2. Hviderusland, navnlig sagerne omkring Ales Mikhalevic og Natalia Radin
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks forslag til beslutninger om Hviderusland, navnlig sagerne omkring Ales Mikhalevich og Natalia Radina.
Raül Romeva i Rueda
Hr. formand! Jeg mener, at det er vigtigt at minde om, at dette ikke er første gang, at vi har talt om Hviderusland i dette Parlament, og med dette in mente er denne beslutning vigtig, fordi den klart fordømmer anholdelserne og fængslingerne af medlemmer af oppositionen og de menneskerettighedskrænkelser, som disse mennesker er blevet udsat for.
Ytringsfrihed, forsamlingsfrihed og fri bevægelighed i lande som Hviderusland bør prioriteres højt, og det er derfor nødvendigt at opfordre til, at disse mennesker, som kun kan benævnes politiske fanger, løslades omgående og betingelsesløst.
For det andet finder jeg det også vigtigt, som i denne beslutning, at fordømme den tortur, der finder sted i disse lande og andre lande så kraftigt, hårdt, klart og fast som overhovedet muligt, selv når dette sker i EU, hvilket desværre nogle gange er tilfældet. I et land, som vi har stadig tættere naborelationer til, og som vi er i færd med at styrke vores forhold til, er brugen af tortur som en form for behandling i fængsler, især når det tjener et politisk formål, imidlertid noget, vi må afvise og fordømme fuldt ud.
Endelig ønsker jeg også åbent at fordømme dommen mod den unge oppositionsaktivist for at have deltaget i demonstrationerne den 19. december 2010. Jeg finder det rigtigt, at Parlamentet tager et standpunkt mod disse hændelser, og fastholder, at dets stemme skal høres.
Marietje Schaake
Hr. formand! Et stort antal oppositionsmedlemmer, herunder tidligere præsidentkandidater, men også journalister og menneskerettighedsforkæmpere, blev arresteret efter begivenhederne den 19. december 2010 i Minsk, hvorefter de har været tilbageholdt i KGB-varetægtsfængsler. Der har været forlydender om tortur og tvangstilståelser hjulpet på vej af KGB. Disse begivenheder sker som led i den undertrykkelse og de politisk motiverede retssager mod oppositionsaktivister, civilsamfundet, medierne og menneskerettighedsforkæmpere, som stadig finder sted.
Vi opfordrer indtrængende de hviderussiske myndigheder til at tillade politisk opposition, civilsamfundet, ytringsfrihed og mediepluralisme. Retsstatsprincippet skal respekteres. De hviderussiske myndigheder ville opnå troværdighed, hvis der straks blev iværksat efterforskninger efter internationale standarder og med internationale eksperter. Vi bør overveje restriktive foranstaltninger, herunder økonomiske sanktioner mod statsejede, hviderussiske virksomheder, men vi håber ikke, at dette bliver nødvendigt. Det ville glæde os, hvis flere lande i det internationale samfund opfordrede til sådanne foranstaltninger, for status quo er uacceptabelt.
Kristian Vigenin
Hr. formand! Hviderusland er tit på vores dagsorden, og det er fordi, at vi ikke er ligeglade, fordi vi ønsker at se et demokratisk Hviderusland, hvor menneskerettighederne respekteres. Jeg har imidlertid indtrykket af, at de budskaber, vi så ofte sender til de hviderussiske myndigheder, ikke bliver hørt - hverken dem fra Europa-Parlamentet eller dem fra Det Europæiske Råd. Rådets afgørelser har indtil videre ikke har haft nogen virkning på situationen i Hviderusland.
Efter et år med beskedne fremskridt blev den 19. december 2010 et vendepunkt for Hviderusland. Siden da har landet isoleret sig selv, og dette kan redde regimet i nogen tid, men det sker på bekostning af den hviderussiske nations fremtid. Det er man nødt til at forstå, og vi vil blive ved med at minde Lukashenko og hans venner om det. Jeg håber, at præsident Lukashenko vil tage ved lære af begivenhederne i de sydlige nabolande og forstå, at den eneste ansvarlige vej frem er demokratisering samt sociale og økonomiske reformer i landet.
Vi i Europa-Parlamentet vil ikke give op. Vi opfordrer til, at alle tilbageholdte protesterende løslades omgående og betingelsesløst, og at alle politisk motiverede anklager mod dem frafaldes. Samtidig mener vi stadig, at Hviderusland har tid til at forandre sig. Vi samarbejder med de fem andre østlige naboer for at finde en løsning, der kan føre til demokratisering og en situation i Hviderusland, hvor der i slutningen af dette eller begyndelsen af næste år kan afholdes et frit og retfærdigt valg.
Jacek Protasiewicz
Hr. formand! Den ærlige og bevægende erklæring afgivet af Ales Mikhalevich for næsten 14 dage siden, hvor han afslørede de torturmetoder, som det hviderussiske KGB bruger mod Alexander Lukashenkos politiske modstandere, kom som et chok. Det er chokerende, at et europæisk land, som har indledt et samarbejde med EU som led i det østlige partnerskab, i det 21. århundrede bruger metoder, som var karakteristiske for nazismen og stalinismen.
Vores beslutning er et udtryk for vores chok og forfærdelse samt for vores solidaritet med de forfulgte. I dag vil jeg gerne herfra sende tre budskaber. Det første er til Ales Mikhalevich, men også til Anatoli Labiedzka og Mikhail Statkievich, som er i fængsel: Vi beundrer jeres mod, vi er med jer, og vi vil ikke svigte jer.
Det andet budskab er til Alexander Lukashenko: Respekter de internationale konventioner, som dit land har ratificeret, herunder fælleserklæringen fra topmødet om det østlige partnerskab i Prag, og stop forfølgelsen af dit folk.
Det tredje budskab er til Baroness Ashton: Det er tid til økonomiske sanktioner, for det er kun på denne måde, at vi kan gøre noget ved forfølgelsen af oppositionen i Hviderusland.
Ryszard Czarnecki
Hr. formand! Hviderusland er et land, som deler grænse med EU, men som synes at være lysår fra den. Det er som om, at Hvideruslands befolkning lever efter andre normer. Men det er dog ikke tilfældet. Der lever også europæere der - mennesker, som ønsker at føle det som om, at de lever i et fælles Europa. Problemet er landets præsident, som bruger metoder, der er kendt fra Sovjetunionen for flere årtier siden. Det, præsident Lukashenko har at tilbyde, er en besynderlig rejse tilbage til fortiden. I modsætning til hr. Vigenin, som talte for et øjeblik siden, mener jeg, at vi bør have tillid til vores europæiske stemme, og at Parlamentet og EU kan lægge pres på de hviderussiske myndigheder for at få dem til at respektere menneskerettighederne. Dette er ikke så meget et spørgsmål om politik som om grundlæggende moral og etik. Vi bør fortælle vores hviderussiske brødre i dag, at de ikke er alene.
Rui Tavares
Hr. formand, mine damer og herrer! Der har altid været meldinger om menneskerettighedssager uden for EU, så jeg vil i dag ved denne uopsættelige forhandling tillade mig at begynde med vores afstemning i dag om pressefriheden i Ungarn, eller snarere i EU, fordi respekten for de grundlæggende rettigheder i vores Parlament og respekten for menneskerettighederne uden for EU hænger uløseligt sammen.
I lyset af at vi har drøftet vores problemer inden for EU med en afstemning, som delte Parlamentet i to, og som har givet os meget arbejde i løbet af de sidste to måneder, kan vi nu konfrontere præsident Lukashenko i Hviderusland med god samvittighed. Vi kan fortælle præsident Lukashenko, at han skal stoppe sin undertrykkelse af demonstrationer, sin undertrykkelse af modstandere og sin undertrykkelse af pressen i sit eget land, for han repræsenterer selv en regering, som tror, at den har monopol på retten til at beslutte, hvad der er rigtigt og forkert, hvad der er velafvejet, hvad der er neutralt, og hvad der er objektivt - ikke kun i sine egne påstande, men også i dem fra oppositionen og de udenlandske medier. Vi har endda set præsident Lukashenko møde de internationale medier med stor arrogance efter undertrykkelsen af demonstrationerne i december.
Det er derfor, at jeg mener, at vi kan håbe på, at Europa-Parlamentets stemme, Kommissionens stemme og Rådets stemme vil blive hørt i Hviderusland, og at vi vil opnå en moralsk myndighed, som går ud over det, vi skal videregive med vores gode eksempel her i Parlamentet.
Eduard Kukan
Hr. formand! På sidste måneds møde i Visegrad-gruppen i Bratislava sendte Slovakiets udenrigsminister, som i øjeblikket er formand for gruppen, et klart budskab til præsident Lukashenko i Hviderusland. Så længe der er bare én politisk fange i Hvideruslands fængsler, kan landet forvente at være fuldstændig isoleret i Europa.
Selv i dag, tre måneder efter præsidentvalget, er situationen i landet desværre stadig kritisk. Demokratisksindede personer efterforskes, arresteres, fængsles og tilbageholdes under umenneskelige forhold, som vi har talt om i dag, uden mulighed for juridisk bistand og uden mulighed for besøg fra familiemedlemmer.
Det er derfor også vigtigt for EU at indtage en hårdere linje over for Europas sidste diktator. Det kan også være nødvendigt at udvide de økonomiske sanktioner, vi har indført, da alt peger på, at lige meget, hvor hårde ord vi bruger, vil det ikke forbedre situationen for befolkningen i Hviderusland.
Justas Vincas Paleckis
Hr. formand! Denne beslutning er et klart signal til de hviderussiske myndigheder om, at EU ikke kan eller vil acceptere politiske fanger i landet og især tortur i varetægtsfængsler. Bruxelles intensiverer sin bistand til det hviderussiske civilsamfund, ikkestatslige organisationer, de uafhængige medier og studerende. Endvidere skal vi straks afskaffe de dyre visa, som forhindrer hviderussiske borgere i at rejse til EU, reducere gebyret og forhandle en lempelse af visumordningen. Jeg føler i denne situation, at det stadig ville være nyttigt, hvis en delegation fra Europa-Parlamentet rejser til Hviderusland, på trods af at der er hindringer, og hvis ikke hele delegationen kan tage af sted, bør medlemmer af Europa-Parlamentet tage dertil enkeltvist for at få en bedre forståelse for situationen og udøve indflydelse.
Kristiina Ojuland
Hr. formand! I januar vedtog vi en beslutning om Hviderusland. Det er slet ikke et godt tegn, at vi er nødt til at udtrykke vores bekymring over situation igen og igen uden positiv respons fra de hviderussiske myndigheder.
Selv om EU har genindført sine sanktioner og lagt en hård linje over for Lukashenkos regime, bliver grundlæggende rettigheder såsom forsamlingsfrihed og ytringsfrihed stadig krænket. Desuden giver meldingerne om den stadige mentale og fysiske tortur af politiske fanger og forsøg på at rekruttere KGB-informanter EU et klart signal om, at Lukashenkos regime ikke fik fat i vores budskab sidste gang.
Måske bør vi hæve stemmen og gøre det endnu mere klart, at situationen i Hviderusland er uacceptabel. Jeg vil gerne bede Kommissionen om at rapportere om andre foranstaltninger, der kan træffes mod Lukashenkos regime.
Jeg vil også gerne opfordre de europæiske virksomheder og investorer til at trække sig ud af Hviderusland, hvis de ikke ønsker at handle med blodpenge og direkte eller indirekte støtte Lukashenkos kriminelle regime.
Marek Henryk Migalski
Hr. formand! Fru Ojuland har ret, når hun siger, at hun har indtryk af, at vi altid taler om de samme ting og aldrig får det ønskede resultat. Desværre tager hun fejl, når hun siger, at vi er enige om dette. Jeg vil gerne opfordre til, at vi alle taler med én stemme og lige så kraftigt som hr. Protasiewicz, som har sendt et klart signal til alle dem, der kæmper for frihed og demokrati i Hviderusland, om, at vi er med dem, og har givet en klar advarsel til regimet i Hviderusland om, at deres handlinger er uacceptable. Sammen med denne udtalelse, som bør støttes af alle, gives der også udtryk for andre holdninger, og desværre ikke af nogen af forslagsstillerne, nemlig at tortur forekommer i Hviderusland ligesom i andre europæiske lande og i nogle af EU's medlemsstater. Dette er uacceptabelt. Fru Ojuland har ret i, at der bliver lyttet til os, og at det ikke kun er os, som lytter til hinanden, men at der også er andre, der lytter til os. Hvis der bliver ved med at være så modstridende meninger, vil vi efter min mening fortsat ikke opnå noget. Mange tak.
Sari Essayah
(FI) Hr. formand! Europas sidste diktator, Lukashenko, har regeret Hviderusland med jernhånd i mere end 16 år. Landets medier og domstole ligger under for denne suveræne kontrol, ligesom han ikke tøver med at bruge dem til at knuse den politiske opposition, som blev illustreret ved valgsvindlen ved det nylige præsidentvalg i december. Dengang opløste specialtropper og politiet naturligvis demonstrationerne med vold og arresterede hundredvis af mennesker, herunder næsten alle oppositionens præsidentkandidater.
EU's krav om løsladelse af de politiske fanger og et stop for volden mod borgerne er blevet fuldstændig ignoreret af Lukashenko-regeringen. Det er nu afgørende, at EU vedtager strengere økonomiske sanktioner, eftersom Lukashenko blot har udnyttet det østlige partnerskabsprogram og alle fordelene ved nabopolitikken. Vi kan ikke acceptere sådanne brutale menneskerettighedskrænkelser nogen steder i verden, og slet ikke i Europas baghave.
Mitro Repo
(FI) Hr. formand! Vi behøver ikke at gå ud over Europas grænser for at finde lande, som krænker de grundlæggende rettigheder. I Hviderusland kan man blive tiltalt og komme i fængsel blot for at have deltaget i en protest, stillet op til et valg eller sagt sin mening. Politisk bevidsthed hos befolkningen og civil aktivisme er ikke en byrde for samfundet. Det bør være noget, der beriger samfundet.
Det er imidlertid vanskeligt at tro, at demokratiet vil blive styrket i Hviderusland blot gennem EU's tvang. Der er også brug for dialog på græsrodsniveau og deltagelse i civilsamfundet. EU bør støtte den demokratiske udvikling i Hviderusland og fortsat iværksætte kulturelle og uddannelsesmæssige projekter der. Tjenesten for EU's Optræden Udadtil bør aktivt overvåge udviklingen i Hviderusland og støtte hviderusserne, således at de europæiske værdier måske også kan internaliseres der.
(Bifald)
Cristian Dan Preda
(RO) Hr. formand! For to dage siden, den 8. marts på kvindernes internationale kampdag, kunne Natalia Radina ikke deltage i fejringen, fordi hun var i husarrest. Samme dag fejrede Ales Mikhalevich sin 53. fødselsdag i fængslet. Den simple årsag er, at han er en fri mand, som vovede at stille op til præsidentvalget, og i et diktatur som Hviderusland er straffen for sådanne frihedsudtryk, at man bliver begrænset i sine handlinger og bliver sendt i fængsel. Jeg vil gerne fremhæve to punkter i vores beslutning, som jeg finder ekstremt vigtige. Jeg mener, at vi skal støtte udvidelsen af de restriktive foranstaltninger, som EU har indført, ved at udarbejde en liste over anklagere, dommere og medlemmer af det hemmelige politi, som har deltaget i de seneste menneskerettighedskrænkelser i Hviderusland. For det andet mener jeg også, at vi skal gøre alt, hvad der står i vores magt, for at støtte civilsamfundet i dette land, som kan give os et håb.
(Bifald)
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Jeg vil gerne starte med en appel til de hviderussiske myndigheder om at stoppe censuren mod de demokratiske kræfter og den uafhængige presse. Jeg foreslår også, at OSCE's kontor i Hviderusland genåbnes.
Menneskerettighederne led et hårdt slag under præsidentvalget i december 2010. De demonstrationer, som oppositionen havde arrangeret mod valgsvindel, blev nådesløst opløst af sikkerhedsstyrkerne. Blandt de arresterede er en af præsidentkandidaterne, Ales Mikhalevich. Han publicerede den tortur, han havde været udsat for i fængslet, hvilket dog er blevet afvist af myndighederne. Samtidig gik man også efter journalister tæt på oppositionen. På trods af forbuddet mod at udtale sig bekræftede de Mikhalevichs påstande i håb om at tiltrække EU's opmærksomhed på den kritiske situation i Hviderusland. Omstændighederne omkring arrestationerne er uklare, men den behandling, de hævder at være blevet udsat for, udgør alvorlige krænkelser af menneskerettighederne.
Krzysztof Lisek
(PL) Hr. formand, kommissær! Jeg vil gerne udtrykke min dybe taknemmelighed for, at jeg har fået denne mulighed for at tale, fordi jeg for flere dage siden talte med Ales Mikhalevich, som jeg har haft den ære at kende og være venner med i mere end 10 år, og lovede ham, at jeg ville gøre mit yderste for at komme til at tale i dag. Selv om jeg ved, at dette ikke er stedet at sende personlige beskeder, vil jeg gerne sige: "Ales, vi er med dig, som hr. Protasiewicz sagde".
Jeg tror, at det i dag er meget vigtigt at sige til oppositionen, at vi vil støtte dem - og dette bør vi ikke kun sige til oppositionen. Det er vigtigt at sige det til dem, der er ansvarlige for forfølgelserne - anklagerne, som udfører efterforskningerne, som de får besked på, dommerne, som afsiger uretfærdige domme, direktører på arbejdspladser, som fyrer folk på grund af deres politiske aktiviteter, rektorer på universiteter, som bortviser studerende for at deltage i demonstrationer - vi bør sige til dem alle: "Vi glemmer det ikke. Vi vil ikke glemme, hvad I gør, og hvordan I handler i dag, og der vil komme en dag, hvor I vil alle få den straf, I fortjener".
Corina Creţu
(RO) Hr. formand! Jeg vil også gerne slutte mig til dem, som opfordrer Rådet, Kommissionen og det internationale samfund til at øge støtten til civilsamfundet og den demokratiske opposition i Hviderusland efter de begivenheder, der har fundet sted siden december 2010.
Arrestationerne og varetægtsfængslingerne af mere end 600 civilsamfundsaktivister, journalister, lærere og studerende, de fleste præsidentkandidater og lederne af den demokratiske opposition samt den uforholdsmæssige magtanvendelse efter demonstrationerne mod valget af Lukashenko er karakteristiske for et diktatur og viser dyb foragt for respekten for menneskerettighederne. Sagen om Ales Mikhalevich, én af præsident Lukashenkos modstandere, som blev tortureret under sin varetægtsfængsling, og sagen om journalist Natalia Radina er vigtige i den aktuelle situation, hvor vi har pligt til at handle ved at støtte civilsamfundets arbejde i Hviderusland, den uafhængige presse og oppositionen for at fremme demokratiet.
Charles Tannock
(EN) Hr. formand! Bare det, at præsident Lukashenkos hemmelige politik i Hviderusland hedder KGB, fortæller os alt, hvad vi behøver at vide om hans mentalitet og metoder. Tyve år efter Sovjetunionens kollaps er han stadig den arketypiske homo sovieticus, en stærk mand, hvis magtbegær er lige så stærkt som hans instinkter for at knuse modstanden.
Lukashenko brugte KGB, eller bruger KGB, som et politisk redskab til at bringe befolkningens protester til tavshed, herunder i sagerne om Ales Mikhalevich og Natalia Radina, som fulgte endnu et præsidentvalg i december sidste år, som på skuffende vis var præget af valgsvindel. Flere end 700 personer blev arresteret. Der florerede historier om oppositionsaktivister, som blev bortført, tilbageholdt uden at komme for en domstol og derefter tortureret mentalt og psykologisk af KGB.
Vi er så bekymrede for Hviderusland, fordi det er et europæisk land og er blevet til et Cuba lige på vores dørtærskel. Hvis EU skal have noget moralsk argument over for verden med hensyn til at fremme demokrati, menneskerettigheder og retsstatsprincippet, skal dette starte i Europa, vores eget kontinent. Jeg anfægter ikke, at det er nødvendigt at samarbejde med Lukashenko-regimet. Den tomme stols politik ville virke mod hensigten i EU, men vi skal øge vores støtte til oppositionen i Hviderusland og stramme EU's sanktioner mod Lukashenko og hans KGB-kammerater.
Eija-Riitta Korhola
Hr. formand! Begivenhederne de seneste måneder i Hviderusland viser klart, hvordan borgerlige og politiske rettigheder fortsat krænkes systematisk af regeringen. Arrestationen af oppositionens støtter i december afspejler den måde, hvorpå man forsøger at bringe Lukashenkos modstandere til tavshed med voldelige midler.
Fængslingen af Ales Mikhalevich og seks andre præsidentkandidater fra oppositionen med det ukorrekte påskud, at de havde fremprovokeret voldelige demonstrationer, er i strid med de politiske rettigheder. Tilsvarende gør fængslingen af journalisten Natalia Radina i mere end en måned det endnu mere usandsynligt, at der kan opnås ytringsfrihed i Hviderusland.
Vi skal tage anklagerne om umenneskelig behandling og tortur i KGB-fængsler fra Mikhalevich, Radina og andre alvorligt, og disse skal efterforskes af et upartisk organ. Jeg ønsker at minde Hviderusland om de internationale tilsagn, det afgav ved at ratificere FN's konvention om borgerlige og politiske rettigheder og FN's konvention mod tortur, og dermed sit ansvar over for det internationale samfund og navnlig sine egne borgere.
Johannes Hahn
Hr. formand! Vi er bekymrede over den stadig værre situation i Hviderusland, som desværre ikke kommer som nogen overraskelse. Den omfattende varetægtsfængsling og retsforfølgelse af civilsamfundsaktivister, herunder præsidentkandidater i tiden før valget, gav os en forventning om, at der ville blive afsagt hårde domme. I dag kender vi allerede fire sager, hvor personer er blevet idømt flere års fængsel. Vi frygter, at mange flere af sådanne straffe vil følge i de kommende måneder for op til 40 personer, som nu er under anklage. Hvad mere er, er vi blevet forfærdede over meldinger om tortur og mishandling af personer, som tilbageholdes af politiske grunde, herunder den tidligere præsidentkandidat Mikhalevich.
Alle disse foragtelige begivenheder kræver måske, at vi i EU opdaterer vores reaktion. Situationen er i dag sådan, at EU reagerede på valgsvindlen den 19. december og den efterfølgende undertrykkelse ved at sætte næsten 160 mennesker på en sanktionsliste. Dette var et meget klart og stærkt budskab om fordømmelse til myndighederne. Samtidig har Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil hurtigt udviklet nye bistandsværktøjer til formålet for straks at sende bistand til ofrene for undertrykkelsen, deres familier og civilsamfundet, op til et beløb på 1,7 mio. EUR. Bistanden rettes først og fremmest mod juridisk bistand og rådgivning til ofre for undertrykkelse og støtte til civilsamfundsorganisationer og borgerkampagner.
Vi er også ved at afslutte omlægningen af vores midtvejsbistand til Hviderusland for at øge støtten til civilsamfundet. Kommissionen firdobler sin bistand til det hviderussiske civilsamfund for perioden 2011-2013 til i alt 15,6 mio. EUR med særligt fokus på styrkelse af de uafhængige medier og støtte til studerende, herunder ved at opretholde finansieringen af European Humanities University.
Det er nu tid til at overveje, hvorvidt der er behov for andre foranstaltninger. Den højtstående repræsentant udstedte straks en fordømmelse efter den første domsafsigelse den 18. februar, og hun mindede om, at politiske bevæggrunde ikke hører til i en retslig proces. EU fordømte også kraftigt de hårde straffe og torturanklagerne i OSCE og drøfter spørgsmålet i FN's Menneskerettighedsråd.
Endelig vil EU drøfte, hvorvidt den seneste tids begivenheder kræver, at vi udvider vores eksisterende sanktionsliste og tilføjer nye navne som f.eks. dem, der er ansvarlige for afsigelsen af de seneste domme og ledelsen af den nylige undertrykkelse. EU er klar til at overveje yderligere målrettede foranstaltninger på alle samarbejdsområder i nødvendigt omfang.
Parlamentets beslutning vil helt sikkert være et nyttigt og rettidigt bidrag til vores overvejelser og drøftelser. Jeg takker medlemmerne for deres opmærksomhed.
Formanden
Jeg har modtaget seks forslag til beslutning, jf. forretningsordenens artikel 110, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne.
