
(1) 
Ahern, Nuala (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, som andre kolleger har gjort i ugens løb, vil jeg også gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på, at vi som noget helt usædvanligt ikke fik lov at holde indlæg af et minuts varighed i mandags. Jeg afgav på daværende tidspunkt en skriftlig erklæring om Mordechai Vanunu, der i går blev løsladt efter 18 års fængsel i Israel.
Han er underlagt meget strenge, grusomme og usædvanlige begrænsninger af sin frihed. Det er ikke acceptabelt i et demokrati. Han må ikke forlade landet, der bliver holdt øje med ham, hvor han går og står, han må ikke have kontakt med udlændinge, og han må ikke henvende sig til journalister. Jeg anmoder formanden om over for det israelske parlament og den israelske regering at protestere over behandlingen af denne person, der har afsonet en fængselsdom for at påvise, at der blev fremstillet masseødelæggelsesvåben i Israel. Det er nøjagtig, hvad styrkerne i Irak har søgt efter. Det er simpelthen utroligt, så forskelligt de to lande behandles.
Jeg anmoder Dem, hr. formand, om at påpege dette over for Parlamentets formand og bede ham kontakte de israelske myndigheder med henblik på at give denne mand hans frihed. Han har afsonet sin dom. 
Formanden.
   - Det tager vi til efterretning. Jeg vil viderebringe denne anmodning til Parlamentets formand. Det er uden tvivl et emne, der skaber stor sindsbevægelse blandt mange europæiske borgere af forskellig politisk overbevisning, og jeg er ikke i tvivl om, at dette emne vil blive taget op i Parlamentet gennem de behørige kanaler.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om resultaterne af processen mod Leyla Zana m.fl. i Ankara.
Nielson,
    Hr. formand, Leyla Zanas sag kaster en skygge over gennemførelsen af politiske reformer. I en udtalelse i går beklagede Kommissionen dybt Ankara statssikkerhedsdomstols kendelse. Retten stadfæstede, at Leyla Zana skulle afsone sin fulde dom indtil juni 2005.
Lad mig ganske kort opridse baggrunden for denne sag. Som led i de politiske reformer i Tyrkiet i perioden 2002-2003 blev der indført nye regler i det tyrkiske retssystem. Disse regler giver mulighed for fornyet rettergang i tilfælde, hvor Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol har kendt dommen i modstrid med den europæiske konvention om menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder. Det var en udtrykkelig prioritering i tiltrædelsespartnerskabet med Tyrkiet. En anden prioritering vedrører behovet for at afhjælpe situationen for personer, der er retsforfulgt eller dømt for meningstilkendegivelser uden at have opfordret til vold.
Efter indførelsen af disse nye regler blev der i februar 2003 truffet en afgørelse, ifølge hvilken Leyla Zana og hendes tre medanklagede fik deres sag genoptaget ved statssikkerhedsdomstolen i Ankara. Men trods adskillige retsmøder var den fornyede rettergang hovedsagelig en gentagelse af den tidligere proces, hvilket gav anledning til stor bekymring med hensyn til respekten for retten til forsvar og princippet om uskyldsformodning som anerkendt af uafhængige internationale eksperter.
Kommissionen har inden for rammerne af den politiske dialog gentagne gange givet udtryk for sin bekymring over for de tyrkiske myndigheder. Vi respekterer fuldt ud princippet om dommerstandens uafhængighed, men efter vores mening viser den måde, hvorpå denne sag er blevet behandlet, kløften mellem reformernes ånd og deres gennemførelse i praksis.
Som nævnt blev processen mod Leyla Zana ført ved en statssikkerhedsdomstol. Det skal bemærkes, at EU i henhold til den relevante prioritering i tiltrædelsespartnerskabet gentagne gange har anmodet Tyrkiet om at bringe statssikkerhedsdomstolenes funktion i overensstemmelse med EU's standarder. Vi bemærker, at afskaffelsen af disse domstole er blandt de planlagte foranstaltninger i Tyrkiets næste lovreformpakke.
Jeg vil også gerne påpege, at kommissionsformand Prodi i sin tale til det tyrkiske parlament i januar 2004 krævede Leyla Zanas øjeblikkelige løsladelse. Kommissionen har desuden rejst problemet adskillige gange i sin periodiske rapport og inden for rammerne af den politiske dialog med de tyrkiske myndigheder.
Vi forstår, at de anklagedes advokater har til hensigt at indbringe sagen for kassationsretten, og håber, at den vil blive behandlet ifølge de relevante principper om lige ret for alle. 
Balfe (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke Kommissionen for dens redegørelse. Jeg kendte, formentlig som den eneste her i Parlamentet, faktisk Leyla Zana, inden hun blev retsforfulgt og dømt. Jeg mødte hende første gang i slutningen af 1980'erne. Hun er, for at sige det mildt, en kontroversiel person.
Ikke desto mindre er hendes handlinger i fuld overensstemmelse med den demokratiske tankegang. Det eneste, hun har gjort, er trods alt at tale kurdisk i sit parlament. Fru Ahern og andre vælger undertiden at tale irsk her i Parlamentet. Det gjorde min kvæstorkollega fru Banotti faktisk i sin åbningstale. Men jeg tror ikke, selv Fine Gaels værste fjender ville ønske, at hun blev fængslet i op til 15 år for det.
Der har helt fra begyndelsen været tale om en kraftig overreaktion. Den måde, hvorpå processen blev ført, var uacceptabel, og det er takket være Europarådets indgriben, at der blev gennemført en ny proces. Det er en stor skuffelse for mig og min gruppe, at de dømmende myndigheder i Tyrkiet ikke var fleksible nok til at udnytte denne mulighed for helt at frikende Leyla Zana.
Hun har i realiteten været offer for en kamp mellem en reaktionær dommerstand og en stat, der forsøger at gennemføre reformer. Jeg glæder mig over de reformpakker, der er vedtaget, og jeg glæder mig også over, at statssikkerhedsdomstolene skal afskaffes. Det er ikke et øjeblik for tidligt.
Nogle arbejder hårdt for demokratiet i Tyrkiet, og AKP-parlamentsmedlem Faruk Ünsal har udtalt sig mod netop denne dom. Jeg håber, at vi ved at vedtage en formentlig enstemmig beslutning, der nyder opbakning i hele Parlamentet, kan sende et budskab, ikke til den tyrkiske regering, men til den tyrkiske dommerstand, om, at den skal være realistisk, modernisere sig og til en afveksling støtte sin regering i bestræbelserne på at genskabe respekten i Tyrkiet for den tyrkiske dommerstand. 
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vi er dybt skuffede over afgørelsen i Leyla Zana-sagen. Jeg er heller ikke under nogen omstændigheder enig i alle Leyla Zanas anskuelser. Hvis jeg var i besiddelse af det brev, som hun bl.a. har sendt til Javier Solana og Romano Prodi, ville jeg sige, at hendes vurdering af Öcalan og af organisationer efter PKK måske er lidt naiv eller lidt over- eller underdrevet - afhængig af, hvordan man vil sige det. Men alt dette er - hvilket allerede er blevet sagt - ikke grund nok til at holde nogen indespærret i mange år og stadfæste straffene trods europæiske domstoles afgørelser. Jeg mener, at det viser - og her er jeg fuldstændig enig med kommissæren - at der stadig er et stort misforhold mellem afgørelserne om reformer, som er blevet iværksat i parlamentet, og gennemførelsen heraf.
Det er ikke nogen kritik af regeringen, for regeringen har efter min mening, såvidt det var muligt, i høj grad udtrykt interesse for, at det skal føre til en anden afgørelse i Leyla Zana-sagen. Men vi skal imidlertid henstille til, bede og indtrængende anmode regeringen om virkelig at sætte alle kræfter ind på at gennemføre reformer, især også på det juridiske område. For jeg ser et stort problem, hvis regeringen foreslår positive ting, hvis parlamentet beslutter positive ting, men der ikke er tilsvarende skik og brug i forbindelse med gennemførelsen hverken i forvaltningen eller hos domstolen. Denne regering og Tyrkiet generelt vil ved afgørelserne i december sikkert også blive bebrejdet, at der ikke er tale om tilstrækkelig gennemførelse og tilstrækkelig kraft til at bringe forvaltning og retsvæsen op på et moderne europæisk niveau. 
Duff (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke Kommissionen for dens meget stærke og utvetydige redegørelse om den ulykkelige Zana-sag. På Det Blandede Parlamentariske Udvalgs møde i Tyrkiet for nylig bragte vi som sædvanlig processen mod Leyla Zana på bane. Justitsminister Cicek lovede, at statssikkerhedsdomstolene vil blive afskaffet i den næste lovreformpakke, som jeg mener bliver offentliggjort i denne uge. Det er selvfølgelig en glædelig nyhed, da disse domstole hverken bidrager til retfærdighed eller sikkerhed. Den tyrkiske regering forstår til fulde Zana-sagens politiske betydning for Europa-Parlamentet.
Jeg er meget glad for Tyrkiet, men jeg må helt klart sige, at hvis Leyla Zana og hendes kolleger ikke snart løslades, vil det være umuligt for selv Tyrkiets nærmeste venner at argumentere for, at der skal indledes tiltrædelsesforhandlinger i december. Intet land med næsten 6.000 samvittighedsfanger kan seriøst overveje EU-medlemskab, uanset hvor kontroversielle disse personer viser sig at være. 
Vinci (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i går morges var jeg i Ankara, og jeg var til stede ved den høring, hvor man stadfæstede den dom på 15 år, som Leyla Zana og de tre andre tidligere parlamentsmedlemmer fra DEP har fået.
Blandt de mange alvorlige ting, der allerede er blevet nævnt af de andre parlamentsmedlemmer og kommissionsrepræsentanten - som jeg gerne vil takke - er det i denne retssag særlig alvorligt, at dommen fra 1994 er blevet stadfæstet. Domstolen i Strasbourg har fordømt retssagen fra 1994, fordi den var ulovlig på mange punkter, og den har anmodet om, at der indledes en ny retssag. Afgørelsen er ikke baseret på denne retssags akter, men der henvises udtrykkeligt til dommen fra 1994. Den måde, som statssikkerhedsdomstolen i Ankara handler på, er således ikke kun en hån mod EU, men også mod Domstolen i Strasbourg.
Jeg har overværet alle høringerne i denne retssag, og forsvarsrettighederne er blevet krænket på det groveste. For at gøre det kort forholder det sig navnlig sådan, at forsvaret er blevet nægtet enhver mulighed for at give et objektivt svar på de påstande, som anklagerens vidner har fremført. Under de 14 høringer var domstolen udelukkende interesseret i at fastholde dommen fra 1994.
Jeg vil ikke komme med flere generelle kommentarer, da jeg er enig i det, som de foregående talere har sagt. Til oktober stiller Kommissionen sit forslag om, hvorvidt der skal indledes forhandlinger om Tyrkiets optagelse i EU, og hvornår disse forhandlinger skal starte. Jeg tror - også efter at have lyttet til kommissæren - at Kommissionen vil foretage en samvittighedsfuld vurdering, og efter at have lyttet til de andre parlamentsmedlemmer tror jeg også, at det kommende Parlament vil foretage en samvittighedsfuld vurdering af, hvorvidt det er hensigtsmæssigt at indlede forhandlinger om Tyrkiets optagelse i EU, eller om optagelsesforhandlingerne skal indledes med det samme. Som det er nu, mener jeg ærligt talt ikke, at betingelserne for at indlede forhandlingerne er til stede. 
Lagendijk (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, desværre kom gårsdagens kendelse ikke som nogen overraskelse. De personer, der har beskæftiget sig med sagen i de seneste måneder og år, har med egne øjne kunnet se, at denne proces var en farce. Dommerne og specielt den offentlige anklager var overhovedet ikke interesseret i at foretage en ny grundig gennemgang af de gamle beviser fra 1994. Og i denne proces kunne forsvaret endnu en gang ikke indkalde nye vidner, der ønskede at afgive modgående udsagn. Det var en kopi af en dårlig proces, og resultatet af en dårlig proces er en dårlig kendelse.
Men én ting skal stå helt klart: Det siger mindre om regeringens holdning til reformer end om de konservatives indædte modstand. Disse dommere, gårsdagens dommere, ville vise, hvem der bestemmer. Deres svar er klart: Vi bestemmer, ikke Europa-Parlamentet eller Kommissionen i Bruxelles og heller ikke regeringen i Ankara. Det er os, der bestemmer i denne sag. Jeg tror, at regeringen kun kan begrænse den skade, som den utvivlsomt har lidt i forbindelse med dens anmodning om at indlede forhandlinger i december, ved at vise, at dette er en undtagelse fra reglen. Reglen skal forblive uændret: reformer på papiret skal gennemføres i praksis.
Jeg vil komme med to eksempler. Nogen har allerede nævnt planerne - og jeg understreger ordet "planerne" - om at afskaffe statssikkerhedsdomstolene. Jeg vil gerne bede regeringen om at skynde sig med denne sag, om ikke at trække tingene i langdrag samt om at sørge for, at disse domstole rent faktisk afskaffes inden december.
Det andet eksempel, der selvfølgelig er meget symbolsk i denne sammenhæng, er brugen af det kurdiske sprog, der som bekendt var kilden til hele denne sag. På papiret - atter på papiret - er det tilladt at bruge dette sprog, men i praksis er der fortsat adskillige administrative hindringer. Det er derfor meget vigtigt, at det ved årets udgang rent faktisk er muligt at bruge det kurdiske sprog i uddannelsessystemet og i medierne.
Til slut vil jeg til dem, der udelukkende på baggrund af denne sag har konkluderet, at der ikke skal indledes forhandlinger, sige, hvad fr. Zana selv skrev i et brev til Europa-Parlamentet. Hun skrev, at hun hellere vil sidde i fængsel i et land, der forhandler med EU, end være fri i et land, som Europa har vendt ryggen.
Oostlander (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tilslutte mig den fine retorik fra min kollega hr. Lagendijk. Jeg ser helst, at fr. Leyla Zana er på fri fod i et land, der forhandler med EU. For mig at se er det faktisk den eneste acceptable mulighed.
Det er meget sjældent, at nogen tilbringer så lang tid i fængsel, samtidig med at de har Sakharov-prisen næsten lige så længe. Situationen er ganske usædvanlig. Det er også meget usædvanligt, at EU i så lang tid har fortsat, som om intet var hændt. Det kan ikke fortsætte. Vi skal gøre mere vrøvl og udøve pres, så der til gengæld kan blive lagt pres på oppositionen i Tyrkiet.
Den gamle statsfilosofi og den gamle form for kemalisme er fortsat ganske udbredt, hvilket fremgår af denne proces. Magthaverne går selv ind for denne gamle filosofi, og selvfølgelig når de gang på gang frem til den samme konklusion. Jeg er enig med de medlemmer, der allerede har sagt, at det usædvanlige element her består i, at regeringen faktisk gør sit bedste og har vedtaget opsigtsvækkende reformer af retsvæsenet. Regeringen stod specielt bag den ændring, der gjorde det muligt at genåbne retssager. Den introducerede også muligheden for at få nogen løsladt fra fængslet, men denne mulighed udnyttes ikke. Enten bruges lovgivningen slet ikke, eller også bruges den ikke korrekt. Jeg mener, at vi skal overbevise vores egne regeringer herom. Det er ikke kun et spørgsmål om isolerede symptomer, som det alvorlige tilfælde med Leyla Zana og hendes venner. Det er en følge af et mere dybtgående spørgsmål, som vi skal diskutere med Tyrkiet. Jeg vil også tilføje, at det efter min opfattelse er vigtigt at skabe kontakter mellem europæiske dommere og offentlige anklagere og deres tyrkiske modstykker for at ændre holdningerne, da den forkerte holdning gang på gang kan føre os på vildspor, hvor man forfalder til nationalistisk had imod minoriteter på grund af frygten for, at de kan underminere statens integritet.
Af disse grunde mener jeg, at vi skal presse på for at udnytte de eksisterende muligheder for at få løsladt fr. Leyla Zana og flere andre, der er fængslet for lignende såkaldte lovovertrædelser, forud for en reform af hele den retslige procedure. 
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne komme med et indlæg, for jeg synes naturligvis, at resultatet af denne proces er uacceptabelt. Det er anden gang, vi starter forfra. Højesteretten er på anmodning fra Europa og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol startet forfra på processen. Dommen er præcis den samme. Jeg tror ikke, man kan være mere skuffet, og stillet over for en sådan forvirring tror jeg ikke, der er mere at sige.
Jeg besøgte Leyla Zana i 1995 i det fængsel, hvor hun sad i Ankara med de andre kurdiske fanger, som sidder fængslet på grund af deres politiske overbevisning, skal vi huske. Det var det år, hvor vi skulle stemme om toldunionen. Jeg var meget rådvild, og jeg sagde til mig selv, at vi måske burde give Tyrkiet en chance, for jeg var tilhænger af dets senere tiltrædelse. Jeg tog derfor derned for at danne mig et indtryk af udviklingen i det land, som jeg ville give en chance ved at stemme for toldunionen. Jeg tænkte, at det måske ville have en indflydelse på respekten for menneskerettighederne, respekten for minoriteterne og for ytringsfriheden!
I dag må jeg nok indse, at tingene desværre ikke har udviklet sig i en gunstig retning. Jeg er ikke desto mindre tilhænger, hr. formand, af Tyrkiets indtræden i EU. Jeg beklager imidlertid, at landet fortsætter sine brud på menneskerettighederne, og jeg insisterer på, at der gøres en betragtelig indsats, ellers frygter jeg, at tiltrædelsen er vingeskudt.
Uca (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, domstolens afgørelse i processen mod Leyla Zana viser umiskendeligt, at Tyrkiet endnu ikke er modent til forhandlinger om en tiltrædelse af EU. Upåvirket af de formelle reformer i Tyrkiet agerer domstolen som i gamle dage. Enhver, der som jeg har deltaget i forhandlingerne, kunne regne ud, at den første dom, som blev afsagt på baggrund af en sætning udtalt på kurdisk, og som Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol kritiserede skarpt, ville blive bekræftet på ny. I den forbindelse kunne Tyrkiet med processen have bevist, at de juridiske reformer er mere end blot papir. I sidste ende handlede det ikke om bagateller, men om en kvinde, hvis skæbne er blevet et symbol på afvisning af den tyrkiske politik og det tyrkiske retsvæsen, og hvis processer var en prøvesten for reformens seriøsitet. Men ikke engang dette og den internationale opmærksomhed kunne få domstolen til at føre en retsstatslig proces. Jeg spørger Dem derfor, hvis selv Leyla Zana-sagen ikke bevirker nogen ændring i det tyrkiske retsvæsen, hvordan opnås en gennemførelse af reformen så overhovedet?
Jeg vil gerne gøre det klart, at jeg principielt er for Tyrkiets tiltrædelse af EU, hvis landet opfylder betingelserne herfor. Tyrkiet har vidst i mange år, at det skal ændre sig drastisk for at have et tiltrædelsesperspektiv. Dommen fra i går viser imidlertid, at landet stadig ikke har viljen hertil. Derfor skal EU nu stoppe snakken om en forestående optagelse af tiltrædelsesforhandlinger. Den, der efter dommen fortsat holder fast ved, at tiltrædelsesforhandlinger er mulige om et halvt år, viser blot, at han er ligeglad med Københavnskriterierne, og at det for ham udelukkende handler om gennemførelsen af strategiske mål. Nej, det bliver ved det, kriterierne for tiltrædelse af EU ligger fast og skal bevares. Så længe Tyrkiet ignorerer dette, kan der ikke blive tale om tiltrædelsesforhandlinger. 
Nielson,
    Hr. formand, jeg har ikke mange kommentarer til de forskellige indlæg. Jeg vil bare sige, at dommerstandens uafhængighed er tvivlsom, når en del af dommerstanden har en struktur, funktion og kultur, som ikke er i overensstemmelse med grundlæggende demokratiske principper. Det kan sammenlignes med situationen i Guantánamo. Det er ikke godt nok. Vi hilser derfor den foreslåede afskaffelse af statssikkerhedsdomstolene velkommen, og Kommissionen vil lægge behørig vægt på dette spørgsmål i vores rapport om Tyrkiet i oktober. 
Formanden.
   - Jeg har modtaget fem beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 37, stk. 2(2).
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
- A5-0280/2004 af Randzio-Plath for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om Kommissionens henstilling om 2004-opdateringen af de overordnede retningslinjer for medlemsstaternes og Fællesskabets økonomiske politik (KOM(2004) 238 - C5-0183/2004 - 2004/2020(INI)) og
- A5-0277/2004 af Hermange for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om forslag til Rådets afgørelse om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (KOM(2004) 239 - C5-0188/2004 - 2004/0082(CNS)). 
Hermange (PPE-DE ),
   Resultater på beskæftigelsesområdet udgør i dag en nøglefaktor i Lissabons hovedmålsætning, der blev fastlagt i 2000. Som De sikkert ved, er målsætningen som følger, og jeg citerer: "at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe en holdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed". Vi skal ikke glemme, at Europa allerede har gjort en række betragtelige fremskridt, eftersom vi siden 1999 har skabt seks millioner arbejdspladser på det europæiske kontinent.
Når det er sagt, er det klart, at Europa trods disse fremskridt ikke vil nå det kvantitative midtvejsmål, nemlig en beskæftigelsesgrad på 67 % i 2005. I dag brugte en stor fransk avis overskriften "Europas vækststop", en vækst, som kun bliver på 1,7 %. Det er grunden til, at vi over for denne konstatering af en nedgang i økonomien skal sætte alt i værk, og det er EU's pligt at handle.
Det var i den forbindelse, at Wim Kok-rapporten blev til. Rapporten understregede, at det hastede med konkret handling i form af afgørende foranstaltninger på skatte-, social-, miljø-, forsknings- og innovationsområdet for især på alle områder at skabe arbejdspladser, idet der naturligvis skal tages hensyn til globaliseringen og problemerne i forbindelse med befolkningens aldring. Det kræver i stort omfang hurtig reaktion og god styring af ændringsprocessen. Derfor skylder vi os selv at vælge forandringen for ikke at være underlagt den. Det er grunden til, at jeg i min betænkning ønskede at holde fast ved den konkrete gennemførelse af retningslinjerne for beskæftigelsen.
For det første skal vi forbedre virksomhedernes og deres lønmodtageres reaktionsevner. Det kræver tilpasning i form af en forøgelse af den menneskelige kapital og en politik for livslang læring, som skal fremmes. Det kræver også, at vi forsøger at fremme oprettelsen af virksomheder og især små virksomheder. Det er i den ånd - det er formålet med ændringsforslag 7 til betænkningen - at Europa skal støtte netværk og partnerskaber, f.eks. ekspertnetværk, som knytter små virksomheder, forskningscentre, universiteter og private virksomheder sammen.
For det andet skal vi mobilisere den aktive befolkning, ja faktisk hele befolkningen. I den ånd anbefaler jeg stærkt - det er formålet med ændringsforslag 5 - at gøre beskæftigelsen af de unge til et stort europæisk spørgsmål.
For det tredje skal vi lancere en stor europæisk plan imod afindustrialiseringen. I den forbindelse - det er formålet med ændringsforslag 6 - er det af stor betydning, at EU støtter de mest ugunstigt stillede regioner uden at glemme at følge udviklingen i de mest dynamiske områder. Det er formålet med ændringsforslag 5.
For det fjerde er der den meget konkrete retningslinje, som sigter mod en bedre forvaltningsførelse. Det er i øvrigt også konklusionen på Wim Kok-rapporten. En bedre forvaltningsførelse betyder, at det er nødvendigt at mobilisere alle aktører - nationale parlamenter, regionale og lokale aktører, arbejdsmarkedets parter, fagforeninger og foreninger, men også virksomheder - og i denne ånd at fremme en bedre adgang til strukturfondene. Indtil i dag har Europa støttet medlemsstaternes politik og ikke andet ved at vedtage en støttepolitik, som jeg ville kalde støtte i form af krykker, men ikke med tanke på økonomisk dynamik. Jeg mener, at det, hvis vi skal huske på nødvendigheden af at støtte de mest ugunstigt stillede regioner, kræver, at Europa udadtil viser, hvor dynamisk det kan være, og reelt gør det. Retningslinjerne for Fællesskabets finansieringer skal fastlægges med tanke på den økonomiske dynamik. Det var, hvad jeg ønskede at sige, meget konkret.
Desuden beklager jeg, hr. formand, at vi efter afstemningerne i går, som var lige så vigtige som afstemningerne om miljøpåvirkninger set i et livscyklusperspektiv, dæk, marmelade og kastanjecreme - alle lige betydningsfulde afstemninger - er nødt til at drøfte beskæftigelsespolitikken nu, hvor Rådet i øvrigt heller ikke er til stede. Jeg beklager de omstændigheder, hvorunder vi har været nødt til at udarbejde denne betænkning i betragtning af det vægelsind, der omgiver den. Faktisk udarbejder De en betænkning om retningslinjerne, en lovgivende betænkning, men De kan ikke ændre den, for retningslinjerne har været fastlagt i tre år, som om miljøsituationen og de internationale, sociologiske, finansielle og skattemæssige vilkår ikke ændrer sig.
Randzio-Plath (PSE ),
   Hr. formand, Europa-Parlamentet har altid krævet, at den økonomiske politik, beskæftigelses-, social- og finanspolitikken koordineres og betragtes integreret, således at der opnås en sammenhæng i EU's vækst-, beskæftigelses- og socialstrategi.
Vi synes, at det er rigtigt, og det er også sket nu, at vi ikke kun betragter disse overordnede retningslinjer for den økonomiske politik over et år, men også over en længere periode. Det sparer os imidlertid ikke for det helt konkrete og kritiske blik på disse retningslinjer og på nødvendigheden af en tilpasning til den konjunkturelle og beskæftigelsespolitiske udvikling.
Vi ser meget tydeligt, at den europæiske økonomi fortsat er svag, vi ser meget tydeligt, at konjunkturforbedringen i euroområdet dér, hvor den har fundet sted, eller hvor den har påvirket konjunkturen positivt, især skyldes den bratte stigning i eksportvæksten, mens den nationale efterspørgsel fortsat er negativ på grund af lavt privatforbrug, og det har endda været tilfældet i flere kvartaler. Det må give os grund til bekymring, og vi ønsker derfor at betragte og omformulere disse overordnede retningslinjer for den økonomiske politik således, at den økonomiske vækst stimuleres, og den økonomiske, sociale og økologiske bæredygtighed for denne vækst også kan styrkes. Dette vil kun være muligt, hvis alle medlemsstater holder sig til aftalen.
Her gentager jeg Europa-Parlamentets kritik af, at mange af medlemsstaterne ikke overholder løfterne om Lissabon-strategien, forbindelsen og sammenkoblingen af alle foranstaltninger til skabelse af en virkelig fremtidsorienteret vækst og også til styrkelse af konkurrenceevnen. Derfor mener jeg, at der med de overordnede retningslinjer i endnu højere grad end hidtil skal tages hensyn til en stimulering af den økonomiske vækst via investeringer og skabelsen af arbejdspladser og dermed vækst i produktiviteten.
Vækstinitiativet skal helt sikkert hilses velkommen i denne forbindelse. Men her bør man også lade det komme klart og konkret til udtryk i retningslinjerne, at det er koncentreret omkring menneskelige ressourcer, forskning samt udvikling og innovation, men også omkring en industripolitik med særlig vægt på små og mellemstore virksomheder, vedvarende energikilder og miljøvenlige teknologier.
Handlingsplanen for miljøteknologier skal gennemføres, men vi må heller ikke glemme investeringerne i den sociale infrastruktur, for vi vil ikke opnå vækst i produktiviteten, hvis vi ikke styrker foreningen af arbejdsliv og familieliv i EU og dermed også øger kvindernes erhvervsaktivitetskvote. Jeg synes virkelig, at det er en meget vigtig foranstaltning. Det kan ikke understreges nok, at mange medlemsstater stadig skal gøre sig store bestræbelser her.
Finansieringen af vækststimulerende investeringer er også utilstrækkelig, og vi bør også her inddrage foranstaltninger i de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som indeholder en koordinering af bekæmpelsen af illoyal skattekonkurrence og en koordinering af bekæmpelsen af skatteunddragelse. Desuden er udgiftsrammerne i det nuværende quickstart-program og for vækstinitiativerne heller ikke tilstrækkelige, fordi alle økonomiske forskningsinstitutter naturligvis med rette siger, at investeringer, hvis de ikke udgør mindst 1 % af bruttonationalproduktet, ikke vil have den ønskede virkning især med henblik på at påvirke massearbejdsløsheden på over 14 millioner arbejdsløse i EU positivt.
Den sociale og regionale sammenhæng og den reelle konvergens skal også fremover stå i centrum af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, men det bør understreges tydeligere, hvilket der rent faktisk også kan give succes, for vi har brug for stærke synergieffekter mellem de nødvendige strukturreformer på den ene side og investeringerne og en stabilitets- og vækstorienteret makroøkonomisk politik på den anden side. Her er det naturligvis også nødvendigt med en fleksibilisering og intelligent anvendelse af stabilitets- og vækstpagten.
Gennemsigtighed og delvis gennemførelse af Lissabon-strategien er ikke kun ophøjede mål, men det er virkelig lovende initiativer for at gennemtrumfe gennemførelsen af Lissabon-strategien med reformpartnerskaber. Jeg mener, at disse partnerskaber i forbindelse med ændringen i høj grad skal beskæftige sig med de økonomiske, sociale og økologiske emner, således at vi virkelig når frem til en bedre og mere politisk udformning af Lissabon-strategien.
Jeg har en positiv indstilling til ånden i Lissabon-strategien. Jeg er af den opfattelse, at det er den mest omfattende strategi til at blive herre over problemerne i EU, men vi skal også helt klart opdatere disse retningslinjer hvert år, hvis den økonomiske udvikling kræver det, og vi kan se, at det bliver mere og mere nødvendigt. Ved reformen af strukturfondene skal der også tages hensyn til, at en forbindelse mellem strukturfondene og anvendelsen heraf sammen med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik er et vigtigt anliggende. Det hele skal også formuleres således, at alle partnere faktisk tvinges til at etablere en forbindelse til fordel for bæredygtig vækst, fuld beskæftigelse og socialt sammenhold. 
Dimas,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg er meget glad for at deltage i forhandlingen om den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken.
Denne forhandling finder sted som en reaktion på de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og Kommissionens rapport fra 2004 om beskæftigelsespolitikken. Jeg vil gerne lykønske specielt fru Randzio-Plath og fru Hermange med deres betænkninger. Kommissionens vedtagelse af den såkaldte pakke med retningslinjer, der omfatter både de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken, er endnu et bevis på, at effektivisering bærer frugt. Effektivisering har ikke kun betydet en opdatering af EU's koordineringsrunder vedrørende den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken, den har samtidig givet en stærkere komplementaritet og samhørighed mellem disse to grundlæggende procedurer. Det primære mål med at strømline og koordinere politikkerne var at effektivisere ved at lægge større vægt på gennemførelsen frem for den årlige affattelse af retningslinjer.
Både de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken blev vedtaget med et perspektiv på tre år. Helt fra starten stod det klart, at retningslinjerne kun skal ændres for at tage højde for en vigtig udvikling. Da der ikke findes nogen vigtig udvikling, skal de treårige retningslinjer således forblive stabile i år. Ved at fastholde en stabil strategi kan vi forbedre planlægningen og forudberegningen af EU's politikker og sørge for, at de fortsætter og er effektive.
Først vil jeg udtale mig om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Kommissionen mener, at den overordnede politiske strategi i disse retningslinjer fortsat er gældende. I 2004-opdateringen blev der lagt vægt på at indlemme de 10 nye lande i koordineringen af vores politikker. Jeg vil gerne uddybe mine kommentarer til disse to aspekter, idet jeg også tager hensyn til visse kommentarer fra Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål.
Kommissionen har bekræftet EU's strategiske økonomiske politik på mellemlang sigt i henhold til de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik for 2003-2005. Denne strategi har tre hovedakser: makroøkonomiske politikker baseret på udvikling og stabilitet, økonomiske reformer for et forbedret udviklingspotentiale samt politikker til styrkelse af bæredygtigheden. Med denne pakke med politikker fokuseres der på de økonomiske politikkers potentielle bidrag til opfyldelse af Lissabon-målene.
Der er indlysende grunde til at fortsætte den nuværende strategi og skabe fremskridt. For det første stemmer den økonomiske udvikling overens med forventningerne på det tidspunkt i fjor, hvor Rådet udsendte de nuværende overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Som det fremgår af vores nye økonomiske prognoser, er der fremgang at spore i EU's økonomier, og man regner med, at de vil konsolideres. Selvfølgelig har jeg noteret mig fru Randzio-Plaths bemærkninger om fremgang og vækst samt fru Hermanges bemærkninger i dagens publikation om stagnationen i økonomien og væksten. I alle tilfælde er den overordnede ramme for den makroøkonomiske politik ikke negativ. Jeg vil gerne - og finder det nødvendigt - understrege, at vi skal gøre os umage for at sætte nyt skub i den finansielle omstrukturering, når opsvinget har bidt sig fast, og vi skal ikke begå fejl, sådan som vi tidligere har gjort, når den kortsigtede økonomi har været sund.
For det andet er det nødvendigt med en beslutsom gennemførelse af de mål, vi har opstillet for strukturreformerne, hvis vi skal styrke økonomiens vækst og stabilitet. I den første evaluering af gennemførelsen af de nuværende overordnede retningslinjer i januar anerkendte Kommissionen, at der er gjort visse fremskridt. Det stod imidlertid også klart, at der er behov for yderligere reformfremgang for ikke at bringe opfyldelsen af Lissabon-målene i fare. I 2004-opdateringen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik er der fokus på at integrere de nye medlemsstater inden for rammerne af en koordinering af vores økonomiske politikker. Det er positivt, at fru Randzio-Plath i sin betænkning samt i beslutningsforslaget støtter dette mål. De nye medlemsstaters økonomiske udfordringer er ikke meget anderledes end de nuværende medlemsstaters udfordringer. De er bare større.
Vores økonomiske strategi på mellemlang sigt imødegår udfordringerne for de tiltrædende lande. Synergien fra interaktionen mellem makroøkonomiske politikker og de nødvendige strukturreformer vil resultere i en konvergens mellem disse lande. Denne gradvise de facto-konvergens er den vigtigste udfordring for de tiltrædende lande. 
Hvad angår 2004-retningslinjerne for beskæftigelsespolitikkerne, vil jeg først og fremmest takke Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og i særdeleshed ordføreren fru Hermange for den dynamiske håndtering af Europa-Parlamentets udtalelse om retningslinjerne. Det er meget positivt, at alle de spørgsmål, der behandles i betænkningen, vedrører de fire grundlæggende politiske sektorer i henhold til taskforcen for beskæftigelse og den fælles rapport om beskæftigelse fra 2004, der blev bekræftet på Det Europæiske Råds forårsmøde. De prioriterede mål handler om at øge arbejdstagernes og virksomhedernes tilpasningsevne, at få flere mennesker ind på arbejdsmarkedet, at forbedre beskæftigelseskvaliteten og at investere i menneskelige ressourcer. Jeg mener således, at vi i alt væsentligt er på samme bølgelængde, og at vi har de samme interesser og prioriteringer for de kommende år. Det er også vigtigt, at De understregede behovet for en strengere vurdering af medlemsstaternes præstationer for at sætte skub i anvendelsen af beskæftigelsesstrategien.
Jeg vil ganske kort komme ind på Kommissionens forslag til 2004-retningslinjerne for beskæftigelse. Kommissionen foreslår, at retningslinjerne bibeholdes som vedtaget i Rådets afgørelse fra juli 2003. Som en del af de fælles bestræbelser på at effektivisere EU's økonomiske politik og beskæftigelsespolitik følger retningslinjerne for beskæftigelsespolitikkerne ligesom de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik en treårig cyklus. Sidste års reform af beskæftigelsespolitikken skulle sikre en bedre håndtering af de grundlæggende udfordringer ved EU's arbejdsmarked for at tilgodese Lissabon-målene for 2010. Med denne reform blev der lagt vægt på en strategi på mellemlang sigt og definitionen af en rammepolitik, hvor der tages højde for den mangfoldighed, der gør sig gældende i det udvidede EU.
I den fælles rapport om beskæftigelsen, som blev godkendt af taskforcen for beskæftigelse under forsæde af hr. Kok, fremhævede man behovet for at styrke overvågningen af de reformer, som medlemsstaterne påtog sig at gennemføre, frem for at foretage flere ændringer i retningslinjerne. På samme måde bekræftede man på Det Europæiske Råds forårsmøde det behov, der nævnes i den fælles rapport om beskæftigelse, for at der i det kommende år fokuseres på en evaluering af udviklingen i beskæftigelsesproceduren. Det vigtigste spørgsmål i den næste fælles rapport om beskæftigelsen skal derfor være medlemsstaternes reaktion på de særlige henstillinger for de enkelte lande. Det betyder, at disse henstillinger skal være i centrum for de nationale handlingsplaner, der indsendes af medlemsstaterne - både de nuværende 15 og de nye medlemsstater - i efteråret 2004.
Til slut vil jeg forsikre Dem om, at Kommissionen er tilfreds med Europa-Parlamentets konstruktive tilgang, hvor ændringsforslagene er koncentreret om betragtningerne. Gennem yderligere forhandlinger med Rådet vil Kommissionen også tage hensyn til og støtte de ændringsforslag, der forbedrer visse betragtninger. Jeg er helt overbevist om, at den enorme udfordring ved at nå Lissabon-målene inden 2010 gør det nødvendigt for os at koncentrere os 100 % om gennemførelsen, så vi får omsat udfordringerne til politisk handling. 
Hughes (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke fru Hermange for hendes betænkning - jeg vil fokusere på beskæftigelsen - og kommissæren for hans redegørelse her til formiddag.
Fru Hermange har den rette indfaldsvinkel. Vi søger ikke at ændre retningslinjernes detailstruktur. Da vi gik med til at strømline retningslinjerne for den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken sidste år, gik vi stiltiende med til ikke at røre selve retningslinjerne før 2006 - midtvejs. Det er den rigtige fremgangsmåde. Vi har brug for den stabilitet i retningslinjernes struktur.
Vi må dog erkende, at vi er nødt til i stigende grad at fokusere på gennemførelsen af retningslinjerne for både den økonomiske politik og, måske især, beskæftigelsespolitikken. Problemet består i, at medlemsstaterne ikke gennemfører retningslinjerne korrekt.
Vi har derfor udarbejdet en række betragtninger, der fokuserer på nøgleområder inden for gennemførelsen. Ændringsforslag 1 er således koncentreret om forskning og udvikling. Med strømliningen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken har vi al mulig ret til at forvente, at omfattende europæiske rammer for investering i livslang læring, forskning og udvikling samt infrastruktur medfører, at der skabes en EU-vækstmaskine, og at væksten omdannes til fuld og bedre beskæftigelse og større social samhørighed. Det er, hvad Lissabon-processen handler om, og vi er endnu rigtig langt fra målet.
I ændringsforslag 2 fokuserer vi på et par begreber, som er blevet fremhævet af taskforcen for beskæftigelse - i Kok-rapporten - nemlig tilpasningsevne og livslang læring. De er omfattet af retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken. Vi må dog erkende, at det i alle de nationale planer i større eller mindre grad er mislykkedes at nå de mål, der er fastlagt på disse områder.
Ændringsforslag 3 vedrører engagementet i retningslinjernes gennemførelse, der påhviler de nationale parlamenter, arbejdsmarkedets parter, ngo'erne og de lokale og regionale myndigheder. Disse parter skal tilskyndes til at engagere sig i retningslinjerne og sikre, at de gennemføres korrekt.
Jeg glæder mig især over fru Hermanges ændringsforslag 6 om bedre udnyttelse af strukturfondene i forbindelse med retningslinjernes gennemførelse. Jeg glæder mig også over ændringsforslag 7 om at tilskynde virksomhederne til bedre at foregribe økonomiske, tekniske og industrielle ændringer. Via dette mandat har Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender insisteret på en proaktiv tilgang til styringen af industrielle ændringer. Hun er inde på det helt rigtige.
Endelig ved jeg, at hr. Bushill-Matthews agter at stille et mundtligt ændringsforslag til ændringsforslag 5, så der lægges vægt på behovet for at holde ældre arbejdstagere på arbejdsmarkedet. Vi tilslutter os med glæde et sådant ændringsforslag. 
Schmidt, Olle (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil begynde med at takke begge ordførere for et fremragende arbejde. Jeg vil især anerkende Christa Randzio-Plaths grundige arbejde med denne betænkning. Hun har også udført et fremragende arbejde for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål. Deres arbejde som ordfører, fru Randzio-Plath, er karakteriseret af upartiskhed, viden og professionalisme. Jeg er overbevist om, at Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål vil savne Dem. Tak.
EU's økonomi har stadigvæk svære problemer. Den globale vækst har ikke fået den fart på, som vi ønskede os og forventede. Selv om den amerikanske økonomi forbedrer sig, er der stadig mange problemer. Det dobbelte underskud og den politiske usikkerhed underminerer den økonomiske styrke. Væksten i euroområdet er heller ikke imponerende. Vi er godt klar over de aktuelle cifre.
Hvad angår EU-15, viser det sig, at de pågældende lande har større økonomisk styrke med en tilvækst på 2 % i år og 2,4 % næste år. Det går betydeligt bedre i de nye medlemsstater med en tilvækst på 3,5 % i år og i gennemsnit 4 % næste år. Det er cifre, vi næsten kun kan drømme om i EU-15. Vi ved, at forandringerne i de nye medlemsstater har været meget omfattende og ofte smertefulde. Udviklingen viser, at det går i den rigtige retning, selv om man kan komme med en del indsigelser, og det anbefales at være forsigtig, som f.eks. Den Internationale Valutafond har anført i dag.
EU-15 burde kunne lære mere af de nye medlemsstater for at få fart på økonomien. Den konkurrence og det øgede marked, som nu åbner op, er til alles fordel. I stedet for at kritisere lande som Slovakiet og Estland, som har sænket deres skatter og derved skabt plads til vækst, burde vi se på, hvad vi kan lære af dette. Fremfor alt ville det være katastrofalt, hvis EU i et forsøg på at ensrette og styre de nationale økonomier tvang de nye lande til at indføre skatteforhøjelser og omfattende velfærdsreformer i et tempo, som de ikke selv går ind for. Selvfølgelig bliver konkurrencen hårdere. Det er allerede sket. Selskabsskatten i de nye medlemsstater er lavere end i vores egne lande, men sund konkurrence er velkommen.
Der er stadig behov for strukturreformer i flere af medlemsstaterne. Vi ved, hvem synderne er, og listen af syndere bliver desværre længere. Nederlandene og Storbritannien står for tur. Hvad angår stabilitets- og vækstpagten, mener vi, at den har fungeret godt. Den er allerede fleksibel. Selvfølgelig kan reglerne revurderes, men 
Vi Liberale tror, at Europa kan slippe ud af disse økonomiske problemer, men hvis det skal ske, skal der gøres mere. Lissabon-processen skal gennemføres fuldt ud. Den liberale opskrift for EU's medlemsstater på vækst og flere job er sunde offentlige finanser, øget konkurrence, en færdiggørelse af det indre marked i alle henseender samt strukturreformer for fremtiden. Vi støtter ikke de ekstra ændringsforslag i Christa Randzio-Plaths betænkning, men vi er indstillet på at støtte ordførerens balancerede afvejning.
Hr. formand, vi står over for enorme udfordringer i Europa, men mulighederne i det nye Europa er så meget større. Fred, frihed, demokrati og social og økonomisk stabilitet dominerer nu Europa. 
Schmid, Herman (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi er enige i, at det går meget dårligt for Europa. Fru Randzio-Plaths udmærkede betænkning dokumenterer, hvor forfærdeligt dårligt det ser ud. Det gælder især Europa og ikke hele verden. Det må derfor have noget at gøre med især europæiske forhold. Jeg hører til dem, som mener, at det har at gøre med stabilitets- og vækstpagten og den politik, som er forbundet med stabilitets- og vækstpagten. Så længe den er gældende, er der ikke meget, som hjælper. Vi har et lavt investeringsniveau og mangel på vækst og dynamik, hvilket faktisk betyder, at vi har et kapitaloverskud. Denne kapital skal så forlade Europa for at finde mere rentable investeringsmuligheder. Vi har også et tragisk overskud af arbejdskraft i form af arbejdsløse.
Jeg tror ikke, at vi kan bryde dette mønster, medmindre vi også opgiver stabilitets- og vækstpagten og i stedet begynder at tænke på offentlige investeringer ifølge den keynesianske tradition. Det er forbudt at tale om Keynes nu om dage, men jeg mener, at det er meget vigtigt at begynde at diskutere Keynes og postkeynesianismen. Det, at det ikke gøres, må skyldes en eller anden ideologisk blokering. Jeg kan ikke se, hvad det ellers kan være.
Det hjælper ikke meget, at vi har en god beskæftigelsespolitik, så længe dem med uddannelse og kvalifikationer ikke får job. Virksomhederne vil ikke have dem. Vi har brug for at sætte vores lid til offentlige investeringer. Jeg tror fremfor alt, at det ikke bare gælder infrastruktur, men også i høj grad forbruget af offentlige tjensteydelser. Det skal stige. Jeg tror også - og det er en anden sag, som man ikke må diskutere - at det er i orden at forkorte arbejdstiden for at få flere i arbejde. Vi ville få en bedre balance og være i stand til at øge arbejdsproduktiviteten. Der er brug for sådanne foranstaltninger, hvis vi skal komme nogen vegne, men så længe den nyliberale politik dominerer, vil det desværre fortsætte med at gå dårligt for Europa.

Jonckheer (Verts/ALE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine kolleger bliver ikke overraskede, hvis jeg uden indledning fortæller Dem, at jeg er næsten 100 % uenig i indlægget fra min ærede liberale kollega. Jeg mener, at det ved afslutningen af denne valgperiode er på tide at drage en kort konklusion af EU's økonomiske politik. Den økonomiske politik omfatter en Lissabon-dagsorden, hvis filosofi man ganske vist godt kunne være enig i, men som faktisk er dybt uafbalanceret, når det kommer til iværksættelsen af den, eftersom den sætter alt ind på at liberalisere sektorerne og glemmer de sociale og miljømæssige målsætninger i dagsordenen.
Men der er også en del, som helt mangler, nemlig den makroøkonomiske politik på EU-niveau, som, hvis den overhovedet eksisterer, udelukkende gør det igennem en stabilitetspagt. Den politik, der er blevet fulgt i de seneste år især af Frankrig og Tyskland, har bestået i at gøre en indsats for finanspolitikken med det formål at reducere underskuddet og gældsætningen, samtidig med at de sænker de offentlige udgifter, idet de håber på at regulere det hele ved at højne væksten. Det gik ikke. Vi har en meget svag vækst, en stigende arbejdsløshed og en voksende ubalance i indkomsten hos de forskellige socialgrupper uden at have reduceret udstødelse og fattigdom i et af verdens rigeste områder.
Jeg mener, at der findes nogle alternativer. Vi har drøftet dem, men uden succes, eller i hvert fald uden flertal, i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål. Der er nogle alternativer, som f.eks. består i nok at gøre en indsats i forbindelse med udbuddet, men også at gøre en mærkbar indsats for forbruget. Synes vi, det er i orden, at den europæiske opsparing finansierer øgede militærudgifter i USA? Jeg stiller spørgsmålet med disse ord, og sådan skal det stilles. Der er således plads til en neokeynesiansk opsvingspolitik, som er baseret på størrelsen af det indre marked med 25 EU-medlemsstater og på nødvendigheden af at øge de offentlige og private investeringer. Vækstinitiativet går måske i den rigtige retning, men det er utilstrækkeligt både i omfang og i kvalitet. Vi har brug for en koordinering af medlemsstaternes finanspolitikker, konvergenskriterier på det sociale og miljømæssige område, f.eks. for arbejdsvilkår og lønstigninger - jeg sagde faktisk lønstigninger - og på miljøområdet.
Endelig vil jeg slutte af med skattespørgsmålet. Det er et punkt, som vi har drøftet meget. Jeg vil blot sige til hr. Schmidt, at jeg blev slået over et telegram fra AFP, en erklæring fra Sveriges statsminister, hr. Persson, som sagde, at hvis kandidatlandene fortsætter med at sænke selskabsskatten, som de gør, er vi ikke længere rede til at støtte disse kandidatlande gennem strukturfondene. Vi gør bedst i at overveje den slags bemærkninger, og jeg vil sige, idet jeg vejer mine ord, at de mennesker, som ikke vil lægge selskabsskatten ind under ordningen med kvalificeret flertal i den europæiske forfatning, er uansvarlige og vil komme til at opleve strengere og strengere scenarier med skattekonkurrence, som vil opløse vores sociale sikringsordninger.
Blokland (EDD ).
   - Fru formand, i tirsdags holdt formanden for Den Europæiske Centralbank hr. Trichet en tale om den europæiske økonomi. Han var meget bekymret over det langsomme økonomiske opsving. Jeg deler hans bekymring, da væksten lader vente på sig. En passiv holdning vil ikke fremme væksten. Vi har brug for handling, og det er lige netop, hvad vi ikke ser.
Ifølge hr. Trichet - og jeg er enig med ham - er vi i Europa enige om diagnosen, men - og her går jeg længere end hr. Trichet - vores politiske input skaber ingen løsninger.
Jeg vil gerne opfordre medlemsstaterne til en gang for alle at se gennem fingre med deres uenighed og skride til handling. Lande som Kina og Indien vil ikke være sene til at udnytte muligheden for at kæmpe sig forbi os. Indsatsen skal være hård og kræve politiske ofre, men det er uansvarligt at vente længere. 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne nøjes med at kommentere Hermange-betænkningen og starte med at sige, at dette ikke er det indlæg, jeg havde tænkt mig at holde. Det var mit håb, at jeg kunne lykønske ordføreren med hendes fremragende betænkning. Det var en fremragende betænkning, men efter behandlingen i vores udvalg tidligere på ugen er mange af de mere fremragende dele desværre blevet fjernet. Det, der er tilbage, er stadig meget fornuftigt og positivt, men det er en svag afglans af den fremragende og meget grundige indsats, hun har ydet.
Desværre blev hendes ændringsforslag forkastet af PSE-Gruppen, der mødte talstærkt op i mandags. Desværre var jeg, bortset fra fru Hermange og en anden gruppenæstformand i PPE-DE-Gruppen, den eneste til stede fra vores gruppe.
Jeg brokker mig ikke over, hvordan socialdemokraterne forfølger deres dagsorden. De tror nu engang på, at de har ret, når de siger, at der ikke bør ske lovgivningsmæssige ændringer, og det spørgsmål vil jeg ikke diskutere nu. Jeg komplimenterer dem for deres målbevidsthed og den effektivitet, hvormed de forfølger deres mål. Jeg vil dog sige til vores kolleger, især de fraværende kolleger i denne side af salen, at hvis vi interesserer os for beskæftigelsen, hvilket vi gør - hvis vi interesserer os for arbejdsløsheden, hvilket vi gør - hvis vi interesserer os for den sociale uretfærdighed, der følger af arbejdsløshed, hvilket vi gør - så skal vi være rede til at prioritere dette område.
Selv om der samtidig skal arbejdes i andre udvalg, skal vi sørge for at møde op, så vi kan gøre vores holdning gældende på disse møder og skabe forandring. Forandring er vigtig, når det gælder retningslinjerne for beskæftigelsen. Det glæder mig, at kommissæren atter en gang understregede betydningen af Lissabon-agendaen, som alle dele af Parlamentet har accepteret.
Hvis vi skal opfylde Lissabon-målsætningerne, er det dog ikke godt nok bare at sige, at retningslinjerne ikke skal ændres før 2006. Det er heller ikke godt nok at sige, at det er helt op til medlemsstaterne at ændre og gennemføre retningslinjerne. Retningslinjerne skal styrkes og tilpasses, og der er meget, som skal gøres og omgøres her i Parlamentet, hvis der skal sættes skub i Lissabon-processen.
Endelig vil jeg gerne takke Stephen Hughes for hans bemærkning om, at han går helt ind for et mundtligt ændringsforslag, som jeg tror, ordføreren også vil støtte, vedrørende de ældres betydning, som jeg vil stille senere her til formiddag. Jeg er meget glad for denne opbakning, og jeg håber, at det lover godt for vores samarbejde i den kommende mandatperiode. Jeg ved, at Stephen Hughes håber på at vende tilbage. Jeg håber også på at vende tilbage, men næste gang med større støtte. 
Goebbels (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, Den Socialdemokratiske Gruppe kræver, at stabilitetspagten tilpasses konjunktursvingningerne. Jeg har ved flere lejligheder haft mulighed for på vegne af min gruppe at udarbejde konkrete forslag til en reform af pagten for at gøre den til redskab for en europæisk vækst- og stabilitetspolitik.
Således slår vi til lyd for strengere regler under højkonjunktur. Det ville f.eks. være at forpligte medlemsstaterne til at have et afbalanceret budget, når væksten overstiger lad os sige 3 %, mod at tillade dem større fleksibilitet i udgifterne til infrastrukturen ved et konjunkturskift. Vi sigter reelt mod at overføre den gyldne britiske regel til europæisk niveau.
Den luxembourgske premierminister, den kristelig-sociale Jean-Claude Juncker, har netop genoptaget de socialdemokratiske forslag. I et interview til avisen slår han til lyd for, at pagten skal være mere smidig ved lavkonjunktur og mere streng ved højkonjunktur. På det seneste møde i Økofin-Rådet fremførtes den teori, at det ville være nødvendigt at reformere pagten i 2005. Socialdemokraterne vil yde deres konstruktive hjælp til den nødvendige reform, men hr. Juncker får svært ved at overbevise sine venner i Det Europæiske Folkeparti, som udviser en næsten religiøs dogmatisme over for stabilitetspagten. Stabilitet uden vækst vil imidlertid blot øge EU's økonomiske og sociale problemer.
I den henseende anbefaler jeg at læse udtalelsen af professor Jean-Paul Fitoussi for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål. Denne udtalelse viser i vid udstrækning, at stabilitetspagten har bremset og fortsat bremser væksten i Europa. Pagten er især skæbnesvanger for de store europæiske økonomier, hvis økonomiske aktivitet mere afhænger af at blive stimuleret indefra end de små landes, som til gengæld er mere afhængige af efterspørgsel udefra. Det er klart det, der forklarer, at de små lande synes at være mere dydige i deres overholdelse af stabilitetspagten end de store lande, hvad enten de har en venstre- eller en højreregering. Reformen af stabilitetspagten er således ikke et spørgsmål om politiske krumspring, men en livsnødvendighed for et Europa, som er i færd med at tabe kampen for vækst og beskæftigelse.
Fru formand, tillad mig at sige en sidste tak til fru Randzio-Plath. Fru Randzio-Plath vil ikke være her i næste valgperiode, og det beklager jeg dybt. Vi mister i hende en kvinde, som viede sit engagement til euroen, det sociale Europa og til vækst og beskæftigelse i Europa. Jeg tror, jeg kan tale på vegne af alle kollegerne, når jeg takker hende offentligt for hendes virke som formand for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål.
Formanden.
   - Tak, hr. Goebbels, for Deres ord til vores kollega, fru Randzio-Plath, som har gjort en kolossal indsats i Europa-Parlamentet og i Europas tjeneste. Tak, frue!
Herzog (GUE/NGL ).
   - Fru formand, jeg vil også gerne benytte disse sidste møder til at lykønske fru Randzio-Plath med hendes indsats og sende hende og hr. Jonckheer, hr. Goebbels og de andre mine venligste hilsener. Vi har ikke blot beklaget den omfattende underbeskæftigelse og den lave vækst i EU, vi har forsøgt at opbygge en økonomisk politik på EU-plan. Og for at overvinde de forskellige forhindringer vil jeg nu også gerne nævne nogle politiske målsætninger.
Den første er, at vi først og fremmest skal gribe den chance, som udvidelsen byder på. De nye medlemslande ønsker vækst, og de har brug for solidaritet. Ganske som vi og endnu mere er de interesserede i, at det udvidede Europa bliver en langt mere dynamisk del af verden. Vi skal derfor fordrive Vestens angst og mobilisere den fælles interesse, hvilket betyder, at positive strategier for mobilitet, omstrukturering og specialisering, som giver mulighed for at øge de menneskelige og produktive kapaciteter i Øst og i Vest, er bydende nødvendige. Men hvordan?
Den anden målsætning er, at vi skal åbne for nogle nye valgmuligheder i forhandlingen om strukturreformerne. Hvordan kan vi fremme investeringerne? Der er to mulige løsninger. Kun den ene er i brug i dag, nemlig tiltrækningskraften ved kapital for et højt udbytte med konkurrence på skatte- og lovgivningsområdet. Det kan kun gå galt. En anden mulighed skal opdyrkes. Og faktisk skal vi lancere en udfordring i form af en ny blandingsøkonomi, en blandingsøkonomi i et multinationalt samarbejde, som hviler på partnerskabs- og netværkspolitikker. Det er den strukturreform, Europa har brug for, og som vi skal kunne opbygge.
Den tredje målsætning er at forny den makroøkonomiske ramme. Lissabon-strategien har valgt nogle gode målsætninger, en god drivkraft, men dens retningslinjer er stadig meget tvetydige, og den har ikke fundet de rigtige værktøjer. Der hersker den største uklarhed omkring fortolkningen. De nationale politikker er delte. Omlægningen af politikken skal være et centralt spørgsmål på dagsordenen i de kommende år, især hvad angår stabilitetspagten. Jeg tror, at vi med et godt europæisk budget og med en skatteharmonisering faktisk vil kunne løse problemerne med at mindske de nationale offentlige underskud på en bedre måde.
Min sidste bemærkning gælder spørgsmålet om metode. Medlemsstaterne gør grin med folk, de overholder ikke Lissabon-aftalerne, og de gennemfører dem ikke. Vi skal opbygge de nationale parlamenters ansvarlighed og sørge for et styrket samarbejde på det økonomiske område, men det er især blandt civilsamfundets aktører, blandt virksomheder og lokale myndigheder, at vi lider mest under den manglende indtjening. Der er et hav af aktiviteter, som skal iværksættes, men en stor mangel på projekter og aktører. Europæisk politik kan kun lade sig gøre, hvis den hviler på decentraliseret medindflydelse.
Bouwman (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg har nogle få kommentarer vedrørende den procedure, vi hidtil har fulgt, fordi det er der, de uundgåelige problemer er opstået. Jeg vil også sige noget om Lissabon, om hr. Koks rapport om kvaliteten af arbejdet, om Kina og Indien samt endelig om ændringsforslagene.
Med hensyn til proceduren er det vist nok anden eller tredje gang, vi har indset, hvor lidt tid vi har til at fastsætte retningslinjer for beskæftigelsen. Det skaber uenighed blandt os - ud over de normale politiske forskelle - om fortolkningen af retningslinjerne, hvordan de skal ændres, hvad der skal ændres og så videre. Jeg vil foreslå en anderledes fremgangsmåde næste år. Det er et råd til de kommende formandskaber i Rådet samt til Kommissionen. Det er vigtigt at sørge for, at Parlamentet får mulighed for at spille sin rolle i henhold til traktaten, nemlig at komme med en passende udtalelse, så vi ikke behøver at nedstemme en masse ændringsforslag, hvilket ikke er den korrekte proceduremæssige rækkefølge. Jeg er heller ikke sikker på, at den vedtagne triennale procedure er den mest fornuftige fremgangsmåde. I lyset af økonomiens hastige forandring og i lyset af det faktum, at Kommissionen tidligt var nødt til at justere sine optimistiske fremtidsudsigter og erkende, at tingene ikke gik så glat som forventet, mener jeg, at vi er nødt til at benytte lejligheden til at ændre nogle vigtige aspekter af disse retningslinjer for økonomien og beskæftigelsen.
Jeg vil gerne påpege en væsentlig mangel i traktaten. Det skal siges. Ifølge definitionen er retningslinjer for beskæftigelsen faktisk underordnet de økonomiske retningslinjer. Det ønsker vi ikke. Det giver anledning til alle mulige former for problemer, f.eks. når liberalisering er på dagsordenen, men det betyder også, at der opstilles alle mulige andre former for foranstaltninger, der har en effekt på denne måde. Jeg kan tilslutte mig det, som en del andre talere allerede har sagt herom, heriblandt hr. Jonckheer og hr. Goebbels.
Der er kun gjort beskedne fremskridt siden Lissabon. Det har vores udvalg også kommenteret. Der er kun sket lidt med hensyn til fattigdom samt de ældres og kvindernes deltagelse i arbejdsstyrken. Der er gjort fremskridt, men de har været alt for beskedne, og vi er nødt til at revidere retningslinjerne. Vi bør revidere Lissabon-aftalen i lyset af forskellige faktorer inklusive den økonomiske udvikling. På denne baggrund er holdningen i Koks rapport om, at vi skal sikre en bedre gennemførelse af aftalerne i deres helhed, kærkommen. Det er det, som Rådet formodedes at gøre. Jeg er imidlertid ikke overbevist om, at det er nok.
Hr. Kok foreslår, at vi skal drøfte og fremme fleksibilitet og sikkerhed. Han tager bestemt fat på fleksibilitetsspørgsmålet, men jeg ser intet om sikkerhed. Både Tyskland og Det Forenede Kongerige blokerer fortsat for direktivet om vikaransattes arbejdsforhold. Det er ikke i tråd med princippet om at fremme arbejdets kvalitet, som også er en af hr. Koks idéer. Jeg mener med andre ord, at vi skal se nøje på dette, og at vi f.eks. skal vende tilbage til det belgiske formandskabs forslag om arbejdskvalitet. Det var en nyttig rapport - ikke kun hvad angår en enkelt kategori som jobtilfredsstillelse. Jeg synes endvidere, at vi ikke kun skal se på USA, men også på udviklingen i Kina og Indien. I øjeblikket er vi vidne til en massiv off-shore outsourcing med alle dens konsekvenser.
Til slut vil jeg takke alle dem, der har samarbejdet i denne sidste tjenesteperiode. Jeg kan også fortælle, at Gruppen De Grønne vil støtte ændringsforslagene fra fr. Hermange og sandsynligvis også de mundtlige ændringsforslag fra hr. Bushill-Matthews. 
Abitbol (EDD ).
   - Fru formand, jeg vil gerne tilslutte mig de ord, som er blevet sagt om fru Randzio-Plath. Jeg var hendes første næstformand i to og et halvt år. Jeg har haft lejlighed til både at nyde godt af hendes konsekvens og hendes høflighed, selv om vores idéer, som De ved, næppe bragte os tættere sammen.
Jeg hørte også med glæde hr. Goebbels tale om den skæbnesvangre side af stabilitetspagten. Da jeg sagde dette i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål for 3-4 år siden, tror jeg, jeg chokerede mine kolleger. Det er tydeligt, at jeg faktisk havde ret, og at stabilitetspagten er et korset, som er alt for stramt til, at væksten, investeringerne og beskæftigelsen kan udvikle sig i Europa.
Men der er efter min mening en anden ting, som bremser den europæiske vækst, og jeg tror, at det er euroen. Det er i øvrigt tilstrækkeligt til at blive overbevist at se, at de tre lande i Unionen, som ikke har vedtaget euroen, og som har bevaret deres monetære suverænitet, klarer sig langt bedre end de 12, som med den europæiske valuta har valgt at knytte deres skæbner sammen og betro dem til en sand statsbank, en suveræn bank, der bryder sig pokker om væksten i Europa. Jeg håber, at spørgsmålet om euroen vil blive centralt for den kommende valgkampagne.
Jeg ved ikke, om jeg ligesom fru Randzio-Plath ikke vender tilbage. Jeg håber personligt, at jeg vender tilbage, men det er langtfra sikkert. Når det være sagt, håber jeg meget, at konsekvenserne af valget af euroen vil blive drøftet i den kommende valgkampagne, for det forekommer mig, at det netop er det, der i dag er hovedproblemet mellem Europa og de europæiske borgere.
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, trods dets mange succeser kæmper EU med at skabe nye job, fordi det er en af EU-borgernes grundlæggende rettigheder, samtidig med at det er den bedste forudsætning for vækst og social samhørighed mellem os.
Retningslinjerne for beskæftigelse og Luxembourg-proceduren i almindelighed er meget vigtige, hvis vi skal nå dette mål, hvilket er grunden til, at Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender altid undersøger dem meget nøje. Vores ordfører fru Hermange har den rette holdning hertil, og det vil vi takke hende for og lykønske hende med.
Jeg kunne gentage mange af de holdninger, som mange af kollegerne har givet udtryk for. For mit vedkommende vil jeg imidlertid kommentere visse punkter, som efter min mening bør fremhæves.
For det første er det en meget kompliceret affære at øge beskæftigelsen. Det påvirker alle sektorer af den økonomiske politik, socialpolitikken, uddannelsespolitikken, erhvervsuddannelserne, gennemsigtigheden og kampen imod skatteunddragelse og sort arbejde. Forskning og innovation er særligt blevet fremhævet på det seneste. Det var faktisk en beslutning, der blev truffet på Rådets nyligt afholdte forårsmøde, og jeg takker ordføreren for at have accepteret mit ændringsforslag om emnet, ifølge hvilket der skal foretages en ordentlig koordinering af alle disse politikker ved udformningen, gennemførelsen, overvågningen og evalueringen af retningslinjernes anvendelse. Denne koordineringspolitik er meget vigtig for de nye medlemsstater, der opfordres til at overtage de europæiske resultater i deres interne politik. Vi bemærker også, at de lande, der ikke har nogen ordentlig koordinering, har de dårligste resultater med hensyn til at øge beskæftigelsen. Der er behov for koordinering og komplementaritet mellem både europæiske og nationale politikker på alle niveauer - centralt, regionalt, lokalt - og mellem alle involverede agenturer. Jeg er enig i ordførerens forslag om gennemsigtighed og enklere procedurer samt om oplysning om at udnytte strukturfondene bedst muligt.
Jeg vil også udtale mig om spørgsmålet om strukturreformer, primært inden for skattesektoren og socialsikringssektoren. Uanset hvor vigtigt alle finder dette spørgsmål, så er det ikke let. Det kræver en politisk pris, det skal destilleres af samfundet og modnes, og det sker ikke i det fornødne omfang. Hvis den samstemmende udtalelse, vi fremsatte som politik, skal give mening og lykkes, kræver det velforberedte og velinformerede borgere, ansvarlige arbejdsgivere og arbejdstagere samt en seriøs indsats, hvis resultaterne af vores politikker skal synliggøres, og vi skal skabe tillid til vores udvalgte mål og procedurer. 
Moraes (PSE ).
   - Fru formand, fru Hermange har udarbejdet en værdifuld betænkning, og vægten ligger uanset hr. Bushill-Matthews' kommentarer på gennemførelse. Gennemførelse er nøglen til retningslinjerne for beskæftigelsen og Lissabon-processen.
Hvorfor er det så vigtigt for os? Vi forstår, at ikke alene er retningslinjerne fra Lissabon ikke blevet overholdt, og det går kun langsomt fremad, men også, som hr. Dimas bemærkede, at de nye medlemsstater har samme forpligtelser som vi andre og samme problemer. Desværre er størrelse vigtig i en situation, hvor vi skal overholde retningslinjerne for beskæftigelsen, og de nye medlemsstaters samlede arbejdsløshed og budgetunderskud samtidig er det dobbelte af de gamle EU-landes. Størrelse er afgjort en vigtig faktor.
Det er derfor, at gennemførelse er afgørende, og ikke nye retningslinjer. Gennemførelse er vigtig, som nogle har været inde på - f.eks. i ændringsforslag 5 vedrørende unge arbejdsløse og i forbindelse med kvinder på arbejdsmarkedet - men vi skal også se på problemet med ældre arbejdstagere, den hurtigt aldrende befolkning i den arbejdsdygtige alder. Som udvalgets formand kort nævnte, skal de jobmæssige ændringer, som vores regioner nu står over for, f.eks. outsourcing og flytning af arbejdspladser til udlandet - problemer, som Parlamentet endelig tager alvorligt - indarbejdes i Lissabon-målsætningerne. Jeg er sikker på, at hr. Dimas vil tage hensyn til dette i sit arbejde i de kommende måneder.
Det centrale i denne sammenhæng er at sikre ikke alene, at gennemførelse prioriteres, men også, at hovedaktørerne - fagforeningerne og erhvervsorganisationerne - bibringes en større forståelse af strategien. Denne forståelse findes helt tydeligt endnu ikke i medlemsstaterne. Det er afgørende i forbindelse med dette emne, som er et af de sidste, Udvalget om Beskæftigelse behandler inden mandatperiodens udløb, at vi tager til efterretning, at de aktører, som berøres af Lissabon-målsætningen, ikke har tilstrækkeligt kendskab til den strategi, der følges.
Andre vigtige punkter er kvaliteten af livslang læring og den regionale virkning af faktorer som Equal-finansiering og forskelsbehandling på markedet. Alle disse punkter er centrale og skal bevares inden for Lissabon-målsætningen og retningslinjerne for beskæftigelsen. Vi skal styrke gennemførelsen. Det er nøglebudskabet i dagens forhandling, og derfor hilser jeg fru Hermanges betænkning velkommen. 
Bastos (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil starte med at lykønske ordførerne fru Hermange og fru Randzio-Plath, men jeg vil nøjes med at udtale mig om fru Hermanges betænkning. Selv om de nylige reformer af retningslinjerne for beskæftigelsen var et positivt tiltag, ser det nu ud til, at EU ikke vil opfylde Lissabon-målene for 2010.
I øjeblikket ligger beskæftigelsesfrekvensen på 64 %. Hvis den skal op på 70 % i 2010, skal der skabes 22 millioner nye job i det nye EU med 25 medlemsstater. Kun gennem udvikling af konkurrenceevnen og vækstmulighederne vil Europa kunne skabe en sådan stigning i beskæftigelsen og produktiviteten. Derfor blev der på forårstopmødet i 2004 udarbejdet beskæftigelseshenstillinger med henblik på at fremhæve prioriterede indsatsområder for de enkelte medlemsstater og understrege behovet for at styrke udvekslingen af erfaringer og god praksis, der spiller en afgørende rolle for den europæiske beskæftigelsesstrategi.
Jeg støtter Marie-Thérèse Hermanges udmærkede betænkning, der fremhæver behovet for bedre at udnytte alle tilgængelige instrumenter, at gennemføre det, man allerede er blevet enige om, og at mobilisere alle involverede aktører. Mit hjemland, Portugal, er f.eks. godt på vej til at opfylde Lissabon-beskæftigelsesmålene, selv om arbejdsløsheden på det seneste er steget - primært fordi visse multinationale virksomheder har trukket sig ud af landet. Alligevel ligger ledighedsprocenten under EU-gennemsnittet.
Portugal har til fulde opfyldt målene for fremme af kvinders og ældre arbejdstageres beskæftigelse. Vi skal imidlertid ikke krybe uden om emnet. Det nuværende økonomiske miljø i Europa er nemlig meget forskelligt fra det, der dannede baggrunden for Lissabon-topmødet i 2000. Den økonomiske og finansielle situation i visse medlemsstater kræver skrappe politikker for at tøjle de offentlige udgifter samt i særdeleshed stukturreformer som en forudsætning for økonomisk vækst og jobskabelse.
De medlemsstater, der i denne økonomiske nedgangsperiode har modet til ikke at give efter for lette løsninger, og som gennemfører de nødvendige reformer af beskæftigelseslovgivningen, de sociale sikringsordninger med videre, fortjener ikke reprimander, men opmuntring for deres reformevne. Jeg er sikker på, at Europa ikke når op på de nødvendige vækstniveauer for at opfylde Lissabon-målene, hvis ikke der gennemføres strukturreformer. 
Santos (PSE ).
   - Fru formand, for nylig erklærede Romano Prodi, at opsvinget i Tyskland og Italien er ikke-eksisterende, hvilket betyder, at de samme gamle usikkerheder, tvivl og risici vedrørende det økonomiske opsving i euroområdet vil fortsætte i år.
Denne erklæring overfører blot Kommissionens pessimistiske forudsigelser for 2004 til det politiske område. Det er så den baggrund, på hvilken vi skal analysere, hvordan Europas økonomiske situation udvikler sig inden for rammerne af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Vi kan ikke blive ved med at knibe udenom. Vi råder faktisk over kraftige teoretiske instrumenter såsom dem, der opstod som følge af Lissabon-strategien eller som følge af den gode praksis i forbindelse med samordningen af den økonomiske politik. Vi har imidlertid også stærke begrænsninger - f.eks. som følge af en for stærk fortolkning af stabilitets- og vækstpagten - der ødelægger vores indsats.
Spørgsmålet bliver mere og mere politisk eller sagt med andre ord et spørgsmål om valg, og selv om det er sandt, at der kun kan skabes en langsigtet bæredygtig økonomisk udvikling med en finansiel konsolidering, så er det også sandt, at der ikke bliver nogen finansiel konsolidering - ikke engang på kort sigt - uden økonomisk vækst. Europa har brug for en ny dagsorden med fokus på de økonomiske og beskæftigelsesmæssige problemer i stedet for den nuværende dagsorden med fokus på budgetunderskud og offentlige udgifter, hvilket er blevet en veritabel besættelse. Europa har brug for strukturreformer, men den har også brug for de økonomiske midler til at gennemføre dem. I de tidlige faser vil der altid være en stigning i de offentlige udgifter eller et fald i indtægterne, og det er kun muligt med omfattende ændringer af de gældende budgetregler. Det er på dette tidspunkt, at der begynder at forekomme forsinkelser i de forslag om en revision af stabilitets- og vækstpagten, som Kommissionen har annonceret, i særdeleshed hvis forslagene er koncentreret om essensen og ikke udelukkende skal formilde kontrollens lovgivningsmæssige aspekter.
En reform af stabilitets- og vækstpagten er uundgåelig, til dels fordi dette instrument strengt taget har været suspenderet siden den 25. november. I de nye regler kan man ikke længere ignorere ændringerne i den økonomiske cyklus eller undgå at tage hensyn til de enkelte medlemsstaters individuelle situation uden at skade indsatsen for at skabe budgetsamråd for hele euroområdet. I de nye regler kan man heller ikke længere ignorere betydningen af offentlige investeringer og udgifter til kvalitet som led i udviklingen. Det er vanvittigt at stræbe efter at afskaffe budgetunderskuddet i euroområdet på lang sigt, det støttes ikke af en økonomisk teori, og det vil resultere i den absurditet, at en statsgæld alligevel ikke vil være bedre end nul.
Jeg mener, at disse problemer findes i den udmærkede betænkning af fru Christa Randzio-Plath, som jeg ønsker alt godt, fordi jeg i de seneste tre år har opdaget, at hun er en meget dygtig, kompetent, beslutsom og særdeles EU-venlig kvinde. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, jeg vil indlede med at lykønske fru Hermange med hendes gode arbejde og med betænkningens kvalitet, som hun i øvrigt har forvænt os med.
Der er blevet gjort meget for at fremme beskæftigelsen i Europa i de seneste år. I Spanien har Folkepartiets regering i løbet af to valgperioder skabt over 4,3 millioner job. Vi er naturligvis alle sammen enige om, at det er nødvendigt støt og roligt at reformere selve beskæftigelsesstrategien, og vi er også alle sammen enige om betydningen af de tre mål - fuld beskæftigelse, forbedring af arbejdets kvalitet og produktivitet og styrkelse af den sociale samhørighed - ligesom vi vil være enige i både de fælles og de specifikke henstillinger.
Jeg vil understrege betydningen af nogle principper, der skal tilskynde til gennemførelsen af beskæftigelsesstrategierne, naturligvis ud over betydningen, som vi mange gange har nævnt her, af at samordne de økonomiske politikker og socialpolitikken, og jeg vil fremhæve nødvendigheden af at horisontalisere politikker som ligestillings-, arbejdsmiljø- og integrationspolitikker, der efter min opfattelse er afgørende mål i opbygningen af Europa som et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.
Jeg vil også, fru formand, understrege nødvendigheden af at forbedre produktiviteten i betragtning af udflytningen - som Regina Bastos allerede har talt om - der har katastrofale følger for den territoriale samhørighed og EU's nødvendige polycentrisme. Jeg tror, at en forbedring af produktiviteten og af arbejdets kvalitet er det bedste middel til at bremse udflytningen, som betyder, at mange europæiske borgere i dag er skeptiske over for EU. Jeg synes også, at forbindelsen mellem strukturfondene, politikkerne med indvirkning på territorial omstrukturering og beskæftigelsespolitikken er overordentlig vigtig for, at vi kan opnå territorial samhørighed, som er en altafgørende forudsætning for ægte polycentrisme i EU.
Nødvendigheden af en koordineret indsats fra EU's, medlemsstaternes, regionernes og de lokale myndigheders side og naturligvis den sociale dialog er andre vigtige instrumenter for forfølgelsen af disse retningslinjer.
Katiforis (PSE ).
   - Fru formand, da dette er det nuværende Parlaments afsluttende forhandling om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, bør vi måske foretage en mere generel undersøgelse.
Selvfølgelig er udtrykket "en europæisk økonomisk politik" noget misvisende. EU har ikke det overordnede ansvar på dette område, og den får det desværre heller ikke i henhold til det nye forfatningsudkast. Det overordnede ansvar ligger hos medlemsstaterne. EU har udelukkende en koordinerende funktion. Hvor EU har ansvaret - inden for den monetære politik - har vi ubestrideligt haft stor succes med indførelsen og stabiliseringen af den fælles valuta. Vi kan desværre ikke sige det samme om forvaltningen af realøkonomien. Væksten har været lav, og ledigheden har ligget på et tilsvarende højt niveau. Afmatningen i realøkonomien har affødt en krise i de offentlige finanser med store underskud i betydelige økonomier og efterfølgende sammenbrud på grund af manglende gennemførelse af stabilitetspagten.
Den 25. november 2003 skulle vi have været løst fra stabilitetspagten. I stedet vendte vi imidlertid tilbage til de samme kedelige debatter om, hvordan vi giver den nyt liv i stedet for at finde veje ud af den stagnerende europæiske økonomi. Der er selvfølgelig to muligheder. Den ene er en fælles og helt igennem europæisk politik inden for rammerne af en blandingsøkonomi. Vi skal ophøre med at tilbede det marked, der har slået grueligt fejl, for hvis man ser på de første 30 år efter Anden Verdenskrig, gav blandingsøkonomien os fuld beskæftigelse og høj vækst. Hvis man derimod ser på de næste 30 år, hvor doktrinen om det frie marked har triumferet, så er der ikke længere fuld beskæftigelse, og den europæiske økonomi er stagneret og blevet svagere. Det er på tide, at vi vender tilbage til mere logiske principper, til den blandingsøkonomi, der tjente os godt i efterkrigstiden.
Man fortæller os, at arbejdsløsheden er strukturbestemt, og at der kræves strukturforanstaltninger for at kurere den. Det er ensbetydende med foranstaltninger imod arbejdstagerne. Jeg vil svare, at de manglende investeringer er strukturbestemte, og at vi skal bekæmpe spekulationen på pengemarkederne, der har lammet investeringsmekanismen. Hvis vi kunne finde en ny alliance af samfundskræfter, kunne vi føre den europæiske økonomi tilbage til dens gamle niveau. Hvis ikke vi kan finde denne alliance, så er den europæiske økonomi dømt til stagnation samt til i sidste ende at blive en underafdeling af den amerikanske økonomi. Det er på tide, at vi erkender det. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, fru formand, kære kolleger, jeg mener, at vi har brug for en langt mere intensiv debat, en offentlig debat om de økonomiske og beskæftigelsespolitiske mål og de nødvendige reformforanstaltninger, end vi har haft hidtil i medlemsstaterne og på europæisk niveau. Vi bør i forbindelse med beskæftigelsespolitikken og den økonomiske politik bruge debatten om stabilitets- og vækstpagten som eksempel, der debatteres langt stærkere i offentligheden end de økonomiske og beskæftigelsespolitiske retningslinjer.
Jeg vil også tale for en styrkelse af Kommissionen i den økonomiske politik og i beskæftigelsespolitikken, og jeg opfordrer Kommissionen til i højere grad at gøre brug af sin initiativret og ikke gemme sig bag Rådets enstemmighed. Desuden vil jeg gerne have, at enstemmigheden udløses i alle spørgsmål, der er relevante for det indre marked, hvad angår beskæftigelsespolitikken og den økonomiske politik, og således at Europa-Parlamentets medbestemmelsesret bliver mulig, og der opstår en ny dynamik.
Jeg vil også gerne påpege, at vi har et helt katalog over økonomiske og beskæftigelsespolitiske principper i den nye forfatning. Jeg siger det især til den venstre halvdel af Parlamentet. Vi bekender os til social markedsøkonomi, og vi spiller ikke socialpolitikken ud mod markedet. Vi bekender os til bæredygtighed, og vi bekender os til fuld beskæftigelse, og vi spiller ikke de forskellige områder ud mod hinanden, fordi de er en betingelse for hinanden og supplerer hinanden.
Kvalificeringen af arbejdsgiverne og arbejdstagerne samt valutaens stabilitet og den dermed sammenhængende lave inflation er en forudsætning for konkurrencedygtige virksomheder. Og konkurrencedygtige virksomheder er en forudsætning for vækst, og vækst er en forudsætning for beskæftigelse, og beskæftigelse er en forudsætning for socialt sammenhold. Hvis vi understreger dette klart over for befolkningen og føler os forpligtede til at overholde disse grundlæggende principper og dette samspil, denne vekselvirkning, kan vi gennemføre retningslinjerne mere effektivt. For vi skal takle arbejdet mere seriøst og beslutsomt. Det kan og må ikke være sådan, at retningslinjerne for det indre marked ikke gennemføres. Det kan og må ikke være sådan, at Kommissionen fører mere end 1.000 traktatbrudsprocedurer mod medlemsstaterne. Det kan og må ikke være sådan, at medlemsstater overtræder stabilitets- og vækstpagten med den begrundelse, at de vil gøre noget for væksten og beskæftigelsen. Hvis det var tilfældet, ville Tyskland have de højeste beskæftigelsestal. Men landet har den største arbejdsløshed.
Mine damer og herrer, jeg er nået frem til slutningen. Hvad er vores svagheder? Vores svagheder er strukturen, det manglende tempo, stivheden og overreguleringen, den demografiske udvikling. Hvad er vores muligheder? Vores muligheder består i udvidelsen, i konceptet for det indre marked, i en erhvervsstruktur for små og mellemstore virksomheder, i kvalificeringen af medarbejderne, i Lissabon-strategien, i euroen og i den sociale dialog. Lad os udarbejde handlings- og tidsplaner på baggrund af disse mål! Lad os takle arbejdet mere seriøst og beslutsomt ved at fjerne svagheder og bruge vores talrige muligheder, der stadig ligger begravet som en skat og endnu ikke er udnyttet. 
Dimas,
    Fru formand, mine damer og herrer, jeg har fulgt forhandlingen med stor interesse, og jeg er selvfølgelig helt enig i det, som hr. Karas tidligere sagde om, at beskæftigelsen er nødvendig for social samhørighed. Jeg tror ikke, at nogen er uenig i den konklusion.
Jeg vil gerne komme med yderligere et par konklusioner. Inden for rammerne af den gradvise styrkelse af den økonomiske aktivitet og beskæftigelsesstigningen i EU er vi nødt til at gøre afgørende fremskridt - som hr. Hughes og andre talere tidligere pointerede - med gennemførelsen af vores strategi på mellemlang sigt for den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken i overensstemmelse med de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik og beskæftigelsespolitikken. Denne strategi er fortsat gældende for både de gamle og de nye medlemsstater, sådan som fru Kratsa sagde, og selvfølgelig skal det forstås på den bedst mulige måde, sådan som hr. Moraes sagde. 
Vi er derfor nødt til at sikre fortsættelsen af begge pakker af retningslinjer i overensstemmelse med effektiviseringsprincippet. I stedet for at reformere retningslinjerne skal vi fokusere, selv om hr. Bouwman tidligere sagde, at forholdene ændrer sig. Selvfølgelig, men der skal ske vigtige ændringer, sådan som jeg sagde i mit første indlæg. I stedet for at reformere retningslinjerne skal vi derfor koncentrere os om at lukke hullet mellem forventninger og resultater. Et vellykket resultat er derfor betinget af, at Europa-Parlamentet foretager en nøje overvågning af disse procedurer i tæt kontakt med kollegerne fra de nationale regeringer - især inden for rammerne af den midlertidige revision af Lissabon-strategien. Denne revision vil blive gennemført næste år, og der vil naturligvis blive fokuseret på, hvordan vi i praksis kan gennemføre de primære mål for vores økonomiske politik og beskæftigelsespolitik inklusive produktivitet, sådan som hr. Pérez Álvarez pointerede.
Betænkningen fra fru Randzio-Plath indeholder en række ændringsforslag til Kommissionens henstillinger vedrørende 2004-opdateringen af de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik. Betænkningen fra fru Hermange samt de tilhørende ændringsforslag skal ændre betragtningerne i retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken for 2004. Jeg vil atter takke ordførerne og medlemmerne af Europa-Parlamentet for den konstruktive måde, de har udtrykt deres bekymring på. Det glæder mig overmåde, at ændringsforslagene er i tråd med den strategi, vi har fastlagt for at styrke økonomien og beskæftigelsen i EU.
Hvad angår ændringsforslagene til betragtningerne i retningslinjerne for beskæftigelsen, vil jeg gerne forsikre Dem om, at Kommissionen vil støtte ånden i disse aspekter, der er beregnet på at forbedre betragtningerne gennem yderligere forhandlinger med Rådet. 
Endelig mener jeg, at hr. Bushill-Matthews' henvisning til de ældre arbejdstagere supplerer henvisningen fra fru Hermange til de unge arbejdsløse, og vores holdning er derfor positiv. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.

(1)
Flemming (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke alle franske medlemmer af Parlamentet hjerteligt og gratulere dem med, at den franske regering har udvist imamen fra Venissieux af Frankrig på grund af hans kvindefjendske udtalelser. For en politiker som mig, der har arbejdet med kvinders rettigheder i mange år, er det uendeligt beroligende at vide, at en appel om krænkelse af menneskerettigheder - og kvinders rettigheder er menneskerettigheder - ikke vil være mulig i EU. Jeg ville gerne synge Marseillaisen nu, men måske er det nok, når jeg siger: 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er afstemningen. 
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne afgive to erklæringer. I går beskæftigede vi os meget længe med Boogerd-Quaak-betænkningen om medier, og i den forbindelse var der tale om kontroverse holdninger. Jeg vil imidlertid sige, at formandens afgørelse om ikke at tillade ændringsforslagene efter vores opfattelse ikke er juridisk korrekt, og vi gør derfor indsigelse mod denne afgørelse. Vi forbeholder os også ret til en retlig prøvelse af, om parlamentsmedlemmers rettigheder bare sådan kan sættes ud af kraft, idet man så at sige fejer alle ændringsforslag af bordet. Da vi anser dette for at være en meget tungtvejende hændelse, vil vores gruppe ikke deltage i afstemningen i dag om Boogerd-Quaak-betænkningen om medier for at vise vores protest, og at vi ikke kan acceptere denne afgørelse.
Jeg vil gerne komme ind på et andet aspekt, og det vedrører hr. Barón Crespos udtalelser i går her i plenarforsamlingen. Det skal først afklares, hvorfra hr. Barón Crespo har påstanden om, at dokumenter skal være forsvundet i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder. For hvis det er tilfældet, kan det naturligvis også komme til at vedrøre alle processuelle spørgsmål i forbindelse med Boogerd-Quaak-betænkningen. Men jeg vil dog gerne bede hr. Barón Crespo om at trække sine udtalelser tilbage, som han kom med her i plenarforsamlingen i går, men som desværre ikke findes i Parlamentets protokol.
Jeg hørte hr. Barón Crespos bemærkninger i går, som han rettede mod hr. Antonio Tajani, og disse bemærkninger er optaget på bånd, på Europa-Parlamentets officielle bånd, men de findes ikke i protokollen. Hr. Barón Crespo sagde i går henvendt til vores meget værdsatte kollega Antonio Tajani: "". Oversat til mit sprog betyder det: Hold kæft, din elendige karl! Jeg synes, at det er uværdigt, at et medlem af Europa-Parlamentet kalder et andet medlem af Europa-Parlamentet sådan, og jeg beder Enrique Barón Crespo om at trække det tilbage. Der var en anden udtalelse, og det beklager jeg. Jeg havde aldrig troet, at jeg skulle fremføre noget sådant her. Men, kære kolleger, der er noget, som forbinder os i al strid, og det er respekten for hinanden. Det står vores gruppe i hvert fald for, og ingen må kaldes sådan. Hr. Barón Crespo sagde i øvrigt, jeg læser det højt, man har afskrevet efter bånd til mig. Jeg siger det på spansk. Jeg kan desværre ikke spansk og beder om forståelse, hvis jeg ikke siger det helt rigtigt: . Det betyder oversat til mit sprog: "Jeg vil anbefale de vildsvin, der løber rundt her, at holde sig i ro!"
Kære kolleger, det er ikke det sprog, der bør tales her i Europa-Parlamentet, og jeg beder hr. Barón Crespo om at korrigere sine udtalelser fra i går.
Formanden.
   - Hr. Poettering, vi havde en fuld forhandling om dette emne i går. Jeg vil ikke tillade endnu en omfattende diskussion. Hvad angår indholdet af Deres bemærkning, vil jeg minde Dem om, at formanden stillede et alternativt forslag, som ville have givet mulighed for at stemme om ændringsforslagene, og det blev forkastet af Parlamentet. Vi har således formandens afgørelse og Parlamentets afstemning om, hvordan vi skal gennemføre afstemningen om Boogerd-Quaak-betænkningen. Det agter jeg ikke at afvige fra, så det holder vi os til, uanset hvor mange bemærkninger til forretningsordenen der bliver fremsat. 
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, jeg skal med fornøjelse efterkomme anmodningen. For det første har jeg i forbindelse med spørgsmålet om de forsvundne dokumenter sendt en skrivelse til Parlamentets formand, hr. Cox, hvilket jeg blev anmodet om i går, og jeg har sendt en kopi til alle mine kolleger, gruppeformændene, og forklaret, at der faktisk forsvandt dokumenter, men at de takket være gruppernes og udvalgets assistenter og tjenestemænd dukkede op, før mødet begyndte.
På dette punkt håber jeg i øvrigt, at hr. Podestà vil give Parlamentet en forklaring på de grove beskyldninger, som han skriftligt har givet udtryk for i . Det er der overhovedet ikke blevet talt om, og det er en grov fornærmelse mod Parlamentet.
Hvad angår mine udtalelser, forstår jeg, at hr. Poettering har noteret sig det, som jeg sagde, men ikke det, der er blevet sagt til mig. Jeg anmoder derfor om, at alt bliver registreret. Jeg vil forklare det, jeg sagde. Jeg sagde til hr. Tajani, at han var som en basilisk - det er ikke en fornærmelse, det er et ord, hvis betydning man kan slå op i en ordbog - (ti stille, charmeforladte). En - jeg henviser til ordbogen fra det kongelige spanske sprogakademi - er en person, som ikke har charme, og for mig er han netop sådan en person.
Hvad angår "vildsvin", er der et problem, som jeg skal indrømme vedrører spansk parlamentarisk kultur.
 har været et anerkendt udtryk i spansk parlamentarisme siden Spaniens anden republik. Hr. Pérez Madrigal var kendt for at optræde, som hr. Pannella optræder nu - råbe op til højre og venstre. På spansk betyder at "spille vildsvin" at gøre det, som mange af hans kolleger gjorde.
Jeg er sikker på, hr. Poettering, at De ikke siden i går har modtaget nogen klage fra den europæiske vildsvineforening på grund af sammenligningen.
Formanden.
   - Tak for præciseringen, hr. Barón Crespo, men jeg er ikke sikker på, at den var lige så gavnlig, som jeg havde håbet! Vi har over 600 afstemninger her til formiddag. Vi kan godt more os - vi kan bruge de næste 30-40 minutter på at lege julelege, eller vi kan fortsætte med afstemningen.
Jeg giver ordet til hr. Podestà, da han blev nævnt og derfor har ret til at fremsætte en personlig bemærkning, men jeg tillader ikke en række bemærkninger til forretningsordenen. 
Podestà (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg tror godt, at jeg kan sige til Dem og de andre parlamentsmedlemmer, at de forklaringer, som hr. Barón Crespo lige kom med, er det mest ynkelige, jeg har hørt i mine 10 år som medlem af Europa-Parlamentet.
Jeg vil også gerne gøre opmærksom på, at hr. Barón Crespo i sit brev til hr. Cox fuldstændigt misfortolkede og ændrede ordlyden, da han citerede det, der blev offentliggjort i i mit navn i går. Det er en alvorlig sag, hr. Barón Crespo, for jeg skrev, at Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har overtrådt nogle af forretningsordenens bestemmelser, og derfor sendte jeg hr. Cox et brev, som han besvarede, hvorefter jeg sendte et svar tilbage.
Forskellen på at sige "har overtrådt nogle bestemmelser" og sige "systematiske overtrædelser" er udelukkende et spørgsmål om intellektuel integritet. Det svarer til at sige, at det hele er sort eller hvidt, for én ting er at tage nogle punkter op, en anden ting er at sige, at vores forretningsorden systematisk ikke er blevet overholdt.
Tillad mig at komme med en bemærkning til sidst, hr. formand. De sagde, at Parlamentet i går stemte om noget, som under alle omstændigheder kun er formandens ansvar, men eftersom vi har valgt - eller rettere han har valgt - artikel 130, stk. 3, uden at tage højde for, at der i stk. 1, som er bindende, står, at vi først skal stemme om ændringsforslagene og herefter om teksten, har vi - eller måske ikke vi, men den, som var ansvarlig for det - forrådt Europa-Parlamentets sans for demokrati.
Hernández Mollar (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg er faktisk bekendt med den skrivelse, som hr. Barón Crespo har sendt til formandskabet vedrørende hans uheldige og ondsindede udtalelser i går, som han bekræfter med de selv samme ord, som han anvendte i indlægget.
Samtidig, hr. formand, og som det fremgår af de forklaringer, som mit udvalgs sekretariat har givet, og som formandskabet er helt bekendt med i kraft af den note, det har modtaget, er det helt klart, at alle, absolut alle dokumenter var til rådighed i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender fra arbejdsdagens begyndelse den 20. Det drejer sig desuden om dokumenter, der er offentlige, og som ud over at være til rådighed i dokumentationstjenesten er til rådighed via internettet.
Jeg vil ligeledes understrege, hr. formand, at ingen politisk gruppe - heller ikke Den Socialdemokratiske Gruppe - og intet medlem af Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender fremkom med kommentarer eller klager i den forbindelse, hverken inden eller under afstemningen om ændringsforslagene. Desuden, hr. formand, blev jeg ved mødets afslutning lykønsket af alle de politiske grupper med den måde, hvorpå arbejdet var blevet udført.
På godt spansk vil jeg konkludere, hr. formand, at hr. Barón Crespo har løjet, har fordrejet virkeligheden og har fornærmet os, samtidig med at han har sået tvivl om parlamentsmedlemmernes, tjenestemændenes og de politiske gruppers assistenters hæderlighed.
Galeote Quecedo (PPE-DE ).
   - Formanden har ikke svaret på min gruppeformands anmodning om, at det fuldstændige forhandlingsreferat fra mødet i går revideres. Som hr. Barón Crespo netop har erkendt, henvendte han sig i går til en kollega med ordene (ti stille, charmeforladte). Hr. formand, dette er ikke blot en autoritær udtalelse, den røber også en foragt for en modstander, som er i modstrid med den demokratiske ånd.
Formanden.
   - Hr. Galeote Quecedo, De var ikke til særlig stor hjælp. På grund af Deres indlæg, der ikke handlede om det, De sagde, er jeg nu nødt til at give ordet til alle andre, der har bedt om at måtte udtale sig om dette emne! 
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, jeg tager ordet for at sige, at efter den skade, som parlamentsmedlemmernes frihed og deres ret til at udøve deres mandat led i Parlamentet i går og i Præsidiet i dag, vil Gruppen Union for Nationernes Europa ikke deltage i afstemningen om den pågældende betænkning. Vi konstaterer også, at Parlamentet bliver brugt til en ren politisk manipulation, hvor man vælger, hvem der må få ordet, og hvem der ikke må. Det system er efterhånden blevet benyttet i et stykke tid! Vi skal først og fremmest respektere demokratiet her i salen, og det gør vi ikke med avisudtalelser og fornærmelser!
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Jeg har et meget pragmatisk forslag, hr. formand. Eftersom PPE-DE-Gruppen og UEN-Gruppen afviser at deltage i afstemningen om den famøse betænkning, foreslår jeg, at vi stemmer blokvis, hvilket får os til at vinde tid.
Formanden.
   - Det ser vi på, når vi kommer til afstemningen om betænkningen. 
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, dette er blot en påmindelse om, at jeg i går fremsatte en anmodning om at henvise forslag til fornyet udvalgsbehandling. Jeg håber, at jeg får mulighed for at stille forslaget inden afstemningen om betænkningen, og jeg håber også, at parlamentsmedlemmerne kan stemme om det. Det er sidste chance for, at Europa-Parlamentet kan bringe sig i overensstemmelse med de gældende regler. 
Formanden.
   - Hvis De ønsker det, kan De anmode om henvisning til fornyet udvalgsbehandling, men vent venligst til den pågældende afstemning. 
Formanden.
   - Dette er et passende tidspunkt - da de er vant til kraftige meningsudvekslinger - til at byde den australske delegation velkommen til Parlamentet. De er her for at deltage i det 27. interparlamentariske møde mellem Europa-Parlamentet og det australske parlament i Strasbourg i juni.
Europa-Parlamentet og det australske parlament har haft direkte politisk kontakt siden 1981, og vi glæder os til at fortsætte vores interessante og vellykkede dialog. 
Pannella (NI ).
   - Hr. formand, jeg tager ganske enkelt ordet for stille og roligt at sige - også for at få en ende på dette skænderi mellem gamle sammensvorne, der minder mere om et mafiaskænderi end om et parlamentsskænderi - at jeg med al respekt håber, at Parlamentets formand i denne situation og under denne debat vil gøre os den ære at føre forsædet. Jeg tror ikke, at det tager noget fra Deres glimrende og velkendte evner som formand, hr. Martin, men efter min mening burde hr. Cox selv føre forsædet under dette møde med sin autoritet, og jeg vil endda sige klarsyn. 
Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, jeg har et kort indlæg i henhold til forretningsordenens artikel 144. Der er fremsat en anmodning om henvisning til fornyet udvalgsbehandling, og som De ved, har vi i så fald ret til at høre en taler for og en taler imod.
Formanden.
   - Hr. Gollnisch, anmodningen er endnu ikke fremsat formelt. Jeg tager stilling til den formelle anmodning, når vi kommer til afstemningen om betænkningen.
For at svare på hr. Pannellas bemærkning vil jeg gerne påpege, at formanden er til stede. Jeg genoptager med glæde mine egne arbejdsopgaver, men hvis formanden ønsker at tale, er han velkommen. 
Cox (ELDR ),
   Jeg vil gerne komme med et kort svar til hr. Panella.
Parlamentet og formanden har fuld tillid til, at næstformanden hr. Martin kan styre forhandlingerne her i formiddag.
Jeg kan med sindsro sige, at det for mig har været en uge, hvor jeg har modtaget en stor mængde råd - mest uopfordrede - fra mange venner i Parlamentet. Jeg har større forståelse end de fleste i Parlamentet for den lidenskab, der er blevet lagt i vores forhandling. I går bad jeg om råd i Parlamentet efter en lang udveksling af synspunkter og derefter traf jeg en afgørelse - ikke efter en afstemning, men ifølge formandskabets særlige rettigheder. Jeg ved, at der er mange kolleger i Parlamentet, som ikke er tilfredse med det. Salomon er ikke formand for Europa-Parlamentet - heldigt for Salomon.
Sådan er det. Fra den allerførste dag har Parlamentet været delt i opfattelsen af, om der burde være en forhandling om dette spørgsmål. Den opdeling har manifesteret sig på hvert trin af denne betænkning fra indledningen indtil nu med den endelige afstemning.
De vigtigste elementer, der drøftes, har efter min mening altid haft en betydelig grundlæggende og latent politisk dynamik. Når det er tilfældet, er en opdeling uundgåelig. Men nu er betænkningen forelagt Parlamentet, og Parlamentet må så anvende sit mandat, som det finder formålstjenligt.
Hr. formand, jeg anbefaler Dem, at De - som De bemærkede - står ved afgørelsen. Hr. Ribeiro e Castro vil foreslå - som han har ret til - henvisning til fornyet udvalgsbehandling. Parlamentet kan så træffe sin afgørelse.
Endelig kan jeg sige, at jeg i løbet af de seneste 24 timer har bedt Parlamentets tjenestegrene om på mine vegne at foretage deres egen undersøgelse af dette spørgsmål om dokumentation ved et udvalgsmøde tidligere på ugen. Jeg er helt overbevist om, at alt er foregået, som det burde. Hvis der har været et forbigående problem med nogle dokumenter, så falder det snarere ind under roderi end komplot. Jeg anbefaler Parlamentet, at vi får afsluttet denne sag og anerkender hr. Hernández Mollar og hans udvalgs arbejde.
Formanden.
   - Det eneste råd, jeg gerne havde taget imod i denne uge, var, at jeg ikke skulle tage forsædet torsdag morgen!
Lulling (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg er glad for, at vi kan begynde vores seriøse arbejde nu i stedet for at spilde værdifuld tid.
Jeg har været ordfører i forbindelse med problemerne med biavl i EU i 10 år og vil i dag fremlægge min syvende betænkning herom. Hermed forbedres, som sædvanlig, igen et halvhjertet forslag fra Kommissionen til forordning om foranstaltninger for biavl.
Trods vores mange gode forslag om redning af biavlen i Europa siden 1984 har Kommissionen og Rådet kun bevæget sig lidt. Der har godt nok været en forordning siden 1997, ifølge hvilken op til 50 % af nationale programmer til forbedring af produktionen og markedsføringen af honning samfinansieres. Til det formål står der hvert år 10, 15, 16 millioner euro til rådighed for de 15 medlemsstater. Det er peanuts eller småpenge i EU's samlede budget.
Da det nye forordningsforslag fra Kommissionen igen er alt for halvhjertet, har Landbrugsudvalget tilsluttet sig mine ændringsforslag med et meget stort flertal, især for at lade foranstaltninger til genopretning og udvikling af bibestanden, til fremme af laboratorier og til analyse af honning samfinansiere ekstra som led i de nationale programmer.
Jeg håber og forventer, at De ikke som afskedsgave i slutningen af denne valgperiode, men som hidtil af overbevisning vil stemme enstemmigt for denne betænkning. 

Rübig (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne takke Kommissionen og Rådet, fordi dette dokument fra fremlæggelsen indtil i dag er blevet vedtaget inden for fire måneder under førstebehandlingen, og jeg vil også byde delegationen fra det østrigske Nationalråd og det østrigske Forbundsråd hjertelig velkommen i tilhørerlogen. 
Formanden.
   - Tak, hr. Rübig. Ja, det var bestemt bemærkelsesværdigt, at dokumentet blev vedtaget på fire måneder.
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som jeg anførte tidligere, har jeg et meget kort mundtligt ændringsforslag til ændringsforslag 5, som kan accepteres ikke kun af ordføreren, men bestemt også af PSE- og ELDR-grupperne og De Grønne. Efter ordene "lette arbejdsløse unges tilgang til deres første job" vil vi gerne tilføje "samt beskæftigelse/fortsat beskæftigelse for andre". 

Balfe (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker blot at påpege, så medlemmerne ikke bliver forvirrede, at det er ændringsforslag 1 - den første afstemning i denne betænkning - der konstaterer, om Parlamentet går ind for teorien om at etablere en sundhedsordning for tidligere medlemmer eller ej. De, der går ind for det, stemmer ja, og de, der ønsker at lade deres tidligere kolleger i stikken, stemmer nej.
Formanden.
   - Det var en meget neutral måde at sige det på!
(1)
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i henhold til artikel 130, stk. 3, vil jeg gerne gøre opmærksom på, at vi, hver gang vi stemmer, systematisk overtræder bestemmelserne i Parlamentets forretningsorden. I stk. 3 står der nemlig, at "formanden kan sætte den oprindelige tekst under afstemning først eller lade foretage afstemning om et ændringsforslag, som afviger mindre fra den oprindelige tekst, før der stemmes om det ændringsforslag, der afviger mest fra denne tekst."
På baggrund af den beslutning, som Parlamentet traf i går, og hvor hele 350 ændringsforslag vilkårligt blev annulleret, vil jeg gerne spørge Dem, hvad vi skal stemme om, hvis der bliver slettet et punkt i teksten, eftersom der ikke er nogen ændringsforslag tilbage. Så får vi en tekst, der er lige så hullet som en schweizerost, og i betragtning af denne betænknings indhold kan det kun gavne sandheden, men det tvinger os - eller dem, der stemmer - til at foretage endnu en alvorlig overtrædelse af Parlamentets forretningsorden på grund af den uheldige beslutning, som hr. Cox traf i går om ikke at træffe en afgørelse og lade Parlamentet beslutte at sætte den oprindelige tekst under afstemning, det vil sige den konsoliderede tekst, der blev vedtaget af Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Det betyder, at man kun fra én side - nemlig fra venstrefløjens side - fik medtaget sine ændringsforslag i den oprindelige tekst. Det er i sig selv en fordrejning, og hertil kommer den fordrejning, som jeg nævnte med hensyn til forretningsordenen.
Jeg vil gerne sige til parlamentsmedlemmerne - som ikke kender denne sag ud og ind - at det nu er deres sidste chance for at forhindre en alvorlig uretfærdighed og et farligt fortilfælde i fremtiden, og det kan de gøre ved at stemme for en henvisning til fornyet udvalgsbehandling eller ved at stemme imod denne betænkning. 
Formanden.
   - Vi vil ikke åbne den forhandling igen. Jeg giver ordet til hr. Ribeiro e Castro, som formelt vil anmode om, at sagen henvises til fornyet udvalgsbehandling. 
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, denne betænkning danner en yderst alvorlig præcedens for fremtiden. Den er fuld af uregelmæssigheder både i indholdet, proceduren og formen. Man kan ikke påberåbe sig demokratiet for derefter at forbryde sig mod demokratiet. Man kan heller ikke påberåbe sig retsstaten for derefter at sørge for at forbryde sig mod den. Det er, hvad der sker med det forslag til beslutning, vi har foran os. Det overtræder bestemmelserne og garantierne i traktaterne, og selv om chartret om grundlæggende rettigheder og forfatningen allerede var gældende i de vendinger, som nogle har citeret, ville den rent ud sagt også tømme de to tekster for indhold.
Som europæisk institution har vi kun de beføjelser, som vi får tildelt. Kan vi således tage stilling til de afgørelser, der træffes af medlemsstaternes og især Tysklands og Italiens forfatningsdomstole? Nej. Kan vi tage stilling til lovligheden af dette eller hint i medlemsstaternes og især Italiens nationale lovgivninger? Nej. Kan vi som en anden folkedomstol erklære, at nogle bestemte kendsgerninger er slået fast - især for Italien eller Polen - for hvilken der hverken er frembragt eller fremlagt nogle beviser? Nej! Kan vi træffe beslutning om den nationale lovgivningsproces i det tyske Bundesrat? Nej! Der er nogle, der siger, at betænkningen er omfattet af traktatens artikel 7. Men i så fald skulle vi have handlet i overensstemmelse hermed, og det er ikke tilfældet.
Andre siger, at den baserer sig på chartret om grundlæggende rettigheder. Men selv om dette allerede var gældende og gennemført, skal vi læse artikel 51, som for øvrigt er bevaret i udkastet til forfatning, ifølge hvilken chartret udelukkende finder anvendelse på de europæiske institutioner og på medlemsstaterne.

Jeg anmoder hr. Barón Crespo om at genoprette roen blandt sine små vildsvin, så jeg kan blive færdig. 
Formanden.
   - Dette er et meget følsomt emne. Jeg forsøgte at være gavmild, men forretningsordenen er klar. De har et minut til at tale for og et minut til at tale imod. 
Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot sige, at formanden praktisk taget var tvunget til at træffe sin beslutning - for det er, hvad der var tale om - eftersom en del af Parlamentet ville forhindre flertallet i at udtale sig. Det er en situation, som vi blev tvunget ud i på grund af deres obstruktionspolitik, idet det drejer sig om en særforanstaltning, der er i tråd med parlamentsformandens beføjelser. Det er den situation, som vi står med i dag, og det er en situation, som vi ikke har set før. Jeg håber, at PPE-DE-Gruppen - som er en stor gruppe her i Parlamentet - vil overveje dette meget nøje, så vi ikke bliver tvunget ud i sådan en situation igen.
Gollnisch (NI ).
   - Hr. formand, forretningsordenen fastlægger indlæg fra den person, der fremsætter anmodningen, og fra en taler for og en taler imod. Jeg gjorde Dem opmærksom på, at jeg ønskede at tale først på mødet, og jeg har også fremsendt et skriftligt dokument til Dem.
Jeg takker Dem derfor for at give mig ordet. Jeg skal gøre det kort. Jeg er ganske enig i denne anmodning om henvisning til fornyet udvalgsbehandling, men jeg vil gerne tilføje en vigtig årsag til den, nemlig at forslaget til betænkning især, som titelen viser, sigter mod Italien. Der er imidlertid lande i EU, hvor ytringsfriheden er langt mere alvorligt truet end i Italien. Jeg tænker især på Belgien og Frankrig. I Belgien, hvor en afgørelse fra appeldomstolen i Gent i går i henhold til en sand stalinistisk lovgivning fordømte et fuldt lovligt og fredeligt parti, Den Flamske Blok, hvis fremgang man sagtens kan forstå, bekymrer dets politiske rivaler, som under disse omstændigheder praktiserer den revolutionære tankegang "ingen frihed til frihedens fjender", hvilket er fuldstændigt uacceptabelt.
De partier, som er indblandet i denne skændighed, skal feje for egen dør, før de fortæller Italien, hvad det skal gøre!
Formanden.
   - Hr. Gollnisch, jeg er af den opfattelse, at hr. Santini fremsatte anmodningen, og at hr. Ribeiro e Castro talte om den. Vi går nu over til afstemningen.
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg foreslog for lidt siden, at vi stemte blokvis, eftersom PPE-DE-Gruppen og UEN-Gruppen havde besluttet ikke at deltage i afstemningen. Men i mellemtiden har flere kolleger fra andre grupper gjort mig opmærksom på, at de ønskede at kunne stemme om visse punkter. Så eftersom jeg ikke ønsker, at vi bliver delt i dette spørgsmål, foreslår jeg, at vi stemmer på sædvanlig vis.
Balfe (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som kvæstorernes formand vil jeg gerne af hensyn til reglerne påpege, at min gruppe er til stede, men ikke deltager i afstemningen. 
Formanden.
   - Jeg har noteret mig Deres meget vigtige punkt, hr. Balfe. De holder Dem altid medlemmernes interesse for øje!
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, efter at De har nægtet os retten til at stille ændringsforslag, var jeg bange for, at De også ville nægte os ordet! Sådan forholder det sig heldigvis ikke.
Jeg vil bede Dem om at fortælle, hr. formand, hvad der står på stemmelisten om ændringsforslag 44. Der er to ord, som er blevet erklæret for uantagelige, nemlig "alvorlige" og "vedvarende". Det beder jeg Dem om at understrege. De satte ændringsforslaget under afstemning uden at understrege dette. 
Formanden.
   - De har helt ret, vi stemte om punktet uden de to ord. De to ord er blevet fjernet. Det burde De være blevet informeret om.
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, jeg er modstander af, at vi stemmer om ændringsforslag under ét, når en del af Parlamentet er imod dette.
Jeg vil dog informere parlamentsmedlemmerne om, at de ved at vedtage punkt 62 har fordømt Italiens regeringer i de sidste årtier, herunder D'Alema-regeringen. Jeg håber, at de fortæller deres vælgere dette, både dem, der stemmer på centrum-venstrepartierne, og alle de andre.
Formanden.
   - Vi fortsætter med at stemme om punkterne enkeltvis. Jeg kunne høre min gode ven hr. Pannella råbe, men jeg vidste ikke, hvad han prøvede at fortælle mig. Da De nu tydeligvis har bedt om at stemme om ændringsforslagene ét for ét, vil vi gøre det. 
Speroni (NI ).
   - Hr. formand, De sagde, at vi skulle stemme om punkterne under ét og ikke om ændringsforslagene under ét. Vi overholder således ikke forretningsordenen. I forretningsordenen står der, at ændringsforslagene og ikke dele af teksten skal sættes under afstemning under ét. 
Formanden.
   - Jeg beklager, men De tager fejl. Jeg kunne have omfattet det hele i en enkelt afstemning, hvis jeg havde ønsket det.
Santini (PPE-DE ).
   - Jeg vil gerne undskylde over for Dem og parlamentsmedlemmerne, hr. formand, men som ordfører er det min pligt at holde øje med den smule regelmæssighed, der er tilbage i denne afstemning.
Hvis ikke jeg tager fejl, satte De punkt 1-14 under afstemning, men punkt 12 er blevet erklæret for uantageligt, eftersom det omfatter to andragender, som Udvalget for Andragender aldrig har forelagt for vores udvalg. Derfor hører punkt 12 absolut ikke med til teksten.
Desuden vil jeg ønske mødetjenesterne held og lykke med at rette op på visse punkter. Hvis man f.eks. fjerner hr. Berlusconis navn fra punkt 59 og 69, bliver de til sætninger uden subjekt, som ikke giver mening. De indeholder et verbum og et par adjektiver, men ikke noget subjekt. Det havde været fornuftigere at fjerne hele punktet.
Jeg vil ikke irritere Dem, hr. formand, ved for sjovs skyld at bede Dem om at læse punkt 59 op, som det ville lyde, hvis det blev ændret. Det er umuligt, eftersom der ikke er noget subjekt. Hvem gør det, der er skrevet her? Hvem mærker konsekvenserne af det, der er angivet her? Det er noget rod, hr. formand, det er virkelig noget rod! 
Formanden.
   - Vedrørende betragtning 12 har De igen ret, hr. Santini. Tjenestegrenene har allerede indført den ændring, De nævner. De burde have været informeret herom inden afstemningen.
Cushnahan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som Parlamentet ved, var Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik dybt splittet i spørgsmålet om ratificering af tredjegenerationsaftalen med Pakistan. Men vi er ikke splittede i vores bekymring for menneskerettigheder og demokrati, og beslutningen, som nu fremlægges i Parlamentet, fik enstemmig støtte i Udvalget om Udenrigsanliggender.
Det er af afgørende betydning, at der er stor tilslutning til denne særlige beslutning. Begrundelsen for min anbefaling er, at Parlamentet, da det gik ind på at ratificere tredjegenererationsaftalen, forpligtede sig til at gennemgå fremskridtet med hensyn til menneskerettigheder og demokrati efter et år. Den holdning, som Udvalget om Udenrigsanliggender fremsætter i denne beslutning i mit navn, er den hensigtsmæssige målestok til at bedømme, hvor stort fremskridt der er sket. Jeg bifalder ændringsforslagene fra hr. Ford og hr. Swoboda, som styrker beslutningen. Jeg respekterer, at der var overbeviste synspunkter på begge sider i drøftelsen om Pakistan. Jeg takker derfor medlemmerne for alle bidrag i den tid, jeg havde æren at være ordfører.
Det er min sidste tale i Parlamentet, så jeg vil gerne takke alle mine kolleger for deres venskab - og også kampene i årenes løb, selv om jeg tabte en i dag - og jeg takker også medarbejderne for deres velvilje over for mig. Jeg ønsker mine kolleger, der genopstiller, alt godt - jeg håber, de får et godt resultat. Til dem, der stopper ligesom mig, ønsker jeg held og lykke.
Hr. formand, jeg bifalder i høj grad, at formanden for Europa-Parlamentet, hr. Cox, ydede Dem en enestående hyldest i dag, da der blev rejst tvivl om Deres beføjelser som formand, for De har været en enestående formand i disse forhandlinger. De har altid været formand med effektivitet, velvilje og, vigtigst af alt, humor. Jeg ønsker Dem alt godt. De er et aktiv for Parlamentet, og jeg håber, De vender tilbage.
Formanden.
   - Jeg har haft det privilegium at være næstformand i Europa-Parlamentet i 15 år og medlem af Europa-Parlamentet i 20 år. Jeg vil ikke være næstformand i det kommende Parlament. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke mine kolleger for deres støtte og for at give mig lov til at lede Parlamentet. Hvad vigtigere er, på sin vis, jeg vil gerne takke tjenestegrenene, som gør en utrolig indsats bag kulisserne og ikke får den anerkendelse, de fortjener.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil først takke hr. Cushnahan for hans store engagement, selv om vi ikke var enige. Det er virkelig et imponerende arbejde, han har fuldført her.
I forbindelse med ændringsforslag 6 vil jeg gerne stille et mundtligt ændringsforslag. Mange af os kunne nemlig stemme for, hvis det blev forsynet med et tillæg, nemlig med tilføjelsen: "medmindre FN overtager det politiske ansvar". For en ensidig tilbagetrækning af tropperne fra Irak på nuværende tidspunkt, uden at FN overtager ansvaret, er helt sikkert meget problematisk og kunne bringe landet i kaos. Hvis der var tilslutning til det, kunne vi også for størstedelens vedkommende tilslutte os. Det er mit spørgsmål til forslagsstilleren. 

Mann, Erika (PSE ).
   - Hr. formand, også her er der tale om manglende logik, og derfor beder jeg om, at følgende formulering annulleres analogt med nr. 13. Jeg læser den højt: . Og nu beder jeg om, at følgende annulleres: . Også i dette tilfælde beder jeg om hr. Broks tilslutning. 
Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne komme med et forslag, som, tror jeg, løser det meget bedre. Vi har i hr. Elles' ændringsforslag 22 nr. 27a, som omhandler det samme punkt, og hvor det, som fru Mann bringer til udtryk her, tages op. Jeg vil foreslå, at vi opgiver nr. 15 generelt og i stedet tager nr. 27a fra hr. Elles' forslag. Så har vi løst problemet fuldstændig og kunne opnå et bredt flertal. 
Formanden.
   - Jeg ser, at De er enig, fru Mann.
Dell'Alba (NI ).
   - Hr. formand, som det irske formandskab bekræftede i går under forhandlingen om De Keyser-betænkningen, følger Unionen med stor bekymring den aktuelle undertrykkelse af bjergfolkene i Vietnam. Med ordførerens samtykke tillader jeg mig at anmode om, kære kolleger, vedrørende punkt 4 og forsvaret af oprindelige folks og mindretals rettigheder, at vi tilføjer disse få ord, der afspejler en situation, som endnu en gang er kommet konkret til udtryk for blot en uge siden. Teksten vil således skulle læses som følger: "forsvare oprindelige folks og mindretals rettigheder, f.eks. bjergfolkene i Vietnam, som er ofre for systematisk undertrykkelse". Det er med ordførerens samtykke, jeg tillader mig at foreslå ovenstående.

(2)
Goebbels (PSE ).
   - Hr. formand, det drejer sig om at korrigere en lille fejl, som har sneget sig ind i det forslag, vi har stemt om i udvalget. I kapitel 1, punkt 3, linje 4, står der: . Men her er vi ikke i vores egenskab af lovgivere tvunget til at sige, at vi er enige med Kommissionen, vi skal sige, hvad vi vil, skal vi, i vores egenskab af Parlament.
Med samtykke fra alle de politiske grupper foreslår jeg følgende mundtlige ændringsforslag: .

 - Afstemningen er afsluttet. 
Terrón i Cusí (PSE ).
   - Hr. formand, det lader til, at man bliver straffet for at opføre sig ordentligt i Parlamentet. Jeg ville tale efter afstemningen om Boogerd-Quaak-betænkningen og ikke før, for ikke at tilslutte mig den generelle tumult med det formål at stille mig til rådighed for formandskabet.
Jeg var i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, og jeg så folk lede efter dokumenterne, da de forsvandt. Hr. Hernández Mollar har ret, når han siger, at han ikke vidste noget, og at ingen gruppe gjorde indsigelser. I dette udvalg har alle grupper og formanden arbejdet meget fornuftigt sammen, indtil dette rod blev skabt efter arbejdet.
Hr. Barón har helt ret og lyver ikke, når han siger, at dette skete. Jeg stiller mig til Deres rådighed med henblik på at afklare enhver tvivl om dette spørgsmål, og det er naturligvis ukorrekt at sige, at hr. Barón løj. Jeg fortalte ham selv om sagen.


Figueiredo (GUE/NGL ),
    Støtteprogrammet for produktion og afsætning af honning er meget vigtigt for biavlens overlevelse. Ifølge portugisiske biavlere har et aspekt af dette program vist sig at være helt afgørende, nemlig afsnittet om bekæmpelse af varroatose. Biavlerne mener imidlertid, at varroatosebekæmpelse skal foregå gennem et særligt program på samme måde som med andre sygdomme hos andre dyrearter. Med hensyn til Parlamentets betænkning er der en almindelig overenskomst, der understreger behovet for at bevare støtteprogrammet til produktion og afsætning af honning. Endelig finder man det også vigtigt at anvende følgende andre foranstaltninger: 
- støtte til genoprettelse og bevarelse af bibestanden i lyset af de voksende problemer i denne sektor;
- omstrukturering af foranstaltningerne med sigte på miljøvenligt landbrug, så denne foranstaltning kan ses som en effektiv støtte på samme måde som i andre landbrugssektorer.
Det er imidlertid også vigtigt at tage hensyn til den kommende EU-udvidelse og øge budgettet til biavlersektoren. 
Patakis (GUE/NGL ),
    Vi stemte imod betænkningen - ikke fordi vi er uenige, men fordi alle de fornuftige tiltag annulleres af det første ændringsforslag, der fremmer sameksistens mellem genetisk modificerede, konventionelle og økologiske afgrøder, hvilket giver biavlerne lov til at fremstille honning indeholdende gmo'er. Det finder vi ekstremt farligt og ødelæggende for biavlen, netop fordi honning er et kvalitetslandbrugsprodukt. Forekomsten af genetisk modificerede afgrøder sammen med grænsen på 0,9 % gmo'er i honning bygger på den antagelse, at bier er i stand til at vælge mellem genetisk modificerede afgrøder og ikke-genetisk modificerede afgrøder.
Vi fordømmer Europa-Parlamentets iver efter at øge sameksistensen mellem genetisk modificerede, konventionelle og økologiske afgrøder - selv om advarselsklokkerne lyder fra adskillige velbegrundede videnskabelige undersøgelser - og vi vil understrege, at ingen lovgivningsforanstaltning kan forhindre eller bekæmpe de enorme potentielle farer. Argumentet om, at dyrkningen og flytningen af gmo'er nu er en afgjort sag, og at man kun mangler "tilfredsstillende" retsforskrifter, er hyklerisk, da det, der fremstilles som et fait accompli, ikke ville findes, hvis ikke EU havde givet efter for pres fra USA.
Vi er kategorisk imod dyrkning og flytning af gmo'er, og vi vil fortsat kæmpe for et komplet forbud imod dem, fordi vi ikke mener, at noget som helst er afgjort. Europa-Parlamentet bør indtage samme standpunkt. Parlamentet synes imidlertid for længe siden at have givet efter for pres og andre interesser. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg stemte for forslaget til en forordning, fordi jeg mener, at vi i forbindelse med EU-udvidelsen ikke skal glemme at tage højde for de ændringer, der nødvendigvis vil påvirke biavlersektoren, og at en budgetstigning på dette område er retfærdiggjort.
Jeg mener også, at vi nøje skal overveje, hvilke metoder og foranstaltninger der bedst kan løse problemerne inden for denne sektor såsom sygdomme, stor bidødelighed, forgiftning fra insektgifte, klimaændringer, markedsføringsproblemer (specielt i lande og regioner i Fællesskabets yderste periferi) samt illoyal konkurrence fra tredjelandes billige produkter af dårlig kvalitet.
Jeg er enig i, at vi skal bevare linjerne fra de tidligere programmer, og jeg støtter de nye forslag fra ordføreren om foranstaltninger, der understøtter honninganalyselaboratorier samt andre passende foranstaltninger, der kan forbedre fremstillingen og markedsføringen af honning og biavlsprodukter. 
Souchet (NI ),
    Kommissionens forslag til forordning erkender omsider, at det reelt er nødvendigt at hjælpe den kriseramte europæiske biavl, samtidig med at det omhyggeligt afholder sig fra at nævne hovedårsagen hertil, nemlig de nye generationer af neurotoksiske insektmidlers ødelæggende virkninger. Kommissionen sætter imidlertid på absurd vis en stopper for støtteprogrammer vedrørende støtte til honninganalyselaboratorier. Vores ordfører foreslår, at vi genindfører dem, og hun har ret.
Vi skulle imidlertid være gået langt videre og gøre udvikling af de nye, uundværlige protokoller, der skal teste, hvorvidt de nye molekyler, som anvendes i de nye fytosanitære produkter, er uskadelige for bier og menneskers sundhed, berettigede til fællesskabsfinansieringer.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det her handler om at bekræfte beslutningen om at indføre et visuminformationssystem (VIS) i forbindelse med henlæggelsen af retlige og indre anliggender under EU's kompetence, hvilket fjerner centrale kompetenceområder fra medlemsstaterne. Jeg støtter en forkastelse af dette initiativ fra Kommissionen, til dels fordi forslaget ikke indeholder en definition af systemet og dets anvendelse, "herunder hvilke kategorier af data der skal indgå i systemet, formålet med at lade dem indgå og kriterierne for udvælgelse heraf, regler for indholdet af VIS-optegnelser, myndighedernes adgangsret med henblik på at indlæse, opdatere og konsultere data og regler for beskyttelse af personoplysninger og kontrol hermed." Derfor har jeg stemt, som jeg har gjort. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Jeg støtter fuldt ud Carlos Coelhos begrundelser for at forkaste Kommissionens forslag, der er meningsløst og savner enhver form for indhold. Jeg stemte for en forkastelse af forslaget. 

Andersson og Theorin (PSE ),
    Vi støtter forligsresultatet i den anden jernbanepakke, for det første fordi den vil skabe hurtigere og lettere internationale jernbanegodstransporter til gavn for miljøet og for en flytning af gods fra vejene til jernbanen, og for det andet fordi den afgjort ikke medfører en deregulering af togpassagertrafikken. Vi mener, at konsekvenserne af deregulering i Sverige først skal undersøges, hvilket den svenske regering også er i gang med i øjeblikket, inden vi eventuelt går videre med en yderligere deregulering. 
Esclopé (EDD ),
    Tanken bag den radikale reform af jernbanerne er prisværdig. Faktisk drejede det sig oprindeligt om at genoprette balancen mellem jernbane og vej og fremme valget af miljøvenlige transportmåder.
Under dække af tiltrækningskraft har vi imidlertid indledt en yderliggående og dårligt kontrolleret liberalisering. Vi må ikke lade os narre, det reelle formål med liberaliseringen er at give et par store private koncerner lov til at dele nogle yderst saftige markeder imellem sig.
Hvad sker der med livet i de mest tilbagetrukne og mindst rentable geografiske områder, som ikke er af stor interesse for de private operatører i deres jagt på profit? Lad os ikke glemme den særstatus, som jernbanetransporten har - især i Frankrig - hvor den i sin egenskab af offentlig tjeneste bidrager til landets sociale samhørighed og harmoniske udvikling.
Desuden synes liberalisering at være inkompatibelt med sikkerhed, eftersom nogle har måttet renationalisere som følge af gentagne ulykker.
Endelig vil åbningen af godsbanemarkedet, som ordføreren, hr. Jarzembowski, erkendte, føre til øget konkurrence, som kan reducere antallet af arbejdspladser.
Det er alt sammen grunde til, at medlemmerne af Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition vil stemme imod et fælles jernbanemarked baseret på social dumping og uden en forudgående undersøgelse af betydningen for dem, der er mest berørt af det, nemlig brugerne og lønmodtagerne.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det er yderst beklageligt, at et flertal af parlamentsmedlemmerne har stemt for en liberalisering af den internationale jernbanetransport pr. 1. januar 2007, da år 2010 har været fastsat som det år, inden hvilket alle operatører har skullet forberede sig på en liberalisering af persontransporten forud for de aktuelle initiativer fra Kommissionen om at fremskynde indførelsen af konkurrence i denne sektor.
Dette er en naturlig følge af Kommissionens initiativ fra 24. januar 2002 om at fremskynde liberaliseringen af jernbanetransporten uden først at tage hensyn til allerede indhøstede erfaringer fra primært Storbritannien. Her er de offentlige tjenester og jernbanesikkerheden forringet, fordi de private selskaber udelukkende forsøger at maksimere profitten for sig selv uden at leve op til forpligtelserne om at vedligeholde jernbaneinfrastrukturen og -udstyret. 
Krivine og Vachetta (GUE/NGL ),
    Resultaterne af forligene om den anden jernbanepakke er ganske enkelt uacceptable, for de går stik imod brugernes og jernbanearbejdernes interesser og imod sikkerheden.
Oprettelsen af et europæisk jernbaneagentur og foranstaltningerne om interoperabilitet vender desværre ikke den liberale tendens. Ændringen af direktiv 91/440 øger liberaliseringen af jernbanetransporten endnu mere. Den internationale godstransport bliver frigivet på markedet den 1. januar 2006, og den nationale godstransport den 1. januar 2007. Endvidere har man klart udråbt 2010 til at være tidspunktet for liberalisering af passagertransporten, en "målsætning, der giver alle operatører mulighed for en passende forberedelse".
Vi kan ikke bifalde en sådan ihærdighed, og vi udtrykker den største bekymring over den kommende tredje jernbanepakke. Hvor mange katastrofer og funktionsforstyrrelser skal der til, før vi omsider får sat en stopper for dette uhæmmede kapløb om liberaliseringen?
For vores vedkommende mener vi, at sektoren er et fælles gode og skal vedblive at være samfundets ejendom. Jernbanetransporten skal forblive en offentlig tjeneste, spredt ud over det europæiske kontinent, renoveret og sat under borgernes demokratiske kontrol. Ved at forkaste disse resultater har vi tænkt os at forsvare netop dette perspektiv sammen med borgerne, jernbanearbejderne og deres fagforeninger.
Lulling (PPE-DE )
   , Forligsudvalget er nået frem til en aftale om direktivet om udvikling af Fællesskabets jernbaner. Kompromisets hovedelementer kan opsummeres som følger.
De godkendte jernbaneselskaber vil få ret til adgang til de internationale godsbanetjenester senest den 1. januar 2006 og til de nationale godsbanetjenester den 1. januar 2007. Det er også aftalt, at Kommissionen senest den 1. januar 2006 vil forelægge en rapport om direktivets gennemførelse og om udviklingen i trafik, sikkerhed, arbejdsbetingelser og operatørvilkår.
Ved forhandlingens afslutning accepterede Parlamentet Rådets afvisning af at indføre liberaliseringen af togpassagertransporten i nærværende direktiv. Rådet accepterede imidlertid en betragtning, ifølge hvilken 2010, hvad angår åbningen af markedet for internationale passagertransporttjenester, skal betragtes som en "målsætning, der giver alle operatører mulighed for en passende forberedelse".
Men hvordan ser det ud med gennemførelsen af den første jernbanepakke? Så længe den ikke er gennemført i de forskellige medlemsstater, og så længe der ikke er foretaget nogen reel evaluering af dens konsekvens, ...
Meijer (GUE/NGL ),
    I aftes gav jeg hr. Caudron mulighed for at komme med sit sidste indlæg efter 15 år som medlem af Europa-Parlamentet, da han snart trækker sig tilbage. Han fremsatte vores gruppes endelige holdning til jernbanepakken og gjorde det klart, at dette liberaliseringsforslag er passende for et helt andet Europa end det, som Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe ønsker.
I 2000 forsøgte Kommissionen at tvinge medlemsstaterne til at privatisere hele den offentlige transport. Efter at Europa-Parlamentet udelukkede vigtige dele af den bymæssige og regionale trafik fra dette forsøg den 14. november 2001, har Kommissionen rettet opmærksomheden imod jernbanerne. Den ønsker ikke kun at liberalisere den internationale godstransport men også den indenlandske passagertrafik. I mellemtiden har vi haft dårlige erfaringer hermed i Nederlandene. Beslutningen om at sælge aktier i det statsdrevne jernbaneselskab Nederlandse Spoorwegen på fondsbørsen resulterede angiveligt i forsømmelser af det rullende materiel og jernbaneinfrastrukturen, forsinkelser, arbejdskonflikter med videre, og processen er derfor blevet standset. Det blev ikke gjort som følge af et politisk valg, men fordi personalet, passagererne samt med tiden også politikerne lærte lektien. Leveringen af togtjenester fra et konkurrerende selskab, der siden hen blev opkøbt af den internationale transportgigant Connex-Vivendi, er også blevet standset. Rådet har tilbageholdt lignende planer for Europa, men de er endnu ikke strøget af dagsordenen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jernbanetransporten har ikke udviklet sig i samme omfang som andre transportformer. Den har faktisk lidt under en betydelig tilbagegang - specielt på fragtområdet - til fordel for konkurrerende sektorer.
Den første pakke for at skabe opsving i jernbanesektoren stammer fra 2001. Nu kommer så den anden pakke, og Kommissionen fortsætter kursen mod en liberalisering.
Ordføreren opfordrede os til at godkende det fælles udkast, efter at Forligsudvalget var nået til enighed ved at afveje de divergerende holdninger i Kommissionen og Parlamentet via Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme til tidsplanen for en åbning af markedet for godstjenester, der er det væsentligste stridspunkt. Det eneste aspekt, som jeg kunne have haft indvendinger imod, var undertrykkelsen af sikkerhedsforskrifter, men dette område får særlig opmærksomhed i et andet direktivforslag.
De foreslåede foranstaltninger vil gøre det muligt at genoplive jernbanetransporten. Da det er min overbevisning, og da jeg i lang tid har slået til lyd for, at en genoplivning af både passagersektoren og i særdeleshed transportsektoren vil have afgørende betydning for Europas udvikling, støtter jeg hele denne pakke af foranstaltninger.
Desuden er vi vidne til en alvorlig krise hos Bombardier, der ønsker at lukke sine fabrikker i Europa. Der er således behov for store investeringer i hele jernbaneindustrien. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette initiativ er en del af pakken om en liberalisering af jernbanetransporten. Jeg må understrege, at målet med dette direktiv ifølge den første artikel er at åbne jernbanenettet for konkurrence og at harmonisere sikkerhedsforskrifterne i de forskellige medlemsstater. Bedre regler og større sikkerhed er grundlæggende spørgsmål, der naturligvis fortjener vores fulde opbakning, men jeg kan ikke forstå, hvordan de kan underlægges "markedet", og hvordan indførelsen af højere sikkerhedsstandarder kan underlægges en ikke-forvridning af konkurrencen. Kommissionens kontrollerende indflydelse på dette område styrkes også, og den får konkret bemyndigelse til at udskyde anvendelsen af en national sikkerhedsstandard i op til seks måneder.
Jeg har derfor stemt imod initiativet. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    I dette andet direktivforslag inden for rammerne af den anden jernbanepakke, der har til formål at skabe opsving i sektoren, beskæftiger Kommissionen sig med sikkerhedsspørgsmål, der altid har haft central betydning for EU's politikker.
I lyset af de betydelige forskelle mellem medlemsstaterne har man valgt at harmonisere sikkerhedsbestemmelserne, hvilket i høj grad vil medvirke til at hæve og udvikle sikkerhedsniveauet hos jernbaneindustrien.
Jeg må fremhæve forslaget fra Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om at indføre et sikkerhedscertifikat for jernbaneselskaber og infrastrukturforvaltere.
Medlemsstaterne er enedes om at udvide Kommissionens beføjelser på dette område for at fremme gennemførelsen af EU-bestemmelserne uden at udelukke muligheden for at håndhæve en skrappere national lovgivning. Personaleuddannelsesforanstaltningernes betydning for udviklingen af jernbanetransport er også styrket.
Jeg erkender, at dette er et vigtigt skridt i oprettelsen af et europæisk jernbanesystem, der først og fremmest skal være sikkert.
Jeg er enig i betænkningen og stemte for den. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Vi har her en integreret del af den såkaldte jernbanepakke, der er udarbejdet af Kommissionen, og som skal skabe opsving inden for netop denne transportsektor. Der stilles vigtige forslag som f.eks. dem, der skal forbedre de forskellige medlemsstaters investeringer og sikre anvendelsen af tekniske specifikationer for interoperabilitet af både højhastighedstog og konventionelle netværk gennem større økonomisk støtte og ved at udstyre togene med en kontrolanordning.
Forslaget indeholder også bestemmelser vedrørende en ny institutionel strategi gennem indførelsen af et europæisk jernbaneagentur som et tilsynsorgan for systemet og en fælles tilsynsmyndighed, der kan forvalte og garantere sikkerheden i sektoren.
Hvis direktivets mål opfyldes, vil det føre til et højt niveau af teknisk harmonisering, sådan som det fremgår af den aftale, man er enedes om.
Resultatet af forligsproceduren er meget tilfredsstillende for Europa-Parlamentet, og jeg glæder mig overmåde over godkendelsen af dette fælles udkast under tredjebehandlingen med henblik på at fremme gennemførelsen af interoperabilitet i de forskellige aspekter af jernbanesektoren. 

Andersson og Theorin (PSE ),
    Vi mener, at EU's kommende budgetplan bør prioritere bæredygtig vækst i tråd med Lissabon-strategien og støtte de nye medlemsstater, så den historisk vigtige udvidelse bliver en succes. Budgettet skal omprioriteres, således at der gives færre penge i landbrugsstøtte. Vi er samtidig bekymrede for budgetdisciplinen og kritiske over for Kommissionens forslag til udgiftsstigninger. Vi vil i denne situation ikke udtale os om, præcis hvilke niveauer den nye budgetplan skal havne på, dels fordi det er svært at forudsige udgifterne, og prioriteringerne ikke er fastlagte, dels fordi vi ikke vil begrænse det nye Parlament med præcise cifre. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Idet vi har støttet fagforeningerne, har vi stemt for betænkningen, endda selv om den afviser at give stemmeret til de fagforeningsrepræsentanter, som deltager i bestyrelsesmøderne, hvilket burde være et minimum.
Når det er sagt, vil vi, eftersom betænkningen er en del af en helhed, som sigter mod at "liberalisere" jernbanesystemet, gerne gentage vores absolutte modstand mod enhver form for privatisering af jernbanerne, som burde være en offentlig tjeneste på europæisk niveau.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning støtter udkastet til forordning om oprettelse af et europæisk jernbaneagentur, der er endnu et grundlæggende skridt imod Kommissionens mål om at give den europæiske jernbaneindustri nyt liv på både fragt- og passagertransportniveau.
Formålet med agenturet er primært at sikre konstant harmonisering og koordinering for de ansatte ved jernbanerne og offentliggøre henstillinger og udtalelser over for Kommissionen. Dets opgave omfatter ikke en lovgivende kompetence, og det får ikke regulerings- eller uafhængige kontrolbeføjelser - det kommer blot til at spille en rådgivende rolle, stille forslag og føre tilsyn med sikkerheden.
Den pågældende aftale er endnu en søjle i den anden jernbanepakke. Da jeg også var enig i de øvrige tekster i denne pakke, og da jeg altid har været fortaler for, at Europas fremtid forudsætter stor udvikling i denne sektor, hovedsagelig fordi det er et fremragende initiativ til den allerede mættede vejsektor, stemte jeg for den.
Genoplivningen af jernbanerne skal prioriteres højt i EU. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   Jeg støtter forlængelsen af Rådets forordning (EF) nr. 975/1999 - som understøtter EU's menneskerettighedsaktiviteter inden for rammerne af udviklingssamarbejdet - for at tage hensyn til de finansielle overslag, som gælder til 2006, og samtidig tilpasse den teknisk til den nye finansforordning.
Jeg går især stærkt ind for forslaget om, at Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen træffer foranstaltninger til at oprette særlige institutionelle mekanismer, der muliggør større inddragelse af det civile samfund og ikke-statslige organisationer, som primært arbejder for at fremme demokrati og menneskerettigheder.
På den anden side er jeg bekymret over visse detaljer, der antyder de store vanskeligheder, som små og mellemstore organisationer i det civile samfund vil løbe ind i for at få deres ansøgning om tilskud godkendt - til trods for ordningen med mikro-projekter - på grund af komplicerede administrative procedurer.
EU er som bekendt verdens største yder af udviklingsbistand, det skaber synlige resultater og reelle forventninger hos mange, som modigt og vedholdende kæmper for og håber på, at demokratiet, retsstaten, overholdelsen af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder bliver konsolideret i deres lande.

Caudron (GUE/NGL ),
    Efter at have ønsket Michel Rocard tillykke med hans fremragende betænkning vil jeg benytte lejligheden til at sige, hvor betydningsfuldt dette årlige europæiske tiltag, som sætter spotlight på en europæisk by i kulturens navn, er.
Det er imidlertid nødvendigt, at Europa, naturligvis, og især den nominerede by, afsætter de nødvendige menneskelige og økonomiske ressourcer hertil. Lille i 2004 er et perfekt og bemærkelsesværdigt eksempel herpå.
Dillen (NI ),
    Kultur er et område, der falder ind under den højt besungne, men lidet anvendte subsidiaritetskategori, hvor Europa så vidt muligt ikke skal blande sig. Europæisk kulturpolitik burde i virkeligheden ikke være andet end tilskyndelse i form af støtte, f.eks. når en by bliver udnævnt til kulturhovedstad.
Ordføreren har gjort opmærksom på en række praktiske problemer ved systemet til udvælgelse af kulturhovedstæder. Vi er alle enige om, at vi skal finde en retfærdigere måde, hvorpå vi kan sikre, at alle medlemsstater har lige mulighed for at fremme deres kultur, navnlig efter udvidelsen, som finder sted om nogle få uger. Idéen om to kulturhovedstæder synes at være et fornuftigt valg.
På det europæiske topmøde i sidste uge i Bruxelles kom Belgien ikke i betragtning, hvad angår udnævnelsen af en direktør for ECB. De store medlemsstater fordeler posterne imellem sig. Der er ingen reel respekt for de mindre medlemsstater, snarere øjentjeneri. Jeg håber ikke, at symbolikken i de europæiske hovedstæder vil gå samme vej. Det er blot et ønske, som jeg ville give udtryk for her.
Marques (PPE-DE ),
    Jeg lykønsker Michel Rocard med hans glimrende betænkning om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om ændring af afgørelse 1419/1999/EF om en fællesskabsaktion vedrørende "Den Europæiske Kulturhovedstad" 2005-2019, som jeg støtter fuldt ud, navnlig hvad angår udpegelsen af to europæiske kulturhovedstæder fra 2009.
Hensigten er således at tilføre proceduren for udvælgelse af de europæiske kulturhovedstæder nyt liv og ny dynamik og fremme konkurrence på europæisk plan ved at opmuntre til, at der nomineres flere byer hvert år. Målet med det er at sikre, at initiativet bliver en succes.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Kommissionens forslag har udelukkende til formål at støtte nomineringen af en by fra en ny medlemsstat ud over byen fra en nuværende medlemsstat fra 2009 til 2018 og regulerer ikke proceduren for nogen andre kandidater til udvidelsen.
Jeg mener imidlertid, at forslaget om de "tohovedede kulturhovedstæder" kunne vise sig at være uhensigtsmæssigt, fordi det måske vil mindske den offentlige interesse for disse begivenheder.
Jeg er enig med Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport i, at der i den aktuelle situation er en alvorlig fare for, at interessen for denne procedure hurtigt vil aftage og bringe dens fremtid i fare.
Jeg mener derfor, at betingelsen for succes er, at opmærksomheden ikke spredes ved, at begivenhederne mangfoldiggøres, og at proceduren tilføres nyt liv og dynamik igennem en genindførelse af konkurrencen på europæisk plan og en opfordring til, at flere byer hvert år indgiver ansøgninger.
Det er juryen, der som dommer og stimulerende faktor gennem sine krav og råd skal fremme integrationen af en virkelig europæisk dimension i de ansøgende byers projekter.
Jeg mener derfor, at ordførerens ændringsforslag til Kommissionens forslag er helt berettigede, hvilket den enstemmige vedtagelse af betænkningen i udvalget også vidner om.
Jeg stemte for den. 

Αlyssandrakis (GUE/NGL ),
   Formålet med Europass er ikke at hjælpe arbejdstagerne, men at gøre det lettere for arbejdsgiverne at sammenligne arbejdssøgende og vælge dem, der med de laveste krav hurtigst vil være profitable, uanset deres oprindelsesland. I forbindelse med den "frie" bevægelighed for arbejdstagere, som vil blive nødt til at strejfe omkring som nomader fra land til land og søge arbejde, bidrager denne foranstaltning til at presse lønningerne og kravene ned ved at bruge arbejdstagere fra fattigere lande som trykstang.
Samtidig gør Europass storkapitalen ansvarlig for at vurdere arbejdstagernes uddannelsesmæssige og faglige kvalifikationer, hvorved denne rolle fratages uddannelsessystemet. Det bidrager til at afkoble kvalifikationer fra retten til arbejde. Flere former for opøvelse og uformelle oplæringstyper har forrang for kvalifikationer, som er opnået gennem systematisk uddannelse. På denne måde bliver Europass til endnu et redskab, som fører til, at omfattende, integreret uddannelse erstattes med "fleksibel" sporadisk oplæring og ufuldstændige færdigheder for at efterkomme markedets krav. Der er ingen tvivl om, at der også snart vil blive stillet krav om oplysninger om arbejdstagernes såkaldte sociale kompetencer, det vil sige deres opførsel på arbejdspladsen og deres accept af alle de krav, som arbejdsgiverne måtte stille.
Af disse årsager stemte Grækenlands Kommunistiske Partis medlemmer af Parlamentet imod betænkningen.
De Sarnez (PPE-DE ),
    Fortsættelsen af programmet, som skal sikre større gennemsigtighed i eksamensbeviser og kvalifikationer ved hjælp af hensigtsmæssige værktøjer, indgår i samme mobilitetsproces som ECTS-systemet, tillæggene til erhvervskvalifikationsbeviset, det europæiske CV og Erasmus- og Erasmus Mundus-programmerne.
Europass-rammen, som er udstyret med rationelle ressourcer og passende informationsnetværk på europæisk niveau, og som arbejdsmarkedets parter vil blive tilknyttet, vil blive et effektivt værktøj til at hjælpe folk med at formidle deres kvalifikationer og kompetencer.
De to målsætninger, der er valgt i denne beslutning om at "rationalisere og koordinere", vil kun blive indfriet, hvis samtlige medlemsstater skærper deres indsats for hurtigt og effektivt at få disse dokumenter med betegnelsen "Europass" på plads. Europass vil gøre det muligt at give de europæiske borgere værktøjerne til fri bevægelighed og burde blive et centralt og uomgængeligt papir for alle unge europæere.
I betragtning af, hvor meget der står på spil, kan man undre sig over det beskedne budget, som Kommissionen har afsat til projektet. Uden at handle på bekostning af andre programmer bliver vi imidlertid nødt til at afsætte midler til vores ambitioner for at gøre europæisk uddannelse og efteruddannelse til et internationalt kvalitetsmærke inden 2010.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Formålet med dette forslag er i en enkelt ramme, der får betegnelsen Europass, at samle forskellige initiativer, som skal "hjælpe" arbejdstagere med at præsentere deres kompetencer og erfaringer på en måde, som arbejdsgivere og uddannelsesinstitutioner og erhvervsuddannelsesinstitutioner i andre medlemsstater kan forstå. Det "europæiske CV", der får betegnelsen "Europass", kan omfatte andre dokumenter såsom:
- et MobiliPass: indeholder oplysninger om et særligt europæisk uddannelsesforløb i et fælles europæisk format og udstedes til studerende/praktikanter, som har gennemført en del af deres uddannelse i en anden medlemsstat;
- et tillæg til eksamensbeviset: vedlagt et eksamensbevis for højere uddannelse for at hjælpe tredjemand med at forstå betydningen af eksamensbeviset;
- et tillæg til erhvervskvalifikationsbeviset: vedlagt et erhvervskvalifikationsbevis for at hjælpe tredjemand med at forstå betydningen af det;
- en europæisk sprogmappe: en fortegnelse over sproglige og kulturelle færdigheder.
Alle disse dokumenter eksisterer allerede på grundlag af et samarbejde mellem Europarådet og/eller UNESCO. Det eneste dokument, der i henhold til Kommissionens forslag skal ændres grundlæggende, er MobiliPass, som skal kunne omfatte alle former for uddannelse og ikke blot erhvervsmæssig uddannelse.
Spørgsmålet er, hvad idéen er med at udarbejde disse instrumenter: Er det idéen at give et lands menneskelige ressourcer merværdi, eller er det at give lande, som økonomisk set er mere udviklede, mulighed for at udnytte arbejdstagerne og deres mobilitet? 
Montfort (PPE-DE ),
    Jeg glæder mig over hr. Zisseners betænkning, som giver den enkelte mulighed for at gøre sine kvalifikationer og kompetencer gældende i en udvidet Union.
Jeg glæder mig så meget desto mere over den, fordi jeg ved flere lejligheder via ændringsforslag har lagt vægt på lærlingeuddannelse og livslang læring og foreslået at strukturere og identificere et egentligt europæisk lærlingeforløb, som giver de unge mulighed for at optimere deres uddannelse i flere lande i Unionen og på den måde sprede deres knowhow og give deres undervisningsforløb et europæisk islæt, som vil blive et plus på deres CV og for udøvelsen af deres erhverv.
Men selv om betænkningen imidlertid er et meget godt eksempel på, hvad vi kan iværksætte for at uddanne de unge og øge beskæftigelsen i Unionen, vil jeg gøre opmærksom på, at harmonisering "for enhver pris" er en fejl. At gennemføre denne politik med hensyn til curriculum vitæet illustrerer endnu en gang Kommissionens beklagelige tendens til at ville blande sig helt ned i de mindste detaljer af vores dagligdag på bekostning af forskelligheder og individuel egenart, som er kilder til gensidig berigelse.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Dette forslag er meget vigtigt for arbejdskraftens mobilitet. Det har til formål at skabe en fællesskabsramme for at opnå gennemsigtighed i kvalifikationer og kompetencer ved at lave en portefølje af sammenhængende personlige dokumenter, der får betegnelsen Europass, som borgerne kan anvende på frivillig basis til bedre at forklare og præsentere deres kvalifikationer og kompetencer i hele Europa.
Kommissionen foreslår, at der som finansiering for 2005 og 2006 (der er en udviklingsfase) skal ydes støtte i form af årlige samfinansierede tilskud til de nationale Europass-kontorer (op til 50 % af de samlede udgifter), hvorefter Europass-virksomhed skal behandles som en horisontal foranstaltning i den nye generation af fællesskabsprogrammer for uddannelse og erhvervsuddannelse.
Ligesom ordføreren støtter jeg udvidelsen af Europass-uddannelsesrammen til at omfatte hele området af uddannelse og erhvervsuddannelse.
Jeg stemte for betænkningen. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Små og mellemstore virksomheder (SMV'er) udgør ca. 99,8 % af alle virksomheder i EU og står for ca. to tredjedele af beskæftigelsen. Disse virksomheder, som dækker en bred vifte af erhvervsområder, er derfor af afgørende betydning for jobskabelse og lokal og regional udvikling, men de støder på visse vanskeligheder såsom adgang til finansiering, der kræver en omgående løsning. Derfor må vi have en politik med passende støttemekanismer rettet mod denne brede sektor.
Vækst- og beskæftigelsesinitiativet (1998-2000) havde, trods dets mangel på midler og offentlig omtale, til formål at fremme jobskabelse gennem støtte til SMV'er. Det blev erstattet med programmet til fremme af initiativ og iværksætterånd (2001-2005), som indførte mekanismer, der gav garantier og adgang til risikovillig kapital, f.eks. Joint European Venture-programmet (JEV), der nu bliver udfaset, hvorved 42 millioner euro i uudnyttede midler bringes i fare.
De programmer, der er rettet mod SMV'er, skal tilføres midler, men deres mål skal også ændres: De skal fremme jobskabelse, støtte foreningsdannelse, støtte forskning og erhvervsuddannelse, give garantier for alle de kritiske faser under opstarten af en virksomhed, forbedre støttens geografiske spredning (som hovedsageligt er koncentreret i landene midt i EU) og støtte ikke bare højteknologiske virksomheder, men også traditionelle virksomheder og håndværksvirksomheder.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Dette forslag fra Kommissionen om ændring af det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder, er meget vigtigt.
Et af de stillede ændringsforslag, som ordføreren støtter, er at udfase Joint European Venture-programmet (JEV), som har til formål at fremme traditionelle joint ventures. Denne foranstaltning er berettiget, fordi det er umuligt at anvende resten af budgettet på projekter, der inddrager tiltrædelses- og kandidatlande, og fordi en forenkling i stedet for en deaktivering af projektet ville betyde, at de uudnyttede budgetforpligtelser på ca. 42 millioner euro gik tabt.
Kommissionen vil også forbedre ETF-iværksætterordningens dækning af forskningsaktiviteter for at forbedre adgangen til risikovillig kapital for nye, innovative SMV'er.
Ordføreren foreslår, at der ud over støtten til igangsætningen og den indledende fase, som Kommissionen foreslår, bør fastsættes bedre dækning af andre faser i en ny virksomheds liv, og han understreger også betydningen af at forbedre den geografiske spredning for udnyttelsen af de tilbageværende faciliteter.
Forslaget forbedres af ordførerens bidrag, og derfor stemte jeg for det.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Målet med forslaget er at fortsætte Content-programmet om digitalt indhold. Målet med det nye Content-program er at forbedre tilgængelighed, anvendelighed og kommerciel udnyttelse af digitalt indhold i EU for at lette produktion og udbredelse af informationer og viden inden for områder af offentlig interesse på fællesskabsplan. Programmet vil have 163 millioner euro til rådighed for perioden 2005-2008, og et specifikt aspekt af programmet vil være at forbedre kvaliteten af digitalt indhold.
Jeg har ingen indvendinger imod fremme af værktøjer, processer og tjenester i forbindelse med udformning, udvikling, adgang til og distribution af digitalt indhold eller imod vægten på flersproglige aspekter af kulturelt, uddannelsesmæssigt og videnskabeligt indhold. Men jeg har forbehold over for udnyttelse, navnlig videreanvendelse af den offentlige sektors informationer, eller fremme af grænseoverskridende tjenesteydelser - et paneuropæisk marked for digitalt indhold, som ikke må være til skade for adgang for alle til offentlige informationer eller begrænse fordelene ved udvikling i sektoren, hverken for forbrugere eller hovedaktører. Det skal sikres, at dynamikken og innovationen i sektoren for digitalt indhold fastholdes. Alligevel fortjener programmet vores støtte, navnlig på grund af dets mål om at fremme sproglig og kulturel mangfoldighed.
Parlamentets ændringsforslag hverken forbedrer eller tydeliggør Kommissionens forslag.

Gill (PSE ).
   - Hr. formand, jeg ønskede at tale om hr. Broks betænkning for at forklare, hvorfor jeg mener, at denne samarbejdsaftale er afgørende for fremme af kulturelle, økonomiske og investeringsmæssige forbindelser mellem EU og Pakistan. Jeg bifalder i høj grad aftalen, da handel kan bruges til at åbne op for en dialog på de områder, hvor der stadig er stor bekymring med hensyn til demokrati og menneskerettigheder.
Vi ved, at Pakistan lider under akut fattigdom, og jeg håber, at godkendelsen af denne aftale vil hjælpe den pakistanske regering og det pakistanske folk til at tage fat på fattigdomsproblemerne i deres land. En konstruktiv aftale mellem EU og Pakistan er bydende nødvendig. Derfor stemte jeg for denne aftale.
Jeg er klar over, at der stadig er bekymring om menneskerettigheder og demokrati i Pakistan, men disse fremhæves i beslutningen. Betænkningen og beslutningen formidler tydeligt den vægt, som Parlamentet tillægger overholdelse af menneskerettigheder og demokrati. Pakistan har imidlertid gjort betydelige fremskridt på dette område, og den mest effektive måde at sikre, at dette fortsætter og styrkes, er gennem forstærket dialog og samarbejde snarere end isolation. 
Cushnahan (PPE-DE ),
    Som tidligere ordfører for denne betænkning og tidligere ledende observatør i Pakistan har jeg været imod ratificering af tredjegenerationsaftalen. Ratificering kunne give legitimitet til et overvejende militært styre, der er ansvarligt for krænkelser af menneskerettighederne, et svindelagtigt valg og atomspredning.
Før afstemningen i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik kontaktede jeg Human Rights Watch, Amnesty International og Christian Solidarity Worldwide for at bede dem drive lobbyvirksomhed for at få parlamentsmedlemmerne til at stemme imod ratificeringen. Christian Solidarity Worldwide rundsendte straks en orientering til parlamentsmedlemmerne. Human Rights Watch svarede ikke. Amnesty International sagde, at man ikke var i stand til at yde mere hjælp … som følge af det korte varsel. Ratificeringen blev godkendt med kun én stemme i Udvalget om Udenrigsanliggender.
Før plenarmødet kontaktede jeg igen både Amnesty og Human Rights Watch. Ingen af dem svarede. I 2003 udsendte de begge rapporter, der fordømte Pakistan. I 2003 beskrev Amnesty de systematiske menneskerettighedskrænkelser. Human Rights Watch opfordrede i 2003 Musharraf til at overgive magten til en legitim regering.
I betragtning af de seneste kommentarer fra Lotte Leicht i European Voice om, at EU har været svag i gennemførelsen af paragraffer om menneskerettigheder og demokrati, er den manglende reaktion rystende. Det forråder dem i Pakistan, som risikerer deres liv for at forsvare menneskerettigheder og demokrati. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Aftalen med Pakistan indeholder foranstaltninger til en forhøjelse på 15 % af kvoten for tekstilvarer og beklædningsgenstande, og under den generelle præferenceordning (GPS) vil der blive pålagt nultold på EU-import af beklædningsgenstande mellem 2002 og 2004.
I et tidligere spørgsmål til Kommissionen om eksistensen af undersøgelser af denne aftales indvirkning på tekstil- og beklædningsindustrien i EU, f.eks. i Portugal, sagde kommissæren - for at undgå at være nødt til at sige, at der ikke fandtes sådanne undersøgelser - at, den "sandsynligvis ikke ville få nogen nævneværdig betydning".
Analyser af EU's eksport til Pakistan og Pakistans eksport til EU viser, at tekstil- og beklædningsindustrien - hvor Portugal er producent - er et af de forhandlingsobjekter, der giver Pakistan mulighed for at importere kemiske produkter, maskineri og transportudstyr og hårde hvidevarer fra de mest industrialiserede lande i EU.
Jeg vil også sige, at jeg er modstander af, at aftalen bl.a. kræver, at Pakistan forpligter sig til at indgå aftaler om tilbagesendelse af pakistanske statsborgere, der opholder sig ulovligt i EU. Denne foranstaltning tager sigte på at kontrollere ulovlig indvandring med tvangsforanstaltninger såsom tilbagesendelse.
Meijer (GUE/NGL ),
    I Pakistan har parlamentarisk demokrati aldrig haft en ærlig chance på grund af militærets indblanding. Hver gang vælgerne vælger en anstændig regering, bliver den før eller siden væltet af militæret. Tidligere premierminister Bhutto blev endog dræbt, efter at han var blevet afsat, og hans datter, der var populær, så længe hun blev betragtet som hans politiske arvtager, blev også senere frataget magten. Denne militære intervention imod progressive regeringer har skabt en yngleplads for islamisk fundamentalisme og for grupper, der ønsker at sætte individuelle befolkningsgrupper op imod hinanden. Disse grupper har været i stand til at fortsætte deres aktiviteter lovligt under militærstyret.
Den nuværende præsident Musharraf blev indtil for få år siden betragtet som en farlig general, der havde grebet magten ved et kup, og som ønskede at gøre sit land til en atommagt, gav plads til en meget konservativ fortolkning af islam og samarbejdede med Taleban-styret i nabolandet Afghanistan. Men da han først støttede den amerikanske militære intervention i Afghanistan, blev han pludselig betragtet som en amerikansk allieret. Dette forslag giver ham den samme status i Europa. Endnu en gang går handelsmæssige og militære interesser forud for menneskerettigheder. Det er overraskende, at Parlamentet først godkender en aftale med Pakistan og senere på mødet vedtager en beslutning, hvor det beklager manglen på menneskerettigheder.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Med begivenhederne den 11. september 2001 i frisk erindring må vi ikke glemme den aktive rolle, som Pakistan spiller i kampen mod terrorisme.
Pakistan har siden vist sig at være det internationale samfunds stærke allierede, navnlig i kampen mod Taleban og al-Qaeda. Som følge af Pakistans fremragende bidrag genoptog EU den politiske dialog i november 2001.
Samarbejdsområderne mellem Pakistan og EU i denne aftale er yderst varierede. Jeg vil gerne fremhæve forpligtelserne til at bekæmpe forskelsbehandling og vold, udvikle demokrati, styrke handelen og fremme økonomisk samarbejde.
Det skal imidlertid understreges, at selv om menneskerettigheder betragtes som et universelt mål, må overholdelsen af disse rettigheder ikke være en forudsætning eller betingelse for forbindelser mellem stater.
Det er i hvert fald ordførerens holdning, når han opfordrer til, at denne aftale indgås.
Derfor stemte jeg for.

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Overskriften på betænkningens begrundelse "Beskæftigelse: en europæisk ambition" lyder som en dårlig vittighed, når man ved, at EU tæller 16 millioner arbejdsløse og 5 millioner mere, hvis man tæller de nytiltrådte lande med. Europa er ikke desto mindre et af de rigeste områder i verden. Det faktum, at gamle industrinationer som f.eks. Storbritannien, Tyskland eller Frankrig, der til overflod er blevet rige af at udplyndre hele jordkloden, er ude af stand til at sikre et regulært arbejde og passende indkomster til den enkelte samfundsborger, er tegn på en syg samfundsorden.
Europa-Parlamentet foreslår at behandle denne syge med kvaksalverremedier, de samme, som anvendes af de nationale stater, og som spænder fra løftet om en uddannelse til forslag om støtte til visse sektorer og især over mange hule sætninger.
I dette økonomiske system er såvel produktion som beskæftigelse monopoler for et mindretal af kapitalejere. Hvis vi skal skabe arbejdspladser, skal vi overtale sidstnævnte til at gøre det, men hverken medlemsstaterne eller de europæiske institutioner har planer om at stille nogen form for krav, lige så lidt som for de offentlige tjenester.
Vi har stemt imod disse såkaldte beskæftigelsespolitikker, som i bedste fald er vankelmodige erklæringer og snarere et påskud til at yde ekstra støtte til virksomhedsejerne.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Selv om det siges, at beskæftigelse er en af Europas ambitioner, forhindrer monetære politikkers og navnlig stabilitetspagtens forrang os desværre i at prioritere arbejdspladser. Det er faktisk lige modsat: Alt, hvad vi har, er hensigtserklæringer for at behage offentligheden. Hvor i alverden er de praktiske foranstaltninger til at opnå fuld beskæftigelse, forbedre arbejdets kvalitet og produktivitet og styrke social samhørighed og integration?
Arbejdsløsheden er stadig stigende i EU - med 1,5 millioner mellem 2002 og 2003. Antallet af multinationale selskaber, der flytter ud, stiger fortsat. Det er et fænomen, der i Portugal allerede har ført til, at tusinder af arbejdspladser er gået tabt. Fattigdommen og den sociale udstødelse stiger støt. Den sociale ulighed bliver større på grund af liberaliseringen og privatiseringen, som er intensiveret efter vedtagelsen af Lissabon-strategien, navnlig i Portugal.
På den baggrund kunne vi ikke stemme for denne betænkning.
Patakis (GUE/NGL ),
    Lissabon-retningslinjerne, beslutningerne på forårstopmødet og retningslinjerne i Kommissionens meddelelse er rammen om et voldsomt angreb på arbejdstagerne.
I konkurrenceevnens og produktivitetens navn er det målet at nedbringe lønomkostninger og ikke-lønomkostninger og dermed øge udnyttelsen og tilsidesætte socialsikringsrettighederne. Stor forsigtighed, fastfrysning/nedsættelse af lønninger/pensioner og nye privilegier for virksomhederne bliver indført af hensyn til storkapitalens udbytte.
EU's beskæftigelsespolitik har til formål at erstatte fultidsarbejde og fast arbejde med deltidsarbejde og midlertidigt arbejde og samtidig tilsidesætte grundlæggende beskæftigelses-, løn- og socialsikringsrettigheder under den vildledende overskrift fra Lissabon om "bæredygtig udvikling og fuld beskæftigelse".
Ottetimersdagen og de kollektive aftaler er under angreb, og udlejning af arbejdstagere, en form for slavehandel, uacceptabelt lave lønninger og stigende indtjening for plutokratiet bliver indført. De millioner af ubeskæftigede bliver nu ledsaget af millioner af underbeskæftigede.
Disse politikker har ikke løst og kan ikke løse arbejdsløshedsproblemet, og de fastslår heller ikke rettighederne til at sikre retten til fuldtidsarbejde og fast arbejde, for de egentlige årsager ligger i de mekanismer, som kapitalismen styres af.
Vi støtter arbejdstagernes kamp for at afskaffe disse politikker og kræve en anderledes, græsrodsorienteret politik med flere sociale rettigheder og højere lønninger i overensstemmelse med moderne krav.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Den nye rapport fra Kommissionen om gennemførelsen af Lissabon-strategien, som blev præsenteret på Det Europæiske Råd i Bruxelles, afslører alarmerende forsinkelser og mangler, både hvad angår gennemførelsen af den relevante fællesskabsret, og hvad angår bevidstgørelse af medlemsstaterne om nødvendigheden af at opfylde de ambitiøse mål, der er blevet fastsat, navnlig vedrørende "flere og bedre job".
Den stigende arbejdsløshed i Europa er meget skuffende. De europæiske borgere som helhed, og de portugisiske i særdeleshed, kræver, at EU handler mere målrettet, og processens troværdighed afhænger af, om reformerne bliver fremskyndet i medlemsstaterne. Det er afgørende, at vi forbedrer overvågningen af den nationale indsats (...).
Derfor er det mere og mere påkrævet, hvilket Kommissionen også har erkendt, at gøre hele det europæiske projekt mere troværdigt og at handle mere beslutsomt. Det skal prioriteres at hjælpe unge mennesker ind på arbejdsmarkedet og opnå deres første job, at straffe svig, der opstår som følge af udflytning, at forberede sig på teknologiske og økonomiske ændringer ved at udnytte nye arbejdsområder inden for informationsteknologi, at tage praktiske skridt til at fremme og tilskynde til erhvervsuddannelseskurser - herunder livslang læring - ved at forenkle procedurerne for adgang til finansiering og at forbedre udbredelsen af bedste praksis.

Aguiriano Nalda (PSE ).
   - Hr. formand, da jeg kom ind i Parlamentet for 18 år siden i en helt anden situation end den, der giver mig mulighed for at tale nu, og endda før man talte om finansielle overslag, diskuterede man allerede egne indtægter, og de spanske socialdemokrater argumenterede allerede for tanken om en progressiv borgerskat. Derfor har jeg under afstemningen om betænkningen af hr. Wynn, Budgetudvalgets formand, sammen med de franske og de spanske socialdemokrater stemt for tanken om, at Kommissionen - og også Parlamentet - før udvidelsen burde have fremmet idéen om, at den letteste måde at finansiere Unionen på er at gøre det med udgangspunkt i, at alle skal betale, med et skattesystem, som borgerne forstår, og som ikke er baseret på staternes skatteevne, men på de enkelte borgeres indtægter.
Andersson og Theorin (PSE ),
    Vi mener, at EU's kommende budgetplan bør prioritere bæredygtig vækst i tråd med Lissabon-strategien og støtte de nye medlemsstater, så den historisk vigtige udvidelse bliver en succes. Budgettet skal omprioriteres, så der gives færre penge i landbrugsstøtte. Vi er samtidig bekymrede for budgetdisciplinen og kritiske over for Kommissionens forslag til udgiftsstigninger. Vi vil i denne situation ikke udtale os om, præcis hvilke niveauer den nye budgetplan skal havne på, dels fordi prioriteringerne i det, som tidligere er sket, ikke er fastlagte, dels fordi vi ikke vil begrænse det nye Parlament med præcise cifre. 
Hvad angår militære handlinger, mener vi, at det skal besluttes på nationalt niveau. Fredsskabende foranstaltninger skal ske under FN-mandat. 
Andreasen, Busk, Jensen og Riis-Jørgensen (ELDR ),
    De tilstedeværende medlemmer af Venstres gruppe i Europa-Parlamentet stemte imod ændringsforslagene 17 og 18. Vi mener som udgangspunkt, at Kommissionens oplæg er for dyrt. Men det er for tidligt at lægge sig fast på en procentgrænse, på et tidspunkt, hvor vi ikke kender mere til det politiske indhold i de fremtidige finansielle overslag. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg stemte imod denne betænkning af følgende grunde:
For det første mener jeg, at Kommissionens forslag til en finansiel ramme for 2007-2013 er åbenlyst utilstrækkeligt til at sikre social og økonomisk samhørighed i et udvidet EU og opfylde vores forpligtelser over for verdens mindst udviklede lande. For det andet er jeg modstander af den fastsatte rammes politiske mål, som allerede er i tråd med den såkaldte europæiske forfatning, og som forstærker føderalisme, neoliberalisme, militarisme og det udvidede EU's overdrevne fokusering på sikkerhed. For det tredje er denne betænkning tvetydig, og Kommissionens forslag accepteres indirekte. Endelig går jeg ikke ind for at udvide den britiske korrektionsmekanisme til at omfatte de resterende nettobidragydere og at erstatte de nuværende nationale budgetbidrag med en eller anden form for europæisk skat. Derfor beklager jeg, at vores ændringsforslag blev forkastet.
Det glæder mig imidlertid, at Parlamentet forkastede ændringsforslag 16, 17 og 18, som havde til formål at begrænse det gennemsnitlige, årlige fællesskabsbudget til maksimalt 1 % af Fællesskabets BNP - i overensstemmelse med det, som underskriverne af "brevet fra de seks" ønskede - og at renationalisere eller rettere afskaffe Fællesskabets regionalpolitik.
Maat (PPE-DE ),
    Nederlandene er en markant nettobidragyder til EU. Desværre diskuteres årsagen til dette sjældent. For det første ankommer en stor del af EU's import til havnen i Rotterdam. Den relevante importtold opkræves af de nederlandske toldmyndigheder og overføres dernæst til Bruxelles. Nederlandene tjener faktisk intet på det.
En anden årsag ligger i de aftaler, som hr. Kok og hr. Zalm indgik i Berlin i 1999. Resultatet af disse aftaler er, at nederlandsk landbrug nu modtager langt mindre fra kassen i Bruxelles end tidligere. De nederlandske landbrugere står for 7 % af den europæiske landbrugsproduktion. I 1999 modtog Nederlandene stadig 3,5 % af det europæiske landbrugsbudget, men i 2004 er dette tal faldet til 2,1 %. Desuden modtager Nederlandene kun 1,2 % af midlerne til udvikling af landdistrikter, fordi den daværende nederlandske regering prioriterede dette spørgsmål lavt under forhandlingerne.
Den bedste måde, hvorpå Nederlandenes position som nettobidragyder kan forbedres, er at sørge for, at Nederlandene i fremtiden modtager en større del af EU's landbrugsmidler og midler til udvikling af landdistrikter.
Det er, når alt kommer til alt, ikke Haag, men de nederlandske landdistrikter, der betaler den europæiske regning. At rette fejlene i Berlin-aftalen er den bedste måde, hvorpå Nederlandene kan genopnå sin retmæssige position i EU. Det er meget bedre end nu at begrænse udgifterne til kun 1 % af Fællesskabets BNP.
Malmström, Paulsen og Schmidt, Olle (ELDR ),
    Udvidelsen er en historisk begivenhed, som vi Liberale længe har arbejdet for. Vi er klar over, at udvidelsen kommer til at koste, og at den skal finansieres i fællesskab. Naturligvis skal vi være solidariske med vores nye medlemslande.
Inden vi øger budgettet, skal vi dog se på, hvad der kan skæres ned på, da det nuværende budget er alt andet end vandtæt. Disse huller skal vi stoppe, før vi kræver yderligere midler. Når det handler om skattepenge, spiller det ingen rolle, hvilket niveau i samfundet vi taler om. Vi skal forvalte borgernes tillid godt. Derfor skal EU foregå med et godt eksempel ved at effektivisere og udnytte de allerede eksisterende ressourcer bedre.
Patakis (GUE/NGL ),
    Vi stemte imod Kommissionens forslag og betænkningen om budgetmidler i det udvidede EU 2007-2013, fordi vi er uenige i de vigtigste tilgange til ressourcerne og de mål, som de skal opfylde. Disse mål er et udtryk for storkapitalens grundlæggende valg: fremme af Lissabon-processens arbejdsfjendske prognoser og ordninger under påskud af arbejdsløshedsbekæmpelse, støtte til og massiv udvidelse af en overnational og ukontrolleret mekanisme til forfølgelse af græsrodsbevægelser under påskud af sikkerhed og styrkelse og militarisering af EU under påskud af terrorbekæmpelse.
Vi fordømmer bestræbelserne på at begrænse de ressourcer, der er til rådighed for social og regional samhørighed, uanset hvor falske disse mål må have vist sig at være, og øge ressourcerne til planer om at føre krig mod og forfølge EU's og tredjelandes befolkninger.
Vi er imod, at princippet om på nationalt plan at klare følgerne af politikker, som er besluttet på fællesskabsplan, afspejles i fremtidige EU-midler, og vi er imod, at befolkningerne skal betale gildet to gange.
Løsningen på EU-medlemsstaternes befolkningers problemer drejer sig ikke om nogle få kroner og ører, den består i arbejdstagernes kamp for en radikal ændring af de politikker, som deres regeringer fører i EU, i kampen for, at græsrøddernes valg vinder over storkapitalens valg.
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Jeg stemte for.
En finansiel ramme for en flerårig periode (fra 2007 til 2013 eller en minimumsperiode på fem år) som følge af vedtagelsen af de finansielle overslag har unægteligt givet EU's aktioner finansiel og politisk stabilitet. På den baggrund har de administrative operatørers, medlemsstaternes og offentlighedens forventninger ført til effektivitetsforbedringer og mere ambitiøse og betydningsfulde projekter.
Kommissionen foreslår at opfylde tre strategisk afgørende mål med de kommende finansielle overslag: at forbedre konkurrenceevnen, vækstpotentialet og den territoriale samhørighed, at oprette et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed og at udvikle de eksterne forbindelser. Disse mål vil forhåbentlig ikke blive modarbejdet af den -tilgang, der foreslås i "brevet fra de seks", som i hovedtræk går ud på at fastsætte en øvre grænse til forskel fra -tilgangen - hvor de politiske prioriteringer identificeres, og behovene og de beløb, der kræves, vurderes - som Kommissionen har foreslået.
Jeg går stærkt ind for ordførerens arbejde, og jeg vil gerne citere et meget rammende spørgsmål, som hun stiller: "Er det rimeligt at foregive, at de foreslåede beløb giver mulighed for at afstemme ressourcer med behov, navnlig med hensyn til Lissabon-målene om vækst og beskæftigelse i en udvidet Union?" I tilslutning til det vil jeg gerne nævne, at hr. Bradbourns ændringsforslag blev forkastet overbevisende - over to tredjedele stemte imod - og ...

Esclopé (EDD ),
    Man kan spørge sig selv, om samhørighedspolitikken i en udvidet Union er en afgjort nødvendighed. Selv om samhørighedspolitikken i et Europa med 15 medlemmer var gunstig for nogle lande som Portugal, Spanien eller f.eks. Grækenland eller Irland, kan den ikke andet end vække vores bekymring i et Europa med 27 medlemmer. Med en befolkning, som stiger fra 68 til 116 millioner indbyggere, vil de socioøkonomiske uligheder fordobles, og Unionens gennemsnitlige BNP vil falde med 12,5 %. Hvad mere kan der siges om beskæftigelsen i en så vanskelig kontekst som denne?
Udvidelsen kan således kun medføre en generel nedgang i finansieringerne, især for de nuværende medlemsstater.
For Jagt, Fiskeri, Natur og Tradition-medlemmerne af EDD-Gruppen er det desuden yderst beklageligt, at fællesskabsinitiativet Leader+ er forsvundet, fordi samhørighedspolitikkens indsats nu drejer sig om byerne på bekostning af landområderne. Den voksende affolkning af disse områder forekommer derfor desværre uundgåelig.
Af alle disse årsager har vi stemt imod betænkningen.
Grossetête (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for betænkningen.
Solidaritet mellem EU's befolkninger, økonomisk og socialt fremskridt og styrkelse af samhørigheden er nogle af EU's overordnede målsætninger. 
For mange går den største frygt for udvidelsen imidlertid på, at de regionalfonde, som nu er til rådighed i de 15 medlemsstater, udelukkende vil blive anvendt på de 10 nye medlemslande.
Selv om solidariteten er en central del af den europæiske aftale, ville der under ingen omstændigheder kunne være tale om at opgive partnerskabet. EU skal fortsat støtte de regioner hos De 15, som f.eks. har nogle naturlige geografiske handicap.
Jeg tænker især på bjergregionerne. Rådet, Kommissionen og Parlamentet kan ikke sidde dette punkt overhørig. Bjergområderne har længe været de mest forsømte områder i de europæiske programmer. Disse egne råder over utallige rigdomme, de kræver en ganske særlig opmærksomhed på landbrugsområdet (husdyravl og støtte til unge landmænd) og på udvikling af bæredygtig turisme, en specifik støtte til SMV'erne (undgå affolkning og fastholde beskæftigelsen) og på at bevare tjenesteydelserne.
Nøglen til succes for disse retningslinjer ligger i EU-budgettet, som skal opfylde de ambitioner, vi har sat os.
Korakas (GUE/NGL ),
    Af rapporten fremgår det endnu en gang, at EU's regionalpolitik er slået fejl. Der er stadig enorme uligheder i udviklingen af flere områder, mens udsigterne for de fattigere medlemsstater er ugunstige.
På grund af den udelukkende statistiske tilgang risikerer mange områder i de nuværende medlemsstater med udvidelsen at blive udelukket fra finansiering. I Grækenland f.eks. vil fire områder ikke blive finansieret under den fjerde fællesskabsstøtteramme, mens tre andre er på grænsen. Disse områder omfatter 75 % af landets befolkning, og hidtil har de fleste af dem kvalificeret til mål 1-områder med voldsomme og stigende sociale og økonomiske problemer, som den foreslåede midlertidige overgangsstøtte bare vil gøre større.
Grækenland er et typisk eksempel af en anden grund, nemlig fremme og koncentration af ressourcer i visse områder, f.eks. Attica, som skærper det bredere regionale problem med overbefolkning i byerne. Samtidig er det sådan, at selv om der tales meget om støtte til fjerntliggende områder, fortsætter EU med uberettiget - og til trods for vores gentagne forslag - at udelukke de ægæiske øer fra særbehandling til fjerntliggende områder på trods af deres alvorlige problemer.
"Samhørighed" og "stigende udviklingsniveauer" er i praksis i modstrid med de politikker, der forkynder dem, fordi disse politikker tjener storkapitalen. I praksis kan der kun skabes afvigelse, marginalisering, arbejdsløshed og underudvikling.
Marques (PPE-DE ),
    Jeg er enig i den overordnede holdning i hr. Hatzidakis' betænkning. Jeg må imidlertid sige, at jeg er skuffet over behandlingen af regionerne i den yderste periferi, navnlig Madeira og De Kanariske Øer. En fælles tilgang til regionerne i den yderste periferi i henhold til traktatens artikel 299, stk. 2, glimrer ved sit fravær i Kommissionens forslag. Jeg mener, at det er upassende blot at hentyde til et specifikt program, der bliver iværksat for at klare de særlige vanskeligheder, som regionerne i den yderste periferi står over for, eller at indføre en -aktion (bredere europæisk naboskab) med det formål at lette samarbejdet med deres nabolande. Disse instrumenter forekommer mig uhensigtsmæssige, for når det kommer til stykket, er der f.eks. ingen mening i, at en fremtidig udfasning anvendt på Madeira og De Kanariske Øer skal være nøjagtigt den samme som den, der anvendes på kontinentale europæiske regioner. Hvor er den særlige adgang til strukturfondene i henhold til traktatens artikel 299, stk. 2, så henne?
Vi er klar over de varige ulemper, der påvirker regionerne i den yderste periferi. Vi ved, hvordan de ulemper hæmmer deres udvikling meget. Vi ved, at regionerne i den yderste periferi som følge heraf er de dele af Europa, der har vanskeligst ved at udnytte de muligheder, som det store indre marked og den forestående udvidelse giver. Derfor vil jeg anmode Kommissionen om igen at overveje ...
Meijer (GUE/NGL ),
    Europa-Parlamentet synes at være ved at blive enige om finansieringen af den fremtidige regionalpolitik. Flertallet ønsker flere penge til strukturfondene og Samhørighedsfonden. Det vil holde betalingerne til de rigeste medlemsstater i skak, uden at de for øjeblikket fattigste lande berøves noget, samtidig med at de nye medlemsstater får fortrinsret, da de indtil videre vil have den laveste levestandard. Tanken bag dette er, at EU vil blive mere populært, hvis alle får mere. Det forventes, at en Union, som er generøs over for alle, vil blive opfattet positivt af den offentlige mening, de bredeste dele af samfundet og de lokale myndigheder. De steder, hvor et projekt samfinansieres af EU, ser vi derfor stadig skilte, der oplyser om det. Spørgsmålet om, hvorvidt de pågældende penge virkelig bliver stillet til rådighed, rejses ikke. Og slet ikke spørgsmålet om, hvorvidt disse projekter, hvoraf mange utvivlsomt er gavnlige, gennemføres bedst ved de europæiske tjenestemænds mellemkomst og med europæiske penge. EU-midlerne kan bruges bedre på udviklingsbistand for at hjælpe dem, der er bagefter. Færre penge og mindre bureaukrati kan skabe bedre resultater. Alle andre projekter burde føres tilbage til medlemsstaterne.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Erfaringerne har tydeligt vist, at politikken for økonomisk og social samhørighed kan bidrage væsentligt til udviklingen af en region, forudsat at tildelingen af ressourcer giver sig udslag i projekter af høj kvalitet. Sådanne projekter kan få stor indflydelse på et område, og det har heldigvis været tilfældet i Portugal. Udvalgets enstemmige støtte til denne betænkning afspejler også, at langt størstedelen af de europæiske borgere går ind for en ægte europæisk social samhørighed over hele EU.
Mere konkret bifalder jeg bekræftelsen af princippet om, at det er nødvendigt at opretholde en midlertidig indfasningsstøtte, som vil variere mellem 85 % og 60 %, for regioner, der ikke længere hører til mål 1, fordi de er ofre for den såkaldte statistiske effekt af, at grænsen på 75 % af BNP nedsættes som følge af udvidelsen. Jeg er også tilfreds med, at Samhørighedsfonden opretholdes som en støttemekanisme for større projekter inden for transport og miljø i medlemsstater, hvis BNP er mindre end 90 % af Fællesskabets gennemsnit. Det glæder mig, at der lægges særlig vægt på de behov, som regionerne i den yderste periferi og regionerne med de største strukturproblemer har. Endelig bifalder jeg, at der tilskyndes til, at de forskellige procedurer forenkles mest muligt, da disse procedurer ofte lægger store hindringer i vejen for gennemførelsen af programmer og projekter.
Jeg stemte naturligvis for.

Aguiriano Nalda (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har også i 18 år lyttet mange gange til hr. Balfes indlæg, og jeg har næsten altid haft en mening om det, han talte om. I dag har jeg lejlighed til at udtale mig om et ændringsforslag, som han har stillet til Kuckelkorn-betænkningen, hvor han igen anmoder om at blive behandlet som en europæisk tjenestemand. Men han siger ikke hele sandheden. Han glemmer at sige, at de europæiske tjenestemænd - som jeg er beæret over at komme fra - kun har en social sikringsordning. De ærede parlamentsmedlemmer - som jeg nu er iblandt - har også kun en. Han anmoder om en til, og hvis han ønsker at blive ved med at anmode om privilegier, der går længere end lovene og bestemmelserne i hans eget land, så må han gøre det. Men hvis hr. Balfe ikke bliver medlem af Europa-Parlamentet i den kommende valgperiode - hvilket jeg håber og tror, at han gør - vil jeg opfordre ham til at forberede sig på en konkurrence for at blive europæisk tjenestemand og dermed opnå alt det, som han gang på gang anmoder om.
Formanden.
   - Deres timing er upåklagelig, men jeg er en smule nervøs for, at De prøver at blive en ny hr. Fatuzzo. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Den Europæiske Investeringsbanks hovedopgave er sammen med Den Europæiske Investeringsfond at støtte kapitalinvesteringer, der fremmer bæredygtig udvikling og økonomisk og social samhørighed. Den finansierer små virksomheder (45 % af globallånene), forskning, miljøbeskyttelse og grundlæggende infrastrukturer. Disse projekter går naturligvis hånd i hånd med Fællesskabets regionalpolitik, men EIB støtter også gennemførelsen af den neoliberale Lissabon-strategi.
EIB skal for første gang forelægge Parlamentet rapporten fra sit Revisionsudvalg, som supplerer dens årlige beretning, og det glæder os. Vi må imidlertid undersøge den tvivl, der er rejst om bankens ledelses kompetence, og beskyldningerne om manglende gennemsigtighed i EIB. Parlamentets kontrol skal styrkes. Derfor glæder vi os over beslutningen om at afholde en offentlig høring i efteråret 2004 om EIB's virksomhed og politiske retningslinjer.
Jeg er utilfreds med, at de oplysninger, som EIB offentliggør på sit websted, kun præsenteres på tre fællesskabssprog. I betragtning af omfanget af EIB's arbejde burde oplysningerne på webstedet være tilgængelige på alle Fællesskabets officielle sprog.

Villiers (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne afgive stemmeforklaring for at forklare min alvorlige bekymring om Eurostatskandalen og Kommissionens manglende ansvarlighed.
For fem år siden, næsten på dato, blev Santer-Kommissionen tvunget til at gå af, fordi det var vanskeligt at finde nogen med den mindste ansvarsfølelse. Det forårsagede den tidligere Kommissions sammenbrud. Intet har ændret sig, for ingen har været indstillet på at tage ansvar for Eurostat.
Til trods for at 5 millioner euro er forsvundet, til trods for at penge er kanaliseret til fidusforskning af fidusvirksomheder, hvor nogle synes at være ejet af ledende medlemmer af Eurostat, til trods for at skatteydernes penge synes at være kanaliseret til medarbejdergoder - f.eks. en rideskole og et volleyball-hold - har der ikke været fratrædelser fra Kommissionen i forbindelse med dette spørgsmål, og ingen har påtaget sig ansvaret. Hr. Solbes Miras svar ser ud til at være, at han ikke vidste, hvad der foregik. Det synes at være et privilegium for kommissærer bare at bede deres embedsmænd om ikke at oplyse dem om tvivlsomme aktiviteter i deres afdelinger, så kommissæren på baggrund af Kommissionens analyse går ram forbi.
Vi ved, at hr. Solbes Mira er udtrådt af Kommissionen, men ikke på grund af denne sag, så fra Kommissionens side har man fuldstændig undgået at tage ansvar for dette spild af skatteydernes penge. Det vækker alvorlig bekymring hos mig og mine britiske konservative kolleger. Jeg håber, at Kommissionen inden vores afstemning om tillidsvotummet i maj vil erkende sit ansvar og gøre en indsats for at tage ansvaret for Eurostat og få ryddet op i EU og stoppe det uacceptable spild og misbrug af skatteydernes penge. 
Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Vi har stemt for beslutningen, for at bede Kommissionen om en redegørelse om forvaltningen af Eurostat såvel som om alle andre handlinger eller beslutninger er det mindste, vi kan gøre.
Vi er fortalere for, at alle institutionerne fungerer i fuld gennemsigtighed, og for, at hele befolkningen skal kunne følge med i ikke kun de beslutninger, som træffes, men også årsagerne til, at de træffes.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Der er aspekter af Eurostat-sagen - nepotisme, interessekonflikter, hemmelige konti - som minder om den situation, der førte til den foregående Kommissions afgang. Svig og uregelmæssigheder oversteg 6 millioner euro, som i visse tilfælde sandsynligvis kun er toppen af isbjerget.
Denne sag har også kastet lys over alvorlige problemer og uregelmæssigheder i arbejdsmetoder og intern overvågning fra både Kommissionens og OLAF's side, f.eks. den manglende reelle håndhævelse af gældende regler. De kommissærer, der er direkte involverede, må ikke slippe godt fra det.
Det er rystende, at den kommissær, der er ansvarlig for Eurostat, ikke har taget sit politiske ansvar på sig, og at formanden for Kommissionen ikke har bedt ham om at træde tilbage.
Denne nye sag viser bl.a., hvordan Kommissionens udlicitering af tjenesteydelser let lader sig bruge til sådanne situationer. Det allermindste, vi endnu en gang kan håbe, er, at Kommissionen tager ved lære og fortæller os, hvordan den forestiller sig at forhindre en gentagelse af denne type problemer i fremtiden.
Goebbels (PSE ),
    Jeg har stemt imod "Eurostat-beslutningen" for at protestere imod Parlamentets måde at procedere på i denne sag. Årsagen til "skandalen" ligger i beskyldningerne fra en vis presse om "økonomisk underslæb", "personlig vinding" og "nepotisme" hos Eurostats ledere. Nogle parlamentsmedlemmer, som manglede omtale, har krævet død over fire kommissærer.
Selv om den endelige rapport over den undersøgelse, som OLAF er ved at gennemføre, en rapport, der blev lovet færdig til 2003, stadig ikke er til rådighed, angiver beslutningen, at "skandalen" begrænser sig til brud på nogle procedurer. Det er nogle vigtige procedurer. Men Unionen er i færd med at mangfoldiggøre procedurerne i en grad, så der snart er flere kontrollører end folk, der skal kontrolleres.
I mellemtiden og på et meget tvivlsomt grundlag er mange Eurostat-embedsmænds ry og karriere blevet ødelagt. Mere end 400 mennesker har mistet deres arbejde. Parlamentet stiller sig tilfreds med en kødløs og nytteløs beslutning.
Meijer (GUE/NGL ),
    I juli 2003 suspenderede Kommissionen Eurostat-ledelsens aktiviteter, da tilfælde af svig, som var blevet afsløret nogen tid forinden, fortsatte. På det tidspunkt krævede jeg straks gennemsigtig handling. Undersøgelser udført af organer, der afhænger af Kommissionen, er meningsløse, da de er nødt til at hemmeligholde deres konklusioner. Svig, underslæb og nepotisme kan kun undgås i fremtiden, hvis offentligheden bliver informeret ordentligt og får mulighed for at danne sig en mening. Det kunne ske ved en parlamentarisk undersøgelse. I slutningen af september 2003 modtog medlemmerne af Budgetkontroludvalget en hemmelig rapport, og Kommissionen opfører sig stadig, som om den ikke har noget ansvar i sagen. Den person, der først blev udpeget til at tage sig af sagen, kommissær Solbes, er nu minister i den nye spanske regering. Der gøres alt for at undgå en diskussion af et mistillidsvotum til Kommissionen, som jeg og andre har underskrevet. Bevidst sendrægtighed med at opføre denne sag på dagsordenen betyder, at der ikke kan stemmes om dette mistillidsvotum i denne uge. Efter den 1. maj vil antallet af underskrivere falde til under 10 % som følge af udvidelsen af Parlamentet. Formanden for De Grønne har opfordret sine medlemmer til at skyde dette initiativ i sænk ved at trække deres underskrifter tilbage. Problemerne fra 1999 fortsætter, men Prodi-Kommissionen ignorerer dem.

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Uden at være enige i alle de stærkt sukkersøde formuleringer i betænkningen, hvad angår storkapitalens greb om kommunikationsmidlerne, som overalt tømmer begrebet ytringsfrihed for en stor del af sit indhold, har vi alligevel stemt for den.
Berlusconi, som både bestrider posten som premierminister og som en af de største pressechefer i Italien, er en næsten karikeret personificering af kapitalens greb om medierne.
Cashman (PSE ),
    De britiske medlemmer af Labour-partiet stemte imod punkt 53. Vi kan ikke acceptere kritikken og det generelle indhold af dette punkt. Alligevel stemte vi for beslutningen med vores forbehold som følge af betydningen af denne rettidige betænkning. 
Claeys (NI ),
    Silvio Berlusconis medieselskaber er slet ikke ideelle og kunne skabe en interessekonflikt. Men denne betænkning er på ingen måde afbalanceret. Alene dens titel antyder, at ytrings- og informationsfriheden er truet i Italien under Berlusconi-regeringen. Det er for langt ude.
Praktisk taget alle varianter af politiske holdninger i Italien er repræsenteret af deres egne aviser. RAI, den statslige station, giver plads til både flertallets og oppositionens synspunkter. Selv Berlusconis egne medier kritiserer regeringen. I Belgien, hvor medierne ligesom i mange andre medlemsstater er koncentreret på få hænder, kan vi kun drømme om sådan noget.
En vis del af venstrefløjen er meget utilfreds med, at de ikke kan monopolisere medierne fuldstændigt. At der findes en højreorienteret, eller tilsyneladende højreorienteret, modvægt i medierne, opfatter de som en uacceptabel provokation. Det er ånden i denne betænkning.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi er bekymrede over den stigende koncentration af medieejerforhold blandt et til stadighed faldende antal selskaber. Som det er blevet fremhævet, findes den største koncentration af det audiovisuelle marked i hele Europa i Italien, hvor markedet er domineret af to aktører, RAI og MEDIASET.
Kritikken af situationen i Italien må imidlertid ikke bruges til at aflede opmærksomheden fra, hvad der sker i andre lande. I Portugal er over 100 af de største nationale medieorganisationer i hænderne på en halv snes store selskaber, hvilket i det mindste må siges at være en alarmerende situation. Ytringsfriheden, adgangen til informationer og beskæftigelsesfriheden er i fare, det er erhvervslivets logik sat på spidsen. Denne virkelighed afspejles i det samlede angreb af neoliberale politikker, hvor beherskelsen af medierne er et våben. Medierne er uden tvivl et af de områder, hvorpå slaget om ideologi og klasseherredømme helt tydeligt står. Gennem lovgivning og andre foranstaltninger skal der gøres alt for at ændre situationen, at begrænse de udskejelser og det misbrug, der finder sted, og standhaftigt forsvare offentlige radio- og tv-stationer, som er betegnelsen værdig.
Meijer (GUE/NGL ),
    Ejerskab af eller kontrol over aviser, tv og websteder får større og større betydning for forvaltningen af information og propaganda. Hvis alle medier bliver koncentreret på de samme hænder, vil vi blive hensat til den tid, hvor medierne havde mindre rækkevidde, og der ofte blev oprettet et monopol, som omfattede myndighederne, en magtfuld part, kirken eller en regional forlægger. Folk hørte kun én holdning til, hvad der var godt, og hvad der var skidt, og hvordan samfundet skulle udvikle sig. Regeringerne og storkapitalen forsøger stadig at opnå det. For nylig forsøgte Spaniens foregående regering at lægge ansvaret for tre store bombeattentater over på en separatistbevægelse i stedet for en international bevægelse, fordi det ville være bedre for dem ved valget. I Italien kontrollerer premierministeren det kommercielle selskab MEDIASET som ejer og det statsdrevne selskab RAI i kraft af sin position i regeringen. De Kristelige Demokrater viger udenom at kritisere denne situation, og de har forsøgt at holde dette emne væk fra dagsordenen ved at ignorere problemerne, trække forhandlingerne i langdrag og stille et enormt antal ændringsforslag. De misbruger demokratiet for at afskaffe demokratiet. Jeg støtter ordføreren i hendes forsøg på at gøre noget ved kabelmonopoler og presse på for at få indført lovfæstede foranstaltninger, som har til formål at beskytte ytringsfrihed og meningsforskelle i medierne.
Pannella (NI ),
    Vi ville fuldt ud bifalde - og det ville vi faktisk have gjort for lang tid siden - en seriøs og passende fordømmelse af ulovlighed og manglende demokrati, ikke blot når det gælder en korrekt og acceptabel information.
Hvad det specifikke informationsspørgsmål angår, ville vores kritik af den italienske situation have været meget mere radikal, men det skyldes, at hr. Berlusconi - der præsenterede sig selv som et alternativ til den italienske situation med ulovlighed og manglende demokrati - i dag er blevet den sidste i den lange række af personer, som for anden gang risikerer at smitte Europa med en slags "italiensk pest".
De, der i dag anklager hr. Berlusconi, er de samme som dem, der i flere årtier skabte, praktiserede og dikterede grundlaget for det, der stadig sker i Italien i dag, og som naturligvis er blevet værre.
Derfor stemte jeg og de andre radikale parlamentsmedlemmer imod fru Boogerd-Quaaks betænkning. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Eftersom jeg beklager, at begæringen blev forkastet, vil jeg gerne afslutte de argumenter, der blev afbrudt ved fremlæggelse af begæringen på plenarmødet.
Der er nogle, der siger, at betænkningen er omfattet af traktatens artikel 7. Men i så fald skulle vi have handlet i overensstemmelse hermed, og det er ikke tilfældet. Andre siger, at den baserer sig på chartret om grundlæggende rettigheder. Men selv om dette allerede var gældende, skal vi læse artikel 51, som for øvrigt er bevaret i udkastet til forfatning, ifølge hvilken chartret udelukkende finder anvendelse på de europæiske institutioner og på medlemsstaterne, såfremt det drejer sig om nationale handlingsprogrammer, som gennemfører fællesskabsretten. Det er imidlertid netop ikke tilfældet.
Endelig er betænkningen ikke blevet til for at løse et italiensk problem. Det står klart for alle, at der hersker en italiensk strid på dette område, men vi skal netop afholde os fra at blande os i nationale konflikter, hvad enten de opstår i Italien eller i en hvilken som helst anden medlemsstat.
Beslutningen forsøger på farlig vis at tilrane sig beføjelser, som ikke tilkommer os. Den skader os alle. Den er uretfærdig og udgør en trussel. Og vi skal være klart bevidste om, at en uretfærdighed, som begås mod nogen - i dette tilfælde Italien og andre navngivne medlemsstater - altid er en trussel, som hænger over hovedet på os. En trussel mod demokratiet og en trussel mod retsstaten.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Denne betænkning fortjener vores fulde opmærksomhed og repræsenterer et alvorligt lovbrud, som jeg gjorde det klart efter afstemningen i udvalget og på plenarmødet, da jeg stillede forslag om, at sagen skulle afvises og henvises til fornyet udvalgsbehandling.
For jeg var chokeret over den åbenlyse overtrædelse af EU-lovgivningen, som det venstreorienterede flertalsdiktatur foranledigede. Jeg deltog ikke i afstemningen i overensstemmelse med resultatet af drøftelserne mellem Gruppen Union for Nationernes Europa og Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater.
Denne situation har haft en meget indviklet historie, som begyndte sidste sommer. Siden sidste sommer har Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre hævdet at have anvendt proceduren i traktatens artikel 7, stk. 1, som et middel til at demonstrere angivelig krænkelse af ytrings- og informationsfriheden i Italien. Det gjorde de imidlertid overhovedet ikke, og sådan en indstilling er under alle omstændigheder skandaløs.
Dette er i virkeligheden et rent politisk angreb på den italienske regering, og derfor er det rystende, at Parlamentet er blevet kapret til dette formål.
Desuden er subsidiaritetsprincippet helt klart blevet overtrådt.
Vi kan ikke tillade, at Parlamentet bliver brugt til at lave rent politiske angreb, eller at det tvinger sin vilje igennem over for suveræne stater.
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Denne sag indeholder et antal vigtige punkter vedrørende nødvendigheden af mediepluralisme, værdien af at beskytte forbrugerne via åbenhed i reklamer og retten til genmæle. Desuden rettedes kritikken mod ejerstrukturen og magtkoncentrationen inden for medieverdenen i Sverige.
Det grundlæggende problem er dog, at Parlamentet, via et tvivlsomt procedurespørgsmål, ikke blev givet mulighed for at stemme om de stillede ændringsforslag, hvis formål var at forbedre betænkningen. Der var blevet stillet ikke færre end 338 ændringsforslag i plenarforsamlingen, og ikke et eneste af disse blev behandlet. De fleste af disse ændringsforslag kom fra PPE-DE-Gruppen, og som resultat at, at forslagene aldrig kom til afstemning, valgte PPE-DE-Gruppen ikke at deltage i afstemningen.
Jeg er enig med PPE-DE-Gruppen i dens kritik af, at ændringsforslagene burde være blevet behandlet i plenarforsamlingen, men jeg synes ikke desto mindre, at det er ethvert folkevalgt medlems pligt at deltage i afstemningen. Jeg valgte derfor at deltage i samtlige afstemninger, inklusive slutafstemningen, ved konsekvent hverken at stemme for eller imod.
Zrihen (PSE ),
    Jeg vil understrege betænkningens legitimitet. Faktisk er det en af Europa-Parlamentets opgaver at anvende sin legitimitet som repræsentant for Unionens borgere til konstant at fremme og forsvare de grundlæggende rettigheder.
Ytrings- og informationsfrihed indebærer imidlertid mediepluralisme, især for de audiovisuelle medier. Vi står derfor over for et reelt europæisk problem, for denne mediepluralisme, som er altafgørende for såvel den kulturelle mangfoldighed som demokratiet, er stadig ikke sikret!
Det italienske eksempel, der er karakteriseret ved en person, som næsten har fuld kontrol over medierne i sin egenskab af premierminister eller privat virksomhedsejer, er desværre kun det mest iøjnefaldende og karikerede eksempel på, hvad vi alle risikerer at blive udsat for, hvis der ikke hurtigt træffes nogle foranstaltninger.
I den henseende kan man kun undre sig over Kommissionen og Rådet, som ikke tøver med håndfast intervention for f.eks. at afvikle den offentlige jernbanetjeneste - som vi ser det igen i dag - med henvisning til kampen mod monopolerne på enhedsmarkedet og til såkaldte fordele for brugerne, men som forekommer lammede, når det drejer sig om at forhindre private monopoler på fjernsynsområdet!

Bowe (PSE ).
   - Hr. formand, mange af os har i dag stemt for handelsaftalen med Pakistan i troen på, at dette er et fornuftigt og væsentligt skridt mod at fremme spørgsmålet om menneskerettigheder og yderligere demokratisering i Pakistan.
Det kan ved første øjekast synes en smule mærkværdigt at se, hvem der på den ene side stemmer for handelsaftalen og samtidig støtter beslutningen om menneskerettigheder i Pakistan. Jeg mener ikke, der er en modsætning. Afstemningerne i dag er meget fornuftige og ligetil.
Vi har presset på i spørgsmålet om at udvikle økonomiske og handelsmæssige forbindelser med Pakistan. Vi har presset på i spørgsmålet om at udvikle Pakistans økonomi, hvilket efter min opfattelse var et vigtigt trin til at sikre, at vi vil se en yderligere demokratisering i Pakistan, yderligere indsats for udviklingen af menneskerettigheder og opfyldelse af kravene i vores anden beslutning, som jeg var glad for at støtte. Det er en god dag for Pakistan, for Kashmir og for det indiske subkontinent, og jeg er meget glad for at have været her i dag. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   Den beslutning om situationen med hensyn til menneskerettigheder og demokrati i Pakistan, som vi stemte om i dag, skal ses i sammenhæng med indgåelsen af samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Islamiske Republik Pakistan om partnerskab og udvikling. At stemme for er således først og fremmest ensbetydende med at være helt klar over de alvorlige krænkelser af menneskerettighederne og demokratiet, der finder sted i Pakistan, og derfor bør vi udøve alt det pres, vi kan og skal udøve for at vende den tendens. Desuden har beslutningen gjort det muligt for de mennesker, der kæmper for menneskerettigheder og demokrati, at stemme for undertegnelsen af aftalen. Da menneskerettigheder og demokrati er to af EU's hovedmål - som jeg helt kan tilslutte mig - skal de også ses på den måde: som mål og ikke som betingelser for forbindelser mellem lande. Den pragmatiske sammenhæng i internationale forbindelser ville retfærdiggøre sådanne forudsætninger, men de involverede lande ville blive isoleret og dermed ude af stand til at overtale andre lande til at nå disse mål. Det forklarer, hvorfor jeg stemte, som jeg gjorde.
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har valgt at stemme nej til at indgå den foreliggende samarbejdsaftale med Pakistan på grund af de manglende menneskerettigheder i landet, bl.a. inden for religionsfrihed, hvor den kristne minoritet lever under svære omstændigheder.
Det pakistanske regime vælger at fortsætte med at give militæret stor indflydelse på landet og dette på bekostning af en mere demokratisk udvikling. Udviklingen af begivenhederne er foruroligende, ikke mindst i lyset af, at senatet har stiftet nye konstitutionelle love, som udvider militærets indflydelse og gør den permanent. Endvidere har regimet valgt at fængsle modstandere.
Når nu EU har et stort ansvar for at fremme menneskerettigheder i verden, og når disse værdier skal ligge til grund for samarbejdsaftaler med tredjelande, synes jeg, at det er ulogisk, at Europa-Parlamentet alligevel har anbefalet den foreliggende aftale.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne beslutning afspejler modsætningerne i de aktuelle forbindelser mellem de forskellige lande i EU og USA. I beslutningen bekræftes ønsket om at komme til forståelse med USA og gøre fælles sag for at dominere verden ved, at det ikke fremhæves, hvor alvorlig den internationale situation er - de mest grelle eksempler er den uacceptable militære besættelse af Irak og den fastlåste situation i Palæstina - og ved, at USA kun kritiseres mildt.
Igen understreges nødvendigheden af et "velafbalanceret samarbejde", "afbalancering af arbejdsopgaverne", "byrdefordeling", opbygning af en "fælles handlingsplan" med fælles prioriterede punkter (bl.a. FN, Mellemøsten, terrorisme, spredningen af masseødelæggelsesvåben, Kina, Rusland og Den Internationale Straffedomstol), færdiggørelse af det "transatlantiske marked i 2015", styrkelse af NATO og militarisering af EU som dets "europæiske søjle", udvikling af transatlantiske forsvarsvirksomheder og markeder osv.
Det er betegnende, at Parlamentets flertal på et tidspunkt, hvor den spanske regering har besluttet at trække sine styrker ud af Irak, vælger ikke at indtage en holdning. Det er forståeligt. På et tidspunkt, hvor de største magter forsøger at bilægge deres uenigheder ved at lovliggøre besættelsen af Irak med en FN-resolution, er den irakiske befolknings modstand mod besættelsesstyrkerne og den spanske befolknings klart udtrykte vilje til hinder for at bilægge de uenigheder.
Howitt (PSE ),
    Labour-partiet i Parlamentet gentager, at hvis vi ønsker at føre vores politik om multilateralt samarbejde, så er et positivt engagement med USA nødvendigt, ikke udelukkende kritik på områder, hvor der er uoverensstemmelser.
Især vil tilbagetrækningen af tropper før tid fra Irak kun medføre en yderligere trussel for det irakiske folks sikkerhed. Løsningen kan kun findes i overførslen af politisk kontrol med støtte fra FN for at understøtte tilblivelsen af et fredeligt, demokratisk og blomstrende Irak. 
Korakas (GUE/NGL ),
    I beslutningen om de transatlantiske forbindelser foreslås det at styrke samarbejdet mellem EU og USA ved, at der etableres "en langsigtet fælles ramme, samt at der etableres en fælles handlingsplan", også i den militære sektor, hvor det vigtigste påskud er "kampen mod terrorismen".
Der formuleres naturligvis også et ønske om, at der er nødvendigt, at denne kamp gennemføres med respekt for "menneskerettighederne", men der står ikke et ord om de drastiske foranstaltninger til begrænsning af de individuelle rettigheder, som er blevet iværksat.
På et tidspunkt, hvor USA's aggression er voldsommere end nogensinde, er det målet med beslutningen at lukke munden på alle dem, inklusive Grækenland, der insisterer på at se EU som en værdig modstander mod USA og NATO, ved at det understreges, at "NATO forbliver en grundlæggende garant for transatlantisk stabilitet og sikkerhed", og at ESFP skal udvikles "komplementært til NATO" og vil medføre "en væsentlig styrkelse af NATO".
Selv om der i beslutningen også stilles forslag om våbenkontrol, er og bliver det en beslutning, som er helt i overensstemmelse med den nye imperialistiske orden.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE ),
    Vi har i dag stemt om betænkningen om menneskerettigheder i verden i 2003 og EU's politik på området. Det er på mange måder en god analyse med velformulerede konklusioner.
Vi mener dog, at betænkningen burde have begrænset sig til de områder af menneskeskerettigheder og friheder, som indgår i FN-chartret. Ved at udvide betænkningen og indføre nye såkaldte menneskerettigheder af typen sociale rettigheder svækkes kravene om traditionelle friheder og menneskeskerettigheder og kritikken af lande, som ikke opfylder dem. Vi modsætter os f.eks. ikke sociale rettigheder afhængig af landets økonomiske forudsætninger. De handicappedes situation er naturligvis uendeligt meget bedre i Sverige end i fattige lande som Bangladesh og Laos. Derimod er der ingen grund til at se formildende på forbrydelser mod menneskeskerettigheder og demokratiske friheder og rettigheder, bare fordi de begås i fattige lande.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Selv om jeg er enig i mange af synspunkterne i denne årlige betænkning, må jeg understrege, at jeg mener, at den endnu en gang bliver brugt som et politisk redskab, hvorved lande, der betragtes som "venner", beskyttes, mens andre, som USA eller EU udpeger som mål, udsættes for kritik - et klart eksempel på dobbeltmoral.
Alligevel står der i betænkningen, at Parlamentet "er dybt foruroliget over den fortsatte konflikt mellem Palæstina og Israel". Selv om den israelske regering og den palæstinensiske befolkning holdes næsten lige ansvarlige - en holdning, som jeg er stærk modstander af - fordømmes de mord, som Israel udfører, og de igangværende israelske aktiviteter for at oprette bosættelser, hvilket indebærer at tillade bosættere at flytte ulovligt ind i de besatte områder. Der er en mild kritik af den fortsatte ekspropriation af arealer til opførelse af det såkaldte sikkerhedshegn. Dette er det allermindste, vi kan gøre, i betragtning af at den israelske regering med USA's medvirken og støtte nægter den palæstinensiske befolkning, som er udsat for meget brutal vold, de mest grundlæggende rettigheder.
I betænkningen står der ikke et eneste ord om USA's brutale angreb på og besættelse af Irak.
Korakas (GUE/NGL ),
    2003 var et endnu mørkere år for menneskerettighederne, et år, hvor Iraks befolkning blev udsat for USA's og dets europæiske allieredes uprovokerede og morderiske angreb, mens befolkningerne i Afghanistan og Balkanlandene stadig sukker og bløder under sejrherrernes støvler. De imperialistiske magters brutale interventioner, som skaber konflikt i alle afkroge af verden, er en daglig foreteelse. Mordene på den palæstinensiske befolkning fortsætter.
Menneskerettighederne trædes dagligt under fode, mens fattigdom og elendighed i både den tredje verden og de udviklede lande bliver værre.
EU og andre imperialistiske centre bærer næsten hele ansvaret for denne situation.
Til trods for de positive henvisninger i betænkningen står der om menneskerettighederne, at "der navnlig på grund af Den Europæiske Unions engagement er gjort fremskridt". Samtidig støttes EU's og USA's hysteriske indstilling til terrorisme, og der står ikke noget om tilsidesættelsen, under påskud af terrorbekæmpelse, af grundlæggende demokratiske og sociale frihedsrettigheder eller USA's utallige krænkelser. Der hentydes kun til nogle, uden at ansvaret placeres, med undtagelse af fangerne i Guantánamo-bugten.
Af disse årsager stemte Grækenlands Kommunistiske Partis medlemmer af Parlamentet ikke for betænkningen. Vi støtter de befolkninger, der kæmper imod den nye orden for deres rettigheder.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Dette er en årlig betænkning, som er vidtrækkende og vedrører en række emner. Den bør analyseres omhyggeligt.
I den oprindelige udgave af betænkningen blev der kun fokuseret på tre områder, og den indeholdt nogle bestemmelser, der var helt irrelevante, navnlig hvad angår terrorisme og såkaldt reproduktiv sundhed.
Ordføreren accepterede en lang række ændringsforslag, som førte til denne mindre uafbalancerede udgave.
De forskellige situationer, der fremhæves i den "nye" betænkning, er imidlertid næsten alle sammen taget ud af deres sammenhæng.
Dokumentet indeholder emner, der ikke falder ind under den traditionelle definition af "menneskerettigheder" - de går faktisk langt ud over den oprindelige betydning.
Jeg stemte imod betænkningen.
Jeg protesterer imod den måde, hvorpå betænkningen går langt ud over rammerne for den. Jeg kan ikke tillade EU at bruge denne metode - i bestræbelsen på varigt at føre alle andre typer rettigheder ind under paraplyen "menneskerettigheder" - til at finde en let måde at udvide sine aktionsmuligheder på. Det er forkert, at EU forsøger at udvide sine beføjelser ved bevidst at sløre definitioner, hvilket til gengæld gør det mere vanskeligt at sikre de grundlæggende menneskerettigheder effektivt.
Det, vi er vidne til, er et klogt træk, der snedigt vil bane vej for, at EU kan anse alle mulige forskellige områder for "menneskerettigheder" og gribe ind på alle de områder, det har lyst til.

Chountis (GUE/NGL ),
    Proceduren til gentagelse af retssagen mod Leyla Zana og hendes tre kurdiske kolleger i det tyrkiske parlament på foranledning af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg var en parodi af en retssag ligesom den oprindelige proces, hvor hun blev idømt 15 års fængsel for såkaldte meningsforbrydelser.
Den nye dom mod Leyla Zana og hendes tre kolleger er en ny fornærmelse mod Europa-Parlamentet, som hædrede Leyla Zana med Sakharov-prisen i 1995, en fornærmelse mod Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og en fornærmelse mod europæisk lovgivning og civilisation.
Så længe Leyla Zana og hendes kolleger er fængslet i Tyrkiet, så længe mennesker bliver dømt for meningsforbrydelser, er det klart, at enhver reform i Tyrkiet kolliderer med den dybt konservative stat.
Vi forventer, at Kommissionen i lyset af den rapport om Tyrkiet, der skal offentliggøres inden årets udgang, vil skærpe bestræbelserne på at få gennemført løsladelsen af Leyla Zana og amnesti til alle fanger, der er fængslet for meningsforbrydelser.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg er rystet over afgørelsen fra statssikkerhedsdomstolen i Ankara, som stadfæster de domme på 15 års fængsel, der første gang blev afsagt i 1994, til Leyla Zana, Hatip Dicle, Orhan Dogan og Selim Sadak, som er tyrkiske parlamentsmedlemmer af kurdisk oprindelse, og som repræsenterer demokratipartiet (DEP), på grund af deres aktiviteter til støtte for den kurdiske befolknings grundlæggende rettigheder. Det var en skandaløs afgørelse, der afsluttede en ny retssag indledt den 28. marts 2003, som var resultatet af en samlet international kampagne til befrielse af Leyla Zana og hendes kolleger. Den nye retssag var foranlediget af, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol i Strasbourg i sin dom fra 2001 fastslog, at statssikkerhedsdomstolen ikke havde været uafhængig og upartisk, og at forsvarets rettigheder var blevet krænket, hvilket gentog sig i denne anden retssag.
EU opfordres til ganske enkelt at fordømme afgørelsen og forlange, at Leyla Zana, Hatip Dicle, Orhan Dogan og Selim Sadak løslades. Afgørelsen afspejler den aktuelle situation i Tyrkiet, et land, som ønsker at tiltræde EU, men som har tusindvis af politiske fanger, hvor den kurdiske befolkning nægtes de mest grundlæggende rettigheder, og som fortsætter sin militære besættelse af en del af Cypern.

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
    Ved at konstatere en vedholdende stagnation i den europæiske økonomi indtager betænkningen den modsatte holdning af Kommissionen. Desværre tjener denne realistiske konstatering ikke andet formål end at retfærdiggøre appellen til medlemsstaterne og de europæiske institutioner om at komme arbejdsgiverne endnu mere til hjælp.
Det er mere eller mindre komisk at høre Europa-Parlamentet, som trods alt er domineret af forsvarerne af den frie markedsøkonomi og af folk, som tromler de offentlige tjenester ned, søge tilflugt i støtte fra staten for at komme den europæiske økonomi til hjælp.
Faktisk udtrykker denne betænkning det, som nogle medlemsstater som f.eks. Frankrig eller Tyskland allerede gør, når de ved at tage let på Maastricht-kriterierne uden blusel udhuler deres budgetunderskud for at komme arbejdsgiverne til hjælp, de samme arbejdsgivere, som er fast besluttet på at opretholde eller ligefrem øge deres profitter i en periode med stagnation.
Hvad enten medlemsstaterne vælger at støtte arbejdsgiverne via inflationen, det vil sige via reducering af købekraften, via en nøje overholdelse af budgettet, det vil sige via forringelse af de offentlige tjenester, nedlæggelse af arbejdspladser og lønstop, eller begge dele, bliver det under alle omstændigheder arbejderklassen, som kommer til at betale.
Det, De kalder Deres overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, sigter reelt mod at reducere de arbejdende klassers andel i statsindtægterne for at øge de besiddende klassers andel. Vi kan naturligvis ikke andet end afvise denne politik og sætte os imod den.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Vi stemte imod denne betænkning, fordi Parlamentet støtter den monetære og budgetmæssige ortodoksi - de neoliberale politikker - i EU's retningslinjer for den økonomiske politik. I betænkningen lægges der fortsat vægt på Lissabon-strategiens strukturelle reformer, f.eks. foranstaltninger til fleksibilisering af arbejdsmarkedet, det vil sige at gøre arbejdstagerne mere tilpasningsvenlige og bestemmelserne i ansættelseskontrakter mere smidige, hvilket har ført til større usikkerhed i erhvervsmæssige forhold. Men det er ikke det hele. Betænkningen baner vej for, at den private sektor kan gå ind på pensions- og sundhedsområdet på et tidspunkt, hvor over 1,5 millioner arbejdstagere i EU er trådt ind i de arbejdsløses rækker siden 2001, hvor flere og flere virksomheder lukker, og andre flytter ud, og hvor det længe bebudede opsving lader vente på sig.
Den rigtige tilgang ville være en politik for økonomisk regenerering, der kunne sætte skub i produktion og arbejde med det formål at fremme økonomisk vækst, beskæftigelse og social og økonomisk samhørighed. Stabilitetspagten og liberaliserings- og privatiseringsprocessen skal suspenderes omgående, vi må bekæmpe virksomhedsudflytninger, fremme produktive investeringer og holde op med at tilskynde til risikable ansættelsesaftaler som korttidsansættelser.
Derfor var vi meget utilfredse med, at vores forslag ikke kom med i den endelige beslutning.
Formanden.
   - Stemmeforklaringerne er afsluttet.(3)

(4)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0182/2004) af Karamanou for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om kvinder i Sydøsteuropa (2003/2128(INI)). 
Karamanou (PSE ),
   Hr. formand, som bekendt blev Sydøsteuropa efter Berlinmurens fald rystet af etniske konflikter og væbnede kampe, som førte til omfattende politiske, økonomiske og sociale ændringer.
I den betænkning, som jeg har udarbejdet for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, beskriver jeg situationen for kvinder i Sydøsteuropa i overgangsperioden sammenlignet med den tidligere situation. Min betænkning supplerer betænkningen om forbindelserne mellem Unionen og landene i Sydøsteuropa og disse landes fremskridt inden for rammerne af stabiliserings- og associeringsaftalerne. Det var min hensigt at give et overordnet billede af kvindernes stilling i et område, hvor der er store forskelle mellem landene, men hvor problemerne er næsten de samme. I betænkningen fokuseres der hovedsageligt på følgende sektorer: uddannelse og økonomisk aktivitet, deltagelse i de demokratiske institutioner, vold mod kvinder og seksuel udnyttelse, sundhed og reproduktive rettigheder og handel med kvinder og børn.
I de fleste balkanlande har der naturligvis været en væsentlig forbedring i kvindernes situation i løbet af de sidste fem år. Alligevel er de grundlæggende problemer der fortsat, og deres løsning står ikke særlig højt på den politiske dagsorden i landene i området. I mange sektorer er der intet tegn på ændringer, og de steder, hvor der sker ændringer, sker de meget langsomt. Væbnede konflikter, regimernes opfattelse, traditionelle sociale fordomme, forældede praksis og holdninger og etniske uenigheder har marginaliseret kvinderne. Det er sigende, at kvinder fra flere minoritetsgrupper, f.eks. romabefolkningen, ikke modtager eller modtager meget lidt hjælp fra det offentlige. I betænkningen analyseres problemerne, og der gives typiske eksempler på svagheder i de enkelte lande i den hensigt at sende et stærkt signal til regeringerne i de lande, så de omgående kan iværksætte aktioner og initiativer til bekæmpelse af forskelsbehandling af kvinder og aktivt kan fremme ligestilling mellem kønnene.
Hvad angår uddannelse og økonomi har de voldsomme ændringer i højere grad differentieret både stillinger og muligheder for forskellige generationer af kvinder. De demografiske tendenser i dag viser, at familieliv ikke længere er det vigtigste livsmål for kvinder, som er mere interesserede i deres økonomiske uafhængighed og status på arbejdsmarkedet og derfor bruger mere tid og energi på uddannelse. I flere lande i området, f.eks. Grækenland, er de fleste universitetsstuderende kvinder. I erhvervslivet er kvinder oftere arbejdstagere, de er beskæftiget i tertiærsektoren, i serviceerhvervene, og de er ikke så ofte arbejdsgivere som mænd. De er heller ikke så ofte selverhvervende. I de sektorer, hvor der hovedsageligt beskæftiges kvinder, er lønningerne normalt lave, og der er ikke mange fremtidsudsigter. Der kan også konstateres en højere grad af arbejdsløshed og fattigdom blandt kvinder i Balkanlandene.
Hvad angår kvinders deltagelse i den politiske beslutningsproces, er situationen temmelig skuffende i de fleste lande, selv om deltagelsen synes at stige gradvist. En af de største ligheder mellem disse lande i den politiske sektor er den hurtige udbredelse af ikke-statslige organisationer, som kæmper for kvinders rettigheder og bidrager væsentligt til at styrke kvinders stilling i erhvervslivet og i det politiske liv. Jeg må imidlertid understrege, at i sammenligning med andre europæiske regioner, f.eks. Centraleuropa, har Balkanlandene den højeste udelukkelse af kvinder fra de politiske beslutningsprocesser.
Hvad angår kvinders sundhed og reproduktive rettigheder, understreger jeg, at særligt stressende levevilkår, og dermed mener jeg overlevelsesøkonomien, som beror på en intensiv udnyttelse af kvindernes menneskelige ressourcer, en stigning i vold mod kvinder, og det faktum, at sundhedssystemet i mange lande er brudt sammen, bringer kvinders sundhed i alvorlig fare. På samme måde er vold i hjemmet i Balkanlandene ofte et problem af dramatisk omfang, men det er også ofte et problem, der ikke anerkendes og behandles på behørig vis. Dette problem er sammen med menneskehandel blevet enormt stort. I hele regionen mangler der imidlertid pålidelige og systematiske statistiske oplysninger om problemet, der mangler passende lovgivning, overvågning og rådgivning, og der mangler økonomisk og psykologisk støtte til ofrene.
Hvad angår handel med kvinder, er Sydøsteuropa som helhed i de senere år blevet identificeret som et område, hvor menneskehandelsnetværk handler næsten uhindret. Menneskehandelen trives naturligvis, fordi den kan betale sig. Den er en grundbestanddel i sexhandelen og et led i forbrugersamfundet. Menneskehandelen i området er en rigtig industri, som består af små og store virksomheder og lokale og internationale netværk. Denne industri får politisk støtte og økonomiske ressourcer i oprindelses-, transit- og bestemmelseslandene i form af korrupte politibetjente, og som et typisk eksempel kan jeg nævne skandalen med sexslaveri i Montenegro. En kvinde fra Moldova, som var offer for menneskehandel, genkendte betydningsfulde politikere som kunder og/eller involverede i den hvide slavehandel. Jeg vil også understrege, at de fredsbevarende styrker i området har øget dette fænomen.
Til sidst vil jeg sige, at der ikke er nogen tvivl om, at muligheden for økonomisk og social udvikling af Sydøsteuropa og respekt for kvinders rettigheder afhænger af deres integration i de europæiske strukturer, og jeg vil gerne minde om, at Det Europæiske Råd i Thessaloniki i juni 2003 understregede, at det støttede det europæiske perspektiv for landene i det vestlige Balkan. Europa kan ikke være sikkert og fredeligt, når vold, etnisk had og krænkelse af de grundlæggende rettigheder er dagens orden inden for dets grænser. Kvinders betydning for forsoning, fredelig sameksistens og udvikling i landene i Sydøsteuropa skal have den fortjente anerkendelse af EU og skal styrkes på alle mulige måder.
Nielson,
    Hr. formand, Kommissionen hilser vedtagelsen af Karamanou-betænkningen om kvinder i Sydøsteuropa og dens mange værdifulde betragtninger og forslag velkommen. I sine relationer til landene i Sydøsteuropa forsøger EU at fremme stabilitet, demokrati, retssamfund og respekt for menneskerettigheder og mindretalsrettigheder, herunder naturligvis ligestilling mellem kønnene.
Kommissionen lægger stor vægt på at sikre, at kønsspørgsmål integreres i alle EU's bistandsprogrammer som et centralt, gennemgående element. Det står dog klart, at situationen i en række lande er langtfra ideel, og det er et problem af stor politisk betydning. I Thessaloniki-dagsordenen for det vestlige Balkan, som blev vedtaget på topmødet mellem EU og landene i det vestlige Balkan i juni 2003, står der udtrykkeligt, at støtte til aktiviteter til forsvar for kvinders rettigheder og til forbedring af deres situation bør afspejles bedre i EU's politikker over for regionen.
Inddragelser af ngo'er, civilsamfundet og lokale myndigheder i EU-støttede politikker og aktiviteter er af afgørende betydning.
Hvad angår handel med mennesker, så opfordrer EU via Thessaloniki-dagsordenen også landene i regionen til både internt og regionalt at handle i overensstemmelse med EU's principper og de forslag, der er indeholdt i Bruxelles-erklæringen fra september 2002. EU lægger stor vægt på assistance til ofrene, uddannelsesprogrammer for relevante organer, udveksling af oplysninger, offentlig bevågenhed og strategiudvikling. I den sammenhæng er det afgørende, at de internationale aktører arbejder sammen.
Senest har Kommissionen i sin beretning fra 2004 om stabiliserings- og associeringsprocessen i Sydøsteuropa påpeget, at lighed mellem kønnene ikke sikres i tilstrækkelig grad, og at vold i hjemmet fortsat er et problem i flere lande. Selv om der i visse lande er sket fremskridt, når det gælder f.eks. ligeløn, ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til beskæftigelse, uddannelse, forfremmelse og arbejdsforhold samt kvinders repræsentation, er fremskridtene generelt langsomme og utilstrækkelige.
Under det regionale Cards-program for 2002 offentliggjorde Kommissionen en åben indkaldelse af forslag til støtte til udvikling af retsstatslige principper, god forvaltningspraksis, offentlig ansvarlighed og ytringsfrihed. Fremme af ligelig deltagelse af mænd og kvinder i demokratiseringsprocessen var en af prioriteringerne i Cards-stabliseringsprogrammet for 2002. De 22 projekter, der blev udvalgt til finansiering, og som løber frem til 2005, omfatter bl.a. finansiering af et ledelsesprogram for kvinder og et projekt om kvinder i medierne. Resten vedrører arbejdet med forskellige repræsentanter for civilsamfundet for at forbedre borgernes generelle adgang til den demokratiske proces.
Med hensyn til det regionale Cards-program for demokratisk stabilisering for 2003 er der for nylig udsendt en åben indkaldelse af forslag med frist den 28. april. Dette program er ikke specifikt rettet mod kvinder, men det støtter lighed mellem mænd og kvinder og inddragelse af diverse grupper i civilsamfundet og lokale græsrodsorganisationer i styrkelsen af de demokratiske strukturer.
Desuden vil der snart blive udsendt endnu en indkaldelse af forslag under det regionale Cards-program for 2003. Programmet skal styrke kapaciteten hos netværksforeninger i civilsamfundet, så de yder bedre service over for medlemsorganisationerne. Det er en logisk fortsættelse af initiativerne fra 2002, og vi forventer og håber, at kvindeforeningerne indsender gode forslag som svar på indkaldelsen.
Endelig er en ny flerårig Cards-programcyklus under udarbejdelse, og forslagene i Karamanou-betænkningen vil blive taget i betragtning i den forbindelse.
Som det påpeges i rapporten, har der også været - og der er stadig - problemer i visse kandidatlande. Derfor beløb projekter vedrørende kønnenes ligestilling under det nationale Phare-program og Meda sig til over 13 millioner euro i perioden 1999-2003. I samme periode beløb kandidatlandenes deltagelse i EU-programmer sig til næsten 1 million euro, og ligestillingsprojekter, der finansieredes under programmer i civilsamfundet, beløb sig til 2,5 millioner euro.
Når de er kommet ind i EU, vil disse stater naturligvis være underlagt samme forpligtelser og nyde godt af de samme instrumenter som andre medlemsstater.
Spørgsmål vedrørende ligestilling mellem kønnene og forbedring af arbejdsmulighederne for kvinder tages op i de regelmæssige rapporter om Bulgarien, Rumanien og Tyrkiet. Dette håndteres i forbindelse med forhandlingerne om EU's sociale for de to første lande. Desuden er der, som det ærede medlem påpegede, over 20 projekter, som er blevet finansieret i forbindelse med initiativer i civilsamfundet, der skal forbedre kvindernes forhold. Lovgivning, der for nylig er vedtaget i disse tre lande, forbedrer kvindernes retsstilling, og Kommissionen følger gennemførelsen af denne lovgivning meget nøje. 
Kratsa-Τsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, Balkanlandene er af største betydning for EU. Min politiske gruppe har støttet deres tilnærmelse til Europa og alle de udviklings- og samarbejdsprocedurer, som er blevet gennemført.
Historiske erfaringer og dagliglivet i EU har vist, at udvikling og velstand ikke kan opnås uden demokrati, uden respekt for menneskerettighederne, uden særlig opmærksomhed på kvinders rettigheder, uden at udnytte begge køns arbejdskraft fuldt ud og uden et dynamisk civilt samfund. Derfor støtter jeg fru Karamanous initiativ til at udarbejde en betænkning om kvinders rettigheder i Balkanlandene.
Som et led i overvågningen af stabiliserings- og associeringsaftalerne har Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder udarbejdet flere udtalelser, hvoraf jeg havde æren af at udarbejde en, hvori det understreger de problemer, som kvinder i Balkanlandene står over for, og nødvendigheden af at inddrage lighed i alle politikker. Problemernes alvor, som ordføreren har forelagt i sin betænkning, og udfordringen i at løse de problemer af hensyn til udviklingen i området og gode samarbejdsforbindelser med EU berettiger imidlertid til en særlig betænkning. Jeg vil også benytte lejligheden til at bifalde kommissær Nielsons erklæring om at inddrage mange af de forslag, som fru Karamanou stiller i betænkningen, i det nye Cards-program.
Til sidst vil jeg sige, at begge sider er ansvarlige for at klare denne udfordring. EU skal aktivere alle mekanismer og potentialer for at få et godt samarbejde med Balkanlandene, men Balkanlandene skal gøre sig helt klart, at demokrati og normer er den bedste garanti for deres udvikling og deres integration i EU.
Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at lykønske min kollega Anna Karamanou med den betænkning, som hun forelægger i dag. Den indeholder mange oplysninger og vil være meget nyttig, når vi skal forsøge at løse nogle af de problemer, som vi står over for i dag.
Hr. formand, vi taler i bund og grund om demokrati, for vi taler om lighed og frihed, og kombinationen af de to ting skulle gerne føre til demokrati. Demokratiet er ikke nået frem til kvinderne i Balkanlandene. Handel med kvinder, vold i hjemmet, vanskeligheder med at få adgang til reproduktive rettigheder, manglende politisk deltagelse, arbejdsløshed, fattigdom og prostitution er virkelighed for tusinder af kvinder i regionen. I hvert land er der særlige forhold.
I Albanien kunne vi fremhæve den voldsomme stigning i handelen med kvinder og piger, som udnyttes seksuelt. Bulgarien har overhovedet ingen mekanismer til gennemførelse af lige muligheder for mænd og kvinder, hvilket er en grundlæggende betingelse for gennemførelsen af vores bestemmelser. I Bosnien-Hercegovina stiger handelen med kvinder og piger også. I Kroatien retsforfølges vold mod kvinder ikke. I Grækenland er der alvorlige problemer med den politiske repræsentation af kvinder. I Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien er seksuelt misbrug af albanske piger eller piger, som tilhører romabefolkningen, næsten hverdag, og lovgivningen omfatter ingen lov imod menneskehandel. I Rumænien sker der forbrydelser af etniske årsager, navnlig mod romakvinder. Disse kvinder har praktisk taget ikke adgang til prævention, og tvangsægteskaber og fattigdom er også en del af deres virkelighed.
I Serbien og Montenegro er der sket en tydelig stigning i handelen med kvinder, som også hænger sammen med KFOR-styrkernes ankomst. I Tyrkiet er kønsbestemt vold udbredt, og der er stadig nedsat straf for de fejlagtigt betegnede æresforbrydelser.
Hr. formand, vi må åbne øjnene. Vi må være opmærksomme på kvindernes situation i denne region, og vi kan ikke fortsætte uden at tage højde for virkeligheden for tusinder af kvinder og piger, som oplever fattigdom, udnyttelse og håbløshed.
EU skal være den afgørende løftestang, tilskyndelsen til, at disse lande seriøst forpligter sig over for menneskerettighederne og deres borgeres frihed. Ingen kulturtradition kan tilsidesætte de universelle menneskerettigheder. Der kan ikke være mandlige førsterangsborgere og kvindelige andenrangsborgere. Den ulige behandling af kvinder i Sydøsteuropa skal have høj prioritet for os alle, for vi taler om demokrati og ikke om kvindeproblemer.
Derfor forlanger vi en nøje overvågning af tiltrædelsesdagsordenen for kandidatlandene og en større solidaritet med kvinderne, for det forventer de.
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne lykønske fru Karamanou med hendes fremragende betænkning om kvindernes situation i Sydøsteuropa. Faktisk fortjener lige muligheder for mænd og kvinder i dette område vores største opmærksomhed i lyset af de problemer, som er skabt af alle former for udnyttelse af kvinder.
Menneskehandelen i Sydøsteuropa nærer vores største medfølelse og bekymring. Det er ulykkeligvis især utallige kvinder, som er ofre for denne gemene handel. Derfor opfordres samtlige lande i regionen til at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at få sat en stopper for denne moderne slavehandel. For mit vedkommende er det sandt, at kampen mod kvindelig slavehandel har absolut førsteprioritet i overensstemmelse med vores europæiske værdier baseret på princippet om respekt for de grundlæggende rettigheder.
Vi kan ikke tolerere rædslen i nogle af de vidneudsagn, der stammer fra rumænske, moldaviske og andre kvinder, som er blevet solgt for en håndfuld dollars. Kvindehandelen skal fordømmes meget strengt. Nogle af landene på Balkan, som banker ihærdigt på EU's døre med henblik på tiltrædelse, naturligvis, skal gøre det til deres absolutte førsteprioritet ihærdigt at gå efter disse mafialignende organisationer, opløse dem og dømme de skyldige i denne skrækkelige handel på det strengeste. 
Jeg gentager. Vi kan ikke tolerere, at myndige, men også og især mindreårige kvinder udnyttes og misbruges som slaver for skrupelløse forbryderorganisationer. Vi kan heller ikke tolerere ligegyldigheden hos de statslige myndigheder, som alt for ofte har tendens til at lukke øjnene og ignorere problemet, for ikke at sige forbandelsen.
Sörensen (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at takke fru Karamanou for hendes glimrende betænkning. Jeg har nogle kommentarer til menneskehandelen i den region.
Jeg har tilbragt meget tid med at arbejde i Balkanlandene, og det vil jeg blive ved med. Jeg ser, at der sker en masse. Der træffes foranstaltninger, og som kommissæren sagde, er der iværksat mange programmer. Jeg har imidlertid blandede følelser. På den ene side er der ganske vist fremskridt, men på den anden ...? Jeg ser flere og flere motiverede unge politikere, både mænd og kvinder, som gerne vil gøre noget. Der sker forbedringer i byerne, men tingene er stadig meget anderledes på landet.
Der er blevet sagt meget om ydmygelse af ofrene. Vi identificerede 5.203 ofre mellem 2000 og 2003, men det reelle tal kunne være over 175.000. Så der er stadig meget at gøre. Siden 2003 har vi set langt færre ofre, fordi kriminaliteten i højere grad er gået under jorden. Hvad laver de? De bringer deres ofre, pigerne, ikke til barer eller bordeller, men til private lejligheder. Det gør netværkene meget mere raffinerede. Tidligere arbejdede de i små grupper, men nu arbejder de hver for sig - en menneskehandler for hvert offer, og derfor er muligheden for at fange dem mindre. Det kræver en stor indsats. For det andet er blodhævn stigende, ikke bare blandt mænd, den omfatter også kvinder og børn. Hvis en albansk kvinde er blevet voldtaget og bortført til Vesten, hvad sker der så? Ifølge albansk skik har denne kvinde vanæret sin familie, og selv i dag har de ret til at dræbe hende. Sådan er situationen for øjeblikket.
Derfor vil jeg opfordre Dem til, hr. kommissær, at støtte aktioner, der fremmer ligestilling mellem kønnene, og aktiviteter og uddannelse rettet mod politi, militær og myndigheder. Der skal også skabes rimeligt aflønnede job for at bekæmpe korruptionen. Desuden bør vi inddrage balkanlande i de europæiske institutioner. Indbyde mennesker fra disse lande til at deltage i kurser, så de kan se, at der findes en anden, mindre korrupt vej.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 17.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om Den Europæiske Unions forberedelser med henblik på konferencen om revision af Ottawa-traktaten om personelminer.
Nielson,
    Hr. formand, Ottawa-traktaten er en hjørnesten i den multilaterale nedrustningspolitik. Dens politiske succes og praktiske betydning gør den til en ledestjerne i multilaterale forsøg på at udrydde det nedarvede had og den overhængende trussel, som konflikterne efterlader.
Siden den trådte i kraft, er der sket store fremskridt i det internationale samfund: 141 lande har ratificeret mineforbudstraktaten, yderligere 9 lande har skrevet den under, over 110 lande anvender ikke personelminer, over 30 millioner oplagrede miner er blevet destrueret af stater, som er parter til konventionen, og sidst - men ikke mindst - gennemføres der vellykkede minehandlingsprogrammer i mange mineramte lande. Der er dog lang vej igen.
En række lande anvender fortsat personelminer, og nogle menes fortsat at fremstille landminer. Ca. 65 lande har stadig i større eller mindre grad miner og ueksploderet materiel liggende, og desværre kommer der nye konfliktområder til. Estimaterne for det årlige antal af nye landmineofre på verdensplan varierer mellem 15.000 og 20.000. Mange af disse er civile, herunder børn.
Revisionskonferencen i Nairobi den 29. november til 3. december 2004 er en kærkommen lejlighed til at se på, hvad vi hidtil har opnået, og hvad vi har lært, og til at udstikke kursen for de kommende år.
Hvad har EU gjort hidtil, og hvad har vi tænkt os at gøre op til revisionskonferencen? Den vægt, som EU tillægger målene i Ottawa-konventionen, blev konkretiseret i 1997, da Parlamentet gjorde personelminer til en post på budgettet. I marts 2000, et år efter Ottawa-traktatens ikrafttræden, udsendte Kommissionen en meddelelse og fremsendte et udkast til en forordning om styrkelse af EU's bidrag til kampen mod landminer til Parlamentet og Rådet.
I juli 2001 vedtog Parlamentet og Rådet det retlige instrument og det tilhørende rammebeløb. Dermed fik vi et grundlag for en integreret og fokuseret europæisk politik.
I 2002 blev det nye retlige instrument taget i brug via den flerårige strategi for 2002-2004. Strategien er den første af sin art, siden bestemmelserne om personelminer trådte i kraft. Den udgør en operativ ramme for koordinering og prioritering af EU-finansierede projekter på området. Den indeholder en overordnet tilgang og detaljerede programmer for 33 lande med et gennemsnitligt årligt bidrag fra EU på ca. 42 millioner euro.
Kommissionen er i færd med at lancere den flerårige strategi for 2005-2007. Disse tal indeholder også bidraget fra kilder inden for Den Europæiske Udviklingsfond og afspejler det samlede aktivitetsniveau, vi støtter.
Prioritering foretages på et sagligt og sammenhængende grundlag. Det sker i lyset af perspektiver og mål, som vi deler med det internationale samfund, og som afspejler en orientering og politik, der er defineret i fællesskab. Vi vil sikre, at det forberedende arbejde til topmødet i Nairobi koordineres inden for EU, både på regeringsniveau og ngo-niveau og med en lang række ikke-statslige aktører. Denne høring er vigtig, hvis vi inden for en meget bred ramme skal opnå "ejerskab" af det, vi opnår i Nairobi.
Siden vedtagelsen af personelmineforordningen har EU spillet en stor og synlig rolle i kampen mod landminer, både politisk og økonomisk. Hvis vi ser på det samlede billede for årene 2000-2002, kom bidragene til mineprogrammer fra EU-medlemsstater og EU op på i alt 410 millioner euro. Vi håber på at kunne fortsætte vores engagement på dette imponerende niveau.
Vi ved, at manglende prioritering af indsatsen mod miner vil have store menneskelige omkostninger, og at udviklingen vil være skrøbelig og fragmenteret. Minetruslen kan overvindes. Tidsfristerne blev fastsat i Ottawa-konventionen, der klart opfordrer os til hurtigt at udrydde denne svøbe. På topmødet i Nairobi vil vi alle blive opfordret til at gøre mere og gøre det hurtigere.
Parlamentets forordning er et kraftfuldt og positivt signal i denne retning. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, alle moderne militære våben er pr. definition en kilde til død og ødelæggelse, men personelminer gør særlig skade, fordi deres tilstedeværelse efter afslutningen af krigshandlingerne medfører fortsatte drab på og lemlæstelse af uskyldige civile, især børn. Det fører ofte til langvarige perioder med voldsomme sociale og økonomiske problemer i de berørte lande, der for manges vedkommende allerede er blandt de fattigste i verden og lider under følgerne af langvarige krige og sygdomsepidemier.
Derfor støtter jeg varmt Ottawa-traktaten fra 1997 om at forbyde anvendelse, opbevaring, fremstilling og transport af personelminer og at destruere dem med tiden. Jeg glæder mig over de 141 stater, som har ratificeret eller tiltrådt traktaten, og opfordrer de fire EU-medlemsstater, som efter udvidelsen den 1. maj endnu ikke har gjort dette - nemlig Estland, Letland, Finland og Polen - til straks at gøre det.
Selv om det er rigtigt, at ca. 68 stater har destrueret over 31,5 millioner miner, anslås det, at 78 lande stadig har mellem 200 og 250 millioner personelminer på lager, at der desværre stadig er mellem 15.000 og 20.000 nye ofre for landminer hvert år, og at man stadig kan risikere at træde på en landmine i 82 lande rundt om i verden. Der er lang vej igen, for nu at gentage kommissær Nielsons ord.
EU har afsat 240 millioner euro for perioden 2002-2009 til støtte for det totale forbud og til hjælp til minerydning, hjælp til ofrene og destruktion af lagrene, og støtten er delvis betinget af, at modtagerlandet viser, at det er parat til at arbejde for tiltrædelse af konventionen.
Jeg vil godt hylde min kollega hr. Van Orden, der har været særlig aktiv i denne kampagne. Jeg håber også på et succesrigt udfald af konferencen i Nairobi i november 2004, der har til formål at gennemgå, hvordan konventionen fungerer, og hvilke yderligere skridt der kan tages for at gennemføre dens indhold, ikke mindst hvordan man kan opfordre bevæbnede ikke-statslige aktører til at forbyde brugen af personelminer uden at anerkende disse aktørers legitimitet. Det er især aktuelt i Afrika - den verdensdel, hvor konferencen finder sted - som har været ramt af en serie tragiske borgerkrige, fra Zaire til Liberia og Sierra Leone, der er kendetegnet ved oprørere og rebeller, som ofte er svært bevæbnet og finansieres af tredjeparter.
I modsætning til visse medlemmer af Parlamentet kan jeg dog ikke acceptere, at forbuddet automatisk kan overføres til den legitime militære anvendelse af andre våben såsom panserminer, da de f.eks. ikke er så lettilgængelige for ikke-regulære styrker, fordi de er meget dyrere, og da de gerne lægges ud på en kortlagt og systematisk måde, så de er lettere at fjerne, når krigshandlingerne ophører. Desuden kan et uskyldigt barn ikke udløse dem ved at træde på dem, som det er tilfældet med personelminer.
Disse forhold skal overvejes separat, for ellers er der risiko for, at vi mister den tværpolitiske konsensus om dette vigtige emne. Jeg går også ind for, at Parlamentet sender en delegation af medlemmer til konferencen som observatører, så de kan rapportere tilbage om fremskridtene på dette meget vigtige område. 
Souladakis (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, inden for politik bekræftes det ofte, at små politikker, når de gennemføres, skaber store resultater, mens store politikker, når de bebudes, men ikke gennemføres, ikke fører til noget som helst. I dette særlige tilfælde har Ottawa-traktaten, som blev undertegnet for syv år siden og har været gældende i meget kort tid, bevist sin anvendelighed og effektivitet, og den er derfor en succesfuld politik par excellence. Det valg, der er truffet om at afholde den første revisionskonference om traktaten i Nairobi, er særligt symbolsk, fordi vi alle ved, at Afrika syd for Sahara er et af de områder, som har den største koncentration af personelminer, fordi miner anses for de fattiges våben.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at påpege, at Grækenland, som holdt sig uden for denne traktat for flere år siden, også for nylig har tiltrådt og ratificeret traktaten under den daværende udenrigsminister, Georgos Papandreou, og har anvendt den i forbindelse med Grækenlands grænse til Tyrkiet, hvor der af årsager, som vi alle forstår, var en kold konfrontationsstemning.
Det endelige mål med Ottawa-traktaten er at løse problemerne med landminer gennem en koordineret indsats mod miner på internationalt plan inden for de næste 10-15 år. Dette mål betragtes som en udfordring, fordi over 60 lande har erklæret, at de har problemer på dette punkt, og 20 af dem er meget hårdt ramt. Europas egne erfaringer efter den kolde krig og de seneste erfaringer i Balkanlandene viser, at dette enorme problem også eksisterer på vores kontinent. I Asien, Afrika og Latinamerika, hvor flere hundrede millioner miner underminerer sundheden og den økonomiske udvikling dagligt, er problemet naturligvis endnu større.
FN spiller en central rolle for organiseringen og koordineringen af den internationale indsats, mens EU yder det største individuelle bidrag. Siden 1992, før Ottawa-traktaten overhovedet eksisterede, har Kommissionen ydet store beløb, men de bør nok forhøjes.
Europa-Parlamentet har taget en lang række initiativer siden 1992 i forbindelse med et fuldstændigt forbud mod dette mordvåben, som udsletter menneskeliv og forhindrer økonomisk udvikling. Vores største bidrag har imidlertid været indførelsen af disse programmer i en lang række lande i verden, i Afghanistan, i Irak, i Balkanlandene, i snesevis af lande, hvor både ikke-statslige og statslige organisationer er involveret i fjernelse af personelminer. Ud over at neutralisere minerne skal de imidlertid lægge større vægt på uddannelse, forskning og mere almindelig information om faren, og hvordan den undgås.
Konferencen i Nairobi vil være en oplagt mulighed for at gennemføre alle de aspekter af Ottawa-traktaten, der af en eller anden grund ikke er blevet gennemført på grund af tekniske fejl, at supplere traktaten, at fuldbyrde den og give verden en ny traktat, en meget effektiv om end begrænset traktat for fred og sikkerhed i verdens udviklingsområder og, hvilket er vigtigere, fattige områder.
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, en mine er et økonomisk våben med såvel fysiske som psykologiske virkninger, hvoraf de sidstnævnte øges på grund af deres lumske natur. Lette at anbringe og ikke særlig dyre er minerne en tilbagevendende trussel lang tid efter, at kampene er indstillet. Selv om Ottawa-aftalen, som forbyder personelminer, nu er trådt i kraft, er det kun kommende konflikter, som er omfattet af den, men det er desværre stadig nødvendigt at bekæmpe de ca. 110 millioner miner, som ligger spredt ud over verden. Der findes lagre, som gør truslen om spredning overhængende, og flere Phare-lande som det tidligere Jugoslavien, USA, Kina og Rusland burde opfordres til at ratificere denne traktat.
Ngo'ernes eller FN's humanitære indsatser mod denne forbandelse er desværre også langtfra ovre. Derfor glæder jeg mig også over forberedelserne til Ottawa-konferencen. Vi skal huske på, at seks år efter, at der i Ottawa blev underskrevet en Ottawa-konvention, som forbyder anvendelse, oplagring og fremstilling af personelminer, vil disse miner stadig kræve mellem 15.000-20.000 ofre hvert år. Især børnene fortsætter med at betale en høj pris for spredningen af dette fattigmandsvåben, for de udgør en fjerdedel af ofrene. Derfor er det vores pligt at fortsætte kampen og sætte alt i værk for at få produktionen af disse miner standset.
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vores kolleger i Parlamentet har med rette nævnt de problemer, der skyldes det enorme antal miner, der ofte i årevis ligger tilbage efter konflikter over hele verden. Europa-Parlamentet sendte for nylig en delegation til Sudan, hvor en borgerkrig har hærget i 20 år. Gudskelov er krigen slut i nogle dele af landet såsom Nuba-bjergene i det sydlige Sudan, men de mennesker, som bor der, står nu over for problemet med de tusindvis af miner, der fortsat er i området. Det er ikke bare det, at flere mennesker jævnligt bliver skadet i mineulykker, minerne begrænser også adgangen til marker og andre landsbyer. Dette gør det meget vanskeligt for folk at tjene til føden.
Derfor vil jeg appellere direkte til alle i verden, som er ansvarlige for fremstillingen af disse miner. Vi har ingen idé om, hvor længe miner kan forblive aktive, eller hvor længe de vil eksistere endnu. Jeg var chokeret over i Sudan at finde ud af, at der stadig bliver fundet belgiske miner 20-30 år efter, at de er fremstillet. Og det er til trods for, at Belgien var et af de første lande, der arbejdede for afskaffelse af miner.
Det var i Afrika, men problemet når helt frem til Europas grænser. Husk f.eks. på, at der stadig anvendes miner i Cypern for at beskytte grænsen mellem den græsk-cypriotiske og den tyrkisk-cypriotiske del. Jeg håber, at de største lande - Kina, USA og Rusland - vil holde op med at fremstille og også bruge disse miner. Der kræves et generelt globalt forbud, for minernes virkninger er hver dag stadig en trussel mod fattige menneskers eksistens.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Parlamentet har - det er allerede blevet sagt - en lang tradition for at beskæftige sig med dette emne. Jeg husker, at især vores kollega Maren Günther arbejdede med dette område før 1999. Vi har også opnået en række positive resultater. Vi er kommet et væsentligt skridt videre. Vi oplever, at mange medlemsstater eller egentlig næsten alle medlemsstater - det er blot nogle fremtidige, der mangler - allerede har ratificeret protokollen i dag, det vil sige, at påstandene for nogle år siden om, at det var fuldstændig umuligt at tiltræde af de og de grunde, i mellemtiden har vist sig at være det rene nonsens. Det viser, at det netop er et spørgsmål om politisk vilje. Derfor kan jeg kun appellere til vores estiske, lettiske, finske og polske venner om så hurtigt som muligt at sørge for, at de også tiltræder. Det samme gælder for en vigtig allieret, nemlig USA.
Vi er partnere i kampen mod terrorisme, men personelminer er ikke noget middel i kampen mod terrorisme. De er snarere selv et instrument for terrorismen. Derfor skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at forbyde produktion og handel, men vi skal også foretage mere for at støtte minerydningen. Det er med rette blevet sagt, at det netop rammer de økonomisk fattigste områder hårdest. Vi hørte for nogle dage siden fra Kommissionen - og jeg støtter det fuldt og helt - at vi ønsker at føre tiltrædelsesforhandlinger med Kroatien. Kroatien lider under, at nogle af landets mest blomstrende regioner, nemlig regionen mellem Vukova og det tilgrænsende Ilok, de vidunderlige vinbjerge dér, markerne, at de stadig for størstedelen er mineret, og at folk ikke kan vende tilbage dertil.
Det er endnu værre i Bosnien-Hercegovina, i Kosovo, altså midt i Europa. Det samme gælder naturligvis for alle de områder, hvor vi er særligt engagerede, for Afrika, som der blev talt om i dag - og her giver jeg alle mine kolleger ret i, at det virkelig er værst dér - men også for Afghanistan. Hvad gør vi ikke for at hjælpe Afghanistan? Hjælpen er imidlertid koncentreret på få byer, på grund af politiske fejlbeslutninger fra vores side, men også fordi store dele af landet netop stadig er så inficeret af miner, at genopbygningen dér næppe skrider fremad, men det er ikke i verdensoffentlighedens fokus.
Derfor bifalder jeg også, at der i vores afgørelse er tale om, at vi i højere grad skal rette opmærksomheden mod rydning af miner, mod global minestrygning. Men det ville være fuldstændigt absurd, hvis vi brugte enorme midler - og det er vi nødt til at bruge - for at støtte personelmineprogrammer, mens stater som vores partnere eller endda nogle fremtidige medlemsstater samtidig producerer nye miner, som derefter lægges. Det kan man ikke forklare noget fornuftigt menneske. Derfor er et forbud fuldstændigt uundgåeligt. Det skal omfatte alle EU's medlemsstater, og vi skal lægge hele vores udenrigspolitiske og økonomiske vægt bag, og jeg vil støtte Dem eftertrykkeligt, hr. kommissær, i, at det netop ikke kun er Europa, der skal udstede et klart forbud her, men at det skal omfatte alle stater i verden, også de 44, som stadig stiller sig på tværs i dag. 
Nielson,
   Hr. formand, det glæder mig at kunne sige, at jeg i denne sag er fuldstændig enig med hr. Posselt. Det er ikke altid tilfældet.
Til hr. Tannock vil jeg sige, at der ganske rigtigt er stor forskel på panserminer og personelminer. Førstnævnte kan imidlertid også anvendes på sygelige måder: En personelmine kan placeres oven på en pansermine, hvilket er yderst farligt. Der er alle mulige sindssyge måder at stable og kombinere disse miner på. Jeg mener ikke, at vi skal gå ud over Ottawa-traktatens rammer. Vi skal anvende den kraftfuldt og konstruktivt og så overveje, hvordan vi kan komme videre.
Problemet med at få flere lande til faktisk at overholde og ratificere traktaten er stadig aktuelt. Da jeg sad i regering, underskrev jeg Ottawa-traktaten på Danmarks vegne. Umiddelbart efter underskrivelsen gav den canadiske regering os alle en flot kuglepen. Efterfølgende havde jeg møde med USA's rejsende ambassadør. Jeg havde ondt af ham og gav ham den pen, jeg lige havde brugt til at skrive under med, idet jeg sagde, at hans regering nu i det mindste havde en pen, som vidste, hvordan den skrev under på traktaten. Vi skal stadig lægge pres på de lande, som ikke er med, herunder de EU-medlemsstater, der er blevet nævnt i denne forhandling.
Den vigtigste og mest effektive fremgangsmåde, når en konflikt er afsluttet, er så vidt muligt at få de to sider i konflikten til at arbejde sammen om at kortlægge minerydningen. Nicaragua var et godt eksempel på dette, selv om der aldrig var tale om en beskidt guerillakrig der. Den var velorganiseret, og begge sider havde kortlagt, hvad de havde gjort. I Nicaragua blev samarbejdet i sig selv en del af forsoningen og opbygningen af tillid. I dette tilfælde var det muligt, men i mange tilfælde er det ikke muligt. Det er en del af problemet. Når det er sagt, skal jeg tilføje, at i Cambodja blev lokalsamfundene på forbilledlig vis mobiliseret i forbindelse med kortlægningen, og der blev anlagt en langsigtet tilgang baseret på en udstrakt grad af medbestemmelse.
Vi skal bruge vores globale tilstedeværelse til ikke blot at sende penge, men også fungere som katalysator for anvendelsen af bedste praksis. Vi bør nok også gøre mere, når det gælder forskning i og udvikling af eftersøgningsteknologi. Det er alt sammen noget, som vi vil tage fat på i de kommende år.
Lad mig afslutningsvis takke medlemmerne for deres meget positive bidrag. 
Formanden.
   - Vi takker Dem for deres engagement i spørgsmålet, hr. kommissær.
Jeg har modtaget fem beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 37, stk. 2(1).
Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0192/2004 af Salafranca Sánchez-Neyra og Ferrer for PPE-DE-Gruppen om Cuba;
- B5-0201/2004 af Malmström og van den Bos for ELDR-Gruppen om menneskeretssituationen i Cuba et år efter massetilbageholdelsen af dissidenter;
- B5-0204/2004 af Lipietz, Ortuondo Larrea og Frassoni for Verts/ALE-Gruppen om situationen i Cuba et år efter massetilbageholdelsen af dissidenter;
- B5-0207/2004 af Belder for EDD-Gruppen om situationen i Cuba et år efter massetilbageholdelsen af dissidenter;
- B5-0208/2004 af Lage for PSE-Gruppen om Cuba;
- B5-0212/2004 af Morgantini, Frahm og Herman Schmid for GUE/NGL-Gruppen om situationen i Cuba;
- B5-0214/2004 af Queiró og Ribeiro e Castro for UEN-Gruppen om Cuba. 
Ferrer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i dag vil der tilsyneladende på den cubanske regerings foranledning i FN's Menneskerettighedskommission være en afstemning om et forslag til resolution om Guantánamo-fangernes situation.
Jeg spørger mig selv, med hvilken ret hr. Castros regering kan forlange forklaringer om disse fangers situation og kræve foranstaltninger for at garantere, at deres rettigheder bliver respekteret, når Cuba stadig holder 74 borgere fængslet under umenneskelige forhold hundreder af kilometer fra deres hjem af den ene grund, at de ønsker at udøve deres umistelige ret til ytrings- og tankefrihed.
Vi fordømmer også på det stærkeste det, der foregår i Guantánamo. Men netop fordi vi viser den konsekvens, som hr. Castros regering meget kynisk forlanger af EU i Genève - en konsekvens, som Fidel Castro ikke selv er i stand til at vise - fordømmer vi også endnu en gang de vilkårlige anholdelser af cubanske dissidenter.
Det er rigtigt, at Julio Antonio Valdés er blevet løsladt, og det glæder os. Men det, som vi ikke ønsker, er at lade os føre bag lyset og glemme, at de øvrige dissidenter stadig er fængslet, og at denne fængsling under forhold, der er i modstrid med alle internationale konventioner på området, er en åbenbar krænkelse af de grundlæggende rettigheder. Vi vil heller ikke glemme, at Varela-projektet stadig ikke er iværksat, og at Oswaldo Payá, som Parlamentet tildelte Sakharov-prisen, stadig ikke kan forlade Cuba.
Derfor er den beslutning, som vi diskuterer, og som ifølge Den Socialdemokratiske Gruppe er en gentagelse - hvilket er grunden til, at den ikke har ønsket at underskrive den - berettiget, og den er i hvert fald nødvendig, for desværre gentager begivenhederne i Cuba sig, og situationen er ikke bare uforandret, den er faktisk blevet værre i de seneste måneder.
Vi ønsker ikke, at hverken Parlamentet eller Kommissionen overlader dem, der kæmper fredeligt for at forsvare friheden, til deres egen skæbne, og vi ønsker heller ikke at fortie deres eller deres familiers lidelser. Parlamentet ønsker at sige til dem endnu en gang, at vi stadig er på deres side, og at vi, til trods for den isolation, som de er henvist til, ikke glemmer dem, og at vi fortsat støtter dem i deres kamp i håb om, at Cuba en dag vil slå ind på demokratiets vej.
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, en bølge af undertrykkelse uden fortilfælde ramte i marts-april 2003 Cuba under påskud af den aktive rolle, som repræsentanterne for amerikanske interesser i Havana spillede blandt nogle politiske modstandere. Næsten 80 civile blev anholdt. De blev stillet for retten og dømt til nogle meget hårde fængselsstraffe fra 6-28 år.
De anholdte blev dømt inden for en meget kort periode, det vil sige nogle uger - eller ligefrem dage - ved lukkede retsmøder. De tiltalte blev bistået af advokater, som ikke tilhørte uafhængige advokatsammenslutninger. Fængselsvilkårene for disse personer vækker stærk bekymring, eftersom de cubanske myndigheder så at sige ikke giver nogen oplysninger herom.
I lyset af denne situation insisterer vi på, at de cubanske myndigheder skal frigive disse politiske fanger, og ønsker at gøre dem opmærksom på, at ytringsfrihed er en grundlæggende rettighed. I sidste måned fik vi besøg af en delegation fra Journalister uden Grænser, som blev ledsaget af forældre til uretfærdigt dømte fanger, og som kom for at protestere og bede Europa-Parlamentet om hjælp i kampen for at forsvare frihedsrettighederne.
Jeg vil gerne understrege, at Cuba har ratificeret en række konventioner på menneskerettighedsområdet, og jeg opfordrer de cubanske myndigheder til at overholde deres forpligtelser. Cuba kan trods alt ikke under påskud af katastrofale konsekvenser af en embargo, som har varet i mere end 40 år, have krav på systematisk overtrædelse af menneskerettighederne hos nogle af landets statsborgere, som f.eks. betegnes som lejesoldater i udenlandsk tjeneste.
Sörensen (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, for det første taler jeg personligt og ikke på vegne af min gruppe. For det andet er jeg ikke ophavsmand til dette beslutningsforslag, men faktisk snarere modstander af det. Jeg vil derfor gerne belyse emnet fra en anden vinkel.
Jeg har for nylig været i Cuba for at undersøge mulige former for samarbejde om bekæmpelse af menneskehandel og menneskesmugling. Dette fænomen er også et alvorligt og presserende problem i Cuba, og den cubanske regering arbejder hårdt på at løse det. I årets første to en halv måned blev ikke mindre end 30 menneskesmuglingsorganisationer lukket, og der blev sat en stopper for ca. 70 forsøg på at forlade landet illegalt. Halvdelen af disse omfattede menneskesmugling. Endvidere døde fem personer i et dramatisk forsøg på at nå USA, én person er stadig savnet, og tre er fundet i live.
Menneskehandel omfatter generelt proformaægteskaber og falske løfter om arbejde. Hvorfor løber almindelige cubanere sådanne risici? Når vi taler om menneskehandel, bruger vi ofte begreberne "-faktor" og "-faktor". Vi ved, at fattigdom, både social og økonomisk, er hovedårsagen, -faktoren. Hvad angår -faktorer, tænker vi straks på det rige Vestens, i dette tilfælde USA's, tiltrækningskraft. Det billede holder ikke helt. Hvilke løfter giver menneskehandlerne normalt? Som i Europa drejer det sig om chancen for at tjene flere - nogle gange mange flere - penge, og de påstår, at deres ofre vil være dem taknemmelige. Der males et rosenrødt billede, som ikke har meget at gøre med virkeligheden.
USA's præsident Lyndon Johnson godkendte i 1966 . Denne lov gav automatisk alle cubanere, der var kommet til USA, opholds- og arbejdstilladelse, når de havde været i landet i et år. Det er klart en -faktor, muligvis den vigtigste i forbindelse med Cuba. Antagelsen har altid været, at tilværelsen er meget bedre i USA, selv for folk på sultegrænsen, end i Cuba. Men Verdensbanken, der ikke just er kendt for at udtale sig antiamerikansk, har lovprist det cubanske sundhedsvæsen og uddannelsessystem. Sammenlign det med forholdene i det såkaldt forjættede land, USA, hvor der langtfra er universel adgang til sundhedsydelser, hvor den uddannelse, man har råd til, er af dårlig kvalitet, og hvor mange fængsler er privatiserede og uden for demokratisk kontrol. Det har jeg personlig erfaring med.
Hvis vi skal kritisere menneskerettighedssituationen i Cuba, skal vi huske på to ting. Hvem fremfører kritikken, og er den rimelig og velovervejet? Efter at have lyttet til Europa-Parlamentets officielle stemme i det sidste par måneder står det klart for mig, at der anvendes dobbelte standarder - når talen falder på værdier, som vi selv anser for universelle, har vi pludselig en meget selektiv holdning med hensyn til Cuba. 
Formanden.
   - Visse medlemmer har meddelt mig, at de ukorrekt er blevet nævnt som forfattere til beslutninger. Hvis det er rigtigt, beder vi dem undskylde, men af den dagsorden, vi modtog, fremgår det, at der er syv beslutningsforslag, som hver især har en forfatter. Derfor er det korrekt. Vi vil i hvert fald fortsætte forhandlingen, og senere vil vi se på de reelle beslutningsforslag eller se, om der er et fælles. Nu skal De give udtryk for Deres idéer.
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, jeg er en af ophavsmændene til dette beslutningsforslag. Gode nyheder fra Castros Cuba - er det muligt? Ja, det er det, og jeg henviser til den helsides artikel i gårsdagens , der omhandler de vedvarende interne bestræbelser på at sikre et fredeligt regeringsskifte på øen. Artiklens overskrift taler for sig selv: "Tredje tilløb til en folkeafstemning i Cuba".
Primus motor bag denne planlagte folkeafstemning er stadig Oswaldo Payá, modtager af Parlamentets Sakharov-pris. Castros og hans kammeraters fjendtlige holdning og undvigemanøvrer bekymrer ham ikke. Oswaldo Payá anser sit initiativs stigende popularitet for vigtigere. Flere og flere cubanere mister frygten for at blive undertrykt af myndighederne. I maj 2002 afleverede Oswaldo Payá og hans tilhængere 11.020 underskrifter for at få gennemført en folkeafstemning til det cubanske parlament. I begyndelsen af oktober 2003 blev der tilføjet yderligere 14.384 underskrifter. Omkring halvdelen af dem blev indsamlet i perioden efter de mange arrestationer i marts 2003. Der kom ingen reaktion fra parlamentet, der havde fået mundkurv på, men det har ikke afholdt Oswaldo Payá fra at organisere et tredje andragende. 
I dette beslutningsforslag støtter Europa-Parlamentet klart de cubanere, der higer efter en demokratisk retsstat. Parlamentet forventer, at Rådet, EU's medlemsstater og Kommissionen har samme holdning. Jeg håber oprigtigt, at Udvalget om Udenrigsanliggender vil gøre alvor af at udarbejde en fuldstændig rapport over situationen i Cuba i næste mødeperiode. Det skylder vi det fredselskende folk på denne ø, som tiltrækker så mange europæiske turister. 
Martínez Martínez (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil stemme imod den såkaldte kompromisbeslutning, som Den Socialdemokratiske Gruppe ikke har underskrevet, fordi jeg mener, at den er urimelig og partisk, og at den aggressive og truende holdning, som USA har haft til Cuba i næsten 50 år, fornægtes.
Der er snesevis af lande i verden, hvor menneskerettigheds- og frihedsrettighedssituationen objektivt set er værre end i Cuba, men vi taler ikke om de lande med samme bekymring. Tværtimod opretholder EU forbindelser med næsten dem alle sammen, og i øvrigt har vi netop i dag uden dikkedarer stemt for at forny en samarbejdsaftale med et af disse lande.
Noget, som vi ikke har i verden, er snesevis af lande, som USA er helt besat af, som det er af Cuba. På dette område er både vores dagsorden og den skandaløse dobbelthed i vores holdninger bestemt af USA med nogle af vores kollegers naive eller bevidste medvirken.
I princippet går jeg ind for, at de ca. 70 fanger i Cuba løslades. Men jeg ved, at mennesker, der har vist sig at have samarbejdet med en aggressiv magt, også ville blive spærret inde i vores lande. Jeg vil også modsige dem, der fordrejer sandheden, både hvad angår de retssager, som fangerne har været igennem, og de forhold, hvorunder de afsoner deres domme.
Ingen ville blive overrasket, hr. formand, og mindst af alle cubanerne, hvis Bush-regeringen efter "demokratisering af Irak"-eventyret kastede sig ud i en lignende "demokratisering af Cuba"-operation. Ligesom i det forrige tilfælde ville Det Hvide Hus også i dette tilfælde finde tilhængere blandt os, men jeg vil absolut ikke være en af dem, og jeg vil heller ikke være en af dem, der ender med at fortryde, at de ikke modsatte sig tidligere.
Jeg vil også påpege, at der på cubansk territorium er tilfælde af krænkelser af menneskerettighederne, krænkelser af retsstatsprincippet, ulovlig fængsling og umenneskelige forhold, ikke for 70, men for over 600 mænd, som ikke er blevet dømt eller har været igennem en retssag. Men det sker på den del af øen, som USA har besat, på Guantánamo-basen. Jeg er chokeret over, at de medlemmer, der indsamler underskrifter for, at fangernes rettigheder i cubanske fængsler respekteres og for at besøge de fængsler, ikke inddrager situationen for fangerne i Guantánamo og et besøg i fængslerne der.
Hvad angår cubanske borgeres menneskerettigheder, vil jeg påpege, at der i USA er fem cubanske fanger, som er blevet idømt forfærdelige straffe under retssager, som er tvivlsomme, hvad angår retssikkerheden, alle sammen som følge af handlinger til forsvar for deres befolkning mod angreb fra terrorgrupper, der holder til i Miami. Den amerikanske regering nægter dem og deres familier deres lovmæssige rettigheder, som er defineret i de mest grundlæggende bestemmelser i humanitær folkeret. I den forbindelse har vi opfordret Rådet og Kommissionen til at reagere, i dag gentager vi vores støtte, og vi opfordrer Parlamentet til at støtte de fem mennesker, som cubanerne opfatter som helte, og deres familier, hvoraf flere ikke har kunnet besøge fangerne i månedsvis for ikke at sige i årevis, hr. formand.
Bergaz Conesa (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, min gruppe har altid forsvaret principperne om respekt for og forsvar af frihedsrettigheder, menneskerettigheder, sociale rettigheder, nationale rettigheder og ret til selvstændighed og demokratisk udvikling.
Vi skal altid arbejde ud fra et objektivt synspunkt, og ingen i Parlamentet kan nægte, at Cuba har opnået et højt niveau af social, økonomisk, videnskabelig og teknologisk udvikling, som er objektivt bevislig og ubestridelig, til trods for landets internationale isolation og USA's kvælende blokade, som det har lidt under i næsten et halvt århundrede. Denne udvikling er påvist gennem indikatorer i de mest avancerede og pålidelige studier og undersøgelser udført af utallige FN-organer. Udviklingen omfatter også grundlæggende aspekter af dagliglivet såsom uddannelse, kultur, sport og sundhed.
Jeg beklager, at visse medlemmer af Parlamentet fortsat giver udtryk for vrede mod den cubanske regering på sådan en uansvarlig måde og med så lidt objektivitet, samtidig med at de nægter at fordømme meget alvorlige situationer i andre dele af verden efter ordre fra Washington, det vil sige begrænsning af frihedsrettigheder, USA's indblanding i andre landes politik og fangerne i Guantánamo, som De ikke siger noget om, og hvis umenneskelige situation De ikke fordømmer. Deres menneskerettigheder anerkendes ikke, for USA har besluttet, at de er i ingenmandsland, men dette territorium tilhører USA, det befinder sig på cubansk territorium, og Cuba er et selvstændigt land.
Vi kan ikke have to forskellige målestokke, når menneskerettighederne skal anvendes på internationalt plan. Det er yderst beklageligt, at visse grupper i Parlamentet gang på gang fordømmer situationen i Cuba, hvad angår politiske fanger, der er modstandere af den cubanske regering, men alligevel undgår at drøfte de skrækkelige forhold for de fem cubanske fanger, der sidder fængslet i USA og nægtes familiebesøg og en retfærdig rettergang.
Vores gruppe har fordømt dette i Parlamentet, og ingen har talt disse fangers sag. Jeg spørger mig selv, om fangerne i USA, Guantánamo, de 10.000 i Irak og andre lande ikke fortjener samme opmærksomhed og behandling af Europa-Parlamentet.
Min gruppe mener, at menneskerettighederne er universelle, og vi forsvarer ytringsfriheden, anerkendelse af familiebesøg til fanger og respekt for ethvert lands regering uden politisk indblanding fra andre lande.
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, først vil jeg gerne på egne og min gruppes vegne udtrykke glæde over, at fire politiske grupper kunne blive enige om et beslutningsforslag, der arbejder for og ikke mod Cuba - som arbejder for det cubanske folk og mod et tyrannisk styre.
Jeg vil gerne nævne to datoer, så vi er helt klar over, hvad dette drejer sig om. Den 1. maj byder vi 10 nye medlemsstater velkommen her i Parlamentet, i vores omgivelser, vores fælles demokratiske hus. For 10 år siden sygnede otte af disse stater hen under tyranniske kommunistiske diktaturer. Da muren faldt, kunne de udvikle sig demokratisk, så vi i dag har samme grundpiller for retssikkerhed, demokrati og frihed og kan leve side om side. Det samme ønsker vi, sker i Cuba.
Næste søndag, den 25. april, er det 30-årsdagen for nellikerevolutionen, en demokratisk revolution, der straks blev stjålet af den yderste venstrefløj og kommunisterne, der ønskede at gøre Portugal - for at bruge datidens udtryk - til et "Cuba i Europa". Vi kæmpede hårdt i 1974 og 1975 for at kunne kalde os et frit og demokratisk land og ikke et "Cuba i Europa". Nu ønsker vi at se Cuba blive et "Portugal i Caribien" - vi vil gerne se de nelliker, der varslede bedre tider for Portugal, gøre det samme for Cuba, vi vil gerne have del i den cubanske kulturs liv, farver og varme, en kultur, som vi sætter meget højt, og som vi gerne ser blomstre og vokse i frihed. Det er, hvad dette drejer sig om.
Der er blevet nævnt dobbelte standarder. Jeg beklager visse parlamentsmedlemmers mangel på solidaritet med de cubanere, der gennemgår så frygtelige lidelser, med de personer, der for et år siden blev idømt 20 års fængsel eller mere på grund af deres meninger. Det er forfærdeligt! Hvis De ikke ønsker dobbelte standarder, så brug Deres stemme fornuftigt, ellers kan anklagerne hurtigt opdage, at spillet er vendt. Som organisationen Journalister Uden Grænser for nylig afslørede i Parlamentet, er Cuba i øjeblikket verdens største fængsel for journalister. Siden marts er 27 journalister blevet fængslet, og tre sad allerede i fængsel. Vi må derfor vise uforbeholden solidaritet med alle, som taler for menings- og ytringsfrihed samt politisk frihed i Cuba.
Endelig vil jeg gerne slå til lyd for, at Nobels fredspris gives til cubanske demokrater, f.eks. Rivero Castañeda, en stor forfatter og digter, der sidder fængslet, eller Oswaldo Payá, som vi gav Sakharov-prisen i 2002. Vi må ikke slække på vores indsats eller opgive at fremme Sakharov-initiativet, før Oswaldo Payá er i stand til at møde op her og tale til os. Det har vi krævet før, og det er hans ret.

Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær Nielson, på etårsdagen for Castros politiske massefængsling kom De Kristelige Demokrater fra Sverige, Danmark, Nederlandene, Belgien, Tyskland, Spanien, Portugal, Tjekkiet og Slovakiet med en fælles anmodning i et brev stilet til FN's generalsekretær Kofi Annan. Vi ville rette opmærksomhed mod, at Fidel Castro den 18. marts 2003 i skyggen af Irak-krigen indledte en bølge af undertrykkelse, hvor 75 demokratifortalere blev fængslet på falsk grundlag efter summarisk rettergang. De blev dømt til mellem 15 og 27 års fængsel hver.
Sammenlagt blev der dermed tildelt fængelsstraf på 1.456 år til disse 75 forfatningsaktivister. Deres skæbne må ikke blive ignoreret af omverdenen. Derfor er det en ekstremt presserende sag, at vi i Europa-Parlamentet kommer med denne erklæring i dag. Som medlemmer af Europa-Parlamentet mener vi, at dommene skal omstødes, i og med at rettergangen i Cuba åbenbart blev ført uden retssikkerhed for de anklagede, som blev dømt udelukkende af politiske årsager. Vi beder om, at disse 75 menneskerettighedsaktivister frigives, og at det sker snarest.
Deres såkaldte forbrydelse er, at de i overensstemmelse med den cubanske forfatning har samlet ca. 10.000 underskrifter og kræver en folkeafstemning om et mere pluralistisk og mere demokratisk Cuba. For dette har de fået ekstremt lange straffe. Flertallet af demokratifortalerne tilhører den kristne og kristelig-demokratiske menneskerettighedsbevægelse Movimento Cristiano Liberación.
Sammen med José Ribeiro e Castro og 206 andre medlemmer var jeg initiativtager til at indbyde Osvaldo Payá Sardiñas, modtageren af Sakharov-prisen, til at besøge os her i Europa. Kommissær Nielson, lad denne indbydelse bære frugt ved at lægge pres på det cubanske regime, så Osvaldo Payá Sardiñas kan besøge os. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg må komplimentere arrangørerne af dagens forhandling for deres opfindsomhed. Da de ikke kunne finde nogen anden undskyldning for at tale ondt om det cubanske folk, kom de i tanker om årsdagen for fængslingen af repræsentanter for den amerikanske imperialisme og besluttede at fejre den. Uanset hvor kraftigt De angriber det socialistiske Cuba, mine kære kolleger, kan De ikke benægte, at Cuba er det eneste frie land på det amerikanske kontinent, det eneste land, hvor folk tager magten i egen hånd. Det er grunden til, at landet har overlevet udelukkelse, trusler og invasion. Det er grunden til, at USA og EU ønsker at omstøde den cubanske revolution. Hvis De har en oprigtig interesse i det cubanske folk og menneskerettighederne, bør De således arrangere en forhandling om landets langvarige udstødelse eller om de fem cubanske patrioter, der sidder og rådner op i et fængsel i Miami uden ret til at se deres familier, fordi de handlede mod den terrorisme, som rammer deres land.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg må sige, at det, vi lige har hørt fra hr. Alyssandrakis, ligefrem spøgelsesagtigt minder om en fortid, som vi om ganske få dage vil overvinde, idet vi optager staterne i Central- og Østeuropa i EU.
Parlamentet er i mange årtier gået ind for frihed, menneskerettigheder og selvbestemmelsesret for befolkningerne i Central- og Østeuropa. Det har bidraget til, at kommunismen, det kommunistiske diktatur, Stalins ånd blev fejet væk, at jerntæppet faldt, og at det nu fører til et frit samlet Europa, og det er ligefrem spøgelsesagtigt, når en relikt fra denne umenneskelige ideologi som hr. Alyssandrakis stiller sig op her og forsvarer diktaturet i Cuba.
Mine kære venner, jeg må sige følgende meget tydeligt: Vi er ikke imod det cubanske folk, som De påstår. Tværtimod! Vi forsvarer det cubanske folk. De, der forsvarede de kommunistiske diktaturer her før 1989, må skamme sig i dag, hvis man henter deres taler frem fra protokollerne. De vil også en skønne dag skamme Dem over det, De har sagt om Cuba i dag, et af de sidste brutale og repressive kommunistiske diktaturer i verden.
Vi er ikke kritikløse over for USA, og jeg er gudbevares heller ikke en, der går ind for alle aspekter af en blokadepolitik. Det ser jeg i høj grad kritisk på. Men at vi med alle kræfter skal støtte demokratibevægelsen, retsstatsligheden og friheden i Cuba mod undertrykkerne, hvilket gammelkommunisten Fidel Castro står for, der er lige så forstokket og evigt genstridig som De, hr. Alyssandrakis, det, må jeg sige, er vores selvfølgelige pligt som demokrater. 
Nielson,
    Hr. formand, dette er tydeligvis et spørgsmål, hvor Parlamentet gerne er splittet. Det reflekterer den politiske virkelighed, men jeg har én bøn. Jeg henvender mig direkte til fru Bergaz Conesa, der fremhævede Cubas fine resultater på områder som sundhed, sport og uddannelse. Det er fint, men jeg vil godt tilføje: "og hvad så?" Det bør være muligt uden at blive misforstået at drøfte menneskerettigheder som sådan, ikke blot i Cuba, men overalt.
Det er som om, dette er en slags balanceakt, en slags politisk karakterbog vedrørende Cubas samlede situation, egenskaber og sindstilstand i politisk forstand. Det er ikke tilfældet. Som jeg forstår det, drejer det sig om - mildt sagt - at udtrykke bekymring vedrørende menneskerettighederne i Cuba, og som landets venner har vi i Europa ret til at gøre dette uden at det skal tolkes sådan, at vi optrapper problemerne eller skaber nye problemer.
Kommissionen deler Parlamentets bekymring for menneskerettighederne i Cuba. Der skal ske fremskridt med hensyn til demokrati og åbning samt normalisering af de politiske forhold, især nu et år efter massetilbageholdelsen af dissidenter. Ifølge vores analyse er forholdene ikke blevet bedre.
EU følger løbende de politiske fangers situation gennem arbejdsgruppen vedrørende menneskerettigheder i Havana og via kontakter til fangernes familie. I februar gav konerne og mødrene til de politiske fanger udtryk for, at de satte pris på den støtte, de fik fra EU's institutioner. EU vil fortsætte med at tage sager om samvittighedsfanger op over for de cubanske myndigheder og med at presse på for at opnå ægte demokratiske reformer og respekt for menneskerettighederne i Cuba. I den nylige erklæring fra formandskabet, som lykønskede den cubanske journalist Raúl Rivero med tildelingen af Verdenspressens frihedspris fra UNESCO, blev de cubanske myndigheder igen opfordret til straks at frigive de fængslede dissidenter.
Medlemsstaterne støttede den nylige resolution vedrørende Cuba i FN's menneskerettighedskommission, hvor man dybt beklagede dommene mod dissidenter og journalister sidste år og udtrykte håb om, at regeringen i Cuba vil tage skridt til at fremme den fuldstændige udvikling af demokratiske institutioner og civile frihedsrettigheder.
EU ser dialog med Havana som et vigtigt middel til at fremme reformer inden for politik, økonomi og civile rettigheder. Det er dog nødvendigt, at Cuba tager positive initiativer, hvad angår de politiske fanger. Hvis Cuba tog konkrete skridt til at forbedre menneskerettighederne, er jeg sikker på, at EU straks ville reagere. Vi beklager den nuværende situation. Vi ser ikke blot muligheder for forbedringer, vi ser også et for forbedringer.
Kommissionen støtter Parlamentets initiativ til at invitere Oswaldo Payá. Vores delegation i Havana er i regelmæssig kontakt med ham og forsøger at bane vejen for et besøg.
Trods cubanske beslutninger, som spænder ben for vores udviklingssamarbejde, er Kommissionen fortsat parat til at yde assistance til fremme af demokratiet og forbedring af levestandarden for den almindelige cubaner. Vi beklager det nedsatte aktivitetsniveau for tiden, og uden at ville skabe yderligere politiske spændinger håber vi på, at situationen normaliseres, og vi arbejder for, at det kan ske.
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg har bedt om ordet af personlige årsager, da hr. Posselt, som ikke gjorde sig den ulejlighed at lytte til mig, selv om jeg gjorde mig den ulejlighed at lytte til ham, giver udtryk for en holdning, der ligger uden for rammerne af politisk konfrontation.
Jeg kan acceptere ethvert politisk argument som reaktion på mine egne politiske argumenter. Men jeg kan under ingen omstændigheder acceptere hævnpolitik, bandlysning og heksejagt. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende fire beslutningsforslag:
- B5-0191/2004 af Hughes, van den Berg, Gillig og Karamanou for PSE-Gruppen, Lambert, Bouwman og Breyer for Verts/ALE-Gruppen, Gerhard Schmid, Bakopoulos og Koulourianos for GUE/NGL-Gruppen om overholdelse af de grundlæggende arbejdstagerrettigheder ved produktionen af sportsartikler til De Olympiske Lege;
- B5-0200/2004 af Jensen for ELDR-Gruppen om overholdelse af de grundlæggende arbejdstagerrettigheder ved produktionen af sportsartikler til De Olympiske Lege;
- B5-0202/2004 af Pronk for PPE-DE-Gruppen om overholdelse af de grundlæggende arbejdstagerrettigheder ved produktionen af sportsartikler til De Olympiske Lege;
- B5-0191/2004 af Crowley for UEN-Gruppen om overholdelse af de grundlæggende arbejdstagerrettigheder ved produktionen af sportsartikler til De Olympiske Lege. 
Karamanou (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, afholdelsen af De Olympiske Lege i 2004 i deres oprindelsesland, Grækenland, er en vældig god anledning til at fremhæve de humanitære værdier, som er forbundet med den olympiske ånd og det olympiske charter, der lægger vægt på respekten for de grundlæggende menneskerettigheder i hele verden.
På grundlag af de konstaterede alvorlige krænkelser af arbejdstageres, herunder mange kvinders og børns, rettigheder i forbindelse med produktionen af sportstøj og sportsfodtøj opfordrer vi derfor Kommissionen til at tage initiativer og kræve, at producenter af sportsartikler og deres internationale sammenslutning følger Den Internationale Arbejdsorganisations regler. Kommissionen er også nødt til at samarbejde med Den Internationale Olympiske Komité for at sikre, at komitéen respekterer arbejdstagernes internationalt anerkendte rettigheder i henhold til det olympiske charter og den etiske kodeks. Vi opfordrer også Den Internationale Olympiske Komité til at kræve, at kontrakter med sponsorer og handelsvirksomheder er i overensstemmelse med internationalt anerkendte beskæftigelsesstandarder og grundlæggende rettigheder. Med andre ord, alle produkter, der bærer Den Internationale Olympiske Komités logo, skal være fremstillet i overensstemmelse med Den Internationale Arbejdsorganisations regler.
Jeg vil også gerne, hr. kommissær, understrege betydningen af en oplysningskampagne til europæerne i tiden op til De Olympiske Lege i 2004. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, ærede kolleger, i gamle dage, da De Olympiske Lege blev afholdt i Grækenland, stoppede alle krige, mens legene blev afholdt. Hvor er det ærgerligt, at det ikke længere er tilfældet. Det var en hyldest til menneskelig individualitet og værdighed. Men nu ser vi, at netop sportsfodtøj er blevet et symbol på udnyttelse af mennesker. Dette beslutningsforslag er en rimelig reaktion på denne udnyttelse.
Den Internationale Arbejdsorganisations standarder burde være bindende over hele verden. I øjeblikket er det omvendte tilfældet. Etiske investorer straffes, fordi de er ofre for illoyal konkurrence. Vi må udarbejde kontrolsystemer og informere forbrugere og fagforeninger. Den Internationale Olympiske Komité bør ikke tillade reklamer for produkter, der ikke er fremstillet i overensstemmelse med etiske standarder. Europa bør ikke kun anvende Den Internationale Arbejdsorganisations standarder som et tegn på samfundsmæssig accept og loyal handel, men også som et organisationsprincip, som vi anser for bindende i forbindelse med import og eksport. Det er naturligvis endnu ikke muligt, men jeg håber, at vi kan udvikle en strategi til dette formål, så vi i de kommende år i forbindelse med De Olympiske Lege kan sige, at reglerne for en retfærdig verdenshandel og retfærdige produktionsmetoder er blevet indarbejdet i selve verdenshandelssystemet.
Det er fristende at kigge langt ind i fremtiden. Flandern foreslår f.eks. nu sig selv som vært for De Olympiske Lege i 2016. Kan vi ikke sige, at vi i 2016 ønsker at have et mere retfærdigt verdenshandelssystem, der er baseret ikke på markedsværdi, men på menneskelig værdighed? 
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, det olympiske charter og dets grundlæggende principper understreger, at olympismen hævder at være garant for en livsstil, som er baseret på glæden ved at anstrenge sig, den pædagogiske værdi af det gode eksempel og overholdelsen af grundlæggende, universelle etiske principper. Det er derfor altafgørende, at disse grundlæggende principper omfatter respekten for de grundlæggende arbejdsnormer ved fremstillingen af sportsartikler til De Olympiske Lege.
I dag oplever man i forbindelse med fremstilling af disse sportsartikler, at arbejdsretten som fastlagt af Den Internationale Arbejdsorganisation ikke overholdes. Der er flere ting, der indikerer, at mange sportsartikler fremstilles med hjælp fra underleverandører, som ikke kun overtræder arbejdsretten, men også menneskerettighederne med utilstedelige ansættelses- og arbejdsvilkår, idet de ikke overholder humane arbejdstider, sikrer deres ansatte et sikkert og sundt arbejdsmiljø og oven i købet heller ikke på nogen måde sikrer dem en anstændig og korrekt løn. Vi kunne endnu en gang også se på problematikken med børnearbejde.
Derfor opfordrer vi sportsindustrien til at gå målrettet til angreb mod disse ulykkelige kendsgerninger, som den er yderst ansvarlig for og medskyldig i, og vi anmoder den om hurtigst muligt at vedtage og overholde en ægte etisk adfærdskodeks, som sigter mod at opnå større menneskeværdighed.
Sacrédeus (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kommissær Nielson, mangel på respekt for ILO's arbejdsrettigheder stadfæster fattigdommen og hindrer udviklingen ved at presse lønningerne ned og nægte mennesker uddannelse, hvilket er en krænkelse af den menneskelige værdighed.
Vi ved, at produktionen af sportstøj og idrætssko er organiseret via et omstændeligt internationalt system af underleverandører. Derfor siger Europa-Parlamentet i dag, at spørgsmål om arbejdsvilkår for de ansatte, ikke mindst i den tredje verden, skal behandles af Kommissionen og Den Internationale Olympiske Komité. Nogle førende sportstøjsproducenter og socialt ansvarlige investeringsvirksomheder har også forklaret, at den nuværende hensynsløse forretnings- og arbejdspraksis i den globale leverandørkæde er uholdbar, fører til en uretfærdig konkurrence og udgør en hindring for en sund virksomhed.
Der er også en uro blandt os som forbrugere, hvad angår uregelmæssigheder vedrørende ansættelses- og arbejdsvilkår. Derfor appellerer jeg til Dem, kommissær Nielson, og til Kommissionen om at tilføje denne opgave til Deres mange andre opgaver, nemlig den opgave at skride til handling over for Den Internationale Olympiske Komité, at skride til handling over for virksomheds- og sportssektoren og dens underleverandører, for at disse skal anerkende ILO's internationale arbejdsnormer, og for at disse arbejdsnormer skal inkorporeres i Den Internationale Olympiske Komités regelsæt. Dette er et spørgsmål om menneskers værdighed. Hr. kommissær, jeg ønsker Dem held i dette vigtige arbejde.
Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kommissær Nielson, mine damer og herrer, allerførst bør man efter min mening også takke producenterne af sportsartikler, fordi de sørger for beskæftigelse i de mindst udviklede lande, for løn og for skat. At der er noget, der kan forbedres, er ubestridt. Jeg mener, at vi bør koncentrere os om at udmærke dem, støtte dem offentligt, som overholder ILO-reglerne. Vi bør trække dem frem og rose dem, som overholder standarderne. Vi bør vise dem, hvordan bedste praksis også fungerer i de mindst udviklede lande, og disse initiativsystemer ville efter min mening være det bedste bidrag til at fremme den økonomiske aktivering i disse lande. Vi lægger vægt på, at små og mellemstore virksomheder og især familievirksomheder også anerkendes og integreres som underleverandører i denne forbindelse, og at klimaet for de små og mellemstore familievirksomheder støttes internationalt og globalt med objektive og gode licitationer. 
Nielson,
    Kommissionen støtter en styrkelse af de grundlæggende arbejdstagerrettigheder og social styring inden for rammerne af globalisering. Den har taget flere politiske initiativer på dette område.
Vi mener, at der bør gøres mere for at styrke globaliseringens sociale dimension, og vil bidrage til opfølgningen på den rapport, som for nylig blev fremlagt af ILO's Verdenskommission om globaliseringens sociale dimension.
Hvad angår De Olympiske Lege, så yder Kommissionen økonomisk støtte til gennemførelsen af det hensigtscharter, som organisationskomitéen for vinter-OL i Torino i 2006 har vedtaget. Deri forpligter organisationskomitéen sig til at tage fat på etiske, miljømæssige og sociale spørgsmål og til at rapportere om den sociale virkning af aktiviteterne og overholdelse af de etiske standarder. Det initiativ kunne også have stor relevans i forbindelse med sommer-OL i 2004.
Kommissionen bidrager også til at fremme virksomheders sociale ansvar, arbejdstageres rettigheder og passende arbejde i sportsvareindustrien. Den opfordrer til, at alle aktører engagerer sig og forpligter sig til f.eks. at bekæmpe brugen af børnearbejdere ved fremstilling af sportsbeklædning og fodbolde under FIFA-licenser.
Et lignende tiltag vedrørende alle grundlæggende arbejdstagerrettigheder kunne udvikles til de kommende Olympiske Lege i samarbejde med relevante partnere såsom globale fagforeninger, civilsamfundet i bredere forstand, Den Internationale Olympiske Komité, the World Federation of Sporting Goods Industry, de forskellige mærkevarer og virksomheder samt ILO.
Kommissionen vil fortsætte sine bestræbelser på at fremme en mere samlet tilgang til styring af globaliseringen, herunder spørgsmål som anvendelsen af rimelige regler i globale forsynings- og produktionskæder.
Det er det svar, Kommissionen kan give på de spørgsmål, der er rejst. Nu hvor folkene bag De Olympiske Lege har opgivet idealet om amatørstatus og frivilligt har begravet sig i storkapitalens dybe, mørke hul, er der imidlertid grænser for, hvad vi kan forvente af dem, når det gælder økonomisk etik. Dette er blot endnu et tilfælde, hvor vi kunne tale om virksomheders sociale ansvar. Efter min mening er det ikke et særtilfælde. De mistede deres uskyld for længe siden. Det virkelige problem er så kæmpestort, at det ville kræve meget store ressourcer at fortsætte den bredere, generelle kamp for at anstændigheden skal sejre i en verden, hvor man kan finde på at ansætte børnearbejdere mv. - med eller uden De Olympiske Lege. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0194/2004 af Andrews for UEN-Gruppen om Nigeria;
- B5-0203/2004 af Tannock, Corrie, Sacrédeus og Posselt for PPE-DE-Gruppen om Nigeria;
- B5-0205/2004 af Rod, Isler Béguin og Maes for Verts/ALE-Gruppen om Nigeria;
- B5-0206/2004 af Belder for EDD-Gruppen om Nigeria;
- B5-0209/2004 af van den Berg for PSE-Gruppen om Nigeria;
- B5-0211/2004 af van den Bos for ELDR-Gruppen om Nigeria;
- B5-0213/2004 af Boudjenah for GUE/NGL-Gruppen om Nigeria. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Nigeria er Afrikas mest folkerige stat. Det er en regional supermagt, der har gjort fremskridt med hensyn til demokrati foruden at bidrage til vigtige fredsbevarende militæroperationer i forbindelse med regionale konflikter. Landet er også medlem af AVS og Commonwealth. Der bor mange nigerianere i min valgkreds i London.
Som i en række andre lande med både muslimske og kristne områder, f.eks. Pakistan, Indonesien og Egypten, har Nigeria oplevet sammenstød fra tid til anden. Det seneste udbrud af vold i den nigerianske delstat Plateau er særlig foruroligende, for ikke blot har volden været forfærdende, men der er også tegn på, at der er rekrutteret islamistiske ekstremister fra muslimske nabolande som Tchad og Niger. Disse har muligvis forbindelse til internationale islamistiske terrorister.
Nigeria er desværre et land, der er præget af etniske og religiøse forskelligheder, og regeringen bør gøre alt for at sikre solidaritet og social samhørighed på nationalt plan. Indførelsen af sharialovgivning i 1999 har virkelig været med til at splitte landet, og vi har været vidne til steningsdomme mod kvinder, der findes skyldige i den forbrydelse, som utroskab påstås at være - om end dommene ikke hidtil er blevet eksekveret. Det er kun et spørgsmål om tid, før spørgsmålet igen bliver aktuelt og giver Vesten samvittighedskvaler.
Tidligere har jeg personligt her i Parlamentet opfordret til, at Nigeria smides ud af Commonwealth, hvis en sådan barbarisk straf eksekveres. Den nigerianske forfatning fra 1999 garanterer trods alt fuldstændig trosfrihed, og landet har underskrevet internationale konventioner om menneskerettigheder. Derfor appellerer jeg til de føderale og statslige myndigheder i dette store afrikanske land om hurtigt at genindføre lov og orden, at foretage en fuldstændig undersøgelse af de skyldiges identitet og ikke mindst - i de tilfælde, hvor der er tale om ekstern provokation eller infiltration - at få stillet de involverede for retten hurtigt.
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, ærede kolleger, et minut er ikke lang tid, når man diskuterer de enorme problemer, som det store og tætbefolkede land Nigeria står over for. Vi var til stede som gæster ved AVS-konferencen, da hr. Obasanjo "udskiftede" det militære styre med et demokratisk system. Håbet var inderligt og oprigtigt. Men siden da er tusinder døde i etniske konflikter og alle mulige voldsomme sammenstød. Vi var også nordpå, i Kano, hvor en vidunderlig islamisk kultur blomstrer, og havde chancen for at sammenligne den med kulturen i andre regioner i den sydlige del af landet. Men denne utrolige mangfoldighed af stammer, etniske grupper og kulturer risikerer at drukne i alvorlige, væbnede konflikter.
Olien, der burde være dette store lands velsignelse, er rent faktisk en forbandelse, da den hovedsagelig bruges til at købe våben og sætte den ene magtbase op mod den anden. Mindre grupper, f.eks. Ogoni-folket, risikerer at blive ofre for alt dette. Jeg mener, at vi bør tage Nigeria alvorligt inden for rammerne af AVS, og at vi nøje bør overvåge, hvad der sker i dette store land, da det er en slags Afrika i miniudgave. Jeg håber, at henstillingerne i vores beslutningsforslag, der hovedsagelig fokuserer på faren ved intolerance, faren ved sharialovgivningen i disse lande med stening af kvinder osv. tages seriøst, for der er risiko for, at hele situationen forværres yderligere, hvis vi ikke engagerer os endnu mere i dialog, men vi skal også reagere med kraftige sanktioner, hvis reglerne brydes. 
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, hvordan kan nogen retfærdiggøre et angreb på en kirke, hvor kvinder, mænd og børn holder gudstjeneste? Hvor angriberne råber til dem, at de skal overgive sig og lægge sig med ansigtet mod jorden, hvorefter de nådesløst mejes ned med macheter og økser? Tusinder døde, mange titusinder på flugt, hundreder af kirker nedbrændt, frygt. Ofrenes eneste forbrydelse var, at de var kristne. Disse forfærdelige ting sker i det centrale og nordlige Nigeria. Gerningsmændene er endnu en gang muslimske fundamentalister. De er ikke alle nigerianere, nogle af dem er islamiske lejesoldater fra Tchad og Niger. Man har fundet ud af, at en del af midlerne til disse frygtelige myrderier kommer fra Saudi-Arabien. Hvad kan vi gøre?
I forbindelse med dette beslutningsforslag opfordrer jeg de nigerianske myndigheder til øjeblikkelig at træffe foranstaltninger til at beskytte deres medborgere, især de kristne, der stadig udsættes for vedvarende angreb. De skal også tage skridt til at sætte en stopper for denne islamiske terrorisme, om nødvendigt med forebyggende foranstaltninger, og til at afskaffe sharialovgivningen i de 12 stater, hvor den er blevet indført. Hvis regeringen ikke gør en kraftig indsats for at fjerne volden, kan vi med rette frygte, at Nigeria bliver skueplads for en religiøs krig. Jeg opfordrer Rådet og Kommissionen til at overvåge situationen nøje og presse de nigerianske myndigheder til at handle effektivt. 
Karamanou (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, den etniske og religiøse vold i Nigeria har ved utallige lejligheder givet anledning til bekymring.
Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder, som jeg har den ære at være formand for, har gentagne gange grebet ind og fordømt genoplivningen af det religiøse had i Nigeria, især mod kvinder, med anvendelsen af den islamiske sharialovgivning, der endda tillader stening som straf for utroskab, på trods af Nigerias love og forfatning og på trods af Cotonou-aftalen og bestemmelserne om respekt for menneskerettighederne og kvinders rettigheder.
Det lader til, hr. kommissær, at den nigerianske regering enten ikke har magten eller ikke har den politiske vilje til at håndhæve landets love og forfatningen af 1999. Fundamentalisternes seneste voldelige handlinger og udbruddet af religiøs vold i delstaten Plateau, hvor 1.500 mennesker har mistet livet, og 173 kirker er blevet ødelagt, er kulminationen på en række blodige hændelser, hvor de islamiske ekstremister er hovedpersonerne.
Efter min mening bør Kommissionen udnytte sine beføjelser og sin internationale position og bidrage mere aktivt til at styrke sikkerheden, sætte en stopper for volden og fremme respekten for religionsfrihed og grundlæggende menneskerettigheder i Nigeria. Vi skal med andre ord samarbejde tættere og lægge pres på den nigerianske regering og præsident Obasanjo, så de sørger for, at landets forfatning og love håndhæves. 
André-Léonard (ELDR ).
   - Hr. formand, Nigeria, som er det største land i Afrika med 120 millioner indbyggere, synes konstant at være truet af sammenbrud. Dette olieland, hvor den ekstreme rigdom hos en uendeligt lille minoritet står i kontrast til befolkningens ekstreme fattigdom, danner på ny ramme om religiøse sammenstød. Sammenstød, som i sidste måned forårsagede 20 dødsfald under angrebet på en landsby i Plateau-staten, en stat, der hovedsageligt er befolket af kristne.
Regionen har længe været kastet ud i en reel konflikt mellem islamiske fundamentalister og kristne. En konflikt, som allerede har forårsaget mere end 100 dødsfald i regionen siden februar. Disse sørgelige begivenheder illustrerer endnu en gang, at nød og social splittelse tilsammen er den perfekte grobund for alle fundamentalister.
I dag praktiseres sharia af 11 nordlige stater ud af de 36 stater i den nigerianske føderation. For at reagere mod den islamiske trussel har guvernører fra den sydlige del af landet, hvor animister og kristne er i flertal, skabt et forum bestående af de sydlige stater. Vi kan konstatere, at der på alle områder, også i institutionerne, træffes foranstaltninger, som kan føre til en ny eksplosion i landet.
Over for denne voldsspiral, som rammer en medtaget befolkning, er vi i dag ivrige efter stærkt at fordømme enhver form for intolerance og religiøs vold. Siden 1999 er tusindvis af mennesker omkommet som følge af interne sammenstød. Dengang var det indførelsen af sharia i flere nordlige stater, som var detonator.
Vi anmoder derfor den nigerianske regering om at træffe de nødvendige foranstaltninger og finde en konkret løsning, således at denne etniske og religiøse vold hurtigst muligt stoppes, og vi håber, at dette ikke blot bliver endnu en forhandling i vores institution.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi skal forholde os meget klart til overtrædelser af menneskerettighederne og aggressive overgreb i Nigeria. Det er helt klart. Islamisme er i modsætning til islam, som er en stor verdensreligion, en forbryderisk ideologi. Man skal holde islamisme og islam meget tydeligt adskilt.
Men, kære kolleger, vi skal også passe på, at vi ikke ser tingene for ensidigt. De fleste af staterne i Vestafrika - det ved vi - er blevet tegnet kunstigt på landkortet af kolonimagterne, det vil sige, at vi har befolkninger i syd, som er delt, f.eks. ibo eller ewe, som er kristne og animister, og som lever på begge sider af grænserne. Det samme gælder for befolkningerne i nord, hausa og fulbe, som for størstedelen er muslimer og ligeledes lever i de forskellige stater. Disse statsgrænser er netop bare trukket således og har aldrig været i overensstemmelse med de etniske realiteter i historien. Det skal man også tænke på, og her har vi virkelig et medansvar som europæere.
I beslutningsforslaget tales der med rette om en plateaustat. I en plateaustat støder disse etniske grupper netop mod hinanden, og det forstærkes endnu mere som følge af økonomiske uligheder og ind- og udvandringsbevægelser. Det hele er en meget følsom blanding, som let kan eksplodere. Når man så tænker på, at Nigeria, som er en stat med mange befolkningsgrupper, er en af de stater i verden, der har den største befolkningstæthed, og vel den stat i Afrika, som har den største befolkningstæthed, og at det også handler om enorme olieinteresser dér, er der virkelig brug for den største følsomhed og differenteret tænkning.
Ikke desto mindre, kære fru Andrée Léonard, vil jeg sige følgende til Dem: Det er at drive differentieringen lidt vidt, når man siger, at der er fundamentalisme på kristen og på islamisk side. I Nigeria er der ikke nogen kristen fundamentalisme. Der er heller ingen islamisk fundamentalisme, men der er på den ene side denne komplicerede konfliktsituation og på den anden side islamistiske ideologier, med hvilke man forsøger at misbruge denne konfliktsituation til fordel for disse ideologier. Vi skal takle denne situation med et solidt kendskab til historien og den etniske situation i disse lande. Kun på den måde kan vi støtte fredsprocessen og forhindre, at Nigeria falder fra hinanden i en blodig krig, i forhold til hvilken massakren i det tidligere Jugoslavien blot ville være en detalje.
Derfor er det som sagt vores opgave at indgå aktivt i fredsprocessen, men det skal ske på baggrund af realiteterne i disse lande, som vi kender præcist og også skal tage med i vores overvejelser. 
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine herrer ordførere, jeg synes, at dette beslutningsforslag er yderst relevant, da det vedrører det måske alvorligste menneskerettighedsproblem her i begyndelsen af det 21. århundrede.
Situationen i Nigeria er meget vanskelig, men ikke enestående. En lignende situation forekommer også andre steder, f.eks. i Sudan. Der har dog ikke været tilstrækkelig fokus på den, da den har været overskygget af begivenhederne i Irak, som er langt mere utilgivelige, da de sker under medvirken af væbnede styrker fra EU. Jeg tror, at vi er vidne til et fanatisk shariastyre, der gradvis vinder terræn, især i det sydlige Irak, nærmere bestemt Basra. Det er et styre, hvor kristne forfølges, alkohol er forbudt, vestligt tøj er forbudt, og der skal bæres slør, og alt dette sker under medvirken af de britiske tropper på stedet.
Det, der ligger til grund for situationen i Nigeria, er islamisk fanatisme. Det er vigtigere end tilstedeværelsen af befolkningsgrupper med forskellig etnisk baggrund og tro - en situation, der forekommer mange steder i verden og er en følge af historiens gang. Problemet skal løses, og vi må ikke fortsætte med at bagatellisere det af hensyn til kortsigtede kommercielle interesser eller vores oliebaserede diplomati. Det er efter min mening det hovedbudskab, som vi skal sende til Kommissionen og Rådet. 
Nielson,
    Hr. formand, Kommissionen er også bekymret over konflikterne mellem de forskellige grupper i Nigeria og fordømmer alle angreb og al vold, uanset om den er etnisk, religiøst eller socialt betinget.
Vi advarer mod en forsimplet analyse af situationen med fokus på blot ét område eller én religiøs gruppe. Volden hænger ofte sammen med konflikter om adgang til ressourcer, eller den affødes af politiske spændinger. I Plateau ligger begge disse faktorer til grund for volden, og dens udøvere kommer fra begge sider af samfundet. Det er faktuelt forkert at sige, at problemerne kun skyldes islamistiske fundamentalister.
Til orientering skal jeg tilføje, at delstaten Plateau ikke er en af dem, der har indført sharialovgivning, og den vil næppe gøre det, for den har et overvældende kristent flertal bestående af grupper af indfødte og tilflyttere. Der er meget ofte en form for socialt sammenstød mellem tilflyttergrupper og de oprindelige beboere - det er noget, vi også ser talrige andre steder. I Nigeria er der flere lag af problemer, og de enkelte lag er i sig selv nok til at udløse en konflikt. Det er nødvendigt at anerkende denne komplekse situation, hvis vi skal gøre noget reelt ved den.
For anden gang i eftermiddag må jeg erklære mig enig med hr. Posselt. Vi ser nogenlunde ens på denne situation. Hans reference til Jugoslavien er også meget vigtig, for dér har vi bidraget til en såkaldt løsning, der er det modsatte af det, vi - af meget gode grunde - finder nødvendigt i Afrika. Vi ønsker nemlig ikke at ændre den geografiske inddeling. Selv om vi trak grænser, der ikke gav mening, er Europa og andre med rette enige med Afrika selv i, at så længe afrikanerne ikke ønsker at ændre dem, bør vi bestemt ikke råde dem til det, selv om det kan være svært.
Det har i nogen tid stået klart, at der er konflikter mellem forskellige samfund i Nigeria, og vi har fulgt situationen som led i det tidlige varslingssystem om konflikter, som Kommissionen er ved at indføre. Kommissionen har også tilpasset sit samarbejdsprogram, så det afspejler situationen. Støtte til menneskerettigheder i Nigeria er et væsentligt element i vores samarbejdsstrategi for landet. Nigeria er også valgt som fokusland i forbindelse med det europæiske initiativ til støtte for demokrati og menneskerettigheder. Dette er en reaktion på netop de bekymringer, der er kommet til udtryk i Parlamentet.
Tre projekter blev godkendt sidste år, herunder et med en nigeriansk ngo, der arbejder for at fremme fred mellem muslimer og kristne i delstaterne Plateau og Kaduna. Projektet omfatter også bedre udformning og anvendelse af sharialovgivningen i overensstemmelse med den garanti for religionsfrihed, som Nigerias forfatning indeholder, samt respekt for de internationale menneskerettighedskonventioner, som landet har skrevet under på.
Med andre ord er rimelig sameksistens mellem sharialovgivning og den nigerianske forfatning en mulighed. Det er, hvad landet prøver at opnå. Jeg nævner blot dette for at understrege, at vi ikke blindt skal bevæge os i én retning uden at overveje sagens kompleksitet.
Som jeg allerede har sagt, er andre konflikter vedrørende religiøse forskelle meget vigtige, og vi bør passe på, at vi ikke overser eller marginaliserer disse. Hvis vi ikke indser det, er vi ikke meget værd i en dialog, der tager sigte på at bringe konflikterne til ophør. Sociale, økonomiske og etniske problemer - alle de andre lag af problemer, som jeg har nævnt - skal inddrages i analysen.
På føderalt plan arbejder Kommissionen sammen med medlemsstaterne om at styrke den politiske dialog med Nigeria. Dialogen er et af de instrumenter, som Cotonou-aftalen indeholder, og den føderale regering deltager aktivt i dialogen.
Vi har tilpasset os de særlige forhold i Nigeria, hvor delstaterne har stor magt, og faktisk udføres størstedelen af vores arbejde med vand og sanitet i seks af de 36 delstater, som Den Føderale Republik Nigeria består af. Vi har ikke valgt de seks delstater ud fra, hvor det er lettest at arbejde, men ud fra, hvor behovet er størst. Selv om vi dermed lægger op til problemer, er det den mest meningsfyldte fremgangsmåde, når det gælder de sager, der er kernen i forhandlingen her i eftermiddag.
Ligesom Parlamentet opfordrer vi den føderale regering til at gøre alt for at beskytte sine borgere, bringe volden til ophør og fremme respekten for menneskerettighederne, herunder naturligvis religionsfrihed. Vi håber, at Parlamentets vedtagelse af en afbalanceret forordning om dette emne kan bidrage hertil. 
Formanden.
   - Jeg giver ordet til hr. Rübig, som har en bemærkning til forretningsordenen. 
Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har en anmodning. Jeg anmoder om, at det prøves, om, som det blev konstateret af hr. Ferber under afstemningen om van Hulten-betænkningen og noteret i protokollen, et medlem ikke var til stede i salen, og det også i sidste ende er blevet bekræftet af ham. Har han ret til senere at kræve en rettelse af en stemmeadfærd, som der ikke var tale om i salen, hvilket på nuværende tidspunkt er noteret i protokollen? 
Formanden.
   - Tak, hr. Rübig. Vi noterer os Deres bemærkning, som vil blive behandlet behørigt. 
Knolle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg anmoder formanden om at beskytte os omfattende i morgen tidlig ved opførelsen centralt på listen mod de forventede medier, som arbejder for en vis hr. Martin. Vi har intet at skjule, men ønsker dog heller ikke at blive forulempet. Jeg forsikrer Parlamentet om, at jeg indtil for kort tid siden ikke anså det for muligt, at jeg er blevet udspioneret systematisk af en vis hr. Martin i hvert fald siden 2002 ved hjælp af et særligt mikrokamera. Jeg har ikke hørt noget om denne spionage. Havde jeg fået noget at vide, ville jeg have boykottet denne hr. Martin siden 2002.
Jeg fordømmer lige så skarpt bestemte tyske medier, som betjener sig af en vis hr. Martin som såkaldt kronvidne, og som f.eks. dermed har udsat mig for en modbydelig kampagne i Tyskland for at ødelægge mit rygte. Jeg har altid holdt mig til de gældende regler her i Parlamentet. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, jeg er blevet tiltalt personligt og glæder mig over, at jeg får mulighed for at svare, og at det ikke kun er andre, der kan komme af med deres udtalelser her.
Jeg vil blot tydeliggøre, at det under ingen omstændigheder er sådan, at visse medier arbejder for mig. Jeg vil også gerne understrege, at jeg ikke har arbejdet med et særligt mikrokamera, og i det hele taget vil jeg gerne betone, at jeg har meget ondt af de europæiske skatteydere og vælgere, fordi man stadig helt tydeligt ikke forstår her i Parlamentet, at det er reglerne, der er problemet, og at en selvbetjeningsmentalitet har gjort sit indtog her, hvilket simpelthen viser, at det kun er presset fra offentligheden, der kan føre til en forståelse af, at det langt om længe skal reformeres, hvilket jeg og nogle af mine kolleger også tilstræber. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er ked af det, men jeg havde nu større forventninger til hr. Martins forklaring. Jeg troede, at han ville forklare os, hvorfor der står i protokollen, hvordan han stemte i forbindelse med de mange ændringsforslag til van Hulten-betænkningen, selv om han jo overhovedet ikke var til stede i salen. Det er et uforklarligt fænomen, at en person påstår at have stemt om utallige ændringsforslag, selv om han var udenfor. Det kan vi gøre alle sammen, give interview udenfor og senere på lister hos Præsidiet ...
Formanden.
   - Vi vil ikke gå videre med denne sag. Den er blevet diskuteret indgående i de sidste dage, og Parlamentets formand har flere gange udtalt sig udførligt om den.
Forhandlingerne om krænkelser af menneskerettigheder, demokrati og retsstatsprincippet er afsluttet. 
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning(1).
(2)

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg er enig med det overordnede budskab i denne betænkning, der med bekymring bemærker, at den økonomiske nedgang i regionen går hårdere ud over kvinder end mænd, og at feminiseringen af fattigdommen vokser hurtigt. Jeg vil gerne understrege, at fattigdom og arbejdsløshed sammen med en stærk patriarkalsk tradition er hovedårsagerne til prostitution, handel med kvinder og vold mod kvinder.
Kvindernes menneskelige ressourcer, som er relativt store på grund af deres generelt høje uddannelsesniveau, udnyttes ikke tilstrækkeligt i forbindelse med regionens økonomiske, sociale og kulturelle udvikling som følge af forskelsbehandling og fordomme.
Regeringerne i Sydøsteuropa skal således i lyset af den voksende religiøse fundamentalisme og patriarkalismens renæssance i samfundene sikre de grundlæggende frihedsrettigheder, respekten for menneskerettighederne samt tanke- samvittigheds- og religionsfriheden. De skal endvidere sikre, at individets autonomi ikke undergraves i traditionens navn, og at kvinders rettigheder og princippet om ligestilling mellem kønnene ikke trædes under fode.
Jeg bemærker med bekymring, at kvindernes deltagelse i politik i de fleste lande i Sydøsteuropa gennemgående ligger under 20 %, hvilket i sammenligning med de øvrige europæiske regioner er den højeste udelukkelse af kvinder fra ...
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Overtrædelserne af menneskerettighederne i det vestlige Balkan er yderst foruroligende og bør derfor fordømmes.
Som fru Karamanou med rette påpeger, findes der dog problemer, som ikke alene vedrører kvinder. Jeg er enig i, at kvinders rettigheder fortjener særlig opmærksomhed, men der er andre problemer, som er så omfattende, at de giver anledning til større bekymring. Ordføreren anerkender, at der er sket en positiv udvikling med hensyn til kvindernes situation. Lad os ikke glemme, at nogle af disse lande først er blevet selvstændige for forholdsvis nylig, og at de har gennemgået perioder med stor ustabilitet og i nogle tilfælde endda krig.
Denne region består af mange forskellige etniske og kulturelle grupper. Større ændringer sker derfor ikke fra den ene dag til den anden.
I lyset af ovenstående har jeg hverken stemt for eller imod beslutningsforslaget.
Jeg mener, at EU bør fordoble sin indsats for at styrke udviklingen i disse lande og ikke kun fokusere på en enkelt gruppes situation, uanset hvordan den er. På den måde opnår vi ikke alene en positiv udvikling for kvinder, men også - hvilket er endnu vigtigere - en reduktion af Vestbalkans mange problemer. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Opfordringen til et forbud mod brug, produktion, oplagring og overførsel af personelminer er korrekt og på sin plads.
Vi er særlig bekymrede over, at der findes store mineområder, som kræver tusinder af ofre - hovedsagelig børn - og forhindrer folk i at vende tilbage til deres hjem, dyrke deres jord og starte på en ny tilværelse efter en militær konflikt. Denne situation må ophøre. Vi bør så hurtigt og effektivt som muligt mobilisere de ressourcer, der er nødvendige for at rydde mineområderne, hjælpe med ofrenes sociale og økonomiske rehabilitering og destruere lagrene af personelminer.
Det er ligeledes chokerende, at USA - det land, som fører våbenkapløbet og foretager de fleste militære interventioner - har meddelt, at landet ikke vil undertegne Ottawa-konventionen om forbud mod personelminer, og at det har besluttet at beholde sine 8,8 millioner såkaldt intelligente personelminer (forsynet med selvødelæggelsesmekanismer). USA har også udtalt, at landet først vil holde op med at bruge konventionelle personelminer og antitankminer efter 2010, eller med andre ord fire år efter den tidligere aftalte frist. 

Formanden.
   - Parlamentets dagsorden er hermed udtømt.(1)
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.

