Nujnost evropske strategije za južni Kavkaz (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo gospoda Kirilova v imenu Odbora za zunanje zadeve o nujnosti evropske strategije za južni Kavkaz (2009/2216 (INI)).
Evgeni Kirilov
poročevalec. - Gospod predsednik, najprej bi se rad zahvalil poročevalcem v senci in vsem kolegom, ki so sodelovali pri pripravi tega pomembnega poročila o nujnosti evropske strategije za južni Kavkaz. Južni Kavkaz ni le območje v neposredni soseščini Unije - Romunija in Bolgarija na morju mejita z njim - pač pa tudi območje velikega strateškega pomena za Unijo s političnega, gospodarskega in varnostnega vidika.
Zato bi morali biti pomembni cilji Evropske unije v zvezi s tem območjem aktivno sodelovanje pri njegovi stabilizaciji, spodbujanje razvoja Armenije, Azerbajdžana in Gruzije v stabilne in demokratične družbe ter vzpostavljanje dobrih sosedskih odnosov in njihovo vključevanje v evropske politike. Evropski parlament močno podpira vse pobude, ki krepijo prisotnost EU na tem območju, še zlasti pa najnovejšo pobudo, vzhodno partnerstvo. Ta pobuda pomeni dragocen okvir za krepitev sodelovanja v regiji, za odpravo vizumov za potovanja v Unijo in za sklepanje celovitih sporazumov o prosti trgovini. Gre za dvosmerni proces, ki terja napore in predanost od obeh strani in je življenjskega pomena za tri države pri njihovih demokratičnih procesih.
Dobro upravljanje, politični pluralizem, pravna država in spoštovanje človekovih pravic so osrednjega pomena pri odločanju o odnosih teh držav z Unijo v prihodnje. Zato bi jim morala Evropska unija tudi v prihodnje zagotavljati finančno in tehnično pomoč za utrjevanje teh načel, ob politični pogojenosti. Strateška geopolitična lega območja, vedno večji pomen območja kot energetskega, prometnega in komunikacijskega koridorja, ki povezuje Kaspijsko morje in Srednjo Azijo z Evropo, in vedno večja pozornost EU energetski varnosti narekujejo aktivnejše sodelovanje v energetskih projektih na tem območju, vključno z dograditvijo plinovoda Nabucco.
Te ambiciozne evropske politike pa so praktično neuresničljive, dokler nad območjem lebdijo težke sence: nerešeni konflikti v Gruziji in v Gorskem Karabahu. Ti konflikti so tudi huda ovira demokratičnim procesom, politični stabilizaciji in socialnemu ter gospodarskemu napredku. Žal je šele vojna v Gruziji leta 2008 Unijo opomnila, da mora prevzeti bolj aktivno vlogo na tem območju pri preprečevanju konfliktov in obvladovanju konfliktov. Zastoj zaradi teh konfliktov in uveljavitev Lizbonske pogodbe govorita v prid proaktivnejši politiki EU. To še zlasti velja za konflikt v Gorskem Karabahu, kjer Unije zaenkrat sploh ni čutiti. Samo izraz podpore delu skupine iz Minska danes ne zadošča, če hoče EU dokazati, da resno jemlje svojo novo, aktivnejšo vlogo na področju zunanje politike.
Unija je mednarodni posrednik, ki je sprejemljiv za obe strani se nobeni strani ne zdi sporen. Evropa mora prevzeti vodstvo pri mednarodnih prizadevanjih za obnovo in oživitev tega območja sporov s pobudami za projekte sprave, programe sodelovanja med ljudmi in stike, in s svojo misijo na tem območju, ko bo sprejeta politična rešitev.
Konflikti na tem območju zahtevajo posebne napore za omilitev položaja več sto tisoč razseljenih ljudi, ki povzroča hude humanitarne probleme. Evropska unija ima na voljo sredstva in izkušnje, s katerimi lahko prispeva k vzpostavljanju strpnejšega ozračja na južnem Kavkazu. Lahko bi na osnovi svojih zgodovinskih izkušenj pokazala ljudem na tem območju, da lahko sobivajo v miru in blagostanju in da lahko obnovijo dobre odnose in zaupanje, ki so jih v preteklosti že uživali. Glavna naloga Unije je pritegniti voditelje in ljudi - srca in razum ljudi - na tem območju k podpori mirovnim pobudam, stran od groženj in napetosti. Prihodnost je torej lahko lepa, če jo le poskusimo ustvariti skupaj.
Štefan Füle
član Komisije. - Gospod predsednik, veseli me, da lahko sodelujem v tej izmenjavi pogledov z Evropskim parlamentom o odnosih Evropske unije z Armenijo, Azerbajdžanom in Gruzijo, tremi državami južnega Kavkaza. Koristno razpravo o južnem Kavkazu s člani Odbora za zunanje zadeve smo že imeli 28. aprila, kmalu po mojem obisku tega območja.
Pozdravljam poročilo kot dragocen prispevek k razmišljanjem o tem, kako lahko Evropska unija še okrepi in razširi svoje odnose z Armenijo, Azerbajdžanom in Gruzijo. Naj vas spomnim, da že imamo trden okvir za delovanje, namreč uveljavljeno evropsko sosedsko politiko in vzhodno partnerstvo, ki smo ga oblikovali lani. Sosedska politika spada med najpomembnejše prednostne naloge Evropske politike na področju zunanjih odnosov. Uspešna uveljavitev vzhodnega partnerstva ob aktivnem sodelovanju partnerskih držav pa bo še okrepila naše odnose na podlagi skupnih vrednot.
Rad bi izpostavil dva pomembna mejnika na tej poti.
Prejšnji teden je Komisija objavila tretje letno poročilo o napredku v zvezi z državami južnega Kavkaza. Akcijski načrti ESP in redno ocenjevanje njihovega izvajanja so ključni pripomoček za spodbujanje političnih in gospodarskih reform v teh državah, pa tudi njihovega sodelovanja z Evropsko unijo.
Tokrat smo se odločili za petletno oceno svežnja evropske sosedske politike. Glavni namen ocene je pridobiti ugotovitve, ki jih želimo uporabiti kot podlago za obširna posvetovanja z državami članicami, z vami v Evropskem parlamentu in z našimi partnerskimi sosedami ter zbrati vaša - in njihova - mnenja glede ustreznosti naših orodij in instrumentov, glede ustreznosti obsega in porazdelitve virov in glede ustreznosti dinamike, obsega in usmeritev našega delovanja.
Ugotovitve bomo predstavili v okviru svežnja za naslednje leto, ki bi moral zagotoviti, da bo naša politika še bolj usklajena, nedvomno pa tudi prispevati k močnejšemu občutku lastništva med našimi sosedami. Ocena bo pomenila tudi izvrstno priložnost za učinkovito utemeljitev potreb po ustreznih finančnih sredstvih v naslednji finančni perspektivi.
Drugi mejnik je pooblastilo, ki smo ga prav tako prejšnji teden pridobili od Sveta, za začetek pogajanj o pridružitvenih sporazumih z Armenijo, Azerbajdžanom in Gruzijo. Sprejem smernic za ta pogajanja pomeni jasno sporočilo o naši zavzetosti za nadaljnje poglabljanje odnosov med Evropsko unijo in državami južnega Kavkaza na podlagi skupnih vrednot in načel, med katera spadajo demokracija, pravna država in spoštovanje človekovih pravic.
Komisija se že pripravlja na ta pogajanja, ki naj bi se začela v naslednjih nekaj mesecih. Ti dve področju jasno dokazujeta, da ima EU že zdaj splošno sprejeto in celovito strategijo za južni Kavkaz, ki jo skušamo čim bolje izkoristiti, strategijo, s katero želimo to območje približati Evropski uniji.
V zvezi s poročilom gospoda Kirilova, ki je zelo dragocen in cenjen prispevek, lahko ugotovim, da se pogledi Evropskega parlamenta ujemajo s pogledi Komisije na vrsti področij. Stabilnost in varnost južnega Kavkaza neposredno vplivata tudi na Evropo. Zato tudi Evropska unija nosi del odgovornosti za spodbujanje mirne rešitve konfliktov in krepitev zaupanja. Južni Kavkaz je Evropski uniji pomemben, ne le zaradi energetskih in prometnih povezav. Boljše upravljanje in okrepljene strukture pravne države bodo olajšali trgovanje in vlaganja, pa tudi mobilnost ljudi. Novi pridružitveni sporazumi bodo nadgradili določbe sedanjih sporazumov o partnerstvu in sodelovanju.
Prepričan sem, da Evropska unija ubira pravo pot krepitve odnosov z Armenijo, Azerbajdžanom in Gruzijo. Naj pa poudarim, da je odgovornost za vzpostavitev tvornega okvira za sodelovanje skupna. Zavzetost naših južnokavkaških partneric za zbliževanje z Evropo se mora odraziti v nadaljnjem konkretnem napredku na poti v demokracijo, tržno gospodarstvo in politično stabilnost. Zato pozivam Armenijo, Azerbajdžan in Gruzijo k nadaljevanju prizadevanj za oblikovanje sodobne, vključujoče, pluralne demokratične in napredne družbe, ki zna živeti v miru s sosedami.
Metin Kazak
poročevalec mnenja Odbora za mednarodno trgovino. - (BG) Gospod predsednik, gospe in gospodje, kot koordinator Skupine zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo sem imel priložnost predstaviti mnenje Odbora za mednarodno trgovino o nujnosti evropske strategije za južni Kavkaz. Zavedam se, da je poročilo glede mnogih področij zahtevno in občutljivo.
Strategijo nujno potrebujemo za zagotavljanje usklajenosti naše sosedske politike. Strategija bo utrdila vlogo Evropske unije kot svetovnega akterja na tem območju v smislu splošne zunanje politike in varnostne politike. Sodelovanje z južnim Kavkazom pri energetiki in pri spodbujanju demokracije in dobrega upravljanja moramo vključiti med osrednje prednostne naloge EU.
To je pomembno tudi z vidika sodelovanja v regiji, pa tudi zaradi geopolitičnega položaja, na eni strani Armenije, Gruzije in Azerbajdžana, na drugi strani pa Rusije, Irana in Turčije, ki je tudi kandidatka za pristop v Evropsko unijo. Odpraviti moramo trgovinske ovire ion okrepiti poslovne in gospodarske vezi med EU in južnim Kavkazom. To bo utrdilo politično stabilnost in spoštovanje človekovih pravic ter prispevalo k trajnostni rasti in napredku na tem območju.
Tudi zato moramo sklenitev pridružitvenega sporazuma in celovitih sporazumov o prosti trgovini vključiti med ključne cilje naše zunanje politike za južni Kavkaz. Sporazumi bodo prispevali k razrešitvi zamrznjenih konfliktov, omogočili Azerbajdžanu hitrejšo vključitev v Svetovno trgovinsko organizacijo in izboljšali upravno in institucionalno usposobljenost teh držav. V tem smislu pozivam Komisijo k večji zavzetosti za uresničitev omenjenih ciljev.
Anna Ibrisagic
v imenu skupine PPE. - (SV) Gospod predsednik, danes bomo glasovali o poročilu o nujnosti evropske strategije za južni Kavkaz. To je zelo pomembna tema. Glede na politične razmere na tem območju mora EU nujno prevzeti aktivnejšo politično vlogo.
Kot poročevalka v senci za Skupino Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) sem si zelo prizadevala še zlasti za to, da bi dali vlogi EU na južnem Kavkazu ustrezen poudarek in da bi opredelili konkretne ukrepe, s katerimi bi lahko v Evropski uniji pomagali prizadetim državam in jih približali EU po korakih, prilagojenih njihovim sposobnostim, potrebam in razmeram. Poročilo predlaga dva pomembna koraka, ki bi jih morala EU napraviti čim prej, da bi lahko uveljavila svojo strategijo - pospešitev pogajanj o sprostitvi vizumskega režima in vzpostavitev območja proste trgovine med EU in južnim Kavkazom.
Vse države na tem območju - Gruzija, Armenija in Azerbajdžan - so nekdanje republike Sovjetske zveze in Rusija ima na to območje še vedno mnogo močnejši vpliv, kot si nekateri med nami predstavljajo. Za ohranitev varnosti, stabilnosti in miru mora biti EU v prihodnje bolj prisotna na tem območju kot danes. Državljanom teh držav moramo širše odpreti vrata k pridružitvi EU, EU pa mora nujno razumeti pomen stabilnosti Kavkaza.
Prizadevala sem si tudi za vključitev jasnih poročil o trdoživih nasprotjih na tem območju in o trajni nevarnosti njihovega stopnjevanja v oborožene spopade. Zato me zelo veseli, ker besedilo ponovno poudarja našo brezpogojno podporo ozemeljske celovitosti Gruzije in nedotakljivosti mednarodno priznanih meja ter ostro obsoja priznanje neodvisnosti odpadniških gruzijskih območij Južne Osetije in Abhazije s strani Ruske federacije v nasprotju z mednarodnim pravom.
Poročilo, o katerem glasujemo danes, je prejelo široko politično podporo v Odboru, kar je razveseljujoče. Rada bi vas vse pozvala k glasovanju "za" spremembe, ki jih je vložila skupina PPE skupaj s Skupino naprednega zavezništva socialistov in demokratov v Evropskem parlamentu in Skupino Zelenih/Evropske svobodne zveze.
Hannes Swoboda
v imenu skupine S&D. - (DE) Gospod predsednik, najprej bi se rad toplo zahvalil gospodu Kirilovu za njegovo temeljito delo, katerega rezultat je, kot smo že slišali, dragocen prispevek k naši strategiji za to območje.
Ko sem bil nedavno na obisku na tem območju, v Tbilisiju, sem od človeka iz ene od drugih držav tega območja slišal besede, da je regionalno sodelovanje zamisel, ki jo območju vsiljuje Evropa. To ponazarja odnos mnogih politikov in ljudi na odgovornih položajih na tem območju. V resnici sploh ne želimo sodelovati, če to od nas terja Evropa, pa verjetno nimamo druge izbore.
Jasno jim moramo povedati, da je bilo v Evropi regionalno sodelovanje temelj naše združitve in mirnega razvoja, enako mora veljati tudi na tem območju. Številni zunanji pritiski, ki jim je izpostavljeno to območje, vključno s pritiski nekdanjega velikega brata, Rusije, bi bili gotovo manj uspešni, če bi države na tem območju znale sodelovati med seboj.
Območje ni pomembno le za Evropo, pač pa seveda tudi za sosede. V mislih imam predvsem Turčijo, sosedo, s katero lahko tesno sodelujemo na tem območju. Želel bi, da bi v bližnji prihodnosti našli skupno rešitev za dva problema, za katera je morda delno odgovorna tudi Turčija, to je problema, ki zadevata na eni strani njeno sosedo Armenijo, na drugi strani pa Gorski Karabah.
Nobene utemeljene ovire ni za umik armenskih enot vsaj iz tistih območij Azerbajdžana, ki niso deli Gorskega Karabaha. To bi pomenilo podlago za izboljšanje odnosov med Armenijo in Turčijo.
Člani naše skupine, še zlasti gospod Severin in jaz sam, vztrajno ponujamo zamisel o uniji med EU in državami okoli Črnega morja, saj verjamemo, da je sodelovanje med tem območjem in EU, pa tudi s sosedama tega območja, Turčijo in Rusijo, zelo pomembno. Menim, da bi lahko vsebina tega poročila služila kot zametek unije take vrste. Zaenkrat je to še vizija, upam pa, da bo kmalu postala resničnost.
Norica Nicolai
v imenu skupine ALDE. - (RO) Kot poročevalka v senci za Skupino zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo sem prepričana, da poročilo pomeni tehtno izhodišče za usklajen pristop k območju Kavkaza in da lahko služi kot zgled kakovosti za naša poročila v prihodnje. Zato bi rada čestitala gospodu Kirilovu in izrazila prepričanje, da je rezultat prizadevanj vseh političnih skupin popolnoma usklajen pristop k temu območju.
Po mojem mnenju lahko leto 2010 za Evropsko unijo in države na tem območju pomeni enkratno priložnost, saj lahko aktivnejše sodelovanje evropske diplomacije v treh odmevnih zadevah v zvezi s spori na tem območju, namreč zadevah Abhazije in Osetije, Gorskega Karabaha in spora med Turčijo in Armenijo, prispeva k znatnemu napredku pri reševanju teh zadev.
Sklep poročila, ki zadeva ključni dejavnik naše energetske varnosti, je, da se mora Evropska unija aktivneje vključiti v umiritev varnostnih razmer na tem območju. Menim, da je pravi pristop razširitev poslovnega partnerstva. Te dejavnosti pa bi morala spremljati prizadevanja Evropske unije za demokratizacijo in stabilizacijo območja, saj so skušnjave zasuka v totalitarizem tam še vedno močne, raven demokracije pa tudi na splošno ni zadovoljiva.
Oblikovati moramo tehtne, podprte politike in projekte, da bomo lahko odpravili škodljive pojave na tem območju, še zlasti pomanjkljivo upravljanje, nagnjenje h konfliktom, nenazadnje pa tudi korupcijo. Za to pa bo potrebna demokratična volja na naši strani in na strani vlad tega območja.
V poročilu so omenjene vse točke, o katerih sem govorila, poleg tega pa še številne druge, pomembne pri oblikovanju pristopa Evropske unije. Mislim na pravice in svoboščine posameznika. Menim tudi, da bi Evropska unija in države članice nujno morale razmisliti o možnosti strateškega partnerstva.
Ulrike Lunacek
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, tako kot govorniki pred menoj bi se rada zahvalila poročevalcu gospodu Kirilovu za odlično opravljeno delo in kakovostno ter izredno izčrpno poročilo.
Rada bi omenila nekaj točk, ki v razpravi še niso bile omenjene, se mi pa zdijo zelo pomembne. Žal trije zamrznjeni konflikti na tem območju močno ovirajo poln razmah evropske sosedske politike, še bolj pa razvoj samih držav. Če imaš resničnega ali namišljenega zunanjega sovražnika, so zadeve sorazmerno preproste. V takih razmerah se vlade in države pogosto vse premalo ukvarjajo z bojem proti revščini, delom v prid lastnemu prebivalstvu in skrbjo za prebivalce. To pomeni, da je poziv k premiku od velikih izdatkov za vojaške namene, ki jih poročilo kritizira in ki se v zadnjih letih še povečujejo, k izdatkom za socialne dejavnosti, kulturo in okolje, od katerih ima koristi prebivalstvo, osrednja prvina tega poročila in vesela sem, da je ta poziv vključen.
Drugi vidik, ki je bil obravnavan na primer v Tagliavinijevem poročilu o konfliktu med Gruzijo in Rusijo, je razorožitev na miselni in jezikovni ravni oziroma odprava hujskaškega jezika in manipulacije zgodovine. Vse to je potrebno za resničen napredek na poti k miru na tem območju.
Med druge dejavnike spadajo še demokratizacija, podpora civilne družbe, zaščita narodnostnih, spolnih in verskih manjšin ter človekove pravice. Vsa ta vprašanja so še vedno nerešena. En tak primer iz Azerbajdžana je zadeva dveh mladih blogerjev, ki sta pogumno kritizirala vlado, zdaj pa sta že šest mesecev zaprta in ju še vedno ne izpustijo. Svoboda tiska je ogrožena v vseh teh državah. Na srečo poročilo obravnava vsa ta vprašanja in moji pogledi so enaki pogledom govornikov pred menoj. Regionalna razsežnost in čezmejno sodelovanje sta pomembna. Zato podpiramo Komisijo pri njenem sedanjem skupnem delovanju na tem območju.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, kot je jasno izraženo v poročilu, so države južnega Kavkaza strateškega pomena za našo unijo, nenazadnje z vidika energetske varnosti, na primer zaradi pridobivanja nafte in plina ob Kaspijskem jezeru in prenosnih poti teh energentov čez države tega območja. Žal pa to območje hromijo zamrznjeni spori, med katerimi je najnovejši dejanska ruska okupacija Abhazije in Južne Osetije, ki sta po našem mnenju dela gruzijskega suverenega ozemlja. V odnosih EU-Rusija se ne moremo preprosto pretvarjati, da tega dejanja ni bilo.
Prek mehanizmov vzhodnega partnerstva v okviru evropske sosedske politike moramo Gruzijo bistveno bolj nagrajevati in spodbujati pri njenih težnjah po vključitvi v evroatlantske povezave, in naša skupina ter sam osebno v celoti podpiramo končno sklenitev sporazuma o prosti trgovini, sprostitev vizumskega režima in pridružitvene sporazume z vsemi državami južnega Kavkaza. Kot velik prijatelj Armenije sem vesel, da je končna različica poročila mnogo bolj uravnotežena od prejšnjih. Še vedno pa me skrbijo nekatere točke v poročilu, ki so videti v nasprotju z uradnim stališčem EU o rešitvi vprašanja Gorskega Karabaha, še zlasti s stališči skupine iz Minska.
Armenija si zdaj zelo prizadeva odpraviti trdovratni zastoj v zvezi z Gorskim Karabahom. Skuša tudi normalizirati odnose s Turčijo, kar bi stabiliziralo razmere na južnem Kavkazu. Če bi se le Turčija odzvala na podobno konstruktiven način, brez posebnih pogojevanj! Če bi bilo njuno mejo mogoče ponovno odpreti, bi to ne le odpravilo embargo, ki ga že vse predolgo trpi Armenija, pač pa tudi odprlo vrata gospodarskemu napredku zelo revnega in nerazvitega predela Turčije. Torej je rešitev tega vprašanja tudi v interesu Turčije. Po mojem mnenju Turčija ni verodostojna pri utemeljevanju trajne zapore meje z Armenijo s svojo tako imenovano solidarnostjo z bratskim Azerbajdžanom v nerešenem sporu okoli Gorskega Karabaha. To je tako nelogično, kot bi bila grška zapora meje s Turčijo iz solidarnosti s ciprskimi Grki zaradi turške okupacije Cipra. V EU verjamemo v odprte meje in prosto trgovino kot nujna pogoja miru in stabilnosti na naši celini, pa tudi na južnem Kavkazu.
Fiorello Provera
v imenu skupine EFD. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tudi jaz bi rad čestital gospodu Kirilovu za odlično opravljeno delo v zvezi s področjem, ki je tako polno težav, pa tudi priložnosti, kot so odnosi med državami EU in državami južnega Kavkaza.
Evropa se je lotila zanimivega projekta vzhodnega partnerstva in ta projekt so v Armeniji, Gruziji in Azerbajdžanu sprejeli z zanimanjem in ga podprli. Čaka pa nas mnogo izzivov, ki zadevajo energijo, gospodarska in socialna vprašanja, še zlasti pa varnostna vprašanja, razmere v Gruziji, vprašanje Gorskega Karabaha in napetosti med Armenijo in Turčijo.
Razvoj odnosov med Evropsko unijo in temi tremi državami bo mnogo uspešnejši, če nam bo uspelo spodbuditi duh sodelovanja med Armenijo, Gruzijo in Azerbajdžanom po načelih ozemeljske celovitosti in načelih resolucij ZN, ki so podlaga za odpravljanje nerešenih sporov na tem območju. Nujno je poudariti pomen politike nedotakljivosti državnih meja, ki jo EU zagovarja že od nekdaj: mej se ne sme v nobenih okoliščinah spreminjati z vojaško silo.
Dimitar Stoyanov
(BG) Gospod predsednik, na začetku bi vas rad obvestil, gospe in gospodje, da sta poročevalca gospod Kirilov in gospod Kazak člana strank, ki v bolgarskem parlamentu vztrajno glasujeta proti priznanju genocida nad Armenci. Zato ni čudno, da to poročilo, kot je omenil že gospod Tannock pred menoj, odstopa od nekaterih naših že sprejetih stališč. Name se je obrnilo precej uglednih armenskih organizacij, posebej v zvezi z vprašanjem Gorskega Karabaha, in me obvestilo, da o poročilu niso bile obveščene in da ni bilo nikakršnih posvetovanj z vodilnimi člani skupine iz Minska. Poleg tega poročilo sicer omenja madridska merila, obenem pa odstopa od njih.
Zato bi rad izrekel konstruktivno kritiko gospodu Kirilovu, saj verjamem, da enostransko prikazovanje ne bo prispevalo k izboljšanju razmer in razrešitvi sporov. Potrebna sta prožen pristop in obravnava zadev z vseh vidikov. Drugače bomo spore še poglabljali, namesto da bi jih reševali.
Iuliu Winkler
Gospod predsednik, verjamem, da so demokratizacija, dobro upravljanje, pravna država in spoštovanje človekovih pravic temelji, na katerih moramo v prihodnje graditi odnose z Armenijo, Azerbajdžanom in Gruzijo. Čezmejno sodelovanje na južnem Kavkazu na regionalni ravni bo razširilo tudi možnosti sodelovanja tega območja z Evropsko unijo.
Naše gospodarsko sodelovanje ima več zelo pomembnih razsežnosti, med njima sodelovanje na področju energetike in varnost, še zlasti v okviru pomembnih projektov, ki jih podpira Evropska komisija - kot je projekt plinovoda Nabucco. Območji Kaspijskega jezera in Črnega morja sta življenjskega pomena za energetsko varnost Evrope in strategija EU za južni Kavkaz to utemeljeno upošteva.
Rad bi se zelo na hitro dotaknil treh zelo konkretnih točk. Ena od njih je vključevanje lokalnih oblasti v čezmejno sodelovanje, saj je na južnem Kavkazu regionalno sodelovanje treba okrepiti, nato pa še vprašanje vstopa Azerbajdžana v STO. Prepričan sem, da bi morala Komisija zagotoviti Azerbajdžanu tehnično pomoč in vso drugo pomoč pri tem.
Tretja in zadnja točka je mehanizem tehnične pomoči, ki bi ga morda lahko vzpostavili v podporo državam južnega Kavkaza pri krepitvi bančnih in finančnih sistemov. To bi bilo velikega pomena za razvoj poslovnega okolja in za vlagatelje.
Adrian Severin
Gospod predsednik, poročilo gospoda Kirilova govori o nujnosti evropske strategije za južni Kavkaz. Verjamem, da je taka strategija potrebna, vendar mora imeti strategija cilje, zanje pa je potrebna jasna politična identiteta. Morda bi morali natančneje opredeliti svojo geopolitično identiteto. Kakšni so naši cilji na južnem Kavkazu? Na kratko: stabilnost, odprtost regije in usposobljenost za sodelovanje, zakonodajni, demokratični in politični cilji in tako naprej.
Zavedati se moramo posebnosti tega območja v okviru vzhodnega partnerstva in ravnati v skladu z njimi. Zavedati se moramo tudi posebnosti vsake države na tem območju in temu ustrezno ravnati. Priznati in oceniti moramo vlogo Turčije na tem območju in uporabiti naša pogajanja s Turčijo za razvoj partnerstva EU-Turčija pri reševanju lokalnih in regionalnih vprašanj. Kot smo že slišali, bi nam lahko Turčija po mojem mnenju precej koristila v tem smislu.
Zavedati se moramo, da je to območje del našega sosedstva, ki ga delimo z Rusijo, zato moramo skušati najti poti za spodbujanje skupnih politik za to sosedstvo. Vprašanja varnosti, morda pa tudi nekatera vprašanja v zvezi z energijo, bi gotovo lahko reševali tristransko. To bi nam lahko pomagalo uspešneje iskati rešitve za lokalne, tako imenovane "zamrznjene" spore. S tem v zvezi se moramo sprijazniti, da so omenjeni spori le del širšega, bolj zapletenega problema, ki ima širše, svetovne razsežnosti. Zato bi morda veljalo razmisliti o rešitvi v svežnju. Nadalje menim, da bi se morali otresti nekaterih dvoumnosti in doumeti, da načelo pravice do samoodločbe in načelo ozemeljske celovitosti včasih nista povsem združljivi.
Menim tudi, da bi morali razmisliti o konferenci o varnosti in sodelovanju na južnem Kavkazu, ki bi lahko bila korak k paktu stabilnosti na tem območju.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Kot stalni poročevalec Evropskega parlamenta za Armenijo bi rad poudaril nujnost opredelitve jasne in učinkovite evropske strategije za južni Kavkaz. Pri gradnji svobodne in demokratične Evrope si od tega območja precej obetamo. V ta namen moramo dosledno pomagati državam tega območja in jih spodbujati k nadaljnjim reformam na poti k prostemu trgu.
V tem smislu je bistvenega pomena čim prej zaključiti pogajanja o pridružitvenih sporazumih nove vrste med državami južnega Kavkaza in Evropsko unijo. Prepričan sem, da bodo ti sporazumi spodbudili to območje k nadaljnjim naporom pri uvajanju demokratičnih standardov. Na primeru Gruzije lahko vidimo, da reforme te vrste že dajejo sadove. Na lestvici podjetništvu prijaznih držav Doing Business 2010, ki jo sestavlja Svetovna banka, zaseda Gruzija 11. mesto, kar pomeni, da je v štirih letih napredovala kar za 101 mesto. Organizacija Transparency International je objavila ugotovitev, da se je po zaslugi zmanjšanja birokracije v času mandata predsednika Sakašvilija indeks zaznavnosti korupcije v Gruziji znižal za polovico.
Evropska unija bi morala upoštevati, da predsednik Sakašvili izvaja dosledno politiko prostega trga in da so njegove reforme dober zgled drugim državam na Kavkazu.
Bernd Posselt
(DE) Gospod predsednik, 9. maja je 20 000 ljudi, vključno s predsednikom Buzekom, tu v Strasbourgu proslavili 60-letnico deklaracije Roberta Schumana. Ob misli na to bi rad povedal, da ima južni Kavkaz na izbiro dve možnosti. Ena je postati podoben Balkanu pred prvo svetovno vojno, vendar v svetovnem merilu, druga pa postati podoben Evropski skupnosti za premog in jeklo po drugi svetovni vojni. V poročilu gospoda Kirilova je izbrana druga možnost.
Soglašam z gospodom Swobodo, da bi bili ob tesnem sodelovanju med tremi državami tega območja tudi tuji vplivi, na primer ruski vplivi, manj občutni. Zato je zbližanje v prid vsem trem državam. Podpiram Armenijo pri njenih zahtevah po priznanju genocida, ki ga je zagrešilo otomansko cesarstvo. Armenija pa bi bila mnogo bolj verodostojna, če bi končno le umaknila svoje enote iz Azerbajdžana. Nujno je potrebna miroljubna rešitev vprašanja Gorskega Karabaha in zasedenih območij Azerbajdžana. Prav tako nujna je utrditev stabilnosti Gruzije, saj bi razpad Gruzije, ki ga želi veliko ljudi v Moskvi, ogrozil stabilnost celotnega območja.
Zato so najpomembnejša mirovna pogajanja, rešitve za spore med narodi, še zlasti pa vrnitev razseljenih ljudi na svoje domove. V 21. stoletju razseljevanja ne bi smeli več uporabljati kot politično orožje. Ljudje ne bi smeli spodbujati razseljevanja. To območje od nas terja mnogo več rahločutnosti in ukrepanja.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Rad bi se zahvalil kolegu Evgenu Kirilovu za njegovo natančno in zelo pomembno poročilo. Evropska unija poziva Armenijo, Azerbajdžan in Gruzijo, naj storijo vse, da bodo postale stabilne, mirne in resnično demokratične države, v katerih bodo zajamčene človekove pravice in pravice manjšin in kjer bo tekmovanje med vlado in opozicijo potekalo na kulturni ravni.
Ni preprosto govoriti o regionalnem sodelovanju, če vemo, da vsako od treh držav hromijo zamrznjeni ali odprti spori. Evropska izkušnja (še zlasti, če se spomnimo nastanka Evropske unije po vrsti krvavih vojn) pa zgovorno pričam da so edina prava pot pogovori, pogajanja, zacelitev ran in delovanje s pogledom uperjenim v prihodnost, ne v preteklost. Evropska prihodnost držav južnega Kavkaza bo oprijemljivejša, če boso zmogle sodelovati med seboj in s sosedami na širšem območju. Seveda je pri tem pomembno tudi obnašanje sosednjih držav.
Evropska unija ima priložnost prevzeti aktivnejšo politično vlogo na južnem Kavkazu, predvsem prek programov zmanjševanja revščine, odpravljanja družbene izključenosti, uveljavljanja enakosti med spoloma in vlaganj v izobraževanje in zdravstvo.
Potrebno je pospešiti krepitev neposrednih stikov med prebivalci držav na južnem Kavkazu in prebivalci držav članic Evropske unije. Še zlasti bi morali povečati število študentov, učiteljev in raziskovalcev, vključenih v programe mobilnosti.
To je v skupno korist vseh nas.
Ryszard Czarnecki
(PL) Poročilo je pomemben korak Evropskega parlamenta pri odpiranju vrat narodom, ki so očitno evropski narodi, kot so Gruzijci in Armenci. Odkrito rečeno je bil že skrajni čas za ta korak. Škoda, da tega nismo storili pred dvema letoma, ko so bili Gruzijci žrtve ruskega vojaškega posega. Vsekakor pa je korak v pravo smer. Upam, da ga bomo opremili s konkretno politično vsebino, pa tudi, da bo parlamentarna skupščina EURONEST prispevala k podpori ambicij teh držav, ki so po naravi očitno evropske.
Na koncu bi rad vse med nami, ki danes govorijo o demokratičnem primanjkljaju držav na tem območju pozval, naj enako odločno govorijo tudi o demokratičnem primanjkljaju pri sosedah teh držav, pri čemer imam v mislih Rusijo, da ne bomo ravnali dvolično.
Krzysztof Lisek
(PL) Armenija, Azerbajdžan in Gruzija so nedvomno evropske države, njihovi prebivalci so nedvomno Evropejci. Te države so članice Sveta Evrope in v vrsti mednarodnih misij sodelujejo z državami Evropske unije. Evropska unija mora priznati temeljno pravico vsake države do samoodločbe in pravico vsakega naroda do odločanja o lastni prihodnosti. Ne smemo vztrajati pri zastarelih načelih regionalnih ureditev in vplivnih sfer.
Nekaj sekund bi rad posvetil vprašanju ozemeljske celovitosti Gruzije. Prav je, da ji je Evropska unija izrazila podporo glede tega. Unijo po svetu - in še pomembneje, v teh državah - cenijo kot poroka varnosti na tem območju. Tega ne smemo pozabiti. Žal nekatere točke sporazumov o premirju z 12. avgusta in 8. septembra 2008 še niso uveljavljene. Znano mi je, da v Ženevi tečejo pogajanja, vendar bi morda veljalo na to ponovno opozoriti Rusko federacijo v bilateralnih pogovorih.
Druga zadeva so vizumi. Soglašam z gospo Malmström, ki je dejala, da s tem ljudi zbližujemo in evropskim državljanom omogočamo potovanja. To bi moralo brez dvoma veljati tudi za Gruzijo, Armenijo in Azerbajdžan.
George Sabin Cutaş
(RO) Ob upoštevanju pomena geopolitičnih razmer v Armeniji, Gruziji in Azerbajdžanu v zvezi z Evropsko unijo, ter v Turčiji, kandidatki za pristop k Evropski uniji, Rusiji in Iranu, je nujno oblikovati evropsko strategijo za južni Kavkaz, usmerjeno v spodbujanje gospodarske rasti, politične stabilnosti in spoštovanja človekovih pravic.
Trgovina spada med ključna orodja, ki jih ima na voljo EU pri doseganju teh ciljev. Sklenitev sporazumov o prosti trgovini s temi državami bi spodbudila tuja vlaganja, odprla nova delovna mesta in okrepila gospodarsko rast na tem območju. Zagotavljanje energetske varnosti je skupni interes Evropske unije in južnega Kavkaza.
Sodelovanje na področju energetike moramo znatno okrepiti, konkretno s čim hitrejšim zaključkom projekta Nabucco in s pomočjo EU projektom spodbujanja energetske učinkovitosti in razvoja alternativnih virov energije na južnem Kavkazu.
Paweł Robert Kowal
(PL) Gruzija in Armenija dinamično in uspešno uveljavljata evropsko strategijo, strategijo sosedske politike, kar poudarjajo tudi avtorji poročila. Na to se moramo odzvati, vsekakor pa moramo upoštevati posebnosti vsake od držav južnega Kavkaza. Strategija za vsako državo bi morala zajemati področja, kot so promet, naravno okolje, kultura in družba.
Gospod predsednik, v zvezi z južnim Kavkazom pogosto omenjamo zamrznjene spore in etnične probleme. Prav je, da govorimo o njih. Pravi odgovor Evropske unije na probleme južnega Kavkaza pa bi bil spodbujati predvsem posodabljanje in spreminjanje teh držav, da spori ne bi več imeli tako izrazite vloge.
V naših razpravah pogosto pozabljamo, da se je Gruzija šele pred kratkim izvila iz vojne. Razmišljamo, kaj storiti v zvezi s tem. Če naj južni Kavkaz postane območje miru, si moramo prizadevati za modernizacijo, saj še zlasti Gruzija, pa tudi Armenija in Azerbajdžan, v zadnjih letih dosegajo tolikšne stopnje gospodarske rasti, da si zaslužijo našo podporo. Hvala.
Andrej Kovačev
(BG) Gospod predsednik, pozdravljam poročilo gospoda Kirilova, ki poudarja, da mora Evropska unija prevzeti aktivnejšo vlogo na južnem Kavkazu, območju velikega geopolitičnega pomena. Pozitivna dogajanja na južnem Kavkazu so tudi v prid tako sosednjemu območju Črnega morja, za katerega Evropska unija žal še vedno nima jasne strategije, o kateri lahko pričakujemo razpravo v kratkem, in Evropski uniji kot celoti.
Rad bi izrazil zaskrbljenost nad zamudo v postopkih ratifikacije protokolov, ki sta jih lanskega oktobra podpisali Armenija in Turčija. Menim, da nobena stran ne bi smela postavljati pogojev za ratifikacijo teh protokolov, ki koristijo turškemu in armenskemu prebivalstvu. Kot pravilno ugotavlja poročilo, je treba pogajanja med Armenijo in Turčijo o odprtju meje in vzpostavitvi diplomatskih odnosov obravnavati ločeno od pogajanj, ki potekajo v skupini OVSE iz Minska o Gorskem Karabahu.
Evropska unija se mora vsekakor aktivneje vključiti v iskanje rešitve spora okoli Gorskega Karabaha. Na podlagi izkušenj z Balkanom, pa tudi nedavnih izkušenj z Gruzijo, ima Evropska unija vse možnosti prevzeti ključno vlogo na tem območju. Stabilen, varen in uspešen južni Kavkaz je v našem interesu in skrajni čas je, da prevzamemo svoje odgovornosti.
Lizbonska pogodba omogoča Evropski uniji prevzeti vlogo globalnega akterja. Konkreten primer prevzema take vloge bi bila uradna vključitev Evropske unije v skupino iz Minska, katere članice so danes samo nekatere države članice.
Predsednik
Gospe in gospodje, po postopku "catch the eye" je prosilo za besedo osem poslancev. Ni časa za vse, ker moramo preiti na glasovanje. Zato bom dal besedo samo šestim poslancem.
Andrzej Grzyb
(PL) Poročilo o južnem Kavkazu je kakovostno in koristno. Rad bi poudaril, da poročilo posebno pozornost posveča vlogi Evropske unije kot posrednice in zagovornice vrednot, pa tudi, in to še zlasti, spodbujevalke sodelovanja med državami na tem območju. Problemi, ki jih moramo rešiti, so predvsem problemi ozemeljske celovitosti teh držav, pa tudi problemi v zvezi z njihovo gospodarsko okrepitvijo. Evropska unija lahko tem državam pomaga na teh področjih.
Rad bi poudaril, da med osrednje probleme spada tudi nerešeno vprašanje beguncev. Gospod Posselt je že govoril o tem. Menim, da je prava sramota, da tega problema v današnjem času ne zmoremo rešiti. Menim, da je rahla pomanjkljivost poročila, da ne omenja Okvirne konvencije za varstvo narodnih manjšin, kljub temu, da so vse države tega območja njene podpisnice. Najlepša hvala.
Ioan Mircea Paşcu
Gospod predsednik, danes razpravljamo o zelo pomembnem in dobro sestavljenem poročilu o pomembnem območju v neposredni bližini EU, južnem Kavkazu. To območje se popolnoma ujema s splošnimi priporočili varnostne strategije EU. Ima strateško lego, omogoča prenos kaspijske nafte in plina v EU in ima tudi znatne lastne zaloge. Zato terja našo polno pozornost in odločno delovanje. Prav zaradi strateškega in energetskega pomena pa se na tem območju križajo interesi zunanjih sil, ki izkoriščajo notranje delitve in spore na območju, "zamrznjene" ali "tajajoče se".
Če hoče Evropska unija v celoti izkoristiti priložnosti, ki jih nudi južni Kavkaz, mora ravnati enotno, ne pa posamično, in mora biti v svojem delovanju odločnejša, čeprav bodo zaradi tega nekateri nezadovoljni. V ta namen pa moramo imeti strategijo.
Graham Watson
Gospod predsednik, čestitam gospodoma Kirilovu in Kazaku za opravljeno delo.
Če bomo naše odnose uravnavali izključno z vidika naših potreb po nafti in plinu, bomo samo poglabljali napetosti in ogrožali varnost na drugih področjih. Našo politiko bi morali voditi stremljenje k miru in gospodarskem razvoju na južnem Kavkazu, to pa pomeni sodelovanje z Natom pri vključitvi teh usmeritev v njegov novi koncept, sodelovanje z Rusijo in Turčijo kot pomembnima silama na tem območju pri spodbujanju dogovarjanja in resnično prijateljsko pomoč ljudem prek pridružitvenih sporazumov, vizumskega režima in tako naprej.
Pozdraviti bi morali izjavo gospoda Medvedeva in gospoda Janukoviča o Moldaviji, ki priča, koliko je mogoče doseči z diplomacijo, in čestitam komisarju Füleju za dosedanje delo pri razvoju vzhodnega sosedskega partnerstva. Pričakujem, da bo Evropska unija z razvojem skupne zunanje in varnostne politike vzpostavila aktivnejše odnose z območjem Črnega morja na vseh področjih.
Cristian Dan Preda
(RO) Tudi sam bi rad čestital gospodu Kirilovu in se mu zahvalil za odprtost za sodelovanje pri pripravi poročila. Rad bi poudaril dve zadevi. Prva se nanaša na demokracijo. Bernd Posselt je v današnji razpravi dejal, da bi morale države tega območja sodelovati med seboj. Sodelovanje bo mogoče, če bodo Azerbajdžan, Gruzija in Armenija pravne države, če bodo ravnale predvidljivo in če bodo gojile pluralizem. Če bo do tega prišlo, bo to pridobitev tudi za EU.
Druga zadeva pa je seveda energija. Rad bi poudaril pomen Gruzije in Azerbajdžana kot tranzitnih držav za energente in za zagotavljanje raznovrstnosti virov energije. Rad bi pa tudi povedal, da je prav, da v te projekte, tudi projekte prenosa energije, vključimo tudi Armenijo. Pri tem je preglednost ključna beseda.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, da bo odvisnost Evrope od Rusije pri oskrbi z energijo manjša, bi si morali zagotoviti oskrbo z zemeljskim plinom iz kaspijskega bazena prek južnega Kavkaza. S tem bo Kavkaz postal ključnega pomena za nas. To območje ni le najpomembnejše vozlišče prenosnih poti za nafto in plin na svetu. Je tudi območje, na katerem se križajo interesi Rusije in Zahoda in na katerega želi vstopiti celo Turčija. Poleg pogodb o nafti in plinu sklepa Turčija tudi sporazume o stabilnosti in sodelovanju.
Stabilnost Kavkaza je nedvomno tudi v interesu EU, ne smemo pa odgovornosti za to prepustiti Turčiji, saj bi to lahko pripeljalo do novih odvisnosti ali celo pritiskov v procesu njenega pristopanja. Kot vidimo na primeru Cipra, Ankara ne nosi rokavic. Sedanja merjenja moči pri oskrbi Evrope z zemeljskim plinom so že povzročila zamude pri izgradnji pomembnega plinovoda Nabucco, ki ga načrtujemo že dolgo časa. Upam, da bo njegov konkurent, Južni tok, uspešnejši, da nam ne bo kaspijske energije speljala Kitajska.
Jaroslav Paška
(SK) Predstavniki armenske vlade so me včeraj opozorili, da poročilo o nujnosti evropske strategije za južni Kavkaz v točki o sporu okoli Gorskega Karabaha vsebuje trditve, ki niso skladne z uradnim stališčem EU iz deklaracije, ki so jo sprejeli zunanji ministri držav OVSE, in deklaracije, ki so jo sprejeli ministri OVSE v Atenah 2. decembra 2009.
Še zlasti 8. in 10. točka vsebujeta trditve, ki niso skladne z madridskimi merili, ki so jih sprejele podpisnice skupine OVSE iz Minska. Če bomo te trditve sprejeli v predlagani obliki, bi lahko pomenile hudo oviro za nadaljevanje procesa mirnega reševanja spora okoli Gorskega Karabaha.
Da bi se izognili omenjenim nevarnostim, bi rad predlagal, da razmislimo o naslednjih dveh možnih rešitvah: lahko bi umaknili sporne trditve iz poročila, lahko pa bi odložili glasovanje in tako našim kavkaškim prijateljem omogočili, da bi nam lahko razložili svoja stališča o poročilu Evropskega parlamenta.
Štefan Füle
član Komisije. - Gospod predsednik, zadnji govornik, gospod Paška, je opozoril na zelo pomembno zadevo. Imam tri zelo kratke pripombe.
Prvič, prepričan sem, da z vzhodnim partnerstvom imamo strategijo za približevanje omenjenih treh držav Evropski uniji - kor pravijo same, bi se rade približale čim bolj.
Drugič, mislim, da imamo potrebne instrumente: pridružitvene sporazume, sporazume o gospodarskem povezovanju, mobilnost (vizume) in nenazadnje tudi drugačno Evropsko unijo - Evropsko unijo, ki lahko združuje pristop skupnosti s pristopom skupne zunanje in varnostne politike.
Moja tretja pripomba je, da se veselim razprave s spoštovanimi poslanci o sosedskem svežnju, v kateri bomo lahko obravnavali tudi vprašanje, ali bi morali pojem "kolikor mogoče blizu Evropski uniji" tudi n akakšen način institucionalno opredeliti.
Evgeni Kirilov
poročevalec. - Gospod predsednik, še enkrat hvala vsem za mnenja in za plodno sodelovanje pri pripravi poročila. Hvala vam za pripombe in za podporo, ki mi jo je izrazila večina govornikov v razpravi.
Rad bi se zahvalil poročevalcu INTA gospodu Kazaku za koristne misli, ki jih je posredoval njegov odbor, in za prispevek Odbora ITRE, katerega številni predlogi so vključeni v poročilo. Hvaležen sem tudi sekretariatu AFET in številnim strokovnjakom in nevladnim organizacijam, ki aktivno delujejo na tem območju in so prispevali dragocene podatke in pomoč.
Rad bi rekel samo še nekaj. Ravnati moramo načelno. Nekateri kolegi so kritizirali poročilo. Zavedati se moramo, da nas naša zbornica nikakor ne bi podprla, če bi govorili o ozemeljski celovitosti in samoodločbi pri Gruziji. Vedeti moramo, da je univerzalno spoštovanje načel najboljša podlaga za gradnjo odnosov. Upam, da bosta Svet in Komisija upoštevala priporočila Parlamenta iz tega besedila in oblikovala celovito strategijo EU za južni Kavkaz in omenil bi rad, da je komisar Füle obiskal to območje ravno v pravem trenutku.
Rad bi pozval baronico Ashton, naj tudi ona obišče to območje in naj se vključi v preprečevanje konfliktov. Naj povem, da pozdravljamo in podpiramo sklep, ki ga je sprejel Svet prejšnji teden, o sprejemu smernic za pogajanja o pridružitvenih sporazumih s tremi državami tega območja, in da verjamemo, da je dvig odnosov s temi državami na višjo raven pomemben korak. Zdaj je pravi čas za okrepitev naših naporov za preprečevanje negativnih obratov na tem območju in zaostrovanja napetosti. Drugače bomo morali spet posredovati, ko bo prepozno. Ne bi smeli čakati, da se kaj podobnega ponovi.
Pomemben nauk, ki se ga je Evropa naučila iz zgodovine, je nauk o pomenu povezovanja. To je edina prava pot za spravo s preteklostjo in za vlaganje v lepšo prihodnost.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Sedaj bomo nadaljevali z glasovanjem.
Pisne izjave (člen 149)
Elena Băsescu  
v pisni obliki. - (RO) S sprejemom tega poročila Evropski parlament znova potrjuje posebni pomen južnega Kavkaza za Evropsko unijo, pa tudi nujnost oblikovanja strategije za to območje. Tri države južnega Kavkaza, Gruzija, Armenija in Azerbajdžan, so hkrati članice Sinergije Črnega morja in vzhodnega partnerstva. Torej imamo na voljo institucionalni okvir in instrumente za aktivnejše delovanje Evropske unije na tem območju.
Evropska komisija mora oblikovati konkretne predloge za sodelovanje na naslednjih področjih: energetska varnost, promet, gospodarski razvoj in varstvo okolja. Območje južnega Kavkaza je še zlasti pomembno za južni koridor, torej za energetsko varnost celotne Evrope. Romunija sodeluje v konkretnih projektih razvoja južnega koridorja.
Predstavniki naše države, Gruzije in Atzerbajdžana so pred kratkim podpisali sporazum AGRI. Sporazum predvideva gradnjo dveh terminalov za utekočinjeni zemeljski plin v dveh črnomorskih pristaniščih, enem v Gruziji in drugem v romunski Konstanci. Rada bi poudarila, da ne smemo zanemariti zamrznjenih sporov na tem območju, saj se lahko zaostrijo in ogrozijo stabilnost območja.
Tunne Kelam  
v pisni obliki. - Sedanje razmere na južnem Kavkazu terjajo proaktiven pristop Evropske unije, ki jih Lizbonska pogodba omogoča mnogo aktivnejše delovanje in prisotnost na tem območju. Ruska vojaška invazija na dele ozemlja Gruzije avgusta 2007 je dramatično opozorila na tako imenovane zamrznjene spore, ki zlahka prerastejo v uničujoče regionalne spopade, če velike sile, kot je EU, niso aktivno prisotne na območju. Leta 2007 sta bila EU in Nato očitno nepripravljena na dogodke. Politika vzhodnega partnerstva Evropski uniji omogoča prevzeti opazno vlogo pri gradnji medsebojnega zaupanja, obnovi in oživitvi območja. To, prvič, pomeni krepitev prisotnosti EU na območju. V celoti podpiramo tvorno delovanje našega posebnega predstavnika Petra Semnebyja. Vendar pa se ne moremo omejiti na opazovalne misije. Nadzorna misija EU kljub sporazumom iz leta 2007 še vedno nima dostopa na separatistična ozemlja, ki jih nadzoruje Rusija. Tako stanje je nedopustno in ponižujoče. Sodelovanje z ruskimi oblastmi lahko nadaljujemo le, če bodo v celoti spoštovale lastne zaveze.
Marek Siwiec  
v pisni obliki. - (PL) Spori na južnem Kavkazu so dosegli zelo nevaren vrhunec, ko smo se postopoma sprijaznili z mislijo, da so nerešljivi. Vsako prizadevanje - iskreno ali hlinjeno - samo dviguje nove in nove dimne zavese v pogajanjih, kar nikakor ne vodi k razrešitvi sporov. To velja za ozemeljske spore med Gruzijo in Rusijo, na določen način pa tudi za spor okoli Gorskega Karabaha.
Po mojem mnenju je dogajanje v odnosih med dvema državama - Armenijo in Azerbajdžanom, ki sta v okviru vzhodnega partnerstva in evropske sosedske politike naši partnerici - zgled nedopustne politike sprejemanja nerešljivosti sporov.
Evropska unija mora v sodelovanju z Rusijo, ki je pri tem naša zelo pomembna partnerica, doseči, da se bodo zadeve zjasnile in bo mogoče sprejeti jasna stališča. Za to bi bilo treba, med drugim, državam, ki se želijo potegovati za članstvo v EU, jasno sporočiti, sa sta rešitev ozemeljskih sporov in vsaj delna rešitev vprašanja beguncev osnovna pogoja za resno potegovanje za članstvo v bližnji ali daljni prihodnosti.
Po mojem mnenju je način reševanja spora okoli Gorskega Karabaha za obe strani lakmusov preizkus evropskega ravnanja in verodostojnosti.
Indrek Tarand  
v pisni obliki. - Skrajni čas je že za razpravo o strategiji za Kavkaz, ta strategija pa ne bi smela zanemarjati neugodnih dogajanj v odnosih med Ukrajino in Rusijo. Gre za podaljšanje dogovora o uporabi pomorske baze v Sevastopolu do leta 2050. Izjave ruskih voditeljev, da črnomorska flota ne bo nikoli več uporabljena proti sosednjim državam, ne zvenijo preveč iskreno. Čemu neki pa floto sploh imajo - v zabavo otrokom in starejšim obiskovalcem Krima? Ceterum censeo, Francija se je pravkar odločila Rusiji prodati vojno ladjo vrste Mistral; prepričani smo, da bo to dejanje globoko obžalovala.
