EMU@10 - prvih deset let Ekonomske in monetarne unije (sporočilo Komisije) (razprava)
Predsednik
Naslednja točka je sporočilo Komisije o prvih desetih letih Ekonomske in monetarne unije.
Joaquín Almunia
komisar. - (ES) Najlepša hvala, gospod predsednik. Gospe in gospodje, praznujemo deseto obletnico zgodovinske odločitve o uvedbi eura, ki jo je Evropski svet sprejemal od 1. do 3. maja 1998 za začetek tretje stopnje Ekonomske in monetarne unije.
Ta odločitev je zaznamovala razvoj Evropske unije v zadnjih desetih letih. Danes je v EU in zunaj njenih meja euro, ki ga uporablja 320 milijonov evropskih državljanov vsak dan, simbol evropskega združevanja.
Komisija je menila, da je na koncu prvega desetletja pomembnejše politične pobude in na koncu zaključenega gospodarskega cikla primerno pregledati izzive, s katerimi se bo Ekonomska in monetarna unija srečevala v prihodnjih letih, in razmisliti o njih.
To je namen sporočila, ki ga je danes zjutraj sprejela Komisija in vam ga imam čast predstaviti.
Sporočilo temelji na obširnem poročilu Generalnega direktorata Komisije za gospodarske in finančne zadeve, ki vsebuje natančno analizo delovanja Ekonomske in monetarne unije in vpliva eura v zadnjih desetih letih ter prav tako analizira možnosti v prihodnosti.
Ugotovitve te ocene o pomenu eura v prvem obdobju obstoja so zelo jasne: euro je nesporen gospodarski in politični uspeh.
Zaradi eura imamo Evropejci večjo makroekonomsko stabilnost, nižje obrestne mere in kljub nedavnemu višanju inflacije veliko zmernejše povišanje cen kot v prejšnjih desetletjih.
Zaradi eura je Evropska unija in zlasti 15 držav na euroobmočju gospodarsko bolj povezano območje z več trgovine, več priložnostmi, več delovnih mest in trgi, ki delujejo učinkovitejše.
Zaradi eura so naša gospodarstva bolj zaščitena pred zunanjimi pretresi ter so postala pomembnejša in vplivnejša na svetovnih trgih.
Vse to se pretvori v določene prednosti, vendar naj omenim, da je najpomembnejša od njih 16 milijonov novih delovnih mest na euroobmočju v zadnjih desetih letih.
Zaradi eura je Evropa zdaj močnejša. Zdaj se lažje sooča s pretresi in težavami, kakršne smo doživljali zadnjih nekaj mesecev, zaradi eura imamo trdnejšo podlago, da podpremo svojo rast in model socialne zaščite v prihodnosti.
Tudi če je naše mnenje pozitivno, to ne pomeni, da so se uresničila vsa pričakovanja, ki smo jih pred desetimi leti imeli v zvezi z enotno valuto.
Najprej, gospodarska rast je bila v desetih letih nižja, kot smo pričakovali.
Prav tako še vedno obstajajo razlike med gospodarstvi na tem območju, ki so med drugimi stvarmi posledica pomanjkanja zadostnih pobud za izvedbo vseh potrebnih strukturnih reform.
Poleg tega na euroobmočju še vedno nismo ustvarili močne in enotne zunanje navzočnosti, ki bi nam omogočala vpliv na globalni ravni v skladu z velikostjo in pomembnostjo našega gospodarstva in naše valute.
Končno javna podoba eura, tj. valute, ki se splošno enači s podobo Evropske unije, ne izraža vseh dejanskih prednosti, ki jih državljanom prinaša.
Ta ugotovitev zagotavlja dovolj gradiva za razmišljanje o tem, kaj je še treba storiti, in ugotovili smo, da je treba storiti še veliko.
Upoštevati moramo tudi nove izzive, s katerimi se zdaj soočamo, v zvezi z razširjeno Evropo, pospeševanjem družbenih, gospodarskih in tehnoloških sprememb, osnovnimi smernicami razvoja, ki so enako pomembne kot globalizacija, staranjem prebivalstva ter podnebnimi spremembami, pri čemer moramo posodobiti načela in vizijo, ki dajejo pobude Ekonomski in monetarni uniji.
Očitno je, da novih okoliščin, v katerih danes živimo, ni bilo mogoče predvideti pred 20 leti, ko se je odločalo o tem, kaj bo vključeno v maastrichtsko pogodbo, ali pred 10 leti, ko je bila sprejeta odločitev za začetek tretje stopnje Ekonomske in monetarne unije
Na podlagi teh parametrov si moramo prizadevati za uresničevanje močnejše Ekonomske in monetarne unije, ki je notranje učinkovitejša in se zunanjemu svetu enotnejše predstavlja.
Zato želi Komisija s sporočilom, ki smo ga sprejeli danes zjutraj, pregledati pretekle razmere in prav tako predlaga začetek razprave o tem, kaj je treba v prihodnosti izboljšati. Kot začetni prispevek k tej razpravi predlagamo program, ki temelji na treh stebrih.
Prvi se seveda nanaša na notranje delovanje Unije. Soodvisnost med gospodarstvi na tem območju je danes največja do zdaj. Tega se moramo zavedati in v interesu Ekonomske in monetarne unije v celoti ter vsake posamezne države članice še naprej dejansko odločno usklajevati gospodarsko politiko. Kako lahko to dosežemo? Okrepiti moramo proračunski nadzor, ki ga zagotavlja pakt stabilnosti in rasti, in ga bolj povezati s kakovostjo javnih financ in njihove dolgoročne vzdržnosti, v cilje nadzora vključiti poleg proračunskega vidika še makroekonomski vidik ter vzpostaviti tesnejšo povezavo med proračunskim nadzorom in razvojem strukturnih reform.
Drugi steber programa so zunanje zadeve. Zadovoljni smo, da je euro v zelo kratkem času postal druga referenčna valuta na svetu. Vendar je nesmiselno hvaliti prevladujoč položaj eura na svetovnih trgih, medtem ko ne želimo delovati skupno na način, ki je v skladu s tem novim položajem. Položaj, ki ga je dosegel euro na mednarodnih trgih, zagotovo prinaša ugodnosti, kot je boljša zaščita pred zunanjimi pretresi. V zadnjem desetletju smo doživeli kritična obdobja, v katerih je bila ta zaščitniška vloga na preizkušnji. Vendar položaj eura prav tako prinaša odgovornost in tveganja. Evropa mora v celoti prevzeti odgovornost za doseganje večje globalne gospodarske stabilnosti. Zato mora določiti strategijo, ki je v skladu z interesi euroobmočja, in jo dosledno braniti pred zunanjimi vplivi, pri čemer je enotno zunanje zastopanje eura zagotovo najboljši način za zagotavljanje takšne doslednosti. Čeprav vem, da je zaradi prisotnih interesov kratkoročno to težko doseči, bi Parlamentu povedal, vem, da se Parlament strinja z mano, da je to dejansko nujen cilj.
Končno, tretji steber našega programa za prihodnost je izboljšanje upravljanja Ekonomske in monetarne unije. Institucije in instrumenti, s katerimi se izvaja upravljanje v tej Uniji, so ustrezni, zlasti če upoštevamo izboljšave, ki so bile uvedene z lizbonsko pogodbo. Nesmiselno je spreminjati instrumente, ampak je smiselno, da se uporabljajo, in to v celoti. Boljše upravljanje na euroobmočju bomo dosegli z vključevanjem Ekonomsko-finančnega sveta v zadeve Ekonomske in monetarne unije, s krepitvijo programa in razprav euroskupine zlasti v zvezi z usklajevanjem gospodarske politike, ki sem jo že omenil, ter tesnejšim dialogom med euroskupino in Parlamentom.
Poleg tega bo v prihodnjih letih sestava euroskupine postala podobna Ekonomsko-finančnemu svetu.
Danes zjutraj je Komisija sprejela konvergenčno sporočilo, ki omogoča pridružitev Slovaške euroobmočju 1. januarja 2009. V naslednjih tednih bom imel priložnost z vami razpravljati izključno o tem poročilu in ustreznih predlogih.
Skupna naloga naših institucij bi moralo biti tudi komuniciranje z javnostjo o zadevah v zvezi z Ekonomsko in monetarno unijo, zato da bi državljani zaznali dejanske prednosti, ki jih ta prinaša nam, državljanom, ki to valuto uporabljamo.
Gospod predsednik, končujem. Pred nami je pomembna zadeva, ki si zasluži to uvodno razpravo, ki poteka danes. Očitno je, da ne morem razložiti vseh podrobnosti analize iz našega sporočila in poročila, vendar vam zagotavljam, da bom v celoti na voljo za razpravo o tem v naslednjih mesecih.
Kot sem že povedal, je cilj Komisije sprejeti trdno politično soglasje o korakih, ki so potrebni za zagotovitev, da Ekonomska in monetarna unija lahko rešuje resne izzive, s katerimi se soočamo. Menimo, da je treba v razpravi, ki se je danes začela, pozornost nameniti predvsem tem vprašanjem.
Tisti, ki so sestavljali maastrichtsko pogodbo ter pred 10 leti ustanovili Ekonomsko in monetarno unijo, so bili takrat sposobni ustvariti instrument, ki nam omogoča zaščito in prednosti. Z najtežjim delom smo opravili: euro je resničnost in uspeh. Zato lahko novo stopnjo začnemo s samozavestjo in optimizmom, vendar tudi z enako odločnostjo in razumevanjem, da kar je dobro za Ekonomsko in monetarno unijo, je dobro tudi za Evropsko unijo v celoti, za vse njene države članice in vse njene državljane. Najlepša hvala, gospod predsednik.
Predsednik
Gospod komisar, zahvaljujem se vam ter zahvaljujem se za vaše odgovorno in veliko prizadevanje.
Werner Langen
v imenu skupine PPE-DE. - (DE) Gospod predsednik, najprej čestitam gospodu komisarju Almunii za pogumno predstavitev predlaganih izboljšav ob praznovanju 10. obletnice euroobmočja. Predloge bomo skrbno pregledali, vendar glede na to, kar smo videli, lahko rečem, da se bo naša skupina strinjala, kolikor bo mogoče. Želimo izboljšati razmere, vendar ne želimo tega, k čemur pozivajo člani iz skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu, tj. ustanovitev ene vrste gospodarskega upravljanja. Pri tej zadevi vas v celoti podpiramo.
Deset let eura prav tako pomeni, da je čas, da pregledamo, kaj se je dogajalo v zadnjem desetletju. Videli smo, da je euro izredno uspešen. Nihče ni predvidel, da bo danes, 10 let po politični odločitvi, euro druga najpomembnejša rezervna valuta na svetu. Navedli ste delovna mesta, nizko inflacijsko stopnjo, konvergenco gospodarstev in uspešnost, ki je omogočila, da euro v dobi globalizacije predstavlja stabilnost za Evropo. Če se ustavimo in razmislimo, zakaj obvladujemo visoke cene blaga in energije, potem je to naslednje vprašanje, na katero je euro odličen odgovor.
Kljub nezaupanju mnogih državljanov v Evropsko unijo in euroobmočje, sem v celoti prepričan, da je bila takrat uvedba eura pod tistimi strogimi pogoji pravilna odločitev. Gospod komisar, zdaj ko želimo pogoje spremeniti, se strinjamo z vami in lahko rečem, če se ozrem nazaj, da ste v preteklosti sprejeli veliko drznih odločitev. Če pomislim na Litvo ali pogledam Slovaško zdaj, se sprašujem, ali je bila tudi tukaj prisotna ista drznost, pri čemer je ob upoštevanju sedanje konvergence in stalne stopnje inflacije vprašljivo, ali lahko Slovaška to stanje ohranja, čeprav so mogoče v primeru te države merila izpolnjena na papirju. O tej zadevi bomo morali razpravljati, saj je Evropska centralna banka v svojih uvodnih pripombah izrazila dvom. Vendar to na srečo ni omenjeno v današnji odločitvi Komisije. Mogoče je dejansko treba razpravljati o tem.
Zdaj postopek poteka tako: vi predlagate pristop k euroobmočju ter se posvetujete z nami in Svetom, sestavljenim iz vodij držav in vlad, nato mora Svet za ekonomske in finančne zadeve sprejeti odločitev. Zato zdaj ni mogoče zavlačevati ali odkloniti tega pristopa. Vendar sem zaskrbljen, ker se zdaj ustvarjajo razmere za sprejem srednje velike države s pomembno industrijsko infrastrukturo, pri čemer bo to pozneje, ko se bo želela pridružiti večja država, pripeljalo do popuščanj, ki jih ne bomo zmogli pojasniti.
Vsi smo zaskrbljeni, ko izražamo dvom o tem brezpogojnem pristopu, in tudi o zaskrbljenosti, ki jo je že izrazila Evropska centralna banka. Ne smemo pozabiti, da je sedanja moč eura kot svetovne valute tudi posledica šibkega dolarja in ni izključno povezana z močjo samega eura. Ko se spomnim, kako smo razpravljali o reformi pakta stabilnosti in rasti, lahko povem, da je ta za države članice izziv. To ste že navedli v svojih treh točkah programa: države članice imajo težave z izpolnjevanjem pogojev, s katerimi so se strinjale.
Z zaskrbljenostjo ugotavljam, da še niste končali postopka zaradi čezmernega primanjkljaja proti Italiji in drugim državam. Čeprav podatki to potrjujejo, sem zelo zaskrbljen tudi zaradi poteka dogodkov v Franciji, Italiji in prihodnjih letih Španiji. Na začetku tega desetletja je bila Nemčija najhujši kršitelj. Nemci imajo ponovno vse pod nadzorom, vendar je stabilnost eura odvisna od solidarnosti in trdnosti večjih držav članic. Zato pozivam komisarja, naj ne ugodi tem posebnim zahtevam. Naj poskrbi, da pri vseh reformah ni pomembno zunanje prikazovanje ter "kdo koga predstavlja in kje", ampak notranja stabilnost euroobmočja. Pomembno je, da so pogoji izpolnjeni in da je pozornost namenjena stabilnosti cen. Potem bomo čez 20 let lahko rekli, da euro predstavlja stabilnost Evrope v svetu ter je temelj za blaginjo in napredek v Evropi.
Pervenche Berès
v imenu skupine PSE. - (FR) Gospod predsednik, gospod komisar, hvala za to sporočilo in priložnost, da pregledamo in preučimo, kaj moramo v prihodnosti narediti.
Euro je uspeh, o tem nihče ne dvomi. Euro nas ščiti. V kakšnem stanju bi bili naši finančni trgi in naše valute zaradi pretresov v današnjem svetu, če ne bi imeli eura? Vendar ima ta uspeh zavezujoče pogoje. To pomeni, da moramo biti še drznejši, ker nismo samo monetarno območje, ampak imamo določeno odgovornost.
Čeprav je euro uspeh, razkriva nekatere naše notranje neuspehe. Pogosto smo boljši v obrambi kot napadu. Pogosto smo dobri pri zbiranju točk, kar nam omogoča pakt stabilnosti, vendar smo pod povprečjem pri oblikovanju najboljših načrtov in izkoriščanju prednosti, ki nam jih ponuja enotna valuta.
To drži za EU. Zakaj ne uporabimo svoje valute, da izboljšamo izvajanje lizbonske strategije? Zakaj ne uporabimo svoje valute za izvajanje ciljev, ki smo si jih zastavili za energijo in okolje? Strinjam se z vašo ugotovitvijo v zvezi z zadevami zunaj EU, o katerih ste govorili.
Predlagate mehanizme za izboljšanje večstranskega nadzora in zagotovo imate prav, vendar to temelji na dveh predpostavkah. Prva je, da je dolgotrajno predsedstvo euroskupine pod vodstvom gospoda Junckerja izboljšalo način delovanja organa. Naslednja je, da neodvisnost Evropske centralne banke ni vprašljiva in je nihče ne more spodbijati. Če izhajamo iz teh dveh predpostavk, moramo še veliko narediti in na vas gospod komisar računam, da boste vzpostavili ravnotežje Ekonomske in monetarne unije, ki je še vedno neuravnotežena. Kot vemo, se bi moral njen ekonomski del že na začetku izboljšati, zato moramo izdelati načrt, kako ga je treba v nadaljevanju preurediti. Po desetih letih imamo še vedno veliko dela.
Danes je treba obravnavati vprašanja, ki smo jih zastavljali že od začetka, čeprav zdaj očitno v popolnoma drugačnih razmerah. Na te razmere je treba gledati z vidika dveh pomembnih pojavov. Prvi je gotovo sedanja kriza, ki se je razširila iz Združenih držav in izraža dejstvo, da smo v drugi stopnji globalizacije, v kateri se spet pojavi inflacija, ki je zaznamovana z menjalnim tečajem euro/dolar, neugodnim za naš izvoz, čeprav ima svoje prednosti, ter prav tako zaznamovana z neverjetnim dvigom cen blaga, nafte in hrane.
Drugi element razmer, ki ga je treba upoštevati, je lizbonska pogodba, ki spremeni zadeve za euroskupino, pri čemer dobi nove odgovornosti v zvezi z zunanjo zastopanostjo in usklajevanjem. Tega se moramo zavedati in čim bolj izkoristiti prednosti te pogodbe.
Gospod komisar, prosili ste nas za pomoč pri doseganju soglasja. Če bo soglasje ustrezno, vas bomo podprli. Vendar menimo, da je treba nadaljevati z izoblikovanimi predlogi. Če sem vas prav razumela, želite dobiti načrt od Sveta. Prav. Vendar nam morate povedati, pod kakšnimi pogoji bo lahko odločal Parlament o predlogih za izboljšanje upravljanja eura, ki jih bo načrt vseboval, zato da se ugodnosti te valute v celoti namenijo v korist državljanov in da bodo v prihodnosti naši sodržavljani bolj sprejemali Evropsko centralno banko. Dejstvo, da je postala institucija, verjetno dovoljuje, da še enkrat preučimo način za imenovanje članov. Veste, da je Parlament na vaši strani ter da je zaveznik Komisije, kadar Komisija želi napredek, vendar bomo tudi mi postali zahteven zaveznik. Ne poslušajte izključno Sveta; ne glede na to, kaj je zapisano v pogodbah, upoštevajte kateri koli odličen predlog, ki ga predlaga tudi Evropski parlament.
Wolf Klinz
Gospa predsednica, gospod komisar, gospe in gospodje, v preteklosti so politično neodvisne države večkrat poskušale ustanoviti skupne monetarne unije. Ti poskusi so trajali različno dolgo, vendar so na koncu vsi propadli.
Zato ni presenetljivo, da je bil v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja ostali svet zelo kritičen do predlogov, da bo to naredila Evropa. Pierre Werner, nekdanji predsednik vlade Luksemburga, je skupaj z Valéryjem Giscardom d'Estaingom in Helmutom Schmidtom, ko sta bila še ministra za finance, predložil načrte v tej smeri.
Tudi v zgodnjih devetdesetih letih prejšnjega stoletja so o ustanovitvi ekonomske in monetarne unije razmišljali kritično. Veliko strokovnjakov, vključno z Nobelovim nagrajencem iz Združenih držav, jo je zavračalo kot nespametno. Kljub temu so v nasprotju z vsemi pričakovanji uvedli euro, ki je postal uspešen.
Evropska monetarna unija je dejansko manjši politični čudež, edinstven primer. V zvezi s tem se je izjava nekdanjega predsednika Komisije Hallsteina ponovno izkazala za resnično. Rekel je, da tisti, ki v zadevah, povezanih z Evropo, ne verjame v čudeže, ni realist.
Vendar so ljudje v veliko državah uvedbo eura sprejeli zelo negotovo. Če bi v prvih 12 državah članicah na takratnem euroobmočju izvedli referendum, danes ne bi imeli eura, vsaj ne v nobeni od navedenih držav. Vendar so od takrat državljani oblikovali bolj pozitivno mnenje o euru. Mogoče ga ne podpira 100 % ljudi, ampak ga verjetno večina. Večino otožnih spominov na stare valute, kot je marka, gulden, šiling ali frank, je zamenjalo prepričanje, da je uvedba eura prinesla prednosti za gospodarstvo v celoti in tudi posamezne državljane.
Seveda je to najbolj vidno, kadar ljudje potujejo. Kontrola potnih listov je na schengenskem območju stvar preteklosti, prav tako ni več razloga za drago in dolgotrajno menjavanje valut. Večina državljanov je prav tako razumela, da se brez Evropske centralne banke in enotne valute ne bi mogli tako uspešno spopasti s finančno krizo, ki jo zdaj doživljamo. Prav tako se je zaradi močne valute delno upočasnilo povišanje cen blaga.
Kljub vsemu nekateri državljani povezujejo euro z negativnimi izkušnjami. Zlasti je za povišanje cen pogosto kriv "Teuro", ki se prevaja kot "dragi euro". Dejstvo je, da je euro stabilen. Izkazal se je kot stabilna valuta. Stopnja inflacije v zadnjih 10 letih je nižja kot v predhodnih 10 letih tudi v državah, v katerih so zelo pozorni na stabilnost, kot je Nemčija. Euro ni samo zaradi te stabilnosti postal mednarodno vedno pomembnejši in zdaj za dolarjem druga najpomembnejša rezervna valuta.
Euro je stabilen zaradi neodvisnosti Evropske centralne banke, pri čemer je težko razumeti, zakaj se ta neodvisnost vedno poskuša podcenjevati. Prva predsednika, Wim Duisenberg in Jean-Claude Trichet, sta se z delom izredno izkazala.
Nič se ni spremenilo: skupna valuta brez skupne davčne in gospodarske politike je in ostaja tvegan posel. EU se sooča s pomembnimi izzivi: nenehna visoka brezposelnost, demografske spremembe, migracijski pritisk, povečevanje revščine v nekaterih družbenih skupinah in močna konkurenca, ki je posledica globalizacije. Euroobmočje lahko te izzive obvlada samo, če se gospodarski politiki držav članic še tesneje povežejo. Imenovanje predsednika euroobmočja je bil prvi korak v tej smeri, vendar je to vse, kar je bilo. Nadaljnji koraki morajo slediti.
Najpomembnejše je, da se euroobmočje predstavlja enotno svetu in organizacijam, kot sta Mednarodni denarni sklad in Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj.
Alain Lipietz
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, upam, da ne bom bolj presegel časa, ki mi je namenjen, kot je gospod Klinz presegel svojega.
Ne bom ponovno govoril o velikem uspehu eura kot institucije in instrumenta za umiritev inflacije. Vseeno se zahvaljujem gospodu komisarju in tudi Komisiji, ker sta končno odpravila tabu. Po desetih letih je že skrajni čas, da preučimo vidike, ki so neuspešni.
Neuspešni so, ker se rast, ki se je obljubljala z eurom, ni uresničila, kot ste navedli. Še huje je, da so države članice Evropske unije, ki niso del euroobmočja, imele večjo rast kot tiste z euroobmočja. Zato obstaja resnična težava v zvezi z načinom, kako je bil z maastrichtskim sporazumom oblikovan euro, in o tem moramo razpravljati.
Menim, da v zvezi s tem obstajajo tri točke. Prva, ki ste jo poudarili, je potreba po reformi upravljanja eura z usklajevanjem med proračunsko in monetarno politiko. Jasno je, pri čemer se o tej točki ne strinjam z gospo Berèsovo, da ne moremo zahtevati večjega usklajevanja med njima in istočasno trditi, da mora Evropska centralna banka ostati v celoti neodvisna. Druga možnost je, da bi to lahko pomenilo, da mora proračunska politika, in to se nanaša na Ekonomsko-finančni svet, hkrati postati neodvisna institucija, ki ni več demokratično odgovorna. To bi bilo popolnoma nesprejemljivo. Zato moramo natančneje določiti pomen besede "neodvisen". Neodvisen od česa? Od zasebnih interesov in od nacionalnih interesov da, vendar ne od proračunske in splošne gospodarske politike EU.
Druga težava je, da je z maastrichtskim sporazumom Svet dobil odgovornost za politiko menjalnega tečaja, čeprav se politika menjalnega tečaja ščiti z obrestno mero, ki jo uravnava Evropska centralna banka. Zato je treba v zvezi z menjalnim tečajem zelo jasno povedati, da mora Evropska centralna banka svojo obrestno mero podrediti politiki menjalnega tečaja, ki jo določa Svet.
Tretja točka se navezuje na krizo hipotekarnih posojil, na podlagi katere smo spoznali, da je razlikovanje med različnimi vrstami posojil nujno. Vendar tega maastrichtska pogodba ne vsebuje. Menim, da mora biti jasno določeno, da morajo biti posojila, potrebna za trajnostni razvoj in za dejansko ukrepanje v boju proti podnebnim spremembam, odobrena z zelo nizko obrestno mero.
Mario Borghezio
v imenu skupine UEN. - (IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, menim, da veliko mirnih besed, ki jih vsebuje dolgo predloženo poročilo, deluje pomirjujoče, vendar samo do ene točke: dejstvo je, da bi morali poslušati, kaj bi naredili naši državljani s tem tehničnim poročilom, ki ima 32 strani dolgo bibliografijo. Samo govoriti bi morali z ljudmi, ženskami, ki so doma, in upokojenci povsod v Evropi, Italiji, Franciji ali kjer koli, in vedeli bi, da se ljudje težko preživljajo.
Najprej moramo pozornost nameniti težavam resničnega gospodarstva in vplivu, ki ga imajo euro in politike Evropske centralne banke na naše delavce in proizvajalce, in se najprej posvetiti malim in srednje velikim podjetjem, ki se spopadajo s težo politik, ki so deležne posameznih in konstruktivnih kritik, pri čemer so takšne kritike v korist našim državljanom in gospodarstvom držav članic nujne.
Imam na primer dva predloga: prvi, ki se nanaša na banke, je selektivna politika posojil, naklonjena produktivnosti in kapitalu ter tudi delavcem in proizvajalcem. Drugi je ohranjanje in zagotavljanje neodvisnosti sodelujočih in regionalnih bank, ki so s svojo politiko "ena oseba, en glas" in večinskimi deleži opora dejanskemu gospodarstvu.
Na žalost Evropska centralna banka, ki je dobila monetarno suverenost z maastrichtsko pogodbo in s tem gospodarsko suverenost v državah članicah, ne sprejema vedno odločitev, kot je na primer ohranjanje visokih ali nizkih obrestnih mer, ki bi izražale širše interese dejanske proizvodnje in produktivnosti naših držav.
Ne odobravamo dejstva, da se je od uvedbe eura prvotna posojilna obrestna mera podvojila. To se je izrazilo v visokih bančnih pristojbinah, zlasti v Italiji. Ne odobravamo dejstva, da je nadaljevala politiko zmanjševanja dotoka denarja na notranji trg z uporabo vseh razpoložljivih načinov, kot je Basel II, kar je zmanjšalo potrošnjo in notranjo trgovino po Evropi.
Pozivamo k evropskemu glavnemu cilju, da Evropsko centralno banko nadzorujejo politične institucije. Evropska centralna banka in njene dejavnosti morajo biti pod političnim nadzorom, ker je vprašanje, ki ga evropski državljani zastavljajo svojim bankam in ga mi ponavljamo, naslednje: komu je namenjena politika Evropske centralne banke? Dovolili vam bomo, da o vprašanju premislite.
Adamos Adamou
v imenu skupine GUE/NGL. - (EL) Gospa predsednica, gospod komisar, za potrditev uspešnosti politik, ki jim sledimo, poročilo Komisije o novem krogu lizbonske strategije preveč poudarja dejstvo, da se je gospodarska rast v Evropi povečala z 1,8 % leta 2005 na 2,9 % leta 2007, pri čemer je napovedana rast za leto 2008 2,4-odstotna.
Vendar je bil narejen popravek, kot smo nedavno slišali gospoda Almunio: gospodarska rast se bo letos znižala na 2 % in na 1,8 % leta 2009.
To poudarjamo, ker jasno pokaže, kaj se zgodi z liberaliziranimi tržnimi pogoji. Nedvomno je kot posledica Ekonomske in monetarne unije ter seveda neoliberalne globalizacije bolj mogoča občasna rast, medtem ko celotna rast nikakor ni zagotovljena, ker so uporabljeni mehanizmi odvisni izključno od močnih tržnih sil. Kljub omejitvi inflacije, domnevno najpomembnejši prednostni nalogi Evropske centralne banke, bo inflacijska stopnja letos dosegla 3,6 %.
Kaj se dejansko dogaja? Ali je mogoče, da neodvisni postopki ne delujejo niti za svoje omejene namene? Zdaj, ko Ekonomska in monetarna unija obstaja že 10 let, se o stvareh upravičeno sprašuje.
Kaj lahko pridobimo s togo konservativnostjo pakta stabilnosti? V skladu s tem se predvideva, da so vse države članice izhajale iz enakega položaja, da je treba proračune uravnati in primanjkljaj zniževati vsako leto, ne glede na življenjski standard ali če je višina primanjkljaja že pod 3 %.
Katere socialne ugodnosti lahko pridobijo mladi in delavci zaradi vztrajanja pri tem, da se socialni izdatki ne smejo povišati niti v uspešnem obdobju? Kateri okvir in katere politike se bodo oblikovali za delavce, katerih minimalni prihodki med dolgoročnim poviševanjem cen in inflacijo v večini držav članic znašajo od 92 do 668 EUR?
Nezaposlenost se je v primerjavi z letom 1999 zmanjšala. Vendar se je bolj povišalo nezavarovano in negotovo zaposlovanje, ki ne prispeva k izboljšanju življenjskega standarda prebivalstva, ampak ga prav tako ogroža.
Potrebna je popolna sprememba poteka, tako da se bo razlikoval od sedanjih okvirov in politik. To zahteva večina prebivalstva EU kot odziv na 4,2 milijona EUR dobička na uro podjetij Shell in BP zaradi tako imenovanega prostega trga, medtem ko so delavci vedno bolj negotovi glede delovnih mest in jih je prizadel padec dejanske vrednosti plač.
Jens-Peter Bonde
v imenu skupine IND/DEM. Gospa predsednica, če bi izključili vse države, ki so kršile pravila monetarne unije, bi kmalu ostalo malo članic. Inflacija je zdaj približno 3,6-odstotna, čeprav je bila obljubljena 2-odstotna. Monetarna unija temelji na pomanjkljivih načrtih. Inflacijski cilj je bil oblikovan na nemškem modelu, čeprav so Nemci pred uvedbo evropske monetarne unije izpolnili zahteve samo za šest od 30 let. Prav nesmiselno. Kako lahko resno upoštevamo takšen cilj in ga spoštujemo brez upoštevanja drugih ciljev? Vrednost denarja ni cilj, ampak sredstvo za doseganje cilja. Cilj gospodarske politike je ustvarjati polno zaposlenost in zagotoviti, da gredo vsi domov s plačo namesto z denarno podporo.
Monetarna in valutna politika ne smeta ljudi pahniti v revščino, ampak jim morata pomagati. V Združenih državah je bila v 17 letih, od 1990 do 2007, letna stopnja rasti 2,9-odstotna, medtem ko je bila v EU samo 2-odstotna. Vsak posamezni državljan v monetarni uniji bi z drugačno politiko lahko imel 38 000 EUR več, če bi bila stopnja rasti pred zadnjo krizo v Evropi enaka kot v Združenih državah. To so zelo resne posledice ideološkega projekta za odpravo nacionalnih valut. Imeti moramo skupno državo s skupno vlado in skupnim parlamentom ter skupno odgovornostjo za gospodarsko politiko v celoti ali dovoliti posameznim državam upravljanje njihovih valut, pri čemer smo zadovoljni s skupno valuto, s katero poslujemo v čezmejni trgovini. To nas lahko nauči popoln neuspeh monetarne unije.
Brez reform ni težko predvideti razpada monetarne unije. Mogoče bo prva padla Berlusconijeva Italija in bo ponovno odkrila liro. Zadovoljen sem, da imamo na Danskem še vedno dobro staro dansko krono. Vse trditve naših politikov v zvezi z gospodarskimi težavami, ki bi nastale, če bi zavrnili euro, so se izkazale za lažnive. Danci so glasovali proti 2. junija 1992. Ponovno smo glasovali proti 28. decembra 2000. Sprašujem se, ali nam bodo politiki res vzeli denar, če ne bomo še tretjič glasovali proti.
Reinhard Rack
- (DE) Gospa predsednica, gospod komisar, primerno je, da praznujemo uvedbo skupne evropske valute kot zgodbo o uspehu. Čeprav je nekaj točk že bilo omenjenih, je še nekaj vprašanj, pri čemer bom omenil dve.
Najprej, da obstaja ena država v Evropski uniji, ki je v nasprotju z veliko drugimi državami kandidatkami takrat namerno izbrala, da ostane zunaj, kar ima v skladu z določbami sedanje pogodbe pravico storiti.
Naj Britanci ostanejo na svojem otoku. Vendar je še ena država, tj. Švedska, ki te možnosti pri pristopnih pogojih ni izkoristila, ampak se od takrat vede podobno Združenemu kraljestvu, kot da se ima pravico sama odločati o sprejemu eura in pristopu k euroobmočju. To nasprotuje zavezam, ki so jih sprejeli takrat. Verjetno je tudi na tem področju treba stvari razčistiti.
Monika Beňová
- (SK) Osebno in v imenu vlade Slovaške republike bi se zahvalila Komisiji in gospodu komisarju za današnje pozitivno stališče Komisije o Slovaški republiki.
Vlada Slovaške republike je sprejela odgovoren pristop za izpolnjevanje obveznih meril ter prav tako za zagotavljanje nemotenega prehoda ob končnem sprejemu eura 1. januarja 2009, vključno s trajnostnim nadaljevanjem navedenih meril.
V zvezi s tam moram odgovoriti na pripombe gospoda Langna. Gospod Langen, če bi države euroobmočja imele toliko proračunske discipline in vsaj polovico gospodarske rasti Slovaške republike, bi bil euro mogoče celo močnejša valuta, da ne omenjam omejevalnih ukrepov glede dostopa na trg dela, ki jih nekatere države še vedno uporabljajo za nekatere nove države članice EU. Če bi te omejitve odstranili, bi mogoče lahko govorili o boljših gospodarskih možnostih za EU.
Olle Schmidt
- (SV) Gospa predsednica, gospod komisar, brez težav se pridružim večini čestitk za euro in prvih deset let z eurom. Malo ljudi, če kdo, je lahko verjelo, da bo uvedba eura tako splošno sprejeta, kot je to zdaj. Gospod Bonde je pogumen človek. Je prijeten in sposoben poslanec, vendar se o veliko stvareh moti in v tem primeru se moti v celoti. Gospa predsednica, gospod komisar, tisti, ki so napovedovali neuspeh, so se zmotili. Euro je odmeven uspeh. Po finančni krizi je Evropska centralna banka pokazala, kaj pomeni hiter in skupen odziv, celo hitrejši od banke zveznih rezerv v Washingtonu. Tudi to je izredno častno.
Z nemškim poslancem, ki je navedel Švedsko, se strinjam, da to ni dobro. Upam, da bo v petih letih moja domovina Švedska postala polnopravna članica Ekonomske in monetarne unije. Osebno si želim nov švedski referendum jeseni 2010 ali spomladi 2011. Gospodu komisarju in drugim članom lahko obljubim, da se bom potrudil, da bo Švedska uvedla euro. To bi bilo dobro za Švedsko in EU.
Othmar Karas
(DE) Gospa predsednica, gospod komisar, začetni mandat eura je več kot uspel. Euro in notranji trg sta naša najuspešnejša odgovora na globalizacijo. Euro naredi notranji trg domači trg, pri čemer so euro, zastava in himna trije simboli, ki močno določajo našo identiteto. Z maastrichtskimi merili ter paktom stabilnosti in rasti so se spodbudile in podprle potrebne reforme v državah članicah, kar je omogočilo zgodbo o uspehu eura.
Vendar bi na koncu spregovoril o dveh točkah. Merila je treba spoštovati in s Slovaško je treba ravnati na enak način kot z Litvo. Z vsako posamezno odločitvijo ne smemo ustvariti občutka, da razlagamo merila nedosledno.
To, o čemer govorimo, ni dovolj močno prisotno v javni zavesti. Želel bi videti promocijske kampanje "Deset let eura", ki poudarjajo prednosti eura za državljane v državah članicah, in pozivam Komisijo, Evropsko centralno banko in države članice, da letos sporočijo državljanom dodatno vrednost eura na neposreden način.
Zita Pleštinská
(SK) Danes praznujemo 10. obletnico uvedbe eura kot enotne valute. To je pomemben dan za Slovaško republiko, ki bo verjetno euro začela uporabljati 1. januarja 2009. V svojem konvergenčnem poročilu Komisija potrjuje, da je Slovaška republika izpolnila maastrichtska merila na trajnosten način, in priporoča, da Slovaška republika postane 16. članica euroobmočja januarja 2009.
Ob tej priložnosti poudarjam, da je Slovaška republika dobila priložnost postati članica euroobmočja zaradi pomembnih reform, ki jih je sprejela prejšnja slovaška vlada, ki jo je vodil Mikuláš Dzurinda. Menim, da bo tudi sedanja vlada resno obravnavala priporočila Komisije in se učila iz slovenskih izkušenj. Prav tako menim, da bo Slovaški republiki uspelo preseči kritična mnenja, ki jih je izrazil gospod Langen v današnji razpravi.
Verjamem, da bodo zgodbe o uspehu, ki jih je povedal komisar Almunia, Slovake navdale z optimizmom. Slovaška republika se bo učila od Malte in Cipra, ki sta do zdaj imela stabilno inflacijo.
Danutë Budreikaitë
- (LT) Deset let je dovolj, da lahko ocenimo prednosti ali pomanjkanje prednosti Ekonomske in monetarne unije. Zdaj lahko vidimo njene prednosti ter tudi njene pomanjkljivosti in napake.
Opozorila bi na maastrichtska merila, ki so teoretični okvir, razvit pred Ekonomsko in monetarno unijo. Danes so ta merila dejansko že zastarela. Dejavnik stabilnosti in rasti je bil spremenjen, ker ga nobeni od držav ni uspelo izpolniti. V obdobju izvajanja teh meril ni nobena država euroobmočja dejansko izpolnila niti enega maastrichtskega merila.
Omenila bi tudi nove države članice, za katere veljajo stroge zahteve na finančnem področju. V zvezi z inflacijo menim, da so stopnje, ki so določene, izključno teoretične in ne ustrezajo današnji resničnosti. Način določanja stopnje inflacije, ki temelji na državah, ki niso del euroobmočja, dejansko ni pravilen in bi ga morali spremeniti.
Gerard Batten
Gospa predsednica, temeljne gospodarske težave eura ni mogoče urediti. Dolgoročno ni mogoče imeti ene skupne obrestne mere za tako veliko različno delujočih nacionalnih gospodarstev. Ni mogoče imeti enega skupnega zunanjega menjalnega tečaja za različno delujoča gospodarstva. Kratkoročno ali celo srednjeročno je mogoče, vendar bodo sčasoma te nepremostljive gospodarske razlike evropsko enotno valuto uničile. Pri tem se niti ne upoštevajo nedemokratični in neodgovorni procesi sprejemanja odločitev Evropske centralne banke. Ogroža nas gospodarska kriza, ko bo ta enkrat dovolj velika, bo uničila evropsko enotno valuto.
Zsolt László Becsey
(HU) Hvala, gospa predsednica. Najprej čestitam za deseto obletnico Ekonomske in monetarne unije. Euro je uspeh: stabilna valuta z nizkimi obrestnimi merami, učinkovit ukrep za boj proti špekulaciji, pri čemer smo od uvedbe eura ustvarili veliko več novih delovnih mest kot prej. To vemo. Zato se zdi državam, ki so se pridružile Evropski uniji, vendar še niso članice euroobmočja, euro privlačen. Strinjam se, da sta disciplina in neodvisnost centralne banke zelo pomembni. Vendar euroobmočje ne bi smel biti elitni klub, elitni politični klub, in ne bi smeli reči, da so članice lahko samo države, ki so uvedle neko raven konvergence v pravem pomenu. Euro je dejansko instrument, ki lahko zlasti koristi navedenim državam, ki najbolj potrebujejo stabilnost, povezanost in ukrepe za boj proti špekulaciji in brezposelnosti, da bi postale resnično evropske. Zaradi teh razlogov moramo biti previdni glede ortodoksnih načel tudi v zvezi z inflacijskimi merili. Prav tako je izredno pomembno, da se merila izdelajo ob upoštevanju enotnih standardov. Najlepša hvala, gospa predsednica.
Antolín Sánchez Presedo
- (ES) Gospa predsednica, pridružujem se temu proslavljanju eura, ki je eden od najbolj izrednih dosežkov v procesu evropskega združevanja.
V Evropi je trajalo 40 let, da smo ustanovili centralno banko, vendar ne pozabimo, da so Združene države po neodvisnosti potrebovale 140 let.
Kot je povedal gospod komisar, so posledice zelo pozitivne na področjih makroekonomske stabilnosti, delovnih mest, kupne moči, evropske povezanosti ter tudi koristijo državam, ki niso članice euroobmočja, pri čemer smo pridobili večjo politično zmogljivost.
V zvezi s prihodnostjo se strinjam s tem, kar je povedal gospod komisar: za notranje soočanje z izzivi globalizacije, staranjem prebivalstva in podnebnimi spremembami bomo morali sprejeti nove države, izboljšati usklajevanje za uresničitev lizbonske strategije in sprejeti spremembe za spremljanje stabilnosti glavnih trgov.
Na področju zunanjih zadev moramo kot novi globalni partner prevzeti odgovornost. Prav tako je predvideno, da bo euroobmočje gibalo na naslednji stopnji vključevanja v Skupnost.
Zbigniew Zaleski
(PL) Gospa predsednica, če je bila uvedba eura takšen uspeh ter je prinesla praktične in gospodarske prednosti, želim vedeti in sprašujem gospoda komisarja Almunio, ali se ne bi splačalo nekaj eurov vložiti v izobraževanje ter večje spodbujanje držav članic k čim hitrejšemu vključevanju v skupno euroobmočje. Kot pravi latinski pregovor bona pecunia non olet ali evfemistično, da ima dober denar vonj, vendar ne zaudarja, in mogoče bodo tudi Britanci ugotovili, da je dobro uvesti euro, ker to prinaša toliko ugodnosti.
Joaquín Almunia
Hvala, gospa predsednica, in najlepša hvala vsem poslancem, ki so sodelovali pri tej razpravi.
Hvaležen sem za vaše pripombe v zvezi s pobudami in delom Komisije, ki sem vam ga danes predstavil ter o katerem bomo razpravljali v naslednjih mesecih.
Kot vas je veliko povedalo v svojih govorih, sta euro ter Ekonomska in monetarna unija sanje, ki so postale resničnost, in to se je zgodilo v desetih letih.
To je razlog, da se zahvalim tistim, ki so to pobudo začeli v prvih desetletjih evropskega združevanja: gospodu Wernerju za prvo poročilo o Ekonomski in monetarni uniji leta 1970; Valéryju Giscardu d'Estaingu in Helmutu Schmidtu v sedemdesetih in osemdesetih letih prejšnjega stoletja; tudi Jacquesu Delorsu in vsem tistim, ki so skupaj z njim sodelovali pri maastrichtski pogodbi ter sami zamisli o Ekonomski in monetarni uniji, zaradi katere zdaj razvijamo to možnost.
Razlog za naše zadovoljstvo ni samo, da smo uresničili to, o čemer so sanjali, ampak tudi ker ta uresničitev daje rezultate, ki jih običajni državljani lahko cenijo.
Nekateri od vas ste govorili o rezultatih pri državljanih in resničnem gospodarstvu ter kako bodo to razumeli ljudje, ki niso v tem parlamentu. Javnost razume veliko več, kot si nekateri od nas predstavljamo, saj je zaradi eura in evropskega združevanja na euroobmočju šestnajst milijonov delovnih mest več, kot jih je bilo pred desetimi leti. Šestnajst milijonov delovnih mest več. Veliko več delovnih mest je bilo ustvarjenih na euroobmočju kot v Združenih državah. Od obstoja eura je bilo na euroobmočju ustvarjenih petkrat več delovnih mest kot v desetletju pred njegovim obstojem.
Javnost to zelo dobro razume. Tudi državljani to zelo dobro razumejo ter prav tako razumejo in zaradi sedanjega položaja, ko so prisotni pomembni izzivi ter negotove in težke razmere na trgih in v gospodarskem okolju, pozivajo, da ne ostanemo nedejavni in da nadaljujemo pobude.
Zdaj ko imamo instrumente za gospodarsko vključevanje, je treba navedene instrumente uporabiti: tiste, ki so v pogodbi ter tiste, ki smo jih uvedli pred desetimi leti na podlagi tega, kar je bilo doseženo, in učenja iz izkušenj o tem, kako težko je doseči nekatere cilje.
Potrebujemo boljšo uskladitev ne samo proračunskih politik, ampak tudi gospodarskih politik. O tem govorimo, kadar govorimo o lizbonski strategiji, katere izvajanje je temeljno za ustrezno delovanje euroobmočja ter doseganje dobrih rezultatov na področju zaposlovanja, rasti, višanja cen in boljših priložnosti za državljane, ki jih predstavljamo.
Zagotovo smo veliko dosegli in tega ne smemo skrivati.
Dosežek je na primer, da so bili vsi čezmerni primanjkljaji na euroobmočju popravljeni. Danes je Komisija odobrila razveljavitev postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem proti Portugalski in Italiji. Na euroobmočju nima nobena država primanjkljaja nad zgornjo mejo, ki jo določata pogodba ter pakt stabilnosti in rasti.
Pred nekaj leti, ko smo tukaj razpravljali o reformi pakta stabilnosti in rasti, si vas tega veliko ni predstavljalo, vendar zaradi uspešnosti pakta stabilnosti in zavezanosti vlad držav članic na euroobmočju ni čezmernih primanjkljajev.
Vendar je treba narediti še veliko pomembnih stvari in narediti jih moramo mi. Zato je ta pobuda pomembna: da bomo ponovno dejavni, bom prinesel tudi seznam tem za razpravo v Parlamentu in euroskupini, pri čemer se strinjam s tistimi, ki so navedli, da je delo euroskupine izredno pomembno, ter da je delo, ki ga je izvajala pod vodstvom Jean-Clauda Junckerja, zelo pozitivno. O tem je treba razpravljati v parlamentih, z vključitvijo nacionalnega javnega mnenja in vlad držav članic ter v dialogu z Evropsko centralno banko brez strahu, s spoštovanjem in zadovoljstvom glede na način, s katerim Evropska centralna banka ohranja svojo neodvisnost. Čeprav je banka zelo mlada v primerjavi s centralno banko Velike Britanije, banko zveznih rezerv v Združenih državah in banko Japonske ali katero koli drugo centralno banko, je zelo učinkovita.
Še zadnji opombi. Najprej v zvezi z državami, ki niso ali nočejo biti del euroobmočja. S tem ne mislim na države kandidatke, ki bodo pristopile v prihodnjih letih, če bodo izpolnjevale pogoje, ampak tiste, ki so se s klavzulo o izvzetju ali referendumom odločile, da nočejo biti del tega.
Nekateri ste rekli, da se bodo v prihodnosti na euroobmočju pojavile težave. Napovedujem, da bodo težave imeli tisti, ki ne želijo biti del euroobmočja.
V globalnem gospodarstvu bodo čutili posledice izoliranosti tisti, ki želijo biti izolirani. Tisti, ki se vključijo in so pripravljeni deliti ter odločati o svoji gospodarski politiki na podlagi sodelovanja, bodo sprejeli pravilne odločitve, prave odločitve ter pridobili ugodnosti vključevanja za svoje državljane.
Predsednica
(EL) Ta razprava je končana.
Pisne izjave (člen 142)
Alessandro Battilocchio  
v pisni obliki. - (IT) Napovedi gospodarske rasti za EU za naslednjih nekaj let opozarjajo na skrb vzbujajočo upočasnitev našega proizvodnega sistema. Z 2,8 % leta 2007 bo gospodarska rast EU padla na 2,0 % leta 2008 in 1,8 % leta 2009, tj. za en odstotek v dveh letih. Jasno je, da ta padec ni odvisen samo od notranjega trga, ampak od širše upočasnitve globalne gospodarske dejavnosti, na katero so vplivale težavne razmere v Združenih državah in naraščanje cen blaga.
Komisija pričakuje, da bo inflacija v bližnji prihodnosti dosegla najvišjo vrednost zaradi izredno visokih cen hrane, energije in blaga. To je zelo skrb vzbujajoč pojav, ker neposredno vpliva na življenja naših državljanov in zmanjšuje kupno moč. Prav tako dodatno obremeni naša podjetja, ki postopno izgubljajo konkurenčno prednost v primerjavi z na novo nastajajočimi gospodarstvi. Vendar kljub temu vidimo napredek v zvezi s ciljem o "zaposlovanju" v okviru lizbonske strategije, ker je bilo ustvarjenih štiri milijone novih delovnih mest.
Naša naloga je ugotoviti, ali je ta "nova" razgibanost na trgu dela nastala zaradi priložnostnega zaposlovanja, ker ima ta informacija pozitiven učinek na gospodarstvo samo, če spodbudi pričakovano stabilnost.
Ilda Figueiredo  
v pisni obliki. - (PT) Zanimivo je, da Komisija in vodilne osebe Evropske unije še vedno govorijo o uspešnosti euroobmočja, čeprav dejanske statistike glede gospodarske rasti in kakovosti življenja evropskih narodov kažejo nasprotno. Zagotovo se zadevna uspešnost nanaša na povečanje dobička in izredne zaslužke, ki so jih gospodarske in finančne skupine dosegle v teh 10 letih Ekonomske in monetarne unije.
Vendar ni sprejemljivo, da sistematično pozabljajo na povečanje družbenih neenakosti, porast začasnih in slabo plačanih del, ki več milijonov delavcev pripeljejo do revščine, pri čemer jih še naprej izkoriščajo in s tem prikrajšajo za razmere, ki njihovim otrokom zagotavljajo dostojno življenje.
Zato ni presenetljivo, da je načrt, ki ga Evropska komisija predstavlja, približno enak: več gospodarskih pregledov za zagotavljanje konkurenčnosti in finančne stabilnosti gospodarskih skupin, povečanje proračunskega nadzora, zato da se liberalizirajo javne službe, ter večji pritisk in nadzor, da se prepreči povečanje plač.
Zaradi tega se bosta povečala družbena napetost in prizadevanje za zaščito družbenih in delavskih pravic ter preprečevanje naraščajočega izkoriščanja.
Diamanto Manolakou  
Kot rezultat protiljudskih, protidelavskih ciljev maastrichtske pogodbe sta bila ustvarjena EMU in evro, ki sta postavila temelje za nazadnjaško lizbonsko pogodbo ter naraščajoče napade na pravice delavcev in svoboščine.
Desnosredinski in levosredinski so ratificirali te odločitve EU in vlad. V Grčiji so Nova demokracija, PASOK in levičarska koalicija glasovali za sprejetje maastrichtske pogodbe. Prišlo je do zavračanja izvedbe referendumov. To služi kapitalističnim interesom in kaže na to, kako se kapitalisti bojijo reakcije ljudstva.
Premestitev ključnega mehanizma gospodarske politike iz držav članic pod nadzor ECB je kapitalistom pomagalo zmanjšati stroške delovne sile in povečati dobiček. Znižanje plač, kar je ECB spodbujala že od svojega začetka, je privedlo do ostrega upada povpraševanja delojemalcev, hitrega poslabšanja standarda življenja družin iz delavskega razreda in do revščine.
V večini držav sta EMU in evro vedno bolj vprašljiva. Spori glede stabilnosti cen, varovanja gospodarstev, ipd. so se izkazali kot prevara. Evro ščiti le dobičke monopolov; pospešuje privatizacijo in združitve ter omogoča še večje izkoriščanje.
Cătălin-Ioan Nechifor  
v pisni obliki. - (RO) Ustanovitev ekonomske in monetarne unije (EMU) je določila oblikovanje enostavnega območja proste trgovine na ravni Unije, ji dala več politične moči na mednarodni ravni, ji naložila kriterije, ki so privedli do ponovne združitve kontinenta, in enotno valuto, tj. evro, ki je lahko konkurenčen ameriškemu dolarju.
Prednost EMU je, da je v korist potrošnikom in podjetjem zagotovila nizko inflacijo in obrestno mero ter je spodbudila trdnost in preživetje javnih financ, medtem ko je uvedba enotne valute privedla do izginotja stroškov, povezanih s tujimi valutami in je omogočila trg ter enotnost cen v državah, ki so trenutno vključene v območje evra.
Trenutno se Evropa pripravlja na deseto obletnico sprejetja enotne valute, in čeprav so južne članice EU imele veliko težav v zvezi s sprejetjem enotne valute, se oblasti še niso pritožile. Analitiki pojasnjujejo, da je Evropa kljub spremembam na ameriškem finančnem trgu ostala stabilna. Uspešnost evra dokazuje tudi dejstvo, da Danci kljub prvotni zavrnitvi sprejetja enotne valute zdaj evro želijo sprejeti.
Sprejetje evra v Romuniji trenutno ostaja pomemben cilj in še zmeraj so potrebna velika prizadevanja za izpolnitev konvergenčnih meril ter povečanje konkurenčnosti romunskih podjetij na enotnem trgu.
Esko Seppänen  
v pisni obliki. - (FI) Vstopu Finske v EU je sledil referendumu. Takrat je politična elita ljudem obljubila nov referendum glede tega, ali naj Finska opusti svojo lastno valuto, tj. finsko marko. Obljuba je bila prelomljena, vendar ne na Švedskem, in mnogo Fincev je želelo prejšnjo valuto.
Evro je bil uspešen le glede na to, da turisti lahko uporabljajo isti denar v vseh državah EMU in primerjajo cene. Vendar to ni bistvo ekonomske in monetarne unije: bistvo je skupna monetarna politika. Ta ni bila enako uspešna glede na samo velikost območja evra in razlike v njegovih gospodarstvih.
Najprej je glede na dolar bil devalviran za tretjino, temu pa je sledil popravek vrednosti za dve tretjini. Vplivi EMU bi morali biti ocenjeni tudi s stališča politike skupne obrestne mere, ki je povzročila porast domačih cen v mnogih državah.
Iuliu Winkler  
v pisni obliki. - (RO) Leto 2008 zaznamuje praznovanje desete obletnice ustanovitve Evropske centralne banke (ECB), enega najbolj drznih projektov evropskega povezovanja. Deset let po njeni ustanovitvi rezultati, ki jih je pridobila ekonomska in monetarna unija, kažejo nesporni uspeh. Izključna uporaba ekonomskih kriterijev pri podpiranju odločitev ECB in izključevanje vseh političnih vplivov pri odločanju sta razloga za uspešnost tega projekta, od katerega imajo korist gospodarstva udeleženih držav članic.
Ob priključitvi EU sta vlada in Romunska centralna banka ocenili možnost vključitve države v EMU za leto 2014. Sprejetje evra v Romuniji zahteva predhodno dvoletno sodelovanje v mehanizmu deviznih tečajev (MDT II), in sicer od leta 2012.
Da te časovne omejitve ostanejo izvedljive, moramo nadaljevati s prizadevanji za koordinacijo fiskalnih politik vlad z monetarnimi politikami centralnih bank, kar pa zahteva zmernost in preudarnost pri izvajanju proračuna. Da inflacija ostane znotraj parametrov, ki jih je predlagala Narodna banka Romunije, se moramo izogniti skušnjavam, značilnim za leta volitev. Fiskalna stabilnost, odgovorne odločitve romunskega parlamenta ter uravnoteženo in učinkovito izvajanje proračuna na ravni vseh državnih institucij morajo podpreti politiko inflacijskih ciljev Narodne banke Romunije.
