Európai szerződési jog (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Jogi Bizottság részéről Gargani úr által a Bizottsághoz előterjesztett, szóbeli választ igénylő kérdés az európai szerződési jog közös referenciakeretéről - B6-0386/2007).
Rainer Wieland
a kérdés megfogalmazója. - (DE) Tisztelt elnök úr! Biztos asszony! Hölgyeim és uraim! Nem titok, hogy egy ilyen nagyra törő és szükségszerű projektben egyszer már elbuktunk: ezt volt az európai polgári törvénykönyv. Ennek szinte teljesen bizonyosan köze van ahhoz, hogy az Európai Unióban néhány jogrendszernek nehézségei vannak az írott joggal. Emellett teljes bizonyossággal kapcsolódik ahhoz is, hogy néhány más jogrendszernek pedig az okoz nehézséget, hogy a kapcsolódó témákra vonatkozó anyagi jogi szabályok bizonyos mértékben összefüggnek, és ezeket meglehetősen határozottan és átfogóan hajtják végre, valamint hogy az alapvető szabályok nem zárójelben szerepelnek. A nehézségek arra is visszavezethetők, hogy nekünk itt az Európai Unióban közös gyökereink vannak, ezek azonban nagyon messzire nyúlnak vissza - némelyek külön utakon fejlődtek, némelyek már feledésbe merültek, némelyek pedig az önkényes értelmezés áldozatává váltak, az aktuális politikai célok érdekében.
Amint azt a Németországi Szövetségi Köztársaság első elnöke, Theodor Heuss, oly találóan mondta 1956-ban - megjegyzem, liberális volt -, Európa három hegyre épült: a Golgotára, az athéni Akropoliszra és a római Kapitóliumra. Az Akropolisz a görög tudomány jelképe, amely nagy filozófusaival és politikai gondolkodóival létrehozta demokráciáink és államfelépítésünk alapját. A Golgota Európa társadalmi és morális értékeit képviseli, amelyek életünk minden területét áthatják, a család fogalmától az emberi jogokig. A Kapitólium a római jogot szimbolizálja, amely segít bennünket a jogállamisághoz és a jogérzethez vezető úton.
De mint már említettük, joggyakorlataink - bár azonos gyökerekből erednek - eltérő irányokba fejlődtek, és gyakran oly eltérőek, hogy már a közös gyökerek sem felfedezhetők. Úgy tűnik, hogy a közös piac az Európai Unió egyetlen alapja. Néhányan azt mondanák, hogy a nemzetállamok minden jogi hagyománya tovább élhet. Ez a kijelentés azonban messze elrugaszkodik a valóságtól, és minden élettapasztalattól is, ma, amikor egyre kisebb, gyorsabb és a kommunikációra egyre inkább építő világban élünk. Minél érthetőbbé tesszük a belső piac négy evangéliumát - azaz a személyek, az áruk, a tőke és a szolgáltatások szabad mozgását -, annál tökéletesebben tudjuk kifejezni azokat a demokrácia keretében és az európai erkölcsi értékek mentén, és annál világosabbá válik, hogy mindezek értéktelenek, ha megnyilvánulási formáikat nem tehetjük próbára a jogállamiság, valamint a jog érvényesülésének fényében, maguk az egyének, valamint az egyének és az állami ellenőrzés közötti viszony összefüggésében.
Egyszer már elbuktunk, amikor a vasfüggöny lehullott Európában és az országok azt kérdezték: van ránk vonatkozó törvényetek? Ez talán érthető volt azon meggyőződés alapján, hogy a nemzeti jogi tradíciók bármely folyománya tovább élhet, legalábbis egy olyan Unióban, amely csak egyhangúlag tud tárgyalni. De még egyszer nem bukhatunk el. Ez a nyelvek kérdése mellett talán a legnagyobb kihívás. Minél érthetőbbé tesszük a belső piacot, annál világosabbá válik a jog egységességének igénye, nem csak vertikálisan, de horizontálisan is, az egész kontinensre nézve.
Már sikerült előrelépnünk. A jogrendszerekben működik a verseny. Ez mind jó lenne, és elég idővel rendelkeznénk, ha ez nem a külső valóság lenne. Az európaiak közötti ellentétek csak azoknak jók, akik erősek és akik már most is gazdag jogrendszerrel rendelkeznek. Nem egy család vagyunk, ahol a testvérek hevesen vitatkoznak egymással, de a kívülről jövő veszélyekkel szemben egységesen lépnek fel. Nem engedjük meg magunknak, hogy zavarba hozzanak a kívülről érkező kihívások. Megfeledkezve a világtól, csak magunkkal foglalkozva. Tehát az emberekben megvan az egység iránti vágy, jóllehet ez később problémát okoz az egyes rendeletekben. Félelmet keltenek az önző elméleteket ápoló nemzeti politikák - egy olyan stratégia, amely a történelmi dimenziók kontinens-szintű összeomlásával fenyeget.
Megállapodásra kell jutnunk, máskülönben nem lesz mibe kapaszkodnunk. Mivel a nagy terv nem lett sikeres, meg kell állapodnunk abban, hogy mik a lehetőségek. Az eszköztár tehát megvan, és a referenciakeret is jó, tehát jó lenne, ha meghatároznánk a lehetőségeket, és talán még egy pár más dolgot is. Az Európai Parlament tehát nagyrészt egy véleményen van, amit állásfoglalásaiban már több alkalommal is kifejezett. Ezért most tudni szeretnénk, hogy a Bizottság mennyire eltökélt e cél érdekében. Ezért is tettünk fel úgy a kérdéseinket.
A kontinensnek és népeinek egységes jogállamiságra van szükségük, legalább is ami a formát illeti... mindenesetre abban, amit a jogászok általános résznek hívnak. Erre építhetünk; a jogos érdekek közötti kiegyensúlyozott kompromisszumban megnyilvánuló igazságszolgáltatásra van szükségünk, valamint gyorsaságra, a jog nyilvánosságára és olyan jogra, amely mindenki számára érhető. Bár csak a szerződési jogról vitázunk ma, nyilvánvaló, hogy más területeken is cselekedni kell: a családjog, az öröklési jog, a közigazgatási jog, és igen, még a büntetőjog terén is. A módszer próbája lesz az, amit a Bizottság most elkezd. A módszer fogja alapvetően meghatározni az arra a kérdésre adott választ, hogy mennyire, milyen gyorsan és milyen jól tudunk reagálni a nyilvánvaló kihívásokra. Sokan közülünk, szerte a világon, egy sikeres példára várunk, és sokan egyszerűen csak azt gondolják, hogy el fogunk bukni.
Meglena Kuneva
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr! Nem lep meg, hogy ez a kérdés ilyen figyelemben részesül, mivel valóban alapvető, sőt döntő fontosságú.
A Bizottság egésze melegen üdvözli azt az érdeklődést, amellyel a Parlament a közös referenciakeret (CFR) felé fordul.
A Bizottság az elért haladásról szóló második jelentésében bejelentette, hogy miután a kutatók - tudományos alapon - kidolgozták a közös referenciakeretet, a Bizottság gondosan kiválasztja e tervezet azon részeit, amelyek megfelelnek a közös jogalkotási céloknak. Amint azt a határozatból tudjuk, a tudományos szempontokon alapuló közös referenciakeret ez év végére készül el.
A kiválasztási folyamat más intézményekkel - többek között a Parlamenttel és az érdekelt felekkel - konzultálva történik, és úgy vélem, hogy a Parlament, amely számos szakértővel rendelkezik, szokás szerint fontos szerepet tölt majd be.
A Bizottság még nem határozott arról, hogyan lépjen tovább a tudományos szempontokon alapuló CFR azon részeinek kiválasztásában, amelyeket később beépítenek a végleges európai bizottsági CFR-be, mivel e döntés a kutatók által kidolgozott CFR-tervezet tartalmától is függ. A Bizottságnak még arról is határoznia kell, hogy a CFR az EU szerződésjogi közösségi vívmányainak mely témáit fedje le.
A Bizottság e határozat elfogadásakor figyelembe veszi a tudományos szempontokon alapuló CFR tartalmát is - amit még nem ismerünk -, az új CFR-munkaértekezletek eredményeit, valamint a Parlament és a Tanács álláspontját.
A Bizottság ugyanakkor számos alkalommal kijelentette, hogy a CFR nem a magánjog nagyszabású harmonizációja vagy egy európai polgári törvénykönyv lesz. A jövőbeni keretirányelv - a fogyasztóvédelmi szerződésjogi közösségi vívmányok felülvizsgálatának eredményeként - nem függ a CFR eredményétől, amely egy hosszabb távú és attól független projekt.
A Bizottság biztosítani fogja, hogy a kutatók által kidolgozott tervezetnek a CFR tekintetében kiválasztott - és talán módosított - részei összhangban vannak egymással és a jövőbeni keretirányelvvel.
Az előkészítő munkát a Bizottság érintett főigazgatóságai hajtják végre, szorosan együttműködésben.
Ami a fogyasztóvédelmi kérdéseket illeti, szolgálataim már megtartották a vonatkozó munkaértekezleteket és értékelték az eredményeket. Ezek már kiindulási pontnak tekinthetők a fogyasztóvédelmi szerződésjogi közösségi vívmányok felülvizsgálatához, és nagyon hasznosnak bizonyultak.
Biztostársam, McCreevy úr nemrégiben két munkaértekezletet tartott a pénzügyi szolgáltatásokról szóló jogszabályokban foglalt tájékoztatási követelményekről és a vállalkozások közötti szerződésekre vonatkozó tisztességtelen versenyszabályokról.
Ami az általános szerződési jogot illeti, e témában Frattini alelnök szolgálatai több munkaértekezletet terveznek a jövő évre.
A Bizottság megérti, hogy a Parlament azt szeretné, ha folyamatosan tájékoztatást kapna a CFR-rel kapcsolatos munkáról, és részt vehetne abban. Üdvözöljük a Parlament részvételét a CFR-folyamatban. Az általam korábban említett konzultáció mellett, a Bizottság továbbra is folyamatosan és a legmegfelelőbb módon tájékoztatja a Parlamentet a fejleményekről, különösen a CFR-ért felelős parlamenti munkacsoporton keresztül.
Végül szeretnék köszönetet mondani a Parlamentnek azért, hogy támogatta a Bizottság munkáját e fontos kérdésben. Tudom, hogy 2006 egyik legfontosabb eseményére - ha nem tévedek - Bécsben került sor, és e konferenciának az eredménye nagy hatással volt a munkánkra.
Klaus-Heiner Lehne
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök úr! Biztos asszony! Hölgyeim és uraim! Először is szeretnék őszintén köszönetet mondani az e témában megnyilvánuló elkötelezettségükért, ami nagy lendületet adott a projekt előrehaladásának az elmúlt hónapokban. E ponton el szeretném mondani, hogy véleményem szerint e projekt a legfontosabb az egész jogalkotási időszakban, annak ellenére, hogy ez inkább jogalkotás előtti, mintsem jogalkotási projekt.
Természetesen, nekünk mint parlamentnek komoly érdekünk - és ez a fő oka annak, amiért ezt a kérdést ma ismét előterjesztettük -, hogy nagyon tudatosan fenntartsuk az érdeklődést és a vita folyamatát nem csak az általunk létrehozott munkacsoport és a parlamenti bizottságok szintjén, de itt is, a plenáris ülésen. Ezért az is fontos, hogy ma ez a kérdés napirendre került.
Ezenkívül, szeretnénk valamit megtudni Önöktől (Önök még mindig nem tudnak sokat mondani a végleges menetrendről), mivel a Parlament számára ez persze az arra irányuló stratégiája szempontjából is lényeges - tekintettel a közelgő 2009-es választásokra -, hogy a továbbiakban hogyan kezeljük a referenciakeret kérdését. Az elkövetkező évben lesz egy előzetes tervezet, de 2009 áprilisáig nem lesz kész a végleges szöveg. Mindenesetre olyan sokára lesz meg, hogy feltehetően akkor már nem lesz lehetőség arra, hogy még ebben a jogalkotási időszakban mélységében foglalkozzunk a dokumentum tartalmával, ezért azt a következő Parlamentnek kell majd megtennie a megbíztatásának ideje alatt.
Ismét nagyon világosan hangsúlyozni szeretném, hogy szerintünk a referenciakeret - amennyiben a Bizottság azt elfogadja és beilleszti a konzultációs dokumentumba - nem hivatkozhat kizárólagosan csak szerződésjogi témákra, és a Parlament már többször is nagy többséggel kifejezte, hogy a kívánatos hatás elérése érdekében semmiképpen sem szabad pusztán a szerződési jog keretei között maradni.
Emellett kifejezetten azt szeretnénk, ha mérlegelni tudnánk annak a lehetőségét, hogy vajon később meg tudjuk-e oldani a belső piacon fennálló számos problémát egy, a határokon átnyúló vállalkozásokra vonatkozó opcionális eszköz révén.
Jelenleg olyan helyzetben vagyunk, amelyben a származási ország és a rendeltetési ország elve boldogan együtt él a számos irányelvvel és európai jogalkotási határozattal, 28 jogrendszerben, amelyek mindegyikét egyidejűleg alkalmazzák - a körülményektől függően. Ez a gyakorlatban nem helyes, mivel nincs senki - sem jogász, sem bíró, sem ügyvéd -, aki ismerné mind a 28 európai jogrendszert.
Ezt figyelembe véve egy opcionális eszköz olyan eszköz lehet, amely ténylegesen megnyitja a belső piacot, különösen a kis- és középvállalkozások, valamint a fogyasztók számára, és mindenféle lehetőséget elérhetővé tesz e piacon. A Bizottság és a Parlament minden tevékenységének e lehetőség nyitva tartására kellene irányulnia, hogy a következő jogalkotási időszakban végleges döntés születhessen e kérdésről.
Manuel Medina Ortega
a PSE képviselőcsoport nevében. - (ES) Tisztelt elnök úr! Az, hogy e késői órán itt vagyunk és a közös referenciakeretet tárgyaljuk, annak a jele, hogy legalább azok, akik most itt vannak, komolyan érdeklődnek a kérdés iránt, és maga a biztos asszony is jelezte, hogy őt és más biztosokat is érdekli a téma.
Úgy gondolom, mint itt mindenki, hogy a Bizottság által alkalmazott eljárás helyesnek mondható. A kodifikációs projekt elindítása előtt fontos, hogy annak részeit tudományos szempontból is megértsük, és úgy véljük, hogy a kezdeményezés igazán nagyszerű: nem terjesztenek elő jogalkotási javaslatokat úgy, hogy előtte ne vizsgálnák meg azokat. Szerintem az eredmény egész jó lehet.
Ami azonban a második szakaszt illeti - ami érint bennünket, mivel néhány európai parlamenti képviselő a közös referenciakeretet ellenőrző parlamenti munkacsoportban dolgozik vagy részt vesz e csoport munkájában -, úgy találtuk, hogy nyilvánvalóan olyan sok anyagot halmoztak már fel, ami megnehezíti a kiválasztást. Képviselőtársam, Lehne úr utalt az ideiglenes keretre; más szóval, jóllehet a kodifikációs projekt hosszú távú, mégis hasznos számunkra legalább annyiban, hogy elkezdjünk ismerkedni a projektre vonatkozó iránymutatásokkal.
A szóban forgó kérdésre vonatkozó keretirányelvvel kapcsolatos elképzelés jó kiindulási pontnak tűnik. Mindenesetre világos, hogy amit az elmúlt néhány évben az eljárásokon, a jogszabályokon és az ítéletek elismerésén és végrehajtásán keresztül történő harmonizáció érdekében tettünk, az hasznos, ugyanakkor komoly korlátai is vannak.
Általában véve az európai jog, és különösen a szerződési jog csak bizonyos alapelvek megállapításával fejleszthető. Úgy vélem, hogy a Parlament mint intézmény nagyszerű eszköze lehetne a Bizottságnak, mivel a különböző jogrendszerek és az eltérő nemzeti jogszabályok itt képviselve vannak, és ez kiváló referenciakeret lenne, hogy lássuk, a harmonizációs javaslatok végül mennyiben fognak ütközni a nemzeti jogrendszerekkel.
Az Európai Unió harmonizációja - mindannyiunk előtt ismert okok miatt - elég nehéz feladat, de a helyes eljárás az, amit a Bizottság folytat, ezzel a kezdeti kutatási szakasszal, amelyet egy második, jogalkotási szakasz követ.
Jelenleg azt mondhatjuk a Bizottságnak, hogy mi, itt a Parlamentben úgy érezzük, hogy szorít az idő, mivel az európai integráció már folyamatban van: az európai polgárok nap mint nap olyan gyakorlati problémákkal szembesülnek, amelyek csak a jogharmonizáció révén oldhatók meg. Ezekkel a gyakorlati problémákkal a biztos asszony is foglalkozott, amikor előterjesztette a fogyasztóvédelmi szerződésjog harmonizálására vonatkozó javaslatait, ami csak egy a sok szempont közül, de egy elég fontos szempont, mivel - röviden - az Európai Unióban mindannyian fogyasztók vagyunk és bizonyos mértékig ez kiváló alapot szolgáltat a cselekvésre.
Nem hiszem, hogy ez egy tisztán elméleti közös referenciakeret létrehozásának a kérdése. Amennyire lehetséges, a részletek a legfontosabbak. Lehne képviselőtársam egyfajta opcionális dokumentum létrehozásáról beszélt. Ez az Egyesült Államok Egységes Kereskedelmi Kódexéhez lenne hasonló, amelyet a legkevésbé egységes kódexként jellemeznek, mivel a legkisebb lehetőséget biztosítja csak az egységesítéshez. Ez egy lehetőség, de talán az lenne a legfontosabb dolog, hogy lássuk, mely elveket képes valamennyi jogrendszer elismerni. Ez az információ csak akkor áll majd rendelkezésünkre, ha már tanulmányoztuk és mérlegeltük, amit a kutatók átadnak számunkra.
Ezért, biztos asszony, úgy vélem, hogy a Parlament hatékony együttműködő partner lesz e jogszabály további kidolgozásában, és már most is türelmetlenül várjuk, hogy munkához láthassunk annak érdekében, hogy a jogalkotási időszakból még előttünk álló másfél évben pozitívan hozzájárulhassunk e jogszabály elkészítéséhez.
Diana Wallis
az ALDE képviselőcsoport nevében . - Tisztelt elnök úr! Szeretném megköszönni a biztos asszonynak a válaszát, valamint a téma iránti elkötelezettségét, amit már képviselőtársaim is megemlítettek.
Mindazonáltal, el kell mondanom, hogy egy kis meglepetés ért. Tegnap este és ma délelőtt Münsterben voltam, a Münsteri Egyetemen, abból az alkalomból, hogy a Bíróság elnökének tiszteletbeli címet adományoztak. Ugyanebben az időpontban a közös referenciakeretre vonatkozó közösségi vívmányokkal foglalkozó munkacsoport ülésezett. Elmondták, hogy - egyebek mellett - a tudományos szempontokon alapuló közös referenciakeret (CFR) azon részeit vitatták meg, amelyeket az Ön szolgálatai esetleg felhasználhatnak. Tehát az információcsere már folyamatban van, és világosan rá szeretnék mutatni, hogy a Parlament minden pillanatban tudni akarja, hogy mi történik, annak érdekében, hogy nyomon követhesse a folyamat alakulását.
A biztos asszony tudni fogja, hogy a Parlament mennyire lelkes e kérdés egészével kapcsolatban, és mennyire igyekezett azt előmozdítani. A parlamenti bizottság, amelynek kollégáimmal együtt tagjai vagyunk, a jövő évben fogadást ad a szlovén elnökséggel, hogy megünnepeljük a tudományos szempontokon alapuló CFR elkészültét. Tehát mi minden áron azt szeretnék, ha ebből lenne valami, és hogy folytathassuk a munkát.
De időközben minket is be kell vonni a folyamatba. Már régóta úgy érezzük, hogy ez alapvető része az egész, jobb jogalkotásra vonatkozó programnak. Nem tudom, hányszor szólaltam már fel ezzel kapcsolatban, hogy a következetességről beszéljek. Tudjuk, hogy a CFR már majdnem kész van, már majdnem használható, és mi még mindig olyan szerződési jogot tartalmazó jogszabályokat alkalmazunk, amelyek különbözőek, anélkül, hogy figyelembe vennék néhány alapszabályt, amelyek már kezdenek körvonalazódni a közös referenciakeretben. A fogyasztóvédelmi közösségi vívmányokat vizsgáljuk, de külön foglalkozunk az időben megosztott használat kérdésével. Más kollégák foglalkoznak a kifizetésekkel vagy a személyszállítással kapcsolatos kérdésekkel. Egy fantasztikus eszköz van kialakulóban. Szükségünk van rá, sürgősen!
Hálásan elfogadjuk azt a munkát, amit a Bizottság egésze végzett e kérdés megoldása érdekében a különböző főigazgatóságokon. Ez jó hír.
Csak azzal a kéréssel zárhatom szavaimat, amit, biztos asszony, már korábban is hangoztattam: kérem, engedje, hogy részt vegyünk a folyamatban! Tudjuk, hogy folyik a munka. Mi Ön mellett állhatunk. Tudjuk, hogy ez egy nehéz kérdés a Tanáccsal szemben. A saját hangja mellett, kérem használja a mi hangunkat is annak érdekében, hogy e projekt megkapja azt a lökést és lendületet, amit megérdemel, hogy majd a legjobban szolgálhassa polgárainkat a belső piacon keresztül.
Meglena Kuneva
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr! Ez nem csak udvariasság: mindig nagy öröm számomra, hogy ilyen kiváló jogászokat hallgathatok, amint a polgári jog terén az elmúlt évek során történt egyik legfontosabb dologról beszélnek.
Tudom azonban, hogy Önök azt várják tőlem, hogy a lehető leggyakorlatiasabb legyek. Ezért hadd mondjam el, hogy 2008-ban a Bizottságnak döntenie kell a CFR alkalmazási területéről - az időtartam, a tartalom és a forma tekintetében -, és arról, hogy hogyan kell végrehajtani az említett munkát a módszertan, az emberi és a pénzügyi erőforrások, valamint az érintett főigazgatóságok - a Jogérvényesülés, Szabadság és Biztonság Főigazgatósága, a Belső Piaci és Szolgálati Főigazgatóság, a Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóság, a Főtitkárság és az Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Főigazgatóság - közötti munkamegosztás tekintetében. A főigazgatók vagy képviselőik december 11-én, azaz holnap, üléseznek, azzal a szándékkal, hogy testületi határozatot dolgozzanak ki 2008-ra a CFR alkalmazási területéről, tartalmáról és formájáról.
Amint azt Önök is tudják, és én tájékoztattam Önöket, kikértem a biztosok testületének véleményét a CFR-rel kapcsolatban, és e kérdésről idén feljegyzést küldtem számukra. Az opcionális eszközökkel kapcsolatban a Bizottság az egységes piac felülvizsgálata során bejelentette, hogy megvizsgálja egy ilyen kezdeményezés megalapozottságát a pénzügyi szolgáltatások terén, ami szerintem jó jel.
Mindannyian utaltak a fogyasztóvédelmi közösségi vívmányokhoz kapcsolódó keretirányelvre. Véleményem szerint ez egy nagyon hasznos gyakorlat, és bármit is lépünk a fogyasztói hitelek és az időben megosztott használat kapcsán, megpróbáljuk elkerülni ezt a horizontális eszközre történő összpontosítást, mivel úgy vélem, jelenleg szükség van arra, hogy a Parlament megvitassa az időben megosztott használat kérdését. De meg kell határoznunk a keret alkalmazási területét, és úgy vélem, hogy kiváló próbája lesz az egységességünknek, amikor a keretirányelv gerincének tekintve harmonizáljuk a szerződési jog fő pilléreit. Természetesen örömmel vállalom, hogy szermélyesen tájékoztatom Önöket e fontos kérdés fejleményeiről.
Elnök
Az eljárási szabályzat 108. cikkének (5) bekezdésével összhangban állásfoglalásra irányuló indítványt nyújtottak be a vita lezárására vonatkozóan.
A vitát berekesztem.
A szavazásra 2007. december 12-én, szerdán kerül sor.
