Likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Kathalijne Buitenweg, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om förslaget till rådets direktiv om likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning - C6-0291/2008 -.
Kathalijne Buitenweg
Herr talman! I måndags fick dottern till en av mina vänner ett brev om att hon inte hade kommit in på det universitet som hon hade sökt till. Orsaken till att hon inte kom in var inte bristande intellektuell förmåga utan på att hon har ett funktionshinder. I brevet angavs att universitetet intet kunde ge henne den hjälp hon behöver. Hon klarade gymnasiet utan problem, men nu har hon ställts åt sidan.
Det betänkande som vi diskuterar i dag rör själva kärnan i vårt samhälle. Vill vi att personer ska betraktas som andra klassens medborgare på grund av sin ålder, sexuella läggning, religion eller övertygelse eller funktionshinder, eller föredrar vi ett samhälle där alla kan delta fullt ut? När människor inte får hyra en bostad eller inte får lån på grund av vilka de är behandlas inte bara de enskilda människorna orättvist, hela samhället förlorar på att avskriva människor.
Jag har sett fram emot denna dag med stor förväntan. Mycket står på spel i morgondagens omröstning. Europaparlamentet har begärt EU-direktiv om likabehandling av personer sedan 1995, och Amsterdamfördraget gav oss äntligen en rättslig grund för detta. Under 2000 resulterade detta i några viktiga direktiv: direktivet om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung - som gäller både i arbetslivet och vid tillhandahållandet av varor och tjänster - och även direktivet om bekämpning av diskriminering på grund av religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning - även om det sistnämnda direktivet begränsas till arbetslivet.
Eftersom diskriminering är förbjudet på fler områden, däribland på grund av kön, började detta bli problematiskt. Parlamentet har alltid motsatt sig den hierarki av diskrimineringsgrunder som har uppstått. När allt kommer omkring, varför ska man kunna neka någon ett lån för att han eller hon är homosexuell, men inte för att han eller hon är svart? Skyddet bör vara lika för alla. Vi har alla argumenterat för detta horisontella direktiv, men det finns skillnader mellan oss, både när det gäller tonen men ibland också när det gäller exakt vad direktivet ska innehålla. Hittills har de flesta ledamöter här i parlamentet ändå haft en vilja att rätta till den nuvarande obalansen. Det är detta budskap vi måste skicka till rådet i morgon. Därför hoppas jag på en så stor majoritet som möjligt.
Det finns många personer som jag skulle vilja tacka för deras bidrag till betänkandet. Först och främst föredragandena för yttrandena, särskilt Elizabeth Lynne i utskottet för sysselsättning och sociala frågor. Många av hennes förslag har införlivats i texten. Jag skulle också vilja tacka skuggföredragandena Patrick Gaubert, Emine Bozkurt, Sophie in 't Veld och Sylvia-Yvonne Kaufmann. På nederländska har vi ett ordspråk som bokstavligen kan översättas till ”hoppa över sin egen skugga”, vilket betyder att man överträffar sig själv och ser längre än den punkt som man alltid har malt på om - vilket är en bra utgångspunkt för skuggföredragande. Jag anser att vi har lyckats med detta. Jag är verkligen stolt över den kompromiss som antogs av en stor majoritet i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor. Betänkandet har förbättrats. Jag vill även tacka många fler personer som bidrog till detta, men framför allt Michael Cashman. Jag vill tacka för alla råd han har gett mig, för allt hans lobbyarbete och även för hans inspiration och vänskap under de senaste åren.
För att gå vidare till innehållet i betänkandet förbjuds diskriminering på fyra grunder. Vi hade redan reglerat detta i arbetslivet men nu gäller förbudet även i samband med tillhandahållande av varor och tjänster, socialt skydd - inklusive social trygghet och hälso- och sjukvård - och utbildning. Men alla distinktioner betraktas inte som diskriminering. Försäkringsbolag får exempelvis fortfarande göra åtskillnad baserat på ålder eller funktionshinder om de kan ge en objektiv motivering till detta. Undantag måste göras för många personer med funktionshinder, men det har fastställts gränser för vad som ska betraktas som rimligt. Undantag tillåts därför på vissa villkor, men likabehandling är den allmänna regeln och det är det omröstningen i morgon handlar om. Ser vi bara EU som en marknad, eller ser vi det även som en källa till civilisation?
Hur som helst måste jag säga att ändringsförslag 81 visar var Manfred Weber och 41 andra ledamöter står. Ni vill överhuvudtaget inte se någon lagstiftning om likabehandling. Det spelar ingen roll vilka kompromisser jag försöker nå, eftersom ni av princip motsätter er antidiskrimineringslagstiftning. Därför lägger ni inte fram ändringsförslag, ni förkastar hela förslaget. Det är där våra vägar skiljs - det finns inget utrymme för en medelväg. Låt oss vänta och se vilken väg majoriteten i parlamentet väljer i morgon.
Vladimír Špidla
Herr talman, mina damer och herrar! Jag uppskattar det stora intresse som detta förslag har rönt, vilket visas av det stora antal ändringsförslag som det har gett upphov till. Detta visar i sin tur att kampen mot diskriminering i vardagslivet är något som många av oss hela tiden prioriterar, även i svåra ekonomiska kristider. Jag välkomnar också det utmärkta betänkande som Kathalijne Buitenweg har lagt fram och som har antagits av utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, liksom det utomordentliga bidraget från Elizabeth Lynne och utskottet för sysselsättning och sociala frågor.
I förslaget till betänkande stöds ambitionen och försöken i det förslag till direktiv som kommissionen har lagt fram. Jag anser att föredraganden har lyckats förena de olika synvinklarna och nå ett brett samförstånd mellan de olika politiska grupperna. Jag välkomnar parlamentets stöd i samband med framläggandet av förslaget till direktiv.
När det gäller de föreslagna ändringarna går jag med på många av de förslag till förbättringar som finns i förslaget till betänkande. Trots detta måste jag framhålla att förslaget kräver enhällighet i rådet och därför måste vi förbli realistiska.
Jag vet att problemet med diskriminering på flera grunder är grundläggande för er. Jag är fullt medveten om att personer som drabbas av diskriminering på flera grunder påverkas på ett mycket allvarligt sätt. Eftersom direktivet endast omfattar fyra möjliga diskrimineringsgrunder anser jag emellertid samtidigt att problemet inte kan få en definitiv lösning på lagstiftningsnivå.
I kommissionens meddelande om icke-diskriminering och lika möjligheter för alla från juli 2008 åtog vi oss att inleda en diskussion om denna fråga inom de nybildade grupperna av regeringsexperter. Diskussionen har inletts. Så frågan om diskriminering på flera grunder har inte glömts bort.
Jag skulle kunna godta en hänvisning till diskriminering på flera grunder på de områden som omfattas av detta förslag till direktiv. Jag håller med om att vi måste definiera uppdelningen av befogenheter mellan EU och medlemsstaterna på ett tydligare sätt. Själva definitionen kommer inte att ändras genom direktivet, men vårt mål är att uppnå största möjliga rättssäkerhet.
Jag accepterar också att man måste ta hänsyn till yttrandefriheten när man prövar ärenden där någon anser sig ha blivit utsatt för diskriminering. Vi måste emellertid vara medvetna om att det krävs starka bevis för att styrka att man har utsatts för diskriminering. Det måsta röra sig om människans värdighet och det måste finnas en fientlig eller förödmjukande miljö.
Jag går med på att införa begreppet ”diskriminering på grund av närstående” i den mening som avses i domen i Coleman-målet, men detta begrepp bör endast användas när någon utsätts för direkt diskriminering.
När det gäller finansiella tjänster håller jag med om att tjänsteleverantörerna måste tillämpa en viss grad av öppenhet, men jag hyser vissa tvivel när det gäller de formuleringar som används i ert förslag. Jag håller helt med om att direktivet inte bara bör gälla privata transaktioner. Här har kommissionen och parlamentet en mycket likartad syn. När det gäller personer med fysiska funktionshinder kan jag stödja en hänvisning till den öppna definition av fysiskt funktionshinder som anges i FN:s konvention om funktionshindrade personers rättigheter.
Jag håller dessutom i huvudsak med om vissa av de kommentarer om fysiska funktionshinder som anges i era ändringsförslag. Jag anser emellertid att det är nödvändigt att påpeka att de rättsliga föreskrifterna måste ha en mycket precis lydelse. Jag håller med om vissa av de andra tankar som framförs, men anser att artikel 4 måste vara koncis och lätt att förstå.
Mina damer och herrar! Jag ser fram emot att höra era synpunkter, som jag kommer att besvara under debatten.
Elizabeth Lynne
föredragande för yttrandet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor. - (EN) Herr talman! Jag vill rikta ett stort tack till föredraganden för allt det hårda arbete hon har lagt ned på detta betänkande, och för det nära samarbete vi har haft i denna fråga. Vi har samarbetat mycket nära, och inte bara med detta betänkande. Som hon vet har vi båda, tillsammans med andra personer, arbetat med denna fråga i många år nu, under de tio år som gått sedan jag kom in i Europaparlamentet. Jag minns hur vi satt tillsammans under artikel 13-utfrågningar för så länge sedan. Nu har vi så småningom kommit fram till den stund då vi debatterar ett direktiv om icke-diskriminering. Äntligen har vi möjlighet att driva igenom lagstiftning mot diskriminering på alla de grunder som inte täckts tidigare - funktionshinder, ålder, religion eller övertygelse och sexuell läggning. Vi har väntat på detta i många år. Nu är det bara att hoppas att vi får den där stora majoriteten.
Jag har drivit kampanjer om funktionshinder och ålder i många år, men redan för ganska länge sedan blev jag övertygad om att vi inte kunde utelämna någon. Vi kunde inte bara genomföra ett direktiv om funktionshinder, och sedan ett direktiv om ålder, för då trodde jag att sexuell läggning och ålder skulle utelämnas. Därför efterfrågade jag i mitt initiativbetänkande förra året ett enda direktiv som skulle omfatta alla områden som ännu inte täckts. Jag är mycket glad att detta nu har skett. Jag är också mycket nöjd över att vi fick en så stor majoritet i parlamentet för detta initiativbetänkande. Jag har fått veta av kommissionen och rådet att detta var ett av skälen till att de ansåg det vara säkert att lägga fram detta förslag. Därför måste vi få en mycket stor majoritet för detta betänkande i morgon.
Jag vill också framföra ett mycket varmt tack till kommissionsledamot Vladimír Špidla. Jag har tackat honom vid andra tillfällen, men jag ville tacka honom här i plenum, för utan hans stöd och hjälp tror jag ärligt talat inte att vi skulle ha detta förslag framför oss nu. Så, herr kommissionsledamot, ett uppriktigt tack från många av oss för att ni har drivit denna fråga framåt. Jag vet att ni själv har lagt ned mycket arbete på detta.
Vi fick igenom förslaget i utskottet för sysselsättning och sociala frågor och i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor. Nu behöver vi den där stora majoriteten. Alla bör behandlas jämlikt i hela EU. Personer som använder rullstol eller ledarhund bör ha fritt tillträde överallt inom EU. Personer med en annan sexuell läggning bör kunna använda vilket hotellrum de vill, och bo på vilket hotell de vill när de åker på semester. Alla äldre personer bör ha rätt till tillgång till hälsovård, oavsett ålder. Personer med en annan religion bör inte diskrimineras.
Jag uppmanar alla er som överväger att rösta mot detta: gör inte det. Detta är själva hörnstenen som Europeiska unionen bygger på. Vi grundades på mänskliga rättigheter och icke-diskriminering. Jag ber er att rösta för förslaget.
Amalia Sartori
föredragande för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! I utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet tittade vi i första hand på behovet av likabehandling på hälso- och sjukvårdsområdet. Andra områden har täckts in mycket bra av andra utskott, och framför allt av föredraganden och kommissionsledamoten. Därför beslutade vi oss för att inrikta oss på frågan om hälso- och sjukvård.
Vårt första steg var att konstatera att det fortfarande finns stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller tillgången till hälso- och sjukvård. Tillgången till hälso- och sjukvård är en grundläggande rättighet som bekräftas i artikel 35 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, och en av huvuduppgifterna för medlemsstaternas offentliga myndigheter är att ge alla lika tillgång till hälso- och sjukvårdssystem av god kvalitet. Samtidigt som vi är medvetna om de olika befogenheter som EU och medlemsstaterna har är det därför viktigt att EU gör allt det kan för att upprätta riktlinjer på området. Men detta gäller även direktiv, något som vi gradvist hanterar och utarbetar, tillsammans med resolutioner och förordningar. Där det går måste vi vidarebefordra dessa till medlemsstaterna med detta viktiga mål.
De ändringsförslag som vi i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet framför allt har lyft fram är de som handlar om att främja program för bättre hälsokunskap, att fortsätta att främja åtgärder för att bekämpa våld mot kvinnor, att bekämpa att personer nekas läkarvård på grund av hög ålder, men framför allt - och jag återkommer till denna fråga - om att främja tillgången till hälso- och sjukvårdstjänster av god kvalitet i alla medlemsstater.
Lissy Gröner
föredragande för utskottet för kultur och utbildning. - (DE) Herr talman! Som utskottet för kultur och utbildnings föredragande för det nya direktivet om genomförande av principen om likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning, välkomnar jag varmt kommissionens förslag och vill särskilt tacka Vladimir Špidla.
Eurobarometerundersökningar visar att ungefär tre fjärdedelar av EU:s befolkning anser att det behövs åtgärder på detta område. Utskottet för kultur och utbildning har begärt ändringar och tillägg på tre områden. För det första begär vi att det införs en hänvisning till kön. Vi godtar de kompromisser som har nåtts. Vi vill garantera tillgången till medier och utbildning och lagstifta mot diskriminering på flera grunder. En hel del kompromisser har nåtts på detta område.
Den socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet har ställt sig bakom detta horisontella direktiv. Om tyska konservativa och liberala ledamöter nu förkastar hela direktivet visar de sitt rätta jag. De vill fortsätta att diskriminera homosexuella och sända ut propaganda. Det finns ingen anledning att frukta extremister som scientologer i det nya direktivet. Det kommer fortfarande att vara tillåtet att neka någon att göra reklam eller att vägra att boka konferenslokaler. Utskottet för kultur och utbildning röstade enhälligt för det horisontella ramdirektivet.
Donata Gottardi
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag tar till orda för att rapportera om det positiva resultatet i utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. Detta är ingen slump eftersom vårt utskott är vant att genomföra grundliga undersökningar om likabehandling, lika möjligheter och förbud mot diskriminering.
I det yttrande som vi antog i utskottet sände vi ut flera starka signaler, som jag hoppas kommer att införlivas när texten antas. Detta direktiv sluter eller slutför inte en cykel. I så fall skulle könsdiskrimineringsområdet kunna försvagas. Direktivet bör ses som en möjlighet att återuppta arbetet med antidiskrimineringsdirektiven, till att börja med genom att man lägger till två nya begrepp som vi alla är överens om: diskriminering på flera grunder, där två eller flera riskfaktorer existerar, och diskriminering på grund av närstående, som rör anhöriga till den person som utsätts för den direkta diskrimineringen eller personer som står denna person nära. Båda dessa begrepp är av stor betydelse för kvinnor, liksom för andra grupper. Direktivet bör uppmuntra till förbättringar av den nationella lagstiftningen, framför allt i länder som mitt eget där det måste ske en omsvängning.
Manfred Weber
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vågar nästan inte ta till orda här längre. Med tanke på den rådande atmosfären här i kammaren vågar jag knappt ställa några frågor längre. Givetvis är vi alla emot diskriminering, men man vågar inte kritisera den väg vi har valt av rädsla att bli undanskuffad till ett hörn.
Vi är alla överens om målet, och jag skulle uppskatta om vi alla kunde avstå från att låtsas något annat. Vad vi argumenterar om är vägen dit, och det måste kunna vara ett legitimt diskussionsämne, till och med för PPE-DE-gruppen.
Först och främst vill jag fråga kommissionsledamoten en sak. Med tanke på att det gamla direktivet, det befintliga antidiskrimineringsdirektivet, fortfarande inte har införlivats i tio av medlemsstaterna - eftersom överträdelseförfaranden har inletts mot tio medlemsstater - måste vi verkligen fråga oss varför vi behöver revidera detta direktiv när det gamla inte ens har införlivats än. Är detta en seriös fråga som vi får lov att ställa? Det är därför som återförvisning tillbaka till utskottet faktiskt är ett argument som vi bör få lov att ta upp här.
När det gäller den andra frågan får vi även lov att tala om innehållet. Exempelvis har vi frågan varför kyrkorna, som var nära partner till vänstern när det gäller skydd av flyktingar, nu kommer till oss. Kyrkorna, som brukade vara era partner, kommer nu till oss och säger att de har problem med vissa formuleringar. När mediepersoner, tidningsutgivare, kommer och talar om för oss att de har frågor bör vi diskutera dessa frågor seriöst. När vi diskuterar familjer säger kommissionsledamoten att han inte vill påtvinga medlemsstaterna någonting, men vad detta direktiv leder till är givetvis harmonisering köksvägen. Listan kan göras längre. Vi kan ta upp fler argument som vår grupp anser är mycket problematiska. Det går att ta upp dessa frågor även om man är engagerad i kampen mot diskriminering.
Vänstern här i kammaren är väldigt nöjda med sig själva i dag. Än en gång skapar de ny lagstiftning på en rad punkter. Vi måste därför få lov att undra om denna lagstiftningsstrategi i slutändan verkligen kommer att innebära så många nya fördelar för de människor som vi försöker att skydda. Det finns andra grundläggande värden som det är värt att ta hänsyn till. PSE-gruppen vill exempelvis att privata avtal - inte bara affärsavtal utan även privata avtal - ska omfattas av direktivet. I så fall undrar vi om inte avtalsfriheten är ett viktigt grundläggande värde som vi i parlamentet borde skydda.
PPE-DE-gruppen är emot diskriminering och kommer alltid att sträva efter att bekämpa denna, men vi måste få lov att argumentera här i parlamentet för hur detta ska gå till.
Emine Bozkurt
för PSE-gruppen. - (NL) I morgon kommer vi att få en unik möjlighet att ta ett historiskt steg i kampen mot diskriminering genom att säga nej till detta fenomen. I dag har vi i själva verket en ganska märklig situation, där skyddet mot diskriminering varierar. Det finns ingen rimlig förklaring till varför en svart homosexuell person ska skyddas enligt diskrimineringslagen på grund av sin hudfärg men inte på grund av sin sexuella läggning.
I morgon får vi möjlighet att visa att Europaparlamentet inte längre tolererar diskriminering på grund av ålder, funktionshinder, sexuell läggning, religion eller övertygelse. EU är ju till för alla. Det är oacceptabelt att en person som vill hyra en bil eller en fastighet ska nekas på grund av sin tro. Och rullstolsbundna personer ska ha samma möjlighet att använda bankomater, åka tåg och få tillträde till stationer som alla andra. Det finns ingen rimlig förklaring till varför banker kan låta personer över 65 år ha skulder på tusentals euro men vägrar att ge dem ett blygsamt lån. Vi blir alla äldre och om vi tänker efter inser vi att det inte dröjer länge förrän detta kommer att påverka även oss.
Åsiktsskillnaderna gjorde kanske att förhandlingarna blev besvärliga, men vi kan känna oss stolta över det resultat som utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor lyckades uppnå - och som alla partier dessutom ställde sig bakom. Det är ett förnuftigt och realistiskt förslag. Det kan krävas anpassningsåtgärder för att funktionshindrade personer ska få tillgång till exempelvis varor och tjänster, men därmed kommer de återigen att kunna delta aktivt i samhällslivet. Anpassningsåtgärderna kommer inte att utgöra någon oproportionerlig börda och det har dessutom fastställts en bra tidsfrist för deras genomförande. Anpassningsåtgärderna behöver inte vidtas omedelbart. Vi förväntar oss inte att medlemsstaterna ska anpassa järnvägsstationer meddetsamma. Vad vi kräver av medlemsstaterna är att de ska börja ta hänsyn till tillgängligheten för funktionshindrade i utformningen av framtidens byggnader och färdmedel.
Jag kan dessutom inte nog betona hur viktigt detta betänkande kommer att vara för européerna - de människor som allt detta handlar om. Vi bör komma ihåg att Eurobarometern visar att 87 procent av européerna vill att åtgärder vidtas mot diskrimineringsgrunderna i detta direktiv. Och det inkluderar era väljare, herr Weber. Vår grupp - Europaparlamentets socialdemokratiska grupp - är mycket nöjd med förslagen om hur problemet med diskriminering på flera grunder, som nu ingår i detta betänkande, ska bekämpas.
Kan ni föreställa er att en svart rullstolsbunden kvinna kan känna sig diskriminerad? Mycket få länder känner till begreppet ”diskriminering på flera grunder”. I de flesta fall skulle denna kvinna om hon anmälde att hon blivit diskriminerad vara tvungen att välja en av de möjliga diskrimineringsgrunderna. Det är mer troligt att de olika grunderna hänger ihop och att det inte bara finns ett skäl till varför hon diskrimineras. Denna kvinna måste ha möjlighet att göra en anmälan och få upprättelse i domstol. Vi uppmanar därför parlamentet att låta dessa viktiga bestämmelser kvarstå.
Mina damer och herrar! Jag ber er att stödja detta direktiv. Då ger parlamentet en klar och tydlig signal om att diskriminering inte längre tolereras och att parlamentet betraktar alla medborgares rättigheter som lika viktiga. Låt oss ta detta steg.
Sophia in 't Veld
för ALDE-gruppen. - (NL) Herr talman! Jag vill börja med att uppriktigt gratulera och tacka föredraganden, som har gjort ett fantastiskt arbete. Min grupp är mycket glad över att det äntligen ligger ett förslag till direktiv på bordet, nästan fem år efter det att José Manuel Barroso lovade att så skulle ske. Diskriminering strider mot EU-fördragen, Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna. Men fördrag, konventioner och högtidliga förklaringar tjänar inte mycket till i domstolar. EU-medborgarna behöver ett dokument som ger dem en möjlighet att hävda sina rättigheter.
Det är detta - inte mjölkkvoter, regler om offentlig upphandling eller strukturfonderna, som är EU:s raison d'être, herr Weber, ett europeiskt område där alla har frihet att leva som de själva vill. Ett gemensamt europeiskt område där alla är lika inför lagen, har samma möjligheter i samhället och behandlas med respekt. Ett direktiv i sig räcker inte för att åstadkomma detta, men det är en förutsättning. Detta direktiv handlar om EU som en värdegemenskap och värderingar kan inte förhandlas fram av 27 stater genom den sedvanliga kohandeln med nationella intressen. Det är vi medborgare som tillsammans fastställer värderingarna genom att ha en öppen debatt och Europaparlamentet är en lämplig arena för detta.
Ja, herr Weber, några områden är mycket känsliga, särskilt diskrimineringsgrunder som sexuell läggning och religion. Men vi har ett ansvar gentemot alla EU-medborgare och får inte låta EU förvandlas till ett Djurfarmen, ”där alla européer är lika, men en del européer är mer lika än andra”. Religionsfrihet och samvetsfrihet är grundläggande rättigheter som jag är villig att slåss på barrikaderna för. I ett fritt EU måste alla ha frihet att ha sin egen övertygelse. Det är en av demokratins hörnstenar. Religionsfrihet får emellertid inte missbrukas som en rätt att diskriminera andra.
I går offentliggjorde EU:s byrå för de grundläggande rättigheterna sin andra rapport om homofobi i Europa. Det är en skam att miljontals människor i Europa fortfarande år 2009 tvingas leva i fruktan för diskriminering, hat, våld och till och med mord, enbart på grund av sin sexuella läggning. Jag kan försäkra Manfred Weber om att äktenskapslagar är och förblir en fråga som står under ländernas behörighet. Detta ändras inte genom direktivet. I 2000-talets EU är ett förbud mot äktenskap på grund av religion, ras eller sexuell läggning dock en anomali. Många människor tycker att det är helt i sin ordning att staten förbjuder äktenskap eller partnerskap mellan två vuxna människor av samma kön. Men skulle vi tycka att det var i sin ordning om staten - såsom tidigare har skett - skulle förbjuda äktenskap mellan judar och icke-judar, katoliker och protestanter, svarta och vita? Detta är oacceptabelt.
Mina damer och herrar! Jag ber er att rösta för detta betänkande av hänsyn till de medborgare som vi alla företräder. Kompromisser är inte idealiska för någon, inte heller för oss, men låt oss som Kathalijne Maria Buitenweg säger se längre än till oss själva.
Jag vill slutligen också uppmana rådet att följa parlamentets rekommendationer. Det är riktigt att varje medlemsstat har sina egna tvistefrågor, men Europaparlamentet har visat att skillnader kan överbryggas och att vi kan enas om rättigheter för alla EU-medborgare.
Konrad Szymański
Herr talman! Europeiska kommissionen hävdar att detta förslag inte syftar till att ändra medlemsstaternas äktenskapslagar och adoptionslagar. Kommissionen hävdar att man inte vill ändra den rättsliga ställning som kyrkan och religiösa organ som arbetar med vård och utbildning har.
I Buitenwegbetänkandet struntar man helt i dessa begränsningar. Garantierna för nationell familjerätts- och adoptionslagstiftning i ändringsförslag 50 körs över. Genom ändringsförslagen 12, 29 och 51 i betänkandet angrips religiösa läroanstalters fri- och rättigheter. Genom ändringsförslag 52 undergrävs de religiösa samfundens egen frihet i medlemsstaterna. Det står alldeles klart att den europeiska vänstern vill reducera den europeiska integrationen till en enda fråga. Den är i själva verket besatt av att driva igenom de senaste homosexuella kraven med alla tänkbara medel. Detta är den allvarligaste attacken någonsin mot parlamentets trovärdighet.
Raül Romeva i Rueda
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) Herr talman! Jag vill bestämt hävda ett grundläggande faktum. Det europeiska projektet är bara trovärdigt om EU uppfattas som en plats där all slags diskriminering är förbjuden i lag. Det är detta som är själva utgångspunkten för dagens debatt.
Det är därför förvånande att några av mina kolleger som brukar vara så proeuropeiska i alla andra debatter blir helt antieuropeiska när det handlar om fri- och rättigheter.
Denna inställning kan inte accepteras. Det är - såsom redan har konstaterats - oacceptabelt att någon i EU i dag diskrimineras på grund av ett förhållande med någon av samma kön, funktionshinder, ålder eller för att man har en övertygelse eller religion som avviker från huvudfåran. Det är inte det EU jag vill bo i och det är verkligen inte det EU som jag dagligen arbetar för både i och utanför parlamentet.
Jag anser därför att förslaget till ett direktiv är nödvändigt. Det är bra i fråga om utformning och principer. Det är kanske inte vad jag och många andra här skulle ha velat se, men det är en bra utgångspunkt. Jag hoppas att majoriteten röstar för Buitenwegbetänkandet, vilket jag själv kommer att göra eftersom jag anser att det är rätt väg att gå. Jag är också mycket angelägen om att den andra punkten antas, den som handlar om genomförandet eller återinförandet av artikel 7.2. Det skulle garantera en grundläggande sak: att alla föreningar och organisationer som arbetar mot diskriminering även ska få företräda och försvara offer för diskriminering. Vi måste komma ihåg att dessa personer finns bland de mest utsatta grupperna och det måste därför finnas en garanti för att de kan företrädas och försvaras på rätt sätt.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Låt mig börja med att tacka vår föredragande Kathalijne Maria Buitenweg för allt arbete som hon har lagt ned. Hos henne hamnade denna fråga i synnerligen goda händer.
Det här är ett direktiv som parlamentet har efterlyst i flera år och det är därför verkligen mycket viktigt att det antas innan denna sammanträdesperiod är över. Det är samtidigt oerhört viktigt att kommissionen så snart som möjligt lägger fram ett förslag om bekämpning av sexuell diskriminering så att man äntligen kan få bort den nuvarande rangordningen mellan olika former av diskriminering. I övrigt kan jag inte hjälpa att jag blir förvånad över att gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater genom ändringsförslag 96 försöker se till att diskriminering på grund av övertygelse inte omfattas av direktivet. Mina damer och herrar i PPE-DE-gruppen! Behöver vi verkligen påpeka för er att den rättsliga grunden för detta förslag till direktiv - dvs. artikel 13 i EG-fördraget - har varit lag sedan Amsterdamfördraget trädde i kraft 1999, för tio år sedan? Behöver jag påminna er om att alla diskrimineringsgrunder som räknas upp i artikel 13 utan åtskillnad betraktas som likvärdiga? Dessutom, mina damer och herrar i PPE-DE-gruppen, kan det inte ha undgått er att varje enskild människas religion och övertygelse behandlas som likvärdiga i artikel 10 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna.
Herr Weber från CSU! Jag har faktiskt lyssnat på era argument men herregud, jag måste verkligen säga att det är rena stenåldern. Ni motiverar ert ändringsförslag 81, som skulle innebära att hela direktivet förkastas, med uppriktigt sagt cyniska skäl, nämligen att införlivandet av direktivet tydligen - och jag citerar - ”skulle medföra onödig byråkrati”. Vet ni, herr Weber, jag förstår mig helt enkelt inte på dessa försök att neka människor deras rättigheter, i synnerhet inte på sådana grunder, och jag hoppas att ert ändringsförslag 81 förkastas klart och tydligt under morgondagens omröstning i parlamentet. EU måste äntligen flytta fram positionerna i kampen mot diskriminering i vårt samhälle.
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Herr talman! Europaparlamentet kämpar för medborgerliga rättigheter, däribland rätten till utbildning. En viktig rättighet är föräldrarnas val av skola för sina barn. Kristna skolor och institutioner i mitt hemland har medvetet valt en antagningspolicy som ligger i linje med deras identitet.
Nederländerna tillåter att skolor har en antagningspolicy som ligger i linje med deras grundläggande principer. De får fastställa krav som är nödvändiga för att skolan ska kunna förverkliga sina mål och grundläggande principer. Föräldrar får välja skolor som i detta avseende är samvetsgranna och tar Bibeln på allvar. Det är en förlängning av religionsfriheten som innebär att föräldrarnas övertygelse om som är bäst för deras barns utbildning respekteras.
Genom ändringsförslagen 29 och 51 begränsas dock skolornas frihet att göra dessa val på principiella grunder och jag delar också Manfred Webers och andras uppfattning. Detta förslag respekterar inte subsidiaritetsprincipen. Helt oavsett de administrativa problemen anser jag att detta i sig är skäl nog att förkasta kommissionens förslag. Jag kommer att rösta mot Kathalijne Maria Buitenwegs betänkande. Jag hoppas att även övriga grupper inser att detta innebär ett allvarligt intrång på våra medborgares fri- och rättigheter. Ingen som värdesätter föräldrars valfrihet kan tillåta att denna frihet inskränks.
Frank Vanhecke
(NL) Herr talman! Betänkanden om antidiskrimineringsdirektiv tar alltid fram det värsta hos parlamentet. Det är mycket beklagligt eftersom de ofta innehåller många bra förslag och idéer om hur man kan hjälpa till exempel funktionshindrade. Detta förändrar dock ingenting i grunden.
I Manfred Webers ändringsförslag, ändringsförslag 81, framhålls verkligen det som är viktigt: detta kommissionsförslag är inte bra. Det måste bort, inte bara för att det skulle innebära onödig byråkrati, utan också - och framför allt - för att det strider mot subsidiaritetsprincipen. Vi vet tyvärr alla att detta ändringsförslag inte har en chans, eftersom parlamentet aldrig försitter ett tillfälle att visa upp sin allra mest politiskt korrekta sida och alltid väljer mer byråkrati och mer beslutsfattande över EU-medborgarnas huvuden.
Förutom att det strider mot subsidiaritetsprincipen innehåller detta betänkande dessutom flera förslag som direkt strider mot grundläggande demokratiska principer och rättstatsprincipen. Ett exempel är ändringsförslag 54. Samtidigt som man i hela betänkandet gör ett väldigt ståhej kring att människor inte ska diskrimineras förespråkas i detta ändringsförslag diskriminering om man har en icke-politiskt korrekt uppfattning - men det är till syvende och sist just vad väldigt många andra delar av detta betänkande går ut på.
Bakom de hedervärda principer och pseudo-goda avsikter som räknas upp lurar en juridisering av politisk korrekthet. Det handlar alltså inte om åtgärder mot diskriminering, utan väldigt ofta om sannskyldiga munkavlelagar i syfte att undergräva yttrandefriheten och stärka ett slags progressiv åsiktsterrorism ännu mer. Grundfrågan är och förblir: vad i hela friden har detta med EU att göra? Låt oss för Guds skull låta medlemsstaterna sköta sitt!
Hubert Pirker
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! När EU ibland anses vara överdrivet förtjust i lagstiftning och med rätta kritiseras för detta kan det enkelt spåras tillbaka till betänkanden som det vi nu diskuterar.
Hur mycket jag än stöder realistiska åtgärder för att bekämpa alla former av diskriminering måste jag samtidigt kritisera de punkter som diskuteras här, för de är helt enkelt inte befogade och kommer inte att få avsedd effekt.
Det är - såsom redan har nämnts - oacceptabelt att religiösa skolor kan stämmas för att de avvisar lärare av andra religioner, eller ingen religion alls, att försäkringsbolag kan stämmas för att de gör en riskbedömning om den leder till en åtskillnad på grund av ålder eller kön, och att det finns en risk att absolut alla bostadshus måste byggas så att de inte har några hinder. Ja, mina damer och herrar, det är i den riktningen vi går. I realiteten kommer vi inte längre att stödja funktionshindrade, utan göra att alla bostäder blir för dyra. Bostäder som ingen har råd med i stället för stöd till funktionshindrade - det kan väl ändå inte vara det vi är ute efter här. Sedan har vi kritiken mot den omvända bevisbördan. Om jag som parlamentsledamot med 25 sökande till platsen som assistent tror att jag kan bli stämd enbart för vad som kan verka eller kännas som diskriminering kommer jag helt enkelt inte att kunna arbeta längre, utan behöva ägna all min tid åt att försöka få fram de bevis som jag måste lägga fram bara för att känslan finns där, även om jag inte på något sätt har gjort mig skyldig till diskriminering.
Dessutom är många av termerna vaga. Framför allt det här faktabladet, som har publicerats inför detta direktiv och som börjar med en diskussion kring om vi fortfarande får använda ”fröken” och ”fru” och om vi måste göra oss av med alla ord som slutar på ”man”, t.ex. statsman eller idrottsman, därför att allihop kan vara diskriminerande.
Mina damer och herrar! En del av det som krävs här är helt enkelt nonsens och jag kommer därför att rösta mot betänkandet.
Martine Roure
(FR) Herr talman! Jag vill först och främst tacka vår föredragande, framför allt för det arbete hon har lagt ned och det resultat som äntligen har uppnåtts.
Artikel 13 i fördraget är vår hörnsten och låt mig poängtera att medlemsstaterna får ha ett starkare skydd. Här handlar det enbart om minimikrav och - det måste vi vara tydliga med - det går inte att sänka det nuvarande skyddet i enskilda medlemsstater på grundval av detta nya direktiv. Detta beror närmare bestämt på att vissa medlemsstater har ett mycket starkt skydd. Sådana exempel finns.
Att inte utsättas för diskriminering är en grundläggande rättighet för alla som lever i EU. Ändå inser vi att diskriminering alltför ofta ändå förekommer, vare sig det beror på människors utseende eller bara deras efternamn.
När det gäller personer med funktionshinder måste vi se till att de inte längre diskrimineras för att de är rullstolsbundna, för det är alltför ofta svårt att få tillträde till många platser. Att förbättra EU-lagstiftningen är en förutsättning för att bekämpa diskriminering - jag upprepar, det är en förutsättning. Vi behöver den här lagstiftningen.
Från mycket tidig ålder utsätts våra barn för diskriminering som traumatiserar dem och denna diskriminering blir en börda som de bär med sig resten av sitt liv. Jag vill särskilt ta upp diskriminering på flera grunder. Det var något som kommissionen utelämnade i sitt förslag och vi föreslår därför att det fastställs en exakt definition av denna typ av diskriminering.
Det är absolut nödvändigt att vi stärker lagstiftningen för att uppnå verklig likabehandling oavsett skillnader. I detta avseende ber vi medlemsstaterna att vidta åtgärder för att främja likabehandling och lika möjligheter oavsett religion, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning.
Jag måste avslutningsvis tillägga att vi inför 2010 hoppas på ett kommissionsförslag där könsdiskriminering likställs med annan diskriminering, eftersom det skulle få bort all rangordning av rättigheter.
Gérard Deprez
(FR) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill i likhet med föregående talare börja med att tacka våra två föredragande, Kathalijne Maria Buitenweg och Elizabeth Lynne, för det enastående arbete som de har gjort inom ramen för vad jag vill poängtera var ett utökat samarbete.
Trots att jag personligen anser mig ligga väldigt nära den allmänna ståndpunkt som Elizabeth Lynne försvarar vill jag applådera den intelligens, öppenhet och försonlighet som Kathalijne Maria Buitenweg genomgående har visat under diskussionerna i vårt utskott för att försöka komma fram till ett välavvägt betänkande som kan vinna stöd hos en stor majoritet i parlamentet. Jag hoppas att hon lyckas och att de mer radikala elementen på den ena sidan och, enligt min uppfattning, ibland på den andra, inte lyckas påverka omröstningen.
I detta sammanhang - och låt mig poängtera att jag inte har gjort mig känd som någon vänsterfanatiker - måste jag säga att jag är förvånad och förfärad över det ändringsförslag som vår kollega Manfred Weber, som jag respekterar, och flera andra har lagt fram. Herr Weber! Jag lyssnade på ert anförande och inget av de argument som ni tog upp har som jag ser det någon intellektuell grund. Ni anför fantasier, inte skäl.
Om man läser motiveringen till ert ändringsförslag kan man inte bli annat än förfärad över hur svag den är: att vägra att bekämpa diskriminering på grund av rädsla för onödig byråkrati. Ni gör fel när ni försöker förvandla detta förslag till en konflikt mellan vänstern och högern. Att bekämpa diskriminering är inte en fråga om höger eller vänster, det är en fråga om humanism och respekt för grundläggande rättigheter.
(Applåder)
Av dessa skäl hoppas och tror jag att ni kommer att förlora i morgon.
Sebastiano
(IT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Alla initiativ som syftar till att bekämpa varje slag av diskriminering måste stödjas. I EU, där samhället är så utvecklat, visar färsk statistik att en minoritet av medborgarna anser att de har blivit diskriminerade. Ingen kan därför förbli likgiltig. Själva begreppet är emellertid fortfarande så vitt och abstrakt att det vore bra med vissa förtydliganden.
Utan att det påverkar de grundläggande mänskliga rättigheterna, som är obestridliga, måste vi erkänna varje medlemsstats rätt att lagstifta i linje med urgamla traditioner, civilisationer och kulturer. Ingripanden av det här slaget görs nästan alltid för att skydda en befolkningsgrupps identitet. Låt mig ge ett exempel som rör sexuell läggning: det är min personliga åsikt att människors värdighet måste garanteras oavsett sexuella preferenser. Homosexualitet är ett val som faller inom privatlivets sfär och får under inga omständigheter bestraffas, men det får inte heller skyddas. Yttrandefrihet: var börjar och slutar skyddet mot direkt och indirekt diskriminering? Religionsfrihet: i min brorsdotters skola hade man för första gången i år inget julspel. Huvudläraren förbjöd det med tanke på att det i skolan fanns barn av andra religioner. Genom att förhindra en typ av diskriminering skapade man som jag ser det en ny typ av diskriminering, eftersom julspelet är en kulturell snarare än religiös yttring. Att respektera andra människors religion betyder inte att vi ska skämmas för vår egen!
Det är därför - och jag rundar av här - som vi fruktar att detta förslag till direktiv kommer att leda till onödig omvänd extremism och att botemedlet kan visa sig vara värre än det ursprungliga problemet.
Elisabeth Schroedter
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Genom detta direktiv rättar man äntligen till bristerna i lagstiftningen mot diskriminering och det blir möjligt för EU att fullgöra sina internationella åtaganden att skydda de mänskliga rättigheterna och dess skyldigheter enligt FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning.
Mina damer och herrar i gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater! Era argument mot direktivet är populistiska och vilseledande. Med vilken rätt nekar ni människor med funktionshinder oinskränkt tillgång till utbildning, eller äldre människor likabehandling när det gäller försäkringar och finansiella tjänster? Vilken syn har ni på mänskligheten?
Att utan inskränkningar kunna delta i samhället är en mänsklig rättighet och därför kommer vi att kämpa för detta direktiv och för lika möjligheter för alla. Det är enligt min uppfattning helt omänskligt att kräva att offer för diskriminering ska lägga fram bevis för att de har blivit diskriminerade. Om ni, mina damer och herrar i PPE-DE-gruppen, stryker överföringen av bevisbördan äventyrar ni vissa gruppers grundläggande rätt till skydd av sin mänskliga värdighet och för oss är det oacceptabelt. Vi vill ha jämlikhet för alla när det gäller skyddet mot diskriminering och det är något som vi inom De gröna kommer att kämpa för. Vi kommer inte att tillåta att de mänskliga rättigheterna utnyttjas av populistiska panikspridare. Jag kan redan nu förutspå att ni kommer att förlora i morgon. Majoriteten i parlamentet kommer att rösta för den mänskliga rättigheten att skyddas mot diskriminering. Det är jag säker på.
Jim Allister
(EN) Herr talman! Jag kommer att rösta mot detta betänkande och detta förslag till direktiv av tre skäl. Först av allt är jag inte av den åsikten att EU, snarare än de nationella regeringarna, bör lagstifta om dessa frågor. Jag anser att varje enskild medlemsstat bäst kan avgöra om den behöver stärka sin lagstiftning på detta område. Om det någonsin fanns en subsidiaritetsfråga så är det denna.
Mitt andra skäl är att det nya brottet trakasserier oroväckande nog kan leda till att rättigheterna på området för yttrandefrihet och religionsfrihet faktiskt inskränks, särskilt för dem som förkunnar ett kristet budskap.
Kristna som predikar evangeliet, i synnerhet om de gör det på offentlig plats och för personer med en annan övertygelse som tar anstöt och hävdar att deras värdighet kränks, skulle kunna anses bryta mot denna lag. Att försvara och främja ett bibliskt synsätt på heterosexuella äktenskap skulle på samma sätt göra det möjligt för trätgiriga aktivister för homosexuellas rättigheter att hävda att detta är trakasserier.
Det tredje skälet är att åtgärderna i direktivet är oproportionerliga och otillräckligt balanserade. Till exempel tvingas kristna tryckerier att ta emot beställningar om att trycka material som kränker deras religiösa tro, trots att det borde stå dem fritt att bedriva sin verksamhet enligt sitt samvete.
Utan nödvändiga balansmekanismer kommer detta direktiv att bli ett instrument som faktiskt bidrar till att skapa diskriminering. Som jag ser det är detta därför ett onödigt direktiv som strider mot grundläggande rättigheter, särskilt för människor med tro och samvete, och som illustrerar allt som är överdrivet, påträngande och befängt inom EU.
Nicolae Popa
(RO) Kommissionens initiativ att utvidga principen om likabehandling till att även omfatta andra delar av samhällslivet med hjälp av ett övergripande direktiv i vilket diskriminering utanför arbetslivet, på grund av funktionshinder, ålder, religion eller övertygelse och sexuell läggning förbjuds är principiellt nödvändigt för att fullborda lagstiftningspaketet mot diskriminering. Införandet av begreppet ”diskriminering på flera grunder” och den särskilda uppmärksamhet som ägnas åt funktionshindrades rättigheter är ett framsteg.
Likväl är detta förslag till direktiv känsligt och kontroversiellt. Det måste finnas en balans i lagstiftningsförslaget mellan EU:s och medlemsstaternas befogenheter genom att tillämpningsområdet tydligt definieras. Frågor som rör familjerätt, däribland civilstånd, reproduktiva rättigheter och rätten att adoptera får inte ingå i tillämpningsområdet för det föreslagna direktivet och detta faktum måste tveklöst framgå av lagtexten. Användningen av äktenskapets institution kan inte ske på något annat sätt än i den kristna meningen. En annan juridiskt godtagbar beteckning kan fastställas för andra partnerskap.
Subsidiaritetsprincipen måste också respekteras i frågor som rör innehåll i utbildning och organiseringen av nationella utbildningssystem, inbegripet religiösa skolor. Europeiska folkpartiet har alltid stött främjandet av mångfald som ett viktigt mål för EU och kampen mot diskriminering. Tyvärr innehåller texten bestämmelser som är oacceptabla mot bakgrund av den religiösa doktrinen.
Paradoxalt nog har vänstern för avsikt att diskriminera på detta sätt. Det är i själva verket jag som diskrimineras för min uppriktiga tro på Gud.
Michael Cashman
(EN) Herr talman! Detta har varit en intressant debatt, och den skulle ha varit underhållande om det hela inte vore så tragiskt. Det flesta av de invändningar som jag har hört nu i eftermiddag är nog uppriktigt menade och ärligt kända, men de grundas inte på fakta och de grundas inte på texten framför oss. Ingenting i detta betänkande undergräver subsidiariteten eller proportionaliteten. Om så var fallet skulle det rättas till av ministerrådet. Så till och med nu uppmanar jag er att rösta för betänkandet och låta ministerrådet göra det som behövs för att se till att det är absolut proportionerligt och att subsidiaritetsprincipen respekteras.
Herr Weber! EU föddes ur andra världskrigets värderingar - en beslutsamhet att aldrig mer vända bort blicken medan en grupp individer eller andra grupper utsågs till mål eller syndabockar och fördes bort till koncentrationsläger och arbetsläger. En beslutsamhet att det inte skulle finnas någon förtryckande hierarki. Ändå vill ni sorgligt nog inte ha ett EU som grundas på dessa hederliga värderingar, ett EU som anser och respekterar att alla människor är födda jämlika. De som vänder sig mot detta måste svara inför sitt samvete, sin religion och sina väljare för varför de anser att vissa människor bör behandlas annorlunda än andra, att de inte ska ha jämlikhet.
Jag står här tursamt nog, som en homosexuell man - och om jag valde att vara homosexuell, är det inte intressant att man därför uppenbarligen väljer att vara heterosexuell? Jag kämpar för jämlikhet, inte bara för homosexuella män, lesbiska kvinnor, bisexuella och transpersoner, utan för människor, på grund av deras ålder, deras tro, deras kön, allt som anses vara annorlunda och som skulle kunna användas för att ta ifrån dem deras jämlikhet. Jag anser att det avgörande provet för ett civiliserat samhälle inte är hur vi behandlar en majoritet - som intressant nog består av så många olika minoriteter. Det avgörande provet för ett civiliserat samhälle är, som personerna på åhörarläktaren kan intyga, inte hur vi behandlar majoriteten, utan hur vi behandlar minoriteterna, och i detta avseende finns sorgliga brister i vissa medlemsstater.
Shakespeare sa något ganska briljant: ”det onda som människor gör lever kvar efter dem; det goda blir ofta begravet med deras ben”. Tänk dig själv om det vore du som var annorlunda - som hade en annan religion, en annan övertygelse, en annan sexuell läggning. Skulle det då vara rätt att dina mänskliga rättigheter togs ifrån dig? Svaret måste vara nej. Nu har parlamentet sin chans att göra det som är rätt och rättvist och gott.
Talmannen
I det här skedet av debatten måste Vladimir Špidla få yttra sig. Han kan själv förklara skälen till detta bättre än jag. Jag ger honom ordet omedelbart.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Om ett par minuter måste jag delta i förhandlingarna om arbetstidsdirektivet och ni håller säkert med om att det är en fråga som inte får undvikas.
Mina damer och herrar! Jag har lyssnat på debatten om betänkandet och jag måste säga att den väckte ganska starka känslor, eftersom den visar vad problemet egentligen består i och hur djupt rotat det är. Själva grundfrågan är vad som försvaras i direktivet. Det är den mänskliga värdigheten som försvaras. Vi kan inte tycka att det är en mindre skymf mot den mänskliga värdigheten att diskrimineras på grund av till exempel funktionshinder än det är att diskrimineras på grund av ålder. Det är mänsklig värdighet vi talar om och den är densamma för alla.
Jag måste säga att detta direktiv, såsom det har lagts fram inför kommissionen, har växt fram naturligt som en följd av grundliga debatter i parlamentet och åtskilliga diskussioner inom kommissionen och det är därför ett direktiv som är väl genomtänkt och som uttrycker en fast och tydlig hållning till värderingar.
Det sades också under debatten att icke-diskriminering bygger på värderingar som vi tillämpade och blev medvetna om efter andra världskriget. Oavsett om det är sant att vi blev mer medvetna om vissa värderingars betydelse och grundläggande tyngd efter andra världskriget eller inte, så har dessa värderingar mycket djupa historiska rötter. Under antiken fanns det ingen grundläggande föreställning om människors jämlikhet - det var något som formulerades först i kristendomen. Jag kommer mycket väl ihåg en encyklika, eller om det var en påvebulla, från 800-talet kallad Oriente ian sole, där det tydligt sades: ”stämmer det inte att solen skiner lika mycket på alla”? Från den stunden har denna förställning gett eko genom historien.
Under debatten togs förstås många frågor upp som är tekniska eller av lite mer underordnad betydelse än de frågor vi just har talat om. Jag vill gärna beröra dem. Den första frågan handlade om meningslös ytterligare byråkrati. Jag anser att den kan avvisas att ett enkelt skäl. Det kommer inte att krävas några nya strukturer eller nya byråkratiska organ till följd av direktivet. Direktivet innebär bara en utvidgad tillämpning av det som redan finns, så det kommer inte på något sätt att leda till mer byråkrati.
Sedan har vi den öppna frågan om subsidiaritet. Denna fråga granskades mycket noggrant eftersom den är så grundläggande. Artikel 13 i fördraget är tydlig. Den utgör en fast rättslig grund och ett direktiv som vilar på denna rättsliga grund strider inte mot subsidiaritetsprincipen.
En annan grundläggande princip i direktivet är bl.a. frågan om överföring av bevisbördan. Denna fråga har redan lösts i tidigare direktiv, så inte heller här handlar det om något nytt. Låt mig ändå säga några ord om bevisbördan. Syftet med detta direktiv är att stärka individers möjligheter att försvara sig - det är själva grundsyftet - och detta skulle inte vara möjligt utan en överföring av bevisbördan. Oavsett detta tillämpar många rättssystem redan omvänd bevisbörda på betydligt mindre viktiga eller jämförbara grunder. Ett klassiskt exempel på omvänd bevisbörda är det s.k. antagandet om faderskap och det finns många andra.
Det sades också under debatten att några av termerna är alltför vaga. De flesta konstitutionella termer är vaga och måste tolkas utifrån vissa givna omständigheter. Jag erinrar mig till exempel att den tyska konstitutionen innehåller en formulering om att ”ägande förpliktigar”. Det är en typiskt vag formulering som definieras på nytt i samband med olika särskilda fall.
Det förekom en del överdrifter om potentiellt stora kostnader, särskilt när det gäller de fysiskt funktionshindrade. Jag kan slå fast att man i direktivet inte föreslår något bestämt eller konkret utan talar om rimliga anpassningsåtgärder och jag kan också slå fast att om rimliga anpassningsåtgärder vidtas från början kommer det för det mesta inte att uppstå några orimligt stora kostnader. Jag måste säga att om vi anser att potentiellt högre kostnader är acceptabla när det gäller arbetsmiljöfrågor, där vi skyddar människors liv, så är eventuella högre kostnader för att skydda den mänskliga värdigheten - fast jag tror inte att de kommer att vara väsentligt högre - enligt min uppfattning också något som måste sättas i proportion till det som ska skyddas. För jämlikhet och mänsklig värdighet, mina damer och herrar, är frågor som är invävda i fördraget och som vi måste försvara med all kraft.
Det finns som jag ser det inget viktigare för EU än principen om icke-diskriminering. Jag är visserligen en anhängare av den inre marknaden och många andra EU-politikområden, men principen om lika möjligheter och icke-diskriminering är enligt min mening den mest djupgående grundvalen av dem alla.
Sarah Ludford
(EN) Herr talman! Det är helt rätt att vi gör slut på det komplicerade lappverket av lagar, där olika personer skyddas mot diskriminering i olika situationer, till förmån för ett enda jämlikhetssystem. Kvinnan som nekas ett banklån, den funktionshindrade personen som nekas tillträde till en byggnad, den homosexuelle mannen som vägras bostad, en mörkhyad person som utestängs från en klubb, och så vidare: alla bör de skyddas på grundval av liknande principer.
Jag vill bara ta upp två frågor. Den ena handlar om skydd mot trakasserier. I texten klargörs mycket riktigt att vad som förbjuds är att man skapar en hotfull omgivning för en individ, inte att något uppfattas som kränkningar mot en grupp. Det är mycket viktigt att stå fast vid bevarandet av yttrandefriheten. Detta betonas på ett lämpligt sätt genom att parlamentet har lagt till uttryckliga omnämnanden av yttrandefriheten.
Vad gäller religiösa skolor så stöder jag fullständigt föräldrars rätt att låta sina barn utbildas enligt en viss tros principer, så länge som denna tro inte i sig själv sprider diskriminerande och fördomsfulla inställningar. Men vi får inte tolerera att man skapar ghetton, där bara barn med en viss tro blir antagna till en skola medan andra utestängs. Enligt kommissionens text tillåts särbehandling i fråga om tillträde till läroanstalter, och jag är inte övertygad om att ändringsförslag 51 löser problemet. Jag kommer antagligen att rösta mot båda.
Rihards Pīks
(LV) Herr talman, mina damer och herrar! Jag tror inte att någon här i parlamentet är för diskriminering. Jag tror att folk här i parlamentet är mot diskriminering. Detta dokument - detta förslag till rådsdirektiv - innehåller tveklöst många bra förslag, men jag anser att många av dem bygger på en kristen livsåskådning och den kristna religionen. Jag menar att ett direktiv inte kan åstadkomma vad som måste åstadkommas genom en lång utbildningsprocess, för detta är en fråga om etik och attityder. Även om direktivet, eller förslaget till direktiv, innehåller många bra saker finns det dessutom flera punkter där man går för långt och där man genom att skapa möjligheter för en grupp inskränker möjligheterna för en annan. Jag skulle faktiskt gå så långt som till att säga att man i flera punkter öppnar möjligheter för att lägga sig i privatlivets sfär, vilket strider mot våra grundvärderingar. Nu närmar sig dessutom valet och vi får allt fler frågor från våra väljare, liksom även kritik. Jag tror att det är samma sak i era länder. Den vanligaste kritiken som vi får höra är att det kommer för många regler från Bryssel, för många restriktioner och för mycket byråkrati. Vi bör därför låta bli att bryta mot subsidiaritetsprincipen eller skapa onödiga restriktioner. Jag anser att detta dokument bör omprövas.
Inger Segelström
Herr talman! Jag vill börja med att tacka Kathalijne, Emine, Michel Cashman med flera för ett mycket bra betänkande. Jag och flera med mig är förvånade och chockade över PPE-DE:s ledare och PPE-DE:s talare Manfred Weber, som i ändringsförslag 81 föreslagit att Europaparlamentet ska förkasta förslaget till direktiv, med motiveringen att förslaget bryter mot subsidiaritetsprincipen och skulle innebära en oproportionerligt stor byråkrati, som jag läser i den svenska översättningen. Kommissionsledamot Špidla har kommenterat detta.
Jag är säker på att alla funktionshindrade kvinnor, och alla andra grupper som räknat med Europaparlamentet för att säkra de medborgerliga mänskliga rättigheterna även för deras grupp, är djupt besvikna över att den konservativa gruppens ledning jämför människors rättigheter med byråkrati. Jag uppmanar därför hela kammaren att rösta emot PPE-DE:s ändringsförslag 81 i morgon. Jag tycker dessutom att det är viktigt att kvinnor inte fortsättningsvis blir diskriminerade av försäkringsbolag just för att de är kvinnor och äldre, men är friska och lever längre än män som grupp. Jag hoppas dessutom att parlamentet vågar klargöra att skattefinansierade utbildningar är till för alla. Religion är förvisso viktigt för många européer, vilket jag respekterar, men vi lever i ett sekulariserat samhälle.
Nej, Manfred Weber, din marknads avtalsfrihet är inte lika viktig som grundläggande medborgerliga mänskliga rättigheter. Fråga EU:s medborgare, de är klokare och modernare än ni i PPE-DE. Förväntningarna på oss är stora och jag hoppas att alla vågar rösta för det här i morgon, och inte emot som du har förespråkat.
Jeanine Hennis-Plasschaert
(NL) Herr talman! Låt mig först tacka föredraganden. Det kan inte sägas nog ofta: hon har gjort en utomordentlig insats. Det var ingen enkel uppgift. En del av våra kolleger verkar vara synnerligen lättkränkta.
Utgångspunkten för detta direktiv är glasklar: likabehandling för absolut alla - homosexuella och heterosexuella, kvinnor och män, gamla och unga, svarta och vita, funktionshindrade och andra, religiösa och humanister osv. Hans rätt är hennes rätt, herr Weber, våra rättigheter är deras rättigheter och era rättigheter är våra rättigheter. Detta, herr Vanhecke - som återigen har lämnat debatten - har inget att göra med s.k. politisk korrekthet.
Skuggföredragandena och föredraganden själv har lagt ned stor möda för att uppnå denna kompromiss, en kompromiss som gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater också borde kunna stödja. Ingen påstår att texten är felfri och jag kan bara hoppas att en betydande majoritet av PPE-DE-gruppen tar sitt förnuft till fånga före morgondagens omröstning.
Jag är helt för religionsfrihet, men ni är bra fräck, herr Weber, som med handen på Bibeln sätter er över andra och behandlar frågan om lika möjligheter som meningslös byråkrati.
Talmannen
Mina damer och herrar! Jacques Barrot ersätter Vladimir Špidla under den avslutande delen av denna debatt.
Mario Mauro
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Kärnan i en icke-diskrimineringsstrategi är till syvende och sist följande påstående: det är alltid människan som måste sättas främst. Vi ser till människan innan vi ser till det faktum att han eller hon på något sätt är annorlunda - t.ex. funktionshindrad eller homosexuell - och det är därför människan som vi älskar, skyddar och försvarar. Detta är själva kärnan i icke-diskrimineringsstrategin. Så är det bara. Varje individ som har en religiös övertygelse är därför en människa, eftersom det faktum att han eller hon är en människa kommer före det faktum att han eller hon har en religiös övertygelse.
Vi måste därför vara försiktiga, för det som slås fast i artikel 3 med de formuleringar som föreslås i ändringsförslag 52 till betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, innebär att det införs en princip som går stick i stäv mot förklaring 11 i artikel 17 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Genom ändringsförslag 52 upphävs principen om att den ställning som kyrkor och organisationer som bygger på religiös eller personlig övertygelse har enligt nationell lag ska bevaras. Samtidigt innebär, enligt min uppfattning, artikel 3 och motsvarande skäl 18 med de formuleringar som föreslås i ändringsförslagen 51 och 29 till betänkandet att medlemsstaternas behörighet när det gäller tillträdet till läroanstalter som är baserade på religion eller övertygelse begränsas.
Jag är kort sagt övertygad om att om vår utgångspunkt är att vi vill försvara människan helt och fullt så måste vi också försvara de sidor som kännetecknar människan ur religiös synvinkel. Jag anser också att ändringsförslagen 92, 89 och 95 kan vara en rimlig kontaktpunkt för dem som vill att direktivet ska antas och att vi därför kan hitta en effektiv plats för dialog på den nivån.
Claude Moraes
(EN) Herr talman! Vårt utskotts ordförande, Gérard Deprez, talade för många av oss här i parlamentet när han sa att detta inte är ett betänkande om vissa gruppers intressen eller ett betänkande från vänstern, utan ett betänkande av Kathalijne Buitenweg som präglades av hänsynsfullhet, lyhördhet och kompromiss i fråga om människor. Föredraganden har utarbetat ett betänkande som inte binder näringslivet eller överreglerar det, som vi har sett längs den långa vägen för de två tidigare direktiven - direktivet om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung, och direktivet om likabehandling i arbetslivet - vilka, skulle jag vilja säga till Manfred Weber, inte har bundit eller överreglerat företag i Tyskland eller i mitt land.
Hon har skapat ett direktiv om grundläggande rättigheter som inte orsakar den byråkrati som Vladimír Špidla talade om. Jag lade fram ändringsförslag om att stärka de jämlikhetsorgan som redan finns. I Storbritannien har vi ”Equality and Human Rights Commission”, som nyligen stödde en EU-medborgare - Sharon Coleman, mor till ett funktionshindrat barn - när hon väckte talan mot sin arbetsgivare för diskriminering mot funktionshindrade på grund av anknytning, något som är grundläggande i Kathalijne Buitenwegs betänkande. EG-domstolen dömde till hennes fördel, och till följd av denna dom har vi utvidgat rättigheterna till att omfatta Storbritanniens vårdare - personer som vårdar funktionshindrade personer.
Jag vill säga till alla här i parlamentet: ni kommer att bli gamla, ni kan bli funktionshindrade och ni kan komma att vårda någon med ett funktionshinder. Detta är verklighet för tiotals miljoner EU-medborgare. Det är vad betänkandet handlar om. Det handlar inte om vissa gruppers intressen eller om vilken grupp som kommer att dominera en annan i samhället. Jag vill säga er att detta betänkande inte är en vänster- eller högerfråga - det handlar om grundläggande rättigheter. Som Michael Cashman sa i sitt anförande kommer folket därute, före valet till Europaparlamentet, att ta reda på om vi skyddade de grundläggande rättigheterna utan att skada våra företag och vår ekonomi. Det är precis vad betänkandet innebär. Låt oss stödja det. Det är praktiskt och det är rätt.
Marco Cappato
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill uttrycka mitt stöd för Kathalijne Maria Buitenwegs arbete. Som jag ser det kommer det som var tänkt som en kompromiss kanske inte alls bli en kompromiss, men det spelar ingen roll. Det viktiga är att vi lyckas komma fram till ett beslut.
På vissa punkter är det som eventuellt oroar mig raka motsatsen mot vad som oroar Mario Mauro. Religionsfrihet? Absolut, till 100 procent. Frihet för religiösa läroanstalter? Absolut, till 100 procent. Religion får under inga omständigheter någonsin användas som ett skäl, en ursäkt eller en förevändning för att utöva någon typ av diskriminering. Det får inte finnas någon chans att man accepterar undantag som gör det möjligt för en kyrka eller en religiös institution att diskriminera lärare eller elever vars uppförande inte överensstämmer med en given troslära, på grund av risken att den etiska staten gör intrång och med tanke på att många religioner kan göra anspråk på att vara lika legitima.
Det är inte rätt väg att gå. När allt kommer omkring ger ju våra fördrag och EU tyvärr nationalstaterna redan mer skydd än vad som är nödvändigt genom deras långa listor över undantag till de grundläggande fri- och rättigheterna. Låt oss inte lägga ytterligare undantag till dem som redan finns.
Carlos Coelho
(PT) Herr talman, herr Barrot, mina damer och herrar! Jag röstade tillsammans med mina kolleger från gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater för detta betänkande i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor. Det berodde på skuggföredraganden Patrick Gaubers utomordentliga insats för att hitta en balanserad kompromiss. Jag vill även gratulera Kathalijne Maria Buitenweg till hennes insats och instämma i hennes uppmaning till alla att undvika en radikalisering av åsikterna och försöka hitta bredast möjliga samförstånd.
Precis som i alla kompromisser finns det punkter där vi har lyckats få igenom vår ståndpunkt och andra som det är svårare för oss att acceptera. Det handlar om en kompromiss där vi måste ta hänsyn till lagstiftning, etablerad praxis och olika kulturella traditioner i 27 medlemsstater. Jag anser att den tioårsperiod under vilken byggnader ska anpassas så att funktionshindrade personer kan få tillgång till varor, tjänster och resurser är positiv, vilket även gäller förslaget om att när det på strukturell nivå kvarstår svårigheter som är omöjliga att övervinna så kan man alltid hitta andra alternativ.
Jag sällar mig också till dem som är bekymrade när det gäller försäkringsbolagen - bl.a. över att de, liksom läkarutlåtanden, har beaktats. Jag kan emellertid inte gå med på att man stryker hänvisningen - som utskottet enades om - till subsidiaritetsprincipen när det gäller frågor som rör familjerätt, äktenskap och reproduktion. Dessa frågor omfattas av medlemsstaternas exklusiva behörighet. Detsamma gäller artikel 8, som gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater vill stryka genom ändringsförslag 90, eftersom befintliga lagstiftningstraditioner i många medlemsstater gör att det är omöjligt att acceptera omvänd bevisbörda då detta skulle orsaka oöverstigliga juridiska problem.
Om dessa centrala punkter antas under plenarsammanträdet kommer jag inte att kunna rösta för detta betänkande. Jag skulle emellertid aldrig med gott samvete kunna rösta mot ett direktiv för att förbjuda diskriminering mellan människor oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Sist och slutligen, herr talman, handlar det också om att bestämma vilket Europa vi vill vara med om att bygga upp. Jag ställer mig helt bakom ett EU som oupphörligt bekämpar alla former av diskriminering.
Iratxe García Pérez
(ES) Herr talman! I det förslag till ett direktiv som vi i dag debatterar framställs jämlikhetsprincipen som det europeiska projektets adelsmärke. Det betyder att vi måste hantera den med en ambitiös inställning, med målet att inkludera alla medborgare i gemenskapen och vi måste tillämpa den inom både politik och förvaltning, liksom i relationerna mellan individer.
Vi måste göra framsteg så att det blir möjligt för alla medborgare att fullt ut utöva och hävda sina rättigheter, utan diskriminering på grund av övertygelse, funktionshinder, ålder, sexuell läggning eller, naturligtvis, diskriminering på flera grunder.
Vi måste understryka att jämlikhetsprincipen och förbudet mot diskriminering måste respekteras i såväl medlemsländernas som gemenskapens politik, så att jämlikhetsprincipen kan bli verklighet i hela EU. Vi måste också skapa ett tillräckligt skydd mot alla diskrimineringsgrunder som räknas upp i artikel 13 i fördraget.
Detta initiativ bör ge oss bättre verktyg för att bekämpa möjlig diskriminering, som till vår stora skam är en realitet än i dag, vilket framgick av gårdagens rapport om homofobi från Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter.
Kära kolleger i gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater! Försök inte röra till debatten genom att komma med tomma ursäkter, för en röst mot detta betänkande uttrycker en tydlig ideologisk ståndpunkt. Kampen mot diskriminering är av avgörande betydelse och utgör själva grundvalen för EU:s värderingar.
Vi har därför både ett ansvar och en skyldighet att i dag, här i parlamentet, ta ett steg mot ett åtagande för och försvar av jämlikhet i hela EU. Vi får inte ge upp vår vilja och förhoppning om att göra framsteg och låta en fråga som är av så grundläggande betydelse, och som baseras på våra värderingar, hamna i kategorin hopp och drömmar. Det skulle medborgarna i EU, och framför allt de mest utsatta, inte förlåta oss.
Csaba Sógor
(HU) Enligt den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och konventionen om mänskliga rättigheter och grundläggande fri- och rättigheter har varje medborgare lika rättigheter och lika skydd under lagen utan åtskillnad av något slag, såsom på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationell eller social härkomst, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt.
Men jag vill betona att det krävs kraftfulla och effektiva åtgärder mot varje form av diskriminering, för diskriminering är fortfarande utbrett i EU och påverkar många olika samhällsskikt. I många fall räcker det inte att förbjuda alla former av diskriminering. Man måste även införa olika positiva åtgärder, bl.a. för människor med funktionshinder. Många länder - Italien, Frankrike, Finland och Spanien, för att bara nämna några - har beviljat autonomi och infört positiva åtgärder för att skydda nationella minoriteter.
EU och dess medlemsstater har också en skyldighet att garantera lika rättigheter och likabehandling av medborgare i institutionell bemärkelse. Vi behöver självständiga institutioner på EU-nivå som kan övervaka och garantera att staterna följer principen om likabehandling, inte bara i teorin utan också genom att vidta konkreta åtgärder för att genomföra detta direktiv i praktiken.
Evangelia Tzampazi
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill fråga er om ni anser att det faktum att jag talar till er sittande här bak och inte har ställt mig upp som mina kolleger är en förolämpning mot parlamentet?
Europaparlamentet var och måste förbli en försvarare av det horisontella direktiv som ska garantera likabehandling och skydda EU-medborgarna mot alla former av diskriminering. Detta direktiv måste komplettera det befintliga EU-regelverket, framför allt när det gäller personer med funktionshinder och skyldigheten att garantera effektiv och icke-diskriminerande tillgång.
Vi har fått med viktiga förslag. Vi har infört skydd mot diskriminering på flera grunder genom att i betänkandet slå fast att effektiv och icke-diskriminerande tillgång måste garanteras. I fall där tillgång inte kan garanteras på samma villkor som för icke-funktionshindrade måste vi få en lämplig alternativ lösning. I betänkandet fastställs strängare kriterier för att bedöma om åtgärder för att uppnå effektiv och icke-diskriminerande tillgång kommer att leda till oproportionerligt höga kostnader. Det finns punkter i betänkandet som en del av oss inte är nöjda med och vi kommer därför att stödja vissa ändringsförslag som har lagts fram och som bidrar till att stärka sammanhållningen.
Jag anser hur som helst att vi bör stödja betänkandet för att skicka en tydlig signal till rådet om att vi äntligen måste få en effektiv EU-lagstiftning för att sätta stopp för den diskriminering som undergräver förtroendet för de grundläggande europeiska värderingarna om jämlikhet och rättssäkerhet.
Martin Kastler
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Som journalist vill jag ta upp en ändring i detta direktiv som bekymrar mig mycket personligen. För mig är det nämligen obegripligt att vi när direktivet ännu inte har genomförts i tio av de 27 medlemsstaterna går vidare genom att försöka lägga till ännu ett direktiv. Det kan råda delade meningar om detta, vilket är gott och väl, men vad som verkligen stör mig som journalist är att det skadar pressfriheten i medlemsstaterna. Låg mig ge er två exempel på detta. Manfred Webers ändringsförslag, som förtjänar vårt stöd, innebär att det även kommer att bli möjligt att begränsa pressfriheten, till exempel om en utgivare blir tvungen att acceptera nynazister eller antisemiter som annonsörer. Jag anser att det är fullständigt olämpligt och mot våra principer i EU och jag protesterar starkt mot detta. Vi får inte låta det ske. Detsamma gäller naturligtvis om vi har antidiskriminering: då kommer människor som vi inte vill uppmuntra i EU, utan snarare borde agera mot, att få ännu fler möjligheter, till exempel på fastighetsmarknaden. I mitt hemland ser vi nästan varje vecka hur nynazister försöker köpa fastigheter. Vi kan inte förhindra att vänster- eller högerextremister lägger beslag på fastigheter som hyrs ut eller säljs. De kommer att dra nytta av denna nya ändring och jag protesterar starkt mot detta och kommer att rösta emot. Jag är därför för att ärendet återförvisas tillbaka till utskottet eller, om detta inte är möjligt, att man röstar mot det.
Miroslav Mikolášik
(EN) Herr talman! Genom åren har Europa och resten av världen kämpat mot diskriminering på alla nivåer. Vår utveckling som hederliga människor kräver att vi gör just detta, samtidigt som vi fullständigt respekterar subsidiaritetsprincipen.
Som Kathalijne Buitenweg har konstaterat har kommissionen nu lovat i över fyra år att anta ett brett och omfattande förslag om alla människors rättigheter. Detta är nu äntligen på väg att förverkligas.
Det är min fasta åsikt att ingen person någonsin ska diskrimineras på grund av sin religion eller övertygelse, sitt funktionshinder eller sin ålder. Tvärtom uppmanar jag, som troende kristen, Europaparlamentet och varje individ att inte bara stoppa diskriminering, utan även att hjälpa dem som diskrimineras på grund av funktionshinder.
Denna hjälp från oss kan ta sig olika uttryck och form. Varje medlemsstat har ständigt framhärdat i att förbättra lika tillträde för dem som mest behöver det. Medan Europa fortsätter att integreras är det av yttersta vikt att vi kommer ihåg att vi alla är olika, och samtidigt fullständigt jämlika på alla sätt.
Marusya Lyubcheva
(BG) Herr talman, herr kommissionsledamot! Vi diskuterar ett oerhört viktigt direktiv som kommer att ge oss möjlighet att lösa problem med icke-diskriminering som fortfarande är kontroversiella. Jag anser att det är särskilt viktigt att rätten och friheten att ha religiösa övertygelser och tillämpningen av principen om icke-diskriminering på detta område bekräftas på nytt.
Samtidigt finns det en uttrycklig hänvisning i direktivet till förklaring nr 11 om kyrkors och konfessionslösa organisationers ställning, enligt vilken EU ska respektera och inte ingripa i kyrkors och religiösa samfunds ställning i medlemsstaterna enligt nationell rätt.
Dessutom erkänns medlemsstaternas rätt att utforma och genomföra särskilda bestämmelser på detta område. Det är självklart att EU:s rätt måste harmoniseras med medlemsstaternas rätt att lagstifta på enskilda områden.
Detta är en komplicerad fråga. Förhållandet måste vara tydligt så att man inte kränker någons rättigheter, däribland rättigheterna för dem som tillhör kyrkor som har stöd i lagbestämmelser.
Manfred Weber
(DE) Herr talman, fru föredragande, mina damer och herrar! Eftersom jag är den som har citerats mest under denna debatt vill jag få möjlighet att än en gång replikera.
Jag har sagt att alla som ställer frågor blir bovarna i denna debatt. Alla talare som har uttalat sig kraftfullt mot diskriminering har talat om principen. Än en gång, jag skulle uppskatta om vi inte tvistade om principen utan i stället arbetade för att bekämpa diskriminering. Till och med när vi till exempel diskuterar miljöfrågor och är oense om förbudet mot koldioxidutsläpp så är det sättet att uppnå det som vi är oense om, inte målet i sig. Varför får vi inte tycka olika om metoderna när det gäller diskriminering och hur vi ska bekämpa den? Om tidningsutgivare sitter på våra kontor och vädrar sina farhågor bör vi också få ta upp dessa farhågor här.
Herr Cashman! Det gynnar varken frågan eller era egna intressen att marginalisera alla som helt enkelt ställer frågor. Det är bara det vi gör.
Richard Howitt
(EN) Herr talman! Som skuggföredragande för utskottet för sysselsättning och sociala frågor, för socialdemokratiska gruppen, vill jag berömma Kathalijne Buitenweg och också min kollega Emine Bozkurt. Tack för ert samarbete!
På intergruppen för funktionshinders vägnar är jag mycket glad över att de 1,3 miljoner personer som undertecknade framställningen om utvidgning av antidiskrimineringslagstiftningen till att omfatta funktionshindrade har fått gehör för sina krav. Jag är också mycket glad över att vi kom överens tvärsöver partigränserna om att det skulle bli ett horisontellt direktiv och att det inte skulle finnas någon hierarki för diskriminering - ett löfte som vi fick av EU:s dåvarande portugisiska ordförandeskap när direktivet om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung antogs 2000. Uppriktigt sagt har det tagit för lång tid att infria detta löfte.
Jag fördömer de konservativa som vill göra denna väntan ännu längre. Denna debatt handlar inte bara om att visa vårt stöd i parlamentet utan också om att uppmana rådet att sätta fart och komma överens om detta nu. Jag skulle vilja be våra tyska vänner att vara så goda och inte blockera detta. Det finns frågor om privata avtal som oroar er, men när det gäller offentliga skyldigheter ligger ni långt före. Låt oss verkligen höja siktet och uppnå en överenskommelse. Jag är mycket glad över att det framtida svenska ordförandeskapet i dag har förbundit sig att slutföra detta i Epsco-rådet före jul. Jag hoppas innerligt att ni kommer att kunna göra det.
Kathalijne Buitenweg
Herr talman! Det är otroligt svårt för en föredragande att göra ett gott arbete när den största gruppen tillämpar en sorts kovändningsstrategi. Gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater stödde detta betänkande i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, eftersom det var en rimlig kompromiss. Vi arbetade tillsammans med Patrick Gaubert, som verkar ha försvunnit. Jag har åtminstone inte sett honom. Vi arbetade hur som helst tillsammans med exakt samma text och nu är han emot den! Det verkar som om samordnaren, Manfred Weber, i första hand vill tvinga på PPE-DE-gruppen sitt tyska nationella partis ståndpunkt.
Herr Weber! Så sent som i förra veckan sa ni själv till mig att det inte handlade om innehållet utan om att sända en politisk signal. Stämmer inte det? Var det inte så ni sa? I så fall kan ni inte nu gömma er bakom detaljer - hade ni velat det kunde ni helt enkelt ha lagt fram ändringsförslag. Det gjorde ni inte. Vad ni egentligen vill är att hela förslaget ska förkastas. Ni vill helt enkelt inte ha det, så försök inte låtsas att ni har samma slutliga mål.
Jag har hört åtskilligt som det går att ge ett enkelt svar på. Väldigt många har till exempel frågat varför det här är en angelägenhet för EU. Ändå finns det redan en massa direktiv som sedan länge garanterar skydd på arbetsmarknaden och det finns även skydd utanför arbetslivet mot diskriminering på många andra grunder. För en del människor släpar skyddet dock efter, till exempel när det gäller funktionshinder, ålder, sexuell läggning och religion. Det är alltså inte något helt nytt som vi inför. Det handlar snarare om att reparera den befintliga lagstiftningen. Vi inför inga nya befogenheter. Vi ser bara till att människor behandlas lika och att vissa kategorier inte betraktas som viktigare än andra.
Hubert Pirker talade om arbetsmarknaden. Det är inte alls vad det här handlar om, det är ett annat direktiv. Det här handlar inte om anställning av lärare. Kan vi försöka hålla oss till fakta? Bevisbördan är, som kommissionsledamoten tidigare påpekade, en knepig fråga. Inte heller detta är nytt; det finns även i de andra direktiven. Det är absolut inte sant att människor bara kommer att kunna anklaga en så att man tvingas försvara sig. Det är heller inte straffrätt vi talar om här. Först måste människor lämna sakuppgifter på andra områden för att styrka att de anser sig bli diskriminerande, och sedan får man uppge varför man godtar eller nekar någon som vill hyra en fastighet.
När det gäller medierna är det, vilket framgår av texten, redan möjligt att neka annonsörer som strider mot en publikations identitet. Allt finns där i artikel 54. Och kyrkor behöver inte ens uppfylla alla dessa krav, fast om de bedriver social verksamhet måste de göra det. I Nederländerna tillhandahåller de till exempel en del sociala omsorgstjänster. Det är oacceptabelt att de skulle vara undantagna när de bedriver social verksamhet bara för att de tillhör en kyrka. Det är just dessa punkter som nämns i betänkandet.
Vi har gjort vårt bästa. Vi har hela tiden anpassat oss till er. Era ändringsförslag finns ju med i texten och nu tänker ni i alla fall rösta mot det på grund av diverse partipolitiska positioner. Jag måste säga att det är ett hårt slag för mig personligen eftersom jag sträckte ut handen till er. En stor del av er text har inlemmats i betänkandet och jag tycker att det är skandalöst att ni nu tvår era händer!
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum torsdagen den 2 april 2009.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Carlo Casini
skriftlig. - (IT) Mänsklig värdighet och jämlikhet är de två viktiga värderingar som ligger till grund för den moderna människorättskulturen. Tjusiga ord används dock inte sällan för att dölja sin motsats. Jämlikhet betyder till exempel att identiska situationer ska hanteras på samma sätt, men det betyder också att olika situationer ska hanteras på olika sätt. Mina reservationer när det gäller det berörda betänkandet har sin grund i denna omständighet. Ingen kan på minsta sätt tvivla på att gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater fullt ut tillerkänner funktionshindrade, äldre, sjuka, fattiga, flyktingar och invandrare värdighet och jämlikhet. Jag får dock intrycket av att det handlar om ett försök att haka på denna etablerade rörelse för att införa diskriminering mot familjer som grundas på äktenskap mellan man och kvinna och mot religionsfrihet, framför allt när det gäller religiösa skolor. Jag kommer aldrig att ge upp kampen för jämlikhet för de minsta, de fattigaste och de försvarslösa. Just därför smärtar det mig att se de mänskliga rättigheternas EU genom sin lag och praxis skapa diskriminering av hårdaste slag mellan födda och ofödda barn. Vi diskuterar inte detta här i dag, men det är lämpligt att det finns med i det europeiska medvetandet när man reflekterar över värdighet och jämlikhet.
Gabriela Creţu  
Det slumpar sig så att vi diskuterar detta direktiv i dag och röstar om det i morgon, som är Världsdagen för att uppmärksamma autism. Detta bådar gott.
Det är tydligt för oss att det i realiteten finns stora skillnader mellan medlemsstaternas nationella lagstiftning om rättigheter och intressen för de människor vars liv påverkas av autism. Skillnaderna är ännu större om vi jämför de drabbades vardag.
Det är långt kvar till europeiska standarder, men några framsteg måste göras. Autism måste erkännas som ett separat funktionshinder bland psykiska funktionshinder och särskilda strategier utformas.
Detta kan för en del tyckas kostsamt, men att få likabehandling är ett absolut krav, precis som det är för personer med andra funktionshinder, för att vi ska kunna respektera oss själva och det europeiska samhällets värderingar.
Bairbre de Brún  
skriftlig. - (GA)
I det här direktivet lyfter man fram den mycket viktiga insikten att diskriminering inte är något som bara förekommer i arbetslivet. Det huvudsakliga syftet med kommissionens permanenta rekommendation är att motverka diskriminering på grund av religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning och genomföra principen att människor ska behandlas lika även utanför arbetslivet.
Eftersom jag har arbetat med handikapporganisationer och funktionshindrade i Irland vet jag att denna lagstiftning kommer att vara mycket välkommen. Kathalijne Maria Buitenweg har alldeles rätt när hon i sitt betänkande säger att: ”För likabehandling av personer med funktionshinder räcker det inte med att förbjuda diskriminering. Även positiva åtgärder krävs, med hjälp av i förväg vidtagna åtgärder och genom att erbjuda rimliga anpassningsåtgärder”.
Jag välkomnar också att föredraganden och kommissionen så tydligt tar ställning mot diskriminering på grund av sexuell läggning. Denna typ av diskriminering har ingen plats i ett modernt samhälle och jag förkastar de försök som görs av vissa politiska grupper att försvaga lagstiftningen i detta avseende.
Proinsias De Rossa  
skriftlig. - (EN) Jag är socialist, och jag anser följaktligen att alla människor är jämlika. Vi måste bekämpa diskriminering överallt, inte bara i arbetslivet. Givetvis får det inte finnas någon hierarki mellan olika slags diskriminering. Alla är olika, alla är jämlika.
Direktivets syfte är att införa principen om likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning utanför arbetslivet. I direktivet anges en ram för förbud mot diskriminering på dessa grunder och man fastställer en enhetlig miniminivå för skyddet inom EU för personer som utsatts för sådan diskriminering.
Förslaget kompletterar den rättsliga ram på gemenskapsnivå, enligt vilken förbud mot diskriminering på grund av religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning endast gäller anställning, sysselsättning och yrkesutbildning.
Lidia Geringer de Oedenberg  
Diskriminering är ett allvarligt problem både i och utanför EU. Enligt en särskild Eurobarometerundersökning 2008 hävdar 15 procent av européerna att de blev diskriminerade förra året.
Europaparlamentet har väntat i mer än fyra år på det föreslagna direktivet. Förslaget är ett försök att genomföra principerna om likabehandling av enskilda oavsett religion, övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning. Detta ska inte bara gälla anställningsmöjligheter, utan också tillgång till varor, utrustning och tjänster såsom banktjänster, bostäder, utbildning, transporter och hälso- och sjukvård.
I dokumentet fastställs dessutom övergripande miniminormer för att garantera skydd mot diskriminering. Det står medlemsstaterna fritt att stärka skyddet om de vill. Däremot kan de inte sänka sitt befintliga skydd med stöd av det nya direktivet. Enligt direktivet har målsägande rätt till skadestånd. Det fastställs också att medlemsstaterna inte bara ska uttrycka en vilja att få bukt med diskriminering utan också har en skyldighet att göra detta.
Ett betydande antal av unionens medlemsstater har redan infört bestämmelser för att garantera varierande grader av skydd mot diskriminering utanför arbetslivet på grund av religion, övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning. Genom detta förslag till direktiv blir det möjligt att införa enhetliga EU-bestämmelser på detta område. Det kommer att ge en tydlig signal om att EU som helhet inte tolererar diskriminering. Att inte utsättas för diskriminering är en grundläggande rättighet som ska åtnjutas av alla i EU.
Zita Gurmai  
Lika möjligheter har på senare tid blivit ett allt tydligare tema i gemenskapens beslutsprocess. Målet med det föreslagna direktivet när det gäller likabehandling är att principen om likabehandling ska tillämpas på personer oavsett religion, övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning.
Att inte utsättas för diskriminering är en grundläggande rättighet som ska åtnjutas av alla EU:s medborgare. Jag vill verkligen framhålla att vi måste bekämpa varje form av diskriminering. Det är långt kvar och det är också uppenbart att vi bara kan ta ett steg i taget. Därför måste vi först komplettera och stärka lagstiftningen för att därefter införliva lagar med nya, konsekventa och enhetliga principer i den nationella lagstiftningen och slutligen börja tillämpa dem i praktiken. Dessa steg kräver visserligen mycket tid och möda var för sig, men vårt mål är att inom en rimlig tidsfrist ändå lyckas uppnå konkreta framsteg och ett EU som verkligen är fritt från diskriminering.
Lívia Járóka  
Jag vill gratulera min kollega Kathalijne Maria Buitenweg till hennes betänkande som banar väg för en komplettering av regelverket för att undanröja alla former av diskriminering. I artikel 13 i EU-fördraget fastställs målet om bekämpning av diskriminering på grund av inte bara kön och etniskt ursprung utan också religion, övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning.
Trots att direktiven 2000/43/EG, 2000/78/EG och 2004/113/EG har antagits och införlivats i nationell lag har det tills nu inte funnits något gemensamt skydd mot diskriminering på de fyra grunder som nämns ovan utanför arbetslivet. Syftet med det föreslagna direktivet är att rätta till denna brist och vi hoppas att det, förutom förbudet mot diskriminering, också ska erbjuda ett rättsmedel för dem som missgynnas i samtliga 27 medlemsstater.
Genom att genomföra det berörda direktivet och åtgärda de brister som har kunnat konstateras i samband med införlivandet och tillämpningen av de gamla direktiven kommer man att komplettera skyddet mot diskriminering för EU:s medborgare. Antagandet av det föreslagna direktivet förutsätter dessutom inte att relevanta nationella lagar ändras. Jag hoppas därför innerligt att rådet kan garantera det enhälliga stöd som krävs enligt fördragen och att varje medlemsstat gör sitt för att se till EU kan ta ett stort steg mot ett förverkligande av våra grundläggande värderingar och mål.
Silvana Koch-Mehrin och Alexander Graf Lambsdorff  
skriftlig. - (DE) Den rättsliga grund som används, artikel 13.1 i EG-fördraget, är inte lämplig eftersom subsidiaritetsprincipen enligt det tyska fria demokratiska partiets (FDP) mening inte följs. Det faller inte inom ramen för EU:s behörighet som lagstiftare att fastställa dessa regler och därmed allvarligt inkräkta på medlemsstaternas självbestämmanderätt.
Att bekämpa all slags diskriminering och hjälpa funktionshindrade att delta i samhällslivet är viktiga uppgifter. Att föreslå att antidiskrimineringsbestämmelserna utvidgas till att omfatta praktiskt taget alla delar av livet är däremot verklighetsfrämmande. Den omvända bevisbörda som föreskrivs i direktivet innebär att det blir möjligt att inleda rättsliga åtgärder på grundval av anklagelser som inte styrks av tillräckliga bevis. Sedan blir de berörda tvungna att betala skadestånd även om de inte har gjort sig skyldiga till några diskriminerande handlingar men inte kan bevisa sin oskuld. En omvänd bevisbörda som definieras i så svepande ordalag är därför diskutabel ur rättssäkerhetssynpunkt. Den kommer att skapa ovisshet och underlätta missbruk och det kan inte vara meningen med en progressiv antidiskrimineringspolitik.
Man måste också tänka på att kommissionen i nuläget har inlett överträdelseförfaranden mot flera medlemsstater för brister i genomförandet av de befintliga EU-direktiven om antidiskriminering. Fortfarande saknas dock en översikt över vilka bestämmelser som har genomförts så att man kan fastställa om nya bestämmelser verkligen behövs, såsom påstås. Inte minst Tyskland har redan gått mycket längre än de gamla föreskrifterna från Bryssel. Vi röstade därför mot detta betänkande.
Sirpa Pietikäinen  
skriftlig. - (FI) När det genomförs kommer jämlikhetsdirektivet att bli ett av de viktigaste steg som tas under denna valperiod för ett socialt EU och ett folkets EU. Lagstiftning om både aktiv och passiv diskriminering har en enorm inverkan på många EU-medborgares liv när den tillämpas på alla befolkningsgrupper och diskrimineringsgrunder. Jag vill i detta sammanhang tacka föredraganden för hennes utmärkta insats.
I Finland liksom på andra håll i EU gör någon form av diskriminering livet svårt för ett mycket stort antal människor. Det borde inte vara möjligt i dagens samhälle, där det finns respekt för mänskliga rättigheter och jämlikhet: alla ska ha lika möjligheter att delta i samhället. Icke-diskriminering är ett civiliserat samhälles adelsmärke.
Särskilt betydelsefullt är att direktivet omfattar alla diskrimineringsgrunder. Även om det finns stora skillnader mellan grupper och individer som drabbas av diskriminering måste vi angripa diskrimineringsproblemet som fenomen på ett konsekvent sätt och utan att rikta in oss på en särskild grupp eller särskilda grupper. En splittrad hållning skulle oundvikligen leda till att olika diskrimineringsgrunder får olika värde och även riskera att människor som utsätts för diskriminering på grund av alla de många olika skälen kan falla mellan stolarna.
Siiri Oviir  
skriftlig. - (ET) EU grundas på de gemensamma principerna om frihet, demokrati och respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. I artikel 21 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna sägs att all diskriminering på grund av bland annat kön, ras hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning ska vara förbjuden (detta är ett direktcitat från lagstiftningen).
Erkännandet att varje individ är unik och har samma rätt till de möjligheter som livet har att erbjuda är ett signum för Europas förenade mångfald, som är ett viktigt inslag i unionens kulturella, politiska och sociala integration.
Medan utvecklingen på många andra områden i EU har kommit mycket långt har vi förvånande nog fortfarande inga gemensamma bestämmelser om hur våld och övergrepp mot funktionshindrade eller sexuella övergrepp ska hanteras, och inte alla medlemsstater erkänner i tillräcklig grad dessa medborgares grundläggande rättigheter. Vi måste inse att EU:s regelverk för att bekämpa diskriminering fortfarande inte är perfekt.
Jag välkomnar helhjärtat det nya direktivet som innebär att EU får ett gemensamt regelverk för åtgärder mot diskriminering. Detta regelverk kommer förmodligen att leda till att principen om likabehandling får en bredare tillämpning i medlemsstaterna och inte bara tillämpas på arbetsmarknaden.
Att bekämpa diskriminering betyder att man måste satsa på att öka medvetenheten i ett samhälle som utvecklas genom integration. För att uppnå integration måste samhället dock satsa på utbildning, upplysning och främjandet av god praxis för att nå en rättvis kompromiss som gynnar alla dess medborgare. Det krävs alltså fortfarande stora ansträngningar från vår sida för att eliminera diskriminering i EU.
Daciana Sârbu  
Att inte utsättas för diskriminering är en grundläggande rättighet som aldrig har ifrågasatts när det gäller dess tillämplighet på EU:s medborgare. Likabehandling oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning är en av grundprinciperna för den europeiska integrationen.
Detta efterlängtade direktiv, som har haft en lika komplicerad historia genom samtliga samråd i parlamentet, baseras på artikel 13 i EG-fördraget och handlar om skyddet mot diskriminering, med tonvikt på likabehandling oavsett grunder. Det kan inte råda någon tvekan om att detta direktiv behövs med tanke på hur många människor, ungefär 15 procent, som säger sig diskrimineras i EU.
Jag vill också betona hur viktigt det är att jämföra detta nya direktiv med dem som redan är i kraft för att bekämpa diskriminering. Detta kommer att ske genom ett samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna. Det gläder mig att i detta sammanhang kunna framhålla de framsteg som Rumänien har gjort på detta område de senaste åren, såsom visats av Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter.
Sist men inte minst anser jag att detta direktiv kommer att få ett betydande inflytande genom att sörja för åtgärder när det gäller socialt skydd, sociala förmåner och bättre tillgång till varor och tjänster.
