
Georges Berthu
Herr talman! Jag skulle vilja göra en anmärkning angående förmiddagens föredragningslista. Som ni märker innehåller den mycket få betydelsefulla frågor, medan ytterst viktiga händelser just nu äger rum i Europa. Jag tänker framför allt på att vi tillbringat en hel sammanträdesperiod utan att debattera den gemensamma valutan.
I förra veckan, den 24 september, hölls en mycket viktig folkomröstning genom vilken danskarna sade nej till den gemensamma valutan. I går höjde Europeiska centralbanken styrräntan med en kvarts procentenhet, vilket gjorde att euron föll på nytt. Härav måste vi dra två slutsatser: för det första kommer medborgarna aldrig att kunna intressera sig för våra debatter om Europaparlamentet envist undviker alla viktiga diskussioner; för det andra är euron en konstgjord valuta. Det skulle vara katastrofalt att helt och hållet gå över till euron under nuvarande omständigheter.

Rübig
Herr talman! Låt mig bara på kollegernas vägnar rikta uppmärksamheten mot denna trave som visar vilka underlag vi har behövt för att gå till omröstning denna vecka. Jag vill gratulera mina kolleger. Vi är alla mycket flitiga!
(Skratt, applåder)

Talmannen
Tack, herr Rübig.

Utvidgning av gemenskapsgarantin som beviljats EIB till att omfatta lån till projekt i Kroatien
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A5-0237/2000) av Seppänen för budgetutskottet om förslaget till rådets beslut om ändring av beslut 2000/24/EG för att utvidga gemenskapsgarantin som beviljats Europeiska investeringsbanken till att omfatta lån till projekt i Kroatien (KOM(2000) 289 - C5-0336/2000 - 2000/0122(CNS)).

Seppänen
. (FI) Herr talman! Europeiska investeringsbanken beviljar länder som inte är medlemmar i EU lån som garanteras av Europeiska unionen. Investeringsbanken beviljar fritt enskilda lån enligt sina egna kriterier utan exakta direktiv från EU.
Unionen har trots allt satt ett tak för de lån som man garanterar. Lånen garanteras inte till hundra procent, utan rådet har i december 1999 beslutat att garantera endast 65 procent av lånen under perioden 2000 - 2007. För den resterande delen måste investeringsbanken själv få andra säkerheter eller ge en riskkredit. I praktiken finns det inga riskkrediter och Europeiska investeringsbanken är till och med redo att sänka EU:s procentuella andel av borgen.
I unionens budget finns en särskild garantifond för investeringsbankens lån. Dit överförs medel för varje borgensförbindelse ur en särskild reserv, vars maximibelopp har angivits i finansieringsramarna som ingår i avtalet mellan de olika organen. År 2000 kan högst 204 miljoner euro överföras från reserven till garantifonden. För investeringsbankens lån överförs ur reserven tekniskt sett 9 procent av en summa som utgör 65 procent av lånens nominella värde.
Budgetens garantifond används också till så kallat makroekonomiskt stöd för länder som inte är medlemmar i EU. Det är ett billigt sätt för medlemsländerna att ge utvecklingsbistånd. Dessa lån beviljas på politiska grunder åt EU:s ödmjuka samarbetspartners och de garanteras i motsats till investeringsbankens lån till hundra procent ur garantifonden.
Beträffande det makroekonomiska stödet är det ofta fråga om EU:s andel i ett helhetspaket där övriga biståndsgivare är Världsbanken och Internationella valutafonden. I allmänhet ges finansieringsstöd till tredje land i enlighet med Internationella valutafondens ekonomiska och politiska förhållningskriterier - ju mer säkerheter man beviljar för investeringsbankens lån, desto mindre kan man ge i makroekonomiskt stöd och vice versa. Med medel ur garantifonden kan man även garantera så kallade Euratom-lån för att stödja utvecklingen av tredje lands kärnkraftsindustri, men för dem har man under de senaste åren inte behövt göra överföringar från reserven till garantifonden.
Rådet har i december 1999 beslutat ett tak för garantierna åt investeringsbanken för åren 2000-2007 samt gjort upp en förteckning över de länder utanför gemenskapen som är berättigade till lån. Europaparlamentet har tagit ställning till ärendet i Rühles betänkande hösten 1999. När parlamentet har rådfrågats behandlas ärendet inte längre i parlamentet vad gäller villkoren för garantierna.
Parlamentet skall i dag besluta om en mycket enkel fråga, huruvida Kroatien skall anslutas till de länder som Europeiska investeringsbanken kan bevilja lån som garanteras av EU. I Kroatien pågår inte längre krig och där har skett en demokratisk förändring. Således är det befogat att ansluta landet till låntagarna, liksom också att höja taket för investeringsbankens motsvarande lånemandat. Om parlamentet kunde ge ändringsförslag till rådets beslut, skulle det säkert påpeka arbetslösheten och de sociala problemen i Kroatien, vilka förorsakas av den bantningskur man föreskrivit Kroatien, men i detta sammanhang finns det ingen rättslig grund för sådana ändringsförslag.
Samma juridiska befogenhetsproblem berör beslutet som inom kort skall behandlas i parlamentet beträffande Turkiets anslutning till mottagarna av Europeiska investeringsbankens lånegarantier. Parlamentet skulle säkert vilja ställa flera villkor för Turkiets lån, men även då beslutar man i praktiken bara om en sak. I dag ansluts Kroatien till garantimottagarna, sedan ansluts Turkiet.
I detta sammanhang meddelar vi också kommissionen att medlen i garantifonden nästa år inte kommer att räcka till säkerhet för de lån man nu har vetskap om.

Naranjo Escobar
Herr talman! Förslaget till rådets beslut om att för första gången utvidga den garanti som gemenskapen beviljar Europeiska investeringsbanken är utan tvekan av ovanligt stor betydelse.
Innan jag framför några konkreta kommentarer om de frågor som tas upp i förslaget till beslut, vill jag ge uttryck för vårt stöd till detta, en position som parlamentets ståndpunkt om förbindelserna mellan Europeiska unionen och Kroatien kontrasignerar. Likaså vill jag inledningsvis påpeka att jag delar den oro som föredraganden har gett uttryck för beträffande lånegarantireserven vars snäva marginaler kan vålla problem om något oförutsett skulle hända.
Ett beslut som måste placeras i ett dubbelt sammanhang: ur en strikt politisk synvinkel bör vi i första hand ägna oss åt situationen i Kroatien. Vi välkomnar den nya politiska vändning som skedde i landet efter valen till den lagstiftande församlingen och presidentposten. Europeiska unionen kan inte annat än uppmuntra landets slutgiltiga förankring i demokratin och i rättsstaten, och det råder inga tvivel om att denna uppmuntran bör ta sig uttryck i finansiella stödåtgärder för att förbättra den ekonomiska situationen så att befolkningen kan göra de uppoffringar som krävs för att justera de grundläggande underskotten i den statliga budgeten.
Europeiska investeringsbanken kan och bör spela en viktig roll i området, men det är uppenbart att detta kraftfulla finansiella instrument som används i unionens utrikespolitik vars verksamhet, i enlighet med mandatet i 1999 års beslut, sträcker sig till mer än sextio länder bör anpassa sin verksamhet till kommissionens åtgärder och det bör stå klart att kommissionen inte kan avvika från det senaste avtalet som ingicks under trepartssamtalet i juli, där man enades om att varje nytt förslags förenlighet med det aktuella finansieringsprogrammet skall motiveras i dokumentationen till finansieringen.
Ur en funktionell synvinkel förutsätter den reserv som ingår i den aktuella budgetplanen samt garantifondens fungerande - enligt min uppfattning - att mekanismerna förbättras för att uppnå kvalitets- och effektivitetsmålen för unionens lån som omfattas av budgetgarantin. I det avseendet betraktar jag den analys som föredraganden tidigare gjorde som en mycket lovvärd utgångspunkt. Det handlar inte om att ifrågasätta varken budgetgarantins utformning eller Europeiska investeringsbankens roll. I det interinstitutionella avtalet fastställs för budgetförfarandet en rad trepartssamtal. I det sammanhanget och med tanke på lånegarantireservens snäva marginaler som fastslagits till 200 miljoner per år, finns det inget som hindrar diskussioner om prioriteringarna i utnyttjandet av dessa marginaler de närmaste åren.
Vår målsättning är naturligtvis att öka Europeiska investeringsbankens effektivitet och för att vi skall kunna göra det måste kommissionen garantera en utvärdering av EIB:s verksamhet som är så detaljerad som möjligt. Vi kan inte nöja oss med att konstatera att vi förfogar över ett stabilt garantisystem. Vår politiska grupp har upprätthållit en strategi i budgetförfarandet för år 2001 där en klar förbättring eftersträvas av kvaliteten på utgifterna och en förbättring av kontrollmekanismerna för utförandet. Detta är tillfället att kräva samma mål beträffande EIB:s verksamhet. Det är uppenbart att parlamentet inte får begränsa sin roll till att passivt ta del av den information som kommissionen och EIB lämnar eller till att välsigna rådets beslut.

Iivari
Herr talman, bästa kolleger! Budgetutskottets betänkande som behandlas nu, där man rekommenderar en utvidgning av investeringsbankens gemenskapsgaranti till att omfatta lån beviljade i Kroatien, redogör för två viktiga aspekter.
För det första har den politiska situationen i Kroatien märkbart förbättrats. Den nya regeringen har förbundit sig till politiska och ekonomiska reformer. Det ger Europeiska unionen möjlighet att fortsätta samarbetet som avbröts 1995 i och med att Kroatien inledde väpnade operationer i Krajina.
Det andra budskapet står att finna i Kroatiens alltjämt mycket svåra ekonomiska situation. Under åratal har det idkats överexploatering i landet, vilket har lagt en lamslagen företagssektor och över 20 procents arbetslöshet på den nya regeringens axlar.
Föredraganden Esko Seppänen konstaterar alldeles riktigt i motiveringarna till sitt betänkande, att de samhälleliga förhållandena i Kroatien är svåra och att det stöd som gemenskapen beviljar även borde ha en positiv inverkan på det sociala området.
I Kroatien skedde en betydande politisk förändring i parlamentsvalen som hölls i början av detta år. Landets befolkning uttryckte genom att rösta ett krav på demokratisk förändring. En front bestående av sex partier med stark majoritet i folkrepresentationen bildade den nya regeringen. Regeringen har visat sig snabbt erkänna den europeiska demokratins och rättsstatens värderingar. I fråga om externa förbindelser prioriterar den en integrering med de europeiska-atlantiska strukturerna. I sitt program förbinder sig regeringen bland annat att respektera mänskliga och minoriteters rättigheter, verkställa återflyttningen av flyktingar, förbättra grannrelationerna samt vidta betydande ekonomiska reformer. Man har redan stiftat lagar som gäller dessa målsättningar.
Utvecklingen i Kroatien har snabbt lett till ett närmande i förhållandena mellan EU och Kroatien efter ett uppehåll i åratal. Mellan unionen och Kroatien verkar bland annat en rådgivande arbetsgrupp vars uppgift är att erbjuda Kroatien sin expertis samt tekniskt stöd i förhandlingarna om avtalsförhållandena.
Enligt kommissionen borde man så snabbt som möjligt inleda förhandlingar med landet om stabiliserings- och associeringsavtal. Rådet beslutade i augusti att Tempus 3-programmet som gäller högre utbildning skall utvidgas till Kroatien. I juni frigjorde kommissionen 10 miljoner euro för stödjandet av flyktingars hemkomst.
Förslaget som är under behandling innehåller ett riktbelopp om 250 miljoner euro för Europeiska investeringsbankens lån till Kroatien under åren 2000-2007. Med summan har man för avsikt att finansiera grundläggande infrastrukturprojekt och miljöinvesteringar, utveckling av industri och små och medelstora företag, återuppbyggnad av bostäder, upprustning av städer samt turism. Planerna är i enlighet med de projekt som föreslagits av Kroatien vid konferensen om regionala stöd som hölls i mars.
Kroatiens ledning har förbundit sig till en svår, men nödvändig ekonomireform. Det är en tuff kur, men förhoppningsvis skall de nu nämnda lånen hjälpa till att lindra ekonomireformens negativa effekter på medborgarnas liv. Man måste även komma ihåg att Kroatien har bra industrianläggningar, kompetent och utbildad arbetskraft samt utomordentliga förutsättningar att till exempel utveckla turismen.
Enligt kommissionens uppskattning kan landets konkurrenskraft på den europeiska markanden märkbart förbättras med ett antal enhetliga och ambitiösa strukturreformer, men för tillfället har många kroatiska företag alltjämt svårt att konkurrera i en öppen ekonomi.
Händelserna på Balkan och områdets framtid är mycket aktuella frågor. Denna vecka har vi i andlös spänning följt situationen efter presidentvalen i Jugoslavien. Reformvindarna blåser även i Belgrad. Det internationella samfundet har redan meddelat sitt stöd åt det serbiska folket och sanktionerna är på väg att upphävas. Europeiska unionen och Europaparlamentet har all anledning att stödja den positiva utvecklingen på Balkan. Osäkerheten inom området är ett hot mot hela Europa. Vi vet att nationalism och fattigdom betyder krig. Nu stundar en omfattande materiell och andlig återuppbyggnad och även vi måste för vår del röja undan hindren för ett effektivt bistånd.
Tyvärr ser de interinstitutionella förhandlingarna om unionens budget för nästa år - framför allt finansieringen av avsnitt IV - för tillfället ännu mycket komplicerade ut. Förhoppningsvis skall de hoppfulla signalerna från Kroatien och nu även från Jugoslavien sporra oss att finna en lösning för budgeten och problemen i budgetplanen.

Lagendijk
Herr talman! I går kväll talade vi här om Serbien och de revolutionära förändringarna där. I Kroatien kom förra året en ny regering till makten på ett något mindre dramatiskt sätt. Oppositionens valseger erkändes i alla fall omedelbart. Därför är det nu möjligt att ta upp tråden från 1995 igen. Sedan dess har en undersökning om möjligheterna till ett stabiliserings- och associeringsavtal ägt rum, och det förväntas att förhandlingarna om detta skall kunna inledas redan i slutet av det här året. Man värdesätter en delegation från Europeiska unionen, och som ni vet kommer toppmötet i slutet av november att äga rum just i Zagreb för att ge Kroatien en signal att landet är välkommet i Europeiska unionens kretsar.
Därför är det också viktigt att man kommer i gång med återuppbyggnaden av ekonomin. Man har nu varit inne i en period som kännetecknas av en dramatisk försämring; en period även med allmänt utbredd korruption. Låt oss inte glömma bort att Kroatien tills helt nyligen var det klassiska exemplet på ett privatiseringsprogram som slagit helt snett, där bara någon enstaka person kunnat dra fördel av privatiseringen. Hela denna process kommer att behöva stöd. Det behövs enorma investeringar till detta: investeringar i infrastruktur, i miljö, men även investeringar i mycket riskfyllda operationer.
Som vi alla vet är det riskabelt att grunda ett litet eller medelstort företag i länder av den typen. Saker och ting kan gå på tok där, och det gäller också för flyktingmottagandet i synnerhet, ett investeringsmål som jag tyvärr saknade i föredragandens betänkande. Det är också riskabla investeringar. Därför är det också riktigt att Europeiska investeringsbankens mandat höjs med 250 miljoner. Europeiska unionen ställer sig som garant för detta.
Men kolleger, där klämmer skon, för nu kommer vi på nytt till samma punkt som också var aktuell i debatten om Serbien i går kväll, nämligen den för låga beräkning av de verkliga kostnaderna på Balkan som rådet i Berlin gjorde förra året. Som ledamot av utskottet för utrikesfrågor vet jag att kollegerna i budgetutskottet förebrår mig och mina kolleger för att vi hela tiden vill ha mer pengar till Balkan och att de måste förhandla med rådet, vilket inte alltid är så lätt.
Men det finns faktiskt ett verkligt problem. Jag nämnde det i går i fråga om Serbien, och jag nämner det nu igen. Det får inte vara så att klyftan mellan Europeiska unionens godkännanden och löften å ena sidan och de reserverade ekonomiska medlen å andra sidan fortfar att vara så stor som den nu hotar att bli. Europeiska unionen kan inte tillåta sig att efter de vackra orden i går och efter att ha beviljat denna garanti i dag komma till Belgrad i morgon med tomma händer. Jag vill därför enträget vädja till kollegerna, men framför allt också till rådet, att vid förhandlingarna om budgeten för nästa år och för de därpå följande åren hålla sig så nära intill kommissionens förslag som möjligt, eftersom kommissionen i mina ögon fortfarande har gjort den bästa uppskattningen av de totala kostnaderna i Kroatien, men även för andra delar av Balkan.
Sedan kommer jag till det övergripande programmet för Balkan. Jag stöder ändringsförslaget från utskottet för industrifrågor, där man med rätta säger att detta lån är viktigt, men att det övergripande programmet när allt kommer omkring är viktigare, men då med den finansiering som krävs.

Markov
Stort tack till föredraganden för hans betänkande och de kommenterande orden. Vi är väl alla överens om att Kroatien kommer att behöva politisk hjälp, men att ge hjälp på politisk väg innebär även att stötta finansiellt, för en politisk stabilitet förutsätter alltid social och ekonomisk stabilitet, och detta kan naturligtvis uppnås endast om motsvarande investeringar faktiskt genomförs på området. Nu är det bråttom att stoppa respektive vända den sänkning av bruttonationalinkomsten som kan konstateras för år 1999 och även det ökade budgetunderskottet i Kroatien, vilket i slutändan kan lyckas endast om det skapas självbärande ekonomiska kretslopp i Kroatien.
Det bidrag i form av ett lån från Europeiska investeringsbanken (EIB) på 250 miljoner euro för tiden 2000 till 2007 som föreligger för diskussion kan visserligen inte vara en milstolpe men väl en hjälp framåt. Detta leder automatiskt till det förfaringssätt som kommissionen har föreslagit och som finner stöd i betänkandet. Den problematik som träder i dagen och som hittills förblivit olöst är dock egentligen en helt annan. Generellt gäller att nya politiska utmaningar också kräver större finansiella insatser, och större finansiella insatser betyder inte på andras bekostnad. Därför gäller det generellt att begrunda - och förhoppningsvis även att fatta positiva politiska beslut om - för det första att reserven för garantifonden skall ökas på, för det andra att det inte får överlåtas enbart åt rådet att besluta om hur reservmarginalen skall användas, och för det tredje att det utarbetas bindande kriterier för ett effektivt utnyttjande av EIB-lånen, så att det slutligen även går att kontrollera huruvida tilldelningen faktiskt svarar upp mot de nödvändiga målsättningarna.

Posselt
Herr talman! Dessa dramatiska timmar blickar vi mot Belgrad och hoppas att det skall inledas en demokratiseringsprocess som ger oss en verklig demokrati under de kommande åren. Över allt detta hotar dock fortfarande ett våldsamt frågetecken. Vi vill stödja och välkomna detta, men vi får inte bli euforiska. Kroatien satte redan för tio år sedan igång med demokratiseringen och med demokratin. År 1990 höll man demokratiska val, vilka enligt internationellt omdöme var fria och rättvisa. Vid dessa val avgick den tidigare kommunistiska toppen som stod under ledning av nuvarande premiärminister Racan under disciplinerade former, och en ny demokratisk utveckling inleddes i regeringen Tudjman, som enligt internationell uppfattning började uppvisa en del brister, vilka sedan skärptes.
Nu måste man även se till det totala läget i landet. Landet var då inte bara upptaget med att skaka av sig lasten av 50 års kommunistiskt arv, vilket även övriga stater i Mellan- och Östeuropa, även kandidatländerna, ännu i dag måste arbeta hårt för, utan landet var till en tredjedel ockuperat av dåvarande och i dag fortfarande tjänstgörande diktatorn Milosevic utländska trupper. Kroatien var ockuperat till en tredjedel, och först efter många år lyckades man åter förena landet och införa en demokrati som - detta måste en gång för alla lyftas fram - mynnade i ett fredligt regeringsskifte. Nuvarande regering kom inte till makten under samma omständigheter som den förhoppningsvis kommande regeringen i Belgrad, utan den tidigare regeringen i Kroatien avgick enligt fria och rättvisa val, och en ny regering kom till makten. Därför är det inte helt korrekt när det i betänkandet talas om demokratisering. Demokratiseringen i Kroatien ägde rum för tio år sedan.
Vi måste även kunna urskilja det beundransvärda som under dessa tio år har presterats i samband med uppbyggnaden av marknadsekonomi, demokrati och rättsstatlighet. Kollegan Langendijk har rätt, utvecklingen på privatiseringsområdet har uppvisat stora fel. Det har förekommit en våldsam korruption, men se er om i de associerade länderna, i kandidatländerna, även där har vi denna utveckling. Den nuvarande demokratiska regeringen i Kroatien och den nuvarande demokratiska oppositionen i Kroatien behöver vårt fulla stöd. Därför välkomnar jag det faktum att vi i dag kommer att börja betala ut garantier, att vi i dag kommer att fatta detta beslut. Dock måste vi vara klara över att detta endast är ett första litet steg i rätt riktning.
Markov har helt riktigt påpekat att medlen är knapphändiga, att det endast kan bli fråga om ett första steg. Vår målsättning måste vara att visa vägen, inte enbart genom ytterligare kapital, utan framför allt genom politiska tecken. Därför är det viktigt att Kroatien äntligen får ett associeringsavtal som gör klart att det handlar om ett europeiskt land med blicken entydigt riktad mot anslutning till Europeiska unionen. Därför: ja till denna finansiella hjälp, ja till denna garanti, men samtidigt en energisk uppmaning till kommissionen att ge starkt stöd till detta djupt europeiska och nu verkligen demokratiskt och rättsstatligt styrda land och att föra in landet i raden av kandidatländer, för jag anser att Kroatien har förtjänat vårt fulla stöd. Detta kan bli en signal för hela regionen att ha som utgångspunkt för förnyelsen av hela området.
(Applåder)

Meijer
Herr talman! I dag kan vi inte tala om Kroatien utan att se sammanhanget med dess grannland Serbien, där folket nu äntligen frigör sig från den auktoritära klick som styrt landet. Det handlar om en klick som kallade sig socialistisk, men som nu i drygt tio år har kunnat hålla sig kvar vid makten enbart genom att använda fascistiska metoder. Vid sidan av ojämlikhet inför lagen för oppositionen och öppet våld från statens sida hör framkallandet av rädsla för den onda yttervärlden hit, liksom även att alla som är kritiska mot regimen utropas till landsförrädare.
Samma recept användes också för tio år sedan i Kroatien. Kroatien tillhör inte de stater som vi har diskuterat denna vecka som möjligt framtida kandidatland till unionen. I många avseenden är detta lands ställning jämförbar med Slovakiens, ett land som nu är kandidatland. Båda områdena var fram till 1918 upproriska delar av Ungern med ett eget språk, en egen kultur och identitet, som motarbetades av den officiella statsmakten. På grund av internationellt tryck tvingades de sedan att inte bli helt självständiga, utan de måste i stället uppgå i nya samlingsstater som var avsedda att fungera som smältdegel för små slaviska folk, men den sammansmältningen lyckades aldrig.
När Kroatien och Slovakien för ett halvsekel sedan för första gången blev självständiga till namnet var de vasaller till Hitlerregimen. Yttervärlden ansåg 1945 att man för evigt måste göra slut på dessa staters existens. I efterhand måste vi konstatera att detta var dumt. Ignorerandet av dessa folks önskan att kunna fatta beslut självständigt har under många år varit en grogrund för en aggressiv och auktoritär nationalism, en nationalism som inte har dragit någon större lärdom av nazitidens katastrofer och som har en fientlig inställning gentemot andra folk och den inhemska demokratin. Människorna gömmer sig bakom Tudjman och Meciar eftersom de i dem såg den enda garantin för att kunna bli jämlika med de grannar som tidigare härskat över dem. Först nu när alla deras rimliga önskemål har blivit verklighet och ingen längre ifrågasätter deras rätt till oberoende slocknar nationalismen och normala politiska förhållanden uppstår. I båda länderna har nationalisterna nyligen förlorat den politiska makten. Det kan andra områden med en stark nationalism lära sig en läxa av. Det enda sättet att bli av med detta är att gå med på alla rimliga krav som dessa nationalister ställer.
Numera finns det all anledning att inte behandla Kroatien på något annat sätt än Slovakien och andra centraleuropeiska länder, vilka om de så önskar kan få ansluta sig till Europeiska unionen. Vi har nyligen kunnat se att krigsskadorna ännu inte är återställda. Landets trafikinfrastruktur är sårbar eftersom Dalmatien och Slavonien tillsammans i själva verket utgör två delar av samma folkgrupp. Däremellan ligger Bosnien som likaså bebos av Kroater, framför allt i västra Hercegovina. Miljön i de stora befolkningskoncentrationerna i Zagreb, Rijeka och Osijek utgör en risk. Dessa förhållanden gör det förmodligen nödvändigt med stora investeringar som först senare kommer att ge återbäring i form av turism och ny industri. Därför är det bra att redan nu sätta in åtgärder för detta.
I likhet med föredraganden ställer jag mig frågan om pengarna till detta verkligen kommer att bli tillgängliga, i synnerhet nu när det verkar som om stora penningflöden också måste till Serbien och unionens budget inte kommer att höjas. Det tjänar inte mycket till om Europeiska unionen till höger och vänster kommer med löften till krisområden och till kandidatländer som vi sedan inte kan förverkliga. Vad Kroatien beträffar finns det all anledning att sätta in en ekonomisk åtgärd. Det som min gruppkollega Papayannakis sade i går om att ge Serbien tillträde till Europeiska unionen bör också gälla för Kroatien.

Karas
Herr talman, herr kommissionär, mina damer och herrar! De senaste inläggen liksom dagens och gårdagens debatt har visat följande: trots den nödvändiga höjningen av garantin som vi alla har välkomnat och höjningen av garantibeloppet för EIB-lånet är det ur vår synvinkel nödvändigt med ett helhetskoncept för regionen, helhetspolitiska, näringslivspolitiska och kontraktsenliga avtal, överläggningar och beslut.
Vi välkomnar i dag ytterligare en detaljåtgärd. Vi kan givetvis inte se frågan om garantin och frågan om Kroatien lösryckta från gårdagskvällens diskussion och utvecklingen i Belgrad. Även i dag måste vi på ett entydigt sätt uppmana militären och polisen att omisskänneligen ställa sig på demokratins sida och göra allt för att det maktbyte som inleddes i och med det demokratiska valresultatet skall förlöpa fredligt även under kommande timmar. Som vi ser det finns det över huvud taget inga betänkligheter kring att erkänna dessa demokratiska val, kring att erkänna Vojislav Kostunica som valets segrare.
Mitt land Österrike kommer naturligtvis att tillsammans med alla övriga europeiska länder behöva ge sitt bidrag till återuppbyggnaden av Jugoslavien, vid sidan av Europeiska unionen. Vi kommer att göra allt för att det aviserade avbrytandet av sanktionerna mot f.d. Jugoslavien verkligen kommer att genomföras fullt ut.
Vad vår vän Posselt har sagt om utvecklingen i Kroatien stämmer. Ändå är vi alla överens om att parlaments- och presidentvalen i januari 2000 ledde till ett nytt politiskt klimat. Den nya regeringen har i större skala bekänt sig till politiska och ekonomiska reformer. Detta kommer att få positiva effekter för förbindelserna mellan Kroatien och EU. Europeiska unionen har inte reagerat på denna utveckling enbart genom att införa den rådgivande arbetsgruppen EU-Kroatien och genom att bygga ut kontoret för särskilda sändebud i Zagreb till ett permanent representationskontor för Europeiska kommissionen.
I lämplighetsrapporten om ett stabiliserings- och associeringsavtal med Kroatien från maj 2000 kommer kommissionen till slutsatsen att villkoren har uppfyllts för att förhandlingar skall tas upp med Kroatien. Även delegationen från det kroatiska och från vårt eget parlament har uppmanat rådet att utvidga Europeiska investeringsbankens mandat. I juni slog rådet fast att samtliga förutsättningar för att inleda förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal har uppfyllts. I juli sände Europeiska kommissionen utkastet till ett förhandlingsmandat till medlemsstaterna för ställningstagande. Österrike, mitt land, fanns med bland de tre första medlemsstaterna som avgav ett positivt ställningstagande.
Jag nämner utvecklingen efter valet år 2000 därför att den visar att det inte räcker bara med att höja garantifonden. Vi har redan kommit mycket längre än så. Vi måste konsekvent fortsätta det som inleddes i maj och juli ända fram till ett Europaavtal. Kroatien och regionen förtjänar detta i den europeiska fredens intresse.
(Applåder)

Purvis
Herr talman! Först av allt måste jag förklara någonting som är av personligt intresse, jag har en svärson som var, och är, flykting från Krajina i Kroatien. Även om det nu är tekniskt möjligt att återvända, måste det göras mycket mer för att serbernas återvändande till Kroatien och till Krajina i synnerhet, skall bli positivt välkomnat. Det krävs mycken psykisk återställning i denna sorgsna del av Kroatien. Vi i Europeiska unionen måste insistera på att detta uppmuntras på ett positivt sätt och att det inte bara blir en formell gest. Våra finansiella bidrag bör ges med detta villkor och jag skulle uppskatta en ny försäkran från kommissionen om att den tar hänsyn till denna aspekt.
Den andra punkten jag vill ta upp berör själva Serbien. Även om det blir en lycklig demokratisk utgång, vilket är vad vi hoppas på i Serbien, kommer det fortfarande att råda mycket förbittring till följd av det som inträffade under Kosovokampanjen och våra senaste förbindelser med Serbien. Detta går inte att överbrygga på en gång. Vi i Europa måste vara förberedda på att sätta oss över alla irriterade reaktioner till följd av dessa känslor.
Vad som har högsta prioritet, inte bara för Serbien utan för hela Balkan inklusive Bulgarien och Rumänien, är att återupprätta normala transportförbindelser i hela området och att återföra Serbien med all dess smärta till den europeiska fållan.

Kinnock
Jag tackar Seppänen å kommissionens vägnar för hans rapport om förslaget att utvidga den gemenskapsgaranti som beviljats Europeiska investeringsbanken för att ge lån utanför unionen, till att omfatta projekt i Kroatien. Som kammaren förmodligen redan vet och som har kommenterats igen denna morgon, ledde parlaments- och presidentvalen tidigare i år till ett regeringsskifte i Kroatien, vilket medfört ett nytt politiskt klimat. Vi firar detta och vi agerar som en gemenskap för att stödja det.
Men jag kan inte låta denna debatt gå mig förbi utan att nämna en annan del av det tidigare Jugoslavien som träder in i det nya århundradet med hopp om och utsikter till frihet. Jag talar om den fantastiska revolution som just nu pågår i Serbien, tack vare det serbiska folkets mod och dess krav på demokrati.
(Applåder) Som kammaren förmodligen redan vet har kommissionen fullständigt klargjort att sanktionerna från Europeiska unionen kommer att hävas i och med att en demokratisk regering kommit till makten i Serbien. När det står klart att Milosevic har flytt och att folkets vilja har segrat, hoppas vi att åtgärder för att upprätta normala relationer och partnerskap mellan Serbien och unionen kommer att vidtagas inom bara några dagars lopp.
Under tiden visar den nya regeringen i Kroatien klart och tydligt ett allvarligt menat engagemang för att leda in landet på en säker demokratisk väg och för att genomföra de politiska och ekonomiska reformer som behövs för att ansluta sig till villkoren i Europeiska unionens stabiliserings- och associeringsprocess för västra Balkan. Efter att ha tagit med dessa framsteg i beräkningen lade kommissionen i maj fram en positiv genomförbarhetsrapport om inledandet av förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal med Kroatien, och den 19 juli rekommenderade kommissionen inledande förhandlingar. Detta innebär ett stort steg framåt för de bilaterala förbindelserna mellan EU och Kroatien. Kommissionen hoppas att ett beslut om detta kan fattas i november så att förhandlingar kan inledas utan ett allt för långt dröjsmål.
Det är också viktigt att gemenskapen sörjer för ett lämpligt finansiellt stöd till Kroatien. Återupptagandet av utlåningen från EIB avser att stödja landets investeringar i infrastruktur och den privata sektorns utveckling. Det står klart att det nya kroatiska ledarskapet behöver ett pålitligt och oavbrutet stöd för att kunna fortsätta att kräva reformer. Det förslag som lagts fram inför kammaren skulle innebära 250 miljoner euro i utlåning under de närmaste fyra åren. Som Purvis just har sagt - och jag håller fullständigt med honom - måste detta ses som en del av en process av normalisering, stabilisering och utveckling som sträcker sig över många år.
Föredraganden har inte föreslagit några ändringar. Därför tackar jag honom och kammaren för att de stöder detta användbara och progressiva förslag som är en investering i en stabil demokrati i ännu en del av vår kontinent.
(Applåder)

Talmannen
Hjärtligt tack, herr kommissionär.
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi övergår omedelbart till omröstningen.
(Parlamentet antog lagresolutionen.)
Röstförklaring

Fatuzzo
Herr talman! Jag kom hit inte bara för att rösta för detta stöd till Kroatien, utan framför allt för att få möjlighet att uttrycka min tillfredsställelse - liksom andra har gjort i dag - med den demokratiska utveckling som pågår i Serbien just nu. Efter många års svårigheter för befolkningen - svårigheter av alla slag - kan vi nu äntligen på ett mycket demokratiskt sätt åter välkomna Serbien i folkgemenskapen i Europeiska unionen. Jag hoppas att kontakter snart kommer att knytas och att man kommer att bevilja stöd även till det serbiska folket, såsom till det kroatiska, ett folk som förtjänar största respekt.

Talmannen
Tack, herr Fatuzzo.

Avbrytande av sessionen
Talmannen
Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
(Sammanträdet avslutades kl. 09.45.)

