Avbrott i flygtrafiken i Europa (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är uttalanden av rådet och kommissionen om avbrott i flygtrafiken i Europa.
Som vi känner till måste besluten för de närmaste dagarna fattas av EU-institutionernas verkställande organ. Detta kommer givetvis att bli kommissionens och ministerrådets uppgift. Som vi vet har både kommissionen och rådet arbetat med detta åtminstone sedan i söndags, men vi ledamöter har också våra plikter. Dessa gäller mer långsiktiga lösningar på den rådande krisen. Vi skulle vilja att våra parlamentsutskott deltog i detta. Vid sammanträdesperioden i Bryssel måste vi också fundera på hur vi ska hantera den aktuella situationen. Det kan bli så att vi bemöter den med en resolution. Jag talar om olika reaktioner. Jag skulle även vilja be er alla att i era anföranden uppmärksamma hur parlamentet kan bidra till att lösa de aktuella problemen. Det är först och främst problem som drabbar våra medborgare, invånarna i Europa. Vi har naturligtvis problem med att ta oss till Strasbourg och Bryssel, men detta är vårt problem och vi bör definitivt inte göra detta till en fråga. Vi bör förbereda oss på att diskutera hur vi ska lösa européernas problem i en situation med lamslagen flygtrafik. Det viktigaste är vad vi ledamöter kan göra under de närmaste veckorna för att förbättra situationen. Men eftersom det tyngsta ansvaret ligger på de verkställande organen under de första timmarna och dagarna, skulle jag vilja tacka företrädarna för både rådet och kommissionen för att de är här med oss.
Diego López Garrido
Herr talman! Som alla vet är flygtransporten fullkomligt strategisk till sin natur. Den påverkar allmänheten, deras dagliga liv och deras rätt till fri rörlighet - något som är en grundläggande rättighet - och den har utan tvivel en avgörande inverkan på den ekonomiska verksamheten.
När det uppstår problem med flygtransporter, när avbrott påverkar fler länder än ett, blir den strategiska natur som kännetecknar flygtransporten ännu mer uppenbar, och skadan desto större.
När det som i detta fall påverkar majoriteten av EU:s medlemsstater blir det ett oerhört allvarligt problem, en verklig kris. Det är naturligtvis en oväntad och ny typ av kris som måste hanteras på ett lämpligt sätt. Dessutom finns paradoxen att vi hanterar ett ärende för vilket Europeiska unionen som sådan inte har så värst många befogenheter, i själva verket färre jämfört med andra ärenden, men trots detta måste den reagera, den måste agera.
Inom ramen för denna trafikkris i Europa har två händelser inträffat samtidigt: den högsta nivån när det gäller allvaret - krisen har varit mycket allvarlig - men även en låg nivå när det gäller omedelbar rättskapacitet från EU:s sida för att kunna agera på detta område. Det är därför en situation där det inte är enkelt att agera utifrån EU:s perspektiv. Trots detta har vi agerat och reagerat.
Detta för mig fram till den andra delen av mitt uttalande: de åtgärder som har vidtagits i detta fall. För det första tillämpade medlemsstaterna, flygplatsmyndigheterna, det befintliga protokollet och beaktade den karta som utarbetats av Volcanic Ash Advisory Centre [rådgivande centret för vulkanisk aska] i London och som åskådliggör vulkanaskans påverkan. Detta var en vetenskaplig bedömning, och på grundval av denna ansåg man att detta luftrum automatiskt skulle stängas för flygningar. Detta gjordes först, och det gjordes ytterst aktsamt, med största säkerhet och i syfte att minimera risker på grundval av detta första bidrag från Eurocontrol, som i sin tur baserade sig på meddelandet från Volcanic Ash Advisory Centre i London, ett center som upprättades för flera år sedan.
Men denna situation nådde naturligtvis långt bortom medlemsstaternas gränser, och därför började Europeiska unionen och dess institutioner att arbeta redan från början. Under de senaste dagarna har det närmare bestämt hållits en rad möten av teknisk art som ledde fram till det politiska beslut som fattades av transportministrarna i går.
Under hela helgen har rådet, det spanska ordförandeskapet, kommissionen - särskilt kommissionsledamot Siim Kallas, som jag tackar för hans villighet och hårda arbete under hela denna period - och Eurocontrol arbetat med att förbereda en mycket mer precis, en lämpligare reaktion på det som redan har blivit en mer varaktig kris, som började få allvarliga följder för hela unionen och för länder utanför EU.
Genom det arbete som gjorts under de senaste dagarna framställdes rekommendationen från Eurocontrol om Eurocontrols behov att, med början i dag, upprätta tre zoner som berörts av vulkanen. Denna antogs enhälligt, första gången vid det möte som hölls i går i Bryssel mellan Eurocontrol, kommissionen, rådet, flygplatsmyndigheterna, flygtrafikorganisationerna och alla berörda sektorer. Den första zonen ska vara zonen med störst askdensitet, där ska det råda totalt flygförbud, den andra zonen ska vara dess motsats, en askfri zon och därför helt öppen för flygningar, och den tredje zonen ska ha låg askdensitet, där det därför ska vara tillåtet med ofarliga flygningar. De nationella myndigheterna kommer att behöva undersöka denna zon på ett samordnat sätt, med början i dag, mot bakgrund av de uppgifter som Eurocontrol dagligen och konstant, var sjätte timme, tillhandahåller för att besluta om huruvida de behöver upprätta luftkorridorer eller zoner där flygningar ska tillåtas.
Denna tekniska rekommendation, som kom från och föreslogs av Eurocontrol, antogs i går enhälligt av de 27 regeringarna i Europeiska unionen, och den fick därför en europeisk fokus på och en europeisk inriktning mot det som för tillfället krävs. Europeiska unionen fattar med andra ord ett beslut och påminner därmed om att medlemsstaterna ska agera i enlighet med detta. Det fanns en enhällig överenskommelse mellan de europeiska regeringarna och kommissionen, tillsammans med det förslag som Eurocontrol lagt fram, att agera på detta sätt.
Säkerheten har därför fortsatt prioriterats. Det finns inget kompromissutrymme i denna fråga, som kommissionsledamot Siim Kallas sade - han sade så i helgen - och därför finns det ett område som är belagt med ett förbud, en överenskommelse om totalt flygförbud. Vi kommer att få en mycket mer precis uppfattning om den faktiska risken utifrån alla de uppgifter som Eurocontrol kommer att använda sig av, och inte bara uppgifter från London, utan från de tester som ska genomföras med testflygplan utan passagerare, liksom uppgifter från de nationella myndigheterna, från tillverkare av motordelar till flygplan och från Europeiska byrån för luftfartssäkerhet i Köln. Alla dessa uppgifter måste beaktas när man upprättar de zoner som transportministrarna kom överens om i går vid rådets extraordinarie möte som det spanska ordförandeskapet hade sammankallat.
Det är därför en utvecklande, mer dynamisk och mer precis modell än den som hittills använts, som för det första bygger på vetenskapliga uppgifter, för det andra på ett tekniskt beslut av Eurocontrol och slutligen på ett beslut av medlemsstaterna om mellanzonen, som de måste samordna sig kring.
Vid rådets (transport) möte i går intog ministrarna återigen en mycket tydlig ståndpunkt i och med att de sade till medlemsstaterna att de bör göra allt i sin makt för att tillgängliggöra så många alternativa transportsätt som möjligt för allmänheten i syfte att lösa den mycket allvarliga situation som påverkar europeiska och andra medborgares rörlighet. De har också tagit itu med de oerhört betydande ekonomiska följderna av denna situation - som kommissionsledamot Siim Kallas kommer att förklara - i en arbetsgrupp, en grupp som leds av kommissionens vice ordförande, kommissionsledamot Siim Kallas, kommissionsledamot Joaquín Almunia och kommissionsledamot Olli Rehn, som nästa vecka ska överlämna en rapport om alla de ekonomiska aspekterna. Till sist kommer det att hållas ytterligare ett möte med rådet (transport) så snart som möjligt för att diskutera alla dessa frågor.
Därför har ett beslut fattats som innebär att man ger ett europeiskt perspektiv på och skapar en samordnad europeisk strategi för det som händer. Detta ska bygga på säkerhet och behovet att vara så effektiv och precis som möjligt när man fattar beslut om flygningar, samtidigt som man skyddar medborgarnas rättigheter. Herr talman, herr Buzek! Det gläder mig att Europaparlamentet har föreslagit en detaljerad debatt om denna fråga. Denna debatt innebär faktiskt att ni tydligen har handlingsförmåga att agera omedelbart, något som är passande för parlamentet som företräder EU:s folk, och att ni på en mer långsiktig basis kan beakta de åtgärder som måste vidtas för att bemöta denna helt oförutsedda, fullständigt nya kris, som har påverkat EU-medborgarnas liv på ett extraordinärt och oerhört allvarligt sätt.
Talmannen
Jag skulle vilja lugna ministerrådet och det spanska ordförandeskapet, och tala gärna om detta för dem, med att Europaparlamentet ständigt är redo för samarbete, och vi är öppna för att diskutera dessa ärenden i utskotten. Vi är öppna för att motta företrädare för Europeiska kommissionen och rådet för att diskutera dessa problem. Vi vill vara delaktiga i detta. Vi kommer från Europeiska unionens olika regioner, vi valdes genom direktval och ansvarar för unionens invånare, så vårt deltagande är av yttersta vikt. Vi är redo för detta. Vi kan naturligtvis enbart göra det som en lagstiftande myndighet har möjlighet att göra. Vi kan inte fatta verkställande beslut, men vi vill hjälpa både kommissionen och rådet. Vi är öppna för detta. Det är därför som vi diskuterar detta.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Det gläder mig oerhört att få lägga fram rapporten om de åtgärder som kommissionen vidtagit beträffande effekterna av den europeiska luftrumskrisen till följd av Eyjafjallajökulls vulkanutbrott för parlamentet. Kammaren känner säkert till att 84 000 flygningar har ställts in, något som har påverkat tusentals passagerare.
Som ni känner till sammankallade Eurocontrol på vårt initiativ till en telefonkonferens på måndagsmorgonen, och Europeiska kommissionen deltog aktivt i ett extraordinärt möte mellan transportministrarna i går eftermiddag. Det finns, enligt min mening, fyra centrala meddelanden som ska framföras till följd av rådets möte.
Alla transportministrar är för en samordnad europeisk lösning när det gäller denna kris. Nationella lösningar är inte effektiva för att hantera denna typ av problem som påverkar luftrum över hela världen. Jag måste understryka att det rådde en stor samarbetsanda mellan transportministrarna, och vi förde flera samtal per telefon där alla sade att de var redo att ta ansvar och samarbeta.
Den andra viktiga punkten är att säkerheten kommer först. Man kan inte kompromissa med säkerheten under några omständigheter. Detta är och förblir en central fråga för oss. Vi måste säkerställa de högsta säkerhetsnormerna för våra medborgare.
Den tredje principen är att ministrarna kom överens om ett progressivt och samordnat öppnande av det europeiska luftrummet samtidigt som säkerheten skulle säkerställas. Detta inleddes i morse kl. 08.00 genom Eurocontrol. Detta beslut omfattar tre slags zoner, som baseras på kontaminationsnivå. Den första av dessa zoner ligger i utsläppets centrum, där ett totalförbud mot operationer kommer att upprätthållas, ifall det är omöjligt att garantera säkerheten.
Den andra zonen är en zon där det i princip inte kommer att föreligga något hinder för att lufttrafiksamarbete utförs, även om det fortfarande finns aska i området. Denna zon måste verifieras, och besluten om operationer kommer att fattas på ett samordnat sätt av myndigheterna i medlemsstaterna.
Den tredje zonen påverkas inte av askan, vilket innebär att det inte införs några som helst restriktioner för operationer. Eurocontrol tillhandahåller kartor var sjätte timme med relevant information till de nationella myndigheterna.
För det fjärde föregriper vi genom dessa åtgärder slutligen genomförandet av programmet för ett gemensamt europeiskt luftrum, och särskilt nätförvaltarens uppdrag. Jag vet att jag kan räkna med ett starkt stöd från parlamentet efter framgången med det andra paketet för ett gemensamt europeiskt luftrum förra året.
Ni känner säkert till, och ministern nämnde det, att en arbetsgrupp - en grupp bestående av kommissionsledamöter - har satts samman för att diskutera frågor om statligt stöd. I går talade jag med företrädare för flygbolagen, och de sade att de helt enkelt inte är redo att bedöma sina förluster ännu. Huvudfrågan för dem, på grund av alla ekonomiska konsekvenser, är återupptagandet av flygningarna. Modellen för att återuppta flygningarna är det viktigaste. Vi ska inte gripas av panik när det gäller statligt stöd och andra åtgärder som syftar till att hjälpa flygtransportsektorn.
Passagerarnas rättigheter är en annan viktig fråga, och vi måste driva igenom tillämpningen av passagerarnas rättigheter. Dessa regler är bra. Alla delar åsikten att reglerna är bra. Frågan rör genomdrivande, något som åter ligger i medlemsstaternas händer. Vi bör verkligen driva på detta, och vi har många idéer om hur reglerna ska upprätthållas på ett bättre sätt.
Jag skulle nu vilja kommentera det som, enligt min mening, är avsiktliga försök att röra ihop saker och ting - vem som ska göra vad, vem som har gjort vad och vilka modeller som finns. Det är klart att det snart är val i vissa länder och så vidare, men efter vulkanutbrottet fattades alla beslut på grundval av befintliga och överenskomna modeller för hur man ska hantera denna typ av situationer.
Denna modell är mellanstatlig, och luftrummet är en nationell befogenhet. Det är inte kommissionen som ger order - det finns bestämmelser för våra nationella system och vår modell som, jag upprepar, bygger på befintlig information och befintliga bedömningar. Det är inget fel på denna modell. Vi kan nu fundera på hur denna modell kan modifieras. Vi inledde diskussionerna om detta i går. Att påstå att den europeiska modellen har misslyckats fullständigt är helt fel. Detta var, och är, en extraordinär händelse. Utbrottet från denna vulkan och det oväntat utbredda askmolnet är någonting som har inträffat vid några mycket få tillfällen i världen - det är inte som snö eller något jämförligt som förekommer ofta.
Det stod klart redan i helgen att situationen höll på att omvandlas till något mycket ovanligt, och under helgen förde vi åtskilliga diskussioner om hur denna fråga ska hanteras. Att hävda att transportministrarna borde ha ingripit omedelbart står helt i strid med vår uppfattning om hur saker organiseras i EU. Denna typ av beslut ligger i oberoende experters och oberoende organs händer. Jag och minister Diego López Garrido befann oss hos Eurocontrol i söndags, och jag var i kontakt med alla transportministrar i de större medlemsstaterna. Vi var beredda att ta ansvar och frågade vad vi bör göra för att lösa situationen. Detta får emellertid inte bli godtyckliga beslut, men det finns ett särskilt organ som ansvarar för dem. Detta organ höll ett möte, och vi diskuterade med detta i söndags. Detta var mycket svåra diskussioner, eftersom diskussionen handlade om människors liv.
På måndag förmiddag höll Eurocontrol ett extraordinarie möte, där man enades om den så kallade modellen för ”frizoner”. Det gladde oss att Eurocontrol var samarbetsvilligt. Jag upprepar, detta låg inte alls inom gemenskapens behörighet, men händelser har visat att den nationella strategin var en omodern strategi. Vi har definitivt en större drivkraft nu för att få till stånd en mer EU-baserad strategi för denna typ av händelser och för att reglera dem. Vi måste naturligtvis också bedöma konsekvenser och resultat.
Huvudsaken - som alla, däribland flygbolagen, sade - var att det är mycket viktigt att återuppta flygningarna. När det gäller passagerarna är det viktigaste att få hem folk eller få dem till deras destinationer. Detta var den centrala fråga som diskuterades i går.
Sammanfattningsvis arbetar vi intensivt med rådet och Eurocontrol för att övervaka situationen och, om det krävs, fatta nya beslut. Den befintliga modellen är mycket lämplig för återupptagandet av de flesta flygningar.
Corien Wortmann-Kool
Herr talman! Jag vill tacka kommissionen och rådet för uppgifterna om krisen inom den europeiska luftfarten. Det som har kommit fram under de senaste dagarna är att utan luftfart råkar inte bara parlamentet i svårigheter, utan även vårt europeiska samarbete och vår ekonomi ställs inför stora problem. Det är av denna anledning som det är viktigt att vi för denna krisdebatt i parlamentet i dag. Passagerare har blivit strandsatta, flygbolag, resebranschen och företag som är beroende av flygresor har alla drabbats hårt, och allt detta sker omedelbart efter den ekonomiska krisen.
Säkerheten är av största vikt. Det får inte råda något missförstånd om detta. Passagerare måste transporteras säkert, men det står klart att vi inte var tillräckligt förberedda på denna exceptionella situation. Att stänga luftrummet den första dagen var en snabb lösning på ett för oss i Europa hittills okänt problem, ett moln av vulkanaska. Men vad hände dagarna efter detta? Datormodeller visade oss att vi inte borde flyga, men testflygningarna fortsatte utan problem. Låt mig upprepa detta, för samtidigt som säkerheten givetvis måste komma i första hand är det viktigt att vi åter öppnar det europeiska luftrummet på grundval av fakta och korrekta antaganden. Det är nödvändigt att vi utför mer arbete, skräddarsytt efter våra särskilda förhållanden. Det som är bra är att man gjorde de första insatserna i denna riktning i går, och vi måste snabbt bygga vidare på detta. Vi måste vidta beslutsamma åtgärder. Säkerheten först, men vi måste också se till att vi åter kan använda säkerhetszonerna inom en mycket snar framtid.
Dessutom behöver vi strukturella åtgärder. Det gemensamma europeiska luftrummet, som har gett upphov till så mycket motstånd bland medlemsstaterna, är något som skulle kunna hjälpa oss att göra luftfarten mer effektiv.
Flygbolagen har lidit enorma ekonomiska skador. De har ådragit sig höga kostnader, inte bara genom att flygtrafiken står på marken, utan också för att strandade passagerare behöver hjälp. Försäkringsbolagen tillhandahåller inte något skydd, och det är diskutabelt om vi kan rättfärdiga alla de kostnader som läggs på flygbolagens axlar. Jag uppmanar er därför att undersöka de åsamkande kostnadernas omfattning, den lidna skadans omfattning och vilken kompensation som eventuellt kan tillhandahållas. Som exempel kan jag nämna de kostnader som flygbolagen ådragit sig utifrån vårt europeiska direktiv om passagerarnas rättigheter, och vilket katastrofstöd som kan betalas ut. Är det inte en uppenbar åtgärd att förvissa sig om huruvida, i detta fall av force majeure, vi faktiskt skulle kunna ta dessa pengar ur den europeiska budgeten?
Kommissionsledamot Almunia! Ni har uppgett att ni skulle vara för ett tillhandahållande av statligt stöd, men jag måste varna er att vi måste hindra de medlemsstater som sponsrar sina nationella förespråkare. Det är därför oerhört viktigt att vi samordnar detta på EU-nivå. Inte bara ramen för statligt stöd, utan även det effektiva tillhandahållandet av statligt stöd. Det är detta som jag uppmanar er att garantera.
Martin Schulz
för S&D-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag anser att denna kris har en mänsklig dimension, som vi definitivt måste diskutera i dag. Många människor, kanske tusentals, är strandsatta runt om i världen och väntar på att få komma hem. Jag anser att vi borde tänka på dessa människor denna förmiddag. Nästan alla av oss, många parlamentsledamöter, har upplevt något liknande de senaste veckorna. Vi är privilegierade ledamöter av Europaparlamentet som kan använda den tillgängliga infrastrukturen. Men många är strandsatta i avlägsna hörn av världen. De kan inte komma därifrån och kan inte komma tillbaka till sina arbeten, deras barn kan inte gå i skolan, eftersom de inte har lyckats ta sig hem från semestern, och de är fast utan logi och utan pengar. Jag skulle återigen vilja säga att mina sympatier denna förmiddag går till dessa människor. Jag hoppas att det blir möjligt att få hem dem snart.
Flygbolagen är en väsentlig del av vårt transportsystem, inte bara för passagerare, utan också för fraktgods. De finansiella skador som detta vulkanutbrott har orsakat är betydligt större än förlusterna efter händelserna den 11 september 2001. Det är av denna anledning som jag uppmanar kommissionen att anta en flexibel strategi som ska medge ett inhemskt stöd till flygbolag som befinner sig i farozonen, om denna typ av stöd verkligen måste tillhandahållas.
Slutligen måste vi vara medvetna om att flygresor är en del av Europas mycket sårbara infrastruktur. Om det inte längre är möjligt att resa med flyg är vi inte i stånd att ersätta avsaknaden av sådana resor på ett tillfredsställande sätt. Det är därför som jag anser att det projekt som vi inledde för 20 år sedan, utvidgandet av det transeuropeiska nätet och i synnerhet utvidgandet av järnvägsnätet, är ett trovärdigt och viktigt alternativ. Dessutom, som vi ser nu, är det ett nödvändigt alternativ för vår ekonomiska överlevnad. Det är viktigt att vi nu ännu en gång erkänner detta faktum.
Min kollega Saïd El Khadraoui kommer att gå igenom andra aspekter av denna fråga, men jag skulle bara vilja säga en sak. Vi har ännu inte lyckats få till stånd en driftskompatibilitet hos tåg mellan olika länder. Ett tyskt Intercitytåg kan inte föra tillbaka tyskar från Spanien, inte heller kan inte ett franskt höghastighetståg fara så långt som till Budapest. Detta innebär att vi ännu inte har nått den punkt där vi redan borde vara. Även om vi har framställt lämpliga resolutioner i parlamentet anser jag att vi inte behöver dessa plötsliga återkommande åtgärdsutbrott. Vi måste i stället anta en hållbar, fortgående strategi för att förverkliga dessa nya idéer.
Gesine Meissner
Herr talman, herr Kallas, herr López Garrido! I detta fall har vi sett att naturen i själva verket är mer kraftfull än någon av de tekniker som finns tillgängliga för oss. I viss utsträckning har vi lärt oss en läxa. Men det är samtidigt viktigt att notera att denna situation har visat oss att vi inte hade gjort så stora framsteg i EU som vi borde ha gjort.
Vi har talat om en inre marknad för transport och ett gemensamt europeiskt luftrum i 20 år. Detta skulle naturligtvis inte ha hindrat vulkanutbrottet, men det skulle kanske ha gjort det möjligt för oss att agera mer effektivt och snabbare.
Vi har länge ställt krav på ett gemensamt europeiskt luftrum som ska samordnas av Eurocontrol, men det har fortfarande inte fullbordats. På samma sätt, och nu tar jag upp detsamma som Martin Schulz, har vi fortfarande inte driftskompabilitet hos järnvägsnätet. Det är fortfarande inte möjligt att köpa en tågbiljett för att åka från Nordeuropa till Sydeuropa, rätt över kontinenten. Även i detta fall står det klart att vi har en hel del på papper och att vi har diskuterat många av dessa frågor, men att mycket av det som behövs i själva verket saknas.
Det är uppenbart att svaret i EU var otillräckligt från medborgarnas synvinkel. Situationen var naturligtvis svår, och det var givetvis inte möjligt för ministrarna från något av de enskilda länderna att öppna sitt luftrum när det kom varningar från ett institut i London om att det inte var säkert att flyga. Samtidigt var det otillfredsställande att inga egentliga insatser gjordes med hjälp av till exempel ballonger, utan alla arbetade i stället med statistiska extrapoleringar. Många av EU:s medborgare blev irriterade över detta. Flygbolagens ståndpunkt är också begriplig. De led finansiellt och skulle ha velat se en snabbare reaktion.
Flygbolagen har lidit finansiella förluster, och det är naturligtvis mycket viktigt att passagerarna tas hem så fort som möjligt. Vi måste skydda deras rättigheter. Men det är viktigt för passagerarnas rättigheter i Europa att det finns transport- och resmöjligheter tillgängliga för dem. Av denna anledning anser jag att det är nödvändigt för vårt transportsystem i EU att ha flygbolag och andra transportalternativ på plats som passagerare kan nyttja. Detta innebär att det är nödvändigt för oss att mer noggrant överväga hur vi ska kunna tillhandahålla stöd till flygbolagen under den kris som transportsektorn redan genomgår, och hur vi ska kunna upprätthålla och garantera EU-medborgarnas rörlighet, som är en viktig prestation.
När det gäller ersättning för skador är det ingen mening med att vi riktar in oss på vulkanen, eftersom detta, som vi redan känner till, inte kommer att leda oss någonvart. Naturen har sina egna lagar, men vi måste försöka reagera på dem på ett sätt som gynnar EU-medborgarna. Det är därför som jag anser att det är mycket bra att en arbetsgrupp har upprättats med Siim Kallas som ordförande. Detta är mycket viktigt, och vi kommer att fortsätta diskutera hur vi kan dra slutsatser inför framtiden utifrån denna kris.
Michael Cramer
Herr talman, mina damer och herrar! Det har skett en väsentlig ändring av rörligheten inom EU under de senaste sex dagarna. Den avgörande faktorn i detta fall är inte en allvarlig olycka, åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna eller det höga priset på flygbränsle. I detta fall spelade naturen själv den avgörande rollen.
Den isländska vulkanen har åter visat naturens rätta kraft för människan. Vi måste dra lärdom av detta inför framtiden. Människan är inte allsmäktig och kommer aldrig att bli det. Det stämmer att lösningen på detta vulkanutbrott har kommit från EU. Eftersom vulkanaskan kan få flygmotorer att stanna och även skymma sikten genom flygplansglas, antog Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst, Eurocontrol, en ansvarig strategi och gjorde passagerarsäkerheten till sin högsta prioritering.
För gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen skulle jag vilja uttrycka mitt uppriktiga tack till Eurocontrol, transportministrarna som stödde Eurocontrol och särskilt den tyska transportministern Peter Ramsauer. Vi bör också stödja de tyska piloternas fackförening, Cockpit, som har uppträtt mer ansvarsfullt än flygbolagens ledningar genom att vägra flyga enligt visuella flygbestämmelser i det europeiska luftrummet, eftersom den anser att detta skulle vara ansvarslöst. Antingen är luftrummet säkert eller så är det inte säkert. I slutändan spelar det ingen roll enligt vilka bestämmelser plan flyger eller enligt vilka bestämmelser de kraschar.
De gröna skulle därför i starkast möjliga ordalag vilja fördöma flygbolagens strategi som innebar att de ville prioritera vinst framför säkerhet. Vi kräver att det europeiska luftrummet ska öppnas först då det är helt ofarligt. Vi uppmanar alla politiker att inte ge efter för de påtryckningar som utövas av flygbolagen och inte överlämna säkerhetsansvaret till piloterna till exempel.
Under de senaste dagarna har vi blivit smärtsamt medvetna om bristerna inom den nationella och europeiska transportpolitik som förts under de senaste årtiondena, där man har försummat, och i många fall fortfarande försummar järnvägssystemet. Denna politik har helt inriktats på flygtransport. Varje år får flygbolagen i EU 14 miljarder euro av europeiska skattebetalare, eftersom flygfotogen inte beskattas till skillnad från det bränsle som används av järnvägarna. Detta ger perspektiv på flygbolagens tillfälliga inkomstförlust.
Vi måste dock dra en slutsats av allt detta. Järnvägen är inte bara det säkraste transportmedlet. Den är också grundläggande för en skyddad rörlighet och för att stoppa klimatförändringarna. Jag skulle därför vilja tacka alla järnvägsbolag i EU som har hjälpt passagerare till deras destinationer.
Vulkanutbrottet på Island borde vara en varningsklocka för oss alla. Det som vi upplever nu är den framtida transportens verklighet. Transportsektorn kommer emellertid bara att gå en framgångsrik framtid till mötes om de nödvändiga åtgärderna inte måste vidtas över en natt. Av denna anledning uppmanar vi alla medlemsstater i Europeiska unionen att ändra sina prioriteringar för nationell och internationell transportpolitik. Järnvägstransporten måste prioriteras, inte bara i ord, utan även genom finansiella ingripanden, så att vi inte behöver uppleva en situation som denna igen.
Peter van Dalen
Herr talman! Ännu en gång bevittnar vi hur stor inverkan som väder och vind kan få på transportsektorn. En inte särskilt stor vulkan får ett utbrott på Island, och flygtrafiken i många delar av Europa stannar med ett gnissel i flera dagar. Jag anser att det är helt rätt att vi i dag, åtminstone delvis, har lyckats återuppta flygningar. Jag anser också att vi har skäl att göra detta, och att det var någonting som vi kunde göra, eftersom testflygningarna har visat oss att vi kan flyga, även om det naturligtvis bara gäller så länge som de goda visuella förutsättningar som vi har för närvarande består.
Samtidigt anser jag att vi var alltför rigorösa när vi i ett enda slag stoppade all flygtrafik. Vi gjorde alltför förhastade jämförelser med det KLM-flyg som uppslukades av vulkanaskan i Mount Redoubt över Alaska 1989 och var alltför snabba att dra paralleller med det British Airways-flyg som plötsligt befann sig i ett moln av vulkanaska över Indonesien 1982. Vi får inte glömma att båda dessa flygplan helt inneslöts i aska från vulkaner som hade haft sitt utbrott precis innan och som befann sig på ett relativt nära avstånd. Nivån när det gäller askpartiklarnas densitet och hetta i samband med dessa flygningar var på en nivå som inte går att jämföra med förhållandena i den aktuella situationen.
Jag godtar därför en strategi där hänsyn tas till de olika koncentrationerna av vulkanaska. Om man instämmer i strategin - som vi verkar göra - då är det enda rätta att vi åter öppnar delar av luftrummet, i bestämda korridorer och på bestämda altituder. Detta återupptagande behövs verkligen, anser jag, eftersom den isländska askan tömmer våra flygbolags kassor. Tanken att några få kämpande flygbolag kan gå i konkurs i denna kris oroar mig inte så mycket. Men vi kan inte tillåta att stora och aktade bolag som sätter säkerheten främst ska gå omkull. Alltför mycket pengar och alltför många arbetstillfällen står på spel.
Dessutom måste vi arbeta med en realistisk strategi där man tar hänsyn till koncentrationen av askpartiklar. Det stämmer att vissa delar av luftrummet åter ska öppnas i dag. Vi bör tillämpa denna pragmatiska strategi i framtiden också, så att vi kan skapa en sund och framför allt ansvarsfull balans mellan säkerhet och ekonomiska aspekter.
Lothar Bisky
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! Det beslut som fattades av myndigheterna för luftfartssäkerhet att inte riskera passagerarnas säkerhet var helt riktigt, även om det innebar att man tvingades stänga det europeiska luftrummet i flera dagar och medförde ekonomiska förluster för flygbolagen. Enligt min mening är det oansvarigt av flygbolagen att be sina piloter flyga på egen risk. Vad betyder egentligen ”på egen risk” i detta fall?
Jag välkomnar att kommissionen överväger att bevilja ett särskilt statligt stöd till flygbolagen, som annars skulle få allvarliga finansiella svårigheter till följd av den aktuella situationen. Senare ska vi tala om sysselsättningen i Europeiska unionen. Om EU och medlemsstaterna åtminstone kan bidra till att hindra saker från att förvärras är det rätt sak att göra. Men i utbyte för tillhandahållandet av statligt stöd måste flygbolagen avge ett bindande löfte att inte avskeda personal eller sänka löner. De måste också garantera att de inte ska minska semesterlöner eller dra av lön för de dagar som de anställda inte kunde ta sig till arbetet på grund av transportsituationen.
Det är hög tid att kommissionen inför ett permanent gemensamt europeiskt övervakningssystem för flygsäkerhet. Detta övervakningssystem bör särskilt utformas med syfte att hindra social dumpning. Jag skulle vilja påminna alla om de statliga stöd som man gav till bankerna, vilka utnyttjade stödet, men inte antog en motsvarande social strategi. Konkurrens och profitjakt får inte gå före människors säkerhet.
Francesco Enrico Speroni
Herr talman, mina damer och herrar! Enligt min mening har den situation som vulkanen har orsakat hanterats på ett senfärdigt och ineffektivt sätt. Det första verkliga operativa sammanträdet ägde rum i går, måndag: vulkanen hade sitt första utbrott i torsdags morse. Det har alltså tagit fyra dagar att nå ett operativt beslut.
Det stämmer att vissa förbud kanske har varit överdrivna, särskilt när det gäller säkerheten. Varför förbjuda flygningar i Belgien, när molnet befann sig över Norge? Varför förbjuda enmotoriga kolvmotorflygplan från att flyga på 500 meters höjd, när askan låg på över 8 000 meter?
Man tillämpade en regel som vi piloter har känt till i många år, nämligen att den säkraste flygningen är den där piloten är i cafeterian och flygplanet står i hangaren. Men detta är inte hur en krissituation ska hanteras, och därför anser jag, med hänsyn till skyldigheten att garantera passagerarnas och besättningens säkerhet, att det var en bra idé att anta dessa åtgärder, men de antogs alltför lång tid efter det inträffade.
Inför framtiden måste vi därför först och främst beakta säkerhetskrav, men även krav som, samtidigt som de noggrant ska förenas med säkerhet, inte bara ska omfatta ett godtyckligt flygförbud, utan även åtgärder som återspeglar den faktiska och inte den statistiska situationen, så att vi av hänsyn till en sektor som är nödvändig för hela ekonomin kan förhindra att de negativa ekonomiska konsekvenser och efterverkningar som vi såg efter attacken den 11 september 2001 upprepas, inte bara för flygtransportsektorn och turismsektorn, utan för ekonomin som helhet.
Jag efterfrågar därför snabba åtgärder, seriösa åtgärder och åtgärder som ska vidtas med full kännedom om omständigheterna.
Angelika Werthmann
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Säkerhet går före alla andra överväganden. Vi kan inte riskera att ett flygplan fullt med passagerare drabbas av motorstopp och kanske till följd därav störtar i ett tättbebyggt område. Jag skulle vilja påminna alla om det British Airways-plan som flög rakt igenom ett askmoln på väg till Nya Zeeland 1982 och särskilt den allvarligt olyckan 1989 som involverade en KLM Boeing 747, som flög igenom ett tjockt moln av vulkanaska. Båda flygplanen klarade sig undan en katastrof med nöd och näppe.
Det mänskliga livet är oersättligt. Jag välkomnar beslutet att stänga luftrummet under denna kris och därigenom se till att piloter inte måste ta ansvar för de passagerare som överlämnat sig i deras omsorg. Tester och mätflygningar har genomförts, men bara upp till en viss höjd och enligt visuella flygbestämmelser. Vid dessa flygningar kunde man inte göra några verkliga analyser eller få fram några betydande resultat.
En annan kommentar som jag har om flygningar enligt bestämmelser om visuella flygningar är att i fallet med KLM-planet var askmolnet inte visibelt. Naturen lär oss respekt och samtidigt klarlägger den globaliseringens begränsningar. Vi är alla högst medvetna om de allvarliga finansiella konsekvenserna. Men ett mänskligt liv är värt mycket mer än en frakt. Jag skulle därför, med hänsyn till de fall som jag har nämnt, vilja uppmana till att vi iakttar största möjliga ansvar och försiktighet, även när det gäller uppdelningen av luftrummet i tre zoner.
Mathieu Grosch
(DE) Herr talman, herr López Garrido, herr Kallas! Detta flygförbud tar oss tillbaka till den vittomspännande debatt om säkerhet som ofta har ägt rum i parlamentet och där vi har sagt att vi, och då menar jag parlamentet, och även kommissionen tror jag, skulle kunna och borde införa europeiska regler på detta område, om medlemsstaterna ville detta. Vi har fört denna debatt många gånger, och inte bara om flygtransport, utan även i samband med järnvägar och andra områden. I dag bör vi därför ställa denna fråga till de organ som kan svara: för det första flygmyndigheterna i de berörda länderna och den organisation som ansvarar för samordning på EU-nivå naturligtvis. Denna samordning har fungerat oerhört bra.
Enligt min mening har passagerarnas säkerhet högsta prioritet. Den finansiella aspekten är mindre viktig, även om vi inte får glömma bort den. De enskilda länderna fattade rätt beslut. I framtiden hoppas jag att Eurocontrol och de nationella myndigheterna för luftfartssäkerhet, och inte de enskilda flygbolagen, kommer att fatta beslutet, eftersom vi återigen har experter med olika åsikter. Av denna anledning måste vi vara oerhört försiktiga.
Ur ett ekonomiskt perspektiv är det naturligtvis en katastrof för en industri som nu drabbas av sin tredje kris, efter den 11 september och finanskrisen. Vi bör därför vidta åtgärder på europeisk och inte på nationell nivå samt tillhandahålla stödpaket som är förenliga i hela EU och som inte snedvrider marknaden, såsom har skett många gånger förr. Stöd behövs, men inte bara på nationell nivå.
Passagerarna befinner sig nu i en situation där lagen, såsom den är skriven, inte ger dem alla den hjälp som de kan förvänta sig. Med rätta har vi tagit upp detta ämne många gånger i parlamentet. Men jag anser att flygbolagen och övriga bolag som drabbats ska göra det möjligt för passagerarna att yrka på de rättigheter som de fortfarande har.
För mig ligger framtiden i det gemensamma europeiska luftrummet. Jag skulle vilja påpeka att vi kommer att diskutera detta ämne titt som tätt i Europaparlamentet de närmaste två åren.
Saïd El Khadraoui
(NL) Herr talman, mina damer och herrar, herr kommissionsledamot! Jag anser att det finns tre viktiga inslag i denna debatt. Först det första handlar det om det stöd som ska ges till strandsatta passagerare och hemsändandet av dem. Detta måste vara den absolut högsta prioriteringen för alla myndigheter på alla nivåer. I detta sammanhang kan vi enas om att den europeiska förordningen om passagerares rättigheter åtminstone har gett många av dem ett minimum av hjälp och stöd. Men i praktiken har vi - som ni så väl känner till - naturligtvis haft en hel del problem: kaos på flygplatser, otillräcklig information osv. Jag förespråkar därför att vi inleder en undersökning på EU-nivå i samarbete med flygbolagen och alla de övriga parter som berörts, så att vi kan se över hur vi kan bistå i denna typ av situationer.
Vidare skulle jag också vilja uppmana er att inrätta en slags arbetsgrupp i kommissionen och på nationell nivå för att organisera hemsändandet så effektivt som möjligt. Jag vet att detta är flygbolagens arbete, men det finns säkert strandsatta människor där ute på avlägsna platser som kommer att få vänta länge innan de kommer hem, trots att luftrummet åter har öppnats. Vi måste uppmärksamma detta.
Ett andra viktigt inslag, det andra kapitlet om ni vill, är förfarandet för att införa flygförbud. Det som har hänt är att vi åter har hört vädjanden om mer samarbete och mer samordning på EU-nivå och att det gemensamma europeiska luftrummet - till vilka hänvisningar redan har gjorts - kommer att visa sig användbart i framtiden. Det stämmer att Europeiska unionen för närvarande inte har beslutsfattande befogenheter över vare sig medlemsstaternas luftrum eller Eurocontrol, något som gör det mycket svårt att fatta effektiva och samordnade beslut.
Men det stämmer också att vi, fram till i går kväll, faktiskt använde oss av en ganska konservativ matematisk modell på EU-nivå. I grund och botten bygger denna modell på ett värsta tänkbara scenario, något som innebär att lite vulkanaska har framställts som ett kompakt moln som kräver ett flygförbud, så att säga. Ni känner säkert till att USA använder en annan modell, en modell där man inför ett flygförbud över själva vulkanen och där de operativa riskerna är flygbolagens ansvar. Det är en annan modell. Den modell som ligger mitt emellan dessa två ytterligheter har man redan enats om - modellen med de tre zonerna - se där, det är en bra modell. Låt oss se hur vi faktiskt kan integrera säkerhet och effektivitet i denna.
Min tredje och sista punkt handlar om hur vi hanterar den ekonomiska påverkan. Det är en bra idé att förteckna de olika möjligheterna, men vi behöver en europeisk strategi. Låt mig slutligen bara tillägga att vi inte bör förleda folk att tro att vi kommer att kunna ersätta alla för de besvär som de har drabbats av. Det är helt enkelt inte möjligt.
Dirk Sterckx
(NL) Herr talman! För det första skulle jag vilja säga något till ministern, det vill säga rådsordföranden. Inte till er personligen, utan till alla som någonsin har haft er befattning, och möjligen också till några av dem som kommer att inneha den i framtiden. Hur har ni lyckats komma undan med att blockera en europeisk strategi av detta slag i så många år nu? Om och om igen har kommissionen och parlamentet tvingats driva rådet mot att nå en överenskommelse, och till och med då slutar det alltid med en svag kompromiss. Varför tänker alltid rådet i mellanstatliga och nationella termer och inte i europeiska termer? Detta är en av de lärdomar som vi måste dra av denna situation. Min kollega Saïd El Khadraoui har redan sagt att det finns utrymme för ett bättre samarbete, men inte bara när det gäller luftrumsplanering. Samordningen mellan de nationella myndigheterna skulle också kunna förbättras, men ni har själv påpekat, herr rådsordförande, att EU för närvarande inte har behörighet att genomföra dessa förbättringar. Ja, men ge då till syvende och sist EU dessa behörigheter! Det skulle innebära en stor förenkling.
Mina andra punkt rör vetenskapliga uppgifter. Vi har bara ett enda center i London som är specialiserat på vissa områden och som tillsammans med Eurocontrol har beslutat att säkerheten ska komma först. Detta var verkligen rätt beslut, men är det tillräckligt långtgående? Bör vi inte stärka den europeiska modellen genom att sammanföra några olika specialiseringar och skapa ett verkligt europeiskt center för luftfartssäkerhet? Vulkanen har inte lugnat ned sig än. När den för 200 år sedan hade sitt senaste utbrott förblev den aktiv i tio år. Så vi måste förbereda oss inför kommande år. Jag anser att vi måste stärka den europeiska modellen, och vi måste också - och detta är en viktig punkt för parlamentet - se till att passagerarnas rättigheter förblir intakta och att det statliga stödet ges till alla på lika grunder.
Isabelle Durant
(FR) Herr talman! Även om tusentals människor befinner sig i stora svårigheter i dag anser jag att detta vulkanutbrott låter som en riktig tillsägelse: en tillsägelse som uppmanar oss att se över vår syn på vädret inom transportsektorn och framför allt vårt orimliga beroende av flygtransporter, något som gradvis, och ibland utan att vi är medvetna om det, har ersatt alla andra transportmedel. Detta är ännu viktigare med tanke på att ingen i dagsläget naturligtvis kan säga om detta vulkanutbrott kommer att upphöra eller hur detta moln kommer att röra sig under de kommande veckorna och månaderna.
Detta innebär att vi i första hand - och jag stöder både kommissionen och rådet i detta sammanhang - måste fortsätta att efterleva försiktighetsprincipen och säkerhetsprincipen. Dessutom förvånar det mig att försiktighetsprincipen ett tag användes inom läkemedelssektorn i syfte att utöva påtryckningar på medlemsstater och EU för att ådra sig utgifter som, enligt min mening, var något mindre välbetänkta. I dag verkar en annan sektor också vilja ifrågasätta eller kritisera de försiktighetsåtgärder som medlemsstaterna och ministerrådet har vidtagit. Jag finner detta anmärkningsvärt. Försiktighet ges inte ut i pocketupplagor. Säkerhet och det gemensamma goda ska prioriteras.
För övrigt anser jag att vi givetvis måste utveckla järnvägstransporterna. Detta är den huvudsakliga prioriteringen, och som mina kolleger sade står det klart att här har vi en vision om hur vårt transportsystem bör se ut. Med andra ord måste järnvägen återerövra marknaden för korta och medellånga avstånd. Jag anser också att olika transporter och transportmedel är viktiga. Detta är för övrigt ämnet i den vitbok som vi ska utarbeta i utskottet.
På kort sikt anser jag att prioriteringen säkerligen måste vara att återföra människor, kompensera passagerare och kanske se över vad som behöver göras för flygbolagen, men på ett mycket målinriktat sätt. Jag anser också att vi strukturellt sett måste ge mycket större stöd till videokonferenser. Videokonferensen som medium är fortfarande oerhört underordnad och av liten relevans för alla. Detta gäller naturligtvis inte bara parlamentet, utan också mer generellt sett. Jag anser att stöd till sådana metoder skulle hjälpa oss att minska vårt beroende av flygresor.
Slutligen anser jag att, eftersom talmannen frågade, att Europaparlamentet för sin del kanske skulle kunna se över sitt arbetssätt genom att till exempel överväga att arbeta fem dagar i veckan på två veckor, i stället för tre eller tre och en halv dag per vecka. Detta skulle också vara ett sätt att visa ett exempel på vår arbetsorganisering, på ett mindre beroende av flygtransporter, som uppenbarligen är oerhört ömtåliga och föremål för det okända som vi inte kan kontrollera, såsom naturen visar oss i dag.
Det handlar sannerligen om att se över systemet som helhet, och vi får ett tillfälle inom ramen för vitboken, men också inom Europaparlamentet att se över vår egen metod för att stödja andra transportmedel, däribland vår arbetsmetod.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! Jag är mycket besviken på det faktum att det verkar som om många kolleger inte rådfrågar experter - människor som har suttit tusentals timmar vid flygplansspakar - innan de begär ordet. Jag får intrycket att detta är en oerhört politisk diskussion, och att man anklagar rådet, medan rådet för allt i världen inte ansvarar för vulkaner. Det kan med handen på hjärtat sägas att Eurocontrols beslut var förhastat, och jag säger detta med största eftertryck, eftersom allt slogs ihop. Man tog inte alls hänsyn till variationerna i den situationen som uppstod. Vi ansvarar för systemet för permanent flygledningstjänst, och jag anser att vi kan dra lärdom av dessa händelser. Men jag är helt säker på att de beslut som redan har fattats gällde en alltför lång tidsperiod, och jag är övertygad om att de definitivt skulle ha kunnat se annorlunda ut.
Jacky Hénin
(FR) Herr talman, mina damer och herrar! Jag anser att vi vid dessa tillfällen måste finna tröstande och förstående ord för alla dem som har drabbats, eller fortfarande på ett eller annat sätt är drabbade av trafikavbrott, precis som vi måste ha förståelse för de anställda vid flygbolagen, som med de begränsade resurser som de har till sitt förfogande har försökt att uppfylla passagerarnas önskningar.
Vi vill inte sälla oss till dem som kritiserar hårt och ger få förslag och fortfarande hävdar att man sitter på den enda sanningen så snart stormen har bedarrat. Vi skulle här vilja säga att principen om passagerarsäkerheten måste återbekräftas som den princip som har högsta prioritet. Det är bättre med en missnöjd levande passagerare än en passagerare som olyckligtvis dör ombord.
Jag skulle samtidigt vilja säga att EU inte är tillräckligt trovärdigt. Bättre samarbete och enighet skulle förmodligen ha inneburit bättre kommunikation, en bättre förklaring för oss och ett bättre försök att tillfredställa dem som helt enkelt ville ha information.
Enligt vår uppfattning är det viktigt att ge Europeiska byrån för luftfartssäkerhet kraftfullare befogenheter och göra det möjligt för den att alltid lita på vetenskapliga råd, utifrån vilka den ska kunna motivera sina beslut under alla omständigheter. Inför framtiden - och detta har redan sagts, men jag anser att det åter bör betonas - måste vi göra ännu mer för att se till att de transportmedel som korsar EU:s territorium kompletterar varandra genom att även på detta område försöka skapa ökad överensstämmelse mellan dem.
Slutligen, herr talman, om jag får? För att skingra eventuella misstankar som kan finnas skulle jag vilja föreslå att Europaparlamentet inrättar en undersökningskommitté i detta ärende.
Anna Rosbach
(DA) Herr talman! Jag har två viktiga kommentarer. För det första är det olyckligt att EU är paralyserat och därför inte i stånd att konkurrera på en global nivå, men detta gäller även de amerikanska och asiatiska flygbolagen som inte kan landa i EU.
För det andra skulle jag vilja tacka alla de berörda parterna för deras insatser.
Det återstår att besluta om flygbolagen ska få ekonomisk ersättning eller inte. Beslut om resultatet kommer att fattas under de kommande dagarnas debatter. Det känns skönt att höra att det nu finns en trestegsplan. Det gläder mig. I Financial Times kritiseras politikerna för att de ”helt sonika” stängt allting av säkerhetsskäl och föreslår att EU ska införa den amerikanska strategin som gör det möjligt för enskilda flygbolag att själva besluta om de ska flyga eller inte. Jag hoppas att vi här i parlamentet genast kommer att förkasta en sådan modell. Det skulle vara en katastrof för passagerarna om ett flygbolag som hotas av konkurs helt enkelt genomförde flygningar för vinstens skull.
Det som vi behöver är en långsiktig strategi: bättre mätinstrument i luftrummet för att förutse förändringar i atmosfären och förbättrade flygmotorer, så att de kan utnyttja bränslet mer effektivt och är mindre känsliga. Flygplan är inte bara sårbara för terroristattacker, utan också för väderförhållanden. Flygplan är mycket energiintensiva och förorenar. Det är inte möjligt att utveckla solcellsdrivna eller elektriska versioner av lastflygplan eller passagerarflygplan, men det som vi kan göra är att äntligen sätta igång med höghastighetståg och inrätta direkta snabbtågsförbindelser mellan alla större europeiska städer. Tåg kan göras mycket mer miljövänliga än flyg och har möjlighet att konkurrera med flygplan om europeiska inrikes destinationer.
Danuta Maria Hübner
(EN) Herr talman! Nu vet vi bättre än för en vecka sedan att ett luftrum utan jetflygplan är mycket dyrt. Kostnaderna för flygbolagen övergår deras förlorade intäkter. Andra branscher påverkas, även om det också finns dem som gynnas av situationen. En annan sak som spelar in är att denna nya katastrof har slagit mot den redan sköra europeiska ekonomin som behöver en finanspolitisk konsolidering.
Jag skulle vilja ta upp två frågor.
Den första rör statligt stöd. När det gäller att erbjuda flygbolag statligt stöd som kompensation för deras förluster finns det ett tidigare fall, det räddningspaket som American Airlines erbjöds efter den 11 september. Europeiska kommissionen erbjuder också påskyndade förfaranden för statligt stöd, något som uppskattas. Men min fråga till kommissionen gäller huruvida vi vet hur stor denna förväntade nya börda blir för de nationella budgetarna, som lider av enorma underskott och skulder och står inför den utmaning som finanspolitik konsolidering innebär. Är statligt stöd genom nationella budgetar den bästa lösningen? Överväger Europeiska kommissionen andra alternativ?
Den andra frågan handlar om EU:s förmåga att hantera kriser. Vi får höra att det under de första dagarna inte förekom någon rådfrågning eller samordning mellan berörda nationella myndigheter vid en situation som täcker 80 procent av det europeiska luftrummet. Herr kommissionsledamot! Jag kan försäkra er om att man kan vara helt oberoende och fortfarande samordna.
Vi kanske också snart får höra att samordning skulle ha gjort det möjligt för oss att utforma och skapa en bättre lösning, så enligt min mening är det dags nu att utveckla EU:s krishantering. Vi ser tydligt att katastrofer som drabbar våra medborgare också kan inträffa utanför EU:s territorium i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), eller till och med utanför EES. Min fråga till kommissionen är hur den planerar att använda denna katastrof för att förbättra Europeiska unionens förmåga till krishantering? Jag kan försäkra er att vi i Europaparlamentet kommer att stödja alla era ansträngningar för att göra vår krishantering mer effektiv.
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman! Under de senaste dagarna har jag å ena sidan sett och upplevt alternativen till att flyga i EU, under en bilresa från Belgrad till Wien och sedan på en tågresa från Wien och Strasbourg. Även om det finns problem på vägarna är väginfrastrukturen relativt väl utvecklad, även i Europas grannregioner. Men järnvägssituationen förblir hemsk. Detta är inte acceptabelt.
Var skulle vi ha varit i dag om vi hade genomfört bestämmelserna i den så kallade Delorsplanen? Vi skulle redan ha haft de transeuropeiska näten, och vi skulle ha fler järnvägar för höghastighetslinjer och höghastighetståg. Efter bara några timmar var toaletterna på tåget oanvändbara, för även om det var en modern vagn tvingades en massa människor att stå upp eller sitta på golvet i flera timmar, och därför var tågen överfulla och toaletterna överbelastade.
Därför skulle jag vilja uppmana Siim Kallas att ge ny stimulans till en modernisering av järnvägarna i form av fler höghastighetståg och tillhandahållande av kapacitetsreserver. Vi behöver en viss mängd reserver. Inte bara under det katastrofala vulkanutbrottet, utan också på vintern har vi märkt att vi har för få reserver och att det inte räcker att fokusera på enbart lönsamhet. Vi måste också framhålla bekvämligheten mer.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Herr talman, herr López Garrido, herr Kallas! Tack för era förklaringar och för det arbete som ni har gjort.
Jag instämmer med er att säkerheten har högsta prioritet, och att den kris som har drabbat oss är komplicerad, men vi tog för lång tid på oss att kommunicera, för vi gjorde det fem dagar efter det första försöket.
Men för att leva upp till det som människor, den europeiska allmänheten, förväntar sig av oss nu måste slutsatserna från denna debatt vara tydliga, enkla och dessutom praktiska. De måste också ge en omedelbar effekt som alla kan se.
Av denna anledning har skattebetalarna, som kommer att få betala för denna kris, definitivt rätt att tillförsäkras tre saker: för det första större öppenhet i besluten om stängning av flygplatser och om situationens utveckling. De informerades sent i början av krisen, något som enligt min mening har bidragit till att öka problemen på många flygplatser, och det gjorde det också svårare för många användare att ordna alternativa researrangemang. Vi behöver därför också en större öppenhet nu när de tre zonerna har fastställts. Vi vill veta vilka zonerna är och vad de kommer att innebära.
För det andra har de rätt att tillförsäkras total respekt för passagerarnas rättigheter. Vi behöver tydlighet, vi måste fastställa vem som ansvarar för passagerarnas rättigheter, vad dessa rättigheter ska omfatta och tidsfristerna för att utnyttja dem. Jag håller med kommissionsledamot Siim Kallas om att det också krävs övervakning av de förfaranden som flygbolagen ska använda för att tillmötesgå dessa krav.
Det sista som de ska garanteras är statligt stöd till flygbolagen. Jag ber er att tydligt fastställa hur stort detta statliga stöd ska vara, vilka kriterier som ska gälla för dess beviljande och att vi övervakar och kontrollerar konsekvenserna av denna kris för flygbolagens anställda. Vi måste också maximera kontrollåtgärderna som syftar till att hindra flygbolag från att utnyttja omständigheter som dessa för att göra omotiverade och överdrivna anpassningar av sin arbetskraft.
Något som denna aktuella kris tydligt har påvisat är behovet att vidareutveckla europeisk samordning och samverkansförmåga.
Philip Bradbourn
(EN) Herr talman! Som redan har sagts kunde ingen ha förutspått det som nyligen inträffat på Island. Flygindustrin måste klara av mycket oförutsägbara förhållanden, både vulkanutbrott och naturligtvis de allmänna ekonomiska förutsättningarna. Med detta i åtanke bör vi basera en sådan extrem åtgärd som att stänga EU:s hela luftrum på ordentliga vetenskapliga bevis, och med hjälp av den teknik som i dag finns tillgänglig se till att avbrottet minimeras och att informationen överförs på ett effektivt sätt.
I detta avseende har frustrationen ökats på med Eurocontrols och nationella myndigheters dåliga krishantering. Att ideligen, var sjätte till åttonde timme, flytta fram avstängningen av EU:s luftrum har inneburit att passagerare inte har kunnat planera resor med andra transportmedel, och flygbolagen själva har fått avvakta utvecklingen. Det finns datormodeller och satellitbaserad teknik som hjälp i dessa situationer, men trots all denna teknik verkade vi ändå befinna oss i en situation där vi nästan stoppade fingret i munnen och höll upp det i luften för att känna åt vilket håll vinden blåser. Detta är åtminstone så allmänheten uppfattar det. Detta har varit en katastrof för alla inblandande. Det behövs långsiktiga prognoser, inte beslut som baseras på reflexmässig rapportering.
Christine De Veyrac
(FR) Herr talman! Jag skulle först och främst vilja betona att den tillämpning av försiktighetsprincipen som de flesta europeiska regeringar genomfört genom att stänga sina luftrum på ett målinriktat och tillfälligt sätt var ett klokt och genomtänkt beslut.
Våra medborgares säkerhet måste gå före alla andra betänkligheter, och under dessa omständigheter verkar attityden hos vissa flygbolag när de kräver att luftrummet ska öppnas helt och omedelbart på grundval av en eller två testflygningar minst sagt anstötlig.
Jag tror att det var Jacky Hénin som nyss talade om ett komplement till transport, särskilt när det gäller järnvägar, och jag skulle vilja ta detta tillfälle i akt att säga hur besviken jag är på att handlingsförlamningen i luften har förvärrats av avbrottet i järnvägstransporten som beror på strejker, som både är oansvariga och obegripliga under dessa omständigheter.
För att återgå till vårt ämne skulle jag vilja berömma kommissionens beslut att bevilja frigörande av offentliga medel till flygbolag som drabbats av det aktuella avbrottet. Det är ett förnuftigt beslut i ett sammanhang som redan utsatts för en kris. Denna hjälp måste dock ses som ett undantag.
I detta sammanhang skulle jag vilja att kriterierna för att bevilja dessa medel ska omfatta det exemplariska uppträdande som flygbolagen måste visa då de ersätter sina kunder som har drabbats av inställda flyg. Det är verkligen oacceptabelt att vissa flygbolag utnyttjar klausulen om force majeure för att undgå sina förpliktelser enligt förordning (EG) nr 261/2004 om kompensation till passagerare. Resenärerna är offren i den rådande situationen, och i de fall som de inte erbjuds några alternativa lösningar ska de inte tvingas bära den finansiella kostnaden också.
Dessutom omfattas inte resebyråerna av skyldigheten att kompensera resenärer för outnyttjade flygningar. Detta är inte heller rätt. Flygbolag, liksom resebyråer, har försäkringar som täcker dem i undantagsfall, såsom det som vi har upplevt under de senaste dagarna, och vi måste därför se till att resenärerna kompenseras på tillbörligt sätt för inställda flygningar.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Omkring 2 miljoner passagerare i EU-27 utnyttjar flygtransporter årligen: 22 procent som reser inrikes, 44 procent inom EU och 34 procent utanför EU.
Vulkanutbrottet på Island har visat på svagheten i det europeiska transportsystemet. Under de senaste sex dagarna har mer än 17 000 flygningar ställts in, och miljontals passagerare har blivit fast på olika platser, både inom och utanför EU. Under dessa omständigheter var ett snabbt tillhandahållande av korrekt information till passagerna ett absolut måste.
Passagerarnas säkerhet måste vara vår viktigaste fråga. Det är därför, särskilt inom Europeiska unionen, som det borde finnas ett effektivt system som ska styra över passagerare till andra transportmedel: järnvägar, vattenvägar eller vägar. Om ett sådant system hade varit i drift skulle 66 procent av de passagerare som blev strandsatta under denna period och de som reste inom en medlemsstat eller själva EU ha nått sin destination med hjälp av andra transportmedel.
Det börjar bli absolut nödvändigt att anslå de nödvändiga resurserna för att utveckla ett transeuropeiskt transportnät, så att höghastighetslinjer blir tillgängliga mellan alla medlemsstaters huvudstäder och andra stora europeiska städer. En annan ständigt viktigare aspekt är utvecklingen av transport längs inre vattenvägar och de europeiska sjöfartskorridorerna. Låt oss visa prov på politisk vilja och hålla oss till vår paroll: ”För ett rörligt Europa!”.
Pat the Cope Gallagher
(GA) Herr talman! Jag skulle vilja välkomna de ansträngningar som kommissionsledamot Siim Kallas och transportministrarna har gjort för att lösa detta problem.
(EN) Trots att vi numera lever i en teknikålder anser jag att det är en påminnelse till oss att vi är i moder naturs händer mer än någonsin.
Jag kommer från ett land - Irland - som ligger två överfarter till sjöss från det europeiska fastlandet. Jag vet att vi, och det folk som jag företräder, möjligen har drabbats hårdare av vulkanutbrottets effekter än några andra medborgare i de andra medlemsstaterna. Efter kungörandet i går kväll fanns det faktiskt hopp om att situationen skulle lösa sig. Men det har åter ändrats över natten, och restriktionerna i vårt luftrum har förlängts till kl. 13.00 i dag.
Många passagerare är strandsatta i olika delar - inte bara i Europa, utan i många delar av världen - och vår högsta prioritering måste vara att försöka hjälpa dessa människor, att hjälpa de många människor som har haft dödsfall i familjen och inte kan komma hem. Dessa personer borde prioriteras, inte ignoreras av flygbolagen eller få samma behandling som andra passagerare.
Den ekonomiska påverkan är oerhörd, och det gläder mig att kommissionsledamoten kommer att leda en grupp som ska fastställa de ekonomiska konsekvenserna av denna situation. Det är naturligtvis grundläggande - och jag anser att detta är den verkliga punkten - att Eurocontrols roll stärks till följd av krisen, eftersom vulkaner inte tar hänsyn till ekonomiska, geografiska eller politiska gränser. Vi måste ta itu med detta utifrån centret. Jag håller med om att det inte är lyckat att ta itu med det utifrån 27 perspektiv, eller länder. Ett av passagerarnas största problem i dag är den förvirring ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Vicky Ford
(EN) Herr talman! Askmolnet har orsakat stress och trauma för tusentals resenärer och finansiella förluster för många företag. Många av våra kolleger från avlägsna hörn av Europa har faktiskt blivit strandsatta denna vecka. Ordförandeskapet borde få ett tack för att det gick med på att det skulle vara odemokratiskt att genomföra omröstningen utan dem - allt för ofta känner vi som kommer från avlägsna platser att vi viftas åt sidan till fördel för Centraleuropeiska allianser.
Vulkanen har påmint oss om att vi inte är planetens herrar och att vi inte har svar på alla frågor. Det står klart att vi behöver tillägna oss en mycket större kunskap om både vulkanisk aska och vulkaniska gaser, och forskning på detta område borde uppmuntras.
Utbrottet har också påmint oss om hur beroende vi har blivit av förflyttning med flyg. Vi vet att vi måste minska detta beroende under de kommande åren. Vi borde välkomna investeringar i avancerade kommunikationssystem för virtuella möten och investeringar i höghastighetslinjer.
Slutligen skulle metoder för att minska onödigt resande vara välkomna. Detta är säkert ett område där parlamentet skulle kunna föregå med gott exempel.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Exceptionella naturfenomen, som utbrottet på Island, kan man tyvärr inte förutsäga än. En felaktig lösning kan rättfärdigas i sådana fall, men bara en gång. Vi måste noga analysera det inträffade och utarbeta en effektiv behandling ifall ett liknande fenomen inträffar igen. Uppgifterna om utbrottets konsekvenser var felaktiga. I dag, nästan en vecka efter att kaoset bröt ut, vet vi fortfarande inte hur länge det kommer att pågå ytterligare och vilka de faktiska riskerna är.
Ett center måste inrättas för att genomföra lämplig övervakning, oavsett kostnad, för att ge de berörda, företag och passagerare, möjlighet att vidta nödvändiga åtgärder. Bolagens svar var senkommet och osammanhängande, något som skapade stora problem för passagerarna. Bolagen gjorde inga försök att samarbeta för att samordna hanteringen av passagerarflödet och så långt som möjligt utnyttja de rutter som fortfarande fanns tillgängliga. Den enda logiska lösningen på denna brist är att upprätta ett gemensamt europeiskt luftrum och inrätta en centraliserad flygledningstjänst som ska ligga under ett enda organs ansvar.
Herr rådsordförande! Förra året var jag föredragande för initiativet till ett gemensamt europeiskt luftrum, och jag tyckte att det var oerhört svårt att nå fram till initiativets nuvarande format, efter att ha förhandlat oerhört hårt med rådet. I år hände exakt samma sak när det gällde de europeiska fraktkorridorerna.
Jag anser att medlemsstaterna borde begripa något av det som sker nu. Medlemsstaternas lösning var bristfällig, och den bidrog inte till att tillhandahålla andra transportmedel. För närvarande är det inte möjligt att köpa en tågbiljett på ett civiliserat sätt i EU. Inrättande av ett europeiskt center med ansvar för intervention och samordning i händelse av exceptionella naturkatastrofer är en absolut nödvändighet. Moderniseringen av järnvägstransporten är också en prioritering som det talas oerhört mycket om, men där alltför lite görs.
Jag hoppas att medlemsstaterna har förstått ett oerhört viktigt budskap: det räcker inte att vara beredd på hemmaplan; samma villkor måste genomföras i hela Europeiska unionen. Det som behövs är samordning, ansvar och ett beslutsfattande organ, allt på EU-nivå.
Stavros Lambrinidis
(EL) Herr talman! Vid storm prövas kaptenens skicklighet. I den vulkaniska storm som drabbat Europa var unionen långsam i sin framsynthet, långsam i sina reaktioner och långsam med att hindra EU-medborgarnas problem från att förstoras. Vi var lika långsamma att reagera på den ekonomiska stormen, men det är en annan historia.
Det finns två aspekter på dagens debatt:
Den första gäller flygförbudet och samordning. Det kan naturligtvis inte vara flygbolagen som väger farorna för liv mot sina omkostnader och som beslutar när och var de ska flyga. Detta är ett ärende för behöriga nationella myndigheter. Den absolut enda positiva bedriften under de gångna dagarna är att det inte finns några offer att sörja; vi tog inte den risken. Men i en situation som sträckte sig bortom Europas gränser skulle de nationella myndigheterna från allra första början ha samordnat sig med Eurocontrol och meteorologer för att se om de kunde öppna korridorerna, som vi nu i dag säger att vi ska öppna - tyvärr, enligt min mening - till följd av finansiella påtryckningar från bolagen. Detta skrämmer mig.
För det andra är det oacceptabelt att tillämpningen av den europeiska förordningen om kompensation till passagerare avvisades i en så kaotisk situation, en förordning som - under dessa omständigheter - borde aktiveras per automatik. Vet ni att det är få av de strandsatta passagerarna som har fått någon försäkran från sina flygbolag att de ska få kompensation för nattlogi och att de flesta av dessa passagerare fick betalt efter hårda förhandlingar med bolaget, medan majoriteten inte fick någonting? Jag anser att Europaparlamentet borde undersöka hur bolagen handlade, jämfört med förordningen, och om passagerarnas rättigheter respekterades.
Ivo Belet
(NL) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! God morgon. Här handlar det givetvis om undantagsfall. Det aktuella avbrottet i flygtrafiken är allvarligare än det som inträffade runt den 11 september, men det står klart att vi inte var så väl förberedda på en krissituation av detta slag som vi skulle ha kunnat vara. Trots alla de ansträngningar som researrangörer och flygpersonal har gjort har många passagerare helt enkelt lämnats åt sitt öde och har tvingats lappa ihop en lösning på egen hand. Vi måste uppenbarligen dra lärdom av denna situation och vidta lämpliga åtgärder.
För det första har vi inget annat val än att anta en krisplan, en samordnad plan på EU-nivå. Det viktiga här är naturligtvis att planen måste ge strandsatta passagerare trygghet, men även information och hjälp, så att de drabbade åtminstone kan vända sig till någon och garanteras tak över huvudet. Vi måste tillägna oss dessa händelser för att väsentligen förbättra ödet för de passagerare som drabbas i framtiden. Under de senaste dagarna har något annat klargjorts, och det är att vi i EU måste investera mycket mer i att skapa gränsöverskridande järnvägar för höghastighetståg, vilket skulle utgöra ett miljövänligt alternativ till det som uppenbart är ett sårbart flygtransportnät. Låt oss göra riktiga insatser inom ramen för Europa 2020-strategin i syfte att genomföra ett övertygande investeringsprojekt för järnvägen som gynnar den enskilda medborgaren, miljön och sysselsättningen.
Jo Leinen
(DE) Herr talman! Som om vi skulle ha kunnat förutsäga det som skulle inträffa har utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, som också ansvar för civilskyddet, ett initiativbetänkande om gemenskapens strategi för att motverka naturkatastrofer på gång. Föredragande är João Ferreira. Vi ska rösta om detta betänkande vid nästa sammanträde, och vi ska då diskutera vår erfarenhet av det vulkaniska askmolnet. Kammaren kommer mycket snart att kunna formulera parlamentets åsikt i dessa frågor.
Jag instämmer med de ledamöter som har sagt att vi är dåligt förberedda på naturkatastrofer. Som tur är sker det få naturkatastrofer i Europa. Men vi har också föga erfarenhet på detta område, och det står klart att vår krishantering är bristfällig. Enligt min uppfattning gick allting alltför långsamt. Fem dagar innan en testflygning genomfördes och innan faktiska data samlades in är helt enkelt för länge. Vi måste dra lärdom av detta. Jag vill inte anklaga någon, men erfarenheten visar att vi måste göra saker bättre nästa gång.
Om denna vulkaniska aska har klargjort något, så är det behovet av mer Europa. Herr Kallas! Ni har sagt att de nationella myndigheterna bär ansvar. Men detta hjälper inte människor som har drabbats till följd av detta. Vi behöver mer Europa inom civilskyddet och den gemensamma transportpolitiken. Lissabonfördraget ger oss fler möjligheter. Precis som Danuta Hübner skulle jag vilja fråga er hur ni ska utnyttja de möjligheter som Lissabonfördraget erbjuder i fråga om krishantering och civilskydd? Denna situation måste förbättras.
Anne Delvaux
(FR) Herr talman! ”Förödelse”, ”kaos”, ”förlamning”, ”kakofoni”, ”katastrof”, ”tragedi”: medierna saknar inte ord för att beskriva stängningen av det europeiska luftrummet och dess konsekvenser.
Jag ska inte dröja vid det som redan har sagts, särskilt inte det som rör storleken på den enorma - bottenlösa, skulle man kunna säga - finansiella inverkan som denna kris har haft i direkt eller indirekt betydelse. Samtidigt som jag välkomnar möjligheten att ett exceptionellt statsstöd ska beviljas flygsektorn, som redan har lidit en hel del sedan den 11 september 2001, är jag fortfarande förbryllad över EU:s hantering av dessa händelser.
För det första, hur kan vi med vetskapen att 750 000 europeiska passagerare har drabbats, varav ett stort antal fortfarande sitter fast i världens fyra hörn, med vetskapen att de ekonomiska förlusterna växer exponentiellt över tiden, förklara att det inte har tagit en, inte två, inte tre eller fyra, utan fem dagar för EU:s transportministrar att komma samman i en telekonferens för att samordna sina insatser och besluta om att inrätta trafikdifferentierade zoner?
För det andra bestrider ingen behovet, som en absolut prioritering - och jag betonar ordet ”prioritering” - att tillämpa försiktighetsprincipen. Men i dag när trafiken stegvis tillåts igen i säkra zoner vid oförändrat väder, och då vulkanen fortfarande är aktiv, har man rätt att fråga sig vilka ytterligare säkerhetsgarantier för passagerare som vi kunde ha tillhandahållit tidigare.
För det tredje har en utvecklingsmodell utarbetats - i enlighet med väderprognosen, vulkanens utveckling och aktivitet kan ändras från en timme till en annan - men vem ska fortsätta att göra en uppdaterad bedömning av säkerheten i luftkorridorerna? Måste dessa testflygningar genomföras av civil luftfart och flygbolagen? Slutligen, om denna situation består, förvärras eller inträffar igen - något som är troligt - måste den förvaltningsmetod som införs tillhandahålla en större samordning bland medlemsstaterna och särskilda operativa förfaranden som bygger på faktiska uppgifter och bättre samordning av andra transportmedel i undantagsfall. Men man måste också ta hänsyn till behovet att samordna hjälpen, så att vi kan få hem de tiotusentals strandade passagerarna. Även de har rätt till information och hjälp. Men hittills har enbart enstaka och nationella initiativ tagits.
Inés Ayala Sender
(ES) Herr talman! Jag välkomnar det tillfälle som denna debatt ger oss att ta itu med våra ansvarsområden.
Den nationella dimensionen och mellanstatliga beslut räcker inte för att bemöta den aktuella krisen, och inte heller enkla lösningar, även om de bygger på statistiska modeller.
Det är riktigt att erkänna den iver med vilken det spanska ordförandeskapet, dagen efter att luftrummet stängdes, tog möjligheten att få till stånd en europeisk strategi i syfte att finna en lösning på det kaos som redan höll på att spridas längre än de nationella regeringarnas gränser och, ännu viktigare, störtade tusentals resenärer inom och utanför våra gränser i en desperat situation. Vår prioritering måste vara att sända hem dem.
Medan de första åtgärderna var adekvata i enlighet med försiktighetsprincipen och garanterade säkerhet för alla medborgare - de som flög och de som var på flygbanan - väckte oklarheterna om framtiden och en växande känsla av olust, till följd av komplexiteten i de mellanstatliga besluten, den viktiga frågan som alltid väcks: vad gör EU? Vi måste erkänna att det gemensamma arbetet som gjorts av kommissionsledamot Siim Kallas och det spanska ordförandeskapet lyckades på rekordtid - något som aldrig är snabbt nog, men ärligt talat, med tanke på svårigheterna gjorde de det på rekordtid - genom att ändra inställning. Även om denna inställning är försiktig, som den måste vara, väcker den viktiga frågor.
Slutsatserna av detta val är: tillämpningen av passagerarnas rättigheter försvaras inte i en exceptionell situation. Det arbete som gjordes på europeisk och nationell nivå var inte tillräckligt. På kort sikt måste vi sända hem och tillhandahålla brådskande lösningar, men på medellång sikt måste vi improvisera.
Den europeiska avdelningen för yttre åtgärder borde också vara i stånd att bemöta dessa kriser. I vissa fall kan den inte ha stängt på helgerna.
Luftfartssektorn, resebyråerna, turistbranschen, logistiksektorn osv., som bara anade ett slut på krisen, har blivit riktigt illa tilltygade, och jag välkomnar att kommissionsledamot Joaquín Almunia närvarar, för han kommer att ansvara för hanteringen av den lösning som krävs för sektorn.
Att få ett så snabbt slut på osäkerheten som möjligt kommer också att hjälpa oss att komma ur denna kris. Slutligen kommer vi uppenbarligen att behöva ett ersättningssystem för flygresor, till och med efter att det gemensamma europeiska luftrummet upprättats. Järnvägarna, vägarna och sjöfartssektorn tillsammans har inte lyckats ersätta det.
Artur Zasada
(PL) Herr talman, herr Kallas! Vi har verkligen en krissituation att ta itu med. I EU har luftfarten minskats med 70 procent, och 80 procent av flygplatserna har stängt. Jag hoppas dock att vi kan dra åtskilliga konstruktiva slutsatser. För det första borde kommissionen göra allt för att se till att vulkanutbrottet inte leder till att europeiska lufttrafikföretag, som redan befinner sig i en katastrofal finansiell situation, går i konkurs. Jag säger detta mot bakgrund av gårdagens debatt om finansiering av flygpassagerartrafikens säkerhet och rådets motstånd mot att finansiera strängare säkerhetsåtgärder.
För det andra kommer experiment med ny, oprövad teknik såsom kropps- och vätskeskannrar säkerligen inte att förbättra säkerheten, men de kommer utan tvivel att påverka de finansiella förutsättningarna för europeiska lufttrafikföretag.
Det tredje är frågan om passagerarna. Jag anser att beslutet att stoppa flygningar av oro för passagerarnas säkerhet var klokt. Men denna oro skulle inte ha stannat vid det, utan den borde också omfatta hjälp till dem som utan egen förskyllan har blivit strandsatta på flygplatser. Dessa frågor har redan diskuterats mer än en gång under Europaparlamentets sammanträden och särskilt i utskottet för transport och turism. Paradoxalt nog är det först med vulkanutbrottet på Island som vi har blivit medvetna om hur viktig flygindustrin är för att Europeiska unionens ekonomi ska fungera ordentligt, och företrädarna för EU-institutionerna kan särskilt intyga detta, för de kunde inte närvara vid begravningen i Krakow i söndags.
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman, herr Kallas, herr López Garrido, mina damer och herrar! Jag anser att lösningen från Europeiska unionen och medlemsstaterna på denna kris har varit fullständigt tillfredsställande och att de har gjort allt i sin makt. De har agerat enligt principen att säkerheten ska komma först. Vi kan diskutera om askmolnet skulle ha undersökts snabbare. Jag anser att detta skulle ha varit möjligt, men det som gjordes var i princip tillräckligt.
Vi måste nu noggrant diskutera och fundera över vad som skulle kunna göras för människorna, de EU-medborgare som är strandsatta. I går ringde tre personer till mig som befinner sig i denna situation. Ett fall rör några familjemedlemmar som väntar på en flygplats i Thailand, och de fått veta att de förmodligen kommer att kunna flyga därifrån den 29 april. De har redan varit på flygplatsen en hel vecka. Det andra fallet gäller några ungdomar i New York som har blivit tillsagda att inte lämna sitt hotell på minst en vecka, eftersom de skulle kunna bli upphämtade när som helst. Det tredje fallet är en familj på en ö i Norska havet, som inte längre har råd att bekosta sin logi, men som inte kan komma därifrån.
Detta är frågor som vi i Europaparlamentet måste fundera på och diskutera. Vi måste erbjuda dessa människor lösningar, stödja dem och framföra användbara förslag. Vi kan inte överge de EU-medborgare som befinner sig i denna situation. Vi måste hjälpa dem.
Talmannen
Tack så mycket, mina damer och herrar. Vi befinner oss nu i en extrem situation, för det ämne som vi diskuterar är så brådskande och så uppskakande för många, och i synnerhet för allmänheten, att vi har mer förfrågningar inom ramen för ögonkontaktsförfarandet än någonsin.
Detta är ett rekord, eftersom jag tror vi har 13 eller 15 förfrågningar, och även om ledamöterna fortfarande ber om att få komma med kan vi naturligtvis inte ha 20 personer som ska tala.
Vi kommer trots detta att försöka ge alla en möjlighet att få ordet, bland annat tills talmannen anländer, eftersom han har gått ut ett ögonblick och jag oannonserat ersätter honom. Eftersom jag inte vill inleda nästa debatt kommer vi att genomföra ögonkontaktsförfarandet tills talmannens öga faller ut eller tills alla som är uppskrivna har fått ordet.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag är tacksam mot kommissionsledamoten och ministern från det spanska ordförandeskapet för deras anföranden och deras utförda arbete.
Jag anser inte att det råder några tveksamheter om att prioriteringen i denna kris är att garantera säkerheten, och säkerheten har garanterats, eftersom resultatet av katastrofen, av denna oväntade, naturliga händelse, är att inga flygplan har varit involverade i olyckor som orsakats av molnet.
Säkerhetsmålet har därför uppnåtts, och vi kan inte vara annat än nöjda med det. Det kvarstår fortfarande två problem i dag: det första är tidsplanen. Skulle man ha kunnat vidta åtgärderna tidigare? Skulle man ha kunnat göra det tidigare? Hade det varit möjligt att vidta åtgärder för att ingripa tidigare och åter öppna det område som var säkrast för flygtrafik, med tanke på den enorma ekonomiska påföljd, den ekonomiska påverkan som denna katastrof har på flygtrafiken och flygbolagen? Skulle man inte ha kunnat vidta åtgärder tidigare? Dessa frågor kräver svar.
Den andra frågan gäller de tusentals passagerare som ännu inte kommit hem och måste bo på hotell, för att ändra ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Marc Tarabella
(FR) Herr talman! Denna debatt har gett upphov till många anföranden av transportspecialister. Det stämmer att vi har fokuserat starkt på det ekonomiska problem som denna exceptionella och oförutsägbara situation har orsakat.
Det finns också mänskliga aspekter, som man har nämnt, och jag ser på situationen mer ur perspektivet som en försvarare av medborgaren som konsument, för många hundratusentals medborgare är för närvarande strandsatta någonstans i världen, utan möjlighet att återvända hem. Jag tänker mer på dem, och särskilt på dem som inte längre har råd att stanna där de är, som är strandsatta och inte har någon annan lösning.
När det gäller tomma luftrum och dessa flygplatser som är fulla med oroliga människor måste man fundera på att omarbeta direktiven om transport, särskilt flygtransport. Direktivet om paketresor kommer förmodligen att ses över. Skulle vi inte kunna - och detta har man hittills inte talat om - fundera på en obligatorisk försäkring som ska ge dessa människor skydd i händelse av force majeure, framför allt så att de inte lämnas i nöd?
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Herr talman! Den aktuella situationen får oss att inse och vittnar om vår vanmakt inför naturens krafter. Men som en seriös organisation borde Europeiska unionen vara bättre förberedd på denna typ av situationer, och den borde särskilt vara redo att reagera effektivt i brådskande fall. Det är naturligtvis svårt att förbereda sig för något som kanske inträffar eller kanske inte inträffar en gång vart 150:e år, men vi kan nu se att den europeiska järnvägsinfrastrukturen och förbindelsenätet definitivt är otillräckligt. Vi måste i detta fall svara på frågan om hur detta ska förbättras.
Andra frågor som vi borde diskutera är först och främst vilken typ av offentligt stöd som ska göras tillgängligt för hotade bolag. Vi vet att det kommer att krävas stora penningsummor för att återställa dessa bolags finansiella situation. En annan fråga gäller hur vi ska utarbeta en strategi som ska förbereda oss på lång sikt att reagera och göra förbättringar ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Antonio Masip Hidalgo
(ES) Herr talman! Kommissionsledamoten talade om att förfarandena är absurda och föråldrade. Låt oss därför vara konsekventa.
Vi har slösat bort alltför många möjligheter, alltför många fördrag, då vi i stället skulle ha kunnat införa behörighet för gemenskapen när det gäller det europeiska luftrummet. Trots det, medan vi inte kan agera som vi borde ha gjort i luften kan vi göra det på marken. Vi kan till exempel övervaka passagerarnas rättigheter och även medla eller begära en frist i de olika industrikonflikterna inom landtransporter. Det borde inte finnas minimitjänster. Det borde finnas maximala tjänster för alla.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Jag hoppas att den rådande svåra situationen inom europeisk transport inte kommer att vara för evigt och inte kommer att omvandlas till en verklig transportkris. Den erfarenhet som vi får är också dyrköpt, men mycket lärorik. Vi borde dra rätt slutsatser, och här finns vissa som framkastas omedelbart. För det första är transportsäkerhet, både på det kvalitativa området och när det gäller medborgarnas resemöjligheter, ett prioriterat krav som vi delar. För det andra finns det ett behov av en balanserad utveckling av alla typer av transport, men vi får i synnerhet inte försumma järnvägstransporten. För det tredje är effektiva transporter ekonomins livsnerv. Transport av varor och arbetsstyrkans rörlighet är avgörande för utvecklingen, och vi ska särskilt komma ihåg detta under finanskrisen. Slutligen finns det ett behov av lämpliga förfaranden, samordning, ett separat stöd för flygbolag, ömsesidig hjälp och europeisk solidaritet för våra medborgares bästa.
Piotr Borys
(PL) Herr talman, herr Kallas! Katastrofen har visat oss att vi inte har förfaranden i Europeiska unionen för att hantera olyckor av detta slag, en katastrof som uppstått till följd av ett vulkanutbrott.
För det första borde Europeiska unionen samordna säkerhetsärenden och besluta huruvida flygplan kan flyga eller inte. Detta kan inte vara ett exklusivt beslut för medlemsstaterna. För det andra måste vi fundera över frågan om ekonomiskt ansvar. Jag anser att ett europeiskt försäkringssystem mot denna typ av situationer, eller kanske nationella försäkringsplaner, skulle vara en lösning. För det tredje när det gäller frågan om logistiken för de passagerare som fastnade på genomresa mellan vissa länder, där saknas det en verklig rörlighet inom transport, TNT-nät och höghastighetståg. I fallet med passagerare som har lämnats strandsatta utanför EU anser jag slutligen att den europeiska avdelningen för yttre åtgärder bör stå redo med bestämda förfaranden för att hjälpa dem. Jag hoppas att dessa snabba förfaranden kommer att införas.
Kriton Arsenis
(EL) Herr talman, mina damer och herrar! Under de senaste dagarna har vi upplevt ett kaos utan motstycke i våra liv. De flygplan som vi är beroende av för att ta oss till och från våra regioner till Bryssel och Strasbourg finns inte längre tillgängliga. Kaoset har varit massivt. Vi har tvingats ta tåg, fartyg och bussar; allt har tagit mycket längre tid, och många ledamöter kunde knappt ta sig hit.
Men det som vi har märkt under de senaste dagarna är att vi är helt beroende av flygplan. Vi har sett att det finns alternativ, men att den aktuella järnvägsinfrastrukturen inom EU är otillräcklig. Den uppfyller inte de allra senaste tekniska kraven. Kanske kan vi föreställa oss ett EU med ett fullkomligt nätverk av höghastighetståg, ett Europa där alla resor under 1 000 kilometer görs med tåg och där vi bara tar flyget för att göra längre resor?
Resandet med flyg påverkar klimatet inom EU i mycket hög grad. I högre grad än raffinaderier och stålverk ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Magdalena Alvarez
(ES) Herr talman! Enligt min uppfattning kan de svar som ges nu bara mildra den befintliga situationen, men inte förhindra att det sker igen.
Det finns inga genvägar, inga lösningar på kort sikt i fråga om transport, och detta borde innebära en möjlighet - i synnerhet nu när vitboken håller på att utarbetas - att inkludera, presentera och fastställa nödvändiga åtgärder för att minska det överdrivna behovet av luftfartsförbindelserna. Vi måste balansera dessa förbindelser genom att underlätta och förbättra de alternativ som i nuläget har allvarliga brister i jämförelse, som järnvägar och sjötransport.
Därför tror jag att både Siim Kallas och Mathieu Grosch, som är föredragande för betänkandet, har noterat de krav som alla medlemsstater ställt i fråga om behovet av att förbättra järnvägarna och de transeuropeiska näten för detta transportsätt.
Bendt Bendtsen
(DA) Herr talman! Det har sagts många förnuftiga saker under förmiddagens debatt, men enligt min uppfattning måste vi se framåt i högre grad. Det som skett nu kommer att ske igen. Experterna på Island säger att det inte är en fråga om huruvida det blir fler utbrott - det är bara fråga om när dessa kommer att ske. Det är anledningen till att vi måste ha lite längre framförhållning och komma fram till hur vi ska hantera situationen när den sker igen. För att kunna göra det anser jag att vi måste börja fokusera på att få till stånd snabbtågsförbindelser mellan de europeiska huvudstäderna och på hur vi ska få till stånd den driftskompatibilitet som krävs.
Tanja Fajon
(SL) Mina damer och herrar! Vi är alla naturligtvis medvetna om att passagerarnas säkerhet måste vara högsta prioritet och att vi diskuterar detta i dag främst för att naturen har påmint oss om det. Flyg har ställts in i större delen av Europa, passagerare är strandade på obestämd tid, flygbolag hamnar på minus, industriarbetare är rädda för att förlora sina jobb och den ekonomiska skadan är enorm. Flygbolagen är naturligtvis berättigade att anse att de också har rätt till skadestånd vid en naturkatastrof, när jordbrukare kan kräva det. Vad gäller miljön har vi verkligen gjort den en enorm tjänst under de senaste dagarna.
Samtrafik - låt detta bli en lärdom om att det krävs en bättre integrering i Europa när det gäller flyg-, järnvägs- och vägtrafik, att vi måste finansiera höghastighetståg och att vi måste minska utsläppen. Vi måste agera omedelbart och ansvarsfullt och, framför allt, med passagerarnas säkerhet i åtanke.
Judith A. Merkies
(NL) Herr talman! Jag vill först och främst uttrycka mitt medkännande med alla som har drabbats av denna kris. Nu är ”kris” ett ord som vi har hört alltför ofta den senaste tiden: ekonomisk kris, finansiell kris, transportkris, alla sorters kriser man kan tänka sig. En sak är säker, och det är att vårt samhälle är oerhört känsligt för den här sortens kriser. Vi behöver ett skyddsnät. Vi talar ofta om det miljövänliga samhället, men ett miljövänligt samhälle måste också omfatta miljövänlig transport, och vi har uppenbarligen mycket kvar att göra på det området.
Det är många här som har sagt det redan: det är mycket viktigt att vi omedelbart investerar i miljövänlig transport och i bättre och snabbare förbindelser inom EU - och naturligtvis också i bättre och snabbare förbindelser utanför EU, om vi har något att säga till om där - med järnväg, och varför inte också med båt? Det skulle vara bra för ekonomin, för klimatet och för stabiliteten i samhället, för det är vad som verkligen krävs.
Gesine Meissner
(DE) Herr talman! Det står klart att fokus i hela denna fråga ligger på passagerarna. Vi vill att passagerare ska transporteras säkert från och inom Europa. Vi vill ha säkerhet, men vi vill också ha transportalternativ. Enligt min uppfattning behöver vi alla transportslag som finns tillgängliga i nuläget. Vi behöver luftfarten, eftersom den inte kan ersättas med någon annan lösning. Det har sagts mycket om höghastighetståg. Det skulle naturligtvis vara bra att ha fler sådana, men vad gör det allra bästa höghastighetståg för nytta om det måste stanna vid gränsen?
Av den anledningen anser jag att vi bör ta ett steg i taget. Först och främst behövs en kontinuitet i hela det europeiska järnvägssystemet, precis som det behövs ett gemensamt europeiskt luftrum. Eftersom alla parter har yttrat sig för en större samordning mellan medlemsstaterna vill jag återigen uppmana alla att agera, för det är parterna i medlemsstaterna som är ansvariga för att framstegen förhindras på detta område. Jag ber er att se till att parterna hemma i medlemsstaterna verkligen ställer sig bakom ett öppnande av transporttjänster i Europa. Om vi alla kan övertyga parterna i medlemsstaterna kommer situationen att förbättras i framtiden.
Corina Creţu
(RO) Det har talats väldigt mycket de senaste dagarna om de ekonomiska förluster som flygbolagen fortfarande gör och som är ett obestridligt faktum. Det står alltmer klart att det måste antas en mekanism till stöd för dessa bolag, inte desto mindre eftersom denna kris, som orsakats av vulkanutbrottet på Island, kan bli utdragen.
Jag anser dock att passagerarnas säkerhet och konsumentskydd måste prioriteras över allt annat. Det har rått ett enormt missnöje bland passagerare över att hanteringen av dem skiljer sig mellan olika länder och bolag. Det står klart att praxis måste standardiseras på detta område, vilket skulle innebära en stor fördel för passagerare som i nuläget förflyttas från ett ställe till ett annat mot en bakgrund av osäkerhet i fråga om öppnande av luftrummet.
Gilles Pargneaux
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Den kris som har rått under några dagar nu har också visat på - och detta har inte betonats tillräckligt - misslyckandet med Lissabonstrategin, som Europeiska unionen lyckats genomdriva det senaste årtiondet.
Detta misslyckande, som bottnar i avveckling och benhård konkurrens, visar nu, mot bakgrund av denna kris, att Europeiska unionen inte är förmögen att samordna den strategi som krävs för att inte bara kunna skydda dem som är strandade på dessa flygplatser, utan också bana väg genom att till exempel låta flygbolag göra testflygningar. Jag uppmanar därför Europeiska unionen att ta sig samman.
Vi har fått höra att vi behöver mer EU. Och det måste verkligen finnas en offentlig tjänst som stöds av Europeiska unionen inom en sektor som är så framträdande som luftfarten.
Elisa Ferreira
(PT) Herr talman! Detta var naturligtvis en oförutsedd kris, och i detta fall måste förstås försiktighetsprincipen komma i första hand. Vi måste dock dra lärdom av detta, och den första är att det under dessa fem dagar inte har getts uttryck för en tillräckligt stark och politiskt ansvarstagande europeisk röst. En sådan röst har saknats när det gäller skydd av passagerarnas intressen, förtydligande av deras rättigheter, sökande efter alternativ transport och samordning av lösningar.
Den andra slutsatsen är att den vanliga medborgaren inte får uppfatta lösningen på denna kris som en maktkamp mellan dem som vill undvika ekonomiska förluster och dem som vill upprätthålla försiktighetsprincipen. Det måste råda fullkomlig öppenhet och fullkomlig objektivitet i fråga om de förhållanden under vilka vi tar oss ur denna situation och under vilka hela Europas luftrum har stängts ned. En förbättring av vetenskapliga test och av samordningen på nivån ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Robert Goebbels
(FR) Herr talman! Försiktighetsprincipen har blivit en princip om ansvarslöshet. Där det råder minsta risk har försiktighetsprincipen blivit en invit till att överge allt ansvar. Inga så kallade ”ansvariga” parter vågar längre ta sitt ansvar.
En potentiell influensaepidemi? Vips, så uppmanas tusentals människor att vaccinera sig. Ett vulkanutbrott? Vips, så stängs hela det europeiska luftrummet ned, trots att erfarenheten visar att vulkanaska egentligen inte utgör någon fara utom för flygplan som måste flyga igenom ett kompakt moln.
På grund av försiktighetsprincipen har bolagen dock drabbats av de ansvariga parternas misslyckande att ta sitt ansvar, av experters svaghet och av politikernas kraftlöshet, som har börjat ägna sig åt pladder om behovet av att minska vårt överdrivna beroende av luftfarten och av att investera mer i järnvägsnät, förmodligen genom att förlänga dem så långt som till Asien, Nord- och Sydamerika, Afrika, Oceanien och samtliga öar däremellan.
Diego López Garrido
Herr talman! Enligt min uppfattning har vi nått tydlig enighet om att vi först och främst måste fokusera på miljön. Michael Cramer framhöll detta mycket tydligt och jag håller med honom, för detta är ett viktigt budskap till oss alla. Vi måste naturligtvis också fokusera på Europeiska unionen, på europeiska åtgärder, som respons på en kris som har EU-omfattande betydelse och som har fått oerhört allvarliga följder för miljontals europeiska medborgare och tredjelandsmedborgare, samt på de stora sektorernas ekonomi i Europa.
Det framgick genast att händelserna åsidosatte åtgärderna från medlemsstaternas sida, som har beslutsfattande behörighet att öppna flygplatser, och därför ingrep Europeiska unionen omedelbart. Jag upprepar att man agerade omedelbart. I fredags stod det klart att situationen var allvarlig. Så snart som detta stod klart inledde Europeiska kommissionen tillsammans med det spanska ordförandeskapet för rådet och Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst (Eurocontrol) sitt arbete, och i söndags gjorde kommissionen och ordförandeskapet - Siim Kallas och jag själv - ett offentligt framträdande där vi förklarade situationen och beskrev vad som skulle göras. De åtgärder som skulle vidtas var Eurocontrols möte under gårdagen och beslutet vid rådets extraordinarie sammanträde som ägde rum i går, som sammankallades av det spanska ordförandeskapet och leddes av den spanska ministern för offentliga arbeten.
Åtgärder vidtogs följaktligen. Åtgärder vidtogs för att detta skulle leda till ett beslut, till åtgärder, till en strategi, en fokusering av europeisk natur. I dag genomförs det beslut som fattades av ministerrådet under gårdagen. I morse kl. 08.00 definierade Eurocontrol fyra zoner med ett utökat säkerhetsområde där inga flyg får lyfta/passera, och andra områden där flyg får lyfta och passera, förutsatt att det råder överenskommelse och samordning mellan medlemsstaterna. Luftrummet öppnas således gradvis, men det kommer naturligtvis att ske beroende på förhållanden och natur. Det kommer naturligtvis att bero på dessa faktorer, men det beslut som fattades i går har genomförts redan i dag, och detta kommer förstås alltid att ske utifrån försiktighetsprincipen och behovet av att garantera säkerhet.
Enligt min uppfattning såg man i detta fall genast att den europeiska strategin innebar att ett mycket mer balanserat beslut kunde antas. Den europeiska strategin innebar att olika faktorer kunde beaktas som alltid borde tas i beaktande när något särskilt händer, som det som vi går igenom i nuläget. Det innebär först och främst att riskbedömningsmodellen är mycket mer exakt, mycket mer noggrann. Som svar på vad Dirk Sterckx sade om detta vill jag säga att Eurocontrol tar hänsyn till de beslut som fattats av Volcanic Ash Advisory Centre [rådgivande centret för vulkanisk aska] i London, men man kommer också att ta hänsyn till testflygningarna, informationen från de nationella myndigheterna, informationen från flygplanstillverkarna och informationen från Europeiska byrån för luftfartssäkerhet i Köln, som jag håller med om måste stärkas. Allt detta kommer att beaktas vid utarbetande av en mer exakt plan, vilket sker i detta nu, genom det tekniska förslag som utarbetas av Eurocontrol, baserat på vetenskapliga uppgifter.
Den europeiska strategin innebär att säkerheten, som är en nödvändig, grundläggande princip, viktigare än alla andra principer, samtidigt kan beaktas, och därför instämmer jag med dem som har sagt detta. Det innebär att de ekonomiska konsekvenserna kan beaktas, och kommissionen har upprättat en arbetsgrupp - som också har tagits emot väldigt väl av er - som ska lägga fram en rapport nästa vecka om aspekter i samband med ekonomin. Detta innebär också att medborgarnas rättigheter och rörlighet kan beaktas. Det är anledningen till att jag återigen uppmanar alla regeringar i Europeiska unionen att hjälpa till att få hem sina medborgare, att tillämpa alla tänkbara kommunikationssätt och att anstränga sig alldeles särskilt för att göra det, för det är den främsta rätt som en medborgare har: att få åka hem, att få åka vart man vill. Därför kräver vi att deras rätt till fri rörlighet ska respekteras.
Inför framtiden anser jag att denna situation öppnar ett panorama för oss för en mycket ingående debatt, och Europaparlamentet är rätt plats för den debatten. I denna debatt måste vi fokusera på de problem med avseende på passagerarnas rättigheter som uppstår under dessa exceptionella omständigheter och behovet av en beredskapsplan, som också kräver öppenhet i fråga om Europeiska unionens åtgärder - som Izaskun Bilbao Barandica sade - så att strukturella reformer kan genomföras, vilket innebär ett stärkande av de transeuropeiska järnvägsnäten i Europa. Detta håller på att bli ett på alla sätt strategiskt mål som, när allt kommer omkring, helt enkelt är en uppbyggnad av Europa, för historiskt sett skedde uppbyggandet av den moderna staten genom en utveckling av transportmedel, vägar, järnvägar och sjöförbindelser. Byggandet av Europa, ett 2000-talets Europa, kommer inte att bli fullständigt i framtiden om det inte sker genom infrastruktur för transportmedel, och i detta fall huvudsakligen järnvägar.
Dessa två saker går hand i hand, och utvecklingen av dessa transportinfrastrukturer är en starkt politisk, symbolisk och reell fråga, som håller på att bli det huvudsakliga målet för 2000-talets Europa. I detta avseende anser jag att detta var precis rätt plats och tidpunkt för Hannes Swoboda, Martin Schulz och Magdalena Álvarez och andra talare att ta upp dessa reformer, för det är utan tvekan ett inslag för framtiden som Europeiska unionen måste sikta mot.
Gay Mitchell
(EN) Herr talman! Jag vill med all respekt be att den här debatten förlängs, för denna ordväxling är alldeles för belevad. Människor behandlas som skräp på tågstationer, av flygbolag och av myndigheter på flygplatser. Vi är alldeles för belevade. Vi borde använda EU:s makt i rådet och kommissionen för att tvinga människor att öppna informationsdiskar. Det finns sex informationsdiskar på centralstationen i Bryssel. Fyra av dessa är stängda.
Denna debatt borde vara mycket längre, och fler ledamöter borde tillåtas att delta i den. Jag är inte alls nöjd med de åtgärder som rådet och kommissionen har vidtagit för att hjälpa resenärerna, som sover på tågstationer.
Talmannen
Detta har nämnts ett flertal gånger i dag. Alla ledamöter av Europaparlamentet som har talat före er har tagit upp detta.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka ledamöterna för deras kommentarer. Jag vill tillfoga fyra stycken.
För det första har dessa händelser gett oss en tankeställare när det gäller våra strategiska planer. En av de mest intressanta och avgörande frågorna är intermodalitet och flexibilitet mellan transportsätt och möjligheten att låta järnvägarna vara ett slags alternativ. Vi kommer att ta itu med denna fråga snart, genom diskussionerna om omarbetning av det första järnvägspaketet och vitboken om framtida transporter.
Detta är en mycket allvarlig fråga. Vi diskuterade den med ministerrådet i går också. Jag kan försäkra er om att vi tar denna fråga på mycket stort allvar - inklusive distansarbete och andra faktorer som syftar till att begränsa onödig transport och resande.
Vad gäller den ekonomiska verkan kommer vi att beakta alla aspekter och lägga fram förslag. Men vi måste vara försiktiga. Vi har inte oändligt med pengar, och saker och ting måste vara rättvisa för alla andra aktörer inom ekonomin. Vi måste gå tillväga på ett mycket balanserat sätt. Det kommer inte att ske några mirakel.
Vad gäller passagerarnas rättigheter är bestämmelserna mycket tydliga. Några ledamöter har frågat om bestämmelserna och huruvida vi borde omvärdera dem. Jag anser inte att vi borde omvärdera de bestämmelser som EU:s beslutsfattare, däribland Europaparlamentet, har antagit. De är bra. Detta är en mycket komplicerad fråga. Den handlar om genomförande och upprätthållande, och det är medlemsstaternas uppgifter. Vi har en tydlig plan för hur vi ska gå vidare med upprätthållande av dessa bestämmelser och hur vi ska påverka medlemsstaterna. Det står klart vad som måste göras med avseende på passagerarnas befintliga rättigheter.
En annan fråga, som inte är lika stor, är att många kolleger och pressen har framhållit att vi agerade för sent och att vi inte var beredda. Jag agerade i alla fall utan uppehåll. Jag var på Eurocontrol. Jag stod i kontakt med ministrar. Ni står inför samma dilemma här i dag som alla dessa experter och beslutsfattare, men denna fråga ligger i händerna på experter och på myndigheterna med ansvar för säkerhet, inte på politiker. Det är samma dilemma: säkerhet kontra flexibilitet.
Vi hade förberett oss inför ett vulkanutbrott, men vi hade olika sorters bevis med avseende på utbrottet. Detta har också nämnts i kammaren. En British Airways-flygning och en KLM-flygning påverkades av vulkanutbrottet, och därför fastställdes bestämmelser utifrån antagandet att det förelåg en allvarlig risk. Myndigheterna agerade i enlighet med antagandet att det förelåg en allvarlig risk och att flygningar skulle ställas in.
Nu agerar vi utifrån en mer differentierad strategi. På söndagen gjordes majoriteten av testflygningarna och informationen kom in till Eurocontrol, där vi diskuterade dessa frågor - testflygningarna och de slutgiltiga resultaten av dessa. Nu gäller större flexibilitet, och saken ligger fortfarande i medlemsstaternas händer. Vi går vidare med det gemensamma luftrummet, som är ett mycket lovande EU-projekt, och det råder enighet bland ministrarna om att detta är rätt väg att gå, med en bättre samordning på EU-nivå.
Detta är en stor möjlighet. Detta var de kommentarer jag ville framföra. Jag ville säga vad gäller information att kommissionen skickade ut pressmeddelanden i torsdags och fredags om passagerarnas rättigheter. Vi sade att passagerarnas rättigheter bör tas på mycket stort allvar. Kommissionen tillkännagav omedelbart informationen om passagerarnas rättigheter, och från och med söndagen inleddes en mer omfattande behandling av alla frågor, som i går hade behandlats noggrant.
Så såg det ut. Fallet är inte avslutat. Det kommer att dröja minst tre eller fyra dagar innan majoriteten av flygningarna återupptas. Lösningen för ekonomin och för passagerarna är att flygningarna återupptas och att flygbolagen flyger passagerarna hem eller till deras slutdestination. Situationen är fortfarande komplicerad, och vi måste hantera konsekvenserna.
Tack för era kommentarer. Vi kommer att få fler tillfällen att diskutera denna fråga.
Talmannen
Den debatt som nu avslutas var verkligen den viktigaste punkten på föredragningslistan. Det var värt att sammanträda här i Strasbourg om så bara för denna debatt. Medborgarna förväntar sig att vi ska diskutera denna situation - att vi ska ta itu med dessa problem, och det är just detta som vi har diskuterat sedan i morse. Det är det viktigaste ämnet.
Jag vill också uttrycka min tacksamhet för att 14 ledamöter av Europeiska kommissionen deltog i slutdebatten. Det är mycket betydelsefullt att de har lyssnat till era kommentarer.
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Kinga Göncz  
skriftlig. - (HU) Även om molnet av vulkanisk aska tack vare ingripande av luftfartsmyndigheterna lyckligtvis inte kostade några människoliv får informations- och samordningsnivåerna i Europa underkänt. Nedstängningen av luftrummet orsakade problem för hundratusentals européer då de förhindrades att nå sin slutdestination. Alla försöker att hantera denna oväntade situation, men otillräcklig information har försvårat den. Det var många passagerare som varken fick tillräcklig information över telefon eller över Internet. Ytterligare förvirring orsakades av att luftfartsmyndigheter och flygbolag gav motstridig information. Det rådde också brist på samordning mellan flyg- och marktransport. Vi upplevde personligen hur viktigt det är att modernisera de offentliga transportförbindelserna mellan medlemsstaterna och att utveckla europeiska transportnät. Jag välkomnar kommissionens beslutsamma krishanteringsåtgärder. Den arbetsgrupp som inrättats i detta syfte borde förbättra samordningen mellan luftfartmyndigheter och flygledningsmyndigheter, och det skulle också vara värt att granska det fortsatta värdet hos säkerhetsåtgärder som infördes på 1980-talet. Jag rekommenderar att Europaparlamentet i sådana här krissituationer inte komplicerar ett redan kaotiskt transportsystem genom att pendla mellan Bryssel och Strasbourg. Det borde i stället hålla plenarsammanträdena i Bryssel.
Filip Kaczmarek  
skriftlig. - (PL) Herr talman! Debatten om situationen för den europeiska luftfarten får inte begränsas till den triviala frågan om hur vi ska ta oss till Europaparlamentets sammanträdesperiod i Strasbourg. Om vi fokuserar för mycket på denna aspekt kommer det att ge intrycket av oberättigad självupptagenhet från parlamentsledamöternas sida. Vi måste använda vår fantasi. De sociala, ekonomiska och till och med politiska följderna av att hålla det europeiska luftrummet stängt under en längre period kan visa sig bli en kolossal utmaning för hela Europa. I Polen frågar t.ex. vissa politiker och journalister varför vissa personer inte kunde resa till Krakow under söndagen medan andra kunde det. De frågar också varför det inte gick att komma till Krakow med väg- eller järnvägstransport under söndagen trots att det gick att färdas till Strasbourg på dessa sätt på måndagen. Händelser som skett till följd av vulkanutbrottet på Island kommer också att få en mycket stark global dimension. Vi tänker i allmänhet inte på luftfartens enorma betydelse. Enbart Etiopiens förlust, som är en följd av att det inte går att exportera blommor till Europa, uppgår till 3 miljoner euro per dag. Vi måste göra en mycket noggrann analys av hur nedstängningen av luftrummet kommer att påverka arbetsmarknaden, vår konkurrenskraft och hela ekonomin, och hur den kommer att påverka vanliga människors liv. Vem vet - det kan hända att denna oansenliga händelse på Island blir avgörande för Europeiska unionens framtid. Tack så mycket.
Ádám Kósa  
skriftlig. - (HU) På grund av flera dagars begränsade och inställda flygningar till följd av vulkanutbrottet på Island är tusentals människor strandade på flygplatser under svåra förhållanden. Trots betydande förseningar av flygningar (över två timmar när det gäller sträckor som är kortare än 1 500 km) har flygbolagen gett begränsat eller inget stöd alls och felaktig information i fråga om resealternativ till slutdestinationerna. De har inte ordnat tillgång till kostnadsfria telefon-, fax-, e-post- eller Internettjänster, och de har inte heller tillhandahållit förflyttning eller boende, trots att passagerare har rätt till sådant stöd inom ramen för befintliga EU-bestämmelser. Passagerare med funktionshinder, äldre personer och småbarnsfamiljer är ännu mer utsatta under sådana här exceptionella förhållanden, och så har också varit fallet under denna omständighet. Denna oväntade situation har visat att sådana passagerarrättigheter som tidigare efterlevts kan raderas på några minuter och på behovet av en stadga om resenärers rättigheter, som jag också redan tidigare har hävdat är mycket stort, för att undvika en upprepning av flygbolagens och de behöriga myndigheternas hjälplöshet. Samtidigt rekommenderar jag att det automatiskt ska bli obligatoriskt att i händelse av en exceptionell förändring skicka information och ett meddelande om alternativa lösningar till samtliga passagerares mobiltelefon.
Jacek Olgierd Kurski  
Det askmoln som orsakades av ett utbrott av den isländska vulkanen Eyjafjallajökull har på ett effektivt sätt avbrutit flygtrafiken över Europa under de senaste dagarna. Hittills har tiotusentals flygningar ställts in, vilket gjort det omöjligt för passagerare att genomföra sina resor. Hela Europa, samt nationella och europeiska myndigheter, måste dra lärdom av detta inför framtiden, bland annat så att liknande händelser i framtiden inte paralyserar Europeiska rådets eller vår församlings arbete. Till de drabbade hörde också ledamöter av Europaparlamentet som, liksom jag, förhindrades att närvara vid sammanträdesperioden i Strasbourg denna vecka. Det har rått en hel del meningsskiljaktigheter i fråga om vårt sammanträde i Strasbourg denna vecka, eftersom vissa ledamöter helt enkelt varit oförmögna att ta sig hit från sina valkretsar. Vi visste inte förrän i sista stund om sammanträdesperioden skulle hållas eller inte. Det skulle vara fördelaktigt för oss alla att inrätta förfaranden för framtiden, så att vi är beredda om vi råkar ut för liknande situationer igen.
Tiziano Motti  
Herr talman! Nyheterna har gjort att vi vant oss vid gissel, vare sig det orsakats av naturen eller avsiktligt, som får en nations struktur och samhälle på knä och orsakar nödsituationer i fråga om transport och försörjning. Medel som tillhandahållits från EU:s budget har satts in, och samordningen mellan olika civila skyddsorgan är redan i funktion, tack vare förvärvad erfarenhet. Det var emellertid ingen som hade väntat sig en sådan nödsituation som den som orsakats av den isländska vulkanen. Våra medborgare kommer inte att glömma hur informationstavlorna på flygplatserna visade att varenda flygning var inställd, det fängelse som flygplatsernas transitområden utgjorde dag efter dag och de ändlösa köerna på stationer, biluthyrningsfirmor och taxihållplatser. Flygbolagen är de som har gjort de största ekonomiska förlusterna. Våra medborgare riskerar att dras vid näsan: utöver besväret och de oförutsedda kostnader som kommer att vara svåra att ersätta kan flygpriserna komma att höjas för att kompensera för de förluster som gjorts. Denna risk måste undvikas. Europeiska unionen kommer, precis som vid naturkatastrofer, att vara tvungen att svara med att, tillsammans med flygbolagen, kompensera de medborgare som drabbats av oförutsedda kostnader för att försöka minska besvären, men de måste göra det utan att riskera att ersättningen kan beskrivas som statligt stöd, vilket skulle vara olagligt stöd. Medborgarna måste framför allt försäkras om att Europeiska unionen kommer att hjälpa dem, så att de känner sig skyddade, både direkt och indirekt. Det är fortfarande många som inte kan säga att de känner sig skyddade. Vi i parlamentet, som har reducerats drastiskt genom frånvaron av många ledamöter som inte kunnat komma hit, kräver ett skyndsamt antagande av en europeisk handlingsplan för samordning mellan nationella regeringar och organ och en organiserad form av skydd av medborgarna. På så sätt kan vi uppnå ett sådant snabbt svar på medborgares behov som regeringarna är egendomligt oförmögna att garantera i nuläget.
Sławomir Witold Nitras  
Mina damer och herrar! Under de senaste dagarna har vi alla bevittnat en avstängning av flygplatser över nästan hela Europas kontinent. Denna situation är ovanlig, eftersom den inte beror på strejker utan på en naturkatastrof som orsakats av ett vulkanutbrott på Island. Denna förlamning, som vi alla i någon mån är involverade i, har fört med sig en rad konsekvenser, som ekonomiska problem för flygbolagen och en ökande betydelse av land- och sjötransport. Det är detta jag vill uppmärksamma er på. Under de senaste åren har luftfarten använts i betydligt högre grad än andra transportsätt. Den har varit snabbare, säkrare och lättvindigare för passagerare. I den nuvarande situationen är det dock nödvändigt att vidta åtgärder som gör att land- och sjötransporten bättre kan uppväga den olägenhet som förlamningen av luftfarten orsakat.
Cristian Dan Preda  
skriftlig. - (RO) Luftfartssäkerhet behöver inte rättfärdigas. Efter vulkanutbrottet på Island förefaller det att vara praktiskt ogenomförbart, för att inte säga omöjligt, att resa med flyg. Jag är övertygad om att en bättre samordning på EU-nivå skulle ha hjälpt EU-medborgare som var strandade på olika flygplatser runtom i världen eller oförmögna att inleda en planerad resa. Jag hoppas att det gemensamma europeiska luftrummet kommer att bli verklighet en dag.
De senaste dagarnas totalförbud mot flygtrafik har, som ni vet, också påverkat Europaparlamentet, eller snarare plenarsammanträdenas förfaranden. Jag anser inte att det är motiverat att skjuta upp omröstningen och korta ned sessionen med en dag, trots att endast omkring 65 procent av ledamöterna var närvarande på kvällen måndagen den 19 april. Enligt min uppfattning måste sessionen fortgå som vanligt.
