Högtidligt möte - Ungern
Talmannen
President Schmitt, ärade gäster, mina damer och herrar! Vi välkomnar dig Pál Schmitt som en person som var ledamot av vårt parlament för inte så länge sedan. I dag är du här i en helt annan roll än tidigare. Du satt många gånger i denna stol, herr president, och ledde parlamentets förhandlingar. Vi är mycket glada över att du stöder det ungerska ordförandeskapet i dag och även över att du i dag arbetar för att skapa ett vänskapligt klimat för Europaparlamentet i Europa, eftersom du vet hur viktigt detta parlament är - hur viktigt det är för dem som bor i vårt land och för de beslut som fattas i EU.
Vi ska i dag rösta om Lívia Járókas betänkande. Detta är en viktig fråga för oss alla, eftersom den romska minoriteten är den mest förföljda minoriteten i Europa och även den största minoriteten i Europa. Vi har både viljan och medlen att kunna lösa detta problem steg för steg. Járókabetänkandet kommer verkligen att bidra till detta. Vi är säkra på det.
Det är också viktigt att vi öppnar dörrarna för Balkanstaterna. Vi minns mycket väl hur du, under de sex år du arbetade här, ansåg att det var mycket viktigt att vi inbegrep västra Balkanområdet i EU:s utvidgning. Det finns sannerligen många problem att lösa där. De berörda länderna måste först vara redo, men sedan kommer deras medlemskap i EU även hjälpa oss att lösa många problem. Vi vill också tacka dig för ditt arbete i detta sammanhang.
Mina kolleger kanske kommer ihåg dagarna, för många år sedan, när du vann olympiska guldmedaljer. Då satsade du helhjärtat på att tjäna den olympiska rörelsen, och nu, som statsman, företräder du ditt hemland, och även EU, både utanför unionen och i Europa. Vi vill tacka dig för detta. Vi är mycket intresserade av vad du har att säga.
Pál Schmitt
Republiken Ungerns president. - (HU) Jag ska tala på ungerska, som är mitt modersmål. Herr talman, ärade ledamöter, mina damer och herrar! Jag står här inför er med stor glädje och stolthet. Jag är glad att få komma tillbaka till denna viktiga plats i mitt liv och min karriär, till mina vänner och medhjälpare, till Europaparlamentet som jag i sex år var ledamot av. Tack för att ni har inbjudit mig.
Herr talman! Vad hade jag inte gett för ett år sedan för att få tala i tjugo minuter! Detta är en inflytelserik plats, där varje politiker och varje offentlig aktör kan lära sig mycket. Jag anser att det inte är någon slump att många presidenter och ministrar har kommit från dessa bänkar. Detta är goda nyheter för EU, eftersom unionen får ta emot ledande politiker som har utexaminerats från EU-dialogens inte alltid så lätta skola, politiker som betraktar sina nationella frågor ur en gemenskapsdimension och som inte bara har lärt sig att företräda olika intressen utan också att förena dem. Detta är ett arv från den europeiska civilisationen, och detta är även i dag Europas uppgift.
Europaparlamentet är ett betydande exempel på parlamentarismens viktiga roll och den roll som kulturen med offentliga debatter spelar för det europeiska tänkesättet. Ett parlament som sedan Lissabonfördraget har fått ökad makt är en garanti för demokratiskt beslutsfattande. Klarsynthet och uppmärksamhet mot varandra gagnar parlamentets traditioner. Därför samarbetar Ungern, som nuvarande ordförandeland i EU, gärna med Europaparlamentet, eftersom detta inte bara är en smältdegel för lagstiftning, om jag så får uttrycka mig, utan mycket mer: Europeiska unionens själ.
EU har inte bara en marknad, en valuta, en politik och en lagstiftning utan också en själ och en ande. Jag vet mycket väl att det dagliga arbetet här huvudsakligen handlar om praktiska detaljer. Men de senaste kriserna har också visat vad som kan hända när människors öde hanteras ur enbart ekonomiska eller teknokratiska aspekter och när man glömmer bort de viktiga målen, de principer som håller allt på plats.
Jean Monnet, som vi vördar som en av efterkrigssamarbetes fäder och som, trots att han var ekonom, inte drömde om bara en ekonomisk gemenskap för Europa, på sin tid sade följande: ”Vi behöver verkliga europeiska ansträngningar. Vi bildar inte koalitioner bestående av stater. Vi förenar människorna.” Följande tankar som uttrycktes av Jean Monnet gäller ännu i dag, trots att de formulerades i ord för sextio år sedan: ”Vi är här för att åta oss en gemensam uppgift - inte för att förhandla med tanke på vår egen nationella fördel utan för att sträva efter att nå fördelar för alla. Bara om vi från våra debatter avlägsnar alla partikularistiska känslor kommer vi att nå en lösning. Om vi, som är församlade här, kan ändra våra metoder kommer alla européers attityd också att förändras gradvis.”
Mer än sex årtionden har förflutit sedan dess. Men hyser vi fortfarande dessa tankar, som på ett allvarligt sätt visade oss vägen? Från första början var denna allians mer än en kol- och stålgemenskap. Unionens grundare gav den liv som ett löfte om fred, som ett uppdrag att skapa ett starkt Europa. Jag medger att det inte är lätt att hitta en gemensam nämnare för en halv miljard människor i dagens utvidgade EU, ett EU med 27 medlemsstater. Om ni tillåter det ser jag det som en särskild nåd att Ungen kunde axla manteln för det roterande ordförandeskapet just nu, mitt under svåra kriser, hård kamp och mycket viktiga frågor, eftersom det under sådana tider finns ett mycket stort behov av de kvaliteter som mitt land äger.
Visserligen kan nuets strider aldrig utkämpas för oss i våra förfäders anda. Trots detta kan vi ungrare med rätta vara stolta över att, för att citera den ungerske kompositören Franz Liszt, som föddes för 200 år sedan, ”vi är söner till ett av naturen fritt folk”. Vi lever i ett land som, tack vare kung Stefan den helige, skapades som ett tolerant, välkomnande, multietniskt och kristet samhälle, som har varit en stat i mer än tusen år och som genom revolutioner har gett prov på sin djupa frihetskänsla. Eftersom Ungerns nationaldag den 15 mars närmar sig måste vi minnas de otaliga strider som ungrarna har utkämpat, till exempel frihetskriget och revolutionen 1848 och naturligtvis revolutionen 1956 och kampen för frihet som vissa av er och många av er som är äldre kanske kommer ihåg, den kamp som gjorde att vi vann en form av rättvisa och respekt här i Europa. Dessutom gjorde detta att vi aldrig tilläts att glömma broderskap och solidaritet. Vi ungrare har tvingats kämpa alltför mycket för att vara likgiltiga för andra människors kamp och att utan ett ord förbigå andra folks problem.
Av denna anledning betraktar vi med särskild känslighet alla de händelser som nu utspelas söder om oss i arabvärlden. Vi visar förståelse för folkens frihetslängtan, för en egenskap som otvivelaktigt finns i varje människas och nations hjärta. Det är inget att förundra sig över och inte oväntat att detta har hänt. Den frihetslängtan som varje nation känner kan inte undertryckas för alltid. Förr eller senare bryter denna längtan fram. Det är EU:s gemensamma plikt att skydda sina egna medborgares intressen och att hålla fast vid sina humanitära förpliktelser. Genom egna medel måste EU främja en fredlig övergång och - i de berörda länderna - välstånd i vars och ens hemland.
Mina damer och herrar, om jag får tilltala er så, mina kolleger och vänner, tillåt mig att, när vi talar om solidaritet, räkna upp några begrepp i Schumanplanen, till exempel ”verklig solidaritet”, ”kreativa ansträngningar”, ”förenade intressen” och ”djupare gemenskap”. Jag tror uppriktigt att dessa uttryck, som vi kan stöta på i varje EU-dokument och i varje tal, inte har förlorat sin innebörd. Jag är säker på att detta är djupa känslor som den europeiska enheten och återuppbyggnaden efter kriget kunde grundas på och som slutligen också förde länderna i Öst- och Centraleuropa, som var förtryckta diktaturer, tillbaka till denna gemenskap.
I varje punkt på det ungerska ordförandeskapets program ingår dessa grundläggande värden som målsättningar. Allt vi planerar och arbetar för kan beskrivas med två ord, två ord som ofta används men som inte har förlorat något av sin kraft: ansvar och solidaritet. Låt mig få utveckla några punkter: Vad menar vi med solidaritet och ansvar? Solidaritet krävs i finansiella frågor. Vi vet att den främsta av alla våra gemensamma uppgifter är att skydda euron. Detta är något som gäller för alla medlemsstater, jag upprepar, alla medlemsstater, eftersom EU:s konkurrenskraft är viktig för länderna både inom och utanför euroområdet, och det är något som beror på oss alla gemensamt.
Redan nu föregår Ungern med gott exempel genom att införa en stark rättslig kontroll av statsskulden i det konstitutionsförslag som nu är under utarbetande. Ungern har beslutat att vidta stränga åtgärder för att minska utgifterna i syfte att lindra den nuvarande skuldbördan och minska budgetunderskottet till under medeltalet för EU-länderna.
Emellertid förväntar vi oss med all respekt att de länder som använder euron ska återfå förtroendet för den gemensamma valutan. Införandet av den europeiska planeringsterminen syftar till att förbättra den gemensamma konkurrenskraften: Därigenom blir det möjligt för medlemsstaterna att informera varandra om sin budgetplanering innan den godkänns på nationell nivå och göra det möjligt för oss att fastställa landsspecifika mål. Det skulle glädja mig personligen om denna planeringstermin infördes under det ungerska ordförandeskapet och att den till och med skulle kunna få namnet Budapestterminen.
Tillåt mig att än en gång använda Jean Monnets ord. Han ansåg att det var en viktig egenskap och ett viktigt mål för gemenskapsengagemanget att nationerna, för att citera honom, ”i stället för konfrontation kommer att låta sig påverkas ömsesidigt och slutligen på ett naturligt sätt övergå till dialog, till gemensam handling”. Jag vet att gemensam handling är något som det råder delade meningar om, men jag hoppas uppriktigt att dessa tvistefrågor kommer att klargöras på ett framgångsrikt sätt före de ekonomiska och finansiella diskussioner som snart kommer att äga rum.
Det magiska uttrycket är förhindrande åtgärder. Detta kan hjälpa oss att se till att EU inte överrumplas av finanskriserna i de enskilda länderna och möjliggöra en lämplig reaktion på dem eftersom det är lättare att undvika en kris än att återhämta sig från den.
Vi måste ta på oss ansvaret för att få slut på klyftan mellan fattiga och rika. Även i en gemenskap av denna storlek kan solidaritet innebära att man å ena sidan uppmärksammar enskilda människors öde och å andra sidan det öde som gäller mindre och större gemenskaper, hela regioner. EU-medborgarna förtjänar lika möjligheter. Detta kan främjas genom en god sammanhållningspolitik, de viktiga hörnstenar som man redan framgångsrikt har kommit överens om. Det är viktigt att EU inte heller slits sönder när det gäller konkurrenskraft.
Om vi övergår till solidariteten och enheten på energimarknaden är också ansträngningarna att utveckla en gemensam energimarknad nära kopplade till sammanhållningen. Dessa ansträngningar syftar till att minska energiberoendet och sårbarheten och att garantera ett obegränsat flöde av gas och elektricitet i hela EU. Händelserna i Nordafrika är också en påminnelse om hur viktigt det är att minska ett ensidigt beroende och att sammanbinda energinätverk som saknar förbindelse med varandra. Det krävs utveckling för att fullborda en gemensam energimarknad, det krävs medel för utveckling och en bred överenskommelse för att hitta medlen.
Ansvarstagande är också nödvändigt på makroregional nivå. Precis som man genom Barcelonaprocessen i de södra EU-länderna och genom strategin för Östersjöregionen i norra hälften av EU tillhandahåller en ram för harmoniseringen av den regionala utvecklingen söker nu också länderna i centrala och östra Europa efter möjligheter till effektivare samarbete. Strategin för Donauregionen tar form genom att 14 länder deltar i omkring 40 program, vilket är ett utmärkt bevis på att grannskap, vilket ofta nämns som ett geografiskt hinder, också kan betraktas som en geopolitisk tillgång. Vi ser i hög grad fram emot att strategin för Donauregionen, eftersom Donau är ett av våra naturliga band och den flod som innebär att vi för evigt är beroende av varandra, kommer att hjälpa oss att göra framsteg, tack vare att strategin kommer att antas i juni. Den kommer att hjälpa oss som en grön korridor, en ekonomisk potential, som drivkraften för samriskföretag, som en transportväg för utveckling och naturligtvis som en kulturell anknytning. Ungern agerar som initiativtagare genom att utforma strategin, och när det gäller praktiska uppgifter organiserar Ungern arbetet med den gemensamma vattenförvaltningen och miljöskyddet.
Vi måste ta på oss ansvaret vid våra gränser. EU måste kunna reagera inför snabba förändringar i världen. Men ingen förändring som äger rum motiverar att vi handlar mot våra egna intressen, att vi springer från enda sidan av båten till den andra och på detta sätt ännu mer förstärker inverkan av de kraftiga vågorna.
Jag är medveten om att många människor tar upp frågan om grannstaterna i söder och öster som en fråga om antingen/eller och säger att vi på grund av den nuvarande situationen helt måste inrikta oss på EU:s södra gränser. Vi kan emellertid bara ge bra svar på förändrade situationer - och vi måste medge att det alltid kommer att finnas sådana förändrade situationer - om vi på alla punkter håller fast vid färdriktningen. Om EU glömmer detta motverkar unionen sig själv och försvagas. Oväntade situationer kan alltid lättare uppstå så snart vi inte följer med i det som händer och vice versa: Varje nytt problem som uppkommer kan hanteras lättare när det finns väl fungerande förbindelser.
Det östliga partnerskapet är varken en ungersk eller en polsk prioritet. Trots att detta verkar vara vår syn på situationen är det snarare vanlig framsynthet. Ingenting bevisar detta tydligare än att vi tillsammans med våra polska vänner under deras ordförandeskap kommer att vara värdar vid toppmötet för det östliga partnerskapet.
Vi behöver också tala om den solidaritet vi måste visa dem som väntar på utvidgning. Alliansen mellan de stater som grundade EU har alltid hållit dörren öppen genom att säga att varje demokratiskt land som önskar ansluta sig av egen fri vilja och som accepterar EU:s grundläggande principer kan bli medlem av gemenskapen. Å ena sidan innebär det att det finns tydliga villkor som är knutna till att tillhöra alliansen. Å andra sidan innebär detta att vi också har ett ansvar för länderna utanför EU, för alla de stater som har ett medlemskap som mål och som allvarligt anstränger sig att nå detta mål. Ambitionen att ansluta sig förtjänar tydliga svar, tydliga krav, ett tydligt tidsschema och en tydlig plan och ett tidsperspektiv för länderna på västra Balkan men också för Turkiet och Island.
När det gäller ansvaret för minoriteterna ber jag att få citera artikel 3 i Lissabonfördraget. ”Unionen ska bygga på värdena respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter.” Kulturell mångfald är själva kärnan i EU, källan till dess vitalitet. Som en nationell förklaring till detta kommer under nästa mandatperiod för den ungerska nationalförsamlingen, som i förbigående sagt kommer att halveras i storlek från och med 2014, alla minoriteter i landet att ha en egen representation i parlamentet.
Hur Ungern hanterar ödet för de ungrare som lever utomlands överensstämmer helt med samma princip. Vi befinner oss i en ovanlig situation. Enligt konstitutionen har vi skyldighet att försvara minoritetsrättigheterna för inhemska ungerska gemenskaper som lever i andra länder, deras rätt att använda sitt eget språk och rätten till självstyre. Skulle vi kunna anse oss vara goda européer om vi inte handlade på detta sätt? Det är just EU som ger oss en rättslig och andlig ram där denna fråga inte längre är något problem. Nu har vi äntligen alla möjligheter att övervinna historiska missförhållanden - utan att sörja över att vi lever åtskilda i geografisk mening - och att njuta av vår andliga och intellektuella gemenskap utan någon form av territoriella anspråk. Vi har till och med lagstiftat om detta. En stat blir starkare, inte svagare, genom att bevilja rättigheter till sina minoriteter. Genom att göra det får staten lojala, nöjda medborgare med självrespekt, som - på ett inte obetydligt sätt - förstärker och ger färg åt mångfalden genom sin kultur och sina traditioner.
Låt mig till sist få nämna EU-strategin för romer, eftersom Jerzy Buzek redan har gjort det. Det ungerska ordförandeskapet anser att en av dess viktigaste uppgifter är att inför EU lägga fram en effektiv och livskraftig strategi för integrering av romer. Lívia Járóka har redan gjort det. Jag är övertygad om att vi behöver denna gemensamma handlingsplan. Det är emellertid, förutom sociala åtgärder, absolut nödvändigt att utrota fattigdomen, att bestämt förkasta fördomar och utveckla en stödjande miljö för kultur och utbildning. Allt detta handlar inte i första hand om överenskommelser och pengar utan om vår humanitet och uppfinningsförmåga.
Vi är väl medvetna om att det roterande ordförandeskapet i första hand alltid handlar om att driva de nuvarande processerna framåt. Två egenskaper som uppenbarligen motsäger varandra krävs för detta: ödmjukhet och fasthet. Ödmjukhet inför gemensamma intressen och fasthet när det gäller att företräda dem är egenskaper som kan leda till framgång. Vid slutet av vårt mandat kommer man att mäta oss enligt följande måttstock: Om vi har avvikit från den utstakade vägen eller om vi har lyckats föra dialogen tillbaka till väsentliga, viktiga och konstruktiva frågor.
Därför innebär uppdraget för vårt ordförandeskap att vi ska utgöra drivkraften för processerna. Vi ska vara en av spelarna i laget: Detta är också tanken med ordförandeskapstrion. Det är möjligt att göra en bra enskild prestation, men bara om nyttan för gemenskapsintresset eller snarare laget förblir av största betydelse. För många frågor krävs det omvärderingar, eftersom det har blivit uppenbart att vi inte har byggt våra nya liv i Europa på en tillräckligt stabil grund. Tiden då vi ägnade oss åt att söka efter en väg som leder framåt verkar lida mot sitt slut även i EU. Jag är benägen att anse att ödet gynnar oss i detta hänseende. Nu har EU som ordförandeskap ett land där man gör exakt de viktiga strukturförändringar som även EU står inför. Stora, dåligt fungerande system som anses vara omöjliga att förändra måste omorganiseras och omvärderas, och det behövs villkor som gör det lättare att rida ut kriser och som innebär att man främjar utveckling och skyddar konkurrenskraften.
Att allt i Ungern i dag handlar om behovet av förändring och förnyelse gör oss bara mer mottagliga för att utforma den gemensamma framtiden i EU. Därför har erfarenheten visat oss att vi måste återgå till att låta gemenskapsintressena företrädas på ett effektivt sätt. Ungrarna förväntar sig att deras ledare och politiker - som i förbigående sagt förra året fick suveräna befogenheter i en omfattning som saknar motstycke i EU - ska tillhandahålla en ram för ett nytt liv och formulera de grundläggande principerna för vår framtid genom strikt lagstiftning och en värdig konstitution, och de kommer att ställa dem till svars för detta. Vår ständigt vägledande princip är att anta lagar som innebär att vår framtid avgörs i enlighet med EU-normer, europeiska traditioner och de grundläggande friheterna.
Den gällande ungerska konstitutionen börjar 1949, om ni tillåter mig att säga något om detta. Detta var det år då tanken på den gemensamma marknaden redan hade uppkommit, i den lyckosammare hälften av Europa, och den var nära att förverkligas. Samma år avskärmade sig kommunistregimen i Ungern från Europa genom skenrättegångar. Landet förlorade sitt oberoende genom att under decennier uppslukas av den sovjetiska inflytelsesfären. Vi blev avskurna från det verkliga Europa, från den gemenskap som vi alltid hade tillhört genom våra traditioner. Till och med solen förmörkades inför våra ögon.
Det som en stat byggd på lögner kunde förlora bevarade ungrarna som nation. Därför anser jag att det är viktigt och väsentligt att den ungerska konstitutionen kommer att tillämpas under nuvarande år och framöver. Den kommer att gälla 2011, när vi som en historisk gåva, som en form av upprättelse, för första gången kan inneha ordförandeskapet i EU. Detta är första gången vi verkligen kan visa vårt demokratiska engagemang genom en mängd arbete och även under fredliga, konstruktiva omständigheter och då vi kan ställa vår beslutsamhet som ungrare till gemenskapens förfogande.
Jag anser att den rätta tiden i en nations liv för att utarbeta en konstitution alltid infaller när den är stark nog att erkänna sina tidigare misstag och förespråka sanningar som kommer att fortsätta att gälla i många decennier och när en nation är tillräckligt stabil för att genomskåda vad den har inlett. Det är minst lika viktigt att vi bygger på europeisk grund. Jag garanterar och försäkrar er att vi kommer att betrakta EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna som normen för kapitlet om de mänskliga rättigheterna i den nya ungerska konstitutionen.
Jag är fäktare, och det var inom denna gren jag deltog i de olympiska spelen. Därför är det metalliska ljudet av svärd som slår mot varandra inte obekant för mig. Trots detta anser jag inte att vi på dagens EU-politiska arena bör tävla för att se vem som kan slå ut och triumfera över den andre med våld. Historien har inte gett oss ett mandat bara för att vi ska ägna oss åt politiska schackspel och taktiska prestigestrider utan för att vi ska arbeta för ett mål, stärka sammanhållningen och söka samförstånd.
EU-medborgarna behöver ett framgångsrikt, triumferande och starkt EU, en union som är grundad på gemensamma intressen och värderingar, där de enskilda nationerna också är starka. Det ambitiösa program som vi kallar Europa 2020 handlar exakt om detta.
Tillåt mig att avsluta mitt anförande med en tanke hos den med rätta populäre författaren Sándor Márai, som gäller EU. Jag citerar: ”Vi behöver bygga vidare på detta sätt att leva. Vi behöver fylla detta liv med allt som är modernt och i det bevara allt som är tidlöst. Vi har allt vi behöver. Allt vi behöver är tro och en stark vilja, tron på vår roll och viljan att kämpa mot dumhetens och lynnighetens tyranni. Var kan en EU-medborgare börja arbeta? Var kan ungrarna göra det? Jag anser att de redan har börjat.” Slut på citatet. Allt jag kan tillägga är min förhoppning om att det blir så.
Tack för att ni har lyssnat.
Talmannen
President Schmitt! Dina ord är viktiga, och din definition är mycket viktig. Europaparlamentet innebär inte bara lagstiftning utan är själva själen i EU. Citaten av Jean Monnet om innebörden av integration, dialog och gemensamma verksamheter, gemensamma åtgärder, är mycket viktiga för oss. Det är mycket viktigt att påminna oss om Schumanplanen: Den grundades i första hand på solidaritet, när EU tog sin början och sedan på 1990-talet, under det senaste århundradet i Central- och Östeuropa och i dag på finansmarknaderna och inom en snar framtid i Medelhavsregionen. Tack för alla dina påpekanden om dagens verksamheter och dagens utmaningar och de hot som EU står inför. Tack så mycket för ditt anförande. Vi ska komma ihåg dina ord och dina påpekanden.
(Applåder)
