyä. Neuvosto nimittäin vaati, se painosti, se suorastaan kiristi komissiota poistamaan tästä sopimuksesta teksti, joka olisi edellyttänyt, että jäsenvaltiot, instituutiot ja kansainväliset järjestöt olisivat joutuneet tämän sopimuksen nojalla perustelemaan sen, että ne eivät halua luovuttaa joitakin luottamuksellisia tietoja. Meidän mielestämme tämä on täysin kestämätöntä.
Arvoisa puhemies, minulla on syytä epäillä, että tämä on suoraa seurausta Feiran huippukokouksesta. Feiran huippukokouksessa päätettiin, että Nato luovuttaa salaisia tietoja yhteisiä sotilaallisia suunnitelmia varten, ja näyttää olevan selkeä pyrkimys sulkea sekä komissio että parlamentti yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan ulkopuolelle, joten me tarvitsemme neuvostolta avoimen selvityksen, miksi tällaista tapahtuu. Lisäksi, arvoisa puhemies, esittelijöiden oikeutta saada luottamuksellisia tietoja on parannettava, ja lykkäys ehkä antaa myös mahdollisuuden vahvistaa tätä puolta. Me emme siis tue tätä tekstiä sellaisena kuin se nyt näiden viime käänteiden jälkeen on, ja on viisainta, että otamme vähän lisäaikaa.

Cox
Arvoisa puhemies, minullahan on myöhemmin tilaisuus puhua ryhmäni puolesta.
Haluaisin viitata moniin ryhmäni esittämiin tätä hanketta koskeviin huoliin ja arvosteluun, mutta loppujen lopuksi, jos otetaan huomioon kaikki asian hyväksi tehty työ ja saavutettu merkittävä edistyminen sekä se näkemys, että mielestäni emme todennäköisesti pysty lykkäämisellä parantamaan merkittävästi asiakirjaa, suosittelisin parlamentille sitä, että meidän olisi äänestettävä, jotta voimme edetä keskusteluissamme ja päättää asiakirjan hyväksymisestä tai hylkäämisestä, sillä tämä valintamahdollisuus on olemassa, ja meidän on kuultava, miten asiasta keskustellaan. Joka tapauksessa nyt meidän on aika käyttää tilaisuus hyväksemme ja yrittää saattaa tämä pitkittynyt asia päätökseen, päästä eteenpäin ja kehittää toimielinten välisiä suhteitamme myönteisesti.
(Parlamentti hylkäsi äänestyksen lykkäämistä koskevan pyynnön.)
Puhemies. Jokainen puolueryhmä käyttää nyt lyhyen, kahden minuutin pituisen puheenvuoron ilmoittaakseen kantansa puitesopimukseen, kuten täällä oli toivottu.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, tämä Euroopan parlamentin ja Euroopan komission välinen puitesopimus on toimielintemme välisissä suhteissa suuri edistysaskel. Ryhmämme vaati tätä puitesopimusta ja on osallistunut aktiivisesti sen laatimiseen. Komission ja Euroopan parlamentin väliset suhteet lasketaan vakaalle ja selkeälle perustalle, ja yhteisenä tavoitteenamme on edistää Euroopan rakentamistyötä.
Komissio on toimeenpaneva elin, me olemme yhdessä neuvoston kanssa lainsäädäntöelin, ja tällä puitesopimuksella luodaan välineet, joiden avulla Euroopan parlamentti voi paremmin toteuttaa parlamentaarista valvontavaltaansa. On täysin itsestään selvää, että puitesopimus ei koske tulevia asetuksia, joista tulee yhteisön oikeutta Euroopan unionissa. Silloin olemme tietenkin lainsäätäjinä vapaita panemaan ne täytäntöön.
Puitesopimus perustuu parlamentarismin, demokratian ja avoimuuden periaatteille. Komissio on hyväksynyt sopimukseen vielä kerran oikeudellisesti sitovassa muodossa Euroopan parlamentille viime syyskuussa ennen vaaleja tekemänsä myönnytykset, niin sanotut viisi kohtaa. Nämä säännöt koskevat kolmea lainsäädäntömenettelyä koskevaa liitettä ja lisäksi Euroopan parlamentin mukaanottoa ja tiedottamista sopimuksia ja laajentumista koskevissa asioissa sekä myös luottamuksellisten tietojen edelleen välittämistä. Kaikkia toiveita ei varmaankaan voida toteuttaa, ei myöskään meidän toiveitamme, mutta kaikkeahan ei voi saada. Sopimus on kuitenkin kokonaisuudessaan tarkasteltuna edistysaskel, ja haluaisin kiittää sydämestäni kaikkia siihen osallistuneita, parlamentin puhemiestä, varapuhemies Loyola de Palaciota ja komission puheenjohtaja Prodia, sekä myös ryhmien puheenjohtajia, jotka ovat paneutuneet perusteellisesti asiaan. Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattiryhmä äänestää varmasti tämän sopimuksen puolesta!

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät jäsenet, haluaisin Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta ilmoittaa, että kannatamme tämän puitesopimuksen hyväksymistä niiden periaatteiden pohjalta, joista keskustelimme tällä viikolla, kun - tarkemmin sanottuna eilen - sanoimme, että me kaikki olemme rakentamassa Eurooppaa ja erityisesti komission kanssa demokratian, avoimuuden ja vastuullisuuden pohjalta. Tämä on perusteluna siihen, että menettelysäännöillä - olin aloittamassa niistä käytäviä neuvotteluja vuonna 1990, kun parlamentti oli paljon nykyistä heikompi, puheenjohtaja Hänsch jatkoi niitä ja ne saatiin päätökseen hänen puheenjohtajakaudellaan - olisi entistä laajempi ulottuvuus, sillä voimasuhteet ovat muuttuneet. Parlamentti on entistä vaikutusvaltaisempi, ja näin ollen sen täytyy olla entistä enemmän vastuussa. Olemme tältä osin sitä mieltä, että olemme ottaneet merkittävän askeleen. Neuvottelut kestivät erittäin pitkään. Puitesopimus oli tarkoitus saada valmiiksi viime vuoden joulukuussa. Komission kanssa käytiin erittäin voimakasta kädenvääntöä, jossa oli mukana kaksi parlamentin valiokuntien puheenjohtajaa, joita haluan kiittää heidän työstään, nimittäin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtaja Napolitano ja talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theato, jotka edistyivät neuvotteluissa erityisesti liitteen III osalta. Arvoisa puhemies, teidän tehtävänne on nyt saattaa kaikki päätökseen. Mielestäni meidän on syytä kiittää ensiksikin teitä, arvoisa puhemies, mainittujen valiokuntien puheenjohtajia, komission puheenjohtaja Prodia ja varapuheenjohtaja De Palaciota siitä, että olemme tänään saaneet nämä menettelysäännöt.
Meidän tehtävänämme on nyt sovittaa sisäiset sääntömme tähän uuteen todellisuuteen. Haluaisin lopuksi tehdä erään huomautuksen neuvostolle, joka ei osallistunut näihin neuvotteluihin: olisi kiinnostavaa, jos neuvostokin olisi valmis ja halukas hyväksymään suhteita parlamenttiin koskevat menettelysäännöt talousarvioasioissa ja poliittisissa asioissa. Arvoisa puhemies, se olisi edistysaskel.

Cox
Arvoisa puhemies, uskon, että tänään käsiteltävänä oleva asiakirja on sangen merkittävä. Olen ryhtynyt toimiin ottaakseni selvää, missä määrin vastaavia tapoja löytyy hallituksissa ja kansallisissa parlamenteissa. Poikkeuksellisesti ainoastaan yksi valtio 15:stä saattaa olla sellainen, jossa parlamentille myönnetään avoimuuden nimissä enemmän tietoa kuin muissa valtioissa. Kuitenkin valtaosassa tapauksia vastaavuus ei ole lähelläkään tätä, ja tämä on merkittävä seikka tässä asiakirjassa.
Toiseksi kävimme viime vuonna parlamentissa merkittävää keskustelua, jossa keskityttiin muun muassa siihen, onko komission jäsenillä yksilöllinen ja henkilökohtainen vastuu korkean virkansa harjoittamisesta. Tässä asiakirjassa on myös merkittäviä toimielintemme molemminpuolista suhdetta tulkitsevia suojalausekkeita, jotka myös merkitsevät huomattavaa edistymistä.
On kaksi sellaista arvostelun arvoista seikkaa, johon kollegani ja ryhmäni ovat pyytäneet saada tänään selvennystä. Liitteen 3 1 artiklan 4 kohdassa säädetään, ketkä tai mitkä elimet voivat parlamentissa pyytää komissiolta luottamuksellisia asiakirjoja tutustuttavikseen. Monia kollegojani on järkyttänyt se, että esittelijöiden oikeuksia ei mainita yksiselitteisesti. Olemme kehittäneet asiakirjaa komission kanssa niin pitkälle kuin saatoimme, mutta sanoisin, että, jos äänestämme sen puolesta tänään, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnalle on annettava heti tehtäväksi sellaisten sääntöjen laatiminen parlamentille, jotka helpottavat sitä, että esittelijät voivat esittää joko puheenjohtajiensa tai muiden tässä asiakirjassa nimettyjen elinten pyyntöjä. Jos tämä sisältyy mukaan, aiomme äänestää puolesta.
Vielä viimeinen huomio: parlamentti on nyt alkanut työstää avoimuutta koskevaa kysymystä ja asiakirjojen saatavuutta koskevaa asetusta. Monet kollegoistani ovat sanoneet minulle, että jos ennustelematta työn lopputulosta meidän on loppujen lopuksi tarpeen tarkistaa puitesopimustamme minkä tahansa tässä asetuksessa ilmenevän suuntauksen valossa, komission puheenjohtaja Prodin pitäisi ilmoittaa virallisesti ennen äänestystä, että komissio on avoin sille, että asiakirjaa tarkistetaan avoimuutta koskevan poliittisen kehittymisen valossa.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission puheenjohtaja Prodia ja varapuheenjohtaja Loyola de Palaciota siitä, että he ovat todellakin ryhtyneet monelta osin tiiviimpään yhteistyöhön Euroopan parlamentin kanssa. Tällaista yhteistyöhenkeä kuvaavat hyvin sopimuksessa ne kohdat, jotka koskevat esimerkiksi parlamentin oikeutta olla mukana, kun keskustellaan kansainvälisistä sopimuksista, ei ainoastaan lopputuloksesta neuvoteltaessa vaan neuvottelujen kaikissa vaiheissa. Tätä me pidämme todella edistysaskeleena, samoin kuin sitä, että komissio mahdollisuuksiensa mukaan lupaa pitää Euroopan parlamentin informoituna hallitustenvälisestä konferenssista. Tämäkin kuvaa tätä uutta henkeä, jota me olemme nyt luomassa komission kanssa, ja on erittäin tärkeää, että komissiolla ja parlamentilla on keskinäinen sopimus.
Mutta valitettavasti, arvoisa puhemies, neuvosto ei ole katsonut hyvällä tätä prosessia, jossa nämä suhteet ovat lähentyneet. Minun ryhmäni on erittäin huolissaan siitä kehityksestä, joka neuvostossa on käynnissä. Me toivomme ja vaadimme, että neuvosto antaa julkisen ja avoimen selityksen siitä, aikooko se jatkossa kunnioittaa parlamentin ja komission välisiä suhteita vai aikooko se sekaantua niihin jatkossakin. Nimittäin neuvosto näyttää erityisesti turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa pyrkivän kohti salailua, ja näyttää siltä, että ei ainoastaan Euroopan parlamentti - ja sitä kautta kansalaiset - tule kärsimään tästä salailupyrkimyksestä, joka on astunut kuvaan näiden sopimusneuvottelujen jälkeen, kun tekstiä vaadittiin muuttamaan, vaan myös Euroopan komissio tulee kärsimään tästä pyrkimyksestä. Meidän tulee tukea vahvaa komissiota, meidän tulee tukea sitä, että komissio on jatkossa kiinteä osa yhteisen turvallisuus- ja puolustusulottuvuuden kehittämistä, koska nykyaikana mikään ala ei voi olla avoimuusvaatimusten ulkopuolella, ei myöskään turvallisuus- ja puolustuspolitiikka.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, ryhmäni äänestää enemmistöllä käsiteltävänä olevan puitesopimuksen puolesta, vaikka - haluan sanoa tämän aivan selvästi - emme olekaan tyytyväisiä sen kaikkiin kohtiin. Lähdemme kuitenkin siitä, että tämän sopimuksen pohjalta voidaan lujittaa komission ja parlamentin välisiä luottamuksellisia suhteita. Voitte olla varmoja, että jos parlamentti äänestää puitesopimuksen puolesta, ryhmäni jäsenet ottavat hyvin tarkkaan vaarin siitä, noudatetaanko sitä todella.
Haluaisin tehdä kaksi kriittistä huomautusta ja yhdyn tässä myös ryhmäni jäseniin. Ensinnäkin, kysymys avoimuudesta ja seurattavuudesta asiakirjojen ja tietojen käsittelyssä on ryhmälleni äärimmäisen tärkeä. Lähdemme siitä, että noudatetaan tiukasti 13 kohtaan kirjattua sopimusta, jonka mukaan parlamentin jäsenille ainoana demokraattisesti laillistettuna instituutiona annetaan ensimmäiseksi tietoja, ja kaikki tiedot, sillä ainoastaan siten voimme kaikki hoitaa tehtäviämme niin kuin kansalaiset meiltä odottavat.
Toivon siksi, että tätä 18 kohtaa, jossa säädetään 13 kohdan poikkeussäännöstä, ei tarvitsisi millään tavoin ottaa käyttöön.
Toiseksi, myös meiltä eräs huomautus neuvostolle. Olemme panneet hyvin hämmästyneinä merkille neuvoston puuttumisen asiaan. Komission ja parlamentin väliseen sopimukseen on mielestäni puututtu kyseenalaisella tavalla, ja siihen on puuttunut nimenomaan instituutio, jota kritisoidaan aivan oikeutetusti siitä, että se pitää istuntonsa suljettujen ovien takana. Kun tässä yhteydessä sitten viitataan vielä puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaan ja samanaikaisesti on tiedossa, että Eurooppaan ollaan perustamassa kriisijoukkoja sotilaallisia väliintuloja varten, ei tällainen itse asiassa tiedä mitään hyvää.
Loppuhuomioksi: kuulimme kaikki eilen täällä parlamentissa Ranskan presidentti Chiracia. Hän lupasi meille, että neuvoston työskentelytavat muuttuvat tulevaisuudessa. Luulenpa, että pidämme kaikki tarkasti silmällä, mitä Ranskan puheenjohtajakaudella tapahtuu ja tuleeko myös neuvostosta tulevaisuudessa avoimempi ja demokraattisempi.

Collins
Arvoisa puhemies, on asiallista pohtia hetken sitä, kuinka tämä toimielinten välinen sopimus on päätynyt tänään keskusteltavaksemme.
On varsin tärkeää, että kaikki EU:n toimielimet toimivat tehokkaasti, ja 370 miljoonan Euroopan unionin kansalaisen on annettava tukensa unionin sisäisille lainsäädäntöprosesseille ja tunnettava niitä kohtaan luottamusta.
Yksi tärkeimmistä lakiasäätävistä elimistä on Euroopan komissio, jolla on valtuudet aloittaa direktiivien tai asetusten antaminen. Euroopan neuvosto edustaa unionin 15 jäsenvaltion etuja, ja sillä on varsin vahvat lainsäädännölliset valtuudet.
Parlamentti on demokraattisesti valittu lakiasäätävä elin, jolla on ensisijaisesti valtaa valvoa muita tärkeitä toimielimiä. Jos Euroopan unionin halutaan toimivan tehokkaammin, on varsin tärkeää, että komission ja parlamentin suhde on selvästi määritelty, ja siksi olemme panemassa täytäntöön komission ja parlamentin välistä puitesopimusta.
Neuvottelut ovat olleet tämän puitesopimuksen kohdalla mutkikkaita. Asiakirja ei ole ehkä täydellinen, mutta se merkitsee silti askelta eteenpäin. Se on tiukempi kuin viiden viime vuoden aikana toimielinten välillä vallinnut sopimus.
Haluaisin siis käsitellä muutamia sopimuksen avainsäännöksiä. Nämä kaksi toimielintä aikovat nyt sopia rakentavan vuoropuhelun ja poliittisen yhteistyön laajentamisesta, tiedonkulun parantamisesta ja parlamentin kuulemisesta ja siitä, että parlamentille tiedotetaan komission hallinnollisesta uudistuksesta. On myös sovittu, vaikkakaan ei kovin laajasti, EU:n lainsäädännöllisestä prosessista, kansainvälisistä sopimuksista ja laajentumisneuvotteluista sekä niistä menettelyistä, jotka pannaan täytäntöön komission luottamuksellisten asiakirjojen ja tiedon välittämiseksi.
Voitaisiin väittää, että pääosin tällä puitesopimuksella ainoastaan selvennetään olemassa olevia määräyksiä nykyisen EU:n perustamissopimusten nojalla. Esimerkiksi tiedän, että komissiolta edellytetään, että se pitää parlamentin ajan tasalla laajentumisneuvotteluista, jotta parlamentti pystyy ilmaisemaan näkemyksensä ajoissa asianmukaisten parlamentaaristen menettelyjen pohjalta. Tämä on oikein ja kohtuullista, jos otetaan huomioon se, että Euroopan parlamentin on hyväksyttävä jokaisen jäsenvaltion oikeus päästä unionin uudeksi ja täysivaltaiseksi jäseneksi. Parlamentilla on myös lopullinen sanansa sanottavana, hyväksytäänkö kansainväliset sopimukset, kuten WTO-neuvottelut, vai ei. Parlamentin ei voida odottaa tekevän tärkeitä päätöksiä tällaisissa asioissa, ellei sen jäsenten harkintaa varten ole toimitettu välttämätöntä ja asianmukaista tietoa.
Siksi komission on ryhdyttävä avoimiin menettelyihin, joissa ajankohtaista tietoa välitetään kaikenlaisista sellaisista asetuksista, direktiiveistä ja kansainvälisistä sopimuksista, joista unionissa keskustellaan ja joita se panee täytäntöön.
Lopuksi toteaisin olevani tyytyväinen, koska on aina tarpeen selventää luottamuksellisen tiedon välittämistä koskevia menettelyjä.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, puhun Italian radikaalijäsenten puolesta, ja haluan korostaa, että tämä puitesopimus edustaa merkittävää tasapainopistettä kahden toimielimemme välillä. Sopimus oli vaikea kompromissi, ja neuvoston viime hetken iskut, jotka yrittivät nakertaa sen lujuutta, osoittavat, miten kunnianhimoinen tämä sopimus on ja miten se asettaa komission ja parlamentin yhteistyösuhteeseen ja myös valvontasuhteeseen toimielimemme taholta, mikä on parlamentin oikeuksien ansiota, kun taas komissio ottaa vastaan erinäisiä sitoumuksia, eikä se silti jää vaille tehtäväänsä sopimusten valvojana ja aloitteiden tekijänä.
Olen vakuuttunut siitä, että tämä tasapainopiste on saavutettu; toisin kuin kollegani, jotka esittivät asiasta kritiikkiä, minä uskon, että tämä oli paras sopimus, joka meidän oli mahdollista saavuttaa myös asiakirjojen toimittamisesta, ja pahoittelen sitä, että eräiden kollegojemme jonkinasteinen kohtuuttomuus saattoi aiheuttaa sen, että emme voineet käsitellä enempää sitä prosessia, jolla tulevaisuudessa säännellään asiakirjojen toimittamista; mielestäni tämä on kuitenkin merkittävä edistysaskel, ja juuri näiden enteiden myötä suhtaudumme myönteisesti tämän sopimuksen hyväksymiseen ja allekirjoittamiseen muutaman minuutin kuluttua.

Bonde
Arvoisa puhemies, ryhmäni vastustaa puitesopimusta. Olemme varmoja siitä, että kunnollinen valiokuntakäsittely ja uusi neuvottelu puheenjohtaja Prodin kanssa antavat paremman tuloksen, jota voisimme kannattaa. Haluaisin aloittaa oikaisemalla erään väärinkäsityksen. Emme estä komissiota käymästä luottamuksellisia neuvotteluja. Asioiden käsittelyn kannalta on tärkeää, että jokaisella viranomaisella on vaihe, jolloin he voivat käsitellä asioita keskenään, jolloin kaikista ajatuksista voidaan keskustella, jolloin kaikki ehdotukset voidaan tuoda esiin, ilman että niitä pitää julkistaa. Komissiolla on myös oltava oikeus pitää luottamuksellisia luonnoksia pöydällä koko valmisteluvaiheen ajan. Avoimuutta koskeva vaatimuksemme liittyy siihen ajankohtaan, jolloin komissio luovuttaa asiakirjan seiniensä ulkopuolelle, tai jos asiakirja, mikä ei ole harvinaista, vuodatetaan ulos. Kun ehdotus on lähtenyt komissiosta eteenpäin, komissiolla ei pidä olla mahdollisuutta kieltää meiltä oikeutta nähdä sitä. Kaikkia pitää lisäksi kohdella tasapuolisesti, mikä ei toteudu puitesopimuksen avulla. Haluaisimme päästä eroon erityisesti kahdesta nöyryyttävästä tilanteesta. Kuten me kaikki tiedämme, lainsäädäntömenettelyn aikana istumme valiokunnissa käsittelemässä lainsäädäntöehdotuksia. Takanamme istuvat pysyvien edustustojen edustajat, opiskelijat ja harjoittelijat, joilla on käytettävissään "restrained"merkinnällä varustetut luottamukselliset luonnokset, kun taas me jäsenet emme voi saada niitä käyttöömme. Takanamme istuvat lobbaajatkin ovat saaneet ne haltuunsa, mutta me kansan valitsemat edustajat emme voi saada niitä. Usein käy myös niin, että saamme lukea lehdestä komission vuodattamasta ehdotuksesta. Meitä pyydetään kommentoimaan sitä, mutta me emme voi saada sitä. Tilanne on nöyryyttävä ja sitä on mahdoton hyväksyä. Komission puheenjohtaja Prodi lupasi virkaan astuessaan, että tämä tilanne ei enää jatkuisi. Meillä on oltava oikeus vaatia, että saamme käyttöömme asiakirjat, kun ne on luovutettu komission seinien ulkopuolelle. Ja tällaisen vaatimuksen esittämiseen meillä on oltava oikeus yksittäisinä jäseninä ja esittelijöinä eikä sen pidä edellyttää polvistumista puhemiehen edessä. Voisihan meillä olla puhemies, jonka edessä ei välittäisi polvistua.

Prodi
. Arvoisa parlamentin puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme kulkeneet pitkän matkan viime syyskuusta, jolloin esitin suoran ja henkilökohtaisen sitoumukseni vahvan ja avoimen suhteen luomiseksi toimielintemme välille.
Olemme edistyneet suuresti siitä hetkestä, kun sovimme tekevämme työtä yhdessä uuden toimielinten välisen sopimuksen rakentamiseksi. Olemme tehneet paljon työtä pätevän ja kestävän sopimuksen saavuttamiseksi, ja minä haluan ilmaista arvostukseni siitä rakentavasta tavasta, jolla te, arvoisa puhemies, puheenjohtajakokouksen tukemana olette vienyt neuvotteluja eteenpäin, samoin kuin komission jäsen De Palacio ja komissio.
Minusta tänään edessämme oleva puitesopimus tarjoaa toimivan ja tasapainoisen lähestymistavan toimielintemme välisille suhteille. Siinä tarkastellaan lukuisia näkökohtia, joita te, parlamentin jäsenet, pidätte tärkeinä, kuten esimerkiksi komission edustajien läsnäoloa kokouksissanne, ratkaisevan tärkeää tiedonvaihtokysymystä ja parlamentin läsnäolon välttämättömyyttä kauppa- ja laajentumisneuvotteluissa.
Lisäksi lojaalin yhteistyön malli toimielinten välillä on selvä ja ilmeinen näiden kahden toimielimen välisen tasapainon horjumatta vähääkään. Tasapaino pohjautuu nykyisiin voimassa oleviin sääntöihin, kuten esimerkiksi mahdollisuuteen päästä asiakirjoihin. Selventääkseni nimenomaan sitä, minkälainen mieliala minulla tänään on, haluaisin tosiaankin muistuttaa ja tähdentää, että jokainen näiden sääntöjen tuleva muutos sisällytetään sopimukseemme.
Arvoisa puhemies, sopimusta on suositeltu asianosaisille toimielimille, ja tänä aamuna kollegio valtuutti minut ja komission jäsen De Palacion hyväksymään ja allekirjoittamaan sopimuksen komission nimissä. Jos sopimuksen puolesta äänestetään tänä aamuna, voimme siirtyä yhdessä allekirjoitusvaiheeseen ja siten aloittamaan uuden vaiheen suhteissamme.
Kuten painotin eilen, meillä on edessämme tärkeitä velvoitteita, ja toimielintemme pitää keskittyä niihin kysymyksiin, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä Euroopan tulevaisuuden kannalta. Tämän sopimuksen myötä vahvistamme jokaisen toimielimen osaa, ja ennen kaikkea vahvistamme yhteisen toimintamme tehokkuutta.
(Suosionosoituksia
(Parlamentti hyväksyi puitesopimuksen.) Puhemies. Puitesopimus liitetään parlamentin työjärjestykseen.
(Parlamentin puhemies ja komission puheenjohtaja Prodi allekirjoittivat puitesopimuksen.)(Suosionosoituksia)
Puheenjohtajakokouksen ehdotus päätökseksi (B5-0594/2000) olla tekemättä ehdotusta Echelon-sieppausjärjestelmää käsittelevän väliaikaisen tutkintavaliokunnan asettamisesta

Kirkhope
Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron. Olen siis varsin huolestunut lehdistössä, sekä Ranskassa että muualla, viime päivinä julkaistuista jutuista, jotka liittyvät Ranskassa yleisen syyttäjän aloittamiin Echelonia koskeviin selvityksiin sekä ilmeisesti Ranskan salaisen palvelun, DST:n, rinnakkaisiin Echelon-tutkimuksiin.
Euroopan parlamentti on tärkeä elin. Olen siksi kovin huolestunut siitä, että nämä kaksi eri selvitystä, jotka saattavat johtua täällä pidetyistä äänestyksistä, aiheuttavat hämmennystä ja hankaluuksia ja saattavat siis vahingoittaa Euroopan parlamentin asemaa. Kannatamme ilman muuta puheenjohtajakokouksen ehdotusta, mutta aikaisempien huomioitteni valossa meidän pitäisi nyt harkita tätä kantaa uudelleen tai ainakin meille olisi annettava vakuuksia Ranskan viranomaisten tässä asiassa tekemistä toimista.

Lannoye
Arvoisa puhemies, olemme juuri keskustelleet laajasti komission ja parlamentin välisten suhteiden avoimuudesta. Myös keskusteluissamme tarvitaan mielestäni avoimuutta. Näin ollen meidän ei pidä erehtyä panoksista ennen tärkeää äänestystä, joka toimitetaan tuota pikaa.
Sallinette minun tehdä kaksi asiasisältöä koskevaa huomautusta. Ensinnäkin Echelon-järjestelmää on latistettu joissakin rinnakkaisissa keskusteluissa, jopa puheenjohtajakokouksessa. On väitetty, että valvontaa on joka tapauksessa harjoitettu, ja jotkut ovat jopa lisänneet, että suurrikollisuuden nitistämiseksi olisi tärkeää saada käyttöön valvontajärjestelmiä. Epäilemättä niitä tarvitaan, mutta sen on tapahduttava ennen kaikkea laillisissa puitteissa, mikä ei pidä paikkaansa Echelon-järjestelmän kohdalla.
On myös tärkeää tehdä ero kahden asian välillä: Echelon-sieppausjärjestelmä ei itse asiassa koske mitään erityistä viestintämuotoa vaan kaikkea viestintää ja tiedonsiirtoa. Näin ollen tuo järjestelmä "sieppaa" kaikenmuotoista viestintää, jota huipputekniikkaa edustavat tietokoneet analysoivat ja luokittelevat avainsanoista muodostuvan sanaston perusteella. Salakuuntelun yleisluonne loukkaa selvästikin yksityistä viestintää koskevaa luottamuksellisuutta, joten se on sellaisenaan EY:n perustamissopimuksen ja direktiivien vastainen...

Puhemies
Jäsen Lannoye, emme voi nyt aloittaa keskustelua aiheesta.

Lannoye
Anteeksi nyt vain, arvoisa puhemies, mutta toinen huomioni on se, että emme ole käyneet yhtäkään parlamenttikeskustelua aiheesta. Mielestäni olisi tärkeää tehdä erittäin selkeä ero myös...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Kaikki täällä parlamentissa osaavat kyllä aivan hyvin erottaa tutkintavaliokunnan ja väliaikaisen valiokunnan toisistaan.

Watson
Arvoisa puhemies, ehdotukseni on, että toimitamme tässä asiassa äänestyksen. Komitea, jonka puheenjohtaja minulla on kunnia olla, tutki STOA-kertomuksen. Tiedämme melko tarkasti, mikä parlamentin eri jäsenten kanta on tässä asiassa, ja puheenjohtajakokous on varsin oikeutetusti esittänyt meille ehdotuksia.
Esiin nousee vain yksi kysymys: pitäisikö tarkastella yhtä erityisjärjestelmää, joka saattaisi loukata yksityisyyttä, vai kaikkia mahdollisia järjestelmiä, jotka saattaisivat loukata yksityisyyttä. Esityslistallamme on tänään selviä tarkistuksia, jotka koskevat tätä seikkaa. Ehdotan, että toimitamme nyt äänestyksen asiassa.

Wurtz
Arvoisa puhemies, tarkoitukseni ei ole aloittaa keskustelua aiheesta. Haluaisin vain sanoa, että täällä on otettu esille eräs uusi näkökohta, jolla vastattiin väliaikaisen valiokunnan asettamisehdotuksen yhteydessä esitettyihin tärkeimpiin vastaväitteisiin, joiden mukaan salaista palvelutoimintaa ei voida tutkia.
Jäsenvaltioista Ranska on itse asiassa tänään aloittanut viralliset tutkimukset nykyisestä, entisestä ja kenties tulevasta Echelon-järjestelmästä. Näin ollen katson, että tutkintavaliokunnan perustamiselle esitetyt tärkeimmät vastaväitteet raukeavat, ja meidän on otettava äänestyksessä huomioon tämä uusi näkökohta.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Puheenjohtajakokouksen ehdotus päätökseksi (B5-0593/2000) Echelon-sieppausjärjestelmää käsittelevän väliaikaisen valiokunnan asettamisesta
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Lehnen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0175/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY muuttamisesta (KOM(1999) 352 - C5-0065/1999 - 1999/0152(COD))
Ennen tarkistuksesta 26 käytyä äänestystä:Lehne (PPE-DE). Arvoisa puhemies, tämä on juuri se kohta, johon pyydän oikaisua. Olin kiinnittänyt siihen huomiota jo sisäasioita käsittelevässä valiokunnassa. Tämä tarkistus liittyy muutettavan, vuodelta 1991 olevan direktiivin 6 artiklan 3 kohtaan ja nykyisen direktiivin, jolla vanhaa direktiiviä on määrä muuttaa, 1 artiklan 5 kohtaan. Saksankielisessä versiossa sanotaan toisen alakohdan keskellä aivan oikein: "...zum Zwecke der Vertretung in einer Rechtssache oder im Rahmen einer Rechtberatung erhalten". Saksankielinen versio on käsittelymme perustana, koska esittelijän käyttämä kieli on saksa. Englanninkielisessä versiossa on käännetty väärin "in order to be able to present him in legal proceedings". Oikeudellisen neuvonnan (Rechtsberatung) näkökohtaa ei ole lainkaan otettu huomioon englanninkielisessä versiossa. Huomautin siitä jo sisäasioita käsittelevän valiokunnan käsittelyn aikana, mutta jostain syystä käännösvirhettä ei ole tähän mennessä korjattu. Se on aivan ratkaisevan tärkeää, koska neuvosto toimii englanninkielisen tekstin pohjalta. Pyydänkin, että yksikön tehtäväksi annetaan asian oikaiseminen ja englanninkielisen tekstin korjaaminen saksankielisestä tekstistä tehdyn oikean käännöksen pohjalta.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Lehnen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0179/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske (KOM(2000) 27 - C5-0166/2000 - 2000/0030(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Haugin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0184/2000) vuoden 2001 talousarviosta neuvoston ensimmäistä käsittelyä edeltävän neuvottelumenettelyn kannalta
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Paciottin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0177/2000) luonnoksesta komission päätökseksi yhdysvaltalaisten safe harbor -periaatteiden ja niihin liittyvien Yhdysvaltain kauppaministeriön julkaisemien tavallisempien kysymysten (FAQ) antaman suojan riittävyydestä (C5-020/2000 - 2000/2144 (COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Laguiller
- Arvoisa puhemies, äänestimme tämän ehdotuksen puolesta ainoastaan siksi, ettei maksumiehiksi joutuisi jälleen kerran Jugoslavian kansa, joka maksoi kalliisti diktaattori Miloeviæin rikoksista ja joutui kokemaan NATOn pommitukset ja kärsimään heille myöhemmin määrätystä boikotista.
Korostamme kuitenkin, että siltojen tuhoamisesta ja siten myös Tonavan ruuhkautumisesta vastuussa olevien suuravaltojen on maksettava kustannukset.
Euroopan unionin ja Kyproksen tasavallan välinen sopimus (C5-0324/2000)

Alyssandrakis
Euroopan unionin ja Kyproksen sopimuksessa määrätään, että kyproslaisten yritysten ohjelmaan osallistumisen kustannukset maksaa kokonaan Kyproksen tasavalta. Kuitenkin Keski-Euroopan ehdokasmaille vastaavat kustannukset maksetaan yhteisön varoista. Vaikka sopimuksessa määrätty summa on pieni, kysymys ei ole määrästä vaan periaatteesta. Lisäksi myös muissa ohjelmissa, joihin Kypros osallistuu, se maksaa itse kustannukset. Tämä on selvä vääryys Kyproksen kansaa kohtaan. Tämän lisäksi haluaisin huomauttaa, että Kyproksen yhteisön lainsäädäntöön sopeutumisen kokonaiskustannuksiksi arvioidaan noin 500-900 miljoonaa Kyproksen puntaa eli 1-1,8 miljardia euroa, kun taas Kyproksen tasavallan Euroopan unionilta saama rahoitus on häviävän pientä.
On selvää, että Kyproksen ja Euroopan unionin taloussuhteet ovat epätasa-arvoiset Kyproksen tasavallan vahingoksi eikä Kyproksen kansa hyödy mitään unioniin liittymisestä. Näistä juuri mainituista syistä me Kreikan kommunistisen puolueen parlamentaarikot emme äänestä sopimuksen puolesta vaan pidättäydymme äänestyksestä.

Alavanos
. Nyt kun äänestetään Euroopan unionin ja Kyproksen tasavallan välisestä sopimuksesta, joka koskee pk-yrityksiä, haluaisin ottaa esille Denktashin hallinnon uuden provokaatiot Strovíliassa, missä miehitysjoukot etenivät asemiin vihreällä vyöhykkeellä osoittaen hyökkäävyyttä ja mielivaltaisuutta vieläpä vain muutama päivä ennen molempien yhteisöjen välisten keskustelujen alkua Genevessä.
Neuvoston ja erityisesti puheenjohtajavaltio Ranskan velvollisuus on reagoida erityisesti Turkin suuntaan, jonka armeija on miehittänyt lähes puolet Kyproksen tasavallan alueesta. Samalla, kun neuvotellaan Euroopan unionin ja Turkin kumppanuussuhteesta, Euroopan unionin velvollisuus on ottaa esille kysymys miehitysjoukkojen vetäytymisen aloittamisesta ennakkoehtona EU:n ja Turkin neuvotteluprosessin edistymiselle.
Schmidin mietintö (A5-0176/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän Schmidin mietinnön puolesta, jossa halutaan välttää mahdollisuus väärentää luottokortteja ja muita maksuvälineitä, jotka eivät ole tavanomaista rahaa. Äänestin mietinnön puolesta, koska uhreja tässä asiassa ovat useimmiten vanhukset ja eläkeläiset hehän ovat aina kavaltajien etuoikeutettuja uhreja ja toivon, että kun jatkamme keskustelua tästä aiheesta, päätämme vihdoin tunnustaa, että kun kansalainen on rikollisuuden uhri, valtio on siitä vastuussa, vaikkakin epäsuorasti, kuten tapahtuu jalkapallopelin yhteydessä. Toivon siis, että pian määrätään, että valtio maksaa korvauksia yleisten rikosten uhreille ja siis myös kansalaisille tapahtuvista petoksista.
Lienemannin mietintö (A5-0172/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin ilman muuta tämän toimenpiteen puolesta. Tämän toimenpiteen 3 artiklassa vahvistetaan, että vuosina 2000 - 2004 lintujen suojeluun yleensä ja eräiden tärkeiden lintulajien suojeluun käytetään 300 miljoonaa euroa.
Kannatan ilman muuta tätä asiaa, koska pidän kovasti linnuista. Ennen tänne saapumistani satuin näkemään Lulù-kissani suussa varpusen. Yritin houkutella sitä tavanomaisella kissanruoalla, josta olemme kovasti kiinnostuneita en onnistunut houkuttelemaan sitä ja otin linnun, vein sen kotiin, jossa sitä hoidettiin hellästi.
Kannatan siis tätä toimenpidettä, mutta haluaisin, että vihreät, jotka erityisesti kunnostautuvat tällä alalla, osoittaisivat kiinnostusta myös niitä vanhus- ja eläkeläisparkoja kohtaan, joilla ei ole ruokaa syödäkseen ja siirtyisivät kaikki tarkoitan siis vihreitä eläkeläispuolueeseen.

Figueiredo
. On hyvä, että ehdotus LIFE-ohjelman kolmannen vaiheen (2000-2004) rahoitusvälinettä koskevaan asetukseen liittyvä sovittelumenettely on viimeinkin saatu päätökseen; sen tarkoituksena on tehdä mahdolliseksi hankkeiden jatkorahoitus uuden ohjelman nojalla tämän vuoden loppupuolella.
Sekin on hyvä, että nyt on hyväksytty ohjelman tavoitteisiin liittyneet tarkistukset sekä uuteen ohjelmaan liittyvä kompromissiehdotus.
Kuitenkin koska LIFE on ainoa Euroopan unionin ympäristöpolitiikkaa suoranaisesti edistävä ohjelma, joka on saavuttanut huomattavia tuloksia, on valittaen todettava, että suhteessa LIFE III -ohjelman kehystalousarvioon tämän ohjelman rahoitus jäi 640 miljoonaan euroon, toisin sanoen se sai vain 27 miljoonaa euroa enemmän kuin komission ja neuvoston yhteisessä kannassa oli siihen varattu, mikä näin ollen jäi hyvin kauas Euroopan parlamentin ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä ehdottamasta 850 miljoonasta eurosta.

Isler Béguin
. Neuvoston kanssa käymämme kädenvääntö Euroopan unionissa ympäristöalan budjettikohdan puolustamisesta on nyt päättynyt.
Tuimme pitkin hampain neuvoston kanssa sovittelumenettelyssä sorvattua kompromissia. Sanon pitkin hampain, sillä neuvosto antoi parlamentille vain murusia, joihin meidän on tyytyminen.
Vaaditulle 850 miljoonan euron summalle myönnetty bonus vastaa suurin piirtein 20 kilometrin pituisen moottoritien hintaa Ranskassa!
Uskallan toivoa, ettei näin vaatimaton ympäristöbudjetti olisi kalpea aavistus unionin ympäristöpolitiikasta. Näin sanoessani tarkoitukseni ei ole kyseenalaistaa ympäristön pääosaston tai ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen huomattavaa työtä, sillä nämä tekevät kaikkensa käytettävissä olevien apukeinojen turvin.
Aiomme kuitenkin toistaa täällä parlamentissa niin usein kuin on tarpeen, että todellisen eurooppalaisen ympäristöpolitiikan harjoittaminen, jopa sen luominen, edellyttää riittävien määrärahojen myöntämistä.
Ympäristöasioihin ei ole mahdollista tarttua vakavasti niin kauan kuin ympäristöbudjetti on tätä luokkaa maatalousbudjettiin tai rakennerahastoille varattuihin määrärahoihin verrattuna, vaikka maatalous saastuttaa edelleen usein luontoa. LIFE on vain pisara eurooppalaisten politiikkojen joukossa.
Eikö olekin totta myös se, ettei ympäristöala ole kokenut todellista parannusta Euroopassa? Maantieliikenteen räjähdysmäinen kasvu unionissa on johtanut myös erilaisten ympäristöhaittojen ja erityisesti kasvihuonekaasupäästöjen räjähdysmäiseen kasvuun.
Kuinka monta kertaa tämä on vielä todettava ennen kuin tilanne muuttuu?
Sitten kun neuvosto ja komissio ottavat ympäristöpolitiikan vakavasti, myös ympäristöbudjetti, jonka ne esittelevät yleisen talousarvion puitteissa, vastaa niiden haasteiden tasoa, joihin meidän on vastattava.
Tämä koskee sekä poliittisia ympäristöhankkeita että niitä inhimillisiä voimavaroja, joita ympäristön pääosaston on saatava käyttöönsä hankkeiden toteuttamiseksi.
Jarzembowskin mietintö (A5-0173/2000)

Meijer
Arvoisa puhemies, henkilö- ja tavaraliikenteessä on kolme tärkeää kilpailutekijää: hinta, luotettavuus ja nopeus. Rautateissä on ehkä ollut jonkin verran puutteita niiden osalta, sillä ne ovat toistaiseksi suurimmaksi osaksi hävinneet kilpailun maantieliikenteen ja lentoliikenteen kanssa. Sen takia on mielekästä selvittää, miten rautatiet voivat toimia paremmin ja miten niiden markkinaosuus Euroopassa voi kasvaa.
Sen saavuttamiseksi voidaan ajatella erilaisia vaihtoehtoja. Ranskan rautatiealalla käydään parhaillaan läpi voimakasta laajentumista ja tarjotaan enemmän työpaikkoja, koska siellä toimitaan juuri päinvastoin kuin mitä Jarzembowski ehdottaa mietinnössään.
Varsinainen ongelma onkin toisenlainen kuin esittelijä olettaa. Varsinainen ongelma on se, että politiikassa on laiminlyöty rautateitä vuosikausia. Ensin sen takia, että rautateiden ajateltiin olevan katoava jäänne 1800-luvulta, joka ei kuitenkaan selviytyisi 2000-luvulle. Kaikki uudet investoinnit kohdistettiin kokonaan tiheisiin moottoritieverkostoihin ja yhä suurempiin lentokenttiin.
Rautateihin alettiin kiinnittää uudestaan huomiota vasta sitten, kun sen ympäristöseuraukset tulivat näkyviin. Mutta siinä vaiheessa oli levinnyt laajalle se ajatus, että talouselämän vapaus on tärkeämpää kuin poliitikkojen demokraattinen sananvalta. Poliitikot eivät enää halunneet tuota sananvaltaa julkisissa yrityksissä eivätkä siis enää halunneet toimia kuluttajan etujen valvojana ja työllisyyden vartijana.
Julkiset yritykset alkoivat yhä enemmän toimia samalla tavalla kuin yksityiset yritykset, joissa kasvua, voittoa ja myyntiarvoa pidetään tärkeämpänä kuin niiden toiminnan yhteiskunnallisia seurauksia.
Julkisista liikennepalveluista ja ympäristöstä huolehtiminen kuuluu meille kaikille yhdessä, siis meidän demokraattisesti valitsemallemme valtiovallalle. Se, onko rataverkon ylläpidon ja liikenteen harjoittamisen erottaminen toisistaan rautateille mielekästä, kuuluu kansallisten tai alueellisten hallitusten arvioitavaksi eikä ole Euroopan unionin tehtävä. Eikä Euroopan unionin pidä lainkaan alkaa puuttua kaupunki- ja seutuliikennelaitosten yksityistämiseen sellaisena kuin se lähiaikoina uhkaa tapahtua.
Näiden näkökohtien johdosta ryhmäni torjuu täydellisesti Jarzembowskin ehdotukset ja ilmaisee toivomuksen siitä, että niitä ei koskaan saateta osaksi politiikkaa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin mielelläni tämän Jarzembowskin erinomaisen mietinnön puolesta, koska mikään ei koske Eurooppaa ja Euroopan kansalaisten toisiinsa lähestymistä niin läheisesti kuin rautatiet.
Rautatiealan vapaa kauppa parantaa väistämättä rautatiekuljetusten tilannetta ei pelkästään tavaroiden vaan myös matkustajien kannalta, ja voin jo nähdä silmissäni vanhukset ja eläkeläiset, jotka vihdoin voivat käyttää aikaansa matkustaakseen pitkin Eurooppaa makuuvaunuissa, ravintolavaunuissa, niissä vaunuissa, jotka tarjoavat mahdollisuuden matkoihin, joista he eivät mitenkään voi luopua nimenomaan siksi, että he ovat vanhuksia. Tuskin maltan odottaa, että jo tämänkin toimenpiteen ansiosta Strasbourgiin on vihdoinkin mahdollista saapua rautateitse, mistä tahansa kohti Euroopan parlamenttia sitten lähdetäänkin.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, täydellinen vapauttaminen johtaisi rautatiealalla kilpailun lisääntymiseen ja rautateiden kilpailukyvyn paranemiseen maanteihin nähden. Ei tarvitsisi puhua Euroopan rautatieverkon rakentamishankkeista, jos ei ensin ole toteutettu täydellistä vapauttamista. On siis kiire. Brennerin tunnelin kaltaiset hankkeet voivat olla kilpailukykyisiä vain siinä tapauksessa, että tavaraliikennettä voidaan tarjota kilpailukykyiseen hintaan. Tällä direktiivillä voidaan siis antaa signaali vapautetun rautatieliikenteen puolesta. Jos rautatieyritysten liikennepalvelut ja infrastruktuurin käyttö erotettaisiin selvästi toisistaan, direktiivin tavoite joutuisi vakavasti kyseenalaiseksi. Siksi hylkäsin yhteisessä kannassa 6 artiklan 4 kohdassa valitun ratkaisun.

Goebbels
Arvoisa puhemies, koska olimme toisessa käsittelyssä, minulla ei ole ollut mahdollisuutta kertoa vastustavani Swobodan ja varsinkin Jarzembowskin mietintöä.
Neuvosto ja komissio pääsivät jonkinasteiseen tasapainoon ottamalla huomioon pienten rautatieverkkojen ja eristäytyneiden saarten erityispiirteet. Parlamentti, joka halusi mennä komissiota ja neuvostoa vieläkin pidemmälle ja ripeämmin, laittoi sääntelyvaihteensa päälle pyrkiessään niputtamaan kaikki liikenneverkot yhteen.
Rautatieliikenteen vapauttamisen väitetään synnyttävän paljon palveluita. Kaikki kuitenkin tietävät, että väite pätee vain suuriin ja useasti liikennöityihin rautatielinjoihin ja että valtion laitokset joutuvat kilpailemaan kannattavista linjoista, mutta muutoin niiden on vastattava julkisen palvelun velvoitteesta ehdoin, jotka eivät aina ole kovinkaan kannattavia.
Vastustan tällaista yltiöliberalistista logiikkaa ja olen halunnut myös ilmaista vastustukseni.

Caudron
Voin yhtä hyvin kertoa jo näin puheenvuoroni alussa, etten yhdy Jarzembowskin mietinnössä esitettyyn yltiöliberalistiseen näkemykseen! Mietinnössä mennään neuvoston esittämässä yhteisessä kannassa esitettyjä ajatuksia paljon pidemmälle. Tuossa mietinnössä kannatetaan yhteisön rautatieliikenteen perusteellista vapauttamista ja kieltäydytään ottamasta käyttöön siirtymäkausia, jotka ovat kuitenkin tarpeen, jotta uusiin säädöksiin voitaisiin asteittain mukautua.
Mietinnössä esitetään viiden vuoden siirtymäkautta kansainvälisten rahtipalvelujen vapauttamiseksi. Siinä lisätään, että jäsenvaltioiden on viiden vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta pitänyt aloittaa sekä kansallisen että kansainvälisen rahtiliikenteen vapauttaminen. Kaiken kukkuraksi mietinnössä toivotaan, että rautateiden koko tavaraliikenne ja matkustajapalvelut olisi vapautettu vuoteen 2010 mennessä!
Esittelijä Jarzembowski ei missään vaiheessa kiinnitä huomiota julkisen palvelun velvoitteisiin, joilla on ensisijainen merkitys tällä alalla. Hän ei tuo missään vaiheessa esiin myöskään perusteellisen vapauttamisen mahdollisia turvallisuusriskejä.
Tämän vuoksi en hyväksynyt yhtäkään hänen meille jättämistään muutosehdotuksista.

Lulling
 - Rautateiden sisämarkkinoiden toteutuminen on varmasti niin toivottavaa kuin tarpeellistakin. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tämä tavoite voidaan saavuttaa järkevän siirtymäkauden jälkeen asteittaisen vapauttamisen periaatteen mukaisesti, ilman että on pakko erottaa oikeudellisesti rautatieyritysten liikenteen tarjoaminen ja infrastruktuurin käyttö toisistaan.
En voi niin olen äänestää suosituksen toiseen käsittelyyn puolesta sellaisena kuin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntamme enemmistö on esittänyt. Minun pieneen maahani Luxemburgiin tällainen rautatieyhtiön erotteleminen ei sopisi ollenkaan, vaan olisi jopa absurdia monistakin hyvistä syistä, varsinkin liikenteen turvallisuuden ja laadun kannalta, mutta myös rautatietyöntekijöiden työehtojen kannalta.
Neuvoston yhteinen kanta sopii meille paljon paremmin, koska se tyydyttää tiettyjen jäsenvaltioiden erityisiä geopoliittisia ja maantieteellisiä olosuhteita sisämarkkinoiden yhtenäisyyttä vaarantamatta.
En voi olla siitäkään samaa mieltä, että täällä toisessa käsittelyssä poistetaan säännös, jonka mukaan Luxemburgin, jolla on melko pieni rautatieverkko, ei tarvitsisi soveltaa näitä vaatimuksia ennen kuin 31. elokuuta 2004 ja jonka mukaan aidolle ja ketään syrjimättömälle infrastruktuurin käyttöoikeudelle ratkaisevat tehtävät on siirrettävä riippumattomalle viranomaiselle. Direktiivin 6 artiklassa jäsenvaltiot itse asiassa velvoitetaan perustamaan riippumattomia viranomaisia valvomaan, että vastaanotettavat määrät ovat säädösten mukaisia.
Edellä mainituista syistä en voinut äänestää näiden neuvoston yhteiseen kantaan tehtyjen olennaisten tarkistusten puolesta. Pidänkin 28. maaliskuuta 2000 ministerineuvostossa neuvoteltua kompromissia parempana ja paljon realistisempana.

Vachetta
. Euroopan unioni pyrkii nykyään rautatieliikenteen sääntelyn purkamiseen ja julkisten palvelujen vapauttamiseen.
Direktiivin 91/440 tarkistaminen avaa Jarzembowskin mietinnön päätelmien mukaan ovet yksityistämiselle. Mietinnössä esitetään infrastruktuurien hallinnoinnin ja liikennepalvelujen tarjoamisen erottamista toisistaan sekä sitä, että kaikki rautatieyritykset saisivat keskipitkällä aikavälillä käyttöönsä kaikkien jäsenvaltioiden infrastruktuurit, jotta tavara- ja matkustajaliikenne voitaisiin avata kokonaan markkinoille ja kilpailulle.
Jarzembowskin mietinnössä esitettyjen suuntausten tarkoituksena on sovittaa rautatieyritysten hallinnointia vastaamaan mahdollisimman pitkälle yksityisyritysten hallinnointia sekä kiristää kilpailua. Suuntauksia perustellaan sellaisilla tekosyillä kuten yksityisten palvelujen toiminnan tehottomuudella, ja niissä korostetaan yksityisen sektorin toimintakyvyn paremmuutta sellaisin vajavaisin vertauksin, joissa ei oteta huomioon kaikkia näkökohtia ja jo toteutettuja tehtäviä.
Jarzembowskin mietinnön logiikka johtaisi väistämättä liikenneturvallisuuden heikkenemiseen, palvelujen laadun huononemiseen, asiakkaille suunnattujen palvelujen vähenemiseen ja henkilökunnan sosiaalisen aseman heikkenemiseen. Mietintö kääntää selkänsä Euroopan kansalaisten todellisille tarpeille: koordinoiduille ja yhdenmukaisille julkisille eurooppalaisille palveluille, joilla sekä palkansaajille että liikenteen käyttäjille voitaisiin taata korkea tehokkuuden, laadun, turvallisuuden ja tasapuolisuuden taso. Äänestin Jarzembowskin mietintöä vastaan, sillä en voi hyväksyä vallitsevaa tilaa enkä myöskään muutosta, vaikka vain asteittaista ja rajalliseen vapauttamiseen perustuvaa.

Whitehead
. Olemme kaikki tyytyväisiä rautateiden toisen aikakauden alkamiseen ja myönnämme, että markkinoiden vapauttaminen voi jatkua taloudellisia mahdollisuuksia lisäävästi ja julkisen palvelun on saatava tämä aikaan. Yhdistynyt kuningaskunta keksi rautatiet, kehitti niitä ja oli ensimmäinen, joka yksityisti ne. Britannian rauta- ja meritie sekä liikenneliiton (Rail Maritime and Transport Union) jäsenenä näkemystäni ohjaa pyrkimys tasapainoon rautateiden kehittämisessä. Meidän olisi pitänyt myöntää, että Euroopan rautatiejärjestelmät ovat kaikki erilaisia ja että niiden erilaisuus edellyttää ehdotettuja poikkeuksia. Meidän olisi pitänyt painottaa enemmän rautateiden sääntelyviranomaisen perustamista, kuten Yhdistynyt kuningaskunta on nyt tehnyt, ja vähemmän infrastruktuurin ja toiminnassa olevien palvelujen fyysisen erottamisen ideologiaa. Ja meidän on oltava täysin varmoja siitä, että toimilupajärjestelmillämme suoriudutaan velvoitteista ja että verkoista on hyötyä matkustajille. Kenenkään ei olisi pitänyt olla tietämättömiä näistä seikoista tänään pidetyssä äänestyksessä.
Swobodan mietintö (A5-0171/2000)

Meijer
Arvoisa puhemies, kaikki ovat yksimielisiä siitä, että rautateiden alalla jonkin on muututtava. Niiden pitää alkaa toimia laajan eurooppalaisen verkon sisällä sen sijasta, että ne toimivat ainoastaan erillisten jäsenvaltioiden rajojen sisällä.
Pitkät odotus- ja vaihtoajat rajoilla ja aiempien kansainvälisten jatkoyhteyksien katoaminen aiheuttavat ärtymystä.
Jokainen toivoo päätepistettä epätarkoituksenmukaiselle, konservatiiviselle ja byrokraattiselle toiminnalle, joka aiheuttaa käyttäjissä tuollaista ärtymystä ja karkottaa rahtia ja matkustajia tarpeettomasti toisiin liikennemuotoihin.
Olen sanonut jo eilen ja aiemmissa keskusteluissa, että eri jäsenvaltioiden rautatieyritysten välille tarvitaan parempaa yhteistyötä ratkaisujen tarjoamiseksi kansainväliseen liikenteeseen. Tähän yhteistyöhön olisi pitänyt etsiytyä jo paljon aiemmin.
Silloin olisi ollut vähemmän mahdollisuuksia niillä, jotka tahtovat syrjäyttää olemassa olevat rautatieyritykset uusilla tulokkailla, jotka haluavat tarjota matalampia hintoja huonompien työolojen, huonompien työehtojen ja ympäristön puutteellisemman huomioon ottamisen avulla.
Swoboda toteaa oikeutetusti, että vuosikausia kestänyt jälkeenjääminen kapasiteettiin, infrastruktuuriin ja teknologiaan kohdistuvissa investoinneissa on nyt kurottava umpeen. Hän pitää kiinni valtiovallan tekemien taloudellisten korvausten mahdollisuudesta julkisille liikennepalveluille rautateiden käytön turvaamiseksi eikä sulje pois valtionyhtiöiden roolia myöskään tulevaisuudessa.
Toisaalta kuitenkin hänen väitteensä siitä, että tässä liiketoiminnan haarassa kaikille pitää olla tarjolla sama määrä vapauksia, tekee hänestä liberaalien käsitysten vangin. Se näkyy hänen käsityksessään siitä, että on pyrittävä kulujen täydelliseen kattamiseen sen sijasta, että lähdettäisiin liikkeelle jokaisen ylimääräisen junan lisäkustannuksista.
Yksi tahaton seuraus voi olla se, että matkustajat ja rahti karkotetaan niiden luo, jotka voivat kilpailla tällä perustalla rakenteellisesti halvemmin hinnoin. Ne ovat edullisempia käyttäjälle mutta kalliimpia koko yhteiskunnalle, koska ne eivät kohtele työtä ja ympäristöä kovinkaan huolellisesti.
Swoboda poistaa myös poikkeussäännöt saarilta ja niiltä jäsenvaltioilta, joilla ei ole kansainvälisiä rautatieyhteyksiä sellaisina kuin ne on muotoiltu neuvoston yhteisessä kannassa. Syy on se, että hänen näkemyksensä mukaan vapauttamisesta koituvat hankaluudet pitää jakaa tasapuolisesti. Mielestämme hän ei näin tekemällä paranna neuvoston yhteistä kantaa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin myös tämän Swobodan mietinnön puolesta. En ole täysin samaa mieltä minua ennen puhuneen jäsenen kanssa; mielestäni julkisten palvelujen vapauttaminen voi hyödyttää kansalaisia erityisesti myös siksi, että tässä Swobodan toimenpiteessä otetaan huomioon asianmukaiset yleisen edun mukaiset valtion korvaamat liikennepalvelut.
Kannattavan äänestykseni myötä ja sitä paitsi tämän ehdotuksen pohjalta toivonkin, että jäsenvaltiot päättävät antaa mahdollisuuden ilmaiseen matkaan niille mitään omistaville ja vähäosaisimmille kansalaisille, joiden joukkoon meidän on pakko lukea vanhukset ja eläkeläiset, joiden eläkkeet eivät riitä edes elämiseen.
Euroopan unionin jäsenvaltioiden pitää auttaa vähäosaisimpia kansalaisia myös ilmaisten palvelujen kautta.

Poli Bortone
. Pidämme myönteisenä tällä alalla käynnissä olevaa vapauttamisprosessia, koska olemme vakuuttuneita siitä, että alan Euroopan laajuisten suurten markkinoiden rakentaminen on tehokas tilaisuus kasvuun ja parannukseen.
Voimme kannattaa neuvoston yhteistä kantaa, koska se merkitsee tasapainoa, joka aloittaa uuden vaiheen rautateiden sisämarkkinoiden avautumisessa sillä aikaa, kun odotamme uusia määräyksiä, jotka takaavat yhden liikennemuodon sisäisen ja yhtenäisliikenteen tasapainoisen kilpailun.
Rautatietoiminta on eri toimijoiden infrastruktuurin hallinnon, rautatieyritysten, rautatieasemien hallinnon jne. harjoittaman pysyvän ja teknisesti vahvan toiminnan yhteenliittymä, ja näillä toimijoilla on lukuisia tehtäviä. Mikäli talouden tehokkuus niin edellyttää, nämä toimijat voivat vaihtoehtoisesti hoitaa infrastruktuurien hallintoa ja rautatieyrityksiä. Mikään ei tässä asiassa osoita, että täydellinen tehtävien erottaminen parantaisi järjestelmää markkinoiden avautumisen, tehokkuuden tai turvallisuuden kannalta.
Tehtävien täydellinen erottaminen ei ole välttämätön edellytys Euroopan rautatiemarkkinoiden avautumiselle.
Sellaisten yritysten olemassaolo, jotka takaavat samanaikaisesti infrastruktuurien hallinnon ja rautatieyritysten toiminnot, ei ole esteenä tälle avautumiselle sikäli kuin riippumaton sääntelijä toteuttaa ja valvoo avoimempia ja syrjiviä menettelyjä.
Mutta asiaan liittyy muutakin: integroitu yritys on yleensä paremmassa asemassa voidakseen kehittää uusia tekniikoita, jotka koskevat samanaikaisesti infrastruktuurien hallintaa ja rautatieyritystä.
Rautatieyritys, joka on päätöksissään suuntautunut kohti parasta mahdollista teknistä tasoa, on sellaisessa asemassa, jossa se voi nopeasti toteuttaa tarpeellisia uudistuksia ja omaksua investointiriskien tuoman vastuun.
Rautatiejärjestelmä on teknisesti erikoistunut järjestelmä, joka edellyttää joka tapauksessa vahvaa ja sujuvaa yhteistoimintaa, olipa organisointia koskeva ratkaisu minkälainen tahansa. Turvallisuus on varmasti paremmin varmistettu, kun rautatiejärjestelmän hallinta on uskottu integroidulle yritykselle, koska:
yritys valvoo järjestelmän eri elementtejä ja niiden keskinäistä vaikutusta;
se hyötyy täydellisemmin ja nopeammin kokemusten tuomista eduista järjestelmää koskevien tapahtumien ansiosta;
se tarjoaa viranomaisille järjestelmän turvallisuudesta vastaavan yhden ainoan vastuuelimen tuoman varmuuden.
Oikeudenmukaisuuden ja avoimuuden periaatteiden noudattaminen infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden jakamisessa tai hinnoittelussa on olennaisen tärkeää, mutta ei ole itsestään selvää, että erottelujärjestelmä on sopiva muoto, jolla näiden periaatteiden noudattaminen voidaan parhaiten varmistaa. Itse asiassa sellaisessa tilanteessa, jossa yritykset ovat integroituneet, maaliskuun yhteisen kannan mukaisesti hyväksytty rautatieviranomainen voi varsin hyvin taata rautatieverkon syrjimättömän käyttöoikeuden valvonnan ja tasapuoliset reittikustannukset.
Näin Euroopan rautatieliikenteen kilpailun valvominen olisi siis tehokkaammin varmistettu jo osittain olemassa olevien valtion valvontaelinten lisäksi ja neuvoston yhteisen kannan mukainen rautatieviranomainen voisi sitä laajentaa.
Lopuksi haluan sanoa, että poikkeuksen osalta olen täysin samaa mieltä kollega Collinsin esittämästä väitteestä.
Swobodan ja Jarzembowskin mietinnöt

Collins
Liikenneasioiden neuvoston viime joulukuussa hyväksymä rautateitä koskeva infrastruktuuripaketti syntyi varsin vaikeiden neuvottelujen myötä. Yhteisessä kannassa päästiin herkkään tasapainoon tukemalla sekä alan vapauttamisen periaatteita että ottamalla asianmukaisesti huomioon kunkin jäsenvaltion ominaispiirteet.
Osana tätä yhteistä kantaa hyväksyttiin monimutkainen Irlannille, Pohjois-Irlannille ja Kreikalle myönnetty poikkeamisoikeus sekä lisämyönnytyksiä Luxemburgille. Kreikan ja Irlannin saaren kummankin puoliskon tapauksessa täysimääräistä osallistumista yhtenäisille rautatiemarkkinoille haittaavat ilmiselvät maantieteelliset esteet.
Näissä oloissa rautatiepaketin täysimääräinen toteuttaminen merkitsisi huomattavaa rasitusta näiden jäsenvaltioiden hallinnolle, ilman että kuluttajille koituisi mitään niistä hyödyistä, joihin tällä paketilla pyritään.
Jarzembowskin ja Swobodan mietintöihin esittämilläni tarkistuksilla pyrin palauttamaan yhteisessä kannassa saavutetun tasapainon. Mielestäni neuvoston kanta on eniten sekä rautatiealan että kuluttajien edun mukainen.
Haluaisin vielä tähdentää, että Irlannille, Pohjois-Irlannille, Kreikalle ja Luxemburgille myönnetyt poikkeukset kohdistuvat pakettiin vain siltä osin kuin toteuttamisesta ei koituisi mitään todellista ja käytännön hyötyä. Lisäksi tähän poikkeukseen sisältyy turvalausekkeita, joiden vuoksi poikkeus raukeaa, jos Irlannin tai Kreikan rautatiemarkkinoille saapuu uusia tulokkaita.
Yhteenvetona, hyvät kollegat, aluepolitiikka-, liikenne-, ja matkailuvaliokunnan jäsenenä myönnän, miten hieno asia yhtenäismarkkinoiden kehittäminen rautatiepalvelujen alalla tai mahdolliset hyödyt kuluttajalle ovat. Poikkeuksen myöntäminen maantieteellisesti erillisille Irlannin, Pohjois-Irlannin ja Kreikan rautatieverkoille ei missään nimessä heikennä tätä periaatetta.
Toisaalta poikkeusten hylkääminen johtaisi näissä jäsenvaltioissa tarpeettomaan hallinnolliseen taakkaan ja kustannuksiin, ilman että kenellekään asianosaiselle koituisi mitään näkyvää hyötyä.

De Rossa
. Haluaisin tuoda esiin vakavan huolestumiseni siitä, että Euroopan parlamentti on päättänyt ryhtyä poistamaan Irlannille (Pohjois-Irlanti ja Kreikka mukaan luettuina) myönnetyn poikkeuksen, joka koski oikeutta poiketa tämän direktiivin täysimääräisestä noudattamisesta. Euroopan parlamentin kanta perustuu virheelliseen käsitykseen siitä, että on mahdollista omaksua "yksi koko kaikille" -lähestymistapa Euroopan rautateiden kehittämisessä. On varmasti olemassa Irlannin saareen ja Kreikan syrjäiseen asemaan liittyviä rautateitä koskevia seikkoja, jotka on tarpeen ottaa huomioon.

Esclopé
. Esittelijä Jarzembowskin mielestä Euroopan unionin olisi tehtävä kaikkensa rautatieliikenteen sisämarkkinoiden loppuun saattamiseksi vuonna 2005, sillä tarkoituksena on tarjota rautatieyrityksille mahdollisuus saada osa tieliikenteen markkinoista. Voimme vain iloita tällaisesta tavoitteesta, joka on erittäin suotava sekä taloudelliselta että ekologiselta näkökannalta.
Vastustamme kuitenkin rautatieliikenteen täydellistä vapauttamista meille suositellussa muodossa. Emme halua, että meille tyrkytetään vain yhtä ainoaa toimintamallia!
Rautatieliikenne on tärkeä julkisten palvelujen osa-alue Ranskassa, sillä se tarjoaa todellisen apuvälineen maankäytön suunnittelulle sen laajassa merkityksessä, mutta se on tärkeä myös ja ennen kaikkea maaseudun kehittämisen kannalta. Ranskalainen rautatieliikenteen malli on myös yksi sosiaalisen yhteenkuuluvuuden osatekijöistä. On nimittäin täysin luonnollista ylläpitää rautatieasemien kannattamattomia liikenneyhteyksiä rahoittamalla niitä huomattavasti kannattavimmista rautatielinjoista saaduilla voitoilla. Sen vuoksi minulle on EDD-ryhmän ranskalaisena jäsenenä erittäin tärkeää puolustaa julkisen palvelun käsitettä tämän asian käsittelyn kautta.
Rautatieinfrastruktuurin ehdoton ja sitova avaaminen saattaisi myös jarruttaa yhteisön rautateiden kehittämistä. Kehitystä saattaisivat jarruttaa esimerkiksi vapauttamisen synnyttämät epävakaat ja epävarmat markkinat, joilla olisi ryhdyttävä kehittämään rautatieyritysten ja yhteisöjen teknistä osaamista sekä kasvattamaan näiden investointeja.
Lopuksi muistuttaisin teitä siitä, että tuen EDD-ryhmän jäsenenä työllisyyden säilyttämistä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta varsinkin maaseudulla alan toiminnan säilyttämiseksi. Sitäkin tärkeämpää on pitää huoli siitä, etteivät kyliemme nykyiset julkiset palvelut pääse katoamaan. Jos rautatieliikenne vapautetaan, voimme heittää hyvästit maaseutuelämälle. Tämän vuoksi vastustamme tällaista sokeaa vapauttamista ja sen seurauksia!

Hedkvist Petersen
. Euroopan liikenteen nykyinen kehitys on kestämätöntä pitkällä aikavälillä. Maanteiden raskas tavaraliikenne luo ongelmia ruuhkina, meluna ja ympäristölle vaarallisten aineiden päästöinä. Tämän kehityksen katkaisemiseksi maanteiden tavaraliikenne olisi siirrettävä rautateille. Nykyinen Euroopassa käytössä oleva järjestelmä, johon kuuluu 15 erillistä rautatiejärjestelmää, ei mahdollista rautatieliikenteessä samanlaista kilpailua kuin tieliikenteessä. Sen vuoksi EU:n rautatiet on vapautettava ja rautatieliikennepalveluja koskevat markkinat on avattava.
Ruotsalaiset sosiaalidemokraatit Pierre Schori, Anneli Hulthén, Jan Andersson, Maj-Britt Theorin, Göran Färm ja Ewa Hedkvist Petersen haluavat korostaa seuraavia näkökohtia, kun käsittelemme esittelijä Jarzembowskin ja esittelijä Swobodan ehdotuksia toiseen käsittelyyn:
Eräs tärkeimmistä toimista rautateiden kilpailukykyä heikentävien tekijöiden vähentämiseksi on erottaa infrastruktuurin hallinto ja liikennepalveluja tarjoavat yritykset toisistaan. Tällainen erottaminen on tehtävä mahdollisimman nopeasti, koska se on edellytys sille, että erilaiset liikennepalveluja tarjoavat yritykset voisivat kilpailla keskenään samoin ehdoin kuin muissakin kuljetusmuodoissa.
Reilu kilpailu vaatiikin, että rautateiden käyttömaksujen lähtökohtana pidetään vähimmäiskustannusperiaatetta. Maksujen lähtökohtana on oltava ne liikenteeseen liittyvät kustannukset, joita liikennöinnistä aiheutuu esimerkiksi melun, ympäristövaikutusten, onnettomuusuhkien ja niin edelleen vuoksi. Päämääränä on luoda hinnoittelujärjestelmä, joka ei anna kenellekään kilpailullista etulyöntiasemaa eikä syrji mitään kuljetusmuotoa.
Wielandin mietintö (A5-0174/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Wielandin mietinnön puolesta, koska ammattilaisuutta pitää Euroopan unionissa parantaa. Tähän kuuluvat myös sairaanhoitajien ja lääkäreiden ammattilaisuus. Tässä toimenpiteessä nostetaan aivan perustellusti yleislääkärin toimiluvan myöntämiseksi tarvittavaa koulutuksen vähimmäiskestoa kahdesta kolmeen vuoteen, ja tätä minä kannatan. Myönteisen äänestykseni myötä haluan kuitenkin samalla esittää toiveen; tarkoitan sitä, että on hyvä, että meillä on hyvin hoitavia lääkäreitä, mutta on myös hyvä, että Euroopan unionissa sairaat voivat saada hoitoa. Valitettavasti köyhät ihmiset, vanhukset ja lukemattomat eläkeläiset hädin tuskin pystyvät elättämään itsensä, ja he syövät vain yhden aterian päivässä: heillä ei ole rahaa itsensä hoitamiseen.
Näin ollen toivon, että pyydän tätä äänestykseni myötä vähäosaisilla kansalaisillakin olisi mahdollisuus saada sairaanhoitoa.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. Olemme hyväksyneet kaikki tarkistukset, joissa pyritään missä tahansa jäsenvaltiossa hankittujen tutkintotodistusten ja ammatillisen koulutuksen tunnustamiseen koko Euroopan unionissa.
Kannatamme kaikkia ehdotuksia, joilla voidaan edistää työntekijäehtojen yhtenäistämistä ja helpottaa työntekijöiden etujen luonteen huomioon ottamista ulkomailla.
Olemme hyväksyneet myös kaikki sellaiset tarkistukset, joissa - niiden usein ponnettomasta luonteesta huolimatta - pyritään ammatillisen koulutuksen tehostamiseen sekä eri maiden väliseen tietojen vaihtoon.
Mutta mietintö paljastaa mielestämme tekopyhyytensä siinä, että kolmansien maiden lääkäreiden ammatillinen koulutus ja tutkintotodistukset jäisivät tunnustamisen ulkopuolelle. Mietinnössä väitetään, ettei aiheesta ole tehty luotettavia tutkimuksia. Kuitenkin monissa Euroopan maissa ja ainakin Ranskassa on satoja ulkomaisia lääkäreitä, jotka työskentelevät sairaaloissa alipalkattuina siksi, ettei heidän tutkintotodistuksiaan ole tunnustettu. Heidän ammatillisen koulutuksensa tunnustamisella on siis kiire.
Terveydenhoitoalan puutteet, terveydenhuollon ammattilaisten tarjoamien laadukkaiden terveyspalvelujen käyttömahdollisuuksien epätasainen jakautuminen sekä alueelliset ja erityisesti yhteiskuntaluokkien väliset erot eivät johdu säädösten puutteellisesta yhdenmukaistamisesta. Ne johtuvat julkisen terveydenhuollon käytössä olevien keinojen puutteesta. Yleisesti ottaen ne johtuvat siitä, että eriarvoinen yhteiskunta synnyttää väistämättä eritasoisia lääkäripalveluja.

Caudron
. Kannatan tätä aloitetta, jonka tarkoituksena on yksinkertaistaa ja selkiyttää tutkintotodistusten ja ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta yhteisestä järjestelmästä annettuja direktiivejä.
Koska opiskelijat, jotka törmäävät vuosina 1989 ja 1992 annetuilla direktiiveillä toteutettuun tunnustamisjärjestelmään, kyselevät jatkuvasti näistä asioista, voin täysin liioittelematta sanoa, että tämän asian kanssa on kiire!
Emme edes tiedosta, kuinka epämääräisiä järjestelmät voivat olla. Alalle on tyypillistä täydellinen juridinen turvattomuus.
Aivan liian monet opiskelijat kohtaavat esteitä asioidessaan jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten kanssa saadakseen välttämättömän vahvistuksen ammatilliselle koulutukselleen. Tämä johtuu erityisesti siitä, että on vaikeaa määritellä, minkä viranomaisyksikön puoleen heidän pitäisi kääntyä, mutta myös siitä, että hallintoviranomaisia ei ole koulutettu tarpeeksi vastaamaan opiskelijoiden kysymyksiin. Tästä seuraa, että opiskelijoita juoksutetaan yksiköstä toiseen, mikä taas hidastaa asioiden käsittelyä.
Opiskelijat saavat liian usein perusteettomia kielteisiä vastauksia, mikä tekee heidän tilanteestaan täysin sietämättömän ja estää heitä pääsemästä jonkin toisen jäsenvaltion työmarkkinoille. Tämä loukkaa räikeästi henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevaa periaatetta. Inhimillisesti ajateltuna heiltä evätään oikeus harjoittaa ammattiaan, ja heidän ponnistelunsa ammattipätevyyden hankkimiseksi valuvat hiekkaan.
Ongelmana ovat myös tunnustamismenettelyn kustannukset, jotka ovat mielestäni aivan liian korkeat.
Olen toki tyytyväinen siihen, että on lopultakin ryhdytty toimenpiteisiin, joilla voidaan käytännössä toteuttaa henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevaa periaatetta, vaikka nuo toimenpiteet ovatkin vielä mielestäni kovin riittämättömät!
Konkreettisesti ajatellen direktiiviehdotus sisältää varteenotettavia, nykyisen lainsäädännön selkiyttämiseen tähtääviä säännöksiä.
Näin ollen vastaanottavan jäsenvaltion on otettava huomioon asianomaisen valmistumisen jälkeinen työkokemus, eikä jäsenvaltio voi enää järjestelmällisesti vaatia korvaavia toimenpiteitä (soveltuvuustestejä). Eräs uusista säännöksistä estää myös vaatimasta kahden vuoden työkokemusta. Yhteisön kansalaisten kolmansissa maissa hankkiman ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskeva oikeusturva on niin ikään varmistettava. Euroopan parlamentti esitti ensimmäisessä käsittelyssään monia muita säännöksiä, joiden tarkoituksena oli erityisesti laajentaa jäsenvaltioiden tiedottamisvelvollisuuksia. Neuvosto ei hyväksynyt yhtäkään esitetyistä tarkistuksista. Tämä on melko paljastavaa ja osoittaa poliittisen tahdon puutetta tässä asiassa.

De Rossa
. Haluaisin tuoda esiin tyytyväisyyteni siitä, että nykyisten arkkitehtien pätevyysvaatimuksia koskevien direktiivien avulla ne, jotka eivät ole tällä hetkellä Irlannissa arkkitehtirekisterissä, voivat päästä rekisteriin. Tämä edellyttää ilmiselvästi neuvotteluja ja sopimista Irlannin arkkitehteja edustavien eri elinten kanssa rekisteröintiprosessista.
Euroopan parlamentin ja komission välisiä suhteita koskeva puitesopimus (C5-0349/2000)

Meijer
Arvoisa puhemies, parlamentin ja komission välisiä suhteita koskeva puitesopimus sellaisena kuin se on tänään esitetty meille, on vastakohta sille, mitä komission puheenjohtaja Prodi esitti tulevaisuudennäkymiä koskevassa puheessaan eurooppalaisten asiakirjojen julkisuuden laajentamisesta kaikkein pisimmälle edenneiden jäsenvaltioiden tasolle. Sopimus vahvistaa nykyisen käytännön tai jopa hiukan rajoittaa julkisuutta.
Tämän päätöksen perusteella oikeus, joka kaikilla parlamentin jäsenillä vielä nyt on, rajoittuisi kohta muutamiin etuoikeutettuihin, samalla kun lisäksi niiden asiakirjojen luetteloon, joita saadaan toimittaa vain kolmansien osapuolien suostumuksesta, lisätään kansainväliset järjestöt kuten WTO ja Maailmanpankki.
Parlamentti ei ole voinut edes keskustella tästä sopimuksesta tai tehdä siihen tarkistuksia. Valtiovalta, joka salaa tietoja kansalaisiltaan, on epäluotettava, ja valtiovalta, joka ei ota vakavasti edes omia kansanedustajiaan, ei ole vielä kypsä demokraattiseen kehitysvaiheeseen.
Muutamissa jäsenvaltioissa, joiden joukossa on Alankomaat, olemme onneksi tottuneet parempaan jo monen vuoden ajan.
Tämä puitesopimus näyttää, miten takapajuinen tilanne Euroopan unionissa vielä on ja se ei ennusta mitään hyvää äänestäjien mahdollisuudelle osallistua demokraattisesti. Sen takia olen itsestään selvästi äänestänyt vastaan.

Breyer
Arvoisa puhemies, puhuin puitesopimusta vastaan ja myös äänestin sitä vastaan, koska pidän sitä töykeänä sekä vapaasti valituille parlamentin jäsenille että myös EU:n kansalaisille. En voi ymmärtää, miksi meille tarjotaan kahden luokan oikeutta eikä luoteta ollenkaan siihen, että tavalliset parlamentin jäsenet, eikä luoteta yhtään enempää siihen, että esittelijät voisivat ymmärtää luotettavia tietoja. Se on perusedellytys, jos otamme todella vakavasti tehtävämme valvoa komissiota. Pelkään, että puitesopimuksella itse asiassa jatketaan viime vuosien avoimuuden puutteen hallitsemaa politiikkaa sen sijasta, että tässä nähtäisiin todellinen tilaisuus yrittää vihdoin toimia tehtäviemme mukaisesti ja vaatia enemmän avoimuutta ja myös sitä, että komissio ei enää voisi piiloutua luottamuksellisten asiakirjojen taakse. Olisin siis toivonut, että kaikki parlamentin jäsenet ovat tasavertaisia eikä kenelläkään olisi muita enemmän tai vähemmän oikeuksia!

Berthu
. Euroopan parlamentin ja komission välisiä suhteita koskeva puitesopimus tuo hyödyllisiä selvennyksiä erityisesti tiedonkulkuun. On olemassa kaksi syytä siihen, miksen kuitenkaan hyväksynyt puitesopimusta, kuten eivät tehneet myöskään 145 muuta jäsentä eivätkä varsinkaan sosiaalidemokraattien parlamenttiryhmän jäsenet.
Ensinnäkin liitteessä III, jossa rajoitetaan luottamuksellisen tiedon toimittamista Euroopan parlamentille, huononnetaan tilannetta nykytilanteeseen verrattuna. On tosin selvää, ettei Euroopan parlamenttiin ole aina luottaminen kysymyksissä, jotka koskevat luottamuksellisuutta. Mutta toisaalta komissio ottaa riskin halutessaan hyödyntää säännöksiä peitelläkseen paremmin sitä koskevia hankalia asioita.
Toiseksi puitesopimuksessa ei käsitellä varsinkaan komission ja sen mieleen olevien toimittajien välistä suhdepolitiikkaa koskevaa tärkeää kysymystä. Normaalikäytännön mukaan mitään asiakirjoja ei pidä antaa lehdistölle ennen niiden luovuttamista neuvostolle ja parlamentille. Todellisuus on kuitenkin aivan toinen. Hyvin usein saamme lehtien kautta tiedon komission esityksistä, joita ei ole virallisesti luovutettu vielä kenellekään. Parlamentin jäsenet joutuvat siten naurunalaisiksi joutuessaan kommentoimaan tekstejä, joihin he eivät ole vielä perehtyneet.
Tällaiset tapaukset eivät kuitenkaan ole mitään sattumia. Kyse on komission harkitusta politiikasta, jolla se sitoo toimittajia itseensä luovuttamalla etukäteen tekstejä ystävinään pitämille tahoille, jotta nämä voisivat hyötyä tilanteesta. Ystäviksi lukeutumattomat julkaisevat artikkeleitaan viikkoa myöhemmin, jolloin tieto on jo vanhaa. Tämä on tietenkin erittäin ikävää heidän kannaltaan. Näin ollen on loogista, että jokainen yrittää miellyttää komissiota päästäkseen sen suosioon. Näiden ja monien muiden keinojen avulla komissio pitää otteessaan kaikkia.
Jos puitesopimuksessa sitä vastoin oltaisiin sitouduttu noudattamaan edes alkeellisia eettisiä sääntöjä, siinä olisi pitänyt selväsanaisesti kieltää komissiota luovuttamasta asiakirjoja toimittajille ennen niiden toimittamista parlamentin jäsenille. Sopimuksessa olisi pitänyt määrätä rangaistus virkamiehille, jotka syyllistyvät sääntöjen rikkomiseen. Koska tällaisia säännöksiä ei nyt ole, komission avoimuudesta tekemät hyvät päätökset ovat mielestämme pelkkää silmänlumetta.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat vastustaneet puitesopimusta, koska sen nykyinen muoto ei täytä niitä ehtoja, jotka koskevat avointa ja läpinäkyvää tiedonvaihtoa parlamentin ja komission välillä. Perustamissopimuksen 276 artiklassa lukee, että komission on annettava kaikki tarpeelliset tiedot parlamentille vastuuvapausmenettelyn yhteydessä. Puitesopimus rajoittaa tätä määräystä. Puitesopimuksen seurauksena vain parlamentin puhemies, talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja sekä puhemieskonferenssi voivat pyytää komissiolta tietoja. Esittelijöiltä sekä "tavallisilta" jäseniltä voidaan siten evätä tietojen saanti.
Poliittisesti tarkasteltuna ei ole hyväksyttävää, että valiokunnan puheenjohtaja voi päättää siitä, mitkä tiedot voidaan antaa eteenpäin. Se on ongelmallista myös oikeudellisesta näkökulmasta, koska parlamentin työjärjestyksen mukaan vastuu on annettu esittelijälle. Käytännöllisesti katsottuna se pidentää vastuuvapausmenettelyä. Puitesopimuksen mukaan parlamentin ja komission on neuvoteltava siitä, mitkä asiakirjat voidaan luovuttaa eteenpäin. Ei ole kuitenkaan järkevää, että komissio (joka on valvonnan kohde) on mukana päättämässä siitä, mitä tietoja voidaan luovuttaa eteenpäin. Ne määräykset, jotka käsittelevät luottamuksellisia asiakirjoja, ovat sitä paitsi erittäin seikkaperäisiä, ja komissio voi käyttää niitä väärin ja estää tietojen luovuttamisen. Toivomme, että onnistumme neuvottelujen avulla saamaan aikaan paremman sopimuksen, joka koskee tietojen luovuttamista vastuuvapausmenettelyssä. Sopimuksen nykyinen muoto rikkoo perustamissopimuksessa parlamentille myönnettyä oikeutta tietojen saantiin.

Gahrton ja Schörling
. Parlamentti on vastuussa vastuuvapauden myöntämisestä ja sen vastuulla on valvoa myös sitä, miten komissio on käyttänyt unionin varoja. Hyvin perustellun päätöksen tekemiseksi parlamentti tarvitsee välttämättöminä pitämiään tietoja. Puitesopimuksen, erityisesti liitteen III, muotoilu antaa jokaisessa kiistassa komission tehdä lopulliset päätökset siitä, luovutetaanko asiakirja parlamentille vai ei. On täysin mahdotonta hyväksyä, että tutkimuksen kohde päättää itse, millaisia tietoja tutkijalle annetaan.
Mielestämme tämä sopimus on ristiriidassa perustamissopimuksen 276 artiklan kanssa, jossa selkeästi määrätään, että parlamentin on saatava käyttöönsä tarvitsemansa tiedot. Sopimus koskee muitakin komission kanssa tehtävän yhteistyön osia, mutta näissäkin asioissa aikaisemmin annettuja lupauksia on heikennetty.
Kun kyseessä on kansainvälisiin sopimuksiin liittyvä tiedotus, edistyttiin tällä alalla, ennen kuin jäsenvaltioiden hallitukset puuttuivat asiaan ja huononsivat tekstiä. Jopa Pohjoismaiden hallitukset ovat tukeneet tekstin huonontamista, mikä on nyt johtanut siihen, että jäsenvaltioiden ei edes tarvitse perustella sitä, miksi ne eivät halua komission toimittavan eteenpäin asiakirjoja, jotka ne ovat itse jättäneet komissiolle.

Sacrédeus
. Parlamentin puheenjohtajakokous hyväksyi parlamentin ja komission välisen puitesopimuksen 8. kesäkuuta vuonna 2000. Asiasta äänestetään heinäkuun istunnon aikana, mutta parlamentin jäsenille ei anneta minkäänlaista mahdollisuutta käsitellä sitä tai esittää siihen joitakin tarkistuksia.
Ilman mitään perusteellisempaa ryhmissä suoritettavaa asian käsittelyä tai keskustelua asiasta ryhmien puheenjohtajat ovat hyväksyneet tämän puitesopimuksen, jossa komissiolle annetaan oikeus päättää siitä, mitä asiakirjoja parlamentti saa käyttöönsä. Tämä merkitsee sitä, että kansan valitsemilla edustajilla ei ole todellista mahdollisuutta valvoa lainsäädäntömenettelyjä, vaan he jäävät sivustakatsojiksi.
Ryhmien puheenjohtajat kehottivat yksimielisesti komissiota, että sen pitäisi antaa parlamentin jäsenille laillinen oikeus saada käyttöönsä ne asiakirjat, jotka julkistetaan muissa yhteyksissä. 8. kesäkuuta he kuitenkin hyväksyivät sen, että komission puheenjohtaja Prodi ei toteuttaisi kaikkia niistä lupauksista, jotka hän antoi virkaan astuessaan.
Parlamentin jäsenellä pitää olla laillinen oikeus saada kaikki tiedot.
Tietenkin voi olla hyvin perusteltuja poikkeustapauksia. Ei ole epäilystäkään siitä, että komissiolla on toimeenpanevana toimielimenä täysi oikeus tutkia erilaisia näkökantoja ja esittää ehdotuksia sisäisten työasiakirjojen muodossa, ilman että sillä olisi minkäänlaisia velvollisuuksia julkistaa niitä. Sen sijaan pitää olla kaiken epäilyn ulkopuolella, että sillä hetkellä, kun asiakirja luovutetaan komission ulkopuoliseen käyttöön, parlamentilla on oikeus samaan tietoon.
Kun jokin lehti julkaisee tietoja, jotka liittyvät julkisuuteen vuodatettuun asiakirjaan, parlamentin jäsenillä ei ole mahdollisuutta saada käyttöönsä kyseistä asiakirjaa. Ministerineuvoston tai jäsenvaltioiden pysyvien edustustojen toimistojen harjoittelijat saavat käyttöönsä sellaisia asiakirjoja, joita parlamentin jäsenillä ei ole, eikä edes valiokunnan puheenjohtajilla, ryhmien puheenjohtajilla tai esittelijöillä, mitään mahdollisuutta käyttää.
Kun komission puheenjohtaja Romano Prodi vieraili toissa keväänä parlamentissa ennen nykyisen komission virkaanasettamista esitelläkseen itsensä, hän lupasi, että parlamentin jäsenet saisivat käyttöönsä asiakirjat, sen jälkeen kun ne luovutetaan komission ulkopuolisille viranomaisille tai järjestöille tai kun ne on vuodatettu tiedotusvälineiden käyttöön.
Koska puitesopimus on tietyiltä osin nykyistä soveltamiskäytäntöä parempi, sitä ei pidä hylätä kokonaan. Sen on kuitenkin sisällettävä ainakin ne lupaukset, jotka komission puheenjohtaja Prodi antoi komission nimissä.
Kansan valitsemat edustajat ja lehdistö eivät voi hyväksyä suljettujen ovien politiikkaa. Parlamentin jäsenten on ryhdyttävä taistelemaan oikeuksistaan kansan valitsemina edustajina.

Van Lancker
. Puitesopimus tarjoaa kieltämättä joukon mielenkiintoisia lähtökohtia suurempaan avoimuuteen komission ja Euroopan parlamentin välisissä suhteissa.
En kuitenkaan voi yhtyä esitettyyn järjestelyyn luottamuksellisten asiakirjojen osalta. En voi hyväksyä sitä, että luottamuksellisten asiakirjojen näkemistä koskevan pyynnön pitää kulkea komission puheenjohtajiston tai Euroopan parlamentin puhemiehen kautta. Lisäksi ei ole yhden ainoan toimielimen asia päättää, mikä on luottamuksellista ja mikä ei.
Olen sen takia pidättynyt äänestämästä.
Echelon-järjestelmä (B5-0593/2000 ja B5-0594/2000)

Berthu
- Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on nyt häpeällisessä tilanteessa, sillä se on itse aiheuttanut kovan iskun omalle uskottavuudelleen. Se on nimittäin juuri kieltäytynyt asettamasta Yhdysvaltojen perustamaa maailmanlaajuista sähköistä sieppausverkostoa, ns. Echelon-järjestelmää käsittelevää tutkintavaliokuntaa. Tuo järjestelmä loukkaa yksityishenkilön vapauksia, vääristää taloudellista kilpailua ja loukkaa Euroopan valtioiden perusetuja.
Vastapainoksi parlamentti on lievittänyt omaatuntoaan valitsemalla huomattavasti lievemmän vaihtoehdon ja päättäessään perustaa väliaikaisen valiokunnan, jolla työjärjestyksemme nojalla on paljon vähemmän tutkintavaltaa kuin tutkintavaliokunnalla. Parlamentin tehottomuutta korostaa vielä kaiken kukkuraksi se, että se vesitti hyvin laajoille kysymyksille antamansa mandaatin. Näitä kysymyksiä olivat esimerkiksi tiedustelupalvelun riskit yksityishenkilöiden oikeuksien kannalta yleensä sekä sen suojan kehittyminen, jonka koodaus tarjoaa kansalaisten yksityisyydelle.
172 jäsentä, joiden joukossa myös me itse, teki kuitenkin aloitteen ja pyysi hyväksyntää tutkintavaliokunnan perustamiselle, mutta puheenjohtajakokous onnistui jyräämään yrityksen kenen lie määräyksiä tottelevien sosialistien ja kristillisdemokraattien painostuksesta. Tällainen asenne on ristiriidassa Ranskan syyttäjäviraston asenteen kanssa, sillä se on juuri rohjennut luovuttaa Ranskan suojelupoliisin käsiin Echelon-järjestelmää koskevan tutkimuksen. Tämä kuvastaa meidän mielestämme ajatusta, jonka mukaan kansalaisista etääntynyt ja ulkomaisista eduista kiinni pitävä Euroopan parlamentti on julistuksistaan huolimatta rakentamassa nyt kansalaisille heikkoa turvaverkkoa.
Lopuksi esittäisin uudelleen 30. maaliskuuta käyttämässäni puheenvuorossa esittämäni toiveen siitä, että Echelon-järjestelmästä tehtäisiin puolueeton, tai jos sen katsotaan voivan vaikuttaa järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan, sen tehtäviä pyrittäisiin jakamaan eri valtioiden välillä, tai että se luovutettaisiin asianmukaisesti valvotun kansainvälisen järjestön vastuulle.

Martinez
. Yhdysvallat vakoilee meitä satelliiteista, antenneista ja supertehokkaista tietokoneista muodostuvan verkon välityksellä, ja kaikki tämä tapahtuu " anglosaksisten" välittäjävaltioiden eli Australian, Uuden-Seelannin ja jopa Ison-Britannian avustuksella, Ison-Britannian, joka on yksi 15:stä Euroopan unionin jäsenvaltiosta. Iso-Britannia lainaa alueitaan ja Gibraltarin salmea 14:n muun jäsenvaltion vakoilemiseen piittaamatta yhteisön lojaalisuusperiaatteesta.
Monista yhtäpitävistä tietolähteistä käy ilmi, että tällä puhelinsignaalien maailmanlaajuisella kuuntelulla on jo ollut huomattavia taloudellisia ja kaupallisia vaikutuksia ja että se on vahingoittanut Alcatelin tai Airbusin kaltaisia eurooppalaisia yrityksiä, jotka ovat menettäneet laajoja markkinoita, joita vilpillisesti ja rikollisesti hankitusta salaisesta tiedosta hyötyvät amerikkalaiset monikansalliset yritykset ovat niiltä siepanneet.
Oikeudenmukaiseen ja rehelliseen kilpailuun perustuvan kansainvälisen kaupan edellytykset ovat nyt siis tuhoutuneet, vaikka juuri amerikkalaiset syyttävät WTO:ssa jatkuvasti eurooppalaisia esimerkiksi maatalousasioissa siitä, että avustuksemme ja tulotukemme, vientitukemme ja osa tuotantotuestamme vahingoittavat tervettä kansainvälistä kilpailua.
Tätä tilannetta ei voida sivuuttaa komissiossa, neuvostossa eikä parlamentissa, joka haluaa aina noudattaa ennalta varautumisen periaatetta, jolla voitaisiin tässä tapauksessa suojella Euroopan taloutta ja sen taloudellisia etuja.
Kuinka on selitettävissä 15 jäsenvaltion omituinen käytös, kun ne suostuvat vakoiltaviksi, tai se, että 20 komission jäsentä suostuvat vakoiltaviksi tai että jatkuvasti suurempaa avoimuutta neuvostolta vaativa 626:n eurooppalaisen jäsenen suuri enemmistö nielee meitä vakoilevaan amerikkalaiseen Echelon-järjestelmään kätkeytyvän salaperäisyyden!
Miksi ihmeessä kaikki Euroopan toimielimet ja niissä työskentelevät ihmiset taipuvat tällaiseen toimintaan, joka on 15 jäsenvaltion lainsäädännössä ehdottomasti vakava rikos, josta voi saada rikosoikeudellisen rangaistuksen?
Mitä ovat ne korvaukset, uhkaukset tai painostuskeinot, joiden takia sadat eurooppalaiset päättäjät, ministerit, komission jäsenet ja parlamentin jäsenet tekevät itsestään avunantajia vakoilurikokseen ja vahingoittavat siten valtioidensa turvallisuutta?
Kysymys on äärimmäisen tärkeä, sillä se nakertaa Euroopan rakentamisen mielekkyyttä. Miksi me itse asiassa rakennamme Eurooppaa? Siksikö, että olisimme voimakkaampia, itsenäisempiä, riippumattomampia ja rikkaampia?
Tähän on ilmeisesti mahdollista vastata vain myönteisesti. Mutta miksi ihmeessä me sitten hyväksymme Echelon-järjestelmän, joka tekee meistä riippuvaisia ja köyhdyttää meitä, koska menetämme markkinoita? Jokainen voi nähdä, että Euroopan rakentaminen on moniselitteinen käsite. Ja me Kansallisrintaman ranskalaiset jäsenet, Vlaams Blokin flaamilaiset ja MSE:n italialaiset kannattajat olemme ainoita, jotka puolustavat ajatusta, jonka mukaan on välttämätöntä perustaa maailmanlaajuista sieppausjärjestelmää käsittelevä tutkintavaliokunta. Puolustakaamme todellista Eurooppaa, puolustakaamme todella eurooppalaista Eurooppaa!

Schröder, Ilka
. Äänestän oikean tutkintakomitean perustamisen puolesta, jonka on määrä tutkia Echelon-sieppausjärjestelmän piirissä tapahtunutta perusoikeuksien loukkaamista.
Äänestän väliaikaisen valiokunnan perustamista vastaan, koska en halua nielaista sitä kuin rauhoittavaa pilleriä ikään, ilman, että sillä olisi mitään tutkimustehtävää.
Jos valiokunta olisi vain väliaikainen, Euroopan parlamentti joutuisi kynnysmatoksi Echelonin toiminnasta tiedotettaessa.
Euroopan parlamentin suurten ryhmien pidättyvyys Echelon-tutkimuksissa osoittaa, että salaisen palvelun toiminnan tutkimiseen ei ole mitään kiinnostusta. Sen jälkeenhän suuri yleisö kysyisi aivan oikeutetusti, mitä kansalliset salaiset palvelut ja niin sanotut "valtionsuojelijat" sitten tekevät.
Asia olisi sitäkin tärkeämpi, koska ei ainoastaan taloussalaisuuksia salakuunnella, vaan myös EU:n alueen ihmisten yksityisasioita tai poliittista toimintaa.

Souchet
. Koska Euroopan parlamentti kieltäytyi suomasta itselleen valtuuksia tutkia maailmanlaajuista Echelon-sieppausjärjestelmää, se osoitti, ettei eurooppalaisten etujen suojelu oikeastaan kiinnosta sitä ja että sen enemmistöä kiinnostaa monet paljon tärkeämmät asiat.
Onneksi Euroopasta löytyy vielä eurooppalaisia arvoja suojelevia riippumattomia valtioita, joilla on suvereeni oikeuslaitos ja jotka ovat omasta puolestaan valmiita aloittamaan todelliset tutkimukset kylmän sodan perillisenä syntyneen Echelon-järjestelmän toiminnasta, järjestelmän, joka toimii nykyään teollisuusvakoilun välineenä ja vahingoittaa joitakin Euroopan unionin yrityksiä ja jäsenvaltioita. Parlamentin enemmistö on siten osoittanut olevansa vain verbaalisesti kiinnostunut avoimuuskysymyksistä ja kilpailun vääristymisen torjunnasta. Toivon, että muutkin jäsenvaltiot seuraisivat Ranskan näyttämää esimerkkiä.
Erityisen valitettavaa on se, että puheenjohtajakokous päätti federalistis-sosialistisen ja sosiaalidemokraattisen enemmistön vaikutuksesta lopettaa tärkeän keskustelun. Hyvin valitettavaa on myös se, että parlamentin puhemies Nicole Fontaine katsoi aiheelliseksi estää vihreiden ryhmän puheenjohtajaa, Paul Lannoyeta, muistuttamasta ennen äänestystä parlamentille väliaikaisen tutkintavaliokunnan ja pelkän väliaikaisen valiokunnan välisestä huimasta erosta: ensiksi mainittu on todellinen tutkimusväline, kuten erityisesti hullun lehmän taudin vuoksi asetettu parlamentin tutkintavaliokunta osoitti. Toinen, väliaikainen valiokunta, on vain silmänlumetta, eikä se anna mahdollisuutta tutkia nimenomaan Echelon-järjestelmään liittyviä järjestelmiä, joiden isäntinä toimivat monet anglosaksiset jäsenvaltiot, kuten Iso-Britannia ja Saksa.
Jos tarvitsemme selkeää näyttöä siitä, että täysin riippumattomat ja siten päättäväiset jäsenvaltiot suojelevat Euroopan kansalaisten todellisia etuja paremmin kuin kansalaisista vieraantunut ja heihin kohdistuvista uhkista piittaamaton parlamentti, tuota näyttöä löytyy siitä, että Euroopan parlamentti väistelee yleistynyttä Echelon-sieppausjärjestelmää koskevaa tärkeää keskustelua.
Lehnen mietintö (A5-0175/2000)

Sörensen
Arvoisa puhemies, käsittelen Lehnen mietintöä rahanpesusta. Aivan ensimmäiseksi onnittelut Lehnen ja koko ryhmän työlle. Se on erittäin tasapainoinen työ, erittäin tasapuolinen työ. Vihreiden ryhmä ja myös Euroopan vapaan allianssin ryhmä ovat äänestäneet tämän mietinnön puolesta, koska se on väline rahanpesun torjumisessa. Rahanpesun torjuminen on erityisen hyvä väline järjestäytyneen rikollisuuden vastaisissa toimenpiteissä.
Vuoden 1991 direktiivi rajoittui huumausainerahoihin liittyvään rahanpesuun. Mutta järjestäytynyt rikollisuus sisältää paljon enemmän. Esittelijän tekemät ehdotukset luovat toivottavasti mahdollisuuden torjua voimakkaasti järjestäytynyttä rikollisuutta kuten ihmiskauppaa ja ihmisten salakuljetusta mutta myös petosta ja korruptiota taidekaupassa. Tärkeää on, että tietojenvaihtoon velvoitetaan, ja meistä on lisäksi tärkeää, että jäsenvaltioille ja ehdokasvaltioille määrätään vakiojoukko torjuntatoimia niin että taataan vähimmäistoimenpiteiden toteutuminen. Esittelijä puolustaa myös sitä, että uuden direktiivin avulla voidaan pyytää asiakkaita koskevia tietoja kiinteistövälittäjiltä, notaareilta, ulkopuolisilta kirjanpitäjiltä ja asianajajilta, paitsi jos he edustavat asiakasta oikeusjutussa tai harjoittavat oikeusneuvontaa. Tämän mietinnön pohjalta voidaan jatkaa eteenpäin. Ryhmämme ottaa sen lämpimästi vastaan. Uskon, että järjestäytynyt rikollisuus ei niin kovin mielellään näe tämän mietinnön tuloa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, en pidättäytynyt äänestämästä Lehnen mietinnöstä siksi, että vastustaisin siinä esitettyjä toimenpiteitä on oikein käyttää kaikkia keinoja rikollisuuden torjumiseksi, ja on hyödyllistä, tärkeää ja oikein torjua rikollisista toimista peräisin olevien rahojen pesua vaan koska Euroopan unionissa ei mielestäni tehdä tarpeeksi talousrikollisuutta vastaan, joka sitä paitsi kuluttaa energiaa, voimavaroja, keinoja ja siten myös rahaa, jota hallituksemme voisivat käyttää sosiaalisesti tärkeisiin toimiin, esimerkiksi siten, että ne auttaisivat väestömme vähemmän varakkaita, joiden joukossa on vanhuksia ja eläkeläisiä.
Tästä syystä pidättäydyin äänestämästä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Te väitätte torjuvanne "talousrikollisuutta" ja likaista rahaa. Mutta jo mietinnössänne tunnustetaan jäsenvaltioiden poliittisen tahdon puuttuminen. Syyt eivät ole teknisiä vaan poliittisia, meidän mielestämme jopa sosiaalisia taloudessa, jossa keskitytään yksistään maksimaalisen hyödyn tavoitteluun.
Missä menee likaisen ja niin sanotun puhtaan rahan raja tällaisessa taloudessa? Edustavatko asekaupasta saadut voitot puhdasta rahaa? Ovatko julkisten hankintojen toivossa korruptioon tuhlatut valtavat rahamäärät puhdasta rahaa? Edustavatko puhdasta rahaa länsimaisten yritysten voitot, joita ne keräävät teettämällä työnsä kehitysmaiden alle 10-vuotiailla pikkulapsilla, joille maksetaan hädin tuskin palkkaa?
Talousrikollisuuden kitkeminen olisi aloitettava poistamalla pankki- ja liikesalaisuus kokonaan siten, että kaikille kansalaisryhmille taattaisiin oikeus tarkistaa yritysten sekä niiden omistajien ja osakkeenomistajien tilejä. Mutta te ette suostu edes harkitsemaan tällaisia toimia. Olette mieluummin voimattomia salakuljettajien ja mafian edessä kuin paljastatte kansalaisille, että voittojen tekemiseen on myös toisenlaisia keinoja, jotka ovat rikollisia inhimilliseltä ja yleisen edun kannalta. Niitä ovat esimerkiksi se, kun yritykset erottavat työntekijöitä ja sysäävät heidät köyhyyteen vain kasvattaakseen osakkeidensa pörssiarvoa ja osakkeenomistajiensa omaisuutta.

Caudron
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että parlamentti joutui väittelemään vuonna 1991 annetun rahanpesudirektiivin muuttamisesta. Oli nimittäin välttämätöntä mukauttaa direktiiviä uuden kansainvälisen talous- ja finanssiympäristön mukaiseksi.
Rahanpesun torjunnan kärkimaita oleva Ranska on ilmoittanut selväsanaisesti, että se aikoo ottaa rahanpesun Euroopan unionin ensisijaisten tehtävien joukkoon.
Joidenkin lukujen esittäminen riittää tämän kannan perusteluksi. Rahanpesu vie joka vuosi noin 2-5 prosenttia maailman BKT:sta. Ilmiöstä onkin tullut nykyään erittäin vakava uhka. Talousrikollisuus on nimittäin mukautunut kansainvälisen talous- ja finanssikaupan maailmanlaajuistumiseen. Talousrikollisuutta voidaan luonnehtia nykyään kahdella pääpiirteellä: niitä ovat likaisen rahan pesuun käytettävien tekniikoiden monimutkaisuus sekä rikollisten talousvirtojen kansainvälistyminen.
On aloitettu kansainvälisiä keskusteluja sellaisten uusien toimenpiteiden löytämiseksi, joilla voidaan torjua tehokkaasti rahanpesua. Konkreettisena esimerkkinä mainittakoon erityisesti viime vuoden huhtikuussa Ranskassa järjestetty, rikosten ennaltaehkäisyä ja rikosoikeutta koskeva YK:n valtuuskunnan seminaari, jossa käsiteltiin talouskorruption kansainvälisten verkostojen torjuntaa. Seminaarin lopuksi laadittiin ns. "Bercyn suositukset". Näiden toimien tilalle on nyt tullut rahoitusalan rahanpesutyöryhmässä (GAFI) ja taloudellisen vakauden foorumissa aloitettu työ.
Euroopassa taas Euroopan parlamentti on vaatinut jo vuodesta 1996 lähtien vuonna 1991 annetun direktiivin ajantasaistamista. Euroopan komission ehdotusten sisältö vastaa kansainvälisten esitysten sisältöä.
Esirikoksia koskevaa luetteloa on toisaalta laajennettava. Rahanpesun direktiivin tarkoittamassa merkityksessä ei enää pitäisi koskea pelkästään huumausainekaupan tuotteita vaan myös järjestäytyneeseen rikolliseen toimintaan osallistumista sekä petoksia, korruptiota ja kaikkea muuta Euroopan yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavaa laitonta toimintaa. Toisaalta direktiivin mukaiset velvollisuudet ulotetaan rajoittamattomina erilaisiin rahoitusalan ulkopuolisiin toimiin ja ammatteihin (ulkoiset kirjanpitäjät, tilintarkastajat, kiinteistövälittäjät, jalometallikauppiaat, rahankuljetusyritykset sekä kasinoiden pitäjät, omistajat ja hallinnoijat). Lisäksi niitä sovelletaan erityisesti notaareihin ja muihin itsenäisiin lakiammattien harjoittajiin tietyissä toimissa, joissa rahanpesun riski on erityisen suuri.
Periaatteena on pitää huoli siitä, että asianomaiset tarkistavat asiakkaidensa henkilöllisyyden solmiessaan liikesuhteita näihin ja että ne säilyttävät asiakirjat ja todisteet. Luottolaitosten ja rahoituslaitosten velvollisuutena on tehdä yhteistyötä viranomaisten kanssa: toisin sanoen pankkisalaisuutta voidaan rikkoa, jos ilmenee epäilyjä rahanpesusta.
Näin ollen äänestin direktiivin puolesta, sillä se on osa toimintasuunnitelmaa, jonka tarkoituksena on torjua yleisesti järjestäytynyttä rikollisuutta.
Lopetan puheenvuoroni korostamalla, että veroparatiisien aiheuttamaa skandaalia koskevan keskustelun on johdettava pikaisesti niiden hajottamiseen tähtääviin konkreettisiin toimiin.

Coelho
. Äänestin kollega Lehnen mietinnön puolesta, paransihan se rahanpesudirektiivin soveltamisalaa laajentavaa alkuperäistä aloitetta.
Tämän direktiivin suuri ansio oli se, että sitä soveltamalla saatiin kaikki jäsenvaltiot julistamaan rahanpesu rikoslain mukaiseksi syytteeseen johtavaksi rikokseksi. Sillä on ollut yleisesti ehkäisevä vaikutus, se on edistänyt rahoitusjärjestelmän suojelemista pakottamalla rahanpesusta mahdollisesti kiinnostuneet tahot luopumaan tämän järjestelmän käyttämisestä omiin tarkoituksiinsa, koska luotonanto- ja rahoituslaitosten on oma-aloitteisesti ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille kaikki osatekijät, joiden voidaan epäillä olevan osoitusta rahanpesusta.
Tällä soveltamisalan laajennuksella pyritään moninkertaistamaan ne ponnistukset, jotka suunnataan rahanpesun mahdollisuuksien ehkäisemiseen perinteisen rahoitussektorin ulkopuolella. Tämä direktiivi koskee useita rahoitusalan sektoreita, kuten pankkeja, vakuutusyhtiöitä ynnä muita, ja sen sovellutusalaa onkin laajennettava koskemaan muita toimintoja ja ammatteja, jotka eivät kuulu rahoitusalaan, mutta ovat äärimmäisen alttiita rahanpesulle. Asianajajia ja notaareja varten on saatava selvät takuut etenkin salassapitovelvollisuuden osalta, sillä vaikka tiedostaisimmekin rahanpesun ja muiden korruptioon liittyvien tekojen tuhoisat vaikutukset, on turvattava kansalaisten oikeus saada oikeudellisia neuvoja ja oikeusapua.
Toisaalta pyritään myös laajentamaan määriteltyjen rikosten luetteloa: huumekaupasta saatavien tulojen lisäksi mukaan on otettava myös järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvät toimintamuodot (on löydettävä yhdenmukainen määritelmä järjestäytyneen rikollisuuden käsitteelle, ei ainoastaan Euroopan tasolla vaan myös kansainvälisellä tasolla).
Määritelmien, syyteperusteiden ja yhteisten rangaistusten hyväksymiseksi tehtävien ponnistusten - rangaistusperusteita koskevan lainsäädännön lähentämiseksi - on koskettava ensi sijassa erityisen tärkeitä osa-alueita kuten rahanpesua. Yhä lisääntyvän taidokkuuden ansiosta monet järjestäytyneen rikollisuuden ryhmät osaavat käyttää hyväkseen laeissa olevia porsaanreikiä ja jäsenvaltioiden lainsäädännöissä olevia eroja hakemalla eri järjestelmien välisiä poikkeamia.

Crowley
. Heti alkajaiseksi haluaisin välittää kiitokseni ja osoittaa arvostavani esittelijä Lehneä tavasta, jolla hän on käsitellyt tätä vaikeaa asiaa.
Olen varma, että jokainen meistä näkisi mielellään, että ryhdyttäisiin toimiin valtioiden rajat ylittävän rikollisuuden ja rahanpesun tuottaman hyödyn osalta. Tällä direktiivillä päästään eteenpäin yhteistyön ja tiedonvaihdon yhdistämisessä sekä näiden rikosten kohdalla päämäärien ja rikosten määritelmien laajentamisessa.
Irlannissa, jossa lainsäädäntöä on jo olemassa, rikoksista annettua lakia vuodelta 1994 (Criminal Justice Act) ollaan parhaillaan saattamassa ajan tasalle ottamalla huomioon joitakin tähän direktiiviin sisältyviä ehdotuksia.
Vaikka äänestinkin tämän mietinnön puolesta, minun on tunnustettava, että olen jossain määrin huolestunut kahdesta mietintöön sisältyvästä seikasta.
Ensinnäkin vastustan ehdottomasti jatkuvia yrityksiä eurooppalaisen yleisen syyttäjäviraston perustamiseksi. Meillä on jo käytössämme monia kansallisia virastoja, jotka ovat varsin tehokkaita ja jotka pystyvät käsittelemään valtaosan tapauksista sekä tilintarkastustuomioistuin, OLAF ja muita osastoja, jotka käsittelevät näitä kysymyksiä Euroopan laajuisesti.
Toiseksi, lakimiehiä koskevat julkistamisvaatimukset horjuttaisivat mielestäni vakavasti kauan vallinnutta käytäntöä asianajajan ja asiakkaan välisen suhteen luottamuksellisuudesta. Emme saa puuttua niihin yksilöiden oikeuksiin, jotka koskevat asianmukaista puolustusta ja oikeudenkäyntiä tai vaarantavat periaatteen oletetusta syyttömyydestä.
Kuitenkin äänestin puolesta näistä huolenaiheistani huolimatta, jotka toivon myöhemmin korjattavan lainsäädännöllisessä prosessissa tehtävällä muutoksella.

Figueiredo
. On hyvä, että rahanpesun estämisen syventämisestä huolehditaan, ei vain huumekauppaan liittyvän rikollisuuden osalta edellisen direktiivin tapaan, vaan myös järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja entistä laajempaan määriteltyjen rikosten valikoimaan (petoksiin, korruptioon tai muihin yhteisön rahoitusalan etuja vahingoittaviin laittomiin toimintoihin) liittyvän rahanpesun osalta.
Direktiiviehdotukseen sisältyy kuitenkin kiistanalaisia näkökohtia, etenkin siltä osin kuin se asettaa kyseenalaisiksi eräiden ammatinharjoittajien - varsinkin asianajajien - työhön liittyvän vaitiolovelvollisuuden eikä sisällytä niihin velvollisuutta ilmoittaa toiminnoista, joissa sellaisten ammatinharjoittajien kuin ylellisyystavaroiden myyjien, huutokaupan pitäjien ynnä muiden epäillään harjoittavan kaupankäyntiä kovin korkeilla hinnoilla. Niinpä Euroopan parlamentin kertomuksen esittelijä korostaakin keinoja, jotka ovat hiukan erilaisia kuin direktiiviehdotuksessa, vaikka silti pohjimmaltaan kannattaa parlamentin ehdotusta.
Siltikään suurta peruskysymystä, rahoitusmarkkinoiden ja pääoman liikkuvuuden lisääntyvää vapauttamista ei aseteta kyseenalaiseksi, minkä vuoksi ehdotuksen käytännölliset seuraukset jäävät yhäkin pikkuruisiksi. Tämän vuoksi äänestän tyhjää.

Lulling
Meillä on koko joukko kansainvälisiä rahanpesun torjuntavälineitä, joista mainittakoon erityisesti vuonna 1991 annettu yhteisön direktiivi sekä seuraavat välineet: Wienissä 19. joulukuuta 1988 annettu Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan; Euroopan neuvoston yleissopimus rahanpesusta, rikoksentekovälineiden jäljittämisestä, takavarikosta ja menetetyksi tuomitsemisesta; sekä rahoitusalan rahanpesutyöryhmän GAFIn 40 suositusta. GAFI on tärkein rikollista alkuperää olevan rahan torjuntaan erikoistunut kansainvälinen järjestö.
Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että vuodelta 1991 peräisin olevaa direktiiviä - joka menee paljon pitemmälle kuin GAFIn vuonna 1996 antamat 40 suositusta ja jota jäsenvaltiot ovat mallikkaasti soveltaneet - on syytä ajantasaistaa, mitä parlamentti onkin vaatinut jo useaan otteeseen. Rahanpesijät ovat kuitenkin erittäin kekseliäitä peittämään rahojensa laittoman alkuperän. Sen vuoksi on ehdotettu paitsi direktiivin ajantasaistamista myös sen soveltamisalan laajentamista.
Haluan tässä yhteydessä täsmentää seuraamuksia, jotta vältyttäisiin menemästä "väärille vesille", jolloin soveltamisala saattaisi venyä liian laajaksi ja tehdä direktiivistä tehottoman. Sen vuoksi rahanpesuksi laskettava rikollinen toiminta on määriteltävä erityisen tarkkaan, jottei direktiivin vaatimuksia ulotettaisi rahoitusmarkkinoilla liikkuvaa laillista rahaa koskevaan petolliseen toimintaan yleisesti. Meidän on muistettava, että tällaisia rikkomuksia voidaan käsitellä jäsenvaltioiden tavanomaisen sisäisen lainsäädännön avulla. Jo toissijaisuusperiaate velvoittaa siihen!
Sanoisin direktiivin velvollisuuksien ulottamisesta tiettyihin rahoitusalan ulkopuolisiin toimiin ja ammatteihin, erityisesti lakiammattien harjoittajiin, että on tärkeää pitää huoli siitä, ettei loukata asiakkaiden oikeutta vaatia salassapito-oikeuden noudattamista, oikeutta tuomioistuinkäsittelyyn ja oikeutta olla tekemättä itsestään syyllistä, eikä myöskään heidän oikeuttaan vaatia lakimiesten luottamuksellisuutta rikollisuuden ennaltaehkäisyssä.
Koska useat Ranskan sosialistijäsenet ovat rahanpesun torjunnassa ottaneet itselleen oikeuden asettaa syytettyjen penkille joitakin valtioita, kuten kotimaani, ja koska nuo syytökset perustuvat Luxemburgin rahamaailman toimintaan ja Luxemburgin poliittiseen valtaan liittyviin erehdyksiin, yleisarvioihin ja virheisiin, haluan kumota pääministerimme ja Luxemburgin suurruhtinaskunnan talous- ja raha-asioiden sekä budjettivaliokunnan ja oikeudellisten asioiden valiokunnan puheenjohtajien jo aiemmin osoittamalla energisyydellä ne väitteet, joihin nämä samaiset Ranskan sosialistijäsenet ovat syyllistyneet heidän niin sanotun likaisen rahan "torjuntahankkeessaan".
Toivon, että kaikki ne, jotka tuntevat kiusausta paljastaa rahanpesun torjunnan mustat lampaat ja jotka sallivat veroparatiisiin kohdistuvan painostuksen, eivät ryhtyisi kursailemaan, vaan alkaisivat painostaa niitä, jotka todellisuudessa osallistuvat vastahakoisesti rahanpesun torjuntaan koskevaan yhteistyöhön ja välttelevät varsinkin nimittämästä automaattisesti "likaisen rahan keskukseksi" maita, jotka on sidottu pankkisalaisuuteen.
Likaisen rahan keskukseksi muuttuminen ei nimittäin vaadi välttämättä pankkisalaisuutta. Eräs todiste siitä on se, että venäläinen mafia on yrittänyt sijoittaa likaista rahaansa moniin eurooppalaisiin rahakeskuksiin, ennen kuin raha päätyi New Yorkiin, jossa ei kuitenkaan sovelleta pankkisalaisuutta. Tämä todistaa, ettei pankkisalaisuus suojaa huumeiden salakuljetuksen, järjestäytyneen rikollisuuden tai korruption turmiollisilta seurauksilta. Tämä myös muistettakoon!

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
Olemme jättäneet äänestämättä tarkistuksista 8, 16, 26 ja 45, koska mielestämme näistä tarkistuksista ei käy tarpeeksi selvästi ilmi toisaalta rahanpesun vastustamista koskevan tehokkaan ilmoitusvelvollisuuden ja toisaalta asianajajan tai lakimiesammatin harjoittajan luottamussuhde asiakkaaseen ja sen tuomien velvoitteiden välinen tasapaino.
On tärkeää, että asianajajaa tai lakimiesammatin harjoittajaa ei koske ilmoitusvelvollisuus, silloin kun hän edustaa asiakasta oikeustapauksessa. Sitä vastoin on vaikea arvioida, missä tilanteissa lakimiesammatin harjoittajalla tai asianajajalla pitää olla ilmoitusvelvollisuus, jos hän saa olennaista tietoa niin kutsutun oikeudellisen neuvonnan yhteydessä. Mielestämme lakimiesammatin harjoittajat tai asianajajat pitäisi tietyssä määrin vapauttaa ilmoitusvelvollisuudesta, mutta niin komission kuin parlamentinkaan ehdotukset eivät ole tässä mielessä tarpeeksi tasapainoisia ja tarkkoja, jotta voisimme tukea niitä.
Lopuksi haluan huomauttaa, että ehdotuksien määrittelyissä esiintyy puutteita, jotka voivat johtaa epäselvyyksiin. Ehdotuksessa käytetään sanoja asianajaja, riippumaton lakimiesammatin harjoittaja ja lakimiesammatin harjoittaja, ilman että siitä kävisi selvästi ilmi, millaista erottelua tarkoitetaan. On tärkeää korostaa, että lakimiesammatin harjoittajien on oltava samanarvoisia kuin asianajajien niissä maissa, joissa ei ole asianajajapakkoa.
Lehnen mietintö (A5-0179/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, pidättäydyin äänestämästä tästäkin asiakirjasta, joka koskee luetteloa niistä maista, joihin pääsee ilman viisumia tai joihin pääsemiseksi on oltava viisumi, koska tämä edistää varmasti myös muissa valtioissa asuvien kansalaisten vapaata liikkumista Euroopan unionissa. Pidättäydyin kuitenkin äänestämästä, koska haluaisin, että Euroopan unionissa otettaisiin paremmin huomioon vaikeasti huonokuntoisten, sokeiden, näkövammaisen, kuulovammaisten, täysin itsenäiseen toimintaan kyvyttömien ja avustajan tarpeessa olevien ihmisten vapaa liikkuminen, koska jos nämä ihmiset liikkuvat paikasta toiseen ja vaihtavat asuinpaikkaansa ja muuttavat esimerkiksi Englannista Italiaan, valitettavasti erään voimassa olevan asetuksen tähden he menettävät näkövammaisille kuuluvat korvaukset, kuuromykille kuuluvat korvaukset, ja he menettävät niille saattajille osoitetut korvaukset, jotka kuljettavat heitä paikasta toiseen.
Mielestäni meidän olisi ryhdyttävä toimiin tämän asetuksen muuttamiseksi.

Alavanos
. Mitä tulee neuvoston asetusehdotukseen luettelon vahvistamisesta niistä kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, haluan korostaa kahta asiaa:
1. On myönteistä, että viisumivapaiden maiden luetteloon sisältyvät myös Bulgaria ja Romania, jotka ovat samalla ottaneet osalleen konkreettisia velvoitteita ulkorajojensa valvonnassa. EU:n ja Bulgarian välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan puhemiehenä haluan kehottaa neuvostoa panemaan täytäntöön tämän kannan. Viisumipakon poistaminen on kanta, joka sisältyy tänään Strasbourgissa kokouksensa aloittavan EU:n ja Bulgarian välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan suosituksiin.
2. Neuvoston ja komission on vedottava Yhdysvaltojen viranomaisiin, jotka vaativat edelleen viisumia Kreikan kansalaisilta. Jos Yhdysvaltojen kansalaisilla on vapaa pääsy kaikkialle Euroopan unionin alueelle - mikä on oikein - saman pitää päteä myös toisinpäin vastavuoroisuuspohjalta, eikä voida jatkaa tuomittavaa Kreikan kansalaisiin kohdistuvaa syrjintää.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään kannattaneet esittelijä Lehnen mietintöä, jossa käsitellään ehdotusta neuvoston asetukseksi luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske. Huomautamme, että komissio on ehdotuksessaan sitä mieltä, että tämä ehdotus ei kuulu Tanskan erivapauden piiriin huolimatta siitä, että asiassa on kyse positiiviluettelosta, joka käsityksemme mukaan kuuluu erivapauden piiriin. Kannatuksemme on nähtävä siinä valossa, että mielestämme on löydettävä ratkaisu, joka tyydyttää kaikkia valtioita ja kunnioittaa Tanskan erivapautta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Mietinnön laatimiseen innoittaneet huolenaiheet osoittavat selvästi, että Euroopan unioni on luotu pääomia eikä ihmisiä varten. Pääomat eivät tarvitse viisumia, olkoonpa niiden alkuperä mikä tahansa. Mutta silti monien maiden kansalaisilta vaaditaan viisumia jo alle kolmen kuukauden oleskelua varten.
Mikään tunnustettavissa oleva tosiasia ei myöskään oikeuta erottelemaan eri maiden kansalaisia siten, että pieni vähemmistö saa kulkea viisumitta ja enemmistö joutuu sen hankkimaan. Miksi kieltää Marokon, Senegalin tai Ukrainan kansalaiselta Uuden-Seelannin, Israelin tai Brunein sulttaanikunnan kansalaiselle tunnustettu oikeus?
Tyhjän äänen antaminen sen asemasta, että olisimme äänestäneet tätä mietintöä vastaan, jonka henkeä me paheksumme kauttaaltaan, johtuu yksinomaan siitä, että siinä laajennetaan nykyiseen luetteloon nähden liian vähän luetteloa kolmansista maista, joiden kansalaiset eivät tarvitse viisumia.
Me taas haluamme, että kansalaiset voivat nauttia vähintäänkin yhtä monista oikeuksista kuin pääomatkin. Kannatamme siis henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja koko viisumipakon poistamista.

Malmström
. EU:n tiukka viisumipolitiikka on huomattava este ihmisten pääsylle Eurooppaan. Viime vuosien aikana tapahtunut viisumivaatimusten tiukentaminen on väistämättä johtanut ihmissalakuljetustapausten ja niin kutsutun EU:n jäsenvaltioihin tapahtuvan laittoman maahanmuuton lisääntymiseen. Salakuljetetut ihmiset tai muulla tavoin Euroopan unioniin saapuneet ihmiset ovat usein joutuneet kokemaan valtavia kärsimyksiä matkan varrella. Kun he saapuvat EU:hun, heillä ei ole minkäänlaisia oikeuksia eikä sosiaaliturvaa.
Luettelo niistä valtioista, joiden kansalaisilta vaaditaan EU:hun tullessa viisumi, sisältää yli 130 valtiota. Niiden valtioiden määrä, joiden kansalaisilta viisumia ei vaadita, jää alle 50:een. Tämä käytäntö, toisin sanoen se, että viisumipakko on pikemminkin sääntö kuin poikkeus, ei ole demokraattisen Euroopan arvolle sopivaa. Pääsääntönä on oltava, että ihmiset voivat matkustaa EU:hun vapaasti, ei päinvastoin.
Euroopan on muutettava suhtautumistaan maahanmuuttoon. Muutaman vuoden kuluttua EU:ssa vallitsee huutava työvoimapula. Sen vuoksi on tärkeää, että hyväksymme ja toivotamme tervetulleiksi ihmiset, jotka etsivät parempaa tulevaisuutta EU:n jäsenvaltioista. Yhteisen inhimillisemmän pakolais- ja turvapaikkapolitiikan harjoittaminen edellyttää avoimempaa viisumipolitiikkaa. Maahanmuuttoa tukevan politiikan avulla voimme saada kuriin ihmissalakuljetukseen liittyvän järjestäytyneen rikollisuuden ja inhimilliset murhenäytelmät.
Haugin mietintö (A5-0184/2000)

Kauppi
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että kokonaisbudjettia on tiukennettu ja että maksumäärärahojen lisäys on 1,07 prosenttia jäsenvaltioiden yhteenlasketusta BKT:sta kun vastaava luku vuoden 2000 talousarviossa oli 1,11 prosenttia. Lisäksi olen iloinen nuorisojärjestöille suunnatun määrärahan korottamisesta 1,5 miljoonaan euroon. Erityisesti haluan kuitenkin perustella sitä, miksi tuin Virrankosken ja Mulderin muutosesityksiä. Lähden siitä, että tiukan budjettikurin on jatkuttava ja että vallitsevia rahoituskehyksiä on kunnioitettava. Länsi-Balkanin rahoituksen osalta on huomioitava alueiden todelliset tarpeet, vallitseva poliittinen tilanne ja mahdollisilta muilta tahoilta saatava rahoitus. Tämän vuoksi en tue rahoituskehyksien tarkistamista ulkoisten toimien määrärahojen osalta.

Kuntz
. Keskustelumme kohteena oleva budjettivaliokunnan mietintö ei voi saada UEN-ryhmän ranskalaisen valtuuskunnan hyväksyntää useastakin syystä.
Ensinnäkin olemme sitä mieltä, että vuoden 2001 talousarviota koskeva keskustelu on erotettava rahoitusnäkymien tarkistamista - jota emme hyväksy - koskevasta keskustelusta. Kukaan ei voi olla muistamatta, millaisissa oloissa rahoitusnäkymät laadittiin Berliinin huippukokouksessa. Euroopan parlamentin ranskalainen valtuuskunta ei voisi hyväksyä, että maaliskuussa 1999 käytyjen vaikeiden neuvottelujen tuloksena syntynyt kompromissi joutuu vaakalaudalle.
Vielä vähemmän tarkistamista voidaan mielestämme perustella sen vuoksi, että osallistuttuaan ensin Serbian pommituksiin Euroopan unioni epäsi siltä sen jälkeen yhteisön tuen. Näin ollen Prodin ilmoittamasta 5,5 miljardin euron summasta on irrotettava 2,3 miljardia euroa Balkanin jälleenrakennukseen vuosina 2000-2006. Näin ollen tilanne näyttää olevan jo täysin hallinnassa: rahaa on tarpeeksi, eikä rahoitusnäkymien tarkistamiseen tai maatalousbudjetin katon laskemiseen ole tarvetta. Vaikka komissio hyväksyisikin tänään Romano Prodin viime marraskuussa ilmoittamat summat, se on kuitenkin tietoinen siitä, etteivät nuo summat valitettavasti perustu alueen tarpeiden täsmälliseen arviointiin, sillä komissio kutsuu itse "poliittisiksi" noita summia, jotka eivät koskaan saaneet sen enempää parlamentin kuin etenkään neuvoston siunausta.
Näin ollen Balkanin aluetta on mahdollista tukea huomattavin summin tarvitsematta tarkistaa rahoitusnäkymiä. Varainhoitovuoden lopulle laskettu yli 3 miljardin euron krooninen ylijäämä osoittaa, ettei hyväksytyt määrärahat vastaa todellisia tarpeita, vaikka tiettyjen ohjelmien selvä vajaatoteutus voisikin mahdollistaa huomattavat säästöt ja vaikka on erittäin toivottavaa, että osa Balkanin aluetta koskevista hyväksytyistä ponnisteluista toteutetaan osittain määrärahojen uudelleenjaon turvin.
Hylkäämme myös sen osan Haugin mietintöä, jossa hän esittää unionin erikoislähettiläitä koskevia ehdotuksia. Tämä nimittäin vahingoittaisi hallitusten välillä edelleen tehtävää toimintaa yhteisön yhdentymisen hyväksi. Ajamassamme Amsterdamin sopimuksessa määrätään, että neuvosto päättää tästä vuodesta lähtien YUTP:tä koskevista hallinnollisista menoista, kun taas toiminnalliset menot on rahoitettava talousarvion otsakkeen 4 alaluokasta B8.
Hylkäämme myös ajatuksen maaseudun kehittämistä koskevien määrärahojen jaksottamisesta, jota päätöslauselma näyttää suosittelevan, sillä se synnyttäisi väistämättä ongelmia maksujen selvityksessä. Haluamme vain muistuttaa, että maatalouden suuntaviivat ovat edelleen voimassa, vaikka menoille onkin vastedes Berliinissä määritelty katto.
Koska katto saavutetaan, jos markkinamenot (1A), maaseudun kehittämiselle myönnetyt määrärahat (1B) ja liittymistä edeltävät maatalousmenot lasketaan yhteen, maaseudun kehittämisen määrärahojen jaksottaminen saattaisi johtaa siihen, että komissio esittää meille huomattavia maksusitoumusmäärärahoja, mutta selvästi vähemmän maksumäärärahoja. Tämä vahingoittaisi jälleen kerran maanviljelijöitämme, mitä emme voi hyväksyä.

Malmström
. Äänestimme Haugin mietintöön sisältyvää 9 kohtaa vastaan, joka koskee varojen siirtämistä maatalouspolitiikkaan osoitetusta budjetista Länsi-Balkanin jälleenrakennusohjelman hyväksi.
Arvioiden mukaan maatalouden talousarvion otsakkeeseen 1a jää merkittävä ylijäämä. Koska merkittävä osa Länsi-Balkanin jälleenrakennusohjelmasta on yhä rahoittamatta, uskomme, että olisi viisaampaa siirtää osa tästä ylijäämästä talousarvion otsakkeeseen 4, jos rahoitusnäkymien tarkistaminen osoittautuu tarpeelliseksi.
Länsi-Balkanin jälleenrakennusohjelma on ensimmäisenä poliittisella asialistallamme. Se on myös yksi tärkeimmistä Euroopan unionille lähivuosina kuuluvista tehtävistä. Olemme samaa mieltä Haugin mietinnön pyrkimyksestä, joka liittyy siihen, että rahoitusongelmaa ei voida ratkaista ainoastaan nykyisten ulkopoliittisten painopistealueiden uudelleenjärjestelyllä. Varoja on löydettävä muualta, mutta tämä ei tarkoita välttämättä tarvetta vaatia "lisärahoja" jäsenvaltioilta. Koska maatalouden talousarviossa on merkittävä ylijäämä, otsakkeen 1a ylärajan alentaminen ulkopolitiikka koskevan talousarvion hyväksi olisi järkevä ratkaisu.

Miranda
. Vahvistaessamme Euroopan unionin uusia tavoitteita on mielestämme keskeistä uudistaa yleisellä tasolla rahoitusnäkymät, erityisesti otsakkeen 3 (sisäiset toimet) ja otsakkeen 4 (ulkoiset toimet) osalta. Itse asiassa ymmärrämme sen, että uusia ensisijaisia tavoitteita varten on saatava myös uusia rahavaroja.
Tässä mielessä torjummekin heti alkuunsa ennen muuta mahdollisuudet tehdä leikkauksia yhteistyöpolitiikan määrärajoihin, niitä on esitetty komission esiluonnoksessa. Samoin torjumme työllisyyden ja ympäristön aloille esitetyt leikkaukset. Torjumme myös maatalouteen esitetyt 300 miljoonan euron määrärahaleikkauksen. Lisäksi pidämme välttämättömänä luoda maatalouden alalle oma rahastonsa perustuotantoa kohtaavia onnettomuuksia varten.
Siksi olemme eräistä ehdotuksista samaa meiltä kuin esittelijä. Mutta hänen esittämistään parannuksista huolimatta ne jäävät suuresti välttämättömän tason alapuolelle. Puhumattakaan siitä, että lopullisessa äänestyksessä muutamia siihen esitettyjä muutoksia rajoitettiin ja jopa niiden tarkoitus muuttui. Emme myöskään ole samaa mieltä hänen kanssaan hänen puolustuspolitiikkaa koskevista linjauksistaan.
Siksi äänestämme mietintöä vastaan, siinä muodossa kuin se on viimeisessä versiossaan.
Paciottin mietintö (A5-0177/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Paciottin mietinnön puolesta, koska mielestäni on hyvä, että Euroopan unioni on kiinnostunut kaikesta siitä, mikä koskee henkilötietojen suojelemista, tietojen, joita valitettavan usein rikolliset käyttävät hyötyäkseen yksityistiedoista. Kuten olen jo aiemmassa yhteydessä sanonut, asiasta kärsivien joukossa on varmasti vanhuksia ja eläkeläisiä. Haluaisin kuitenkin myös, että äänestykseni kautta aion korostaa asiaa henkilötietoja tietenkin suojellaan, mutta jotain pitäisi myös tehdä, jotta saisimme tietää näistä henkilötiedoistamme.
Esimerkiksi Italiassa työntekijät eivät vielä nykyäänkään saa tietää, paljonko heille on kertynyt eläkettä, paljonko he ovat maksaneet eläkemaksuja, heillä ei siis ole tietoa eräistä henkilötiedoistaan.
Toivon siis tämän äänestyksen myötä, että henkilötietojamme suojeltaisiin pian ja sen lisäksi pidettäisiin huolta, että jokainen meistä tietäisi oman etunimensä, sukunimensä ja syntymäaikansa lisäksi myös oman tulevan eläkkeensä määrän.

Kauppi
Arvoisa puhemies, toivon, että jäsen Palacio Vallelersundi antaa kirjallisen äänestysselityksen poliittisen ryhmämme puolesta, mutta haluaisin sanoa paria asiaa.
Ensinnäkin halusin äänestää tarkistusta 11 vastaan. Oli selvä erehdys, että äänestin tämän tarkistuksen puolesta, sillä kaikki komission ehdotukseen tehdyt tarkistukset olivat huonoja ja vaarantavat koko menettelyn, jolla pyritään panemaan safe harbor -sopimus täytäntöön.
Olemme neuvotelleet yhdysvaltalaisten kumppaniemme kanssa kahden vuoden ajan. Meillä oli varsin hyvä sovitteluesitys käsillä, mutta nyt täällä Euroopan parlamentissa tehdyn työn vuoksi Euroopan kuluttajien ja kansalaisten on odotettava, kunnes uusi sovitteluesitys on tehty. Ei ole varmaa, että uusi sovitteluesitys on yhtä hyvä kuin vanha. Olemme nyt menossa taaksepäin. Äänestin valiokunnan ehdotusta vastaan muiden ryhmäni jäsenten tavoin. Olemme kaikki varsin pahoillamme, että meidän on odotettava tämän sopimuksen voimaantuloa.

Coelho
. Istunnon aikarajojen vuoksi en voinut silloin käyttää valmistamaani puheenvuoroa. Käyn nyt läpi äänestysjakson oleelliset seikat.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että tässä ehdotuksessa ei Euroopan unionin kansalaisille tarjota kyllin riittävää suojaa heidän henkilötietojensa siirtämistä ja käsittelyä vastaan, varsinkaan jos otamme huomioon Euroopan unionin tietosuojadirektiivin heille takaaman suojan.
Me kaikki tiedämme kuitenkin, että tällä hetkellä tietoja jo kierrätetään, vaikka sitä ei ole mitenkään säännelty. Vaikka safe harbor -periaate ei toisaalta siis olisikaan ihanteellinen ratkaisu tähän ongelmaan, se saattaisi silti voimaan tietyn joukon sääntöjä ja toimisi eräänlaisena väärinkäytösten ehkäisijänä.
Tästä eteenpäin työt jatkuvat yrityksenä sovittaa yhteen kaksi erilaista kantaa, meidän lakiin perustuva kantamme (jonka mukaan laissa asetetaan rajoituksia henkilötietojen saannille ja käytölle, ja viranomaiset takaavat näiden lakien noudattamisen) ja amerikkalaisten parempana pitämä itsesäätely.
Nyt aikaansaatu sopimus on näiden takuiden kannalta rajoitettu askel, mutta se on myönteinen askel siinä suhteessa, että se voi lisätä turvallisuutta tulevaisuudessa. Paciottin mietinnöstä johtuva kanta sekä parlamentin jäsen Ana Palacion esittämät ehdotukset saavat näin ollen meidän tukemme.

Schröder, Ilka
. Äänestän jäsen Paciottin safe harbor -periaatteita koskevan sopimusta käsittelevän mietinnön puolesta, vaikkei sillä ratkaistakaan Euroopan ja Yhdysvaltojen välisiä tietosuojaan liittyviä ongelmia. Sillä:
Asiakastietojen myyminen kolmannelle osapuolelle on vielä mahdollista erinäisillä konsteilla myös safe harbor -periaatteiden yhteydessä, ilman että asiakkaan on annettava sille suostumuksensa.
Vaikka sopimus onkin menestys tietosuojaa koskevien epämääräisten standardien määrittelemisessä, on epäselvää, mitä tarkalleen ottaen tapahtuu yritysten rikkoessa näitä standardeja. Voidaanko ne asettaa syytteeseen? Onko niiden maksettava vahingonkorvauksia?
Avoimeksi jää, missä määrin EU:n kansalaiset voivat todellakin hyödyntää safe harbor -sopimuksessa määriteltyjä oikeuksiaan, etenkin kun yhdysvaltalaisia yrityksiä koskeva tuomioistuinten toimivalta on Yhdysvalloissa, ja nämä yritykset ovat siten vaikutusvaltaisempia kuin eurooppalaiset yksityishenkilöt.
Kannatan silti mietintöä, koska tällä hetkellä ei ole ylipäätään olemassa minkäänlaista sääntelyä siitä, miten EU:n tietosuojaa koskevat standardit voidaan turvata muiden maanosien kanssa harjoitettavassa tietojenvaihdossa. Safe harbor -periaatteet ovat ainakin alku tietosuojan turvaamisessa myös EU:n rajojen ulkopuolella.

Theonas
. Kehitteillä olevan sähköisen kaupan kehittymis- ja levittymistapaan ei liity budjettikohtaa, oikeusperustaa eikä varsinkaan henkistä ilmapiiriä, joka takaisi kansalaisten henkilötietojen ja yksityiselämän suojan, vaan päinvastoin se herättää suurta huolta paitsi itse markkinoiden ja kaupankäynnin vahingoittumisesta ja rakennemuutoksesta myös kiihtyvistä pyrkimyksistä poistaa kansalaisten oikeuksia, alistaa heidät teknologialle, kapitalististen markkinoiden julmille laeille ja muuttaa heidän yksityiselämänsä sekä olemassaolonsa perusta halvaksi ja helposti muokattavaksi voiton tekemisen raaka-aineeksi.
Teknologisten innovaatioiden ja varsinkin tietoyhteiskunnan vaikuttavien ja nopeasti kehittyvien innovaatioiden käyttöönotto tuo mukanaan syviä viiltoja yhteiskunnan kehitykseen. Avautuvien valtavien mahdollisuuksien lisäksi meitä vaanivat väärinkäytösten vaarat, jotka pakottavat meidät suhtautumaan erityisen varovaisesti siihen, että inhimilliset tekijät ovat etusijalla ja kansalaisten perusoikeuksia ja -vapauksia kunnioitetaan.
Meidän mielestämme kehitystä ja teknologiaa ei voida pysäyttää, mutta ei myöskään kehittää erillään ihmisestä ja inhimillisistä tarpeista, eikä missään tapauksessa voida halveksua kulttuuriarvoja ja ihmisarvoa hyökkäämällä luovuttamattomia perusoikeuksia vastaan, joita ovat yksityiselämän ja henkilötietojen loukkaamattomuus.
Sähköistä kauppaa koskeville ehdotuksille ja politiikoille ja sitä tukeville toimenpiteille on tyypillistä jyrkän yksiulotteinen käsitys voitosta ja kilpailukyvystä. Tätä politiikkaa eteenpäin ajava voima ovat valtavat ja jatkuvasti paisuvat rahamäärät, joita käytetään ja liikutellaan alan suurten monikansallisten yritysten tarpeiden palvelemiseksi, jotta voitaisiin poistaa kaikki esteet, jotka vaikeuttavat nopeaa sopeutumista näiden markkinoiden kiivaaseen kehitykseen, ja jotta saataisiin nopeasti valtavia voittoja ja vaikutusvaltaa.
Ehdotettu yhteiskuntamalli, jota EU:n tekstit ja ehdotukset henkivät, tukeutuu vahvasti hillitsemättömään kilpailuun ja kyltymättömään voitontavoitteluun ja samalla tukee näitä. Tämä käsitys ei ole takuu vaan suoranainen uhka yhteiskunnan ja ihmisen tulevaisuudelle: epävarmuus, turvattomuus, kosketuksen menettäminen omiin tarpeisiinsa ja kansalaisten ja työntekijöiden luokittelu merkitsevät sitä, että ihminen ei enää muovaa omaa ympäristöään vaan ympäristö muovaa ihmistä, niin että hän palvelisi parhaimmin, nopeimmin ja halvimmalla tavalla niitä, jotka ympäristön määrittelevät.
Mietinnössä käytetty termi "riittävä tietosuoja" tarkoittaa meille jatkuvaa ja mielivaltaista henkilötietojen suojan poistamista ja vääristelyä, kun varoittavina toimenpiteinä ja turvalukkoina ajetaan rangaistuksia ja korvauksia sellaisiin oviin kohdistuneista rikkeistä, jotka on avattu apposen ammolleen. EU:n kansalaisten henkilötiedot kiertävät jo kolmansissa maissa ilman mitään todellista valvontaa, emmekä me edes tiedä jo nyt tehtyjen mielivaltaisuuksien suuruutta. Kun sähköisen sieppausjärjestelmän, Echelonin, kautta on todettu, että kaukaa ulkopuolelta loukataan röyhkeästi kaikkea demokraattista valvontaa, että amerikkalaiset monikansalliset yritykset seuraavat ja vakoilevat laajassa mitassa eurooppalaisia yrityksiä, jäsenvaltioiden kaikkia taloudellista, yhteiskunnallista, poliittista ja kulttuurista toimintaa ja unionin kansalaisten yksityiselämää, on hieman tekopyhää lähestyä tätä valtavaa kysymystä pehmeästi ja toiveisiin perustuen.
Nykyinen tietosuojakehys ja ehdotetut muodolliset kompromissilausekkeet ovat täysin riittämättömiä, ne ovat tehottomia ja täynnä aukkoja. Keskellä julmaa kilpailua ja voiton kaikkivaltiutta ei ole järkevää vedota hyviin aikeisiin. On silkka eufemismi nimittää "turvasatamaksi" niiden hallitsemattomien monopolien rosvoluolaa, joiden nopea muodostuminen, laajeneminen ja vapaa toiminta helpottuvat tulevassa kyberavaruuden puhtaassa imperialismissa.

Puhemies
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.40, ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

EMU:n toteuttaminen (jatko)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle Karasin laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A-170/2000) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tiedotusstrategiasta EMUn toteuttamisen loppuvaiheessa.

Van Brempt
Hyvät kollegat, arvoisa puhemies, euro on ollut olemassa jo jonkin aikaa, mutta se on yhä abstrakti käsite. Se ei ole jotakin sellaista, jonka voisi havaita jokapäiväisessä elämässä. Väestön keskuudessa ei ole tällä hetkellä vielä niin kutsuttua eurorefleksiä. Nykyistä rahaa ei vielä muunneta euroiksi. Sen takia tämä euroa koskeva tiedotus- ja tiedostamiskampanja onkin niin tärkeä. Vielä ei ole liian myöhäistä, mutta meidän pitää kaikkien yhdessä käsittää, että vuodesta 2001 tulee ratkaisevan tärkeä Euroopan koko väestön ottamiseksi mukaan tähän megaoperaatioon. Tekemilläni tarkistuksilla, jotka on otettu myös mietintöön, olen halunnut painottaa enemmän kampanjan joitakin ulottuvuuksia.
Alkuvaiheessa - ja en käsittele sitä sen enempää, koska sitä on jo valaistu perusteellisesti aamupäivällä - kampanjassa pitää kiinnittää tietoisesti ylimääräistä huomiota nuorten tekemisiin ja pyytää myös oppilaitoksia osallistumaan tiedotukseen. Toinen huomionarvoinen kohta on tietysti se, että tiedotuskampanjan pitää kohdistua kokonaan erityiskohderyhmiin kuten yhteiskunnan heikompiin jäseniin. Haluan pyytää tässä ylimääräistä huomiota myös ihmisiin, joilla on hyvin pienet tulot. Tiedätte, on olemassa kahdenlaisia ihmisiä, jotka askaroivat päivästä toiseen rahan parissa: niitä ovat hyvin rikkaat, joilla on hyvin paljon rahaa, ja niitä ovat ne, joilla on vähän rahaa tai joiden pitää joka päivä laskea, selviytyvätkö he meneillään olevan kuukauden ajan. No, eurolla on heihin tuntuva vaikutus ja heihin meidän pitää kiinnittää erityistä huomiota. Tästä syystä, ja myös muista syistä, mutta varmasti myös tästä syystä, on tärkeää, että hintojen muuntaminen euroiksi ei johda kuluttajien pettämiseen. Euroon siirtyminen ei saa johtaa luvattomiin hinnankorotuksiin. Olenkin ajanut aivan erityisesti sitä, että jokaiseen paikalliseen yhteisöön perustetaan paikallinen ilmoituskeskus huolehtimaan siitä, että kansalaiset voivat tutulla ja helpolla tavalla tehdä ilmoituksen ennakoiduista hinnankorotuksista. Olen myös pyytänyt komissiota valmistelemaan tästä asiasta ehdotuksia ja esittämään jäsenvaltioille parhaita käytäntöjä.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, koska en ole tottunut puhumaan kahta minuuttia, olen hieman huolissani, onnistunko käyttämään kaiken käytettävissäni olevan ajan, mutta yritän tehdä parhaani.
Arvoisa komission jäsen Solbes, minun on ilmastava tästä asiasta myönteinen kantani, koska uskon, että euron käyttöönotto on yksi huomattavimmista ja merkittävimmistä tuloksista, jotka liittyvät Euroopan unionin jäsenvaltioidemme yhdistymiseen, joten kansalaisten valmistaminen euron käyttöönoton tuomaan todelliseen ja konkreettiseen uuteen tilanteeseen on varmasti myönteinen asia.
Haluan kiittää jäsen Karasia siitä, että minun pyynnöstäni hän pyyhki alkuperäisestä toimenpiteestä erään ehdotuksen, jonka mukaan nuoret ja lapset pitää kouluttaa, jotta he puolestaan voisivat opettaa isovanhempiaan. Toivon, että tässäkin asiassa sen sijaan juuri isovanhemmat, vanhukset, eläkeläiset jotka ovat lähettäneet minut tänne nimenomaan eläkeläispuolueen edustajaksi opettaisivat nuoria, minkä uskon voivan olla hyvinkin mahdollista, koska olen vakuuttunut, että erityisesti naispuoliset eläkeläiset, jotka joka aamu täyttävät kaikki torit Euroopan unionin alueella, ymmärtäisivät hyvin pian euron arvon suhteessa kansalliseen valuuttaan.
Uskon voivani antaa pienen panokseni asiaan, koska aion kiinnityttää ilmoituksia niillä Italian alueilla, joilla olin puolueeni vaaliehdokkaana, ja pyytää Italian hallitusta nostamaan eläkeläisten peruseläkettä 500 euroon. Näin aion tehdä: en kerro, paljonko summa on, joten näin kaikki kansalaiset joutuvat ottamaan selvää, paljonko 500 euroa on. Harmi vain, että hallitus ei hyväksy ehdotustani, mutta näin ainakin Italian kansalaisille opetetaan euron arvo.

Helmer
Arvoisa puhemies, kuten minä ja monet kollegat olemme jo jonkin aikaa esittäneet, rahaliittohanke on läpikotaisin vaarallinen. Se on taloudellisesti naiivi, ja siitä aiheutuu valtavasti makrotaloudellista vahinkoa. Poliittisesti sen tarkoituksena on selvästi kansallisvaltion heikentäminen, ja sillä uhataan siten demokratiaa Euroopassa.
Käsittelemässämme ehdotuksessa puhutaan eurosta tiedottamisesta, mutta meillä on jo kaikki tarvitsemamme tieto. Kaikissa sanomalehdissä, jotka aukaisen, on juttuja eurosta. Pankit ja talousalan edunvalvojat järjestävät seminaareja ja opastavat asiakkaitaan. Tässä ei ole kyse tiedottamisesta vaan propagandasta. En luota siihen, että komissio toimittaa puolueetonta tietoa. Koko ajatuskin on järjetön. Erityisen kauhuissani olin jäsen Randzio-Plathin ajatuksesta, että meidän olisi värvättävä koululaisia iskujoukoiksi tähän europropagandan pyöritykseen.
Nyt, jos 12 euromaata mielivät ryhtyä propagandakampanjaan, se ei ole minun asiani. Kuitenkaan kolmessa maassa, Tanskassa, Ruotsissa ja Isossa-Britanniassa, päätöstä eurosta ei ole vielä tehty. Olisi komission taholta törkeää demokraattisen prosessin väärinkäyttöä aloittaa propagandakampanja euron hyväksi näissä maissa, ennen kuin valuutasta pidetään kansanäänestys. Olisi hävytöntä käyttää veronmaksajien rahoja äänestäjien päätökseen vaikuttamiseksi.
Britanniassa 70 prosenttia väestöstä vastustaa euroon liittymistä. Emme halua, että rahojamme käytetään euron mainostamiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai muualla. Siksi minulla on komissiolle kaksi pyyntöä. Ensinnäkin kertokaapa meille tänään, että tällaiseen kampanjaan ei ryhdytä Isossa-Britanniassa, Tanskassa tai Ruotsissa. Toiseksi varmistakaapa meille, että se osuus rahoista, joka olisi käytetty tiedotukseen näissä maissa, palautetaan kansallisille varainvalvojille niin, että ihmiset saavat nähdä selvästi ja avoimesti, että heidän rahojaan ei ole haaskattu sellaisten tavoitteiden hyväksi, joita he eivät kannata. Vielä parempi olisi, jos peruuttaisitte koko hankkeen ja panisitte kaikki rahat erityiselle tilille, jonka avulla osallistutaan niiden valtavien kustannusten kattamiseen, jotka aiheutuvat siitä, että euro joudutaan lopulta purkamaan.

Solbes
. Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi lausua kiitokseni esittelijä Karasille hänen mietinnöstään ja kaikille teille osallistumisesta keskusteluun.
Karasin mietinnössä on monia kiinnostavia asioita, ja se sisältää 38 ehdotusta, joista monet vastaavat komission helmikuussa antaman tiedonannon ehdotuksia ja joista osassa - kuten esittelijä hyvin selitti aloituspuheenvuorossaan - pyritään täsmentämään, parantamaan ja jopa laajentamaan joitakin aloitteita.
Haluaisin tämän alustavan luonnehdinnan jälkeen täsmentää joitakin kohtia, jotka ovat mielestäni keskeisiä. Ensiksi: tiedonanto on osa erästä erittäin monimutkaista operaatiota, nimittäin eurokolikoiden ja -setelien liikkeeseenlaskua 1. tammikuuta 2002. Toiseksi: toissijaisuusperiaatteella on keskeinen osa tämän kolikoiden ja setelien käyttöönottoprosessin toteuttamisessa. Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltioilla on hallitustensa ja keskuspankkiensa kautta keskeinen osa koko prosessissa ja myös tiedonkulussa.
Komission tehtävänä on joissakin tapauksissa kannustaa ja joissakin tapauksissa toimia ja enimmäkseen välittää jäsenvaltioille ideoita, joita joko voidaan toteuttaa tai ei, ja joissakin tapauksissa taas ehdottaa konkreettisia toimia.
Keskeisenä huolenaiheenamme on nyt selvittää se, miten valmiita jäsenvaltiot, yritykset ja kansalaiset ovat. Jäsenvaltioiden osalta voin todeta teille, että esittelen komissiolle ensi viikolla kertomuksen euron käytännön soveltamisesta. Siihen sisältyy jo yhteenveto siitä, missä vaiheessa ovat euron käyttöönottoa koskevat jäsenvaltioiden kansalliset suunnitelmat.
Yritykset ovat nykyisen tiedotuskampanjan erityisenä kohteena. Tuoreimmat käytettävissä olevat tiedot, jotka ovat peräisin syyskuulta, osoittavat, että suurin piirtein 88 prosenttia pienistä ja keskisuurista yrityksistä vakuuttaa olevansa valmiita euron käyttöönottoon tai että ne ovat ainakin tietoisia varautumisen tarpeesta.
Tämä lukema olisi kuitenkin harhaanjohtava, ellen sanoisi lisäksi kahta lukua tai esittäisi vielä kahta kommenttia. Ensiksikin tästä 88 prosentista ainoastaan 22 prosenttia on jo saanut valmiiksi euron käyttöönottoa varten tarvittavat suunnitelmat. Muiden yritysten osalta vallitsee tietty ristiriita, joka liittyy siihen, että yritysten asenne on teoriassa myönteinen, mutta euroa ei nykyisin vielä käytetä tavanomaisissa operaatioissa. Toisin sanoen olemme saaneet sen vaikutelman, että yritykset suhtautuvat operaatioon varsin toiveikkaasti ja luulevat sen olevan helpompi kuin se mahdollisesti onkaan. Tästä syystä olemme sitä mieltä, että yrityksiin on kiinnitettävä erityistä huomiota tänä aikana, kuten myös kansalaisiin.
Komissio aikoo käynnistää joitakin erityistoimia, joita ovat heinäkuussa annettavan tiedonannon lisäksi Ecofin-neuvostolle säännöllisesti annettavat kertomukset, ennen vuoden loppua tehtävä väärennystä koskeva ehdotus ja myös useat välttämättömät koordinointitoimenpiteet.
Haluaisin kommentoida joitakin tämän keskustelun aikana mainittuja asioita. Tiedonannon ehdotukset vastaavat suurelta osin mietinnössä tehtyjä ehdotuksia. On kuitenkin joitakin asioita, joita olisi syytä kommentoida laajemmin. Ensiksikin: miten meidän pitää toimia euroalueen ulkopuolelle ensi vaiheessa jäävissä maissa tai kolmansissa maissa? Niillä mailla, jotka eivät toistaiseksi kuulu rahaliittoon, on oikeus järjestää tiedotuskampanjoita, kuten muilla jäsenvaltioilla. Näin tehdäänkin, jos kyseiset maat toivovat sitä. Toistaiseksi kaksi näistä maista, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta, ei ole osoittanut kiinnostusta tiedotuskampanjoiden järjestämiseen.
Suosituksiinne sisältyy varsin monta niistä toimista, joita on mielestämme pyydettävä jäsenvaltioilta, ja tiedotammekin niistä eri maille, jotta ne ottaisivat nämä toimet huomioon.
Haluaisin korostaa täällä mainittuja kiinnostavia näkökohtia, esimerkiksi sitä, että koulutukseen, kouluihin, naisiin ja erityisaloihin, kuten matkailualaan, on kiinnitettävä erityistä huomiota, tai hintataulukkojen jakelua koskevaa erittäin kiinnostavaa aloitetta tai julkishallintojen alustavia tai ylimääräisiä velvoitteita.
Välitämme pankkialalle ehdotuksenne, jotka koskevat mahdollisuutta käyttää joitakin "säästöpäiviä" tiedotustarkoituksiin, ja käsittelemme edelleen vaihtokurssimaksuihin liittyviä ongelmia. Komissio kannattaa sitä, että rajat ylittävistä operaatioista ja kansallisista operaatioista aiheutuvien maksujen välillä ei olisi eroa.
Vielä kaksi kommenttia. Komissio on täysin halukas työskentelemään parlamentin, Euroopan keskuspankin ja jäsenvaltioiden kanssa aloittaakseen paljon nykyistä tehokkaamman ohjelman, mutta on kuitenkin otettava huomioon se, että nykyisessä mallissa noin kaksi kolmasosaa ohjelman kokonaiskuluista kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle niiden erityisohjelmien mukaisesti.
Mitä tulee siihen mahdollisuuteen, että resursseja lisättäisiin tai tiedotusprosessia laajennettaisiin, kuten Karasin mietinnössä ehdotetaan, komissio suhtautuu myönteisesti kumpaankin vaihtoehtoon. Meidän on toki keskusteltava niistä tulevaisuudessa, kun keskustelemme lähivuosien talousarvioista.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Vaarallisten aineiden ja valmisteiden käyttö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Arvidssonin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden, ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0149/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta 22. kerran (ftalaatit) ja lelujen turvallisuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston 88/378/ETY muuttamisesta (KOM(1999) 577 - C5-0276/1999 - 1999/0238 (COD))

Arvidsson
Arvoisa puhemies, tämän lelujen sisältämiä ftalaatteja käsittelevän mietinnön laatimiseen on kaksi syytä: osaksi nämä aineet ovat terveysriskejä pienille lapsille, osaksi useat jäsenvaltiot ovat jo hyväksyneet omia tätä asiaa koskevia lakeja, minkä vuoksi tämän mietinnön tarkoituksena on palauttaa lelujen yhteismarkkinat entiselleen. Pienten lasten terveyteen liittyviä kysymyksiä käsitellään usein voimakkaasti, koko sydämestä ja vilpittömästi.
Maailman terveysjärjestön asiantuntijoiden mukaan ei voida osoittaa, että ftalaatit aiheuttaisivat syöpää. WHO on kuitenkin sitä mieltä, että ftalaatit voivat aiheuttaa lisääntymishäiriöitä ja hormonitoiminnan häiriöitä, erityisesti niille pienille lapsille, jotka altistuvat suurille ftalaattimäärille.
Muiden myrkyllisten aineiden tavoin ftalaateille on tieteellisin perustein annettu riskitasoihin perustuvat raja-arvot, jotka ilmoittavat korkeimman suositeltavan altistumistason. Haluan korostaa, että tämä ftalaattien käsittely ei eroa toksikologisesta käytännöstä.
Riippumaton myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä komission tiedekomitea on arvioinut joidenkin ftalaattien vaarat ja sen jälkeen yksimielisesti päättänyt, että leluissa ja lastentarvikkeissa eniten käytetyt kaksi ftalaattia saattavat pienten lasten osalta ylittää raja-arvot ja aiheuttaa terveysriskejä. Tässä tieteellisessä arvioinnissa korostetaan pienten lasten terveyttä. Kyse on lapsista, joille on tulossa hampaat, jolloin he usein purevat ja imevät erilaisia esineitä. Haluan varoittaa parlamenttia luisumasta sivuraiteelle ja tekemästä päätöksiä, jotka ylittävät pitkälti tämän kannanoton tieteellisen perustan.
Suhtaudun myönteisesti tiedottamiseen ja valistuneisiin kuluttajiin, jotka voivat tehdä omia valintojaan, mutta komission ehdottama merkintä ei ole tiedottamista vaan se on tiukka varoitus. Se, joka lukee varoituksen, ei osta näitä leluja lapsilleen tai lapsenlapsilleen. Varoituksesta tulee täten epäsuora kielto. Tämän lisäksi lelujen merkintää on käytännössä vaikea toteuttaa ja se on kallista. Ostajat ja ostajajärjestöt ovat selvittäneet minulle, että kauppojen henkilökunnalla ei ole aikaa vastata eivätkä he pysty vastaamaan kaikkiin niihin kysymyksiin, joita kuluttajat tulevaisuudessa esittävät. Vanhemmille lapsille tarkoitettuja leluja koskevan varoitusjärjestelmän käyttöön ottamisesta uhkaa tulla tehokas, laaja kielto.
Tiedekomitea on nimennyt kaksi leluissa käytettävää ftalaattia, jotka saattavat olla vaarallisia pienten lasten terveydelle. Tähän perustuva päätös rajoitetun kiellon käyttöön ottamisesta ei perustu ensisijaisesti ennalta varautumisen periaatteeseen vaan myrkyllisiä kemiallisia aineita koskeviin totuttuihin käsittelytapoihin. Kaikkien noin 350:n nykyään tunnetun ftalaatin kielto perustuu olettamukseen, jonka mukaan kaikkiin ftalaatteihin liittyy enemmän tai vähemmän samoja vaaroja. Tällä olettamuksella ei ole kuitenkaan mitään tieteellistä perustaa. Koska näitä ftalaatteja ei käytetä leluissa, pitää uusien riskiarviointien suorittamisen ja tämän ehdotetun direktiivin määräysten kahden vuoden kuluttua tapahtuvan tarkastelemisen riittää.
Olen tämän asiakirjan lyhyen esittelyn aikana halunnut korostaa sitä, että päätösten on perustuttava tieteellisiin tutkimuksiin ja niiden on koskettava kyseessä olevaa riskiryhmää, toisin sanoen pieniä lapsia, ja että lelujen merkintä on erittäin vaikeaa. Meillä ei ole vieläkään sellaista tieteellisesti hyväksyttyä migraatiotestien suorittamiseen tarkoitettua menetelmää, joka voisi osittain korvata ehdotetun lainsäädännön, eikä sitä sen vuoksi pidä liittää lainsäädäntötekstiin. Puhujat tulevat jopa esittämään tieteellistä perustaa koskevia omia arviointejaan. Sallikaa minun todeta ennen näiden arvioiden antamista, että poliitikkojen pitää ottaa tieteelliset arvioinnit ja johtopäätökset huomioon eikä yrittää tehdä omia arviointejaan tieteellisestä tutkimusaineistosta.
Toivon, että tämä mietintö ja huomenna tehtävä päätös tekevät pienten lasten elinympäristöstä turvallisemman.

McCarthy
Arvoisa puhemies, oikeudellisten asioiden valiokunnan puolesta voinen ilmaista varsin selvästi ja yksinkertaisesti, mikä oli äänestyksessä valiokunnan kanta; (a) kielletään kaikki ftalaatit ja (b) sen seurauksena poistetaan kaikki merkinnät, sillä, jos kaikki ftalaatit kielletään, merkintöjäkään ei tarvita.
Esittelijänä yhdyn parlamentin jäsenten valiokunnassani ilmaisemiin huolenaiheisiin. Valittuina poliitikkoina meillä ei selvästikään ole varaa suhtautua vastuuttomasti lasten terveyteen. Meidän on varmistettava, että he eivät joudu alttiiksi tarpeettomille terveysriskeille, joita ei voida hyväksyä, ja annettava tunnustusta kansalaisten huolestumiselle tässä asiassa.
On yhtenäismarkkinoiden edun mukaista, että saamme tuoteturvallisuuden alalla aikaan korkeimmat mahdolliset normit. Tarvitsemme myös sellaista lainsäädäntöä, jota ei voida horjuttaa tai saattaa epäilyttävään valoon oikeusteitse. Valitettavasti tätä keskustelua ovat varjostaneet sekaannus ja epävarmuus, joita ovat ruokkineet tiedekomitean jäsenten parlamentissa esittämät käsitykset, joissa epäiltiin ftalaattien kieltämisen tarpeellisuutta ja kyseenalaistettiin se, että terveysriskit ovat riittävän vakavia ja välittömiä kiellon asettamiseksi.
Poliitikkoina tarvitsemme selkeitä neuvoja tieteellisiltä komiteoilta, jos aiomme tehdä rationaalisia ratkaisuja, ryhtyäksemme tarpeellisiin riskinhallintatoimiin ja tuottaaksemme hyvää lainsäädäntöä. Tässä tapauksessa emme ole voineet toimia näin tehokkaasti tietämyksessämme olevien aukkojen vuoksi, ja niinpä valiokunnassani ymmärrettävästi päätimme valita yleisen kieltämisen. Eikä meillä ole mitään tietoa pehmentimien korvikkeista, joilla saattaa olla myrkyllisiä tai kroonisia vaikutuksia.
Mielestäni tästä lainsäädännöstä käy ilmi, että tarvitsemme toimia usealla alalla: (a) meidän on tarpeen jatkaa migraation testausta kiireellisesti sekä tutkia kroonista myrkyllisyyttä ja lasten käyttäytymistä; (b) meidän on tarpeen tarkistaa tätä lainsäädäntöä määräajoin ja saattaa se ajan tasalle, ja kun aukot tietämyksessä korjautuvat, on tarvittaessa lisättävä uusia aineita komission lainsäädännön kiellon piiriin. Meidän on tarpeen virallistaa ja hyväksyä komission nyt ehdottama pysyvä kielto, ja me tarvitsemme tiukkoja terveysvaroituksia ja merkintöjä, joilla tiedotamme kuluttajillemme riskeistä.
Meidän on vastattava kansalaisille parlamentissa tuottamastamme lainsäädännöstä, eikä meillä ole varaa olla ylimielisiä lasten terveyteen kohdistuvien riskien kohdalla.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, ftalaattien, muoveissa käytettyjen pehmentimien, haitallisuudesta on keskusteltu jo kauan. Tänään meidän pitää parlamenttina ilmaista kantamme siihen, kuinka toivottavaa on näiden aineiden täydellinen kieltäminen.
Sallikaa minun ilmoittaa, että kukaan meidän ryhmässämme ei kiistä sitä, että ftalaateilla on monia hyödyllisiä käyttötarkoituksia kuten kaapelien suojaus kuin myös terveydenhoidossa käytetyt laitteet. Kriittinen kohta on kuitenkin se, että ftalaatteja käytetään myös pienille lapsille tarkoitettujen lelujen pehmentämiseen, ja monet noista leluista työnnetään myöhemmin suuhun silloinkin, kun niitä ei ole tarkoitettu siihen.
Sen jälkeen kun jo vuonna 1998 oli ilmestynyt raportteja mahdollisista haittavaikutuksista lasten terveyteen, Euroopan komissio ehdotti, ainakin yritti ehdottaa, kieltoa tiettyjen ftalaattien käytölle. Intensiivisissä neuvotteluissa valmistajien kanssa ei onnistuttu aikaansaamaan itse asetettua kieltoa, itsesääntelyä näiden aineiden käytössä.
Kummallista koko tarinassa on se, että aineiden haitallisuus ei ole myöskään minulle täysin kiistatonta. Reagoidessamme komission ottamaan askeleeseen päädyimmekin keskenään ristiriitaisten tutkimusten sulkutuleen. Kuluttajajärjestöt viittasivat haitalliseen potentiaaliin ja valmistajat yrittivät osoittaa, että asiat ovat luultua paremmin. Myös komission tiedekomitean puheenjohtaja vedettiin mukaan tuohon keskusteluun, mikä ei varmasti ansaitse kauneuspalkintoa.
Meidän tehtävämme on nyt arvioida ehdotuksia. Siitä on pitkä aika, kun olen nähnyt noin naurettavan ja monimutkaisen ehdotuksen. En tiedä, miten haitallisia ftalaatit ovat, mutta jos en tiedä sitä, niin silloin minun pitää ehdottomasti ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti kieltää osa näistä ftalaateista, sillä uskon, että myös sisämarkkinat toivovat sitä.
Se siis merkitsee kyllä sitä, että toivon, että täysistunto valitsee turvallisuuden ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti, mutta että tutkimus ei saa polkea paikoillaan ja että tutkimuksen pitää myös osoittaa, mitä vaihtoehtoja näille pehmentimille on.

Müller, Rosemarie
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käsiteltävänä oleva direktiiviehdotus on minusta riittämätön yritys, kun otetaan huomioon komission tiedekomitean kanta, jonka mukaan kuuden ftalaatin aiheuttama vaara alle kolmivuotiaiden leluissa voidaan sulkea ulkopuolelle. Minun käsitykseni mukaan on vain tehty se, mikä oli väistämätöntä, eikä ehdotus ole ennalta varautumisen periaatteen mukainen, jota pitäisi soveltaa juuri pikkulasten kohdalla.
Niin kauan kuin ftalaattien vaarattomuutta ei ole todistettu, ei pehmentimiä pitäisi olla lainkaan alle kolmivuotiaiden lasten leluissa. Tämänikäiset lapset panevat jokaisen lelun suuhunsa. He käsittävät lelun muodot ja materiaalin panemalla sen suuhunsa, ja tällaisen imeskelyn pitää olla lapsille mahdollista vaarantamatta heidän terveyttään.
Siihen voidaan päästä ainoastaan kieltämällä leluissa kaikki ftalaatit. Kolmesta kuuteen vuoden ikäisiä lapsia varten tarvitaan sitä paitsi pakkausmerkintöjä. Ensinnäkin siksi, että monet pienemmät lapset leikkivät isommille lapsille valmistetuilla leluilla, toiseksi myös tässä ikäryhmässä on lapsia, jotka imeskelevät vielä leluja.
Haluamme lisäksi antaa vanhemmille apua ostopäätöksen teossa ja heidän lapsilleen soveltumattomien lelujen hylkäämisessä. Käsiteltävänä olevat tarkistukset, joissa vaaditaan kahden vuoden kuluessa tapahtuvaa tarkastusta, uusien testausmenetelmien arviointia ja tieteellisiä tutkimuksia PVC-tuotteiden vaarallisuudesta, auttavat saavuttamaan terveydensuojelussa pitkällä aikavälillä mahdollisimman korkean tason meidän kaikkien, ei ainoastaan pikkulasten parhaaksi.
Lopuksi: on meidän vastuullamme, päätämmekö korkean suojatason takaavasta ennalta varautumisen periaatteesta vai kätkeydymmekö sellaisten tieteellisten lausuntojen taakse, jotka eivät koskaan voi eivätkä saa viedä meiltä tarpeellista poliittista päätöksentekoa.

Maaten
Arvoisa puhemies, en halua kieltää sitä, että tämä on liberaalille ryhmälle hyvin hankala asia. Lasten leluissa oleviin ftalaatteihin liittyvät ongelmat ovat suuren julkisen kiinnostuksen kohteena ja niihin kohdistuvaa, erityisesti Greenpeacen käymää kampanjaa voidaan luonnehtia poikkeuksellisen menestyksekkääksi. Se on luonnollista ja tietysti myös oikeutettua sillä lapset ovat avuttomia ja heillä on oikeus suojeluun.
Tiedämme, että eläinkokeissa - joka muuten itsessään on jo hyvin epämiellyttävä ajatus - ftalaatit ovat osoittautuneet haitallisiksi, ja voimme sen takia olettaa, että ne ovat sitä myös ihmisille. Mutta emme tiedä kuinka vahingollisia ne ovat, emme tiedä millaisin annostuksin, emme tiedä millaisissa käyttökohteissa emmekä myöskään sitä, onko niille vaihtoehtoja, miten haitallisia ne sitten ovat ja millä tavalla.
Käyttökelpoista testiä ei ole olemassa, joten mihin perustamme politiikkamme? Sen osalta emme voi välttyä vaikutelmalta, että tämä päätös tulee tietyssä mielessä liian aikaisin. Mutta hyvä, nyt se on käsiteltävänä. Ftalaatteja käytetään PVC:stä valmistettujen lelujen pehmentämiseen, mutta aineet vuotavat niistä ulos, varsinkin kun leluja imetään, ja sitä pienet lapset tietysti tekevät. Monet vaihtoehdoista eivät myöskään näytä kovin hyviltä, sikäli kuin me sen tiedämme.
Arvostamme sitä itsetietoista suuntaa, jota esittelijämme on seurannut, ja tuemme sen takia hänen ehdotustaan myös suurissa linjoissa, toisin sanoen tämäntyyppisten lelujen kieltämistä alle kolmivuotiailta lapsilta, mutta haluamme mennä siinä sitten myös pitkälle. Jos valitsemme kiellon, niin olkaamme siinä sitten johdonmukaisia. Niinpä kielto koskee meidän osaltamme kaikkia leluja, ei pelkästään niitä, jotka on tarkoitettu suuhun pantaviksi.
Olemme lisäksi sitä mieltä, että meidän pitää tarkastella perusteellisesti myös isompien lasten leluja, mutta meidän mielestämme asiaa pitää voida tarkastella uudestaan heti, kun käytettävissä on testausmenetelmiä. Olen utelias siitä, mitä Euroopan komissio tähän sanoo. Miten arvioitte, ovatko testausmenetelmät hyviä, ja miten suhtaudutte näiden sääntöjen tarkistamiseen heti, kun testausmenetelmiä on käytettävissä?
Kannatamme kuuden testatun ftalaatin kieltämistä, mutta emme ole vielä valmiita kieltämään nyt myös kaikkia muita ftalaatteja ja muita pehmentimiä, jotka tosin kyllä voivat olla haitallisia. Se on täysin mahdollista silloin, kun meillä on niistä enemmän tietoja, joista näkyy, että ne todella ovat haitallisia. Nyt meillä ei vielä ole riittävästi epäilyksiä sitä varten.
Lopuksi, ja tähän päätän esitykseni, miten pitkälle menemme ennalta varautumisen periaatteen käytössä? meidän mielestämme se ei voi merkitä sitä, että torjumme noin vain kaiken, mistä emme tarkasti tiedä, mitä se on.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, huominen äänestys osoittaa, ottaako Euroopan parlamentti vakavasti lasten terveydensuojelun ja ennalta varautumisen periaatteen, vai leikimmekö lastemme terveydellä. Tosiasiat ovat tiedossa. Leluissa olevat pehmentimet ovat suuri vaara lasten terveydelle ja jopa syöpää aiheuttavia.
Näistä hälyttävistä tiedoista huolimatta komissio ei valitettavasti ole uskaltautunut ottamaan kuin pienen pieniä askelia. Vain kuuden pehmentimen kielto ja vain puruleluissa ei riitä alkuunkaan, eikä siinä ole otettu huomioon vaaroja, joita voi aiheutua! On vihdoinkin aika kieltää kaikki pehmentimet kaikissa pikkulasten leluissa. Nämä ftalaatit ovat täysin tarpeettomia, ja monet lelujen valmistajat ovatkin luopuneet niistä jo aikoja sitten. Siksi kemianteollisuuden koko lobbauskampanja on minusta täysin käsittämätön.
Pidän suorastaan kyynisinä kemianteollisuuden ja valitettavasti myös monien parlamentissa työskentelevien kollegojeni kommentteja, kun he sanovat, että tarvitsemme lisää todisteita. No hyvä. Mikä on todiste? Kuollut lapsi, kaksi kuollutta lasta vaiko 100 kuollutta lasta? Tämä on mielestäni kyynistä! Ennalta varautumisen periaate tarkoittaa, että meidän tehtävänämme on suojella ennalta. Juuri lapsethan ovat kaikkein herkin väestönosa, joka ei voi itse ajaa etujaan. Meillä on tässä asiassa mielestäni äärimmäisen kiireellisenä tehtävänä todella sulkea ulkopuolelle kaikki vaarat.
Tiedämme, että monet jäsenvaltiot ovat ehättäneet jo aikoja sitten kieltämään ftalaatit täysin. Meidän on tuettava sitä emmekä saa Euroopan parlamenttina missään tapauksessa toimia jarruna, vaan meidän on oltava tämän näiden pehmentimien kieltämiseen lopultakin kaikissa leluissa tähtäävien aloitteiden veturina.
Saisinko sanoa lopuksi vielä yhden lauseen: toivon myös, että tällä ensimmäistä kertaa annettavalla kuluttajatuotetta koskevalla kemikaalikiellolla olisi sellainen vaikutus, että voisimme vihdoin ajatella luopuvamme PVC:stä ja uskaltaisimme todella sanoutua irti tästä vaarallisesta tekniikasta.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, GUE/NGL-ryhmän mielestä tämä on erittäin selkeä, konkreettinen ja hyvä esimerkki siitä, milloin ennalta varautumisen periaatetta pitäisi soveltaa. Ftalaattien aiheuttamista vaaroista on erittäin selviä esimerkkejä. Eläinkokeet osoittavat, että ftalaatit vahingoittavat maksaa, munuaisia ja kiveksiä. Sen vuoksi olisi aivan järjetöntä sallia näiden aineiden käyttö lasten leluissa, joita lapset voivat pistää suuhun, kuten he hyvin usein tekevät. Näitä aineita, ftalaatteja, käytetään hyvin paljon lelujen valmistuksessa - kyse voi olla melko suuresta prosenttiosuudesta. On selvää, että nämä aineet liukenevat leluista ja joutuvat siten lapsiin suun kautta
On myös täysin kohtuutonta luulla, että varoitustekstistä olisi jotain apua, kun kyse on pienistä lapsista. Onhan itsestään selvää, että parivuotias lapsi ei ymmärrä varoitustekstiä. Kun he ovat saaneet lelun, on jo niin sanotusti liian myöhäistä. Sen vuoksi ainoa järkevä toimi tässä tapauksessa on toteuttaa mahdollisimman kattava kielto. Komission ehdotus on siten täysin riittämätön.
Kielto on jo voimassa useissa jäsenvaltioissa, minkä useat puhujat ovat jo maininneet. Jos tätä asiaa koskevasta lainsäädännöstä muodostuu liian heikko, ne jäsenvaltiot, jotka ovat edelläkävijöitä tässä asiassa, saattavat joutua ottamaan käyttöön heikomman lainsäädännön kuin niissä on voimassa - sen kummallisen logiikan mukaan, joka koskee sisämarkkinoita, nimittäin, että markkinat menevät aina ympäristö- ja terveysnäkökohtien edelle. Se olisi mielestäni erittäin valitettavaa.
Tämän mietinnön esittelijä on ruotsalainen maltillisen kokoomuspuolueen edustaja. Olemme yleensä selvästi toistemme poliittisia vastustajia - minä kuulun ruotsalaiseen vasemmistopuolueeseen. Mielipiteemme eroavat toisistaan tässäkin asiassa, mutta tiedän myös, että jotkut esittelijä Arvidssonin ryhmän jäsenet ovat painostaneet ja arvostelleet häntä melkoisesti, koska hän ei ole ottanut tarpeeksi huomioon teollisuuden etuja. Hänen ansiokseen voidaan mielestäni lukea kuitenkin se, että hän ei ole taipunut kaiken arvostelun edessä.

Hyland
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu osoittaa jälleen, miten sitoutunut parlamentti on kansanterveyden turvaamiseen ja myös ympäristöasioihin, ja olen tyytyväinen siihen, että minulla on tilaisuus pitää lyhyt puheenvuoro.
On yleisesti tiedossa, että PVC:n käyttöön pienten lasten leluissa saattaa liittyä riskejä. Ehdotuksella, jolla tarkistetaan alkuperäistä asiasta annettua direktiiviä, aiotaan kieltää sellaisten lelujen ja lastenhoitotuotteiden markkinoille saattaminen, jotka sisältävät PVC:tä ja jotka on tarkoitettu alle kolmevuotiaille lapsille suuhun pantavaksi. Suhtaudun myönteisesti siihen, että näitä tuotteita valmistettaessa on tulevaisuudessa sovellettava terveysvaroituksia. Aina, kun Euroopan parlamentti on keskustellut tästä asiasta, on ilmennyt lisääntyviä epäilyjä näiden PVC:stä tehtyjen lelujen turvallisuudesta.
Toinen ongelma liittyy selvästi siihen, että tieteellinen näyttö on näissä asioissa usein ristiriitaista. Jos johonkin tiettyyn toimeen liittyy epäilyjä, tiedämme, että Euroopan parlamentin on sovellettava ennalta varautumisen periaatetta. Olennaista tässä periaatteessa on, että turvallisuus ja terveys on asetettava minkä tahansa ristiriitaisen näytön edelle, ja kannatan täysin aikaisempia puhujia, jotka viittasivat jälleen tämän ennalta varautumisen periaatteen soveltamisen tärkeyteen.

Blokland
Arvoisa puhemies, viime kuussa kävimme keskustelua tupakasta. Tupakoinnin riskit kansanterveydelle ovat selviä ja tieteellisesti todistettuja. Sitä ei voida sanoa ftalaattien käyttämisestä leluissa. Vaikka tupakan käytön kieltämistä ei ole edes harkittu vakavasti, on ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta kyllä puoltanut ftalaattien (pehmentimien) kieltämistä leluissa. Vaikka 40 vuotta kestäneen käytön jälkeen ei tunneta yhtään tapausta haitallisista terveysvaikutuksista, niin on kuitenkin herännyt epäilys näiden pehmentimien haitallisuudesta. Ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti tätä mahdollista haitallisuutta pitää perustella tieteellisin perustein. Tutkimuksissa on tehty eläinkokeita niin kuin tehdään myös muiden epäilyä herättävien aineiden kohdalla. Nämä testit tuottavat tulokseksi niin kutsutun "hyväksyttävän päivittäisen annoksen" eläimille. Ihmisiä varten siihen lisätään vielä ylimääräinen turvallisuusmarginaali kertomalla se sadalla. Leluja testaamalla voidaan ilmoittaa, ollaanko tämän ihmisille "hyväksyttävän päivittäisen annoksen" alapuolella vai yläpuolella. Sen perusteella lelu voidaan hyväksyä tai hylätä. Lyhyesti sanottuna, menetelmä lähtee liikkeelle hyväksyttävästä riskistä ja ottaa huomioon laajan turvallisuusmarginaalin.
Laajalla kampanjalla, jota erityisesti Greenpeace on käynyt, on onnistuttu vakuuttamaan monet päättäjät ja poliitikot siitä, että aineet pitää kieltää välittömästi. Ymmärrän mainiosti, että kun on kyse lapsista, niin tunneperäisillä tekijöillä on suuri osuus. Se perustelu, että kyse on lapsista, on kuitenkin hyvin kyseenalainen: lapset syövät ja juovat monenlaisia asioita, joihin liittyy tietty terveysriski. Miksi nämä riskit sitten hyväksytään? Oma vaikutelmani on se, että tästä asiasta on pidetty niin paljon ääntä, jotta tätä kieltoa voidaan käyttää aseena taistelussa muita aineita vastaan. Pelkään, että jos nyt äänestämme sen puolesta, että ftalaattit leluissa kielletään, syntyy noitavaino kaikenlaisia aineita vastaan, ilman että sille on tieteellistä perustaa. Lisäksi emme tiedä, millaisia haitallisia vaikutuksia vaihtoehtoihin liittyy. Myös nämä viimeksi mainitut syyt osoittavat sen, että ftalaattien kieltäminen on ristiriidassa ennalta varautumisen periaatteen oikean soveltamisen kanssa.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, esittelijä Arvidsson, arvostan suuresti sitä työtä, jonka olette tehnyt tämän mietinnön parissa. Haluan puheenvuorossani keskittyä ennalta varautumisen periaatteen soveltamiseen ja siihen, mitä vaikeuksia siihen voi liittyä tässä tapauksessa, jossa tieteellisiin perusteisiin sekoittuu tunnepitoisia perusteluja. Sitä paitsi PVC:tä ja sen johdannaisia valmistavan teollisuuden ja ympäristönsuojelijoiden välisillä yhteenotoilla on pitkät perinteet, jotka ilman muuta heijastuvat hyvässä ja pahassa myös ftalaattien kysymykseen.
Puhumme lapsille aiheutuvista terveysriskeistä. Ne todellakin kiinnostavat meitä kaikkia. Emme kuitenkaan saa unohtaa, että kuusi ftalaattia on melko varmasti myrkyllisiä, kun taas muihin ftalaattien ryhmään kuuluvien aineiden myrkyllisyydestä ei ole varmuutta. Kaikkien ftalaattien kieltäminen olemattomien vaarojen välttämiseksi ei voi olla hyvä päätös, sillä se voi merkitä nykyisen tutkimussuuntauksen hylkäämistä ja siirtymistä sellaisiin korvikkeisiin, joiden myrkyllisyydestä meillä on vielä vähemmän tietoa. Tästä kannattaa kertoa yksi esimerkki: neljä vuotta sitten uskottiin, että silikoni-implantit voivat aiheuttaa syöpää, jolloin useat maat päättivät ryhtyä valmistamaan niitä soijaöljystä. Pari päivää sitten Yhdistynyt kuningaskunta kielsi soijaöljyimplantit ja se poistattaa käytössä olevat implantit ilmaiseksi, kun kävi ilmi, että ne aiheuttavatkin syöpää.
Hätiköidyn päätöksen sosiaaliset ja terveydenhoidollisen kustannukset voivat olla lääketieteellisesti ja taloudellisesti korvaamattomia. Tarkistuksissa 11, 13 ja 24 vaadittu tieteellinen näyttö on mielestäni täysin välttämätön joka tapauksessa mutta aivan erityisesti tällaisissa asioissa, joissa todellakin leikimme ihmishengillä ja rankaisemme tai palkitsemme taloudellisesti tiettyjä tuotannonaloja.

Whitehead
Arvoisa puhemies, onnittelemme jäsen Arvidssonia hänen tekemästään kovasta työstä. Hänen tilanteensa on epätavallinen, koska hän on laatinut mietinnön toimesta, johon komissio on jo ryhtynyt, ja koska meidän on jossain mielessä keskusteltava täällä tavasta, jolla toimeen on ryhdytty.
Useiden mainittujen ftalaattien kieltäminen tapahtui ennalta varautumisen vuoksi. Sille oli laaja kannatus, ja se oli myös monissa jäsenvaltioissa hyväksytyn käytännön mukaista. Jos tasapainoilisimme ainoastaan lasten terveyden ja turvallisuuden ja toisaalta teollisuuden tarpeiden ja painopisteiden välimaastossa, asia ei olisi kiistanalainen, mutta asiaan liittyy seikkoja, jotka meidän olisi otettava huomioon.
Ensimmäinen koskee sitä, kuinka komissio käsittelee käytössään olevaa tieteellistä näyttöä. Tapahtuiko käsitteleminen tasapainoisesti? Antaako se meille varmuuden siitä, että tätä tehokasta ja joskus tarpeellistakin asetta tuotteen kieltämiseksi käytettiin asianmukaisesti? En ole varma tästä ja haluan palata siihen äänestysselityksessä. Toiseksi, yleensä PVC:itä koskevista laajemmista yhteyksistä kysyisin, kuinka pian ryhdytään sellaiseen migraation testaukseen, jonka perusteella ftalaattien turvallisuus voidaan arvioida, ja tarkistamiseen, jota yhdessä tarkistuksessa vaaditaan? Tarvitsemme myös tietoa siitä, milloin teollisuuden mahdollisesti omaksumat korvikkeet aiotaan asettaa samalla lailla testattaviksi. Ei ole hyötyä kieltää jotakin, jos ei olla varmoja siitä, millä se korvataan. Merkinnöistä sanoisin, että olen pahoillani, että niitä on joissakin tarkistuksissa vastustettu. Uskoisin itse, että ne ovat tarpeen, ilman muuta 06-vuotiaiden lasten kohdalla, vaikka jotkut varmaan sanovatkin, että se johtaa tosiasiassa toiseen kieltoon.
Olennaista on, että suuhun pantavien ja nielaistavien muovituotteiden määrä on kasvamaan päin. Parlamentin olisi oltava huolestuneempi siitä, jos jäsenet nukkumaan käydessään murehtivat sitä, että he ovat menneet liiallisuuksiin, kuin että he herätessään huomaavat tehneensä liian vähän. Ennalta varautumisen periaatteen olisi oltava vallalla.

McKenna
Arvoisa puhemies, komission tapa lähestyä tätä asiaa on täysin riittämätön. Tosiasia on, että kielto on hyväksytty sen aineen kohdalla, josta puhumme tiettyjen esineiden, esimerkiksi rengasmaisten purulelujen yhteydessä. Me kaikki tiedämme, että alle kolmevuotiaat lapset panevat leluja suuhunsa. Sellaisten tuotteiden myynnin salliminen, jotka sisältävät vaarallisia aineita ja joita lapset panevat suuhunsa, on täysin ennalta varautumisen periaatteen vastaista. Myymisen oikeuttaminen sillä, että merkitsemme tuotteet, on kerta kaikkiaan naurettavaa. Alle kolmevuotiaat lapset eivät osaa lukea, eivätkä lapset kuusivuotiaiksikaan asti osaa tosiasiassa lukea, ja jos he osaisivatkin, kykenisivätkö he tosiasiassa tekemään päätöksiä?
Tässä on oikeastaan käymässä niin, että komissio ja muut antavat periksi teollisuuden painostukselle. Kun puhumme ennalta varautumisen periaatteesta, jäsen Blokland on väärässä. Meidän olisi etsittävä sellaisia materiaaleja ja aineita lasten leluihin, joiden kohdalla ei ole minkäänlaisia epäilyjä turvallisuudesta. Kieltäessään jotkin näistä tuotteista komissio myöntää, että nämä aineet ovat vaarallisia. Ei ole mitenkään hyväksyttävissä, että ollaan välittämättä muista tuotteista teollisuuden painostuksen vuoksi. Mikä tulee ensin: lasten terveys vai teollisuuden etu? Meidän on sovellettava ennalta varautumisen periaatetta.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, on korkea aika kieltää täysin ftalaattien käytön alle kolmevuotiaille tarkoitetuissa leluissa, kuten Tanskassa on jo tehty. On täysin mahdotonta hyväksyä, että voimme joutua tilanteeseen, jossa me heikennämme lastemme turvallisuuden tasoa. Tiedän, että komissiossa on kiire, mutta onko hyväksyttävää, että koskaan ei ole aikaa ottaa huomioon omia lapsiaan? Huomaan, että komission jäsen ei kuuntele - hänellä ei taida olla siihen aikaa. Jos näkisimme hieman vaivaa, huomaisimme pian, kuten moneen kertaan on jo sanottu, että lapset imevät kaikkea sitä, mihin he pääsevät käsiksi, eivätkä pelkästään sitä, mikä on tarkoitettukin suuhun pantavaksi. Tanskassa on tehty tutkimuksia, jotka osoittavat, että kutsuntatilaisuuksissa käyvien nuorten miesten siemennesteen laatu on 40 prosenttia heikompi kuin 50-vuotiailla. Lasten saaminen ei ole enää itsestään selvä asia, ja epäilykset kohdistuvat suuressa määrin ftalaatteihin. Vasta neljä kuukautta sitten komissio lähetti vajaan 30 sivun mittaisen ennalta varautumisen periaatetta koskevan tiedonannon. Eikö nyt olisi hyvä tilaisuus siirtyä kauniista ympäristön ja terveyden suojelua koskevista sanoista tekoihin ja ryhtyä hyödyntämään periaatetta asiassa, josta tiedämme vasta hyvin vähän? Jos ennalta varautumisen periaatetta ei oteta käyttöön erään kaikkein haavoittuvaisimman kuluttajaryhmän - lapsiemme - kohdalla, on erittäin vaikeaa kuvitella, milloin sitä pitäisi käyttää. Haluaisin tietää, miksi komissio haluaa kieltää vain kuusi tutkittua ftalaattia, sen sijaan että se kieltäisi ne kaikki. Kannatan jäsen Arvidssonin mietintöä, jossa, toisin kuin komission arvostelua herättäneessä ehdotuksessa, suhtaudutaan vakavasti lastemme terveyteen. Tarkoitan sitä, että asiassa pitäisi mennä vieläkin pitemmälle ja käyttöön pitäisi ottaa kielto, johon ei liity ikärajaa, mutta toivon vähintäänkin sitä, että tarkistus 20 hyväksytään.

Flemming
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuuntelin eilen hyvin iloisena neuvoston uuden puheenjohtajan Jacques Chiracin puhetta, joka oli sitä mieltä, että meidän olisi noudatettava ympäristönsuojelun alalla tiukemmin ennalta varautumisen periaatetta kuin olemme tähän asti tehneet. En tiedä, kuinka yksityiskohtaisesti Jacques Chirac oli tutustunut tähän mietintöön, mutta hän antoi meille aivan selvän ohjeen huomista äänestystä varten.
Muovisista leluista pitää kieltää kaikki ftalaatit, ei vain kuutta. Komission myrkyllisyyttä käsittelevä tiedekomitea osoitti loppujen lopuksi eniten käytetyn ftalaatin myrkyllisyyden takia hiukan huolta ja erään toisen takia vakavaa huolta. Jos otamme työmme edes hiukan vakavasti, on meidän sovellettava ennalta varautumisen periaatetta ja kiellettävä kaikkien ftalaattien käyttö pehmentiminä.
Jotkin 15 jäsenvaltiosta - meitähän on 15 eikä 14, arvoisa puhemies - ovat soveltaneet tätä ennalta varautumisen periaatteen eurooppalaista perustaa, mukaan luettuna oma kotimaani Itävalta. Olemme kieltäneet kaikkien ftalaattien ryhmään kuuluvien pehmentimien käytön asetuksella (Bundesgesetzblatt II nro 225) vuonna 1998. Voin vain todella suositella samaa muillekin valtioille enkä tarkoita kahdenvälisesti, vaan 15 jäsenvaltion puitteissa.
Saanko tehdä erään toisen huomautuksen. Vain silloin annetaan kieltoja, kun asia on tieteellisesti osoitettu, mitä meidän, hyvä jumala sentään, on kaikkien nyt hävettävä. Kuinka saatoimmekaan sallia näiden kuuden ftalaatin käytön pehmentiminä PVC-muoveissa ilman, että meillä oli silloin tieteellistä näyttöä siitä, että ne eivät ole vahingollisia? Kyse oli pienten lastemme terveydestä, emmekä välittäneet kysellä tieteellisiä todisteita. Yritetään huomenna hyvittää se, mitä olemme menneisyydessä tehneet.

Hulthén
Arvoisa puhemies, muutamat puhujat ovat tänään parlamentissa jokseenkin kriittisesti todenneet, että tätä keskustelua ohjaavat "tunteet". Pitäisin parlamentin kannalta terveenä merkkinä sitä, jos tunteet todellakin ohjaavat lasten terveydestä käytävää keskustelua. On parempi, että keskustelua ohjaavat tunteet kuin teollisuus!
Omassa yksityiselämässämme, omissa kodeissamme, ryhdymme kaikkiin mahdollisiin varotoimiin lapsista huolehtiaksemme. Laitamme oviin turvalukot, suojaamme uunit ja niin edelleen, koska tiedämme, että on vaarallista olla lapsi. Mielestäni meidän on toimittava samoin myös silloin, kun olemme parlamentissa. Meillä on tarpeeksi tietoa vaadittavien päätösten tekemiseen. Lasten ei pidä todistaa, että lelut ovat vaarallisia, vaan valmistajien on todistettava, että ne todellakin ovat vaarattomia. Tämän periaatteen pitää koskea kaikkien kuluttajien suojaa, mutta aivan erityisesti lapsia koskevaa suojaa.
Monet ovat täällä sanoneet, että tiedämme, että nämä aineet voivat olla terveydelle vaarallisia. Useissa jäsenvaltioissa ftalaattien käyttö alle kolmevuotiaille tarkoitetuissa leluissa on jo nyt kiellettyä. Ennalta varautumisen periaatetta on käytettävä! Toivottavasti useammat kansat ja maat pystyvät myös huomaamaan, että se on välttämätöntä.
Komission ehdotus ei ole järkevä eikä riittävä. Kaikkien komission esittämien ehdotusten jälkeen voin vain kuvitella päiväkodissa tai esikoulussa sellaisen tilanteen, jossa esikoulun opettaja yrittää pysyä selvillä siitä, kuka lapsista on alle ja kuka yli kolmevuotias ja kuka saa pistää mitäkin suuhunsa kaikkien niiden kokeiden jälkeen, joita komissio yrittää ottaa esille. Onhan mahdollista, että komissio saa laatia erityisdirektiivin myös siitä, miten esikoulujen henkilökunnan tai muiden aikuisten pitää toimia, kun heillä on useita lapsia huolehdittavanaan. Ainoa järkevä toimi on ftalaattien kieltäminen, täydellinen kieltäminen, kun kyse on alle kolmevuotiaille lapsille tarkoitetuista leluista.
Meidän tavoitteenamme on rajoittaa niitä tilanteita, joissa altistamme itsemme ja lapsemme vaarallisille kemikaaleille. Sen vuoksi on turhaa riskinottoa sallia kemiallisten aineiden käyttö leluissa - joiden käyttäjiä ovat yhteiskunnan kaikkein pienimmät ja haavoittuvaisimmat jäsenet.

Bowis
Arvoisa puhemies, onnittelen ystävääni ja kollegaani esittelijä Arvidssonia siitä, että hän on yrittänyt saada tolkkua tähän direktiiviehdotukseen. Jos pienet lapset ovat vaarassa, on tietenkin oikein ryhtyä toimiin tämän riskin poistamiseksi. Kysymys PVC:n pehmentimistä pienten lasten puruleluissa kuuluu: kuka sanoo, että riski on todella olemassa? Vastaus on, ettei kukaan. Kuka sanoo, että pieni riski saattaa olla? Suresh Rastog, tanskalainen tutkija, joka käytti niitä ftalaatteja, joita hänellä sattui laboratoriossaan olemaan. Hänen tutkimukselleen ei ole koskaan saatu vahvistusta vastaavassa tutkimuksessa komission oma tieteellinen komitea, CSTEE, hylkäsikin sen. Kuudesta mainitusta ftalaatista, jotka on tarkoitus tämän vuoksi kieltää, kahta käytetään lattioihin ja kosmetiikkaan, mutta ei lasten leluihin, yhtä ei käytetä ollenkaan, yhtä ei valmisteta ollenkaan, yhtä ei käytetä, koska sen pelätään aiheuttavan syöpää (vaikka 8. helmikuuta WHO poisti epäilyt täysin) ja jäljelle jää yksi, DINP, jota käytetään PVC:n pehmentimenä rengasmaisissa puruleluissa ja niin edelleen.
Eli mitä CSTEE sanoo tästä? Se sanoo, ettei ole osoitettavissa riskiä, joka oikeuttaisi kieltämisen, ja että ftalaatit ovat turvallisia, jos niitä käytetään nykyisten sääntöjen mukaisesti. CSTEE kokoontui ja teki päätöksen 25. marraskuuta. Komissio oli asettanut kolme päivää aikaisemmin 22. marraskuuta väliaikaisen kiellon, ja meidän olisi kysyttävä komissiolta, miksi. Kielto on perusteltu tuoteturvallisuudesta annetun direktiivin nojalla ainoastaan, jos on välitön ja vakava vaara. Jos tällaista ei voida osoittaa selvästi, väliaikaisen kiellon laillisuus olisi voitava ja pitäisikin asettaa tässä tapauksessa kyseenalaiseksi. Eli tämä tapaus piti viedä tuomioistuimeen, mutta se jäi odottamaan, kun komissio päätti tehdä työtä testausmenetelmiä koskevien tarkistusjärjestelmien aikaansaamiseksi tämän vuoden loppuun mennessä; silloin voimme testata ftalaatteja ja voimme testata vaihtoehtoja. Miksi komissio hätiköi nyt? Miksi CSTEE:n pöytäkirjoja ei julkaista ennen huhtikuuta, ja miksi ei ole vieläkään julkaistu kriittistä arviota siitä, että komissio on ymmärtänyt tutkimuksen väärin tai tulkinnut sitä väärin?
Perusteeton pelon lietsonta vahingoittaa ennalta varautumisen periaatteen uskottavuutta. Pyytäisinkin komissiota tänään vastaamaan näihin kysymyksiin ja laittamaan sisäiset pelonlietsojat aisoihin.

Lund
Arvoisa puhemies, mielestäni sekä komissio että jäsen Arvidsson ansaitsevat kiitokset. Komissiota on syytä kiittää siitä, että se on arvostelusta huolimatta tehnyt aloitteen tässä asiassa, ja jäsen Arvidssonia on syytä kiittää siitä, että mielestäni hänen mietintönsä antaa meille vastuulliset puitteet ftalaattien käytölle leluissa. Ftalaatithan ovat joukko kemikaaleja, joiden kanssa on syytä olla varuillaan, ei pelkästään lelujen osalta vaan yleisemminkin ottaen. Tiedämme, että niillä epäillään olevan syöpää aiheuttavia ominaisuuksia, ja tiedämme, että niiden epäillään häiritsevän hormonitoimintoja. Sen vuoksi voin kannattaa sitä, että kaikkien ftalaattien käyttö kielletään pienimmille lapsille tarkoitetuissa leluissa. Jos emme käytä ennalta varautumisen periaatetta tässä asiassa, en tiedä missä sitä voitaisiin ylipäänsä käyttää. Muutamat ovat perustelleet ftalaattien käytön puolustamista sillä, että ftalaattien käytön kieltäminen leluissa vaikuttaa kielteisesti muoviteollisuuteen ja kyseisen alan työllisyyteen. Tämän kuulimme myös ympäristövaliokunnassa. Mielestäni tällaista perustelua on mahdoton hyväksyä. Jos tällainen perustelu hyväksyttäisiin, olisi mahdotonta puuttua mitenkään vaarallisten kemikaalien käyttöön, ei pelkästään leluissa, vaan myös elintarvikkeissa ja muissa tuotteissa. Olisin henkilökohtaisesti halunnut, että se kielto, jota me nyt olemme laatimassa kattaisi myös 3-6-vuotiaille lapsille tarkoitetut lelut. Se olisi ihanteellinen tilanne, mutta olen asennoitunut kannattamaan esitettyä kompromissiehdotusta, toisin sanoen, että tähän ryhmään kuuluviin leluihin tulee ensimmäisessä vaiheessa varoitusmerkintä. Mielestäni on myös järkevää arvioida direktiiviä uudelleen jo parin vuoden kuluttua, kun olemme saaneet uutta tietoa, myös sellaista tietoa, jonka avulla voimme varmistua siitä, pitääkö meidän puuttua muidenkin tuotteiden kuin lelujen ftalaattipitoisuuksiin. Se on mielestäni järkevää terveyspolitiikkaa.

Jackson
Kuten muut kollegat ovat sanoneet, tämä on täysin omituinen ehdotus. Se on varsin huono ehdotus, ja toivon, että pitäessään puheenvuoronsa komission jäsen Liikanen kannattaa siitä luopumista. Mielestäni sitä ei pidä lykätä vaan siitä pitää luopua.
Olen huolissani siitä, millainen ennakkotapaus tästä ehdotuksesta tulee. Ennalta varautumisen periaatetta on kuvailtu äskettäisessä komission asiakirjassa varsin järkevästi. On ilmeinen vaara, että periaatetta sovelletaan liian laajasti, ja se on huonoa mainosta Euroopan unionin suhtautumiselle. Esimerkiksi vuosittain tuhat ihmistä epäilemättä jotkut heistä ovat lapsia kuolee Englannissa ja Walesissa kaatuessaan portaissa. Toivon, että se ei tarkoita sitä, että annettaisiin sellainen Euroopan unionin asetus, jolla asumisemme rajoitettaisiin yksikerroksisiin taloihin.
Tästä ehdotuksesta käy ilmi, että tunteenomaisissa aiheissa komissio on valmis toimimaan tunteen pohjalta arvioimatta riskiä järkevästi, mitä tarvitsisimme tässä asiassa, kuten teimmekin esimerkiksi elintarvikkeiden vaarallisuuden kohdalla. Jopa ennalta varautumisen periaatteen varassa toimittaessa on löydettävä selvä yhteys riskistä annetun arvion ja Euroopan unionin toimien välille. Jos näin ei ole, on varmaa, ettemme tarvitse edes eurooppalaista elintarvikevirastoa: voimme säätää lakeja ennalta varautumisen periaatteen pohjalta.
Komission tehtävänä on arvioida riskiä. Tässä tapauksessa en ole vakuuttunut, kuten jäsen Brown sanoi, että komissio todella kuunteli omien neuvonantajiensa näkemyksiä. Kun tiedekomitean puheenjohtaja tuli luoksemme, on aivan ilmeistä, ettei hän antanut meidän ymmärtää, että toimiin ryhtyminen olisi kiireellinen asia. Lopputuloksena sanoisin, että välttääksemme tulevaisuudessa tällaiset tunnereaktiot tunteenomaisessa asiassa meillä pitäisi olla riskejä arvioimassa Euroopan unionin kemikaalivirasto, joka ei olisi komission oma luomus.
Olen huolestunut siitä, että tämän ehdotuksen tieteellisyydessä on parantamisen varaa. Kyllä, 8 jäsenvaltiota ovat kieltäneet ftalaatit, mutta komission jäsen voisi vastatessaan kertoa meille, ovatko nämä 8 jäsenvaltiota toimittaneet komissiolle kiellon perusteena olevaa tieteellistä näyttöä?
Meiltä puuttuu myös näyttöä migraation raja-arvoista, ja tämäkin on mainittu. Niiden avulla komissio olisi saattanut esittää sellaisen ehdotuksen, johon me kaikki olisimme voineet yhtyä. Näin ollen meillä on edessämme kaikin puolin epätyydyttävä ehdotus. Kuusi ftalaattia on mainittu, ja on ehdotettu järjetöntä varoitusjärjestelmää. Ympäristövaliokunta otti loogisesti sen askeleen, jonka ottamista komissio vältteli. Jos ftalaatit ovat vaarallisia, ne pitäisi silloin kaikki kieltää ja varoitukset olisivat tarpeettomia. Ainoa ongelma on, että toimet olisivat silloin melko suhteettomia riskiin nähden, ja käyttämiemme kemikaalien osalta asiasta tulisi Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta ikävä ennakkotapaus.

Korhola
Arvoisa puhemies, käsittelyssä oleva asia koskee lapsia ja on siis hyvin tunneperäinen. Tiedän sen hyvin kolmen lapsen äitinä. Lisäksi käytettävissä olevat asiatiedot ovat sellaisia, että hyvinkin pätevistä syistä voi päätyä täysin vastakkaisiin kantoihin, jotka ovat aivan valideja. Päättäjän kannalta tilanne on siis se, että asia on tutkittava rauhallisesti. Parlamentissa on esiintynyt halua kieltää jopa kaikki lähes 350 ftalaattia komission esittämän kuuden asemesta. Kuitenkin vain kahden ftalaatin osalta on edes jonkinlaista näyttöä vaaran mahdollisuudesta. Lisäksi haluttiin varoitus 3 - 6 -vuotiaille lapsille tarkoitettuihin tuotteisiin, vaikka todennäköisesti riski liittyy aivan pieniin lapsiin, jotka maailmaan tutustuessaan laittavat mielellään tavaroita suuhunsa. Tosin luotettavaa ftalaattien migraatiotestiä ei ole käytettävissä.
On erittäin hyvä, että EU toimii asiassa, sillä seitsemän jäsenvaltiota on jo toteuttanut kansallisia määräyksiä. Parempi on, että asia hoidetaan yhdenmukaisesti. Mielestäni Arvidsson on toiminut asiassa järkevällä ja vastuullisella tavalla ja soveltaa EU:n hyväksymää varovaisuusperiaatetta oikein kyseessä olevaan toksikologiseen ongelmaan.
Varovaisuusperiaate on erittäin tärkeä ympäristölainsäädännön väline. Sitä on kuitenkin syytä käyttää vain, kun on tieteellisesti arvioiden syytä olettaa todellisen riskin mahdollisuus. Kyse on siis tieteellisesti todistettavan riskin olemassaolosta ja siihen reagoimisesta, ei vielä aiheen ympärille syntyneen pelon olemassaolosta. Jos vartiossa oleva liian usein huutaa vaaran uhkaavan, ei tosi tilanteessa kukaan enää uskokaan. Varovaisuusperiaatteen käytön perusteluksi ei myöskään riitä esimerkiksi se, että jotkut jäsenvaltiot ovat toteuttaneet kansallista lainsäädäntöä kyseisellä alalla.
Parlamentin pyrkimys varmistaa lasten turvallisuus on erittäin kannatettavaa unionissa, joka keskittyy usein vain koviin arvoihin. Parlamentti tekee kuitenkin karhunpalveluksen lasten ja kaikkien muidenkin turvallisuudelle, jos se rapauttaa varovaisuusperiaatteen kivijalan, todellisen riskin mahdollisuuden. Näin on ftalaattien osalta vaarana käydä. Millaiset heijastusvaikutukset sillä tulee olemaan esimerkiksi ruokaturvallisuuteen? Vähintään yhtä tärkeää tänään kuin päätös ftalaattien kiellosta on tehdä se niin, että varjelemme varovaisuusperiaatetta myös tuleviin tarpeisiin.
Totean lopuksi, ettei yksikään kemianteollisuuden lobbari ole minua lähestynyt, huoleni liittyy kokonaan varovaisuusperiaatteen epämääräiseen käyttöön. Jos halutaan kieltää PVC, tehdään se sitten reilusti.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, tämän komission ehdotuksen tavoitteena on kieltää pitkällä aikavälillä ftalaattien käyttö leluissa varotoimenpiteenä.
Tätä varotoimenpidettä kuitenkin sovelletaan jo useissa maissa, ja se uusitaan kolmen kuukauden välein. Komission ehdotuksen taustalla on lisäksi ollut kaksi myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean lausuntoa.
Vaikuttaa siltä, että komissio on tulkinnut nämä lausunnot epäilemättä hyvää tarkoittaen mutta parhaimmillaankin hätiköidysti, kuten todettiin ympäristöasioiden valiokunnan kuulemistilaisuudessa, johon osallistui näistä lausunnoista vastuussa olevia tutkijoita.
Ennalta varautumisen periaatteen soveltamisen yhtenä edellytyksenä on oltava suhteellisuus, joka ei näytä toteutuvan tässä tapauksessa. Itse asiassa Kansainvälinen syöväntutkimuskeskus on todennut, että DEHP, jota on tähän asti pidetty ihmisen terveydelle kaikkein vaarallisimpana ftalaattina, ei aiheuta syöpää ihmisille.
Lisäksi on otettava huomioon, että jos halutaan selvittää jonkin tuotteen myrkyllisyys, on määriteltävä annostus ja altistumisaika. Ei riitä, että jokin tuote olisi itsessään myrkyllinen, sillä vesikin voi olla tappavaa, jos sitä nautitaan niin runsaasti, että siihen hukkuu. Sellainenkin myrkyllinen kemikaali kuin rotanmyrkkynä käytetty hepariini on tehokas koaguloitumisen estoaine, joka on pelastanut monia ihmishenkiä. Viruksia ja bakteereja käytetään pieninä annoksina rokotteina.
Toisaalta ftalaattien korvikkeita on tutkittu paljon vähemmän kuin itse ftalaatteja. Jos ftalaatit kielletään, voimme tukea kieltoa varsinkin, jos kyse on mahdollisesta lapsille aiheutuvasta terveysriskistä, tuemme myös tarkistuksia 11, 13 ja 24, koska komission on hyvä muuttaa tätä direktiiviä siltä varalta, että tiedekomitea hyväksyy mittausmenetelmien käytön käytännön tarkoituksiin.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kiitän kollega Arvidssonia erinomaisesta työstä. Keskustelu ftalaateista on hedelmällistä vain silloin, kun argumentit perustellaan tieteellisellä näytöllä, ei populismilla. Lisätutkimusta tarvitaan, jotta erilaiset ftalaattien pitkäaikaiset terveysvaikutukset voidaan selvittää perinpohjaisesti. Olisin todella iloinen, jos voisimme kieltää vaaralliseksi luokittelemamme tupakan. Lainsäätäjinä emme saa ryhtyä hätävarjelun liioitteluun.
Jos suuri osa ftalaateista kiellettäisiin ilman selkeää perustetta, leikkikaluteollisuus turvautuu muihin PVC-muovien pehmentäjiin, joiden pitkäaikaisista vaikutuksista on ftalaattejakin vähemmän tietoa. Kielletään nyt vain ne, jotka on osoitettu vaarallisiksi. Kun on kysymys kaikkein herkimmästä ikäryhmästä, alle 3-vuotiaista lapsista, varovaisuus on todellakin paikallaan. Pelkästään lelun käyttötarkoitus ei saa olla määräävä tekijä päätettäessä, mitä ftalaatteja saa käyttää ja mitä ei. Pelkät leluihin tulevat merkinnät eivät riitä turvaksi. Jokainen ymmärtää, että pienet lapset laittavat kaiken ulottuvillaan olevan ensin suuhunsa, myös likaisen mullan. Perheissä, joissa on eri-ikäisiä lapsia, eri lapsille soveltuvien lelujen erottelu on sula mahdottomuus. Parasta on, kun emme osta näitä tuotteita.

Tannock
Arvoisa puhemies, tämä mietintö, jossa vaaditaan ftalaattien käyttämisen kieltämistä joissakin pehmeissä lasten PVC:stä valmistetuissa leluissa on monessa mielessä epäonnistunut, ja sen oikeudellinen perusta on epäilyttävä, kun otetaan huomioon, että saapuessaan 23. toukokuuta parlamentin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaan myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean puheenjohtaja professori Bridges sanoi, että on vaikea nähdä, että kieltoa voitaisiin tieteellisesti tulkiten perustella vakavan ja välittömän vaaran vuoksi, mikä on joulukuussa asetetulta kiellolta vaadittava edellytys.
Komissio näyttää ohittaneen oman tiedekomiteansa näkemyksen sillä perusteella, että jotkin jäsenvaltiot asettavat omia kieltojaan. Tietenkin niillä on siihen täydet oikeudet. Sen sijaan kannattaisin itse migraation raja-arvoja määrittävien testien kehittelyä ja sitä, että asiasta annetaan säännöksiä prosessin etenemisen mukaan, eikä ryhdytä pitkän aikavälin kieltoon, kuten on ehdotettu. Erityisen kiusallista on, että kuudesta mainitusta ftalaatista, jotka aiotaan kieltää, viittä ei edes käytetä lasten leluissa ja ainoastaan kahta epäillään toistamattomien rottakokeiden pohjalta.
Minäkin olen huolissani pienten lasten hyvinvoinnista, mutta sen pitää perustua järkeilyyn ja tieteeseen eikä tunteisiin. Tämä koko juttu on selvästi ristiriidassa muodollisesti komissiolle ennalta varautumisen periaatteen nojalla esittämäni kysymyksen kanssa, joka koski lasten matkapuhelinten käytölle asetettavia rajoituksia. Tämä tietenkin hylättiin, vaikka myönnettiinkin, ettei ole tieteellistä näyttöä matkapuhelinten käytön turvallisuudesta lasten kannalta ja että oli olemassa jonkinlaista tietoa siitä, että pitkäaikainen matkapuhelinten käyttö on vahingollista aikuisten aivoille.
Äskettäisessä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen raportissa suositeltiin, että rajoitettaisiin lasten matkapuhelimen käyttöä, koska kehittyvät aivot ovat alttiimpia sähkömagneettiselle säteilylle. Meidän on tunnustettava se tosiseikka, että länsimaissa aivokasvaimet ovat lisääntyneet rajusti, noin sadalla prosentilla 10 viime vuoden aikana, täysin tuntemattomista syistä.
Siksi vaadin komissiolta jälleen sitä, että se käyttäisi ennalta varautumisen periaatetta johdonmukaisesti tai myöntäisi, että koko asiaa hoidetaan poliittisin tarkoitusperin ja että kyseessä ovat suuret kaupalliset edut, jotka horjuttavat ennalta varautumisen periaatetta ja uhkaavat muuttaa sen farssiksi.

Helmer
Arvoisa puhemies, niin paljon on epäonnistunut ftalaattiasiassa, että on vaikea tietää, mistä aloittaa. Komission väliaikaisilla kielloilla ei ole oikeudellista perustetta. Komissio voi asettaa hätätapauksessa kiellon, jos on selvä ja välitön vaara, mutta tällaista vaaraa ei ole ftalaattien kohdalla.
Nämä aineet ovat olleet eri puolilla maailmaa laajasti käytössä 40 vuoden ajan, eikä ole näyttöä minkäänlaisesta kenellekään koskaan aiheutuneesta vahingosta. Yhdessä rottakokeessa valtava määrä ftalaatteja näytti aiheuttavan ongelmia, mutta tutkijat eivät ole pystyneet toistamaan tätä koetta. Olemme tekemisissä lähinnä mediahysterian ja tietämättömyyden kanssa. Ihmisiä on kuollut enemmän mistä tahansa muusta syystä kuin ftalaattien vuoksi!
Verratkaa toisiinsa kantaamme ftalaatteihin ja tupakkaan ja asettakaa ne vastakkain. Ftalaatit eivät ole koskaan aiheuttaneet vahinkoa kenellekään, kuitenkin olemme kieltämässä ne. Meille on kerrottu, että tupakka tappaa puoli miljoonaa ihmistä vuosittain Euroopan unionissa, mutta kiellämmekö sen? Emme. Tuemme sitä miljoonilla euroilla. Jos kiellämme olemassa olevat tuotteet, vaihtoehtoiset tuotteet saattavat olla vieläkin vaarallisempia. Kuten jäsen García-Orcoyen on tähdentänyt, näin on jo tapahtunut esimerkiksi rintaimplanttien kohdalla silikonia korvaavien aineiden osoittautuessa vaarallisemmiksi kuin ne implantit, jotka niillä korvattiin.
Yrittäessään puolustella kestämätöntä kantaansa komissio on häpeällisesti yrittänyt tukkia omien tieteellisten neuvonantajiensa suut. Se on sensuroinut neuvonantajien selvityksiä ja painostanut heitä muuttamaan kantaansa. Rehellisyys ja avoimuus on uhrattu laskelmoinnin alttarille. Minä ja muutamat muut kollegat kirjoitimme komission puheenjohtaja Prodille tästä seikasta kaksi kuukautta sitten. Ymmärtääkseni hänen vastaustaan on pidetty jo jonkin aikaa "odottamassa lopullista hyväksyntää", luultavasti siksi, ettemme näkisi sitä ennen tämänpäiväistä keskustelua. Näytön pohjalta ei voida perustella väliaikaisia kieltoja eikä pysyvää kieltoa. Migraation raja-arvoja koskevat testit ovat ftalaattien osalta parhaillaan kehitteillä, ja ne ovat luultavasti käytettävissä parin kuukauden sisällä. Meidän olisi odotettava näiden testien valmistumista, ja sen jälkeen meidän on asetettava raja-arvoja migraatiolle.
Meille puhutaan liikaa ennalta varautumisen periaatteesta. Jotta ennalta varautumisen periaate olisi mielekäs, siihen olisi tukeuduttava ainoastaan, kun riski on selvä ja osoitettavissa. Jos jatkamme siihen vetoamista, kun riski ei ole missään nimessä ilmeinen, asetamme sekä ennalta varautumisen periaatteen että itsemme naurettavaan valoon.

Liikanen
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin kiittää parlamentin jäseniä siitä, että heidän kiinnostuksensa on ollut tässä asiassa suurta, ja varsinkin esittelijä Arvidssonia hänen jatkuvista ja rakentavista yrityksistään löytää kaikkien hyväksymä ratkaisu. Komissio on myös ponnistellut kovasti ftalaattiasian ratkaisemiseksi.
Komissio teki ftalaatteja sisältävien PVC:stä valmistettujen lelujen vaaroista käydyn keskustelun ja myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean lausuntojen perusteella kaksi päätöstä viime syksynä. Toinen oli päätös kolmen kuukauden välein jatkettavasta väliaikaisesta hätäkiellosta. Toiseksi komissio päätti ehdottaa direktiiviä, jolla rajoitetaan pehmeissä PVC:stä valmistetuissa leluissa käytettävien ftalaattien markkinoille saattamista ja käyttöä. Kaikki täällä pidetyt puheenvuorot koskevat oikeastaan ensimmäistä päätöstä eivätkä välttämättä tätä direktiiviehdotusta.
Komission ehdottamassa direktiivissä on kaksi puolta. Ensimmäinen koskee kuuden ftalaatin käytön kieltämistä pienten lasten suuhun pantavissa leluissa. Tämä kielto perustuu siihen tiedekomitean lausuntoon, että tiettyjä ftalaatteja sisältäviin leluihin sisältyy lasten terveyteen kohdistuva riski, jos niitä pidetään suussa pitkiä aikoja. Koska ei voida sulkea pois sitä, että lapset voivat laittaa muitakin leluja suuhunsa, vaikka lelut eivät olisi siihen tarkoitettuja, toinen seikka ehdotuksessa koskee sitä, että vaaditaan varoitusmerkintää sellaisiin leluihin, jotka saatetaan laittaa suuhun. Ehdotuksessa otetaan huomioon myös sisämarkkinanäkökulma eikä ainoastaan lasten terveyden suojelua.
Tällä hetkellä sisämarkkinat ovat hajallaan, koska yli puolessa jäsenvaltioita sovelletaan kansallisia kieltoja, joissa mennään pitemmälle kuin komission tuoteturvallisuudesta annetun direktiivin nojalla annetussa hätäkiellossa. Jäsen Jackson kysyi, ovatko jäsenvaltiot toimittaneet komissiolle tieteellistä näyttöä, vastaus kuuluu: ei minun tietääkseni.
Ehdotetulla direktiivillä yhdenmukaistettaisiin jäsenvaltioissa käytettävät säännöt. Olen huomannut tämän päivän keskustelussa, että parlamentin jäsenten mielipiteet komission ehdotuksesta ovat jakautuneet kahtia. Jotkut pitävät sitä liian ankarana ja toiset katsovat, ettei se takaa missään nimessä riittävää turvaa. Ehdotus perustuu tiedekomitean useisiin lausuntoihin, ja sitä pidetään ennalta varautumisen periaatteen soveltamisena ja näin ollen suhteellisena toimenpiteenä. Siinä asetetaan kielto sellaisille tuotteille, joihin liittyy potentiaalisesti suurin riski, eli suuhun pantaville leluille, sekä lievempi toimi merkinnät niille tuotteille, jotka eivät ole tarkoitettu suuhun, mutta joiden kohdalla tätä mahdollisuutta ei voida sulkea pois.
Komissio ei voi hyväksyä niitä parlamentin tarkistuksia, joilla laajennettaisiin ehdotettu kielto koskemaan kuuden mainitun ftalaatin lisäksi muita pehmentimiä tai muita kuin suuhun pantavia leluja. Komissio ei pysty myöskään hyväksymään niitä tarkistuksia, joilla kielto laajennettaisiin koskemaan vanhemmille lapsille tarkoitettuja leluja. Mielestämme monia näitä ehdotuksista ei voida perustella niiden riskien perusteella, jotka pohjautuvat tiedekomitean lausuntoihin tai ennalta varautumisen periaatteen soveltamiseen.
Lisäksi komissio ei voi tällä hetkellä hyväksyä tarkistuksia migraation raja-arvojen käyttöönotosta, mutta komissio hyväksyy ne tarkistukset, joilla pyritään tarkistamaan raja-arvot, kun testausmenetelmät on hyväksytty. Komissio voi periaatteessa hyväksyä ne tarkistukset, joilla kiellettäisiin hajusteiden käyttö alle kolmevuotiaiden lasten kuutta ftalaattia sisältävissä leluissa. Komissio voi myös hyväksyä ne tarkistukset, joilla aikaistetaan direktiivin tarkistamista ja laajennetaan tarkistamisen alaa.
Yhteenvetona sanottakoon, että komissio voi hyväksyä ainakin periaatteessa tarkistukset 2, 4, 5, 9, 10, 11, 18 ja 24, komissio hylkää tarkistukset 1, 3, 6, 7, 8, 12, 13, 14, 15 ja 16 ja hyväksyy tarkistettuina tarkistukset 17, 19, 20, 21, 22, 23 ja 25. Toivomme voivamme jatkaa vuoropuhelua parlamentin kanssa, ja olen vakuuttunut siitä, että pääsemme sopuun rakentavasta ratkaisusta.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Nautaeläimet ja naudanliha
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-193/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta (8251/1/2000 - C5 - 0270/2000 - 1999/0204(COD)) (Esittelijä: Papayannakis).

Papayannakis
. Arvoisa puhemies, asetus, jota käsittelemme, on osa suurta toimenpiteiden joukkoa, joilla pyritään korjaamaan tilanne, joka on aiheutunut hullujen lehmien kriisistä, ja luomaan politiikka, jolla tällaisia tilanteita voidaan ehkäistä, sekä lisäksi palauttamaan kuluttajien luottamus naudanlihaan.
Tätä tarkoitusta varten asetuksessa luodaan moniin teknisiin tapoihin perustuva eläinten tunnistusjärjestelmä, jonka tavoitteena on jäljitettävyys, siis mahdollisuus liittää jokainen kuluttajan ostama lihapala siihen eläimeen, josta se on peräisin. Järjestelmä on jo nyt erittäin tekninen ja raskas.
Lisäksi asetuksessa edellytetään lihan ja lihatuotteiden merkintäjärjestelmää. Kuluttaja saa ostamansa tuotteen pakkausmerkinnästä perustavat, mutta myös välttämättömät ja hyödylliset tiedot ostamastaan lihasta.
Arvoisa puhemies, tämä yritys on käynnistynyt jo neljä vuotta sitten. Se on kovasti myöhässä, ja olemme valittaneet tästä usein. Muistamme kaikki viime joulukuusta, millaista kamppailua kävimme unionin muiden toimielinten kanssa, kun epäilimme, että asetuksen täytäntöönpano jälleen kerran lykkääntyisi ja viivästyisi.
Haluan antaa nykytilanteesta yksinkertaistetun selvityksen. Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn jälkeen neuvosto hyväksyi yhteisen kannan. Yhteiseen kantaan sisältyy suurin osa Euroopan parlamentin tekemistä tarkistuksista. Asetustekstiä on yksinkertaistettu. Täytäntöönpanoa on helpotettu. Valvontajärjestelmää on vahvistettu. Kuitenkaan yhteisessä kannassa ei hyväksytä tarkistustamme, joka poisti lihaan tulevasta pakollisesta merkinnästä maininnan siitä luokasta, josta liha on peräisin. Me olimme poistaneet tämän tiedon merkinnän yksinkertaistamisen vuoksi, jotta kuluttaja saisi selvempää tietoa ja lisäksi jotta keventäisimme lihakauppaa harjoittaville yrityksille koituvia kustannuksia.
Veruke eläinten luokkamerkinnän säilyttämiseksi on se, että se vastaa kuluttajien tarpeita, tottumuksia ja mieltymyksiä ainakin joissakin unionin maissa. Kyse on siis siitä, vaadimmeko tätä tarkistusta asetustekstiin, mikä hyvin todennäköisesti johtaa sovittelumenettelyyn ja asetuksen täytäntöönpanon viivästymiseen, kun taas toisaalta muistutan vielä, että Euroopan parlamentti on asettunut kannattamaan tämän asetuksen mahdollisimman pikaista täytäntöönpanoa ja varsinkin, kun Euroopan parlamentti on syyttänyt ja syyttää muita Euroopan unionin toimielimiä sietämättömästä viivyttelystä. Puhun eläinten luokkamerkinnästä enkä toisesta tarkistuksesta, joka koskee jauhelihaa, koska mielestäni se ei vastaa mitään erityistä tarvetta. Asetuksen määräysten kautta jauheliha liittyy tavalla tai toisella eläimeen, josta se on peräisin, ja loput kysymykset ovat myös teknisiä tuotantokysymyksiä, eikä meidän kannata muuttaa sitä, mitä asetuksessa sanotaan.
Pääsen nyt käsittelemään ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa, jonka esittelijänä minulla on kunnia toimia. Ympäristövaliokunta päätti riittävällä ääntenenemmistöllä vaatia tekstin tarkistamista. Se hyväksyi tämän perustarkistuksen eläinten luokkamerkinnän poistamisesta. Itse en kuitenkaan ole valitettavasti vakuuttunut tekstin tarkistamisen tarpeesta, hyödyllisyydestä ja tarkoituksenmukaisuudesta ja valitettava velvollisuuteni on esitellä vastakkainen näkemys, eli että emme hyväksy mitään tarkistusta ja hyväksymme yhteisen kannan. Toivon, että tästä salista löytyy viisautta antaa paras mahdollinen ja kaikista luotettavin ratkaisu, niin että käsiteltävänä oleva asetus pantaisiin mahdollisimman nopeasti täytäntöön, ja että tämä toivottavasti ohimenevä eriävyys esittelijän ja valiokunnan arvioiden välillä voitaisiin ratkaista.

Jackson
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron: ympäristövaliokunnan puheenjohtajana haluaisin vain korostaa sitä, että esittelijän tehtävä on esitellä mietintö valiokunnalle. Jos jäsen Papayannakis haluaa ilmaista henkilökohtaisen kantansa, hänellä pitäisi olla vapaus tehdä niin. Sen sijaan hän ei saa sekoittaa näitä kahta asiaa keskenään.

Papayannakis
. Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä siitä, mitä valiokuntamme puheenjohtaja sanoi. Esittelin kaiken asetuksen ympärillä käydyn keskustelun ja kamppailun. Lopussa suureksi surukseni ilmaisin oman näkemykseni, jotta minun ei tarvitsisi enää käyttää tavallista puheenvuoroa. Muilta osin haluan vakuuttaa puheenjohtajallemme, että kunnioitan ehdottomasti menettelyitä, ehkä enemmän kuin monet muut kollegat, sekä tässä että muissa asioissa.

Goodwill
Arvoisa puhemies, tällä naudanlihan merkitsemistä koskevalla lainsäädännöllä on kaksi eri puolta. Ensinnäkin sillä varmistetaan naudanlihatuotteiden jäljitettävyys. Naudanlihaan liittyvät ruokamyrkytystapaukset ovat harvinaisia, ja useimmiten ne voidaan katsoa johtuviksi varastoinnista ja valmistuksesta kotona tai ateriapalvelussa eikä tuottajien toimista. Kuitenkin satunnaisesti ilmenee ongelmia, kuten E.colin puhkeaminen Skotlannissa. Tässä vaiheessa merkinnät mahdollistavat kansalaisten varoittamisen paniikitta ja helpottavat saastuneen naudanlihan jäljittämistä ongelman aiheuttaneeseen kauppaan, teurastamoon tai maatilalle asti.
Toiseksi merkinnän avulla voidaan tunnistaa naudanlihan alkuperämaa tai -maat. Tämän tarkoituksena ei ole auttaa muukalaiskammoisia kuluttajia, jotka haluavat torjua kaiken, mikä on ulkomaalaista, vaikka siinä ei olekaan mitään väärää, että halutaan tukea omia lihantuottajia, jotka ovat joutuneet ennennäkemättömien taloudellisten paineiden kohteeksi. BSE-kriisi toi naudanlihaan liittyvät mahdolliset terveysriskit julkisuuden valokeilaan. Jotkin maat, kuten Ranska, ovat omaksuneet koko karjaa koskevan teurastuspolitiikan, joka voi tyynnyttää kuluttajia huolimatta tieteellisen perustan puutteellisuudesta ja vaarana olevasta puutteellisesta raportoinnista. Toisaalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa BSE-tapauksia ilmenee tällä hetkellä eniten, poistetaan kaikki yli 30-kuukautiset eläimet ruokaketjusta sekä on otettu käyttöön lukuisia muita toimenpiteitä.
Voisimme kiistellä koko päivän siitä, mikä naudanliha on turvallisinta, mutta tosiasia on, että merkintöjen myötä kuluttaja kykenee päättämään. Ei ole mitään perustetta sille, että Ranska jatkaa laitonta brittinaudanlihan tuontikieltoa, jos liha on selvästi merkitty. Itse asiassa ne, jotka ovat Ranskassa tutkineet tätä aihetta perusteellisesti, saattavat hyvinkin päättää ostaa brittilihaa turvallisimpana ja maukkaimpana vaihtoehtona.
Nyt kommentoisin tarkistuksia. Luokan sisällyttäminen on tarpeetonta, kallista ja kuluttajien kannalta mahdollisesti hämäävää. Useimmat kotiäidit eivät tiedä eroa hiehon ja härän välillä. Luinen Holsteinin härkä olisi samassa luokassa kuin erinomainen Charolais-laatu, mutta tämän ensiluokkaisen eläimen kaksossisar olisi eri luokassa ainoastaan sukupuolensa vuoksi. Tämä on selvästi naurettava tilanne. Luokan luetteloinnista aiheutuisi kustannuksia karjankasvattajille ja teurastamoille, ja se antaisi samalla kuluttajille hyödytöntä tai harhaanjohtavaa tietoa. Sen myötä joitakin luokkia, kuten nuoria härkiä, saatettaisiin aliarvioida valintamyymälöiden rationalisoidessa varastonsa luokituksia. Jos Ranska haluaa jatkaa järjestelmäänsä yksin, en haluaisin asettua sen tielle. Tämä on toissijaisuusperiaatteen alainen asia.
14 artiklaa koskevalla tarkistuksella estettäisiin sellainen hämmentävä tilanne, jossa jauhelihaan, joka arvoisa komission jäsen Fischler, tällaista lihaa on markkinoilla esimerkiksi Itävallassa oli peräisin elävänä Itävaltaan tuoduista puolalaisista eläimistä voitiin merkitä "valmistettu Itävallassa". En ole lainkaan varma, että Itävallan karjankasvattajat haluaisivat, että näin tapahtuu. Ilman tätä tarkistusta tällä mahdollisesti harhaanjohtavalla ehdotuksella saatettaisiin edistää elävän karjan tuontia, johon liittyy ilmeisiä eläinten hyvinvointiin liittyviä ongelmia.
Aikataulumme on tämän asetuksen kohdalla varsin tiukka, sillä sen on määrä tulla voimaan 1. syyskuuta. Siksi olisi parlamentin taholta vastuutonta hyväksyä sellaisia tarkistuksia, joita neuvosto ei voisi hyväksyä. Ei ole aikaa ryhtyä sovitteluun. En yhdy siihen väitteeseen, että parlamentin olisi luovuttava perussopimuksellisesta oikeudestaan parantaa tätä ehdotusta, koska muut eivät ole onnistuneet aloittamaan lainsäädäntöprosessia ajoissa. Meillä on nyt Ranska uutena puheenjohtajavaltiona, mutta en tiedä, onko kukaan edustamassa heitä suosittelen neuvostolle ympäristövaliokunnan valtaenemmistöllä hyväksymiä tarkistuksia. Arvoisa puhemies, voinko pyytää teiltä, että neuvosto tai, mikäli se ei käy, komission jäsen antaisi parlamentille julkilausuman? Luuletteko, että voitte varmistaa sellaisen sopimuksen syntymisen, joka perustuu viiteen valiokunnassa hyväksyttyyn tarkistukseen, joiden myötä sekä otetaan huomioon parlamentin näkemykset että saadaan tämä asetus valmiiksi ajoissa, jolloin se on puheenjohtajavaltio Ranskan ensimmäinen merkittävä saavutus?

Whitehead
Arvoisa puhemies, tällä ehdotuksella on takanaan pitkä historia. Ymmärrän hyvin, miksi kiistelyn jatkuminen tuskastuttaa esittelijä Papayannakisia. Kuitenkin olemme päässeet lähestulkoon loppusuoralle. On melko asiallista, että hänen on täytynyt esittelijänä kertoa parlamentille, että ympäristövaliokunta äänesti huomattavan enemmistön voimin luullakseni 33 puolesta ja 13 vastaan niiden määräysten poistamisen puolesta, jotka liittyivät eläinten luokkaan.
Olemme valiokunnassa tehneet useita kompromisseja sekä aikataulusta että asiasta. Valiokunnassa on aina ollut selkeä painopiste, ja sitä on korostettu sekä neuvostolle että komissiolle: sellaisen jäljitettävyysketjun luominen turvallisuuden pohjalta, joka on mahdollisimman tarkka ja selkeä sekä jauhelihan että muunlaisen naudanlihan osalta. Tästä syystä valiokunnassa hylättiin ensimmäisessä käsittelyssä turhat vaatimukset kypsytysajoista vaikka keittiömestarit olisivatkin halunneet niitä sekä eläinten luokasta, jolla ei ollut mitään tekemistä jäljitettävyyden kanssa, joka olisi nostanut kustannuksia ja lisännyt monien jäsenvaltioiden ja niiden tyytymättömyyttä, joiden on pantava tämä ehdotus täytäntöön.
Lopputuloksena oli, että katsoimme, että asia oli ratkaistu. Kuten esittelijä Papayannakis onkin sanonut, komissio on tehnyt vastamyönnytyksiä. Nyt meidän hämmästykseksemme eläinten luokka on ilmestynyt takaisin, ja jälleen kerran ympäristövaliokunta äänesti sen poistamisen puolesta. Komissio tietää miksi. Se tietää, ettei meitä voi pelotella uhkauksilla aikataulumme lipsumisesta. Olemme tehneet jo myönnytyksiä, esimerkiksi sen, että tämän ehdotuksen toinen vaihe toteutetaan yhden kuukauden viipeellä. Olemme suostuneet tähän auliisti.
Kehotan parlamenttia asettumaan samalle kannalle kuin ensimmäisessä käsittelyssä ja jättämään pois pakolliset luokkamerkinnät, jotka jäävät jäsenvaltioille valinnaisiksi meidän olisi korostettava, että tällaisia merkintöjähän meillä ei ole yksityiskohtaisessa muodossa. Jos aiomme jättää komissiolle tarkkojen määritelmien esittämisen, meidän olisi annettava periksi komitologian salatuille poluille. Emme ole valmiita tekemään niin. Haluamme jäljitettävyyttä, haluamme valvontaa, haluamme tämän ehdotuksen ja haluamme sen nopeasti. Haluamme saavuttaa sen parhaiten ja taloudellisimmin, ja tarkistuksilla 3 ja 5 päästään siihen. Monet jauhelihaa koskevat tarkistukset lisäävät valvontaa ja jäljitettävyyttä ehdottamallamme tavalla.
Arvoisa esittelijä Papayannakis, sovittelu ei kestä kovinkaan kauan. Se edellyttää komission jäseneltä tänään iltapäivällä kahta sanaa: "Me hyväksymme." Kuulkaamme ne.

Olsson
Arvoisa puhemies, ei ole mitään syytä toistaa kollegojemme Goodwillin ja Whiteheadin lausumia sanoja ympäristövaliokunnassa vallinneesta merkittävästä yksimielisyydestä. Sallikaa minun kuitenkin sanoa, että viime päivien tapahtumien jälkeen, jolloin Ranskassa on ilmennyt uusia BSE-tapauksia, on selvää, että meillä on vielä pitkä matka edessä, ennen kuin naudanlihamarkkinat ovat täysin turvalliset. Meillä on vain yksi tapa palauttaa kuluttajien luottamus, nimittäin tuotteiden laadun takaaminen.
Jos EU:ssa vallitsisivat ihanteelliset olot, meillä olisi elintarvikeviranomainen, joka valvoisi ja huolehtisi siitä, että kaikki toimisi sääntöjen mukaan. Silloin lihan laatu ei vaihtelisi niin paljon unionin alueella, ja se olisi kaikkialla vähintäänkin EU:n standardien mukainen. Jos voisimme lisäksi huolehtia siitä, että kaikki noudattaisivat kuljetukseen liittyviä sääntöjä, ei olisi vaaraa siitä, että eläimet joutuisivat kärsimään kuljetusten aikana. Nyt joudumme sen sijaan soveltamaan järjestelmää, joka vaatii meitä kertomaan eläinten alkuperä-, syntymä-, teuraaksikasvatus- ja teurastuspaikan. Siten kuluttajat saavat tietoa siitä, millaisissa oloissa eläin on mahdollisesti kasvanut ja onko sitä mahdollisesti kuljetettu pitkiä matkoja.
Arvoisa puhemies, loppujen lopuksi tärkeintä on se, että saamme järjestelmän, joka merkitsee sitä, että näemme lihan merkinnästä, mistä liha tulee ja että sitten sen alkuperä on mahdollista jäljittää koko elintarvikeketjun läpi aina alkutuotantoon asti. Siihen meidän pitää päästä!

Staes
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minun vihreiden ja Euroopan vapaan allianssin ryhmäni on erittäin tyytyväinen neuvoston yhteiseen kantaan. Se on mielestämme suuri askel eteenpäin. Se on todellinen voitto tälle parlamentille.
Hyvät kollegat, haluan kuitenkin vielä vähän muistuttaa erosta toisaalta jäljitettävyyden ja toisaalta kuluttajien luottamuksen välillä. Jäljitettävyys on mielestäni teknistä tietoa, jota voidaan asettaa ja havaita numeroiden ja viivakoodien avulla, joita edes kuluttajat eivät pysty lukemaan ja tunnistamaan. Ydinasia on se, että jäljitettävyys on tarkoituksenmukaista ja tehokasta, ei pelkästään kuluttajien suojelemiseksi vaan myös koko liha-alaketjun itsensä suojelemiseksi. Jäljitettävyyden avullahan pidetään huolta siitä, että kun jossakin syntyy kriisi tai skandaali, niin ongelma voidaan kuvata välittömästi. Sillä tavalla voidaan estää se, että koko lihateollisuus ajetaan tuhoon minkä tahansa rikollisen toiminnan tai huolimattomuuden tähden.
Kuluttajien luottamukseen tarvitaan kuitenkin enemmän kuin jäljitettävyys. Luottamus tuotteeseen voidaan mielestäni herättää tuomalla kuluttajan ulottuville luotettavaa mutta ennen kaikkea ymmärrettävää tietoa sen tuotteen laadusta, jonka hän haluaa ostaa. Minusta näyttää siltä, että eläimen luokan ilmoittaminen, mikäli se tapahtuu ymmärrettävällä tavalla, voi parantaa kuluttajien luottamusta merkittävästi. Pahoittelenkin sitä, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suuri enemmistö on hylännyt tämän elementin ja pyyhkinyt lopulta luokan pois.
Ryhmäni ajoi ensimmäisessä käsittelyssä innokkaasti sitä, että myös kyseessä olevan eläimen rotu ilmoitettaisiin sekä alue, jolta se on lähtöisin. Minusta onkin harmiteltavaa, että emme päässeet rotuun ja alueeseen ensimmäisessä käsittelyssä. Haluaisin kuitenkin kehottaa lihateollisuutta ottamaan tässä asiassa puolustusasenteen asemesta proaktiivisen asenteen. Uskon, että se antaa heille paljon ja että se voi myös nostaa heidän liikevaihtoaan.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, säännöt vuodelta 1998 olevassa EU:n asetuksessa vapaasta merkitsemisjärjestelmästä lakkaavat olemasta voimassa 31. elokuuta. Nyt käsiteltävänä oleva neuvoston asetus pitäisi hyväksyä, jotta ei syntyisi oikeudellista tyhjiötä. EU:n maatalousministerien pääseminen yhteisymmärrykseen Euroopan laajuisesta naudanlihan merkitsemisjärjestelmästä ei ole mikään suuri tapaus. Maatalousvaliokunnassa tehty työ oli huomattavasti vaativampaa kuin käsillä oleva lopputulos. Kaikkien hyväksyttyjen toimien sisältöä mukautetaan siten, että lihan alkuperätodistus käy takuusta ympäristövalvontamenettelyjen soveltamiseksi ja tarpeen mukaan pakotteiden käyttöön ottamiseksi.
Yhteisön merkitsemistä koskevilla säännöillä pyritään aivan oikein parantamaan naudanlihan tuotanto- ja myyntiehtojen avoimuutta ja erityisesti alkuperäturvallisuutta. Ei ole poissuljettua, että on odotettavissa korkeammat tavarakustannukset, koska säädösten noudattamisesta koituvat kustannukset siirtyvät edelleen kuluttajalle.
Elintarvikkeiden laatua uhkaavaa huomattavaa vaaraa ei siis parannetakaan perusteellisesti, koska annettavia tietoja ei ole suunnattu ensisijaisesti kuluttajalle. Ensimmäisen hullun lehmän taudin puhkeamisen jälkeen kuluneet 16 vuotta ovat osoittaneet, kuinka suuri merkitys kuluttajien luottamuksella on tuotantoon. Tehokkain toimenpide olisi alkuperäseudun tuotannon vahvistaminen. Se on ekologisesti ja taloudellisesti kestävämpää.

Souchet
Arvoisa puhemies, korostimme ensimmäisessä käsittelyssä sitä täysin omituista seikkaa, että Euroopan unionilla ei ole 14 vuotta BSE-taudin ilmaantumisen jälkeen edelleenkään käytössään sellaista merkitsemisjärjestelmää, jonka avulla kuluttajille voitaisiin tiedottaa asianmukaisesti.
Onneksi jotkin jäsenvaltiot, muun muassa Ranska vuodesta 1996, ovat tehneet itse aloitteen ja ottaneet tehtäväkseen kehittää kansallisia järjestelmiä, jotka ovat osoittautuneet avoimiksi ja tehokkaiksi ja pysyneeet samalla joustavina. Ne olisi pitänyt laillistaa.
Laillistamisen asemesta parlamenttimme kuitenkin hyväksyi jotkin niiden määräyksistä. Useimmat niistä on tyytyväisyydeksemme otettu puolestaan yhteiseen kantaan. Olennaista on se, että kuluttajat ymmärtävät ne vaivatta. Jotta kuluttajille voitaisiin tiedottaa heitä hämmentämättä, tärkeät merkinnät on sisällytettävä tuotteisiin selvästi, kun heidän kannaltaan toisarvoisia tietoja voidaan puolestaan valvoa viivakoodin välityksellä. Liian monia merkintöjä sisältävä etiketti ei olisi enää elintarviketurvallisuutta lisäävä tekijä, vaan aiheuttaisi sekä lisäkustannuksia pk-yrityksillemme että todellista kilpailun vääristymistä, koska kolmansien maiden tuotteille ei aseteta vastaavaa velvoitetta.
On myös toimittava nopeasti ja vältettävä kaikkia oikeudellisia porsaanreikiä juuri tuottajien ja kuluttajien edun vuoksi. Mielestämme on siis tärkeää, ettemme kyseenalaista tasapainoa, johon olemme päässeet. Tämä on esittelijämme suositus, paitsi jos käynnistämme uudelleen pitkän sovittelumenettelyn. Se, ettei asetuksen tasapainoa kyseenalaisteta, edellyttää kuitenkin sitä vastoin erittäin suurta valppautta täytäntöönpanoasetuksen yhteydessä, etenkin tuoteluokkien ja -luettelon tarkan määrittelyn ja niiden alojen osalta, joihin näitä luokkia on sovellettava.
On toimittava järkevästi, oikeudenmukaisesti, joustavasti ja Euroopan etujen mukaisesti. On otettava huomioon kaikki ja kaikenkokoiset toimijat, varsinkin pienet ja keskisuuret toimijat, joita on paljon tällä alalla, jotka toimivat erittäin hajautuneesti jäsenvaltioiden alueella, jotka luovat paljon työpaikkoja ja jotka turvautuvat usein eri maista peräisin oleviin eläimiin tai niiden osiin. On pidettävä tarkoin huolta siitä, ettei näiden yritysten rasitukseksi aseteta tarpeettomia lisäkustannuksia. On esimerkiksi selvää, ettei luokan maininnassa olisi mitään järkeä kokoonpanotuotteissa, erityisesti paistinvartaissa, ja että on toimittava joustavasti myös ravintoloihin tarkoitetun lihan kohdalla, muutoin ravintolamme turvautuvat brasilialaiseen lihaan.
Noudattakaamme siis asetuksen tasapainoa, ja täytäntöönpanoasetus olkoon ehdottomasti riittävän joustava, jotta eurooppalaisten tuottajien etuja voitaisiin suojella samalla, kun eurooppalaisille kuluttajille annetaan tietoa.

Martinez
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, 16. joulukuuta 1999 jälkeen käsiteltävänämme on taas nautaeläinten tunnistuksen ja etikettien ongelma. Ja tämä kaikki johtuu siitä, että käytännössä jo 14 vuoden ja virallisesti neljän vuoden ajan on ollut olemassa zoonoosi, eli tauti, joka voi tarttua lehmästä, tässä tapauksessa brittilehmästä, ihmiseen.
Koska emme osaa parantaa tätä tautia, koska emme halunneet ennalta ehkäistä sitä silloin, kun saatoimme niin tehdä vuodesta 1989, voimme nyt vain yrittää rauhoittaa kuluttajia. Kuten amerikkalaiset keksivät 1950-luvulla onnellisuuspillerin, me olemme siis keksineet nyt kuluttajien rauhoittavan lääkkeen eli etiketin. Heti kun kuluttaja on huolissaan, ahdistunut ja pelästynyt, annamme häntä varten etiketin. Panemme siis häntä varten etiketin tupakkaan ja suklaaseen, kun hän on surullinen siitä, ettei hän saa enää kaakaota, panemme häntä varten etiketin GMO:ihin, mikä ei estä sitä, että geneettisesti muunnettua soijaa, puuvillaa tai tomaatteja saapuu laivalla, panemme häntä varten etiketin viiniin, mikä ei estä sitä, että väärennettyä portviiniä saapuu satamiimme Etelä-Afrikasta, ja lopuksi panemme häntä varten etiketin naudanlihaan!
Arvoisa komission jäsen Fischler, on totta, että olette lyönyt pätevästi ja vilpillisesti jarrut pohjaan - jos sallitte ilmaisun - hidastaaksenne etiketin tuloa. Kun ette voinut hidastaa sitä koko ajan, päätitte tukahduttaa sen, ja asetusehdotus kuormittaa liiaksi etikettiä ja tekee sen lukukelvottomaksi. Asetusehdotus sisältää jopa määräyksen, jonka mukaan etikettiin sisällytettäisiin teurastamon toimilupanumero ja lihanpaloittelusalin toimilupanumero, mikä on tietenkin käsittämätöntä kuluttajasta, joka ei voi tulkita viivakoodia. Ja paistinvartaiden, burgundinpadan, grillivartaiden ja valmisruokien lihanpalat voivat olla peräisin kaikkialta Ranskasta ja kaikkialta Euroopasta. Kun kyse on siis vasikasta, joka on syntynyt Ranskassa, lihotettu Italiassa ja teurastettu Irlannissa, etiketistä tulee maantieteellinen kartta!
Tukkukauppaa käyvät liha-alan ammattilaiset, pk-yritykset, kuten jäsen Souchet sanoi, ovat tuominneet näissä oloissa kustannusten lisääntymisen, ja merkitsemisvelvollisuus paljasti samalla lihamarkkinoiden kummallisuudet: 40 prosenttia naudanlihasta on peräisin eläimistä, jotka ovat kiertäneet pitkin Eurooppaa, ja kun ostamme lihakauppiaalta pihvin, emme tiedä, että liha on matkustanut 3000 km ja neljässä eri maassa, eläimen syntymämaassa, kasvatusmaassa, teurastusmaassa ja maassa, jossa liha syödään! 1,5 miljoonaa eläintä tekee vuosittain kotimaassani matkailukierroksen Italian ja Espanjan kautta.
Mitä panemme tässä tapauksessa etikettiin? Panemmeko siihen koko matkailukierroksen? Vai "peräisin Euroopan unionista"? Jos kuitenkin panemme siihen "peräisin Euroopan unionista", se peittää sen mahdollisen tosiasian, että liha on peräisin brittinaudasta, joka kuhisee sarvista häntään heidän armollisten ääriliberalististen majesteettiensa Adam Smithin ja Davin Ricardon prioneja.
Joten meille ehdotetaan nyt kompromissia. Meille sanotaan, että etiketissä ilmaistaan eläimen alkuperä ja luokka, se, onko kyse vasikasta, hiehosta, lehmästä vai sonnista. Me haluamme kyllä kompromissin pk-yritysten, pienyritysten, elämän helpottamiseksi, mutta, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kaikki tuo ei saa estää tekemästä vähimmäistason tilannekatsausta.
Kaikki alkoi vuonna 1984 maitokiintiöistä. Britit täyttivät lehmänsä jauhoilla viitemääriensä lisäämiseksi. Säästääkseen he pienensivät jauhojen paistolämpötilaa, joka ei tuhonnut prioneja, ja he saastuttivat nautakarjansa. Jos vapaata liikkuvuutta ei olisi ollut, asiat olisivat päättyneet siihen, mutta koska rajoja ei ole, portugalilaiset ja ranskalaiset saivat tartunnan, ja tämä on tiedetty täälläkin vuodesta 1986.
Sosialisti José Happart ja minä itse varoitimme zoonoosin vaarasta vuodesta 1989. Maastrichtin sopimus oli kuitenkin ratifioitava, joten asiasta ei puhuttu mitään ja totuus salattiin. Perustettiin tutkintavaliokunta, jonka puheenjohtaja oli jäsen Böge, mutta sitten oli ratifioitava Amsterdamin sopimus, eikä asiasta puhuttu mitään. Komissiota ei asetettu vastuuseen, arvoisa komission jäsen Fischler, eikä 14 vuoden ajan tehty mitään. Kävi jopa niin, että kun viisi Saksan osavaltiota halusi suojella kuluttajiaan, te asetitte ne syytteeseen rikkomusmenettelyssä. Tämän tarinan opetuksena on etikettiasian ohella se, että juuri kansallisvaltiot suojelivat kuluttajiaan. Komissio suojeli puolestaan vapaata liikkuvuutta, ja todellinen toissijaisuus tarkoittaa sitä, että jokainen kuluttaja suojelee itse itseään valtionsa avulla.
Etiketti on hyödyllinen vasta ruokapöydässä, ja oikea ratkaisu olisi se, että asiat olisivat kunnossa jo navetassa! Kompromissiratkaisu olisi se, että asiat olisivat kunnossa navetasta ruokapöytään johtavan tien puolivälissä eli rajalla, siinä ainoassa paikassa, jossa voimme varmistaa eläinten suojelun järjettömiä kuljetuksia vastaan sekä kuluttajien suojelun.

Farage
Arvoisa puhemies, eilen kuulimme, kun Ranskan presidentti kertoi Ranskan puheenjohtajakaudelle asettamansa tavoitteet. Loppupäätelmässään hän totesi, että unionista tulee dynaamisempi, jos saamme ne, jotka palvelevat sitä, rakastamaan sitä. Tämä on korkealentoista retoriikkaa, jota harrastetaan ylätasolla, mutta alatasolla paneudutaan tänään keskustelun yksityiskohtiin. On kyse juuri tällaisista yksityiskohtaisista ja mitättömistä toimenpiteistä, joilla ajetaan unionin palvelemat ihmiset epätoivoon. Juuri itsepintaisella halulla hallita elämämme kaikkia sopukoita, jos jollakin, voidaan lisätä tehokkaimmin tyytymättömyyttä unionia kohtaan.
Olen varma, että olemme kaikki saaneet kirjeitä, joissa näitä asetuksia pidetään epäkäytännöllisinä, vaivalloisina, kalliina ja aivan liian monimutkaisina. Kirjeissä minulle kerrotaan ennen kaikkea siitä, että ihmiset ovat kyllästyneitä EU:n intoiluun, eli siihen, että se pommittaa kuluttajia tiedolla. Kohta merkinnätkään eivät enää riitä. Jos jatkamme tätä vauhtia, kaupoissa on kohta jaettava omistajille käsikirjoja jokaisen jauhelihanaulan mukana, vaikka emmehän me tietenkään saa käyttää enää painomittanakaan nauloja.
Ehkäpä jopa Macdonald'sinkin olisi pakko ryhtyä protestoimaan. Tiedän lyhyen kokemukseni perusteella, ettei millään, mitä täällä sanon, tai ettei millään, jolla on tekemistä terveen järjen kanssa, ole vähäisintäkään tehoa, koska tämä lainsäädäntö rymistelee siitä huolimatta eteenpäin kuin villiintynyt hullu elefantti.
Annanpa ennustuksen. Kun tämä asetus vihdoin menee läpi, kuulemme itsetyytyväistä hehkutusta. Jokainen mukana ollut kertoo itselleen, miten kovasti hän teki töitä. No, ehkä he ovat tyytyväisiä, mutta on selvää, ettei Euroopan kansa rakasta heitä. Presidentti Chirac tulee pettymään. Ihmiset ovat epätoivoisia.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt on esitetty tarkistuksia, joissa vesitetään neuvoston naudanlihan merkitsemisestä antaman asetuksen sisältö ja tavoite. Perusteeksi esitetään, että - senhän olemme kuulleet - kuluttajia ei saa kuormittaa liiaksi. Tietojen epäämistä yritetään siten perustella kuluttajien tyhmyydellä. Tämä on mielestäni väärä lähestymistapa, sillä onhan meidän lähdettävä siitä, että kuluttajat ovat järkeviä. Meidän on annettava kuluttajille tietoa siitä, mistä naudanliha on peräisin, annettava heille varmuutta ja otettava kuluttajansuojelu vakavasti.
Tämän asetuksen soveltamisesta annetut yksityiskohtaiset säännöt annetaan komitologiamenettelyssä. Se merkitsee sitä, että meidän on huomenna äänestettävä säädöstekstistä, jonka tarkka sisältö ei ole tiedossa. Komissiokaan ei voi sanoa meille tarkasti, millaisia näistä säännöistä tulee. Tällainen menettely on minusta äärimmäisen ongelmallinen ja paljastaa yhteisön päätöksenteon epädemokraattisuuden.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme puhuneet naudanlihan pakollisesta merkitsemisestä vuodesta 1997 lähtien, mistä muistutan teitä. Me taistelimme silloin rinta rinnan komission kanssa miehekkäästi ja naisellisesti neuvostoa vastaan. Voihan olla, että tilanne on nyt jälleen sama. Muistan vielä hyvin - se oli yhtä kiihkeää kuin BSE:n aikoihin. Me olemme kuitenkin yrittäneet sitä täällä parlamentissa jo kymmenen vuoden ajan, ja muistutan siksi vielä kerran muutamia kollegoita selvästi siitä: merkitsemisellä ei ole mitään tekemistä tuotteen turvallisuuden kanssa.
On olemassa kaksi hyvin erilaista alaa. Toinen on tuotteen turvallisuus, ja me saamme päästää Euroopan markkinoille vain tuotteita, jotka ovat turvallisia eivätkä ole vaaraksi kuluttajille. Toinen on kuluttajille tiedottaminen ja kuluttajien oikeus valita. He voivat käyttää valintaoikeuttaan vain, jos saavat tietoa asioista. Se koskee niin tomaattien alkuperää kuin elintarvikkeiden sisältämiä säilöntä- tai väriaineitakin sekä kysymystä siitä, millaista naudanlihaa tai millaisia lihatuotteita kaiken kaikkiaan haluan ostaa, sillä te ette ylläty kuullessanne, että haluaisin tietysti mennä tätäkin pitemmälle. Haluaisin kaikkien lihatuotteiden eikä vain naudanlihatuotteiden pakollista merkitsemistä. Komission jäsen Fischler yhtyy varmasti sanoihini tältä osin.
Voin ymmärtää esittelijäämme jäsen Papayannakisia, joka sanoo: me parlamentin jäsenet olemme vaatineet tämän lain voimaantuloa. Me parlamentin jäsenet olemme aikaistaneet sitä ajankohtaa, jolloin asetuksen on määrä tulla voimaan. Nyt meidän pitäisi olla myös uskottavia ja yrittää saada tälle lainsäädännölle lainvoima mahdollisimman nopeasti. Siinä hän on oikeassa! Ymmärrän sen. Äänestin siitä huolimatta valiokunnassa tarkistusten puolesta ja teen sen myös huomenna täällä täysistunnossa.
Yksi asia on varma: en anna tehdä itsestäni neuvoston panttivankia. Jos neuvosto rajattomassa viisaudessaan, joka jää minulle usein arvoitukseksi, on sitä mieltä, sen on muutettava yhteistä kantaa niin, että se sisältää muuta kuin sen, mistä keskusteltiin ensimmäisessä käsittelyssä ja mistä parlamentti päätti komission myötävaikutuksella. Jos neuvosto siis päättää tästä yhden jäsenmaan aloitteesta ja muiden jäsenmaiden hieman yrmeällä myötävaikutuksella, se on meille jotakin uutta.
Myös ne mukaan liitetyt eläinten luokat ovat meille jotakin uutta. Olisin ollut jopa vielä valmis sanomaan: no olkoon, luojan tähden. Olisin kuitenkin mielelläni tiennyt, millaisia luokkia ne sitten ovat. Katson silloin hieman kriittisemmin komission penkkiin päin - muutenhan katseestani on tullut viime vuosina hyvin lempeä -tässä yhteydessä siitä on nyt tullut hieman kriittisempi. Olisin mielelläni tiennyt, millaisia luokkia te kaavailette, ja silloin olisin ollut ehkä vielä valmis sanomaan, että asia on kunnossa. En pane kuitenkaan kaikkea yhden kortin varaan sanomalla, että kyllä, hyväksyn luokat, ja saan nähdä sitten joskus puolen vuoden päästä komitologian kautta luokat, joiden kohdalla voin sitten vain pudistaa päätäni.
Siksi äänestän huomenna toivottavasti parlamentin enemmistön mukana ja ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan tapaan luokkien poistamisen puolesta. Jäsen Whiteheadhan on sanonut sen tapahtuvan hyvin nopeasti. Me emme tarvitse sovittelukomiteaa, neuvosto ja komissio hyväksyvät parlamentin tarkistukset, sitten me olemme niin pitkällä.

Attwooll
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, puhuessani aikaisemmin parlamentille painotin, että ehdotetussa asetuksessa on ristiriita sen välillä, että varmistetaan jäljitettävyys kansanterveyden vuoksi ja toisaalta sen välillä, että kuluttajille tarjotaan hyödyllistä tietoa. Olen kiitollinen siitä, että komission jäsen Byrne on äskettäin vakuutellut, että Euroopan uudessa elintarvikevirastossa pohditaan, kuinka tällaista tietoa voidaan parhaiten tarjota.
Eläimen luokan sisällyttäminen merkintöihin pakollisena ei ole kansanterveyssyistä perusteltavissa, eikä ole myöskään ilmeistä, miksi kuluttajan pitäisi pakollisuuden pohjalta saada tällaista tietoa. Ympäristövaliokunnan tarkistuksesta käy selväksi, että sellaista tietoa voitaisiin tarjota tarvittaessa vapaaehtoisen järjestelmän nojalla. Lisäksi on niin, että jos otetaan käyttöön luokkaa koskeva merkintäjärjestelmä, kuten komissio on aiemmin ehdottanut, se lisäisi tuotantokustannuksia 810 prosentilla. Kotimaassani tämä merkitsisi 4555 Englannin punnan tai 7090 euron eläinkohtaisia kustannuksia ilman mitään vastaavaa hyötyä, ja kuten jäsen Goodwill jo totesi, järjestelmän myötä joidenkin eläinluokkien markkinahinta saattaisi laskea, varsinkin nuorten härkien. Toivon hartaasti, että parlamentti asettuu ympäristövaliokunnan kannalle ja poistaa luokan pakollisesta järjestelmästä ja että myös komissio ja neuvosto suostuvat siihen, ettei tuottajille kuten ei kuluttajillekaan aseteta tätä ylimääräistä lisärasitetta.

Hudghton
Aiemmin täällä käymissämme keskusteluissa olen kannattanut periaatetta selkeiden sääntöjen asettamisesta naudanlihaa ja naudanlihatuotteita koskevia asianmukaisia merkintöjä varten. Uskon yhä, että naudanlihaa tuottavalla teollisuudella, kuten kuluttajillakin, on paljon voitettavanaan, jos asiakkaiden luottamus saavutetaan, mikä voidaan saada aikaan järkevin pakollisin merkinnöin.
Tietenkin meidän on saatava selkeää tietoa, joka mahdollistaa täyden jäljitettävyyden tilalta lautaselle asti. Tästä ei ole epäilyksiä eikä kiistaa, mutta ehdotukseen eläimen luokan sisällyttämisestä on suhtauduttu ristiriitaisesti. Jos arvioidaan merkintöihin sisältyvien tietojen merkitystä, mielestäni niiden asianmukaisuuden elintarviketurvallisuuden kannalta on oltava ensimmäisenä mielessä. Vaihtaessamme äskettäin näkemyksiä poliittisen ryhmämme sisällä täällä Strasbourgissa komission jäsen Byrne ja hänen kabinettinsa virkamiehet ilmaisivat varsin selvästi, ettei luokkaa koskevalla ehdotuksella voiteta mitään elintarviketurvallisuuden alalla. En voi kannattaa sen sisällyttämistä.
Mitä tulee alkuperämaahan tai -jäsenvaltioon, voinen pyytää komission jäsen Fischleriä selventämään, jos ei välitetä pakollisista tiedoista, joista täällä keskustelemme, voidaanko tieto alkuperäalueesta, esimerkiksi Skotlannista tai Orkney-saarista, merkitä näkyvästi tuotteeseen vapaaehtoisesti?

Berlato
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, hyvät kollegat, kaikkien niiden kielteisten asioiden joukossa, joita hullun lehmän tauti on aiheuttanut, ehkä yksi on myönteinen: se on saanut Euroopan unionin ja jäsenvaltiot ottamaan käyttöön tarkempia ja täsmällisempiä sääntöjä, joiden tarkoituksena on taata elintarviketurvallisuus ja suojata rehellisesti toimivia tuottajia strategisesti merkittävällä naudan tuotantoalalla.
Olen pahoillani joutuessani toteamaan, että tarvitaan tällaisia tai dioksiinikanan tuomia skandaaleja, jotta suojelu- ja ennalta ehkäiseviä aloitteita voidaan vauhdittaa, mutta parempi myöhään kuin ei milloinkaan!
Olemme todenneet, että pahimpina hullun lehmän taudin kriisiaikoina koko ala ajautui vakaviin vaikeuksiin, eikä tämä johtunut pelkästään taudin suorista vaikutuksista vaan ennen kaikkea siitä luottamuksen puutteesta, joka syntyi kuluttajien ja niiden keskuudessa, jotka tuottivat ja markkinoivat naudanlihaa, ja tätä luottamuksen puutetta ei synnyttänyt tiedonvälitys vaan tiedonpuute.
Kokemus on opettanut meille, että on ehdottoman tärkeää edistää kaikkia niitä aloitteita, joiden tarkoituksena on vahvistaa lujaa suhdetta kuluttajien ja tuottajien sekä niiden välillä, jotka markkinoivat elintarvikkeita yleensä.
Kuluttajien suojelemisen ei pidä kuitenkaan olla ainoa päämäärä tuotanto- ja teuraaksikasvatusvaihetta varten luotavassa tehokkaassa nautaeläinten tunnistus- ja merkitsemisjärjestelmässä ja markkinointivaiheessa käytettävässä asiallisiin normeihin perustuvassa naudanlihatuotteiden pakollisessa merkitsemisessä, vaikka tämä päämäärä onkin ehdottomasti tärkein. On ymmärrettävä, että kaikkia niitä aloitteita pitää edistää, joiden tarkoituksena on suojella rehellisesti toimivia Euroopan yhteisön tuottajia, jotka muodostavat ehdottoman valtaosan. Kaikki he vaativat varmoja mutta ei turhan tukahduttavia sääntöjä. Meidän on siis estettävä se, että maataloutemme terve osa tukahdutetaan sellaisen byrokratian takia, joka aiheuttaa usein paljon vakavampia vahinkoja kuin mikään tauti.
Lopuksi haluan muistuttaa, että ei ole mitään hyötyä ottaa käyttöön tiukkoja sääntöjä, jos ei voida varmistaa tehokasta valvontajärjestelmää, joka palkitsisi rehelliset tuottajat ja rankaisisi niitä, jotka epärehellisen toimintansa takia vaarantavat kokonaisen Euroopan taloudelle hyvin tärkeän alan.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, naudanlihan tunnistusta oli ajateltu oikeastaan nopeaksi toimeksi, jolla voitetaan takaisin kansalaisten luottamus naudanlihaan lukuisten kriisien ja skandaalien jälkeen. Siitä tuli lähes jo päättymätön tarina. Aina kun asetuksen voimassaoloaika uhkaa umpeutua, parlamentilta vaaditaan nopeaa toimintaa, koska muuten voisi syntyä oikeudellinen tyhjiö. Oli olemassa kaksi määräaikaa, joulukuu 1999 ja tämänhetkinen määräaika viitaten elokuun 31. päivään 2000.
Arvoisa komission jäsen, kun otetaan huomioon näiden määräaikojen umpeutuminen, on kevytmielistä vaatia, että parlamentin ei pitäisi hyväksyä nyt mitään tarkistuksia. Me haluamme toimintakykyisen sääntelyn. Niin me olemme aina sanoneet. Koska käsiteltävänämme oleva suositus ei takaa sitä, ei ole vain meidän oikeutemme vaan myös velvollisuutemme Euroopan parlamentin jäseninä hyväksyä tarkistuksia.
Kun sitten kuulen, että esimerkiksi Italiassa ei ole vielä olemassa edes teknisiä edellytyksiä tätä järjestelmää varten, mikä pätee myös muihin maihin, kysyn itseltäni: miksi nyt tämä kiire, jos järjestelmän täytäntöönpanoa ei ole kuitenkaan toteutettu? Olisin iloinen, jos komission jäsen esittäisi pari huomiota tästä asiasta.
Komission ehdotus johtaa siihen, että meidän on käsiteltävä tätä lainsäädäntöä pian uudelleen. Neuvosto reagoi vuonna 1998 pian BSE-kriisin jälkeen ehkä hieman rajusti, nyt alkaa taas taktikoinnin aika. En voi välttyä vaikutelmalta, että vuoden 2003 määräaika - jota pohdittiin joulukuussa 1998 - pyörii jälleen komission jäsenten mielissä. Mielestäni te saavutatte sen, jos hyväksytte meidän tarkistuksemme siitä, että tämä direktiivi tulee voimaan 1. syyskuuta. Te ette saavuta sitä, jos sisällytätte tähän direktiiviin edelleenkin eläinten luokat - sitä käsiteltiin tänään jo useaan otteeseen. Luokilla ei ole mitään tekemistä kansalaisten tiedon vaan pelkästään laadun kanssa. Ne eivät kuulu tähän direktiiviin. Arvoisa komission jäsen, hyväksykää tarkistukset, ja meillä on 1. syyskuuta lähtien voimassa jotakin toimivaa.

Kindermann
Arvoisa puhemies, nyt käsiteltävänämme olevassa yhteisessä kannassa on omaksuttu monessa suhteessa parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä edustama kanta, mikä on osoitus neuvoston valmiudesta päästä tässä eurooppalaisten kuluttajien kannalta niin tärkeässä kysymyksessä hyvään ja nopeaan tulokseen yhdessä parlamentin kanssa. Olisin hyväksynyt yhteisen kannan mielelläni myös sellaisenaan ilman kommentteja. Yksi asia, josta puhuttiin jo useita kertoja, aiheuttaa minulle kuitenkin valtavia vaikeuksia. Se kuuluu pakollisen merkitsemisen yhteyteen eikä sillä ole siellä mitään tekemistä, nimittäin eläimen tai eläinten luokka. Eläimen ja eläinten luokkahan ei todellakaan edistä asetuksen tavoitetta lihan jäljitettävyyden takaamisesta. Tuen siksi tarkistusten 1, 2, 3 ja 5 hyväksymistä.
Neuvoston tehtävänä on nyt poistaa eläimen tai eläinten luokka kokouksessaan heinäkuun puolivälissä, jotta asetuksen oikea-aikaista voimaantuloa 1. syyskuuta 2000 ei vaaranneta. Eräs toinen asia: jauhelihaa koskevan tarkistuksen 4 (14 artiklan 1 kohta) viimeinen osa alkaen näin: "ja alkuperä". Siihen en voi valitettavasti myöskään yhtyä. Tämä tarkistus on mielestäni epätarkka. Miten alkuperä sitten tässä yhteydessä määritellään? Onko se syntymäpaikka, onko se teuraaksikasvatuspaikka, onko se molempia, vai kuka on tältä osin vastuussa tunnistamisesta? Missä muodossa alkuperä nyt sitten erityisesti ilmoitetaan? Tätä kaikkea ei ole muotoiltu yksiselitteisesti, ja nähdäkseni on olemassa vaara, että neuvosto ei mitenkään hyväksy tätä tarkistusta, ja siten yhteinen kanta tulee sitten sovittelumenettelyyn, joka sitten taas puolestaan viivyttää asetuksen voimaantuloa edelleen. Tämä ei ole kuluttajien etujen mukaista, ja kannatan tarkistusten 4 ja 6 hylkäämistä.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, neuvosto on pääosin hyväksynyt Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset naudanlihan merkinnöistä. Instituutioiden välillä on ollut hedelmällistä yhteistyötä, ja yhteispäätösmenettely on osoittanut voimansa. Tuloksena on kuluttajien voitto, mutta ei vain kuluttajien, vaan koko naudanliha-alaketjun: tuottajien, jalostusteollisuuden ja kaupan järjestöjen. Tällä asetuksella toteutuu lihan jäljitettävyys ja vieläpä kohtuullisessa aikataulussa. EU:n laajentumisen jälkeen tällainen järjestelmä on välttämätön kuluttajien ja tuottajien kannalta. Totuuden nimissä pitää sanoa, että kauemmin emme olisi voineet odottaa järjestelmän toteutumista. Nyt on jäsenvaltioista kiinni, saadaanko merkinnät käytännössä toteutumaan toivotulla tavalla. Toivon myös kuluttajajärjestöiltä kantavaa panostusta säännösten käytännön toimeenpanoon.

Hyland
Arvoisa puhemies, naudanlihaa koskevien merkintöjen ottaminen käyttöön EU:ssa on uusi askel kohti jäljitettävyyttä ja nykyisissä oloissa välttämätön edellytys kuluttajansuojan ja kansanterveyden kannalta.
Kuten olen parlamentissa monissa aiemmissa yhteyksissä sanonut, viljelijät ovat valitettavasti joutuneet viattomina kärsimään olosuhteista, joihin he eivät ole pystyneet vaikuttamaan. Omassa kotimaassani koko naudanlihan tuotannosta yli 90 prosenttia menee vientiin, ja maassani laatu ja kuluttajien tyytyväisyys on aina ollut etusijalla. Meidän on ryhdyttävä toimiin sen varmistamiseksi, etteivät merkinnät johda siihen, että elintarvikeala kansallistuu jälleen. On jo näyttöä siitä, että näin on tapahtumassa. Olen tyytyväinen siihen, että komissio on vakuuttanut, että kaikkiin merkintätoimien myötä mahdollisesti ilmeneviin kaupan vääristymiin aiotaan puuttua.
Merkitsemisen on kuitenkin oltava järkevää. Turha tieto aiheuttaa vain sekaannusta ja on tarpeetonta. Kuluttajan on voitava nähdä yhdellä silmäyksellä todistus alkuperästä, joka on puolestaan tuoteturvallisuuden tae.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, se tapahtui odotettua nopeammin. BSE- ja myöhemmin dioksiinikriisi ovat saaneet huomion suuntautumaan ravintomme turvallisuuteen. Eurooppalainen kuluttaja on tullut viimeisten vuosikymmenten aikana yhä kriittisemmäksi ja yhä vaativammaksi. Politiikan pitää ottaa se huomioon suunnitelmia tehdessään. Primaarien tuotteidemme turvallisuudessa ja niin ollen myös niihin kohdistuvassa luottamuksessa on toki paljon pelissä. Sen takia me alamme myös tulevina kuukausina tutkia valkoista kirjaa elintarvikkeiden turvallisuudesta. Nykyiset säännöt ovat peräisin suoraan senaikaisen BSE-kyselyn suosituksista, joissa vahvistettiin täydellinen ketjunhallinta tai navetasta lautaselle -periaate ja niin ollen primaarien raaka-aineidemme täydellinen jäljitettävyys.
Naudanlihan merkitsemiseen liittyvässä komission ehdotuksessa kehitetään eteenpäin väliaikaista sääntöä vuodelta 1997. Sen tavoitteena on saada aikaan luotettava ja läpinäkyvä tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä nautaeläimille sekä naudanlihan merkintä. Sen avulla on määrä vahvistaa kuluttajien luottamusta naudanlihan laatuun ja markkinoiden vakautta. Lihan täytyy olla sekä tuotanto- että myyntivaiheessa täysin jäljitettävää.
Tärkeä kohta, jonka neuvosto on ottanut parlamentilta yhteiseen kantaansa, koskee merkintäjärjestelmän aikaistettua voimaantulon päivämäärää. Merkinnän pitää sisältää tietoa paikasta, josta eläin on peräisin, sen syntymä-, teuraaksikasvatus- ja teurastuspaikasta. Uutta on se, että myös neuvosto ajattelee nyt, että on ilmoitettava myös sen eläimen tai niiden eläinten luokka, josta tai joista naudanliha on peräisin. Tällainen velvoite voi kuluttajan näkökulmasta katsottuna olla joissakin maissa täysin normaalia, olen huomannut sen. Ei kuitenkaan Alankomaissa ja siihen kohdistuu vielä paljon vastustusta. En kannata ilmoitusvelvoitetta vaan vapaaehtoisuuteen perustuvaa ilmoitusta ja olen vakuuttunut siitä, että lihakauppias voi täyttää kaikki ehdotuksen määräykset aivan yksinkertaisesti, esimerkiksi sijoittamalla kauppaan kyltin.

Sacconi
Arvoisa puhemies, huomisen äänestyksensä myötä parlamentti ottaa ensimmäisen askeleen sellaisten lainsäädäntöpuitteiden määrittelyssä, jonka päämääränä on palauttaa kuluttajien luottamus Euroopan unionin alueella myytäviin elintarvikkeisiin. Tämä päämäärä voidaan saavuttaa vain sellaisen laajemman strategian avulla, jollainen elintarviketurvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa on määritelty ja jonka konkretisoitumisen vauhdittamiseksi meidänkin on tehtävä työtä.
Tällä direktiivillä varmistetaan toistaiseksi ruokapöytiimme tulevan lihan alkuperän jäljitettävyys, ja sen lisäksi sillä varmistetaan kuluttajien kannalta olennaisten ja ymmärrettävien tietojen saatavuus. Pakolliset pakkauksiin tehtävät merkinnät antavat kuluttajille tarpeelliset elementit tietoon perustuvaa valintaa varten: tietoja esitetään siis vähän, mutta niiden on oltava selkeitä ja tehokkaita, mikäli tarkoitus on palvella kuluttajia eikä hankaloittaa heidän elämäänsä. Tästä ja siitä syystä, että yhtenäisten luokitusten määrittelemisessä näyttää olevan suuria vaikeuksia, haluan kannattaa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan uudelleen ehdottamia tarkistuksia.
Tämän keskustelun yhteydessä minun on pakko vielä korostaa tämän asiakirjan arkaluonteisuutta ja siis sitä vastuuntuntoa, jonka pitää luonnehtia kaikkien yhteisön toimielinten toimia, jotta asiakirja voitaisiin panna toimeen mahdollisimman pian välttäen lainsäädännöllisiä puutteita.
Parlamentti on tehnyt ja tekee edelleen osansa; komission ja neuvoston on tehtävä omansa! Kollega Whitehead on jo ehdottanut, miten tämän pitäisi tapahtua.

Busk
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kansanterveyden varmistaminen on eräs nykyajan tärkeimpien lainsäädäntöalueiden tavoitteista. Tämä asetus edistää sitä omalta osaltaan, ja sen vuoksi meidän on pystyttävä jäljittämään mahdollisimman tehokkaasti karjan tie naudanlihaksi, ja se on pystyttävä tekemään. Samanaikaisesti Euroopan kuluttajat vaativat selkeitä ja helposti ymmärrettäviä tietoja, jotta he tietäisivät, mistä heidän syömänsä liha on peräisin. Olen varma siitä, että neuvosto ja parlamentti voivat saavuttaa hyvän kompromissin jauhelihan osalta, kun parlamentti hyväksyy tarkistukset 4 ja 6, jotka takaavat, että kuluttajat saavat tietoa siitä, mistä jauheliha on peräisin sekä milloin se on valmistettu. Pyytäisin kaikkia kollegoja kannattamaan tarkistusta 6, jonka jäsen Karl Erik Olsson ja minä olemme laatineet ja jonka tarkoituksena on tehdä jauhelihan valmistuspäivämäärän merkinnästä pakollinen. Jauheliha aiheuttaa kuluttajalle paljon suuremman bakteerivaaran kuin paloiteltu naudanliha, ja sen vuoksi valmistuspäivämäärä on erittäin tärkeä tieto. On hyvä, että luokkia on poistettu. Neuvoston yhteinen kanta ja parlamentin kuusi tarkistusta muodostavat yhdessä lainsäädännön, josta on hyötyä niin EU:n maatalouden kuin kuluttajienkin kannalta.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, merkintää ei lasketa. Me kaikki tunnemme tämän ilmauksen, kuitenkin tässä tapauksessa merkintä on se, joka lasketaan. Naudanlihan pakollinen merkitseminen on tärkeä etappi kuluttajien luottamuksen takaisin voittamisessa. Totean, että pitkän alustavan keskustelun jälkeen kaikkien EU:n jäsenmaiden tietopankit eivät ole vielä käsitelleet viimeistä eläintä. Pakollisen merkintäjärjestelmän on silti määrä olla sitova kaikissa jäsenvaltioissa 1. syyskuuta 2000 alkaen. Sen myötä lakkautetaan viimeinkin vapaaehtoinen merkintäjärjestelmä.
Kuluttajan kannalta kysymys kuuluu: mitä tietoja on odotettavissa? Missä eläin on syntynyt? EU:ssa, kolmannessa maassa, millä tilalla, millä alueella? Mitä sitten tarkoittaa alkuperämaa, mitä tarkoittaa ehkä jopa kotimaa? Sen lisäksi keskustelussa on kyse luokista: ostanko tänään maitovasikan, ostanko tavallisen vasikan, ostanko hiehon? Koska toimin itse maataloudessa ja toivon maanviljelijöille heidän kaikkein hartaimmin odottamiaan vakaita hintoja, meidän pitäisi luoda yksimielisyyden kruunaamat oikeusperustat. Meidän ei pitäisi monimutkaistaa lainsäädäntöä tarpeettomasti. Meistä kaikista kyse on kansanterveydestä ja kuluttajansuojasta.
Pakollinen merkitseminen 1. syyskuuta 2000 lähtien ja hyvin kattavasti 1. tammikuuta 2002 lähtien. Naudanlihan tie tuottajalta kuluttajalle on joskus hyvin pitkä. Elintarvikkeiden toimitusketjut jäsenvaltioissa ovat hyvin erilaisia. Uskon silti, ettei suurta teuraseläinten turismia ole ylipäätään olemassa. Tiukkojen määräysten on kuitenkin koskettava myös kolmansista maista tuotavia tuotteita. Sallikaa minun sanoa lopuksi seuraavaa: opin kerran, että huippu-urheilijoiden ravintosuunnitelmien pitäisi sisältää lihaa. Terveyteen ja suorituskykyyn vaikuttaa ratkaisevasti se, mitä huippu-urheilijamme syövät. Toivon, että luottamus meihin kasvaa ja ihmiset alkavat syödä taas enemmän lihaa.

Korhola
Arvoisa puhemies, nyt käsittelyssä oleva Papayannakisin mietintö on tärkeä väline kuluttajansuojan parantamiseksi ja kuluttajan luottamuksen lisäämiseksi eurooppalaiseen elintarvikkeeseen. Valiokunta teki merkittävän päätöksen torjuessaan esityksen eläimen luokan merkinnästä. Eläimen luokka - hieho, lehmä, sonni, härkä, nuori sonni ja vasikka - ei tuo kuluttajalle mitään olennaista lisätietoa, sillä erot kategorioiden sisällä saattavat olla suurempia kuin kategorioiden välillä. Kuitenkin luokan merkintäpakko lisäisi tuorelihatuotteiden valmistuskustannuksia jopa useita prosentteja, joka luonnollisesti tulisi kuluttajan maksettavaksi. Tässä kysymyksessä naudanlihantuottajien, lihaa jalostavan teollisuuden ja vähittäiskaupan sekä kuluttajajärjestöjen kannat yhtyvät. Nyt siis myös ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta päätyi samalle kannalle. Luokan merkitseminen ei saa olla pakollista, mutta kansallisesti on mahdollisuus toteuttaa kategorian merkintä, kuten esimerkiksi Ranskassa on toivottu. Ehkä Ranskan kokoisessa maassa naudanlihaerätkin ovat niin suuria, että merkintä on mahdollista toteuttaa järkevästi. Omassa maassani näin ei ole.
Toinen ongelmallinen kysymys esitykseen liittyen on lihan alkuperää koskevat merkinnät. Merkintäjärjestelmä esitetään otettavaksi käyttöön kahdessa vaiheessa, joista ensimmäisessä merkittäisiin ainoastaan teurastusta koskeva tieto. Tapauksissa, joissa eläin on syntynyt ja kasvanut toisessa maassa, tieto voi olla kuluttajan kannalta täysin harhauttava, ja maissa, joissa jo nyt on käytössä kakkosvaiheen mukainen merkintä, se olisi selkeä huononnus nykytilanteeseen. Esimerkiksi Suomen kansallisessa naudanlihan merkintäjärjestelmässä ovat jo nyt mukana myös eläimen syntymä- ja kasvatuspaikka. Olisi siis toivottavaa, että parhaillaan määriteltävän toimeenpanoasetuksen perusteella naudanliha-ala voisi siirtyä joustavasti toteuttamaan kakkosvaiheen mukaisia merkintöjä.
Käsiteltävänä olevan asian lähtökohtana on kuluttajansuoja ja erityisesti Euroopassa koettu BSE-kriisi. Käsittelyssä oleva asia on tärkeä väline, mutta pakollinen naudanlihaluokan merkintä sekä lihan alkuperämerkintään siirtyminen vaiheittain eivät palvele tätä tarkoitusta.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, jäljellä on varmasti vielä monta kysymystä. Kaikkien asioiden perusteita ja taustoja voidaan myös kysyä, mutta olen sitä mieltä, että naudanlihan ja naudanlihatuotteiden tunnistamisen on tultava nyt pikaisesti voimaan, nimittäin syyskuusta eikä vasta ensi vuoden tammikuusta alkaen. Me keskustelimme siitä laajasti valiokunnissa. Jäljityksen osalta saavutettiin toistaiseksi suurta edistystä avoimuuden avulla, ja lisäksi kyettiin saamaan aikaan myönteistä vaikutusta. On olemassa monia alueellisia ohjelmia, esimerkiksi kotiosavaltiossani Rheinland-Pfalzissa, jotka osoittavat tämän olevan mahdollista ja jotka ovat olleet tältä osin pioneerin asemassa. Jos me ajattelemme kerrankin ajassa taaksepäin: maanviljelijät ja lihanjalostusyritykset olivat menettämässä toimeentulonsa, ja vain laajalla tiedottamisella yhdistettynä strategisesti hyviin ja tehokkaisiin markkinointitoimiin voitiin kuluttajan luottamus voittaa osaksi takaisin. Me emme saa nyt heikentää tätä menestystä ottamalla askeleen taaksepäin, jota pakollisen merkitsemisen voimaantulon lykkääminen merkitsisi.
Erityisen tärkeitä kuluttajalle ovat alkuperänimitykset. Meidän viljelijämme ovat tehneet tunnistamisen hyväksi selviä ja hyviä etukäteistoimia. Saksassa me olemme päässeet pitkälle nautojen tunnistamisessa. Tässä yhteydessä kysyn arvoisalta komission jäseneltä: miten pitkällä muut jäsenvaltiot ovat tässä? Huomiota on kiinnitettävä varmasti myös kolmansista maista tuotuihin tuotteisiin. Niiden on tultava markkinoille selvästi tuontituotteiksi tunnistettavina. Mitä tarkoitusta on kuitenkin osaksi liian yksityiskohtaisilla nimityksillä? Ne aiheuttavat hämmennystä. Kuka kuluttajista esimerkiksi tietää, mikä on hieho, ja ketä kiinnostaa se, miksi se on tärkeää?
Komissio ei ole esittänyt täällä vielä yksiselitteisesti luokkaa koskevia ehdotuksia, mutta komission on uskoakseni kuljettava yksinkertaista ja ymmärrettävää tietä. Nimitykset, kuten vasikka tai nauta, ovat riittäviä, ja sen, joka haluaa antaa enemmän tietoa, pitäisi myös voida tehdä se.

Doyle
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin siihen ja pidän täysin selvänä sitä, mitä tähän mennessä on sanottu naudanlihan ja naudanlihatuotteiden tunnistusjärjestelmästä ja jäljitettävyydestä. Eilen ympäristövaliokunnassa äänestettiin, 37 puolesta 13 vastaan, viiden tänään käsiteltävänä olevan tarkistuksen puolesta äänestys oli selvä ja ratkaiseva, ja se yhdisti kollegoja parlamentin kaikissa eri ryhmissä.
Haluaisin erityisesti mainita kysymyksen luokasta, minkä oletan todellakin tarkoittavan palaamista asiasta ensimmäisessä käsittelyssä omaksuttuun kantaan. Olin raivoissani, kun komissio ei voinut vielä eilenkään kertoa meille, mitä "luokka" tarkasti ottaen pitäisi sisällään. Meitä tosiaankin pyydetään hyväksymään naudanlihaa koskeva asia ikään kuin sika säkissä. Tätä ei voida hyväksyä. Sanoisinkin komission jäsenelle, että hyväksykää nyt tarkistuksemme tässä asiassa. Ei ole tarvetta sekoittaa ja johtaa Euroopan kuluttajia harhaan pakollisuuden pohjalta, koska vapaaehtoisella merkintäjärjestelmällä, jota kilpailu, ylpeys tuotteesta ja kuluttajien vaatimukset synnyttävät, lisätään kaikki se, mitä pakollisella luokkamerkinnällä saatettaisiin muuten edellyttää.
Jauhelihan osalta tilanne on minusta yhä hämmentävä. Jos pidämme nyt kiinni alkuperämaasta jauhelihan kohdalla, miksi emme voisi edellyttää alkuperämaata suurempien naudanlihapalojen kohdalla 1. syyskuuta alkaen tai milloin tahansa? En ole oikein varma, minkä varassa asiassa olemme, mutta meille kai kerrotaan myöhemmin.
Ranskan tilanne on hämmästyttävä. Vasta eilen Ranskan pääministerin yksiköt kirjoittivat jokaiselle ranskalaiselle parlamentin jäsenelle kaikille 87 jäsenelle eri puolilla salia ja pyysivät heitä äänestämään kaikkia tarkistuksia vastaan. Mitä tämä kertoo meille siitä, missä määrin Ranskan poliittinen johto puuttuu asiaan? Mitä tämä kertookaan Ranskan naudanlihan tuotannosta ja protektionismista? Mitä se kertookaan Englannin ja Ranskan välisestä naudanlihakiistasta? Jos ranskalaiset haluavat merkitä naudanlihan, he voivat tehdä niin vapaaehtoisesti. Tällä hetkellä he merkitsevät ainoastaan 50 prosenttia naudanlihastaan, ja silti he haluavat pitää kiinni luokan perusteella tehdyistä meille kaikille pakollisista merkinnöistä. En ymmärrä poliittista puuttumista ja Ranskan perimmäistä viestiä, ja meidän olisi päästävä siitä täysin selville.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tällä ehdotuksella asetukseksi ja asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamiseksi on pääotsikko, josta kukaan ei puhu ja jossa käsitellään naudanlihan tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää, joka perustuu jäljitettävyyden takaaviin korvamerkkeihin, passeihin ja tietovälineisiin.
Alaotsikossa puolestaan käsitellään pakollista lihan merkitsemisjärjestelmää ja sen soveltamisen kahta vaihetta.
Asetuksen (EY) N:o 820/97 vapaaehtoisena soveltamisaikana Espanjassa on hyväksytty 36 täytäntöönpanoehtoa, ja voin vakuuttaa teille, että tämä on palauttanut kuluttajien luottamuksen ja lisännyt kulutusta, joka väheni huomattavasti hullun lehmän taudin takia.
Näin ollen suhtaudun myönteisesti tämän asetuksen hyväksymiseen. Merkintöjen sisällöstä - älkäämme unohtako, että merkinnät on suunnattu kuluttajille - on kuitenkin sanottava, että tietoja on suoraan sanottuna liikaa ja että merkinnät eivät juuri paranna elintarviketurvallisuutta eivätkä jäljitettävyyttä, joka on jo varmistettu pääotsikossa ehdotetuin toimin ja joka ei toki ole kuluttajien kannalta kaikkein tärkein asia.
Luokkien ilmoittaminen ei ole mitenkään välttämätöntä. Sitä paitsi luokkien ilmoittaminen voi aiheuttaa sekaannuksia ja ongelmia eläinten teurastusiän ja asetuksen (EY) N:o 2081/92 mukaisesti rekisteröityjen suojeltujen maantieteellisten tietojen osalta, sillä tässä tapauksessa luokkien ilmoittaminen on välttämätöntä, eivätkä määritelmät vastaa nyt ehdotettavia määritelmiä. Ellei sitten 14. päivänä pidettävässä hallintokomiteassa päästä sopimukseen asiasta.
Kuluttajien kannalta on etenkin viimeaikaisten elintarvikekriisien takia kaikkein tärkeintä tietää, missä eläin on syntynyt ja mitä ravintoa se on elinaikanaan saanut. Teurastajan rekisteröintinumeroa ei todellakaan tarvita. Sitä paitsi tässä asetuksessa on kysymys vähimmäisvaatimuksista, ja jäsenvaltiot voivat aina halutessaan ottaa käyttöön vapaaehtoisia merkintöjä.

Bushill-Matthews
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin keskittyä tähän eläinten merkitsemisen luokka-näkökulmaan.
Alkuperäisessä ehdotuksessa vaadittiin härästä, hiehosta tai härkämullista kertovia merkintöjä, mikä olisi sukupuolisyrjintää. Kuitenkin olin äskettäin aivan ällikällä lyöty, kun komissio aivan kuten jäsen Doyle kertoi ilmoitti, ettei se ollut päättänyt lopullisesti täsmällisestä terminologiasta! Tämä tarkoittaa tosiasiassa sitä, että komissio pyytää parlamenttia antamaan avoimet valtuudet päättää, mitä eläimen luokka tarkoittaa sen jälkeen, kun olemme äänestäneet sen sisällyttämisen hyväksymisestä tai hyväksymättä jättämisestä. Tämä on varsin tökeröä, varsin amatöörimäistä, eikä hyväksyttävä esimerkki siitä, miten parlamenttia kohdellaan. Kyseessä ei ole edes elintarviketurvallisuus. Kyseessä on turha byrokratia ja paperin pyöritys luultavasti siitä syystä oma Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukseni on kannattanut sitä. Kuitenkaan se ei ole kuluttajien etujen mukaista, eikä teollisuuden eikä varsinkaan pienten teurastamoiden etujen mukaista, joille asian järjestäminen olisi kaikkein vaikeinta.
Siksi pyydän parlamenttia antamaan tukensa sille, että eläimen luokka poistetaan pakollisiin merkintöihin kuuluvista vaatimuksista, aivan kuten se teki ensimmäisessä käsittelyssä. Jos maat haluavat sisällyttää sen vapaaehtoisesti, se on niiden oma asia. Olettaen, että äänestämme poistamisen puolesta, pyytäisin komissiota panemaan merkille, ettemme peräydy tässä asiassa. Niinpä komissiossa tiedetään, mitä heidän on tehtävä. Lopuksi pyydän komissiota ja neuvostoa panemaan merkille, että suhtaudumme myönteisesti periaatteeseen naudanlihan merkitsemisestä alkuperämaan mukaan ja että vaadimme puheenjohtajavaltio Ranskaa näyttämään esimerkkiä sitoutumalla välittömästi siihen, että se hyväksyy kaiken näin merkityn naudanlihan kaikista EU:n jäsenvaltioista ja sallii kuluttajien päättää.

Nicholson
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, voinen aivan ensiksi kertoa, miten tyytyväinen olen voidessani seurata tästä asiasta käytävää keskustelua, mutta ihan rehellisesti sanottuna kärsivällisyyttämme on mielestäni koeteltu varsin kauan ja useimmat meistä haluaisivat, että asia ratkaistaisiin mahdollisimman pian.
Meidän on kysyttävä itseltämme, mitä yritämme saavuttaa ja kenen pelkoja yritämme lievittää. Ei ole epäilystäkään siitä, että kuluttajat ovat hyvin huolissaan, ja mielestäni meidän on pystyttävä häivyttämään nämä huolet niin, että kuluttajat voivat luottaa siihen, että heidän missä tahansa Euroopassa ostamansa ruoka on täysin jäljitettävissä ja hyvää, oli ostaja sitten kuka tahansa.
Siksi tarvitsemme tehokkaan jäljitys- ja valvontajärjestelmän luottamuksen palauttamiseksi. Minulla on maataloustausta, ja minusta vaikuttaa siltä, että on tarpeen valvoa nimenomaan eläimen koko elinkaarta sen syntymähetkestä teurastushetkeen asti. Jos siinä onnistutaan, olemme päässeet pitkälle kuluttajien pelkojen häivyttämisessä. Valvonnasta voidaan tehdä niin byrokraattista, ettei se toimi, eli meidän on panostettava siihen, mikä on toimivaa.
Luokittelu häriksi, härkämulleiksi ja hiehoiksi ei edistä millään lailla kuluttajien pelkojen hälventämistä. Se olisi äärimmäinen esimerkki typeryydestä, ja pyydänkin teitä pohtimaan ja ottamaan huomioon valiokunnan sekä parlamentin käsitykset tässä nimenomaisessa asiassa.

Fiori
Arvoisa puhemies, siitä asti, kun asetus 820 julkaistiin vuonna 1997, on pohdittu, miten rakentaa uudelleen kuluttajien ja tuottajien välinen suhde, ja minun on sanottava, että molemmilla tahoilla on saavutettu paljon tuloksia. Työtä on tehty paljon muun muassa perehdyttämällä kuluttajia täsmällisesti näihin asioihin.
Ajattelin käydä nyt lyhyesti läpi eräitä aiheita, joita kollegani ovat käsitelleet ja joista jokainen on tuonut esiin oman maansa tilanteen tässä aiheessa.
Mielestämme luokittelemattomien täysikasvuisten nautaeläinten myyminen ja markkinoiminen merkitsisi luopumista sellaisesta vastaanottavaisuuden ulottuvuudesta, joka on sidoksissa myös kulttuuri- ja ruokaperinteisiimme, ja tästä syystä olisimme melko hankalassa tilanteessa; jos otamme huomioon muun muassa sen, että lehmänruhon kilohinta on huomattavasti alhaisempi kuin vasikanruhon ja vielä alhaisempi kuin hiehonruhon, myyntihintaa ei juurikaan sovellettaisi oikein kuluttajan kannalta, joka tietenkin ostaa erotuksetta täysikasvuisen naudan lihaa.
Valmistamme nyt siis lainsäädäntöä, jonka mukaan kuluttajalla on oikeus tietää, mitä hän ostaa ja mihin hintaan, ja siten, että avoimuuden, selvyyden ja tiedottamisen periaatteita noudatetaan. Erinomaista työtä on siis tehty kaikkien niiden tietojen jäljitettävyyden kannalta, jotka koskevat alkuperämaata, eläimen syntymämaata ja ennen kaikkea teuraaksikasvatuspaikkaa.
Haluaisimmekin, että tätä jäljitettävyysnormia laajennettaisiin koskemaan myös jauhelihaa, josta on tulossa suurkulutustuote.
Mielestämme tarkka viittaus teurastuspaikkaan ja teurastetun eläimen alkuperään edistää tämän luottamussuhteen ylläpitämistä, jota nyt rakennamme tuottajien ja kuluttajien välille.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, se tosiasia, että toinen käsittely pidetään parlamentissa jo näin lyhyen ajan kuluessa, on kaiketi selvä merkki siitä, että te kaikki ja ennen kaikkea myös mietinnön esittelijä, jäsen Papayannakis, tunnustatte tämän erityisesti kuluttajille tärkeän aiheen yhdeksi tärkeimmistä prioriteeteista, ja on oikeastaan myös teidän tavoitteenne, että sitova tunnistaminen tulee voimaan ajallaan eli 1. syyskuuta. Haluaisin siksi ensinnäkin kiittää lämpimästi esittelijää ja kaikkia, jotka ovat tehneet yhteistyötä hänen kanssaan, tältä osin saavutetusta erinomaisesta ja nopeasta edistyksestä.
Aikataulu oli ja on tässä kysymyksessä nyt hyvin ratkaiseva. Te kaikki tiedätte, että pakollisen merkintäjärjestelmän käyttöönottoa oli lykättävä viime joulukuussa, koska asiasta ei kyetty pääsemään yksimielisyyteen käytettävissä olleen ajan rajoissa. Tämä lykkäys päättyy nyt 31. elokuuta, mikä tarkoittaa kuitenkin todellisuudessa sitä, että lykkäys päättyy tämän kuukauden lopussa, koska parlamentti ei kokoonnu elokuussa eikä muille kokouksille voida sopia ajankohtaa.
Meidän kaikkien pitäisi pitää kiinni siitä, että pidämme lupauksemme, jonka olemme antaneet periaatteessa Euroopan naudanlihan kuluttajille ja myös tuottajille ja jalostajille. Välttääksemme vielä yhden lykkäyksen - tai mikä olisi vielä pahempaa - oikeudellisen tyhjiön tunnistamisen kohdalla meidän on siksi saatava lopullinen päätös aikaan vielä tässä kuussa.
Ennen kuin käsittelen tarkistuksia, joita on esitetty huomista äänestystä varten, haluaisin esittää pari lyhyttä huomiota neuvoston 6. kesäkuuta sopimasta yhteisestä kannasta. Kuten te tiedätte, minä vaadin epämuodollisen kolmikantamenettelyn toteuttamista oikeusperustaa koskevassa kysymyksessä. Tämä tapaaminen pidettiin 3. toukokuuta. Siinä läsnä olleet jäsenet toivoivat myös, että ehdotuksesta neuvoston yhteiseksi kannaksi tehdään myös vastaavia esityksiä.
Sen jälkeen kun tekstiin oli sisällytetty parlamentin toivomuksesta muutamia uusia tarkistuksia, voitiin saavuttaa yksimielisyys, jonka pohjalta sen jälkeen kokoontunut maatalousneuvosto hyväksyi neuvoston yhteisen kannan. Tämä toimitettiin teille virallisesti yhdessä komission tiedonannon kanssa kesäkuun puolivälissä. Se osoittaa, miten hyvin yhteispäätösmenettely voisi oikeastaan toimia maatalousalalla. Aikapulasta huolimatta neuvosto saavutti tietoisena teidän ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymistänne tarkistuksista - kuten uskon - kestävän kompromissin, jossa sovitetaan toisiinsa kuluttajan oikeudet jäljityksen takaamiseen ja käytännöllisen järjestelmän välttämättömyys.
Parlamentin tavoin neuvostokin oivalsi, että pakollinen merkitseminen pitäisi ottaa käyttöön varhaisemmassa vaiheessa kuin alkuperäisessä ehdotuksessa oli kaavailtu. Neuvosto yhtyi parlamentin vaatimukseen myös kaikkien EU-alkuperää koskevien viittausten poistamisesta. Lopuksi neuvosto noudatti myös vaatimusta ottaa jauhelihan kohdalla käyttöön tiukemmat pakollista merkitsemistä koskevat määräykset ja muotoili komission ehdottamat määräykset tiukemmin.
Kaikki nämä neuvoston ja parlamentin väliset yhteiset ratkaisut voitiin kuitenkin saavuttaa vain, koska jäsenvaltiot sopivat siitä, ettei kansallisia naudanlihan tunnistamista koskevia säädöksiä sovelleta enää vuoden 2002 jälkeen. Suurin menestys oli se, että onnistuttiin sopimaan yhtenäisestä koko yhteisön alueella voimassa olevasta naudanlihan pakollista merkitsemistä koskevasta sääntelystä. Meidän ei pitäisi siksi kyseenalaistaa uudelleen tätä yhteisyyttä ja tätä yhdentymisaskelta.
Kuten olemme nyt saaneet tietää ympäristöasioita käsittelevältä valiokunnalta, poliittisesta näkökulmasta kaikkea ei ole vielä selvitetty.
Täysistunnossa on käsiteltävänä tarkistuksia, ja muutamien näiden tarkistusten hyväksymisellä olisi laajakantoisia seurauksia ennen kaikkea asetuksen aikataululle ja hyväksymiselle. Niinpä on esitetty, kuten useammat puhujat täällä mainitsivat, kaksi jauhelihan pakollista merkitsemistä koskevaa tarkistusta. Sekä te täällä parlamentissa että neuvosto olette tutkineet tätä kysymystä erittäin tarkasti. Te tulette toteamaan, että neuvosto on noudattanut teidän vaatimuksianne ja muotoillut määräykset tiukemmin, niin, jopa huomattavasti tiukemmin kuin komission alkuperäisessä ehdotuksessa kaavailtiin.
Toisessa molemmista uusista tarkistuksista edustetaan nyt uudelleen käsitystä, että jauhelihan valmistajien pitäisi ilmoittaa tarkasti, mistä hänen jalostamansa naudanliha on peräisin. Hyvät parlamentin jäsenet, ottaen huomioon ne edellytykset, joilla jauhelihaa valmistetaan nykyään teollisesti, se olisi aivan yksiselitteisesti liian paljon vaadittu. Teollisuus hyväksyy tosin aukotonta jäljittämistä koskevan määräyksen, mutta sehän on jo hyvin vaikeaa jauhelihatuotteiden valmistus- ja teurastuspaikan ilmoittamisen kohdalla. Se osoittaa samalla myös, että tällä asetuksella tulee olemaan asianmukainen vaikutus. Siksi uuden ehdotuksen toteuttaminen käytännössä on varmasti mahdotonta. Se johtaisi pahimmassa tapauksessa jopa siihen, että yritykset erityisesti pienemmissä jäsenvaltioissa menevät konkurssiin ja jauhelihan markkinat uudelleenkansallistetaan jälleen kokonaan. Se olisi tämän ehdotuksen vaikutus. Siltä osin minulle ei voida myöskään sanoa, että jostakin puolalaisesta lehmästä, joka tuodaan Itävaltaan, muodostuu ongelma itävaltalaisille kuluttajille. Arvoisa jäsen, voin nimittäin kertoa teille, että jos kuluttaja ostaa Itävallassa jauhelihaa lihakaupasta, hän jauhattaa lihapalan silmiensä edessä, ja silloin ei ole muutenkaan mitään ongelmaa alkuperästä eikä muustakaan. Tässä on pikemminkin kyse jauhelihan teollisesta jalostamisesta, hampurilaistuotannosta ja muista samantyyppisistä tuotteista, ja se on nykyään jatkuva teollinen prosessi. Jos te puututte siihen, yritys käyttää vain useampia omasta maastaan peräisin olevia eläimiä eikä mitään muuta. Me olemme saavuttaneet siten tavoitteemme vastakohdan.
Toisessa tarkistuksessa mainitaan jauhelihan valmistuspäivämäärän pakollinen ilmoittaminen. Tämähän ei ole ensimmäinen kerta, kun me keskustelemme tästä ajatuksesta. Pakkausmerkintä sisältää kuitenkin jo suoremman ja selvemmän tavan antaa kuluttajalle tämä ratkaiseva tieto siitä, mihin asti tuote on käyttökelpoinen. Pakkausmerkinnässähän lukee jauhelihan viimeinen käyttöpäivämäärä. Tämä uusi ehdotus ei voi siksi uskoakseni tarjota kuluttajalle mitään lisä- ja parempaa tietoa. Yhteisessä kannassa kaavaillaan lisäksi myös mahdollisuutta liittää tämä tieto - jos joku sitä toivoo - niin sanotussa yksinkertaistetussa menettelyssä. Ehdottaisin siksi, että meidän pitäisi pitää kiinni jauhelihalle asetetuista määräyksistä siinä muodossa kuin ne sisältyvät yhteiseen kantaan. Olen varma, että tarkastelemalla tekstiä tarkasti te toteatte, että siinä kaavaillut määräykset ovat riittävän tiukkoja ja meidän tavoitteemme avoimuuden lisäämisestä saavutettiin.
Seuraavaksi haluaisin käsitellä täällä niin paljon keskusteltua luokkien kysymystä. Se oli, kuten te tiedätte, osa alkuperäistä komission ehdotusta, ja hyvin monet asiat puhuvat minun nähdäkseni sellaisen tiedon puolesta. Se lisää avoimuutta ja on uskoakseni tärkeää kuluttajille. Voin vain sanoa teille, että meillä kotona vasikanlihasta maksetaan puolet enemmän kuin naudanlihasta. Kuluttajana haluaisin sitten jo tietää, mistä maksan puolet enemmän. Siinä on myös hintaero, ostanko lehmänlihaa vai nuoren sonnin lihaa, nimittäin noin kolmanneksen hintaero. Eikö kuluttajan etujen mukaista ole sitten tietää, mistä hän on oikeastaan maksanut enemmän, tai saada tae siitä, että jos hän maksaa korkeamman hinnan, hän saa myös vastaavan tavaran? Nyt selitän teille myös, mitä me oikeastaan suunnittelemme tältä osin.
Luokat, sikäli kun on kyse ruhoista, siis kokonaisista ruhoista, ovat olleet sitovia yhteisössä 20 vuoden ajan. Luokiksi on kaavailtu: vasikat, nuoret sonnit, härät, hiehot, lehmät ja vanhemmat sonnit. Sen on määrä pysyä perustana myös luokkien käyttöönotolle. Me haluamme vain, että se, mitä nyt on kaavailtu ruhojen tunnistamisena, koskee myös ruhon osia. Siinä kaikki. Me olemme lisäksi valmiita erottelemaan tietyt valmistuslajit, sillä esimerkiksi gulassilihan osalta meidän ei tarvitse tehdä niin täsmällistä eroa, siinä riittää mielestäni, kun tiedetään, ostetaanko vasikangulassi- vai naudangulassilihaa.
Siitä on kyse eikä mistään muusta! Kun te nyt sanotte, kyllä, mutta komissiohan ei edes tiedä, miltä se tulee lopullisesti näyttämään, minun sanottava teille yksi asia: se on tyypillinen kana-muna-ongelma. Neuvoston asetuksen on oltava voimassa ensin, jotta me voimme sopia komission säännöksistä, asetuksen täytäntöönpanoa koskevista säännöksistä.
Luokkien muotoileminen yksityiskohtaisesti on täytäntöönpanosäännöksiä koskeva päätös. Te ette voi siksi vaatia komissiolta, että me annamme takuuselvityksen siitä, millaiset luokista aivan tarkasti ottaen tulee, koska meidänhän on keskusteltava siitä ensin jäsenvaltioiden kanssa hallintokomiteassa. Teidän tätä koskevan vaatimuksenne toteuttaminen on oikeudellisesti mahdotonta, ja te tekisitte lisäksi koko asiasta suoraan osan neuvoston asetusta. Se on kuitenkin sitten jo toinen asia. Uskonkin siksi, että tältä osin kaavailtu menettely on oikea. Voin kuitenkin luvata teille yhden asian, jos niin haluatte: komissio kannattaa mainitsemiani luokkia, ei kuitenkaan asetuksen monimutkaistamista edelleen.
Yhden asian on oltava meille selvä: jos meillä ei ole näitä luokkia, vaikutus on myös tältä osin se, että me palaamme tunnistusjärjestelmien uudelleenkansallistamiseen. Se ei voi mielestäni olla varmasti eurooppalaisten etujen mukaista. Poliittisesti tämä asia voidaan tietysti nähdä eri tavalla. Komissio - ja sen olen kaiketi tehnyt selväksi - ei ole tosin samaa mieltä niiden kanssa, jotka pitävät tätä tietoa toteuttamiskelvottomana, järjettömänä tai liian kalliina, mutta en voi väittää, ettei voitaisi ajatella sellaista järjestelmää, joka ei sisällä tällaista määräystä. Me komissiona halusimme kuitenkin välttää joka tapauksessa sen, että voimaan tulee uudelleen kansallisia säännöksiä, joiden vaikutus johtaa siihen, että markkinat uudelleenkansallistetaan täydellisesti ja me itse asiassa tuhoamme vähitellen yhteiset markkinat. Se ei voi kaiketi olla sen tarkoitus. Meidän pitäisi siksi pitää mielestäni kiinni yhteisestä kannasta myös tässä kohdassa.
Haluaisin kiinnittää vielä lyhyesti huomiota kahteen asiaan. Jäsen Hudghton kysyi, olisiko vapaaehtoinen alkuperänimitysten, kuten esimerkiksi Orkneysaaret ym., sisällyttäminen mahdollista. Sellaiset vapaaehtoiset alkuperänimitykset ovat mahdollisia edellyttäen, että ne eivät ole suojeltuja alkuperänimityksiä, koska suojeltuja alkuperänimityksiä on loogisesti suojeltava sellaisina.
Sen myötä tulen viimeiseen argumenttiin, jonka eri jäsenet esittivät, nimittäin teknisten edellytysten puuttumiseen. Jos me teemme päätöksemme sen mukaan, milloin viimeiselle jäsenmaalle juolahtaa mieleen, että se olisi nyt myös valmis luomaan tekniset edellytykset, me teemme päätöksemme oikeastaan naudanlihan pakollisen tunnistamisen jarruttajien perusteella. Sitä meidän ei pitäisi sallia. Se olisi kielteistä. Markkinathan rankaisevat oikeastaan niitä, jotka eivät olleet valmiita luomaan ajoissa teknisiä edellytyksiä nautojen tunnistamiselle.
Pyydän teitä siksi miettimään näitä pohdintoja huomisessa äänestyksessä. Voin myös sanoa teille, että tämä asia ei näytä käytännössä niin monimutkaiselta kuin monet täällä ovat kuvitelleet. Teillä on tässä sellaisen merkinnän malli, jollaista me kaavailemme tulevaisuudessa. Tässä merkinnässä on myös vielä vapaata tilaa, johon voidaan merkitä hinta ja muita tietoja, joita kuluttaja tarvitsee joka tapauksessa. Te näette, että se voi toimia!

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, tämä keskustelu jatkuu, kunnes saamme sovittelumenettelyn päätökseen.
Hyvät kollegat, huomaan, että asiaan liittyy ongelma. Teidän olisi itse saatava komission jäsen Fischler kiinni, jos haluatte puhua hänelle. Olen ollut mukana lihateollisuudessa itsekin useita vuosia. Asiaa ei ole vielä tyydyttävästi ratkaistu.
Arvoisa Jackson, haluatteko pitää työjärjestyspuheenvuoron?

Jackson
Haluaisin vain tähdentää, ettei komission jäsenen pitäisi antaa ymmärtää, ettei tässä asiassa ole sovittelun varaa. Meillä on mahdollisuuksia sovitteluun, ja jos hyväksymme nämä tarkistukset huomenna, hyvä puoli on, että parlamentti on avoimesti mukana päättämässä ehdotuksen lopullisesta muodosta, mikä ei muuten toteutuisi.

Puhemies
Huomenna äänestyksen jälkeen sovitaan sovittelun aloittamisesta.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Yhteisöpatenttia koskeva asetusehdotus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto yhteisöpatenttia koskevasta asetusehdotuksesta.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, olen varsin tyytyväinen siihen, että minulla on tilaisuus tiedottaa parlamentille komission tämänaamuisesta päätöksestä, joka liittyy yhteisöpatentin perustamista koskevaan asetusehdotukseen. Tämä on sen Lissabonin Eurooppa-neuvoston esityksen mukaista, jossa vaadittiin tällaisen yhteisöpatentin ottamista käyttöön vuoteen 2001 mennessä. Parlamentti tuki selvästi tätä aloitetta osallistumalla laajaan kuulemisprosessiin, jonka komissio käynnisti innovaatiota Euroopassa koskevan vihreän kirjansa myötä vuonna 1997.
Tarvitsemme yhteisöpatenttia edistääksemme innovointia, joka on avaintekijä kasvun, kilpailukyvyn ja työpaikkojen luomisen kannalta Euroopassa. Teollisuutemme kuten myös tutkimuksemme ja tiedemaailmamme piirissä on nyt jo jonkin aikaa painotettu, että tarvitaan sellaista patenttia, joka on kohtuuhintainen, voimassa kaikkialla yhteisössä ja joka tarjoaa oikeudellisen varmuuden. Tämä on kunnianhimoinen tavoite. Ehdotuksellamme päästään tähän tavoitteeseen, koska päämääränä on juuri tällaisen patentin luominen. Yhteisön patentti olisi voimassa nykyisten järjestelmien rinnalla ja täydentäisi niitä tarjoamalla vetovoimaisemman vaihtoehdon sekä suurille että pienille sisämarkkinoilla toimiville liikeyrityksille. Ehdotuksemme perustuu pääosin nykyisen eurooppalaisen patenttijärjestelmän varaan, jolla ohjataan niitä sääntöjä ja menettelyjä, joiden perusteella eurooppapatentteja myönnetään, ja tällainen lähestymistapa edellyttää yhteisöltä liittymistä Euroopan patenttisopimukseen.
Yhteisöpatenttia koskevan asetuksen nojalla Münchenissä toimivan Euroopan patenttiviraston myöntämistä patenteista voidaan tehdä yhteisöpatentteja. Komission ehdotuksen mukaan yhteisöpatentin ominaispiirteet ovat seuraavia: yhteisön patentti on luonteeltaan yhtenäinen, se on voimassa kaikkialla yhteisössä ja sitä ohjataan samoilla säännöillä. Tämä vähentää 15:een eri kansalliseen lainsäädäntöön liittyvää epävarmuutta, ja laajentumisen jälkeen tietysti vielä suuremmassa määrin. Perustamalla keskitetty oikeudellinen järjestelmä, jolla taataan yhteisöpatentteihin liittyvän oikeuskäytännön laatu ja johdonmukaisuus, vahvistetaan huomattavasti oikeusvarmuutta. Tällaisen keskitetyn tuomiovaltaisen yksikön perustaminen edellyttää muutosta Euroopan yhteisön perustamissopimukseen. Meillä on nyt tilaisuutemme vireillä olevan hallitustenvälisen konferenssin yhteydessä. Emme saa jättää tätä tilaisuutta käyttämättä, ja haluaisin luottaa parlamentin jäsenten lujaan tukeen sen varmistamiseksi, että hallitustenvälisessä konferenssissa tämä asia otetaan kunnolla esiin.
Lopuksi sanoisin, että ehdotuksemme avulla edistetään huomattavasti patenttien hintojen alenemista Euroopassa, koska ylimääräisiä käännöksiä patenteista ei edellytetä sen jälkeen, kun ne on myönnetty yhdellä Euroopan patenttiviraston kolmesta kielestä.
Voinen tähdentää kunnianhimoisen lähestymistavan tarpeellisuutta. Aiemmat yritykset yhteisöpatentin luomiseksi, varsinkin vuonna 1989 tehdyllä Luxemburgin yleissopimuksella, epäonnistuivat, koska tavoitteellisuutta puuttui kahdella avainalueella: ensiksi kustannusten ja toiseksi riitauttamisen alalla. Meidän on vakuutettava jäsenvaltiot perustamissopimuksen muuttamisen tarpeellisuudesta keskitetyn tuomivaltaisen elimen perustamiseksi yhteisöpatentteihin liittyviä riita-asioita varten. Ehdotustamme tarkasteltaessa huomataan myös, että laajentumisen vaikutukset kustannuksiin ja riitauttamiseen tässä mielessä olisi myös ennakoitava. Jos tyydymme muuhun kuin kunnianhimoiseen ratkaisuun tällä alalla, käy yksinkertaisesti niin, ettemme tarjoakaan teollisuudellemme ja tuotekehityksemme asiantuntijoille niiden tarvitsemia uudenaikaisia patentteja.

Fraisse
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten juuri sanoitte, yhteisöpatentin laatimishanke antaa tilaisuuden tarkistaa yhteistyötä Euroopan patenttiviraston ja yhteisön toimielinten välillä. Hiljattain Edinburghin yliopistolle myönnetty patentti tuo esille Euroopan patenttiviraston aseman ja sen valvontaa koskevien menettelyjen ongelman.
Sen valossa, jota kutsuttiin virheeksi, näyttää siltä, että bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskeva direktiivi 98/44 on epätarkka ja epäselvä, varsinkin sen 5 artiklan 1 kohta ja 5 artiklan 2 kohta. Eikö komission pidä ehdottaa tämän direktiivin tarkistamista, jotta kaikki jonkin geenin tai sen sarjan löytämiseen liittyvät patentoimismahdollisuudet voitaisiin ehkäistä ennakolta? Emme voi välttyä tämän kysymyksen käsittelyltä yhteisöpatenttia laadittaessa.

Kauppi
Olen varsin iloinen kuullessani, että komissio on päättänyt rajoittaa yhteisöpatenteissa käytettävien kielten määrää. Tällä hetkellä käännöskustannukset ovat suurin ongelma yritettäessä vähentää kustannuksia ja nopeuttaa prosessia. Suhtaudun myönteisesti ehdotukseen ja toivon, että hallitustenvälisessä konferenssissa ollaan valmiita tekemään tarvittavat muutokset perustamissopimuksiin.
Kuitenkin haluaisin kysyä erästä asiaa, joka liittyy Euroopan patenttiviraston käyttämään prosessiin. Sain sellaisen käsityksen, että prosessi itsessään pysyisi kuta kuinkin samana uudessa järjestelmässä. Miksiköhän Euroopan patenttivirastossa käytetään tällä hetkellä monien asiantuntijoiden järjestelmää eikä yhden asiantuntijan järjestelmää, joka on käytössä Japanissa ja Yhdysvalloissa? Näissä maissa patentti myönnetään, kun yksi asiantuntija on antanut lausuntonsa. Tämä on myös yksi tekijä, jonka vuoksi prosessi on Euroopassa kalliimpi ja hitaampi kuin kilpailijamaissamme.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella komission jäsentä. Tämä on mielestäni suuri saavutus. Kuten te sanoitte, käsiteltävänämme on luultavasti kaikkein kunnianhimoisin sisämarkkinoihin liittyvä hanke, ja minulla on ilo sanoa tämä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta ja asian esittelijänä.
Arvoisa komission jäsen, hanke on kunnianhimoinen, koska mainitsemienne seikkojen lisäksi on olemassa eräs sisämarkkinoiden periaatteisiin liittyvä keskeinen syy, joka puoltaa yhteisöpatentin käyttöönottoa. Jos haluamme, että sisämarkkinamme todellakin olisivat yritysten ja kuluttajien kotimarkkinat, siinä, että patentit ovat pirstaloituneet valtioiden rajojen takia, ei ole mitään mieltä. Tämä hanke on paitsi kunnianhimoinen myös vaikea, koska, kuten te mainitsitte, se edellyttää perustamissopimuksen ja ainakin neljän tai kuuden jäsenvaltion valtiosääntöjen muuttamista.
Arvoisa komission jäsen, minäkin siis kannatan erinomaista yhteistyötä, sillä me tarvitsemme sitä, ja neuvotteluvalmiutta, jotta tämä hanke saataisiin toteutettua.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, kiitos, että annatte minulle tilaisuuden vastata äsken esitettyihin kommentteihin. Voinen aloittaa kiittämällä jäsen Palacio Vallelersundia hänen antamastaan laajasta tuesta komission yhteisöpatentin edistämistä koskevalle päätökselle. Mitä jäsen Kauppiin tulee, voinen sanoa, että syy siihen, ettei Münchenin patenttivirastossa käytetä ainoastaan yhtä vaan useita asiantuntijoita, on, että virastossa halutaan varmistaa, että Euroopan patenttiviraston myöntämä patentti on parasta laatua. Haluamatta syyllistyä asiattomaan Eurooppa-keskeisyyteen sanoisin, että muualla päin maailmaa myönnetyt patentit, varsinkin rapakon takana myönnetyt, jos voin ilmaista asian näin, eivät ole laadultaan yhtä hyviä kuin Münchenissä toimivan Euroopan patenttiviraston myöntämät patentit. Niinpä pelkään, että tässä tapauksessa meidän on edelleen asetettava turvallisuus ja laatu pelkästään taloudellisten näkökohtien edelle. Tästä syystä Euroopan patenttivirasto käyttää useampaa kuin yhtä asiantuntijaa.
Ensimmäisestä kysymyksestä toteaisin, että komissio on tietoinen Ranskassa ja muualla esille nousseesta direktiiviä koskevasta huolestumisesta ja varsinkin siitä, joka koskee direktiivin 5 artiklan kahden ensimmäisen kappaleen välistä mahdollista epäjohdonmukaisuutta. Ranskan presidentti Jacques Chirac on kirjoittanut puheenjohtaja Prodille tästä asiasta. Voinen korostaa, että minun mielestäni kyseisen artiklan ensimmäisen kahden kappaleen välillä ei ole ristiriitaa, ja sanamuotohan on käsittääkseni laadittu pääosin parlamentin ehdotusten pohjalta. Ensimmäisessä kappaleessa sanotaan, että muodostumisensa ja kehityksensä eri vaiheissa oleva ihmiskeho sekä pelkästään sen ainesosaa, geenin sekvenssi tai osasekvenssi mukaan luettuna, koskeva löytö eivät voi olla patentoitavissa olevia keksintöjä. Tämä kappale on selvästi sen perusperiaatteen mukainen, että löydöt eivät ole patentoitavia.
Kuitenkin 5 artiklan toisessa kappaleessa sanotaan, että ihmisen kehosta eristetty tai muuten teknisellä menetelmällä valmistettu ainesosa, yksittäisen geenin sekvenssi tai osasekvenssi mukaan luettuna, voi muodostaa patentoitavissa olevan keksinnön, vaikka tällaisen ainesosan rakenne olisi samanlainen kuin luonnollisen ainesosan rakenne. Tässä löydöllä tarkoitetaan tietyn geenin eristämistä luonnollisesta ympäristöstään tai sen valmistamista teknisen prosessin avulla.
Ollakseen patentoitavissa tämän löydön on tietenkin yhä täytettävä uutuutta, keksinnöllisyyttä ja teollista käytettävyyttä koskevat kriteerit. Tästä viimeksi mainitusta teollista käytettävyyttä koskevasta vaatimuksesta todettakoon, että direktiivistä käy selvästi ilmi, että geenin teollinen käyttö on esitettävä havainnollisesti patenttihakemuksessa. Komission kantaa tässä asiassa esittelevä tiedote on tutustuttavissa Internet-sivuillamme.
On sanomattakin selvää, että komissio aikoo vastata presidentti Chiracin kirjeeseen ja ottaa kantaa hänen esille ottamaansa asiaan. Yhteisöpatenttia koskevalla ehdotuksellamme, josta käymme tänään iltapäivällä keskustelua, ei ole vaikutusta nykyisen järjestelmän kannalta, jota ohjataan vuonna 1998 annetulla direktiivillä. Tämä direktiivi on määrä panna täytäntöön tämän kuun loppuun mennessä, ja myös sen pitäisi olla Euroopan patenttivirastoa sitova.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on tärkeää, että korostitte kansallisten patenttien, eurooppalaisten patenttien ja yhteisöpatenttien rinnakkaiskäyttöä. Haluaisin kuitenkin vielä tietää, kuinka paljon yhteisöpatenttia koskevaa tutkimustoimintaa hajautetaan. Kuten mainitsitte, se otettiin nimenomaan esiin parlamentin vihreässä kirjassa antamassa vastauksessa.
Olen iloinen myös oikeusturvan aikaansaamisesta. Luulen kuitenkin, että siihen oltaisiin pystytty muillakin keinoin, nimittäin luomatta yhteisöpatenttia. Kysymys, johon parlamentissa on tärkeää ottaa kantaa ja joka varmastikin koskee EU:n kielellistä moninaisuutta, on sitä paitsi se, haluammeko taata kaikkialla unionissamme toimivien pk-yritysten samanarvoisuuden. Uskon lisäksi, että on tärkeää, että voimme unionin kaikissa osissa säilyttää tutkimuspatentteihin liittyvän tietämyksen.

MacCormick
Kun äskettäin keskustelimme tutkimusta koskevasta valkoisesta kirjasta, päädyimme kaikki sille kannalle, että oli elintärkeää päästä tässä asiassa eteenpäin, koska tärkeää ei ole ainoastaan tehdä varsin hyvää tutkimusta vaan myös optimoida olosuhteet sen teollista hyväksikäyttöä varten. Niinpä tämän huomioon ottaen suhtaudun myönteisesti komission jäsen Bolkensteinin tiedonantoon.
Sana "keskittäminen" on epäonnistunut tässä yhteydessä, koska sillä viitataan yhteen ainoaan keskukseen jo ennestään monikeskuksisessa yhteisössä. Katson, että hän tarkoitti tosiasiassa sitä, että koko yhteisöä varten perustetaan yksi ainoa tuomioistuin eikä välttämättä sitä, että sen on sijaittava maantieteellisesti keskeisellä paikalla.
Lopuksi päättelen, että on ehdotettu mahdollisuutta ohjelmistojen patentointiin. Ryhmäni olisi varsin pettynyt tällaiseen ehdotukseen. Meistä näyttää siltä, että tekijänoikeudet ovat oikea keino suojella ohjelmistoja ja patenttien ottaminen käyttöön tällä alalla olisi haitaksi ja hyvän oikeudellisen periaatteen vastaista.

Purvis
Olemme tyytyväisiä siihen, että tällä edistetään tulevaisuudessa Euroopan teollisuuden innovointia ja tuotekehitystä sekä kilpailukykyä, jos ehdotus saadaan hallitustenvälisessä konferenssissa läpi ja kirjatuksi peruskirjaan. Jäsen Fraissen kysymyksen ja siihen antamanne vastauksen pohjalta sanoisin, että on rajattava selvästi se, mikä on patentoitavissa ja mikä ei. Tässä asiassa biotekniikan alalla on yhä epäselviä alueita. Te väititte tehneenne lopullisen päätöksen tässä asiassa. Onko asiassa liikkumavaraa vai onko kyse ehdottoman tinkimättömästä ja viimeisestä komission kannasta, kuten aiemmassa vastauksessanne totesitte?

Bolkestein
Voinen selittää, että komission ehdotuksella, jos parlamentti ja neuvosto hyväksyvät sen, ei rajata pois mitään tällä hetkellä olemassa olevia mahdollisuuksia. Eli, jos komission ehdotus hyväksytään, patentteja voidaan myöntää kolmella tavalla. Ensinnäkin ovat kansalliset patentit, jotka myönnetään maan kielellä ja jotka ovat kansallisen patenttiviraston myöntämiä. Tämä on nykytilanne, joka pysyy ennallaan jatkossakin.
Toinen jatkossakin tarjolla oleva mahdollisuus ovat Euroopan patenttiviraston myöntämät eurooppapatentit. Eurooppapatenttia ei saa sekoittaa yhteisöpatenttiin. Eurooppapatentti on eräänlainen kansallisten patenttien kori, josta hakija voi hakea patenttia esimerkiksi Benelux-maita, Ranskaa ja Saksaa varten, eli 5 jäsenvaltiota varten 15 jäsenvaltiosta. Jos hakemus hyväksytään, tuloksena on näissä viidessä maassa voimassa oleva patentti, ja tuomiovalta ulottuu näiden viiden maan tuomioistuimiin. Tämä mahdollisuus nykytodellisuus on olemassa jatkossakin.
Kolmas mahdollisuus, josta keskustelemme parhaillaan, on yksi yhtenäinen patentti, toisin sanoen se myönnettäisiin ja sitten sitä sovellettaisiin koko yhteisöön. Tämän vuoksi sitä kutsuttaisiin yhteisöpatentiksi. Korostaisin sitä, että tällaisia vaihtoehtoja keksijöille on tarjolla: he voivat valita kansallisen patentin, eurooppapatentin tai yhteisöpatentin. Komissio ei ole aikeissa sulkea pois mitään tällä hetkellä avoinna olevia mahdollisuuksia.
Voinen ryhtyä käsittelemään jäsen Thorsin esittämää kysymystä tällä alalla tehtävästä hajauttamisesta. Emme voi pitää kiinni kummastakin tavasta. Emme voi säilyttää ja syödä kakkua yhtä aikaa. Toisin sanoen, jos haluamme yhteisöpatentin, joka myönnetään yhdestä paikasta, nimittäin Münchenistä, ja jota sovelletaan yhtä aikaa koko yhteisöön, tarvitsemme keskitettyä tuomiovaltaa patentteja koskevien riita-asioiden ratkaisemiseksi. Tästä syystä komissio on ehdottanut henkistä omaisuutta koskevissa tapauksissa riita-asiat ratkaisevan tuomioistuimen perustamista, ja luonnollinen paikka tällaiselle tuomioistuimelle on Luxemburg. Tämän myös haluaisin sanoa jäsen MacCormickille. Nyt ei ole kyse mistään maantieteellisestä keskittämisestä, vaikka minun onkin myönnettävä, etten tiedä, onko Luxemburg Euroopan unionin keskellä vai ei. On selvää, että Euroopan unionin laajentumisen myötä maantieteellinen keskikohta siirtyy itään päin. Olemme valinneet yhteisön henkisen omaisuuden alalla toimivan tuomioistuimen sijaintipaikaksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen sijaintipaikan.
Voinen palata takaisin jäsen Thorsin kommenttiin ja todeta, että pienten ja keskisuurten yritysten osalta komission ehdotus ei sulje pois niiden mahdollisuuksia olla keksintöjen osalta mukana Euroopan patenttiviraston julkaisuissa. 75 prosenttia patenteista myönnetään englanniksi, ja vallitseva kieli henkisten oikeuksien alalla patenttimaailmassa on englanti. Toisena tulevat kansalliset patenttivirastot. Annetaan niiden käyttää kapasiteettiaan siihen, että ne tiedottavat pienille ja keskisuurille yrityksille siitä, mitä Münchenissä on parhaillaan tekeillä ja mitä on julkaistu englanniksi, ranskaksi tai saksaksi. Tällä tavalla ne voivat innostaa ja auttaa kussakin maassa toimivia pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Mitä tulee lopuksi bioteknisiä keksintöjä koskeviin patentteihin, jotka otettiin esille sekä edellisellä kyselytunnilla että jälleen äskettäin, voinen lopuksi painottaa, että komission tämänaamuinen päätös ei muuta mitään tällä alalla, mihin molemmat puhujat viittasivat. Seuraava kysymys kuuluu: onko komissiolla liikkumavaraa tässä asiassa? Ainoastaan ne, joilla ei ole ajatuksia, eivät koskaan muuta niitä, niinpä olisi outoa, jos komissiolla ei olisi liikkumavaraa. Harkitsemme asiaa, olemme saaneet Ranskan tasavallan presidentiltä kirjeen, aiomme tietenkin vastata tähän kirjeeseen, Internet-sivuillamme on jo luettavissa tiedote, ja aiomme tehdä parhaamme sellaisen tien valitsemiseksi, joka on kaikkein järkevin.

Rübig
Arvoisa puhemies, haluaisin hieman täsmentää jäsen Kaupin kysymystä, nimittäin keksinnöllisyyttä koskevan strategian osalta. Suuressa keksinnöllisyydessä on se etu, että sitä on hyvä puolustaa tuomioistuimissa, koska mitätöimistä koskevat kanteet ovat tietysti valtava ongelma. Pienessä keksinnöllisyydessä on se etu, että monet yritykset ja keksijät voivat jättää keksintöjä ja saavat patenttinsa hyvin nopeasti.
Uskon siksi, että meidän pitäisi pohtia perusteellisesti sitä, minkä keksinnöllisyyttä koskevan strategiatason Eurooppa aikoo valita tulevaisuudessa, sillä esimerkiksi japanilaisilla on tällä hetkellä käytössä pienen keksinnöllisyyden periaate ja siksi myös hyvin massiivinen ilmoitustoiminta. Eurooppa ja Euroopan patenttivirasto edellyttävät oikeastaan hyvin suurta keksinnöllisyyttä. Uskon, että se on valtavan tärkeä talouspoliittisena välineenä.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, onnittelen teitä myös omasta puolestani tämän ehdotuksen esittämisestä. Me kaikki toivomme todellakin Euroopan unionin kilpailukyvyn kannalta sitä, että tämä yhteisöpatentin päättymätön tarina saa nyt onnellisen lopun. Siksi oli oikein, että - ja haluaisin tukea teitä siinä erityisesti - tätä ehdotusta ei ylikuormiteta erittäin arkaluonteisilla kysymyksillä, jollainen on esimerkiksi bioteknisten tuotteiden patenttisuoja. Haluaisin myös pyytää kollegoja pidättymään periaatteellisten kysymysten esittämisestä kieliä koskevien järjestelyjen osalta. Tässä on kyse erityisten ehtojen alaisesta erikoisalasta.
Arvoisa komission jäsen, te sanoitte äsken sivumennen lainkäyttövallasta, että tätä lainkäyttövaltaa käytettäisiin tietysti Luxemburgissa. En ota sitä viittauksena Euroopan patenttituomioistuimen mahdolliseen sijaintipaikkaan. Olisi ehkä mielekkäämpää sijoittaa tuomioistuin Euroopan patenttiviraston yhteyteen Müncheniin, koska siellähän on käytettävissä koko asiantuntemus ja sitä kautta helpotettaisiin yhteistyötä.

De Clercq
Arvoisa puhemies, haluan osoittaa sydämelliset onnitteluni komission jäsen Bolkesteinille hänen pyrkimyksensä, hänen energisyytensä ja sen menestyksen takia, jonka hän on saavuttanut tiellä kohti eurooppalaista yhteisöpatenttia.
Haluaisin esittää neljä kysymystä. Olen kuullut, että joillakin komission jäsenillä ja muilla on kuitenkin ongelmia ehdotetun kielijärjestelyn osalta. En ole kielifanaatikko mutta kysyn, miksi kolme kieltä eikä viisi kuten tavaramerkkivirastossa? Aiheutuuko siitä todellisia vaikeuksia?
Toiseksi päätös Münchenissä toimivan viraston muuntamisesta EU-virastoksi. Se vaatii 15 hallituksen yksimielistä hyväksyntää. Onko se ongelma?
Kolmanneksi Euroopan parlamentin asema. Meillä ei ole todellisuudessa lainkaan sananvaltaa. Merkitseekö se sitä, että Euroopan parlamentti, joka on ajanut eurooppalaista yhteisöpatenttia innokkaammin kuin kukaan muu, ei pääse osallistumaan eikä ainakaan saa ajoissa ja säännöllisesti tietoa asioiden etenemisestä?
Lopuksi, miten on tulevan laajentumisen laita, mitä tulee yhteisöpatenttiin?

Bolkestein
Kolme parlamentin jäsentä on esittänyt kuusi kysymystä. Ehkäpä käsittelen niitä yksi kerrallaan.
Ensiksikin tasoista sanoisin, että ainoa taso, josta olen tietoinen, koskee laatua, ja meidän on jatkossakin tarjottava sellaisia patentteja, jotka täyttävät tarkat laatukriteerit. Aikaisemmin iltapäivällä vastasin jäsen Kaupin esittämään kysymykseen, jossa hän kysyi, miksi Euroopan patenttivirastossa ei tyydytty yhteen asiantuntijaan, ja antamani perustelu kuului, että tarvitsemme korkealaatuisia patentteja ja siksi on joskus välttämätöntä käyttää useampaa kuin yhtä asiantuntijaa. Mielestäni emme saisi pilata Euroopan patenttiviraston myöntämien patenttien laadukkuutta ja siksi meidän olisi pidettävä taso siinä, missä se nyt on.
Sama parlamentin jäsen kysyi tuomiovallasta. Jälleen kerran todettakoon, että yhteisöpatentti edellyttää yhteisön tuomiovaltaa, ja meistä vaikuttaa siltä, että paras sijaintipaikka tälle erikoistuneista tuomareista koostuvalle tuomioistuimelle, joka kuitenkin olisi ilman muuta osa Euroopan unionin tuomioistuinjärjestelmää, olisi Luxemburg, mutta tämä on pelkästään tuomioistuimen sijaintia koskeva asia.
Kilpailukyvystä voinen todeta, että se on yksi tärkeimmistä seikoista, joiden vuoksi olemme ryhtyneet koko asiaan. Liike-elämä ja tiedeyhteisö haluavat yhden ainoan patentin, joka voidaan saada kerralla koko yhteisöä varten ja joka on edullinen. Eurooppalaisen patentin keskimääräinen hinta on kolminkertainen japanilaiseen patenttiin verrattuna ja viisinkertainen keskimääräiseen amerikkalaiseen patenttiin verrattuna. On itsestään selvää, että tästä on haittaa Euroopan kilpailukyvylle.
Kielien osalta, ja nyt vastaan jäsen De Clerqin esittämään kysymykseen, jos olisimme noudattaneet Luxemburgin yleissopimusta vuodelta 1989, joka merkitsi sitä, että kaikki patentit oli käännettävä 11 kielelle, pelkästään käännöskustannukset olisivat olleet keskimäärin 17 000 euroa, kun taas komission nyt ehdottamassa järjestelmässä kustannukset ovat 2 000 euroa. Tämä on yksi syy, jonka vuoksi Luxemburgin yleissopimus ei koskaan tullut käyttöön. Se saatiin päätökseen, mutta sitä ei vahvistettu vaadituissa jäsenvaltioissa, ja siksi sitä ei koskaan otettu käyttöön ja näin siksi, ettemme olleet riittävän kunnianhimoisia tuomiovalta- tai kustannuskysymyksissä.
Jäsen De Clercq kysyi, miksi meillä ei voisi olla käytössä viittä kieltä. Syy on siinä, että yhteisöpatentin perustaminen on sellainen asia, että Euroopan patenttivirasto myöntää patentin koko yhteisöä varten, ja siksi aiomme jättää koko prosessin patentin myöntämistä myöten sellaiseksi kuin se on nyt. Sen jälkeen järjestelmä tulee voimaan kaikkialla yhteisössä ja sen jälkeen on olemassa riita-asioita käsittelevä tuomioistuin, mutta patentin myöntämisen kohdalla Euroopan patenttivirastossa jatketaan työskentelyä nykyisessä muodossa.
Voinen tähdentää sitä, että Euroopan patenttivirasto ei ole yhteisön virasto. On solmittu Euroopan patenttisopimus ja 15 jäsenvaltiota ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen, mutta monet muutkin valtiot ovat allekirjoittaneet sen, eli komissio ei voi sanella Euroopan patenttivirastolle, millaiset kielijärjestelyt sillä olisi oltava. Joten, kun jäsen De Clercq kysyy, miksei Euroopan patenttivirastosta voisi tulla Euroopan unionin virasto, vastaukseni on, että Euroopan unionin olisi allekirjoitettava Euroopan patenttisopimus ja neuvoteltava asiasta, mutta ei ole enää realistista odottaa, että Euroopan patenttivirastosta tulisi yhteisön virasto.
Jäsen De Clercqin esittämä toiseksi viimeinen kysymys koski yhteispäätösmenettelyä. Se pysyy sellaisena joksi se on muotoutunut, ja siksi parlamentilla on tavanmukainen roolinsa sen käsitellessä komission toimeksiantoja ja tavoitteita päätettäessä näistä asioista tänä syksynä täysimääräisesti.
Lopuksi sanoisin, että unionin laajentumisen toteutuessa unionista tulee ilman muuta suurempi, ja yhteisöpatenttia sovelletaan sen jälkeen Euroopan unioniin liittyneisiin maihin. Ei ole muuta tapaa pitää kiinni yhteisöpatentista ja säilyttää se.
Jälleen kerran toistan, että kaksi muuta vaihtoehtoa ovat jatkossakin olemassa, niinpä jatkossakin on olemassa Puolan kansallinen patentti samoin kuin myös eurooppapatentti, joka voi hakijan niin toivoessa sisältää Puolan. Toivokaamme, että useimmat Euroopan liikeyrityksistä ja tutkimusalan asiantuntijoista edistävät siirtymistä eurooppapatentista yhteisöpatenttiin niin, että Euroopan unionin kilpailukykyä parannetaan mahdollisimman paljon.

Puhemies
Paljon kiitoksia vastauksistanne, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu komission tiedonannosta on päättynyt.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0532/00).
Ensimmäinen osa

Puhemies


Charlotte Cederschiöld
Kysymys nro 25 (H-0549/00):
Aihe: Tietokonerikollisuus ("Cybercrime") Tietokonerikollisuutta koskeva työ jatkuu (Eurooppa-neuvosto, G7:n Lyon-ryhmä). Lisäksi komissio on äskettäin tehnyt aloitteen ja aikoo toteuttaa uusia toimia yhteisön tasolla rikosten vastustamiseksi. Ilmeisesti komissio neuvottelee kysymystä koskevasta asiakirjasta jäsenvaltioiden kanssa ilman, että se edes kertoo asiasta parlamentille. On harkittu mm. sitä, että palvelujen tarjoaja velvoitettaisiin keräämään ja tallentamaan yhteyksiä koskevia tietoja ja pyynnöstä antamaan ne viranomaisille.
Onko komissio tietoinen siitä, että tällainen toimenpide voi vaarantaa vakavasti henkilökohtaisen tietosuojan sekä luottamuksellisten kaupallisten tietojen suojan ja että se helpottaisi teollisuus- ja talousvakoilua?
Onko komissio tietoinen siitä, että toimenpiteen seurauksena käyttäjät voisivat menettää Internetiä kohtaan tuntemansa luottamuksen?
Onko komissio tietoinen siitä, että tällainen toimi olisi ristiriidassa komission äskettäin tekemän eEurope-aloitteen kanssa, jonka tarkoituksena on edistää Internetin käyttöä sekä yksityisesti että työelämässä?

Vitorino
Arvoisa puhemies, arvoisa Cederschiöld, arvoisat parlamentin jäsenet, joulukuun 1999 jälkeen komissio on ryhtynyt kuulemaan epämuodollisesti jäsenvaltioiden rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten ja tietosuojaviranomaisten edustajia sekä Euroopan teollisuuden edustajia, eli pääasiassa Internet-palvelujentarjoajien ja teletoiminnan harjoittajien edustajia, sen tiedonannon laatimista silmällä pitäen, joka sisältyi vuosittaiseen työohjelmaan ja joka koski mahdollisia vaihtoehtoja Euroopan unionin lisätoimille tietokonerikollisuuden torjunnassa.
Komissio katsoo, että kaikilla liikennetietojen säilyttämistä koskevaan monimutkaiseen kysymykseen tehtävillä ratkaisuilla olisi päästävä oikeudenmukaiseen tasapainoon asianosaisten eri tarpeiden ja etunäkökohtien välillä ja toisaalta varmistettava kaikilta osin perusihmisoikeudet niin, että yksityisyys ja henkilötietojen suojaaminen otetaan huomioon.
On otettava huomioon melko erilaisia ja tärkeitä näkökohtia. Tietosuojaviranomaiset ovat katsoneet, että tehokkain tapa vähentää ei-hyväksyttävissä olevien yksityisyyden loukkauksien vaaraa, jos otetaan huomioon tehokkaan lainvalvonnan tarve, on, että liikennetietoja ei pitäisi periaatteessa pitää ainoastaan lainvalvontatarkoituksia varten. Toisaalta rikosten torjunnasta vastaavat viranomaiset ovat esittäneet, että he pitävät rikostutkimusten helpottamiseksi välttämättömänä sitä, että vähintään tietty määrä liikennetietoja säilytetään vähintään tietyn ajan. Kaikenlaisten säilytettyjen liikennetietojen kohdalla on taattava asianmukainen turva. Teollisuutta olisi autettava torjuttaessa hakkeroinnin ja atk-petosten kaltaista rikollisuutta, mutta keinot eivät saisi olla kohtuuttoman kalliita. Lisäksi teollisuus on avainasemassa osallistuessaan vapaaehtoisesti siihen prosessiin, jolla luodaan turvallisempaa tietoyhteiskuntaa. Käyttäjien olisi voitava luottaa tietoyhteiskunnan turvallisuuteen ja tuntea olevansa suojassa rikollisuudelta ja yksityisyyden loukkauksilta. Komission valmistelemaan ja aivan äskettäin Eurooppa-neuvoston Santa Maria Da Feiran huippukokouksessa hyväksyttyyn sähköistä Eurooppaa koskevaan toimintaohjelmaehdotukseen sisältyy se, että omaksutaan yhtenäinen ja johdonmukainen lähestymistapa tietojärjestelmissä tapahtuvan rikollisuuden torjumiseksi vuoden 2002 loppuun mennessä sen varmistamiseksi, että yhteistyö on tehokkaampaa näillä kahdella avainalueella. Tämän saman sähköistä Eurooppaa koskevan aloitteen osalta, kuten myös turvallisempaa Internetin käyttöä koskevan monivuotisen toimintaohjelman osalta, komissio aikoo tukea useita toimia, joilla pyritään lisäämään Internetin käyttöä ja edistämään turvallisuutta ja luottamusta käyttäjien keskuudessa.

Cederschiöld
Haluan kiittää kovasti mukavasta vastauksesta, joka ei kuitenkaan täysin vastannut esittämiini kysymyksiin. Meidän on ehkä sen vuoksi keskusteltava tästä asiasta jatkossa, jotta saisimme täydentäviä vastauksia.
Me kaikkihan haluamme taistella tietokonerikollisuutta vastaan. On tärkeää, että estämme rikollisuutta emmekä uuden talouden kasvua. Silloin kaikkien asianosaisten on osallistuttava tähän neuvotteluun ja tuotava esiin näkökantansa hyvissä ajoin. Kyse ei ole vain EU:n toimielimistä ja jäsenvaltioista vaan myös kuluttajista ja teollisuudesta, jotta emme joutuisi epäjohdonmukaiseen tilanteeseen, jossa eEurope-aloitteen ja rikollisuuden torjunnan parissa tapahtuvaa työtä ei ole koordinoitu. Meidän on saatava ihmiset luottamaan kehitykseen, jotta sähköinen kaupankäynti toimisi. Silloin emme voi tehdä töitä salassa. Sen sijaan on tärkeää, että saamme analyyseja tätä asiaa koskevien ehdotusten seurauksista. Feirassa tuotiin esiin juuri se, että kuluttajien luottamus on sähköisen kaupankäynnin kehityksen avaintekijä.
Haluan lopuksi esittää lisäkysymyksen: Koska saamme seuraustutkimuksen, joka koskee kuluttajia, teollisuutta ja talousvakoilua, joka muuten saattaa kehittyä?

Vitorino
Yhdyn arvoisa jäsenen näkemyksiin siinä mielessä, ettemme voi harjoittaa tässä asiassa salailua. Komission aikomuksena ei yleisesti ottaen ole tehdä mitään salassa eikä varsinkaan tällä alalla. Päinvastoin, yritämme edistää laajamittaista eri tahojen kuulemista tässä varsin hankalassa asiassa. Kukaan ei ole vielä löytänyt oikeaa vastausta. Meidän on seurattava niitä keskusteluja, joita käydään parhaillaan monilla kansainvälisillä foorumeilla, esimerkkinä mainittakoon Euroopan neuvoston valmistelema tietokonerikollisuutta koskeva erityinen sopimus ja keskustelu OECD:ssä. Meidän on myös tarpeen seurata varsin tarkasti niiden lainsäädännöllisten tarkistusten kehittymistä, joita ollaan ottamassa käyttöön useissa jäsenvaltioissa ja jotka koskevat varsin arkaluonteista kysymystä liikennetietojen säilyttämisestä lainvalvontatarkoituksiin.
Kuten sanoin jäsen Cederschiöldille, sähköistä alaa koskevan aloitteen toimintaohjelmaan sisältyy myös joukko toimia, joilla pyritään vahvistamaan Internetin käyttäjien turvallisuus, sekä joukko sähköiseen kaupankäyntiin erityisesti liittyviä toimia.
Nämä toimet pannaan täytäntöön Santa Maria Da Feiran huippukokouksessa sovitun aikataulun mukaisesti seuraavien kuukausien aikana ja sitä myötä saamme arvion, jonka jäsen mainitsi kysymyksessään.

Purvis
Komission jäsenen tasapainoinen vastaus tähän kysymykseen teki minuun vaikutuksen, mutta se ei sovi erityisen hyvin yhteen Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksen kanssa, jonka mukaan kaiken Internet-liikenteen valvominen kuuluu salaiselle palvelulle MI5:lle ja MI6:lle. Aikomuksena on vaatia salauskoodien luovuttamista ja rangaista niitä, jotka jättävät koodit luovuttamatta, vaikka syynä olisikin koodien katoaminen ja se, että ne ovat saavuttamattomissa.
Katsooko komissio, että tämä ehdotus on ensinnäkin yhteisön esittämien kansalaisoikeuksien mukainen ja toiseksi Euroopan unionissa Internetin käytön kehittämistä edistävää, sillä tämänhän puolesta kaikki retorisesti puhuvat, varsinkin Britannian pääministeri?

Vitorino
Yhdyn näkemyksiinne siitä, että Euroopan laajuisen salausstrategian kehittäminen on ratkaiseva väline lisättäessä Internetin käytön turvallisuutta. Kuten varmaan arvaattekin, tällä uudella alalla meidän on kuitenkin otettava huomioon tarve vahvistaa turvallisuutta toissijaisuusperiaatteen pohjalta siinä mielessä, että meidän on tunnustettava kunkin jäsenvaltion oikeus ottaa käyttöön oma kansallinen lainsäädäntö lakien täytäntöönpanon takaamiseksi kansallisella tasolla. Komissiossa nimenomaan koordinoimme Euroopan laajuisia ponnisteluja lakien täytäntöönpanon takaamiseksi.
Lähestymistapaamme kuuluu taata lakien täytäntöönpanon yhteydessä yhteinen vähimmäistaso Euroopan laajuisesti, mikä ei estä jäsenvaltioita ottamasta käyttöön tiukempaa tai kansallista lainsäädäntöä. Kuitenkin kansallisten lainsäädäntöjen vertaaminen on tärkeä tekijä omaksuttaessa yhteisiä sääntöjä Euroopan tasolla. En voi tällä hetkellä antaa teille laajaa kuvaa, koska monissa jäsenvaltioissa, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, lainsäädäntö on yhä valmisteilla, eivätkä kansalliset parlamentit ole vielä hyväksyneet sitä täysin.

Puhemies
Jäsen Wattsin kysymystä nro 26 ei käsitellä, koska sen aihe on jo tämän istuntojakson esityslistalla.

Esko Olavi Seppänen
Kysymys nro 27 (H-0543/00):
Aihe: Eräiden EU:n jäsenmaiden liittoutumattomuus Feiran huippukokouksessa käsiteltiin EU:n puolustusulottuvuutta, ja asia on esillä hallitusten välisessä konferenssissa. Jotkut EU:n jäsenmaat eivät kuulu NATO-sotaliittoon. Mikä on komission kanta näiden maiden asemaan EU:n tulevassa puolustusyhteistyössä?

Patten
Euroopan unionissa on viime vuoden aikana edistytty huomattavasti luotaessa eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa. Kuljettaessa Kölnistä Helsingin kautta Wieniin on edistytty pääsemällä kunnianhimoisesta visiosta konkreettisiin tavoitteisiin, jotka olivat ensin sotilaallisia ja nyt myös siviiliasioita koskevia yleistavoitteita ja uusien erityisrakenteiden luomista koskevia tavoitteita.
Tämä varsin myönteinen kehitys on antanut sisältöä "Petersbergin periaatteiden" tavoitteille, niin kuin ne on Amsterdamin sopimuksessa asetettu. Niiden pari vuotta sitten tapahtuneen perustamissopimukseen sisällyttämisen lailla tämä on ollut mahdollista ainoastaan kaikkien jäsenvaltioiden täyden ja aktiivisen tuen ansiosta.
On liian varhaista sanoa, tarvitaanko tässä vaiheessa lisämuutoksia perustamissopimukseen tällä alalla. Hallitustenvälisen konferenssin puitteissa ei ole toistaiseksi keskusteltu muodollisesti Euroopan unionin puolustuksesta. Puheenjohtajavaltion Feiran-selonteossa puhuttiin siitä, että Kölnin ja Helsingin päätelmät voitaisiin toteuttaa, ilman että olisi tarpeen tarkistaa oikeudellisesti perustamissopimusta, ellei neuvoston päätöksentekovaltuutuksia muuteta tai ellei perustamissopimuksen WEU:ta koskevia määräyksiä tarvitse muuttaa. Puheenjohtajavaltio on ehdottanut, että kysymys perustamissopimukseen sisältyvien Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevien määräysten tarkistamisesta olisi jätettävä avoimeksi tarkastelua varten ennen Eurooppa-neuvoston Nizzan kokousta, kuten on vaadittu.
Mitä tulee siihen erityiskysymykseen, joka koskee minkä tahansa NATOon kuulumattoman EU:n jäsenvaltion asemaa tulevaan puolustusyhteistyöhön osallistumisessa, tämä on kaikkein tärkein aihe, jota kyseisten jäsenvaltioiden on tarkasteltava. Selvää on, että Helsingin Eurooppa-neuvostossa sovittu sotilaallinen yleistavoite edellyttää kaikilta jäsenvaltioilta yhteisiä ja koordinoituja ponnisteluja.
Yksittäisten maiden kansallisesta sotilaallisesta osallistumisesta sanoisin, että näistä keskustellaan syksyllä Ranskan puheenjohtajakaudella pidettävässä voimavarasitoumuksia käsittelevässä konferenssissa. Vielä kerran, NATOon kuulumattomien EU:n jäsenvaltioiden kuuluu oikeutetusti itse sanoa, millaisena ne roolinsa näkevät ja millaista olisi oltava niiden osallistumisen Euroopan unionin puolustukseen. Kuitenkin voisi olla avuksi erottaa Euroopan yleisen turvallisuus- ja puolustusyhtälön kaksi osatekijää toisistaan: Petersbergin rauhanturvaamiseen ja rauhanpakottamiseen liittyvät tehtävät ja toisaalta alueellinen puolustus. Euroopan unionin selvänä tavoitteena on olla valmiina tukemaan toimintaa Petersbergin tehtävien puitteissa. Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tämän ja valmiita olemaan siinä mukana.
Euroopan puolueettomien joukkojen erinomaiset saavutukset rauhanturvaamisen ja kriisinhallintatoimien alalla ovat tulleet näkyvästi esiin uudessa Euroopan turvallisuuden kehyksessä. Kaikki neljä jäsenvaltiota, jotka eivät ole NATOn jäseniä, osallistuvat aktiivisesti ja rakentavasti yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämiseen yleisellä tasolla sekä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämiseen erityisesti. Niiden osallistuminen viimeiseen hallitustenväliseen konferenssiin olikin ratkaisevan tärkeää sen kannalta, että Petersbergin tehtävät sisällytettiin uuteen perustamissopimukseen.
Lopuksi sanoisin, etten epäile, etteikö niiden osallistuminen tällä alalla aineellisesti sekä vireillä olevissa yhteistyön uusia rakenteita muovaavissa keskusteluissa olisi jatkossakin sekä aktiivista että kunnianhimoista, olipa kyse sitten konfliktien estämisen, konfliktien ratkaisemisen ja kriisinhallinnan sotilaallisesta tai ei-sotilaallisesta puolesta.

Seppänen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän teitä perusteellisesta vastauksesta. Haluaisin vielä täsmentää niitä periaatteita, joista Feiran kokouksessa päätettiin. Siellä hyväksyttiin joustavuuskäsitteen, flexibility-käsitteen, mukaan ottaminen hallitustenväliseen konferenssiin. Kysyn teiltä, onko teidän tulkintanne mukaan tämä käsite ulotettu nyt myös toisen pilarin asioihin.

Patten
Kuten sanoin, mielestäni ei ole tarpeen ryhtyä muuttamaan perustamissopimusta. Tämä on oma näkemykseni, mutta olen varma, että jäsenvaltiot ottavat asian käsiteltäväksi seuraavien kuukausien aikana.
Eräs seikka, joka tietenkin liittyy suoraan joustavuuteen toisen pilarin puitteissa, mihin arvoisa jäsen viittasi, koskee tietenkin WEU:n 5 artiklaa, jota ei olla siirtämässä Euroopan unioniin, ja tämä on tietenkin saattanut olla kysymyksen takana. Ainoastaan Petersbergin tehtävät aiotaan siirtää, ja niiden mukana tietysti ne institutionaaliset ja hallinnolliset mekanismit, jotka ovat Euroopan unionin käytettävissä. On paljon eri mahdollisuuksia sille, mitä yhteistä puolustautumista koskevalle lausekkeelle tapahtuu, mutta se ei oikeastaan oma vastuualueeni huomioon ottaen kuulu minulle. Toisen pilarin kysymykset on osoitettava jäsenvaltioille, mutta mekin olemme niistä kiinnostuneita, jos otetaan huomioon asiaan liittyvä vastuumme ensimmäisen pilarin nojalla.

Puhemies


Maj Britt Theorin
Kysymys nro 28 (H-0555/00):
Aihe: Kansainvälinen rikostuomioistuin Euroopan komissiolla ja erityisesti kehitysyhteistyöstä vastaavalla komission jäsenellä oli tärkeä rooli uuden pysyvän kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICC) perustamisessa kesäkuussa 1998.
Rooman yleissopimuksen, johon kansainvälinen rikostuomioistuin perustuu, hyväksyminen oli tärkeä edistysaskel, jolla pyritään lopettamaan raiskauksen järjestelmällinen käyttö sotastrategiana. Sopimus on ensimmäinen kansainvälinen yhteisymmärrysasiakirja, jolla vahvistetaan, että raiskausta, seksiorjien käyttöä ja pakotettua raskautta voidaan käsitellä ihmiskuntaa vastaan tehtyinä rikoksina ja sotarikoksina.
Yhteensä 60 valtion täytyy ratifioida tämä Rooman yleissopimus. Vaikka kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet sopimuksen, valitettavasti vain Italia on ratifioinut sen.
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen tämän tärkeän sopimuksen täytäntöönpanon?

Patten
Komissio on tietoinen siitä, että toistaiseksi kaksi jäsenvaltiota, Italia ja Ranska, ovat vahvistaneet kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevan yleissopimuksen. Kuitenkin useimmat jäsenvaltiot vahvistanevat yleissopimuksen tämän vuoden aikana, jotkin jo tämän kesän aikana, kuten Saksa, Itävalta ja Alankomaat. Muut jäsenvaltiot esittänevät piakkoin säännöksen parlamenteilleen.
Komissio antaa tukensa kansalaisjärjestöjen aloitteille, joilla edistetään kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista. Vuonna 1999 noin 1,5 miljoonaa euroa osoitettiin tällaisiin toimiin talousarvion luvun B 77 budjettikohdan B 7706 selvitysosan mukaisesti.

Theorin
Arvoisa puhemies, on tietenkin ilahduttavaa, että useat EU:n valtiot ovat ratifioimassa tätä sopimusta. Hyväksyimme yleissopimuksen todellakin kaksi vuotta sitten, ja sopimuksen hyväksyneistä 60 maasta vain viidesosan on ratifioitava se, jotta sopimus voisi astua voimaan. On tietenkin erittäin kyseenalaista, ehtiikö se toteutua ennen tämän vuoden joulukuuta. Se olisi kuitenkin erittäin tärkeää, koska Rooman yleissopimus on ensimmäinen kansainvälinen sopimus, jossa päätetään, että raiskauksia ja pakotettuja raskauksia voidaan käsitellä sotarikoksina ja ihmisoikeuksien vastaisina rikoksina. Kokemukset, joita olemme saaneet jo olemassa olevilta tuomioistuimilta, toisin sanoen Ruandan ja Jugoslavian sotarikostuomioistuimilta, osoittavat selvästi, että nykyinen järjestelmä ei riitä peittämään juuri mainitsemiani rikoksia. Kansainvälisen rikostuomioistuimen toiminta vaatii kuitenkin laajaa kansainvälistä tukea.
Kysymykseni komissiolle kuuluukin: Onko teillä minkäänlaisia suunnitelmia saada tärkeät maat kuten Yhdysvallat, Venäjä ja Japani vakuuttuneiksi siitä, että niiden pitää allekirjoittaa Rooman yleissopimus?

Patten
Ensinnäkin yhdyn täysin siihen, mitä arvoisa jäsen sanoi sen tärkeydestä, että perussääntöön sisällytetään seksuaaliset väkivaltarikokset rikoksina ihmiskuntaa vastaan, kun niihin on syyllistytty, mikä on ollut totta, osana laajamittaista ja järjestelmällistä kaikkea siviiliväestöä vastaan kohdistuvaa hyökkäystä. Se, minkä olemme tässä yhteydessä nähneet samoin kuin muissakin rikollisissa toimissa, on tietenkin vahvin peruste sille, että meidän on edettävä siinä, että mahdollisimman monet maat vahvistavat sopimuksen.
Mielestäni olen oikeassa väittäessäni, että 160 kansakuntaa päätti perustaa kansainvälisen rikostuomioistuimen ja noin 120 valtiota hyväksyi sen perussäännön, niinpä ei pitäisi ilmetä ongelmia siinä, että päästään 50:stä sopimuksen vahvistaneesta valtiosta 60:een, asioiden eteenpäin vieminenhän edellyttää tätä määrää.
Olemme tietenkin painottaneet Yhdysvaltojen kohdalla vahvistamisen tärkeyttä. Emme hyväksy, minkä arvoisa jäsen tietänee, Yhdysvaltojen kantaa kansainväliseen rikostuomioistuimeen. Viemme jatkossakin asiaamme eteenpäin Yhdysvaltojen osalta, ja viemme sitä jatkossakin eteenpäin Venäjän ja Japanin samoin kuin muidenkin maiden osalta. Asia tulee esiin melko säännöllisesti kahdenvälisissä yhteyksissämme, ja pidän huolen siitä, että näin tapahtuu, jos siltä ei näytä. Meidän mielestämme kyse on potentiaalisesti erittäin tärkeästä elimestä varsinkin, jos otetaan huomioon eräät viime vuosina tapahtuneet hirvittävät tapahtumat. Mitä nopeammin tuomioistuin aloittaa toimintansa, sen parempi se on kaikkien kannalta.

Korhola
Arvoisa puhemies, näkeekö komissio mahdollisena, että Euroopan yhteisö liittyy Rooman yleissopimukseen? Mikä siinä tapauksessa tulisi olemaan EY:n tuomioistuimen ja ICC:n suhde?

Patten
Tähän asiaan liittyy suoraan eräitä kysymyksiä, jotka koskevat oikeudellista asemaamme tai sen puutetta. Tällä hetkellä pyrimme nimenomaan siihen, että ja juuri tässä mielessä komissio tulee kuvaan mukaan kannustamme kaikkia jäsenvaltioitamme vahvistamaan sopimuksen samoin kuin kannustamme joitakin kumppaneitamme ja kollegojamme kansainvälisessä yhteisössä toimimaan samoin. Tämän on oltava tavoitteemme varmistaaksemme sen, että ne säännökset, jotka saivat Roomassa niin laajaa kannatusta, todella johtavat toimivan tuomioistuimen perustamiseen mahdollisimman nopeasti.

Puhemies


Michl Ebner
Kysymys nro 29 (H-0560/00):
Aihe: Herkkä Alppien väylä Alpit ovat hyvin herkkä alue, joka kärsii ekologisesti yhä enemmän Keski- ja Itä-Euroopan maiden sekä Välimeren välisestä läpikulkuliikenteestä (pelkästään Brenneron reitin liikenne on lisääntynyt 10 vuoden aikana keskimäärin 5,8 % vuodessa niin, että vuonna 1999 reitin kautta kuljetettiin 33 miljoonaa tonnia tavaraa). Voiko Euroopan komissio ilmoittaa, mitä toimia se aikoo toteuttaa ympäristöön ja väestöön kohdistuvan rasituksen vähentämiseksi tällä herkällä alueella?
Toinen osa
De Palacio
. Komissio on täysin tietoinen Alppien kulkuväyliin liittyvistä ympäristöongelmista, mutta se toteaa, että on meneteltävä tasapuolisesti siten, että kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat otetaan huomioon.
Brennerin sola on yksi Alppien tärkeimmistä kauttakulkureiteistä, ja tästä syystä se on hyvä esimerkki siitä, että on välttämätöntä menetellä tasapuolisesti niin rautateiden kuin maanteidenkin kannalta, jotta voitaisiin suojella ympäristöä ja samalla taata tavaroiden vapaa liikkuvuus.
Rautateiden osalta - kuten tiedätte - komissio tukee jäsenvaltioiden toimenpiteitä Brennerin solan rautatiehankkeen kehittämiseksi ja toteuttamiseksi.
Brennerin solan suurnopeuksinen junarata on sisällytetty yhteisön ensisijaisiin hankkeisiin, ja se on saanut jo paljon yhteisön rahoitusta Euroopan laajuisten verkkojen puitteissa.
Maanteiden yhteydessä on korostettava, että maantieliikenteen lisääntyminen ei missään nimessä merkitse automaattisesti saastumisen lisääntymistä. Esimerkiksi ekopistejärjestelmä on osoittanut, että Itävallan kautta kulkevien rekkojen pakokaasupäästöt ovat vähentyneet huolimatta siitä, että kuljetusten määrä on lisääntynyt.
Yleisesti ottaen komissio etsii edelleenkin ratkaisuja liikenteen aiheuttamiin ympäristöongelmiin. Tältä osin jäsenten on hyvä tietää, että komissio on tämänvuotisessa työohjelmassaan sitoutunut laatimaan tiedonannon, jossa käsitellään liikennettä Euroopan unionin herkillä alueilla, muun muassa Alppien alueella.
Tämän tiedonannon tulos vaikuttaa suunnitteilla oleviin tuleviin toimiin, joihin kuuluu alustavien suunnitelmien mukaisesti johdonmukainen paketti täydentäviä toimia, joilla vähennetään liikenteen vaikutusta herkillä alueilla: teknisiä normeja, joilla parannetaan ympäristö- ja turvallisuusvaatimuksia, hintavälineitä, joilla liikenteeseen liittyvät maksut sopeutetaan todellisiin kustannuksiin kaikissa liikennemuodoissa, sekä toimia, joilla parannetaan liikenteen tehokkuutta lisäämällä mahdollisimman paljon erityisesti yhdistettyjä kuljetuksia ja vahvistetaan rautatiekuljetusten kilpailukykyä.

Ebner
Arvoisa puhemies, haluaisin pitää puheenvuoroni ja kiittää komission jäsentä niistä selvennyksistä, joita hän meille antoi ja hänen asiaan paneutumisestaan, koska hän on useampaan kertaan myös tässä istuntosalissa sanonut ottavansa asianmukaisesti huomioon ympäristövaikutukset alppialueella, joka on erityisen arkaa aluetta sekä korkeutensa että eristyneisyytensä takia.
Olemme ehdottaneet luonnoksena uusia ratkaisuja, joita komission jäsen on hiljattain tutkinut tarkasti; uskon, että nämä hankkeet ja koko Euroopan unionin kuljetusmalli voisivat toimia malliratkaisuna. Toivon, että myös koko komissio pitää kiinni tähän mennessä osoitetusta asiaan perehtymisestä ja että komission jäsenen suunnitelmat saavuttaisivat myös enemmistön konkreettisen tuen Euroopan unionissa.

De Palacio
. Arvoisa puhemies, haluaisin vain kiittää arvoisaa jäsentä hänen puheenvuorostaan ja sanoa, että jatkamme ilman muuta Brennerin solan hanketta, vaikka sitä ei teknisten vaikeuksien takia voidakaan toteuttaa pikaisesti. Toivon kuitenkin, että ennen kuin 14 Essenin hankkeen määräaika päättyy, yksi niistä, nimittäin Brennerin solan hanke, saataisiin käyntiin.

Rübig
Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että Brennerissä vallitsee kriisimieliala, ja mielestäni on ehdottoman välttämätöntä keskustella uudelleen lisärakentamista koskevista suunnitelmista tai hinnoista, koska tilanne on yksinkertaisesti saatava hallintaan. Kysymykseni on: onko teillä oikeastaan aikomuksena - vihreä kirjahan on laadittu - toteuttaa todellakin tehokkaita hintoja liikenteessä, erityisesti Brennerin mallin kohdalla?

De Palacio
. En tiedä, mitä te tarkalleen ottaen ymmärrätte tehokkaalla hinnalla. Jos kyse on hinnasta, joka vähentäisi liikennettä, ongelmana on se, että tiettyjen alueiden kauttakulusta maksetaan huomattavia summia, mutta vaihtoehtoja ei nykyisin ole.
Ennen kuin - toivottavasti ensi vuonna - otetaan käyttöön Sveitsin kanssa tehty sopimus, jonka Sveitsi on ratifioinut ja joka epäilemättä avaa meille vaihtoehtoisia reittejä ja mahdollistaa sen, että osa pohjoisen ja etelän välisestä liikenteestä voi kulkea Sveitsin kautta, vaihtoehtoisia reittejä ei juuri ole olemassa varsinkaan siksi, että tunnelionnettomuudet ovat viime aikoina aiheuttaneet ongelmia tietyllä reiteillä.
Hyvä jäsen, olenkin sitä mieltä, että ratkaisuna on rautatieyhteyksien parantaminen, sillä rautatiet voivat olla todellinen vaihtoehto ja kiskoilla voidaan kuljettaa jopa rekkoja. Tämä on yksi tavoitteistamme. Tämä monimutkainen ja pinnanmuodostukseltaan epätasainen alue edellyttää kuitenkin hankkeita, jotka vaativat tietyn kypsyttelyajan, ja työskentelemme koko ajan niiden parissa. Tämä ei missään nimessä tarkoita, että olisimme hylänneet hankkeet. Päinvastoin, aiomme edelleenkin edistää niitä komission ja asianomaisten maiden tuella. Tätä edistää myös sellaisen yleishyödyllisen yhdistyksen perustaminen, joka hakee hankkeeseen julkista ja yksityistä rahoitusta sen merkittävyyden ja mahdollisen tulevan tuoton takia.
Komission jäsen Nielsonille osoitetut kysymykset

Puhemies


Ioannis Marinos
Kysymys nro 30 (H-0524/00):
Aihe: Yhteisön määrärahojen käyttö Turkissa Turkkilainen sanomalehti Hürriyet mainitsi 22. tammikuuta kuluvana vuonna ilmestyneessä numerossaan, että osa rahoista, jotka Euroopan unioni on myöntänyt viimevuotisen maanjäristyksen uhrien tukemiseen, on käytetty 35 auton ostamiseen, joiden arvo on 500 miljardia Turkin liiraa, jotta näin helpotettaisiin Turkin parlamentin jäsenten liikkumista. Voisiko komissio kertoa minulle, minkä suuruisen summan Euroopan unioni on yhteensä myöntänyt Turkille viimevuotisen tuhoisan maanjäristyksen jälkeen, millä tavoin yhteisön määrärahojen asianmukainen käyttö on varmistettu sekä mikä on komission kanta edellä mainittuun, laajalevikkisen turkkilaislehden esittämään syytökseen? Erityisesti kysytään, aikooko komissio pyytää näiden määrärahojen palauttamista, jotka on käytetty räikeällä tavalla yhteisön määräyksiä rikkoen aivan muuhun tarkoitukseen kuin piti, Turkin parlamentin jäsenten kulutustarpeiden palvelemiseen eikä suinkaan maanjäristyksen traagisten uhrien auttamiseen?

Nielson
Voinen ensiksi siirtyä tietoon siitä, että Euroopan komissio on humanitaarisen avun toimiston ECHOn kautta osoittanut kaiken kaikkiaan 30 miljoonaa Turkin viimevuotisten maanjäristysten uhrien auttamiseen. Ohjelmat alkoivat elokuussa, ja ne ovat yhä käynnissä.
Mitä tulee siihen erityiskysymykseen, joka liittyy 22. tammikuuta turkkilaisessa sanomalehdessä julkaistuun artikkeliin, voin sanoa, ettei yhteisön rahoitusta ole käytetty tässä artikkelissa mainittuun asiaan. Olemme saaneet asiassa varmistuksia kahdesta eri lähteestä. Komission Ankaran edustustosta on saatu kirjallinen vahvistus siitä, että kyseisessä artikkelissa ei viitata Euroopan unioniin tai mihinkään ulkoiseen rahoituslähteeseen.
Samoin humanitaarisen avun Istanbulin toimistosta on vahvistettu, että Turkin parlamentin säätiö on yksityinen järjestö, jonka parlamentin jäsenet ovat perustaneet ja jota he myös rahoittavat yksityisesti. Parlamentin neuvosto päättää jäsenten välillä pidetyn äänestyksen jälkeen, millä tavalla rahat käytetään.
Sanomalehtijutun taustalla on se, että Turkin parlamentin johtohenkilö päätti yksipuolisesti varojen osoittamisesta maanjäristysalueelle. Aiemmin oli sovittu näiden varojen osoittamisesta 35 auton hankkimiseen parlamentin neuvoston jäseniä varten, ja neuvoston jäsenet vastustivat tätä varojen siirtämistä ja katsoivat, että olisi palattava alkuperäiseen päätökseen uusien autojen ostamisesta kustannustehokkuuden vuoksi. Nämä varat kuuluvat siis Turkin parlamentin säätiölle, ja rahoittajina ovat Turkin parlamentin jäsenet.
Niinpä meillä ei ole kerta kaikkiaan mitään tekemistä asian kanssa, ja siksi en voi luvata myöskään minkäänlaisia jatkotoimia.

Marinos
Kiitän lämpimästi arvoisaa komission jäsentä vastauksesta kysymykseeni ja rauhoittavista vakuutteluista, että Euroopan unionin autokaupan alalle myöntämiä varoja ei ole käytetty autojen hankkimiseen joillekin Turkin parlamentin jäsenille. Minua kuitenkin vaivaa se, että käsittääkseni Turkin suurimman sanomalehden Hürriyetin tietoja ei kiistetty Turkin hallituksen taholta ja että, kuten kaikki tiedämme, sananvapaus on Turkissa ongelmallinen. Jos toimittaja sattuu poikkeamaan vallitsevasta linjasta tällaisilla tiedoilla, heitä ei rangaista vain moitteilla, vaan heidät lähetetään myös vankilaan ja joskus heidät myös tapetaan. Minä haluan kuitenkin uskoa, että vastaus, jonka komission jäsen antoi Euroopan unionin Turkissa sijaitsevien toimivaltaisten viranomaisten tarkan selvityksen jälkeen, antaa oikean kuvan. Jos tilanne ei kuitenkaan ole tämä, sallinette, että lasken leikkiä sanomalla, että tässä tapauksessa sen sijasta, että autot annetaan Turkin parlamentin jäsenille, annettakoon ne syrjäseutujen europarlamentaarikoille, jotka eivät voi käyttää autojaan ja liikkuvat julkisilla liikennevälineillä.

Puhemies
Pyytäisin teiltä, hyvät jäsenet, että esittäisitte vain uusia kysymyksiä tai lisäkysymyksiä.
Näkemyksenne ovat tärkeitä, mutta meidän täytyy pysyä käsittelemässämme aiheessa.

Puhemies


Caroline Lucas
Kysymys nro 31 (H-0540/00):
Aihe: Kehitysmaat ja maatalouseläinten hyvinvointi Mihin toimiin komissio on ryhtynyt, sekä yhteisön kehitysyhteistyöohjelmien kautta että vaikutusvaltaansa maailman eri näyttämöillä hyväksikäyttäen, rohkaistakseen kehitysmaita olemaan ottamatta käyttöön teollisen karjatalouden menetelmiä, jotka muodostavat vakavan uhan köyhyyden vastaisille ponnistuksille, ympäristölle, ihmisten terveydelle ja eläinten hyvinvoinnille kehitysmaissa?

Nielson
Kysymys kuuluu: koordinoiko komissio EU:n jäsenvaltioiden ja muiden kansainvälisten instituutioiden kanssa karjanhoidon teollistumiseen liittyviä ongelmia, ja vastaus on "kyllä". Komissio on aktiivisesti mukana karjan ympäristöä ja kehittämistä koskevassa aloitteessa. Ohjauskomitean jäseniä ovat Tanska, Ranska, Saksa, Sveitsi, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat, Costa Rica, EFAT (Federation of Animal Technologists), Maailmanpankki, FAO, Senegal, Intia, Kiina ja Kenia. Aloitteen tavoitteina on luonnon voimavarojen suojelu ja tukeminen eläintuotannossa samalla, kun köyhyyttä lievitetään. Tämän aloitteen nojalla aiemmin tehdystä työstä kävi ilmi, mitkä ovat laiduntamiseen ja viljelyjärjestelmien yhdistelemiseen kohdistuvien lisääntyvien paineiden seuraukset maailmanlaajuisesti, ja mitä vaaroja liittyy siihen, että siirrytään teollisiin tuotantotapoihin. Aloitteen myötä on myös tuotu esille, miten läheistä ja monimutkaista yhteisvaikutus on hallituksen politiikkojen ja eläintuotannon ympäristövaikutusten välillä, ja on mainittu lukuisia tekniikoita, jotka ovat käytettävissä kielteisten vaikutusten lieventämiseksi kaikissa eri tuotantotavoissa edellyttäen, että asianmukainen poliittinen kehys on olemassa. Niinpä tämä on saanut melko lailla osakseen huomiotamme. Vaikeus on siinä, että ongelma on varsin suuri, ja luultavasti kasvamaan päin, mutta olemme mukana aktiivisesti parhaimmissa kansainvälisissä ponnisteluissa tekemässä jotakin mielekästä.

Lucas
Kiitän komission jäsentä tästä hyödyllisestä vastauksesta, ja olen varsin tyytyväinen kuullessani, että näihin seikkoihin suhtaudutaan vakavasti. Kysyisin kuitenkin sitä, kertoisiko komission jäsen, onko hän yhtä mieltä vai ei siitä, että tehomaatalous ei ole luultavasti pohjoisen eikä etelän tapauksessa tie eteenpäin, jos otetaan huomioon, että tämän vuosisadan lopussa maailman väestö on 10 miljardia. Jos kaikki ihmiset haluaisivat syödä amerikkalaisten tavoin, tarvitsisimme neljä maankokoista planeettaa tuottamaan tarvittavan määrän, 9 miljardia tonnia, ylimääräistä viljaa. Ja varsinkin, onko hän samaa mieltä FAOn kanssa vai ei siitä, että suuntaus tuotannon tehostamiseksi entisestään on väistämätön? Mielestäni tämä on varsin huolestuttava väite elintarvike- ja maatalousalan auktoriteetin suusta, ja haluaisin kovasti tietää, onko komission jäsen sitä mieltä vai ei, että tällainen tehostaminen on väistämätöntä vai olisiko hän sitä mieltä, että on muitakin vaihtoehtoja ja että meidän kaikkien olisi edistettävä näitä vaihtoehtoja ja tavoiteltava niitä?

Nielson
Ongelma on siinä, että ihmisten ruokavalio muuttuu, kun ihmisryhmien toimeentulo jopa melko köyhissäkin maissa paranee. Tämä on varsin selkeä kaava, ja myös valkuaisaineiden kysyntä lisääntyy. Näihin tilastotietoihin, tai päätelmiin, jos niin haluatte, on suhtauduttava melko vakavasti. Toisaalta on esitetty paljon ennusteita siitä, missä tilassa meidän kuuluisi nyt olla, mikä ei olekaan tapahtunut. Hyväksyimme yhteisössä jo vuonna 1989 tuotantoeläinten suojelua koskevaan direktiivin. Lisäksi Amsterdamin sopimuksen liitteenä on pöytäkirja, joka koskee eläinten suojelua ja hyvinvointia, ja nämä politiikat ja ajatukset otetaan tietenkin huomioon yhteisön kehitysavussa karjanhoidon alalla. Emme ole koskaan tukeneet mitään teollisen karjatalouden hankkeita, mutta olemme tukeneet perinteisten viljelytapojen tehostamista pienviljelijöiden hyväksi, ja ympäristönsuojelu on otettu aina tarkasti huomioon. Käytämme apuna ympäristöanalyysejä tällaisen toiminnan seurauksista kaikkialla, missä tuemme maataloutta, ja suhtaudumme niihin vakavasti.

Purvis
Arvoisa puhemies, mitä komissio tarkkaan ottaen pitää määritelmänä, ja viittaan kysymyksen sanoihin "teollisen karjatalouden menetelmiä". Eikö olisi epäviisasta kannustaa kehitysmaita luopumaan uudenaikaisten, tehokkaiden, tuloksellisten ja inhimillisten karjatalouden menetelmien kehittämisestä?

Nielson
Eron tekeminen on yhtä vaikeaa sekä kehitysmaan oloissa että Euroopassa. Tämä on kaikkien mielestä selvää. Kuitenkin köyhyys-näkökohta siinä, mitä yritämme tukea ja edistää, tarkoittaa, että tuemme nimenomaan tehokkaampaa pienimuotoista tuotantoa. Niiden ongelmien osalta, jotka liittyvät todella teolliset mitat täyttävään toimintaan tällä alalla, teemme yhteistyötä avunantajista tai mainitsemistani muista mukana olevista maista koostuvan ryhmän kanssa toimiaksemme asiassa mahdollisimman kestävästi ja hyväksyttävästi.

Puhemies


Caroline F. Jackson
Kysymys nro 32 (H-0567/00):
Aihe: Gavin Howard ja Programme de Developpement de la Région Nord Komission jäsen Nielsonille osoittamassani kirjeessä (2. helmikuuta 2000) pyysin komissiota ratkaisemaan brittiläisen Gavin Howardin korvauksia koskevat ongelmat. Howard oli työskennellyt vuonna 1996 teknisenä neuvonantajana EU:n rahoittamassa hankkeessa Keski-Afrikan tasavallassa, jolloin osa hänen varusteistaan ja henkilökohtaisista tavaroistaan oli ryöstetty.
Vuodesta 1996 lähtien Howard on pyrkinyt saamaan korvauksia niistä menetyksistä, joita hänelle koitui EU:n palveluksessa ollessaan. Mielestään Howard kuului tällöin EU:n vakuutuksen piiriin. Yksityiskohtainen selvitys asiasta on toimitettu jo aiemmin komission jäsen Nielsonin kabinetille.
Suostuuko komissio korvaamaan Gavin Howardin menetykset?

Nielson
Vuonna 1996 Keski-Afrikan tasavallassa tapahtunut kapina aiheutti huomattavaa kärsimystä ja henkilökohtaista vahinkoa monille siellä työskennelleille ihmiselle. Onneksi heidän evakuointinsa tapahtui kuitenkin turvallisesti. Gavin Howard oli tehnyt sopimuksensa asiantuntijaryhmittymän kanssa. On Gavin Howardin työnantajan asia harkita korvausten maksamista, mikä saattaisi olla mahdollista tai kuuluisi asiaan sopimusehtojen mukaan. Henkilökohtaisiin tavaroihin liittyneiden menetysten korvaaminen Euroopan kehitysrahastosta ei ole perusteltua force majeur -tilanteessa. Gavin Howard ei ollut suoraan henkilöstömme jäsen, vaan hän työskenteli yrityksen laskuun. Olen pahoillani viivästyksistä, joita esiintyi arvoisalle jäsenelle hänen pyytämänsä tiedon toimittamisessa. Hänelle tänään antamani vastaus vahvistetaan pian kirjallisesti.

Jackson
No, eihän se ollut niin kovin vaikeaa, vai oliko? Olen odottanut tätä vastausta 2. helmikuuta alkaen, enkä vain pysty ymmärtämään, miksi komissiolta kesti niin kauan antaa tämä kielteinen vastaus. Hyväksyn kielteisen vastauksen, mutta tosiasia on, että olen Euroopan parlamentin jäsen. Olen odottanut tätä vastausta viisi kuukautta. Miksi?

Nielson
Reaktioni tähän on, etten pysty itsekään ymmärtämään sitä, mutta heti, kun minulle kerrottiin suoraan tästä asiasta, aloimme toimia. Minun olisi valitettavasti laitettava tämä asia niiden tapausten joukkoon, jotka osoittavat millaisia ongelmia komission yksiköiden välillä on.

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 33 (H-0573/00):
Aihe: Tsetseeneille toimitettu humanitäärinen apu Kuinka paljon ja mitä kautta komissio on tähän mennessä toimittanut humanitääristä apua Tsetsenian siviiliväestölle, naapurimaihin karkotettu väestö mukaan lukien, ja mitä toimia se aikoo toteuttaa vielä tänä vuonna?

Nielson
Nykyisen konfliktin alkamisen jälkeen Euroopan komissio on humanitaarisen avun toimistonsa kautta osoittanut yhteensä 12,6 miljoonaa euroa humanitaarista apua tämän yhä jatkuvan hätätilan uhreille.
Tämä kokonaissumma on tulosta kahdesta syksyllä 1999 tehdystä päätöksestä, joista yksi koskee 2,4 miljoonan euron ja toinen 10,2 miljoonan euron myöntämistä vuoden 2000 talousarviosta. Hieman yli 10 miljoonaa euroa ollaan parhaillaan panemassa täytäntöön. ECHO valvoo jatkuvasti tilanteen kehittymistä, ja ECHOn vuosibudjettiin on asetettu 4,8 miljoonan euron kiintiö Pohjois-Kaukasusta varten, eli rahallisesti olemme varautuneet tekemään enemmänkin.
Nämä lisärahat voidaan ottaa käyttöön tilanteen kehittymisen niin edellyttäessä. ECHOn täytäntöönpanevia kumppaneita ovat UNHCR (Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisjärjestö), Kansainvälinen Punainen Risti ja useat eurooppalaiset kansalaisjärjestöt. Ensimmäisten kriisikuukausien aikana humanitaaristen toimien kohteena olivat pääasiassa kotimaastaan siirtymään joutuneiden henkilöiden tärkeimmät keskittymät Ingusetiassa ja jossain määrin Georgiaan ja Dagestaniin paenneet vähälukuisemmat sodan uhrit. Viime aikoina toimet ovat lisääntyvässä määrin painottuneet Tsetsenian sisälle. Valitettavasti humanitaarinen apu joillakin Tsetsenian alueilla, joita vihollisuudet koettelevat rajusti, ei ole vieläkään mahdollista, koska näille alueille ei turvallisuussyistä päästä. ECHOn Pohjois-Kaukasuksen ohjelmiin kuuluu avustettavia aloja laajasti, esimerkkinä elintarvikkeet, lääkeapu, suojat, vesihuolto, puhtaanapito, olennaisimmat avustustarvikkeet ja psykososiaalinen apu. Tulevan avun suunnittelussa on otettava huomioon tilanteen epävakaisuus kentällä. Suunnittelun helpottamiseksi ECHO toteutti toukokuussa Tsetseniaan suuntautuneen teknisen arviointimatkan. Riippuen yleisen työympäristön myönteisestä kehittymisestä sanottakoon, että ensisijainen painopiste on jatkossa toiminnan lisääminen Tsetsenian sisällä. Jos pidetään mielessä, että kaikkien tällä hetkellä Ingusetiassa oleskelevien siirtymään joutuneiden ihmisten nopea kotiinpaluu näyttää yhä epätodennäköisemmältä, on myös tarpeen ottaa asianmukaisesti huomioon, mitkä olisivat sopivia jatkotoimia tällä alueella käynnissä oleville toimille.

Posselt
Arvoisa komission jäsen, kiitoksia tästä täsmällisestä vastauksesta. Haluaisin esittää vielä yhden lisäkysymyksen: miltä näyttää tilanne jo myönnettyjen varojen kohdalla? Miten suuri osa niistä on virrannut suoraan asianosaisille tsetseeneille, ja miten suuri osa on mennyt venäläisten instituutioiden, viranomaisten ja yhdistysten kautta?

Nielson
Kaikki päätyi niille ihmisille, joiden oletettiinkin olevan avunsaajia huolimatta siitä, että ilmoitin varsin varovaisesti parlamentille, että meidän olisi ryhdyttävä kauko-ohjatuksi kutsuttavaan operaatioon paikan päällä vallitsevan tilanteen vuoksi. Selviydyimme toimista tavalla, johon olemme melko tyytyväisiä. Emme ole turvautuneet venäläisiin järjestöihin missään nimessä sellaisella tavalla, joka antaisi syytä huolestumiseen. Niinpä olemme melko tyytyväisiä. Sen sijaan emme ole tyytyväisiä siihen, että meiltä puuttuu suora pääsy Tsetseniaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Nielson.
Koska komission jäsenelle osoitetuille kysymyksille varattu aika on kulunut, kysymykseen nro 34 vastataan kirjallisesti.
Komission jäsen Barnierille osoitetut kysymykset

Puhemies


Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 35 (H-0523/00):
Aihe: Täydentävyysperiaate Euroopan parlamentti hyväksyi 12. huhtikuuta 2000 päätöslauselman täydentävyysperiaatteen keskeisestä merkityksestä rakennerahastojen toiminnan kannalta. Tietääkö komissio, ovatko jotkut jäsenvaltiot laiminlyöneet tämän periaatteen noudattamisen?

Barnier
. Haluaisin antaa mahdollisimman tarkan vastauksen jäsen Nogueira Románille tähän äärimmäisen tärkeään kysymykseen, jonka muutkin ovat esittäneet, eli täydentävyysperiaatteen noudattamiseen vastuullani olevien rakennerahastojen hallinnassa ja täytäntöönpanossa.
Jäsen Nogueira Román, kiinnitän erittäin tarkasti huomiota niihin tietoihin, joita pyydämme ja jotka saamme jäsenvaltioilta tässä kysymyksessä. Minun on sanottava teille, ettei komissio ole havainnut tähän mennessä, että jokin jäsenvaltio ei olisi noudattanut täydentävyysperiaatetta rakennerahastojen täytäntöönpanossa, sellaisena kuin tämä periaate on määritelty yleisasetuksessa, erityisesti Berliinin Eurooppa-neuvostosta lähtien.
Ollakseni täysin puolueeton myönnän kuitenkin, että tämän periaatteen vuonna 1989 tapahtuneesta käyttöönotosta lähtien on ilmennyt vaikeuksia siinä, miten jotkin jäsenvaltiot ovat toimittaneet tietoja komissiolle niin käytetyn toimitustavan kuin tietojen säännöllisyyden ja toimitustiheydenkin osalta. Näiden vaikeuksien ratkaisemiseksi neuvosto toivoi komission ehdotuksesta täydentävyyden valvonnan ja toteuttamisen yksinkertaistamista niin joidenkin toimitustapaa koskevien sääntöjen kuin täydentävyyden seuranta-aikataulunkin osalta uutta ohjelmakautta varten, joka alkaa tänä vuonna ja jatkuu vuoteen 2006.
Jäsen Nogueira Román, täydentävyys tarkistetaan näin ollen enää kolme kertaa ohjelmakauden aikana vuosittaisten tarkistusten asemesta. Juuri tässä hengessä on jätetty myös tiettyä joustavuutta jokaiselle jäsenvaltiolle vuosia 1994-1999 koskevien keskimääräisten menojen alkamisajankohdan vahvistamiseksi.
Täydentävyyden ennakkotarkistus, joka on vuosia 2000-2006 koskevien ohjelma-asiakirjojen hyväksymisen ehtona, vaikuttaa minusta tässä vaiheessa tyydyttävältä, ja sanon tämän teille puolueettomasti. Se ei kuitenkaan estä valppautta, eikä se estä myöskään esittämästä kysymyksiä eikä palauttamasta mieliin, kuten olen sitä paitsi tehnyt useiden hallitusten osalta, sitä huomiota, jota kiinnitän edelleen tämän täydentävyyden todellisuuteen. Useimmat jäsenvaltiot ovat toimittaneet asianmukaiset tiedot, varsinkin sellaiset, jotka koskevat rahoitusta. Niissä ilmaistaan yleisesti paitsi jäsenvaltioiden omien julkisten rakennemenojen säilyttäminen myös useimmissa tapauksissa näiden menojen keskimääräinen ja merkittävä kasvu vuosina 2000-2006.

Nogueira Román
- Arvoisa komission jäsen Michel Barnier, kiitän vastauksestanne. Kuten ymmärrätte, kysymykseeni kuului retorinen osa, jonka tarkoituksena oli antaa aihe vastauksellenne siltä osin kuin kysymykseni perustui moraaliseen vakaumukseen, jonka mukaan monet jäsenvaltiot - ja erityisesti Espanjan valtio, olen siitä varma - eivät noudata täydentävyyden periaatetta.
Koska joka tapauksessa on selvää, että täydentävyyden periaatteen laiminlyömisestä koituu vakavia kielteisiä seuraamuksia taloudellisesti heikommin kehittyneissä ja suurempaa työttömyyttä kokevissa jäsenvaltioissa, tahtoisin kysyä, oletteko valmis saattamaan käytäntöön uusia ja tarpeellisia käsitteellisiä ja hallinnollispoliittisia välineitä, joilla todella estettäisiin lain täydellä voimalla käytäntö, jolla mitätöidään yhteisön rahastojen käyttöperiaatteet sekä jopa Euroopan unionin sosiaalisen ja alueellisen koheesion periaatteet; nämähän kuuluvat Teidän vastuualueeseenne yhtenä komission jäsenistä.

Barnier
. Jäsen Nogueira Román, kohdistatte kysymyksenne etenkin niihin jäsenvaltioihin tai alueisiin, joilla on eniten vaikeuksia. Haluan huomauttaa sitä paitsi, että useat niistä jäsenvaltioista, jotka ovat jääneet eniten kehityksessä jälkeen, saavat paitsi aluepolitiikan myös koheesiorahaston mukaisia varoja. Jäsen Nogueira Román, se on kuitenkin totta, ja minun on noudatettava säädöstekstiä, että koheesiorahasto ei ole täydentävyyttä koskevien määräysten alainen. Se ei ole tämän periaatteen alainen, koska minun on luullakseni palautettava mieliin, että koheesiorahaston tarkoituksena oli ja on edelleen tukea vähiten kehittyneitä jäsenvaltioita pienentämään vajettaan ja monissa tapauksissa helpottaa siten niiden liittymistä rahaliittoon. Siinä osa vastauksestani.
Kehotatte minua sitten toimimaan käytössäni olevan yleisasetuksen avulla siten, että tätä täydentävyysperiaatetta todella noudatetaan. Minun on myönnettävä, että tässä asetuksessa on heikko kohta, joka koskee mahdollisia rangaistuksia sellaiselle jäsenvaltiolle, joka ei noudata tätä periaatetta. Siksi toimin ennaltaehkäisevästi ja niin tarmokkaasti yhteisön tukikehysten ja yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen hyväksymisessä, ja keskusteluissani ministerien kanssa, jotka tulevat tapaamaan minua tai joita menen tapaamaan lähes viikoittain paikan päälle jollekin Euroopan alueelle, ja kerron silloin sitoutumisestani joihinkin periaatteisiin. Näitä periaatteita ovat täydentävyys, kumppanuus, suurten politiikkojen noudattaminen - puhumme tästä kohta jäsen Frassonin kanssa - suurten eurooppalaisten politiikkojen noudattaminen, muun muassa ympäristön alalla.
Se on totta, että rakennerahastoja koskevassa yleisasetuksessa ei ole määrätty erityisistä rangaistuksista niille jäsenvaltioille, jotka eivät noudata tätä täydentävyyttä. Komissio asettaa kuitenkin nyt ja myös jatkossa yleisasetuksen 11 artiklan nojalla yhteisön tukikehysten, vuosia 2000-2006 koskevien yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen sekä ohjelmien puolivälissä tehtävän uudelleensuunnittelun hyväksymisen ehdoksi sen, että komission yksiköille toimitetaan tietoja tästä täydentävyydestä ja siitä, miten jäsenvaltiot ovat tätä periaatetta noudattaneet.
No niin, sanon teille asiat suoraan. Olen myöntänyt tietyn heikkouden rangaistuksissa niille, jotka eivät noudata täydentävyyttä. Toimin tällä hetkellä etenkin pedagogisesti ja valppaasti, ja jokainen pääsee käsittelemään tätä asiaa äärimmäisen tarkasti ohjelmien puolivälissä, voin taata sen teille.

MacCormick
Ongelma saattaa olla myös siinä, että jopa siellä, missä valtio muodollisesti noudattaa sääntöjä, rakennerahastojen idea ei tule kunnolla esille. Komission jäsen Barnier on sanonut, että vuosina 20002006 menot tulevat varmasti lisääntymään, mutta mikään ei takaa sitä, että valtioiden rahoittama menolisäys kohdistuu niille alueille, jotka on yhteisössä asetettu rakennerahoituksen kohteiksi. Eli jäsen Barnier on tehnyt täysin selväksi, että yhteisö ei selvitä tätä asiaa eikä voikaan selvittää sitä.
Niinpä minusta vaikuttaa hieman oudolta, että käytämme loputtomasti aikaa siihen, että yritämme rakentaa tarkalleen oikeita rakenteellisia karttoja, kun olemme täysin tietoisia siitä, että mikään ei täydentävyysperiaatteen nojalla itse asiassa takaa sitä, että jäsenvaltiot lisäisivät voimavaroja kyseisellä alueella. Minusta tämä on suuri puute täydentävyysperiaatteen kohdalla, ja se edellyttää uudistamista.

Barnier
. Jäsen MacCormick, kiitän teitä, että korostitte tätä kohtaa. Hyvät parlamentin jäsenet, teidän on odotettava komission jäseneltä sitä, että hän panee täytäntöön toivomanne politiikan ja noudattaa niitä tekstejä ja asetuksia, jotka parlamentti ja neuvosto ovat vahvistaneet. Tässä nimenomaisessa tapauksessa puhuin "heikkoudesta". Jäsen Nogueira ja jäsen MacCormick, kun puhun "heikkouksista", se ei tarkoita sitä, että panen ne vain merkille ja olen vain kädet ristissä sanoen itselleni, että asiat ovat vain näin eikä mitään ole tehtävissä. En ole fatalisti. Kun siis alamme valmistella uutta aluepolitiikkaa vuosiksi 2006-2013, pidän huolen siitä, että nämä heikkoudet otetaan huomioon ja että tehdään ehdotuksia.
Tarkistettavana on todennäköisesti toinenkin asia, josta jäsen MacCormick huomautti: meidän on tarkistettava sekä tavoitteen 1 että tavoitteen 2 osalta tämän täydentävyysperiaatteen todellisuus, ja voimme tehdä niin ainoastaan kansallisella tasolla. Ja juuri tämä on ongelma. Voimme todeta, että periaatetta noudatetaan kansallisella tasolla, ja todeta samanaikaisesti, ettei sitä noudateta jollakin alueella, joka sitä tarvitsee. Juuri tätä jäsen MacCormick korosti.
Sanon vielä kerran, että toimin valppaasti, ja niin olen tehnyt muun muassa Ison-Britannian kohdalla: esitän kysymyksiä, kiinnitän huomiota tähän tai tuohon tapaukseen, josta minulle on ilmoitettu, kuten te teitte, hyvä parlamentin jäsen. Minun on kuitenkin sanottava myös se, ettei asetus salli minun antaa käskyjä tässä nimenomaisessa asiassa. Voin vain osoittaa olevani valmis vuoropuheluun, ja olen käytettävissä tässä tapauksessa, josta ilmoititte minulle, kuten muissakin tapauksissa, ja osoitan vuoropuheluhalukkuutta mahdollisimman aktiivisesti noudattamalla samanaikaisesti rakennerahastoja koskevaa yleisasetusta.

Puhemies


Jäsen Celli on ottanut nimiinsä Monica Frassonin
kysymyksen nro 36 (H-0528/00):
Aihe: Rakennerahastoja ja biologista monimuotoisuutta koskevat uudet ohjelmat Komissio neuvottelee uusista ohjelmista rakennerahastoja varten kaudelle 2000-2006. Se esitti 16. maaliskuuta 2000 muistion biologisesta monimuotoisuudesta ja rakennerahastoista, koska Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat panneet elinympäristöstä annetun direktiivin 92/43
ja direktiivin 79/409
vain osittain täytäntöön ja tämän vuoksi rakennerahastojen investoinnit saattavat uhata biologista monimuotoisuutta.
Kuinka komissio voi taata, että biologista monimuotoisuutta ja Natura 2000 -verkostoa suojellaan eikä saateta uhanalaiseksi?
Mitkä jäsenvaltiot ovat aiheuttaneet vaikeuksia komission vaatimusten täytäntöönpanossa? Mitä valtuuksia komissio aikoo käyttää sen varmistamiseksi, että uusien ohjelmien täytäntöönpanossa biologisesti monimuotoisia alueita ei saateta uhanalaisiksi?

Barnier
. Olen tyytyväinen siihen, että minulla on puhekumppani vastaamaan tähän äärimmäisen merkittävään kysymykseen, joka koskee itse asiassa komission vastuulla olevien politiikkojen johdonmukaisuutta, ja erityisesti rakennerahastojen ja koheesiorahaston mukaisten ohjelmien täytäntöönpanon johdonmukaisuutta yhteisön muiden politiikkojen kanssa, varsinkin ympäristön suojelun ja parantamisen alalla.
Monet jäsenvaltiot eivät ole vielä toimittaneet niiden alueiden luetteloja, joita on suojeltava Natura 2000 -direktiiveinä yleisesti tunnettujen direktiivien 92/43 ja 79/409 nojalla. Komissio on nostanut kanteita Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka ovat eniten myöhässä. Heti komission jäseneksi tultuani ja koska olen vastuussa aluepolitiikasta ja myös koska olen ollut kotimaani ympäristöministeri ja koska nämä kysymykset kiehtovat minua ja koska olen sitoutunut niihin pysyvästi, olen pitänyt tärkeänä näiden johdonmukaisuusongelmien tutkimista huolellisesti, ja samana pyrkimyksenäni on aina ennaltaehkäisy ja ennakointi. Edeltäjämme, komission jäsen Bjerregaard ja komission jäsen Wulf-Mathies, olivat jo tehneet työtä tässä asiassa, ja toivoimme kollegani Margot Wallströmin kanssa voivamme edistyä nopeammin tämän asian ratkaisussa.
Siksi annoin yhteisymmärryksessä komission jäsen Wallströmin kanssa komission käsiteltäväksi suuntaviivoja, jotka hyväksyttiin 14. maaliskuuta. Toimitin nämä suuntaviivat jokaiselle jäsenvaltiolle 28. maaliskuuta. Kiinnitän huomionne siihen, että näitä suuntaviivoja sovelletaan ainoastaan niihin jäsenvaltioihin, jotka eivät ole tai eivät olisi vielä toimittaneet suojelukohteiden luetteloja luontotyyppi- ja lintudirektiivin mukaisesti siihen päivään mennessä, jolloin komissio hyväksyy ohjelma-asiakirjat uudeksi ohjelmakaudeksi 2000-2006.
Näissä suuntaviivoissa vaaditaan jäsenvaltioilta sitoutumista ensinnäkin esittämään Natura 2000:n mukaisten suojelukohteiden luettelonsa mahdollisimman nopeasti, ja toiseksi sitoutumista myös siihen, ettei Natura 2000:n mukaisia suojelukohteita vahingoiteta niiden toimien toteuttamisen yhteydessä, jotka saavat yhteisrahoitusta rakennerahastoista. Jos tämän täytäntöönpanon ehdoissa tapahtuu sääntöjenvastaisuuksia, eli nimenomaan jos suojelukohdeluettelojen esittämiseen liittyviä sitoumuksia ei noudateta, komissio ilmoittaa virallisesti asianomaiselle jäsenvaltiolle aikomuksestaan ryhtyä viipymättä kaikkiin tarkoituksenmukaisiin toimiin rakennerahastoja koskevan yleisasetuksen tai koheesiorahastoa koskevan asetuksen määräysten mukaisesti.
Komissio voisi siten turvautua, paitsi erityistilanteessa ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen, maksujen keskeyttämistä koskeviin määräyksiin. Koska nämä suuntaviivat annettiin hiljattain - Portugalia koskevan yhteisön tukikehyksen hyväksymisen yhteydessä 14. maaliskuuta - ja koska uusi ohjelmakausi 2000-2006 on käynnistysvaiheessa, en voi rehellisesti sanoen mainita teille konkreettisia esimerkkejä.
Hyvä parlamentin jäsen, puhuessani teille näiden uusien määräysten täytäntöönpanosta jossakin jäsenvaltiossa voin kuitenkin ilmoittaa teille, että mitä tulee Natura 2000:n mukaisten suojelukohdeluettelojen esittämiseen komissiolle, tilanne on tällä hetkellä kokonaisuutena yhä epätyydyttävä ainakin viidessä jäsenvaltiossa: Saksassa, Ranskassa, Irlannissa, Belgiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Juuri näiden jäsenvaltioiden kanssa käymme äärimmäisen valpasta vuoropuhelua, kuten äsken sanoin eräästä toisesta aiheesta.

Celli
Olen pohjimmiltani tyytyväinen vastaukseen, koska halusin tietää, mitkä nämä jäsenvaltiot ovat, enkä kysynyt sitä pelkästä uteliaisuudesta vaan siksi, että halusin saada käsityksen siitä, miten suuria puutteita biologista monimuotoisuutta koskevien alueiden ilmoittamisessa on. Uskon saaneeni tyydyttävän vastauksen, koska jos kaikista toimenpiteistä juuri varojen myöntäminen keskeytetään, minusta se voisi olla kaikkein tehokkain tapa. Kun ihmisten kukkaroon kosketaan, silloin heitä isketään juuri herkimmälle alueelle.

Puhemies


Konstantinos Hatzidakis
Kysymys nro 37 (H-0544/00):
Aihe: Kreikalle suunnattua yhteisön tukikehystä koskevien neuvottelujen eteneminen Voiko komissio ilmoittaa minulle, kuinka kaukana Kreikan hallituksen laatima aluekehitysohjelma sekä komission ja Kreikan hallituksen neuvotteluissa (tärkeimmistä muutoksista) tähän mennessä tehdyt päätökset ovat toisistaan? Miten alue- ja alakohtaisia ohjelmia koskevat neuvottelut etenevät, ja onko saavutettu edistymistä niiden hallintoviranomaisten nimeämisessä, jotka rakennerahastoista annetun puiteasetuksen 1260/1999 9 artiklan n kohdan mukaan ovat vastuussa ohjelmien hallinnoinnista?
Komission jäsen Wallströmille osoitetut kysymykset
Barnier
. Haluaisin jäsen Hatzidakisin minulle esittämään kysymykseen vastatakseni korostaa ensin komission puolesta tyytyväisenä Kreikan uutta ohjelmakautta 2000-2006 koskevan aluekehitysohjelman kunnianhimoisuutta. Tämä ohjelma edistää niitä rakenneuudistuksia, jotka ovat välttämättömiä, jotta Kreikka onnistuisi sitoutumisessaan talous- ja rahaliittoon.
Tämän yhteisön tukikehyksen laatimiseen tähtäävien neuvottelujen avulla on ollut mahdollista vahvistaa aluekehitysohjelman mukaisen strategian joitakin näkökohtia, muun muassa koulutuksen, ammattikoulutuksen ja ympäristönsuojelun osalta.
Jäsen Hatzidakis, haasteena, joka meidän on nyt otettava yhdessä vastaan, on saavuttaa todellakin nämä tavoitteet varmistamalla, että rakennerahastojen ja vastaavien kansallisten varojen hallinta on tehokasta. Komissio on kiinnittänyt Kreikan viranomaisten huomion - olen tehnyt niin itsekin käydessäni Ateenassa kahdesti yhdeksän kuukauden aikana - välttämättömyyteen perustaa suorituskykyisiä ja tehokkaita hallintorakenteita ennen yhteisön määrärahojen siirtoa. Kyse on muun muassa hallintoviranomaisten ja ensisijaisesti yhteisön tukikehyksen hallinnasta vastaavan viranomaisen perustamisesta.
Komissio on suhtautunut myötämielisesti Kreikan viranomaisten aikomukseen antaa uusi erityinen lainsäädäntökehys kaikkien näiden kysymysten ratkaisemiseksi ennen tätä syksyä. Saan itsekin tilaisuuden - koska menen lokakuussa viralliselle vierailulle Kreikkaan ja Kreetaan - täsmentää ja tarkistaa tämän kohdan. Yhteisön tukikehyksen antamista koskevat neuvottelut ovat juuri päättymässä, vaikka jotkin kohdat ovatkin vielä auki, muun muassa ne, jotka koskevat määrärahojen jakamista ja täytäntöönpanojärjestelmän määrittelemistä.
Arvoisa puhemies, odotamme ja toivomme nopeaa ratkaisua myös näissä kohdissa. Neuvottelut toimintaohjelmien antamiseksi on jo aloitettu samanaikaisesti kuin yhteisön tukikehystä koskevien neuvottelujen viimeistelyt. Nämä neuvottelut edistyvät normaalisti, ja arvelen, että jotkin ohjelmat voitaisiin hyväksyä periaatteessa ennen elokuun loppua.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minulla on edessäni kehitysohjelma vuosille 2000-2006, jonka valtiovarainministeriö on lähettänyt teille viime syksynä. Sivulla 1-119 sanotaan seuraavasti: "Siinä tapauksessa, että yhteisön toinen tukikehys saatetaan päätökseen kaudella 1994-1999 suunnitelman mukaisesti, sen toteuttaminen nopeuttaa BKT:n vuosittaista keskikasvua kaudella 19941999 0,6 prosentilla". Tämä tarkoittaa, että kaudella 1994-1999 BKT olisi voinut olla noin 1,6 miljardia drakhmaa suurempi kuin se oli. Hallitus on itse myöntänyt tämän, ja mielestäni tekin rivien välissä myönsitte, että Kreikan julkisessa hallinnossa esiintyy ongelmia. Ongelmia on mielestäni erityisesti hallintoviranomaisten kohdalla, haluaisin, että kertoisitte konkreettisesti: Mitä aiotte tehdä ÌÏÄ:lle (hallinnon organisointiyksikkö) ja sen suhteille valtiovarainministeriöön, jotka eivät ole parhaimmat? Mitä tapahtuu outsourcing-menettelylle, ulkoisille yhteistyökumppaneille, joita tarvitsemme? Luodaanko tästä lähtien kannustimia ja rangaistuksia, jotta ne, jotka tarvitsevat yhteisön tukikehystä, soveltaisivat sitä oikein? Mitä tapahtuu erityisesti yhteisön rahaston suurelle haavalle Kreikassa, joka on nähdäkseni käytännössä musta aukko, johon yhteisön varat hukkuvat?

Barnier
. Niin, vaikka emme puhuisi edes rivien välistä, olen sitä mieltä, että voimme ohjelmakaudesta toiseen siirtyessämme aina oppia jotakin, saavuttaa edistystä ja korjata virheitä, ja kun tarkastelen tapaa, jolla yhteisön toinen Kreikkaa koskeva tukikehys toteutettiin, meillä on mielestäni todennäköisesti jotakin opittavaa. Komissio on täysin tietoinen näistä ongelmista, varsinkin niistä, joista huomautitte hetki sitten yhteisön tukikehyksen hallinnan järjestelystä vastaavan yksikön toimintavalmiuden osalta. Mielestämme Kreikka, joka kuuluu nyt talous- ja rahaliittoon, on aikaisempaa tietoisempi hallinnollisista heikkouksista ja velvollisuudesta selviytyä niistä, sillä tuo kaikki on välttämätöntä, kuten sanoitte erittäin hyvin, jotta Kreikka voisi hyötyä mahdollisimman paljon uudesta alkavasta kolmannesta yhteisön tukikehyksestä.
Me puolestamme seuraamme tämän kehyksen mukaisesti ja sääntelytoimivaltamme puitteissa erittäin tarkasti tämän täytäntöönpanon kehitystä. Kannan varmasti tarpeen vaatiessa vastuuni - älkäämme puhuko rangaistuksista.
Tehokkaammasta hallinnasta - yhteisön edellisen tukikehyksen mukaisesti jo toteutettujen toimien ohella - haluan palauttaa mieliin, että Kreikan viranomaiset ovat suostuneet laatimaan lain hallintokäytännön mukauttamiseksi rakennerahastoja koskevaan sääntelyyn. Tämä laki perustuu yhteisön tukikehykseen sisällytettyihin määräyksiin. Näiden samojen viranomaisten on myös varmistettava pätevien henkilöiden nimittäminen, määriteltävä hallinnolliset tehtävät ja pidettävä huolta kaikentasoisten virkamiesten kunnollisesta tiedottamisesta ja koulutuksesta. Yhtenäisen hallinnan varmistavan tietokonejärjestelmän on myös oltava täysin käyttövalmis.
Jäsen Hatzidakis, olemme korostaneet sitä, kuinka tärkeänä pidämme tehtyjen sopimusten konkretisoitumista tehokkaaksi järjestelmäksi paikan päällä ja oikeaan aikaan, ennen kuin Euroopan unioni maksaa ensimmäiset määrärahat uutta ohjelmakautta varten. Siinä vakuutus, jonka halusin teille antaa.

Marinos
Arvoisa puhemies, huolimatta Barnierin hyvin konkreettisesta ja yksityiskohtaisesta vastauksesta sekä siitä, että hän otti esille Kreikan julkisen hallinnon puutteita, minkä tosin kaikki jopa hallitusta myöten yhdessä tunnustavat, on olemassa vielä yksi ongelma: hajautettu paikallinen itsehallinto, joka hallinnoi näitä määrärahoja tavalla, johon keskushallinnon on vaikea puuttua, johtaa toimettomuuteen, tuhlaukseen tai määrärahojen käyttöön toisarvoisiin tarkoituksiin. Onko komission jäsen Barnier ottanut tämän ongelman huomioon? Mitä hän voisi tehdä tässä asiassa, lähestymällä tietenkin pääasiassa hallitusta ja keskittämällä ponnistukset siihen mittaan, jolla hallitus voi vaikuttaa alueelliseen paikallishallintoon?

Barnier
. Jäsen Marinos, minä paitsi tutkin tämän kysymyksen aion myös käydä jokaisessa jäsenvaltiossa tapaamassa ihmisiä ja katsomassa alueiden ongelmia. En siis aio pysyä toimistossani enkä tyytyä vastaanottamaan ministereitä, jotka ovat käymässä Brysselissä, vaan haluan mennä itse paikan päälle. Kävin juuri viime viikolla Suomen eräällä alueella. Kuten sanoin jäsen Hatzidakisille, menen lokakuussa hänen kutsustaan Kreetan eräälle kreikkalaisalueelle.
Juuri näin voimme kantaa vastuumme, emme rankaisemisen emmekä rangaistusten välityksellä. Minä en halua osoittaa ketään sormella enkä tehdä arvioita suoralta kädeltä. Toimin mieluummin pedagogisesti.
Siksi esimerkiksi kutsuin kesäkuun alussa koolle seminaarin, johon kokoontuivat kaikkialta Euroopan unionista kaikki viranomaiset, jotka vastaavat tavoitteen 1 mukaisista määrärahoista. Siellä oli 500 hallintohenkilöä kaikista hallintaviranomaisista kaikkialta Euroopasta. Ja aion tehdä samoin syksyllä tavoitteen 2 mukaisten hallintaviranomaisten kanssa. Olimme sitä paitsi kutsuneet talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theaton ja tilintarkastustuomioistuimen tekemään tätä rahatalous- ja hallintapedagogiaan liittyvää työtä.
Puhuin äsken koulutuksesta vastatessani puheenjohtaja Hatzidakisille. Ennen alueelliseen hallintoon puuttumista - minun on noudatettava myös tätä hallinnon hajauttamisen ajatusta - haluan tarkistaa komission tavanomaisten puhekumppanien eli jäsenvaltioiden kanssa, että kaikki järjestelmät ovat todellakin kunnossa. Aion siis tarkistaa Kreikan hallituksen kanssa, että kaikki on kunnossa tämän yhteisön uuden tukikehyksen kohdalla. Ja tähän perustettavaan tukikehykseen on sisällyttävä tietenkin jokaista aluetta koskeva kunnollinen arviointijärjestelmä, muun muassa hyvään hallintoon ja kurinalaisuuteen perustuvat järjestelmät ja myös hallinnon vastuullisen hajauttamisen periaate.
Uskon, että ymmärrätte minua hyvin, mutta minun on työskenneltävä ensin kansallisten hallitusten kanssa, koska juuri niin on rakennerahastoja hallittava tässä vaiheessa yleisasetuksen mukaisesti.

Puhemies
Paljon kiitoksia yhteistyöstänne, komission jäsen Barnier.
Kysymyksiin nro 38, 39 ja 40 kirjallisesti.
Aloitamme myöhässä komission jäsen Wallströmille osoitetuille kysymyksille varatun viimeisen 20 minuutin jakson.

Puhemies
Kysymys nro 41 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies


Patricia McKenna
Kysymys nro 42 (H-0521/00):
Aihe: Merentäyttötyö Dublininlahdella Dublininlahdella on käynnissä merentäyttötyö alueella, jota on viime heinäkuussa esitetty nimitettäväksi luonnonvaraisten lintujen suojelua koskevassa direktiivissä tarkoitetuksi erityissuojelualueeksi. Dublinin satamayhtiön esitettyä valituksia Dúchasille (kansalliselle luonnonperinnön ja rakennetun perinnön suojeluelimelle) tämän laajennetun erityissuojelualueen rajoja muutettiin siten, että yhtiölle tehtiin mahdolliseksi toteuttaa ehdotuksensa täyttää 52 eekkeriä Dublininlahtea sataman laajentamiseksi, lähinnä taloudellisin perustein. Kuitenkin asiakirjoista, jotka Dublin Bay Watch -kansalaisjärjestö sai haltuunsa esitettyään tiedonvapautta koskevaan lakiin perustuneen pyynnön, ilmeni, että Dúchas hylkäsi paikallisen viranomaisen esittämät vastalauseet sillä perustelulla, että ehdotukset laajennuksen nimeämiseksi etenisivät, ellei tieteellisiä perusteita esitettäisi. Muutettu erityissuojelualue nimettiin lopullisesti ja sitä koskeva ehdotus jätettiin komissiolle viime helmikuussa. Dublin Bay Watch on esittänyt komissiolle asiaa koskevan valituksen ja toimittanut runsaasti todistusaineistoa.
Aikooko komissio näiden tietojen taustaa vasten käynnistää oikeudellisia menettelyjä Irlannin hallitusta vastaan erityissuojelualueen muuttamisen perusteella, ja aikooko se kehottaa hallitusta nimeämään uudelleen koko erityissuojelualueen sellaisena kuin sitä ensin mainostettiin heinäkuussa 1999? Aikooko komissio vetää EU:n rahoituksen pois tällaiselta hankkeelta ja kieltää kaiken sellaisen työn, joka voisi merkittävästi vaikuttaa erityissuojelualueeseen? Uskooko se, että julkinen kuulemismenettely suoritettiin tässä tapauksessa asianmukaisesti ja ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin mukaisesti?

Wallström
Komissio on useiden valitusten vuoksi tietoinen tähän Dublinin sataman merentäyttöhankkeeseen liittyvistä kiistoista. Erityisesti komissio on tietoinen niistä huolenaiheista, jotka koskevat noin 20 hehtaarin kokoisen alueen sulkemista pois vuoden 1999 laajennuksesta, joka ulottuu Sandymount Strandin ja Tolkan suistoalueen erityssuojelualueelle Dublininlahdella. Tämä aluehan on luokiteltu yhteisön luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetussa direktiivissä.
Vuoden 1999 ehdotuksessa alue oli osa erityissuojelualueen laajennusta, mutta alue jätettiin pois, kun laajennuksesta lopulta vuoden 1999 lopussa päätettiin. Taustatietona kerrottakoon, että vuoden 1999 laajennusehdotus oli seurausta komission Irlannin viranomaisille antamasta pyynnöstä laajentaa erityissuojelualuetta. Komissio pyrki erityisesti varmistamaan sen, että yhteisön huomattava sijoitustoimi Dublinin jätteenkäsittelyn hyväksi toteutettaisiin erityissuojelualueen aseman edellyttämissä oikeudellisissa puitteissa.
Oikeudellinen takaraja Irlannin erityissuojelualueiden loppuun saattamiselle umpeutui vuonna 1981, ja komissio on jo jonkin aikaa ollut huolestunut siitä, että Irlannin erityissuojelualueiden verkko on jäänyt epätäydelliseksi. Tämän vuoden huhtikuussa komissio toimitti Irlannille EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla virallisen ilmoituksen, jossa se kiinnitti huomiota Irlannin erityissuojelualueiden verkon loppuun saattamisen yleiseen epäonnistumiseen. Dublininlahti mainittiin osittain tärkeäksi lintualueeksi luokiteltavaksi alueeksi.
Komissio ei ole tietoinen mistään aikeista käyttää yhteisön rahoitusta sataman maantäyttöhankkeen yhteydessä. Mitä tulee julkiseen kuulemiseen sataman maantäyttöhankkeen ympäristövaikutuksia selvittelevän arvion nojalla, komissio olisi mieluummin kommentoimatta, koska sen asiassa saamia valituksia koskevat tutkimukset ovat vireillä.

McKenna
Ymmärrän hyvin, ettette halua kommentoida, ennen kuin olette käsitellyt valitukset, mutta kehottaisin teitä painostamaan Irlannin hallitusta. Se on vuosikymmenten ajan laiminlyönyt sille EU:n direktiiveistä lankeavat velvoitteensa. Erityissuojelualueiden kohdalla se on laiminlyönyt velvoitteensa täysin. Tässä tapauksessa hallitus on periaatteessa tehnyt juuri niin kuin se on halunnut. Se muuttaa rajoja, jos siitä siltä tuntuu. Julkinen kuuleminen on minun ja monien muidenkin yhteisön paikallisten ihmisten mielestä epätäydellistä ja täysin riittämätöntä. Tämä on taas yksi esimerkki siitä tavasta, jolla Irlannin hallitus suhtautuu EU:n direktiiveistä sille lankeaviin velvoitteisiin.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin kysyä teiltä, aiotteko lisätä Irlannin hallituksen painostamista ja ottaa selvää kaikista mahdollisista keinoista. Olen tyytyväinen äskettäiseen päätökseen Kreikan sakottamisesta ja haluaisin, että näin tapahtuisi Irlannin hallituksen kohdalla, jos se ei noudata direktiivejä. Näyttää siltä, että ainoa asia, jonka hallitus noteeraa, on sakoilla uhkaaminen. Valitettavasti veronmaksajien on maksettava sakot, mutta tässä vaiheessa painostuksen on kohdistuttava toden teolla hallitukseen, sillä se on päässyt kuin koira veräjästä liian kauan.

Wallström
Kuten tiedätte, komissio on ottanut ensimmäisen askeleen yleisissä oikeustoimissa, joihin Dublininlahti sisältyy. Haluaisin mainita, että on tarpeen tehdä kaksi tarkennusta. Ensinnäkin Sandymount Strandin ja Tolkan suistoalueelle ulottuvaan erityissuojelualueita koskevaan vuoden 1999 laajennukseen sisältyvät selvästi useimmat niistä tärkeistä alueista, jotka jäivät alkuperäisen erityissuojelualueen ulkopuolelle. Toiseksi, vaikka komissio on toistaiseksi pitänyt Dublininlahtea yhä osittain luokiteltava alueena sen näytön perusteella, jonka mukaan rantavyöhykkeiden valinta on yhä saattanut olla puutteellista, sen on tarpeen käydä läpi kaikki Irlannin tarjoama aineisto siitä, että alue olisi riittävän hyvin luokiteltu. Tietenkin aiomme tehdä kaikkemme auttaaksemme Irlantilaisia tai painostaaksemme heitä noudattamaan tässä asiassa sääntöjä ja asetuksia. Olen varma, että meidän on jatkettava oikeustoimia Irlantia vastaan.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 43 (H-0529/00):
Aihe: Myrkyllisen jätteen käsittely Kreikan ympäristöjärjestöjen esittämien syytösten mukaan myrkyllistä ja vaarallista jätettä haudataan Kreikassa maahan täysin valvomatta. Vuonna 1999 tuotetusta 264 571 tonnista vaarallista jätettä vain 0,12 prosenttia kuljetettiin ulkomaille polttamalla tuhoamista varten. Lyijyakkujen kierrätyslaitoksissa syntyvän jätteen käsittelyä ei valvota lainkaan. Aspropirgoon on jätetty suuria Clophen-pitoisuuksia sisältäviä Kreikan sähkölaitoksen kondensaattoreita. Attikan alueella toimii tällä hetkellä vain yksi jätteenpolttolaitos, joka kykenee käsittelemään 0,5 tonnia sairaalajätettä päivässä, vaikka tällaista jätettä tuotetaan 20 tonnia päivässä. Kreikassa ei ole PCB:n käsittelylaitoksia, eikä sen kohtalosta ole tietoa. Viimeisten 10 vuoden aikana PCB:n järjestelmällisessä käsittelyssä ei ole saavutettu mitään konkreettista edistystä.
Direktiivin 78/319/ETY
16 artiklassa todetaan seuraavaa: "Joka kolmas vuosi, ensimmäisen kerran kolmen vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta, jäsenvaltioiden on laadittava kertomus myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä huolehtimisessa niissä ja toimitettava se edelleen komissiolle."
Kuinka monta kertomusta Kreikka on tähän mennessä toimittanut komissiolle edellä mainitun direktiivin mukaisesti ja mitkä niiden johtopäätökset ovat? Kuinka pitkälle Kreikan asiasta vastaavat viranomaiset ovat panneet täytäntöön direktiivit 75/442/ETY
, 78/319/ETY, 94/67/ETY
, 91/157/ETY
ja 94/62/ETY
? Aikooko komissio määrätä Kreikalle sakkoja siinä tapauksessa, että se on toiminut näiden direktiivien vastaisesti?

Wallström
Koska komission ei ole mahdollista tutkia Kreikan jätteenkäsittelylaitoksia, sen tärkeimmät välineet käytännön toteutuksen tarkastamiseksi ovat jätteitä koskevien eri direktiivien edellyttämät kertomukset, suunnitelmat ja ohjelmat. Komissiolla on varsin vähän tietoa jätteen käsittelystä Kreikassa. Kreikka ei toimittanut kertomuksia jätteen käsittelyä koskevan lainsäädännön täytäntöönpanosta vuosina 19891997. Kuitenkin viime vuoden lopussa Kreikka vastasi neljään kyselyyn neljän jätedirektiivin täytäntöönpanosta. Tämän vastauksen mukaan Kreikassa tuotettiin 280 000 tonnia vaarallista jätettä, josta vuotta ei ole merkitty 95 760 tonnia kierrätettiin, joskin Kreikka mainitsi, ettei sillä ole laitoksia vaarallisen jätteen käsittelyä tai hävittämistä varten. Vaarallisesta jätteestä kerrottiin, että se joko varastoidaan väliaikaisesti tai viedään lopullisesti hävitettäviksi muihin maihin.
Komissio on sitä mieltä, ettei Kreikka noudata useitakaan yhteisön vaatimuksia, ja se on ryhtynyt 226 artiklan nojalla toimiin. Tärkeimpiä seikkoja ovat jätteistä annetun direktiivin 75/442 7 artiklan mukaisten hoitosuunnitelmien puute, vaarallisista jätteistä annetun 91/689 direktiivin 6 artikla, pakkauksista ja pakkausjätteistä annettu direktiivi 94/62, se, ettei direktiiviä 94/62 ole otettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, eikä tietoa ole välitetty pakkausjäteteollisuudesta annetun 12 artiklan mukaisesti, tiettyjä vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista annetun direktiivin 91/157 mukaisen ohjelman puute ja se, että on jätetty noudattamatta PCB:n ja PCT:n hävittämisestä annetun direktiivin 96/59 4 ja 11 artiklaa.
Vaarallisten jätteiden polttamisesta annetun direktiivin 94/67 mukainen ensimmäinen kertomus on toimitettava ajanjaksolta 19982000 syyskuun 2001 loppuun mennessä.

Papayannakis
Huolimatta siitä, että ette vastannut minulle kreikaksi, minkä voin kuvitella olevan hieman liian vaikeata, kiitän suuresti teitä toteamuksistanne. Kuitenkin kysymys jää jäljelle. Eikö siis ole olemassa mitään tapaa nähdä, mihin nämä valtavat jätemäärät kulkeutuvat? Te itse mainitsitte, että on olemassa noin 115 000 tai 175 000 tonnia - en näe lukuja kunnolla - joista ei tiedetä, mihin ne kulkeutuvat. Toiseksi aiotteko nämä rikkomukset todettuanne viedä asian tuomioistuimeen, joka - oman maani kannalta valitettavasti - antoi meille äskettäin esimerkin tuomiosta Kreikalle toisesta, vanhemmasta rikkomuksesta?

Wallström
Muistutan teitä niistä toimista, joihin komissio on ryhtynyt puuttuakseen siihen, ettei Kreikka ole asianmukaisesti ottanut yhteisön jätelainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöään eikä ole soveltanut sitä. On olemassa kaksi yhteistä päätöstä, joista yksi on päivätty 8. kesäkuuta 1999 ja toinen 13. huhtikuuta 2000. Myös tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu asiasta kanne. Lisäksi viime vuoden elokuun 11. päivänä on lähetetty ylimääräinen lausunto ja tämän vuoden huhtikuun 10. päivänä virallinen ilmoitus useiden artiklojen asianmukaisen soveltamatta jättämisen vuoksi.
Tietenkin olemme huolissamme. Kreikassa on yleinen ongelma yhteisön jätelainsäädännön täytäntöönpanossa. Tietenkin haluaisimme myös tietää, mihin tämä jäte on päätynyt, mutta voimme ainoastaan pyytää Kreikalta näitä tilastotietoja. Valitettavasti Kreikka ei ole tehnyt sitä asianmukaisesti.

Hatzidakis
Haluaisin aluksi sanoa, että olen jättänyt kirjallisen kysymyksen, joka on samankaltainen kuin kollega Mihalis Papayannasin esittämä kysymys. Toiseksi haluaisin sanoa teille, että se mitä meille kerroitte, on minulle Kreikan kansalaisena rehellisesti sanoen kauhistuttavaa. Sanoitte jotakuinkin, että me emme tiedä, Kreikan hallitus ei tiedä, kukaan ei tiedä, mitä on tapahtunut yli puolelle myrkyllisistä jätteistä. Mielestäni sen, mitä sanoitte, pitäisi herättää täysin aiheellista huolta maanmiehissäni Kreikassa.
Haluan esittää teille kaksi kysymystä. Ensimmäinen kuuluu: mitä seuraamuksia Kreikalle määrätään? Pidättekö tyydyttävänä sitä, että vain ja ainoastaan vetoatte tuomioistuimeen, joka voi tehdä päätöksen kolmen tai neljän vuoden päästä? Mitä tällä välin tapahtuu Kreikan kansalaisten terveydelle? Erityisen tärkeä on kysymys myrkyllisistä jätteistä.
Toinen kysymys kuuluu: kun Kreikka on saanut tuomion jätteidenkäsittelystä Kreetan Haniassa, voitteko kertoa meille yleisellä tasolla, missä kohtaa Kreikan ympäristölainsäädännön soveltamista ongelma sijaitsee? Millä konkreettisilla yhteisön lainsäädännön aloilla ongelma esiintyy? Tiedänhän toki, että ongelmia esiintyy myös nitraattiyhdisteiden käsittelyssä.

Wallström
Arvoisa puhemies, on syytä huoleen, koska tiedämme, että joissakin jäsenvaltioissa on ongelmia laittoman kaupan ja vaarallisen jätteen laittoman hävittämisen kanssa. Tietenkin Kreikan hallitukselta ja ehkä myös paikallisilta viranomaisilta pitäisi kysyä, kuinka asiaa on hoidettu. Komission taholta voimme jatkaa oikeustoimia ja oikeudellisia menettelyjä, kuten komissio on tehnytkin, mutta mielestäni kaikkein tehokkainta tällaisissa tapauksissa on avoin keskustelu Euroopan parlamentissa. Tietenkin seuraamme asian kehittymistä ja painostamme Kreikkaa koko ajan raportoimaan meille, koska se on meidän käytettävissämme oleva keino.

Puhemies


Anneli Hulthén
Kysymys nro 44 (H-0547/00):
Aihe: Saastunut maaperä Hyvin saastunut vanha teollinen maaperä muodostaa nykypäivänä vaikean ongelman. Saastuneeseen maaperään liittyy useita ongelmia. Epäpuhtaudet leviävät veden mukana muuhun luontoon ja jotta maalle voidaan rakentaa asuntoja tai muita rakenteita on maa puhdistettava, mistä koituu paljon kustannuksia.
Onko komissiolla suunnitelma, miten ongelmasta selvitään ja onko komissio valmis laatimaan aihetta koskevan strategian?

Wallström
. Saastunut teollinen maaperä on suuri ongelma Euroopassa. Euroopan ympäristökeskuksen ympäristön tilaa koskevan kertomuksen mukaan maakysymyksiä käsittelevä keskus arvioi, että EU:ssa on 750 000 saastunutta tai mahdollisesti saastunutta paikkaa.
Voimassa olevassa EU:n lainsäädännössä, kuten suunnitteillakin olevassa lainsäädännössä, keskitytään saastumisen ennaltaehkäisyyn. Direktiivissä 96/61, jossa käsitellään integroitua strategiaa päästöjen vähentämiseksi, toisin sanoen IPPC-direktiivissä, päätetään, että jäsenvaltion on ryhdyttävä kaikkiin välttämättömiin toimiin, joita jo käytöstä poistetun teollisen maaperän puhdistaminen vaatii. Tämä direktiivi on pantava täytäntöön kokonaisuudessaan ennen marraskuuta 2007.
Toinen väline, jonka avulla maaperän saastumista voidaan ehkäistä tulevaisuudessa, on nyt valmisteilla oleva direktiivi, jossa käsitellään ympäristövastuuta. Tietyt jäsenvaltiot ovat kehittäneet erityisiä taloudellisia välineitä kauan sitten tapahtunutta saastumista varten - käytössä on veroja tai tähän tarkoitukseen perustetaan erilaisia järjestöjä. On jo selvää, että tällainen puhdistaminen maksaa tai tulee maksamaan jäsenvaltioille suuria summia. EU:n tasolla apua voi myöntää Euroopan alueellinen kehitysrahasto. Voin myös lisätä, että olen tietoinen siitä, miten suuri ongelma tämä on hakijavaltioille.
Komissio ei tällä hetkellä kuitenkaan suunnittele mitään maailmanlaajuista tai eurooppalaista puhdistusstrategiaa. Kauan sitten saastuneen maaperän yhteydessä on sovellettava läheisyysperiaatetta, koska kansalliset, alueelliset tai paikalliset viranomaiset soveltuvat parhaiten käsittelemään näitä kysymyksiä. Tällainen saastuminen ei myöskään ole rajat ylittävää. Ongelma ei lisäksi ole ensisijaisesti hallinnollinen vaan taloudellinen.

Hulthén
Haluan kiittää komission jäsen Wallströmiä vastauksesta. Oikeastaanhan voidaan sanoa, että tällaisesta saastumisesta voi tulla rajat ylittävä, koska tiedämme, että vesi kuljettaa mukanaan saasteita, erityisesti kemikaaleja ja raskasmetalleja. Erityisesti Keski-Euroopassa valtiot ovat niin lähellä toisiaan, että on vaikea sanoa, mistä saasteet ovat peräisin.
Luulen, että näitä kysymyksiä varten tarvitaan yhteinen strategia. Sitä itse asiassa kaipasin tätä kysymystä esittäessäni. Nyt komission jäsen Wallström vastasi, että asiassa ei laadita mitään strategiaa. Nyt kysynkin, onko komissio valmis tukemaan tutkimusta, uusia yrityksiä ja kehitystyötä kyseisissä jäsenvaltioissa, jotta saisimme ratkaistua nämä valtavat ongelmat.

Wallström
. Tietenkin on tärkeää, että jokainen jäsenvaltio tutkii, millaista saastunutta teollista maaperää sen alueella on ja kuinka ongelmasta parhaiten selvittäisiin. Kuten sanottu, pidämme tätä myös erittäin suurena taloudellisena huolena hakijavaltioille, jotka ovatkin usein maininneet tämän olevan valtavan suuri ongelma.
Tähän asti olemme tarkastelleet sitä erityisesti paikallisena ja kansallisena kysymyksenä. Jotta alueet voitaisiin puhdistaa mahdollisimman hyvin, on tiedettävä, millaisesta saastumisesta on kyse ja miltä paikalliset olot näyttävät. Meillä ei ole mitään strategian laatimista vastaan, jos nyt jäsenvaltiotkin sitä haluaisivat, mutta siinä tapauksessa meidän on saatava tarvittavat voimavarat asian hoitamiseen. Tähän saakka tätä ei ole pidetty kaikkein tärkeimpänä asiana, mutta olen tietenkin sitä mieltä, että on erittäin tärkeää, että asia tutkitaan jäsenvaltioissa perinpohjaisesti ja että niillä on suunnitelma ja että niissä tehdään ehkä myös tähän asiaan liittyvää tutkimusta ja kehitystyötä, jotta saastuneen teollisen maaperän puhdistamiseen löydettäisiin parhaat mahdolliset menetelmät.

Korhola
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen osin jo vastasikin mieltäni askarruttaneeseen kysymykseen, mutta ehkä kuitenkin esitän siitä lisäkysymyksen. Tämä sama ongelma koskee entisiä kaatopaikkoja, jotka myöhemmin on otettu asuntorakentamiskäyttöön. Komissiolla lienee tietoja ongelman laajuudesta jäsenvaltioissa. Näkeekö komissio mahdollisena löytää jonkunlaista strategiaa näitä rakennettuja alueita koskien?

Wallström
. Voin vain toistaa, että komissio on tietenkin valmis käymään käsiksi tällaiseen työtehtävään, mutta nykyisessä tilanteessa ja olemassa olevien voimavarojen puitteissa sen tarpeeksi perusteellinen toteuttaminen ei ole mielestäni mahdollista. Se vaatii nimittäin huomattavia voimavaroja. Kyse on selvästi sellaisesta ongelmasta, joka pitää ratkaista kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Jos jäsenvaltiot kuitenkin toivovat, että otamme tehtävän vastaan, on selvää, että meillä ei ole mitään sitä vastaan. Mielestämme olemme jo ottaneet sen vastaan, sillä olemme huomanneet miten tärkeä asia se on. Esimerkiksi nyt Baia Maren onnettomuuden seurannan yhteydessä yritämme tunnistaa olemassa olevat kriisipesäkkeet ja yritämme löytää tunnistettavissa olevat vaaralliset alueet, joissa meidän on todellakin pidettävä silmämme auki, jotta uusia onnettomuuksia ei sattuisi. Itse puhdistustyössä on mielestäni kyllä sovellettava läheisyysperiaatetta.

Puhemies


Arlette Laguiller
Kysymys nro 45 (H-0548/00):
Aihe: Pyrotekniset tehtaat Lanhelasin kylässä Portugalissa toimivalla Liborio Fernandes -nimisellä pyroteknisellä tehtaalla sattui räjähdys 2. kesäkuuta 2000. Yhdeksän ihmistä loukkaantui ja kylä kärsi suuria aineellisia vahinkoja. Toinen samanlainen räjähdys tapahtui äskettäin Pyroma de Feugueyrolles -tehtaalla Ranskassa. Nämä kaksi räjähdystä, jotka tapahtuivat vain muutama päivä Amsterdamin lähistöllä sattuneen dramaattisen räjähdyksen jälkeen - unohtamatta myöskään Espanjassa toistuvasti tapahtuvia räjähdyksiä - muistuttavat vaarasta, jonka asuntoalueilla sijaitsevat tehtaat aiheuttavat. Pyroteknisten tuotteiden valmistuksesta on tullut vaarallisempaa vanhojen käsiteollisuuden työtapojen väistyttyä teollisen tuotannon tieltä. Tämä merkitsee myös sitä, että räjähtäviä aineita kerätään yhä enemmän yhteen paikkaan ja että riski niiden räjähtämisestä on suurempi.
Mitä toimia komissio aikoo ehdottaa säätääkseen tai vahvistaakseen turvallisuusnormeja, joiden avulla voidaan torjua räjähdysten vaara näissä yrityksissä? Kieltääkseen tämän tyyppisten yritysten perustamisen asuntoalueille? Välttääkseen sen, että räjähtävien aineiden kuljetukset koituvat vaaraksi sekä kuljettajille että ihmisille, joiden asuinalueiden kautta räjähtäviä aineita kuljetetaan?

Wallström
Komissio on erittäin huolestunut pyroteknisissä varasto- ja tuotantolaitoksissa äskettäin sattuneista onnettomuuksista. Pyroteknisten aineiden valmistus ja varastointi kuuluvat 9. joulukuuta annetun neuvoston direktiivin 96/82 soveltamisalaan. Tämä direktiivi koskee vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuuksien torjuntaa, eli se on niin sanottu "Seveso II" -direktiivi. Tämä direktiivi velvoittaa vaarallisia aineita tiettyjen raja-arvojen perusteella käsittelevien laitosten toimijat omaksumaan suuronnettomuuksien ehkäisemiseen tähtäävät toimintaperiaatteet. Direktiivillä myös velvoitetaan heidät luomaan turvallisuusjohtamisjärjestelmiä ja pelastussuunnitelmia sekä osoittamaan tämä julkisille tarkastusviranomaisille toimittamalla heille turvallisuusselvitys.
Lisäksi "Seveso II" -direktiiviin sisältyy uusi määräys, jolla tunnustetaan, että suuronnettomuuksien vaikutukset olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden maankäytön suunnittelua koskevassa politiikassa. Jäsenvaltiot on velvoitettu pyrkimään direktiivin tavoitteeseen, eli ehkäisemään suuronnettomuuksia ja rajoittamaan niiden vaikutuksia ihmisen ja ympäristön kannalta. Tämä on tehtävä valvomalla uusien tuotantolaitosten sijoittumista, tekemällä muutoksia nykyisiin laitoksiin sekä olemassa olevien tuotantolaitosten läheisyydessä toteutettavilla uusilla rakennushankkeilla, kuten uusilla liikenneväylillä, yleisessä käytössä olevilla kohteilla tai asuinalueilla.
Pitkän aikavälin maankäytön suunnittelulla varmistetaan, että riittävä etäisyys säilyy vaarallisten laitosten ja asuinalueiden välillä. Jäsenvaltioiden on myös huolehdittava, että toimivaltaiset viranomaiset ja kaavoitukseen liittyviä päätöksiä tekevät viranomaiset ottavat käyttöön asianmukaisia kuulemismenettelyjä. Tämän määräyksen sisällyttämistä voidaan pitää merkittävänä askeleena eteenpäin suuronnettomuuksien ehkäisemisprosessissa.
"Seveso II" -direktiivin tarkistaminen on jo vireillä. Sattuneiden onnettomuuksien perusteellisen tutkimisen jälkeen komissio aikoo osana tarkistamista arvioida, mitkä ovat pyroteknisille aineille osoitettavat raja-arvot. Ehdotuksen "Seveso II-direktiiviin" tehtävistä tarkistuksista pitäisi valmistua ensi vuoden, eli vuoden 2001, alkuun mennessä. Tähän päästään vasta sen jälkeen, kun olemme arvioineet Enscheden samoin kuin Romanian onnettomuudesta saamamme kokemukset. Tämä prosessi toteutetaan tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja muiden asianosaisten kanssa.
Räjähteiden kuljettamisesta säädetään vaarallisten aineiden tiekuljetuksista annetussa direktiivissä 94/55. Tällä direktiivillä tehdään pakollisiksi vaarallisten aineiden kansainvälisistä tiekuljetuksista jäsenvaltioissa tai niiden välillä tehdyn eurooppalaisen sopimuksen liitteiden A ja B määräykset. Liitteeseen A sisältyy vaarallisten aineiden pakkaamista ja merkintöjä koskevia määräyksiä ja liitteeseen B sisältyy ajoneuvon rakennetta, varusteita ja moitteetonta toimintaa sekä kuljettajien koulutuksen vähimmäisvaatimuksia koskevia määräyksiä. Tämän direktiivin soveltamisella varmistetaan turvallisuuden korkea taso vaarallisia aineita, myös räjähteitä, kuljetettaessa.

Laguiller
Vastaatte minulle sanomalla, että direktiivejä on olemassa, mutta panemme sen sijaan merkille, ettei niitä todennäköisesti sovelleta, koska onnettomuudet moninkertaistuvat ja koska ne ovat yhä vaarallisempia, kun otetaan huomioon, että tuotannon vanhat käsityömenetelmät on korvattu näissä tehtaissa teollisin menetelmin.
Minusta näyttää ilmiselvältä, ettei tämäntyyppisiä laitoksia eikä yrityksiä saisi todellakaan olla lähellä asuinalueita. Alankomaiden Enschedessa tapahtunut murhenäytelmä osoittaa tämän äärimmäisen selvästi, ja Portugalissa, josta mainitsin teille kysymyksessäni, tässä Minhon maakuntaan kuuluvassa Lanhelasin kylässä sattunut räjähdys vahingoitti 159 taloa. Jotkin niistä tuhoutuivat kokonaan, toiset osittain, ja uhrien puolustusyhdistys, joka perustettiin, arvioi syntyneet vahingot yli miljardin euron suuruisiksi. Mielestäni näitä direktiivejä on siis sovellettava kiireellisesti ja niitä on annettava lisää tällaisten pyroteknisten tehtaiden kieltämiseksi lähellä asuinalueita.

Wallström
Arvoisa puhemies, totta kai olemme myös erittäin huolissamme siitä, mitä on tapahtunut, ja siksi käymme läpi "Seveso II" -direktiiviä selvittääksemme, onko tarpeen täydentää sitä uusilla säännöillä, joilla direktiivi ulotettaisiin koskemaan äskettäisissä onnettomuuksissa esiin tulleiden laitosten kaltaisia laitoksia. Ja tietysti meidän on myös tarkasteltava maankäytön suunnittelua, sillä nämä laitokset eivät kuuluneet "Seveso II" -direktiivin alaan, koska raja-arvot eivät olleet oikeita. Perehdymme tähän heti, kun olemme arvioineet kaiken näihin onnettomuuksiin liittyvän tiedon. Emme aio odottaa kädet ristissä.

Puhemies
Koska komission kyselytunnille varattu aika on kulunut, kysymyksiin nro 46-78 vastataan kirjallisesti.
(Istunto keskeytettiin klo 20.05 ja sitä jatkettiin klo 21.00).

EMAS (ympäristöasioita koskeva yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmä)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana García-Orcoyen Tormon laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0165/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä).

García-Orcoyen Tormo
. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Wallström, kiitämme teitä siitä, että olette täällä tähän aikaan illasta. Hyvät kollegat, ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä ei välttämättä ole kaikkein suosituin ympäristökysymys, mutta se on kuitenkin suurenmoinen väline taloudellisen toiminnan ja ympäristönsuojelun yhdistämisen edistämiseksi. Ottamalla käyttöön ympäristöasioiden hallintajärjestelmän yritykset - olivatpa ne sitten teollisuus- tai palveluyrityksiä - oppivat sisällyttämään ympäristönäkökohdat liikkeenjohtoon ja havaitsevat, miten monia merkittäviä etuja siitä seuraa. Nämä edut eivät ole pelkästään ympäristöön liittyviä vaan myös taloudellisia muun muassa siksi, että niiden kilpailuasema paranee. Sen takia mielestäni on erittäin tärkeää muuttaa nyt tätä asetusta ja sisällyttää siihen uusia osa-alueita, jotka ovat erittäin hyödyllisiä, sillä prosesseista, palveluista ja tuotteista tehdään ympäristöä säästävämpiä.
Niillä tarkistuksilla, jotka tehtiin parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ja jotka ympäristöasioiden valiokunta yksimielisesti hyväksyi, pyritään pääasiassa luomaan lisää kannustimia, jotta eurooppalaiset yritykset liittyisivät järjestelmään, edistämään asianomaisten - erityisesti työntekijöiden - osallistumista, lujittamaan järjestelmän luotettavuutta muiden silmissä ja lisäämään avoimuutta ja tiedottamista.
Valiokunta hyväksyi kuitenkin myös joitakin tarkistuksia, jotka ovat ristiriidassa esittelijän mielipiteen kanssa ja joihin minulla on edelleen kielteinen kanta. Haluan tässä viitata tarkistuksiin 5, 6, 10 ja 17, jotka liittyvät erääseen kiisteltyyn aiheeseen, nimittäin siihen, että EMAS-rekisteriin haluavilta yrityksiltä edellytetään parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden käyttöä. Meidän on syytä muistaa, että EMAS on vapaaehtoinen markkinaväline; meidän on niin ikään syytä muistaa, että yksi tämän asetuksen muuttamisen tärkeimmistä tavoitteista on, että pienten ja keskisuurten yritysten ja myös palvelualan olisi entistä helpompi liittyä järjestelmään; mainitkaamme myös, että aloite on toistaiseksi ollut varsin suuri menestys verrattuna toiseen vaihtoehtoon, ISO 14001 -standardiin, joka on monessa suhteessa paljon joustavampi kuin EMAS; pitäkäämme mielessä, että parhaat käytettävissä olevat tekniikat, siten kuin ne määritellään yhteistä saastumisentorjuntaa ja -valvontaa koskevassa direktiivissä, koskevat vain suuria teollisuuslaitoksia, eivät palvelualaa eivätkä pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Luulen, että olette tämän jälkeen kanssani samaa mieltä siitä, että vaikka kannatammekin täysin yhteistä saastumisentorjuntaa ja -valvontaa koskevan direktiivin kehittämistä ja edistämistä, tämä ei ole oikea aika eikä EMAS ole oikea väline edellyttää järjestelmään haluavilta yrityksiltä parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden käyttöä. Itse asiassa suurilla laitoksilla, kuten edellä mainitussa direktiivissä säädetään, on edelleen velvollisuus liittyä EMAS-rekisteriin, sillä niiden täytyy noudattaa voimassa olevaa ympäristölainsäädäntöä, johon - tarkistus 12 - kuuluu siis myös mainittu direktiivi siltä osin kuin se koskee niitä.
Haluan korostaa myös tarkistuksia 41 ja 50, jotka ryhmäni on valmis hyväksymään, kunhan tehdään selväksi, että sana "edustajat" viittaa sellaisiksi valittuihin henkilöihin kussakin yrityksessä eikä missään tapauksessa organisaatioihin, joiden osallistuminen vaikeuttaisi ja viivästyttäisi järjestelmän käyttöönottoa. Toivon, että muut ryhmät voisivat huomenna tehdä tästä asiasta suullisen tarkistuksen.
On kaksi muutakin tarkistusta, joita haluan kommentoida: tarkistus 19, josta olen pyytänyt kohta kohdalta -äänestystä siihen kappaleeseen asti, jossa lukee "julkisten rakenteiden käyttöä sekä osallistumista julkisiin hankintoihin" ja johon asti säilytettäisiin komission teksti. Luulen, että komissio on laatimassa - ja kiittäisin tältä osin komission jäsen Wallströmiä eräästä hänen kommentistaan - ehdotusta, jonka mukaan ympäristönäkökohdista tehtäisiin puolueeton edellytys julkisia hankintoja myönnettäessä, ja tästä syystä on mielestäni sopivaa odottaa kyseisen ehdotuksen hyväksymistä. Sanoisin tarkistuksesta 22, joka koskee komission, neuvoston ja parlamentin ottamista mukaan EMAS-järjestelmään neljän vuoden kuluessa, että olen esittänyt komissiolle kirjallisen kysymyksen, johon komission jäsen voi toivottavasti vastata.
Lopuksi: tarkistus 25 koskee EMAS-järjestelmän ja ISO-standardin yhteensovittamista, mikä on erittäin tärkeää kummankin välineen leviämiselle. Olemmekin todella iloisia tästä yhteensovittamista koskevasta sopimuksesta.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, meidän tähänastiset kokemuksemme yhteisön ympäristöasioiden auditointijärjestelmästä olivat hyvin erilaisia. Saksassa ja Itävallassa erittäin monet yritykset osallistuivat siihen, kun taas toisissa jäsenvaltioissa yritysten määrä on hyvin pieni. Tämänhetkisellä tarkistamisella on siksi saavutettava se, että ympäristöasioiden auditointijärjestelmästä tulee houkuttelevampi. Siksi on tärkeää, että palveluyritykset osallistuvat järjestelmään ja pieniä ja keskisuuria yrityksiä voidaan tukea. Kaikki tämä ei kuitenkaan mielestäni riitä. Siihen kuuluu erityisesti myös se, että byrokratian kuluja vähennetään ja luodaan mahdollisuuksia antaa ulospäin kuva organisaation ympäristönsuojelun tasosta.
Yrityksissä käydyt keskustelut ovat osoittaneet, että EMAS-järjestelmä vaikuttaa yrityksen sisällä ja henkilöstö osallistuu huomattavasti enemmän ympäristönsuojeluun, mutta sen ulkoista vaikutusta on nyt parannettava. Kaikissa EMAS-järjestelmän parantamista koskevissa pohdinnoissa pitäisi ottaa huomioon yksi asia: EMAS-järjestelmässä on kyse vapaaehtoisesta järjestelmästä, johon yritykset voivat rekisteröityä. Sitä ei saa siis kuormittaa liiaksi sellaisilla käsitteillä kuin paras käytettävissä oleva tekniikka (BAT). Ne ovat sitovia vaatimuksia, jotka asettavat mittapuun liian korkealle. Me saavutamme sitä kautta vain sen, että yritykset hylkäävät tämän järjestelmän. Me emme ole voittaneet sillä oikeastaan mitään. Tähänastiset kokemukset ovat erittäin hyviä, ja meidän pitäisi ottaa nämä hyvät kokemukset perustaksi. Jos meillä on ympäristönsuojelussa todellisuuden sijasta omiin toiveisiimme perustuvia käsityksiä, olen mielelläni valmis myös olemaan mukana edustamassa niitä, mutta silloin siihen kuuluvat direktiivit ja asetukset. Sitä ei voida tehdä valitsemalla EMAS-järjestelmän tapainen vapaaehtoinen järjestelmä.
Yksi asia, joka näyttää minusta vielä tärkeältä, jotta ympäristöasioiden auditointijärjestelmästä muotoillaan käytännöllinen, on todentamistaajuus. Todentamisen uusimista ehdotetaan tehtäväksi vuoden kuluttua. Pidän sitä ehdottomasti liian lyhyenä aikana. Yritysten on valmistauduttava ympäristöselonteon laatimiseen kolme neljäsosaa vuodesta. Se ei ole mahdollista, jos todentaminen on tehtävä vuosittain. Ehdotan siis todentamisen suorittamista 2-3 vuoden välein ja toivon teidän puoltavan sitä.

Scheele
Arvoisa puhemies, EMAS-järjestelmää tarkistetaan, ja ryhmäni ja minä itse kannatamme voimakkaasti EMAS-järjestelmän soveltamisalan laajentamista. Olen kuitenkin sitä mieltä, että Itävallan ja Saksan esimerkit - senhän myös edellinen puhuja jäsen Schnellhardt sanoi - osoittavat, että ei ole sattumaa, että myös ne maat, joissa osallistuminen järjestelmään on laajinta, esittävät näkemyksen, että nykyisen ympäristölainsäädännön noudattaminen mutta myös niin sanottujen parhaiden käytettävissä olevien tekniikkojen käyttäminen ovat olennaisia välineitä yritysten ympäristötehokkuuden ja ympäristönsuojelun lisäämisessä.
Tässä mielessä haluaisin todellakin tukea vastaavia tarkistuksia, joissa vaaditaan parhaiden käytettävissä olevien tekniikkojen käyttämistä, ja pyytää tukea myös tarkistukselle 12, jossa korostetaan erityisesti nykyisen ympäristölainsäädännön noudattamista. Minulle on tietysti selvää, että on oltava kannustimia, jotta saadaan suurempi osanotto tähän järjestelmään. Kaikesta tästä huolimatta uskon, että tämän ympäristöasioiden auditointijärjestelmän uskottavuus voidaan taata vain sitten, kun asetetaan tiukkoja kriteerejä, eikä vastakkaisella strategialla eli lähentämällä järjestelmää ISO-standardiin.
Erityisen tärkeä asia ryhmälleni on lisäksi työntekijöiden ja heidän edustajiensa osallistuminen. Hyväksyn esittelijän ehdotuksen - me sovimme siitä tänään - ehdottaa huomenna suullista tarkistusta, jotta tehdään selväksi, että me olemme samaa mieltä myös kompromissista, joka koskee työntekijöiden ja heidän edustajiensa osallistumista eli sen rajaamista koskemaan yritystä. Se tulee olemaan mielestäni demokratiapoliittisesta näkökulmasta mutta myös yrityksen johdon näkökulmasta olennainen edistysaskel EMAS-järjestelmän toteuttamisessa.
Päätän puheeni etuajassa, ja uskon, että puheenjohtaja on minuun siksi erittäin tyytyväinen!

Ries
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, EMAS-järjestelmän tarkoitus on erinomainen: kannustaa yrityksiä kunnioittamaan paremmin ympäristöä. EMAS on menestys ainoastaan joissakin maissa, kun sen perustamisesta on kulunut seitsemän vuotta. Tehtävää on vielä paljon jäljellä, mutta nyt on kuitenkin selvitettävä, miksi tulokset ovat niin laimeita.
EMAS-järjestelmä on monimutkainen, erittäin monimutkainen. Kyse on sääntelystä, jossa yritykset pakotetaan hyväksymään raskaita velvoitteita, vaikka ne suostuvatkin järjestelmään vapaaehtoisesti. Tämä monimutkaisuus on omiaan masentamaan pk-yrityksiä, joista jokainen tietää, että ne sortuvat hallintokulujen alle. Pk-yritykset ovat kuitenkin Euroopan talouden moottori. Prioriteettiemme on kohdistuttava ensimmäiseksi juuri niihin, ja siksi esittelijämme äsken mainitsemat kannustimet ovat niin tärkeitä.
Sanon lisäksi, mutta samassa hengessä, että joissakin tarkistuksissa saatetaan syyllistyä - sanoisin - liialliseen kunnianhimoon. Tarkoitan tarkistuksia 5, 10 ja 17, jotka koskevat parhaita käytettävissä olevia tekniikoita. Tällainen vaatimus aiheuttaisi joskus mahdottomia ongelmia pk-yrityksille, jotka eivät voi aina mukautua näihin parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikoihin, joiden määrittely on jo ongelmallista joillakin talouden aloilla.
Liberaaliryhmä sanoo siis "ei". Olemme sitä vastoin kompromissihengessä valmiita tukemaan tarkistuksia 43, 44 ja 45, joissa nämä ympäristön kannalta parhaat käytettävissä olevat tekniikat sidotaan yritysten kannalta taloudellisesti ja teknisesti kestäviin ehtoihin.
Ratkaistavana on lopuksi kysymys työntekijöiden edustajien osallistumisesta, jota pidämme tietenkin tärkeänä ja johon yhteinen kanta antaa täyden mahdollisuuden. Torjumme sitä vastoin tarkistukset 41 ja 50, koska näiden kohtien jälleen velvoittavammat toimet saattavat masentaa monia ehdokasyrityksiä.
Sanon lopuksi vain sen, ettei määrä saisi olla laadun vihollinen. Järjestelmä on vapaaehtoinen, sen on siis oltava houkutteleva pysyäkseen pystyssä, koska muutoin EMAS olisi pelkkä hyvien aikomusten luettelo, joka saattaisi olla yritysten kannalta käyttökelvoton eli siis täysin hyödytön.

McKenna
Arvoisa puhemies, monet puhujat ovat tänä iltana maininneet kysymyksen parhaasta käytettävissä olevasta tekniikasta. En voi ymmärtää, että tämän hyväksyminen on niin vaikeaa. Se on todellakin olennaisen tärkeä väline. Jos olemme oikeasti sitä mieltä, että haluamme kannustaa yrityksiä kehittämään ympäristöpolitiikkaa ja ympäristönsuojelun tasoa, on tarpeen edistää parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa. Minusta ei ole mitään järkeä siinä, ettei sitä haluta edistää. Jos paras käytettävissä oleva tekniikka on olemassa, yrityksiä pitäisi kannustaa käyttämään sitä. Muuten emme koskaan pääse asiassa eteenpäin.
Tämä on vapaaehtoinen järjestelmä, mutta jos yritykset haluavat oikeasti kehittää ympäristöpolitiikkaansa ja ympäristönsuojelunsa tasoa, kaikenlaiseen tämänsuuntaiseen kannustamiseen pitäisi suhtautua myönteisesti. Toistaiseksi, mitä tulee parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa vastaan esitettyihin väitteisiin, ne eivät kestä lähempää tarkastelua. On olennaisen tärkeää, että parlamentti tukee tätä seikkaa ja parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyviä tarkistuksia. Vaatisinpa jopa komissiotakin ottamaan asian käsiteltäväksi. Jos yritämme tosissamme kannustaa yrityksiä etenemään oikeaan suuntaan, meidän on edistettävä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa.

Lange
Arvoisa puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, asetuksen on oltava mielestäni tehokas, koska se on vapaaehtoinen väline. Sikäli pidän myös oikeana ja hyvänä sitä, että huolehditaan järjestelmän käytännöllisyydestä, ja siksi, jäsen Scheele, me olemme huolehtineet myös siitä, että molemmissa suurissa poliittisissa ryhmissä vallitsee nyt sopusointu, niin että todentamista ei ole rajattu vuoteen vaan se voidaan järjestää käytännöllisesti juuri pienten ja keskisuurten yritysten kannalta. Niiltä ei voida todellakaan vaatia todentamisen suorittamista vuosittain - se olisi järjetöntä. Meidän on löydettävä siltä osin tehokas ja käytännöllinen ratkaisu. Uskon kuitenkin myös, että me tarvitsemme parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden osalta järkevän lähestymistavan. Sillä ei voi toki olla niin, että kaksi yritystä, joiden tuotanto tapahtuu aivan eri tasolla, toisen alhaisella teknologisella tasolla ja toisen korkealla teknologisella tasolla, toteuttavat molemmat EMAS-järjestelmää ja molemmat sertifioidaan! Se on toki järjetöntä ja se on viime kädessä myös niiden harhaan johtamista, jotka ehkä liittyvät EMAS-järjestelmään mainonnan ansiosta. Sikäli me tarvitsemme tältä osin standardin.
Tarkistukset, jotka me hyväksyimme ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa, menevät ehkä liian pitkälle. Olen siksi iloinen, että ehdotetaan tarkistuksia 43, 44 ja 45, joissa erään toisen direktiivin mukaisesti voidaan siirtyä käytettävissä oleviin tekniikkoihin ja järjestelmä rajataan ensin myös teolliseen toimintaan, koska se on todellakin vielä paljon vaikeampaa palvelualalle. Pyytäisin sikäli kuitenkin, että jos me voimme sopia todentamistaajuudesta, me voimme sopia ehkä myös tästä asiasta. Kysehän on ensisijaisesti siirtymisestä sovittelumenettelyyn, ja ehkä me löydämmekin sovittelumenettelyssä yhden jos toisenkin paremman ratkaisun.

Breyer
Arvoisa puhemies, uskon huomisen äänestyksen olevan todellinen testi siitä, haluammeko me EMAS-järjestelmällä ekologista nykyaikaistamista vai pelkästään tunnetun nimen käyttämistä huijaustarkoituksiin. On oltava selvää, että EMAS-järjestelmän on määrä olla palkinto niille yrityksille, jotka ovat ekologisen nykyaikaistamisen todellisia vetureita. BAT - siis paras käytettävissä oleva tekniikka - on EMAS-järjestelmän perusedellytys, sillä olisi suorastaan järjetöntä pitää ekologisena edelläkävijänä yritystä, joka ei edes käytä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa. Lisäksi on oltava toki täysin selvää, että jos ei toimita niin, meillä on silloin ISO 14000 -standardi, me olemme kuitenkin silloin yksinkertaisesti myyneet EMAS-järjestelmän, ja silloin se on toki sama asia kuin ISO-standardi. Silloin me voimme toki antaa pois koko direktiivin, sillä se vastaa silloin ISO-standardia. En ymmärrä siksi niitä tältä osin ilmaistuja epäilyksiä erityisesti myös, kun ne koskevat pieniä ja keskisuuria yrityksiä, sillä juuri niillehän ei ole asetettu tältä osin niin suuria velvoitteita. Käänteisesti me olemme nähneet toistuvasti, että juuri pienet ja keskisuuret yritykset ovat usein jopa innovatiivisempia kuin suuret yritykset.
EMAS-järjestelmä on tärkeä vapaaehtoinen väline yrityksille, mutta sitoutuminen ympäristöohjelmiin on erityisen tärkeää, sillä juuri Saksan liittotasavallassa tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että EMAS-järjestelmään rekisteröityneet järjestöt eivät ole valitettavasti vieläkään tunnustaneet esimerkiksi ilmastonsuojelua erittäin tärkeäksi tavoitteeksi. Pidän siksi jatkossa hyvin ratkaisevana sitä, että me emme myy tältä osin itseämme ja samaista EMAS-järjestelmää ja ISO-standardia.

Wallström
. Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan aluksi kiittää esittelijä García-Orcoyen Tormoa hänen työstään, joka käsittelee EMAS-järjestelmää koskevaa komission ehdotusta.
Ennen kuin ryhdyn käsittelemään yksittäisiä tarkistuksia, haluan käsitellä kolmea avainkysymystä, nimittäin parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa, EMAS-järjestelmään osallistuvien välisiä yhteyksiä ja pakollisten ympäristölainsäädännön asettamien vaatimusten täyttämistä sekä sitä, kuinka usein ympäristöselonteon hyväksyminen pitää toteuttaa.
Niiden tarkistusten mukaan, joita Euroopan parlamentti on ehdottanut parhaan käytettävissä olevan tekniikan osalta, kaikki EMAS-järjestelmään osallistuvat organisaatiot joutuisivat soveltamaan parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa. Komissio kannattaa periaatetta, jonka mukaan kaikkien EMAS-järjestelmään rekisteröityjen organisaatioiden on pyrittävä soveltamaan oman alan parasta käytäntöä mahdollisimman tehokkaasti sekä tekniikan, materiaalin että organisaation osalta. Parhaan käytettävissä olevan tekniikan käsite, joka määritellään selkeästi direktiivissä, jossa käsitellään integroitua strategiaa päästöjen vähentämiseksi, on kuitenkin olennainen vain teollisuuden kannalta. Euroopan parlamentti on todennut sen myös muutamissa tarkistuksissaan.
Kun otamme huomioon, että EMAS-järjestelmä avataan nyt kaikille talouden aloille, parhaan käytettävissä olevan tekniikan käytön vaatiminen merkitsee käytännössä sitä, että monet alat eivät voisi osallistua EMAS-järjestelmään. Esimerkiksi Euroopan parlamentti ei voisi itse osallistua siihen, koska parhaan käytettävissä olevan tekniikan käsitettä ei voi vielä soveltaa julkisiin toimielimiin. Tällainen vaatimus olisi myös suuri este pienille ja keskisuurille yrityksille. Ne eivät kuulu sen direktiiviin piiriin, jossa käsitellään integroitua strategiaa päästöjen vähentämiseksi. Jos tätä poikkeusta yritetään kiertää EMAS-järjestelmän avulla, joka on vapaaehtoinen järjestelmä, merkitsisi se todennäköisesti sitä, että pienet ja keskisuuret yritykset kieltäytyisivät osallistumasta EMAS-järjestelmään.
Kun kyse on tarkistuksista, joissa paras käytettävissä oleva tekniikka rajoittuu sen direktiivin soveltamisalaan, jossa käsitellään integroitua strategiaa päästöjen vähentämiseksi, on huomautettava, että EMAS-järjestelmän tehtävänä ei ole toimia vaihtoehtoisena ratkaisuna, jonka avulla voidaan huolehtia pakottavan lainsäädännön soveltamisesta.
Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että on tärkeää, että organisaatiot noudattavat niitä koskevaa ympäristölainsäädäntöä. Voitaisiin sanoa, että vähimmäisvaatimuksena on ympäristölainsäädännön kunnioittaminen. EMAS-järjestelmän tarkoituksena on auttaa organisaatioita parempiin suorituksiin ja ylittää kyseinen vähimmäistaso. Tavoitteena ei ole kuitenkaan antaa valvontaviranomaisille varmoja todisteita siitä, että EMAS-järjestelmään rekisteröity organisaatio noudattaa kaikkea voimassa olevaa lainsäädäntöä kaikissa tilanteissa. Kun otetaan huomioon EMAS-järjestelmän järjestelmällinen rakenne, on itsestään selvää, että organisaatioilla on hyvä edellytykset noudattaa ympäristölainsäädäntöä. EMAS-järjestelmä on kuitenkin vapaaehtoinen järjestelmä. Jos Euroopan parlamentti ei muuta tarkistuksiaan, joiden lähtökohtana on, että ympäristölainsäädännön noudattaminen on varmistettava, EMAS-järjestelmän asema saattaa muuttua. EMAS-järjestelmästä muodostuu sen sijaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittamien ympäristöntodennuksien korvike. Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentti ei pyri siihen.
Mikä on ympäristöselonteon todentamistaajuus? Ympäristöselonteko on näkyvä julkinen tulos EMAS-järjestelmän toteuttamisesta organisaatiossa. Sen vuoksi kertomuksen on vastattava ympäristön odotuksia. Eräs odotuksista on, että ympäristöselonteon on oltava luotettava. Yksinkertaisin tapa lisätä luottamusta selonteon tuloksiin on suorittaa säännöllistä puolueetonta todentamista. Sen vuoksi selonteon vuosittainen todentaminen on sopivampaa kuin joka kolmas vuosi suoritettava todentaminen, mikä on yleisin todentamistaajuus. Haluan huomauttaa, että yhteinen kanta on joustava tässä asiassa. Sen vuoksi erityistapaukset tai erityisongelmat voidaan jo ottaa huomioon. Sen vuoksi pelkään, että Euroopan parlamentti, joka tarkistuksissaan hylkää vuosittaiseen todentamiseen liittyvän periaatteen, voi vahingoittaa EMAS-järjestelmän uskottavuutta, joka on uuden EMAS-järjestelmän menestymisen edellytys.
Sallikaa minun nyt tarkastella yksittäisiä tarkistuksia. Komissio on tutkinut tarkkaan esitetyt 50 tarkistusta ja se voi hyväksyä niistä 11. EMAS-järjestelmän toiminnan ratkaisee kaksi seikkaa, nimittäin EMAS-järjestelmän uskottavuus ja se, kuinka kiinnostavana yritykset sitä pitävät. Sen vuoksi komissio voi ilomielin hyväksyä tarkistukset 1 ja 2 ja tarkistuksen 19 kolmannen osan.
Toinen tärkeä kysymys, josta komissio on myös tietoinen, on, kuinka voidaan huolehtia siitä, että hakijavaltiot ryhtyvät soveltamaan EMAS-järjestelmää varhaisessa vaiheessa. Komissio voi sen vuoksi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 3, edellyttäen, että sen muotoa selkeytetään.
Komissio voi myös iloisena hyväksyä periaatteessa tarkistuksen 4, koska se edistää henkilöstön sitoutumista, mikä on jo otettu huomioon EMAS-järjestelmän tarkastelussa. Muotoilua on kuitenkin muutettava, jotta yritykset, erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset, välttyisivät lisävaatimuksilta.
Vaikuttaa siltä, että pienistä ja keskisuurista yrityksistä ollaan yleisesti huolissaan, mikä näkyy myös EMAS-järjestelmässä. Sen vuoksi komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 19 neljännen osan, edellyttäen, että se ei johda siihen, että EMAS-järjestelmää koskevat säännöt menettävät merkityksensä pienten ja keskisuurten yritysten kannalta.
Koska EMAS-järjestelmä on vapaaehtoinen, on tärkeää, että siitä on olemassa tietoa. Komissio voi sen vuoksi hyväksyä periaatteessa tarkistuksen 16, jos se laajennetaan koskemaan kaikkea tiedottamista eikä pelkästään tietoa.
Komissio on ilahtunut siitä, että Euroopan parlamentti panostaa siihen, että se soveltaa EMAS-järjestelmää itseensä ja kehottaa muitakin Euroopan unionin toimielimiä tekemään samoin. EMAS-järjestelmän soveltamisala ei kuitenkaan koske ainoastaan kiinteää omaisuutta, mikä on osoitettava selvästi tarkistuksessa 22, jonka komissio voi periaatteessa hyväksyä.
Tarkistus 25 selkeyttää voimakkaasti EMAS-järjestelmän vaatimuksia, ja komissio hyväksyy tämän tarkistuksen. Siihen tarvitaan kuitenkin pieni lisäys, jotta komissio voi oikeudellisesti korrektilla tavalla noudattaa sen sopimuksen ehtoja, joka on solmittu Euroopan standardisointijärjestön kanssa.
Yhtenäisyys ja avoimuus ovat myös EMAS-järjestelmän tärkeitä periaatteita. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 30 ensimmäisen ja kolmannen osan, tarkistuksen 32 ja tarkistuksen 33 toisen osan.
Haluan lyhyesti selvittää, miksi komissio ei voinut hyväksyä muita tarkistuksia. Ehdotuksen eräs tärkeä näkökohta on EMAS-järjestelmän soveltamisalan laajentaminen elinkeinoelämän kaikkiin osiin. Sen vuoksi pelkästään teollisuutta koskevia tarkistuksia ei voi hyväksyä. Kyse on tarkistuksista 5, 6, 10, 17, 43, 44 ja 45, jotka merkitsevät sitä, että organisaatioiden on sovellettava parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa.
Komission mielestä on myös tärkeää, että EMAS-järjestelmä on rakenteeltaan looginen, helposti ymmärrettävä ja riittävän joustava, jotta se voidaan sopeuttaa niihin aloihin, jotka tulevat kyseeseen. Sen vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 7, 8, 9, 11, 12, 14, 15, 19, 21, 23, 26, 27, 28, 29, 31, tarkistuksen 33 ensimmäistä osaa, tarkistuksia 34, 35, 37, 41, 42, 47, 48, 49 ja 50.
Ne ympäristöä koskevat lisäedut, joita EMAS-järjestelmällä on ympäristöjärjestelmästandardiin ISO14001 verrattuna, ovat ehdotuksen ratkaisevia näkökohtia. Komissio ei voi sen vuoksi tukea tarkistusta 13, tarkistuksen 30 toista osaa, tarkistuksia 36, 38 ja 46. Nämä vaikeuttaisivat ympäristönsuojelun tasoa koskevien tietojen valvontaa ja todentamista, koska todentajien suorittamaa valvontaa harvennetaan.
Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistuksia 39 ja 40, koska EMAS-järjestelmän tunnuksen on oltava merkki organisaation erinomaisuudesta, samalla kun se ei saa aiheuttaa sekaannusta kansalaisten keskuudessa.
Tarkistuksen 19 ensimmäistä osaa ei voi hyväksyä julkisia hankintoja koskevan direktiivin nykyisen muodon vuoksi.
Komissio antaa mielellään Euroopan parlamentille sen pyytämiä tietoja, mutta se ei voi hyväksyä tarkistuksia 18 ja 20, koska ehdotettujen toimien toteuttamiseen ei ole tarvittavia resursseja.
Lopuksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 24, joka koskee komiteamenettelyä, niiden oikeudellisten muutosten vuoksi, jotka on toteutettu komiteamenettelyä koskevassa päätöksessä ja jotka merkitsevät sääntelykomitean vaatimista.
Komissio on vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentin molemmissa käsittelyissä tekemät tarkistukset ovat parantaneet huomattavasti tätä EMAS-järjestelmää koskevaa tarkastelua ja edistäneet EMAS-järjestelmän mahdollisuuksia parantaa elinkeinoelämää koskevan ympäristösuojelun tasoa koko unionissa.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen! Olkaa ystävällinen ja sallikaa minulle poikkeuksellisesti tämä huomautus: te voitte ehkä myös kunnioittaa hieman annettua puheaikaa. Kolleganne Reding on tänään viimeisenä vuorossa. Hän on varmasti vihainen minulle, jos hänen on oltava täällä vielä klo 1 yöllä. Jos te olisitte siksi niin ystävällinen, että esittäisitte asianne seuraavilla kerroilla ehkä hieman lyhyemmin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Breyerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0166/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvoista.

Breyer
Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, yritän puhua lyhyesti, sillä uskon, että tästä direktiivistä ei ole oikeastaan kovinkaan paljon erimielisyyksiä parlamentin sisällä. Tässä käsiteltävänä olevassa direktiivissä on kyse toisesta ympäristön ilman laadun arviointia ja hallintaa koskevan direktiivin johdannaisdirektiivistä, ja ehdotus on osa ilmansaastumisen torjuntaa koskevaa yhtenäistettyä toimenpidepakettia. Olennaista tässä toisessa johdannaisdirektiivissä on se, että Euroopan unionissa säädetään ensimmäistä kertaa raja-arvo bentseenille ja hiilimonoksidille. Tämä on erittäin tärkeä askel, sanoisin jopa, että se on virstanpylväs ilman laatua koskevassa lainsäädännössä, koska ensimmäistä kertaa karsinogeenille, nimittäin bentseenille, joka voi siis aiheuttaa leukemiaa, säädetään raja-arvo. Me tiedämme, että bentseenin lähteitä ovat bensiini ja öljy, ja Euroopan unionissa 80-85 prosenttia bentseeneistä syntyy bensiinin palaessa maantieliikenteessä. Tähän asti ei ole ollut olemassa kynnysarvoa terveyshaitoille eikä siten riskitöntä bentseenikuormitusta. Euroopan yhteisön perustamissopimukseen kirjattu ennalta varautuminen periaate edellyttää kuitenkin raja-arvoa, jossa sairastumisriski on äärimmäisen pieni. Me tuemme siksi tietysti aivan erityisesti tätä ehdotusta säätää raja-arvoksi 5 mikrogrammaa kuutiometrissä ilmaa.
Yhteinen kanta on yksiselitteisesti parantanut komission ehdotusta. Pidän myös erittäin myönteisenä, että siinä on onnistuttu käsittelemään tämän parlamentin tarkistuksia. Ennen kaikkea yksi tarkistus oli meille hyvin olennainen ja keskeinen. Komission ehdotuksessahan nimittäin kaavailtiin, että jäsenvaltioille voitaisiin myöntää poikkeuksia tavallaan mielivaltaisen usein. Se oli käytännössä avoin valtakirja, joka olisi voitu uusia yhä uudelleen, ja poistamalla tämän poikkeuksen me saavutimme kompromissin, jonka me voimme myös hyväksyä. Direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä on nimittäin myös tärkeää perehtyä eteläisten maiden ongelmiin ja löytää kompromissi. Ehdotus vastaa lisäksi sitä, mitä jäsen Schleicher ehdotti ensimmäisessä käsittelyssä ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa, että on nimittäin mahdollista tehdä vain yksi poikkeus, joka pitää kuitenkin perustella, että poikkeus ei voi koskea pelkästään maita vaan myös tiettyjä alueita ja seutuja ja että 10 mikrogramman raja ei saa ylittyä.
On myös hyvin tärkeää itälaajentumisen kannalta, että me teemme selväksi, että ei ole olemassa kaksijakoista ympäristöpolitiikkaa ja että niiden jäsenvaltioiden, joita poikkeukset koskevat, on myös todistettava ja osoitettava ponnistelevansa eteenpäin kohti näiden vaatimusten täyttämistä. Ympäristöasioita käsittelevä valiokunta esitti silti lukuisia tarkistuksia, joiden ei pitäisi myöskään olla kiistanalaisia, sillä ne koskevat ennen kaikkea tiedotusvelvollisuutta. Me olemme tehneet tältä osin hyvin selväksi, että uutta välinettä Internetiä on käytettävä tiedotuksen parantamiseksi. Me olemme siten kaiketi myös selvittäneet, miten tietoa on välitettävä eteenpäin, ja muistuttaneet siitä, että sisäilman epäpuhtaudet ovat myös suuri ongelma, jota pitäisi käsitellä Euroopan unionin tutkimusohjelmissa. Kun nimittäin puhutaan ulkoilmasta, pitäisi uskottavuuden takaamiseksi tulla myös selväksi, että me aiomme ryhtyä ponnisteluihin myös sisäilman osalta. Me olemme tehneet lisäksi hyvin selväksi, että jäsenvaltioiden on myös tuotettava parempaa dokumentaatiota. Lisäksi jäsenvaltioille, jotka anovat poikkeuksia, on hyvin tärkeää, että siellä myös tiedotetaan väestölle siitä, että on olemassa poikkeuksia ja mihin ponnisteluihin ryhdytään, jotta lopulta myös toteutetaan tavoitteemme 5 mikrogramman saavuttamisesta vuoteen 2010 mennessä.
Tähän haluaisin lopettaa - aikani on myös lopussa. Tärkeää on tämän direktiivin nopea täytäntöönpano, ja me olemme mielestäni tehneet siltä osin suuria ponnisteluja, eikä siinä pitäisi olla kaiketi myöskään ongelmia.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten jäsen Breyer äsken jo huomautti, käsittelemme tänään toista vuonna 1996 hyväksytyn ympäristön ilman laadun arviointia ja hallintaa koskevan puitedirektiivin erityisdirektiiviä. Tavoitteena on pääasiassa raja-arvojen säätäminen bentseeni- ja hiilimonoksidipitoisuuksille, jotta parannetaan ilman laatua sekä vältetään, ehkäistään ja vähennetään niiden mahdollisia vahingollisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja myös ympäristöön.
Pitää paikkansa, että molempien vahingollisten aineiden, nimittäin bentseenin ja hiilimonoksidin, päälähde on maantieliikenne. Bentseenin kohdalla muita tärkeitä lähteitä ovat polttoaineenjakelu, öljynjalostamot ja kemiallinen teollisuus, ja hiilimonoksidin kohdalla kaikki palamisprosessit. Tämä direktiivi on erittäin merkittävä panos ilman puhtauden säilyttämiseen ja ilmastostrategiaan. Euroopan yhteisöjen komissio esitti ehdotuksen joulukuussa 1998. Puheenjohtajavaltio Suomi pyrki vakavasti hyödyntämään Amsterdamin sopimuksen uusia oikeudellisia mahdollisuuksia ja saattamaan tämän ehdotuksen voimaan jo ensimmäisen käsittelyn jälkeen Euroopan parlamentin tarkistuksilla täydennettynä joulukuussa 1999. Ryhmämme olisi pitänyt tätä erittäin myönteisenä.
Ryhmämme oli tietysti mukana kannattamassa tarkistuksia, joissa korostetaan tietyille väestöryhmille aiheutuvaa vaaraa ja tarkastellaan kaavailtuja ympäristönsuojelutoimia vähimmäisvaatimuksena, jota voidaan tiukentaa. Me esitimme jo ensimmäisessä käsittelyssä myös nyt yhteiseen kantaan sisältyvät määräykset, jotka koskevat määräajan yhden kerran tapahtuvaa pidentämistä ja raja-arvon noudattamista ja joita tarvitaan eteläisissä jäsenmaissamme ilmasto-olojen vuoksi, samoin kuin myös tämän raja-arvon säätämistä bentseenipitoisuuksille, joka on 10 mikrogrammaa kuutiometriä kohden.
Jäsen Breyerhän viittasi jo siihen, että sen jälkeen myös yhteisessä kannassa saavutettiin yhteistä hyvää kehitystä. Yhteinen kanta sisältää nyt juuri tämän meidän toivomamme muotoilun, ja myös muut yhteisen kannan sisältämät määräykset ovat johdonmukaisia ja sisältävät toteuttamiskelpoisia toimia ilman laadun parantamiseksi Euroopassa. Meidän ryhmämme yhtyy tähän yhteiseen kantaan ja voi puoltaa sitä tässä muodossa. Säädös takaa väestön terveydensuojelun korkean tason ja on riittävän joustava voidakseen mukautua aina teknisen edistyksen vaatimuksiin.
Jäsen Breyer on nähnyt erittäin paljon vaivaa ja pystyi ajamaan myös neuvotteluissa läpi monia parlamentin haluamia asioita. Minun on kuitenkin sanottava, että me pidämme uudelleen esitettyjä tarkistuksia turhina eli ne ovat perusteltuja mutta eivät oikeastaan uuden lykkäyksen arvoisia, niin että meidän pitäisi odottaa direktiivin hyväksymistä vielä pitempään. Me pidämme sitä vastoin erittäin paljon tärkeämpänä - ja jäsen Breyer, tehän mainitsitte sen myös äsken - että tämä säädös voi tulla nyt vihdoinkin puolen vuoden viivyttelyn jälkeen voimaan mahdollisimman nopeasti edistääkseen ilman laadun paranemista Euroopassa. Meidän ryhmämme ei siksi puolla tarkistuksia toivoen, että me voimme siten tukea direktiivin nopean syntymisen prosessia.

Scheele
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää mietinnön esittelijää tästä erittäin menestyksellisestä mietinnöstä ja hänen menestyksellisestä työstään, mutta tietysti myös kaikkia muita osallisia hyvästä yhteistyöstä. Tiedän, miten olennainen tämä direktiivi on ympäristöpolitiikan myönteiselle kehitykselle Euroopan unionissa. Ensimmäistä kertaa säädetään raja-arvo syöpää aiheuttavalle aineelle. Se ei ole olennaista vain siksi, että on tärkeää, että tälle syöpää aiheuttavalle aineelle on olemassa raja-arvo, vaan myös siksi, että se tulee toimimaan esimerkkinä muiden vielä säänneltävien syöpää aiheuttavien aineiden osalta.
Poliittinen pääsuuntaus ensimmäisessä käsittelyssä oli se, että raja-arvoja koskevat poikkeukset muotoillaan mahdollisimman rajoitetusti ja tiukasti, ja uskon, että me voimme olla enemmän kuin tyytyväisiä tähän ratkaisuun, jonka me saavutimme yhteisen työmme tuloksena. Tämän direktiivin nopea täytäntöönpano on tietysti hyvin tärkeää myös minun ryhmälleni, ja me haluamme välttää sovittelumenettelyn.
Olen myös tietoinen siitä, että tämä direktiivi ei ole sopiva paikka keskustella sisäilman epäpuhtauksista. Uskon silti, että on paikallaan muistuttaa sisäilman epäpuhtauksien vaaroista ja vaatia myös aloitteita tähän suuntaan, esimerkiksi tutkimuksen lisäämistä. On nimittäin todistettu, että sisäilman epäpuhtaudet ovat yksi syy siihen, että ihmiset altistuvat terveyttä vaarantaville aineille, erityisesti syöpää aiheuttavalle bentseenille. Me tuemme siksi esitettäviä tarkistuksia toivoen, että voimme silti välttää sovittelumenettelyn.

Maaten
Arvoisa puhemies, kolme edellistä puhujaa ovat jo kaunopuheisesti tehneet selväksi, miten tärkeästä ehdotuksesta tässä on kysymys. Mekin haluamme onnitella esittelijää. Hän on onnistunut epätavallisen hyvin suurimmassa osassa tekemiään tarkistuksia ja niitä tarkistuksia, jotka komissio ja parlamentti olivat hyväksyneet ensimmäisessä käsittelyssä. Avoimeksi jää kysymys, haluammeko mennä vielä pitemmälle kuin mitä yhteisessä kannassa on nyt hyväksytty. Mielestämme esittelijän perustelut ovat vakuuttavia ja tulemme yhtymään niihin.
Tästä direktiivistä käydyissä keskusteluissa on myös tullut esiin aihe, jonka olisi oikeastaan pitänyt tulla esille myös muiden ympäristöaiheiden kohdalla, jonka vuoksi minusta on toki tärkeää tuoda se tässä esille. Ja se on kysymys, joka meidän toki pitää yhä uudestaan esittää itsellemme eurooppalaisena toimielimenä: miksi oikeastaan työskentelemme tämän asian parissa? Miksi on niin, että ongelma, joka voi olla täysin paikallinen - siinä on oikeastaan yksi niistä ongelmista, joista nyt puhumme - miksi se on asia, josta meidän pitää päättää Brysselissä tai Strasbourgissa eikä jättää sitä kansallisten hallitusten huoleksi? En puhu oikeudellisesta ongelmasta, sillä oikeudellisesti on selvää, että meidän pitää jatkaa tämän asian parissa työskentelemistä.
Olemme lopulta vakuuttuneet siitä, että tässä tapauksessa on hyödyllistä, että me Euroopan unionina huolehdimme siitä eräänlaisen oikeudellisen tasa-arvon perustalta, sama turva samoille kansalaisille. Mutta voin kuvitella, että on myös toisenlaisia perusteluja sanoa näin: ei, meille on tärkeää unionina jatkaa tämän asian parissa työskentelemistä. Minusta olisi kiinnostavaa, jos komission jäsen voisi käsitellä sitä lyhyesti, koska hän saa sitä varten aikaa.

Wallström
. Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan ensiksi kiittää esittelijää ja valiokuntaa hyvästä työstä. Jäsen Breyerin mietintö paransi merkittävästi sitä ehdotusta, jonka komissio teki viime vuoden joulukuussa pidetyssä ensimmäisessä käsittelyssä.
Ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvot perustuvat Maailman terveysjärjestön uusimpiin suosituksiin, ja niiden tarkoituksena on tehdä ihmisten terveyden suojelun tasosta korkea koko unionissa. Tämän direktiivin hyväksyminen merkitsee sitä, että unioni siirtyy kansainvälisesti katsottuna edelläkävijäksi bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvojen osalta.
Haluaisin aloittaa selvittämällä komission kantaa tarkistuksiin 2 ja 3. Niissä käsitellään kansalaisille tiedottamista koskevaa kysymystä, mikä on erittäin tärkeä kysymys. Kuten ehkä tiedättekin, komissio on nyt viikon aikana hyväksynyt uuden direktiivin, joka parantaa entisestään ympäristöä koskevan tiedon saatavuutta. Komissio hyväksyy tarkistuksen 2, jossa nimenomaan mainitaan Internet. Tarkistuksen 3 ensimmäisessä osassa käsitellään sitä, että jäsenvaltioiden on tehtävä erityisponnisteluja tiedon jakamiseksi niille, joita bentseenin raja-arvon noudattamisen määräaikaan liittyvät poikkeukset koskevat. Komissio on periaatteessa samaa mieltä tästä vaatimuksesta, mutta viitaten yhteiseen kantaan, direktiivin 96/62/EY 8 artiklan 3 kohtaan, toisin sanoen ilman laatua koskevaan puitedirektiiviin, jäsenvaltiot ovat jo nyt velvollisia kokoamaan tämän tiedon ja toimittamaan sen yleisön saataville. Tarkistuksen 3 ensimmäisen osan muotoilua on muutettava huomattavasti, jotta komissio voisi hyväksyä sen. Tarkistuksen 3 toisessa osassa vaaditaan, että näytteenottopaikkojen valintaa koskevat jäsenvaltioiden asiakirjat asetetaan kaikkien saataville. Vaikka jo Århusin yleissopimuskin velvoittaa jäsenvaltiot siihen, komissio hyväksyy tarkistuksen.
Käsittelen seuraavaksi tarkistuksia 1 ja 4, joissa molemmissa käsitellään komission tehtävänä olevaa direktiivin uudelleen tarkastamista vuonna 2004. Uudelleen tarkastaminen sisältyy puhdasta ilmaa koskevasta uudesta integroidusta ohjelmasta laadittavaan ensimmäiseen kertomukseen, jota komissio tekee parhaillaan. Yhteisessä kannassa ilmoitetaan jo, että uudelleen tarkastamisen tavoitteena on tutkia uusimpia tuloksia ja tarvittaessa parantaa suojaa entisestään. Koska sisätilojen ilman epäpuhtaudet aiheuttavat huomattavia terveysongelmia, komissio aikoo ottaa tämän kysymyksen huomioon uudelleen tarkastamisen yhteydessä. Sen vuoksi tarkistus 1 voidaan periaatteessa hyväksyä, mutta se on muotoiltava uudelleen.
Käsittelen lopuksi tarkistusta 4, jossa käsitellään tärkeää kysymystä. Hankalin asia neuvostossa käydyissä neuvotteluissa oli bentseenin raja-arvo ja sen saavuttamista koskeva määräaika. Ajankohtaisesta bentseeniä koskevasta tutkimuksesta saatujen tulosten perusteella etenkin eteläiset jäsenvaltiot olivat epävarmoja siitä, pystyisivätkö ne saavuttamaan 5 g/m3 raja-arvon vuoteen 2010 mennessä. Yhteisen kannan 3 artiklan 2 kohdassa ilmoitetaan siitä huolimatta vain yksi mahdollisuus pidentää määräaikaa viidellä vuodella tiettyjen ehtojen puitteissa. Sinä aikana ei sitä paitsi saa ylittää 10 g/m3 pitoisuuksia. Haluan sanoa, että se on samansuuntainen kuin tarkistus 22, joka esitettiin parlamentin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Tähän yhteisymmärrykseen päästiin ainoastaan tekemällä lisäys 7 artiklan 3 kohtaan, jossa nimenomaan sanotaan, että komissio voi ehdottaa poikkeusmääräaikojen pidentämistä vuonna 2004 laadittavan uudelleen tarkastamisen tulosten perusteella. Puhtaasti juridisesti tarkasteltuna tämä lauseke ei rajoita komission aloiteoikeutta tai vaikuta siihen, mutta sitä voidaan pitää tärkeänä osana neuvostossa laadittavaa lopullista kompromissia. Tarkistuksen 4 mukaan tämä teksti jäisi siitä pois, mikä saattaisi vaarantaa neuvoston kanssa tehdyn sopimuksen. Komission mielestä siitä mahdollisesti aiheutuva sovittelu merkitsisi sitä, että tämän tärkeän direktiivin, jossa ensimmäistä kertaa asetetaan raja-arvo ilmassa olevalle bentseenille ja hiilimonoksidille, hyväksyminen myöhästyy turhaan. Komissio ei voi sen vuoksi hyväksyä tarkistusta 4.
Lopuksi haluan sanoa, että mielestäni yhteinen kanta on arvokas kompromissi, ja toivon, että kaikki parlamentin jäsenet voivat kannattaa sitä ilman merkittävämpiä tarkistuksia.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ympäristötarkastukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jacksonin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0164/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston suosituksen antamiseksi jäsenvaltioissa suoritettaville ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista.

Jackson
Arvoisa puhemies, esittelemäni mietinnön perusajatuksena on, että Euroopan komission ehdotus tässä asiassa annettavaksi suositukseksi olisi muutettava direktiiviksi, ja, kuten saatte mietintöni kohdalla nähdä, tämä ajatus sai lähes yksimielisen kannatuksen ympäristöasioiden valiokunnassa.
Valiokunnan jäsenet olivat kanssani yhtä mieltä siitä, että suositus on liian heikko väline tässä asiassa. Käsittääkseni suositus vastaa oikeastaan lähinnä sitä, että menisimme kaikki Strasbourgin keskustan katedraaliin osallistuaksemme yhteiseen rukoushetkeen. Tosiasiassa suositus jää juuri tähän. Euroopan komissio ei voisi mitenkään muistuttaa jäsenvaltioita siitä, etteivät ne ole noudattaneet suositusta, koska suosituksessa sanotaan pelkästään, että valtiot saattavat tehdä jotakin, siinä ei sanota, että niiden on tehtävä jotakin.
Komissio on varsin huolestunut tästä mietinnöstä, koska se myöntää, että koko asia saattaa raueta neuvostossa, jos vaadimme tiukasti direktiiviä suosituksen sijasta. Tunnustan komission huolestumisen olevan oikeutettua. Yritin uskollisesti saada ympäristövaliokunnan jäsenet mieluummin suosituksen kuin direktiivin taakse. Sain heiltä varsin tylyn vastauksen, jota en aio toistaa, mutta joka periaatteessa käy mietinnöstäni ilmi.
Valiokunta haluaa direktiivin eikä suositusta. Ja onhan niin, että jos nämä ympäristötarkastusten suuntaviivat, joiden säilyttäminen on komissiolle niin tärkeä asia, sisältyvät suositukseen, valiokuntani katsoo, että suuntaviivat jätetään yksinkertaisesti noudattamatta. Haluamme direktiivin, jolla jäsenvaltiot saadaan lopulta sidotuksi ottamaan käyttöön laajasti ottaen samalla lailla toimivat ympäristötarkastukset.
Minun on korostettava sitä, ettemme siis halua siltä varalta, että joku haluaa panna minut tilille tästä ylikansallista Euroopan ympäristötarkastuslaitosta, jossa suuri joukko pieniä miehiä ja naisia keltaisin tähdin varustetuissa sinisissä univormuissa säntäilee eri puolille jäsenvaltioita raportoidakseen takaisin Brysseliin sanoen, että tämä on väärin tai, kuten tosiaankin Saksan tapauksessa, tämä on oikein. Emme tarvitse tällaista ylikansallista tarkastuslaitosta. Käsitykseni on, ja valiokunta on kanssani samaa mieltä, että pääasiallisen vastuu Euroopan unionin ympäristölainsäädännön täytäntöönpanosta olisi oltava tiukasti siellä, minne se kuuluukin, eli jäsenvaltioissa.
Emme voi ymmärtää, että komissio on valmis ehdottamaan ainoastaan kaikkein vähintä mahdollista. Euroopan unionin ympäristölainsäädännön laiminlyöminen on hälyttävänä taustana tälle ehdotukselle. Eilen Euroopan unionin historiassa oli historiallinen päivä, eikä ainoastaan minun on kiireesti lisättävä tämä Ranskan presidentti Chiracin Strasbourgin vierailun vuoksi vaan siksi, että sinä päivänä ensimmäiseksi kerrottiin, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on määrännyt 20 000 euron uhkasakon päivässä Kreikalle Euroopan unionin ympäristödirektiivin noudattamatta jättämisestä. Kuitenkin on mielenkiintoista panna merkille, että tämä tapaus pantiin itse asiassa alulle 13 vuotta sitten ja se liittyy direktiiviin, joka on peräisin vielä varhaisemmalta ajalta.
Tällä hetkellä on vireillä 9 muuta ympäristötapausta, jotka ovat palanneet yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi toisen kerran, koska maat eivät ole välittäneet aiemmista tuomioista. Käsittely on yhä kesken jopa 157 tapauksessa, ja olen pahoillani siitä, että minun on sanottava, että monissa tapauksissa Euroopan komissio ei ole voinut toimia eli viedä tapauksia tuomioistuimeen, koska se ei tiedä, mitä jäsenvaltioissa tapahtuu, koska asianosaiset maat eivät ole raportoineet takaisin Brysseliin siitä, mihin ne ovat lainsäädännön osalta ryhtyneet.
Yksi raportoimatta jättämisen syistä on, että maat eivät itsekään tiedä. Miksi ne eivät tiedä? Koska niillä ei ole ympäristötarkastusten alalla järjestelmiä, vaikka nämä ovat se olennainen tukipilari, jonka varaan koko Euroopan ympäristölainsäädännön noudattaminen perustuu.
Tarvitsemme juuri sellaista direktiiviä, johon ympäristövaliokunta pyrkii. Suositus ei riitä. Toivon, että Euroopan komissio on niin rohkea, ja tarkoitan todella rohkeutta, että se hyväksyy Euroopan parlamentin tarkistukset. Toivon, että Euroopan komissio on niin rohkea, että se lähtee sovittelumenettelyyn rinta rinnan parlamentin kanssa todellakin neuvostoa vastaan. Mielestäni jotkut neuvoston jäsenet ovat todella epävarmoja, lähteäkö pikemminkin direktiivin kuin suosituksen tielle. Neuvoston toistaiseksi tarjoamat vähäiset myönnytykset ehdotuksen johdanto-osaan eivät yksinkertaisesti riitä.

Davies
Arvoisa puhemies, niiden meistä, jotka selviytyivät hengissä sovittelumenettelystä vesipolitiikan puitedirektiivin yhteydessä, on iloittava siitä, että tämänkertainen aihe on kaikin puolin selväpiirteinen ja helposti ymmärrettävissä. Ensinnäkin haluamme, että ympäristölainsäädännön täytäntöönpano on samanlaista ja tehokasta kaikkialla Euroopan unionissa, ja meidän on kaikkien yhdyttävä tähän periaatteeseen.
Kysymys kuuluukin selvästi: miksi meillä ei ole ollut tällaista aikaisemmin. Miksi komission jäsenen edeltäjät eivät ole esittäneet ehdotuksia aikaisemmin ja miksi nyt esitetyt ehdotukset ovat niin onnettoman heikkoja? Kysymys on kohdistettava myös jäsenvaltioille. Miksi ne ovat olleet allekirjoittamassa ympäristölainsäädäntöä, jos niillä ei tosiasiassa ole keinoja tarkistaa asianmukaisesti, että lainsäädäntö toteutuu, eikä niillä ole aikomustakaan varmistaa, että se pannaan täytäntöön asianmukaisesti?
Vaalipiirissäni Englannin luoteisosassa toimii kemian yhtiöitä. On ikävää sanoa, mutta jotkin niistä päästävät saastuttavia aineita ilmaan ja veteen. Laitokset tarkastetaan, ja toimiin ryhdytään. Laitosten on pakko parantaa tapansa, ja ne saavat maksaa siitä. Kuitenkin ne kilpailevat muiden Euroopan unionissa toimivien sellaisten kemian yhtiöiden kanssa, joiden ei tarvitse suorittaa näitä tarkastuksia ja joille ei aiheudu mitään lisäkustannuksia, ja tästä syystä yhtiöt eivät voi kilpailla samoin ehdoin. Tämä on yksinkertaisesti epäreilua.
Toinen kysymys koskee selvää vastakkainasettelua parlamentin ja neuvoston välillä. Jokaisella, joka haluaa oppia ymmärtämään sovittelumenettelyä tai yhteispäätösmenettelyä, on tässä hyvä ja suoraviivainen tapaus edessään. Meillä on valtuudet tehdä päätöksiä yhteispäätösmenettelyllä, mutta neuvosto voi uhata meitä sillä, että jos emme pysy kurissa, se jättää koko säännöksen sikseen. Ja näinhän se saattaa hyvin tehdäkin, kuten esittelijä Jackson sanoi.
Viesti puheenjohtajavaltio Ranskalle on, että haluamme näkyvää edistystä. Emme halua nähdä tämän raukeavan. Sovitteluratkaisulle on tilaa, luultavasti täytäntöönpanon päivämäärästä. Kaikki Euroopan unionin toimielimet haluavat, että lakeja pannaan täytäntöön asianmukaisesti. On aika antaa näille lämpimille, joskin melko epämääräisille pyrkimyksille todellista sisältöä ja ryhtyä toimiin.

Wallström
Arvoisa puhemies, saanen aivan ensiksi kiittää esittelijä Jacksonia ja ympäristövaliokuntaa tämän ympäristötarkastuksia koskevan ehdotuksen parissa tehdystä työstä. En voi vastustaa kiusausta ja olla tähdentämättä esittelijä Jacksonille, että hän toi mieleeni sen, että lupasin ympäristövaliokunnalle olla esittämättä koko ajan uusia direktiivejä ja keskittyä pikemminkin niiden täytäntöönpanoon. Ympäristösäännösten huonolla täytäntöönpanolla ei ole mitään tekemistä tällaisten säännösten ja direktiivien puuttumisen kanssa. Meillä on niitä paljon ja me todella haluamme saavuttaa jotakin. Haluamme saada tuloksia aikaan.
Niinpä pääsemme suoraan avainasiaan: tarvitsemmeko suosituksen vai direktiivin? Teille ei varmaankaan tule yllätyksenä, ettei komissio voi suostua ehdotettuun direktiiviksi muuttamiseen seuraavista syistä. Komission vuoden 1996 yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanoa koskeneesta tiedonannosta kävi ilmi, että jäsenvaltioiden tarkastusjärjestelmissä oli eroja, ja siinä mainittiin, että on tarpeen taata vähimmäistarkastusten toteutuminen. Ehkä ei olisikaan hullumpi ajatus, että meillä olisi näitä keltaisin tähdin varustettuihin univormuihin pukeutuneita henkilöitä tarkastamassa, mitä ympärillä tapahtuu!
Tiedonannossa suositeltiin sellaisten suuntaviivojen asettamista, jotka jättäisivät rakenteiden ja mekanismien valitsemisen jäsenvaltioille ja joiden puitteissa sovittaminen olemassa oleviin järjestelmiin olisi tarvittaessa mahdollista.
Suosituksellakin saavutetaan jotakin. Joillakin jäsenvaltioilla on jo kehittyneet tarkastuslaitokset tai tarkastuselimet, ja suuntaviivoilla varmistetaan, että valtiot käyttävät niitä yhteisten normien mukaisesti, ilman että niiden tarvitsee välttämättä muuttaa järjestelmiään paljoakaan. Niille jäsenvaltioille, joilla ei ole näitä rakenteita, suositus on hyödyllinen siinä, että ne voivat ensinnäkin kehittää infrastruktuuriaan ja kapasiteettiaan ja tukikelpoiset jäsenvaltiot voivat saada siihen yhteisön rahoitusta.
Direktiivi saattaisi joidenkin jäsenvaltioiden kohdalla johtaa siihen, että niillä on suuria vaikeuksia noudattaa sitä kaikilta osin direktiivin voimaantulon jälkeen, eikä komissio pitänyt tätä käytännöllisesti tai psykologisesti katsoen haluttavana. Olen vakuuttunut siitä, että lähestymistapana "porkkana" pikemminkin kuin "keppi" on se, jolla saavutetaan parempia tuloksia kansallisten tarkastuslaitosten kehityksen ollessa nykyisessä vaiheessa.
Olemme jo saavuttaneet alalla jonkin verran edistystä tarkastajien IMPEL vaihto-ohjelman myötä ja muun työn myötä, jota IMPEL (Euroopan unionin verkko ympäristölainsäädännön voimaansaattamiseksi ja täytäntöönpanemiseksi) on tehnyt tarkastusten ja tarkastusten tiheyden valvonnan jne. osalta.
Tämä ehdotus olisi siis nähtävä vireillä olevaan ohjelmaan kuuluvana ensimmäisenä askeleena, ja tämän toimen myötä saatu kokemus auttaa meitä arvioimaan seuraavissa vaiheissa, kuinka vähimmäisvaatimusten luonnetta, tavoitteita ja soveltamista laajennetaan. Ehdotuksen myötä jäsenvaltioilta edellytetään, että ne raportoivat toiminnastaan, ja aion huolehtia tästä itse. Jos ilmenee, etteivät jäsenvaltiot sovella suositusta käytäntöön, emme epäröi esittää direktiiviehdotusta.
Jäsenvaltioiden muodostamassa neuvostossa jopa ne jäsenvaltiot, joissa on kehittyneet tarkastuslaitokset, olivat yksimielisesti tässä vaiheessa ei-sitovan säännöksen kannalla. Jos ollaan realisteja, emme saa loppujen lopuksi minkäänlaista välinettä, jos parlamentti pitää kiinni direktiivivaatimuksestaan. Tässä tapauksessa olisimme pettäneet eniten apua ja ohjausta tarvitsevat jäsenvaltiot, ja tuloksena olisi status quon jatkuminen ja se, ettei näiden jäsenvaltioiden täytäntöönpanossa tapahtuisi edistymistä. Näistä syistä komissio ei voi hyväksyä mitään niistä ehdotetuista tarkistuksista, jotka koskevat ehdotuksen suositusmuodon muuttamista direktiiviksi.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia sisältötarkistuksia: tarkistusta 5, jolla autetaan jäsenvaltioita erottamaan kansallinen lainsäädäntö esimerkiksi ei Euroopan unionista johtuva EU-lainsäädännöstä. Tarkistuksia 6 ja 11, joilla yritetään muuttaa vapaaehtoiset raportointi- ja neuvontajärjestelmät pakollisiksi. Tarkistuksen 12 toista osaa, koska se ei lisää mitään uutta. Ehdotuksella viitataan kertomuksiin, jotka ovat jo tietokannasta helposti saatavilla. Tarkistuksen 13 toista osaa, joka liittyy tarkastuskäyntien perusteella tehtäviin kertomuksiin, joiden olisi oltava saatavilla kahden kuukauden kuluessa tarkastuksen suorittamisesta, koska yhteisen kannan sanamuoto "mahdollisimman pian" on parempi. Eikä tarkistusta 14, jolla yritetään rajoittaa komissiolle toimitettavien kertomusten noudattamista koskeva tieto lyhyeen selvitykseen, mikä ei ole riittävää komission tarkoitusten kannalta.
Jos ehdotus säilyy suosituksena, komissio voi kuitenkin periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 2, tarkistuksen 10 toisen osan ja tarkistuksen 15 toisen osan kohdan 9.1. osalta. Nämä kaikki koskevat ympäristökeskuksen ja/tai IMPELin osallistumista tiettyyn tarkastuksiin liittyvään toimintaan. Komissio hyväksyi nämä ensimmäisessä käsittelyssä, ja ne sisällytettiin komission tarkistettuun ehdotukseen.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Metsien suojelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Redondo Jiménezin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0152/2000)
I. Ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi (EY) yhteisön metsien suojelusta ilmansaasteilta annetun asetuksen (ETY) N:o 3528/86 muuttamisesta ((KOM(1999) 379 - C5-0076/1999 - 1999/0159(COD)) ja
II. Ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi (EY) metsäpalojen torjunnasta yhteisössä annetun asetuksen (ETY) N:o 2158/92 muuttamisesta ((KOM(1999) 379 - C5-077/1999 - 1999/0160(COD)).

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, neuvosto ehdotti kahden asetuksen, nimittäin metsien saasteita koskevan asetuksen N:o 3528/86 ja metsäpalojen ehkäisemistä ja torjuntaa koskevan asetuksen N:o 2158/92, muuttamista kahdella asetuksella, nimittäin perustamissopimuksen entisen 43 artiklan mukaisesti vuonna 1997 hyväksytyillä asetuksilla N:o 307 ja 308.
Parlamentti nosti 30. huhtikuuta 1997 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen, johon saatiin ratkaisu 25. huhtikuuta 1999. Tuomioistuin antoi asioista 164/1997 ja 165/1997 tuomion, jossa kumottiin nämä asetukset ja todettiin, että neuvoston olisi pitänyt käyttää oikeusperustana perustamissopimuksen entistä 130 s artiklaa, toisin sanoen nykyistä 175 artiklaa, mutta samalla tuomioistuin lykkäsi kumoamisen vaikutuksia siihen asti, kunnes neuvosto antaa asiasta kohtuullisen ajan kuluessa uudet asetukset.
Euroopan komissio ja jäsenvaltiot tekivät kansainvälisiä sitoumuksia metsien suojelemista Helsingissä vuonna 1993 ja Strasbourgissa vuonna 1990 käsitelleissä ministerikokouksissa, joissa käsiteltiin metsien vaurioitumisen jatkuvaa seurantaa.
Keneltäkään ei voi jäädä huomaamatta, miten tärkeitä metsät ovat niin taloudelliselta kuin ekologiselta ja sosiaaliseltakin kannalta tai miten ne suojelevat maaperää, ilmastoa, vettä, eläimistöä ja kasvistoa sekä edistävät näin kestävän maanviljelyn ja maaseudun hoidon kannalta välttämätöntä tasapainoa.
Jäsenvaltiot ovat perustaneet järjestelmällisiä seurantaverkostoja ja tarkkailuohjelmia metsäekosysteemien tehokasta ja jatkuvaa seurantaa varten. Näiden tutkimusten käynnistämisvaihe kestää kauan, ja niiden tulokset riippuvat siitä, miten hyvin opitaan ymmärtämään niitä syy-seuraussuhteita, jotka vallitsevat metsäekosysteemien muutosten ja niihin vaikuttavien tekijöiden välillä, joten niitä on jatkettava kauemmin kuin tätä seuranta-, ennaltaehkäisy- ja tutkimustyötä.
Metsäpalojen osalta pyritään selvittämään niiden syyt sekä toteutetaan ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä ja valvotaan metsiä.
Saasteiden osalta seurantaverkkojen perustamisen myötä laaditaan tietyin väliajoin selvitys vaurioista samaa menetelmää käyttäen, seurataan tehokkaasti ja jatkuvasti metsäekosysteemejä sekä valmistellaan pilottihankkeissa vaurioituneiden metsien säilyttämis- ja ennallistamismenetelmiä.
Lisäksi jäsenvaltioiden on tietyin väliajoin laadittava selvitys. Ympäristöasioiden valiokunnan yksimielisesti hyväksymässä ehdotuksessa esitetään pieniä tarkistuksia, jotka komissio toivottavasti ottaa huomioon, sillä menettely ei tällöin pitkittyisi.
Ehdotuksessa pyydetään, että komissiota avustaisi pysyvä metsäkomitea, kuten niin monilla muilla aloilla; että se tekisi tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevan analyysin, johon sisällytettäisiin ekologiset, taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat sekä kustannus-hyötysuhde; siihen sisältyy tarkistus, joka koskee Välimeren ilmaston metsiä, jotka ovat eteläisille jäsenvaltioille tyypillinen ekosysteemi ja joilla on suuri merkitys aavikoitumisen ja eroosion torjunnassa.
Kokonaisrahoituksen osalta minulla on eräs perusteltu epäilys: näiden asetusten edellisenä voimassaoloaikana komissio ehdotti saasteiden torjuntaan 40:tä miljoonaa euroa viideksi vuodeksi ja metsäpalojen ehkäisemiseen 70:tä miljoonaa euroa. Komissio ehdottaa nyt viideksi seuraavaksi vuodeksi 34:ää miljoonaa saasteiden torjuntaan ja 50:tä miljoonaa metsäpalojen ehkäisemiseen. Se on vähentänyt saasteiden torjunnasta 6 miljoonaa ja metsäpalojen ehkäisemisestä 20 miljoonaa ottamatta huomioon sitä, että elinkustannukset ovat nousseet ja että unioniin on liittynyt uusia jäsenvaltioita, Itävalta, Ruotsi ja Suomi, jolloin metsäpinta-ala on lähes kaksinkertaistunut.
Näin ollen ehdottaisimme rahoituksen nostamista 44:ään miljoonaan saasteiden osalta ja 77:ään miljoonaan metsäpalojen osalta.
Arvoisa puhemies, koska jäsen Cunha ei ole läsnä, pyytäisin, että saisin käyttää hänelle varatut kaksi minuuttia, kuten sanoitte minulle aiemmin.
Meillä on tässä budjettivaliokunnan ehdotus. Budjettivaliokunta esittää uudestaan tarkistuksia, joihin se ei halua minkäänlaista mainintaa rahoituksesta. Luulen, että budjettivaliokunta pyrkii välttämään yhteispäätösmenettelyn, ja ehdottaisinkin parlamentille ja komissiolle, että ne eivät ottaisi huomioon budjettivaliokunnan tarkistuksia...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Jäsen Redondo, jäsen Cunha on valitettavasti saapunut.
Jäsen Cunha, jäsen Redondo olisi melkein vienyt teidän puheaikanne.

Cunha
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin alueella sijaitsevien metsien tärkeyttä ilmentää hyvin se, että 36 prosenttia sen alueesta on metsän peitossa tai se, että ne ovat luoneet 2,2 miljoonaa työpaikkaa. Useilla Euroopan unionin alueilla metsä tarjoaa usein ainoan taloudellisen vaihtoehdon maaperän köyhyyden tai muiden luonnonvarojen niukkuuden vuoksi. On aivan selvää, että niiden merkitys ei rajoitu likimainkaan vain niiden taloudelliseen puoleen: niiden merkityksellä on lukemattomia muita sosiaalisia ja ympäristöllisiä ulottuvuuksia, kuten maamaaperän suojelu, eroosion ehkäiseminen, vesivarojen säilyttäminen, luonnon monimuotoisuus, ilmaston vakaus ja niin edelleen. Kaikesta tästä huolimatta metsä on ollut eräänlainen yhteisön politiikkojen "äpärälapsi".
Niinpä vasta monen vuoden jälkeen Euroopan unioni viimein kykeni vuonna 1998 Euroopan parlamentin ponnistusten ansiosta hyväksymään strategian metsien säilyttämiseksi ja kehittämiseksi. Kun otamme huomioon metsien kiistattoman vaikutussuhteen maatalouteen ja niiden ympäristövaikutukset, on silti käsittämätöntä se, että komissio ei ole tehnyt kunnianhimoisempia ehdotuksia ja se, että neuvosto on ollut historiallisessa mielessä niin lyhytnäköinen.
Siitä huolimatta, että Euroopan unionin metsästrategia merkitsee edistysaskelta ajatusten tasolla, se ei vielä ole saanut käytännön ilmaisumuotoa. Päinvastoin, jossain mielessä on menty taaksepäin, kuten tämä yhteisön asetus metsien suojelusta nyt osoittaa. Erityisesti omaa maatani suuresti huolestuttavan seikan - metsäpalojen torjunnasta annetun asetuksen - osalta on valittaen todettava, että varainhoitokaudelle 1992-1996 Euroopan unioni myönsi tarkoitukseen 14 miljoonan euron rahasumman ja tämä rahasumma onkin nyt 10 miljoonaa euroa eli 40 prosenttia vähemmän. Arvoisa puhemies, haluaisinkin siksi ehdottaa, että neuvosto ja komissio lisäisivät tätä määrärahaa ja että mahdollisuuksien mukaan perustettaisiin myös metsäpaloja koskeva yhteisön tiedotusjärjestelmä.

Puhemies
Hyvät kollegat, pyydän ymmärtämystä. Me olemme laskeneet, että jos annamme jokaisen kollegan ylittää puheajan vain 20 sekunnilla, me istumme täällä vielä klo 1 tänä yönä. Meillä on erittäin paljon aiheita. Pyydän siksi teiltä kaikilta ymmärtämystä sille, että minun on pidettävä huolta puheajasta vielä tavallistakin enemmän.

Sornosa Martínez
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. Jäsen Redondo esitteli meille metsien suojeluun liittyvän yleisotsikon alla mietinnön, jossa käsitellään kahta asetusehdotusta. Toinen niistä koskee metsien suojelua ilmansaasteilta ja toinen metsäpalojen ehkäisemistä.
Haluan sanoa esittelijä Redondolle, että espanjalaisten sosialistien valtuuskunta tukee hänen tarkistuksiaan. Tuemme niitä, koska olemme samaa mieltä kaikista esittelijä Redondon esittämistä perusteista ja muista perusteista, joita hänellä ei ollut aikaa esittää. Perusteena olevat asetukset ovat vuosilta 1986 ja 1992, ja määrärahoja on nyt pienennetty, vaikka metsäpinta-ala onkin kasvanut Pohjoismaiden liityttyä Euroopan unioniin.
Lisäksi ilmansaasteet ovat lisääntyneet, mikä johtuu happosateista, ilmakehässä olevien vaarallisten aineiden määrän lisääntymisestä.
Tilanne on pahentunut myös metsäpalojen ehkäisemisessä, sillä monet Euroopan alueet kärsivät ilmastonmuutoksesta ja kuivuudesta. Haluan mainita vain muutaman tuoreen esimerkin. Tällä viikolla metsäpaloja on ollut Ranskan ja Italian välisellä rajalla sijaitsevassa Välimeren ilmaston metsässä, Rooman lähistöllä sijaitsevan Ostian mäntymetsässä ja Valencian autonomisella alueella, missä minä asun, ja lisäksi surmansa on saanut eräs ihminen, maanviljelijä, joka yritti omin neuvoin sammuttaa tai tukahduttaa yhden niistä monista metsäpaloista, joita kuivuus ja kuumuus ovat tällä viikolla aiheuttaneet.
Kaikki nämä perustelut riittävät hyvin syyksi siihen, että jäsen Redondo esittää näitä tarkistuksia ja että me tuemme niitä. Haluan sanoa komissiolle, että - ja olen pahoillani siitä, ettei komission jäsen Wallström ole nyt paikalla - yhtenä Euroopan unionin ensisijaisena tavoitteena ympäristön alalla olisi oltava paitsi saasteiden torjunta ja metsäpalojen ehkäiseminen myös metsänhoitopolitiikka. Sen vuoksi annamme teille tukemme.

Paulsen
Arvoisa puhemies, asun keskellä pohjoismaista metsää, joka muodostaa osan Euroopan valtavasta metsäpinta-alasta. Pohjoismaissa ei tietenkään esiinny samoja ongelmia kuin Välimeren alueella. Sen vuoksi ei ole oikein keskustella Euroopan metsistä tässä yhteydessä. Euroopan metsät ovat hyvin, hyvin erilaisia. Voisin käyttää koko yön ja koko huomisen päivän kertoakseni tarinan metsästä ja siitä, miten merkittävä asema Euroopan metsäpinta-alalla on Euroopan kestävän tulevaisuuden kannalta.
Tässä mietinnössä käsitellään kuitenkin metsiimme kohdistuvia uhkia. Pohjois- ja Keski-Euroopassa sijaitsevien metsien pahimpana uhkana ovat ilmansaasteet. Saastumista ei valitettavasti voi estää metsäpolitiikan avulla vaan ympäristö-, kuljetus- ja maatalouspolitiikan avulla, lyhyesti sanottuna yleisen ympäristöpolitiikan avulla. Koska useimpia metsiä vahingoittavat päästöt tulevat kaukaa, vastuu ilmasta ja ilmastosta on maailmanlaajuinen ja eurooppalainen.
Palot eivät aiheuta minkäänlaisia ongelmia Pohjoismaiden metsille, päinvastoin. Ympäristösertifikaatin saamiseksi metsänomistajien on poltettava tietty ala metsää vuosittain. Metsiä pitäisi polttaa enemmänkin. Poltamme metsiä ekologisista syistä. Pohjoismaisissa metsissä on useita kasvilajeja, joilla on vahapintaiset siemenet. Ne on lämmitettävä tulella, jotta ne voisivat kasvaa. Pohjoismaissa on myös hyönteisiä, jotka tarvitsevat palavia muurahaiskekoja voidakseen lisääntyä.
Mielestäni meidän on tuettava eteläisten maiden tarpeita torjua metsäpaloja, mutta kaikkia metsiä ei voi arvioida samalla mitalla, niin että tässä yhteydessä puhuttaisiin eurooppalaisista metsistä.

Ebner
Arvoisa puhemies, on erittäin ilahduttavaa, että metsiin ja niiden terveydentilaan kohdistetaan yhä enemmän huomiota. En kuitenkaan usko sen riittävän, jos jatkossa annetaan käyttöön erittäin paljon varoja - erittäin paljon verrattuna aiempaan mutta edelleenkin liian vähän suhteessa tehokkaisiin tarpeisiin. Olisi tärkeää, että saadaan ennen kaikkea aikaan muutos ihmisten ajattelutavassa. Ei niinkään siksi, että käytettävissä on vain rahaa, vaan myös siksi, että vapaaehtoisuudesta tulisi tällä alalla erityinen arvo, joka on metsien suojelun välttämätön edellytys.
Alppien alueella vapaapalokuntainstituutio on esimerkiksi itsestään selvä asia. Sellaista laitosta pitäisi yrittää kehittää myös Välimeren alueen jäsenvaltioissa, jotta ei torjuta vain metsäpalopesäkkeitä ja luoda suojeluinfrastruktuureja vaan tuetaan myös väestön valmiutta naapuriapuun ja vapaaehtoiseen toimintaan. Uskon, että tässä suhteessa jatkossa pitäisi tapahtua myös ajattelutavan muutos, sillä valmiutta vapaaehtoisuuteen ei saavuteta pelkästään taloudellisin varoin.

Lage
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, metsillä on keskeinen osa luonnon tasapainon säilyttämisessä, ja ne edustavat uusiutuvia, joskin vain pitkällä aikavälillä uusiutuvia luonnonvaroja. Sen lisäksi ne edustavat mielikuviin, myytteihin ja vertauskuviin perustuvia sijoituksia, mitä ei sovi unohtaa.
Vaikka Euroopan unionissa onkin pantu merkille jonkinlaista elpymistä metsiä kasvavilla alueilla, joka vuosi tuhannet ja taas tuhannet hehtaarit niistä kärsivät hapottumisesta. Suunnattomia metsäalueita palaa vuosi toisensa jälkeen Euroopassa, ja näin tuhoutuu vuosittain keskimäärin noin prosentti metsien kokonaispinta-alasta. Myös luonnon monimuotoisuus on uhanalaisena, useiden kasvilajien tilanne on suorastaan huolestuttava. Sen vuoksi näiden kahden asetuksen hyödyllisyys on kiistaton, joskin niihin liittyvät yhteisön myöntämät rahavarat ovat kovin vaatimattomat.
Etelä-Euroopalle on epäilemättä erityisen tärkeä - kuten tällä jo sanottiinkin - asetus, joka määrittää metsäpalojen ehkäisyyn ja tulipalon alle joutuvien pinta-alojen vähentämiseen tarkoitetun toimintakehyksen. Tällä asetuksella pyritään nimenomaan rahoittamaan samanaikaisesti ehkäisy-, valvonta- ja tiedotusjärjestelmiä sekä tulipalojen syttymissyiden tunnistamiseen tarkoitettuja järjestelmiä. Siksi se on äärettömän tärkeä.
Maantieteilijät tietävät hyvin, että Euroopan eteläisintä osaa uhkaa fyysinen aavikoitumisprosessi, sanan varsinaisessa merkityksessä. Saharan erämaan synnyttänyt ilmastoilmiö ei ole pysähtynyt vain Välimerelle, vaan se ulottuu nimenomaan Iberian, Italian ja Balkanin niemimaille. Tätä ilmiötä pehmentäneenä verhona toiminutta Välimeren metsäaluetta uhkaavat armottomasti tulipalot. Eikä tämä ilmiö koske pelkästään etelän maita, jonne se iskee, aivan kuten oikein ymmärrettynä pohjoisen metsien puolustaminen ei ole pelkästään Pohjoismaiden yksinomainen etukysymys.
Etelän maat kaipaavat kiireesti politiikkaa metsien suojelemiseksi, enemmän kuin mikään muu Euroopan osa-alue. Haluaisinkin tässä kohdassa vain lausua tyytyväisyyteni esittelijän työhön ja kertoa olevani samaa mieltä hänen ehdotuksistaan ja päämääristään.

Myller
Arvoisa puhemies, käsillä olevan asetuksen sisältö perustuu 1980-luvun lopun tilanteeseen ja siitä ovat asiat kovasti muuttuneet tähän päivään mennessä. Metsien suojelussa on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota ilmastonmuutoksen vaikutukseen. Perinteisiä ilmansaasteita on onnistuttu - kiitos myös EU-direktiivien - saamaan kuriin viimeisen vuosikymmenen aikana, mutta samalla riski globaalin ilmastonmuutoksen ryöstäytymisestä käsistä on kasvanut. Tämän kehityksen pitää näkyä myös uudistettaessa unionin metsien tilan seurantaa.
Yhteisön metsiä koskeva asetus on uudistettava, mutta parlamentin ei pidä ryhtyä taloudellisiin sitoumuksiin nykyisen vuonna 2001 umpeutuvan asetuksen aikana. Tässä tilanteessa ehdotus siitä, että lisättäisiin kymmeniä miljoonia euroja reilua vuotta varten, ei ole järkevää. Perusteeksi ei riitä se, että unionin metsäala on viimeisen laajentumisen jälkeen kasvanut. Tilanteet ovat niin erilaiset pohjoisessa ja etelässä. Esimerkiksi Suomessa ja Ruotsissa ollaan hyvin pitkälti jo päästy siihen, että metsää käytetään sen verran kuin metsä kasvaa.
Meillä on täällä unionin tasolla käsittelyssä parasta aikaa useita todellisia metsien tilaan vaikuttavia lainsäädäntöehdotuksia, muun muassa yhteinen kanta päästökattodirektiivistä ja suuria polttolaitoksia koskevasta direktiivistä. Niitä on tuettava, että niistä tulee mahdollisimman hyviä ja että päästään tätä kautta entistä parempaan metsien suojeluun.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kuten te tiedätte, komissio on esittänyt kaksi ehdotusta metsien suojelusta ilmansaasteilta ja metsäpaloilta annettujen asetusten muuttamiseksi. Näiden ehdotusten tarkoitus on molempien asetusten mukauttaminen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 25. helmikuuta 1999 antamaan tuomioon, jossa asianmukaiseksi oikeusperustaksi julistettiin EY:n perustamissopimuksen 130 s artikla - josta on tullut tällä välin uudelleennumeroinnin jälkeen 175 artikla. Haluaisin kiittää ensin lämpimästi kolmea esittelijää - Redondo Jiméneziä, Auroita ja Sbarbatia - jotka ovat käsitelleet keskusteltavana olevia komission ehdotuksia, heidän yhteistyöstään ja myös tarkistuksista.
Tämä uusi oikeusperusta merkitsee automaattisesti, että menettelyssä sovelletaan 152 artiklan mukaisesti yhteispäätösmenettelyä ja tässä asetuksessa säädetty rahoituskehys on luonteeltaan sitova. On myös tullut välttämättömäksi mukauttaa molempien toimien vuosittaista rahoituskehystä varsinaisesti budjettivallan käyttäjien vuosiksi 1997-2000 myöntämiin varoihin sekä jo vuoden 2001 alustavassa talousarvioesityksessä kaavailtuihin summiin. Komission ei ole siksi myöskään mahdollista hyväksyä molempia tarkistuksia 6 ja 12, jotka sisältäisivät rahoituskehyksen korottamisen. Komissio ei voi myöskään yhtyä tarkistuksiin 5 ja 11, joissa käsitellään komitologiaa ja kaavaillaan neuvoa-antavan menettelyn soveltamista molempien asetusten kohdalla. Komissio on sitä mieltä, että tämä menettely olisi ristiriidassa viime vuoden 28. kesäkuuta tehdyn komitologiapäätöksen kanssa. Komissio katsoo, että kyseisten tarkistusten sisällöstä pitäisi keskustella uudelleen molempien asetusten vuodeksi 2001 kaavaillun tarkistamisen yhteydessä. Komissio esittää vastaavat ehdotukset sitä varten vielä tämän vuoden kuluessa. Komissiolla ei ole kuitenkaan myöskään mitään vaikeuksia tarkistusten 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14, 15 ja 16 osalta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Fischler.
Te olette päivän ensimmäinen komission jäsen, joka ei käyttänyt koko puheaikaansa. Me panemme sen kiitollisina merkille.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

MEDIA/MEDIA Plus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hieronymin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0186/2000)
I. Ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan audiovisuaalisen ohjelmateollisuuden ammattilaisten koulutusohjelmien täytäntöönpanosta (Media - Koulutus) (2001-2005) (KOM(1999) 658 - C5-0059/2000 - 1999/0275(COD)) ja
II. Ehdotuksesta neuvoston päätökseksi eurooppalaisten audiovisuaalisten teosten kehittämisen, levityksen ja edistämisen tukemista koskevan ohjelman täytäntöönpanosta (Media Plus - Kehittäminen, levitys ja edistäminen) (2001-2005) (KOM(1999) 658 - C5-0119/2000 - 1999/0276(CNS)).

Hieronymi
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää aluksi komissiota, komission jäsen Redingiä ja kollegoita kaikissa asianosaisissa valiokunnissa poikkeuksellisen hyvästä yhteistyöstä sekä myös puheenjohtajavaltio Portugalia ja nykyistä puheenjohtajavaltio Ranskaa tähänastisesta yhteistyökaudesta neuvostossa. Kaikille yhteistä oli Media-ohjelman ajaminen kaksin tavoittein: me kaikki haluamme vahvistaa eurooppalaista elokuvaa ja me kaikki haluamme turvata tulevaisuuteen suuntautuneet työpaikat audiovisuaalisen kasvuveturin avulla.
Siksi on tärkeää nähdä, että eurooppalaiset audiovisuaalialan yritykset ovat olleet toistaiseksi vielä täysin riittämättömästi varustautuneita tätä kehitystä varten. Eurooppalaisten teosten rajat ylittävä levitys on edelleenkin liian vähäistä. Elokuvateollisuuden alalla amerikkalaisten tuotantojen osuus on 80 prosenttia, tuotantomaansa ulkopuolella esitettävien eurooppalaisten elokuvien osuus on 7 prosenttia. Televisiossa amerikkalaisten elokuvien ja sarjojen tuonnin osuus on 74 prosenttia, kun taas 14 prosenttia on peräisin muista Euroopan maista.
Tätä taustaa vasten Media-ohjelma tarttuu edeltävien ohjelmien Media I:n ja Media II:n pohjalta määrätietoisesti tähän puutteeseen, joka koskee eurooppalaisten teosten liian vähäistä tuotantomaan ulkopuolella esittämistä ja tukee erityisesti kolmea alaa: ohjelma-alan koulutusta Media-Koulutus-ohjelman kautta sekä teosten kehittämistä ja levitystä Media Plus -ohjelmassa. Uutta on online-alan kokonaisvaltainen huomioon ottaminen ja kokeiluhankkeiden toteuttaminen digitaalisen tekniikan hyödyntämiseksi. Arvoisa komission jäsen, voin sanoa teille sikäli kaikkien asianomaisten valiokuntien ja toivoakseni myös parlamentin puolesta, että me tuemme teidän esittämiänne ehdotuksia ja toivomme niille täyttä menestystä.
Muistutan kuitenkin siitä, että me olemme tehneet joissakin kohdissa mielestämme erittäin tärkeitä tarkistuksia. Niihin kuuluu, kuten niin usein, ensinnäkin talousarvio. Komissio ehdottaa 400 miljoonaa euroa audiovisuaalialaa koskevan ohjelman viisivuotiskaudelle. 400 miljoonaa sisältyi jo komission ehdotukseen vuonna 1995, jota neuvosto ei valitettavasti silloin hyväksynyt. Sen, joka haluaa tarttua digitaalisen vallankumouksen mahdollisuuksiin, on tehtävä se nyt. Siksi 400 miljoonaa on liian vähän! Me teemme oikeastaan maltillisen ehdotuksen määrärahojen korottamisesta yhteensä 550 miljoonaan, joista 480 miljoonaa kohdistetaan Media Plus -ohjelmaan ja 70 miljoonaa Media-Koulutus-ohjelmaan.
Tämä korotus ei tule kuitenkaan saavuttamaan yksin mitään merkittävää menestystä. Me tarvitsemme kaksi lisävälinettä. Me tarvitsemme ensinnäkin ohjelmien yhdistämistä muihin EU-ohjelmiin ja toiseksi vetoamme neuvostoon ja komissioon sen aikaansaamiseksi, että Euroopassa voidaan viimeinkin - mikä on itsestään selvää Yhdysvalloissa - käyttää riskipääomaa yksityisillä markkinoilla. Yksityisen pääoman mobilisoiminen, se on ehkä meidän keskeinen vaatimuksemme yhdessä Euroopan investointipankkia koskevan kokeiluhankkeen kanssa.
Toinen ala on kysymys oikeusperustasta. Me tiedämme, että tämä on vaikea kysymys komissiolle, mutta me haluaisimme, että audiovisuaalialaa koskevan ohjelman oikeusperustaksi ei tule vain teollisuutta koskeva 152 artikla vaan myös kulttuuria koskeva 151 artikla. Kyse on kulttuurista ja teollisuudesta. Tämän pitäisi tulla selväksi myös ohjelmassa ja näkyä sen oikeusperustassa.
Lopuksi vain yhteenvetona muita tärkeitä vaatimuksia: ohjelmien avoimuutta ja tehokkuutta on tuettava, varat on keskitettävä pienille ja keskisuurille yrityksille, riippumattomille tuottajille ja jäsenmaille, joiden audiovisuaalinen tuotantokapasiteetti on pieni, ja varojen on hyödytettävä pienempiä kielialueita. Vetoan lopuksi neuvostoon ja komissioon: luokaa yhdessä parlamentin kanssa määrätietoista edunvalvontaa eurooppalaista elokuvaa varten!

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, me puhumme tänään erittäin tärkeästä mietinnöstä. Haluaisin sanoa aluksi, että se on poikkeuksellisen hyvä esikoisteos uudelta kollega Hieronymiltä, joka on tehnyt todellakin ensiluokkaisesti myös kompromisseja valiokunnan sisällä, sosiaalidemokraattisten kollegoiden kanssa sekä vihreiden ja liberaalien kanssa. Uskon siis, että me olemme selvinneet tästä hyvin, myös Euroopan yhtyneen vasemmiston edustajien kanssa. Me olemmekin onnistuneet yhdessä komission kanssa parantamaan entisestään komission hyvää ehdotusta.
Meillähän on hyvä yleiskuva siitä, mitä Media I- ja Media II -ohjelmat ovat saaneet aikaan. Media Plus -ohjelmastahan voi tulla vain vieläkin parempi, senhän sanoo jo sana "Plus" nimen perässä. Mielestäni aikana, jolloin me puhumme sekä Lissabonissa että Feirassa valtavan tärkeistä asioista koulutusalalla, me emme voi säästää aloilla, joilla asianomaisten on määrä työskennellä myöhemmin. Pidän siksi hyvin tärkeänä sitä, että me luomme tältä osin todellakin mahdollisuuksia ja tämä ala, juuri myös koulutuksen osalta, saa siis suuremmat taloudelliset määrärahat.
Ohjelman määrärahat eivät siis ole riittävät. On aina niin, että määrärahat eivät ole koskaan riittäviä kulttuurissa ja koulutuksessa. Meidän on kuitenkin viime kädessä puolustauduttava myös niiden edessä, joille me lupaamme juhlavissa puheissa aina kaikkea mahdollista. Nämä määrärahat eivät riitä kohtaamaan audiovisuaalialalla tapahtuvaa vallankumousta. Ne eivät riitä myöskään siihen, että kehitetään todellinen eurooppalainen audiovisuaalialaa koskeva politiikka amerikkalaisiin nähden. Ne eivät riitä oikeastaan myöskään hyödyntämään koko siinä piilevää potentiaalia työpaikkojen luomiseksi eikä tietenkään kulttuurisen sisällön luomiseksi. Meidän tehtävämme on mielestäni juuri korostaa tätä yhä uudelleen. Euroopassa ei ole - jos niin halutaan - oikeastaan vielä olemassa audiovisuaalialaa koskevaa politiikkaa. Me tarvitsemme siksi tältä osin suuria ponnisteluja.
Uskon, että me voimme aikaansaada tällä alalla - kuten jäsen Hieronymi sen sanoi - hieman suuremmalla rahamäärällä suuremman sysäyksen. Juuri viestinnän alalla me voimme - myös työllisyyden osalta - saavuttaa suurta edistystä, minkä yhteydessä haluaisin vielä kerran korostaa, että juuri eurooppalainen kulttuuri hienosäikeisyydessään on tietysti ennen kaikkea muuta meille hyvin tärkeä asia, joka meidän on tehtävä näkyväksi koko Euroopassa ja joka meidän on välitettävä jokaiselle.

Echerer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komission jäsen, haluaisin kiittää aluksi Ruth Hieronymiä erinomaisesta yhteistyöstä. Tältä osin kaikissa valiokunnissa ja poliittisten ryhmien välillä tehtiin erinomaista yhteistyötä. Me keskityimme olennaiseen. Jokainen teki omat kompromissinsa, jotta tätä ohjelmaa, joka on muutenkin jo erittäin hyvä, voidaan ehkä parantaa entisestään.
Puhun nyt kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puolesta ja haluaisin keskittyä käsittelemään kahta asiaa. Me vaadimme tietysti samoin kuin kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta - siitä me sovimme yhdessä - myös näiden vähäisten määrärahojen korottamista ja oikeusperustan lisäämistä. Ei muuttamista vaan lisäämistä! Miksi nämä asiat liittyvät minulle tai meille oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa toisiinsa? Mielestäni kaikki on maailmanlaajuista, myös taide ja kulttuuri kuuluvat näiden lakien piiriin. Eurooppalaista kulttuuripolitiikkaa tarvitaan myös siksi, että kansallisvaltiot eivät voi suoriutua siitä enää yksin. Siellä, missä Euroopan unioni voi puuttua asiaan, kuten se tekee jo Media Plus -ohjelmassa, sen pitäisi voida tehdä se myös edelleen suurempien taloudellisten varojen avulla. Tältä osin neuvosto pitäisi asettaa vastuuseen. Arvoisa komission jäsen, parlamentti antaa mielestäni siltä osin oikeastaan sattumalta komissiolle sen, mikä on sille tärkeää, kun me sanomme, että haluamme lisää rahaa voidaksemme taata myös eurooppalaisen kulttuuripolitiikan ja siksi myös oikeusperustan lisäyksen.
Selvennykseksi: me emme halua tukea tältä osin teollisuutta vaan me haluamme, että eurooppalaisia elokuvia voidaan nähdä Euroopassa enemmän. Meidän on ensin valloitettava tämä eurooppalainen alue kokonaan voidaksemme työskennellä tehokkaasti myös jatkossa. Minun ei tarvitse puhua mielestäni koko kahta minuuttia, kun voin keskittyä näihin kahteen asiaan. Me haluaisimme lisää rahaa ja tämän oikeusperustan lisäyksen. Arvoisa komission jäsen, olen sitä mieltä, että tämä vastaa teidän tarkoitustanne!

Junker
Hyvät kollegat, arvoisa puhemies, yhdyn sisällöllisesti täysin kaikkiin tähän asti esitettyihin kiitoksiin ja siirryn sitä kautta itse asiaan. Nyt siirrytään eurooppalaisten elokuvien tukemisen kolmannelle kierrokselle, ja se on edelleenkin ehdottoman välttämätön, sillä eurooppalainen audiovisuaalinen teollisuus on ollut kiistatta kriisissä jo pitkään. Se käy ilmi seuraavista tosiasioista - muutamia niistä olemme jo kuulleet. Noin joka kolmas elokuva ei tule koskaan elokuvateattereihin koko EU:n alueella, ja suuri osa niistä, jotka onnistuvat siinä, ei saa yli 130 000 katsojaa. Investoinnit voidaan kuolettaa siinä yhteydessä tavallisesti vasta, kun saavutetaan miljoonan katsojan raja. Vain viidesosa eurooppalaisesta tuotannosta lähtee oman maansa ulkopuolelle, ja niistä 90 prosentissa tapauksista kuitenkin vain kulloiseenkin eurooppalaiseen naapurimaahan.
Yksi eurooppalaisen elokuvan vahvuuksista on myös sen rakenteellinen heikkous. Alhaisen budjetin tuotannot ohjaaja/käsikirjoittaja -elokuvien perinteessä voidaan toteuttaa usein vain kansallisen elokuvatuen avulla, ja ne saavuttavat usein vain älyllisen nuoren yleisön mielenkiinnon. Valmistamisen aikana ja sen jälkeen puuttuu yleensä asianmukainen myynninedistäminen ja markkinointibudjetti. Myös kulttuurinen monimuotoisuus ja monikielisyys ovat lyömättömiä etuja, mutta valitettavasti usein myös esteitä suurille levitysalueille. Niin kaunis kuin unelma amerikkalaisten elokuvamarkkinoiden valloittamisesta onkin, pysytelkäämme eurooppalaisella maaperällä! Kansallisten markkinoiden vahvistamista ei saa laiminlyödä, ja lisäksi on kehitettävä paremmin eurooppalaisia markkinoita. Jos sen lisäksi on voitettavissa vielä laakereita, sitä parempi!
Kilpailu- ja markkinakyky ovat Media Plus -ohjelman myönteisiä tavoitteita. Ohjelmassa otetaan oppia edeltävien ohjelmien kokemuksista, mutta neuvostolta ja komissiolta puuttuu näköjään valitettavasti edelleenkin rohkeus suureen menestykseen. Suuri elokuva-ala tarvitsee myös paljon rahaa. Tähänastiseen tietoon kuuluu sen oivaltaminen, että tuettavien elokuvien tuotantokustannusten rajoittaminen toimii jarruna kehitykselle. Siinä yhteydessä ei ole kyse vain tukiohjelmien taloudellisista määrärahoista sinänsä. Kyse on mahdollisuudesta hankkia riskipääomaa. Tässä törmäämme ikävään asiaan. Eurooppalaiset yritykset ja pankit investoivat tosin huomattavia summia ohjelmateollisuuteen, mutta mieluummin amerikkalaiseen, ei eurooppalaiseen. Vihreän kirjan, joka koski ohjelmateollisuuden vahvistamisen strategisia vaihtoehtoja Euroopan unionin audiovisuaalialaa koskevan politiikan yhteydessä, myötä perustettiin siksi jo vuonna 1995 eurooppalainen takuurahasto, jota neuvosto - valitettavasti etupäässä Saksan puolelta - on jarruttanut itsepintaisesti tarjoamatta ongelmaan toista ratkaisua.
Tämän mietinnön myötä aloitetaan siksi uusi yritys tuoda tämä rahoitusväline uudelleen esille täydentävänä toimena. Saksassa on uusi hallitus, jonka ei välttämättä tarvitse säilyttää kasvojaan aiemman torjunnan vuoksi; me voimme ehkä toivoa siltä nyt enemmän vastaan tulemista.
Viimeisenä mutta ei vähäisimpänä emme saa unohtaa televisiolähetystoiminnasta vastaavia elimiä ohjelmateollisuuden moottorina, sillä huomattavat summat audiovisuaalisiin tuotantoihin käytetään täällä, ja täällä tarjotaan lähetyspaikkoja. Erityisesti julkisoikeudelliset lähetystoiminnasta vastaavat elimet ovat avainasemassa. Niillä on käytössään suuri määrä inhimillisiä ja aineellisia voimavaroja, jotka tekevät menestystuotannon usein vasta mahdollisiksi.

Andreasen
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmän mielestä Media Plus on erityisen hyvä ja olennainen ohjelma, joka voi edistää EU:n kulttuurillisen ja kielellisen moninaisuuden vahvistamista. Euroopan filmiteollisuus on tärkeä osa EU:n kulttuuri- ja tiedonvälityspolitiikkaa, ja liberaaliryhmän mielestä on tärkeää tukea Euroopan elokuva-alaa, joka käy kovaa kilpailua erityisesti Yhdysvaltojen elokuva-alan kanssa. Euroopan elokuva-alan puolesta on ryhdyttävä erityistoimiin, mitä liberaaliryhmä tukee. Eräässä olennaisessa kohdassa me kuitenkin vastustamme esittelijän suositusta, ja kyse on ohjelman määrärahoista. Vastustamme komission esittämän määrän korottamista, mitä esittelijä ehdotti. Euroopan parlamentin ja EU:n tehtävänä on asettaa kulttuuripolitiikalle oikeat puitteet ja edellytykset, mutta veronmaksajien rahojen liiallinen käyttö kulttuuripolitiikkaan ei ole mielestämme oikein. Olemme sen vuoksi sitä mieltä, että komission ehdotus viisivuotisesta 400 miljoonan euron kokonaisbudjettikehyksestä on sekä realistinen että sopiva.
Vastaavasti aiomme huomenna kannattaa tietyin varauksin Euroopan takuurahaston perustamista ja Euroopan investointipankin kanssa tehtävän yhteistyön myötä paranevia rahoitusmahdollisuuksia. Aiomme kuitenkin kannattaa asiaa, sillä siitä ei automaattisesti aiheudu Euroopan veronmaksajille lisäkustannuksia. Media Plus -ohjelmaan sisältyy myös radioala, mikä on uutta aikaisempiin Media-ohjelmiin verrattuna, emmekä me oikein löydä mitään hyviä ja järkeviä syitä sille, ja sen vuoksi me suhtaudumme tietyin varauksin tähän asiaan. Komissio on yhdessä neuvoa-antavassa asemassa olevan tiedonvälitysvaliokunnan kanssa hallinnoinut aikaisemmin Media-ohjelmia. Esittelijä haluaa muuttaa tiedonvälitysvaliokunnan aseman neuvoa-antavasta toimivaltaiseksi, mutta emme ole koskaan saaneet siihen oikein mitään hyvää selitystä. Pelkään, että tämä muutos vaikeuttaisi entisestään Media Plus -ohjelman hallintaa, ja sen vuoksi kannatammekin mietintöä huomenna tietyin varauksin. Tästä kaikesta varauksellisuudesta huolimatta olen sitä mieltä, että kyse on erittäin hyvästä ohjelmasta, jonka avulla voimme vahvistaa Euroopan elokuva-alaa, ja sen vuoksi meidän on esitettävä suurkiitos esittelijä Hieronymille hänen tekemästään vaikuttavasta työstä.

Vander Taelen
Hyvä komission jäsen, arvoisa puhemies, minulla on tästä Media Plus -ohjelmasta kerrottavana hyviä ja huonoja uutisia. Hyvä uutinen on luonnollisesti Hieronymin erinomainen työ ja se enemmän kuin erinomainen yhteistyön muoto, joka on tuottanut tulokseksi yksimielisen äänestyksen valiokunnassa, jossa tätä mietintöä käsitellään. Se on todellakin hyvä suunnitelma. Tämän suunnitelman edeltäjät ovat muuten osoittaneet, että tällaiset suunnitelmat vastaavat todella olemassa olevaan tarpeeseen.
Me Verts/ ALE -ryhmässä olemme kehottaneet kovasti myös kiinnittämään huomiota pieniin maihin, ongelmiin, joita pienillä tuottajilla on pienissä maissa tai maissa, jotka kuuluvat pieneen kieliryhmään, ja olemme antaneet arvoa erityisesti sille, että se on otettu huomioon hyväksytyissä tarkistuksissa. Tuemme tietysti täysin sitä, mitä esittelijä on sanonut oikeusperustan tarpeellisuudesta.
Minun pitää valitettavasti tulla huonoihin uutisiin, ja nämä huonot uutiset liittyvät vähemmän tähän viestintäsuunnitelmaan kuin koko viestintäpolitiikkaan, jota Euroopan unioni ehdottaa. Sillä voimme kysyä itseltämme, mihin Eurooppa oikeastaan pyrkii. Esitän itselleni kysymyksiä. Kuuntelin kiinnostuneena kollega Andreasenin kritiikkiä tähän liittyvästä budjettielementistä, mutta lehdistä luen, että Eurooppa käyttää miljardi euroa vuodessa tupakanviljelijöiden kannustamiseen ja auttamiseen. Silloin kysyn toki itseltäni tai niin kuin kollega Perry aivan oikein huomautti: miten ihmeessä on mahdollista, että Euroopassa on ilmeisesti helpompaa saada rahaa unionilta, jos valmistaa oliiviöljyä? Siitä keskustellaan tuskin ollenkaan. Siitä valtavasta talousarviosta, joka Euroopalta katoaa huomaamattomasti maatalouteen ei muuten aivan oikeutetusti keskustella paljoa. Mutta kysyn itseltäni, miten ihmeessä on mahdollista, että on niin vaikeaa päästä eurooppalaiseen politiikkaan, teollisuuspolitiikkaan, joka pystyy tarjoamaan vastuksen Hollywoodille. Uskon, että Hollywood ei muuta pyydäkään kuin kelvollista vastusta. Ikävä kyllä meidän pitää nähdä, että tässä ohjelmassa ei ole sille edes lähtökohtaa. Tämä ohjelma ei ota tuotantoa edes huomioon. Siinä puhutaan hyvin tärkeistä alueista kuten jakelusta tai tuotannon valmistautumisesta, mutta kun on kyse tuotannosta, niin siitä ei ole sanaakaan. Tietystikään ei ole tarkoitus, että tukea aletaan jaella tuhlaavaisesti. Ei, kuten esittelijä muuten aivan oikein on sanonut, niin on hyvin tärkeää, että Euroopan unioni alkaa pitää huolta siitä, että saadaan aikaan takuurahasto. Alkaa tarjota yhdessä Euroopan investointipankin kanssa tarvittavia takuita eurooppalaisille tuottajille, jotka uskaltavat kilpailla Hollywoodin kanssa. Että annamme niille ihmisille, jotka todella haluavat alkaa investoida eurooppalaiseen elokuvaan, mahdollisuuden tehdä niin. Ja sitten haluaisin pyytää komission jäsentäni pitämään huolta siitä, että asia tulee kuntoon. Se ei ole työtä pelkästään kulttuurimme turvaamiseksi, vaan se on ennen kaikkea valtava haaste tälle uudelle vuosisadalle, koska jokainen tietää, että tästä tulee sisältöteollisuuden, sisältöä valmistavan teollisuuden vuosisata. Ja olisi toki harmittava asia, jos me eurooppalaisella tasolla jättäisimme sen kokonaan Yhdysvaltojen sisältöteollisuuden huoleksi.

Fiori
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensimmäiseksi onnitella lämpimästi jäsen Hieronymiä hänen kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa tekemästään työstä, ja sitten haluaisin korostaa myös valiokuntien välistä suurenmoista sopusointua ja loistavaa yhteisvaikutusta. Siitä todisteena onkin, että sekä asiasta vastaavan että lausunnon valmistelevan valiokunnan mietinnöt hyväksyttiin molemmat yksimielisesti.
Audiovisuaalialaan on sen rakenteen kannalta investoitava enemmän, jotta voidaan luoda uusia työmahdollisuuksia Euroopan nuorille työttömille ja ehkäistä aivovientiä Euroopan unionista Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin, etenkin Yhdysvaltoihin, missä suurempien investointien myötä ei ole ainoastaan paremmat työskentelymahdollisuudet vaan myös paremmat mahdollisuudet saada työtä.
Tässä seikat, joiden hyväksi on tehty työtä: mielestämme on välttämätöntä organisoida ohjelmaan osallistuminen uudelleen leikkaamalla tarvittavien kumppaneiden määrä kolmesta kahteen; mielestämme on syytä varmistaa, että ehdotuksessa esitettyihin koulutusohjelmiin sisältyy tukitoimia, jotka on tarkoitettu audiovisuaalisten sisältöjen tuottamista koskevien innovatiivisten sisältöjen kehittämiseen; oikeusperustan muuttaminen on tärkeää sen audiovisuaalisten teosten kehittämiseen, levitykseen ja tuotantoon myönnettävän tuen kannalta, joka koskee yhteispäätösmenettelyä, joka antaa Euroopan parlamentille enemmän vaikutusvaltaa ohjelmien täytäntöönpanossa ja asetetun tavoitteen saavuttamisessa eli eurooppalaisen kulttuurin edistämisessä.
Lopuksi haluan sanoa, että koska teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta pitää eurooppalaiseen elokuvaan kohdistuvien investointien kehittämistä erittäin tärkeänä, se pyytää jäsenvaltioita toteuttamaan uusien työpaikkojen luomiseen kohdistettujen uudelleeninvestointien verotuksen alentamista ja on vahvistanut, että takuurahaston perustaminen on tärkeä toimenpide, jota yhdessä muiden toimien kanssa tarvitaan sellaisen riippumattoman audiovisuaalialan kehittämiseksi, joka suosii uusia kykyjä ja kehittää sellaista eurooppalaista kulttuurisisältöä, joka on eurooppalaisten perinteiden tasolla.

Fraisse
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, talouden ja rahatalouden Euroopassa olisi voinut olla etua siitä, että Media-/Media Plus -ohjelman oikeudellisena perustana olisi perustamissopimuksen 157 artikla (teollisuus). Audiovisuaaliala olisi tietenkin ollut keskeinen osa unionin politiikkaa ja myös töitämme.
Lukiessani tätä istuntojaksoa koskevaa "Ennakkokatsausta", jonka parlamentin lehdistökeskus laatii, panen kuitenkin merkille, ettei Media Plus -ohjelma kuulu tämän viikon kohokohtiin. Ja olin todella yllättynyt siitä hyvin heikosta kiinnostuksesta, jota kulttuurivaliokunnan yksi tämän vuoden merkittävimmistä mietinnöistä on herättänyt, tai - totta puhuen - en ollut ollenkaan yllättynyt. Kulttuuri on niin parlamentissa kuin unionin muissakin toimielimissä aihe, jota arvostetaan erittäin vähän. Tämän on muututtava.
Tässä ei ole kyseessä pelkästään audiovisuaalinen teollisuus. Sitä paitsi on puhuttava pikemminkin audiovisuaalialasta. Toivon muiden kollegoiden tavoin, jotka ovat tämän myös sanoneet, että kulttuuria koskeva 151 artikla olisi myös tämän audiovisuaalisen ohjelman oikeudellinen perusta.
Käytän tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni erittäin paljon ja erittäin lämpimästi jäsen Hieronymiä hänen päättäväisyydestään laajentaa tämän ohjelman perustaa ja tavoitetta sekä kehittää sen välineitä puhumattakaan siitä kaikesta tarmosta, jota hän käytti yhteiseen työhömme.
Teollisuus ei ole kaikki kaikessa audiovisuaalisessa luomistyössä. Tässä on kyse nimenomaan luomistyöstä, ja tämän ohjelman tavoitteena on tehdä kulttuurin monimuotoisuus todelliseksi ja konkreettiseksi. Kulttuurin monimuotoisuus ei ole iskulause vaan niin kulttuurinen kuin taloudellinenkin välttämättömyys. On hyvin tärkeää, että audiovisuaaliset teokset liikkuvat kaikissa Euroopan maissa. On lisättävä tukea niille elokuvateattereille, jotka levittävät ei-kansallisia eurooppalaisia elokuvia. Tämän ohjelman kulttuurisen merkityksen korostaminen ei tarkoita tietenkään sen taloudellisen merkityksen laiminlyömistä. Näyttää siltä, että audiovisuaalialalla voidaan luoda vuoteen 2005 mennessä yli 300 000 työpaikkaa, jotka edellyttävät korkeaa ammattitaitoa. Voidaanko sellaisista markkinoista, jotka voivat kasvaa näin nopeasti, välittää näin vähän? Lisäksi tämän tavoitteiltaan kunnianhimoisen ohjelman täytäntöönpanossa ei näyttänyt kuitenkaan painavan kulttuurinen välttämättömyys eivätkä taloudelliset tavoitteet.
Kuten aina, kun kyse on kulttuurista, määrärahat ovat erittäin pienet, enkä puhu edes siitä, että kello on täällä aina yli kymmenen illalla heti, kun on tarkoitus käsitellä kulttuuria. Määrärahojen sanotaan kasvaneen verrattuna kahteen edelliseen, Media I ja Media II -ohjelmaan. Mielestäni näin ei ole. 250 miljoonaa 12:ta jäsenvaltiota varten ja 310 miljoonaa 16:ta jäsenvaltiota varten eivät ole vähemmän kuin ne 400 miljoonaa, joita on nyt ehdotettu noin 30:tä jäsenvaltiota varten. Miksi siis näin naurettavat määrärahat, jotka eivät todellisuudessa lisäänny, tällaiselle ohjelmalle, jolla voidaan yhdistää nämä Euroopalle niin välttämättömät kaksi tavoitetta eli oman ja monipuolisen identiteetin ja kulttuurin tavoite sekä dynaamisen talouskehityksen tavoite?
Onko näin kevytmielinen suhtautuminen Media Plus -ohjelmaan vakavasti otettavaa digitaaliaikana, joka lupaa meille, kuten sanotaan, vallankumousta sisältöjen kehityksessä ja kuvien liikkumisessa, ja kun Media Plus -ohjelmassa on annettu tilaa audiovisuaalisen perintömme digitaalisen sovituksen kaltaisille pilottihankkeille?

Gargani
Arvoisa puhemies, Media-ohjelmat on laadittu Euroopan teollisuuden ja audiovisuaalisten teosten vahvistamiseksi sellaisten rahallisten tukitoimenpiteiden avulla, joita myönnetään erityisaloille, kuten esimerkiksi hankkeiden kehitykselle ja valmisteluvaiheelle, audiovisuaalisten teosten jakelulle ja markkinoinnille ja edistämiselle, jonka päämääränä on edistää eurooppalaisiin teoksiin ja ohjelmiin tutustumista eurooppalaisilla ja kansainvälisillä markkinoilla sekä koulutukselle, jonka tarkoituksena on ammatillisten valmiuksien parantaminen. On tärkeää hyväksyä Media Plus ja Media - Koulutus -ohjelmat; edistämisellä on tärkeää olla muista riippumaton merkitys; jakelulla pitää olla huomattava osa, jotta teoksia voidaan levittää yhä laajemmalle alueelle; Media Plus ja Media - Koulutus -ohjelmien täydentävyyttä on tärkeää korostaa mahdollisimman paljon.
Komission pitäisi ottaa vaarin parlamentin tuomasta panoksesta ja hyväksyä tarkistukset sekä koulutusosassa, jossa sovelletaan yhteispäätösmenettelyä, että kehitysosassa, jossa sovelletaan yksinkertaista parlamentin kuulemista ja jolle muuten varataan huomattavampi osa talousarviosta.
Tarkistukset ovat tulos mietinnön esittelijän, Hieronymin, erittäin viisaasta työstä, ja minulla on velvollisuus onnitella häntä ja muistuttaa, että hän sai yksimielisen tuen kulttuuri-, nuoriso-, koulutus- tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnalta sekä lausunnon antaneilta valiokunnilta.
Kaksi viimeistä valiokuntaa, eli oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta tekivät tärkeän toimenpiteen, koska ne hyväksyivät ehdotuksen muuttaa Media Plus -ohjelman oikeusperustaa lisäämällä 157 artiklan, joka koskee teollisuutta ja 151 artiklan, joka koskee kulttuuria, jotta teollisuutta ja audiovisuaalialaa koskevat kaksi näkökohtaa saisivat saman painoarvon.
Komissio on jo uutistoimistojen kautta etukäteen ilmaissut vastustavansa tätä tarkistusta. Olen siitä pahoillani, emmekä me ole tyytyväisiä vastaukseen, ja olisimme mieluummin halunneet kuulla komission kannanoton tämän keskustelun aikana eikä lehdistölle annettujen lausuntojen välityksellä.
Pyydämme joka tapauksessa korottamaan talousarviota, ja toivomme, että tässäkin asiassa parlamentin ja komission välillä voisi olla yksimielisyyttä ja yhteisymmärrystä.

O'Toole
Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Hieronymiä hänen tähän mietintöön antamastaan panoksesta.
On tärkeää painottaa alusta alkaen, että tämä ei ole mikä tahansa vanha mietintö. Asia on varsin tärkeä alan jäsenille eri puolilla unionia eikä ainoastaan valiokunnan ja parlamentin jäsenille. Kuitenkin tuodessamme asian parlamentin käsiteltäväksi meidän on esitettävä itsellemme kaksi varsin tärkeää kysymystä. Ensinnäkin, miksi tarvitsemme tällaista ohjelmaa? Toiseksi, mikä on se lisäarvo, jonka sillä saavutamme? Vain vastaamalla parlamenttina näihin kysymyksiin voimme mennä neuvoston ja komission luokse esittämään uskottavat perusteet.
Miksi tarvitsemme sitä? Olemme aivan alkuvaiheessa tämän alan lähtiessä maanosassamme valtavaan kasvuun. Meidän on huolehdittava, että olemme siinä asemassa, että pystymme kilpailemaan kansainvälisellä areenalla. Mielestäni me pystymme tähän. Uskon myös, että tällä alalla ollaan tämän vuosisadan suunnannäyttäjiä samalla tavalla kuin hiili ja teräs sekä rautatieinfrastruktuuri antoivat vauhtia 1800-luvun vallankumouksen kehittymiselle. On kerta kaikkiaan elintärkeää, ettemme jää tällä kertaa junasta. On kerta kaikkiaan elintärkeää, että pääsemme siihen tämän alan rakentamiseen sitoutuneiden toimielinten avulla.
Toinen syy on siinä, että meidän on pyrittävä tällä jatkuvasti yhdenmukaisemmalla maailmanlaajuisen audiovisuaalisen sisällön aikakaudella lisäämään sananvapautta, ilmaisunvapautta ja erilaisuuden vapautta. Tässä asiassa meillä on parlamenttina esimerkillinen vastuu suoriutuessamme roolistamme tämän erityissektorin kehittämisessä.
Oma ryhmäni on varsin sitoutunut mietinnössä asetettuun talousarvioon. Olemme myös varsin sitoutuneita monipuolistamaan eri rahoituslähteitä ja ottamaan niistä selvää uuden yrittäjyyttä korostavan aikakautemme mukaisesti.
Lopuksi sanoisin, että on varsin tärkeää toistaa se, minkä jäsen Pack sanoi siitä, että on tärkeää päästä Euroopan unionin audiovisuaalista alaa koskevaan pitkän aikavälin strategiaan, joka olisi pitkän aikavälin koordinoitu ja yhtenäinen strategia, jonka myötä voisimme käyttää vastavuoroisesti hyväksemme kaikkien jäsenvaltioiden vahvuuksia.

Echerer
Arvoisa komission jäsen, te sanoitte kerran syyskuussa julistavanne sodan Hollywoodille vahvistaaksenne eurooppalaista elokuvaa. Kyllä, mutta meidän parhaat soturimme vaeltavat Hollywoodiin. Arvoisa komission jäsen, pahat kielet väittävät, että teitä voitaisiin syyttää puhtaasti juridisesti siitä, että te myönsitte Cannesissa eurooppalaisen elokuvapalkinnon Media Plus -ohjelman nimissä mutta mahdollisesti Media II -ohjelman varoista. Kuten aina ennenkin, me emme tee niin! Me olemme päinvastoin kiitollisia teidän koko intensiivisestä työstänne, jota te tuotte kulttuuripoliittisiin tehtäviin.
Lehdistöstä saatoin lukea, että me, Euroopan parlamentti, voisimme ehkä vaarantaa aikataulun, koska me ajamme parlamentin yhteispäätösoikeutta. En usko meidän tekevän sitä. Parlamentissa vallitsee poliittinen tahto siitä, että tämä ohjelma alkaa täsmällisesti. Meillä on suorilla vaaleilla valittuina kansanedustajina juridinen ja moraalinen oikeus olla mukana päättämässä kulttuuripoliittisista tehtävistä.
Arvoisa komission jäsen, me pyydämme teiltä hyvin pikaisesti konkreettista rakentavaa vuoropuhelua teidän ja neuvoston kanssa.

Gutiérrez Cortines
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että olen tyytyväinen Media Plus -asiakirjaan. Mielestäni parlamentti on parantanut sitä tuntuvasti. Sitä paitsi esittelijä Hieronymi on ollut erittäin avoin kaikille ehdotuksille, ja luulen, että siinä on komission ansiosta yksi uusi piirre muihin ohjelmiin verrattuna, nimittäin markkinointi- ja levittämistuki.
Haluaisin kuitenkin, että menisimme hieman pitemmälle, koska Media Plus -asiakirja muistuttaa mielestäni hieman kokeilevaa elokuvaa: siinä tuetaan lähinnä käsikirjoitusta ja tuotantoa, vaikka tiedämme, että nykyisin jälkituotannon osuus hyvien elokuvien kustannuksista on 60, 70 tai 80 prosenttia. Lisäksi jälkituotannon alalla käytetään uusia tekniikkoja. Tietokoneella on paljon halvempaa tuottaa erikoistehosteita kuin todellisuudessa. Ellemme me tue jälkituotantoa, editointia, editointikoulutusta ja sellaisten studioiden perustamista, joissa voidaan jälkiäänittää, editoida ja tehdä ääniraitoja ja joissa on hyvät jälkituotantomahdollisuudet, elokuvataiteemme jää jälkeen muista.
Euroopassa on ohjaajia, jotka ovat työskennelleet amerikkalaisille yhtiöille ja tehneet suurenmoisia elokuvia, ja meillä on kyllä osaamista, mutta meillä ei tueta teollisuutta niin, että voisimme kilpailla jälkituotannossa, sillä käsikirjoitukseen perustuvat elokuvat ovat jo mennyttä aikaa, kuten myös sellaiset teatterielokuvat, joissa kamera kulkee näyttelijän perässä. Sellainen järjestelmä on täysin vanhentunut. Meidän pitäisi tukea tätä uutta teollisuutta, jossa ovat sitä paitsi uudet kutsumusammatit, uusi luovuus, luova kuva, puhdas elokuva, tämän aikakauden uusi elokuva; sen vuoksi pyytäisin, että mietinnössä otettaisiin huomioon nämä näkökohdat ja avattaisiin ovi teollisuuden maailmaan. Meidän täytyisi sovittelussa vihdoin viimein puhua kulttuurin teollisuudesta.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, teknologinen kehitys viime vuosikymmenen aikana on aiheuttanut todellisen vallankumouksen myös audiovisuaalisella alueella. Yhteiskunnassa, joka kunnioittaa ihmistä, jonka toimintatarkoitus on tyydyttää ihmisen monitahoiset aineelliset, henkiset ja kulttuuriset tarpeet, kehitys olisi voinut johtaa taiteellisen luovuuden kukoistukseen ja uusien ilmaisumuotojen kehittymiseen. Se olisi voinut tuoda tekniikan kaikkien ulottuville, se olisi voinut edistää syvempää ymmärrystä erilaisen kulttuurikehityksen omaavien kansojen välillä.
Kuitenkin kapitalismissa tämän sijasta sekä audiovisuaalisella alalla että muilla aloilla yhteiskuntaa kontrolloivat voimat murskaavat teknologisen kehityksen ihmiselle hyödylliset seuraukset. Sen murskaavat siis voitot, joita monopolit saavat, ei parantamalla taiteellisen luovuuden laatua, vaan valvomalla markkinoita, harhauttavalla mainonnalla ja ideologisella johdattelulla, jotka luovat konkreettisia kuluttajamalleja jopa kulttuurin saralla. Hyvät kollegat, ongelma ei ole vain se, hallitsevatko Euroopan markkinoita amerikkalaista vai eurooppalaista tuotantoa olevat elokuvat, vaan ennen kaikkea niiden elokuvien sisältö ja laatu, joita me ja meidän lapsemme katselevat.
Euroopan unioni kohtelee yleisesti kulttuuria ja erityisesti audiovisuaalisia välineitä kaupankäyntinä, jälleen yhtenä pääoman yritystoiminnan alueena, jälleen yhtenä kilpailun alueena, jossa valtaa eivät käytä ne, jotka voisivat tarjota jotain uutta, jotain laadukkaampaa, vaan ne, joilla on käytössään parhaat välineet hyödyntää markkinamekanismeja. Edellä mainittu lähestymistapa käy selvästi ilmi myös jo Media- ja Media Plus -ohjelmia koskevan ehdotuksen jo ensimmäisestä johdantokappaleesta, päätöslauselmaehdotuksen ensimmäisestä artiklasta, jolla pyritään antamaan alan ammattilaisille mahdollisuus hyötyä täysin markkinoiden eurooppalaisesta ja kansainvälisestä ulottuvuudesta. Olemme tekemisissä sellaisen kyhäelmän kanssa, joka on hyvin kaukana Euroopan unionin kansojen tarpeista ja kulttuurista, mutta lähellä niiden etuja, jotka hyötyvät kulttuurin kaupallistamisesta.

Perry
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää hänen tekemästään työstä. Haluaisin ottaa esiin kaksi pientä seikkaa. On jotakin, johon julkinen sektori ei pysty ja jotakin, johon markkinat eivät pysty. Tietenkään julkinen sektori ei voi tehdä hyviä elokuvia. Enkä usko, että se pystyy juurikaan arvioimaan, mikä on hyvä elokuva. Aina, kun yritämme tätä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kaikki hallituksen tuki tuntuu merkitsevän, että elokuva epäonnistuu. Meidän on oltava asiassa sangen varovaisia. Samoin ei markkinoillakaan ole asianmukaisia voimavaroja tai pätevyyttä varmistaa osaavien ja koulutettujen ihmisten riittävää määrää. On selvää, että mietinnössä ehdotetaan tähän puoleen vaikuttamista ja asia on Euroopan laajuisesti vastuullamme. Minun on osoitettava kunnioitusta sellaisille organisaatioille, kuten Britanniassa Beaconsfieldin National Film School, joka tarvitsee apua selviytyäkseen.
Olin tyytyväinen nähdessäni, että mietinnössä viitataan joissain kohdin digitaaliseen radioon, joskaan ei riittävästi. Emme saisi audiovisuaalisissa kysymyksissä unohtaa radioalaa. Toivon, ettei tätä unohdeta, kun mietintö menee läpi.
Lopuksi toteaisin, että on varsin helppoa kirjoittaa pitkä puhe. On paljon vaikeampaa pitää lyhyt puhe. On helppoa laatia suuri talousarvio, mutta vaikeaa laatia pieni talousarvio. Huolehdimme siitä, että komissio käyttää käytettävissä olevat rahansa kaikin puolin tehokkaasti.

Glante
Arvoisa puhemies, minullahan ei ole viimeistä sanaa tässä asiassa, se on komission jäsenellä. Yhdyn esittelijälle esitettyyn kiitokseen ja korostan yksinkertaisesti vielä kerran, että olen kuullut myös niiltä, joilla on käytännön kokemusta, että tähänastinen ohjelma oli täydellinen menestys. Mielestäni yksi syy siihen oli tuen voimakas tukeminen paikan päällä tapahtuvalla neuvonnalla ja verkostoitumisella. Sitä on korostettava vielä kerran. Media-desk-yhteyspisteet ja tiedotuspisteet ovat hyvin hyödyllisiä välineitä siinä yhteydessä.
Institutionaalinen seuranta on ehdottomasti säilytettävä. Tiedotuspisteet auttavat minimoimaan esimerkiksi myös eurooppalaisen yhteistyön esteitä. Toisaalta kyse on kulttuurista ja yhteisistä eurooppalaisista kulttuurisista perinteistä audiovisuaalialalla. Se on pikemminkin vielä hento kasvi, joka tarvitsee meidän täyden huomiomme. Toisaalta edelliset puhujat viittasivat siihen: se on myös taloushyödyke, jota arvioidaan sen menestyksen perusteella. Uuden Media-ohjelman ratkaiseva menestyskriteeri tulee olemaan sellaisten elokuvien, joita yleisö haluaa nähdä, kehittämisen, levityksen ja myynninedistämisen tukeminen.
En halua myöskään vaieta omasta mielipiteestäni. Hollywood ei ole mielestäni lyötävissä pelkästään rahalla ja kiintiöillä vaan yksin laadulla. Viime vuodet ovat osoittaneet, että mielenkiintoa on hyvin erilaisia elokuvia kohtaan. Siltä osin Euroopalla ei ole myöskään mitään hävettävää. Meidän pitäisi jatkaa tätä hyvää kehitystä, ja on mielekästä korottaa määrärahoja, kuten jäsen Hieronymin mietinnössä toivotaan.
Lopuksi muistutan vielä siitä, että monet eurooppalaisen kulttuurin juurista ovat myös Keski- ja Itä-Euroopassa. Näiden maiden tehostettu osallistuminen ohjelmiin tulee sitten myös mahdolliseksi määrärahojen korottamisen myötä. Ehkä viimeistä sanaa määrärahojen uudesta korottamisesta myös tulevina vuosina ei ole vielä sanottu.

Reding
. Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää teitä siitä, että suostuitte ottamaan Media Plus -ohjelman esityslistalle siitä huolimatta, että se on jo hyvin täynnä ja että käsittelemme täällä niin usein asioita myöhään yöhön. No, kulttuuriahan harrastetaan usein myöhään illalla: emme siis poikkea kovinkaan paljon tottumuksista.
Haluan kiittää myös niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat käsitelleet ehdotusta intensiivisesti. Kiitän tietenkin kulttuurivaliokunnan jäseniä, mutta myös niitä eri valiokuntia, joilta pyydettiin lausuntoa, ja haluaisin mainita esittelijä Echererin, Fiorin, Rocardin ja Wynnin. Haluaisin varsinkin yhtyä kaikkien niiden mielipiteeseen, jotka ovat korostaneet esittelijä Ruth Hieronymin työtä. Onnittelemme yleensä ja perinteisesti esittelijää. Mielestäni kuitenkin tällä kerralla voidaan sanoa, että esittelijä Hieronymi on tehnyt tavanomaistakin parempaa työtä. Hän on ollut merkittävä esittelijä, ja on juuri hänen ansiotaan, että ehdotus, jonka parlamentti antaa tänään käsiteltäväksemme, on sellainen, joka parantaa komission tekstiä. Kiitämme tästä esittelijän neuvottelukykyä ja hänen henkilökohtaista sitoutumistaan. Paljon kiitoksia, esittelijä Hieronymi.
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, komissio pitää erittäin kiinnostavana Euroopan parlamentin esittämää mielipidettä, erityisesti 20. ja 21. heinäkuuta pidettävää kulttuuriministerien neuvoston kokousta silmällä pitäen, koska tehtävänäni on kertoa ministereille Euroopan parlamentin näkökannoista. Komission ja neuvoston välisiä keskusteluja voidaan käydä siten hyödyllisesti paitsi komission tekemän ehdotuksen myös parlamentin ilmaiseman näkökannan pohjalta.
Älkää odottako minulta, että ryhdyn puhumaan Euroopan elokuva-alan tärkeydestä. Olen puhunut siitä monta kertaa ja monissa paikoissa. Tunnette mielipiteeni asiasta, yhdyn teidän mielipiteisiinne, mutta olemme täällä tänä iltana laatimassa parasta mahdollista ehdotusta.
Olen tutustunut hyvin kiinnostuneena tänään esitettyihin 116 tarkistukseen. 48 niistä liittyy ammattikoulutusta koskevaan päätösehdotukseen, ja 68 osioihin "kehittäminen, levitys ja edistäminen". Kaikki tarkistukset osoittavat parlamentin laajaa yksimielisyyttä lähestymistavasta, jonka komissio on laatinut Media-ohjelmaa varten. Niissä on monia konkreettisia ehdotuksia ohjelman täytäntöönpanoa varten, ja näistä tarkistuksista nousee esille monia parlamentin huolia, ja minun on sanottava teille, että komissio on niistä laajalti samaa mieltä, sitä paitsi minäkin yhdyn useimpiin tänä iltana täällä istuntosalissa ilmaistuihin näkökantoihin.
Puhun ensinnäkin audiovisuaalialan tunnustetusta merkityksestä taloudelle sekä nykyiselle ja tulevalle eurooppalaiselle yhteiskunnalle ja välttämättömyydestä ottaa huomioon uudet mahdollisuudet, joita erityisesti uudet tekniikat ja digitaalitekniikka tarjoavat. Tämän haasteen on ilmettävä paitsi uusien tekniikoiden parempana huomioon ottamisena Media Plus -ohjelman puitteissa myös - koska tämä ei vielä riitä - muiden yhteisöaloitteiden suurempana avaamisena Lissabonin Eurooppa-neuvoston työtä jatkaen.
Kuten aivan oikein totesitte, meillä ei ole tarpeeksi rahaa voidaksemme sijoittaa tuotantoon. Yhden ainoan merkittävän elokuvan tuottaminen maksaisi melkein enemmän kuin koko käytössämme oleva Media-ohjelma. Siksi yritimme täydentää Media-ohjelman avulla niitä toimia, joita jäsenvaltioiden olisi toteutettava ja joita ne toteuttavat, mutta tämäkään ei vielä riitä, ja jotkut puhujat mainitsivat perustellusti aikaisemmin tehdyn takuurahastokokeilun, joka epäonnistui. Työskentelemme taas sen hyväksi, että tällainen rahasto voitaisiin perustaa uudelleen.
Olen nimittäin ottanut yhteyttä Euroopan investointipankin pääjohtajaan: pääsimme yhdessä yksimielisyyteen siitä, että Euroopan sisältöteollisuuden kehittämiseksi on parannettava riskipääoman saatavuutta ja siis kehitettävä sellaisia välineitä, jotka tukevat sijoituksia audiovisuaalialaan. Juuri tämän vuoksi virkamieheni ja Euroopan investointipankin virkamiehet käyvät parhaillaan neuvotteluja tällaisen investointirahaston perustamiseksi mahdollisimman nopeasti eEurope-aloitteen hengessä, jota Lissabonin Eurooppa-neuvosto suositteli ja jonka Feiran Eurooppa-neuvosto vahvisti. Arvoisa puhemies, sitten kun asia saadaan kunnolla käyntiin, tulen tietenkin parlamenttiin kertomaan teille siitä.
Olen samaa mieltä siitäkin, että yhteisön audiovisuaalipolitiikalla on oltava laajat näköalat mutta että sitä on kehitettävä täydentävästi ja synergiassa tämän alan kansallisten ja alueellisten politiikkojen kanssa.
Sanon toiseksi, että yksi Media-ohjelman tunnustetuista menestyksistä on sen sopiminen alan yritysten ja varsinkin pk-yritysten tarpeisiin rahoitustukijärjestelmien välityksellä ja tukemalla sellaisia koulutusohjelmia, jotka on mukautettu näiden yritysten käytäntöihin ja strategioihin. Näillä järjestelmillä on pyrittävä ylittämään kansallisten markkinoiden aiheuttamat esteet ja käyttämään täysimääräisesti hyväksi laajempaa levitysaluetta. On siis välttämätöntä, että Media Plus -ohjelman täytäntöönpanossa nojaudutaan ammattilaisten asiantuntemukseen ja että tukijärjestelmät ovat mahdollisimman monien yritysten käytettävissä kaikissa jäsenvaltioissa ja kaikilla alueilla, jotka muodostavat yhteisömme. Ja, jäsen Perry, tässä täytäntöönpanossa on löydettävä sopiva tasapaino ammattilaisten tarpeiden huomioon ottamisen ja julkisten menojen välttämättömän avoimuuden ja tiukan valvonnan välillä erityisesti varainhoitosäännöksiä noudattaen.
Totean lopuksi ja kolmanneksi tyytyväisenä, että parlamentti jakaa komission mielipiteet ohjelman kohdealoista, samoin kuin toiveen kansalliset rajat ylittävien synergioiden kehittymisestä - mielestäni Euroopan sisältöteollisuuden tulevaisuus perustuu juuri tähän, siis yhteistuotantoihin - tuotannon ja levityksen välille, ja tämä on uutta, kilpailukykyisempää teollisuutta silmällä pitäen. Jos kuitenkin puhumme kulttuuriteollisuudesta, puhumme tietenkin edelleen kulttuurista, ja jos haluamme saada elokuvamme matkustamaan, haluamme edistää, korostaa ja toteuttaa tätä kulttuurista ja kielellistä monimuotoisuutta, joka on paitsi perustamissopimuksen mukainen velvollisuutemme myös kansalaisten haluama asia ja poliittisen taitotietomme määräämä velvollisuus.
Hyvät parlamentin jäsenet, mikä on siis komission kanta meille ehdotettuihin tarkistuksiin? Ensinnäkin ammattikoulutusta koskevan kohdan osalta voin hyväksyä täysin tai pääosin 37 niistä 48 tarkistuksesta, jotka on tänään esitetty. Arvoisa puhemies, saatte tarkistusluettelon käyttöönne. Itse asiassa ne ainoat tarkistukset, joihin suhtaudun varauksellisesti, koskevat tietenkin määrärahoja. Hyvät kollegat, uskottehan, että minusta on kiusallista olla täällä edessänne ja sanoa, etten voi hyväksyä ehdottamaanne summaa. Jos en puhuisi komission jäsenenä, olisin itse sitä mieltä, että parlamentin ehdottama summa on edelleen aivan liian alhainen niiden tavoitteiden kannalta, jotka haluamme saavuttaa. Valitettavasti budjettivalta rajoittaa toimintaamme, ja valitettavasti meillä on myös hallituksemme, jotka haluavat vielä paljon vähemmän kuin mihin budjettivalta antaa minulle luvan. Näettehän siis, hyvä esittelijä, että minun on pakko sanoa teille, ettei komissio voi tukea tekemiänne ehdotuksia, jotka eivät ole liioiteltuja.
Mainitsen lisäksi peruskoulutuksen pois jättämisen eli tarkistukset 12, 110, 111 ja 112. Mielestäni tämäntyyppistä koulutusta on voitava tukea, mutta ei yleisesti vaan poikkeuksellisesti ja täydentävästi, kun mitään muuta tukea ei ole olemassa kansallisella eikä Euroopan tasolla, ja erityisesti peruskoulutuslaitosten verkottamistoimissa, ja siis erityisesti eurooppalaisen ulottuvuuden antamiseksi tälle peruskoulutukselle.
Ongelmana on myös tarkistukset 113 ja 114, joissa taloudellisen, rahoituksellisen ja kaupallisen hallinnon koulutus suljetaan niiden koulutusalojen ulkopuolelle, joita tuetaan ohjelman välityksellä.
Näettehän, että jos haluamme kouluttaa ammattilaisia tehokkuutta tavoitellen, on välttämätöntä, myös Euroopan tasolla, kouluttaa heidät ymmärtämään oman toimialansa markkinoiden eurooppalaista ja kansainvälistä ulottuvuutta. Kansainvälisen yhteistuotannon koostaminen, markkinointi ja levitys ulkomaille ovat kaikki asioita, jotka on opetettava audiovisuaalialan tuleville ammattilaisillemme, jos haluamme, että he toimivat kansainvälisesti, ja se on tavoitteemme. Tätä taloudellista, rahoituksellista ja kaupallista hallintoa tuetaan siis Euroopan näköaloja silmällä pitäen.
Mainitsen neljänneksi tarkistuksen 18, joka koskee audiovisuaalialan teknisten ammattien koulutuksen sisällyttämistä ohjelmaan, ja tarkistuksen 33, joka koskee vastaavaa koulutusta radioalalla. Nämä koulutusalat on järjestetty hyvin kansallisella tasolla eivätkä ne edellytä sellaisinaan eurooppalaista ulottuvuutta, kuten muut ehdotetut koulutusalat. Kannatan sen sijaan Media-ohjelman mukaisten koulutustoimien aloittamista radioalan ammattilaisille, mikä voi olla kompromissi tarkistusten 33 ja 34 välillä.
Mainitsen lopuksi kaksi julistuksenomaista tarkistusta eli tarkistuksen 4, jossa kannustetaan verotoimien toteuttamiseen, ja tarkistuksen 9, joka koskee immateriaalioikeuksia. Vaikka nämä tarkistukset ovatkin hengeltään perusteltuja, ne ovat päätöksen perusteluja kauaskantoisempia.
Arvoisa puhemies, käsittelen seuraavaksi päätösehdotuksen toista osiota: "Kehittäminen, levitys ja edistäminen". Olen valmis hyväksymään tekstin tai sen hengen mukaisesti 57 tarkistusta eli 80 prosenttia parlamentin ehdottamista tarkistuksista. Arvoisa puhemies, saatte tämän tarkistusluettelon käyttöönne.
Minun on välttämättä ilmaistava varauksia 11:een esitetyistä tarkistuksista. Neljä niistä, eli tarkistukset 53, 65, 69 ja 93, ovat julistuksenomaisia, ja ne ovat päätöksen ulkopuolella. Niiden sisällyttäminen päätösehdotuksen tekstiin ei ole perusteltua, vaikka ne ovatkin hengeltään kannatettavia.
Suhtaudun varauksellisesti erityisesti seuraaviin tarkistuksiin, mikä ei teitä yllätä: kyse on tarkistuksista 44 ja 54, jotka koskevat oikeudellista perustaa. Parlamentti haluaa lisätä komission ehdottamaan oikeudelliseen perustaan eli 157 artiklan 3 kohtaan toisen oikeudellisen perustan eli artiklan, joka koskee kulttuuriasioita. Hyvät parlamentin jäsenet, ymmärrän teitä, mutta olen sitä mieltä, kuten jo oli asia Media II -ohjelman kohdalla, että teollisuusasioihin liittyvä 157 artikla on tämän päätöksen sopiva oikeudellinen perusta, kun otetaan huomioon sen aihe, tavoite ja sisältö. Sanoin puheessani, että audiovisuaalialan teollisuuspolitiikan toteuttaminen ei merkitse kulttuurin monimuotoisuuden unohtamista, koska tämän kulttuuriteollisuuden tavoitteena on nimenomaan kulttuurin monimuotoisuuden toteuttaminen paikan päällä. Teollisuuteen liittyvän artiklan valinta oikeudelliseksi perustaksi on kuitenkin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen jatkuvan oikeuskäytännön mukainen, jossa määrätään, että säädöksen oikeudellisen perustan valinnan on perustuttava yhteisön toimivaltajärjestelmän mukaisesti sellaisiin objektiivisiin seikkoihin, joita tuomioistuimet voivat valvoa, ja tällaisia seikkoja ovat muun muassa säädöksen tavoite ja sisältö.
Media Plus -ohjelman tavoitteena on vahvistaa audiovisuaalialan teollisuuden kilpailukykyä, mutta halusin, että jossakin johdanto-osan kappaleessa, johdanto-osan 11 kappaleessa, korostetaan, jos se nyt oli vielä tarpeen, tämän audiovisuaalialan kulttuurista ulottuvuutta perustamissopimuksen 151 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
Panen merkille huolenne, ja toivon todellakin, että perustamissopimuksen tuleva tarkistus tarjoaa uuden kehyksen ja myös toimia, joiden avulla Euroopan parlamentti voidaan ottaa täysipainoisesti mukaan audiovisuaalista politiikkaa koskevaan päätöksentekoon.
Toisen osion määrärahoja koskevasta tarkistuksesta 87 totean saman kuin tarkistuksesta, joka koskee koulutukseen liittyvän osion määrärahoja. Minun ei siis tarvitse palata siihen. Sanon radioalaa koskevasta tarkistuksesta 103, että kun otetaan huomioon rahoituksen rajallisuus, Media Plus -ohjelmaa ei voida laajentaa muihin aloihin, mutta tein jo koulutusta koskevan osion kohdalla myönnytyksen radioalan sisällyttämiseksi ohjelmaan.
Mitä tulee tarkistuksiin 115 ja 116, jotka koskevat alueellisia ja vähemmistökieliä, komissio pitää erittäin tarkasti huolta, kuten tiedätte, kielellisen ja kulttuurisen monimuotoisuuden kunnioittamisesta ja edistämisestä. Tämä huoli otetaan sitä paitsi huomioon koko Media Plus -ohjelmassa, muun muassa positiivisten syrjintätoimien välityksellä niissä tukijärjestelmissä, jotka on laadittu niiden ammattilaisten hyväksi, jotka toimivat sellaisissa maissa tai sellaisilla alueilla, joiden tuotantokapasiteetti on heikko ja joiden maantieteellinen tai kielellinen alue on pieni.
Tarkistus 115 loisi ohjelmaan alaohjelman. Mielestäni niin pitkälle ei siis pitäisi mennä. Tarkistus 116 on kuitenkin itse asiassa pelkkää niiden toimien toistoa ja täsmennystä, joita on ohjelmassa jo vähän kaikkialla. Jos parlamentti siis haluaa ja hyväksyy tämän tarkistuksen, en vastusta sitä.
Hyvät kollegat, arvoisa puhemies, näitä muutamia hyvin pieniä erimielisyyden kohtia lukuun ottamatta haluan ilmaista tyytyväisyyteni komission ja parlamentin väliseen yhteistyöhön ja niihin lukuisiin kohtiin, joista ne ovat yhtä mieltä. Tänään ehdotetut hyvin korkealaatuiset tarkistukset antavat varmasti mahdollisuuden parantaa Media-ohjelman perustana olevia tekstejä. Ne myötävaikuttavat sen tavoitteen saavuttamiseen, jonka me haluamme saavuttaa: sisällöltään vahvan teollisuuden luomiseen Eurooppaan. Haluamme Media Plus -ohjelmamme myötä täydentää kaikkia niitä muita toimia, joiden tarkoituksena ei ole palauttaa Euroopan elokuva-alalle sen tunnustettua asemaa, koska se ei ole sitä koskaan menettänytkään, vaan palauttaa alalle luottamus, koska juuri luottamalla Euroopan elokuva-alan kykyyn voimme kehittää sitä meidän kaikkien haluamallamme tavalla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Reding.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kouluopetuksen laadunarviointi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sanders-ten Holten laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0185/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi eurooppalaisesta yhteistyöstä kouluopetuksen laadunarvioinnissa (KOM(1999) 709 - C5-0053/2000 - 2000/0022(COD)).

Sanders-Ten Holte
. Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, yksi Euroopan unionin tärkeimmistä tavoitteista on työvoiman liikkuvuuden edistäminen ja sitä voidaan edistää korkealaatuisen koulutuksen avulla. Sen takia on erittäin tärkeää, että kehitetään välineitä, jotka eivät pelkästään paranna opetusta vaan myös ennen kaikkea huolehtivat siitä, että opetuksessa otetaan huomioon nykyajan vaatimukset.
Laadunarviointi, ja silloin nimenomaan oppilaitosten itsearviointi, on avainelementti tasokkaan kouluopetuksen kehityksessä. Sen takia olen yleisesti ottaen erittäin tyytyväinen komission suositukseen sellaisena kuin se on nyt meidän käsiteltävänämme. Minulla on kuitenkin suositukseen myös joitakin reunahuomautuksia, jotka olen tuonut teidän tietoonne mietinnössäni.
Minusta on tärkeää ennen kaikkea se, että jäsenvaltioita kannustetaan kehittämään opetuksen arviointia varten hyviä menetelmiä, joissa itsearviointi täydentää ulkoista arviointia. Minusta on myös tärkeää, että jäsenvaltiot vaihtavat keskenään hyviä esimerkkejä ja kokemuksia ja että kaikki oppilaitoksen toimijat todella osallistuvat itsearviointiin, myös vanhemmat ja oppilaat. Lisäksi on tärkeää, että oppilaitosten ja erilaisten viranomaisten välistä yhteistyötä edistetään, myös paikallisella ja alueellisella tasolla. Siitä on olemassa hyviä esimerkkejä kokeiluhankkeista ja luonnollisesti myös Euroopan tasolla.
Komission tehtävänä on myös tehdä inventaario hyvistä olemassa olevista menetelmistä, perustaa interaktiivisesti käytettävä tietokanta, laatia suunnitelma toiminnoista ja raportoida säännöllisesti parlamentille ottamalla aihe esityslistalle.
Olen käyttänyt kiitollisena hyväksi monia kollegojeni ideoita mutta myöskin kentällä toimivien oppilaitosten, joiden kanssa olen ollut yhteydessä. Niinpä minulle paljastui, että kaikkialla halutaan nähdä tämän hankkeen onnistuvan, ja ne kannustimet, joita Euroopan unionista lähtee, putoavat varmasti hedelmälliseen maaperään.
Sen takia minusta on sitäkin harmillisempaa, että huolimatta toistuvista yrityksistäni päästä yhteisymmärrykseen neuvoston kanssa sillä te tiedätte, pyrkimyksenäni oli saada mietintö päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä kerta toisensa jälkeen vitkasteltiin: reaktiot liian myöhässä, mandaatti riittämätön. Pyydänkin neuvostoa antamaan pian ehdotuksen yhteiseksi kannaksi. Olemme lähes siinä pisteessä, mutta haluan, että parlamenttimme linja on ensin selvillä, sen jälkeen voimme asettua neuvoston kanssa samalle viivalle.
Lopuksi, olemme päässeet valiokunnassa yksimielisyyteen suuresta määrästä tarkistuksia. Kiitän teitä kaikkia erittäin rakentavasta asenteestanne. Pyydän nyt teidän tukeanne näiden sopimusten noudattamisessa.
Neuvon teitä olemaan noudattamatta PSE:n tekemiä tarkistuksia. Opetuksen suhteuttaminen työmarkkinoihin on tärkeää. Katsokaa myös Lissabonin tuloksia. Meidän ei nimittäin pidä kouluttaa ihmisiä työttömyyttä varten ja opetuksen pitää ottaa se suunnitelmissaan huomioon. Sen takia sen pitää olla myös tässä mietinnössä. Muut tarkistukset on jo enemmän tai vähemmän puettu sanoiksi tekstissä tai muissa tarkistuksissa.
Lopuksi talouteen liittyvä osa. Olen tarkoituksellisesti luopunut muutosten tekemisestä siihen, ei siksi, että se on minusta niin suuri, vaan koska uskon, että raportoinnin yhteydessä tulee paljastumaan, onko se liian pieni. Silloin on oikea hetki harkita mahdollista laajentamista. Kiitän teitä ja odotan uteliaana reaktioitanne.

Perry
Arvoisa puhemies, pidin edellisen puheeni myöhään, nyt on vielä myöhempi, niinpä yritän puhua vieläkin lyhyemmin. Kuitenkin koulutus on tärkeää, ja meidän on huolehdittava, että sille annetaan sille kuuluva huomio.
Usein koulutus synnyttää hienoja sanoja. Se ei kuitenkaan saa aina aikaan nimenomaan toimia näiden sanojen toteuttamiseksi. Me kaikki tiedämme, että EU:n vastuu on varsin rajallinen koulutuksen alalla, mutta joissakin kohdin Euroopan unioni voi antaa lisäarvoa. Laadunarviointi on yksi niistä. Kun kävin kaupungilla aikaisemmin tänä iltana, näin nuorten ihmisten Strasbourgin kaupungissa katselevan seinälle kiinnitettyjä ilmoituksia. He olivat katsomassa ylioppilaskokeidensa tuloksia. Jättäkäämme koululaisten arviointi sikseen. Meidän on tarpeen arvioida kouluja ja varmistaa, että koulut pärjäävät. Koska koulut valmistavat nuoria koulutettaviksi Euroopan yhtenäismarkkinoille, meidän on varmistettava, että koulut eri puolilla Eurooppaa hoitavat tehtävänsä valmistaessaan nuoria ihmisiä yhtenäismarkkinoille, joilla he tulevat työskentelemään.
Joissakin unionin osissa ja olen halukas mainitsemaan Yhdistyneen kuningaskunnan emme selviydy niin hyvin kuin voisimme. Varsin monet älykkäät nuoret pärjäävät varsin hyvin koulussa, mutta 20 prosenttia nuorista lähtee Britannian koulusta ilman minkäänlaista pätevyyttä. Meillä ei ole varaa sallia, että näin tapahtuu jatkuvasti. On arvioitu, että kahden seuraavan vuoden aikana tarvitsemme puoli miljoonaa ihmistä lisää tietotekniikan alan tehtäviin. Mistä nämä nuoret ihmiset löydetään? Meidän on varmistettava, että heitä valmistuu kouluista, ja olen varma, että tähän mietintöön sisältyy juuri eräs tapa, jolla voimme edistää koulujen tason nostamista. Englanniksi sanomme, että kaksi päätä on yhtä viisaampi. Olen valmis uskomaan, että 15 päätä tai 15 tiedonkeruutapaa eri puolilla unionia auttaa meitä nostamaan koulujen tasoa.
Sanoisin vain neuvostolle ja toivon, että joku neuvostosta on paikalla kuuntelemassa siis tiedän, että voimme luottaa komission jäseneen, mutta sanokaamme neuvostolle, että sen hienot sanat Lissabonissa olivat hyvä asia, mutta sen olisi pantava töpinäksi. Siksi olen sangen pahoillani, että esittelijän tekemät suuret ponnistelut täysimääräiseen sopimukseen pääsemiseksi eivät tuottaneet tulosta. Niinpä älkää olko turhan hämmästyneitä, jos parlamentti tukee esittelijää ja yrittää patistaa neuvostoa toteuttamaan sen niin kärkkäästi lausumat hienot sanat.

Roure
Arvoisa puhemies, Euroopan rakentaminen merkitsee ensinnäkin sen monimuotoisuuden ja erojen tuntemista.
Euroopan unionin jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmien tarkastelun on perustuttava tietoihin, jotka ovat peräisin eri jäsenvaltioidemme käytäntöjen ja saavutusten perusteellisesta tuntemisesta, sillä jokaisella jäsenvaltiollamme on oma koulutukseen liittyvä todellisuutensa. Kaikkien koulutusjärjestelmän muutosten panoksena on yhteiskunnan ideologia ja yhteiskunnan taloudellinen kehitys. Koulutuksen laatu on haaste yhteiskunnallemme, mutta koulutuksesta ei saa tulla niiden yhteiskunnallisten toimijoiden pelipanos, jotka haluavat pakottaa muut hyväksymään omat henkilökohtaiset pyrkimyksensä. Jos koulutusjärjestelmän perusteellinen uudistus on kerran tehtävä, se on tehtävä kaikkien järjestelmässä toimivien kumppanien kanssa, eikä järjestelmää saa varsinkaan jähmettää. Sen on voitava kehittyä samanaikaisesti yhteiskunnan kanssa, sillä koulutusjärjestelmien puutteena on niiden riittämätön juurtuminen elämään. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että koulutuksen olennaisena tavoitteena on ihmisen sisäinen kehittyminen. Tavoitteenamme ei saa olla se, että reagoimme hinnalla millä hyvänsä jatkuvasti kehittyviin markkinoihin. Meidän on päinvastoin annettava nuorille mahdollisuus hankkia sellaisia tiedon välineitä, joiden avulla he voivat selviytyä tulevaisuudestaan.
Nykyisenä tavoitteena on oltava nimenomaan se, ettei luovien ratkaisujen etsimisessä odoteta sitä, että oppilaat ensin epäonnistuvat koulunkäynnissään. Heille on ehdotettava sopivaa opetusta. Kukaan lapsi ei ole kyvytön. Jokainen järjestelmä tuottaa sille luonteenomaisia epäonnistumisia. Epäonnistumisen tunnistamisessa käytettävät perusteet ovat pääasiassa subjektiivisia. Onnistuminen tapahtuu johonkin ennakolta määrättyyn normiin nähden. Mikä tämä normi on? Miten se on määritelty? Poliitikot voivat tapauksesta riippuen jopa hyötyä ongelmien liioittelusta tai niiden vähättelystä, varsinkin nyt, kun koulutukseen liittyvillä ongelmilla on kasvava asema poliittisessa keskustelussa ja tiedotusvälineissä.
Jokainen vaikeuksissa oleva oppilas on nuori, jonka henkilökohtainen tulevaisuus on vaarassa. Jokainen epäonnistunut lapsi tuo esille pahoinvointinsa paitsi koulussa myös yhteiskunnassa. Nuori, jonka persoonallisuutta, kokemuksia ja tietoja ei tunnusteta, on hylätty ihminen. Hylättynä hän huutaa epätoivoaan ja vihaansa. Oppilaan koulunkäynnin epäonnistumisen ja siis hänen yhteiskunnallisen epäonnistumisensa torjunta on ja sen on oltava jokaisen vastuullisen poliitikon suuri huolenaihe.
On siis aika pitää nuoria tulevaisuuden ihmisinä, jotka haluavat kouluttautua sen sijasta, että heidät koulutetaan. Ehkä meidän on muutettava tietoa koskevia lähestymistapojamme ja kyseenalaistettava koulutusjärjestelmiemme toiminta, mutta meidän on varottava yhdenmukaistamispyrkimyksiä, sillä kulttuurien paljous on henkilökohtaisen rikkauden lähde, ja se on onnistuneen inhimillisen kehityksen edellytys. Ihmelääkettä ei ole, mutta on taisteluja, joihin on ryhdyttävä. Kaikkien tähän uskovien henkilöiden kaiken tarmon yhdistäminen on tämän taistelun kannalta välttämätöntä.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on jo melkein keskiyö, enkä halua pidentää istuntoa tarpeettomasti. Yhdyn siihen, mitä jäsenet Roure ja Perry sanoivat, ja tietysti siihen, mitä jäsen Sanders-Ten Holte on kirjannut mietintöönsä. Haluaisin keskittyä käsittelemään yhtä tai kahta asiaa ja palaan jälleen Feiraan ja Lissaboniin. Me jatkamme tämän mietinnön myötä oikeastaan sitä, mitä valtaa pitävät Lissabonissa ja Feirassa ovat myös ajatelleet. Kun tarkastelemme itseämme tietoyhteiskuntaan ja globalisaatioon nähden ja toteamme, miten nopeita yhteiskunnalliset muutokset ovat teknologian alalla, meidän on taattava koulutus, joka antaa nuorille valmiudet myös seurata tätä edistystä. Meidän on luotava perusta välttämättömälle elinikäiselle oppimiselle. Pidän siksi hyvänä sitä, mitä tältä osin on tarkoitus tehdä. Se auttaa meitä todennäköisesti tekemään paremmin oikeutta tälle asialle.
Haluaisin vain palata kohtaan, jonka olen itse esittänyt tarkistuksena. On oltava mahdollista työskennellä olemassa olevien verkostojen ja tietopankkien kanssa käytettävissä oleviin voimavaroihin. Meidän ei tarvitse keksiä pyörää yhä uudelleen. Meidän pitäisi hyödyntää sitä, mitä meillä on, verrata havaintoja ja työskennellä sitten sillä.
Tulen nyt vielä erääseen tekniseen asiaan. Me olemme kuulleet viime päivinä, että jäsen Sanders on yrittänyt tehdä ensimmäisestä käsittelystä myös viimeisen. Se maksaa kuitenkin tietysti jotakin. Sen, joka haluaa vain yhden käsittelyn mahdollisten toimielinten sopimusten yhteydessä, on myös maksettava siitä jotakin. Se ei käy islamilaisen lainoppineen käskystä herroille Coreperissä, joilla ei ole mitään sanottavaa, vaan silloin heidän on yksinkertaisesti sanottava: me hyväksymme parlamentin järkevät ehdotukset. Sitä he eivät ole sanoneet, he lupasivat meille jotakin, mutta lupauksille me emme pane mitään arvoa. Me äänestämme mietinnöstämme huomenna. Jos herrat Coreperissä sitten uskovat voivansa hyväksyä meidän tarkistuksemme, me olemme myös valmiita hoitamaan tämän asian mitä pikimmiten syksyllä - sillähän ei ole kiire. Meidän ei pitäisi ostaa sikaa säkissä ja meidän pitäisi äänestää mietinnöstämme huomenna ja antaa valtaa pitäville tilaisuus ottaa oppia paremmastaan.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, täydennyksenä jo sanottuun, jota voin vain tukea, haluaisin pitää vielä kerran kiinni siitä, että tämän päivän luokissa lasketaan perusta huomisen nuorison tulevaisuudenmahdollisuuksille ja että älyllisestä suorituskyvystä tulee tulevaisuudessa ratkaiseva tekijä.
Perusvalmiuksiin, jotka meidän on opittava, kuuluu nykyään, että nuorille annetaan kyky selviytyä aikamme kiireisestä elämäntavasta. Perusvalmiuksiin kuuluu myös motivoiminen elinikäiseen oppimiseen, valmius tehdä uteliaaksi, olla liikkuva, olla joustava, osoittaa avoimuutta, omaksua kyky ottaa vastuuta ja kasvattaa itsenäisyyteen.
Haluaisin vain poimia motivoiden ja tukien esiin yhden alan. Kotimaassani Itävallassa sellainen esikuva-analyysi, niin sanottu TIMSS Pop 3 -tutkimus, jossa me emme kerran pärjänneet kovinkaan hyvin, johti hankkeeseen nimeltä "Q.I.S - Qualität in Schulen" (laatua kouluissa). Tämän hankkeen ydin on kouluohjelma. Se sisältää koulujen ihanteen, toteamuksia nykyisestä tilanteesta sekä konkreettisia tavoitteita ja toimia eri laatualueilla. Se on ajallisesti rajattu sopimus, joka toimii koulujen sisällä sekä ulospäin suuntautumisapuna pedagogiselle toiminnalle ja tiedotuksena julkisuudelle, suunnitteluvälineenä ja kriteerinä, jonka mukaan koulun kehitystä on mitattava.
Vertailu luo kilpailua, ja kilpailu luo koulujen ihanteiden yksilöllisyyttä ja siten apua suuntautumiseen. Tällä tiellä meidän on edistyttävä edelleenkin.

Reding
. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentin ja komission näkemykset sopivat oikein hyvin yhteen, kuten aina. Sanoitte, että kouluopetuksen laatu ja sen arviointi ovat välttämättömiä, jotta järjestelmiä voitaisiin parantaa.
Ministereillä ei ole tietenkään aina helppoa vertailutulokset nähdessään, koska luokan parhaat ovat erittäin ylpeitä ja osoittavat ylpeytensä, mutta toisten on puolestaan vastattava kansallisissa parlamenteissaan kysymyksiin, joihin on vaikea vastata. On siis todellakin ymmärrettävä, että laadunvalvonnan hyväksyminen on joskus erittäin vaikea asia opetusministereille, mutta se on välttämätöntä, ja kaikki ovat sen sanoneet tänä iltana, jos haluamme kehittää järjestelmää ja koulujärjestelmiä.
Sallittehan, että kiitän aivan ensimmäiseksi esittelijäänne. Jäsen Sanders-Ten Holte on laatinut erinomaisen mietinnön ja erittäin lyhyessä ajassa. Hän sai tukea jäsen Marie-Hélène Gilligiltä, joka puolusti asiaa sosiaalivaliokunnassa, ja hän sai tukea tietenkin myös koulutus- ja kulttuurivaliokunnan jäseniltä, jotka jättivät käsiteltäväksi erittäin kiinnostavia tarkistuksia.
Minun on korostettava myös tätä asiaa paljon eteenpäin vieneen puheenjohtajavaltio Portugalin erittäin myönteistä asennetta, ja pahoittelen teidän tavoin sitä, ettei ensimmäisessä käsittelyssä ollut mahdollista saattaa asiaa päätökseen. Parlamentti päättää kuitenkin yksin, haluaako se saada asian päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä vai haluaako se mennä mieluummin hieman pidemmälle. Päätätte todennäköisesti mennä hieman pidemmälle, ja komissio seuraa teitä tällä tiellä toivoen samalla, että voimme päästä mahdollisimman nopeasti sopimukseen, kun molemmilla osapuolilla on runsaasti hyvää tahtoa.
Edessänne oleva suositusehdotus koskee yhtä poliittisiin prioriteetteihimme keskeisesti kuuluvaa avainkysymystä: miten voimme varmistaa koulutuksen laadun ja miten voimme parantaa sitä? Te tiedätte, että komissio on tehnyt viime vuosina aloitteita useista tämänsuuntaisista toimista. Mainitsen ensinnäkin valtavan vuonna 1997 käynnistetyn kokeiluhankkeen laadunarvioinnista, ja suositusehdotus perustuu laajalti niihin päätelmiin, jotka saimme tästä kokeiluhankkeesta, jossa oli kyse arvioinnista laadun parantamisen välineenä ja eurooppalaisen yhteistyön roolista tällä alalla. Laadunarviointi on tulevaisuuden kannalta välttämätöntä, jos haluamme kehittyä, koska perustaitojen parantamisen avulla on mahdollista onnistua ja käyttää täysipainoisesti hyväkseen niitä mahdollisuuksia, joita nuorillemme tarjotaan tässä uudessa tietojen ja taitojen yhteiskunnassa.
Sanoitte jo, että Lissabonin Eurooppa-neuvosto korosti nykyaikaisten koulutusjärjestelmien tärkeyttä. Meidän on toimittava niin, että saamme eloa näihin Lissabonin julistuksiin, jotka ovat vallankumouksellisia julistuksia, koska oli ensimmäinen kerta, kun jokin neuvosto oli kunnolla kiinnostunut todella tärkeistä asioista, talous- ja rahatalousasioiden ohella, eli yhteiskuntamme perustasta, tiedoista ja taidoista. Tiedätte erittäin hyvin, että ryhdyin välittömästi laatimaan eLearning-ohjelmaa ja että jatkamme nyt laatua koskevan ohjelman kanssa, koska olen jo esittänyt ensimmäisen laatua koskevan kertomuksen, joka perustuu jäsenvaltioiden ja OECD:n asiantuntijoiden laatimiin 16 laatuperusteeseen.
Arvoisa puhemies, jotkut parlamentin jäsenet ovat pyytäneet, että käsittelisin usein tätä ongelmakenttää. Näin on jo myös päätetty tehdä, koska laadunvalvonta on otettu ensisijaiseksi aiheeksi neuvoston uuteen yhteistyökehykseen eli Rolling Agenda -nimiseen jatkuvaan yhteistyömalliin, josta ministerit pääsivät sopimukseen ja joka tarkoittaa sitä, että aiheeseen palataan lähes jokaisessa ministerineuvostossa, jotta se ei olisi vain yhden päivän hanke vaan jotta kaikille olisi erittäin selvää, että kyse on pitkäaikaisesta hankkeesta ja että jäsenvaltioiden edistymistä arvioidaan aina muutaman kuukauden välein.
Sallittehan, että palaan myös tässä asiassa niihin tarkistuksiin, joita parlamentti haluaa tuoda ehdotukseemme. Komissio hyväksyy kokonaan, pääosiltaan tai osittain kaikki käsiteltäväksi jätetyt tarkistukset.
Joissakin tarkistuksissa pyritään itse asiassa vahvistamaan niitä seurantatoimia, joita komissio on jo suositellut. Mainitsen teille esimerkiksi tarkistuksen 40, jossa komissiota kehotetaan laatimaan seurantasuunnitelma tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Näin on jo tehty. Olen samoin tyytyväinen tarkistukseen 42, jossa komissiolle annetaan mahdollisuus antaa kolme vuotta suosituksen hyväksymisen jälkeen käsiteltäväksi uusia seurantaehdotuksia. Kaikki kehittyy niin nopeasti, että mielestäni on tosiaankin loogista kulkea tähän suuntaan.
Toisissa tarkistuksissa pyritään laajentamaan suosituksen poliittista merkitystä, ja olen tästä iloinen. Hyväksyn siis juuri tuon vuoksi tarkistukset 17 ja 18, joiden tarkoituksena on ottaa jo nyt mukaan laadunarviointia koskevaan eurooppalaiseen yhteistyöhön ne unionin ehdokasvaltiot, jotka käyvät liittymisneuvotteluja. Tapasin hiljattain näiden valtioiden ministereitä Bukarestissa järjestetyssä konferenssissa, ja he pyysivät erittäin ponnekkaasti päästä mukaan tähän yhteistyöhön. Minun on sitä paitsi sanottava teille, että tehtyä arviointia tutkiessamme panemme merkille, että ehdokasvaltiot ovat hyvin usein opetuksen laatua koskevien eurooppalaisten keskiarvojen yläpuolella. Ei pidä ajatella, että olemme kaikessa parhaita: näissä valtioissa annetaan opetusta, jonka laatu on joskus erinomainen.
Hyväksyn myös tarkistukset 1-14, joissa ehdotetaan uusia johdanto-osan kappaleita. Hyväksyn samoin tarkistuksen 36 periaatteen, jossa viitataan Eurydice-tietoverkkoon. Olen parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että on nojauduttava olemassa oleviin verkkoihin aina, kun se on mahdollista. On varmasti totta, että Eurydice-verkko, ja varsinkin sen eurooppalainen yksikkö, voi tukea eurooppalaista yhteistyötä laadunarvioinnissa siten, että eri toimijoiden käyttöön tarjotaan yhteinen perustietojen kokonaisuus.
Minusta näyttää kuitenkin vaikealta uskoa verkoille alalla saatujen kokemusten yhteensovittamistehtävää. Komissio voisi siis hyväksyä tarkistuksen 36 sellaisen sanamuodon muutoksen varauksella, jossa otetaan huomioon Eurydice-verkon toimintamahdollisuudet ja ominaispiirteet. Olen lisäksi sitä mieltä, että Eurydice-verkkoon olisi parempi viitata komissiolle tarkoitetuissa kehotuksissa kuin jäsenvaltioita koskevassa osassa. Voisin joka tapauksessa suostua tarkistukseen 36, jos sen sanamuotoa muutetaan.
Olen iloinen myös tarkistuksista 21-35, joissa selvennetään jäsenvaltioille annettuja kehotuksia. Mainitsen myös tarkistukset 27 ja 31, joiden tavoitteena on sisällyttää viittaus esikuva-analyysin toteuttamiseen (benchmarking). Haluaisin ilmoittaa parlamentille, että benchmarking-järjestelmä aiheuttaa vielä ongelmia ministereille, koska määritelmä ei ole vielä valmis. Ministerit ja komissio saattoivat siis hyväksyä mielihyvin Alankomaiden tekemän aloitteen koota syksyllä koolle asiantuntijat ja ministerit miettimään parempaa määritelmää. Parlamentille tiedotetaan tietenkin tämän konferenssin tuloksista.
Haluan puheenvuoroni lopuksi korostaa sitä, että olemme oikealla tiellä kohti myönteistä päätöstä. Toivon koko sydämestäni, että neuvosto kannattaa tätä päätöstä, joka on parlamentin ja komission välisen erittäin laajan yksimielisyyden tulos. Toivottavasti neuvosto voi hyväksyä yhteisen kantansa mahdollisimman nopeasti, ja jos jotkin kohdat ovat kiistanalaisia, niistä voidaan tehdä kompromissi toisessa käsittelyssä.
Haluaisin kiittää vielä kerran kulttuurivaliokuntaa, sen esittelijää ja sen jäseniä heidän työnsä laadusta. Laatua ei ole pelkästään kouluissa vaan sitä on myös Euroopan parlamentissa: tämä olisi sanottava useammin.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Reding, erityisesti siitä, että me pääsemme kotiin ennen puoltayötä. Kiitän teitä, hyvät kollegat, että kestitte näin pitkään!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 24.00.)

