Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Ford
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro 9 artiklasta - menettelysäännöistä. Viime kuussa parlamentti vaati komissiolta hyvällä syyllä avoimuutta ja läpinäkyvyyttä, mutta tällä hetkellä se suhtautuu tekopyhästi omaan avoimuuteensa ja läpinäkyvyyteensä. Samojen sääntöjen pitäisi koskea kaikkia. 9 artiklan 2 kohdan ja liitteessä I olevan 3 artiklan mukaan jäsenten taloudellisia etuja koskevien ilmoitusten pitäisi olla julkisia. Tällä hetkellä luettelo on saatavilla ainoastaan parlamentin kolmessa toimipaikassa - Luxemburgissa, Brysselissä ja Strasbourgissa. Minun on hyvin vaikea puolustaa sitä, kun minulle esitetään kysymyksiä omassa vaalipiirissäni. Jos joku haluaa katsoa luetteloa, hänen on matkustettava ulkomaille.
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä tulkitsemaan työjärjestystä siten, että " julkinen" tarkoittaa sitä, että luettelo on saatavilla parlamentin tiedotustoimistoissa. Jos ette ole valmis tähän, voitteko antaa kysymyksen työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan käsiteltäväksi, koska olette valiokunnan jäsenenä hyvin tietoinen siitä, että sen selvänä tarkoituksena oli, että " julkinen" merkitsisi saatavuutta kaikissa jäsenvaltioissa?

Puhemies
Tarkistan esille tuomanne asian, herra Ford. Itse asiassa on ehdotettu tarkistusta, jolla pyrittiin siihen, että kyseinen luettelo olisi saatavilla kaikissa jäsenvaltioissa, mutta parlamentti hylkäsi sen. En voi esittää tulkintaa, joka olisi parlamentin tuolloin selvästi ilmaiseman kannan vastainen. Annan kysymyksen työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan käsiteltäväksi, kuten pyysitte, jotta se voi tarvittaessa tehdä asianmukaisen ehdotuksen. Siinä tapauksessa jäsenten ilmoitukset, jotka ovat tällä hetkellä saatavilla vain heidän omalla kielellään, olisi käännettävä.

Green
Arvoisa puhemies, muistatte varmasti, että minä otin esille tämän saman asian viime viikolla puhemieskonferenssissa. Ehdotukseni oli se, että koska korostamme komission suurempaa avoimuutta, on olemassa hyvin yksinkertainen tapa, jolla voimme todella esimerkillisesti osoittaa avoimuutta tässä asiassa, ja se on se, että jäsenten taloudellisia etuja koskevat ilmoitukset ovat kunkin jäsenen kohdalla parlamentin kotisivulla. Se osoittaisi välittömästi kaikille, että olemme sekä avoimia että yleisen edun vuoksi valmiita esittämään luettelomme täysin julkisesti kotisivulla.

Puhemies
Olen samaa mieltä, rouva Green, mutta en voi esittää hyvin arkaluonteisesta asiasta tehdyn päätöksen vastaista tulkintaa. Ilmoituksia ei päätetty julkistaa: parlamentti päätti, että ne ovat julkisesti saatavilla. Työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevä valiokunta voisi tehdä tällaisen ehdotuksen, ja olisi erinomaista, jos ehdotus saisi taakseen riittävän enemmistön, jolloin sitä voitaisiin esittää parlamentin vahvistettavaksi. Se olisi parempi ratkaisu, ja silloin kaikki saisivat täydelliset tiedot ehdotuksesta, jota en henkilökohtaisesti vastusta millään tavalla.

Ojala
Arvoisa puhemies, me kaikki saimme teidän kirjoittamanne kirjeen, jossa te ilmoititte, että puhemiesneuvosto on päättänyt muuttaa parlamentin tiedotusstrategiaa. Vastedes istuntoviikolta valitaan kymmenen tai kaksitoista mielenkiintoista aihetta, joista parlamentin tiedotusosasto tulee tiedottamaan. Nyt meillä on päiväkatsaus, jossa kerrotaan eilisen iltapäivän istunnosta. Päiväkatsaus keskittyy Barzantin mietintöön, joka on todellakin tiedotuksellisesti erittäin mielenkiintoinen. Minä olen huolissani siitä, että jos jatkossa valitaan vain kymmenen tai kaksitoista mielenkiintoista aihetta istuntoviikolta, miten se vaikuttaa esimerkiksi parlamentin profiiliin. Miten esimerkiksi kansalaisjärjestöt saavat tietää aiheista, joista lehdistö ei välttämättä kirjoita, ja jotka eivät välttämättä ole näiden päivien ykkösuutisaiheita? Minä olen hieman huolissani tästä asiasta, ja arvoisa puhemies, olen kääntymässä teidän puoleenne kirjeitse, ja haluaisin vakuuttautua siitä, että tämä muutos parlamentin tiedotusyksikön osalta ei johda siihen, etteivät kansalaiset saisi riittävästi tietoa parlamentin toiminnasta.

Puhemies
Rouva Ojala, puhemiehistö teki tämän päätöksen tarkasteltuaan parlamentin tiedotuspolitiikkaa siltä pohjalta, että jos parlamentti kertoo kaiken, mistä täysistunnossa on keskusteltu, loppujen lopuksi mistään ei kerrota julkisuudessa, koska sanomalehdissä ei voida kertoa 30: stä tai 40: stä eri asiasta. On valittava ne asiat, jotka saattavat kiinnostaa tiedotusvälineitä eniten, jos todellakin haluamme tiedotusvälineiden kiinnittävän huomiota toimintaamme. Kyse on yksinkertaisesti tiedonvälitykseen ja tiedotukseen liittyvästä teknisestä ongelmasta. Samalla sanatarkkojen istuntoselostusten monikielinen versio on saatavilla entistä nopeammin, jotta kaikki jäsenet voisivat lukea sen mahdollisimman pikaisesti.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, toivoisin, että pysähtyisimme tänä aamuna ajattelemaan niitä, jotka joutuivat Chamonix'n laaksossa parikymmentä vuoristomajaa haudanneen lumivyöryn uhreiksi.
Sen olisi muistutettava meille tällä talvilomakaudella, että vuoristo on erityisalue, josta välitetään tuskin lainkaan Euroopan unionin tasolla. Siksi ehdotan, että tämä kysymys otetaan mukaan seuraavalla istuntojaksolla maaliskuussa käytävään ajankohtaiskeskusteluun luonnonmullistuksista, mutta toivon, että tällä välin uhreille ja heidän perheilleen välitetään myötätunnonosoitus.

Puhemies
Kiitoksia, hyvä rouva. Lähetän tietysti surunvalittelut näille perheille parlamentin puolesta.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, tänä aamuna poliisi- ynnä muut voimat piirittävät parlamenttia, ja lehdistössä kirjoitetaan, että seuraavaksi parlamentin ympärillä on toinen erityisesti Alsacen viljelijöistä muodostuva piiritysrengas. Haluaisinkin siis pyytää teitä ilmoittamaan meille, jos pystytte, mistä on kysymys, mitä tapahtuu ja oletteko jo saanut viljelijöiltä vaatimuksia.
Onhan selvää, että he haluavat esittää vaatimuksia teidän kauttanne parlamentille, ei tämä parlamentin ympäröiminen ole mikään voimisteluharjoitus. Olisi kiinnostavaa saada tietoa, sillä maatalouskysymykset ovat nyt kriittisessä vaiheessa ja niistä on keskusteltu monta kertaa tällä ja viime viikolla.

Puhemies
Herra Ephremidis, he eivät missään nimessä tule tänne voimistelemaan, koska he ilmeisesti tulevat traktoreilla. Joka tapauksessa puheenjohtaja Santer, komission jäsen Fischler, maataloutta käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja herra Colino ja minä otamme heidät vastaan saadaksemme tietää, mitkä heidän vaatimuksensa tarkalleen ottaen ovat.

Lindqvist (ELDR).
Arvoisa puhemies, kysymykseni koski myös sitä, mitkä ovat Euroopan parlamentin suunnitelmat tänään tapahtuvan mielenosoituksen osalta. On tärkeää, että keskitymme todellakin kuuntelemaan Euroopan maanviljelijöiden vaatimuksia ja että heitä vastassa olisi myös valtuuskunta, kun he tulevat tänne.
Saamani vastaus on mielestäni hyvä. Mielestäni on myönteistä, että kohtaamme tänne tulevat maanviljelijät ja että vastaamme heidän esittämiin kysymyksiinsä, kun he saapuvat parlamenttiin.

Puhemies
Herra Lindqvist, muistutan teitä siitä, ettei parlamentilla ole valtuuksia järjestyksen osalta ja että yleisen järjestyksen ylläpitäminen parlamentin läheisyydessä kuuluu Ranskan valtiolle. Näin ollen emme ole ryhtyneet asiassa minkäänlaisiin toimenpiteisiin, mikä on johdonmukaista.
Olisin kiitollinen, ettette enää ottaisi tätä samaa asiaa esille nyt, kun olemme antaneet teille nämä tiedot, sillä se ei mielestäni ole tarpeen.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, haluaisin 47 artiklan mukaisesti - ja niin kuin täällä on otettu esiin luonnonkatastrofit, kuten lumitilanne, ja maanviljelijöiden asia - mainita, että eilen Hollannissa, joka on 325 kilometriä pitkä maa, jonot liikenteessä olivat yhteensä 975 kilometriä pitkät. Lyhyesti sanottuna siis kolme kertaa maamme päästä päähän, minkä seurauksena kukaan ei päässyt enää liikkumaan. Arvoisa puhemies, emmekö voisi puhua varsinaisten kiireellisten asioiden yhteydessä tiemaksuista ja liikenteen parantamisesta Euroopassa?

Puhemies
Luulen, herra Wijsenbeek, että tiedätte hyvin, miten ajankohtaisista aiheista käytävässä keskustelussa edetään. Ehdottakaa sitä, jos se on mielestänne kiireellinen aihe.

Killilea
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teiltä neuvoa. Esitin eilen komissiolle kysymyksen ja tänään esitän samanlaisen kysymyksen neuvostolle. Kysymykseni oli itse asiassa listalla niin jälkipäässä, että sitä ei otettu esille. Sain tänä aamuna vastauksen kysymykseeni, ja se oli kaikkein kelvottomin ja surkein vastaus, jonka olen koskaan kuullut komissiolta.
Arvoisa puhemies, minkälaisiin valitustoimiin parlamentin jäsenet voivat ryhtyä saadessaan näin surkeita vastauksia vakaviin kysymyksiin? Kysymykseni koski hylkeiden aiheuttamaa täydellistä tuhoa Pohjois-Atlantin kalastusalueilla. Asiasta on nyt saatu vakuuttavaa tieteellistä näyttöä, mutta siitä huolimatta me emme Euroopan unionissa kykene tai voi tai edes uskalla...

Puhemies
Herra Killilea, en tiedä, mitä me voimme tehdä. Emme ainakaan voi ottaa tätä asiaa nyt esille, koska tämä ei ole oikea ajankohta.

McKenna
Arvoisa puhemies, minusta on mielenkiintoista, että herra Killilea viittaa tieteelliseen todistusaineistoon. Minulla on kuitenkin eräs toinen asia: haluaisin tietää, millä perusteella otatte vastaan tietyt valtuuskunnat, jotka tulevat tänne Strasbourgiin? Huomioidaanko Euroopan syrjäseuduilla - Irlannissa, Kreikassa, Espanjassa tai missä tahansa - asuvat maanviljelijät, jotka eivät pääse tänne? Millä perusteella ihmiset otetaan vastaan? Lähialueilla asuvat ihmiset pystyvät tulemaan tänne, muut eivät.

Puhemies
Rouva McKenna, sananne toivat mieleeni seuraavanlaisen anekdootin: eräs Espanjan sisäministeri kysyi kerran Britannian suurlähettiläältä nähdessään ilmoituksen eräästä mielenosoituksesta: " Haluatteko, että lähetämme teille lisää poliiseja?" , johon Britannian suurlähettiläs vastasi: " En, vaan lähettäkää minulle vähemmän mielenosoittajia."
Naurua
Uskoakseni parlamentti ei toimita tänne mielenosoittajia eikä järjestä mielenosoitusta. Näin ollen en voi vastata kysymykseenne.
Siirrymme vastalauseisiin, mutta onnittelemme ensin kollegaamme herra Menradia, joka täyttää 60 vuotta, ja toivotamme hänelle vielä lisää vuosia meidän keskuudessamme.
Suosionosoituksia
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

EMUn vaikutukset laajentumisen yhteydessä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Barros Mouran laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A4-0030/99) EMUn vaikutuksista EU: n perusrakenteisiin laajentumisen yhteydessä.

Barros Moura
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän mietinnön lähtökohtana on se, että kurinalaisen lähentymiskehityksen jälkeinen yhtenäisvaluuttaan siirtyminen on ollut kiistaton menestys. Talous- ja rahaliiton luominen yhdessä riippumattoman Euroopan keskuspankin kanssa merkitsee Euroopan unionin laadullista muutosta ja sellaisen todellisen ylikansallisen poliittisen voiman luomista, jolla on aikaisemmin kansallisiin suvereniteetteihin kuuluneet toimivaltuudet valuutta- ja rahapolitiikan osalta.
Talous- ja rahaliiton institutionaalinen rakenne on kuitenkin epätasapainoinen, koska rahapolitiikan keskitettyyn ohjaukseen liittyvään toimivaltaan ei kuulu unionin todellista valtaa talouspoliittisten toimintalinjojen tehokkaaksi koordinoimiseksi yleisten suuntaviivojen ja sitovan monenvälisen valvonnan avulla. Samanaikaisesti ne unionin mekanismit, joiden tarkoituksena on taata Euroopan keskuspankin avoimuus ja demokraattinen vastuu, osoittautuvat riittämättömiksi.
Kyseisten ongelmien ratkaisemiseksi mietinnössä ehdotetaan kahta toimintatapaa: toisaalta voimassa olevien perustamissopimusten tarjoamien mahdollisuuksien perusteellista tutkimista, erityisesti jo Euroopan parlamentin ehdottaman toimielinten välisen sopimuksen avulla; toisaalta perustamissopimusten muuttamista euroon siirtymisen poistettua sen riskin, että muuttamisprosessin aloittaminen voisi vaarantaa talous- ja rahaliiton. Kyse oli kuuluisasta " Pandoran lipas" -argumentista.
Tämänhetkinen tilanne, jossa on perustettu yhteinen rahataloudesta vastaava viranomainen ilman vastaavaa todellista poliittista viranomaista, todistaa unionin demokraattisen oikeutuksen riittämättömyyden, ja toisaalta se heijastuu kansallisiin talous- ja sosiaalipolitiikkoihin, joiden mahdollinen ristiriita keskitetyn rahapolitiikan kanssa voisi haitata sen kurinalaisuutta taatessaan ensisijaisen tavoitteen pitää yllä hintatason vakautta, kun olisi tarpeen taata samalla tasolla myös kaikki Euroopan unionin politiikat ja erityisesti työllisyyden edistäminen ja työttömyyden torjunta.
Mietinnössä ehdotetaan siis, että talous- ja rahaliittoon on liityttävä käytännön mahdollisuus luoda ja taata yhteisön tasolla koordinoitu talouspolitiikka, jolla voidaan edistää yhteisvastuullisuutta, taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten yhdenvertaisia mahdollisuuksia. Se puolestaan edellyttää perusrakenteita, joista haluan tällä hetkellä korostaa ainoastaan taloudellista ja sosiaalista liittoa rahaliiton poliittiseksi vastapainoksi, uutta sosiaalista sopimusta, joka olisi eurooppalaisten keskinäisen solidaarisuuden perusta ja joka perustuisi vähintään seuraavien sosiaalisten asioiden yhdenmukaistamiseen: työlainsäädäntö, sosiaaliturva, sosiaalisen syrjäytymisen torjuminen, työllisyyden edistäminen.
Rahaliittoa koskevilla ehdotuksilla pyritään takaamaan Euroopan keskuspankin riippumattomuus ja vahvistamaan sen demokraattista vastuuta. Talousliittoa koskevilla ehdotuksilla pyritään takaamaan unionin ja jäsenvaltioiden välillä talouspolitiikkojen tehokas koordinaatio ja johdonmukaisuus sitovan " politiikkojen yhdistelmän" avulla.
Tämän ja vakaussopimuksen riittämättömyyden ja soveltumattomuuden vuoksi on tarpeen korvata toimeenpanon välineenä käytetty suositus päätöksellä, kun on kyse laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen vuosittaisesta määrittelystä ja niiden soveltamisen monenvälisestä valvonnasta.
Mitä toimielimiin tulee, mietinnössä esitetään parlamentin valvontatehtävän ja yhteispäätösmenettelyn vahvistamista talous-ja rahaliiton kaikilla aloilla, komission aseman vahvistamista poliittisten virikkeiden antajana ja aloitteentekijänä, jonka poliittista vastuuta tulisi juuri siksi parantaa, neuvoston toiminnan parempaa koordinointia makrotaloudellisen sääntelypolitiikan takaamiseksi, jolloin estetään vallan keskittyminen Ecofin-neuvostoon, demokraattisen oikeutuksen mekanismien liittämistä Euro 11 -ryhmän suorittamaan muodolliseen ja taloudelliseen koordinaatioon sekä kansallisten parlamenttien osallistumista talous- ja rahaliiton seurantaan.
Mitä tulee talous- ja rahaliiton edustamiseen kansainvälisellä tasolla, mietinnössä esitetään, että se tapahtuisi yhden kanavan kautta neuvoston, komission ja Euroopan keskuspankin toimesta niille kuuluvan toimivallan puitteissa sellaisissa kansainvälisissä rahoituslaitoksissa kuin IMF ja G8. Tavoitteena tulisi olla euron suoman vallan käyttö, koska se on rahayksikkö, jolla voidaan kyseenalaistaa dollarin ylivalta ja harjoittaa globaalistumisen taloudellista sääntelyä oikeudenmukaisuuden edistämiseksi ja Yhdysvaltojen ylivallan torjumiseksi.
Lopuksi viittaan ehdotuksiin uusiksi yhteisön toimintalinjoiksi, joista tulee mietinnön mukaan välttämättömiä talous- ja rahaliittoon siirtymisen vuoksi. Niitä ovat työllisyyden asettaminen unionin ensisijaiseksi taloudelliseksi tavoitteeksi, verotuksen yhdenmukaistaminen, eurooppalaista sosiaalipoliittista mallia edistävä ja sen takaava sosiaalipolitiikka, sellainen talousarvio, joka on saanut vaikutteita liittovaltioista ja joka edistäisi taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja jonka avulla voitaisiin puuttua yhtä tai useampaa jäsenvaltiota uhkaaviin kriiseihin tai epäsymmetrisiin sokkeihin. Emme pyri kyseenalaistamaan talous- ja rahaliittoa, vaan pyrimme siihen, että tähän laadulliseen edistykseen liittyisi poliittisella, taloudellisella ja sosiaalisella tasolla vastaavaa demokraattista edistystä.

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rajoitan tarkasteluni saamani lyhyen ajan puitteissa kolmeen asiaan: kansallisella vastuulla olevien talouspolitiikkojen yhteensovittamiseen, oikeudelliseen valvontaan ja rahaliiton edustamiseen kansainvälisellä tasolla.
Ensimmäisen asian osalta tiedämme, että nykyinen tilanne ei ole tyydyttävä. Miksi? Siksi, että meille sanottiin Amsterdamissa: " Älkää koskeko rahaliittoa koskevaan osastoon, koska silloin avaatte Pandoran lippaan tietämättä, mitä sieltä tulee ulos." Se oli veruke, jolla peiteltiin monien hallitusten levottomuutta, epävarmuutta ja heikkoa vakaumusta. Ongelma siis peitettiin. Nyt se on kuitenkin noussut jälleen esille. Meillä on yksi rahapolitiikka 15 talouspolitiikkaa kohden; on selvää, että tätä kaikkea on yritettävä tasapainottaa toiminnallisella ja toimivalla tavalla. Siinä ei ole onnistuttu. On sanottu: " Esitämme suosituksia" , kuuluisia laajoja talouspoliittisia suuntaviivoja. Me huomasimme kuitenkin heti, että laajat talouspoliittiset suuntaviivat epäonnistuivat.
Mitä tapahtui? Kävi niin, että kansallisten hallintojen ja valtionkassojen edustajat päättivät kaikki olla muuttamatta mitään ja olla arvostelematta vähimmässäkään määrin oman maansa harjoittamaa politiikkaa. Lopputulos: laajoista talouspoliittisista suuntaviivoista tuli pelkiksi periaatejulistuksiksi rajoittunutta sanahelinää, joka ei sido ketään. Ne siis epäonnistuivat, ja olemme nähneet kehittyvän täysin erilaisten talouspolitiikkojen, joilla on vähän yhteisiä piirteitä.
Tilannetta tarkasteltaessa on otettava huomioon silmiinpistävä ero Yhdysvaltojen talouden elinvoimaisuuden ja Euroopan talouden heikkouden välillä. Euron käyttöönottoa seuranneen juhlinnan jälkeen on palattu todellisuuteen, ja todellisuus on sitä, että hallitusten talouspolitiikat ovat riittämättömiä. En esitä tässä poliittista polemiikkia, mutta on todellakin tunnustettava, että sosialistien paluu enemmistöasemaan ei ole edistänyt asioiden järjestymistä tässä suhteessa.
Toinen asia: oikeudellinen valvonta. Poliittisissa piireissä ei ole vielä riittävästi tiedostettu, miten valtavia muutoksia kansainvälisillä rahoitusmarkkinoilla on tapahtunut. Niissä uskotaan, että nykyinen järjestelmä, jossa kukin maa järjestää pankkien valvonnan, on riittävä. Elämme toisessa maailmassa! Se on Internetin maailma, se on maailmanlaajuistumisen maailma, ja näiden rahoitusmarkkinoiden valvontakeinot ovat selvästi riittämättömiä jopa Euroopan tasolla. Tilanteen ratkaiseminen edellyttää siis poikkeuksellisen suurta muutosta henkisellä ja kulttuurisella tasolla. Asia on selvä: Euroopan nykyinen tilanne ei ole tyydyttävä, ja sitä on muutettava. Minä en ole ainut, joka sanoo näin, vaan samaa sanovat myös niinkin viisaat ja maltilliset ihmiset kuin herra Lamfalussy.
En puutu tässä yksityiskohtiin - minulla ei ole aikaa - vaan haluaisin käsitellä pikaisesti kolmatta ongelmaa: edustamista kansainvälisellä tasolla. Olemme nähneet tulokset. Eurooppalaiset ovat vielä nykyisinkin kyvyttömiä puhumaan yhdellä äänellä, kun on kyse rahapoliittisista ongelmista, vaikka heillä on rahapolitiikka. Ongelma on sama: kaikki haluavat säilyttää sen vallan, joka heillä on, ja kaikki kieltävät yksimielisesti komissiolta oikeuden puhua heidän puolestaan, mikä johtaa G7-maiden kokouksissa ja muissa yhteyksissä siihen, että me maksamme mutta emme päätä, meillä ei ole vaikutusvaltaa.
Tässä ne kolme asiaa, jotka olisi korjattava. Neuvosto ei näytä olevan paikalla. Komission jäsen de Silguylle sanoisin, että tiedän hänen olevan vakuuttunut näkemysteni paikkansapitävyydestä, mutta nimenomaan neuvosto on saatava vakuuttuneeksi asiasta, ja olen sitä mieltä, että komission ja parlamentin olisi parasta olla yksimielisiä, jotta tämä tavoite voidaan saavuttaa.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, esittelijä viittaa erinomaisessa mietinnössään aivan aiheellisesti niihin institutionaalisissa kysymyksissä ilmeneviin lisäongelmiin, joita syntyy paitsi rahaliiton yhteydessä niin myös laajentumisen yhteydessä. Meidän on pantava tässä asiassa tosiaankin paljon enemmän älyllistä ja poliittista painoa sille, millä tavoin nämä kysymykset on ratkaistava, nimenomaan kansainvälisen edustamisen osalta, mutta ennen kaikkea myös politiikkojen yhteensovittamisen kannalta. Kansainvälisen edustamisen osalta haluaisin vielä lisätä: aivan kuten esittelijä sanoo, meidän on puhuttava tässä asiassa yhdellä suulla. Meidän täytyy kuitenkin varata tässä yhteydessä komissiolle, joka toimii Euroopan yhdentymisen moottorina ja sopimusten suojelijana, tasavertainen osallisuus tähän kansainväliseen edustamiseen. Parlamentin on tuettava tätä jatkossakin.
Aivan erityinen merkitys on kuitenkin sillä, että rahaliiton onnistunutta aloitusta hyödynnetään nykyisessä Euroopan unionissa vallitsevan demokratiavajeen vähentämiseksi. Nyt on todellakin sen aika, että Euroopan parlamentille varataan, ei vain talousarviota koskevan kertomuksen ja talouspoliittisten suuntaviivojen käsittelyssä, ei, vaan myös kaiken kaikkiaan niissä kysymyksissä, jotka liittyvät ylisuuren vajeen toteamismenettelyyn, samoin kuin vakaussuunnitelmia ja konvergenssiohjelmia koskevien neuvottelujen yhteydessä sellainen puheoikeus, jonka se Euroopan unionin demokraattisen edelleen kehittämisen kannalta ansaitseekin. Tämä on tärkeää juuri laajentumisen kannalta, juuri rahaliiton ja sen muotoutumisen kannalta.
Haluaisin viitata tässä yhteydessä vielä erääseen asiaan. Euro 11 -neuvoston olemassaolo lienee tarkoituksenmukainen ja hyvin pragmaattinen menettely. En halua esittää kritiikkiä, vaan haluan päinvastoin ilmoittaa pitäväni hyvänä sitä, että myös neuvoston taholla ponnistellaan sen hyväksi, että päästäisiin parempaan talouspoliittiseen yhteensovittamiseen ja keskustelemaan ensi kertaa siitä, mitä sellainen eurooppalainen politiikkojen yhdistelmä voisi tarkoittaa, jonka avulla olisi mahdollista antaa myönteisiä sysäyksiä kasvulle, investoinneille ja työllisyydelle. Kysehän on ennen muuta siitä, että nykyään Euroopan keskuspankki ei voi enää olla yksin vastuussa rahapolitiikasta, työmarkkinaosapuolet palkkapolitiikasta ja valtiot finanssipolitiikasta. Tarvitsemme näiden toimijoiden välistä yhteispeliä.
Euroopan parlamentti ei saa tulla jätetyksi tämän yhteispelin ulkopuolelle. Euro 11 -neuvosto ei ole sopimuksilla varmistettu toimielin. Siksi tarvitsemme todellakin toimielinten välisen sopimuksen. Toivon hartaasti, että puheenjohtajamaat Saksa ja Suomi löytävät menettelyn, jolla Euroopan parlamentti saadaan mukaan näihin neuvotteluihin ja että me, jotka edustamme täällä Euroopan kansalaisia, pystymme myös todella antamaan sysäyksiä sille, millä tavalla Euroopan unionissa voidaan saada työllisyyden nimissä aikaan hyvin tasapainotettu politiikkojen yhdistelmä. Tämä toimielinten välinen sopimus on pahasti myöhässä. Vaadimme sitä jo vuonna 1994, ja ennen vuotta 2000 tämä toimielinten välinen sopimus täytyy saada myös solmituksi.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen täysin samaa mieltä siitä, että tarvitsemme euron käyttöönoton seurauksena paremmin yhteensovitettua talouspolitiikkaa. Se on ehdottoman välttämätöntä, jotta kokonaissuunnitelmasta saadaan viimeistelty ja toimiva. Haluaisin kuitenkin varoittaa vastapainon käsitteestä. Kyse ei ole mistään vastapainosta Euroopan keskuspankille vaan sen täydentäjästä. Se on jotakin aivan muuta. Emmehän halua poliittista vastapainoa Euroopan keskuspankin vakaussuuntautuneisuutta vastaan, vaan se on ja pysyy omana itsenään ja muuttumattomana, eivätkä myöskään yritykset muuttaa vakaussopimusta politiikkojen yhdistelmää soveltamalla saa meidän kannatustamme.
Mielestäni meidän on tehtävä selväksi, että tämä täydentävä yhteensovittamisen politiikka on ratkaiseva lähtökohta sille, että vakautta tuetaan, että vakaus on välttämätön edellytys, että vakaus ei ole vain yksi päämäärä monien joukossa ja että meidän täytyy tältä pohjalta harjoittaa järkevää talouspolitiikkaa kasvun, kehityksen ja työllisyyden nimissä. Tämä on toisenlainen kokonaissuunnitelma kuin se, jonka rouva Randzio-Plath täällä äsken esitti. Uskomme myös, että se, mitä sosiaalisopimuksessa on määrä käsitellä, ei voi tulla kirjatuksi sillä tavoin sopimukseen. Haluamme sosiaalipolitiikkojen lähentämistä, mutta emme valitse sosiaalisopimusta vastapainoksi Euroopan keskuspankille, olemmehan sentään harjoittaneet sosiaalialalla tähän asti järkevää politiikkaa, joka on perustunut vähimmäistason periaatteeseen eikä yhdenmukaistamiseen - uskon, että tämä on tärkeä näkökohta, jota emme saa unohtaa!
Arvoisa puhemies, sallinette, että esitän lopuksi vielä ulkoista edustusta koskevan huomautuksen. Meidän on painotettava sitä, että komissio - kuten herran Hermankin totesi - tulee voimakkaammin mukaan kuvioihin. Euroopan talous- ja rahaliitto on ensimmäiseen pilariin kuuluva asia. Se on yhteisölle kuuluva tehtävä. Talousministerit kuitenkin toimivat ikään kuin se olisi hallitusten välinen asia, yhtä hyvin sen osalta, mitä tulee ulkoiseen edustukseen, kuin myös sen roolin osalta, jota he vaativat itselleen yhdessä Euro 11 -neuvoston muodossa, ja tästä syystä meidän parlamenttina pitäisikin tehdä selväksi se, että me emme salli yhteisölle kuuluvan tehtävän vesittämistä hallitusten väliseksi asiaksi vain siksi, että se palvelisi talousministerien omahyväisyyttä!

Neyts-Uyttebroeck
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, kun lukee mietinnön nimen, saa sen käsityksen, että siinä käsitellään EMUn vaikutuksia perusrakenteisiin laajentumisen yhteydessä. Käy kuitenkin ilmi, että kysymys ei ole lainkaan siitä, sillä laajentuminen mainitaan vain kerran päätöslauselmaesityksen A kohdassa ja silloinkin epäsuorasti. Esittelijä ei juurikaan käsittele laajentumista ja sen vaikutuksia EMUun tai päinvastoin. Esittelijä vaatii tämän mietinnön avulla pakottavaa ja pakollista niin sanottua sosiaalisten, verotuksellisten ja taloudellisten toimenpiteiden yhdistelmää, jolloin näiden toimenpiteiden täytyy olla yhtä sitovia kuin EMUun liittyvien toimenpiteiden.
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, en epäile, että esittelijä hyvässä uskossa ajattelee, että kasvusta ja työllisyydestä voidaan määrätä huolimatta toistuvista näytöistä, jotka ovat päinvastaisia. Minä ja ryhmäni emme ole tästä samaa mieltä. Se ei ole meidän näkemyksemme, ja siitä syystä ryhmämme suuri enemmistö äänestää Barros-Mouran mietintöä vastaan.
Tämän sanottuani haluan tarkentaa kantaamme. Me kannatamme sitä, että Euroopan parlamentti olisi enemmän ja jatkuvammin mukana määriteltäessä yleisiä suuntaviivoja. Me vain vastustamme sitä, että suuntaviivoista tulisi direktiivejä. Siksi kannatamme ehdotettua toimielinten välistä sopimusta. Kannatamme sosiaalista lähentymistä, mutta emme usko, että se voidaan toteuttaa määräämällä vähimmäisnormit.
Kannatamme varmasti tiukkoja ja selkeitä oikeuskäytännön sääntöjä. Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, emme kuitenkaan usko, että ministerineuvosto - vaikka se koostuukin viisaista jäsenistä - pystyy luomaan työllisyyttä ja hyvinvointia Eurooppaan pakottavalla politiikkojen yhdistelmällä.

Herzog
Arvoisa puhemies, vaikka suhtaudunkin hyvin suopeasti José Barros Mouran työhön, minun on sanottava aivan suoraan, että meillä on vielä kädet täynnä työtä emmekä ole aivan valmiita siihen. Esitän kolme näkemystä.
Ensinnäkin te sanotte, että talous- ja rahaliiton peruslähtökohtia ei ole syytä kyseenalaistaa. Minä olen kuitenkin sitä mieltä, että taloudelliset realiteetit johtavat sosiaalisen jännittyneisyyden ja kansallisten ja sosiaalisten ristiriitojen tavoin siihen, että sopimus on määriteltävä uudelleen. Olemme tehneet erityisesti oikeudellisella alalla ja toimielintemme menettelyissä rakenteellisen peruseron sosiaalisen ja taloudellisen välillä, jossa sosiaalinen puoli on syrjäytetty. Tehän itsekin puhutte vain vähimmäismääristä. Tältä osin herra Fernand Hermanin lausunnossa on kohta, jota kannatan erityisesti: työllisyyspolitiikkojen ja talouspolitiikkojen yhteensovittamismenettelyjen yhdistäminen. Se olisi hyvin tärkeä askel oikeaan suuntaan.
Hyväksytte myös sellaisenaan talousarvioiden vakaussopimuksen. Minä olen sitä mieltä, että on tunnustettava tarve kasvattaa julkisia menoja kehityksen rahoittamiseksi. Kyse ei ole budjettivajeesta sinänsä vaan kehityksen rahoittamisesta. Käsitellessänne keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän perussääntöjä puhutte ainoastaan paikallisista parannuksista. Minun mielestäni me tarvitsemme jonkinlaista puitedirektiiviä Euroopan keskuspankkijärjestelmän sääntelemistä varten.
Toiseksi, ja lyhyemmin, te laitatte kaiken talouspolitiikkojen yhteensovittamisen varaan. Mutta kuten on sanottu, siinä on tahtoa, sisältöä ja keinoja koskeva ongelma. Se edellyttää mielestäni vahvasti omaan arvoonsa palautettua demokraattista menetelmää. Euroopan parlamentin tehtävä muodostuu oleelliseksi neuvoteltaessa talous- ja sosiaalipolitiikan vaihtoehdoista, mikä tapahtuu toivoakseni koordinoidusti kansallisten parlamenttien kanssa. Emme voi järjestää kuulemista ja keskustelua vain komission yksittäisen tekstin perusteella, kuten te ehdotatte.
Lopuksi kolmas näkemys, joka koskee Euroopan parlamentin ja Euroopan keskuspankin suhdetta: onko kyseessä se, että parlamentti legitimoi pankin politiikan, vai pikemminkin se, että parlamentti muodostaa poliittisen voiman keskuspankin vastapainoksi? Tarvitsemme vuoropuhelua, mutta se on käytävä poliittisessa yhteydessä siten, että rahapoliittisissa valinnoissa otetaan huomioon myös sosiaalisia ja kestävän kehityksen tavoitteita koskevat unionin politiikat. Jatkakaamme siis työtä, hyvät kollegat.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kun parlamentti antoi 2. toukokuuta viime vuonna hyväksyntänsä rahaliiton kolmannelle vaiheelle, silloin myös monet puhujat asettuivat kannattamaan sitä väittämää, että tämä yhteinen valuutta tavallaan johtaisi automaattisesti poliittiseen liittoon, että se pystyisi omaa sisäistä logiikkaansa noudattamalla voittamaan Euroopan taloudellisen ja poliittisen yhdentymisen välillä vallitsevan epäsuhdan. Tämä oli sille, joka oli valmis sen havaitsemaan, jo tuolloin vaarallinen harhakuvitelma. Uskoakseni tämä harhakuvitelma on tällä hetkellä selvästi jokaisen nähtävissä. Jos joku oli ajatellut, että tämän yhteisen valuutan täytyisi johtaa ja että se vääjäämättä johtaisi yhteiseen talouspolitiikkaan, edelleen työllisyyspolitiikkaan ja lopulta sosiaaliseen liittoon, hän saa tällä hetkellä todeta pettyneensä. Työllisyyshuippukokous toisensa perään on epäonnistunut. Euroopan yhdentymisen taloudelliset toimijat eivät luo poliittista Eurooppaa. Sitä ajatellen on monien tuntema kiinnostus Euroopan muuttamiseksi markkinoiksi ilman politiikkaa aivan liian suurta.

Spiers
Arvoisa puhemies, herra Barros Mouran mietinnössä on paljon sellaista, mihin voidaan suhtautua myönteisesti. Sanokoon herra Voggenhuber mitä sanoo, EMUlla on varmasti suuret poliittiset vaikutukset. On ennenaikaista odottaa näkevänsä viiden viikon jälkeen heti täydellisesti toimiva taloudellinen ja sosiaalinen unioni. EMUlla on suuret poliittiset vaikutukset, joita sen kannattajat ovat usein vähätelleet tai jotka on jopa kielletty. Herra Barros Mouraa on onniteltava siitä, että hän on korostanut näitä poliittisia vaikutuksia.
Häntä on onniteltava myös siitä, että hän on pyrkinyt varmistamaan, ettei EMU kasvata demokratiavajetta enempää kuin on ehdottomasti välttämätöntä. Se kasvaa epäilemättä: riippumaton ja hädin tuskin vastuullinen keskuspankki, joka julkistaa pöytäkirjansa vasta jonkin ajan kuluttua, ei ole mielestäni missään nimessä toivottava. Herra Barros Moura tekee kuitenkin useita järkeviä ehdotuksia sen takaamiseksi, että demokratiavaje ei kasva liikaa.
Mietinnössä on kuitenkin monia asioita, jotka huolestuttavat minua, ja puhun nyt muiden parlamentin brittiläisten Labour-puolueen edustajien puolesta. Emme suhtaudu myönteisesti varsinkaan siihen ehdotukseen, että Euro-neuvosto pyhitetään sisällyttämällä se perustamissopimukseen. EU: ssa on jo neljä jäsentä, jotka eivät tosiasiassa ole rahaliiton jäseniä, ja laajentumisen edetessä Euroopan unioniin liittyy uusia jäseniä, jotka eivät osallistu euron käyttöön. Meidän on varottava vakiinnuttamasta kahden kerroksen Eurooppaa, kuten tapahtuisi, jos Euro-neuvosto vahvistettaisiin perustamissopimuksessa.
Emme myöskään hyväksy verojen yhdenmukaistamista määräenemmistöpäätöksillä. Paitsi Isossa-Britanniassa myös koko Euroopassa ollaan hyvin epäluuloisia ja huolestuneita rahaliiton tulevista vaikutuksista, ja rahaliitto voi onnistua vain siinä tapauksessa, että sitä viedään eteenpäin yksimielisesti. Pyrkimys pakottaa ihmiset tällä tavalla yhdenmukaiseen verotukseen ei varmasti edesauta saavuttamaan yksimielisyyttä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Samasta syystä viittaus federalistiseen budjettijärjestelmään tuskin auttoi asiaa: jokainen, joka tuntee vähänkin brittiläistä politiikkaa, tietää, että Eurooppaan liittyvässä yhteydessä ei saa koskaan käyttää tiettyä f: llä alkavaa sanaa, jos ihmiset pyritään saamaan tiiviimmin mukaan Euroopan unioniin. Näistä ja muista syistä parlamentin brittiläiset Labour-puolueen edustajat äänestävät tyhjää herra Barros Mouran mietinnöstä.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmän edustajana päätän tämän keskustelun ryhmäni puolesta sanomalla, että kannatamme Barros Mouran mietintöä.
Olen sitä mieltä, että tämä mietintö ja herra Barros Mouralle antamamme tuki osoittavat, että talous- ja rahaliiton vaikutuksista ollaan pääosin yksimielisiä. Olen myös sitä mieltä, että 2. toukokuuta tehty päätös on ratkaiseva. Espanjalaisille toukokuun 2. päivä on vuosisatojen ajan merkinnyt kapinaa ranskalaisia vastaan. Luulen, että toukokuun 2. päivä tulee vuodesta 1998 lähtien merkitsemään jotakin muuta: sitä, että rakensimme yhdessä Euroopan.
Luulen myös, että herra Barros Mouran mietinnössä kaikkein tärkeintä on se, että siinä katsotaan tulevaisuuteen. On selvää, että tämä tie tulee olemaan täynnä vaikeuksia, koska olemme rakentamassa jotakin uutta. Muistaakseni paroni Lamfalussy sanoi, että yhtenäisvaluutan rakentamisprosessissa oli enemmän " jossittelua" , enemmän ehtolauseita kuin Rudyard Kiplingin kuuluisassa runossa, jonka nimi on nimenomaan " Jos" . Yhtenäisvaluutan luomisen tiellä on todellakin paljon jossittelua.
Herra Barros Moura selvittää ne ongelmat, jotka meidän on tulevaisuudessa kohdattava. Mielestäni hän onnistuu siinä hyvin Euroopan parlamentin aseman ja uusien eurooppalaisten politiikkojen osalta. Ymmärrän hyvin, että mietinnössä on paljon sellaisia asioita, joista herra Spiers - minusta vaikuttaa siltä, että hän edustaa pikemminkin old labouria kuin new labouria -ei pidä. Mutta, herra Spiers: niin tulee lopulta käymään.
Meidän on loppujen lopuksi edettävä - haluammepa me sitä tai emme - kohti veropolitiikkojen suurempaa yhdenmukaistamista, ja päätökset on tehtävä määräenemmistöllä. Nimittäin laajentuneessa Euroopassa - joka on herra Barros Mouran esille ottama aihe - johon kuuluu 28 tai 30 jäsenvaltiota, on mahdotonta tehdä yksimielisiä päätöksiä. On totta, että yksimielisyys on toivottavaa, mutta päätöksiä on tehtävä, jos haluamme, että Eurooppa toimii.
Olen varma, arvoisa puhemies, että parlamentti, joka on aina ollut Euroopan yhdentymisen eturintamassa, haluaa, että Eurooppa toimii. Olen sen vuoksi sitä mieltä, että monet herra Barros Mouran esittämistä näkökohdista ovat ja tulevat olemaan hyödyllisiä tulevaisuudessa. Sen vuoksi me kannatamme niitä.

Haarder
Euro-yhteistyö vaatii itsekuria, ja se estää tekemästä tiettyjä tyhmyyksiä ja pakottaa maat huomioimaan toisensa. Siitä ei ole vaaraa työllisyydelle. Siitä on hyötyä työllisyydelle ja yhteiskunnan turvallisuudelle. Se on ase niitä tyhmyyksiä vastaan, joita erityisesti sosiaalidemokraattiset hallitukset tekivät ennen hyvinvoinnin ja turvallisuuden kustannuksella. On kuitenkin edelleenkin olemassa sosiaalidemokraatteja, jotka uskovat, että heidän on suojeltava meitä euron seurauksilta käyttämällä uusia keskitettyjä ohjausvälineitä. Se on täyttä roskaa! Eurolla päinvastoin suojellaan meitä entiseltä sosiaalidemokraattien politiikalta, johon kuului devalvoinnit, alijäämät ja keskuspankin päätöksiin sekaantuminen.
Meille, jotka olemme maasta, jossa politiikan kurssi on ollut vakaa jo 17 vuotta, tämä on toiminut selkärankana rakennettaessa sitä hyvinvointia, turvallisuutta ja työllisyyttä, josta olemme saaneet samalla nauttia. Olemme iloisia siitä, että voimme osallistua euroon ja pääsemme siten osallisiksi sen kaikista eduista.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, kun hyväksyimme EMUn ja euron, arvelimme, että euron myötä politiikka palaa Eurooppaan, ja mielestäni kollega Mouran mietintö on hyvä osoitus tästä.
Mielestäni mietintö osoittaa ainakin yhden asian: että Amsterdamin sopimus on jo saatettu päätökseen ja että on aika valmistautua sen uudistamiseen, näin sanoi parlamentille jo toissapäivänä herra Fischer ja samaa sanovat muut puheenjohtajavaltio Saksan edustajat. Arvoisa puhemies, olen lukenut lehdistä, että jotkin asiantuntijakomiteat työskentelevät epävirallisesti tämän uudistuksen parissa. Mielestäni myös Euroopan parlamentin pitäisi valmistautua tähän uudistukseen virallisemmalla tasolla, niin että me kaikki voisimme osallistua siihen.
Siihen asti kollega Mouran ehdotukset ovat mielestäni aivan oikeita, ja varsinkin ne ehdotukset, jotka koskevat toimielinten välistä sopimusta, joka voisi antaa poliittisen tulkinnan perustamissopimuksen nykyisille määräyksille, euro 11 -neuvoston valvonnalle - on tekopyhää jättää politiikan järjestäminen sen vastuulle ilman omaa sanansijaa - sekä sopimusta yhteisön politiikasta ja työllisyydestä, jota ilman euro ja rahaunioni eivät voi saada kansalaisten silmissä mitään oikeutusta.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jotkut ottivat täällä esille Amsterdamin sopimuksen, mutta tässä perustamissopimuksessa ei ollut sallittua mainita, mitä institutionaalisia vaikutuksia EMUun siirtymisellä on. Palatkaamme aiheeseen. On jo aikakin, sillä jos emme puhu siitä, joudumme todistamaan hallitusten välisen politiikan salakavalaa paluuta, mitä emme halua. Aivan ensimmäiseksi on mielestäni otettava esille kolme tärkeää asiaa. Ensinnäkin olen kollegani Philippe Herzogin kanssa samaa mieltä siitä - mitä olemme jo jonkin aikaa vaatineet parlamentissa -, että laajat talouspoliittiset suuntaviivat ja työllisyyspoliittiset suuntaviivat on nivellettävä paremmin yhteen, koska muussa tapauksessa sosiaaliala jää talousalan liitteeksi. Se ei ole oikea tapa ratkaista edessämme olevia ongelmia. Toiseksi euroalueen edustaminen kansainvälisellä tasolla on selvästi vasta alkuvaiheessa. Se oli kiireellinen asia ja jotakin näperreltiin. Se ei kuitenkaan riitä pitkällä aikavälillä. On löydettävä jokin pitemmälle viety ratkaisu. Kolmanneksi EMUun ja euroon siirtyminen edellyttää sitä, hyvät kollegat, että meidän on siirryttävä määräenemmistöpäätöksiin sekä veroalalla että koko sosiaalialalla.
Lopuksi siirryn asian ytimeen. Euron käyttöönoton institutionaalisia vaikutuksia ei pidä tarkastella ainoastaan laajentumisen yhteydessä. Niitä on tarkasteltava myös laajemmassa yhteydessä välttämättömän toimielinten uudistuksen kanssa. Euro-neuvoston olemassaolo on kummassakin yhteydessä hyvä asia, koska se on tarvitsemamme tehokas väline. Mutta se on vastasyntynyt lapsi. On ajateltava tulevaisuutta. Meidän on vahvistettava tämän elimen demokraattista valvontaa; koska se on tehokas, sitä on valvottava, on tiedettävä, miten se harjoittaa vuoropuhelua parlamentin kanssa. Se on myös sovitettava koko toimielinjärjestelmään laajentumista silmällä pitäen. Oleellinen kysymys herra Barros Mouran ja herra Bourlangesin mietintöjen välillä on mielestäni se, miten nämä kaksi kysymystä nivotaan yhteen. Ecofin-neuvostosta ei todellakaan voi tulla neuvoston johtavaa neuvostoa. Yleisten asioiden neuvoston on löydettävä jälleen koordinoiva tehtävänsä. Jos se ei sen vuoksi voi enää käsitellä ulkoasioita, käyköön niin! Me tarvitsemme kuitenkin koordinoivaa neuvostoa, joka sovittaa yhteen ulkoasiat, talous- ja raha-asiat ja työllisyyden. Se ei voi olla Ecofin-neuvosto.

Theonas
Arvoisa puhemies, käsittelemässämme mietinnössä suuntaudutaan entistä keskitetympään unionin ja jäsenvaltioiden talous- ja rahapolitiikan hoitamiseen, niin keskitettyyn, että se mielestäni ylittää jopa EMUn arkkitehtien, jotka tietenkään eivät olleet Euroopan parlamentissa, odotukset.
Siinä tuetaan institutionaalista ilmausta monien nopeuksien Euroopasta ja ajetaan talouspolitiikan yhdentämisen nimissä sitä, että Ecofinille annettaisiin taloudellisen hallituksen asema ja jäsenvaltioille taas oikeudellisesti velvoittava alisteinen asema talouspolitiikan yleistä suuntaa linjattaessa. Kyseessä ovat valinnat, jotka vahvistavat Euroopan keskuksen poliittista voimaa ja vievät jäsenvaltioilta kaikki mahdollisuudet laatia talous- ja sosiaalipolitiikkaa ja jotka aiheuttavat ainoastaan huolta työväestössä ja laajoissa kansankerroksissa, jotka joutuvat maksamaan Maastrichtin, EMUn ja vakautussopimuksen valintojen seuraukset.
Arvoisa puhemies, on selvää, että tämän arvioinnin pohjalta me emme voi kannattaa tätä mietintöä.

De Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, herra Barros Mouran mietintö on tervetullut nyt heti euron käyttöönoton jälkeen. Se tulee sopivaan aikaan, ja oli todella mielenkiintoista pohtia nyt talous- ja rahaliiton vaikutuksia unionin tulevaan toimielinten uudistukseen ennen seuraavaa laajentumista. Komissio kannattaa hyvin suurelta osin mietinnössä olevia ehdotuksia ja analyyseja. Olen kuitenkin sitä mieltä, että asian tarkastelua on syvennettävä. Se on suunnattava tulevaisuutta kohti, kuten herra Mendes de Vigo juuri sanoi. Sitä on syvennettävä sopivassa vaiheessa, kun on hankittu kokemusta talous- ja rahaliiton toiminnasta ja euron vaikutuksista muihin politiikkoihin ja eurooppalaisiin toimielimiin.
Tästä näkökulmasta haluaisin vastauksena kysymyksiinne muistuttaa lyhyesti mieliin kaksi asiaa. Toisaalta talous- ja rahaliiton taloudelliset näkökohdat institutionaalisesta näkökulmasta ja toisaalta talous- ja rahaliiton toteuttamisen vaikutukset yhteisön institutionaaliseen tasapainoon.
Ensimmäisestä asiasta sanoisin, että EMU on erityislaatuinen rakennelma - monet teistä korostivat tätä - koska se kattaa yhteisen rahapolitiikan ja kansallisen toimivallan piiriin jäävät talouspolitiikat. Tästä syystä niitä on koordinoitava; tästä syystä myös Eurooppa-neuvostot ovat jo monena vuonna määritelleet puitteet talouspolitiikkojen entistä paremmalle koordinoinnille. Kyseessä ei ole vastapainojen muodostaminen - kuten herra Brok toi juuri erinomaisesti esille.
Entistä parempi koordinointi riippuu monista välineitä. Ne ovat teille tuttuja: ne ovat laajat suuntaviivat, liialliset alijäämät sekä vakaus- ja kasvusopimus, mutta yhdyn esittelijänne näkemykseen, ja komissio on hänen kanssaan samaa mieltä hänen todetessaan, että laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen on oltava yleinen talouspolitiikkojen koordinoinnin väline.
Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa edellytettiin, että laajoissa suuntaviivoissa otetaan huomioon työllisyyspoliittiset suuntaviivat, ja Wienin Eurooppa-neuvoston jälkeen voimme odottaa kahta lisätutkimusta. Toinen, joka koskee sisämarkkinoita, on Cardiff 1 -kertomus ja toinen, joka koskee talousuudistuksia, on Cardiff 2 -kertomus. Tästä huomaattekin hyvin, että euron käyttöönotto kannustaa, ja on kannustanut, laatimaan todellisen eurooppalaisen talouspoliittisen ohjelman. Tärkeää on siis laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen sisältö, joka koskee yhtä lailla budjettipolitiikkoja, kilpailukyvyn parantamista ja valuuttapolitiikkaa kuin tavara- ja palvelumarkkinoita sekä työmarkkinoita. Näiden kaikkien alojen tavoitteena on saada talouspolitiikka palvelemaan Euroopan kasvua ja työllisyyttä.
Tässä siis hyvin karkeasti luonnosteltuna nykyinen oikeudellis-institutionaalinen kehys, ja kuten te, herra esittelijä, toitte aivan oikein esille, meidän tehtävämme komissiona on valvoa tämän toiminnan johdonmukaisuutta varmistamalla, että talouspolitiikkojen koordinoinnin eri osatekijät saadaan täysin yhdenmukaisiksi. Panin kiinnostuneena merkille ehdotuksenne - jota korostivat myös herra Herzog ja rouva Berès - laatia työllisyyspoliittiset suuntaviivat samanaikaisesti laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen kanssa. Olen henkilökohtaisesti samaa mieltä kanssanne, mutta tästä asiasta kiistellään paljon jopa komissiossa, koska siihen liittyy erilaisia ongelmia. En puutu nyt tässä yhteydessä asian yksityiskohtiin, mutta sen vuoksi - vaikka tätä ongelmaa ei ole saatu täysin ratkaistua - olemme tosiasiassa ottaneet työllisyyspoliittisten suuntaviivojen sisällön mukaan laajoihin talouspoliittisiin suuntaviivoihin, joita käsittelemme ensi heinäkuussa.
Huomaatte siis, että täyttääkseen tehtävänsä komissio pyrkii varmistamaan näiden toimien johdonmukaisuuden, mutta se varmistaa myös jäsenvaltioiden taloudellisen kehityksen jatkuvan seurannan. Tästä syystä - ja näitä ohjeita, tätä menetelmää me sovellamme ainakin omalla vastuullani olevissa yksiköissä - työskentelemme ammattitaitoisesti, täsmällisesti ja tunnollisesti. Tästä syystä pääosasto II: n yksiköt on järjestetty viime aikoina täysin uudelleen, jotta niissä pystytään arvioimaan mahdollisimman tarkasti euroalueen tilannetta sekä analysointia että ennakointia varten. Euroalueella on opittava suunnittelemaan.
Lisäksi pohdimme parhaillaan ajatusta järjestää Brysselissä tänä vuonna - toivoisin, että näin voitaisiin tehdä säännöllisin väliajoin, esimerkiksi kerran tai kaksi kertaa vuodessa - talouskokouksia, jotka olisivat opintopäiviä, joihin parlamenttinne tietysti osallistuisi parhaimpien riippumattomien asiantuntijoiden avustuksella, ja jotka antaisivat mahdollisuuden syventää Euroopan talouspoliittista pohdintaa sen näkyvyyden ja avoimuuden lisäämiseksi tuoden siten oman osansa demokraattiseen keskusteluun, jota te niin kovasti toivotte.
Esittelijänne kehottaa meitä myös menemään pidemmälle ja pohtimaan laajojen suuntaviivojen kattavuutta sitovan " politiikkojen yhdistelmän" (policy mix) kehittämiseksi. Ehdotatte 103 artiklan 2 kohdan muuttamista, mutta muistutan teille, että nykyisessä perustamissopimuksessa, on jo määräys, jonka mukaan neuvosto hyväksyy laajat talouspoliittiset suuntaviivat määräenemmistöllä. Panen kuitenkin tarkasti mieleeni toiveenne, ja komissio käsittelee kiinnostuneena ehdotuksenne; se tietää joka tapauksessa, mihin se perustuu.
Ehdotusta tarkasteltaessa on kuitenkin otettava huomioon vasta käynnistyneen talous- ja rahaliiton käytännön toiminta sekä Euro 11 -neuvoston ja Ecofin-neuvoston rooli. Ehdotin teille Euro 11 -neuvoston tunnustamista perustamissopimuksessa mutta herra Spiers oli käsittääkseni eri mieltä asiasta. Se on ongelma, joka vaivaa meitä nyt ja myös tulevina vuosina, vaikka meillä on silloin kokemusta.
Komissio on omalta osaltaan puhunut aina laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen toiminnallisuuden parantamisen puolesta. Ne eivät todellakaan ole epäonnistuneita, herra Herman, vaikka ne eivät ole niin hyviä ja toimivia kuin toivoisimme. Tänä vuonna muotoilemme vuoden 1999 laajoja talouspoliittisia suuntaviivoja koskevat ehdotuksemme vielä konkreettisemmiksi kaikille jäsenvaltioille, ja te voitte tutustua niihin maaliskuusta lähtien.
Edustamisesta kansainvälisellä tasolla tehtiin sopimus Wienissä. Sopimusta on noudatettava, ja puheenjohtajavaltio Saksan tehtävänä on saada tärkeimmät kauppakumppanimme ja tärkeimmät kumppanimme hyväksymään se kansainvälisellä tasolla. Luotan täysin siihen, että puheenjohtajavaltio Saksa hoitaa asian niin, että tätä valtioiden ja hallitusten päämiesten tasolla tehtyä sopimusta - joka on luonteeltaan tilapäinen vähimmäissopimus - noudatetaan.
Toinen asia, jonka haluaisin palauttaa pikaisesti mieliin, koskee institutionaalista tasapainoa. Korostitte aivan oikein, rouva Randzio-Plath, sitä demokratiavajetta, josta Euroopan unioni kärsii EMUn yhteydessä. Olen todellakin sitä mieltä, että ajatus toimielinten välisestä sopimuksesta - joka on toinen esittelijänne ehdottamasta kahdesta ratkaisusta ja jota myös herra Papayannakis korosti - on hyvä asia. Komissio suhtautuu siihen myönteisesti ja on aina tukenut sen solmimista ja toteuttamista. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että siinä olisi virallistettava tällä alalla jo vallitsevat käytännöt ja tutkittava tiettyjä teidän, herra esittelijä, mainitsemianne ratkaisuja sekä monenvälisen valvonnan määrittelyä että sen seurantaa varten.
Euro vaikuttaa myös tiettyihin politiikkoihin. Ajattelen ennen kaikkea veropolitiikkaa, jotta vältettäisiin ainakin alennuskilpailu verojen osalta. Ajattelen myös sosiaalipolitiikkaa, koska siinäkin yhteydessä parlamenttinne on osallistuttava uuden sosiaalisen sopimuksen laadintaan ja toimiin, joiden tarkoituksena on säilyttää eurooppalainen sosiaalipoliittinen malli. Tässä joitakin aloja - joita en tarkastele lähemmin - joille talous- ja rahaliitto ulottaa luonnollisesti vaikutuksensa.
Päätteeksi käsittelen vielä viimeistä vaihetta, toisin sanoen uusia institutionaalisia saavutuksia. EMUn etuna on se, että se tarjoaa meille menetelmän. Mitä tämä menetelmä pitää sisällään? Siihen kuuluu täsmällisten tavoitteiden - siirtymisen ehtojen, määräaikojen - ja suunnitelmallisen joustavuuden määrittely tiettyjen institutionaalisten uutuuksien innoittamiseksi. Menetelmä on otettava huomioon erityisesti Euroopan unionin tulevaa laajentumista edeltävässä vaiheessa institutionaaliseen keskusteluun liittyvissä pohdinnoissamme, jotka koskevat kahta tärkeää aihetta. Ensimmäinen aihe on määräenemmistöpäätös. Rouva Berès on oikeassa: jos halutaan välttää päätöksentekojärjestelmän lamaantumisen riski, järjestelmää on laajennettava ja yleistettävä. Siinä on kuitenkin yksi suuri ongelma - jonka herra Spiers toi hyvin esille - nimittäin veropolitiikkaa koskeva ongelma. On tehtävä valinta tehokkuuden ja kansallisen itsemääräämisoikeuden välillä. On valittava jompi kumpi, ja tämä ongelma on samalla ratkaistava. Toinen tärkeä tekijä on komission ja yleensä toimielinten, siis myös neuvoston toiminta. Mitä mallia sitten harkitaankin, sen on vastattava kolmeen vaatimukseen, jotka ovat tehokkuus, edustavuus ja demokraattinen valvonta.
Lopuksi haluaisin sanoa esittelijänne tavoin, että minun silmissäni euro muodostaa tällä hetkellä todellisen katalysaattorin, jonka pohjalta Eurooppa voi jäsentyä, vahvistua, kehittyä ja laajentua. On myös tärkeää, että Eurooppa pystyy mukautumaan ja uudistumaan. Tässä mielessä tämänpäiväinen mietintönne on mielenkiintoinen ja hyödyllinen osatekijä, jolla on oma vaikutuksensa tulevien kuukausien pohdinnoille.

Barros Moura
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää hyvin lyhyen puheenvuoron, en kommentoidakseni keskustelua vaan antaakseni pienen tiedonannon herra Herzogille.
Olen iloinen siitä, että tunnustetaan, että mietinnössäni esitetään kysymyksiä tulevaisuutta varten, vaikka siinä ei tietysti voida tässä vaiheessa antaa niihin vastauksia. Olen iloinen myös istuntosalissa läsnä olevien liberaalien esittämästä arvostelusta, mikä vahvistaa ajatustani siitä, että olen valinnut oikean talous- ja sosiaalipolitiikan. Haluaisin pyytää herra Herzogia lukemaan tarkistuksen 11, jonka sosialistiryhmä esitti pyynnöstäni ja joka koskee nimenomaan julkisten investointimenojen merkitystä; näitä menoja ei pidä verrata kulutusmenoihin eikä asettaa samalle tasolle niiden kanssa laskettaessa julkistalouden alijäämää.

Haarder
Arvostan sitä, että komission jäsen on kohtelias ja diplomaattinen, mutta eikö hän halua ottaa kantaa mietinnön 10 kohtaan? Kannattaako komission jäsen sitä, että eurolla pitää olla yhteinen tavoite, vai kannattaako hän sitä - mitä 10 kohdassa ehdotetaan - että tarvitsemme sitovan yhteisen talouspolitiikan? Pyydän, että komission jäsen ottaisi tähän kantaa. Komissiollahan on tapana sanoa, mitä se kannattaa ja mitä se vastustaa. Kannattaako komissio 10 kohtaa? Toivon että ei, mutta haluaisin saada siihen vahvistuksen.

De Silguy
Vastasin mielestäni selvästi: laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen on oltava mahdollisimman toiminnallisia, täsmällisiä ja käytännönläheisiä. Ihanteellisimmassa tapauksessa ne olisivat todellakin sitovia ja velvoittavia, mutta se ei ole mahdollista perustamissopimuksen tässä vaiheessa. Näin ollen tällä alalla on edettävä käytännönläheisesti eli käytettävä ensinnäkin ryhmäpainostusjärjestelmää, ministerien keskinäistä painostusta asioiden viemiseksi eteenpäin. Se on alkamassa, huomasimme sen viime maanantaina Ecofin-neuvostossa käsitellessämme vakaus- ja lähentymisohjelmia. Kokemuksen perusteella saamme selville, miten hyvin ja millä tavalla voimme päästä ylimääräisen vaiheen läpi, jotta järjestelmästä saadaan sitovampi. Liiallinen kiirehtiminen olisi vahingollista ja estäisi todennäköisesti saavuttamasta niitä tavoitteita, joihin suuntaviivojen sitovuuden kannattajat pyrkivät.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Neuvoston päätösmenettely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bourlangesin laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A4-0049/99) neuvoston päätöksentekoprosessista laajentuneessa Euroopassa.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, käsiteltävänämme oleva mietintö erottuu niin aiheensa, kattavuutensa ja sisältönsä kuin painotuksensakin puolesta.
Ensinnäkin aiheensa puolesta, koska parlamentti on päättänyt puuttua institutionaalisten asioiden valiokunnan välityksellä asioihin, jotka eivät kuulu sille, eli puhua läpinäkyvällä tavalla ja avoimesti toisesta toimielimestä: neuvostosta. Jotkut ovat loukkaantuneet tästä; meidän mielestämme se on kuitenkin meidän tehtävämme sekä siksi, että parlamentin on kannettava huolta koko unionin toimielinjärjestelmän tulevaisuudesta, että myös siksi, että kukaan ei näe itseään niin hyvin kuin muut. Omalta osaltani en pitäisi sopimattomana sitä, että neuvosto laatisi kertomuksen parlamentista.
Toiseksi kattavuutensa puolesta. Mietinnössä tarkastellaan neuvoston päätöksentekoprosessia ja yleensä neuvoston toiminnassa olevia ongelmia varoen sanomasta viimeistä sanaa Euroopan unionin institutionaalisessa historiassa, kun sen lopullinen täyttymys on saavutettu, mutta lankeamatta kuitenkaan lyhytnäköisyyden ansaan. Pyrimme määrittelemään tiettyjä muutoksia, jotka on tehtävä kolmen edessämme olevan haasteen valossa: Euroopan unionin politiikkaan siirtymisen haasteen, euron haasteen, joka pakottaa määrittelemään talouspolitiikan tai täsmentämään sitä, ja laajentumisen haasteen, johon liittyy jäsenten suuresta määrästä aiheutuva paine.
Mietintö erottuu myös sisältönsä puolesta. Sen joissakin kohdissa ehdotetaan ja suositellaan toimielinten uudistamista muuttamalla perustamissopimuksia. Toisissa kohdissa ehdotetaan toimielimiin suppeampia muutoksia ja jopa hallinnollisia järjestelyjä. Olemme tosiasiassa sitä mieltä, että neuvosto toimii kokonaisuutena riippumatta käytetyistä oikeudellisista välineistä. Perustamissopimusten perusteella toteutettavia uudistuksia on tietysti vähän, mutta kaikki neuvoston toimintaan tehtävät muutokset ovat sen sijaan hyvin merkittäviä.
Lopuksi mietintöä on painotettu erityisellä tavalla. Sillä halutaan vastustaa tiettyä epäsuotuista kehitystä. Erottaisin siinä kaksi suuntausta: lamaantumiseen johtavan kehityksen, joka liittyy pääasiassa jäsenmäärän kasvuun, jota ei ole sovitettu yhteen tarvittavien uudistusten kanssa (tässä on kyseessä koko määräenemmistöongelma), ja turvautuminen entistä enemmän epävirallisiin menettelyihin, tilapäisiin komiteoihin, henkilöstön tai hallitusten välisiin kokouksiin, joilla pyritään korvaamaan perustamissopimuksen mukaiset menettelyt, joiden etuna on tehokkuus, avoimuus ja demokraattisuus. Me vaadimme: vähemmän epävirallisuutta, enemmän kurinalaisuutta, enemmän virallisten menettelyjen noudattamista!
Mietinnössä on kaksi suurta lukua: rakenteet ja menettelyt. Minulla ei ilmeisesti ole aikaa käsitellä yksityiskohtaisesti tätä kaikkea minulle annetussa ajassa.
Rakenteiden osalta korostaisin seikkaa, jonka rouva Berès muistutti juuri hyvin osuvasti mieliin: yleisten asioiden neuvoston kriisiä. Mietinnössä suositellaan selkeän eron tekemistä toisaalta ulkoasioiden hoidon, jonka on kuuluttava ulkoministerien vastuulle, ja toisaalta yleisten asioiden hoidon välillä, joka on koordinoiva tehtävä ja jonka on kuuluttava koordinoivaa viranomaista lähellä olevien ministerien vastuulle. Tämä on tärkeää. Mikään ei kuitenkaan estä sitä, että he ovat ulkoministerejä, jos valtiot niin tahtovat.
Menettelyjä koskevassa luvussa olemme jossain määrin huolestuneita määräenemmistöpäätösten käytön rajoittamisesta. Mietinnössä on hieman uskaliaita omia varoja ja ulkopolitiikkaa koskevia ehdotuksia, joita kollegamme eivät ehkä kannata, mutta on käsitettävä, että tulevaisuuden Euroopassa kaikki se, missä edellytetään yksimielisyyttä, joutuu kärsimään tehottomuudesta.
Yleisemmässä mielessä mietinnössä kehotetaan kaikkia jakamaan toimivalta loogisesti neuvoston ja komission välillä. Tällä hetkellä ollaan muodostamassa kahta rinnakkaista toimeenpanoketjua. Se ei ole toivottavaa; komission on vastattava kaikilla aloilla ehdotusten teosta ja toimeenpanosta. Neuvoston on vastattava lainsäädännöstä, mutta se ei saa tehdä ehdotuksia eikä vastata toimeenpanosta, eikä komissio saa omaksua vastaavia hallitukselle kuuluvia tehtäviä. Selventäkäämme tehtävänjakoa. Se on sanomamme.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä menettelyä koskevan esityksen. Kuten herra Bourlanges on erittäin hyvin sanonut, tämän keskustelun keskipisteenä on neuvosto. Haluaisin kysyä arvoisalta parlamentin puhemieheltä, kuka edustaa tällä hetkellä neuvostoa tässä keskustelussa.

Puhemies
Rouva Izquierdo Rojo, myös puhemiehistö jakaa teidän tunteenne siitä, että neuvoston olisi pitänyt tänään olla läsnä. Kuitenkaan neuvoston läsnäoloa ei ole edellytetty, siitä ei ole tiedotettu eikä neuvosto ole täällä edustettuna. Enempää en osaa tästä sanoa.

Corbett
Arvoisa puhemies, unionin tulevaisuuden kannalta, kun meillä on 20, 24, 25, 26 tai 27 jäsenvaltiota, kuten lähivuosina tulee olemaan asian laita, ei ole mitään sen tärkeämpää asiaa kuin neuvoston päätöksentekomenettelyjen uudistaminen. Siksi parlamentin on syytä tarkastella tätä kysymystä. Laajentuneen Euroopan unionin toiminta riippuu tässä mietinnössä esitettyihin kysymyksiin annettavista vastauksista. Tiedämme, että kun neuvoston pöydän ääressä on yli 20 valtiota, kaikki ne alat, joilla edellytetään yksimielisyyttä, ovat aloja, joilla Euroopan unioni todennäköisesti lamautuu. Jos se pystyy tekemään päätöksiä, ne syntyvät hitaasti ja vaivalloisesti ja pienimmän yhteisen tekijän perusteella.
Tämän vuoksi uudistus on välttämätön. Kaikki yksimielisyyttä edellyttävät politiikan alat jäävät pöydälle. Mutta kaiken lisäksi yksittäinen hallitus voi halutessaan hyvin helposti pysäyttää Euroopan unionin koko toiminnan. Ajatelkaamme esimerkiksi nimityksiä: komission puheenjohtajan nimittäminen, keskuspankin pääjohtajan nimittäminen ja jopa tilintarkastustuomioistuimen jäsenen nimittäminen edellyttävät neuvoston yksimielisyyttä. Yksittäinen hallitus saattaa hyvinkin joutua kiusaukseen pitää unionia panttivankinaan. Olemmehan nähneet tällaista aikaisemminkin. Ison-Britannian entinen konservatiivihallitus esti hullun lehmän tautia koskeneessa kiistassa neuvoston kaiken päätöksenteon, jossa kiistan ratkaiseminen edellytti yksimielisyyttä. Mitä takeita meillä on siitä, ettei joku hallitus joudu kiusaukseen käyttää samanlaista taktiikkaa, kun pöydän ympärillä on yli 20 valtiota?
Olemme myös nähneet, miten vaikeita kiistoja syntyi keskuspankin pääjohtajan hiljattaisesta nimityksestä ja komission puheenjohtajan nimityksestä neljä vuotta sitten. Kummassakin tapauksessa yksi hallitus pystyi estämään menettelyn jatkamisen saadakseen muut maksamaan poliittisen hinnan myönnytyksestä, joka lopulta tehtiin, tai uudesta kompromissiratkaisusta, johon oli päästävä. Se oli hyvin vaikeaa. Kuvitelkaapa sama tilanne, kun jäsenvaltioita on yli 20. Tästä syystä ensimmäinen ja kaikkein oleellisin uudistus on määräenemmistöpäätösten käytön huomattava laajentaminen. Ilman sitä laajentumisesta tulee uhkapeli ja se saattaa lamaannuttaa toimintakykymme.
Meidän on todellakin pohdittava äänten painotusta neuvostossa. On ehdotettu kaksoisenemmistöjärjestelmää: äänten enemmistöä ja väestön enemmistöä tai valtioiden ja väestön enemmistöä. Herra Bourlangesin mietinnössä korostetaan, että ei ole ehdotonta tarvetta välttää mahdollisuutta, jossa määräenemmistön muodostaisivat väestön vähemmistöä edustavat valtiot. Se on laskennallisesti mahdotonta. Siksi minä ja - tähän saakka - myös ryhmäni olemme aina suhtautuneet hyvin varauksellisesti ajatukseen, että neuvostossa siirryttäisiin vähitellen käyttämään kaksoisenemmistöjärjestelmää. Neuvoston äänten olisi edustettava valtioita vastaavalla tavalla kuin parlamentissa, jossa on Euroopan unionin väestöä edustava suhteellisempi järjestelmä.
Parlamentti toteuttaa tässä mietinnössä perinteistä ennakoivaa tehtäväänsä, hieman uskaliaastikin mutta suunnaten katseensa tulevaisuuteen - kuten teimme yhtenäisasiakirjaa edeltäneessä Spinellin mietinnössä, Maastrichtin sopimusta edeltäneessä Martinin mietinnössä ja Amsterdamin sopimusta edeltäneessä Bourlangesin mietinnössä. Tiedämme, että jatkossa järjestetään uusia hallitusten välisiä neuvotteluja perussopimusten uudistamiseksi näiden asioiden osalta. Teemme oikein tuodessamme esille tulevaisuutta ennakoivia asioita.
Tietyt asiat aiheuttavat tietysti ongelmia. Oma ryhmäni on havainnut ongelmia ja se esittää myöhemmin tarkistuksia ja vaatii erillisiä äänestyksiä tietyistä kohdista. Jos kuitenkin ymmärretään se, että parlamentti toteuttaa tässä yhteydessä näkijän tehtäväänsä katsomalla tulevaisuuteen, tuomalla ongelmat avoimesti esille ja kannustamalla hallituksia menemään pitemmälle pidättyväisyyden sijasta, silloin ymmärretään tämän mietinnön merkitys; onnittelen esittelijää hänen valtavista ponnisteluistaan mietinnön hyväksi.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, mielestäni herra Corbett ylisti herra Bourlangesin mietintöä parhaalla mahdollisella tavalla, vertaamalla sitä Spinellin mietintöön. Itse asiassa olen sitä mieltä, että näillä kahdella on jotakin yhteistä: kummassakin katsotaan tulevaisuuteen ja kummassakin ehdotetaan uskaliaita ratkaisuja. Se on erittäin hyvä asia.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että - sama pätee myös tämänaamuiseen Barros Mouran mietintöön - ennen kuin kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet Amsterdamin sopimuksen, me todellakin katsomme täällä tulevaisuuteen, ja se on yksi parlamentin tehtävistä.
Olen myös yhtä mieltä siitä, mitä täällä on sanottu määräenemmistön laajentamisesta. Se on mielestäni edessämme oleva suuri haaste ennen kaikkea siksi, että tämä mietintö on laadittu laajentuneen Euroopan näkökulmasta. Nyt kolmen viimeisimmän jäsenvaltion liityttyä unioniin päätöksentekoon liittyvät vaikeudet ovat lisääntyneet. Kuinka tulee käymään 25 tai 28 jäsenvaltion Euroopassa? Meidän on saatava aikaan ratkaisuja ja etsittävä keinoja lamaantumisen välttämiseksi sekä sen, että Euroopan unionista tulee hallitusten välinen järjestö. Kaikkein tärkeintä on puolustaa yhdentymisperiaatetta. Hyvät parlamentin jäsenet, 25, 26 tai 28 jäsenvaltion Euroopassa yhdentymisperiaate ratkaistaan loppujen lopuksi vain määräenemmistöpäätöksen avulla. Tämä on selvää, kuten myös se, että tämä on saatava aikaan tavalla tai toisella.
Tältä osin olen sitä mieltä, että herra Bourlangesin mietinnössä käsitellään sellaisia vaikeita aiheita, joita on pakko käsitellä, ja pahoittelen myös sitä, ettei neuvosto ole läsnä, koska luulen, että sillä olisi varsin paljon opittavaa tästä keskustelusta ja sen kuluessa sanottavista asioista.
Mitä tulee äänten painotusta koskevaan kysymykseen, joka on yksi Amsterdamin sopimuksen toimielimiä koskevan pöytäkirjan aiheista ja josta puheenjohtajamaa Saksa ilmeisesti haluaa tehdä jonkin ehdotuksen, mielestäni on harkittava näitä kahta mahdollisuutta: uudenlaista äänten painotusta tai yksinkertaista kaksoisenemmistöjärjestelmää, kuten herra Bourlanges ehdottaa. Mielestäni on myös hyvä asia, että herra Bourlanges - joka on kotoisin sellaisesta maasta, joka on aina vastustanut tätä näkemystä - ottaa sen nyt huomioon mietinnössään.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi ja siksi, että mietintö mielestämme ansaitsee sen, ryhmäni aikoo puoltaa sitä.

Cardona
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minä, joka kannatan yksimielisyysperiaatetta, aion rikkoa sitä käsiteltävän asian yhteydessä. Esittelijä ja kollega Bourlanges, jota kunnioitan, mutta jonka kanssa en välttämättä ole samaa mieltä, tunnusti ja ilmoitti viimeisimmässä mietinnössään kyseessä olevan vanhoillisen mietinnön. Ne, jotka tuntevat hänen Eurooppaa koskevat ajatuksensa, tietävät, että mikäli se on jollakin lailla varovainen, vanhoillinen se ei ainakaan ole. Siksi hetkellä, jolloin keskustelu siitä, kuka on Eurooppaa vastaan ja kuka puolesta, ei enää ollut järkevää ja hetkellä, jolloin eurososialismin taholta pyydetään enemmän Eurooppaa, meidän, jotka emme edusta vasemmistoa emmekä sosialisteja, pitää osata tehdä ehdotuksia paremman Euroopan puolesta.
Ja parempi Eurooppa toimielinten puitteissa - se on tämän mietinnön sisältö - tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että neuvoston on taattava Euroopan poliittinen suunta, koska juuri siellä valtioiden unioni ja riippumattomien kansakuntien etusija ruumiillistuvat. Euroopan parlamentin on valvottava läheisessä ja mahdollisimman hyvässä yhteistyössä kansallisten parlamenttien kanssa unionin toimeenpanovaltaa. Mielestämme komissiolle on annettava takaisin sen alkuperäinen toimeenpaneva ja hallinnollinen rooli, eikä pidä yrittää antaa sille uusia tehtäviä, uusia lykkäyksiä, uusia valtuuksia.
Esittelijän mielestä Eurooppa-neuvostosta on myös tullut Euroopan unionin edelläkävijä. Olemme asiasta täysin samaa mieltä. Kyseisen mietinnön vanhoillinen puoli jää kuitenkin myös sen edistyksellisen puolen alle, kun siinä esitetään, että Eurooppa-neuvoston on kokoonnuttava tarvittaessa valtion tai hallitusten päämiesten neuvostona ja otettava päätöksenteossa käyttöön menettelyjä, joita käytetään ministerineuvostojen normaaleissa kokouksissa.
En kärsi eurofobiasta enkä euroallergiasta. Mielestäni on tarpeen selittää kiireesti Euroopan kansalaisille, millainen meidän Eurooppamme on ja millaisen Euroopan me haluamme. Huolimatta optimismistani minua kutsutaan jo asenteeni johdosta eurorealistiksi. Kyseinen luonnehdinta ei minua häiritse, mieluummin olen eurorealisti kuin Eurooppa-keskeinen tai eurofederalisti tai loppujen lopuksi eurososialisti.

Schörling
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Bourlangesia tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, joka on mielestäni erittäin kiinnostava, mutta se on paikoitellen melko vaativaa luettavaa. Olen täysin samaa mieltä näkökannasta, jonka mukaan pyrkimyksenä on oltava selkeä ja yksinkertainen organisaatio ja se, että selvitämme, kenelle valtuudet ja vastuu kuuluvat. Tehtäviin liittyvä epäselvyys, josta nyt voimme nähdä todisteita, on tietenkin tuomittavaa. Emme tietenkään kannata epämuodollisia verkostoja ja kokouksia, joita ei valvota demokraattisesti. Lisäksi toiseen pilariin liittyvää oikeudellista epävarmuutta on mahdoton hyväksyä. Näistä asioista olemme samaa mieltä.
Kaikella kunnioituksella kyseenalaistan kuitenkin Bourlangesin analyysin ja hänen pohdiskelunsa lähtökohdat. Hänen mielestään jäsenvaltiot ovat reagoineet uusiin haasteisiin " liiallisella hallinnollisella lyhytnäköisyydellä, joka on johtanut perättäisten perustamissopimusten tarkistusten ja toimielinten välisten järjestelyjen myötä Euroopan unionille nöyryyttävään toimielinjärjestelmän heikentymiseen/.../" . Mutta onko asia todellakin näin? Olen päinvastoin sitä mieltä, että uudet sopimukset ja uudet toimielinten väliset järjestelyt johtavat toisenlaiseen kehitykseen. Tärkeä uudistus, joka meidän kuitenkin pitäisi tehdä, liittyy tehtävien jakoon, toisin sanoen siihen, kuka tekee päätökset. Mielestäni osa EU: ssa nykyisin tehtävästä päätöksenteosta pitäisi palauttaa jäsenvaltioiden ja alueiden tasolle.
Lisäksi ei ole mitään järkevää syytä siihen, että Eurooppa-neuvoston asemaa pitäisi heikentää nykyisestä. Komissiolla ei ole mitään oikeutta toimia " EU: n hallituksena" , kuten Bourlangesin tekstissä ehdotetaan. EU on jäsenvaltioidensa summa, ja vaikka yksimielisyys ei aina olekaan tehokasta, tavoitteena ei varmaankaan ollut pelkkä tehokkuus, vaan tavoitteena oli myös demokratia.
Mielestäni institutionaalisten asioiden valiokunta teki aivan oikein puuttuessaan asioihin, mutta älkäämme pitäkö mietintöä muuna kuin mitä se on: älyllisenä harjoituksena.

Saint-Pierre
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, minäkin olisin halunnut toivottaa neuvoston nykyisen puheenjohtajavaltion tervetulleeksi. Valitettavasti en voi tehdä sitä, koska neuvoston edustaja ei ole paikalla.
Hyvät kollegani, sallinette minun aluksi onnitella ARE-ryhmän puolesta herra Bourlangesia hänen tekemästään tärkeästä työstä, erityisesti siksi, että hän on onnistunut sisällyttämään mietintöönsä hengeltään monia sellaisia asioita, joita hänen kollegansa institutionaalisessa valiokunnassa ovat ehdottaneet.
Tällä tavalla laadittu täysistuntokäsittelyyn annettu mietintö on ryhmäni mielestä erittäin hyvä lähtökohta. Unionin tasolta puuttuu avoimuutta, mikä johtuu pääasiassa neuvoston kaksitahoisesta luonteesta eli siitä, että se voi kokoontua sekä toimeenpanevana elimenä että lakia säätävänä elimenä. Tämä tilanne aiheuttaa ongelman, joka saattaa unionin laajentuessa vakavoitua siinä määrin, että lainsäädäntötyössä neuvoston nykyinen toimintatapa alkaa muistuttaa paljon enemmän Wienin kongressia kuin aitoa lakiasäätävää kamaria.
Kansalaistemme on kyettävä ymmärtämään unionin toimielinjärjestelmää, mikä ei ole tilanne varmasti tällä hetkellä. Neuvosto ei siis saa jatkossa olla kansallisista toimeenpanoelimistä muodostettu ryhmä, joka kokoontuu salaisesti ja tekee käytännössä kaikki päätöksensä yksimielisesti. Siitä on tehtävä toinen lakia säätävä kamari samalla tavalla kuin Euroopan parlamentista.
Tarvitsemme myös uutta toimielinten välistä tasapainoa, joka lopettaa neuvoston ja Eurooppa-neuvoston jatkuvan vahvistumisen. Viimeksi mainitun on syvennettävä tehtäväänsä unionin yleisten suuntaviivojen määrittelijänä ja poliittisten virikkeiden antajana olematta kuitenkaan päätöksiä tekevä elin. Tämän uuden arkkitehtuurin perustana on oltava määräenemmistöpäätösten yleistäminen neuvostossa. Perustamissopimuksessa on vielä 40 artiklaa, joissa yksimielisyys on edelleen sääntönä, eli näin monella alalla unioni on tuomittu käytännössä seisahtuneisuuteen laajentumisen jälkeen.
Olemme sitä mieltä, että herra Bourlangesin mietintöä voidaan vielä parantaa. Siksi ryhmäni on jättänyt kaksi tarkistusta, jotka esitämme esittelijälle.
Ensinnäkin yhteisön menettely on otettava kiireellisesti käyttöön valmisteltaessa seuraavaa perustamissopimusten tarkistusta, koska Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksia koskevien neuvottelujen yhteydessä on käynyt niin selvästi esille, että hallitusten välinen menettely ei ole kovin tarkoituksenmukainen, vaan tehoton ja jopa vanhentunut.
Toiseksi olisi harkittava uuden viran perustamista, nimittäin unionin presidentin viran perustamista tietyn jatkuvuuden ja paremman näkyvyyden varmistamiseksi laajentuneessa unionissa.
Toivon, että parlamentin enemmistö voi hyväksyä nämä ehdotukset, jotka esitämme rakentavassa hengessä.

Bonde
Arvoisa puhemies, Eurooppa-liikkeen ranskalainen puheenjohtaja on tänään käsiteltävänä olevaa mietintöä laatiessaan käyttänyt ohjetta " paljon enemmän unionia" . Kesäkuu-liike vastustaa unionia, joten äänestämme mietintöä vastaan. Bourlanges haluaa, että olisi mahdollista hyväksyä useampia lakeja enemmistöpäätöksellä ministerineuvostossa, mutta sehän merkitsee sitä, että kansanvalta voidaan kumota äänestyksellä, koska demokratian ydin on se, että on mahdollista järjestää vaalit, saavuttaa uusi enemmistö ja sen myötä säätää uusia lakeja. Mietinnön ehdotus merkitsee sitä, että voimme järjestää vaalit, mutta että emme koskaan enää voi tanskalaisina valitsijoina äänestää itsellemme uusia lakeja. Voimme vaihtaa ministerineuvoston 87 äänestä 3. Voimme vaihtaa Euroopan parlamentin 626 edustajasta 16, mutta emme voi enää koskaan äänestäjinä äänestää meille uutta lakia. Voimme vaihtaa poliitikkoja mutta emme politiikkaa. Muutumme vaalipiiriksi sen sijaan, että olisimme kansakunta. Meistä tulee kansallinen vähemmistö sen sijaan että olisimme itsenäinen kansa.
Kesäkuu-liike ei halua vähentää kansanvaltaa. Tavoitteemme on demokratioiden Eurooppa, jossa maat tekevät tiivistä yhteistyötä, mutta jossa lait ovat yhteisiä ainoastaan rajat ylittävissä ongelmissa. Emme voi ratkaista ilman ja merien saastumiseen liittyviä ongelmia. Tässä asiassa meidän on tehtävä velvoittavaa kansainvälistä yhteistyötä, mutta pitää olla kyse vähimmäissäännöistä, joista kaikilla on oikeus tehdä tiukempia. EU ei saa estää jotakin maata kieltämästä tuholaismyrkkyjä ja väriaineita, jotka aiheuttavat allergiaa. Toivomme ekologista Eurooppaa, mutta emme kannata lisää unionia emmekä todellakaan kannata uuden valtion luomista, joten äänestämme Bourlangesin mietintöä vastaan.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, että olen jonkin verran myöhässä - minun oli hoidettava eräs toinen asia. Haluaisin sanoa herra Bondelle, että hän on väärässä keskustelussa. Me emme puhu Euroopan yleisestä kannasta; puhumme ministerineuvostosta. Suhtaudun myönteisesti kollegamme herra Bourlangesin laatimaan erinomaiseen mietintöön. Se on johdonmukainen ja hyvin yhtenäinen. Toimielin, jossa päätöksenteko on kaikkein hankalinta, ei ole komissio tai parlamentti - vaikka tiedämme, että niissäkin esiintyy joitakin vaikeuksia - vaan ministerineuvosto. Herra Bourlanges puhui ministerineuvoston nöyryyttävästä heikentymisestä toimielimenä, ja se pitää täsmälleen paikkansa. Neuvosto ei noudata edes omia sääntöjään. Hän puhui Eurooppa-neuvostosta, joka on kuin Ranskan ympäriajon huoltoauto, joka kulkee perässä ja korjaa jäljet. Eurooppa-neuvosto on todellakin muuttumassa entistä epäjohdonmukaisemmaksi, ja sitä taustaa vasten suhtaudun erittäin myönteisesti herra Bourlangesin yleiseen lähestymistapaan.
Haluan ottaa esille kaksi tärkeää kohtaa: määräenemmistö on ongelma, ja komission jäsen Oreja tietää, miten paljon komissio on kamppaillut tarvittavien muutosten aikaansaamiseksi tässä asiassa. Sisäistä johdonmukaisuutta koskeva kohta liittyy siihen, että erityisneuvostoja on liian paljon, kuten herra Bourlanges sanoi, eikä ulkoasiain neuvosto pysty hoitamaan tehtäväänsä asianmukaisesti. Todellisen yleisten asioiden neuvoston perustamista koskeva ehdotus lisää johdonmukaisuutta. Toivon, että komissio korostaa myös tätä kohtaa.
Meillä on myös lukematon määrä komiteoita. Valitettavasti meillä on ensimmäinen, toinen ja kolmas pilari, mutta yhteisöllistämisen lisääntyessä esimerkiksi oikeus- ja sisäasioissa ei ole mitään järkeä säilyttää minkäänlaista K.4-komiteaa ensimmäisessä pilarissa. Se vie komissiolta aloitevaltuudet ja Coreperiltä, ministerineuvoston työtä valmistelevalta keskushallinnon elimeltä sen tehtävän. Olen myös tämän näkemyksen kannalla.
Poliittinen komitea on vaihtoehto, johon meidän olisi siirryttävä. Siinä yhteydessä kaikki riippuu kuitenkin siitä, tuleeko YUTP: sta lopulta todellista yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.

Schäfer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän päivän on määrä olla toimielimille suuntaa antava. Missä olemme, minne olemme menossa? Edessämme on Amsterdamin sopimuksen ratifioimismenettelyn loppuun saattaminen ja sopimuksen voimaan saattaminen. Edessä olevaa laajentumista silmällä pitäen viimeksi pidetty hallitusten välinen konferenssi ei, kuten tiedämme, pystynyt ratkaisemaan eräitä tärkeitä ongelmia.
Puheenjohtajamaa Saksan pyrkimyksenä onkin sen vuoksi, kun maaliskuun lopulla on ensin päästy sopimukseen Agenda 2000: n periaatekysymyksistä, saada aikaan menettelyä koskeva päätös välttämättömistä toimielimiä koskevista uudistuksista tämän vuoden kesäkuussa pidettävässä huippukokouksessa. Asian ulottuvuuksia ja suuntia Euroopan parlamentti on hahmotellut Mendezin ja Tsatsosin laatimassa päätöslauselmassa. Kuluneen puolentoista vuoden aikana institutionaalisten asioiden valiokunta on havainnollistanut tätä suuntautumista työohjelmallaan. Tuloksena ovat kaikki ne kolme mietintöä, joista tänään keskustelemme.
Bourlangesin mietinnön myötä parlamentilla on edessään päätöslauselma, joka poikkeaa tavanomaisesta. Siinä ei ole kyse vaatimusluettelosta vaan tärkeästä näkökulmia esittelevästä asiakirjasta. Sen sisältämien asiakohtien ydin on välttämätön siirtyminen enemmistöpäätöksiin yhä uusilla alueilla ja neuvostossa noudatettavien äänestystä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukauttaminen, jotta toimintakyky säilytettäisiin myös edessä olevan laajentumisen jälkeen. Nämä tehtävät ovat seurausta Amsterdamin sopimuksesta ja Euroopan parlamentin hyväksymistä sitä koskevista lausunnoista.
Sanon aivan suoraan, että muutamilla tämänpäiväiseen päätöslauselmaan tehdyillä yksityiskohdilla on minun nähdäkseni pikemminkin selventävä merkitys. Poliittista auktoriteettia vaativat Euroopassa käytävien keskustelujen nykyvaiheessa yleiset suuntaviivat. Me ja Jean-Louis Bourlanges toimimme tällöin siten kuin ymmärsimme tehtävämme olevankin olemalla sysäyksen antajina Euroopan yhdentymisprosessille.
Tästä seuraa, että myös seuraava Euroopan parlamentti joutuu käymään syvällistä keskustelua toimielinuudistuksen seuraavasta kierroksesta. Sitä varten odotamme Kölnin Eurooppa-neuvostolta, että se ottaa päätöksissään huomioon myös meidän esittämämme käsitykset näiden uudistusten aikataulusta ja menetelmistä. Jean-Louis Bourlanges on tehnyt sitä varten erittäin hyvää valmistelutyötä.

Lambrias
Arvoisa puhemies, herra Bourlangesin mietintö on kuin toimielinten seisoviin vesiin viskattu kivi ja ansaitsee kiitosta sekä rohkeudestaan että realismistaan. Aikasyistä käsittelen pelkästään yritystä päästä eroon siitä pysähtyneisyydestä ja sekaannuksesta, joka on vuosien ajan lykännyt yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan muotoutumista ja toimintaa, siis sen politiikan, joka on välttämätön edellytys sille, että se, mitä rupesimme kiireesti marraskuusta lähtien kutsumaan Euroopan unioniksi, olisi todellinen valtioiden ja kansojen unioni.
Paitsi, että alkuperäiseen perustamissopimukseen sisältyneelle toivomuslistalle ei käynyt hyvin Amsterdamin uudistuksessa, sopimus myös heikentyi. Se monimutkaistui ja siitä tuli entistä sekavampi. Juuri nyt kun laajentumisprosessi on alkanut, viivyttely tämän avoimeksi jääneen olennaisen tärkeän institutionaalisen kysymyksen ratkaisussa on vaarallista. On tyypillistä ja samalla surullista, että viime aikoina jäsenvaltioiden johtajilta on alkanut kuulua kansallismielisiä lausuntoja. Tämä taaksepäin meneminen ei tarkoita muuta, kuin että ensisijaisena pidetään omien etujen tukemista yhteisön edun kustannuksella.
Bourlangesin mietintöön sisältyy 24 kohdasta eteenpäin konkreettisia ja selkeitä ehdotuksia tältä liukkaalta tieltä poikkeamiseksi. Eri mieltä voidaan olla yhdestä tai toisesta yksityiskohtaisesta teknisestä järjestelystä. Kuitenkin se, mitä kukaan ei voi hyväksyä, on, että unioni ylikansallisena oliona täyttää tehtävänsä kansainvälisen järjestyksen ja rauhan vahvistajana vaieten tai vanhastaan tunnetulla voimattomuudella.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, Bourlangesin poliittinen testamentti juuri ennen toimikauden loppua sisältää tärkeitä asioita. Arvoisa puhemies, kuitenkin vasta sitten kun eurosta on tullut menestys ja kun kansalliset parlamentit ovat valmiita antamaan hyvän perustan " isänmaiden Euroopalle" , on mielestäni saavutettu hetki, jolloin voidaan ottaa suuria askelia eteenpäin. Samalla pitää vielä selvitä, onnistuuko rikollisuuteen yhdessä puuttuminen, pakolaisten vastaanotto, veropolitiikan yhtenäistäminen ja työpaikkojen luominen. Kaikesta huolimatta eurooppalaisia ajatuksia yhteisön toimielinten vahvistamisesta ja laajentumista täytyy kehitellä edelleen. Jos kuitenkin ryhdymme nyt hämmentämään kansalaisia liian monilla mukautuksilla liian monilla eri osa-alueilla, kansalaisten itsensä kontrolli ja kyky hahmottaa oma riippumattomuutensa hämärtyy, mikä aiheuttaa ennemminkin vastenmielisyyttä Eurooppaa kohtaan.
Bourlangesin mietintö on kiinnostava älyllinen harjoitelma, mutta eteenpäin ei tulisi pyrkiä jättiharppauksin vaan mieluummin pikkuhiljaa. Sillä tavalla pidämme kansalaiset mukana. Minun ryhmäni ei voi toistaiseksi tukea mietintöänne.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, pyrkimys uudistaa neuvostoa lienee tehtävistä kaikkein vaikeimpia. Se ei nimittäin tarkoita käytännössä mitään muuta kuin sitä, että pyritään vetoamaan neuvostoon, jotta se uudistaisi itse itseään. Siksi minusta ei olekaan yllättävää, että asianomaiset eivät ole edes paikalla kuulemassa tätä vetoomusta ja että parlamentin uudistushankkeet voivat olla sen näkökulmasta varsin yhdentekeviä. Neuvosto on eurooppalaisen demokratian akilleenkantapää, ellei peräti sen musta aukko. Tämä johtuu sen kahtalaisesta olemuksesta. Eurooppalaisena toimielimenä se on jatkuvasti kansallisten parlamenttien ja kansallisten ja eurooppalaisten tuomioistuinten ulottumattomissa. Euroopan parlamentin ulottuvilta se vetäytyy jatkuvasti sen varjolla, että se toimii jäsenvaltioiden välisenä kokouksena. Sen vuoksi en olekaan kovin toiveikas sen suhteen, että tämä demokratian musta aukko saataisiin suljetuksi, että lainsäädäntö tulisi lopultakin julkiseksi, että enemmistöpäätökset toteutuisivat, että toisen ja kolmannen pilarin demokratisointi toteutuisivat. Sellainen hallitusten välinen yhteistyö muuttuu yhä enenevässä määrin demokratian kannalta ei-kenenkään-maaksi.
Onnittelen mietinnön esittelijää hänen yrityksistään saada ainakin luonnostelluksi tätä uudistusta. Haluaisin myös antaa hänelle kiitosta siitä taidokkuudesta, jolla hän ehdottaa mullistavaa vallansiirtoa suurten valtioiden hyväksi onnistuen esittämään asian samalla kertaa nykyistä tasapainoa säilyttävänä toimena. Se on jo aivan erityisen onnistunut älyllinen esitys.

Berthu
Arvoisa puhemies, Bourlangesin mietintö liittyy selvästi siihen ajatukseen, että neuvostosta kehittyy vähitellen valtioita edustava toinen kamari ja että komissiosta muodostuu vähitellen todellinen eurooppalainen täytäntöönpanoelin. Kuten selvitin mietinnön liitteenä olevassa vähemmistöön jääneessä mielipiteessä, Kansakuntien Eurooppa -ryhmä katsoo, että tällainen kehitys olisi vaarallista ja että jäsenvaltioita edustavan ja hierarkiassa komission yläpuolella olevan neuvoston tehtävä keskeisenä päätöksentekijänä on säilytettävä.
Yksi asia, joka meidän olisi opittava epäluottamuslauseen antamista komissiolle koskeneista hiljattaisista keskusteluista, on se, että eurooppalaiset toimielimet, jotka eivät kuulu yhteenkään valtioon, saattavat joutua paljon helpommin eroon kansoista. Tämä pitää vielä enemmän paikkansa komission itsensä kohdalla, sillä se tukeutuu eurooppalaisiin virkamiehiin, joiden kansallinen edustus on melko heikko. Ratkaisu on löydettävä lujittamalla hyvin huolellisesti sitä alisteista suhdetta, jossa Bryssel on jäsenvaltioiden palveluksessa. Tätä suhdetta hoidetaan etuoikeutetusti neuvoston kautta. Tästä syystä on toisaalta säilytettävä jokaisen jäsenvaltion erilainen ääni neuvostossa säilyttämällä yksimielisyys ja toisaalta on pyrittävä kaikin keinoin lujittamaan neuvoston komissioon kohdistuvaa valvontaa. Bourlangesin mietinnössä ei ole sanaakaan tästä tärkeästä asiasta. Näissä olosuhteissa ei ole mahdollista ratkaista nykypäivän Euroopan suurta ongelmaa: se ajautuu väärään suuntaan, kohti kansasta erillään olevaa supervaltiota.

Barros Moura
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijää, joka esitteli mielestäni upean työn, jossa käsitellään toiveikkaasti laajentuneen Euroopan unionin toimielimiä ja kysymyksiä, joita Amsterdamin sopimuksella ei ratkaistu. Mielestäni hänen mietinnössään puolustetaan ennen kaikkea yhteisönä toimimisen menettelyä hetkellä, jolloin havaitaan selkeitä merkkejä Euroopan unionin hallitusten välisen toiminnan taantumisesta. Mielestäni erityisesti esittelijän tekemät neuvoston toiminnan uudelleenjärjestelyä koskevat ehdotukset ovat oikeansuuntaisia. Eivät ainoastaan määräenemmistöpäätösten laajentamisen tuoman tehokkuuden osalta, vaan myös Amsterdamin sopimuksen mukaisessa määrätyn toimielinten välisen tasapainon palauttamisen osalta. Tällöin on vahvistettu neuvoston hallinnollista ja toimeenpanotehtävää ja heikennetty sitä aloitteentekijän ja poliittisten sysäysten antajan tehtävää, joka komissiolle on perustamissopimuksessa suotu ja jota sen pitäisi edelleen voida harjoittaa.
Tämän vuoksi en voi ymmärtää esittelijän ehdotusten yksityiskohtaa äänten painottamisesta neuvostossa. On selvää, että eri maiden väestömäärän pitää vaikuttaa sen äänivaltaan ja että vähemmistön ei pitäisi voisi painostaa enemmistöä. Se ei olisi demokraattista ja suurten maiden yleinen mielipide hylkäisi sen oikeutetusti.
Mielestäni parlamentissa, jolla on yhteispäätösvaltaa lainsäätäjänä, pitäisi jäsenvaltioiden eri väestömäärät ottaa huomioon: sitä paitsi meidän pitää pian tarkistaa maakohtainen jäsenmäärä laajentuneessa Euroopassa ja parlamentissa, jonka jäsenmäärä on laskenut 700 jäseneen. Neuvostossa, johtuen erityisesti sen hallinnollisesta roolista, tulisi säilyttää perustasapaino suurten ja pienten maiden välillä eikä luoda tai antaa mielikuvaa siitä, että ollaan luomassa suurten maiden johtajistoa, varsinkin kun vaalit pidetään neljän kuukauden kuluttua ja kun me olemme kaiken sen Euroopan vastaisen propagandan keskellä, jota saimme jo tämän keskustelun aikana tänään kuulla.
Vielä yksi huomio 33 kohdasta, jota en voi hyväksyä, koska siinä pyritään talousarviota koskevissa asioissa antamaan enemmän päätösvaltaa eniten maksaville jäsenvaltioille, mikä on myös yhteisönä toimimisen menettelyn vastaista.

Rack
Arvoisa puhemies, Bourlangesin mietintö on erinomainen mietintö. Mitään muuta ei ollut odotettavissakaan. Onhan Jean-Louis Bourlanges ollut jo useiden vuosien ajan Euroopan yhdentymisprosessin kärkinimi. Vaikkakin - kun häntä katsoo, " kärki" ei kenties olekaan hänestä kaikkein osuvin sana.
Bourlangesin mietintö on kuitenkin myös tärkeä mietintö. Se muistuttaa meille nimittäin oikeaan aikaan siitä, että unioni on jatkuvasti kahden tehtävän edessä: laajentumisen ja syventämisen. Viime kuukausina olemme keskustelleet paljon laajentumisaiheesta. Olemme tällöin viitanneet yhä uudelleen jäseneksi hakeneille maille annettuihin kotitehtäviin, ja aivan aiheellisesti. Muistelen tällöin vaikkapa täällä parlamentissa Wienin huippukokouksen edellä käytyä keskustelua. Tällöin emme kuitenkaan saa päästää unohtumaan myöskään omia kotitehtäviämme täällä parlamentissa ja unionissa. Euroopan unioni täytyy saada säilymään toimintakykyisenä tai, tarkemmin sanottuna, sen täytyy kyetä parantamaan toimintakykyisyyttään. Tältä osin Amsterdam on tuonut jonkin verran parannusta, mutta sitä kuuluisaa viimeistä varttia ei ilmeisestikään käytetty hyväksi.
Avoimiksi ovat jääneet ennen kaikkea ne tärkeät aiheet, jotka liittyvät neuvostossa tapahtuvaan päätöksentekoon. Näitä aiheita käsitellään Bourlangesin mietinnössä ja yritetään löytää niihin rakentavia, tulevaisuuteen luotaavia ratkaisuja. Kaiken kaikkiaan tässä on onnistuttu erinomaisesti ja samaahan ovat myös monet edelliset puhujat korostaneet ja painottaneet. Olen sitä mieltä, että periaatteessa aivan aiheellisessa vaatimuksessamme, joka koskee määräenemmistöäänestysten ottamista yleisesti käyttöön neuvostossa, joudumme sittenkin vielä varustamaan erinäisiä kohtia kysymysmerkein. Etenkin mitä tulee omia varoja ja määräenemmistöä koskevaan aiheeseen, haluaisin itsekin ilmoittaa olevani epäilevällä kannalla, mitä tulee kohtaan 28, 32 ja 33.
Lopuksi haluaisin ottaa puheeksi vielä yhden kohdan, jota käsiteltiin aivan aiheellisesti kollegamme Saint-Pierren esittämässä tarkistuksessa: meidän on otettava käsiteltäväksemme myös seuraavan sopimusuudistuksen yhteydessä käytettävä menetelmä, ja oikea ratkaisu on silloin yhteisöllinen menetelmä eikä hallitusten välisen konferenssin menetelmä, missä vain veto-oikeus saa määrätä.

De Giovanni
Arvoisa puhemies, mielestäni nyt on hyvin tärkeää keskustella ja äänestää neuvostoa koskevasta mietinnöstä, joka muuten on erittäin laadukas. Se on tärkeää, koska Euroopan unioni käy nyt läpi monimutkaista, hankalaa ja muuttuvaa vaihetta ja koska tasapainoa ollaan muuttamassa monelta osin. Siksi Euroopan parlamentin on olennaisen tärkeää jatkaa keskustelua toimielimistä ja niiden toiminnasta. Mieleni tekisi sanoa, että konkreettisten uudistusten puuttuessa on olennaisen tärkeää, että parlamentti jatkaa strategisia pohdintojaan unionin kehityksestä, koska kaikkien toimielinten välinen tasapaino on muuttumassa: komissio on heikkenemässä, ja tämä on totuus. En tiedä, onko käynnissä myös poliittinen hyökkäys komissiota vastaan, mutta varmaa on, että sen asema on heikentynyt. Euroopan neuvoston tehtävässä on havaittavissa epäsuotuisaa kehitystä, kuten Bourlangesin mietinnössä aivan oikein korostetaan: on vaikea osoittaa tyhjentävästi parlamentin ja neuvoston päällekkäisyyksiä lainsäädäntötehtävän osalta. Kaiken kaikkiaan koko järjestelmän toiminta on muuttumassa ennen kaikkea siten, että laajentuminen ja euron käyttöönoton jälkeinen aika otetaan huomioon. Bourlangesin mietinnössä puututaan avoimesti näihin aiheisiin lähestymistavalla, jolle on ominaista luova suhtautuminen toimielimiin. Olen sitä mieltä, että nyt jos koskaan tarvitaan luovaa suhtautumista toimielimiin niin, että perustamissopimusta tulkitaan dynaamisesti eikä kirjaimellisesti - tietysti on tunnettua, että lainsäädäntötekstejä on toisinaan vaikea tulkita dynaamisesti - niin, että perusmotiivina on osoittaa institutionaalinen tekopyhyys, johon syyllistyvät ne, jotka väittävät Euroopan unionin voivan jatkaa toimintaansa laajentuneena ilman toimielinuudistusta.
Niiden lukuisten näkökohtien joukossa, joita mietinnön tiimoilta voisi käsitellä, en nyt korosta erityisesti erästä kenties keskeistä kohtaa eli yleisten asioiden neuvoston tehtävän uudelleen määrittelyä, josta herra Bourlanges muistutti. Haluan sen sijaan korostaa seikkaa, joka minun mielestäni nousee esiin mietinnön tulkinnassa. Katson, että mietinnössä keskitytään erityisesti yritykseen palauttaa tasapaino kahden poliittisia ja lainsäädännöllisiä aloitteita tekevän tahon, Euroopan neuvoston ja komission, väliseen suhteeseen. Merkittävä osa Euroopan unionin tulevaa kehitystä nojaa tähän tasapainoon. Kyse on ratkaisevan tärkeästä seikasta. Katson, että nyt tasapainoa horjuttaa sekä neuvoston epäsuotuisa kehitys että komission heikkeneminen.
Lopuksi totean, arvoisa puhemies, olevani sitä mieltä, että kaiken kaikkiaan mietinnössä mennään pitemmälle kuin vanhassa järjestelmässä, jossa hallitusten välinen ja ylikansallinen ulottuvuus ovat vastakkain. Juuri neuvoston ja komission välisen tasapainon uudelleenmäärittely on merkki siitä, että tästä vanhasta järjestelmästä on päästy eroon. Katson, että tältä osin herra Bourlangesin panos on erittäin merkittävä.

Delcroix
Arvoisa puhemies, olin valmistellut tekstin, mutta olen unohtanut sen. Olen unohtanut sen, koska minua edeltäneet puhujat ovat jo sanoneet erittäin hyvin monet asiat eikä kannata toistaa sitä, mikä on jo sanottu. Haluaisin kuitenkin painottaa kahta asiaa.
Ensimmäinen on se, että hyvin kauan on valiteltu ja valitellaan edelleen sitä, että Amsterdamin sopimuksessa ei viedä asioita loppuun saakka ja että siinä ei valmistella tehokkaasti laajentumista. Euroopan parlamentti on muuten osaltaan vastuussa tästä, koska sekään ei ehdottanut ratkaisua tähän asiaan. Se oli vielä silloin hajaantunut.
Tästä vaiheesta on nyt päästy yli; institutionaalisten asioiden valiokunta ja sen esittelijä ovat nimittäin keränneet rohkeutensa. Ne ovat uskaltaneet esittää ratkaisua, ja se on mielestäni nyt tärkein asia: emme saavu enää tyhjin käsin. Parempiakin ratkaisuja ehkä löytyy, se on vielä todistettava. Joka tapauksessa ratkaisu on näkyvissä.
Toinen asia, jonka haluaisin sanoa, on se, että kaikkien poliittisissa ryhmissä ja pienten ja suurten valtioiden välillä käytyjen keskustelujen myötä on tullut esille jotakin, jolla on oleellinen merkitys Euroopan tulevaisuudelle. Tämä oleellinen asia on se, että Euroopan rakenteen sisällä me olemme kaikki vähemmistöasemassa, jokainen valtio on vähemmistöasemassa ja että näin ollen meidän on otettava muut huomioon ja kehitettävä tätä vähemmistökulttuuria, joka on Euroopan tulevaisuus. Yhteenvetona olen sitä mieltä, että tämä kehityskulku on saatettu hyvälle alulle, kun sitä varten on olemassa toisaalta ratkaisu ja toisaalta filosofia, ja olen siitä iloinen.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, sanottujen asioiden osalta kiitän kovasti esittelijää, herra Bourlangesia siitä, että hän puoltaa esittämäämme tarkistusta. Tämä tarkistus mahdollistaa sen, että tulevaisuudessa voidaan järjestää virallisia ministerineuvostoja naisten oikeuksista vastaavien naisministerien kanssa.
Tämä tarkistus on tärkeä tarkistus, joka koskee erästä keskeistä ongelmaa nyky-Euroopassa, nimittäin sitä, että naiset on perinteisesti sivuutettu päätöksentekoprosessissa. Toivon, että myös kansanpuolueen ryhmä puoltaa tätä tarkistusta ja että niin ikään komissio, joka on tässä keskustelussa läsnä, olisi järkevä ja puoltaisi kaikkia tämänsuuntaisia pyrkimyksiä.
Toistaiseksi naisten oikeuksista vastaavat naisministerit eivät ole voineet järjestää virallisia ministerineuvostoja. Näin ollen luulen, että jos annamme tähän tilaisuuden, edistämme merkittävällä tavalla naisten välttämätöntä läsnäoloa päätöksentekoprosesseissa.
Toiseksi ja yleisesti ottaen olen sitä mieltä, ettei ole vain hyödyllistä vaan myös välttämätöntä, että samalla, kun Euroopan unioni panee vireille suurisuuntaisen laajentumisprosessin, me pohdimme tällaisia asioita. Herra Bourlangesin mietinnössä esitetään kiistattomia parannuksia, ja lisäksi minun on sanottava, että siinä edetään mielestäni juuri sitä tietä, jota pitkin me haluamme kulkea. Siinä toisin sanoen edetään sellaista yhteisönä toimimisen tietä, jonka myötä perinteinen ja toistaiseksi vallitsevana ollut hallitusten välinen menettely jää pois käytöstä.
On häpeällistä - todella häpeällistä - ettei ministerineuvosto ole läsnä, kun Euroopan vaaleilla valitut edustajat käsittelevät sellaista asiaa, joka vaikuttaa suoraan heihin ja kaikkiin eurooppalaisiin.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, en oikein ymmärrä koko tämän paperin tarkoitusta ja sen aikataulua. Ehkä se on joillekin selvä, mutta monille meistä ei. Täällä ei ole ollut riittävän laajaa tähän aiheeseen liittyvää valmistelua eikä keskustelua, tämä on kuitenkin vakava aihe. Silti olen sitä mieltä, että määräenemmistön lisääminen on paikallaan unionin toiminnan tehostamiseksi. Mietinnössä on kuitenkin ristiriitaisuuksia, esimerkiksi kappaleet kolmekymmentäviisi ja kolmekymmentäkuusi. Kappaleessa kolmekymmentäviisi todetaan, että pienillä ja keskikokoisilla valtioilla on yliedustus ja tätä sitten korjattaisiin äänten painotusjärjestelmällä ja kaksoisenemmistöllä. Kuitenkin kappaleessa kolmekymmentäkuusi sanotaan, että nykyinen tasapaino ei saa järkkyä. Tämä näyttää siis olevan ristiriidassa edellisen kanssa. Se ehkä johtuu siitä, että esittelijä tosiasiassa tarkastelee tasapainoa vain suurten valtioiden välillä.
Suomi teki jo Amsterdamin kokouksen aikaan alustavan esityksen kompromissista, jossa kaikkien jäsenmaiden äänet tuplattaisiin; kuitenkin niin, että suuremmille maille annetaan tuplaamisen ohella kaksi tai ehkä useampiakin lisä-ääniä. Tämä olisi myös pienten maiden kannalta hyväksyttävä ratkaisu. Nykyistä tasapainoa mahdollisemman vähän järkyttävä ratkaisu olisi löydettävissä siis tälläkin mallilla, mutta niin että tasapainoa ei horjutettaisi liikaa myöskään pienten maiden kannalta. Tässä on syytä lähteä siitä, että institutionaalinen uudistus ei onnistu ilman, että otetaan huomioon myös pienten valtioiden osuus, kun äänimääriä tasapainotetaan.

Oreja
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi kiittää institutionaalisten asioiden valiokuntaa ja sen esittelijöitä niistä eri mietinnöistä, jotka koskevat Amsterdamin sopimuksen soveltamiseen liittyviä erityiskysymyksiä tai sellaisia kysymyksiä, joihin meidän on lähitulevaisuudessa puututtava, jotta saisimme aikaan entistä tehokkaamman, demokraattisemman ja avoimemman toimielinjärjestelmän.
Herra Bourlangesin mietintö sopii täydellisesti tähän yhteyteen, ja olemme voineet todistaa, miten puhujien suuri enemmistö on tunnustanut tämän. Haluan sitä paitsi onnitella herra Bourlangesia hänen puheenvuorostaan, joka oli sikäli opettavainen, että hän esitti siinä mietintönsä olennaiset asiat: mikä on sen tavoite, mikäli se olisi jäänyt jollekulle epäselväksi; mikä on sen ulottuvuus; mikä on sen sisältö ja mikä on sen suunta.
Mietinnössä käsitellään erästä institutionaalista ongelmaa, joka on mielestäni olennainen määriteltäessä Euroopan tulevaa rakennelmaa ja tarkemmin sanottuna sellaisen unionin tulevaa rakennelmaa, joka haluaa toimia maanosan rauhanomaisen yhdentymisen välineenä. Viittaan tässä Euroopan unionin päätöksentekoprosessiin laajentumista silmällä pitäen, ja myös valtaosa puhujista on viitannut siihen.
Meidän tehtävänämme on kehittää ja luoda sellainen toimielinjärjestelmä, jonka on minun mielestäni tukeuduttava kolmeen perusperiaatteeseen: ensiksikin on taattava sellaisen prosessin ja toimielinjärjestelmän jatkuvuus, joka on tuottanut suurenmoisia tuloksia rauhan, edistyksen ja demokratian saralla.
Toiseksi on mukauduttava muuttuvaan maailmaan, joka vaatii suurta joustavuutta myös julkisyhteisöjen osalta. Olen yhtä mieltä rouva Izquierdo Rojon täällä esittämästä ajatuksesta, joka koskee naisten oikeuksista vastaavien naisministerien virallisia kokouksia, sellaisia aiheita, jotka voivat vaikuttaa heihin suoraan, ja joka varmaankin siirtyy yhteisön toimivaltuuksien piiriin. Ajatus on mielestäni erinomainen, ja panen sen merkille.
Kolmanneksi on kyettävä järjestämään kokonainen maanosa sellaisen järjestelmän ympärille, jonka pitää pyrkiä olemaan poliittisesti ja taloudellisesti solidaarinen. Sen vuoksi mielestäni onkin tärkeää tarkastella etukäteen järjestelmämme eri osa-alueita, niin että sitä voidaan uudistaa ja että voidaan ottaa käyttöön herra De Giovannin mainitsema perustuslaillinen mekanismi, josta parhaillaan keskustellaan ja jota on tarpeen selventää.
Luulen, että voimme tässä yhteydessä esittää joitakin perusluonteisia kysymyksiä:
Liittyykö neuvostoon ja sen eri kokoonpanoihin epäselvyyttä? Tähän seikkaan viittasi muun muassa herra Brinkhorst.
Liittyykö toimeenpanovaltaa käyttäviin toimielimiin epäselvyyttä? Tämän seikan mainitsi puheenvuorossaan muun muassa rouva Cardona, vaikka minun onkin myönnettävä, etten ole täysin samaa mieltä siitä näkemyksestä, jonka mukaan komissiolla on pelkästään toimeenpanovaltaa. Komissiolla on toinenkin keskeinen tehtävä, nimittäin aloiteoikeuteen liittyvä tehtävä, eikä sitä voida unohtaa.
Voidaanko toisaalta puhua neuvoston poliittisten päätösten valmisteluun liittyvästä liiallisesta byrokratiasta? Eikö pitäisi parantaa toimintakykyä, kuten herra Rack sanoi?
Vaikuttaa siltä, että mietinnössä vastataan myöntävästi näihin esittämiini kysymyksiin ja tehdään myös joitakin ehdotuksia, jotka epäilemättä parantaisivat nykytilannetta. Olen esittelijän kanssa täysin samaa mieltä siitä, että neuvostolla on sekä toimeenpano- että lainsäädäntövaltaa. Ymmärrän tässä mielessä herra Saint-Pierren esittämän huomautuksen, jonka mukaan neuvosto ei voi olla vain kansallisten toimeenpanoelinten summa. Olen sitä mieltä, että tämä - sekä lainsäädäntö- että toimeenpanovalta - on institutionaaliselta kannalta katsottuna mahdollista vain, jos meillä on samalla voimakas komissio, joka kykenee suorittamaan tehtävänsä täysin ja harjoittamaan aloiteoikeuttaan sekä valvomaan yhteisön oikeuden soveltamista ja mahdollisuuksien mukaan myös sen täytäntöönpanoa.
En käsittele tekstiin sisältyviä erilaisia konkreettisia ehdotuksia, mutta olen sitä mieltä, että niitä on syytä pohtia herra Bourlangesin Eurooppa-neuvostoa koskevissa huomautuksissa ja että Eurooppa-neuvoston pitää - minun mielestäni - ilman muuta edelleen toimia poliittisten virikkeiden antajana, suuntaviivojen laatijana koko unionissa.
Tässä yhteydessä olen niin ikään yhtä mieltä herra De Giovannin huomautuksesta, joka koskee tarvetta löytää tasapaino Eurooppa-neuvoston ja komission roolin välillä. Muistan, että toimielinasiasta järjestetyssä kuulemistilaisuudessa minulle esitettiin eräs kysymys: joku kysyi minulta, olinko minä sitä mieltä, että komissiolla pitäisi olla suhteet yksinomaan parlamenttiin eikä toisaalta myös Eurooppa-neuvostoon. Minä vastasin myöntävästi. Olen sitä mieltä, että tietyllä tavalla on olemassa eräänlainen kaksinkertainen legitiimiys, ja näin ollen tällaiset kaksinkertaiset yhteydet olisivat mielestäni johdonmukainen asia.
Mitä tulee Eurooppa-neuvostoa koskevaan kysymykseen ja tarpeeseen vahvistaa oikeudellisesti neuvoston päätöksentekoprosessia, johon esittelijä viittaa - ja jopa, kuten hän sanoo, valtioiden ja hallitusten päämiesten päätöksentekoprosessia - minun on sanottava herra Bourlangesille, että minulla on sen suhteen joitakin epäilyksiä. On selvää, että pitemmän päälle tämänsuuntainen kehitys heikentäisi Eurooppa-neuvoston jaloa tehtävää laajojen poliittisten ja strategisten suuntaviivojen virikkeitä antavana toimielimenä ja se olisi vaarassa muuttua - kuten jo 1980-luvulla kävi - pelkästään sellaiseksi elimeksi, jonne siirrettäisiin kaikkein pienimmätkin päätökset. Mielestäni meidän on vältyttävä joutumasta tähän tilanteeseen uudestaan.
Mielestäni ei ole tarpeen muistuttaa teitä tämän tilanteen aiheuttamista vaaroista. Loppujen lopuksi mielestäni on selvää, että meidän on nyt vahvistettava toimielinjärjestelmäämme, joka on jo kehittynyt tiettyyn pisteeseen asti, sillä sen toimielimet ovat yhä enemmän tämän parlamentin demokraattisen valvonnan alaisia, ja mielestäni on myös täsmennettävä kansallisten parlamenttien toimivaltuuksia yhteisön puitteissa. On olemassa kaksi tehtävää: on Euroopan parlamentin keskeinen tehtävä ja kansallisille parlamenteille kuuluva tehtävä.
Olen silti sitä mieltä, että tämä on toteutettava sillä tavalla - kuten rouva Schörling sanoi - että on tiedettävä, kuka tekee mitäkin, ja näin ollen meidän on selvennettävä asioita enemmän, sillä asianlaita ei monestikaan ole näin.
Olen samaa mieltä myös eräästä ajatuksesta, joka on mielestäni keskeinen: on välttämätöntä vahvistaa mahdollisimman paljon neuvoston johdonmukaisuutta. Tämä tarkoittaa sitä, että sekä neuvoston eri kokoonpanojen toiminnan kannalta että hallitusten osallistumisen osalta pitäisi varmistaa sen kantojen johdonmukaisuus eri elimissä. Useat puhujat ovat viitanneet juuri tähän asiaan.
Päätöslauselmassa on muitakin asioita, jotka niin ikään ovat mielestäni erittäin tärkeitä: ensiksikin olen täysin samaa mieltä siitä perusperiaatteesta, että aloiteoikeuden ei pidä kuulua neuvostolle. Yhteisön järjestelmän perustana on komission yksinomainen aloiteoikeus. Tämä järjestelmä on yleisesti ottaen toiminut hyvin. Joistakin komission yksinomaiseen aloiteoikeuteen kohdistuneista hyökkäyksistä huolimatta viime hallitusten välisessä konferenssissa käydyt neuvottelut vahvistivat paitsi sen, että järjestelmä on komission osalta ennallaan, myös jopa sen, että joissakin asioissa - kuten oikeus-ja sisäasioissa - komissiolla on viiden vuoden kuluttua automaattisesti kyseinen yksinomainen oikeus. Tämä periaate on luultavasti hyvin omaperäinen asia ja ehkäpä jopa toimielinjärjestelmämme kulmakivi, josta me emme missään tapauksessa voi luopua.
Neuvoston päätösten osalta on johdonmukaista, että puollan täysin määräenemmistön laajentamista, ja valtaosa puhujista on viitannut siihen, vaikka on toki ollut niitäkin puhujia, jotka ovat ilmaisseet vastustavansa sitä. Olen myös sitä mieltä, ettei määräenemmistöpäätöksen laajentaminen tarkoita sitä, etteikö olisi olemassa mitään poikkeuksia. Joitakin tarkasti rajattuja poikkeuksia on oltava, tarkemmin sanottuna niin sanottuja perustuslaillisia kysymyksiä varten. Päätöslauselmassa pohditaan näitä poikkeuksia, mikä on mielestäni johdonmukaista, sillä on selvää, että on olemassa sellaisia keskeisiä päätöksiä, joista jäsenvaltioiden on oltava yksimielisiä. Suuri kysymys kuitenkin kuuluu: miten - kuten herra Corbett hetki sitten sanoi - 20 tai 25 jäsenvaltion Eurooppa pystyy tekemään yksimielisiä päätöksiä tietyillä alueilla?
Mitä äänten painotukseen tulee, se on yhtä kiireellinen toimenpide kuin ne toimenpiteet, jotka koskevat komission kokoonpanoa tai määräenemmistöpäätöksen soveltamisalan laajentamista, sillä nämä asiat, kuten tiedetään, jäivät kesken viime hallitusten välisessä konferenssissa. Näin todetaan Amsterdamin sopimuksen toimielimiä koskevassa pöytäkirjassa, ja myös jäsenvaltioiden nimenomainen tahto on tämänsuuntainen.
Mietinnössä tehdään tältä osin mielestäni tasapainoisia ehdotuksia äänten painotuksesta. Olen kuitenkin pannut merkille sen, että joissakin puheenvuoroissa, kuten esimerkiksi herra Corbettin puheenvuorossa, suhtauduttiin hieman vastahakoisesti kaksoisenemmistöpäätökseen. Olen myös pannut merkille herra Barros Mouran tästä asiasta esittämät näkemykset.
Haluan lopuksi käsitellä kahta asiaa hyvin pikaisesti. Ensiksikin on eräs asia, joka on mielestäni tärkeä: on välttämätöntä, että Amsterdamin sopimuksessa määrättyä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rakennetta sovelletaan mitä pikimmin ja mahdollisimman halukkaasti ja tehokkaasti, vaikka olenkin havainnut, että jotkut suhtautuvat tähän asiaan varsin pessimistisesti.
Toinen ongelma liittyy avoimuuteen. Amsterdamin sopimus sisältää tältä osin unionille ja sen toimielimille kuuluvia lisävaatimuksia. Kunkin toimielimen on siis uudistettava menettelyjään ja päästävä eroon joistakin käsittelyjen luottamuksellisuuteen ja salassapitoon liittyvistä ennakkoluuloista, jotka ovat ristiriidassa käsittelyjen julkisuutta edellyttävän lainsäädäntötyön kanssa. Neuvoston pitää ryhtyä merkittäviin ponnisteluihin tässä asiassa, kuten yhteisön tuomioistuin on todennut äskettäisessä oikeuskäytännössään.
Avoimuus ja kansalaisten luottamus toimielimiä kohtaan ovat etenkin laajentuneessa Euroopassa paitsi ehdoton edellytys toimielinjärjestelmän koko olemassaololle myös tae sen moitteettomasta toiminnasta. Me voimme hyväksyä haluamamme päätökset, mutta jos me hyväksymme ne salaisissa kokouksissa ja välitämme kansalaisille sen vaikutelman, että haluamme salata päätöstemme taustalla olevat syyt, joudumme huomaamaan, ettei meillä ole sellaista tärkeää, demokraattista ja julkista luonnetta, joka kansallisilla demokratioilla on ja joka meidän on annettava myös eurooppalaiselle demokratialle.
Näin ollen lausun ainoastaan kolme sanaa: demokratia, tehokkuus ja avoimuus, ja kuten herra Méndez de Vigo erittäin osuvasti sanoi, on välttämätöntä katsoa tulevaisuuteen ja tehdä uskaliaita ratkaisuja.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Toimielinten lujittaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gutiérrez Díazin laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A4-0034/99) unionin toimielinten lujittamisesta demokratiaan ja vapauteen perustuvan alueen vakiinnuttamiseksi.

Gutiérrez Díaz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, tämä unionin toimielinten lujittamista demokratiaan ja vapauteen perustuvan alueen vakiinnuttamiseksi koskeva mietintö, jonka esittelemme tänään täysistunnossa, on institutionaalisten asioiden valiokunnan ponnistelujen tulosta ja siinä on mukana herra Goerensin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan ansiokas lausunto.
Mietinnön alkuperäisenä lähtökohtana olivat herra Herzogin ponnistelut, ja kun minut myöhemmin nimitettiin esittelijäksi, pyrin saamaan aikaan sen lopullisen muodon, jota me tänään käsittelemme ja jossa on otettu huomioon institutionaalisten asioiden valiokunnassa käydyt keskustelut ja valtaosa siellä esitetyistä tarkistuksista, joiden tavoitteena on lujittaa kansalaisten ja yhteiskunnallisten toimijoiden roolia Euroopan unionin toimielinjärjestelmässä.
Mietinnön keskeisenä ajatuksena on vakuuttuneisuus siitä, että demokratiaan perustuva Eurooppa voi syntyä vain sillä ehdolla, että kansalaisten ei ainoastaan tunnusteta saavan välitöntä hyötyä integraatiohankkeesta vaan myös - ja mikä on kenties kaikkein tärkeintä - myötävaikuttavan aktiivisesti yhteisten valintojen valmisteluun.
Sen vuoksi siinä mainitaan ne uudet asiat, joita Amsterdamin sopimus voi meille puutteistaan huolimatta tarjota sen osalta, että taataan paremmin perusoikeuksien kunnioittaminen Euroopassa, vahvistetaan Euroopan integraation sosiaalista ulottuvuutta koordinoimalla jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikat Euroopan tasolla ja sisällyttämällä sopimukseen eurooppalaisen sosiaalilainsäädännön määrittelemiseksi tarvittavat oikeusperustat ja toteutetaan ihmisten vapaa liikkuvuus.
Kaikki tämä olisi mielestämme koottava yhteen yleissuunnitelmaksi vakaalle perustalle rakennetusta vapauteen ja demokratiaan perustuvasta eurooppalaisesta alueesta, niin että sitä varten täsmennetään eurooppalaisten yhteiskuntien yhteiset tavoitteet, kehitetään Euroopan unionin kansalaisuuteen liittyviä oikeuksia, vahvistetaan vähemmistöjen oikeuksia, määritetään oikeudelliset välineet näiden oikeuksien käyttöönottamiseksi ja organisoidaan kansalaisten osallistuminen tämän alueen perustamiseen ja kehittämiseen. Sitä varten mietinnössä mainitaan kolme suurta tavoitetta: vapaa liikkuvuus, sosiaaliset oikeudet ja Euroopan unionin kansalaisuus.
Vapaan liikkuvuuden osalta haluaisin todeta erityisesti, että turvallisuuden ja oikeuden on kuljettava rinnakkain välttämättömien demokraattisten ja oikeudellisten takuiden kanssa.
Sosiaalisten oikeuksien osalta haluan korostaa, että ajatus Euroopan integraatiosta perustuu jäsenvaltioiden väliseen yhteisvastuullisuuteen ja että laajentumista Keski- ja Itä-Euroopan maihin ei voida näin ollen pitää sisämarkkinoiden laajentamisena vaan yhteisvastuullisuudesta johtuvana velvoitteena.
Euroopan unionin kansalaisuuden osalta tahtoisin korostaa mietinnön päättävää ehdotusta siitä, että sopimuksessa koottaisiin yhteen erityisosastoon kaikki kansalaisten oikeudet.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, olen sitä mieltä, että tämän mietinnön hyväksyminen suurella ääntenenemmistöllä edesauttaisi unionin demokratiaan ja vapauteen perustuvan alueen välttämätöntä luomista ja vahvistamista, minkä vuoksi pyydän teitä äänestämään sen puolesta.
Sallikaa minun lopuksi kiittää niistä erilaisista ehdotuksista, joita olen saanut tarkistusten muodossa ja jotka - kuten olen sanonut - olen yleisesti ottaen pyrkinyt sisällyttämään mietintöön kahta poikkeusta lukuun ottamatta: silloin, kun tarkistukset eivät mielestäni olleet sopusoinnussa sen näkemyksen kanssa, joka minulla on Euroopan integraatiosta, tai kun niissä esitettiin sinänsä perusteltuja kilpailukykyä koskevia näkemyksiä, jotka eivät mielestäni kuitenkaan kuuluneet tämän mietinnön alaan.
Kaikille teille, arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, paljon kiitoksia.

Manzella
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä, herra Gutiérrez Díaz, jota saamme kiittää tästä loistavasta mietinnöstä, hetki sitten totesi, Amsterdamin sopimuksen mukainen vapauteen, henkilökohtaiseen turvallisuuteen ja oikeudelliseen yhteistyöhön perustuva alue on varmasti unionin lähitulevaisuuden kunnianhimoisin tiiviiseen yhdentymiseen tähtäävä ohjelma. Koska ohjelma on yhteydessä perheiden, kaupunkien ja yritysten arkielämään, siihen kohdistuu myös suurta huomiota yleisön taholta. Ohjelmassa myös luodaan elintärkeitä yhteyksiä tämän parlamentin roolin ja kansallisten parlamenttien roolin välille. Katson, että koko Euroopan kansanedustuslaitos käy läpi muutosta tämän viisivuotisen siirtymävaiheen aikana, mutta totta on, että tätä siirtymävaihetta hankaloittavat myös paineet saada mahdollisimman pian aikaan yhteisömetodi ja yhteispäätösmenettelyt näillä yhdentymisen kannalta niin tärkeillä aloilla.
On siis luonnollista, että tämän ohjelman, joka eräässä mielessä on jo tullut osaksi faktista oikeuttamme, on oltava myös se napa, jonka ympärillä pyörii tämän mietinnön keskeinen laajempi ajatus eli poliittiseen vapauteen ja eurooppalaiseen demokratiaan perustuvan alueen luominen. Se, että kootaan jälleen yhdeksi yhtenäiseksi visioksi perusoikeudet ja sosiaaliset säännöt, ja samalla kehitetään vapautta ja henkilökohtaista turvallisuutta ja oikeudellista yhteistyötä koskevia ohjelmia, onkin oikea tapa edistää kehitystä ja Maastrichtissa käyttöönotetun Euroopan kansalaisuuden käsitteen käytännön toteutusta. Tämä on itse asiassa se kulmakivi, johon julkisen alueen ja eurooppalaisen poliittisen alueen tulee perustua: paikka, jossa vallitsee tasapaino ja jossa oikeudet ja velvollisuudet painottuvat oikein, kaikki oikeudet ja velvollisuudet, ilman, että mitään niistä korostetaan erityisesti Euroopan unionin demokratian kokonaiskehyksessä. Nämä ovat ne syyt, arvoisa puhemies, joiden vuoksi tämä mietintö ansaitsee kannatuksemme äänestyksessä.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, jokaisella unionin kansalaisella on oltava oikeus elää vapaassa demokratiassa. Mietintö pyrkii varmistamaan sen. Mietintö perustuu enemmän sosiaalisiin oikeuksiin kuin pyrkimykseen kehittää oikeudellisia oikeuksia.
Tähän asti olemme unionissa lähteneet siitä, että muiden valtioiden kansalaisilla on oltava samat oikeudet kuin sen maan kansalaisilla, jossa he ovat töissä. Esittelijä ehdottaa kuitenkin 14 kohdan alussa, että kansalaisten on pystyttävä säilyttämään kansalliset oikeutensa koko unionin alueella, mikä voi olla mahdotonta. Kannatamme kuitenkin ehdottomasti 14 kohdan luetelmakohtia, joissa vaaditaan parannuksia yksityisoikeutta koskevan lainsäädännön valtioiden väliseen koordinointiin. Tässä asiassa haluamme painottaa myös sitä, että tarvitsemme oikeudellisten päätösten molemminpuolista tunnustamista.
Unionin eläkemääräyksiä noudatetaan erittäin huonosti. Niitä pitää noudattaa tehokkaammin, jotta kansalaiset todellakin saavat nauttia eläkeoikeuksistaan riippumatta siitä, missä he asuvat ja missä eläke on ansaittu. Tässä mielessä esittelijä on oikeassa. On kuitenkin syytä varoittaa kehityksestä, joka johtaisi siihen, että otettaisiin ohjearvoiksi suurimmat yhteiset nimittäjät, ja siten myös korkeimmat verokannat. Sellaista sosiaalilainsäädäntöä on vaikea yhdistää kaiken kattaviin päämääriin, esimerkiksi työllisyyden kasvamiseen, työttömyyden vähenemiseen ja hyvinvoinnin kasvamiseen, koska maiden kehitysasteissa ja taloudellisessa tasossa on edelleenkin eroja.
Yhden maan sosiaalisia oikeuksia ei aina voi soveltaa jonkin toisen maan sosiaali- ja talousjärjestelmään, jossa painotetaan eri asioita. Päällekkäiset muodolliset sosiaaliset oikeudet voivat johtaa kuviteltuun hyvinvointiin, mutta todellisuudessa ne voivat heikentää hyvinvointia - ainakin niin kauan kuin hyvinvointi rahoitetaan verovaroin. Meidän on aloitettava toisesta päästä. Meidän on huolehdittava siitä, että unionissa todellakin on kilpailukykyä vahvistavat rakenteet ja että siellä vallitsee yritysten kasvua tukeva ilmapiiri, koska ne ovat kasvavan hyvinvoinnin ja paremman sosiaalisen turvallisuuden edellytys.
Mietinnön keskeisenä tavoitteena on edelleenkin se, että parannetaan kansalaisten oikeudellisen suojan vahvistamista erityisesti rikollisuutta vastaan. On tärkeää, että unionissa edistytään tässä asiassa, erityisesti unionin laajentumista ajatellen. Olemme esittäneet tähän asiaan liittyvän tarkistuksen, jossa ehdotamme Schengenin sopimuksen liittämistä sopimukseen. Haluamme myös poistaa neuvoston tuskan, joka ilmenee silloin, kun tehdään päätöksiä tiettyjä oikeudellisia kysymyksiä koskevasta viiden vuoden määräajasta. Näissä asioissa vaaditaan selkeitä kannanottoja, samoin kuin Bourlangesin äskettäin käsitellyssä esikuvallisessa ja konkreettisessa mietinnössä.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella herra Gutiérrez Díazia hänen mietinnöstään, jossa käsitellään hyvin monenlaisia asioita. Alun perin siinä ei aivan tehty oikeutta asian ytimelle, joka on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseen osallistuvien toimielinten lujittaminen. Se on yksi hallitusten välisen konferenssin suurimmista saavutuksista sen jälkeen, kun Amsterdamin sopimus tulee voimaan. Turvapaikka-, maahanmuutto- ja rajavalvonta-aloista tulee nyt yhteisiä politiikkoja.
Tällä on kuitenkin ollut hintansa. Jäsenvaltiot ovat vesittäneet Euroopan unionin demokraattisten ja oikeudellisten toimielinten, etenkin Euroopan parlamentin ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen, tehtävät ja toimivallan ja myös päätöksentekomenettelyt ainakin viideksi vuodeksi. Tällaista yhteisön heikentämistä ei saa pitää ohjenuorana tulevaisuutta varten. Kehitys on pikemminkin käännettävä vastakkaiseen suuntaan. Esitin tältä pohjalta tarkistuksia ja haluaisin kiittää herra Gutiérrez Díazia siitä, että hän hyväksyi ne. Avainasiat ovat, että yksimielisyyden vaatimus on tehokkaan ja nopean toiminnan este tällä alalla. Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen liittyvät toimet on toteutettava rinnakkain välttämättömien demokraattisten ja oikeudellisten takuiden kanssa. Neuvoston on otettava täysipainoisesti käyttöön yhteisön menettelyt.
Lopuksi perustamissopimuksessa on korjattava uusien politiikkojen ulkopuolelle jättäytyneiden Yhdistyneen kuningaskunnan, Tanskan ja Irlannin hyvin erityislaatuinen asema, vaikka esimerkiksi Tanska itse asiassa soveltaa politiikkoja sellaisenaan mutta hallitusten väliseltä pohjalta. Tällä hetkellä - ja tämä on asia, jota olen aina korostanut hyvin vahvasti tässä istuntosalissa - Schengenin säännöstön sisällyttämisessä ensimmäiseen pilariin epäonnistutaan jatkuvasti. Lopullista jakoa ensimmäisen ja kolmannen pilarin välillä ei ole vieläkään tehty.
Tätä taustaa vasten mietinnössä on nyt kehitetty näitä käsitteitä, ja ryhmäni äänestää sen puolesta. Toivon kuitenkin, että pidämme sitä vasta alkuna. Olemme vasta käynnistäneet yhteisen alueen. Lopullinen kehitys tapahtuu tulevina vuosina.

Ojala
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan onnitella herra Gutiérrez Díazia erinomaisesta mietinnöstä. Amsterdamin sopimuksen 13 artikla tarjoaa oikeusperustan tarvittaville toimille muun muassa vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi. Millaisen painoarvon 13 artikla tulee saamaan jatkossa, riippuu hyvin pitkälti poliittisesta tahdosta. Viittaan vaikkapa työllisyyssuuntaviivoihin. Työllisyyden osalta oli riittävästi poliittista tahtoa. Toivottavasti myös 13 artiklan osalta sitä löytyy riittävästi.
Ilokseni totean, että komissio on jo ryhtynyt valmisteleviin toimiin 13 artiklan johdosta. Toivon myös, että neuvoston puheenjohtajavaltio Saksa kuten seuraavakin puheenjohtajavaltio, oma maani Suomi, ovat neuvoston puolelta aktiivisia 13 artiklan suomiin mahdollisuuksiin nähden. Kansalaisten odotukset ovat suuria. Tärkeää on myös, että Euroopan parlamentti on keskeisesti vaikuttamassa siihen, millaisen sisällön 13 artikla saa käytännössä.

Hager
Arvoisa puhemies, vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen vähittäinen toteuttaminen on toistuvasti nostettu esiin yhtenä Amsterdamin sopimuksen onnistuneista tuloksista. Siihen liitetty ajatus tukea vapaan liikkuvuuden toteuttamiseksi tarvittavia liitännäistoimia, joilla voidaan vastata rajojen avautumisesta johtuvaan kansalaisten turvallisuuden tarpeeseen, on johdonmukaista seurausta tästä. Myös vasta äskettäin pidettäväksi sovittu turvallisuushuippukokous, jonka järjestelyt tuleva puheenjohtajamaa Suomi on ottanut hoitaakseen, on merkki oikeaan suuntaan.
Pidän siksi valitettavana, että turvallisuutta koskeva aihe jäi tänään käsiteltävänä olevassa mietinnössä lähinnä lapsipuolen asemaan ja mietintö typistyi pelkäksi demokratiaa ja vapautta mutta ei niinkään turvallisuutta käsitteleväksi asiakirjaksi. Turvallisuutta koskevaan aiheeseen - tämän saan kokea päivittäisissä kohtaamisissa kansalaisten kanssa - nämä suhtautuvat erittäin vakavasti. Myöskin herra komission jäsen korosti tämän aiheen suurta merkitystä. On tietenkin tärkeää laatia visioita. Kansan edustajana Euroopan parlamentin olisi kuitenkin syytä varata vielä tätäkin enemmän tilaa turvallisuuden tarpeille kansalaistensa keskuudessa, joiden etuja sen täytyisi toimielinten koneistossa erityisesti vaalia.

Iversen
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimus on hyvä lähtökohta sellaisen entistä demokraattisemman ja avoimemman EU: n luomiseksi, jossa voi liikkua vapaasti, jossa kansalaisilla on useita perusoikeuksia ja jossa on vahvistettu sosiaalinen ulottuvuus. Mielestäni tässä mietinnössä käsitellään monia hyviä asioita. Uusi perustamissopimus avaa monia uusia mahdollisuuksia, mutta niiden toteuttaminen käytännössä riippuu luonnollisesti poliittisesta tahdosta. Ei ole epäilystäkään siitä, että parlamentin on vietävä tätä asiaa voimakkaasti eteenpäin, jos sen halutaan toteutuvan. Siihen tehtävään ei juuri muita ole. Muutamat päätökset vaativat yhä yksimielisyyttä, ja yksittäisillä mailla, muun muassa Tanskalla, on yhä erivapaus osallistua rajojen yli tapahtuvaan, muun muassa pakolais- ja turvapaikka-asioihin liittyvään yhteistyöhön. Tämä päätös tehtiin Maastrichtin sopimukseen liittyvän kansanäänestyksen jälkeen. Sitä on luonnollisesti kunnioitettava, kunnes kansa tekee toisenlaisen päätöksen. Demokratiaan kuuluu myös - mitä haluan tässä korostaa - että kansallisvaltiot voivat ottaa kantaa näihin asioihin sen perusteella, mitä mieltä ne itse ovat asioista, ja myös että vain ne itse voivat tehdä muutoksia tiettyihin päätöksiin.
Esittelijä on hyvin huolissaan siitä, että EU: ssa edetään eri tahdissa, mikä merkitsee sitä, että maat lakkaavat tekemästä yhteistyötä tietyissä asioissa tai että ryhmä maita ryhtyy tekemään tiiviimpää yhteistyötä. Sellainen vaara on mielestäni hyvinkin olemassa, mutta onhan aina silloin tällöin - myös silloin, kun yhteistyötä tekee useampi valtio - kunnioitettava sitä, että yhteistyö voi edetä eri tahdissa. Uskon myös, että joudumme tulevaisuudessa tämän ongelman eteen, kun meillä on erilaisia toiveita siitä, missä asioissa meidän on tehtävä yhteistyötä, mutta eri tahdissa etenevän Euroopan - mistä olen esittelijän kanssa samaa mieltä - on luonnollisesti oltava keino, johon viimeiseksi turvaudutaan. Uskon, että haluamamme käytännön yhteistyö saattaa yhdessä tulevaisuudennäkymiemme kanssa aiheuttaa sen, että eri tahdissa eteneminen on välttämätöntä.

Nicholson
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti herra Gutiérrez Díazin mietintöön. Olen tuntenut esittelijän kauan ja tunnen hänet hyvin. Hän on laatinut erittäin hyvän mietinnön, mutta siinä on joitakin kohtia, joista minun on vaikea olla samaa mieltä. Meidän on muistettava, että Eurooppa on demokraattinen alue. Siellä on 15 jäsenvaltiota, joissa on demokraattisesti valitut hallitukset. Siellä on myös lukuisia aluehallituksia ja paikallisia hallituksia. Ja siinä on kaikki demokratia, jota vaadimme. Olemme vaarassa mennä liian pitkälle. En usko, että tarvitsemme lisää byrokratian tasoja, jotka eurooppalainen veronmaksaja maksaa.
On kuitenkin aloja, joilla voisimme tuoda parlamentin ja itse asiassa Euroopan lähemmäksi ihmisiä. Olen hyvin vahvasti sitä mieltä, että kaikissa niissä paikoissa, joissa unionissa on komission edustusto, pitäisi olla myös parlamentin toimisto. Se on välttämätöntä, koska Euroopan kansalaiset pystyvät samaistumaan helpommin Euroopan parlamenttiin kuin komission kasvottomaan byrokratiaan. Se on hiljattain todistettu parlamentissa. Siis kaikkialla, missä on alueellisia parlamentteja tai kansalliskokouksia, myös parlamentilla pitäisi olla toimisto. Se kompensoisi pitkälti sitä, että Bryssel ja Euroopan unioni ovat niin kaukana.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, on puhuttu paljon Euroopan demokratiavajeesta. Tämän hyvin perustellun ja oikeutetun syytöksen nojalla ja perättäisten perustamissopimusten hyväksymisen myötä ryhdyttiin vahvistamaan Euroopan parlamentin toimivaltuuksia. Demokratiavaje Euroopan toimielinrakenteessa pakotti luonnollisesti sellaisen elimen vahvistamiseen, jolla oli ja jolla on suora oikeutus Euroopan kansalaisten taholta. Silloin tällöin keskustelu on kuitenkin rajoittunut liikaa unionin toimielinten väliseen suhteeseen, niiden väliseen vallanjakoon ja niiden toiminta- ja päätöksentekoprosesseihin. Euron käyttöönoton menestys ja sen myötä syntynyt elinvoima korostavat uudestaan unionimme taloudellista luonnetta, mikä on tuonut selvästi esille viivästykset muilla aloilla: politiikan, turvallisuuden ja sosiaaliasioiden alalla.
Toimielintemme uudistusta ei siis saa pitää pelkkänä pelinä, jossa toimivalta jaetaan yhteisön eri elinten kesken, vaan on ajateltava enemmän sen yhteyttä mandaattimme oikeutuksen perustaan eli täällä edustamiimme kansalaisiin. Tällainen keskustelu kiinnostaa aina vaan enemmän, ja siihen tämä herra Gutiérrez Diazin mietintö tuo osansa.
Haluamme epäilemättä tehokkaamman unionin, mutta haluamme sellaisen unionin, joka ei olisi byrokraattinen hirviö tai intressien ja vaikutusvallan muodostama monimutkainen ja läpäisemätön verkko, vaan joka toimisi yhä enemmän ihmisten, kansalaisten viitekehyksenä. Toimet, joilla vahvistetaan Euroopan kansalaisten oikeuksia, parannetaan työllisyyttä ja sosiaaliturvaa, taataan todellinen vapaa liikkuvuus ja täydennetään tiedonsaannin ja hallinnon avoimuuden mekanismeja, ovat toimia, joilla pyritään vahvistamaan monien vaatimaa ja niin harvojen toteuttamaa Euroopan unionin kansalaisuutta.
Näiden yksinkertaistamista ja oikeuksien vahvistamista koskevien toimien lisäksi haluaisin korostaa vielä kahta muuta:
ensiksi on tarpeen yksinkertaistaa perustamissopimuksia ja luoda selkeä lakikokoelma, joka olisi kansalaisten ulottuvilla ja joka tekisi eurooppalaisesta oikeudesta kaikille ymmärrettävän viitekehyksen, niin ettei se olisi luoksepääsemätön sääntöjen ja määräysten vyyhti; -toiseksi on tarpeen laatia kansalaisten oikeuksia koskeva peruskirja, jolla riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa kansalainen on syntynyt, elänyt, opiskellut tai työskennellyt, taataan kaikille taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet, jotka edistävät yhteiskuntaamme ja hyvinvointimme tasoa. Eurooppa ei voi mennä pitemmälle, arvoisa puhemies, mikäli eurooppalaiset eivät tunne, omaksu ja halua sellaista Eurooppaa, joka olisi todellinen demokratiaan ja vapauteen perustuva alue.
Kaklamanis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, niiden, jotka ovat aamusta asti seuranneet kolmen kollegan kolmen mietinnön esittelyä, on mahdoton ymmärtää mitä Amsterdamissa loppujen lopuksi puhuttiin sellaisista kysymyksistä kuin Euroopan unionin toimielimet, demokratiavaje, avoimuus ja Euroopan kansalaisen oikeudet. Vastaus on lähes katastrofaalinen: ei yhtään mitään!
Haluan onnitella hyvää kollegaani Gutiérrez Díazia mietinnöstä. Ennen kaikkea haluan onnitella häntä mietintöön sisältyvästä ehdotuksesta, jonka mukaan Euroopan kansalaisten oikeuksista laadittaisiin oma erityisosasto. Samalla haluan kuitenkin sanoa niille Euroopan kansalaisille, jotka nyt ovat lehtereille kuuntelemassa meitä, että me muistamme heitä vain joka viides vuosi ennen vaaleja. Varsinkin parlamentin kaksi suurinta ryhmää, sosialistit ja kristillisdemokraatit, esittelevät kansalaisille ideologisia julistuksia, joilla ei ole mitään tekemistä todellisuuden kanssa ja varsinkaan ei mitään tekemistä sen kanssa, mitä he tekevät ja miten he äänestävät viiden vuoden mittaisen parlamentaarikkokautensa aikana.
Erityisen valitettavaa on se, että neuvostolla näyttää olevan niin paljon tekemistä, että se ei ole tänään läsnä. Euroopan kansalaisten tulee tietää, että koko maailmassa on vain kaksi elintä, jotka kokoontuvat suljettujen ovien takana: Kiinan kansankokous eli Kiinan parlamentti sekä Euroopan unionin ministerineuvosto. Jos tätä voidaan kutsua demokratiaksi, niin demokratian nimeen, äänestäkää kesäkuun vaaleissa!

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella varapuhemies Gutiérrez Díazia hänen mielenkiintoisen ja ajatuksia herättävän työnsä johdosta.
Jos unioni ja sen toimielimet aikovat jatkaa kehitystään ja vahvistua tulevina vuosina, on erittäin tärkeää, että kaikkien maidemme kansalaiset hyväksyvät jatkossakin näiden toimielinten demokraattisen legitimiteetin. Olemme kaikki demokraattisten maiden kansalaisia, ja sikäli kuin tiedän, valtaosa kaikkien maidemme kansalaisista hyväksyy kansallisten hallitustemme demokraattisuuden.
Euroopan tasolla monet kansalaisemme kuitenkin esittävät jatkuvasti vakavia kysymyksiä demokratiasta ja eurooppalaisista toimielimistä. On tärkeää, että niillä eurooppalaisilla toimielimillä, jotka ovat suoraan vastuussa äänestäjille - toisin sanoen parlamentilla ja ministerineuvostolla -, olisi jatkossakin - ja sen olisi käytävä myös esille - lopullinen päätöksenteko-oikeus kansalaisillemme tärkeissä asioissa. Yhtä tärkeää on se, että komissio olisi eurooppalaisia politiikkoja täytäntöön panevana toimielimenä tunnettu siitä, että se hallinnoi tehokkaasti, oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti parlamentissa ja neuvostossa sovittuja eurooppalaisia politiikkoja. Tämä voitaisiin toteuttaa parhaiten siten, että varmistettaisiin ensin, että kaikkien maidemme kansalaisia kiinnostavat ja huolestuttavat asiat ovat tiedossa komission korkeimmalla tasolla. Nykyinen järjestelmä, jossa jokaisella jäsenvaltiolla on ainakin yksi komission jäsen, on toiminut tähän saakka hyvin, ja se pitäisi säilyttää. Ne, jotka haluavat luopua oletettavasti tehokkuuden vuoksi tästä järjestelmästä, jossa kullekin maalle taataan yksi komission jäsen, ottavat sen riskin, että tuloksena on eri maidemme kansalaisista etäällä oleva komissio. Se puolestaan heikentäisi komissiota eurooppalaisena toimielimenä.
Joka tapauksessa olisi säilytettävä mahdollisimman pitkälle unionin perusrakenteet, jotka olivat olemassa yksittäisten maiden liittyessä unioniin ja joita äänestäjäkuntamme enemmistö tuolloin kannatti. Näiden perusrakenteiden joukossa tärkeimmällä sijalla oli ja on edelleen se periaate, että kaikkien maiden on oltava edustettuina kaikkien tärkeimpien toimielinten päätöksenteossa.
Lopuksi neuvostossa, komissiossa, parlamentissa ja EY: n tuomioistuimessa on tällä hetkellä edustajia kaikista jäsenvaltioista, millä on merkittävä vaikutus siihen legitimiteettiin, jota nämä toimielimet nauttivat kaikissa valtioissamme.

Oreja
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, myös minä haluan yhtyä niihin onnitteluihin, joita herra Gutiérrez Díazille - jonka kanssa olen täysin samaa mieltä - ja myös institutionaalisten asioiden valiokunnalle on lausuttu tästä erinomaisesta mietinnöstä.
Minun mielestäni Amsterdamin sopimus on puutteistaan huolimatta, kaikkine ansioineen ja vikoineen mahdollistanut merkittäviä edistysaskeleita kansalaisuuden alalla; edistysaskeleita, joiden kaikkia seurauksia ja vaikutuksia on tällä hetkellä vaikea arvioida. Sopimuksen myötä on mahdollista luoda kaikkein aikojen suurin alue, sellainen alue, jolla ihmiset voivat liikkua ja työskennellä täysin esteittä, tasavertaisina ja niin, että heidän oikeuksiaan ja oikeusvaltion perusperiaatteita kunnioitetaan täysin.
Tässä yhteydessä komissio antoi jo heinäkuussa 1998 tiedonannon vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen luomisesta. Kuten hyvin tiedetään, Pörtschachissa pidetyssä valtion- ja hallitusten päämiesten epävirallisessa kokouksessa päätettiin järjestää yksinomaan oikeuteen ja sisäasioihin liittyville kysymyksille omistettu neuvosto tämän vuoden lokakuussa Tampereella, Suomessa, kuten herra Hager hetki sitten muistutti.
Tässä tilanteessa ymmärrän täysin sen, että olette huolissanne joistakin sopimuksen herättämistä kysymyksistä ja erityisesti siitä, miten saadaan aikaan sen soveltamisen kannalta välttämättömät ehdot. Amsterdamin sopimuksessa ei määritellä tarkasti, mitkä tavoitteet toimielinten pitää saavuttaa, ja herra Kaklamanis viittasi siihen hetki sitten. Tämä määritelmän puuttuminen on kuitenkin tietyssä mielessä välttämätöntä, sillä vapauteen perustuvaa aluetta ei voida koskaan vakiinnuttaa lopullisesti; se voi olla olemassa vain, jos se kykenee jatkuvasti mukautumaan todellisuuteen ja takaamaan vapauden, oikeudet sekä turvallisuuden ja oikeuden sekä kaikille ihmisille yleensä että erityisesti kansalaisille.
Näiden tavoitteiden määrittely ja niiden soveltaminen edellyttää demokraattista osallistumista, jonka on pitkällä aikavälillä oltava täysimääräistä. On valitettavasti totta - ja herra Brinkhorst muistutti siitä hetki sitten - että sopimuksessa on määrätty, että komissiolla on viiden vuoden määräajan kuluttua yksinomainen aloiteoikeus ja päätöksentekomenettelyssä sovelletaan yhteispäätöstä. Parlamentin on puolestaan tiiviissä yhteistyössä kansallisten parlamenttien kanssa noudatetun ja jatkuvasti kehittyvän käytännön mukaisesti tehtävä kaikki, mikä on tarpeen, jotta se voisi harjoittaa demokraattista valvontaa tällä alueella.
Tässä yhteydessä on tärkeää hyödyntää täysimääräisesti tuomioistuimen roolia, jotta voidaan vahvistaa lain noudattamista yhtenä tämän alueen luomisen edellytyksenä. Tästä on esimerkkinä se mahdollisuus, että tuomioistuin voisi ryhtyä toimiin toimielimiä vastaan, mikäli nämä eivät kunnioita perusoikeuksia. Luxemburgin tuomioistuimen täydelle lainkäyttövallalle asetetut rajoitukset - joita on olemassa etenkin toisessa ja kolmannessa pilarissa - on asteittain poistettava.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että täysimääräinen vapauteen perustuva alue voidaan saada aikaan vain kunnioittamalla täysin tiettyjä vapaaseen liikkuvuuteen sisältyviä oikeuksia, joita nykyisin kunnioitetaan vain osittain. On välttämätöntä valvoa sitä, miten määräyksemme mukautetaan kansalaisyhteiskunnan todellisuuteen. On olemassa 20 tai 30 vuoden takaiseen vapaaseen liikkuvuuteen täysin mukautettuja sosiaalisia normeja, jotka saattavat tulevaisuudessa olla tehottomia. Samaten jäsenvaltioiden aiemmin vaatimat rajat voivat nyt olla perusteettomia. On välttämätöntä luoda vapauteen perustuva alue, mihin herra Manzella hyvin osuvasti viittasi. Niin ikään on välttämätöntä ymmärtää, että demokratia vahvistetaan täysin tuolla alueella silloin, kun saadaan aikaan sellainen Euroopan unionin kansalaisuus, joka on täysin vakiintunut ja täysin hyväksytty jokapäiväisessä elämässä.
Mielestäni olennaista on se, että palataan Euroopan integraatioprosessin keskeiseen ajatukseen sellaisena kuin se 50-luvulla ymmärrettiin. Kyse on siitä, että hylätään vihamielisyys ja torjunta tai yksinkertaisesti ajatus siitä, että naapurivaltion eurooppalainen on muukalainen, ja uskotaan sen sijaan lujasti siihen, että integraatioprosessi on ennen kaikkea yhteisvastuullisuuteen perustuva prosessi.
Haluan myös todeta, että olen tästä täysin samaa mieltä - sillä esittelijä herra Gutiérrez Díaz on noudattanut juuri tätä lähestymistapaa - ja että olen vakuuttunut siitä, että jos nämä periaatteet olisivat olleet jäsenvaltioiden toiminnan todellisena lähtökohtana, toimielinjärjestelmämme olisi voitu mukauttaa paljon nopeammin kansalaisten tarpeisiin. Ja jos tätä periaatetta todella noudatettaisiin, hallitusten välisissä konferensseissa käsiteltäisiin enemmän yhteistä etua ja ne voisivat rauhoittaa Euroopan integraation jatkumisen kannalta välttämättömiä neuvotteluja ja samalla me etenisimme kohti sellaista unionia, joka on yhä tiiviimpi, yhä yhteisvastuullisempi ja yhä lähempänä kansalaisten huolia ja tarpeita.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Suhteet merentakaisiin maihin sekä AKT-maihin ja syrjäisiin alueisiin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana herra Aldon laatima kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietintö (A4-0036/99) suhteista merentakaisiin maihin ja alueisiin (MMA), AKT-maihin ja Euroopan unionin syrjäisimpiin alueisiin.

Aldo
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegani, tällä valiokunta-aloitteisella mietinnöllä, josta parlamentti ilmaisee piakkoin kantansa, on erittäin tärkeä merkitys niiden Euroopan merentakaisten kansojen tulevaisuudelle, jotka ovat pitäneet yllä eri asteisesti erilaisia suhteita Euroopan unioniin vuonna 1957 solmitusta Rooman sopimuksesta lähtien.
Mutta ennen kuin siirryn käsittelemään mietintöä, josta käyvät ilmi ne rakenteelliset, taloudelliset ja sosiaaliset ongelmat, joita Euroopan unionin nykyiset mutta hyvin epätarkoituksenmukaiset suhteet näihin kaukaisiin maihin aiheuttavat, haluaisin ennen kaikkea esittää vilpittömät ja lämpimät kiitokseni kaikille niille, jotka ovat osallistuneet tavalla tai toisella tämän mietinnön varsinaiseen laatimiseen. Jotta aihe ymmärrettäisiin oikein ja jotta asiasta ei syntyisi mitään väärinkäsityksiä, haluaisin myös esitellä lyhyesti mietinnön syntyhistorian ja laatimisen perusteet.
Siitä lähtien, kun tulin parlamenttiin vuonna 1994, olen todellakin hämmästellyt heikkoa tietämystä merentakaisiin alueisiin liittyvistä asioista ja niiden hallinnan täydellistä puuttumista - mikä tuli ilmi erityisesti siinä, että merentakaiset departementit (MD) samaistettiin merentakaisiin maihin ja alueisiin (MMA) vuoteen 1978 asti, jolloin tuomioistuin teki päätöksensä Hansenin tapauksesta - sekä sitä, että näiden alueiden unionille antamaa merentakaista ulottuvuutta ei oteta huomioon ja eikä niiden erityislaatua oteta huomioon sovellettaessa yhteisön oikeutta. MMA-alueiden epäkohtia ovat vanhentunut assosiointijärjestely, joka perustuu vuonna 1957 solmittuun Rooman sopimukseen ja jossa ei oteta huomioon sitä, että valtaosa näistä maista on saavuttanut suvereenin aseman, MMA-alueiden jatkuva samaistaminen AKT-valtioihin, rahoitus, joka ei vastaa MMA-alueiden institutionaalista todellisuutta suhteessa niiden emämaihin, ja kumppanuuden ja neuvottelujen täydellinen puuttuminen MMA-alueisiin sovellettavan yhteisön oikeuden kohdalla.
Koska olen kotoisin eräältä unionin syrjäisimmältä alueelta, oli siis aivan luonnollista, että otin paitsi oman poliittisen ryhmäni myös muiden aiheesta kiinnostuneiden parlamentin jäsenten varauksettomalla tuella ja kannustuksella tavoitteekseni poistaa nämä kaikki epäselvyydet, kaikki väärinkäsitykset, jotka ovat lähes puolen vuosisadan ajan saastuttaneet Euroopan unionin ja sen kaukaisten kumppanien välisiä suhteita.
Näin ollen kutsuin poliittisen ryhmäni vierailulle Guadeloupeen jo helmikuussa 1995, jotta ryhmä voisi tutustua lähemmin juuri mainitsemiini ongelmiin osallistumalla Euroopan unionin ja merentakaisten departementtien välisistä suhteista järjestetyille opintopäiville. Näin ollen ehdotin ensimmäistä kertaa 6. helmikuuta 1995 Antillien ja Guyanan sekä merentakaisten alueiden poliittisten ja yhteiskuntaelämän edustajien ja lehdistön läsnä ollessa Rooman sopimuksen 227 artiklan 2 kohdan muuttamista, mikä johti Amsterdamin sopimuksen uuden 299 artiklan 2 kohdan vahvistamiseen sen jälkeen, kun Ranskan merentakaisiin alueisiin liittyvistä asioista vastaava ministeri oli ottanut asian hoitaakseen ja erilaiset valmistelu-ja neuvotteluvaiheet oli käyty läpi.
Tässä yhteydessä tavoitteena oli valmistella syrjäisimpiä alueita mukautettuun integraatioon vuoden 1946 ja sittemmin vuoden 1958 Ranskan perustuslain 73 artiklan esimerkin mukaisesti poistamalla niiltä niihin sovellettavan lainsäädännön rajoitetun tulkinnan mukainen oikeudellinen tasa-arvo. Samasta näkökulmasta olen kamppaillut vuodesta 1996 sen hyväksi, että Euroopan unionin valtioiden ja yhteisön syrjäisimpien alueiden (YSA), MMA-alueiden ja AKT-valtioiden välisistä suhteista käynnistettäisiin laajempi keskustelu.
Tällä perusteella pyysin ja sain aikaiseksi koordinaattorina ollessani 8. lokakuuta 1996 sen, että tämä aihe otettiin parlamentin tulevien valiokunta-aloitteisten mietintöjen ehdotuslistalle kehitys-ja yhteistyövaliokuntaa varten. Sen vuoksi, viedäkseni asiaa eteenpäin ja noudattaakseni Euroopan parlamentin menettelysääntöjä lähetin 20. tammikuuta 1998 kirjeen herra Michel Rocardille, joka oli nimitetty uudelleen kehitys- ja yhteistyövaliokunnan puheenjohtajaksi, ja pyysin häntä ottamaan valiokunnan esityslistalle tämän aiheen, josta oli määrä laatia valiokunta-aloitteinen mietintö.
Näin kehitysvaliokuntamme teki keskiviikkona 25. helmikuuta 1998 pitämässään istunnossa äänestyksen jälkeen periaatepäätöksen siitä, että tästä aiheesta laaditaan mietintö, ja pyysi parlamenttimme puhemiehistöltä lupaa kyseisen mietinnön laatimiseksi. Puhemiehistö antoi meille tämän luvan heinäkuun 1998 alussa. Näin ollen, hyvät kollegani, minulla on suuri kunnia ja olen myös erittäin tyytyväinen voidessani esitellä teille tänään tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön, joka on synteesi Euroopan unionin vertikaalisista suhteista sen merentakaisiin kumppaneihin mutta jonka on tarkoitus olla myös synteesi näiden eri yhteisöjen keskinäisistä horisontaalisista suhteista.
YSA-alueiden osalta olemme sitä mieltä, että nämä integroidut alueet ovat unionin etuvartioasemia eri puolella maailmaa, ja siksi niistä tulee yhteisön toiminnan lipunkantajia ja edustajia omassa ympäristössään. YSA-alueilla on oltava merkittävä rooli valmisteltaessa Lomé 2000 -sopimusta ja niiden on vietävä eteenpäin alueellista yhteistyötä. MMA-alueiden osalta näiden alueiden oikeudellista asemaa on nyt selkiytettävä erityisesti siten, että niitä ei enää samaisteta AKT-maihin, ja on selvitettävä kaikki epäselvyydet, jotka liittyvät kansalaisoikeus- ja asettautumisoikeusjärjestelmään.
MMA-alueita koskeva sekava järjestelmä, joka sijoittuu integraation ja yhteistyön välimaastoon, ei saa missään tapauksessa muodostua kielteiseksi asiakokonaisuudeksi, joka jarruttaa tietämättömyyden tai ymmärtämättömyyden vuoksi niitä hyviä ja järkeviä suhteita, jotka Euroopan unionin ja MMA-alueiden välillä on oltava. Assosiointijärjestely on myös luotava kokonaan uudestaan, koska kyseisille alueille tunnusomainen perinteinen ja institutionaalinen kaksoisidentiteetti, joka johtuu niiden itsehallinnosta sisäisissä asioissa ja yhteisön oikeuteen perustuvasta oikeudellisesta järjestelmästä, edellyttää sitä, että MMA 2000 -julistuksen perusteella esitetään neljä keskeistä uudistusta: inhimillisen ulottuvuuden vahvistaminen; MMA-alueiden ja Euroopan unionin poliittisen kumppanuuden vahvistaminen; taloudellisen solidaarisuuden vahvistaminen perustamalla MMA-alueita varten erityinen kehitysrahasto, joka korvaisi nykyisen EKR: n rahoituksen; kaikkien MMA-alueiden institutionaalisen erityislaadun kunnioittaminen. Arvoisa puhemies, MMA-alueiden tulevassa kehityksessä on pyrittävä kaikin keinoin säilyttämään MMA-alueiden itsehallintoasemansa myötä saavuttama toimivalta.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, istuntosalissa tänään kaikuva ääneni on vain heijastus niiden merentakaisten kansojen edustajien yhteisestä toiveesta, joita päätin kuulla varmistuakseni näkemyksistä, jotka olen omaksunut ryhdyttyäni perehtymään tähän aiheeseen aluksi alueellisena neuvonantajana, COPM: n (Colloque Politique Méditerranéenne) jäsenenä vuodesta 1986 lähtien ja sittemmin alueiden komitean perustajajäsenenä vuonna 1993 ja lopuksi parlamentin jäsenenä vuodesta 1994 lähtien. Toki muillakin on ennen minua ollut tilaisuus puhua ansiokkaasti merentakaisten departementtien puolesta, erityisesti Ligiosin mietinnön yhteydessä, sillä se herätti vuonna 1987 yhteisön toimielimet tiedostamaan ensimmäistä kertaa merentakaisten departementtien ja syrjäisimpien alueiden vaikeudet ja erityislaadun, ja minä haluaisin myös kiittää ja onnitella puhujia siitä.
Suosionosoituksia

Castagnède
Arvoisa puhemies, aluepoliittiselta valiokunnalta on todellakin pyydetty lausuntoa kollegamme Aldon erinomaisesta aloitteesta, ja se on saatu perehtymään niin kutsuttujen syrjäisimpien alueiden ja niiden lähellä olevien MMA-alueiden tai AKT-valtioiden välisiin suhteisiin. Näin on Karibianmerellä ja Intian valtamerellä.
Mikä oli aluepoliittisen valiokunnan yksimielinen näkemys? Se, että meillä on näillä alueilla maita, joita yhdistää maantieteellinen asema, historia, kulttuuri ja usein kieli mutta jotka eivät lainkaan kiinnitä toisiinsa huomiota taloudellisella tasolla. Ja sitten tullaan valittamaan syrjäisimpien alueiden markkinoiden pienuutta. Olemme tosiasiassa sitä mieltä, että näiden toistensa naapureina olevien maiden - joita kaikki asiat luonnollisesti lähentävät - on ehdottomasti voitava muodostaa todelliset alueelliset markkinat kestävän ja tasapainoisen kehityksen aikaansaamiseksi.
Olemme sitä mieltä, että Euroopan unionin on tuettava niitä edistämällä yhteisyrityksiä syrjäisimpien alueiden yritysten ja niiden lähellä olevien AKT-valtioiden tai MMA-alueiden yritysten välillä alueellisten markkinoiden ja näiden alueiden unioniin tai kolmansiin maihin suuntautuvan viennin kehittämiseksi. Olemme myös sitä mieltä, että unionin on otettava syrjäisimmät alueet, MMA-alueet ja AKT-valtiot mukaan tulevia Lomén sopimuksia koskeviin neuvotteluihin ja että näillä sopimuksilla on tietysti edistettävä näiden alueellisten markkinoiden luomista luopumalla tulliesteistä, jotka ovat mielestämme - haluan kollegojen huomaavan tämän - entisen siirtomaasopimuksen todellisia jatkeita. On varmistettava, että nämä maat ryhtyvät käymään kauppaa keskenään niiden sopusointuisen kehityksen edistämiseksi ja - sanottakoon tämä vielä kerran - että nämä naapurimaat, jotka ovat hyvin lähellä toisiaan, ymmärtävät paremmin toisiaan.

Souchet
Arvoisa puhemies, kalatalousvaliokunta suhtautuu myönteisesti herra Aldon aloitteeseen, jonka ansiona on se, että siinä kiinnitetään huomiota niihin haittavaikutuksiin, joita yhteisön erilaisilla tukitoimilla on maantieteellisesti läheisten mutta asemaltaan erilaisten alueiden hyväksi. On vältyttävä siltä, että kuuluminen Euroopan unioniin merkitsee sopimattomien velvoitteiden noudattamista ja että unionin ulkopuolella oleminen merkitsee hyötymistä tuista, joilla edistetään yhteisön ulkopuolista kilpailua omien alueidemme kustannuksella.
Koska näiden kaikkien alueiden sosiaalis-taloudellinen tasapaino riippuu suuressa määrin mereen ja erityisesti kalastukseen liittyvistä toiminnoista, valiokuntamme hyväksyi yksimielisesti joukon suosituksia, jotka esittelijä sisällytti mietintöönsä kokonaisuudessaan ja joilla pyritään nimenomaan estämään se, ettei kuuluminen Euroopan unioniin aseta syrjäisimpiä alueitamme epäedulliseen asemaan.
Valiokuntamme katsoo, että lainsäädäntöä on muutettava siten, että mahdollistetaan YKP: n erilaistettu soveltaminen näillä erittäin kaukana Euroopan mantereesta sijaitsevilla alueilla mukauttamalla politiikka niiden omien merialueiden tarjoamiin hyviin kalastusmahdollisuuksiin ja siihen, että laitteistoja on parannettava erityisesti monivuotisten ohjausohjelmien alueellistamisen ansiosta. Valiokuntamme korostaa, että Poseidom-ohjelman uudistamisen ja vahvistamisen yhteydessä on muutettava tätä ohjelmaa, joka on osoittautunut tehokkaaksi mutta jossa on tiettyjä määräyksiä, joita on syytä täsmentää kalavarojen paremman suojelun varmistamiseksi. Valiokuntamme suosittelee MMA-alueita koskevien yhteisön toimintalinjojen ja Euroopan unionin AKT-maiden hyväksi toteuttamien yhteistyöpolitiikkojen yleistä yhdenmukaistamista erityisesti kauppaetuussääntöjen osalta ja suoria tukia koskevissa politiikoissa sekä suhteessa tullietuusjärjestelmän ja erityisesti huumeiden torjuntaan liittyvän yleisen tullietuusjärjestelmän säännöksiin, joiden asianmukaisuutta on tarkasteltava uudelleen.
Lopuksi valiokuntamme katsoo, että Karibian vesialueet on rajattava kiireellisesti, koska vain se mahdollistaa kalastussopimusten teon tällä alueella, ja se pyytää tehostamaan valvontaa MMA- ja YSA-alueisiin kuuluvilla vesillä, joilla liikkuu runsaasti kolmansien maiden laivastoja, joiden toiminta verottaa raskaasti kalavaroja.

Puhemies
Herra Aldon mietintöä koskeva keskustelu keskeytetään ja sitä jatketaan iltapäivällä.
Siirrymme nyt äänestyksiin.

Äänestykset
Duhamel
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni koskee työjärjestyksen 101 artiklaa. Kuten kaikki tänä aamuna täysistunnossa läsnä olevat kollegani, olen todennut typertyneenä, että istunnossa ei ole läsnä ainuttakaan neuvoston edustajaa, kun käsittelimme Bourlangesin mietintöä neuvoston päätöksentekoprosessista laajentuneessa Euroopassa.
101 artiklan mukaan neuvosto voi olla läsnä istunnossa. Kun kyseessä on keskustelu, joka koskee tulevia uudistuksia, jotka neuvostossa on toteutettava sen toimielinten uudistuksen suuren urakan yhteydessä, jota parlamenttimme vaatii lujasti ja joka on lopulta hyväksytty laajasti, neuvoston on mielestämme oltava ehdottomasti läsnä istunnossa. Se ei ole varsinaisesti työjärjestykseen perustuva velvoite, mutta varmastikin soveliaisuuden sanelema velvoite.
Mielipiteistään riippumatta kaikki ovat yhtä mieltä tämän keskustelun merkittävyydestä ja siitä, että sillä voidaan syventää pohdintoja ennen laajentumista. Pyydän parlamentin puhemiehistöä esittämään meidän kaikkien puolesta jyrkän vastalauseen neuvostolle sen johdosta, että se ei ollut edustettuna tämän aamun istunnossa.
Suosionosoituksia

Puhemies
Herra Duhamel, voin vakuuttaa teille, että puhemiehistö toimii toivomuksenne mukaisesti, koska kyseessä on todellakin hyvin valitettava poissaolo.

Lindeperg
Arvoisa puhemies, äänestämme seuraavaksi tarkistuksesta 18. Siinä on mielestäni tekninen ongelma, sillä olen sitä mieltä, että sen ensimmäinen osa korvaisi suotuisalla tavalla alkuperäisen version johdanto-osan D kappaleen ensimmäisen osan. Ehdotan näin ollen erillistä äänestystä kummastakin osasta, joista ensimmäinen päättyy sanoihin " joilla on aihetta pelätä sukupuoleen perustuvaa vainoa" . Mutta jos tarkistuksen toista osaa ei hyväksytä, pyytäisin, että alkuperäisen johdanto-osan kappaleen toisesta osasta toimitetaan äänestys. Muussa tapauksessa siinä ei ole järkeä.

Puhemies
Selvä on, ja näinhän me muuten aina etenemme. Parlamentti on nyt hyvin selvillä asiasta.
11 kohdasta
Lindeperg
Arvoisa puhemies, 11 kohdassa on kielellinen ongelma erityisesti ranskankielisessä versiossa. Valiokunnassa kyseessä oli rouva Paillierin tarkistus, ja minä huomautin hänelle, että ilmaus " statut de non-droit" oli sinällään ristiriitainen. Niinpä muutimme tätä ilmausta hänen suostumuksellaan. Nyt kuitenkin huomaan, että se esiintyy ranskankielisessä versiossa. Haluaisin tietää, mikä on luotettava versio, ja jos se on joka tapauksessa ranskankielinen versio, ilmaus on muutettava uudelleen.

Puhemies
Ranskankielinen versio on tietysti luotettava.

Lindeperg
Ehdotan, että ranskankieliseen versioon laitetaan ilmauksen " statut de non-droit" tilalle " situation de non-droit" . Se on juuri se, joka hyväksyttiin valiokunnassa.
Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.

Banotti
 Äänestän tätä suositusta / yhteistä kantaa vastaan, koska olen sitä mieltä, että siinä ei käsitellä asianmukaisesti aiheeseen liittyviä teknisiä asioita.

Gillis
 Aion äänestää esitettyä neuvoston asetusehdotusta vastaan, koska olen sitä mieltä, että teknisiä yksityiskohtia ei ole tutkittu asianmukaisesti tai riittävästi. Tekniset standardit on tarkistettava täydellisesti, jotta varmistetaan, että ne täyttävät täysin turvallisuusstandardit, ja jotta lentolaivueemme eivät joudu luopumaan koneista, jotka toimivat joka suhteessa tyydyttävästi.
Gahrtonin mietintö (A4-0047/99)
Gahrton
 Siviilirauhanturvajoukot on vanha " vihreä" ajatus siitä, kuinka EU: n ulkopoliittista yhteistyötä voitaisiin ohjata rakentavaan suuntaan sen sijaan, että se olisi sotilaallista ja tuhoavaa. Euroopan siviilirauhanturvajoukot voisivat koostua niin kokopäivätoimisista, työsuhteessa olevista ammattilaisista kuin erikoistuneista asiantuntijoista, jotka voidaan kutsua tiettyyn tehtävään, ja vapaaehtoisista aseistakieltäytyjistä ja palkattomista vapaaehtoisista.
Konfliktit käynnistyvät usein uudelleen sotilaallisen rauhanturvatehtävän jälkeen, koska väkivallan syitä ei ole ratkaistu. Vuoropuhelun helpottaminen ja molemminpuolisen luottamuksen edellyttämien olosuhteiden luominen ovat tehtäviä, joiden tulisi olla osa jokaista rauhaa edistävää tehtävää. Vakaaseen rauhaan päästään vain todellisen sovitteluprosessin kautta. Siihen osallistuminen olisi siviilirauhanturvajoukkojen tehtävä.
Olen hyvin tietoinen siitä, että useat siviilirauhanturvajoukkoja koskevan ehdotuksen puolesta äänestäneet pitävät siviilirauhanturvajoukkoja EU: n sotilaallisia toimia täydentävänä hankkeena. Minä ja kaikki muutkin vihreiden edustajat toivomme tietenkin, että niistä muodostuu sellaisten toimien vaihtoehto. Emme lainkaan vastusta EU: n toimia ulkomailla, jos toimet ovat rauhanomaisia ja rakentavia. Menestyvät siviilirauhanturvajoukot saisivat ehkä osan EU-aktivisteista ymmärtämään, että on vanhanaikaista ja epämuodikasta yrittää saavuttaa muun maailman kunnioitus sotilaallisin voimanosoituksin. Tulevaisuus on niiden, jotka tekevät työtä rauhan eivätkä sodan puolesta.

Theorin
 Aloite on erittäin tärkeä ja tarpeellinen. Sellaiseen rauhanturvajoukkoon on kuuluttava pelkästään siviilejä . Rauhanturvajoukon keskeisenä tehtävänä on oltava jännityksen vähentäminen ja konfliktien laajentumisen estäminen. Rauhanturvajoukon on työskenneltävä Yhdistyneiden Kansakuntien tai ETYJin tukemin valtuuksin, ja sen päätavoitteena on oltava konfliktien ennalta ehkäiseminen.
Tarkoitan, että konkreettisia esimerkkejä siviilirauhanturvajoukon tehtävistä ovat välittäjänä toimiminen ja luottamuksen rakentaminen konfliktin osapuolten välille, humanitaarinen apu, aiempien taistelevien osapuolten taistelujoukkojen aseistariisunta ja kotiuttaminen, pakolaisten tukeminen, mutta myös osallistuminen kunnostukseen ja jälleenrakentamiseen sekä talousrakenteiden vakauttamiseen. Muita tehtäviä voivat olla ihmisoikeustilanteen valvominen ja parantaminen, poliittiseen elämään osallistumisen mahdollistaminen, mutta myös tilapäishallinto, jolla edistetään vakautta lyhyellä aikavälillä. Muita tehtäviä voivat olla tiedonvälitys sekä sellaisten valistusohjelmien tekeminen, joiden tarkoituksena on hälventää epäoikeudenmukaisuuksia ja käsityksiä vihollisista. Jotta toimet johtaisivat rauhan edistymiseen, ristiriidan osapuolet on saatava toimimaan yhteisissä hankkeissa.
Rauhanturvajoukoissa tarvitaan sekä kokopäivätoimisista, työsuhteessa olevista ammattilaisista koostuvaa ydinjoukkoa että tiettyä tehtävää varten palkattua erikoisjoukkoa. Erityisen tärkeää on hyödyntää ammattimaisten rauhantutkijoiden, konfliktin ratkaisijoiden, psykologien ja niin edelleen kykyjä.
Readin mietintö (A4-0055/99)
Rovsing
 Parlamentin sovittelukomitean valtuuskunnan aktiivisen ja erittäin hyvän panoksen myötä parlamentti on onnistunut toteuttamaan suurimman osan ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä esittämistään toivomuksista. Koko tämän hyvin tärkeän direktiivin hyväksymismenettelyn aikana on minun kannaltani ollut ratkaisevaa, että olemme voineet varmistua siitä, että radioamatöörien omaan käyttöön rakentamat lähetys- ja vastaanottolaitteet eivät kuulu direktiivin niihin sääntöihin, jotka koskevat tekijän hyväksyntää ja vaatimustenmukaisuusasiakirjoja.
Barzantin mietintö (A4-0026/99)
Ahern
 Haluan kiittää esittelijää hänen työstään, joka koskee EU: n tekijänoikeusdirektiiviä, monimutkaista ja teknistä aihetta, joka on merkittävä Euroopan taiteilijoiden kannalta. Vihreät ovat pyrkineet alusta lähtien asettamaan etusijalle kirjailijoiden, säveltäjien, muusikoiden ja musiikin esittäjien luovan työn suojelun kaikkialla EU: ssa, kun tarkistetaan tekijänoikeusdirektiiviä. Irlannissa muusikot ja esiintyvät taitelijat, kuten BoyZone ja The Corrs, ovat vedonneet työnsä tekijänoikeussuojan puolesta.
Kannatan täysin esittelijää hänen vaatiessaan vahvaa direktiiviä, joka suojelee musiikkiteollisuutta piratismilta Internetissä. Digitaalisella teknologialla voidaan itse asiassa " kloonata" täsmällinen kopio alkuperäisestä, mikä merkitsee sitä, että piratismin riski kasvaa Internetissä.
Kannatan jatkossakin vaatimusta saada aikaiseksi vahva tekijänoikeusdirektiivi. Olen henkilökohtaisesti sitoutunut ajamaan eurooppalaisten taiteilijoiden, kirjailijoiden ja säveltäjien oikeuksien suojelua. Euroopan kulttuuriteollisuudella on paljon menetettävää, jos tämä uusi direktiivi ei suojaa täydellisesti luovia oikeuksia ja henkistä omaisuutta.

Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
 Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä peruslähtökohdasta, jonka mukaan tarvitsemme yhdenmukaistamista, jotta pystyisimme luomaan toimivat sisämarkkinat tekijänoikeussuojan haltioiden osalta.
Emme voi kuitenkaan kannattaa tarkistusta 48, koska se merkitsee pakollista lupaa, joka suosii yleisradioyhteisöjä. Ruotsissa on hyvin toimiva sopimuslisensseihin perustuva järjestelmä, joka perustuu edustavan oikeusjärjestön solmimiin työehtosopimuksiin.
Haluamme myös korostaa, että jäsenvaltioiden on mielestämme myönnettävä poikkeuksia sellaisten 2, 3 ja 4 artiklassa mainittujen oikeuksien rajoittamiseen, jotka koskevat vammaisten henkilöiden hyväksi tapahtuvaa yhteishyödyllistä käyttöä. Tämä ilmaistaan parhaiten tarkistuksessa 72.
Haluamme korostaa, että mielestämme 2 ja 3 artiklassa esitettyjen rajoitusten osalta on tehtävä poikkeus, silloin kun kyse on sellaisesta käytöstä, joka lisää julkisten asiakirjojen saatavuutta - siitä mainitaan tarkistuksessa 69.
Tuemme niitä tarkistuksia, joissa ehdotetaan, että 2 ja 3 artiklassa esitetyt rajoitukset eivät koskisi esimerkiksi kirjastojen ja arkistojen kaltaisia laitoksia.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
 Komissio esitti vuoden 1997 lopussa kiistellyn ehdotuksen yhteisön tekijänoikeuksien yhdenmukaistamisesta. Sen mukaan kansalliset lait eivät toimineet tarpeeksi hyvin eivätkä olleet ajan tasalla teknologian kehityksen osalta. Komissio halusi lisäksi rajoittaa cd-levyjen ja CD-ROM-levyjen laajaa piraattikopiointia. Alun perin ehdotus merkitsi sitä, että kuluttaja, joka oli ostanut CD-levyn, ei saanut kopioida sitä ääninauhalle kuunnellakseen sitä lenkillä. Komission alkuperäinen direktiiviehdotus jätti lisäksi ottamatta huomioon, että monet julkiset asemat joutuisivat hankaluuksiin, jos ne käyttävät cd-levyjä taustamusiikkina televisiolähetyksissä, ja että huonosti näkevät ja lukihäiriöiset ihmiset eivät voisi hyödyntää kirjastojen erityistarjontaa. Ehdotukseen ei kuulu erityistarjonta, jota julkiset laitokset tarjoavat vammaisille. Tässä yhteydessä tanskalaisten sosiaalidemokraattien ryhmä on tukenut tarkistusta, joka varmistaa, että kansalliset poikkeusmääräykset eivät ole ristiriidassa EU: n lainsäädännön kanssa.
Täten on onnistuttu varmistamaan hyvin tasapainoinen tekijänoikeuslaki, joka sekä takaa valmistajan oikeudet tuotteeseensa, että huolehtii tv- ja radioasemien ja kuluttajien eduista.

Bonde ja Sandbæk
 Tänään pidetyssä Barzantin mietinnön ensimmäisessä käsittelyssä jätimme äänestämättä koko mietintöä koskevassa äänestyksessä. Olemme hyvin huolissamme siitä, että tekijänoikeuksien yhdenmukaistaminen EU: ssa estää tiedon vapaan saatavuuden kaikilta yhteiskuntaryhmiltä, erityisesti näkövammaisilta. Kesäkuu-liike pitää tiedon vapaata saatavuutta demokratian kulmakivenä - demokraattinen prosessi heikkenee, jos yksittäisellä kansalaisella ei ole mahdollisuutta saada tietoa.
Olisimme myös halunneet tukea mietintöä huolehtiaksemme taiteilijoiden eduista ja varmistaaksemme heidän oikeutensa heidän teostensa hyväksikäyttämisen osalta. Koska suurinta osaa niistä tarkistuksista, joiden toivoimme varmistavan taiteilijoiden oikeudet, ei hyväksytty, ja koska suurin osa niistä tarkistuksista hylättiin, jotka itse teimme tai joita tuimme ja jotka olisivat varmistaneet vammaisille ja muille tiedon vapaan saatavuuden, päätimme tänään olla äänestämättä koko mietinnöstä. Otamme asian uudelleen käsittelyyn toisen käsittelyn yhteydessä.

Caudron
 Tietoyhteiskuntaan ja Internet-verkkoon liittyvät kysymykset ovat mielestäni hyvin kiinnostavia. Yhteiskuntajärjestelmiemme perinpohjaiseen muuttamiseen liittyvien näkökohtien ohella on ratkaistava monia kysymyksiä, jotka liittyvät lainsäädäntöjemme ja oikeudellisten välineidemme kehittämiseen tällä alalla. Haluan näin ollen onnitella puhemiestämme José Maria Gil-Roblesia ja Roberto Barzantia siitä, että he vastasivat nopeasti taiteilijoiden huolestuneisuuteen siitä, että heidän töitään käytetään liian usein laittomasti Internetissä.
Vaikka asioiden toteaminen on suhteellisen helppoa ja vaikka tekijänoikeuden käsitteen puolustaminen on vähintä, mitä voimme tehdä, Euroopan tasolla ei ole helppoa säätää lakeja, joilla näiden ryöstöjen " uhreja" voitaisiin suojella asianmukaisesti. Tällä alalla meidän onkin käytettävä mielikuvitustamme tehokkaan oikeudellisen suojan aikaansaamiseksi. Sitä varten on mielestäni edistettävä levitystapojen ja piratismin erilaisiin muotoihin mukautettuja toimenpiteitä. Eikö olisi myös otettava käyttöön käyttömaksu, joka perittäisiin MP3- tai MP4-tyyppisten tallennusvälineiden oston yhteydessä?
Meidän on kuitenkin osoitettava todellisuuden tajua, koska on tärkeää päästä yhteisymmärrykseen kaikkien kyseessä olevien toimijoiden ja erityisesti Yhdysvaltojen ja tällaisten tietokoneohjelmien tuottajien kanssa.
Vaikka olen näin ollen kaiken kaikkiaan yhtä mieltä niistä asioista, joista esittelijä on huolestunut, minua jäi mietityttämään analogisen kopion ja digitaalisen kopion välinen erottelu. Minun mielestäni digitaalinen kopio on jo vienyt voiton.

Eriksson, Seppänen ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling (V), Lis Jensen (I-EDN)
Barzantin mietinnön lähtökohtana on tärkeä keskustelu, joka liittyy tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamiseen tietoyhteiskunnassa. Olemme sitä mieltä, että mietintö on hyvä lähtökohta, kun jatkamme keskusteluja oikeudenhaltijoiden etujen turvaamisesta ja toimeenpanosta. Emme vastusta mietintöä siksi, että haluaisimme ottaa oikeudenhaltijoilta pois heidän etujensa hyväksikäyttöön liittyvät oikeudet vaan siksi, että ehdotus ennakoi liian tiukkaa selvitystä oikeuksien osalta, mikä pahimmassa tapauksessa poistaa taiteilijoilta heidän oikeutensa neuvotella maksujen suuruuksista ja siitä, mitä oikeuksia he tuottajille luovuttavat.
Pohjoismaissa oikeudellisia kysymyksiä on pitkään ratkaistu sopimuslisenssien avulla, ja siitä on saatu hyviä kokemuksia. Mielestämme tämä perinteinen pohjoismainen työehtosopimuksiin perustuva malli on säilytettävä. Samalla olemme sitä meiltä, että julkisesti tuetuilla yleisön käytettävissä olevilla avoimilla laitoksilla, esimerkiksi museoilla, kirjastoilla, arkistoilla ja niin edelleen, pitää olla mahdollisuus osallistua täysin tietoyhteiskunnan kehitykseen. Mietintö merkitsee äärimmäisessä tapauksessa sitä, että tekijänoikeuksia koskeva lainsäädäntö estää niitä täyttämästä ei-kaupalliset ja koulutukselliset tehtävänsä.
Jos mietintö hyväksytään sen nykyisessä muodossa ottamatta huomioon useita siihen tehtyjä tarkistuksia, merkitsee se sitä, että enää ei esimerkiksi olisi mahdollista nauhoittaa radio- ja televisiolähetyksiä esimerkiksi hoitokotien, sairaaloiden, vankiloiden ja niin edelleen asukkaiden lyhytaikaiseen käyttöön. Tämänsuuntainen kehitys, joka ei ota tarpeeksi huomioon kansalaisten tietojen vapaan ja yhtäläisen saannin tarpeita, on mielestämme tuhoisa yhteiskuntakehityksen ja demokratian kannalta.

Martinez
 Teknologiset muutokset horjuttavat tiettyjä oikeusaloja. Se pitää paikkansa verotusalalla, jossa Internet mullistaa peruskäsitteet, kuten verotusrajan, verotusalueen tai verotusperustan.
Se pitää paikkansa myös taiteellisen ja kirjallisen omaisuuden alalla. Vastakkain on kaksi periaatetta: yhtäältä tekijän oikeus työnsä suojaan, hänen oikeutensa legitiimiin tuloon teostensa perusteella; toisaalta ajattelutapa vapauden hallitsemasta Internetistä.
Tällä alalla Euroopan unioni joutuu sitäkin suurempaan ristiriitaan, koska yksi sen perusperiaatteista on nimenomaan vapaa liikkuvuus. Mutta jos liikkuvuus on vapaa, suojaa ei ole, ja päinvastoin.
Brysselin Eurooppa on kirjallisten ja taiteellisten teosten kohdalla ymmärtänyt vihdoin sen, mitä se ei ole suostunut tunnustamaan 40 vuoteen hiilen, teräksen, tekstiilien, autojen ja maataloustuotteiden kohdalla, eli sen, että vapaa liikkuvuus on legitiimin suojan este.
Se, mikä on kielletty maanviljelijöiltämme, kun on alennettu tullimaksuja ja yhteisiä maatalousmaksuja, halutaan myöntää kulttuurille poikkeuksen nimissä. Se on hyvä asia, mutta se on yleistettävä.
Tarkastelemassamme direktiiviehdotuksessa on sinänsä täysin hyväksyttäviä kohtia, kun siinä pyritään suojaamaan tekijän moraalisia ja taloudellisia oikeuksia. Jos esimerkiksi otetaan musiikkiala, on varmaa, että tietyt digitaaliset tallennustekniikat, kuten MP3 tai hiljattain käyttöön tullut uusi VQF-standardi, ovat mahdollinen vaara levyteollisuudelle, vaikka tähän mennessä ei ole tehty yhtään tieteellistä tutkimusta, jossa tällainen vaara olisi vahvistettu. Ranskassa on havaittu, että singlelevyjen myynti on laskenut vain lievästi, mutta kyseessä lienee pelkkä yhteensattuma.
Toinen vaara, joka on myös hyvin todellinen, piilee tehtävissä ratkaisuissa. Olisi todella hyvin houkuttelevaa asettaa tietoyhteiskunta holhouksen alaiseksi. Silloin voitaisiin valvoa kaikkea. Euroopan unioni ei peittele Internetiin liittyviä kunnianhimoisia tavoitteitaan: tämä tiedon alue, tämä kulttuurisen ja henkilökohtaisen kehityksen väline, on muutettava pelkäksi kauppakujaksi.
Canal+ on menestynyt Ranskassa, jossa luotiin tosiasiassa levityksen monopoli. Mutta kukaan ei muista, että Canal+ kehittyi ilman minkäänlaista kilpailua. Ranskan valtiolla on todellakin levityksen monopoli. Rankaisemalla Canal+: n koodinpurkajia piratismista luotiin tosiasiassa vastaanoton monopoli. Ja jotkut haluaisivat tehdä samoin Internetin kohdalla... Maailmoista parhaimmassa!
Ratkaisu ei löydy pelkästään Euroopan unionin kohtalokkaan suppeasta direktiivistä. Kun otetaan huomioon markkinoille pääsy, amerikkalaiset kirjailijat ovat kaikkein suojatuimpia. Eurooppalaisilla kirjailijoilla ei sen sijaan ole tällaista takuuta esimerkiksi Yhdysvalloissa. Tekijänoikeuden käsite on siellä itse asiassa paljon heikompi kuin esimerkiksi Ranskassa. Ratkaisua tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tehokkaan suojan varmistamiseksi olisi etsittävä enemmän tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia käsittelevästä kansainvälisestä konferenssista, jossa suvereenit valtiot puolustaisivat teollisuuttaan ja suostuisivat puolustamaan muiden teollisuutta vastavuoroisuusperiaatteen vuoksi.
Vapauden ja omaisuuden välillä on löydettävä tasapainoinen ratkaisu. Ensimmäistä kertaa historian aikana vapaus on taiteen vastaista.
Se on uusi asia taiteilijoille. Vasemmisto totutti heidät puolustamaan vapautta. Nyt he protestoivat sitä vastaan. Omistusoikeutensa puolesta. Internet on todella muuttanut kaiken. Jopa parhaiten asemansa vakiinnuttaneiden osan.

Musumeci
 Emme voi olla korostamatta sitä, miten myöhään yhteisössä puututaan ongelmaan, joka liittyy tekijänoikeuksia koskevan sääntelykehyksen yhdenmukaistamiseen.
Kuluneina vuosina olemme tutustuneet toisaalta avoimiin ja joustaviin säädöksiin, jotka sopivat yhteen yhä pidemmälle kehittyneen teknologian ja tietotekniikan kanssa, ja toisaalta vanhoihin ja aikansa eläneisiin sääntöihin, kuten Italian aihetta koskevaan lakiin, joka on peräti 60 vuotta vanha.
Vaikka en missään tapauksessa aseta kyseenalaiseksi tekijöiden ja kustannusyhtiöiden pyhää oikeutta teoksia koskevaan suojaan, meistä on olennaisen tärkeää, että säänneltäessä yksittäisissä jäsenvaltioissa sovellettavista kopiointioikeutta koskevista poikkeuksista ei esimerkiksi pelata suurten kansainvälisten levy-yhtiöiden pussiin Euroopan pienten ja keskisuurten ääniteteollisuuden yritysten kustannuksella. 5 artiklaa on syytä muokata, jotta ei käytännössä rajoiteta riippumattomien toimijoiden pääsyä verkkoon.
On myös taattava oikeus kopioida tieteellisiä ja kulttuurisia teoksia ei-kaupallisiin opetustarkoituksiin, johon liittyy kohtuullinen kiinteämääräinen korvaus, mikäli teoksesta kopioitava osuus on suurempi kuin 20 %.
Myös tässä tapauksessa helpotettaisiin tilannetta pienten kopiointitoimintaa harjoittavien yritysten sekä niiden kopioiden käyttäjien kannalta, jotka lähes aina ovat yliopisto-opiskelijoita, joiden on pakko hankkia kalliita tekstikirjoja, vaikka he tarvitsisivat vain yhtä lukua. Tämä ruokkii käytännössä tiettyjen tahojen etuja ajavia markkinoita, jotka ovat usein sääntöjä vailla ja joihin liittyy keinottelua.
Jos yhteisötasolla ei viimein aseteta yhtenäisiä kriteereitä, jotka vastaavat markkinoiden tarpeita, on olemassa vaara, että jäsenvaltiot valitsevat erilaisia ja suorastaan toisistaan poikkeavia vaihtoehtoja ja vaarantavat siten vakavalla tavalla paljon puhutun yhteismarkkinoiden toteuttamisen.

Ripa di Meana
 Olen pahoillani siitä, että minun oli pidättäydyttävä osallistumasta Barzantin mietintöä koskevaan lopulliseen äänestykseen. Esittelijän esittämän ja oikeusasioita käsittelevän valiokunnan hyväksymän 5 artiklan 1 kohtaa koskevan tekstin hyväksyminen antaa perusteettomia oikeuksia teknisiin kopioihin Internetissä, minkä ainoa vaikutus on se, että se ulottaa digitaaliseen maailmaan suurten monikansallisten amerikkalaisten äänitealan yritysten valta-aseman levityksessä. Toimi on erittäin rajoittava eurooppalaisten toimijoiden kannalta ja se on selkeässä ristiriidassa Yhdysvalloissa juuri voimaan astuneen digitaaliympäristöä koskevan tekijänoikeusasetuksen (Digital Millennium Copyright Act) kanssa.
Toisin sanoen Internetiin pääsyä varten ollaan luomassa kahta erilaista sääntelykehystä. Yhdysvalloissa tunnustetaan toimijoille vapaa pääsy, kun taas Euroopan unionissa rajoitetaan tekijöiden ja riippumattomien ryhmien ilmaisuvapautta suurten monikansallisten yritysten vaikutuksesta ja piratismin vastaisen taistelun nimissä. Koska menettelyyn sisältyy toinen käsittely, on syytä pohtia uudelleen syvällisemmin ilmaisuvapauden laillisia periaatteita ja eurooppalaisten toimijoiden pääsyoikeuksia, jotka nyt on evätty.

Rovsing
 On käynyt ilmi, että aikana, jolloin digitaalinen kehitys on erittäin nopeaa, tekijänoikeuksia koskeva aikaisempi lainsäädäntö ei kata juuri tätä aluetta tyydyttävästi. Tämän direktiivin käsittelyn yhteydessä parlamentin konservatiiviset jäsenet pyrkivät saattamaan tasapainoon toisaalta sen, että suojataan tekijänoikeuksien haltijan oikeudet, joita digitaalinen kehitys uhkaa, ja toisaalta varmistetaan se, että yksittäinen kuluttaja saa erityisesti televisio- ja radiomedioihin liittyvää tietoa. Omalta osaltani on ratkaisevaa, että tämä tasapaino varmistetaan parhaalla mahdollisella tavalla niin, että tekijänoikeuksien haltijoille varmistetaan, että tulevaisuudessa heidän teostensa käytöstä maksetaan ja että se ei rajoita olennaisesti tavalliselle kansalaiselle suunnattua tietotarjontaa.

Theonas
 Henkisten teosten tekijät ovat nykyään puolustuskyvyttömiä teostensa käyttöä, välittämistä ja kopiointia vastaan uusissa teknologisissa kopiointi- ja viestintävälineissä.
Kansallisten lainsäädäntöjen tarjoamaa suojaa tekijänoikeudelle ja lähioikeuksille, samoin kuin vastaavaa yhteisölainsäädännön suojaa, joka on ollut riittämätöntä jo ennen niin kutsuttua globalisoitumista ja digitaalitekniikan käyttöönottoa, pitää uudistaa ja täydentää välittömästi uusien teknologisten tietojen pohjalta.
Asia, joka on välttämätön ja jossa ollaan jo pahasti myöhässä, on ryhtyminen toimenpiteisiin, jotka antavat kansallisella, yhteisön ja kansainvälisellä tasolla tekijöille turvan heidän teostensa piratismia, varastamista, käyttöä ja kopiointia vastaan.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö on joistakin eriävistä mielipiteistämme ja varauksistamme huolimatta myönteinen yritys puuttua tähän ongelmaan ja edistää jo olemassa olevan yhteisölainsäädännön ajanmukaistamista, jotta tarjottaisiin lain suoja myös sellaisille sektoreille kuin kopiointioikeus, oikeus levittämiseen yleisölle ja jakeluoikeus, samoin kuin oikeuden suoja piratismin vastaisille järjestelmille.
Suojelun ulottaminen tekijöistä ja esittäjistä myös CD- ja CD-ROM-levyjen tuottajiin ja radioasemiin vaikuttaa kyllä aluksi myönteiseltä ja järkevältä, mutta pitää kuitenkin tutkia, samaistetaanko niiden oikeudet tekijöiden ja esittäjien oikeuksiin, vai pitäisikö niitä sittenkin tarkastella erikseen, jotta ei syntyisi vaaraa, että henkisen luovuuden käsitettä ja tekijöiden ja esittäjien määritelmiä tulkitaan väärin.
Lopuksi tärkein - mutta kenties kaikkein vaikeimmin ratkaistavissa oleva - ongelma on taideteosten ja yleensä ottaen henkisten teosten välitys Internetin kautta ja mahdollisuus kopioida näitä teoksia digitaalisesti. Mietinnössä on kyllä yritetty puuttua tähän ongelmaan, mutta mielestämme asia voidaan ratkaista vain osana laajempia kansainvälisen tason elektronisen alan sopimuksia ja osana nyt vapaasti kukoistavien uusien piratismi- ja väärennösmuotojen torjuntaa.

Ullmann
Euroopan parlamentin vihreä ryhmä pitää myönteisenä tätä direktiiviluonnosta, jonka päämääränä on matkalla kohti tekijänoikeuksien suojan unionin laajuista yhdenmukaistamista myös sen uudistaminen niin, että sillä kyetään vastaamaan elektronisen viestinnän vaatimuksiin digitalisoinnin edellyttämää tasoa vastaavasti. Tämä on toteutettu siten, että on otettu huomioon yhtä lailla palvelujen saatavuutta koskevat edut käyttäjille kuin viestintäalan palvelujen tarjoajien tai tarvittavien tekniikkojen valmistajien markkinaolosuhteetkin.
Olemme yhtä mieltä mietinnön esittelijän lähtökohdasta täsmentää direktiivin kokonaisajatusta siten, että tekijänoikeuden näkökohta nostetaan siinä johtavaan asemaan. Tämä oli perusteltu ratkaisu muutoinkin kuin vain direktiivin aihepiirin kannalta. Tekijöiden oikeudet ovat markkina- ja teollisia vapauksia koskevien ehtojen puitteissa heikoimmat ja siksi eniten suojelun tarpeessa, sillä ne liittyvät kohteisiin, joita voidaan käsitellä tavaroina vain rajoitetussa mielessä.
Kuluttajan- ja valmistajan suoja on järjestetty tähän ensisijaiseen päämäärään nähden siten, että ensin mainitulle taataan tekijänoikeuden haltijalle maksettavasta kohtuullisesta korvauksesta riippumatta vapaa pääsy haluamaansa välitettyyn aineistoon, jälkimmäiselle taas täysimääräinen suoja piratismia vastaan.
Pidämme hyvänä sitä, että komissio on pitkälti omaksunut parlamentin näkemykset, ja pahoittelemme sen vuoksi erityisesti sitä, että se on hylännyt johdanto-osaan liittyvässä tarkistuksessa 25 esille otetun kysymyksen tekijänoikeudellisesti suojaamattoman kulttuuriomaisuuden kohtelemisesta direktiivin alaan kuulumattomana.
Pérez Royon mietintö (A4-40/99)
Andersson, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
 Ruotsin sosiaalidemokraattisen ryhmän mielestä on erittäin hyvä, että ryhdytään toimiin Euroopan unioniin kuuluvien ja kuulumattomien valtioiden välisen vahingollisen verokilpailun hillitsemiseksi. Suhtaudumme kuitenkin epäillen siihen tapaan, jota komissio on ehdottanut tämän asian hoitamiseksi. Mielestämme järkevin etenemistapa on se, että kansalainen maksaa veroja asuinpaikkansa mukaan. Tuemme siis ehdottomasti enemmän valtioiden välistä tiedonvaihtoa kuin vähimmäisverotusta koskevaa mallia. Käsiteltävänä olevan ehdotuksen osalta olisimme erityisesti toivoneet, että meillä olisi ollut mahdollisuus ottaa kantaa joko tiedonvaihdon tai vähimmäisverotuksen puolesta. Kun se ei kuitenkaan ole mahdollista, olemme päättäneet tukea tarkistuksia, joissa esitetään vähimmäisverotuksen korkeinta mahdollista tasoa.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
 Euroopan parlamentin tanskalaisten sosiaalidemokraattien ryhmä on äänestänyt sen puolesta, että EU määrää säännöt säästöjen korkojen muodossa tuottamien tulojen tosiasiallisesta vähimmäisverosta. Tähän saakka ihmiset ovat voineet välttyä maksamasta veroja säästöistä, jotka on tehty toisessa maassa. Se on johtanut kohtuuttomiin tuottoihin ja markkinoiden vinoutumiseen - ja suosinut muun muassa Luxemburgin pankkeja.
Euroopan parlamentti on juuri hyväksynyt kaksitahoisen mallin, joka merkitsee sitä, että vähimmäisprosentti korkotuotosta on pidätettävä yksittäisessä jäsenvaltiossa tai että pankit ja viranomaiset vaihtavat tietoa rajojen yli, jotta vero voidaan kerätä. Pankkisalaisuus voidaan säilyttää, jos käytetään ensimmäistä vaihtoehtoa. Tanskalaisten sosiaalidemokraattien ryhmä ei pidä ehdotusta verotuksen yhdenmukaistamiseen tähtäävänä pyrkimyksenä, vaan vankkana todisteena siitä, että EU voi pysäyttää Euroopassa vallitsevan laajan verokeinottelun.

Deprez
 Tänään käsiteltävänämme oleva ehdotus neuvoston direktiiviksi on yksi tärkeimmistä, joista olemme ilmaisseet kantamme viime vuosina.
Kaikki myöntävät yksimielisesti, että säästöjen korkojen muodossa tuottamien tulojen tosiasiallisen vähimmäisverotuksen varmistaminen sijoittajan asuinmaan ulkopuolisissa unionin jäsenvaltioissa on täysin sen tavoitteen mukaista, että kaikki vahingollinen verokilpailu jäsenvaltioiden välillä on torjuttava.
Sen lisäksi, että tämä verotusperustan laajentaminen auttaa vähentämään vääristymiä, jotka aiheuttavat edelleen suurta häiriötä sisämarkkinoilla, se antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden vähentää halutessaan työtuloihin liittyviä liiallisia kustannuksia, jotka lamaannuttavat joissakin tapauksissa raskaasti yrityksiämme, jotka joutuvat kärsimään kansainvälisestä kilpailusta maailmanlaajuiseksi muuttuvassa taloudessa.
Tänään käsiteltävänämme oleva direktiiviehdotus ei tietenkään tarjoa lopullista vastausta siihen, miten tyydyttävä pääomaverotusjärjestelmä olisi toteutettava. Tältä osin yhdyn täysin esittelijämme näkemyksiin hänen muistuttaessaan, että ihanteellisen pääomaverotuksen aikaansaamiseksi on tehtävä vielä paljon työtä, ja erityisesti hänen korostaessaan, että tästä aiheesta on päästävä yhteisymmärrykseen muun muassa unionin tärkeimpien pääomamarkkinoiden kumppanien, Yhdysvaltojen, Japanin ja Sveitsin, kanssa.
Olen samaa mieltä kuin monet muutkin siitä, että sillä välin, kun tällaista sopimusta laaditaan, tämä direktiiviehdotus on määrätietoinen askel oikeaan suuntaan. Sanoisinpa vieläkin enemmän: se on monia vuosia odotettu edistysaskel. Komissio on tehnyt todella erinomaista työtä tällä alalla.
Kannatan siis täysin epäröimättä direktiiviehdotusta parlamenttimme muuttamassa muodossa.

Fourçans
 Olen iloinen talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tekemistä tarkistuksista säästöjen verotusta koskevaan direktiiviehdotukseen, jonka tarkoituksena on varmistaa luonnollisten henkilöiden säästöjen korkojen muodossa tuottamien tulojen tosiasiallinen vähimmäisverotus yhteisössä.
Olen erityisen iloinen siitä, että hyväksytyksi tuli myös oma tarkistukseni, joka koskee lähdeveroasteen laskemista 20 %: sta 15 %: iin, mihin on kolme syytä. Ensinnäkin liian korkea lähdeveroaste haittaisi sijoitustoimintaa ja siten myös kasvua ja työllisyyttä. Toiseksi kansainvälisissä veroalan yleissopimuksissa määrätty lähdeveroaste on harvoin yli 15 %. Lopuksi liian korkean lähdeveroasteen valitseminen tekisi tyhjäksi ponnistelut pääomien karkaamisen rajoittamiseksi. Direktiivin tarkoituksena on estää pääomien virtaaminen niihin yhteisön jäsenvaltioihin, joissa lähdeveroaste on alhaisempi. Miten siis voidaan estää pääomien siirtyminen alueen ulkopuolelle, jossa verotuskohtelu on suopeampaa? Tätä taustaa vasten 25 %: n arvonlisäveroasteen valitseminen, jota Ranskan hallitus ehdottaa, olisi taloudellinen virhe, joka estäisi saavuttamasta toivotun tavoitteen: vahingollisen verokilpailun torjumisen.
Kiitän tämän vuoksi talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ehdotusta aloittaa neuvottelut naapurivaltioiden kanssa näistä verotuskysymyksistä. On myös ehdotettu, että neuvotteluja laajennetaan sen jälkeen OECD: n jäsenvaltioihin. Näin ollen on hyvä, että Euroopan unioni ei tee näiden neuvottelujen päätökseen saattamisesta välttämätöntä ehtoa säästöjen verotusta koskevan direktiivin toteuttamiselle. Esteitä on niin paljon, ettei niitä tarvita lisää...
Äänestän siis päätöslauselman ja direktiiviehdotuksen puolesta, jos mitään sellaista tarkistusta, jonka tarkoituksena on muuttaa 15 %: n lähdeveroa koskevaa ehdotustani, ei hyväksytä.

Kestelijn-Sierens
 Koska parlamentti hyväksyy 20 % eikä katso tarpeelliseksi päästä ensin sopimukseen meitä ympäröivien maiden kanssa, äänestän mietintöä vastaan.

Lindqvist (ELDR)
 Veropolitiikka on pääasiassa kansallinen asia. Vahingollisella verokilpailulla aiheutetun verojen polkemisen osalta, jolla pyritään verojen kiertämiseen, on ryhdyttävä toimiin myös EU: n tason sääntöjen avulla edellyttäen, että kyse on vähimmäissäännöistä. Olen siksi äänestänyt mietinnön puolesta.

Lulling
 Äänestin Pérez Royon säästöjen verotusta koskevaa mietintöä vastaan, koska se edustaa parasta tapaa karkottaa säästöt Euroopan unionin ulkopuolelle.
New York ja Zürich, joissa hierotaan jo käsiä hierovat jo käsiään, hyötyvät eniten tästä itsetuhoon tuomitusta siirto-operaatiosta, varsinkin Zürich vuoden 1985 direktiivissä tarkoitettujen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien eurooppalaisten yritysten osalta. Kaiken huippu on vielä se, että kohteena ovat vain yhteissijoitusyritykset, jolloin myynninedistäjät pyrkivät sijoittumaan unionin ulkopuolelle jatkaakseen verottomien yhteissijoitusyritysten myymistä eurooppalaisille asiakkaille. Se merkitsee kuoliniskua monille yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaville eurooppalaisille yrityksille. Olette edistäneet veropakoa yhteisön ulkopuolelle, ja sisäiset verotulot muodostuvat olemattomiksi.
Talousasioita käsittelevässä valiokunnassa ei suostuta kuuntelemaan. Ainoatakaan 34 tarkistuksestani ei hyväksytty eikä ehdotettujen hallinnollisten hirvittävyyksien vastaisia ehdotuksiani kuunneltu. Nämä hallinnolliset taakat, jotka tulevat liian kalliiksi maksuasiamiehille, haittaavat jo sinällään kilpailua hallintokustannusten vuoksi ja johtavat siihen, että yhteissijoitusyritykset häipyvät unionista.
Talousasioita käsittelevä valiokunta sen paremmin kuin herra Montikaan eivät suostu kallistamaan korvaansa myöskään sille, että niissä kolmansissa maissa, joilla on hyvät mahdollisuudet houkutella unionin pääomia, on samanaikaisesti toteutettava vastaavia toimenpiteitä kuin yhteisön direktiivissä hyväksytyt toimenpiteet. Jos direktiivi näkisi päivänvalon, sitä olisi sovellettava ennen kaikkea tietyistä jäsenvaltioista riippuvaisiin ja niihin assosioituneisiin alueisiin ja niissä paikoissa, joissa näillä jäsenvaltioilla on erityisiä vastuita tai verotuksellisia etuoikeuksia. Näitä ovat yhteisön sisällä olevat todelliset veroparatiisit: Monaco, San Marino, Andorra, Kanaalisaaret, Alankomaiden Antillit ja niin edelleen.
Ette kai aio uskoa, että oma maani olisi valmis sallimaan narrien markkinat ja näyttelemään yksin vähän kadehditun, verotuksen valheellisen yhdenmukaistamisen alttarille uhrattavan lampaan roolia.
Älkää myöskään unohtako, ettei tässä ole kysymys siitä, että luopuisimme Luxemburgin puheenjohtajakaudella 1. joulukuuta 1997 kokoon kyhätylle veropaketille asettamastamme yleistämisehdosta. Ja eläköön yksimielisyys!

Martinez
 Verotuksen yhdenmukaistaminen on jo käynyt tutuksi. Siihen kuuluu arvonlisäveron ja valmisteverojen yhdenmukaistaminen. Sen jälkeen Euroopan komissio on vienyt vitkastellen eteenpäin yritysverotuksen yhdenmukaistamista ja etenkin säästöjen verotuksen yhdenmukaistamista. Sitäkin suuremmalla syyllä, kun yhtenäisvaluutta kärjistää entisestään lukuisten verotuskäytäntöjen välisiä vääristymiä kaikkine siirtymis- ja kilpailuriskeineen verotusjärjestelmien välillä.
Huonona pelurina komissio on yrittänyt estää vapaaseen liikkuvuuteen luonnostaan kuuluvaa verotuksellista polkumyyntiä eurooppalaisella verotusalan käytännesäännöllä, joka on tosiasiassa vain verohallintojen kartellisääntö, jotta se säilyttäisi tilanteen poliittisesti harvoissa käsissä. Pérez Royon mietintö, joka koskee 4. kesäkuuta 1998 tehtyä direktiiviehdotusta, liittyy tähän yhteyteen. Sen tarkoituksena on ilmeisesti asettaa vähimmäistaso säästötulojen verotukselle Luxemburgin veroparatiisin vastustamiseksi.
Vähimmäistasossa on kaksi vaihtoehtoa. Joko 20 %: n lähdeveron periminen maksettavista koroista tai ilmoittaminen. Verottaminen tai ilmoittaminen. Lähdeveron periminen tai " ilmiantaminen" asuinvaltioon. Tätä nimitetään rinnakkaiselon malliksi. Siinä veroa perivät valtiot ja veroista vapauttavat valtiot elävät rinnakkain.
Tällä toimenpiteellä ei kuitenkaan ratkaista maailmanlaajuistumisen ongelmaa. Pääomat liikkuvat Euroopan ulkopuolellakin. Ongelma koskee euro-obligaatioita, joita sijoittajat voivat hankkia Euroopan ulkopuolelta. Tästä syystä professori Pérez Royo ehdottaa monenvälisen sopimuksen solmimista Japanin, Sveitsin ja Yhdysvaltojen kanssa. Tämä osoittaa, kuinka paljon muut ovat menneet Euroopan ohi: verokylästä on tulossa maailmanlaajuinen.
Pääomien osalta maailmanlaajuistuminen on jo tapahtunut. Euroopan verotus on siis ajastaan jäljessä. Se voidaan kohdistaa ainoastaan vakinaisiin, tietyssä paikassa asuviin veronmaksajiin, mikä on tunnetusti räikeän epäoikeudenmukaista. Rajaton Eurooppa lohduttautuu yliverottamalla työtuloja, koska se ei pysty saamaan tuloja pääomista.
Juuri siitä syystä vapaan liikkuvuuden Eurooppa on paikallaan asujien vapaan riiston Eurooppa, josta kiertolaiset hyötyvät.

Mendes Bota
Äänestin tämän säästöjen korkojen muodossa tuottamien tulojen tosiasiallisen vähimmäisverotuksen varmistamista yhteisössä koskevan lainsäädäntöehdotuksen puolesta kolmesta hyvin selkeästä syystä:
1.Kyseessä on ensimmäinen ja tärkeä askel sellaisen maailmassa vallitsevan valtaisan epäoikeudenmukaisen verotuksen lopettamiseksi, jossa monikansalliset yhtiöt ja suurpääomat välttelevät veroviranomaisia suojautumalla veroparatiiseihin ja tuomitsevat näin yksityiset ihmiset ja pk-yritykset verohelvettiin kannattamaan raskasta talousarviojärjestelmän painoa. Tavoite ei ole off-shore eikä on-shore vaan all-shore, maailmanlaajuiset, avoimet, joustavat, tehokkaat, maksukykyiset ja johdonmukaiset rahoitusmarkkinat, joiden alalla on yhtäläiset säännöt kaikille.2.Talous- ja rahaliiton täytäntöönpanon ja yhtenäisvaluutan myötä valuuttakursseja koskevien riskien katoaminen tekee säästöjen verotuksesta haitallisen kilpailutekijän. Kyseessä on ainoastaan yksityisiin sovellettavan vähimmäisverotuksen yhdenmukaistaminen, jota tulee tulevaisuudessa soveltaa myös yrityksiin.Niiden kansalaisten poikkeava verotus, joiden kotipaikka on toisessa maassa, on aiheuttanut vääristymiä. On ehkä myös niitä, jotka eivät pidä sanasta yhdenmukaistaminen. Verotuksen yhteensovittaminen ja johdonmukaisuus ovat kuitenkin vähintä, mitä pitää tehdä.
Vakaussopimus ja pyrkimys avoimuuteen, jotka ovat nykyisin vallitsevina Euroopassa, tulevat johtamaan käytännössä verotuksen lähentymiseen. Tämänhetkinen tilanne, jossa pääomatuloista perittävä vero vaihtelee 0-60 %: n välillä, on verotuksellinen tekijä, joka aiheuttaa epätasapainoa koko unionissa.
3.Parlamentin hyväksymä 15 %: n vero vaikuttaa meistä kohtuulliselta, mutta jotta estettäisiin pääomien joukkopako Euroopan unionin ulkopuolelle, on tarpeen tehdä välittömästi sopimuksia muiden OECD-maiden, erityisesti USA: n, Japanin ja Sveitsin, kanssa pääomatuloja koskevien veropolitiikkojen yhteensovittamiseksi, jolloin maailman rahoitusjärjestelmä olisi oikeudenmukaisempi ja vakaampi ja siellä vallitsisi tasapaino kansallisen ja kansainvälisen maksukyvyn välillä.
Murphy
 Ison-Britannian Labour-puoluetta edustavat parlamentin jäsenet kannattavat periaatteita, jotka ovat taustana komission ehdotuksille, joilla halutaan estää veronkierto rajat ylittävissä korkojen maksuissa luonnollisille henkilöille. Nämä ehdotukset ovat kuitenkin nykyisessä muodossaan puutteellisia ja Euroopan rahoituspalvelualan työllisyysetujen vastaisia.
Lähdeverodirektiivin käyttöönoton ajoituksella on ratkaiseva merkitys. Yksipuolisen Euroopan unionin tason toiminnan todellinen riski on se, että se aiheuttaa pääomavirran kolmansiin maihin, esimerkiksi Sveitsiin. Jos näin tapahtuu, EU: n rahoituskeskuksissa olevat työpaikat menetetään kolmansiin maihin pääoman hävitessä. Myöskään valtionkassat eivät hyödy, kun veronalainen korkojen maksu tapahtuu 15 jäsenvaltion ulkopuolella.
Euro-obligaatioiden ja kansainvälisten arvopapereiden sisällyttämiseen direktiivin soveltamisalaan ei suhtauduta suopeasti. Tällaisen toimenpiteen todellisena riskinä on se, että koko euro-obligaatiomarkkinat siirtyvät EU: n ja varsinkin Lontoon Cityn ulkopuolelle. Ison-Britannian Labour-puoluetta edustavilla parlamentin jäsenillä on tuoreessa muistissa, miten New Yorkissa kävi, kun tällaiset rahoituspalvelut asetettiin yksipuolisesti veronalaisiksi. Monen vuoden ajan euro-obligaatioita kaupattiin lähes yksinomaan New Yorkissa. Kun yksipuolinen verotusjärjestelmä otettiin käyttöön, obligaatiokauppa siirtyi lähes kokonaan Lontooseen. Näin ollen nykyisessä muodossaan tämä direktiivi uhkaa suoranaisesti 10 000: sta 110 000: een työpaikkaa pääasiassa Lontoon rahoituspalveluissa sen mukaan, kenen tekemiin selvityksiin luottaa. On jo havaittavissa selviä merkkejä siitä, että sveitsiläiset varautuvat kaikkiin uusiin mahdollisuuksiin, joita saattaa syntyä EU: n toiminnan seurauksena.
Ison-Britannian Labour-puoluetta edustavat parlamentin jäsenet kannattavat vaatimuksia, jotka koskevat monenvälisen politiikan kehittämistä OECD: n muiden rahoituskeskusten kanssa veronkierron, tämän tärkeän aiheen, estämiseksi sekä euro-obligaatioiden jättämistä direktiivin ulkopuolelle.
Jos näitä tarkistuksia ei hyväksytä, Ison-Britannian Labour-puoluetta edustavat parlamentin jäsenet äänestävät direktiiviä vastaan.

Porto
Komission ehdotus ja kollega Pérez Royon mietintö, joiden pyrkimyksenä on taata säästöjen vähimmäisverotuksen varmistaminen, ansaitsevat epäilemättä tukemme. Erityisesti nyt yhtenäisvaluutan ja sitä seuranneen valuuttakursseja koskevien riskien poistumisen myötä ainoastaan näin vältetään haitallinen verotuskilpailu.
Koska kolmannet maat saattavat edelleen harjoittaa tällaista kilpailua, erityisesti OECD: ssä täytyy vaatia, että myös noissa maissa olisi käytössä vähimmäisverotus. Ei voida kuitenkaan odottaa, että näin tapahtuisi välittömästi, ja siksi on mukauduttava talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunnan hyväksymään tarkistukseen, jonka mukaan vähimmäisvero ei olisi 20 % vaan 15 %, mikä lievittäisi meille epäsuotuisan kilpailun vaikutuksia. Emme ole samaa mieltä tästä esittelijän ehdotuksesta, koska hän jonkin aikaa sitten ilmoitti äänestävänsä 20 %: n puolesta.

Reding
Sillä varjolla, että neuvosto on hyväksynyt käytännesäännön, jolla pyritään välttämään kaikenlaista verokilpailua jäsenvaltioiden välillä, komissio esittää direktiiviehdotuksen muodossa ennenaikaisen ja keskeneräisen tekstin. Se on ennenaikainen, koska meiltä puuttuu kokonaisvaltainen lähestymistapa verotuksen yhdenmukaistamisen alalla. Säästöjen verotuksen yhdenmukaistaminen on erityinen näkökohta yhdenmukaistamispyrkimyksissä, joilla on katettava tietty määrä muita aloja, joista tärkeimpiin kuuluu yritysverotus. Pelkästään osittainen verotuksen yhdenmukaistaminen saattaa olla vahingollisempaa kuin olemassa olevien erilaisten verotusjärjestelmien säilyttäminen. Säästöjen verotuksen yhdenmukaistamista koskevaa yksittäistä direktiiviä ei voida näin ollen arvioida sen todellisen arvon perusteella ennen kuin koko hanke on valmisteltu ja hyväksytty.
Teksti on keskeneräinen, koska sen kaikki osatekijät ovat hyvin ristiriitaisia, ja niiden vaikutukset Euroopan talouteen tunnetaan huonosti. Euroopan komissio ja talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta puhuvat periaatteista, joista voitaisiin todellakin päästä yksimielisyyteen sopivana ajankohtana: lähdeverosta, rinnakkaiselosta, yhteisestä lähdeveroasteesta. Näiden periaatteiden soveltaminen käytäntöön edellyttää kuitenkin kypsempää pohdintaa ja ennen kaikkea sitä, että moniin käytännön ongelmiin löydetään etukäteen ratkaisut: on määriteltävä realistisen lähdeveron vähimmäistaso; rinnakkaiselo voidaan hyväksyä sinänsä mutta ilman todistus- ja takaisinmaksujärjestelmän mukanaan tuomia epäselviä lisähankaluuksia, jotka avaavat tien epäkohdille; on määriteltävä selvemmin " tosiasiallinen edunsaaja" ja " maksuasiamies" ; Euroopan rahoitusmarkkinoilla voi aiheutua kielteisiä seurauksia sen johdosta, että euro-obligaatiot sisällytetään direktiiviin soveltamisalaan ilman poikkeusta, ja niin edelleen. Näitä kaikkia ongelmia ei ole tähän mennessä ratkaistu, ja siksi direktiiviluonnosta voidaan pitää korkeintaan ensimmäisenä tekstiluonnoksena, jonka parissa on tehtävä vielä tiiviisti työtä.
Jotkin parlamentin tekemät muutokset ovat oikeansuuntaisia, mutta niillä ei silti ratkaista perusongelmia: lähdeveroastetta on alennettu; tiettyjen naapurimaiden, jotka yksin hyötyvät direktiivistä sen nykyisessä muodossa, merkitys on tuotu esille; tietynlaisen rehellisen verokilpailun hyödyllisyyttä ja verorasituksen suotuisaa keventämistä on korostettu. Muilta osin mietintö muistuttaa liikaa komission tekstiä. Vaikka perustelut eivät olekaan kiinteä osa lakitekstiä, niiden taustalla on monia mielipiteitä, joita en kannata: euro-obligaatioihin liittyvän ongelman pelkistäminen yksinomaan Isoa-Britanniaa koskevaksi ongelmaksi ja ennen kaikkea esittelijän ihanteellinen näkemys, jonka mukaan " ihanteellisen (verotus)järjestelmän pitäisi perustua tiedon antamiseen veroviranomaisille, mikä merkitsisi pankkisalaisuuden purkamista verotussyistä" .
Näistä syistä äänestän Pérez Royon mietintöä vastaan.

Rovsing
 Voin tukea sitä, että pyrimme vaatimattoman vähimmäisveron varmistuksella vastustamaan keinottelua erilaisilla säännöillä, jotka koskevat EU-maiden säästötilien korkojen verotusta. Voin lisäksi tukea komission ajatusta vähimmäisverotuksesta, mutta haluaisin korostaa, että tanskalaiset konservatiivit eivät hyväksy verotuksen todellista yhdenmukaistamista. Haluaisin myös edistää tiettyä jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa, jotta verotus tapahtuisi tavalla tai toisella. Samaan aikaan meidän on kuitenkin varmistettava, että uudet EU: n säännöt eivät tässä asiassa johda siihen, että eläkerahastojen ja muiden taloudellisten laitosten, jotka sijaitsevat nykyisen EU: n alueella, kannattaa siirtyä Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin.

Souchet
 " Tämän direktiiviehdotuksen syyt ja korkojen verotuksen merkitys yhtenäismarkkinoiden toiminnalle ovat selvät, varsinkin kun niitä tarkastellaan euron käyttöönottamisen yhteydessä."
Esittelijän perustelujen kolme ensimmäistä riviä paljastavat siis suoraan, että tavoitteena on torjua euron luomisen vahingollisia mutta täysin ennakoitavissa olevia vaikutuksia tiettyihin pääomien liikkeisiin.
Kun euro on otettu käyttöön yhtenäismarkkinoilla, verotuksen erilaisuus eri jäsenvaltioiden välillä johtaa todellakin huomattaviin pääomien siirtoihin, joita haluttaisiin nyt yrittää hillitä erityisesti siten, että otettaisiin käyttöön vähimmäisverotus, joka koskee luonnollisten henkilöiden sijoittamistaan pääomista saamia tuloja.
On hämmästyttävää todeta, että euron pääomien siirtoihin kohdistuviin vaikutuksiin ei ole etukäteen osattu varautua oikealla tavalla ennen sen käyttöönottoa.
Varsinaisen mietinnön osalta Kansakuntien Eurooppa -ryhmä äänesti niiden tarkistusten puolesta, joissa vaadittiin verotuksen perusperiaatteiden yhdenmukaistamista OECD: n jäsenmaiden kanssa. Jos yhdenmukaistaminen toteutetaan vain Euroopan unionin maissa, on hyvin todennäköistä, että pääomat virtaavat kolmansiin maihin.
Maksettujen korkotulojen lähdeveroasteen vähimmäistason osalta ryhmämme äänesti sen talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tarkistuksen puolesta, jolla vähimmäistaso laskettaisiin 15 %: iin, kun komission ehdotus oli 20 %; liian korkea vähimmäistaso voisi johtaa joidenkin pääomien siirtymiseen kolmansiin maihin.

Theonas
 EMU ja euro vaativat EU: n veropolitiikan yhdenmukaistamista ja yhtenäisen verokehyksen luomista taloudelliselle toiminnalle kaikissa jäsenvaltioissa. Tällä tasoittamisyrityksellä, jossa ei piitata kunkin maan erilaisesta kehitystasosta, yhtenäisen veropolitiikan seurauksista kansallisille talousarvioille, kasvusta, sosiaalimenoista ja varsinkaan palkansaajien tuloista, pyritään lisäämään palkansaajien verotaakkaa ja keventämään yritysten ja suurpääoman veronmaksuosuutta niiden voittoja lisäten.
Veropolitiikka, jota EU muovaa askel askeleelta ja jonka tyypillinen esimerkki on tänään käsittelyssä oleva ehdotus korkojen verotuksesta, kärjistää vain entisestään alueellisia ja sosiaalisia eroja, tekee suurpääomasta entistä hallitsemattomamman ja vahvistaa talouselämän turmeltumista.
Komission ehdotus suosii käytännössä kaikenlaisia veroparatiiseja ja suurpääoman saamia kaikenlaisia veropoikkeuksia. Halutaan verottaa pientallettajan ja -säästäjän korkoja ja vapauttaa veroista yritykset ja suurpääoma. Ja tämä samaan aikaan, kun sosiaaliturvan rahoittamisen tai julkisen vajeen pienentämisen nimissä valmistellaan ehdotuksia tai esitetään ajatuksia välillisen verorasituksen kasvattamisesta, joka vahingoittaa pääasiassa laajoja kansankerroksia, samoin kuin ajatuksia julkisten terveyspalvelujen ja eläketurvan huonontamisesta niiden korkeiden kustannusten takia. Selvästikin EU: n vallanpitäjät katsovat, että valtavaa luokkaa olevien voittojen ja tulojen, jotka välttävät laillisesti kaiken verotuksen kansallisiin verolakiin sisältyvien lukuisten poikkeusten ja erioikeuksien avulla, joita ovat esimerkiksi lykkäyskoroista ja muista rahoituksellisista johdannaisista saadut tulot, ei pidä eikä tarvitse edes vaikuttaa yllämainittujen tavoitteiden saavuttamiseen. Kaikki kustannukset kansan ja palkansaajien maksettaviksi ja kaikki voitot suurille yrityksille ja suurpääomalle.
Me emme voi hyväksyä sitä EU: n ja EMUn aikeiden kannalta paljastavaa tosiseikkaa, että ehdotettu direktiivi kattaa vain luonnolliset henkilöt, vaikka tiedetäänkin, että suuri enemmistö ulkomaisten tai rajat ylittävien velkakirjojen myöntäjistä - julkisista tai ei - on institutionaalisia sijoittajia. On hyvin tyypillistä, että tarkistukset, joissa vaadittiin mietinnön ulottamista myös oikeudellisiin henkilöihin, torjuttiin. Meidän mielestämme on järjetöntä määrätä veroja, jotka eivät koske yrityksiä. Tällainen uudistus on suora isku vasten työllisyyttä ja kasvua, koska se edistää pääomien pysymistä pankeissa tai niiden muuttamista velkakirjoiksi tai muiksi rahoituksellisiksi johdannaisiksi sen sijasta, että edistettäisiin verojärjestelyjen avulla sijoituksia tuotannolliseen toimintaan. Tämä ei ole verotusta, vaan tällä rangaistaan palkansaajien ankaria säästöponnisteluja. Tämä uudistus avaa tien talouselämän turmeltumiselle, työntekijöiden hyväksikäytölle ja vain paperilla olevien yritysten perustamiselle ainoana tarkoituksena verojen välttäminen. Direktiivillä luodaan lisäksi edellytykset - jota helpottaa korkojen lähentyminen - talletusten siirtämiselle muuhun kuin oleskelumaahan tai velkakirjojen rajat ylittävien markkinoiden vahvistumiselle sisäisten markkinoiden kustannuksella, minkä tavoitteena on mahdollistaa " asukkaille" verolainsäädännön kiertäminen ja verojen välttäminen. Erityisesti ilman jako-osuutta olevien velkakirjojen osalta (zero coupon bonds) helpottuu mahdollisuus käyttää niitä rahojenpesuvälineenä silloin, kun niitä myydään ennen niiden päättymistä henkilöille, joita direktiivi ei kata ja joita ei voida verottaa.
Käsittelyssä oleva direktiiviehdotus on osa pakettia, josta neuvosto sopi joulukuussa 1997, ja haluamme toistaa, että vastustamme jyrkästi kaikkia paketteja, joilla pyritään työntämään syrjään kaikki ilmenevä vastustus ja saamaan läpi päätöksiä, jotka koskevat kaikkein heikoimpia maita, niin kuin on käymässä ehdotuksessa direktiiviksi sidosyritysten koroista, joka koskee välittömästi Kreikkaa, joka on pääomia tuova maa.
Muutoin katsomme - lähtökohtanamme direktiiviluonnokseen sisältyvä arvio ja se, että uuden monenkeskisen neuvottelukierroksen alkaminen lähestyy -, että komission ja neuvoston pitää ryhtyä tarpeellisiin toimiin, jotta kansainvälisellä tasolla säädettäisiin välineestä, jolla arvioitaisiin korkojen, talletusten ja kaikenlaisten velkakirjoista sekä myös rahoituksellisista seurannaisista saatavien tulojen korkoja, pääasiallisena kohteena suuret kansainväliset institutionaaliset sijoittajat ja yleensä ottaen oikeudelliset henkilöt, sekä jotta säädettäisiin välineestä, jolla verotettaisiin kaikenlaisia rajat ylittäviä keinotteluun tähtääviä pääomaliikkeitä, jotta asetettaisiin edes joitakin rajoittavia esteitä loismaisen keinottelupääoman volyymin kasvulle.
Lehnen mietintö (A4-0045/99)
Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
 Mielestämme Euroopan parlamentin lausunto tässä asiassa on kompromissi, kompromissi, joka vaikuttaa niin, että Euroopan parlamentti ei voi antaa toivottavaa ja edistyksellistä panosta komission jatkossa tekemään työhön näiden asioiden parissa. Tässä asiassa on valitettavasti nähtävissä, että oikeisto, varsinkin PPE-ryhmä, vaikuttaa omalta osaltaan siihen, että Euroopan parlamentti estää kolmansien maiden kansalaisia saamasta heille kuuluvia oikeuksia Euroopan unionissa. Jotta henkilöiden vapaa liikkuvuus voisi toteutua kaikkien kansalaisten osalta, tarvitsemme yhteiset säännöt, jotka koskevat kolmansien maiden kansalaisten oikeuksia ja mahdollisuuksia matkustaa jäsenvaltioihin ja oleskella niissä. Tässä yhteydessä on valitettavaa, että muun muassa PPE-ryhmä yrittää tiukentaa näitä oikeuksia ja mahdollisuuksia. Se vahingoittaa monien kolmansien maiden kansalaisten mahdollisuuksia ja oikeuksia samalla kun se vaikeuttaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamista.
Haluamme korostaa, että mielestämme on mahdotonta hyväksyä, että henkilöt, jotka hakevat työpaikkaa jäsenvaltiossa, pistetään paremmuusjärjestykseen ensin maan kansalaisuuden sitten unionin kansalaisuuden ja lopuksi kolmansien maiden kansalaisuuden mukaan, kuten 7 artiklassa on ehdotettu.
Emme voi myöskään hyväksyä PSE-ryhmään kuuluvan herra Nassauerin tarkastelutapaa, jonka hän on esittänyt tarkistuksessa 43, joka koskee ikärajan alentamista 16 vuoteen perheiden yhdistämiseen liittyvän oikeuden osalta.
Olemme lisäksi sitä mieltä, että tarkistukset 44 ja 45, joissa käsitellään kumppanuuden tasavertaistamista avioliiton kanssa, kun on kyse perheiden yhdistämisestä, ovat myönteisiä, mutta mielestämme on olemassa sellainen vaara, että näihin tarkistuksiin eurooppalaisen järjestelyn osalta valittu muotoilu jää vaille kaikissa jäsenmaissa toimivaa soveltamismahdollisuutta.

Andrews
 Tässä vaiheessa on tärkeää viitata siihen, että turvapaikanhakijat otetaan huomioon nykyisissä yleissopimuksissa, joiden tarkoituksena on suojella heitä vainoamiselta. Niihin, jotka haluavat tulla Euroopan unioniin taloudellisilla perusteilla, on sovellettava eri vaatimuksia.
Tämänhetkisen keskustelun avainasia on se, pitäisikö meillä olla tiukka vai liberaali maahanpääsypolitiikka. Minä olen sitä mieltä, että jos Euroopan unioni päästää alueelleen kolmansien maiden kansalaisia yksittäisten jäsenvaltioiden työntekijäpulan erityistarpeiden tyydyttämiseksi, emme voi mitenkään hyväksyä " pyöröovipolitiikkaa" , jossa ei oteta vastuuta kolmansien maiden työntekijöiden konkreettisesta taloudellisesta panoksesta.
Lisäksi kannatan pikemminkin tiukkaa kuin liberaalia maahanpääsypolitiikkaa, jossa esitetään selkeästi tarvittavat vaatimukset maahanpääsylle kolmansien maiden kansalaisten oikeuksien suojelemiseksi.
Jäsenvaltioiden viisumipolitiikkojen yhdenmukaistaminen kolmansien maiden osalta on mielestäni hyvin tärkeää, koska sillä parannetaan huomattavasti matkustusasiakirjojen luotettavuutta. Matkustusasiakirjojen vastavuoroinen tunnustaminen on keskeinen edellytys kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä koskevan EU: n politiikan toteuttamiselle.
Irlannin näkökulmasta pakolaisten, turvapaikanhakijoiden ja maahanmuuttajien virta on meille kansakuntana suhteellisen uusi kokemus. Toisiaan seuraavat hallitukset ovat tehneet virheitä selvittäessään tätä jatkuvasti kehittyvää ongelmaa. Minun on sanottava, että olen vihainen siitä, miten jotkut kansalaisemme kohtelevat näitä ulkomaalaisia.
Joissakin tapauksissa voimme piiloutua Dublinin yleissopimuksen määräysten taakse, joiden mukaan ensimmäisen EU-maan, johon turvapaikanhakija saapuu, on käsiteltävä hänen turvapaikkahakemuksensa. Irlanti on harvoin ensimmäinen satama, johon mahdolliset turvapaikanhakijat poikkeavat.
Irlannin hallituksella olisi oltava riittävästi uskallusta ja rohkeutta antaa yleinen armahdus Irlannissa nykyisin oleville pakolaisille ja turvapaikanhakijoille. Sen jälkeen sen olisi otettava käyttöön uudet yhdenmukaiset säännöt uusien hakemusten käsittelyä varten tulevaisuudessa.
Irlantilaisten on osoitettava myötätuntoa tässä asiassa. Me olemme hyötyneet useimpia valtioita enemmän muiden kansakuntien ja etenkin Ison-Britannian, Australian ja Amerikan yhdysvaltojen liberaalisesta asenteesta ja ystävällisyydestä.
Juuri sen tosiasian, että Irlannissa vallitsee tällä hetkellä ennennäkemätön taloudellinen nousukausi, on merkittävä sitä, että emme unohda humanitaarista velvoitettamme muita kohtaan.

Bébéar
 Maahanmuutto Euroopan unioniin on yksi niistä aloista, joita olemme käsitelleet vähiten tällä lainsäädäntökaudella, ja siksi se on jäänyt hyvin pinnalliseksi. Koska Amsterdamin sopimusta ryhdytään kuitenkin pian soveltamaan, se pakottaa meidät tarkistamaan tuntuvasti vallitsevaa tilannetta uusien maahanmuuttoa koskevien toimenpiteiden soveltamiseksi.
Kaikki tämä tuo varmasti mukanaan lukuisia ongelmia, kun otetaan huomioon nykyinen väestövirta ja Euroopan unionin kyvyttömyys lievittää maailmassa olevaa köyhyyttä. Yksi suurimmista ongelmista on se, miten Euroopan unionissa jo vuosikausia asuneet ulkomaan kansalaiset erotetaan vastikään tulleista. Tämä tekee kiinnostaviksi Amsterdamin sopimuksen uudet määräykset, joissa erotetaan toisistaan hyvin inhimillisellä tavalla lyhyt- ja pitkäaikainen oleskelu, maahanmuutto tai tilapäinen poliittinen turvapaikka.
Emme voi sulkea silmiämme useilta tämänhetkisiltä konflikteilta viidessä maanosassa - omamme mukaan luettuna - emmekä tyytyä käännyttämään turvapaikanhakijoita takaisin sanomalla, että asia ei koske meitä. Valtioiden kollektiivisen vastuun käsite on kehittynyt paljon. Euroopan lainsäädännöstä on siis tehtävä hyvin tiukka suoja ennakoitavien siirtolaistulvien estämiseksi. Sama koskee " taloudellista" maahanmuuttoa, jonka edellytykset on määriteltävä hyvin tarkasti.
Euroopan parlamentti on aina puolustanut kiivaasti hyvin tiukkoja ja kokonaisvaltaisia sääntöjä, joita voidaan soveltaa käytäntöön. Siirtolaisvirtojemme hallinnasta muodostuu etenkin laajentumisen edellä suuri haaste, kun osasta kolmansien maiden kansalaisia tulee lähitulevaisuudessa täysivaltaisia kansalaisia.
Hyväksyn siis Lehnen toisen mietinnön, koska siinä otetaan huomioon nykyinen tilanne sortumatta liialliseen armeliaisuuteen, joka olisi kohtalokasta omien kansalaistemme kannalta, mutta jätetään ovi auki määrällisesti ja ajallisesti hallitulle maahanmuutolle. Euroopan parlamentin on löydettävä oikea tasapaino. Maahanmuutto ei saa olla este eurooppalaisille yhteistyöohjelmille; mutta emme voi myöskään torjua myönteistä maahanmuuttoa emmekä kieltää kolmansien maiden kanssa solmittuja sopimuksia.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
 Tanskalaisten sosiaalidemokraattien ryhmä on tänään äänestänyt sellaisen mietinnön puolesta, jossa käsitellään sääntöjä, jotka koskevat kolmansien maiden kansalaisten pääsemistä jäsenvaltioihin. Tanskassa on ollut maahanmuuttokielto vuodesta 1974. Meillä on muutamia hyvin tiukkoja palkkatyöhön liittyviä maahanmuuttosääntöjä. Ikärakenne jäsenvaltioissa ja talouden yleinen kohentuminen merkitsevät sitä, että muutamilla sektoreilla vallitsee lähitulevaisuudessa työvoimapula. Sen vuoksi meidän on pohdittava, kuinka johdonmukaisesti tätä maahanmuuttokieltoa on noudatettava.
Lehnen mietintö (A4-0043/99)
Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
 Viisumeihin liittyvät kysymykset ovat vaikeita, koska ne merkitsevät sitä, että kolmansien maiden kansalaisten saapuminen unioniin ja siellä oleskelu vaikeutuvat. Viisumeihin liittyvien yhteisten sääntöjen osalta olemme sitä mieltä, että niiden avulla on pyrittävä siihen, että kaikkien jäsenvaltioissa oleskelevien on voitava liikkua vapaasti unionin alueella, ja siihen, että näitä sääntöjä sovellettaessa on oltava erittäin suvaitsevainen, jotta kolmansien maiden kansalaiset voisivat mahdollisimman helposti saapua unionin jäsenvaltioihin ja oleskella niissä. Mielestämme nämä katsantokannat eivät saa olla ristiriidassa keskenään. Valiokunnan mietintöehdotus on tässä suhteessa myönteinen, koska siinä korostetaan tarvetta suhtautua vapaammin viisumisääntöihin.

Berthu
 Luonnos kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevaksi yleissopimukseksi vastaa aivan ilmeisesti tiettyyn tarpeeseen: pyrkimykseen asettaa vähimmäisedellytykset unionin ulkorajojen ylittämiselle, jotta vältetään lainsäädännön aukkokohdat, joista maahanmuuttajat voivat päästä johonkin jäsenvaltioon ja levittäytyä sitten koko Eurooppaan. Euroopan parlamentin tarkistukset ovat kuitenkin vahingoittaneet tätä tekstiä, josta on ilmiselvästi neuvoteltu vakavasti neuvostossa. Siihen on joka tapauksessa tullut rakenteellinen vika, jonka vuoksi meidän on suhtauduttava siihen hyvin varauksellisesti: sen muuttaminen olisi lähes mahdotonta.
42 artiklan mukaan neuvosto hyväksyy yksimielisesti yleissopimuksen muutokset, mikä voi tuntua loogiselta, koska kyseessä on yksimielisesti hyväksytty teksti. Tämä lause aiheuttaa kuitenkin ongelman, sillä jos tekstin hyväksymisellä on yksimielisyyden suoja, tekstistä tulee hyvin taantumuksellinen ja jopa haitallinen siinä vaiheessa, kun sitä pitäisi tarkistaa. Tosiasiassa olisi kuitenkin asetettava sellainen sääntö, että kun teksti on hyväksytty yksimielisesti, yhden ainoan jäsenen havaitsema puute, jonka perusteella pyydetään sopimuksen tarkistamista, johtaa automaattisesti sopimukseen uudelleen tarkasteluun.
Kyseessä ei ole käsitteellisellä tasolla oleva asia. Vastaava käytäntö esiintyy Ranskassa vuonna 1979 annetun metsästysdirektiivin yhteydessä. Se voidaan ottaa käyttöön piakkoin tässä yleissopimuksessa, joka koskee kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä, jos esimerkiksi allekirjoittajavaltio pyytää perheiden yhdistämistä koskevien sääntöjen muuttamista. Kyseessä ei ole myöskään tavallisuudesta poikkeava asia: mikään teksti ei ole ikuinen, ja on luonnollista määrätä keinot, joilla sitä voidaan kehittää tulevaisuudessa.
Tänään käsiteltävänämme olevassa yleissopimuksessa on toinenkin ongelma: jos joku valtio haluaisi demokraattisesti luopua noudattamasta tekstin osaa tai koko tekstiä, koska se ei ole onnistunut käynnistämään uusia neuvotteluja tekstin muuttamiseksi, on vaikea kuvitella, miten tämä olisi mahdollista, koska Amsterdamin sopimuksen mukaisesti valtiolla ei olisi oikeutta ottaa yksipuolisesti käyttöön tietynlaisia rajatarkastuksia.
Voi siis tuntua melko oudolta, että hallitukset ryhtyvät ajamaan tämän tapaisia yleissopimuksia ratkaisematta etukäteen näin vakavia ongelmia ja ryhtymättä tarvittaviin varotoimenpiteisiin.

Buffetaut
 Herra Lehnen mietinnössä on maahanmuutto- ja viisumipolitiikkojen yhdenmukaistamispyrkimyksiä koskevia vaatimuksia. Esittelijän, kuten myös rouva Lindepergin, jonka mietinnössä on sama logiikka, lähtökohtana on se ajatus, että näitä politiikkoja ei voida enää käsitellä puhtaasti kansallisella tasolla näillä aloilla tällä hetkellä esiintyvien ongelmien vuoksi. Amsterdamin sopimusluonnoksessa olisi näin ollen mahdollistettava viisumipolitiikkojen samanaikainen yhdenmukaistaminen, jota ilman vaarantuisivat henkilöiden vapaa liikkuvuus, oikeudenmukaisen turvapaikkapolitiikan soveltaminen, maahanmuuttoa koskevan sääntelyn yhdenmukaistaminen, laittoman maahanmuuton torjunta ja tehokkaiden tarkastusten tekeminen ulkorajoilla.
Mietintö liittyy tiiviisti Amsterdamin sopimusluonnoksen tulevaan ratifiointiin. Siinä esitetään tilapäinen asetus, sillä komissio on jo luvannut tehdä uuden ehdotuksen direktiivin muodossa heti, kun Amsterdamin sopimuksessa sovitut muutokset tulevat voimaan. Komissio katsoo kuitenkin neuvoston säädösehdotuksen perusteluissa, että nykyisen taloudellisen ja työmarkkinatilanteen vuoksi ei voida luopua jäsenvaltioiden valikoivista politiikoista, kun kyseessä on maahanpääsy palkkatyötä tai itsenäistä taloudellista toimintaa varten. Komissio ajattelee kuitenkin itsepäisesti, että Euroopan on omaksuttava kokonaisvaltainen lähestymistapa maahanmuuttopolitiikkoihin.
Miten maahan tuleva väestö integroidaan yhteiskuntiin, joilla on jo vaikeuksia sosiaalisten ja yhteiskunnallisten suhteiden järjestämisessä? Miten hoidetaan näiden toimenpiteiden taloudelliset ja sosiaaliset kustannukset? Entä mainitut yhteisön ulkorajoilla suoritettavat tarkastukset, joista tiedetään, että niitä ei todellisuudessa tai tosiasiallisesti ole tietyillä alueilla? Miten käy jäsenvaltioiden oikeudelle puuttua erikoistapauksiin, kun vastassa on suojalauseke, jossa säädetään poikkeuksesta, jota voidaan soveltaa vain tietyissä tapauksissa ja joka voi kestää vain niin kauan kuin on ehdottomasti välttämätöntä ottaen huomioon muiden jäsenvaltioiden edut, joille jäsenvaltion on annettava tarkat tiedot samoin kuin komissiolle?
Kaikki nämä kysymykset jäävät tänään vaille vastausta. Panokset ovat liian kovat voidaksemme suin päin heittäytyä tuntemattomaan. Tie helvettiin on kivetty hyvillä aikomuksilla. Tämä mietelause kuvastaa liiankin hyvin herra Lehnen mietintöjen henkeä. Politiikka on taidetta todellisuudesta, ei utopiaa. Meidän vuosisatamme on maksanut siitä liian raskaan hinnan vuodesta 1917 lähtien, jotta muuttaisimme tulevaisuuden Euroopan unionin valtavaksi Jugoslaviaksi valheellisen anteliaisuuden nimissä.

Lindqvist (ELDR)
 Amsterdamin sopimus ja Schengenin sopimus lisäävät EU: n valtaa maahanmuuttoon, viisumeihin ja turvapaikkoihin liittyvissä asioissa. Mietintö jatkaa kyseistä linjaa. Valiokunta on kuitenkin sitä mieltä, että mietinnössä ei mennä tarpeeksi pitkälle jäsenvaltioiden viisumimääräysten yhdenmukaistamisessa.
Viisumeihin liittyvät yhteiset säännöt tekevät EU: sta yhä enemmän valtion kaltaisen. Monille maille viisumeihin liittyvät yhteiset säännöt merkitsevät sitä, että yhä useampien maiden kansalaisten on haettava viisumia päästäkseen unionin jäsenvaltioihin. Sekä EU: n ulkoista rajaa koskeva että pakolais- ja maahanmuuttopolitiikka ovat vaarassa tiukentua. Olen siksi äänestänyt mietintöä vastaan.
Lindepergin mietintö (A4-0450/98)
Berthu
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti vaatii Lindepergin juuri hyväksytyssä mietinnössä pakolaisasemaa täydentävien suojelumuotojen yhdenmukaistamista " ylhäältä käsin" - perusteluissa käytetään tätä ilmausta. 28. heinäkuuta 1951 solmitun Geneven yleissopimuksen mukaan, jonka kaikki unionin jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet, tämä asema myönnetään henkilöille, joita vainotaan heidän alkuperämaassaan rodun, uskonnon, kansallisuuden, tiettyyn yhteiskuntaluokkaan kuulumisen tai poliittisen mielipiteen johdosta, mitä Euroopan parlamentti pitää liian rajoittavana. Se haluaisikin laajentaa vainoamisen tunnustettujen syiden määritelmää sisällyttämällä siihen esimerkiksi seksuaaliset syyt ja myös mahdollisten vainoajien määritelmää siten, että se ei rajoittuisi yksinomaan valtiollisiin elimiin.
Geneven yleissopimuksen määritelmien laajentaminen, joka mahdollistaisi pakolaisasemaa täydentävän suojan, tulisi lisänä siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäistä turvapaikkaa koskevaan järjestelmään, jota Euroopan unioni on ottamassa samanaikaisesti käyttöön tarjotakseen täydellisen kirjon oikeudellisia vastaanottorakenteita kaikille yksilöille tai väestöryhmille, jotka haluavat syystä tai toisesta paeta alkuperämaastaan.
Euroopan parlamentin tekemä ehdotus, joka sisältää tämän täydentävän aseman, näyttää minusta täysin tyypilliseltä parlamentin käyttäytymiseltä. Uuden aseman julistetaan antavan oikeuksia vaivautumatta sanomaan, mitä ne ovat, ja annetaan vain ymmärtää, että niitä ei rajoiteta ajan myötä. Ei pyritä selvittämään, miten paljon tällä tavalla tulee suoraan tai epäsuorasti uusia pakolaisia, eikä sitä, kuinka paljon tämä kaikki maksaa veronmaksajalle. Eikä missään mietinnön kohdassa ole tietenkään sanaakaan siitä, mitä jäsenvaltioiden kansalaiset mahtavat ajatella tästä asiasta.
Olemme omasta puolestamme sitä mieltä, että tämä on täysin vastuuton työskentelytapa. Euroopan maiden on tietysti osoitettava harrasta huolenpitoa vainottuja ulkomaalaisia kohtaan ja ennen kaikkea noudatettava huolellisesti Geneven yleissopimusta. Tätä huolenpitoa voi kuitenkin esiintyä hyvin erilaisissa muodoissa, joista yksi on rajoittamaton asettuminen alueillemme, ja se meidän on estettävä lähes järjestelmällisesti.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, annan tämän äänestysselityksen paitsi omasta puolestani myös Euroopan kansanpuolueen ryhmän espanjalaisjäsenten puolesta. Pidättäydyimme äänestämästä tästä mietinnöstä, ja mielestäni se vaatii selityksen. Nimittäin äänestämästä pidättäytyminen ei tarkoita sitä, että olisimme puolesta tai vastaan, ja tuntuu siltä, että tällaiseen asiaan on otettava kantaa ja Euroopan kansanpuolueen ryhmän espanjalaisjäsenet ottavat siihen kantaa. Me puollamme ilman muuta täydentävien suojelujärjestelmien yhdenmukaistamista, ettei olisi sellaisia henkilöitä, jotka perustellusti tarvitsevat suojelua ja jotka eivät saa sitä, koska he eivät täytä Geneven yleissopimuksessa määrättyjä ehtoja. Sen vuoksi emme äänestäneet mietintöä vastaan.
Olemme esittelijän ja parlamentin enemmistön kanssa samaa mieltä tavoitteista. Arvoisa puhemies, emme kuitenkaan äänestäneet tämän mietinnön puolesta, koska siinä on pahoja virheitä, paitsi oikeudellisia myös sellaisia virheitä, että siinä pyritään tulkitsemaan Geneven yleissopimusta tavalla, joka on täysin kansainvälisen oikeuden vastaista. Emme kuitenkaan voineet äänestää mietinnön puolesta poliittisista syistä, koska loppujen lopuksi, arvoisa puhemies, sellainen kansankiihotus, jota tässä mietinnössä harjoitetaan, ainoastaan sotii niitä etuja vastaan, joita sillä pyritään suojelemaan. Näin ollen tämä on selitys siihen, että Euroopan kansanpuolueen ryhmän espanjalaisjäsenet pidättäytyivät äänestämästä mietinnöstä.

Andersson, Hulthén, Lööw, Palm ja Sandberg-Fries
 Haluamme kiittää esittelijää hyvästä työstä erittäin tärkeän mietinnön parissa. Mielestämme on hyvä syy ottaa huomioon ja osoittaa kaikki mahdolliset ratkaisut, joiden avulla voidaan selvittää ne vakavat puutteet, joita Euroopan unionissa esiintyy turvapaikan hakijoiden vastaanoton yhteydessä. Mietinnössä otetaan ansiokkaasti esiin ne välttämättömät toimet, joita saatetaan tarvita, jotta saisimme aikaan toimivan yhteisen pakolaispolitiikan, joka perustuu inhimillisyyteen, solidaarisuuteen ja suvaitsevaisuuteen, kun kyse on jäsenvaltioiden vastuusta ottaa vastaan pakolaisia.
GUE/NGL-ryhmän tekemistä Abdullah Öcalanin tapaukseen liittyvistä tarkistuksista olemme sitä mieltä, että kun tämän asian laajuus otetaan huomioon, voidaan sitä tuskin käsitellä sen edellyttämällä tavalla esillä olevan mietinnön yhteydessä.
Oikeistoryhmien, UPE: n ja PPE: n, tekemien tarkistusten perusteella joudumme valitettavasti toteamaan, että vallitsevista vaikeuksista on täytynyt päästä yksimielisyyteen, jos yhteinen pakolaispolitiikka myös astuu voimaan niin rajoittavana, kuin nämä puolueryhmät ovat Euroopan parlamentissa vaatineet. Esillä olevan asian käsittely osoittaa jälleen kerran minkälaisia ideologisia eroja Euroopan vasemmiston ja oikeiston välillä vallitsee inhimilliseen ja suvaitsevaiseen pakolaispolitiikkaan liittyvässä kysymyksessä. Pahoittelemme sitä, että tämä ero on vaikuttanut osaltaan siihen, että tarkistukset 1 ja 2, jotka liittyvät seksuaalisesta suuntautuneisuudesta johtuvaan vainoamiseen, eivät ole saaneet niiden ansaitsemaa tukea Euroopan parlamentilta.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
 Tanskalaisten sosiaalidemokraattien ryhmä on tänään äänestänyt sellaisen mietinnön puolesta, jossa käsitellään tarvetta saada hyväksytyksi yhteisiä sääntöjä Geneven yleissopimuksessa olevien sääntöjen lisäksi. Euroopassa on tehtävä yhteistyötä pakolaiskysymyksissä. Geneven yleissopimus oli ensimmäinen askel kohti yhteistä pakolaispolitiikkaa. Seuraavana askeleena on oltava muutamien sellaisten yhteisten sääntöjen laatiminen, jotka koskevat Geneven yleissopimuksen ulkopuolelle jääviä ihmisiä. Kyse on ihmisistä, jotka eivät ole henkilökohtaisesti valtiovallan vainon kohteena poliittisista syistä, vaan tarvitsevat turvapaikkaa muiden humanitaaristen syiden vuoksi. Jäsenvaltioiden on oltava yhtä mieltä siitä, kuinka näille ihmisille taataan sopiva suoja. On aika aloittaa keskustelut todellisen ja muun humanitaarisen suojelun yhteisestä määritelmästä. Tarvitsemme muutamia vähimmäisnormeja, joita kaikkien jäsenvaltioiden on noudatettava.

Deprez
 Eurooppaan on virrannut 1990-luvun alusta lähtien pakolaisia, jotka ovat paenneet maastaan lukuisten syiden vuoksi. Osa heistä ei täytä Geneven yleissopimuksen pakolaisen määritelmää. Euroopan unioni ei voi kuitenkaan kieltää näiltä ihmisiltä pääsyä alueelleen. Heidän käännyttämisensä ilman muunlaista oikeudenkäyntiä heidän alkuperämaassaan vaarantaisi heidän elämänsä tai ainakin heidän ruumiillisen ja henkisen terveytensä.
Tällä alalla on yhdenmukaistettava jäsenvaltioiden harjoittamia politiikkoja. Se on mahdollista heti, kun Amsterdamin sopimus tulee voimaan. Tällöin on otettava käyttöön väline, jolla yhdenmukaistetaan pakolaisasemaa täydentävät suojelumuodot.
Olen hyvin pitkälti samaa mieltä esittelijän kanssa kaikista näistä asioista.
Olen itse asiassa sitä mieltä, että Euroopan unionin on myönnettävä erityisasema niille henkilöille, jotka eivät täytä Geneven yleissopimuksen pakolaisen määritelmää. Keskustelua käydään pääasiassa niiden ryhmien määrittelystä, jotka täyttävät täydentävän suojan ehdot. Minusta tuntuu siltä, että joitakin asioita on vielä selvennettävä.
Yksi ainoa esimerkki havainnollistaa ajatustani: riippumatta siitä, mitä ajattelemme muissa yhteyksissä kuolemanrangaistuksesta, voiko yhteisön oikeudessa määritellyistä rikoksista ja rikkomuksista oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin päätteeksi kuolemaan tuomittu henkilö, joka on käyttänyt hyväkseen kaikki oikeusvaltion vetoamismahdollisuudet, todella - kuten esittelijämme näyttää ehdottavan - saada mainitun erityisaseman sillä verukkeella, että Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat nimenomaan kieltäytyneet soveltamasta sitä? Jos vastaus on kyllä, niin millä perusteella näin voi tapahtua? Voidaanko tällainen tuomittu asettaa samaan asemaan kuin esimerkiksi nainen, joka pakenee maastaan, koska hän pelkää joutuvansa seksuaalisen väkivallan tai epäinhimillisen tai halventavan kohtelun kohteeksi? Tästä kysymyksestä on ainakin keskusteltava perinpohjaisesti.
Täydentävä suoja on välttämätön. Olen vain sitä mieltä, että aihetta ei ole vielä kypsytelty riittävästi. Äänestän siis mietintöä vastaan ja korostan, että keskustelua on jatkettava.

Bonde ja Sandbæk
 Kesäkuu-liike äänestää Lindepergin mietinnön puolesta osoittaakseen hyvää tahtoa pakolaisten vastaanottamista kohtaan. Lindepergin mietintö on virkamiesten ja oikeusministereiden ajamaa politiikkaa inhimillisempi. Selkeän järjestyksen vuoksi emme kuitenkaan saa jättää ottamatta huomioon sitä, että maiden on itse päätettävä maahanmuutosta ja pakolaispolitiikasta. Emme toivo ylikansallista yhteistyötä tässä asiassa, koska pakolaispolitiikka paranee, kun kansalla on mahdollisuus tukea sitä.

Holm
 Tämä mietintö on monelta osin hyvin tasapainoinen asiakirja, jossa otetaan esiin erittäin tärkeitä peruskysymyksiä. Toivomukseni on, että konservatiivisen ryhmän esittämiä tarkistuksia ei hyväksytä. Mietinnöstä tulee silloin paljon huonompi, koska tämä poliittinen ryhmä ei halua helpottaa turvapaikan hakijoiden ja pakolaisten elämää.
Toivon sitä vastoin, että parlamentti hyväksyy ARE-ryhmän tekemät, homoseksuaalisuutta koskevat tarkistukset 1 ja 2. On erittäin tärkeää, että tähän kysymykseen suhtaudutaan erittäin vakavasti, koska monissa maissa homoseksuaaleja vainotaan. Tietyissä maissa saatetaan määrätä jopa kuolemanrangaistus henkilön seksuaalisen suuntautuneisuuden perusteella. Ihmisoikeuksiin kuuluu, että henkilö ei joudu vainon ja uhkailun kohteeksi oman seksuaalisen suuntautuneisuutensa vuoksi. On erittäin tärkeää, että tämä asia otetaan huomioon sekä turvapaikkalainsäädäntöä käsiteltäessä että homoseksuaalisten henkilöiden suojan osalta.

Lis Jensen
 En voi tukea Lindepergin mietintöä, koska mielestäni turvapaikkapolitiikka ei kuulu EU: n tasolle. Mielestäni se kuuluu pelkästään kansallisvaltioiden tasolle. Luonnollisesti jokainen valtio on moraalisesti ja poliittisesti velvollinen noudattamaan tätä asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten henkeä ja kirjainta. Erityisesti rikkaiden demokraattisten valtioiden on näytettävä esimerkkiä, kun kyse on maailmalla vainottujen suojelusta - myös antamalla vainotuille turvapaikka. Oma periaatteellinen poliittinen varauksellinen suhtautumiseni mietintöön ei kuitenkaan saa peittää sitä tosiasiaa, että Lindeperg todella käsittelee tärkeitä asioita sekä oikein että inhimillisesti. Siitä on osoituksena esimerkiksi hänen viittauksensa ongelmaan, että on ihmisiä, jotka nykyään todellakin ovat pakolaisia, mutta jotka eivät ole sitä Geneven yleissopimuksen mukaan.
Haluan kuitenkin huomauttaa, että olisi suuri virhe, jos EU ryhtyisi määrittelemään vaihtoehtoista pakolaismääritelmää. Se olisi ristiriidassa sen periaatteen kanssa, jonka mukaan pakolaisia suojelee kansainvälinen sopimus, joka on solmittu kansainvälisessä ohjauksessa. Samalla voisin aivan hyvin kuvitella, että toinen pakolaisten määrää koskeva EU-sopimus ei olisi jatkoa Geneven yleissopimukselle vaan osa sen sisällön vesittämistä niin, että yhä useammat ihmiset voitaisiin (hyvällä omallatunnolla) käännyttää pois EU: n ulkorajoilla. Yleisvaikutelma EU: sta ja erityisesti sen jäsenvaltioista on sellainen, että ne eivät halua suurentaa pakolaisten määrää, vaan pikemminkin ne haluavat supistaa sitä. Tanskan pääministeri sanoi ennen Amsterdamin sopimuksesta käytyä kansanäänestystä, että: " Amsterdamin sopimuksen hyväksyminen vähentää pakolaisten määrää Tanskassa."

Theorin
 Esittelijä on laatinut erittäin hyvän mietinnön, jota tuen suureksi osaksi. Mietintö antaa kuitenkin aihetta tiettyihin huomautuksiin.
EU: n pakolaispolitiikkaa on viime vuosien aikana tiukennettu huomattavasti. Sen vuoksi EU: sta turvapaikkaa hakevien määrä on pienentynyt huomattavasti siitäkin huolimatta, että maailmantilanne ei ole parantunut. Tiukennettu pakolaispolitiikka on lisännyt laitonta maahanmuuttoa. Ihmisten salakuljettajat ja laittomat mafiajärjestöt ansaitsevat suuria rahasummia tuomalla ihmisiä laittomasti EU: hun ja vaarantamalla samalla pakolaisten hengen. Ääriään myöten täydet, heikkokuntoiset laivat, jotka ovat ylittäneet Välimerta yön pimeydessä, ovat päätyneet meren pohjaan. Niiden ihmisten elinolosuhteet, jotka ovat onnistuneet pääsemään laittomasti EU: hun, eivät myöskään ole hyväksyttävät. He elävät täysin oikeusyhteiskunnan ulkopuolella ilman minkäänlaisia perusoikeuksia. Lapset eivät voi käydä koulua, eikä sairaita lapsia voi viedä lääkäriin, koska vanhemmat pelkäävät aiheellisesti paljastuvansa, minkä jälkeen heidät palautettaisiin raa'asti kotimaahan.
En ole esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että yhdenmukaistaminen olisi sopivin keino turvapaikkapolitiikan osalta varsinkaan, kun vuonna 1996 aloitettu yhdenmukaistaminen on johtanut yleiseen ja johdonmukaisesti rajoitettuun turvapaikkapolitiikkaan.
Olen sitä vastoin esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että naisille on myönnettävä oma pakolaisasema, kuten mietinnön 15 kohdassa ehdotetaan. Sama asema on myönnettävä myös homoseksuaaleille.
Geneven yleissopimuksen määräysten ja ainoastaan kriisitilanteisiin ja joukkopakotilanteisiin liittyvää tilapäistä suojelua koskevan määritelmän väliin jää oikeudellinen tyhjiö. Kaikkien jäsenvaltioiden velvollisuus on kantaa enemmän vastuuta pakolaisten vastaanottamisesta, etenkin niiden maiden, joiden pakolaiskiintiöt ovat merkittävästi alemmat kuin esimerkiksi Saksan, joka kantaa suurta vastuuta tässä asiassa.
Tehtävänämme on työskennellä sen puolesta, että ihmisoikeudet todellakin toteutuvat ja että niistä tulee yleismaailmallisia, eivätkä ne koske vain sellaisia henkilöitä, joilla on ollut onni syntyä hyvinvoivaan Eurooppaan. Turvapaikan hakeminen on perusoikeus!

Vanhecke
 Kollegamme Lindepergin mietinnössä ohitetaan täysin Euroopan unionin turvapaikanhakijoita koskevan problematiikan pääsisältö. Oleellista on se, että emme ole lainkaan tekemisissä todellisen turvapaikkaongelman kanssa vaan turvapaikkoihin liittyvien petosten kanssa. Siinä on kysymys jostain aivan muusta.
Jokainen tietää, että vajaat pari prosenttia Eurooppaan tulevista turvapaikanhakijoista voi vedota oikeutetusti ja perustellusti turvapaikkoja koskeviin tunnustettuihin kansainvälisiin sopimuksiin. Jos ne sadattuhannet turvapaikkahuijarit, jotka ilmoittautuvat joka vuosi nauttimaan jäsenvaltioidemme sosiaaliturvasta, lähetettäisiin järjestelmällisesti, tehokkaasti ja tosiasiallisesti rajan taakse, Euroopassa ei olisi minkäänlaista ongelmaa turvapaikanhakijoiden kanssa.
Se, että käytän sanaa turvapaikkahuijari, saattaa järkyttää. Kyseisen sanan etuna on kuitenkin sen selkeys, ja se viittaa tosiasioihin eikä sisällä mitään inhimillistä paheksuntaa. On kuitenkin mahdollista valita vain kaksi asennetta. Voi esittää joulupukkia ja sanoa, että kaikki muukalaiset ovat tervetulleita Eurooppaan ja että me voimme pitää heistä huolta. Toinen vaihtoehto on se, että olemassa olevia sopimuksia noudatetaan tiukasti, ja silloin turvapaikkahuijarit täytyy palauttaa heidän kotimaihinsa eikä pelkästään siksi, että he vaarantavat koko turvapaikkajärjestelmän ja ovat haitaksi todellisille turvapaikanhakijoille vaan myös siksi, että itse Euroopassakin on vielä runsaasti köyhiä ja huono-osaisia. Meidän on täytettävä ensin velvollisuutemme heitä kohtaan ennen kuin voimme alkaa kantaa huolta koko maailman kärsimyksistä.
On selvää, että esittelijä Lindeperg valitsee joulupukkipolitiikan. Hän kuitenkin esittää joulupukkia veronmaksajien kustannuksella. Jos hänen ehdotuksensa toteutetaan turvapaikkasääntöjen romuttamiseksi edelleen, viimeinenkin este poistuu ja me uhkaamme hukkua kaikkialta maailmasta tulevaan onnenonkijoiden virtaan.
Näin ollen tämä on parlamentissa jo ties kuinka mones vastuuton mietintö, jota emme hyväksy.
Istunto keskeytettiin klo 13.25 ja sitä jatkettiin klo 15.00.

Agenda 2000: n edistyminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma Agenda 2000: n edistymisestä.
Annan puheenvuoron neuvoston edustajalle.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun ministeri Fischer esitteli täällä noin kuukausi sitten neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa Saksan puheenjohtajakauden ohjelmaa, hän mainitsi meneillään olevan puolivuotiskauden lukuisten painopisteiden joukosta ensimmäisenä Agenda 2000: sta käytävien neuvottelujen saattamisen onnistuneesti päätökseen Euroopan neuvoston 24. 25. maaliskuuta pidettävään erityisistuntoon mennessä. Tähän kokoukseen, joka pidetään liittokansleri Schröderin toivomuksen mukaisesti Berliinissä, on tästä päivästä lukien aikaa enää päivälleen kuusi viikkoa.
Agendan yksittäisiä osatekijöitä koskevat neuvottelut, joita olemme käyneet tiiviisti siitä asti, kun komissio antoi asiaa koskevat lainsäädäntöehdotuksensa, 11 kuukauden ajan ja aivan erityisen painokkaasti tämän vuoden alusta lähtien, ovat parhaillaan ratkaisevassa vaiheessaan. Olen iloinen voidessani keskustella tässä vaiheessa perusteellisesti Agenda 2000: sta täällä teidän kanssanne.
Saanen aluksi hahmotella lyhyesti jatkoaikataulua erityishuippukokoukseen asti. Vajaan kahden viikon kuluttua pidettäviin yleisten asioiden neuvoston ja " maatalousneuvoston" kokouksiin mennessä olemme saaneet käytyä ensi kerran kertaalleen läpi kaikki vastaisen kokonaiskompromissin kannalta olennaiset osatekijät neuvoston eri toimielimissä ja neuvostoissa. Tuloksena tästä avainkysymysten ensimmäisestä käsittelystä, joka on tapahtunut vielä yleisten asioiden neuvoston, " talous-ja raha-asiain neuvoston" sekä " maatalousneuvoston" alaisuudessa, on saavutettu joissakin kohdin jo huomattavaa menestystä kompromissien ja yhteisymmärryksen etsinnässä. Samalla on kuitenkin käynyt selväksi myös se, miten valtavan pitkä tie meillä on vielä lyhyen ajan sisällä kuljettavanamme.
Tähän mennessä saavutettua edistymistä, erityisesti myös niitä tuloksia, joita toivottavasti saavutetaan maatalousneuvostossa 22. 23. helmikuuta, arvioidaan valtion- ja hallitusten päämiesten epävirallisessa huippukokouksessa Bonnissa 26. helmikuuta. Tältä kokoukselta, johon liittokansleri Schröder on kutsunut myös Euroopan parlamentin puhemiehen, odotamme tärkeitä suuntaviittoja loppuvaiheen jatkotyöskentelyä varten.
Välittömästi Bonnin huippukokouksen jälkeen on koordinoivana elimenä toimivan yleisten asioiden neuvoston alaisuudessa ryhdyttävä viimein nivomaan yhteen kokonaispakettia, josta valtion- ja hallitusten päämiesten on määrä käydä lopulliset neuvottelut ja päästä poliittiseen päätökseen maalis-huhtikuun loppuun mennessä. Sitä, että liittokansleri Schröder on siirtänyt erityshuippukokouksen pidettäväksi Brysselin sijasta Berliinissä, voitaneen muuten pitää merkkinä meidän erityisestä sitoutumisestamme neuvottelujen saattamiseksi onnistuneeseen päätökseen.
Puheenjohtajamaa Saksa aikoo tehdä kaiken voitavansa tällaiseen lopputulokseen pääsemiseksi. Olemme tällä välin vakuuttuneet siitä, että myös muilla jäsenvaltioilla on vakaa tahto asian loppuun viemiseksi ja niin ollen halu neuvottelujen käymiseksi rakentavasti ja tuloksiin suuntautuvasti. Kaikille on selvää, että ratkaisu voi olla vain hyvin tasapainotettu kokonaispaketti, jossa ei ole voittajia ja häviäjiä. Jokaisen jäsenvaltion täytyy tulla asianmukaisesti huomioon otetuksi lopputuloksessa, mutta jokaisen täytyy myös olla osaltaan vaikuttamassa sen syntyyn. Kaikkia asioita voidaan käsitellä. Mikään aihe ei saa olla kielletty!
On unionin ja siten myös sen kaikkien jäsenvaltioiden kannalta ylivoimaisesti tärkein asia - ja tästä ovat myös kaikki osapuolet selvillä - että Euroopan unioni voidaan maaliskuun lopussa julistaa voittajaksi; yksi on nimittäin varmaa, se, että Euroopasta voisi tulla hyvin helposti myös häviäjä. Odottamalla ei ratkaisu tule helpommaksi vaan aivan päinvastoin. Jos me nyt, vain muutama kuukausi rahaliiton käynnistyttyä, pettäisimme meihin ja toimintakykyisyyteemme asetetut odotukset, kaiken lisäksi vain muutamaa viikkoa ennen kesäkuun europarlamenttivaaleja, asialla olisi erittäin vakavat seuraukset.
Jos Euroopan unioni - joka on ollut vuoden alusta lähtien uusi rahamarkkina-alue, jolla on maailmanlaajuista painoarvoa ja maailmanlaajuinen vastuu - ei pysty ottamaan päättäväisesti - myös Amsterdamin sopimuksen avulla - kantaakseen vastaavaa poliittista vastuuta, silloinkin Eurooppa on häviäjä. Ja jos vauhtiin päässeitä laajentumisneuvotteluja hidastettaisiin ja niiden loppuun saattamisen ajankohtaa vain pitkitettäisiin, tästä syntyisi haittavaikutuksia, jotka heijastuisivat työhömme vielä pitkän aikaa. Nämä ja monet muut syyt toivottavasti motivoivat kaikkia jäsenvaltioita vielä entistä enemmän näihin suuriin yhteisiin ponnistuksiin.
Sittemmin on tullut yleisesti hyvin ymmärretyksi, että toisin kuin aikaisempien pakettiratkaisujen, Delors I: n ja Delors II: n kohdalla, tällä kertaa ei onnistu, että loppuvaiheen kompromissiin pääsyä helpotettaisiin lisää varoja myöntämällä. Päinvastoin, se, että tämäntapaisella menettelyllä on aiemmissa tapauksissa edistetty epätasaista rasituksen jakautumista, täytyy tällä kerralla saada korjatuksi Euroopan unionin legitimiteetin vuoksi ja jotta Euroopan unioni olisi toimintakykyinen myös tulevaisuudessa. Käsitykseni mukaan yksikään osapuolista ei aseta kyseenalaiseksi oikeudenmukaista rasituksen jakautumisen periaatetta, yhtä vähän kuin on lupa kyseenalaistaa myöskään solidaarisuuden periaatetta, joka on Euroopan unionin perustava periaate.
Olennainen edellytys kokonaisneuvottelujen onnistumiselle on se, että valtion- ja hallitusten päämiehet sopivat Wienissä siitä, että kaikki osatekijät sisällytetään mukaan keskusteluihin ja että ratkaisu pyritään saamaan aikaan koko kokonaispaketin osalta. Kaikki asiat ovat käsiteltävinä. Tämä mahdollistaa kaikki alueet kattavan tasapainottamisen ja turvaa eri muuttujien yhdistelyn kautta riittävän joustavuuden ja dynaamisuuden jatkoneuvotteluja varten.
Monilla Agendan alueille yhteisymmärryksen perustaa pystyttiin laajentamaan huomattavasti viime viikkojen aikana. Tämä koskee erityisen suuressa määrin rakennerahastojen uudistusta, jonka osalta vallitsee monissa tärkeissä kysymyksissä jo yksimielisyys. Ajattelen tällöin esimerkiksi tukitavoitteiden vähentämistä seitsemästä kolmeen, yhteisöaloitteiden vähentämistä ja pitkään kiistanalaisena olleita kansallisten tukien ja EU-tukien välisiä koherenssiin liittyviä kysymyksiä, ja ajattelen myös suoritusvarauksia, joiden osalta saavutettiin viimeksi kokoontuneessa yleisten asioiden neuvostossa ilahduttavaa edistymistä.
Muissa tärkeissä kohdissa, nimittäin 75 %: n rajan tiukassa noudattamisessa tavoitteen 1 alueiden osalta sekä varoista noin kahden kolmasosan varaamisessa tavoitteelle 1, ovat neuvottelut jo johtaneet selkeän enemmistön muodostumiseen. Ei pidä unohtaa, että laajentumispoliittiselta kannalta merkityksellisten liittymistä valmistelevien välineiden osalta onnistuttiin saamaan jo Itävallan puheenjohtajakaudella aikaan laaja-alainen poliittinen yhteisymmärrys. Sama koskee myös Euroopan laajuisten verkojen rahoitusta koskevaa asetusta.
Kummastakin aihealueesta - rakenneuudistuksesta ja liittymistä valmistelevista välineistä - jatkoin eilen epävirallisten yhteisneuvottelujen puitteissa jo Itävallan puheenjohtajakaudella aloitettuja neuvotteluja Euroopan parlamentin edustajien kanssa. Pidämme tätä vuoropuhelua poliittisella tasolla Agendan onnistuneen ja aikataulun mukaisen päätökseen saattamisen kannalta hyvin merkittävänä. Aiomme sen vuoksi jatkaa tiivistä vuoropuhelua rakentavassa hengessä myös tulevien viikkojen aikana.
Ministeri Fischer on antanut tästä lisäksi vielä vakuutuksensa vastauksessaan teidän puhemiehenne Gil-Robles Gil-Delgadon lähettämään kirjeeseen. Vuoropuhelu ei ole yksisuuntainen väylä. Euroopan parlamentin näissä keskusteluissa esille tuomat näkökannat vaikuttavat osaltaan neuvoston kannanmuodostukseen. Epäviralliset yhteisneuvottelut liittyvät osana meidän pyrkimyksiimme jatkuvaan ja kattavaan tiedottamiseen parlamentille, mihin on luettava mukaan myös tämänpäiväinen keskustelumme ja tarjous osallistua jatkuvasti Agenda 2000: sta käytävään ajatustenvaihtoon kolmen osapuolen välisen epävirallisen poliittisen vuoropuhelun osana.
Olemme varsin hyvin selvillä siitä tosiasiasta, että Agendaan liittyvien ongelmien aikataulun mukaisessa ratkaisemisessa kuuluu tärkeä rooli, ei vain neuvostolle, vaan eritoten myös teille, Euroopan parlamentin jäsenille. Me neuvoston puheenjohtajana aiomme tehdä kaikkemme teidän kanssanne toteutettavan tiiviin ja luottamukseen perustuvan yhteistyön hyväksi.
Suosionosoituksia

McCarthy
Minun ei tarvitse muistuttaa neuvoston puheenjohtajalle, miten tärkeää on pysyä aikataulussa paitsi siinä mielessä, että Agenda 2000 -paketin tarvittava demokraattinen legitimiteetti varmistetaan, niin myös siinä mielessä, että ohjelmat ja politiikat voidaan panna täytäntöön tehokkaasti ja oikeaan aikaan. Suhtaudumme myönteisesti hänen ponnisteluihinsa tällä alalla.
Meidän on kuitenkin edistettävä omia prioriteettejamme. Yleistä puitedirektiiviä koskevat parlamentin prioriteetit ovat itse asiassa selvät. Mitä tulee tehokkuusvarausta koskevaan muutettuun ehdotukseen, parlamentti on otettava mukaan, kun päätetään kansallisen varauksen väliaikatarkistuksesta ja uudelleen jakamisesta. Minkä osan puheenjohtajavaltio ja neuvosto voivat harkita antavansa parlamentille taatakseen sen, että parlamentti pystyy todella tutkimaan varausjärjestelmää?
Komissio on laatinut 34 sivun mittaiset suuntaviivat alueellisten ohjelmien toteuttamista varten. Miten ne liittyvät asetuksiin? Miten ne käsitellään neuvostossa? Suuntaviivoissa korostetaan kaupunkialueiden elintärkeää merkitystä Euroopan talouselämälle. Osoittaako puheenjohtajavaltio sitoumustaan kaupunkialueiden hyväksi puoltamalla parlamentin ensisijaista tavoitetta jatkaa Urban-yhteisöaloitetta?
Komission uudistusehdotuksessa ei ole hätäsuunnitelmia alueiden ennakoimatonta taloudellista ja yhteiskunnallista rakenneuudistusta varten. Onko puheenjohtajavaltio samaa mieltä siitä, että erityisen yhteisöaloitteen yhteydessä olisi järkevää varata jonkin verran määrärahoja odottamattomia kriisejä varten, jotta unioni pystyisi toimimaan tällaisissa tilanteissa? Onko puheenjohtajavaltio niin ikään valmis edistämään tätä ensisijaista tavoitetta neuvostossa?
Lopuksi kumppanuus on parlamentin keskeinen prioriteetti, jolla varmistetaan, että rakentamassamme Euroopassa ja sen politiikoissa otetaan todella huomioon kansalaisten Eurooppa ja tuetaan sitä. Tästä syystä haluamme vahvan kumppanuussopimuksen sekä uuden sukupolven ohjelmien suunnittelua ja luonnostelua että niiden täytäntöönpanoa varten. Tukeeko puheenjohtajavaltio neuvostossa parlamentin vaatimuksia vahvemmasta kumppanuussopimuksesta, ja mihin konkreettisiin ja käytännön toimiin puheenjohtajavaltio ryhtyy varmistaakseen, että kumppanuus ei ole vain valinnainen lisä kaikissa ohjelmissa vaan niiden elimellinen osa, joka vahvistaa kansalaisten Euroopan yhteenkuuluvuutta?

Oostlander
Arvoisa puhemies, olemme juuri kuunnelleet neuvoston esittämän yhteenvedon emmekä voi sanoa suoraan, että siinä olisi ollut erityisen paljon tietoa. Olemme varsinaisesti erityisen kiinnostuneita neuvoston toimista laajentumisen osalta. Olemme erityisesti kiinnostuneita neuvoston näkemyksestä asioiden tilasta neuvotteluissa. Onko niin, kuten nykyisin voimme usein lukea ja kuulla asiantuntijaryhmiltä, että olisi tosiaan toivottavaa aloittaa jo keskustelu tiettyjen maiden liittymisen ajankohdasta? Joitakin näkemyksiä on olemassa, ja suurta optimismia on havaittavissa, ja tietyissä jäsenvaltioissa kuulee ulkoministerin sanovan, että on aika valita liittymisen ajankohta. Laajentumisstrategiaan liittyen erityisesti myös komissio ja neuvottelijat ovat aina sanoneet, että se olisi väärä strategia ja että liittymisen ajankohta on oikeastaan kyseisten maiden oma asia eikä niinkään komission tai yhteisön toimielinten asia. Näiden maiden täytyy itse täyttää liittymisen säännöt ja ehdot, ja meidän tehtävämme on arvioida saavutettu edistys.
Ajankohdan valitseminen olisi - niin on aina sanottu - joillekin maille syy edetä hieman hitaammin, koska ne kokisivat silloin meidän antavan jonkinlaisen takuun jäseneksi ottamisesta. Onko syytä palata sellaiseen kantaan, että sanotaan, että nyt on hyvä valita ajankohta? Mitä syytä siihen on? Näettekö siinä tosiaan jotain hyvää?
Toiseksi, havaitsemme, että julkisen mielipiteen taustaa vasten neuvottelujen tilanne luonnollisesti muuttuu. Tilanne joissakin jäsenehdokasvaltioissa on sellainen, että julkinen mielipide muuttuu yhä kielteisemmäksi Euroopan unioniin liittymistä kohtaan. Ehkä on myös niin, että monissa maissa, kuten myös jäsenvaltioissamme tällä hetkellä, tieto unionista on puutteellista. Eikö olisi syytä huolehtia siitä, että myös neuvosto edistäisi sitä, että tietoutta Euroopan unionista parannettaisiin jäsenehdokasvaltioissa huomattavasti?

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi ilmaista arvostukseni puheenjohtajamaa Saksalle siitä, että sen edustajat ovat tänään tulleet esittämään meille, kuinka pitkälle neuvotteluissa on päästy. Olen iloinen siitä, että herra Verheugen mainitsi myös, että näissä neuvotteluissa otetaan kaikki esille. Haluaisin painottaa sitä, että reilu kustannusten jakaminen on yksi tärkeimpiä asioita koko neuvotteluissa. Uskon, että kun puhumme Euroopan perustasta, sitä ei saa vähätellä.
Olemme äänestäneet tässä parlamentissa viime viikkojen aikana Agenda 2000: n pääkohdista. Olemme äänestäneet rakennepolitiikasta sekä maatalouspolitiikasta. Jos olen laskenut oikein, toimintamme tulee huomattavasti kalliimmaksi kuin mitä olemme nyt lukeneet Agenda 2000 -neuvotteluja koskevista lehtiartikkeleista. Mielestäni tässä piilee vaara. Vaarana on se, että emme pääse yksimielisyyteen rahoitusnäkymistä. Sikäli kuin tunnen säännöt, siihen tarvitaan 314 ääntä, ja sen perustella, miten näin äänten jakautuvan parlamentissa tärkeissä asioissa, olemme selvästi jakautuneet. Haluaisin myös varoittaa lähtemästä etukäteen siitä, että jos neuvostossa on päästy sopimukseen kovista leikkauksista, myös parlamentti ne automaattisesti hyväksyy. Pelkään, että se ei hyväksy niitä. Silloin palaamme takaisin 203 artiklaan, mikä tarkoittaa, että toiminnastamme tulee huomattavasti kalliimpaa kuin mitä valtiovarainministerit yleisesti haluavat ja mikä olisi toivottavaa euron käyttöönoton yhteydessä, mitä kaikkea muuta siihen sitten liittyykään.
Tulen maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevästä valiokunnasta ja haluaisin sanoa jotain maataloudesta. Haluaisin varoittaa sellaisesta yleisesti vallitsevasta asenteesta, että kaikki, mikä käytetään maatalouteen, on tuhlausta. Tässä ei ole kysymys vain tämänaamuisesta mielenosoituksesta. Kuulen liian usein, että esimerkiksi puolet unionin budjetista menee vain 3 %: lle väestöstä. Mielestäni meidän täytyy nähdä tämä tilanne kaikkien verovarojen valossa. Jos tarkastelen unionin verotaakkaa, joka on noin 50 % bruttokansantuotteesta, laskelmani osoittavat, että noin 2 % verovaroista menee 5 %: lle väestöstä. Tämä ei ole taatusti liioiteltua. Meidän täytyy tietenkin aina huolehtia siitä, että tuhlausta ei pääse tapahtumaan. Ylijäämiä ei saa enää syntyä, ja tuotantomme täytyy pysytä asetettujen rajojen sisällä. Maatalouden oleellisuus unionissa täytyy kuitenkin säilyttää, ja mielestäni on hyvä, jos Saksa puheenjohtajamaana voisi suuntautua siihen.

Pasty
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte meille hetki sitten, että siinä yleisessä kompromississa, jota toivotte pystyvänne viemään eteenpäin Berliinin huippukokouksessa, ei ole häviäjiä eikä voittajia.
Tänään olemme havainneet, että Strasbourgissa oli paljon ranskalaisia ja saksalaisia traktoreita. Jos tietoni pitävät paikkansa, myös Brysselissä on 22. helmikuuta paljon traktoreita, jotka tulevat sinne kaikkialta Euroopan unionista.
Ymmärrämme maanviljelijöiden huolestuneisuuden. Yhteinen maatalouspolitiikka on Euroopan unionin tärkein yhteinen politiikka. Maanviljelijät ovat huolestuneita, koska he eivät voi kannattaa komission ehdotuksia. Olen muuten hyvin yllättynyt siitä, että herra Fischler ei ole komission penkillä, vaikka kaksi muuta Agenda 2000: sta vastaavaa komission jäsentä on paikalla. Komission ehdotukset johtavat hintojen alentamiseen, jota ei korvata täysin, mutta jos tietoni pitävät paikkansa, neuvosto pyrkii lievempään hintojen alentamiseen mutta myös korvaavien tukien alentamiseen.
Haluaisin näin ollen teidän selittävän meille, että kun maataloustulot laskivat lähes 4 % koko Euroopan unionissa vuonna 1998, miten te onnistutte toimimaan siten, että maanviljelijöiden joukossa ei ole häviäjiä, kun lopullinen paketti esitetään? Haluaisin mielelläni tietää, mitä neuvostossa ajatellaan tällä hetkellä tästä aiheesta?

Miranda
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että on selvää, että olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että näin tärkeää asiaa koskevaa sopimusta ei tule lykätä loputtomasti. Sanoisin kuitenkin myös, että hyvä sopimus on parempi kuin pakon sanelema sopimus, toisin sanoen ei ole syytä tehdä sopimusta pakon sanelemana, vaan on todellakin päästävä hyvään sopimukseen, joka olisi voimassa seitsemän vuotta.
On olemassa kysymys, johon liittyy todellinen hankaluus ja johon minun täytyy viitata: sekä komission alkuperäisessä ehdotuksessa että myöhemmin neuvostossa kiertäneissä ehdotuksissa päädytään aina samaan tilanteeseen eli yhteisön omien varojen vähentämiseen 1, 27 %: sta komission ehdottamaan 1, 13 %: iin aina ja yksinomaan rakennerahastojen ja -toimien kustannuksella. Miten tällainen voidaan hyväksyä?
Haluaisin näin ollen kysyä neuvostolta, miten se yhdistää kyseisen tilanteen perustamissopimuksissa vahvistettuun taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden perusperiaatteeseen. Ja mitä tulee omiin varoihin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitä sanottavaa teillä on tästä asiasta?

Nicholson
Arvoisa puhemies, toivotan neuvoston puheenjohtajan tervetulleeksi joukkoomme tänä iltapäivänä. Voisiko hän kertoa meille ensinnäkin, miten paljon valtiovarainministerit painostavat häntä tekemään sopimuksen, joka on rahoituksellisesti heidän edellyttämissään rajoissa? Pystyykö hän pidemmällä aikavälillä tekemään sopimuksen, jonka perusteella Euroopan unioni pystyy rahoittamaan lisätukea, jota tarvitaan hintojen leikkausten vuoksi? Eikö ole aika kohdata tosiasiat ja hyväksyä se, että uudistus ei toimi ehdotetussa muodossa? Se tulee kalliimmaksi talousarvion kannalta, eivätkä kuluttajat hyödy siitä millään tavalla. Se hupenee kokonaisuudessaan valmistajien ja vähittäiskauppiaiden taskuihin.
Näimme täällä tänään pidetyn mielenosoituksen ja tiedämme, että maatalouden tila on vakava kaikkialla Euroopassa. Minun ongelmani on se, että kun palaan maanviljelijöideni pariin ja kerron heille, että naudanlihan tukea leikataan 30 % ja maidon tukea 15 %, he eivät ymmärrä sitä. Eivätkä he haluakaan ymmärtää sitä. Tuoreimmat tilastot osoittavat, että tulotaso on laskenut alueellani 57 % vuoden 1998 aikana. Se on jatkoa vuosina 1996 ja 1997 tapahtuneille vakaville tulotason laskuille.
Siirtyäkseni alueellisen näkökulman tarkasteluun neuvoston puheenjohtaja tapasi käsittääkseni eilen puolueeni johtajan David Trimblen, joka on nimitetty Pohjois-Irlannin kansalliskokouksessa pääministerin virkaan. Ymmärtääkseni neuvottelitte siinä yhteydessä hänen kanssaan tavoitteen 1 perusteella Pohjois-Irlannille annettavasta tuesta ja asemastamme tulevaisuudessa. Kuten varmasti tiedätte, Pohjois-Irlannin politiikka on tällä hetkellä hyvin herkässä vaiheessa. Voisitteko kertoa meille, onnistuitteko saamaan hänet vakuuttuneeksi siitä, että neuvosto tukee tulevaisuudessa Pohjois-Irlantia? Tosiasia on se, että jos Irlannin tasavalta ja rajalla olevat läänit saavat tavoitteen 1 alueen aseman, mutta Pohjois-Irlanti ei saa sitä, tilannetta ei voi hyväksyä.

Amadeo
Arvoisa puhemies, 8. helmikuuta pidetty Ecofin-neuvoston kokous merkitsi tosiasiassa tappiota Agenda 2000: ta koskeville neuvotteluille. 15 jäsenvaltion keskuudesta puuttuu yksimielisyys, jota tarvitaan sellaisen yhteisen tekstin laatimiseksi, jossa lyötäisiin lukkoon välttämätön rahoituskehys, jonka puitteissa valtiovarainministerit voisivat sallia kollegoidensa, maatalousministeriön virkamiesten, toteuttaa paljon keskustelua herättäneen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen. Saksan ministeri Lafontaine liioitteli, ja sen sijaan että hän olisi tyytynyt keskustelemaan maatalousmenoista, rakenteellisista menoista ja omista resursseista, hän halusi käydä laajempaa keskustelua ja salli sellaisen, mikä on johtanut erimielisyyksiin ja siihen, että vuosien 2000-2006 menot on käytännössä päätetty jäädyttää.
Maatalousmenojen jäädyttämistä kannattavat maat ovatkin liittoutuneet puheenjohtajamaa Saksan päätösten taakse ja jättäneet siten YMP: tä koskevan kysymyksen huolestuttavaan pysähtyneisyyden tilaan samaan aikaan, kun parlamentin ulkopuolella maanviljelijöiden tyytymättömyys alkaa olla todella huolestuttavaa, kun otetaan huomioon myös se, että lähipäivinä tämänpäiväisiin mielenosoittajiin liittyvät koko muun Euroopan mielenosoittajat.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan esittää neljä konkreettista kysymystä. Ensiksikin: työskennelläänkö nyt komission ehdotuksen pohjalta vai puheenjohtajamaa Itävallan esittämän keskiarvon pohjalta? Toiseksi, kun todetaan, että unionin päätavoitteet ovat euron vahvistaminen ja työpaikkojen luominen: mitä määrärahoja rahoitusnäkymissä osoitetaan? Kolmanneksi vastuun tasapuolisen jakamisen osalta: miten aiotaan korjata se, että maatalouspolitiikassa 20 % viljelijöistä saa varoista 80 %? Ja neljänneksi laajentumisen osalta: aiotaanko menot maatalouden ja rakennerahastojen osalta erottaa toisistaan talousarviossa ja, mikäli laajentumisen logiikka on ristiriidassa rakennerahastojen logiikan kanssa, myös alueellisella tasolla?

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, minäkin totean, että neuvostossa käytävät neuvottelut ovat viivästyneet. Arvoisa ministeri, jos jatkatte tätä tahtia, luulen, haluamatta moittia teitä henkilökohtaisesti tai puheenjohtajavaltio Saksaa, että te ette pysy asettamassanne aikataulussa. Tästä eteenpäin on selvää, että Euroopan parlamentti - toisin kuin neuvosto - on vaikeiden keskustelujen jälkeen kyennyt muodostamaan selkeitä kantoja Agenda 2000 -ohjelmaan liittyviin kysymyksiin.
Parlamentin prioriteetit säädöskehyksen osalta on asetettu jo viime marraskuussa, ja voin esimerkinomaisesti ottaa esille niistä muutamia.
Ensiksi mielestämme yhteisön BKT: stä pitää varata rakenteellisiin toimiin 0, 46 %. Ymmärrän yleisen mielipiteen rikkaissa maissa aiheuttamat paineet, mutta meidän ei pidä unohtaa, että nykyisin Euroopan unionin talousarvio kaikkine kunnianhimoisine tavoitteineen on samaa luokkaa kuin Espanjan talousarvio.
Toiseksi mielestämme tavoitteeseen 1 pitää varata tarkalleen 2/3, ei suunnilleen, ja liitettäessä alueita tavoitteeseen 1 on noudatettava komission määrittelemiä kriteereitä: siihen pitää sisällyttää vain alueita, joilla henkeä kohti laskettu BKT on alle 75 % yhteisön keskiarvosta.
Kolmanneksi Interreg-ohjelmaa on pidettävä ensisijaisena ja on luotava erityinen haara yhteistyölle saarten kanssa ja saaristoalueiden välillä.
Neljänneksi vastustamme komission alkuperäisen ehdotuksen tulosvarausta. Ehdotukset pienemmästä 4 %: n varauksesta ja kansallisista kiintiöistä ovat oikean suuntaisia.
Haluan sanoa lisäksi sanoa kaksi asiaa koheesiorahaston osalta. Ensiksi, arvoisa ministeri, mielestäni meidän pitää kunnioittaa perustamissopimusta, jossa edellytetään, että jäsenvaltioiden, joiden BKT on alle 90 %, pitää osallistua koheesiorahastoon, ja toiseksi haluaisin kuulla teiltä, missä määrin parlamentin kannat otetaan huomioon, koska Euroopan parlamentti ei selvästikään aio luopua kannoistaan. On selvää että käymme keskusteluja ja neuvottelemme, mutta me emme voi hyväksyä kantoja, jotka ovat täysin vastakkaisia näille prioriteeteille.

Carnero González
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en tiedä, onko arvoisa neuvoston puheenjohtaja täysin tietoinen siitä, että huomattava osa Euroopan yleisestä mielipiteestä pitää nykyisin Agenda 2000: ta uhkana eikä niinkään ehdottoman tarpeellisena asiana tai mahdollisuutena. En myöskään tiedä, onko arvoisa puheenjohtaja tietoinen siitä, että se johtuu suurelta osin siitä, miten Itävalta ja nykyään Saksa tekevät työnsä. Mielestäni ne tekevät työnsä liian yksipuolisesti ja ne ottavat liiaksi huomioon kummankin maan yleisen mielipiteen painostuksen, eikä niillä ole Euroopan unionista sellaista kokonaisnäkemystä, joka niillä niiden tehtävien kannalta pitäisi olla.
Perusongelma piilee minun mielestäni siinä, että omien varojen yläraja on riittämätön, mutta ilman muuta myös siinä, että keskustelussa on siirrytty menoihin ja unohdettu tuloja koskeva kysymys. Tarvitaan aivan epäilemättä sellainen sopimus, jossa ei ainoastaan taata taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatetta ja myös sen välineitä vaan myös kehitetään niitä. Tarvitaan niin ikään todellista keskustelua, ei ainoastaan siitä, miten voidaan vähentää välineitä, vaan myös siitä, miten voidaan lisätä tasapuolisesti kaikkien valtioiden maksuosuuksia. Mitä mieltä arvoisa puheenjohtaja esimerkiksi on ehdotuksesta, joka koskee suhteellista varallisuutta koskevan kriteerin sisällyttämistä tulo-otsakkeeseen? Onko arvoisa puheenjohtaja yhtä mieltä Ranskan jollakin tapaa vihamielisestä - mitä mielestäni ei voida hyväksyä - ehdotuksesta koheesiorahaston osalta?

Schroedter
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi kysymystä neuvostolle. Ensimmäinen koskee liittymistä valmistelevia tukia. Liittymistä valmistelevien tukien yhteensovittaminen on määrä toteuttaa Phare-komiteassa, ilman että jäseneksi hakeneet maat, kuten nyt näyttää, olisivat itse siinä mukana. Missä määrin tällaista liittymistä valmistelevaa strategiaa voidaan pitää kumppanuuteen perustuvana?
Toinen kysymys neuvostolle koskee aluepolitiikan ja rakennerahastojen osuutta EU: ssa. Minkä arvoisina neuvosto pitää kumppanuusperiaatteita rakennerahastoasetuksen yhteydessä, erityisesti ympäristötahojen osallistumista, ympäristöjärjestöjen osallistumista sekä tasavertaisia mahdollisuuksia ja työmarkkinaosapuolia edustavien tahojen osallistumista?

Walter
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, totesimme eilisiltana, että liittymistä valmistelevia rahastoja koskevassa asiassa vallitsee hyvin laaja-alainen yhteisymmärrys. Siitä huolimatta, että puheenjohtajamaa Itävalta saavutti jo asiassa yksimielisyyden tai että asiassa päästiin jo Itävallan puheenjohtajakauden aikana yhteisymmärrykseen, tiedustelen luonnollisesti vielä kerran sitä, kuinka pitkälle te voitte vielä suostua siihen, mitä parlamentti on päättänyt. Tähän oli eilen nähtävissä hyviä lähtökohtia, mutta mielestäni teidän pitäisi tuoda vielä kerran selvästi esiin se, onko asiassa todella vielä liikkumavaraa.
Haluan kuitenkin sanoa myös muutaman sanan rakennerahastoista. Nyt käytävä keskustelu, joka pyörii sen ympärillä, että menot on saatava vakautettua ja taakka on saatava jakautumaan oikeudenmukaisesti, on täysin aiheellista, mutta meillä on Euroopan unionissa edessämme myös tehtävä, jonka on aina oltava yhteydessä tähän: se on kysymys työpaikkojen luomisesta. Haluan taittaa tässä peistä rakennerahastojen puolesta sekä näiden politiikkojen mahdollisimman laajamittaisen säilyttämisen puolesta. Rakennetuet kohdistuvat tulevaisuuden kannalta lupaaviin kehittämismalleihin ja talouselämän sektoreihin, joilta löytyy edellytyksiä uusien työllistämismahdollisuuksien luomiseen. Ollaanko neuvostossa selvillä siitä, että meidän on asetettava painopiste tähän asiaan? Työttömyyden torjunta ja työpaikkojen luominen on nimittäin ylimpänä tärkeysjärjestyksessämme, myös Agenda 2000: ssa, jota toteutetaan tällä alueella erittäin hyvin.

Arias Cañete
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsent, neuvoston puheenjohtaja on julistanut, että Berliinin valinta Eurooppa-neuvoston kotipaikaksi kuvastaa sitä, miten tärkeänä puheenjohtajamaa pitää Agenda 2000: n ratkaisemista hyvissä ajoin, jotta parlamentti saisi lainsäädäntömenettelynsä päätökseen ennen Euroopan parlamentin vaaleja.
Hän on todennut, että lopullisessa sopimuksessa ei pidä olla voittajia eikä häviäjiä ja että Euroopan pitää olla voittaja. Olemme siitä yhtä mieltä. Hän on kuitenkin sanonut meille myös, että tällä kertaa ei saada ylimääräisiä talousarviomäärärahoja, ja hän on ennen kaikkea vaatinut, että talousarviovastuu on jaettava oikeudenmukaisemmalla tavalla.
Siitä huolimatta, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, näyttää siltä, että toistaiseksi missään niistä ehdotuksista, joita puheenjohtajamaa on esittänyt yhteisön elimissä, joko virallisissa asiakirjoissa tai muuten, ei etsitä sellaista kompromissia, joka jakautuisi tasapuolisesti kaikkien osapuolten kesken, vaan luultavasti niiden taustalla on yksinomaan päätös supistaa yhteisön menoja ilman mitään johdonmukaisia perusteluja.
Nimittäin - kaikella kunnioituksella, arvoisa puheenjohtaja - ei näytä siltä, että maatalousmenojen vähentäminen lähes 41 770 miljoonalla eurolla - lähes 6 000 miljoonalla eurolla vuodessa - ja otsakkeen 2 vähentäminen 47 000 miljoonalla eurolla ilman mitään perusteluja, kun ajatellaan koheesiota koskevia komission kertomuksia - lähes 6 714 miljoonalla eurolla vuodessa - on sellainen kompromissi, jossa ei ole voittajia eikä häviäjiä vaan selvästikin häviäjiä: koheesiomaat, joiden harteille laajentuminen voidaan sälyttää.
Minä puolestani kysyn puheenjohtajamaa Saksalta: milloin puheenjohtajamaa aikoo esittää sellaisia todellakin tasapainotettuja kompromissiehdotuksia, joihin osallistuvat kaikki jäsenvaltiot, kukin niistä - luonnollisesti - sellaisin myönnytyksin, jotka voisivat mahdollistaa sopimuksen hyvissä ajoin?
Nimittäin toistaiseksi, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, parlamentin ja neuvoston välisissä epävirallisissa neuvotteluissa on edistytty hyvin vähän: parlamentti kertoo näkemyksensä ja neuvosto panee ne merkille.
Tällainen oli tilanne puheenjohtajamaa Itävallan kanssa, ja meillä on jäljellä hyvin vähän aikaa, ennen kuin tärkeitä sopimuksia saadaan tehtyä.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sallikaa minun liittää toisiinsa puheenvuoronne alku ja loppu. Olette sanonut, että ensimmäisenä painopistealueena oli Agenda 2000, sen ratkaiseminen ajoissa, ja samassa yhteydessä, että halusitte meidän tekevän yhteistyötä.
Mielestäni te ette sanonut aivan kaikkea. Kyse ei ole siitä, että te haluatte sitä, vaan te tarvitsette sitä. Rahoitusnäkymät nimittäin ovat osa toimielinten välistä sopimusta ja toimielinten välinen sopimus on nimensä mukaisesti toimielinten kesken tehty sopimus. Näin ollen ei riitä, että pääsette sopimukseen neuvoston jäsenten kanssa; teidän on tehtävä sellainen ehdotus, joka tyydyttää parlamenttia, ja kuten herra Mulder muistutti, sen hyväksymiseen tarvitaan 314 ääntä.
Mitä sellaisia ehdotuksia teillä on, jotka voisivat tyydyttää meitä? Oletteko jo suunnitellut joustomekanismia vai haluatteko mieluummin, että soveltaisimme 203 artiklaa?
Te ette voi pyytää lisää Eurooppaa sanan kaikissa merkityksissä, lisää politiikkoja, työttömyyden torjuntaa ja laajentumista ja antaa siihen vähemmän rahaa. Mielestäni teidän pitäisi tehdä täällä asiasta selkeä ehdotus, ja jos sallitte - ja päätän tähän, arvoisa puhemies - havaitsemmeko me sen, että neuvostossa on sosiaalidemokraattienemmistö?

Goepel
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aina sitä tosiseikkaa myöten, että käytitte yhden kerran sanaa maatalousneuvosto, suoriuduitte kyllä täydellisesti puhumalla 10 minuuttia, ilman että olisitte maininnut sanallakaan maatalouden sisällöllistä uudistamista, ja se tuntuu minusta puolueryhmäni maatalousasioista vastaavana edustajana jo pahalta. Siltä osin taidan myös malttaa mieleni enkä aio kysyä mielipidettänne vapaaehtoisesta pinta-alasidonnaisuudesta, sillä ette varmaankaan pystyisi vastaamaan minulle tähän kysymykseen.
Yhtä asiaa haluaisin kuitenkin tiedustella: eräästä suuresta saksalaisesta sanomalehdestä luin, että hinnanalennuksesta maksettavia korvauksia aiotaan leikata 3 % kumulatiivisesti vuosittain peltokasvien osalta vuodesta 2002 lähtien, naudanlihan osalta vuodesta 2004 lähtien ja maitotuotteiden osalta vuodesta 2005 lähtien ja että tarkoituksena on, että vain 25 % näistä leikkauksista palautetaan erityistoimien toteuttamista varten takaisin maaseudulle, joten siis 75 % niistä menee EU-budjettiin. Nyt kysynkin teiltä aivan suoraan: kun tuista otetaan pois kyseiset 75 %, tämä on silloin - jos tarkastelen asiaa tästä näkökulmasta - aivan selkeä korotus tiettyjen valtioiden nettomaksajan asemaan. Tästä seuraa, että varojen uudelleenjako jatkuu edelleen niiden haitaksi, jotka maksavat jo nyt suuren osan EU: lle eivätkä vastaavasti saa sieltä läheskään yhtä paljon. Olisin kiitollinen, jos ainakin Agenda 2000: ssa, jolla sentään on jotakin tekemistä maatalouspolitiikan kanssa, voitaisiin keskustella hieman enemmän tästä ongelmasta.

Jöns
Arvoisa puhemies, meillä oli jo eilen tilaisuus vaihtaa ajatuksia neuvoston puheenjohtajamaan kanssa parlamentin esittämistä sosiaalirahastoa koskevista vaatimuksista. Kuka tietäisi kuitenkaan paremmin kuin te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että poliittiset vaatimukset johtavat onnistuneeseen lopputulokseen vasta, kun niitä toistetaan yhä uudestaan. Te ilmoititte eilen puheenjohtajamaa Saksan tuntevan suurta sympatiaa meidän asiaamme kohtaan. Silti haluaisin tiedustella teiltä tänään vielä kerran aivan muodollisesti, onko puheenjohtajamaa Saksa tarvittaessa todella myös valmis tukemaan näitä vaatimuksia painokkaasti neuvostossa, nimittäin että tulevaisuudessa 15 % sosiaalirahaston varoista varataan aina työmarkkinoiden ennalta ehkäiseviin politiikkoihin ja naisille suunnattaviin eritystukiin, että myös ne ihmiset, jotka ovat jo nyt sosiaalisesti syrjäytyneet, saavat sosiaalirahaston avulla mahdollisuuden työllistymiseen, että jäsenvaltiot velvoitetaan kaikkiin viiteen interventioalueeseen ja että kohderyhmät nimetään keskitetysti ja että tulevaisuudessa 1 % sosiaalirahastojen yleisistä tukivaroista ohjataan paikallisiin hankkeisiin.

Izquierdo Collado
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme tietoisia siitä, että nyt on erikoinen hetki, sillä suunnittelemme seitsemää seuraavaa vuotta ennen laajentumista, joka tulee muuttamaan monen monta asiaa. Vaikuttaa siltä, että neuvotteluja ei käydä kovinkaan toiveikkaassa ilmapiirissä vaan epämääräisessä mutta silti todellisessa uudelleen kansallistamisen ilmapiirissä.
Haluan ainoastaan esittää yhden huomautuksen rakennepolitiikoista. Te olette sanonut, että pidätte yhteisvastuullisuutta Euroopan unionin keskeisenä osatekijänä. Yhteisvastuullisuus ei rakenneasioissa ole harkinnanvaraista yhteisvastuullisuutta vaan nimenomaan yhtenäismarkkinoiden kannalta välttämätöntä yhteisvastuullisuutta.
Kysymykseni onkin: tulevatko rakennepolitiikat yhä olemaan menotavoitteena? Aiotaanko koheesiorahasto säilyttää? Aiotaanko komission ehdottama 270 000 miljoonan euron talousarviotaso, jota varsin monet jäsenistä pitävät vähimmäistasona, hyväksyä?

Myller
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon, että vastaatte kolmeen kysymykseen. Komissio ehdottaa ja parlamentti tukee tätä ehdotusta, että nykyiset tavoite 6 -alueet sisällytetään uuteen tavoite 1 -alueeseen ja tätä perustellaan aivan oikein sillä, että pohjoinen sijainti pitkine välimatkoineen ja sijainti kaukana eurooppalaisista keskuksista asettaa nykyiset tavoite 6 -alueet monia muita alueita heikompaan asemaan. Miten tämän asian käsittely on edennyt neuvostossa?
Työllisyyskysymys on Euroopan tasolla noussut voimakkaasti esille, eikä vähiten Saksan puheenjohtajuuskaudella; miten tämä näkyy neuvotteluissa rakennepolitiikasta? Tullaanko työllisyyskysymystä tavoite 1: n ja tavoite 3: n kriteereissä nostamaan nykyistä tärkeämmäksi?
Raja-alueyhteistyö nähdään usein pelkkänä rajaan liittyvänä yhteistyönä. Tullaanko nyt kehittämään erityisesti rajat ylittävää alueiden välistä yhteistyötä, jolloin raja-alue nähdään laajempana yhteistyökohteena?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tahtoisin mielelläni vastata esitettyihin kysymyksiin. Olen kirjannut muistiin 83 kysymystä. Onko minulla 83 minuuttia aikaa? Ei. Siksi minun on yritettävä koota olennaiset kysymyskokonaisuudet yhteen ja antaa niihin yhteinen tiivistetty vastaus.
Ensinnäkin: kaikki kysymykset, jotka koskevat asiassa oletettavasti saavutettavia tuloksia, ovat aiheettomia. Tähän mennessä mitään tuloksia ei vielä ole, lukuun ottamatta niitä kahta, jotka jo mainitsin. On päästy sopimukseen suoritusvarausta koskevassa kysymyksessä sekä kysymyksessä, joka koskee kansallisten tukialueiden ja EU-tukialueiden välistä koherenssia. Myös nämä molemmat sopimukset ovat riippuvaisia kokonaissopimukseen pääsystä. Sanon teille jo ennakkoon: ennen Euroopan neuvoston Berliinin kokousta ei tulla saamaan ennakkotuloksia kaikista niistä kysymyksistä, jotka te olette täällä ottaneet esille, ja tämä johtuu nimenomaan siitä, että kokonaispaketti joudutaan kokoamaan monista, monista osatekijöistä. Osatekijöistä, joista aiheutuu yksittäisille jäsenvaltioille sekä etuja että haittoja. Jäsenten yhteisymmärrys riippuu aina siitä kokonaistasapainosta, johon yksittäiset jäsenvaltiot tämän paketin ansiosta pääsevät.
Puhumme täällä hyvin suuresta yksittäisille valtioille menevästä rahasummasta. Silloin ei valitettavasti merkitse lainkaan se, miten poliittisten suuntausten mukaiset enemmistösuhteet neuvostossa jakautuvat. Jokainen maa noudattelee näissä neuvotteluissa aivan luonnollisesti oman maansa kansalaisten tarpeita ja etuja ja yrittää saattaa ne sopusointuun meidän yhteisten eurooppalaisten päämääriemme kanssa. En odota, että voisimme saavuttaa jo Berliinissä ennakolta tuloksia tärkeissä yksittäiskysymyksissä, sillä kokonaispaketin on oltava huolellisesti tasapainotettu. Useimmat kysymyksennehän koskivat juuri sitä, että oletitte, että sopimuksia tai suunnitelmia on jo nyt valmiina.
Myöskään puheenjohtajamaa Saksa ei ole tehnyt vielä minkäänlaisia kompromissiehdotuksia. Meidän tehtävämmehän puheenjohtajamaana on nimenomaan se, että emme yritä ajaa kaikin voimin läpi sitä, mikä vastaa meidän omia saksalaisia käsityksiämme, vaan tehtävämme puheenjohtajana on ensin luotailla, missä kohdin olisi pääpiirteissään nähtävissä kompromissin mahdollisuuksia, ja sitten, kun aika koittaa, ehdottaa tällaista kompromissia. Näin me aiomme myös tehdä. Nyt me kuitenkin työskentelemme vielä asian parissa vaihtoehtojen rajaamiseksi. Mainitsin teille jo muutamia esimerkkejä asioista, joiden osalta on jo nähtävissä, millä tavoin enemmistöt ja lopulta kenties myös yhteisymmärrys alkavat muotoutua. Sellaisia ei kuitenkaan ole lyöty vielä lukkoon yhdessäkään keskeisessä kysymyksessä.
Eräs parlamentin jäsen viittasi jäsenvaltioissa vallitsevaan julkiseen mielipiteeseen. Se on asia, johon suhtaudun erittäin vakavasti ja johon myös puheenjohtajamaa Saksa suhtautuu hyvin vakavasti. Minun on vain muistutettava teitä siitä, että näissä kysymyksissä ei Euroopassa vallitse mitään yhdenmukaista julkista mielipidettä. Tunnen oikein hyvin Espanjassa vallitsevan julkisen mielipiteen. Kuitenkin esimerkiksi Saksan julkinen mielipide on siihen nähden, mitä Espanjassa puhutaan, täysin vastakkainen. Sama pätee muihinkin alueisiin. Siksi ei ole mitään mieltä pyrkiä saamaan puheenjohtajamaata noudattamaan jossakin maassa vallitsevaa julkista mielipidettä. Meidän on keskityttävä siihen, että yritämme löytää jotakin, joka on kaikkien kannalta hyväksyttävissä ja joka vastaa meidän eurooppalaisia päämääränasettelujamme. Tältä osin haluaisin vahvistaa selvästi ja yksiselitteisesti, että yksi Agenda 2000: n päämääristä - ja siten me myös käsittelemme sitä - on se, että Euroopan mahdollisuudet keskitetään voimakkaammin päämäärään, joka tähtää työttömyyden torjuntaan. Se on tämän yhteisen toimenpiteen aivan keskeinen päämäärä. Työttömyyttä pidetään Euroopan kansalaisten keskuudessa meidän suurena haasteenamme ja kansalaiset odottavat meiltä, että me käytämme meillä olevia mahdollisuuksia kyetäksemme kamppailemaan tuloksellisesti työttömyyttä vastaan. Agenda voi olla tässä suureksi avuksi.
Niin ikään vahvistan vielä erikseen sen, että Agenda liittyy välittömästi myös laajentumiskysymykseen. En usko, että päivämäärää koskeva kysymys olisi todella tärkeä juuri nyt. Sitä paitsi laajentumisprosessille ei ole milloinkaan edes asetettu jotakin kiinteää määräpäivää. Sen paremmin neuvosto kuin parlamentti tai komissiokaan, eivätkä myöskään jäsenyyttä hakeneet valtiot ole milloinkaan sellaista asettaneet. Agenda 2000 luo myös edellytyksiä laajentumiselle. Ellemme onnistu saamaan Agendaa päätökseen maaliskuuhun mennessä, annamme sillä tavoin masentavan merkin jäsenyyttä hakeneille maille. Myös tästä syystä on hyvin tärkeää, että onnistumme saamaan Agendan ajoissa päätökseen.
Siihen tilanteeseen nähden, jossa parlamentti tänään kokoontuu, kun viljelijät traktoreineen ovat lähteneet kaduille, saanen muistuttaa siitä, että maatalouspolitiikka on vain kokonaispaketin yksi osanäkökohta. Ei nimittäin ole kyse vain maatalouspolitiikasta. Se muodostaa rahallisesta kokonaismäärästä vain yhden osan, tosin talousarviomme rakennetta vastaavasti luonnollisesti sen suurimman osan. Suuri enemmistö jäsenvaltioista on vakaasti sillä kannalla, että myös maatalouspolitiikan on tuotava oma panoksensa kokonaistulokseen, toisin sanoen, että myös maatalouspolitiikkaa on uudistettava a) sen saattamiseksi sopusointuun WTO: n kilpailusäännösten kanssa ja b) Euroopan unionin laajentumisen jälkeisen rahoituskyvyn kannalta.
Koska asiaa kysyttiin aivan konkreettisesti, haluaisin myös sanoa hyvin selkeästi sen, että eurooppalaisen maatalouspolitiikan päämääränä ei voi eikä saa olla perinteiseen maatalouteen perustuvan elämäntavan vaarantaminen tai tuhoaminen. Päinvastoin, eurooppalaisen maatalouspolitiikan päämääränä on oltava edellytysten säilyttäminen perinteiseen maatalouden harjoittamiseen kaikilla Euroopan alueilla myös tulevaisuudessa. Nyt keskusteltavana olevat ehdotukset - keskustelua enemmästähän ei vielä ole kyse - eivät kuitenkaan ole puheenjohtajamaan vakaan käsityksen mukaan sen suuntaisia, että niiden perusteella voitaisiin puhua sellaisesta, että perinteisen maatalouden harjoittaminen ei olisi Euroopassa enää tulevaisuudessa mahdollista.
Ymmärrän, että haluaisitte mielellänne keskustella jo konkreettisesti päätetyistä asiakohdista. Se ei ole mahdollista, sillä nyt noudatettavaksi valittu neuvottelutie on nimenomaan sellainen, että kokonaispaketti nivotaan tosiaankin yhteen vasta maaliskuussa. Yhteistyössä puheenjohtajamaan ja parlamentin kesken olemme valinneet menettelyn, joka etenee juuri nyt erittäin nopeasti. Tapaamisten tahti kiihtyy ja myös asiasisältöä kertyy kerta kerralta enemmän. Olemme ehdottomasti tietoisia siitä, että tarvitsemme päätettäville asioille parlamentin suostumuksen. Puheenjohtajamaa on viitannut myös eri elimissä käytävissä neuvotteluissa siihen, että samalla kun edustetaan erilaisia kansallisia näkökantoja, on kiinnitettävä huomiota myös Euroopan parlamentin kannanottoihin. Minun on kuitenkin sanottava teille, että jotkin jäsenvaltiot suhtautuvat tähän asiaan vakavammin, toiset vähemmän vakavasti. On myös eräitä sellaisia, jotka ovat sitä mieltä, että jätettäköön puheenjohtajamaan asiaksi ratkaista, miten se aikoo myöhemmin saada Euroopan parlamentin hyväksynnän erityishuippukokouksen tuloksille.
Joka tapauksessa pyrkimyksenämme on sisällyttää Euroopan parlamentin esittämät näkökohdat mahdollisimman pitkälti jo huippukokouksen tuloksiin. Olen siksi kiitollinen kaikesta siitä, mitä tässä keskustelussa tuotiin tänään esiin kysymysten muodossa aloitteena tähän. Voin luvata teille, että kaikki nämä aloitteet, huomautukset ja suositukset tulevat saamaan sijansa neuvotteluissa.

Puhemies
Kiitos, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Keskustelu on päättynyt.

Teverson
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Osallistuttuani parlamentin jäsenenä tähän kysymys-ja vastausistuntoon minusta on erittäin epätyydyttävää, että monien kannanottojen jälkeen neuvoston puheenjohtajalla on lopuksi niin vähän aikaa vastata noin 83 kysymykseen.
Paljon parempi tapa järjestää tällainen hyvin tärkeä keskustelu on pumpata siihen vähän eloa soveltamalla mallia, jota käytämme Brysselissä, kun esitämme kysymyksiä komissiolle. Keskustelu ei nyt todellakaan onnistu! Kyseessä on hyvin tärkeä aihe Euroopan kansalaisille. Tämä on ollut kuollut keskustelu, jossa harvat jäsenet ovat pystyneet esittämään kysymyksiä, mutta vielä harvemmat ovat saaneet vastauksia.

Puhemies
Arvoisa kollega, välitän huomautuksenne puhemiehistön tietoon.

Kosovon tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Kosovon tilanteesta.
Annan puheenvuoron neuvoston puheenjohtajalle.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, vastakohtaisuus voisi tuskin olla suurempi. Samaan aikaan kun te, hyvät naiset ja herrat, keskustelette siitä, millä tavoin Euroopan unionin jäsenvaltiot voisivat elää paremmin yhdessä yhteisen eurooppalaisen katon alla, vain muutaman sadan kilometrin päässä Rambouillet'ssa kysymys on siitä, jaksetaanko ylipäätään enää pysytellä yhdessä saman katon alla. Tämä osoittaa, millainen strateginen haaste unionilla on Kosovossa edessä.
Meillä täällä sisämarkkinat ja rajavartioiden poistaminen, heillä siellä politiikka, jossa kansalliset rajat ymmärretään yhä vielä erottamisen ja osiin jakamisen välineiksi. Rambouillet'ssa sovittiin, niin kuin hyvään diplomaattiseen käytäntöön kuuluukin, keskinäisestä luottamuksellisuudesta. Neuvottelut on määrä käydä osapuolten kesken eikä julkisesti. Minäkään en tiedä asiasta enempää kuin te, jotka olette asioista hyvin perillä olevia poliitikkoja. Voin itsekin sen vuoksi rajoittua tällä hetkellä vain siihen tiedonantoon, jonka mukaan neuvottelut ovat, kuten odotettua, vaikeita, että kumpikin osapuoli pitää toistaiseksi hyvin taipumattomasti kiinni omista kannoistaan ja että neuvottelujen välittäjät ponnistelevat tällä hetkellä ennen kaikkea sen puolesta, että pysyttäisiin yksilöimään kummallekin osapuolelle yhteiset alueet, joita kaikista eroavaisuuksista huolimatta on olemassa.
Sitä paitsi säännölliset tiedotukset tämäntapaisten neuvottelujen kulusta johtavat joka tapauksessa hyvin helposti harhaan, sillä niihin pätee toteamus: mitään ei ole sovittu, ennen kuin kaikesta on sovittu. Euroopan unionille lankeaa näissä rauhanpyrkimyksissä avainrooli. EU: n eritysedustaja Petritsch on antanut niihin Pristinassa ja Belgradissa tekemällään valmistelutyöllä ratkaisevan panoksen sen hyväksi, että nämä neuvottelut ovat ylipäätään tulleet mahdollisiksi. Hän johtaa nyt yhdessä amerikkalaiskollegansa Hillin ja venäläiskollegansa Majorskin kanssa Rambouillet'ssa käytäviä neuvotteluja. Se on erityinen haaste, jota varten suurlähettiläs Petritsch ansaitsee meidän kaiken tukemme.
Se tosiseikka, että neuvotteluja johdetaan yhteisesti amerikkalaisen, venäläisen ja eurooppalaisen edustajan voimin, osoittaa - näin sivumennen sanottuna - että Euroopan unioni on saavuttanut myös ulkopolitiikan alueella tietynlaisen toimintakyvyn. Tosin emme varmasti ole saavuttaneet vielä päämääräämme, mutta ainakin olemme oikealla tiellä.
Euroopan unioni on reagoinut Kosovon konfliktiin jo hyvissä ajoin. Viime vuoden keväästä lähtien, vastauksena serbialaisten turvallisuusjoukkojen raakaan väkivallan käyttöön, se on kehitellyt vaihe vaiheelta eriytettyä pakotejärjestelmää. Rinnakkaisesti tämän kanssa se on toimittanut alueelle huomattavan laajamittaista humanitääristä apua, pelkästään vuonna 1998 yli 45 miljoonan ecun arvosta. EU on tukenut riippumattomia tiedotusvälineitä vastapainoksi kummankin osapuolen levittämälle propagandalle. Se on antanut apua myös Kosovolle sen demokratiakehitystä ja siviiliyhteiskunnan rakentamista varten.
Poliittisena päämääränämme on tällöin aina ollut: laajalle ulottuvat itsemääräämisoikeudet Kosovolle, samalla kun turvataan Jugoslavian liittotasavallan alueellinen koskemattomuus ja suojataan tehokkaasti vähemmistöjen oikeudet. Yleisten asioiden neuvosto on viime kokouksessaan 25. tammikuuta 1999 vahvistanut vielä kerran Euroopan unionin kannan. Saanen kerrata tässä lyhyesti sen ydinkohdat.
Ensinnäkin: Euroopan unioni ajaa asiassa poliittista ratkaisua. Väkivalta riippumatta siitä, kummalta puolelta se on lähtöisin, vain kärjistää konfliktia ja pelkästään lisää entisestään ihmisten kokemaa kärsimystä ja kurjuutta.
Toiseksi: Euroopan unioni tukee tässä yhteydessä yhteysryhmän ratkaisuun tähtäävää aloitetta, joka on Rambouillet'n neuvottelujen pohjana.
Kolmanneksi: Euroopan unioni vaatii Belgradilta, että se toteuttaa täysin kaikki ETYJille ja Natolle antamansa sitoumukset ja noudattaa Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston vaatimuksia.
Neljänneksi: Racakin joukkomurhaan syyllistyneet henkilöt eivät saa jäädä rangaistuksetta. Heidän nimensä on ilmoitettava entisen Jugoslavian asioita käsittelevälle kansainväliselle tuomioistuimelle.
Viidenneksi: Euroopan unioni vaatii Kosovon albaaneilta näiden Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostoa kohtaan tekemien sitoumusten täydellistä täyttämistä. Se tuomitsee UCK: n provokaatiot, jotka saavat väkivallan kierteen jatkumaan.
Kuudenneksi: Euroopan unioni antaa tukensa ETYJin Kosovon rauhantarkkailijaryhmälle, joka kaikista vaikeuksista huolimatta on kehittynyt tärkeäksi vakauttavaksi tekijäksi, ja painottaa sitä vastuuta, jonka presidentti Milosevi on ottanut tähän ryhmään kuuluvien henkilöiden turvallisuudesta.
Seitsemänneksi: Euroopan unioni on valmis auttamaan osaltaan neuvotteluratkaisun täytäntöönpanossa. Tämä koskee myös etenkin jälleenrakentamista.
Kahdeksanneksi: Kosovon asukkaiden täytyy olla selvillä siitä, että Euroopan unioni on valmis auttamaan heitä rauhaan johtavalla tiellä.
Yleisten asioiden neuvosto pidensi 25. tammikuuta 1999 Espanjan entisen pääministerin Felipe Gonzálezin toimikautta Jugoslavian liittotasavallan erityislähettiläänä aina vuoden 2000 tammikuuhun asti. Haluaisin kiittää herra Gonzálezia siitä, että hän on valmis olemaan edelleen käytettävissä tähän vaikeaan tehtävään. Samalla vaadin Belgradin johtoa toimimaan yhteistyössä herra Gonzálezin kanssa ja käyttämään täysin hyväksi ne mahdollisuudet, joita sille tätä kautta Euroopan unionin suuntaan avautuu.
Euroopan rauhan ja vakauden edellytyksenä ei ole vain se, että Rambouillet'ssa onnistutaan pääsemään neuvotteluratkaisuun, joskin tämä on tietenkin sille conditio sine qua non , vaan Euroopan rauhan ja vakauden edellytyksenä on myös se, että me käsitämme entisessä Jugoslaviassa vallitsevat konfliktit ja ongelmat haasteeksi, johon meidän on löydettävä oikea, ja tämä tarkoittaa, eurooppalainen vastaus.
Meidän täytyy vahvistaa näiden yhteiskuntien demokraattisia, moniarvoisia osatekijöitä. Meidän täytyy edistää ja kehittää edelleen alueellista yhteistyötä. Meidän täytyy kehittää yhteistyö- ja lähentämisrakenteita, joilla pystytään vastaamaan näiden maiden eurooppalaiseen kutsumukseen. Meidän täytyy luonnollisesti saada ennen kaikkea luoduksi rauha tälle alueelle ja viitoittaa teitä sille, miten alueen kansat voisivat elää yhdessä keskenään. Euroopan unioni tarjoaa tähän tukeaan. Vastuu asiasta on kuitenkin kiistan osapuolilla itsellään. Niiden on tunnustettava, että väkivallalla ei voida voittaa mitään, mutta sen sijaan sillä voidaan hävitä paljon, ja että kompromissiratkaisulle, joka Rambouillet'n neuvottelupöydässä voidaan saavuttaa, ei ole olemassa muita realistisia vaihtoehtoja.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Puheenvuoro on komissiota edustavalla herra van den Broekilla.

Van den Broek
. (NL) Arvoisa puhemies, luonnollisesti myös Euroopan komissio on iloinen siitä, että osapuolet ovat vastanneet kiireelliseen pyyntöön Rambouillet'n rauhanneuvottelujen aloittamisesta. Sopimukseen pääsemiseksi tarvitaan vielä ponnisteluja, ja serbien ja Kosovon albaanien läsnäolo Rambouillet'ssa voidaan nähdä periaatteellisena valmiutena päästä ratkaisuun. Painostuksen täytyy kuitenkin olla mahdollisimman kovaa, jotta hyväksyttävä ja toimiva ratkaisu voitaisiin saada aikaan. Kuten on tiedossa, ulkoministerit Robin Cook ja Hubert Védrine ovat säännöllisesti läsnä, jotta myös neuvottelujen etenemisestä voitaisiin pitää kiinni.
Myös Euroopan komissio on edustettuna Rambouillet'ssa ja osallistuu neuvotteluihin, kun niissä käsitellään sopimusluonnoksen taloutta ja jälleenrakentamista koskevia osuuksia. Ministeritason yhteysryhmä kokoontuu todennäköisesti uudelleen tulevana viikonloppuna. Silloin on tarkoitus arvioida tähänastisia tuloksia ja keskustella siitä, mitkä asiat vaativat lisäponnisteluja tai lisää huomiota.
Euroopan komissio suorittaa omalta osaltaan tarvittavia valmisteluja, jotta se voisi sopimuksen solmimisen jälkeen huolehtia panoksestaan jälleenrakentamisessa. Jo joulu- ja tammikuussa on komission aloitteesta toteutettu vahinkojen arviointi, jossa on tarkasteltu asuntojen ja tärkeän infrastruktuurin kärsimiä vahinkoja, mutta kaikilla alueilla ei voitu vierailla taistelujen vuoksi. Nykyisen karkean arvion mukaan noin 30 000 asuntoa on jossain määrin vahingoittunut. Niiden korjaaminen maksaa ensimmäisten laskelmien perusteella noin 330 miljoonaa euroa.
Komissio aikoo järjestää kansainvälisen avustuskonferenssin pian rauhan saavuttamisen jälkeen. On kuitenkin selvää, että sitä ei voida järjestää eikä jälleenrakentamista aloittaa, jos ei ole merkkiäkään rauhasta tai molempien osapuolten selkeästä tahdosta rauhanomaiseen rinnakkaiseloon.
Varsinainen jälleenrakentaminen tarvittavin ehdoin voidaan aloittaa vasta sitten, kun alueen turvallisuustilanne sen sallii. On ilo todeta, että jäsenvaltioissa ja muualla lisääntyy yhteisymmärrys pian mahdollisesti saavutettavan sopimuksen tukemisesta paikan päällä kansainvälisten rauhanturvajoukkojen avulla. Se turvaa jälleenrakentamisen paremmin.
Tärkeimpänä tavoitteena tässä toiminnassa on se, että tuhansien kodittomien ja pakolaisten paluu alkuperäisille asuinpaikoilleen mahdollistettaisiin. Unionin täksi vuodeksi käytössä olevat varat ovat toistaiseksi rajalliset. On varmasti mahdollista aloittaa jonkinlaista jälleenrakentamista, mutta vain siihen tarkoitukseen nimetyistä budjettikohdista, ja oikeastaan entisen Jugoslavian jälleenrakentamiseen tarkoitetusta budjettikohdasta rahoitetaan loppujen lopuksi myös Bosnia-Hertsegovinan jälleenrakentamista.
Komissio palaa kyllä asiaan, heti kun saatu selkeä kuva kansainvälisestä osallistumisesta jälleenrakentamiseen ja sen aikataulusta. Echon kautta annettava humanitaarinen apu jatkuu samalla, mistä neuvoston puheenjohtaja jo mainitsi. Me pyrimme muuten myös siihen, että Euroopan unionin ponnistelut näkyvät, ja se voi tapahtua vain, mikäli kaikki toimintamme yhdistetään ja esitetään mahdollisimman hyvin. Komission läsnäoloa Belgradissa ja pian myös Pristinassa on tätä varten vastaavasti vahvistettava, ja se täytyy myös turvata.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Olen ottanut vastaan seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä .

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, puolueryhmäni puolesta haluan ilmaista täyden tukeni kummallekin, niin neuvoston puheenjohtajan kuin komission jäsenenkin esittämälle julkilausumalle. Uskon voivani sanoa, itseämme mitenkään kehumatta mutta silti tiettyä ylpeyttä tuntien, että oma puolueryhmäni on ollut se, joka on viitannut jatkuvasti siihen, että tarvitsemme molempia: tarjousta neuvotteluista ja voimakeinoilla uhkaamista. Jotkut myös täällä parlamentissa ovat halunneet ryhtyä iskuihin jo aikaisemmin; se olisi kuitenkin ollut väärin. Kuten on nähtävissä, on vielä olemassa mahdollisuus päästä keskustelujen ja välitysyritysten tuloksena meidän - toivottavasti - yhteiseen päämääräämme. En sulje pois sitäkään mahdollisuutta, että aivan kuten jokaisessa konferenssissa, tässäkin voidaan myös epäonnistua, ja että sitten tosiaan joudutaan turvautumaan voimakeinoihin. Se mahdollisuus, joka nyt on tarjolla, olisi kuitenkin käytettävä täysin hyväksi.
Neuvoston puheenjohtaja mainitsi myös henkilöt. Olen iloinen, että näkyvällä paikalla on mukana myös Euroopan edustaja. Olen siitä myös henkilökohtaisesti ylpeä, sillä Wolfgang Petritsch oli ennen nimittämistään Belgradin suurlähettilääksi yksi työtovereistani ja hän tekee nykyisessä asemassaan todella erinomaista työtä, työtä, joka saa osakseen tunnustusta. Minusta tässä ei ole kuitenkaan kyse vain henkilöistä vaan tärkeintä on itse asia. Se asia on se, että on tärkeää, että mukana eturivin paikoilla on myös Euroopan unionin edustaja.
Toiseksi pidän yhtä lailla tärkeänä sitä, että edustettuina eivät ole vain Yhdysvallat vaan myös Venäjä. Tämä näkökohta jätetään monesti syrjään, mutta meidän täytyy muistuttaa myös Venäjää ja Venäjän hallitusta siitä vastuusta, joka sillä on tästä maanosasta. Edellyttäen, että Venäjä ottaa kantaakseen tämän vastuunsa, se täytyy niin ikään ottaa mukaan ratkaisuntekoon, jotta ratkaisusta saataisiin myös kestävä.
Voin myös tukea täysin asiaa, jonka haluaisin sanoa vielä kerran myös ryhmäni puolesta: vastustamme sitä, että nykypäivän Euroopassa siirretään rajoja väkivaltaa käyttämällä. Jos niihin voidaan tehdä muutoksia, sen on silloin tapahduttava aina viime kädessä yhteisymmärryksessä, mutta ei väkivallalla, ei yksipuolisesti. Mikäli se on välttämätöntä, tarvitaan myös sellaisten joukkojen sijoittamista alueelle, aivan kuten herra komission jäsen totesi, jotka voivat turvata tilanteen myös pitemmällä aikavälillä. En elättele minkäänlaisia harhaluuloja siitä, että ratkaisu saataisiin aikaan käden käänteessä, ja pyydän kaikkia täällä parlamentissa miettimään sitä, että ellemme pääse nyt järkevään ratkaisuun, uhattuna ei ole vain Kosovo vaan koko alue: entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia, mutta myös Albania. On hyvin tärkeää, että myös Euroopan unioni painostaa nimenomaan myös Albaniaa siihen, että järjen ja yhteisymmärryksen ääni vallitsisivat myös siellä. On tärkeää, että meillä on rinnallamme kokonainen Albania eikä jaettu ja ristiriitojen täyttämä Albania, jotta asiassa voitaisiin päästä yhteiseen ratkaisuun. Tässä mielessä haluan tukea täysin kumpaakin, sekä neuvoston puheenjohtajan että komission jäsenenkin, julkilausumaa.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa herra Verheugen, emme ole tehneet Kosovon asiassa mitään hyvissä ajoin. Vuodesta 1989 asti olemme tienneet, mitä Kosovossa on tekeillä. Emme kiinnittäneet siihen huomiota, kiinnitimme huomiota siihen vasta sitten, kun olimme saaneet UCK: n itsensä kiihtymään raivon partaalle. Näin asia on, ja ken tämän kiistää, ei ole seurannut tarinan etenemistä.
Me täällä kiittelemme ja taputtelemme toisiamme olkapäälle sen johdosta, että toimitamme paikan päälle paljon rahallista tukea, mitä meidän ei tarvitsisi lainkaan tehdä, ellei kaikkea olisi tuhottu, jos me lännessä olisimme puuttuneet aikaisemmin asiaan. Myös me puolueryhmänä tuemme Rambouillet'n keskusteluja. Olen iloinen myös siitä, että eurooppalaisilla on asiassa suurempi osa, mutta he tulevat tietenkin mukaan liian myöhään, kuten aina. Sitä, että he saapuisivat aivan liian myöhään, en toivo, mutta mielestäni meidän olisi ymmärrettävä, että olisimme voineet aloittaa esimerkiksi viime lokakuussa. Moni ihminen olisi säilynyt hengissä Racakissa ja muualla, jos olisimme tehneet jo lokakuussa sen, mitä teemme nyt.
Naton esittämä uhkaus ilmaiskuista on pidettävä uskottavasti voimassa. Sanon tämän niille muutamille kollegoille täällä parlamentissa, jotka eivät sitä halua. Mitätöimällä vuonna 1989 perustuslain vastaisesti Kosovon autonomisen aseman Milosevi käynnisti koko Jugoslavian tuhon ja lietsoi sen jälkeen Kosovoa koskevalla propagandallaan liikkeelle kansallismielistä vihaa ja kaunaa. Nyt hän on tullut summittaisen, Kosovon albaanien vastaisen valtapolitiikkansa päähän ja pyrkii keinolla millä hyvänsä pitkittämään 15 päivän määräaikaa. Hän ei halua ratkaisua Kosovon konfliktiin lännen pakottamana, sitä hän ei voi haluta. Sen jälkeen hänellä ei nimittäin olisi enää kansainvälistä merkitystä ja hän joutuisi lopultakin hallitsemaan omaa kansaansa. Silloin tulisivat kuitenkin hyvin pian näkyviin hänen poliittinen keskinkertaisuutensa ja kyvyttömyytensä.
Jo pitkään ajankohtainen syyte Haagin tuomioistuimessa kävisi silloin niin ikään väistämättömäksi ja meidän kansakuntamme joutuisivat esittämään todisteensa, jotka niillä on. Naton uhkaus on siis välttämätön. Ellei Rambouillet'ssa onnistuttaisi saamaan aikaan sellaista väliaikaisratkaisua, jota toivomme, silloin se täytyisi varmistaa Kosovon albaanien ja serbien suojaksi lähetettävillä joukoilla. Mutta myös siinä tapauksessa, että tässä epäonnistutaan, pelkillä ilmaiskuilla ei saavuteta toivottua tulosta. Tarvitsemme silloinkin rauhanturvajoukkoja. Toivomme kaikki tuloksia, mutta edellytämme samalla länneltä ja Natolta lujuutta, sillä muuten hukkaamme itse tämän viimeisen tilaisuutemme!

Cars
Arvoisa puhemies, Euroopan tämän vuosisadan historiasta olemme voineet oppia sen, että demokratiat ja diktatuurit eivät voi ainiaaksi olla rinta rinnan, että sellaisissa tapauksissa käsite rauhanomainen rinnakkaiselo on väistämättä määräaikainen. Järjestelmät ovat toistensa vastakohtia, ja lopulta toinen niistä voittaa. Se voi tapahtua sotilaallisin keinoin, kuten silloin kun Hitlerin Saksa murskattiin, tai rauhanomaisin keinoin, kuten Neuvostoliiton romahtaessa.
Euroopan unionin tehtävänä on ottaa selkeästi kantaa demokratioiden ja demokraattien puolesta. Ne kärsimykset, joita diktaattori Milosevi on aiheuttanut kaikille entisen Jugoslavian kansoille, erityisesti serbiväestölle, on lopetettava pian.
EU: n tehtävä Balkanilla on lopettaa taistelut, hyökkäykset ja tappaminen. Tehtävä on tärkeä, mutta se ei saa olla ainoa tehtävä. Unionin on myös kannettava vastuu siitä, että kaikkiin Balkanin maihin ja itsehallintoalueisiin luodaan demokraattinen yhteiskuntajärjestelmä, ja että näillä alueilla asuvat ihmiset saavat tietää, mitä demokratia vaatii ja mitä se tarjoaa.
Balkanin diktaattorit, sotarikolliset ja tyrannit on karkotettava palatseistaan ja hallintorakennuksistaan. Silloin demokraattisten valtioiden johtajilla ja Balkanin alueen valtionmuodostuksessa on mahdollisuus ratkaista rajakysymykset neuvottelemalla ja hoitaa sisäiset kiistat kaikkia vähemmistöjä kunnioittaen.
On erinomaista, jos Rambouillet'n kokous johtaa siihen suuntaan. Serbien ja albaanien, muslimien ja ortodoksien on saatava tuntea, että EU pyrkii tasapainoiseen ratkaisuun, ilman ennalta päätettyjä mielipiteitä ja ilman syrjintää.
Me liberaalit emme kuitenkaan usko, että edes määräaikainen ratkaisu Kosovon kysymyksessä olisi mahdollinen ilman tarpeeksi suuren, kunnioitusta herättävän rauhanturvajoukon toimintaa. Valitan, että parlamentin yhteisessä päätöslauselmassa muut ryhmät eivät ole halunneet tuoda esiin sellaisen joukon tarvetta. Voin tietenkin tyytyväisenä todeta, että sosiaalidemokraattiset kollegani ovat vähin erin muuttaneet kantaansa, mutta se johtuu siitä, että ministerineuvosto on ottanut selkeämmän kannan asiaan. Sosiaalidemokraatit ovat noudattaneet neuvoston esimerkkiä, ja he ovat jatkuvasti olleet pari askelta jäljessä. Riippumatta siitä, mikä merkitys liberaaleilla on Kosovon kysymysten ratkaisemisen kannalta, olen ylpeä siitä, että kuulun ryhmään, joka haluaa olla edelläkävijä - haluaa johtaa, eikä seurata kehitystä.

Carnero González
Arvoisa puhemies, mielestäni tällä hetkellä on syytä toivoa, että Rambouillet'ssa parhaillaan käytävissä neuvotteluissa saavutettaisiin myönteisiä tuloksia.
Parlamentti on monesti vaatinut kansainvälisen yhteisön tehokasta puuttumista Kosovon tilanteeseen, mutta se on valitettavasti myöhäistä niiden kannalta, jotka ovat kuolleet, menettäneet kotinsa ja omaisuutensa ja joutuneet pakolaisiksi.
Siitä huolimatta meidän on tuettava yhteysryhmän ponnisteluja ja sen ehdottaman suunnitelman sisältöä. On totta, että Kosovon konfliktin ratkaisuna on laaja itsemääräämisoikeus kansainvälisesti tunnustettujen rajojen sisäpuolella, ellemme me halua, että ongelmat leviävät muihin maihin. Tämä on saatava aikaan ensiksi.
Olen sitä mieltä, että nyt on pidettävä mielessä kolme niin ikään hyvin selvää asiaa. Ensiksi: osapuolia on painostettava entiseen tapaan, jotta ne pidättäytyisivät väkivallasta tavoitteidensa saavuttamiseksi.
Toiseksi jos alueelle sijoitetaan Naton sotilaallisia joukkoja, on selvää, että kansainvälisen korkean tason edustajan pitäisi olla eurooppalainen, kuten on Bosniassa, jossa on saatu loistavia tuloksia.
Ja kolmanneksi - kuten Felipe González on monesti todennut - ei saa unohtaa sitä, että Milosevi ja demokratian puuttuminen Serbiasta ovat näiden konfliktien perimmäisiä syitä ja että ellei niitä poisteta, niistä aiheutuu vastaisuudessa lisää konflikteja.

Aelvoet
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, tilanne on tosiaan sellainen, että Euroopan unioni on toiminut liian tehottomasti ja liian myöhään. Vaikeutena on nyt ja jatkossa, että jos neuvoston mielipiteet ovat jakautuneet, yksimielisiin toimiin ei voida ryhtyä. Myös parlamentin mielipiteet olivat muuten jakautuneet. Emme siis saisi moittia muita, kun meillä itsellämme on ollut samanlaisia vaikeuksia. Se, että nyt voidaan toimia poliittisen ratkaisun suuntaan, on mielestäni hyvä lähtökohta. Kysymys kuuluukin, onko nykyinen tarjous laajasta autonomiasta, jonka pitää olla verrattavissa Montenegron ja Albanian asemaan, enää vakuuttava sen kaiken jälkeen, mitä on tapahtunut, ja kun eri liikkeet kyseisellä alueella ovat muuttuneet radikaalimmiksi.
Kysyn kuitenkin, kuinka on painostuksen laita. Aina ollaan yksimielisesti valmiita sanomaan, että painostusta täytyy pitää yllä, ja olen itsekin ollut sitä mieltä, mutta millä keinolla voimme painostaa myös UCK: ta pitämään lupauksensa? Serbien lisäksi myöskään UCK ei pidä lupauksiaan, sen olemme nähneet. Siksi ratkaisua täytyy mielestämme etsiä yhteisestä lähestymistavasta koko Itä-Euroopan eteläisten osien tilanteeseen.

Dupuis
Arvoisa puhemies, aluksi kysymys neuvostolle: en oikein ymmärtänyt, oliko Rambouillet Euroopan unionin vai Ranskan ja Ison-Britannian aloite. Toivon saavani vastauksen tähän kysymykseen.
Siirryn kuitenkin kollega Carneron sanoihin. Olen sitä mieltä, että serbit, Serbian kansa, ovat Rambouillet'n suuria unohdettuja. Eurooppa ja erityisesti neuvosto ovat jälleen kerran panostaneet herra Miloseviin varaan. Olen sitä mieltä, että ratkaisu on osittain herra Miloseviissa, koska hän selvästi ongelmana, eikä minulla ole rouva Aelvoetin hamletmaisia epäilyjä siitä, aikooko KLA noudattaa lupauksiaan. Meillä on vastassamme eräs herra, herra Milosevi, joka on osoittanut meille olevansa mestari tällä alalla.
Olen sitä mieltä, että kyseessä ovat perusluonteiset kysymykset. On myös erittäin tärkeää tietää, aikooko neuvosto, joka sanoo meille, että se harjoittaa painostusta syyllisten vangitsemiseksi ja tuomitsemiseksi, tutkia lehdistössä julkaistuja lausumia, jotka ovat Kosovon toimintayksikköjen ja Belgradin johdon välisiä viestejä, osoittaakseen, että käskynantoketju ei pääty Kosovon esikaupunkeihin vaan johtaa suoraan Belgradiin. Toivon, että tätä kautta päästään lopulta käsiksi herra Miloseviiin ja että Eurooppa omaksuu selvän politiikan tällä asiassa, koska on selvää, että rikolliset, ne, jotka ovat teot tehneet, ovat saaneet hyvin täsmällisiä ohjeita Belgradista.
Haagin tuomioistuimen avustava yleinen syyttäjä tarkoittaa juuri tätä sanoessaan, että jäsenvaltioiden, joista jotkin ovat Euroopan unionin jäseniä, olisi aika tuoda esille hallussaan olevat todisteet, jotka osoittavat, että käskynantoketju kulkee Kosovon kylistä Belgradiin, Belgradin vallan ytimeen ja herra Miloseviiin asti. Olisi aika tehdä näin, ja pyydän neuvostoa vastaamaan tähän kysymykseen.

Parigi
Arvoisa puhemies, historia on opettanut meille, että on vaikeaa päättää, kenessä Balkanilla on enemmän hyvyyttä, pahuutta, raivokkuutta tai lempeyttä. Samoin on historiallisen totuuden nimissä tunnustettava, että serbeille Kosovo on kotimaa, niin kuin Israel israelilaisille. Jotkut kollegat pohtivat, miksi Kosovon ja Balkanin tragediaan puututtiin niin myöhään. Vastaan ilkeästi, että ehkä on jonkun etujen mukaista, että ensin tuhotaan, jotta voidaan sitten jälleenrakentaa.
Suhtaudumme kuitenkin myönteisesti yritykseen ratkaista konflikti kansainvälisten instituutioiden suojeluksessa käytävillä diplomaattisilla neuvotteluilla, mutta emme voi olla korostamatta sitä, että Euroopan unionin rooli on ollut riittämätön eikä se ilmennä yhteistä ulkopolitiikkaa, jos on niin kuin on, että unionin jäsenvaltioiden joukossa on valtioita, jotka näkevät ja tulkitsevat Balkanin kysymyksen täysin päinvastaisella tavalla kuin muut valtiot, myös sen historian osalta.
Balkanin ongelman monimutkaisuudella on juurensa menneisyydessä, eli näiden kansojen historiassa, perinteissä ja kulttuureissa. Kiistämätön tosiseikka, jota ei pidä koskaan unohtaa etsittäessä ratkaisua nykyiseen traagiseen tilanteeseen, on tämä: kahden kulttuurin - islamilaisen ja ortodoksisen - yhdentyminen on mahdotonta, niin vahvoja ne ovat molemmat luonteeltaan ja niin erilaisia. Siksi on tarpeen pyrkiä rinnakkaiseloon, joka on olennaisen tärkeää, jos konfliktin ei haluta jatkuvan, sillä siellä missä on konflikti, on myös väkivaltaa, etnisiä puhdistuksia, kansanmurhia, väärinkäytöksiä sekä ihmisoikeusloukkauksia.
Eurooppa ei voi enää sallia sitä, että sen rajoilla kytee yhä näin tulenarka tilanne, jolle ovat ominaisempia - kuten aiemmin sanoin - etniset syyt kuin geopoliittiset näkökohdat. Tästä syystä katsomme, että rinnakkaiselon, jossa otetaan huomioon kummankin arvot ja kulttuurien erilaisuus, on oltava se päämäärä, jota kohti pyritään. Tällaista konfliktia ei voi ratkaista sodalla eikä Belgradin hallitus voi palauttaa rauhaa alueelle antamalla poliisin käyttöön sotilaskeinoja. Voinen varmaan myös sanoa, että kosovolaiset eivät myöskään saa rahoittaa sodan jatkamiseen tarvittavaa aseistusta huumekaupalla.
Kansan repiminen juurilta, jotka sijaitsevat heidän ja heidän isiensä maalla ja joihin heidän identiteettinsä perustuu, tulee aina aiheuttamaan uusia tragedioita ja konflikteja. Meistä paras tapa taata rauha olisi se, että etsitään tapoja ja välineitä, jotka antaisivat mahdollisuuden molempien osapuolten edut takaavaan rinnakkaiseloon. Tässä mielessä sopivin poliittinen ja institutionaalinen ratkaisu meistä olisi Kosovon itsehallinto, ja vieläpä mahdollisimman laaja itsehallinto, perustuslaillisessa kehyksessä, joka takaa autonomian kansainvälisten instituutioiden ja Euroopan unionin tuella. Eurooppa puolestaan voi, ja sen pitääkin, osallistua alueen talouden kehittämiseen ja tukea niin Serbian kuin Kosovonkin kansaa rauhanomaisen tasapainon luomisessa liittovaltioon.

Wiersma
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, huolimatta kansainvälisen yhteisön voimakkaasta panoksesta väkivaltaisuudet jatkuvat Kosovossa. ETYJin tarkkailijalähetystö ei vaikuttanut toivotulla tavalla. Racakissa 15. tammikuuta tapahtuneet kauheat verilöylyt olivat uusi aallonpohja Kosovon albaanien ja serbien välisessä konfliktissa. Tämä verilöyly mitätöi marraskuussa saavutetun horjuvan aselevon. Serbiyksiköiden lisäksi myös UCK, joka toteuttaa sissi-iskujaan yhä ammattimaisemmin, on vastuussa päivittäisestä väkivallasta. Tämän vuoksi jälleen muutamat tuhannet ihmiset joutuivat jättämään kotinsa. Kansainvälisellä yhteisöllä on ollut ja on vieläkin syytä puuttua aktiivisemmin tilanteeseen. Raaka väkivalta, siviiliväestön etniset puhdistukset ja Jugoslavian tasapainon horjuttaminen on saatava päättymään. Syylliset näihin kaikkiin julmuuksiin täytyy saada oikeuden eteen.
Minun ryhmäni kannattaa koko sydämestään yhteysryhmää ja ehdotettua rauhansuunnitelmaluonnosta, johon sisältyy siirtymäkausi Kosovon alueen todellisen autonomian saavuttamiseksi, mitä minun ryhmäni on aina kannattanut. Rambouillet'ssa käytävät neuvottelut ovat viimeinen yritys saada aikaan toimiva sopimus ilman Naton sotilaallista puuttumista tilanteeseen. Parlamentti kannattaa siksi myös Naton valmistelevia toimenpiteitä, painostusta mahdollisella sotilaallisella puuttumisella, jotta neuvotteluissa päästäisiin hyvään tulokseen.
Haluan vielä lisätä, että on myös tarpeen, että valmistaudumme lähettämään joukkoja sopimuksen toimeenpanon yhteydessä. Sekä serbejä että Kosovon albaaneja painostetaan neuvotteluissa, jotta konfliktissa saataisiin aikaan ratkaisu. Jotta Rambouillet'n neuvotteluissa vältettäisiin UCK: n pussiin pelaamista, Kosovon albaaneille on tehty selväksi, että ainoa mahdollisuus Naton rauhaa turvaavien joukkojen saamiseksi alueelle on se, että myös heidän täytyy todellisesti pyrkiä pääsemään serbien kanssa täyteen sopuun Kosovon väliaikaisesta autonomiasta Jugoslavian liittovaltion sisällä.
Konflikti puhkesi täydessä väkivaltaisuudessaan viime vuoden maaliskuussa. Siitä on kulunut nyt lähes vuosi. On aika, että kaikki asianosaiset pääsevät tässä konfliktissa sopuun. Myös siksi pyydämme Euroopan unionia ja sen jäsenvaltioita toimimaan selkeästi ja aktiivisesti tämän konfliktin lopettamiseksi. Me haluamme osoittaa sympatiaa ja tukea Britannian ja Ranskan hallitusten toimille, mutta haluamme myös ilmaista arvostuksemme Saksalle puheenjohtajamaana.
Me Euroopan unionina toimimme esimerkkinä. Jatkakaamme myös niin. Haluan vielä kerran sanoa, että tässä ei ole kysymys historiasta vaan Kosovon ja sen asukkaiden tulevaisuudesta. Ei ole kysymys oikeassa olemisesta vaan asioiden saamisesta kuntoon.

Bianco
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on selvää, että Rambouillet'n kokousta on suojeltava luottamuksellisena neuvottelujen eittämättä salaisen luonteen vuoksi, mutta ehkä te voisitte kertoa meille hieman enemmän, koska aikaansaatujen suhteiden, jotka - kuten sanoitte - ovat koetuksella niihin liittyvien ongelmien vuoksi, yhteydessä on oltava ainakin tietoisia siitä, että jos Rambouillet'ssa epäonnistutaan, tarvitaan asiakirja, jolla tämä ongelma voidaan ratkaista ja jolla voidaan puuttua tilanteeseen sen jälkeen. Tämä siksi, että kuten totesitte puheenvuorossanne, ei voida luottaa vain asianosaisten vastuullisuuteen, koska tuollainen tilanne mitätöisi jälleen kerran Euroopan aseman.
Saimme kuulla komission jäseneltä ehdotuksen, että alueelle sijoitettaisiin joitakin joukkoja, joiden pitäisi viime kädessä vaalia rauhan mahdollisuutta. Yleisempi ja tärkeämpi kysymys, johon puheenjohtajamaa Saksan mielestäni pitäisi puuttua, on kuitenkin se, että olisi viimeinkin luotava yleiset suuntaviivat koko entisen Jugoslavian liittotasavaltaa varten: Makedoniassa on taas taisteltu, ja olen lukenut täällä lehdistä, että Br&#x010D;kossa on jälleen nousemassa esiin kansallismielisiä jännitteitä muslimien ja serbien välillä. Tilanne on jännittynyt, ja siihen tulisi puuttua kokonaisvaltaisella politiikalla, jota Euroopan unionin pitäisi kyetä toteuttamaan alueen kaikissa osissa.
Mitkä ovat ne suuntaviivat, jotka eivät merkitsisi vain hätätilanteissa tehtäviä väliintuloja ja jotka eivät olisi vain ehdotuksia vaikean tilanteen tilapäiseksi ratkaisemiseksi? Mitä yleisiä linjauksia Euroopan unioni aikoo noudattaa voidakseen edistää todellista rauhanprosessia kaikkialla alueella? Kysymys on tämä, ja toivoimme, että mahtava Saksa olisi kyennyt esittämään joitakin ajatuksia, joitakin linjauksia.

Manisco
Arvoisa puhemies, kuten herra Bianco juuri sanoi, mekin olisimme suoneet, että ministeri ja komission jäsen olisivat vastanneet niihin kysymyksiin ja varauksiin, joita monet esittivät näiden neuvottelujen käynnistämisen osalta.
Me kaikki täällä parlamentissa toivomme tietysti, että Rambouillet'ssa onnistutaan estämään Kosovon aikapommin laukeaminen, mutta samaisessa parlamentissa on myös paljon niitä, jotka kaavailevat sotilaallis-poliittista toimea, jolla on kielteisiä ja hälyttäviä piirteitä, eli sellaisia, jotka edistävät pommin räjähtämistä, joka johtaisi väistämättä konfliktien laajenemiseen ja kertautumiseen.
Esiin nostettu sotilaallisen väliintulon uhka - vaikka olisikin totta, että se voisi vähentää konfliktin toisen osapuolen jyrkkyyttä - toimisi itseään vastaan heti, kun uhka lakkaisi olemasta. Naton ilmaiskuista tulisi käytännössä Kosovon vapautusarmeijan UCK: n ilmaiskuja, ja ne edellyttäisivät myös mahdollisesti joukkojen lähettämistä alueelle. Vain ETYJ, Naton tuella ja YK: n valtuuttamana, voisi varustaa tällaiset joukot, joiden käyttöön Venäjän federaation täytyisi ilman muuta antaa miehiä ja välineitä. Lisäksi on ongelma, joka liittyy Albaniaan ja sen jatkuvaan osallistumiseen raskaiden aseiden toimittamiseen kapinallisille.
Olisi kuitenkin korostettava diplomaattista, poliittista ja taloudellista painostusta, ja tiukkaa aikataulua, joka Rambouillet'n neuvotteluissa hätäisesti asetettiin, pitäisi höllentää, jotta ei jäisi tutkimatta yhtään vaihtoehtoa, jonka asianosaiset voisivat hyväksyä lyhyellä tai vähän pidemmällä aikavälillä.

Titley
Arvoisa puhemies, minun on sanottava aivan aluksi, että on hyvin virkistävää kuulla hallituksen ministerin myöntävän, että hän ei tiedä tilanteesta sen enempää kuin mekään. Suhtaudun siitä huolimatta myönteisesti neuvoston puheenjohtajan julkilausumaan. Meidän on tunnustettava, että vaikka Kosovoa koskevat parlamenttikeskustelut ovat usein synkkiä ja raskasmielisiä, edistystä on tapahtunut valtavasti, ja erityisesti kahta asiaa olisi vahvistettava. Parhaillaan käyvät neuvottelut ovat suurelta osin Euroopan unionin johtajuuden ansiota. Olemme vihdoinkin ryhtyneet tehokkaaseen toimintaan, ja onnittelen edistyksen johdosta puheenjohtajavaltio Saksaa ja myös Ison-Britannian ulkoministeriä ja Ranskan ulkoministeriä.
Toiseksi olemme onnistuneet pitämään yhteysryhmän koossa, kuten sosialistiryhmä on aina vaatinut, ja nyt olemme todellakin saaneet Venäjän aktiivisesti mukaan rauhantyöhön. Se on hyvin tärkeää, emmekä saa tehdä mitään, mikä heikentäisi yhteysryhmän yhtenäisyyttä. Taustalla oleva Naton sotilaallinen uhka on tietysti ollut erittäin oleellinen asia, kuten olemme sosialistiryhmässä aina painottaneet.
On selvää, että kohtaamme seuraavan suuren haasteemme siinä vaiheessa, jos neuvottelut pitkittyvät. Olemme asettaneet määräajan. Neuvottelut venyvät väistämättä määräajan yli, mutta on selvää, että emme saa ajautua aikaisemmin havaitsemaamme taktikointiin, jossa jompikumpi osapuoli viivyttää neuvotteluja tahallisesti aivan liian pitkään. Meidän on tehtävä selväksi, että olemme valmiita toteuttamaan kirjaimellisesti 24 tunnin varoitusajalla Naton esittämät uhkaukset pommittaa Jugoslaviaa, jos se ei ole valmis asianmukaiseen neuvotteluratkaisuun. Meidän on tehtävä selväksi, ettemme määrää alueelle maajoukkojamme ennen kuin on saatu aikaiseksi poliittinen ratkaisu. Meidän ei pidä lähettää yhtäkään Euroopan unionin tai Naton sotilasta vaarantamaan henkeään, ellemme ole poliitikkoina päässeet poliittiseen ratkaisuun.
Siinä yhteydessä meidän on painostettava erityisesti KLA: ta. KLA on pystynyt hyvin helposti yllyttämään Serbian joukkoja sopimattomiin vastatoimiin, minkä tarkoituksena on saada osakseen kansainvälistä myötätuntoa. Meidän on tehtävä selväksi KLA: lle, että se voi voittaa ainoastaan siinä tapauksessa, että saadaan aikaiseksi poliittinen sopimus, joka antaa Kosovolle laajan itsehallinnon. Vasta siinä vaiheessa hyväksymme Euroopan parlamenttina sellaisen jälleenrakennuksen, josta komission jäsen van den Broek puhui. Meidän on varmistettava, että jos tuomitsemme Serbian osapuolen, olemme yhtä ankaria Albanian osapuolta kohtaan emmekä pahenna tilannetta nykyisestään myötätunnosta jompaakumpaa osapuolta kohtaan.
Lopuksi olen sitä mieltä, että meidän on, kuten herra Wiersma sanoi, vältettävä lankeamasta siihen ansaan, että toistamme jatkuvasti historiaa tässä kiistassa. Meidän on pyrittävä hallitusmuotoon, joka antaa balkanilaisille vihdoin mahdollisuuden elää rauhassa ja joka mahdollistaa siten taloudellisen jälleenrakentamisen jatkumisen ja vaurauden luomisen tulevaisuutta varten.

Imbeni
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, keskustelu tästä aiheesta oli mielessämme Racakin joukkomurhan jälkeen, mutta katson, ettemme tänään kykene antamaan suurta panosta, sen sijaan Rambouillet'n kokous on alkanut. Kaikki kuullut puheenvuorot ovat olleet mielenkiintoisia, mutta meidän on vaikea puuttua tilanteeseen vaiheessa, joka, kuten te, arvoisa puheenjohtaja, muistutitte, on oikeutetusti salainen. Kaiken ei pitäisi jäädä salaiseksi. Diplomaattisissa kokouksissa tämä on toki oikeutettua. Neuvosto ja komissio voisivat kuitenkin esimerkiksi auttaa yleistä mielipidettä ymmärtämään, kuka auttaa sotivia osapuolia aseellisten välikohtausten yhteydessä. Miksi odotamme aina kaksi, kolme, neljä tai viisi vuotta? Miksi meidän täytyy vain tyytyä lukemaan lehdistä, keitä näiden sotatarvikkeiden toimittajat ovat? Miksi emme kehitä enemmän ennaltaehkäisyä ja pidä yleisön tiedottamista ennalta ehkäisevänä toimena? Tämän sanottuani yhdyn niihin, jotka ovat ilmaisseet tukevansa puheenjohtajamaan tekemää työtä. Mielestäni on tärkeää, että Euroopan unioni laatii aloitteita, että se omaksuu myös suhteessa yleisöön aiempaa vahvemman poliittisen roolin - vaikka etusijalla onkin edelleen roolimme humanitaarisilla aloilla - demokraattisen kehityksen avustamisessa ja kansalaisyhteiskunnan kasvun tukemisessa. Nämä ovat kaikki erittäin tärkeitä kysymyksiä, joilla ei kuitenkaan ole todellista poliittista painoarvoa.
Minä kuulun luonnollisesti niihin, jotka eivät ole valmiita hyökkäämään täydellä teholla Euroopan unionia vastaan, koska näen sen roolissa kehitystä. Mitäkö tarkoitan? Myös viime kerralla, kun keskustelimme Kosovon tilanteesta, korostin tätä ongelmaa.
Emme nyt tarkastele suurta aluetta, jolla vallitsee rauha, sopu, tasapaino, edistys ja taloudellinen kehitys ja jonka sisällä on melko vaikea, etnisten ryhmien väliseen konfliktiin liittyvä toistuva ongelma. Ei, nyt tarkastelemme osaa suuremmasta ongelmasta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, toimintamme - viittaan Euroopan unionin, Yhdysvaltojen, Venäjän ja kaikkien muiden maiden toimintaan - strateginen rajoitus on se, että haluamme tuijottaa yhtä mosaiikin palaa ottamatta huomioon, että vaikka onnistuisimmekin löytämään ratkaisun Kosovon ongelmaan, Balkanin kysymys jäisi yhä avoimeksi. Tämä on olennaista. Tarvittaisiin Rambouillet'n konferenssi, joka kestäisi vuosia ja jossa olisi nykyistä enemmän osanottajia: pysyvä kansainvälinen konferenssi, johon osallistuisivat Albania, Bosnia, Serbia, Kroatia ja Bulgaria. Ymmärrän, että tämä on hyvin vaikeaa, mutta meidän olisi katsantokannassamme otettava huomioon Balkanin tilanne tällä tavoin laajasti nähtynä: tilanne, jota ei ratkaista, vaikka Kosovon tilanteeseen voitaisiinkin löytää ratkaisu, minkä toivomme tapahtuvan mahdollisimman pian.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin puuttua lyhyesti kolmeen näkökohtaan, joilla on ollut osansa tässä tärkeässä keskustelussa. Ensinnäkin: mitä Euroopan unioni voi oikeastaan tehdä? Meidän pitäisi olla selvillä siitä, että meillä ei ole sen paremmin poliittisia kuin aineellisiakaan edellytyksiä siihen, että voisimme yksinämme ratkaista Kosovon konfliktin. Oli välttämätöntä - ja se juuri on erityistä nyt tapahtuneessa - että suurella poliittisella arvovallalla ja suurta tarmoa osoittaen pystyttiin saamaan aikaan tiiviisti keskenään yhteen sovitettu yhteisvaikutus erilaisten toimielinten välillä, nimittäin yhteysryhmän, Euroopan unionin, ETYJin, Naton ja Yhdistyneiden Kansakuntien kesken. Viisi kansainvälistä tasoa oli sovitettava yhteen. Vain siten oli mahdollista luoda poliittiset, oikeudelliset ja sotilaalliset edellytykset tälle aloitteelle. Tämä kaikki muuten onnistuttiin tekemään alle kymmenessä päivässä. Kollegamme rouva Pack esitti aiheellisesti kysymyksen: Miksi tähän ajatukseen ei päädytty jo aikaisemmin? Joudun oikeastaan palauttamaan tämän kysymyksen takaisin kollega Packille, sillä se hallitus, jonka edustajana täällä olen, ei ollut tuolloin vastuussa asiasta. Olisin kuitenkin toivonut, että jokin Saksan aikaisempi hallitus olisi...
Rouva Packin välihuomautus
Kyllä, kyse on Saksan hallituksesta! Olisin toivonut, että se olisi tullut ajatelleeksi tätä aloitetta. En siis osaa vastata, mutta nyt tämän asian aika on joka tapauksessa tullut. Se on tullut nyt, koska on käynyt ilmi, että sopimus, jonka Yhdysvaltain erikoislähettiläs Holbrooke solmi Miloseviin kanssa viime syksynä, ei ole pitänyt, eikä Milosevi ole täyttänyt tehtyjä sopimuksia.
Tehdäkseni asian vielä kerran täysin selväksi: Euroopan unionista ei olisi ollut yksinään edes saamaan aikaan tarvittavia sotilaallisia taustavoimia, kasvattamaan uskottavaa sotilaallista uhkaa. Sillä ei ole käytettävissään ainuttakaan sotilasta, jolla se olisi voinut uhata. Siksi meidän ei pitäisikään jäädä inttämään liiaksi vain sitä, että Euroopan unioni on tehnyt Kosovon kysymyksessä jatkuvasti pelkkiä virheitä. Mainittujen toimielinten yhteisvaikutuksen aikaansaaminen, venäläisten ja amerikkalaisten pitäminen samassa veneessä, yhteysryhmän toimivaksi tekeminen - se ei ole todellakaan mikään kovin helppo tehtävä. Voisin nyt sanoa jotakin turvallisuusneuvostossa vallitsevista kysymyksenasetteluista, välttämättömyydestä saada Venäjä mukaan, mutta tämä tulikin täällä jo keskeisiltä osin käsitellyksi.
Toinen asia, jonka halusin mainita, on tämä: sen jälkeen, kun on saatu solmituksi väliaikainen sopimus, josta Rambouillet'ssa nyt on kysymys, välttämättömäksi tulee saavutettujen tulosten turvaaminen sotilaallisesti. Puhun nyt kuitenkin sopimuksin aikaansaadun ratkaisun sotilaallisesta turvaamisesta. En puhu vastoin konfliktin osapuolten tahtoa tapahtuvasta sotilaallisesta väliintulosta. Se on kokonaan toinen asia. Se, mihin me pyrimme, on sopimukseen pääsy nyt Rambouillet'ssa, aluksi väliaikaiseen ratkaisuun pääseminen kolmen vuoden ajaksi. Tämä ajanjakso on joka tapauksessa turvattava sotilaallisesti Sfor -joukkojen kaltaisella operaatiolla. Lukuisat Euroopan valtiot ovat jo ilmoittaneet olevansa valmiit asettamaan käyttöön rauhanturvajoukkoja, muiden muassa Iso-Britannia ja Saksa, mutta myös muut, niin että on hyvinkin todennäköistä, että tällainen riittävän mittava ja myös riittävän järeä operaatio voidaan toteuttaa.
Nyt tavoitteena olevan Rambouillet'n sopimuksen ja siinä asetetun määräajan umpeutumisen väliin jäävä aika on hyödynnettävä siten, että sillä välin valmistellaan Balkanin konferenssia, jossa tehdään se, mitä täällä on useaan otteeseen vaadittu, nimittäin kartoitetaan kokonaistilannetta ja luovutaan lopultakin sellaisesta politiikasta, jossa huolehditaan vain yksittäisistä kysymyksistä ja samalla unohdetaan, että kaikki nämä yksittäiset kysymykset ovat yhteydessä toisiinsa.
Osana puheenjohtajamaan ajatukseen sekä Ison-Britannian ja Ranskan yhdessä Saksan kanssa Euroopan unionin piirissä esittämään aloitteeseen kuuluu se, että me työskentelemme sellaisen konferenssin hyväksi, jonka tarkoituksena on saada luoduksi vakautta, turvallisuutta ja yhteistyötä koko Balkanin alueelle. Se on erittäin, erittäin vaativa yritys.
Se onnistuu vain - ja tämä on kolmas kohtani - jos kehitämme tälle Euroopan osa-alueelle selkeän ja vakuuttavan strategisen näkymän. Sanoin tämän jo kertaalleen tänä aamuna neuvotteluissa, joita kävin puheenjohtajamaan nimissä yhdessä Eurooppa-neuvoston kanssa, ja toistan sen vielä tässä: tilanne, joka meillä nyt on edessämme, on vastakkainasettelu kahden erilaisen Eurooppaa koskevan käsityksen välillä. Tämä istuntosali täällä edustaa 21. vuosisadan Eurooppaa, yhdentymisen, rauhan, demokratian ja ihmisoikeuksien Eurooppaa, ja siten viime kädessä myös hyvinvoinnin ja ihmisten henkilökohtaisen menestyksen Eurooppaa.
Se Eurooppa, joka avautuu silmiemme eteen Kosovossa, Bosniassa ja valitettavasti muissakin Euroopan osissa, on jäänyt kiinni 1800-luvulta juontaviin alkukantaisuuksiin. Meidän on tehtävä siellä oleville ihmisille selväksi se, että he voivat valita, haluavatko he liittyä nykyaikaisen, tulevaisuuteen tähtäävän, yhdentyvän Euroopan yhteyteen vai jäädä kiinni 1800-luvun ristiriitoihin, ahdasmielisyyteen ja kansallismielisyyteen, jotka voivat johtaa loppujen lopuksi vain ihmisten kurjuuteen, alistamiseen ja kuolemaan. Meidän on kuitenkin vähintäänkin tehtävä heille selväksi tämä valinnan mahdollisuus. Se tarkoittaa, että meidän on oltava niin ikään valmiit tarjoamaan niille myös näköaloja Eurooppaan yhdentymisestä, ja vielä niin, että teemme sen kaikkien niiden toimielinten ja välineiden avulla, jotka meillä on käytettävissämme. Tämä on tietenkin erittäin pitkälle tähtäävä ajatus. En puhukaan vuosista vaan aivan varmasti vuosikymmenistä. Silti pisinkin matka on aloitettava ottamalla ensimmäinen askel. Nyt on tultu kohtaan, jossa aiomme ottaa tämän askeleen.
Olen itse asiassa hyvin luottavainen, ja mitä tulee kaikenlaiseen salailuun Rambouillet'n ympärillä - niin säännöt nyt vain sattuvat olemaan sellaiset. Sen te tiedätte ja olisi naiivia uskoa, että jo nyt olisi esittää todellisia neuvottelutuloksia, että voitaisiin antaa väliaikatuloksia, ja jos niitä olisikin, että niitä voitaisiin esitellä täällä. Sanoisin asian kuitenkin näin: se tosiasia, että valtuuskunnat istuvat vieläkin saman pöydän ääressä, että ne ovat yleensä tulleet paikalle, että alussa ei ilmennyt minkäänlaisia pelikiemuroita - että emme haluakaan istua samassa huoneessa, tai että joku ei saisi osallistua, tai että me keskustelemme vain niillä ja niillä ehdoilla - se tosiasia, että neuvotteluja on käyty jo sunnuntaista asti, viittaa itse asiassa siihen, että työtä tehdään määrätietoisesti tuloksiin pääsemiseksi. Jo muutaman päivän kuluessa saamme yhteysryhmän laatiman arvion tähän mennessä saavutetuista tuloksista ja sitten päätetään jatkotoimista.
Haluaisin ilmaista selkeän vastalauseeni sille kollegalle, joka asettui vastustamaan neuvotteluille asetettua aikapainetta. Nyt käytettäväksi valitussa strategiassa yksi oleellinen osatekijä on se, että kiistan osapuolet asetetaan mahdollisimman suuren painostuksen alaiseksi, myös aikapaineen alaiseksi. Olen täysin vakuuttunut siitä, että sellainen neuvottelulähtökohta, joka jättäisi kiistan osapuolille varaa ajalla pelaamiseen, johtaisi epäonnistumiseen. Se on aivan tietynlainen ja varsin voimakas painostustekijä asiassa. Täytyy muistaa, etteivät kiistelevät osapuolet suinkaan olleet valmiit tulemaan neuvottelupöydän ääreen omasta aloitteestaan vaan ne noudattivat siinä kansainvälisen yhteisön asettamaa hyvin mittavaa, hyvin ehdotonta ja hyvin voimakkaaseen uhkaan perustuvaa vaatimusta. Yksi tämän vaatimuksen osatekijä on se, että näissä neuvotteluissa on päästävä tuloksiin tietyn niille asetetun ajanjakson kuluessa, ja tämä ajanjakso on vielä tarkoituksella asetettu hyvin lyhyeksi.
Tiivistetysti haluaisin sanoa, että on mahdollista, että me eurooppalaisina olemme saavuttaneet tässä kohden aivan uudenlaista ulko- ja turvallisuuspoliittista toimintakykyisyyttä. Se, mitä kollega Swoboda sanoi, osuu oikeaan: kyseessä on aloite, joka lähtee keskeltä Euroopan unionia ja joka osoittaa, mihin me pystymme, kun annamme tilaa mielikuvitukselle ja luovuudelle.

Pack
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyytäisin teitä mitä ystävällisimmin muistamaan, että kun olette täällä, ette ole täällä Saksan ulkoministerinä vaan neuvoston puheenjohtajana, joka puhuu neuvoston puolesta, ja olen aina ottanut itselleni vapauden sanoa näille herroille, olkootpa he sitten edustaneet minun ajatussuuntaustani tai jotakin toista - yhtä kertaa lukuun ottamatta kyse on aina ollut herroista - mitä mieltä olen, riippumatta puoluepoliittisesta suuntautumisesta. Jos minulla on jotakin valittamista neuvostolle, silloin esitän asiani sille, ja te edustatte nyt neuvostoa näiden kuuden kuukauden ajan. Seuraavaksi samalla paikalla on suomalainen enkä aio käsitellä häntä yhtään sen enempää silkkihansikkain kuin teitäkään. Te ette ole täällä tällä kertaa Saksan ulkoministerinä vaan neuvoston puheenjohtajana, joten pyydänkin, että ette suhtautuisi asiaan niin herkästi, ja viekää kotimaahan tällaiset terveiset: emme ahdistele täällä saksalaisia vaan neuvoston puheenjohtajamaata!

Bianco
Arvoisa puhemies, jos sallitte, puhun italialaisena ja rohkenen muistuttaa teille, että kun viittaatte maihin, joita Balkanin ongelmat koskevat, niihin eivät kuulu vain Ranska, Saksa ja Iso-Britannia vaan myös Itävalta ja Italia, jotka ovat tässä yhteydessä olennaisessa asemassa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Suhteet merentakaisiin maihin sekä AKT-maihin ja syrjäisiin alueisiin (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Aldon laatimasta kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietinnöstä (A4-0036/99) suhteista merentakaisiin maihin ja alueisiin (MMA), AKT-maihin ja Euroopan unionin syrjäisimpiin alueisiin.

Vecchi
Arvoisa puhemies, sallinette minun ensimmäiseksi onnitella sosialistiryhmän nimissä herra Aldoa siitä, että hän laati kehitys- ja yhteistyövaliokunnan puolesta loistavan mietinnön, jonka hän itse kovasti halusi tehdä ja joka oli hänen sydäntään lähellä.
Tämänpäiväisessä keskustelussa meidän täytyy tarkastella asiaa, jolla on erittäin tärkeä merkitys kehitykselle alueilla, jotka ovat oikeudelliselta asemaltaan ja kehitysasteeltaan kovin erilaisia, mutta joita yhdistää ainakin maantieteellinen sijainti. MMA-alueet, AKT-maat ja syrjäiset alueet ovatkin keskenään erilaisia alueita, joiden osalta unioni on aivan oikein soveltanut erilaisia välineitä.
Sanon suoraan, että en ole täysin vakuuttunut kollega Aldon mietinnön sisällön kaikista piirteistä. Katson kuitenkin, että on välttämätöntä hyväksyä hänen mietintönsä perimmäinen poliittinen sanoma, eli tarve syventää suhteita tehokkaalla hajautetulla yhteistyöllä hetki sitten mainitsemieni eri alueiden välillä, minkä tavoitteena on saada aikaan harmoninen alueellinen kehitys.
Mietinnössä käsitellään ensi sijassa syrjäisiä alueita ja MMA-alueita. Tämä on Euroopan parlamentin tämänpäiväisen kannanoton perusta. Katson kuitenkin, että on ehdottoman välttämätöntä ottaa kaikin tavoin mukaan Karibian ja Tyynenmeren maat ja kuunnella, mitä ajatuksia ja tarpeita niillä on, ja ottaa kaikissa aloitteissa myös niiden edut huomioon. Kaikkien asianosaisten ottaminen täysin mukaan kuulemisiin ja päätöksentekoprosessiin on erittäin tärkeää.
Mietinnössä käsitellään myös kaupallisiin järjestelmiin liittyviä aiheita. Tältä osin on ratkaisevan tärkeää edetä erittäin varovaisesti, koska tiedossa on, minkälaisia vaikeuksia myös viime aikoina on esiintynyt erityisesti MMA-alueita koskevien sääntöjen rikkomisen vuoksi. Pyrkimys suosia syrjäisten alueiden ja MMA-alueiden ja AKT-maiden taloudellista yhdentymistä on epäilemättä kiitettävä, mutta se on toteutettava suojellen AKT-maiden erityisasemaa ja samassa yhteydessä niiden uusien yleisluontoisempien sääntöjen määrittelyn kanssa, jotka koskevat uutta Lomén jälkeistä yleissopimusta, uutta yhteistä tullietuusjärjestelmää, YMP: n uudistusta ja WTO: n sääntöjä.
Samaan aikaan erilaisissa yhteisissä markkinajärjestelyissä on otettava huomioon kaikkien Euroopan maanviljelijöiden edut.
Kaiken kaikkiaan tässä mietinnössä ehdotetaan kuitenkin, että annetaan tärkeä ja myönteinen signaali: ulkoisen yhteistyön syventämisen ja toimintavälineiden hiomisen kautta myös unionin maantieteellisesti syrjäisimmät alueet voivat löytää uuden roolin ja lähteä uusille kehityksen teille, ja tämä hyödyttää myös niiden naapureina olevia kehitysmaita.
Tämä on tärkeä signaali, johon yhdymme täysin. Tästä syystä ryhmämme äänestää valiokunnassa hyväksytyn mietinnön puolesta kokonaisuutena, vaikka se katsookin, että jotkin mietinnön erityispiirteet kaipaavat vielä syventämistä.

Lehideux
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, kollegamme Aldon mietintö on mielestäni tärkeä teksti. Tärkeä sen laadinnassa käytetyn menetelmän vuoksi, tärkeä siksi, että siinä tuodaan esille kyseisten maiden ja alueiden luonnollinen pyrkimys solmia alueellisia kumppanuuksia, ja tärkeä siinä esitettävien ehdotusten vuoksi.
Kehitysvaliokunta kuuli merentakaisten alueiden ja merentakaisten maiden ja alueiden edustajia erittäin mielenkiintoisessa kokouksessa. Se oli uusi asia mutta se oli myös tärkeä hetki parlamentissa maan äärissä elävien eurooppalaisten vaikeuksien, tarpeiden ja hankkeiden ymmärtämisen kannalta. Tämä vuoropuhelu oli välttämätön, sitä on jatkettava mahdollisimman monissa yhteyksissä, ja mietinnössä onkin sitä koskevia ehdotuksia, joita kannatamme.
Kuten juuri totesin, mietinnössä tuodaan esille syrjäisimpien alueiden ja merentakaisten maiden ja alueiden luonnollinen pyrkimys solmia alueellisia kumppanuuksia. Sillä on tietysti hyvin tärkeä merkitys heille itselleen, heidän kehitykselleen ja heidän tulevaisuudelleen, mutta sillä on myös ja ehkä ennen kaikkea oleellinen merkitys unionille, koska se on aina mukana näissä kumppanuuksissa, mikä muodostaa siten erittäin tärkeän näkökulman sen yhteistyössä AKT-maiden kanssa. Se on tavallaan tunnustus ja vahvistus unionin ja sen taloudellisen merkityksen yleismaailmalliselle ulottuvuudelle mutta ennen kaikkea myös sen poliittisen painoarvon yleismaailmalliselle ulottuvuudelle. Sen lisäksi, että hyväksymme nämä kumppanuudet, meidän on hyväksyttävä sitäkin paremmin niiden tukeminen, helpottaminen ja kehittäminen.
Esittelijä tekee monia ehdotuksia näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Haluaisin ottaa niistä esille ainoastaan yhden minulle annetun puheajan puitteissa: komission hajautettujen yksikköjen perustamisen syrjäisimmille alueille ja sen lisäksi toimistojen tai yhteyspisteiden perustamisen merentakaisiin maihin ja merentakaisille alueille. Tämä ehdotus on pääasiassa peräisin erään syrjäisimmän alueen paikallisilta edustajilta, ja kiitän esittelijää hyvin paljon siitä, että hän sisällytti sen tekstiinsä antaen sille siten sen koko painoarvon ja merkityksen. Ehdotus ei kuitenkaan saa jäädä vain hurskaaksi toiveeksi. Jos parlamenttimme hyväksyy sen huomenna, sen on seurattava tiiviisti sen toteuttamista; siitä tulee vähitellen oleellinen tekijä unionin yhteistyössä AKT-maiden kanssa. Meidän on kiinnitettävä siihen erityistä huomiota.

Telkämper
Arvoisa puhemies, tästä mietinnöstä päätettiin valiokunnassa suurella enemmistöllä ja nähdäkseni se on pitkän keskustelun tulos. Siinä tuodaan ilmi se, että rajoitteita esiintyy saaristoalueilla, jotka ovat eristyksissä ja kaukana unionin keskeisestä talousalueesta. Siinä viitataan siihen, että on olemassa kolmenlaisia erilaisia osa-alueita, joita on kuultava ja joiden on päästävä osallisiksi päätösten tekoon, ja mielestäni viittaus uusiin AKT: n piirissä käytäviin neuvotteluihin on tässä yhteydessä tärkeä.
Viittaus kaupankäyntiin, yleiseen tullietuusjärjestelmään ja yhtenäisen politiikan välttämättömyyteen on tässä mietinnössä ja tulevaisuudessa käytävien neuvottelujen kannalta yksi olennaisimmista kohdista. Meidän olisi tuettava mietinnössä esille otettuja konkreettisia vaatimuksia, jotka koskevat televiestintää, tutkimusta ja kehitystä, koulutusta ja ammatillista koulutusta sekä luonnonkatastrofien ennaltaehkäisemistä. Siitä, että tarvitaan alueellisesti toteutettavaa integraatiota, olemme käsittääkseni kaikki yhtä mieltä. Sitä vastoin, kun mietinnön sivulla 13 puhutaan Karibian Euroopasta, se on silloin yhtäältä ilmaus asiaan liittyvästä problematiikasta, mutta toisaalta kyse on nähdäkseni myös ongelmasta, jota me raahaamme mukanamme siirtomaa-aikojen jäljiltä.
Eikö ole järkevää koota nämä kolme osa-aluetta yhteen, antaa niiden olla itsenäisiä, sulauttaa ne uudella sopimuksella yhteen alueelliseksi liittoumaksi ja tukea niitä siinä yhteydessä, jotta pääsisimme viimein eroon tästä vanhan siirtomaahistorian luvusta? Tämä on vaatimus ja aloite, joka meidän pitäisi ottaa esille, koska tämä vaatimus tai jo pelkästään ilmaus " Karibian Eurooppa" ovat minusta kerta kaikkiaan käsittämättömiä! Minä olen Euroopassa, olen tällä talousalueella, olen tämän kaupan alueen piirissä ja sitä me halumme muovata ja säädellä demokraattiseen suuntaan. Sitä samaahan ihmiset haluavat muillakin alueilla. Emmekö halua tukea alueellista kehitystä? Tämän ajatuksen noudattaminen jatkossakin olkoon tahtomme tulevaisuutta varten!

Hory
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa omasta puolestani, rouva Taubiran puolesta, joka on estynyt erilaisten mielenosoitusuhkien vuoksi, ja ryhmäni puolesta, että kannatamme täysin kollegamme Blaise Aldon erittäin tärkeää aloitetta, jossa loppujen lopuksi meitä pyydetään mielestäni pohtimaan kokonaisvaltaisesti ja johdonmukaisesti AKT-maiden, unionin syrjäisimpien alueiden ja assosioituneiden MMA-alueiden välisiä alueellisia suhteita.
Haluaisin myös sanoa erityisesti MMA-alueiden ja varsinkin parhaiten tuntemani Mayotten alueellisen yhteisön osalta, että yhdyn täysin herra Blaise Aldon ja aluepoliittisen valiokunnan valmistelijan herra Castagnèden näkemykseen siitä, että Euroopan unioni on johtanut MMA-alueet tilanteeseen, joka on oikeudellisesti epäselvä, taloudellisesti epäjohdonmukainen ja sosiaalisesti epäoikeidenmukainen. Herra Aldo sanoo meille, että ne ovat Euroopan unionin tuhkimoja. Hän on täysin oikeassa ja hän olisi voinut korostaa tätä ristiriitaista tilannetta, jossa MMA-alueet eivät ole riittävän rikkaita ollakseen rikkaiden joukossa, kun on kyse Euroopan sisäisestä solidaarisuudesta, eivätkä riittävän köyhiä ollakseen köyhien joukossa, kun on kyse unionin ulkoisesta solidaarisesta.
Esitän Mayotten näkökulmasta joitakin esimerkkejä tilanteemme epäjohdonmukaisuudesta. Mayotte ei esimerkiksi kuulu Euroopan unioniin mutta se äänestää Euroopan vaaleissa. Mayotte tarvitsee kehittyäkseen vakaita ja varmoja oikeudellisia sääntöjä. Siihen ei kuitenkaan voida soveltaa yhteisön oikeutta suoraan eikä automaattisesti sisäisen oikeuden hyväksymismenettelyä. Siihen voidaan soveltaa yhteisön oikeutta satunnaisten soveltamista koskevien mainintojen perusteella, jotka ovat tunnusomaisia erityislainsäädännön määräyksille. Meille puhutaan myös paikalliseen tuotantoon perustuvasta taloudellisesta kehityksestä, mutta Mayottea, jonka haittana ovat jo markkinoiden pienuus, saaristoasema ja työkustannukset, rangaistaan vielä sillä, että siihen ei sovelleta sen alueella sijaitseville AKT-maille myönnettyjen etujen vastavuoroisuusperiaatetta.
Lopuksi viimeisenä esimerkkinä Mayotte tuo kaiken Euroopan unionista mutta sillä ei ole muita verotuloja kuin ne, jotka se saa rankaisemalla tullimaksuilla omaa tuontiaan. Olen näin ollen sitä mieltä, että ainoa ratkaisu MMA-alueiden - jotka pyydän kollegojamme pitämään selvästi erillään merentakaisista departementeista - tilanteeseen on perustamissopimuksen 227 artiklan 3 kohdan täydellinen uudistaminen siten, että ne voivat vahvistaa kuulumistaan Euroopan yhteyteen ja että ne voivat myös tuoda Euroopan unioniin rikkautena oman monimuotoisuutensa ja omintakeisuutensa, etenkin paikallisella tasolla tehtävien päätösten perusteella.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, Kesäkuu-liike voi vain kannattaa sitä, että kehitys- ja yhteistyövaliokunta on tehnyt aloitteen sellaisen mietinnön laatimisesta, jossa tutkitaan merentakaisten maiden ja alueiden (MMA), ATK-maiden Afrikassa, Karibialla ja Tyynellämerellä, ja EU: n syrjäisimpien alueiden välisiä suhteita. On tärkeää, että hankkeet, joita EU tukee näillä alueilla, koordinoidaan, ja että EU yhä suuremmassa määrin ottaa ne realistisesti huomioon omissa politiikoissaan. On hyödyllistä edistää hajautettua ja alueellista yhteistyötä, jota MMA: t käyvät keskenään ja AKT-maiden kanssa, koska se voi omalta osaltaan edistää niiden kehitystä. Sen vuoksi on tärkeää, että ryhdymme käymään vuoropuhelua ja luomme tasa-arvoisen kumppanuuden, jossa jokaisen osapuolen erityismahdollisuuksia kunnioitetaan.
Me emme voi, eikä meidän pidäkään, sanella yhteistyön muotoa Strasbourgista käsin. Ensiksikin se on arvotonta. Toiseksi nämä valtiot tietävät luonnollisesti itse parhaiten paikallisista oloista. Sitä vastoin me voimme, kuten aluepoliittinen valiokunta huomautti, edistää yhteistyötä taloudellisesti tutkimuksen ja kehityksen, teknologian siirtämisen, koulutuksen ja kulttuurin, meri- ja ilmailuyhteyksien parantamisen, ympäristönsuojelun ja tietotekniikan käytön osalta. Me voimme, ja meidän pitääkin varmistua kansainvälisissä yhteyksissä siitä, että merentakaisten alueiden ja AKT-maiden kaupankäyntiin liittyvien etuoikeuksien jatkaminen varmistetaan. Edistämme siten myös köyhyyden vastaista taistelua, johon kaiken kehitykseen liittyvän puheen on tähdättävä.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, meidän on onniteltava kollegaamme Blaise Aldoa hänen tekemästään merkittävästä työstä. Siinä näkyy hänelle ominainen realismi, viisaus ja myös piirre, jota kutsuisin terveeksi empirismiksi - kaikki sellaisia piirteitä, jotka ovat yleensä harvinaisia tässä istuntosalissa. Kyseessä on kuitenkin vain mietintö, joka siis ilmaisee nähdäkseni hänen työnsä ja pohdintojensa tulokset. Mielestäni siinä näkyy selvästi myös muita poliittisia suuntauksia tai voimia, ja siksi minun on esitettävä teille joitakin varauksia.
Periaatteellisella tasolla emme voi ottaa sitä riskiä, että merentakaiset departementtimme ja alueemme samaistetaan vähitellen AKT-maihin. Lukiessani hieman rivien välistä olen kuitenkin sitä mieltä, että se on riski, jota ei pidä jättää täysin vaille huomiota. Meille - ja haluaisin korostaa tätä ranskalaisille, joiden puolesta me puhumme - merentakaiset departementtimme, merentakaiset alueemme, Reunion, Mayotte, Antillit, Uusi-Kaledonia, Polynesia ja Guyana ovat Ranskan maita samoin perustein kuin emämaan departementtimme. Tunnemme niiden erityispiirteet ja korostamme aina nimenomaan sitä, että meidän on vastattava kansallisella solidaarisuudella niiden kaukaisuuden, väestörakenteen ja taloudellisen tilanteen muodostamiin haasteisiin.
Minun on myös sanottava, että kuuntelin kiinnostuneena kollegaamme Horya, jonka tuntee hyvin tilanteen, ja hänen huomautuksensa olivat täysin aiheellisia ja mielestäni myös hyvin järkeviä. Reunionilla ja Antilleilla on esimerkiksi paljon työttömyyttä. Siksi meidän olisi osoitettava täysipainoisesti solidaarisuutta merentakaisia departementtejamme ja alueitamme kohtaan sen sijaan, että uhraamme ponnistelujamme integroidaksemme rajoittamattoman ulkomaalaisten virran, josta on muodostumassa kestämätön ja yhä traagisempi taakka ja joka koskee myös Guyanan departementtiamme, ja sen sijaan, että yritämme poistaa juurettomuuden, sopeutumattomuuden ja seuraukset kieltäytymisestä sulautua valtaväestöön ja jopa ne yhteisöt, jotka pyrkivät yhä hallitsevampaan asemaan ja käyttäytyvät yhä hyökkäävämmin.
Jos me kuitenkin haluamme toisenlaisen Euroopan, toisenlaisen yhteistyöjärjestelmän AKT-maiden kanssa - tässä yhteydessä en voi käsitellä laajemmin näitä asioita - emme aseta kyseenalaiseksi kollegamme Aldon mietinnössä esitettyjä konkreettisia ehdotuksia, jotka koskevat esimerkiksi kalastusta.
Meidän on todettava, että tämä on hyvä työ. Olemme kuitenkin jossain määrin huolestuneita, mikä johtuu kansalliseen etuun ja merentakaisten departementtien ja alueiden etuun liittyvistä näkemyksistämme, ja siksi joudumme valitettavasti äänestämään tyhjää, jos pohdintoja ei laajenneta.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän on ensimmäiseksi täsmennettävä, mihin Aldon mietinnössä todella pyritään. Tällä kertaa ei ole kyse Euroopan mantereen ulkopuolella sijaitsevien Euroopan unionin alueiden aseman määrittelystä. Niiden asema on jo määritelty. Syrjäiset alueet ovat osa yhteisön aluetta ja niillä on yhtäläiset oikeudet, joten me syrjäisten alueiden kansalaiset, kuten minä tai herra Aldo, olemme äänestäjiä ja vaaleilla valittuja edustajia Euroopan unionissa ja asumme sellaisilla alueilla, jotka sijaitsevat kaukana Euroopan mantereen ytimestä, mutta olemme Euroopan unionin jäseniä niin kuin kuka tahansa muu yhteisön kansalainen sillä poikkeuksella, että asumme muita kauempana.
On totta, että Britannian, Ranskan, Alankomaiden ja Tanskan merentakaisten maiden ja alueiden osalta on joitakin epäselvyyksiä, koska jotkin näistä alueista näyttävät olevan kehitysvaiheessa, mutta loppujen lopuksi nekin ovat Euroopan unionin alueita.
AKT-maat ovat itsenäisiä maita ja suvereeneja valtioita. Kukaan ei pyri tässä sääntelemään niiden asemaa eikä sulauttamaan niitä muihin. Toisin sanoen on selvää, että Kanariansaaret - mistä minä olen kotoisin - ovat osa Euroopan unionia ja ovat sitä jatkossakin, koska ne ovat kuuluneet Espanjalle 1400-luvulta lähtien.
Aldon mietinnössä pyritään nimenomaan hyödyntämään tätä Euroopan unionin potentiaalia näillä kaukaisilla alueilla yhden Euroopan unionin tavoitteen, nimittäin kehitysavun, osalta. On totta, että syrjäisillä alueilla - ja ehkä vieläkin suuremmassa määrin merentakaisissa maissa ja alueilla - elintaso on suhteellisen alhainen yhteisön keskitasoon verrattuna mutta erittäin paljon korkeampi kuin AKT-maiden elintaso.
Aldon mietinnön ehdotusten tavoitteena on solmia suhteita, ja tämä on tärkeää erityisesti sillä alueella, missä herra Aldo itse asuu, nimittäin Karibian alueella, missä maantieteellinen jako vaikuttaa jonkin verran kunkin alueen tilanteeseen ja asemaan.
Ehdotukset ovat mielestäni myönteisiä, kuten herra Vecchi aiemmin sanoi. Luultavasti niitä tarvitsisi hioa hieman yksityiskohtaisemmin, mutta on myönteistä, että komissio käyttää näitä alueita lähtökohtana kehitysapuoperaatioille, keinona rohkaista tietynlaista integraatiota näiden alueiden ja taloudellisesti heikommin kehittyneiden naapurialueiden välillä.
Koska kyseessä on valiokunta-aloitteinen mietintö - on selvää, ettei herra Aldon mietintö sido mihinkään - komissio voisi hyödyntää joitakin herra Aldon näkemyksiä ja ehdotuksia tehdäkseen sellaisia konkreettisia ehdotuksia, joiden ansiosta niin syrjäiset alueet kuin merentakaiset maat ja alueetkin liitettäisiin hyvin tiiviisti niiden ponnistelujen piiriin, joita Euroopan komissio parhaillaan toteuttaa edistääkseen kehitysapua muualla maailmassa.
Tältä osin meidän on mielestäni oltava tyytyväisiä siitä, että herra Aldo on tehnyt tämän suurenmoisen työn, ja minusta se on vähintäänkin alkua yhteisön toiminnan eräälle kehitysavun osa-alueelle.

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, Blaise Aldon mietinnöstä käytävä keskustelu on poliittisesti ajankohtainen.
AKT-maat, kuten on käynyt selväksi lukuisissa yhteyksissä ja erityisesti viime keväänä Mauritiuksen saarella pidetyssä AKT-maiden ja EU: n yhteisen edustajakokouksen istunnossa, ovat puoltaneet alueellisen yhteistyön lisäämistä politiikan, talouden, kaupankäynnin ja kulttuurin alalla.
Euroopan merentakaiset alueet ovat puolestaan vaatineet yhä enenevässä määrin suurempaa huomiota, joka mahdollistaisi niiden integroitumisen globaalistuneen talouden kehittyvään maailmaan.
On palautettava mieliin eräs keskeinen seikka: on totta, etteivät merentakaiset alueet ole unionin alueita, mutta niiden asukkaat ovat yhteisön kansalaisia, joita me emme voi unohtaa. Unionin syrjäiset alueet ovat puolestaan alueita, joiden erityisasema on Amsterdamin sopimuksesta lähtien sisältynyt unionin primaarioikeuteen, ja niillä voi tulevaisuudessa olla tehtävä unionin ja AKT-maiden välisten suhteiden kehittämisessä esimerkiksi Interregin puitteissa, mikäli ne pystyvät hyödyntämään maantieteellistä sijaintiaan.
Alueiden välisestä yhteistyöstä voitaisiin mainita lukuisia esimerkkejä. Réunionin saari Intian valtamerellä, Ranskan merentakaiset departementit Karibianmerellä tai Kanariansaaret sekä jotkin Länsi-Afrikan maat ovat esimerkkejä sellaisen yhteistyön tarjoamista mahdollisuuksista, jonka ulottuvuutta ei voida sivuuttaa. Kolme viikkoa sitten AKT-maiden kauppakamarin pysyvä sihteeristö kokoontui Kanariansaarilla aikomuksenaan sijoittaa sinne pysyvä toimipaikkansa -tämä on vain yksi niistä monista esimerkeistä, joita voidaan mainita.
Näistä ja muista syistä olemme sitä mieltä, että äänestämme - vahvistan, että äänestämme - Aldon mietinnön puolesta. Haluaisin - lopuksi, arvoisa puhemies - sillä kaikki nämä toteamamme seikat ovat komission tiedossa, tietää, miten komission mielestä oikeudellisen perustan puuttuessa nämä osatekijät voitaisiin kanavoida siten, että mahdollistettaisiin yhteistyö näiden kolmen tahon kesken, jotka ovat erillisiä, mutta jotka voivat auttaa toisiaan vastavuoroisesti.

Carlotti
Arvoisa puhemies, kehitys- ja yhteistyövaliokunta halusi tehdä tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön, jonka aiheena ovat suhteet merentakaisiin maihin ja alueisiin, AKT-maihin ja Euroopan unionin syrjäisimpiin alueisiin. Esittelijä Blaise Aldo on tehnyt mittavan työn, ja onnittelen häntä hänen rohkeista johtopäätöksistään.
Herra Aldo on osoittanut meille, että meillä on velvollisuutemme näitä alueita kohtaan. Vahvasti omaleimaisina ja kulttuuriltaan, identiteetiltään ja asemaltaan monimuotoisina ne ovat todellisia Euroopan unionin edustajia maailmassa, koska ne muodostavat niin monia etuvartioasemia Karibialla, Intian valtamerellä, Atlantilla ja Tyynellä valtamerellä ja edustavat eurooppalaista mallia demokratian ja vapauden arvoissaan. Myös kulttuuriset ja historialliset siteemme edellyttävät meiltä tukea ja tiivistä yhteistyötä.
Kauppasopimuksistamme ja erityisohjelmistamme huolimatta emme ole kuitenkaan koskaan onnistuneet käynnistämään kokonaisvaltaista pohdintaa näiden alueiden tulevaisuudesta ja niiden omista suhteista AKT-maihin. Nyt oli jo aika, kun Euroopan unioni aloittaa kolmiosaisen uudistamis- ja neuvotteluprosessin, joka koskee Lomén sopimusten uudistamista, assosiaation uudistamista suhteessa MMA-alueisiin ja syrjäisimpiin alueisiin sovellettavaa mukautettua integraatiota.
Blaise Aldon pohdinnat osuvat mielestäni juuri oikeaan ajankohtaan, koska Euroopan unionin on välttämättä sitouduttava siihen, että se edistää sopusointuista taloudellista ja sosiaalista kehitystä näillä alueilla ja auttaa niitä integroitumaan kaupalliseen ja kansainväliseen järjestelmään ja selviytymään maailmanlaajuisesta kilpailusta.
Tältä osin haluaisin korostaa ainoastaan kolmea asiaa Aldon mietinnöstä: sen poliittista ulottuvuutta, johon liittyy keskustelufoorumin perustaminen Euroopan unionin ja MMA-alueiden välille, sen taloudellista ulottuvuutta, johon liittyy eurooppalaisen rahaston perustaminen taloudellisten ja sosiaalisten hankkeiden kehittämiseksi, ja lopuksi Euroopan unionia edustavien toimistojen tai yhteyspisteiden perustamista edistämään toimijoiden tai väestön koulutus- ja tiedotushankkeita.
Kannatan tietenkin esittelijän ajatusta säilyttää nykyiset kauppajärjestelyt, eli MMA-alueilta peräisin olevien tuotteiden vapaa pääsy ehdoilla, jotka eivät vahingoita AKT-maita.
Lopuksi on mielestäni toivottavaa, että komissio kiinnittää mitä suurinta huomiota Aldon mietintöön, jotta se johtaa konkreettisiin ehdotuksiin.

Günther
Arvoisa puhemies, kun nyt tarkastelen tässä maapalloa ja pohdin, mistä alueista me täällä nyt oikein puhumme, minua alkaa jo hiukan huimata, jos ajatellaan kaikkia niitä ongelmia, joihin me täältä Euroopasta käsin maailmanlaajuisesti puutumme. Meillä tosin onkin erityisiä velvoitteita ensi sijassa AKT-maihin nähden. Mietinnön esittelijä, jota tahtoisin samalla onnitella hänen työstään, on viitannut perusteluissaan siihen, että tilanne näillä alueilla, MMA: n piirissä, ei ole suotuisista ennakkoedellytyksistä huolimatta kehittynyt kovinkaan myönteisesti. En ole varma, ovatko lähtökohdat, joista käsin olemme ryhtymässä tilannetta korjaamaan, oikeita. Esittelijä ehdottaa yhtäältä monenlaisia hallinnollisia toimenpiteitä, toisaalta monenlaisia rahoituksellisia toimenpiteitä. Kaipaan hieman voimakkaampaa alueellisten lähtökohtien korostamista, mikä onkin tullut täällä toistuvasti mainituksi muutamien edellisten puhujien puheenvuoroissa. Uskon nimittäin, että suurimmat mahdollisuudet kehitykselle ovat siinä, että jo ennakolta suljetaan pois suuret etäisyydet ja päämääräksi otetaan entistä voimakkaammin näiden alueiden sisällä tehtävä yhteistyö.
Muutamat mietinnön kohdat ja jaksot aiheuttavat minulle siitä huolimatta, että olen itse kehitys- ja yhteistyövaliokunnan jäsen, edelleenkin jonkin verran ongelmia. Sellainen on yhtäältä kysymys unionin kansalaisuuden laajentamisesta, josta täällä nyt puhutaan, mutta johon kytkeytyy hyvin selviä ennakkoehtoja, sellainen on toisaalta kysymys yhteisön talousarviosta rahoitettavasta erillisestä rahastosta, jonka osalta pelkään sitä, että me tavallaan rajoitamme ja sidomme itseämme ja menetämme joustavuuttamme, ja kolmas sellainen asia on yhteystoimistojen perustaminen kaikkiin näihin maihin, mitä pidän niin ikään hallinnollisena lisärasituksena pystymättä näkemään siitä saatavaa hyötyä.

Van Putten
Arvoisa puhemies, myös minä tuen Blaise Aldon tärkeää mietintöä ja haluan kiittää häntä siitä. On oikein, että hän pyytää kiinnittämään huomiota alueisiin, joista kaikki ovat juuri puhuneet, ja hän käsittelee muun muassa kauppaa ja yhdenmukaista kohtelua AKT-maiden kanssa. Mitä tulee rahastoon, myös minulla on kysymyksiä, joita kollegat, kuten rouva Günther, ovat ottaneet aikaisemmin esille. En ole vielä vakuuttunut, onko se oikea ratkaisu.
On silmiinpistävää, miten vahvasti ranskalaiset ovat mukana tässä keskustelussa, ja minä olen ikävä kyllä ainoa alankomaalainen, joka käsittelee tätä aihetta, sillä tämähän koskee myös Alankomaiden Antilleja. On hyvin silmiinpistävää, että tässä salissa ei ole lainkaan brittejä, vaikka heilläkin on merentakaisia alueita. Arvoisa puhemies, on kiinnostavaa, että on olemassa kahdentyyppisiä merentakaisia alueita. Meillä on merentakaisia departementteja sekä merentakaisia maita ja alueita. Merentakaiset departementit ovat vain Ranskan merentakaisia alueita. Meillä Alankomaissa sanotaan, että merentakaiset maat ja alueet ovat jotenkin lapsipuolen asemassa. Niitähän käsitellään hieman toisella tavalla, ja siinä on ehkä nyt vielä paha konflikti puolin ja toisin.
Joskus tämä johtaa omituisuuksiin. Alankomaiden Antilleihin kuuluu saari nimeltä Sint Maarten. Ranskalaisilla on saari nimeltä Saint Martin. Siinä on kysymys ainoastaan saman saaren toisesta puolesta. Meidän puolellamme on lentokenttä, ja Ranskan puoli on Euroopan aluetta. On oikeastaan hämmästyttävää, että kukaan oppinut Alankomaissa tai Ranskassa ei ole kirjoittanut väitöskirjaa siitä, mitä tämä merkitsee esimerkiksi Euroopan tullivalvonnan ja muun kannalta.
Arvoisa puhemies, haluan sanoa lopuksi, että mielestäni meidän täytyy tarkastella merentakaisten maiden ja alueiden kohtelua suhteessa merentakaisten departementtien kohteluun. Jos departementeilla on niin erityinen asema, mitä se merkitsee merentakaisten maiden ja alueiden kannalta? Oikeastaan haluaisin pyytää, että komissio kiinnittäisi tähän myös tulevaisuudessa huomiota - se olisi hyvin tärkeää - herra Aldon mietinnön täydennykseksi.

Mendonça
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, esitän herra Mendes Botan puolesta hänen kantansa, koska hän ei voi olla läsnä.
Uuden kolmikanta-alueellisuuden vahvistaminen, taloudellisten, sosiaalisten ja poliittisten siteiden lähentäminen merentakaisten maiden ja alueiden, AKT-maiden ja Euroopan unionin syrjäisimpien alueiden välillä ei olisi voinut tapahtua otollisempaan aikaan. Kollegamme Aldon mietintö avaa uusia näkymiä uudenlaiselle kehitysavulle. Se luo uuden, tähän asti Lomén yleissopimuksessa, vanhassa EKR: ssä tai rikkaiden maiden ja kehitysmaiden välisissä kahdenvälisissä sopimuksissa määritellystä perinteisestä avusta melkoisesti poikkeavan mallin.
Solidaarisuus heikkenee nykymaailmassa uhkaavasti. Vuonna 1997 julkinen apu ja yhteistyöhön tarkoitetut OECD-maiden yksityiset luotot vähenivät 41 miljardilla dollarilla ja olivat 324 miljardia dollaria eli toisin sanoen vuosikymmenen alhaisimmalla tasolla. Uudet aloitteet ovat tarpeen, ja nämä alueelliset ja osa-alueelliset kumppanuudet voisivat olla investointi, josta kaikki osapuolet voisivat saada näkyvää hyötyä. Merentakaisten maiden ja alueiden sekä syrjäisimpien alueiden institutionalisointi Lomén yleissopimuksessa ja erityisesti niiden liittäminen uusittuun yhteiskokoukseen ansaitsevat tukemme. Samoin tuemme yleisesti tähän mietintöön kuuluvan päätöslauselman esitysten, ajatusten ja ehdotusten laajaa kirjoa.
Mitä tulee erityisesti sellaisiin syrjäisimpiin alueisiin kuten Madeira, Azorit, Kanariansaaret, Réunion, Guadalupe, Martinique tai Guyana, on korostettava sitä, että ne ovat samanaikaisesti sekä unionin aktiivinen raja ja todellisia strategisia keskuksia kauppasuhteiden vahvistamiseksi useilla alueilla että demokratian ja vapauden arvojen edelläkävijöitä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynen valtameren alueilla. Euroopan unionin tulisi muodostaa näillä alueilla valtuuskuntia, joilla olisi hajautetut valtuudet tänään käsiteltyjen alueellisten yhteistyön tukitoimien koordinoimiseksi.

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluan ensimmäiseksi onnitella esittelijää, herra Aldoa, erinomaisesta työstä ja siitä, että hän on välittänyt meille suurella antaumuksella kokemuksensa erityisesti tarkasteltavana olevassa mietinnössä.
Toki eri puolilla maapalloa on olemassa, yhden ja saman alueellisen kokonaisuuden sisällä, AKT-ryhmään kuuluvia valtioita, merentakaisia maita ja alueita, jotka kuuluvat unionin jäsenvaltioille, ja syrjäisiä alueita, jotka ovat kiinteä osa Euroopan unionia.
Jo kolmannesta Lomén yleissopimuksesta lähtien, joka solmittiin vuosiksi 1984-1989, on kypsynyt ajatus yhteistyön vahvistamisesta näiden kolmen asemaltaan erilaisen aluetyypin välillä. Samaan aikaan tulevaa viidettä Lomén yleissopimusta koskevien neuvottelujen kanssa, jotka aloitettiin 30. syyskuuta 1998 Euroopan unionin ja AKT-maiden välillä, ja Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin kanssa aletaan pohtia syrjäisempien alueiden ja merentakaisten maiden ja alueiden tulevaisuutta.
Näihin alueisiin on epäilemättä syytä kiinnittää paljon huomiota ja tehdä tarkka ero niiden välillä. Se, mistä olen samaa mieltä ja mitä aion korostaa tässä yhteydessä, on katastrofien ennaltaehkäisyrahaston merkitys, jota esittelijä korosti, kuten mekin jo teimme pienten saarivaltioiden ilmastonmuutosta käsittelevässä ryhmässä, jonka puheenjohtajana toimin AKT-EU-yhteiskokouksessa. Tiedossahan on, että nämä alueet ovat erityisen haavoittuvaisia ja tarvitsevat siksi meidän panostamme, erityisesti siksi, että tunnemme tarkoin niiden toimintamuodot, joita harjoitetaan pääasiassa rannikkoalueilla ja joilla siksi on ratkaiseva merkitys sekä taloudelle että sosiaalisektorille.
Katson siksi, että herra Aldo on käsitellyt näitä ongelmia erittäin perusteellisesti ja että niitä on siksi syytä tukea voimakkaasti, kun otetaan myös huomioon, että seuraavassa yhteiskokouksessa tullaan hyväksymään tämänsuuntainen kertomus.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, kollegani João de Deus Pinheiro on syvästi pahoillaan siitä, että hän ei pysty puhumaan teille tänä iltapäivänä. Minulla on suuri kunnia toimia hänen sijaisenaan tämän aiheen käsittelyssä, koska komissio kiittää kehitys- ja yhteistyövaliokuntanne tekemää työtä, joka on erityisesti sen dynaamisen esittelijän, herra Aldon ansiota, sekä lausunnon antaneiden valiokuntien työtä, jonka herra Castagnède ja herra Souchet ovat valmistelleet.
Nämä työt ovat johtaneet valiokunta-aloitteiseen mietintöön, johon on tiivistetty monia eri aiheita - rahoitus, kauppa, ihmiset ja geopolitiikka - ja jossa käsitellään moniulotteisesti erilaisessa asemassa olevia maita ja alueita: unionin syrjäisimpiä alueita, neljää merentakaista departementtia, Kanariansaaria, Azoreita ja Madeiraa, Euroopan yhteisöön assosioituneita 20 maata ja aluetta ja AKT-maita, joiden kanssa unioni neuvottelee parhaillaan tulevasta kumppanuussopimuksesta.
Lisäisin vielä - tämä on mielestäni paras kohteliaisuus, joka voidaan sanoa parlamentin jäsenille - että tämä valiokunta-aloitteinen mietintö on rohkea. Siinä vahvistetaan useissa tapauksissa hyvin pitkälle käsitteitä, joista ei ole vielä koskaan päästy yksimielisyyteen. Esimerkkinä mainittakoon luopuminen yksimielisyysmenettelystä toteutettaessa MMA-alueiden assosiointia eli perustamissopimuksen 136 artiklaa tai alueellisia vapaakauppa-alueita Karibialla ja Tyynellä valtamerellä, jotka koskevat AKT-valtioita, merentakaisia alueita ja merentakaisia departementteja. Toinen esimerkki on MMA-alueita varten perustettava erityinen kehitysrahasto, joka sisällytetään talousarvioon. Yksi esimerkki on vielä MMA-alueiden kuuleminen ottamalla ne mukaan AKT-EU-yhteiskokoukseen.
Ajatusten vieminen pitkälle, mullistavien käsitteiden kehittäminen ja rohkeiden ehdotusten tekeminen ovat parhaita palveluksia, joita toimielimenne voi tehdä komissiolle ja neuvostolle.
Komissio on omalla tahollaan ryhtynyt pohtimaan laajasti 20 MMA-alueen tilannetta. Asiakirja toimitetaan parlamentin käsiteltäväksi kehitys- ja yhteistyövaliokunnan välityksellä sen ensi huhtikuussa pidettävän kokouksen yhteydessä. Komissio aikoo kuulla paikallisia toimeenpanijoita pohdintojensa tuloksista. Kuulemisen yhteydessä valiokunta-aloitteisessa mietinnössänne olevista ajatuksista on paljon hyötyä noille paikallisille henkilöille. Ja lopuksi niistä on paljon hyötyä komissiolle, jonka on laadittava ehdotuksia kuulemisten jälkeen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kahviuutteet ja sikuriuutteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lannoyen laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0054/99) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kahviuutteista ja sikuriuutteista (3633/98 - C4-0023/99-96/0117(COD)).

Lannoye
Arvoisa puhemies, pyrin esittelemään tämän aiheen riittävän lyhyesti, jotta voimme päättää sen käsittelyn.
Parlamentiltamme on pyydetty lausuntoa sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta direktiiviksi kahviuutteista ja sikuriuutteista. Muistutan, että kyseessä on yksi seitsemästä elintarvikkeita koskevasta ehdotuksesta. Kahviuutteiden ohella aiheina ovat olleet suklaa, hunaja, hedelmämehut, hillot, maitosäilykkeet ja sokerit, joita käsiteltiin alunperin yhteiskeskustelussa, joka pidettiin lokakuussa 1997. Ne olivat kuitenkin erillisiä direktiiviehdotuksia, joiden taustalla oli tietysti sama yksinkertaistamisen logiikka, jolla pyrittiin helpottamaan kauppaa, mutta näiden seitsemän ehdotuksen kohtalo on ollut erilainen. Ainoastaan tänään käsittelemästämme ehdotuksesta on päästy yksimielisyyteen. Poliittisista ja teknisistä ongelmista ja toimielinten - neuvoston, komission ja parlamentin - välisistä näkemyseroista on todellakin päästy yli parlamentin täydeksi tyydytykseksi, näin voi varmasti sanoa.
Sen jälkeen, kun neuvosto oli hylännyt parlamentin kolme tarkistusta komission kielteisen lausunnon perusteella vahvistamassaan yhteisessä kannassa, parlamenttimme vahvisti ensin tarkistukset toisessa käsittelyssään. Se oli viime syyskuussa. Kaksi kuukautta sen jälkeen neuvosto kieltäytyi jälleen hyväksymästä tarkistuksia, mikä johti sovittelukomitean koolle kutsumiseen.
Mitä tarkistukset koskevat? Kahdella tarkistuksella, joista toinen koskee johdanto-osan kappaletta ja toinen artiklaa, pyrittiin säilyttämään direktiivissä markkinoilla saatavana olevien nimellispainojen valikoiman rajoitusperiaate. Se kuulostaa tekniseltä. Se on itse asiassa vähän enemmän kuin tekninen asia. Tavoitteena on itse asiassa estää kaikki hämäysmahdollisuudet kuluttajien osalta ja kaikki epäreilun kilpailun mahdollisuudet tuottajien osalta. Sanomattakin on selvää, että näitä tarkistuksia kannatettiin laajasti sekä kuluttaja- että tuottajajärjestöissä, mikä ei ole yleistä. Kolmas tarkistus koski vapaiden hiilihydraattien kokonaispitoisuuden tutkimusmenetelmää; Euroopan parlamentti toivoi helmikuussa 1997 hyväksytyn ISO 11292 -standardin eli uusimman käytettävissä olevan menetelmän käyttöönottoa.
Neuvoston, komission, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puheenjohtajan, Ken Collinsin, ja minun itseni välisten teknisten tapaamisten ja kolmen osapuolen vuoropuhelun yhteydessä kävi ilmi, ettei erimielisyys ollut poliittista eikä se johtunut niinkään asiasisällöstä kuin menettelytavoista. Huomasimme siis olevamme yksimielisiä, ja siten sovittelukomiteassa saatiin joulukuussa 1998 aikaiseksi kompromissi, jonka perusteella neuvoston yhteistä kantaa muutettiin seuraavasti: ensinnäkin tekstiin lisättiin uusi johdanto-osan kappale. Johdanto-osan kappaleessa komissio sitoutui tekemään 1. heinäkuuta 2000 mennessä aloitteen kahvi- ja sikurituotteiden nimellispainojen valikoimien sisällyttämisestä painovalikoimia koskevaan horisontaaliseen direktiiviin 80/232. Parlamentin tavoite on siis ilmeisesti saavutettu toisella tavalla, mutta tärkeää on kuitenkin se, että lopputulos on sama.
Toiseksi direktiivin liitteen 1 kohdassa on selvä hiilihydraattipitoisuuksien tutkimusmenetelmiä koskeva viittaus, joka mahdollistaa uusimpien menetelmien käytön tekemättä tekstistä liian joustamatonta rajoittumalla johonkin tiettyyn menetelmään. Tässä kohdassa otettiin huomioon komission näkemykset, jotka olivat mielestämme perusteltuja.
Totean lopuksi, että tämän sovittelun poliittinen tulos on mielestäni täysin tyydyttävä. Ympäristövaliokunta hyväksyi sen myös yksimielisesti, ja parlamentin hyväksyntä on mielestäni tässä tapauksessa välttämätön. Pyydän siis parlamenttia tukemaan tätä mietintöä.

Thyssen
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijää hänen työstään, jota hän juuri esitteli. Tästä on tullut hyvin tekninen asia, joka ei pääse lehtien otsikoihin, mutta joka liittyy kansalaisten jokapäiväiseen elämään, heidän jokapäiväiseen kahvikupilliseensa tai muuhun vastaavaan. Kansalaiset odottavat meiltä oikeutetusti, että käsittelemme myös tällaisia asioita antaumuksella ja perusteellisesti, ja niinhän tässä on itse asiassa tapahtunutkin.
Hyväksyimme toisessa käsittelyssä vielä joitakin tarkistuksia, joista neuvosto ei ollut välittömästi yhtä mieltä. Sovittelu on kuitenkin johtanut lopulta hyvään tulokseen. Kaikki on mennyt lopultakin niin nopeasti, että virallinen sovittelukomitea on ollut vain muodollisuus.
Arvoisa puhemies, PPE-ryhmä on vilpittömästi hyväksynyt nykyisen tuloksen sovittelukomiteassa. Minun ryhmäni luonnollisesti tekee niin myös täällä täysistunnossa. Haluan vain vielä ilmaista toiveikkuuteni siitä, että myös kuuden muun ehdotuksen tapauksessa, joihin esittelijä on periaatteessa viitannut - niihin kuuluu muun muassa suklaa mutta myös muita asioita, jotka olivat mukana meille alun perin esitetyssä paketissa - saavutetaan edistystä ja että pääsemme niiden osalta lopultakin tyydyttävään tulokseen. Haluaisin vielä kuulla komission jäseneltä, onko hänellä tietoa aikataulusta. Milloin me voimme odottaa jotain lisää tässä asiassa, arvoisa komission jäsen? Silloin me voisimme myös suunnitella työmme siinä mielessä hieman paremmin.

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vain kaksi huomautusta. Ensinnäkin: haluaisin onnitella esittelijää ja myös herra Collinsia erittäin hyvistä tuloksista. Olemme saaneet aikaan erinomaisen kompromissin, jota voi todella hyvällä omallatunnolla asettua tukemaan.
Toiseksi: suklaan osalta asia riippuu siitä, onnistuuko neuvosto saamaan asiassa aikaan järkevän kannan. Mahdollisuus tähän ei ole täysin pois suljettu, mutta ajallisesti se ei ole vielä näköpiirissä.
Kolmanneksi: tämä oli lyhin puheenvuoro, jonka olen tähän mennessä täällä pitänyt!

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B4-0020/99).

Kysymys nro 1 Roy James Perry (H-1253/98): Aihe: Tiedotusvälineiden omistuksen keskittyminen
Aikooko puheenjohtaja Saksa puuttua tiedotusvälineiden omistuksen yhä suuremman keskittymisen seurannaisvaikutuksiin, erityisesti niissä tapauksissa, jolloin tämä johtaa hallitsevaan asemaan muilla talouselämän aloilla, esimerkiksi urheilun piirissä?
Sallikaa minun toivottaa tervetulleeksi herra Verheugen ja kehottaa häntä vastaamaan herra Perryn kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, sallinette, että ennen kuin vastaan esittämäänne kysymykseen, totean seuraavaa: puheenjohtajana saanen korostaa neuvoston puolesta erikseen sitä, että neuvosto pitää mielipiteen ilmaisun vapautta mitä suurimassa arvossa, ja tärkeimpiin sen osatekijöihin kuuluu tiedotusvälineiden vapaus. Neuvosto on syvästi vakuuttunut siitä, että mielipiteenvapaus on yksi niistä pilareista, jonka varassa demokratia ja muut yksilönvapaudet ovat, aivan kuten asia on ilmaistu 50 vuotta sitten yleisessä ihmisoikeuksien julistuksessa. Näillä perusteilla jäsenvaltiot ja yhteisö valvovat kukin niille kuuluvan toimivaltansa rajoissa hyvin tarkasti sitä, että mahdollisuus tiedotusvälineiden käyttämiseen taataan poliittisten ja uskonnollisten vakaumusten moninaisuus huomioon ottaen yhteiskunnan kaikilla alueilla.
Mitä tulee neuvoston toimintaan tiedotusvälineiden omistuksen keskittymistä koskevissa kysymyksissä, haluaisin huomauttaa, että neuvostolle ei ole juuri nyt esitetty minkäänlaista tätä aihetta koskevaa komission ehdotusta. Itsestään selvää on, että neuvosto ottaa välittömästi käsitelläkseen sille mahdollisesti esitettävän asiaa koskevan komission ehdotuksen. Tässä yhteydessä haluaisin suunnata herra parlamentin jäsenen huomion siihen tosiasiaan, että aihealue " yritysten omistuksen keskittyminen" kuuluu yhteisön kilpailulainsäädännön piiriin ja siellä erityisesti yrityskeskittymien valvonnasta 21.12.1989 annetun neuvoston asetuksen N: o 4064/89 piiriin. Vastuu tämän asetuksen soveltamisesta kuuluu komissiolle.

Perry
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Olen tietysti kaikkien demokraattien tavoin täysin samaa mieltä niistä näkemyksistä, joiden mukaan demokraattisissa yhteiskunnissa on oltava vapaa lehdistö. Ongelma, johon haluan viitata tällä kysymyksellä, on se, että sanomalehtien omistuksen keskittyminen aiheuttaa joskus lehdistön vapauteen liittyviä ongelmia, erityisesti silloin, kun omistuksen keskittyminen ei rajoitu pelkästään sanomalehtiin vaan ulottuu muillekin talouden aloille. Monet Euroopan kansalaiset ovat huolestuneita nähtyään esimerkiksi BSkyB: n ottavan haltuunsa Manchester Unitedin, ja nähtyään, kuinka suuret mahdollisuudet radio- tai televisiotoimintaa harjoittavilla yrityksillä on solmia sopimuksia tiettyjen jalkapalloseurojen kanssa, sekä Euroopan superliigaa koskevat ehdotukset. Kaikki tämä voi vaarantaa urheilun vapauden toteutumisen siinä muodossa kuin se on toteutunut tähän saakka. Haluaisin uskoa, että neuvosto puuttuu asiaan, kun komissio on laatinut asiasta kertomuksen.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, ymmärrän täysin tämän huolen. Minun on kuitenkin viitattava vielä kerran siihen, että tässä on kysymys kilpailulainsäädäntöön liittyvästä kysymyksestä. Sitä varten meillä on Euroopan unionin piirissä selkeät oikeudelliset perusteet ja siihen liittyvien säännösten soveltamisesta, asetusten täytäntöönopanosta, vastaa komissio. Tätä kysymystä on käsiteltävä komissiossa ja siinä on meneteltävä asian vaatimalla tavalla. Toistan vielä neuvoston olevan valmis ottamaan tämän aiheen käsiteltäväkseen, mikäli komissio osoittaa sitä koskevan hankkeen neuvostolle.

Puhemies

Kysymys nro 2 Hans Lindqvist (H-1254/98): Aihe: Maaseudun autioituminen Ruotsissa
Maaltapako ei Ruotsissa sitten 1960-luvun ole ollut vilkkaampaa kuin nyt. Väestö on vähentynyt Ruotsin 280 kunnasta noin 210: ssä, lähinnä Keski- ja Pohjois-Ruotsin sisäosissa. EU-jäsenyyden piti vahvistaa aluepolitiikkaa, niin että koko maa voisi kehittyä. Tosiasiassa kävi kuitenkin toisin. Nykyistä kehitystä ei voida hyväksyä. Voiko neuvosto antaa jotain toivoa niille Ruotsin alueille, joihin maaltapako nyt kohdistuu? Ruotsi saa nyt takaisin 21 miljardin Ruotsin kruunun suuruisesta jäsenmaksustaan noin 4 miljardia kruunua. Kasvaako vai pieneneekö tämä summa vastedes?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Lindqvistin kysymykseen.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, neuvosto on selvillä maaltapaon ongelmista, joita esiintyy ennen kaikkea tietyillä unioniin alueilla, ja se on pannut aina suurta painoa toimenpiteille, joiden tarkoituksena on elinkelpoisen väestörakenteen säilyttäminen maaseudulla. Mitä sitten tulee yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisen yhteyteen liittyviin näkökohtiin, neuvosto aikoo suunnitella Agenda 2000: een liittyvistä ehdotuksista käytävien neuvottelujen osana eurooppalaisen maatalousmallin, jota on kehitettävä tulevaisuudessa edelleen, nimittäin mallin monipuolisiin toimintoihin perustuvasta, kestävästä ja kilpailukykyisestä maataloudesta, joka ulottuu koko yhteisön alueelle, siis myös sellaisille alueille, joilla on erityisongelmia, aivan kuten te, hyvä parlamentin jäsen, toitte kysymyksessänne esille.
Neuvosto tunnustaa sen, että maaseudun kehittämiseen tähtäävä politiikka on keskeisessä roolissa silloin, kun tarkoituksena on kyetä käyttämään hyväksi kaikki mahdollisuudet elävän maaseuturakenteen säilyttämiseksi koko Euroopan unionin alueella. Aluepolitiikan osana Ruotsi saa tällä hetkellä rakennetukea harvaan asutuimmille alueilleen. 31. joulukuuta 1999 asti rakennerahastot, kalatalouden ohjauksen rahoitusväline (KOR) ja Euroopan investointipankki edistävät kukin omalla tavallaan ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluvan päämäärän eli niin kutsutun tavoitteen 6 toteuttamista. Tämän tavoitteen tarkoituksena on kehityksen ja rakenteellisen sopeutumisen edistäminen erityisen harvaan asutuilla alueilla. Tätä sääntelyä ollaan parhaillaan tarkistamassa, mistä muuten on määrätty Ruotsin liittymisasiakirjaan liitetyn pöytäkirjan N: o 6 toisessa perustelussa, rakennerahastojen uudistusta koskevien komission ehdotusten osana.
Komissio ehdottaa, että vuosina 2000-2006 tavoitteen 6 alueiden hyväksi tehtäviä rahastointerventioita jatketaan tavoitteen 1 puitteissa. Voin ilmoittaa teille, herra Lindqvist, neuvostossa meneillään olevien keskustelujen vaiheesta sen verran, että tätä komission ehdotusta vastaan on esitetty toinen, jäsenvaltioiden tekemä ehdotus, josta ei vielä ole tehty päätöstä. Tähän ehdotukseen sisältyy se, että tähänastinen tavoite 6 säilyisi ennallaan ja tukitoimia jatkettaisiin. Tästä tullaan päättämään Agenda 2000: ta koskevan kokonaispaketin yhteydessä, josta tein selkoa tänään iltapäivällä käydyssä keskustelussa.

Lindqvist (ELDR).
Monet kiitokset vastauksesta. Olemme tänään saaneet nähdä havainnollisen esimerkin Euroopan tässä osassa vallitsevasta todellisuudesta, kun ranskalaiset maanviljelijät ovat osoittaneet mieltään hengissä pysymisen ja toimeentulon puolesta. Ruotsissa vallitsee aivan samanlainen tilanne, erityisesti Pohjois-Ruotsissa. Kolme, neljä maatilaa lakkauttaa toimintansa joka päivä. Juuri pienten maatilojen, joilla on 15-20 lehmää, on lakkautettava toimintansa. Ihmiset joutuvat muuttamaan suurkaupunkeihin, erityisesti Tukholman, Malmön ja Göteborgin alueille. Näin voimakasta sisämaan kunnista tapahtuvaa muuttoliikettä ei Ruotsissa ole ollut sitten 60-luvun. Ruotsin 279 kunnasta 211 kärsii muuttotappiota; kaikki nämä kunnat sijaitsevat sisämaassa.
Minulla on tavoitetta 6 koskeva lisäkysymys. Voiko neuvosto antaa mitään lisätietoja siitä, saammeko säilyttää tavoitteen 6 Ruotsissa ja Suomessa, ja tullaanko tavoitteeseen 6 liittyvät kriteerit siirtämään tavoitteen 1 uusiin kehyksiin? Olisin kiitollinen, jos saisin vastauksen tähän kysymykseen.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, olemme täysin selvillä tästä ongelmasta. Olin itsekin vastikään viime sunnuntaina Tukholmassa kuulemassa Ruotsin hallituksen seikkaperäistä selvitystä tästä ongelmakentästä, ja toistan, että komission ehdotusta vastaan on tehty toinen ehdotus ja että siitä ollaan vasta päättämässä. Vasta kun on saatu päätetyksi siitä, mitä keinoja rakenteelliseen tukeen on tulevaisuudessa käytettävissä harvaan asutuilla alueilla, eikä vain, niin kuin aivan oikein sanoittekin, Ruotsissa ja Suomessa, vaan myös unionin muissa osissa, vasta sitten voidaan päättää siitä, miten siihen tarvittava ohjelma olisi muovattavissa konkreettiseen muotoon.

Bonde
Voisiko neuvoston puheenjohtaja varmistaa, että parlamentti saa kaikki tiedot jokaisesta tuesta, jota maataloudentukirahastoista maksetaan, jotta voimme tehdä jotain sille, että 80 % maanviljelijöistä saa 20 % tuista, kun taas 20 % maanviljelijöistä saa 80 % EU: n kassasta maksetuista tuista, ja että näiden 20 %: n tulojen yhteenlaskettu määrä on pienempi kuin se summa, jonka me kuluttajat ja veronmaksajat maksamme tukena, toisin sanoen että suuri määrä rahaa katoaa matkalla?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, en usko, että minun tarvitsee selvittää teille, millä tavalla Euroopan unionin nykyinen yhteisen maatalouspolitiikan järjestelmä on syntynyt ja millä tavalla se on kehittynyt. Se perustuu päätöksiin, jotka on tehty aiemmin, ja juuri tällä hetkellä meillä on edessämme eurooppalaisen maatalouspolitiikan uudistus, jossa on päämääränä tehdä Euroopan maataloudesta kilpailukykyisempää, tuottavampaa, kestävämpää, ekologisesti vastuullisempaa. Meillä on käsiteltävänä tätä koskevat komission ehdotukset ja niiden osalta pätee se, mitä juuri edellä sanoin: neuvostossa vallitsee jäsenvaltioiden kesken hyvin erilaisia näkemyksiä siitä, millaiseksi maatalouspolitiikan uudistuksen pitäisi loppujen lopuksi muotoutua. On jopa sellaisia jäsenvaltioita, joiden näkemyksen mukaan ei pitäisi muuttaa yhtään mitään.
Odotan maatalousministerien neuvostolta, jonka on määrä kokoontua 22. 24. päivänä, ensimmäisiä tietoja siitä, millaisena asiasta vastaavat ministerit tässä alan neuvostossa näkevät eurooppalaisen maatalouspolitiikan tulevaisuuden. Tänään on vielä liian aikaista. En voi vastata teille tähän kysymykseen tänään, koska sitä koskevia päätöksiä ei ole vielä tehty.

Martin, David
Ymmärrän, että neuvoston puheenjohtaja ei voi ennakoida rakennerahastouudistusten lopputulosta, mutta voisiko hän pyytää muita neuvoston jäseniä kiinnittämään huomiota siihen, että parlamentissa ollaan vakavasti huolestuneita siitä, että tavoitetta 1 koskeva komission ehdotus - siis se, että sovelletaan tiukkaa 75 %: n BKT-rajaa - on epäreilu joitakin yhteisön alueita kohtaan. Jos alueelliseksi esimerkiksi otetaan oman maani Skotlannin ylämaat ja saaret, huomataan, että ne ovat hyvin suurelta osin maaseutua, jota uhkaa yhä suurempi väestökato. Koska alueen BKT on yli 75 % yhteisön keskiarvosta, se näyttää olevan juuri sellainen alue, jota meidän olisi puolustettava tässä uudistuksessa. Jos kuitenkin pidämme kiinni komission tiukasta 75 %: n rajasta, tämä alue jää ulkopuolelle.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, olen hyvin mielelläni valmis vastaamaan tähän teidän toiveeseenne ja kiinnittämään neuvoston huomion mainitsemaanne näkökohtaan. Tuskin kuitenkaan yllätytte, kun sanon, että yksi jäsenvaltioista on jo tehnyt niin hyvin voimallisesti ja tekee niin edelleenkin, joten tämä ongelma on erittäin hyvin neuvoston tiedossa.
Minun on kuitenkin lisättävä, että tähänastiset neuvottelut osoittavat, että neuvoston piirissä vallitsee erittäin laaja enemmistö sen puolesta, että 75 %: n kriteerin soveltamisessa tavoitteen 1 alueiden osalta olisi noudatettava hyvin, hyvin ankaria mittapuita. Näin myös siksi, että on nimenomaan monia alueita, jotka jäävät vain hyvin niukasti sen alapuolelle ja myös muutamia, jotka vain niukasti ylittävät sen. Olen havainnut, että tällä hetkellä vallitsee mielipidesuuntaus, jonka mukaan, kuten sanottua olisi pidettävä jatkossakin kiinni kyseisen kriteerin ankarasta soveltamisesta. Tämä ongelma on joka tapauksessa neuvoston tiedossa. Aion huolehtia siitä, että parlamentin yhtä hyvin kuin teidänkin pohdintanne tulevat otettua jatkoneuvotteluissa huomioon.

Puhemies
Nyt pitäisi käsitellä yhdessä kysymyksiä nro 3 ja 4. Kysymys nro 4 kuitenkin jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Kysymys nro 3 Christine Margaret Oddy (H-0001/99): Aihe: Amnesty International ja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikka
Onko neuvosto tietoinen siitä, että Amnesty International aikoo julkaista ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotisjuhlan johdosta selvityksen EU: n ihmisoikeuspolitiikasta? Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä arvioidakseen tätä selvitystä, jotta se voisi käyttää selvityksen keskeisimpiä suosituksia EU: n ihmisoikeuspolitiikan konkretisoimiseksi?
Herra Verheugen, teillä on puheenvuoro vastataksenne rouva Oddyn kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, neuvosto pitää kansalaisjärjestöjen ihmisoikeuksien alalla tekemää työtä erittäin merkittävänä. Se pitää kansalaisjärjestöjen asiassa edustamia mielipiteitä ja suosituksia suuressa arvossa ja pyrkii huolehtimaan yhteyksien ylläpitämisestä ja kokemusten vaihdosta näiden kanssa. Tämä koskee myös kysymystä siitä, miten Euroopan unionin harjoittamaa ihmisoikeuspolitiikkaa voitaisiin parantaa entisestään.
Tässä mielessä haluaisin muistuttaa siitä, että joulukuussa 1998 silloinen neuvoston puheenjohtajamaa esitteli ihmisoikeuskysymyksiä käsittelevälle YUTP-työryhmälle rouva Oddyn mainitseman Amnesty Internationalin raportin. Neuvosto on samaa mieltä siitä Amnesty Internationalin esittämästä näkemyksestä, että on tärkeää ponnistella jatkuvasti EU: n ihmisoikeuspolitiikan edelleen kehittämisen puolesta. Neuvosto aikoo osoittaa näiden pyrkimystensä yhteydessä huomiota myös Amnesty Internationalin taholta tulleille ehdotuksille.
Neuvosto viittaa ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50. vuosipäivän johdosta 10. joulukuuta 1998 julkistettuun julkilausumaan, jonka Euroopan neuvosto lopuksi vahvisti. Tämä 10. Joulukuuta 1998 annettu julkilausuma sisältää lukuisia käytännön toteutusta koskevia ehdotuksia, joiden lopullisesta muodosta neuvosto aikoo neuvotella tulevina kuukausina. Tätä koskeva toimeksianto hyväksyttiin yleisten asioiden neuvostossa 25. tammikuuta 1999.
Joulukuun 10. päivän 1998 julkilausumaan sisältyvien käytännön toteutusta koskevien asiakohtien noudattaminen jatkossakin on tärkeä osa puheenjohtajamaan työohjelmassa. Tähän kuuluu myös kysymys EU: n vuosittaisesta ihmisoikeuskysymyksiä käsittelevästä kertomuksesta.
Tärkeä asema työohjelmassa on sen lisäksi Yhdistyneiden Kansakuntien piirissä toteutettavilla pyrkimyksillä saattaa voimaan EU: n maa- ja aihekohtaiset ihmisoikeuspoliittiset kannat. Tähän kuuluvat tärkeät kysymykset Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeusmekanismien uudistamisesta ja maailman rasismin vastaisen konferenssin valmistelusta.

Oddy
Haavoituin taistelussa tänne tullessani, ja minut jopa kaadettiin, ja siksi odotankin parempaa vastausta kuin se, jonka sain komissiolta eilen.
Haluaisin tietoja asemyyntiä koskevista EU: n menettelysäännöistä. Haluaisin tietää, onko näihin sääntöihin hyväksytty yhteinen sotavarusteluettelo, kuinka monta lupaa on evätty ja miten neuvosto ja jäsenvaltiot edistyvät tällä alalla? Kuten sanoin, odotan parempaa vastausta kuin se, jonka sain eilen ja joka oli surkea.

Verheugen
Ei, tähän en voi enkä myöskään halua vastata ennen muuta hyvin periaatteellisista syistä. En pysty näkemään mitenkään yhteyttä tämän kysymyksen ja esitetyn lisäkysymyksen välillä. Puheenjohtajamaa ei ole voinut olla valmistautunut tähän kysymykseen. En ole valmis antamaan teille näin herkkäluonteisessa asiassa vastausta niin sanotusti tältä seisomalta. Olen mielelläni valmis vastaamaan teille kirjallisesti. Mutta kuten sanottu, en pysty näkemään yhteyttä lisäkysymyksen ja varsinaisen kysymyksen välillä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen. Rouva Oddy, toista puheenvuoroa ei ole mahdollista käyttää. Tiedätte aivan hyvin, että kyselytunnilla voi käyttää yhden ainoan puheenvuoron. Käsittääkseni herra Verheugen lupautui antamaan teille kirjallisen vastauksen. Voitte jatkaa aiheen käsittelyä herra Verheugenin kanssa herra Verheugenin teille lupaaman kirjallisen vastauksen välityksellä. Minun on kuitenkin työjärjestyksen nojalla pakko jatkaa kyselytuntia.

Puhemies

Kysymys nro 5 James L.C. Provan (H-0004/99): Aihe: Humanitaarinen apu Venäjän kansalle
Parlamentin 19. marraskuuta 1998 hyväksymässä päätöslauselmassa humanitaarisesta avusta Venäjän kansalle kiinnitettiin huomiota tuberkuloosin puhkeamiseen venäläisissä vankiloissa, joissa jopa 15 % vangeista kantaa tautia.
Aikooko neuvosto kehottaa, että komissio ehdottaa toimintasuunnitelmaa, jolla pyritään estämään tuberkuloosin tarttuminen taudinkantajista muuhun Venäjän väestöön, naapurikansoihin ja ennen pitkää myös Euroopan unionin kansalaisiin?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Provanin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, Euroopan neuvosto on Wienissä pitämässään kokouksessa vahvistanut unionin solidaarisuuden Venäjälle ja sen asukkaille tämän parhaillaan menossa olevan talouskriisin aikana. Tästä syystä neuvosto on 17. joulukuuta 1998 päättänyt laajamittaisesta ohjelmasta maataloustuotteiden toimittamiseksi Venäjälle. ECHO on antanut vuodesta 1991 lähtien 50 miljoonaa ecua Venäjälle humanitäärisiin tarkoituksiin.
Vuonna 1998 käytettäväksi varatuista varoista on jäljellä vielä 4, 8 miljoonaa ecua. Sen jälkeen, kun oli tutkittu, millä alueilla asukkaiden hätä oli suurin, päätettiin ryhtyä ponnistelemaan ensi sijassa tuberkuloosiongelman ratkaisemiseksi, erityisesti vankiloissa. Euroopan parlamentin 19. marraskuuta 1998 antamassa päätöslauselmassa ilmaistut huolenaiheet ja parlamentin jäsenen esittämät huolenaiheet ovat niin ollen rajoituksetta myös komission ja neuvoston yhteisenä huolena.
Sen jälkeen, kun tuberkuloosi alkoi levitä uudelleen kehitysmaissa, tuli ennen kaikkea vankiloista tämän sairauden tartuntapesäkkeitä. Venäjällä tartuntojen määrä on maailman korkein, 1 % koko asukasmäärästä. Venäläiset vankilat ovat tupaten täyteen ahdettuja. Monissa rangaistuslaitoksissa jopa 10 %: lla vangeista on tautitartunta. Tästä syystä komissio on päättänyt käyttää vuoden 1998 talousarviosta vielä jäljellä olevista 4, 8 miljoonasta ecusta suurimman osan eli 4, 24 miljoonaa ecua tuberkuloosin torjuntaan tarkoitettuihin hankkeisiin.
Totuttuun tapaan ECHOn apu toimitetaan perille unionin alueella toimivien kansalaisjärjestöjen, Yhdistyneiden Kansakuntien toimipisteiden ja kansainvälisten humanitääristen järjestöjen välityksellä.

Provan
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvin kattavasta vastauksesta. Olen huolestunut tuberkuloosista ja minusta oli mukava saada tietää, että neuvosto on päättänyt ohjata suuren osan rahoituksesta käytettäväksi tähän tarkoitukseen, koska kyseessä voi olla vakava ongelma.
Tarkasteltaessa muita näkökohtia, jotka liittyvät Venäjälle mahdollisesti parhaillaan lähetettäviin maataloustuotteisiin, uskon, että ohjelman tällä osa-alueella sallitaan paikalle lähetettävän ruoka-avun myyminen paikallisilla markkinoilla käypään markkinahintaan. Suurin ongelma on kuitenkin se, että ihmisillä ei ole varaa maksaa siitä. Taloudessa ei tällä hetkellä liiku riittävästi rahaa, ja se on suuri ongelma.
Mitä takeita neuvosto voi näin ollen antaa meille siitä, että kaikki Euroopan unionista Venäjälle lähetettävät tuotteet todella päätyvät apua tarvitseville ihmisille?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, otitte esille erittäin vaikean ongelman, jota neuvosto on tosiaan käsitellyt perinpohjaisesti hyvin vakavassa hengessä käydyssä keskustelussa. Mehän olemme tässä sen ongelman edessä, että me näemme tässä yhtäältä humanitaarisen velvoitteen ja haluamme auttaa, mutta toisaalta tiedämme, että maassa, jonne haluamme apua antaa, törmäämme rakenteisiin, jotka ovat monesti avun päämääriin nähden vastakkaisia. Neuvosto on sen vuoksi antanut komissiolle jo ennakolta poliittiset suuntaviivat, joissa määrätään, että näiden Venäjälle suuntautuvien toimitusten yhteydessä on huolehdittava siitä, että ne ohjautuvat todella eniten apua tarvitsevien hyväksi, että niillä ei hävitetä maassa vielä jäljellä olevia toimivia elintarvikehuollon rakenteita ja että ne edistävät osaltaan omavaraisen, väestön elintarpeiden huollon tulevaisuudessa takaavan politiikan kehittymistä. Tämä on se, mitä neuvosto on halunnut. Tällaisten poliittisten edellytysten toteuttaminen käytännön avustustoiminnassa on osoittanut äärimmäisen vaikeaksi tehtäväksi. Tämä on syy siihen, miksi neuvoston täytyy oman vakaan käsitykseni mukaan ottaa tämä aihepiiri pikapuolin uudelleen käsiteltäväkseen.

Puhemies

Kysymys nro 6 Giorgos Dimitrakopoulos (H-0006/99): Aihe: Kyproksen turvallisuus
Kun otetaan huomioon, että EU ja erityisesti jotkut jäsenvaltiot vastustivat Kyproksen hallituksen alkuperäistä suunnitelmaa sijoittaa saarelle S-300-ohjuksista koostuva maasta ilmaan ammuttavien ohjusten järjestelmä ja onnittelivat sittemmin Kyprosta sen päätöksestä peruuttaa suunnitelma, miten Kyproksen tulisi neuvoston mukaan parantaa turvallisuuttaan?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Dimitrakopoulosin kysymykseen.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, keino, jolla Kypros voi parantaa turvallisuuttaan, on Euroopan unionin käsityksen mukaan edelleenkin pyrkiminen poliittiseen ratkaisuun saaren jakamista koskevassa ongelmassa. Tässä Kypros voi jatkossakin luottaa saavansa Euroopan unionin sekä koko valtioiden yhteisön täyden tuen. Euroopan unionin käsityksen mukaan Kyproksen varustelutaso on jo nyt ylimitoitettu, mistä seuraa se todellinen vaara, että jommankumman osapuolen jokaiseen lisävarustelutoimeen vastataan heti samalla mitalla vastapuolen taholta ja että tällä tavoin turvallisuus ei suinkaan lisäänny vaan vähenee. Sen vuoksi Euroopan unioni on, kuten herra parlamentin jäsenkin mainitsi, pitänyt myönteisenä presidentti Kleridesin päätöstä olla sijoittamatta S-300-ohjuksia Kyprokselle. Tämä päätös oli tärkeä merkki Kyproksen ylimitoitetun varustelutason purkamista silmällä pitäen ja Euroopan unionissa toivotaan, että kumpikin osapuoli toteuttaa vielä muitakin tämänsuuntaisia toimia.
Päätös olla sijoittamatta ohjuksia on poistanut yhden aiheen saarella vallinneisiin jännityksiin. Neuvosto uskoo, että se voi osaltaan auttaa edistymistä kohti Kyproksen kiistan oikeudenmukaista ja kestävää ratkaisua. Euroopan unioni on asettunut päättäväisesti kannattamaan Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmia 1217 ja 1218 ja se tukee täysin YK: n pääsihteerin Kyproksen erityislähettilään sijaisen parhaillaan toteuttamia ponnisteluja.

Dimitrakopoulos (PPE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvoston edustajaa hänen vastauksestaan. Haluaisin kuitenkin ottaa esiin kaksi täydentävää kohtaa.
Ensiksi, arvoisa neuvoston edustaja mainitsi kummankin osapuolen täydentävät toimenpiteet ja lisätoimenpiteet. Haluaisin siis kysyä, mitä tähänastisten lausuntojen mukaan ovat ne toimenpiteet, joita neuvosto odottaa Turkin puolelta.
Toiseksi, onko ajateltu, että samalla, kun Kypros liittyy Euroopan unioniin, se voisi liittyä myös Natoon, jolloin turvallisuusongelma voitaisiin ratkaista tällä tavoin, tai edes että Kyprokselle voitaisiin sijoittaa Nato-joukkoja, jotta turkkilaiset ja muut saarella nyt olevat sotajoukot voisivat poistua?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, neuvoston tärkein vaatimus Kyproksen turkkilaiselle osapuolelle on se, että sen olisi oltava viimeinkin valmis osallistumaan jäsenyysneuvotteluihin. Kuten tiedätte, Euroopan unionin poliittisena strategiana on se, että aloittamalla jäsenyysneuvottelut Kyproksen kanssa se pyrkii saamaan aikaan katalysaattorivaikutuksen, jonka tarkoituksena on myötävaikuttaa poliittisen ongelman ratkaisemiseen ja viime kädessä jopa saada suoranaisesti aikaan tämä ratkaisu.
Tämä toive ei ole käynyt toistaiseksi toteen, mutta turkkilaiselle osapuolelle esitetty vaatimus osallistua täysipainoisesti neuvotteluihin pysyy entisenlaisena ja kaikessa selkeydessään voimassa. Muutoin turkkilaiseen osapuoleen kohdistuu ilman muuta vaatimus siitä, että sen tulee pidättyä sotilaallisista toimista ja pyrkiä varustelun purkamisella vaikuttamaan omalta osaltaan tilanteen lievenemiseen. Kyproksen esittämistä Natoon liittymistä koskevista pohdinnoista tai vastaavasti Naton piirissä esitetyistä pohdinnoista, jotka koskevat Kyproksen mahdollista liittymistä, en pysty antamaan teille mitään tietoja, sillä edustan Euroopan unionin puheenjohtajamaata enkä Naton neuvostoa.

Puhemies

Kysymys nro 7 José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (H-0008/99): Aihe: Yhdysvaltain hallituksen uudet Kuuban saartoon liittyvät toimenpiteet
Yhdysvaltain hallitus on päättänyt keventää Kuuban saartoehtoja sallimalla perheyrityksille ja kansalaisjärjestöille elintarvikkeiden ja maataloustuotteiden viennin maahan. Niin ikään se on lisännyt suoria lentoyhteyksiä Kuubaan, ottanut jälleen käyttöön suorat postipalvelut sekä antanut mahdollisuuden lähettää maahan rahaa. Nämä Yhdysvaltain äskettäin ilmoittamat toimenpiteet ovat jatkoa presidentti Clintonin hallinnon viime vuoden maaliskuussa käynnistämille toimille, ja niillä tulee olemaan erittäin kauaskantoiset vaikutukset. Miten tärkeinä neuvosto niitä pitää?
Pitäisikö neuvoston mielestä näitä toimenpiteitä tarkkailla 15. toukokuuta 1998 järjestetyssä transatlanttisessa huippukokouksessa tehtyjen sopimusten valossa? Uskooko neuvosto, että Yhdysvaltain Kuuba-politiikan uusi suunta muuttaa Euroopan unionin kantaa eksterritoriaalisiin lakeihin?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Salafrancan kysymykseen. Teillä on puheenvuoro.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, neuvosto ei ole käsitellyt teidän esille ottamaanne aihepiiriä. Siitä huolimatta voin sanoa teille siitä jotakin. Neuvosto vahvistaa kannan, jonka se omaksui EU: n ja USA: n välisessä Lontoon huippukokouksessa toukokuussa 1998 tehtyihin sopimuksiin. Neuvosto totesi tuolloin: päättäväinen pidättyminen oikeudellisilla tai periaatteellisilla syillä perustelluista välillisistä kauppasaarroista ja lainsäädännöstä, joilla on eksterritoriaalisia ja taannehtivia vaikutuksia.
Neuvosto pitää Yhdysvaltain hallituksen uusia toimia myönteisinä. Kuitenkin vaikka tästä käy ilmi USA: n joustavampi suhtautuminen Kuubaan, neuvosto pahoittelee sitä, että Yhdysvaltain ja Kuuban välinen kauppasaarto jää voimaan. Sen kaltaiset toimet eivät ole paras väline demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioituksen edistämiseksi. Neuvosto pitää edelleen oikeana pyrkimystä vuoropuheluun Kuuban kanssa, kuten asia on ilmaistu yhteisessä kannassamme joulukuussa 1969, sekä sitä, että tuetaan sen rauhanomaista siirtymistä kohti moniarvoista demokratiaa, ihmisoikeuksien ja ihmisten perusvapauksien kunnioitusta ja kestävää talouskasvua.
Lontoon huippukokouksessa 18. toukokuuta 1998 EU: n ja USA: n välillä tehtyjen sopimusten täytäntöönpano on yhä EU: n ensisijaisia tavoitteita. Yhdysvaltain hallituksen ponnisteluista huolimatta asiassa ei ole kuitenkaan tällä hetkellä saavutettu vielä sellaista edistymistä, joka olisi johtanut USA: n pakotepolitiikan perusteelliseen uudelleensuuntautumiseen.

Salafranca Sánchez-Neyra
Kun olen kiittänyt arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa siitä, että hän esitti arvionsa toimenpiteistä, haluaisin esittää lisäkysymyksen.
Kysymys on seuraavanlainen: te tiedätte, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että transatlanttisessa huippukokouksessa tehtyjen sopimusten puitteissa komission jäsen Brittan ja Clintonin hallinto pääsivät sopimukseen siitä, että Euroopan unioni peruuttaisi Maailman kauppajärjestön tuomioistuimelle esittämänsä kantelun, ja toinen sopimus koski juuri sitä, että Yhdysvallat muuttaisi Helms-Burtonin lain IV lukua.
Ollessaan parlamentin ulkoasiain valiokunnan kuultavana herra Brittan vahvisti erääseen kysymykseeni vastatessaan, että ellei Yhdysvaltain kongressi muuttaisi lain IV lukua, olisi mahdollista esittää uudestaan kantelu Maailman kauppajärjestön tuomioistuimelle.
Yhtyykö neuvosto tähän näkemykseen? Mikäli näin on - lopetan aivan heti, arvoisa puhemies - missä määräajassa se tapahtuisi?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, kyllä, puheenjohtajamaalla on tästä kysymyksestä yhtäläinen näkemys komission kanssa. En pysty sanomaan teille juuri tällä hetkellä vielä mitään kyseisestä ajanjaksosta, sillä neuvostossa ei ole siitä vielä päätetty. Itse olen sitä mieltä, että tämän pitäisi tapahtua viimeistään kuluvan vuoden kesäkuussa pidettävän eurooppalais-amerikkalaisen huipputapaamisen yhteydessä.

González Álvarez
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitämme teitä tiedoista, mutta kertoisin silti lisäksi erään uuden tiedon, jonka me kaikkia poliittisia ryhmiä edustavista jäsenistä koostuvassa ryhmässä saimme tällä viikolla. Tämä työryhmä vastustaa saartoa - ja luonnollisesti myös Helms-Burtonin lakia, joka pahentaa sitä - ja se vieraili Kuubassa.
Kuuban viranomaiset näyttivät meille eräässä tapaamisessa yhdysvaltalaisten maanviljelijöiden lähettämää kirjettä. Nämä maanviljelijät painostavat herra Clintonia, jotta he voisivat näiden Yhdysvaltain hallituksen viimeaikaisten joustotoimenpiteiden puitteissa myydä tuotteitaan suoraan pienille kuubalaisyrityksille tai Miamissa olevien kuubalaisten sukulaisille.
Ehdotan, että harkitsisitte sitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja - sanoitte juuri, että tilannetta on arvioitava kesäkuussa - että voi olla ristiriitaista, että yhdysvaltalaiset maanviljelijät voivat ongelmitta myydä tuotteitaan kuubalaisille ja kuitenkin meidän eurooppalaisten on hyvin vaikea käydä kauppaa ja solmia normaaleja suhteita Kuubaan Helms-Burtonin lain takia ja saarron takia, joka - kuten te erittäin hyvin tiedätte, arvoisa neuvoston puheenjohtaja - on laiton ja Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmien vastainen.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, olen teille näistä tiedoista erittäin kiitollinen ja tekisitte itse asiassa erittäin suuren palveluksen, jos voisitte toimittaa - kuten ennalta on ilmoitettu - vastaavat asiakirjat neuvoston käyttöön, niin että se voi ottaa ne huomioon tarvittavissa päätöksentekoprosesseissaan. Poliittista arviota en haluaisi juuri nyt asiasta esittää, ennen kuin olen nähnyt asiaan liittyvät asiakirjat. Tämän te varmasti ymmärtänette. Kuitenkin myös tästä menettelystä, jota te juuri kuvasitte, on tarkoitus keskustella viimeistään kesäkuussa pidettävässä EU: n ja USA: n välisessä huipputapaamisessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen.
Kysymykset nro 8, 9 ja 10 jätetään käsittelemättä, koska aiheet ovat jo tämän istuntojakson esityslistalla.

Puhemies

Kysymys nro 11 Esko Olavi Seppänen (H-0016/99): Aihe: Wassenaar-järjestely
Ns. Wassenaar-järjestelyn piiriin on joulukuun alussa tehdyn päätöksen mukaan sisällytetty myös salaus- eli kryptaustuotteet. EU ei ole Wassenaar-osapuoli, mutta nyt on EU: n valmisteltavaksi annettu asiaa koskeva direktiiviehdotus. Miten neuvosto perustelee sen, että salaustuotteilla ei voida käydä vapaakauppaa ja pitääkö neuvosto Wassenaar-päätöstä WTO-sopimuksen mukaisena?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Seppäsen kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen, Wassenaar-järjestelyn puitteissa salaustuotteet ovat aina kuuluneet vientivalvonnan piiriin. Sopimusvaltioiden välisessä kokouksessa, joka pidettiin 2. ja 3. joulukuuta 1998, Wassenaar-järjestelyn 33 sopimusvaltiota päätti ainoastaan salaustekniikkoja - niin sanottuja kryptaustuotteita - koskevan vientivalvonnan uusista määräyksistä. Siinä yhteydessä vientivalvontaa lievennettiin ja estettiin kryptausrajoitusten sisällyttäminen siihen. Siinä suhteessa nimenomaan järjestelmään kuuluvat EU: n jäsenvaltiot pyrkivät estämään määräykset, jotka estävät vapaakauppaa.
On oikein, että Euroopan unioni ei ole Wassenaar-järjestelyn sopimusosapuoli. Jäsenvaltioiden keskeisten turvallisuuteen liittyvien etujen suojelemiseksi ja niiden kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi tällä hetkellä käytössä on integroitu järjestelmä, johon neuvosto, komissio ja jäsenvaltiot kulloistenkin tehtäviensä mukaisesti osallistuvat. Neuvosto valmistelee parhaillaan Wassenaar-päätösten toteuttamista. Tässä yhteydessä neuvoston päätöstä 94/942/YUTP on määrä muuttaa, ja siten luettelo asetuksen EY/3381/94 mukaisesti vientivalvonnan piiriin kuuluvista kaksikäyttötuotteista täytyy mukauttaa. Tässä on kyse kaksikäyttötuotteita koskevasta asetuksesta. Neuvosto pyrkii siihen, että uusi luettelo voi tulla voimaan 1. huhtikuuta 1999.

Seppänen
Arvoisa neuvoston edustaja, ymmärsinkö oikein, että te sanoitte Wassenaar-neuvostossa 2. 3. joulukuuta 1998 päätetyn kryptaustuotteiden eli salaustuotteiden kaupan vapauttamisesta? Jos te niin sanoitte, te olette väärässä. Silloin kiristettiin näiden tuotteiden lupamenettelyä ja Euroopan unionin jäsenmaat myöntyivät USA: n vaatimuksiin erityisesti vakoilutoiminnan vaikeuttamisen estämisestä. Kryptaustuotteita käytetään nimenomaan suojautumiseen Yhdysvaltain harjoittamalta Echelon- ja muulta vakoilutoiminnalta. Ymmärsinkö oikein, että te väitätte kryptaustuotteiden kaupan vapautuneen tässä yhteydessä, ja mikä on teidän kantanne siihen, onko ylipäätään tällainen salaustuotteiden kaupan lisensiointi WTO: n määräysten mukaista?

Verheugen
Arvoisa puhemies, kyllä, arvoisa jäsen, ymmärsitte minut oikein. Toistan vielä: 2. ja 3. joulukuuta pidetyssä kokouksessa Wassenaar-järjestelyn sopimusvaltiot päättivät salaustekniikkoja koskevan vientivalvonnan uudistamisesta. Ne ovat siis näitä teidän mainitsemianne kryptaustuotteita. Vientivalvontaa on tässä uudessa järjestelyssä löysennetty. EU: n jäsenvaltioiden tavoite olikin nimenomaan estää kryptausrajoitusten sisällyttäminen tähän uuteen järjestelyyn.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen. Herra Seppänen, kyselytunnilla ei ole mahdollista käyttää toista puheenvuoroa. Sitä paitsi te puhutte ilman tulkkausta, minkä takia on joka tapauksessa mahdotonta käydä asiasta vuoropuhelua.
Herra Rübigillä on puheenvuoro lisäkysymystä varten.

Rübig
Arvoisa puhemies, halusin kysyä, millaisia nämä järjestelmät ovat laajuudeltaan ja laadultaan tulevaisuudessa. Onko neuvosto tehnyt tästä arvioita?

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen, pahoittelen todella kovasti sitä, että en pysty vastaamaan tähän hyvin jäsennettyyn kysymykseen suoralta kädeltä. Minun täytyy antaa teille kirjallinen vastaus.

Puhemies
Herra Rübig jää odottamaan tätä kirjallista vastausta.

Puhemies
Kysymyksiä nro 12 ja 13 pitäisi käsitellä yhdessä. Kysymys nro 13 kuitenkin jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Kysymys nro 12 Nuala Ahern (H-0017/99): Aihe: OSPAR-sopimuksen yhdenmukaistaminen EU: ta ympäröivien merien läheisyydessä olevien ydinvoimaloiden radioaktiivisen lisäsaastuttamisen lopettamiseksi
Dublinissa pidettiin viime kuussa OSPAR-sopimusta koskeva ministeritasoinen merten suojelua käsittelevä työryhmämuotoinen kokous, jossa otettiin esille EU: ta ympäröivien merien läheisyydessä olevien ydinvoimaloiden lisäsaastuttamisen lopettaminen. Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä varmistaakseen Euroopan laajuisen sopimuksen yhdenmukaistamisen, jotta ydinvoimaloiden, ja erityisesti Sellafieldin ja La Haguen lisäsaastuttaminen voidaan lopettaa?
Herra Verheugen, ehdotan teille, että vastaisitte rouva Ahernin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa jäsen, Koillis-Atlantin merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen - OSPAR-sopimuksen - osapuolten välisessä konferenssissa, joka pidettiin viime vuonna Lissabonissa, OSPAR-komitea hyväksyi radioaktiivisia aineita koskevan strategian poliittisena julkilausumana. Tämän strategian tavoitteena on estää merialueiden saastuminen ionisoivan säteilyn vaikutuksesta. Tavoite on määrä saavuttaa vähentämällä radioaktiivisten aineiden laskemista vesistöihin, päästöjä ja karkaamista merkittävästi pyrkimyksenä se, että taataan ympäristöstä mitattavat pitoisuudet, jotka ovat lähellä luonnollisesti syntyvien radioaktiivisten aineiden taustasäteilyarvoja, ja lähellä nollaa olevat pitoisuudet radioaktiivisten aineiden osalta.
Näitä tavoitteita noudattaessa pitäisi ottaa huomioon muun muassa meren laillinen hyödyntäminen, tekninen toteutettavuus sekä radiologiset vaikutukset ihmisiin ja organismeihin. Radioaktiivisten aineiden laskemista vesistöihin, päästöjä ja karkaamista on määrä vähentää vuoteen 2020 mennessä niin paljon, että pitoisuuksien nousu, joka ylittää nykyiset pitoisuudet, on nollan tuntumassa. Tämän julkilausuman toteuttamista käsittelevä työryhmä " radioaktiiviset aineet" kokoontui 19. 22.1.1999 Dublinissa. Siellä sopimusosapuolet sopivat siitä, että ne raportoivat vuoden 1999 syksyyn mennessä suunnitelluista toimista radioaktiivisten aineiden mereen laskemisen, päästöjen ja karkaamisen vähentämiseksi. Neuvosto haluaisi korostaa sitä, että herra Fitzsimonsin kysymyksen aihe koskee ensi sijassa Euroopan unionin kahden jäsenvaltion välisiä kahdenvälisiä suhteita ja kuuluu sen vuoksi niiden vastuualueeseen. Neuvosto muistuttaa kuitenkin erityisesti siitä, että mainittu ydinvoimala kuuluu terveyden suojelua koskevien yhteisöllisten oikeudellisten määräysten ja erityisesti direktiivin 96/29/EURATOM piiriin, joissa määrätään tiukemmista normeista työvoiman ja väestön suojelemiseksi ionisoivaa säteilyä vastaan.
Lisäksi puheenjohtajavaltio ilmoittaa, että Saksan liittotasavallan hallitus käy parhaillaan tiiviitä keskusteluja Yhdistyneiden Kansakuntien hallituksen kanssa Sellafeldin voimalan käyttämiseksi jatkossa. Kerron mielelläni niistä myöhemmin, kun keskustelut on saatu päätökseen.

Ahern
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, onko hänen mielestään Sellafieldissä tapahtuva polttoaineen jälleenkäsittely millään tavalla sen sitoumuksen mukaista, että päästöt vähennetään nollaan tai käytännössä olemattomalle tasolle, kuten hän asian ilmaisi? Panin merkille, mitä hän sanoi tiiviistä kahdenvälisistä neuvotteluista, joita käydään parhaillaan Saksan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja käsittääkseni myös Ranskan välillä. Vuodesta 1994 lähtien on olemassa dokumentoitua tietoa THORPin huomattavista lisäpäästöistä, eikä se voi olla mitenkään sen sitoumuksen mukaista, että päästöt vähennetään nollaan. Vaikka olen hyvin mielissäni kuultuani tiiviistä neuvotteluista, haluaisin kuitenkin huomauttaa, että tuoreiden tieteellisten aikakauslehtien mukaan korvausten maksamisesta ei ole ollut mitään puhetta.

Verheugen
Arvoisa jäsen, sekoititte nyt lisäkysymyksessänne kaksi täysin erilaista menettelyä, joilla ei ole todellakaan mitään tekemistä keskenään. Keskusteluilla, joita Saksan liittotasavallan ja Yhdistyneiden Kansakuntien hallitukset parhaillaan käyvät Sellafeldin voimalasta, ei ole mitään tekemistä niiden päätösten kanssa, joita tehtiin Lissabonissa OSPARin yhteydessä. Ne ovat täysin eri asioita. Nämä kaksi asiaa eivät liity toisiinsa mitenkään. Minä en pysty arvioimaan sitä, kuinka hyvin mainitsemanne laitos vastaa määräyksiä vai vastaako se niitä lainkaan. Kuten sanoin, saamme kuluvan vuoden syksyllä sopimusvaltioilta kertomukset siitä, mitä ne aikovat tehdä saavuttaakseen Lissabonissa asetetut tavoitteet.

Hyland
Onko neuvoston puheenjohtaja tietoinen siitä, että etenkin Irlannin itärannikolla asuvat ihmiset ovat jatkuvasti huolestuneita onnettomuusalttiin Sellafieldin voimalan turvallisuudesta? Voisiko hän ottaa tämän asian esille neuvostossa, jotta Ison-Britannian hallitus ja British Nuclear Fuels -yhtiö saataisiin lopettamaan Sellafieldin toiminta ja etenkin ydinjätteen jälleenkäsittely? Pyytäisin neuvoston puheenjohtajaa esittämään selvän määräajan, johon mennessä jälleenkäsittely lopetetaan. Useimmat kansalaiset ovat hyvin huolestuneita tästä asiasta.

Verheugen
Arvoisa jäsen, minulla ei tietenkään ole esittää teille tällaista aikataulua, sillä neuvosto ei ole käsitellyt kysymystä ydinvoimatekniikan käytön lopettamisesta Euroopassa eikä myöskään kysymystä siitä, koska jälleenkäsittelytekniikan käyttö lopetetaan Euroopassa. Neuvosto neuvottelee tästä. Mitä tulee ihmisten huolestumiseen, olen sitä mieltä, että asianomaisten jäsenvaltioiden pitäisi saattaa tämä huolestuminen neuvoston tietoon. Jäsenvaltion ongelmien saattaminen neuvoston käsiteltäväksi ei voi olla puheenjohtajavaltion tehtävä ellei jäsenvaltio itse niin toivo.

Cunningham
Arvoisa puhemies, minulla on hyvin lyhyt Sellafieldiä koskeva kysymys. Neuvoston puheenjohtaja voisi ehkä kommentoida seuraavia väitteitä, jotka Irlannin säteilyturvakeskuksen (Radiological Protection Institute) varatoimitusjohtaja esitti The Irish Times -sanomalehdessä. Hänen mukaansa " ne eivät aiheuta huomattavaa terveysriskiä... ja niiden määrä on vähentynyt jo jonkin aikaa" . Voisiko neuvoston puheenjohtaja kommentoida?

Verheugen
Arvoisa puhemies, en voi kommentoida tätä lainausta millään tavalla, sillä neuvosto ei ole käsitellyt tätä aihetta.

Puhemies

Kysymys nro 14 Jan Andersson (H-0019/99): Aihe: Edellytykset Ruotsin osallistumiselle yhteiseen rahaan
Kun euro vuodenvaihteessa otettiin käyttöön, keskustelu mahdollisesta osallistumisesta yhteiseen rahaan kiihtyi entisestään Ruotsissa. Yksi suurista kiistakysymyksistä koskee euroon liittymisen mahdollista ajankohtaa. Tässä yhteydessä on tärkeää selvittää, miten ERM-kytkennän aikaraja vaikuttaa Ruotsin euroon liittymisen ajankohtaan.
Onko neuvostossa olemassa tällä hetkellä sellaista näkökantaa, joka estäisi Ruotsia liittymästä euroon aiemmin kuin ERM-kytkennän aikarajan soveltaminen edellyttäisi?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Anderssonin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen, sopimuksen 109 K artiklan 2 kohdan mukaan neuvosto tutkii vähintään kahden vuoden välein tai useammin kuin kahden vuoden välein, mikäli sellainen jäsenvaltio, jota poikkeusjärjestely koskee, sitä pyytää, täyttääkö jäsenvaltio 109 artiklan sisältämien lähentymiskriteerien perusteella edellytykset euron käyttöön ottamiseksi. Se merkitsee Ruotsin osalta sitä, että Ruotsia koskeva poikkeusjärjestely, josta päätettiin toukokuussa 1998, tutkitaan viimeistään vuoden 2000 toukokuussa. Jos Ruotsi toivoo tutkimusta aikaisemmin, se tehdään aikaisemmin.

Andersson
Kiitos vastauksesta. Mikään sopimus ei estä Ruotsia liittymästä EMUun, vaan Ruotsin tapauksessa kotikentällä vallitseva kielteinen mielipide on aiheuttanut sen, että maa ei ole vielä tehnyt jäsenyyttä koskevaa päätöstä. Mielipide on kuitenkin muuttunut melko voimakkaasti viime aikoina.
Keskustelemme, ja olemme keskustelleet, jälleen siitä, että maiden on kuuluttava ERM II: een kahden vuoden ajan. Kysymykseni liittyy juuri siihen, sillä tilanne voi edetä Ruotsissa melko nopeasti. Päätös voidaan tehdä kansanäänestyksellä ehkä jo ensi vuoden aikana. Joutuisiko Ruotsi siinä tapauksessa kuulumaan ERM II: een kahden vuoden ajan ennen kuin jäsenyys olisi ajankohtainen? Vai onko Ruotsin vain täytettävä inflaatioon, korkokehitykseen ja niin edelleen liittyvät vaatimukset?

Verheugen
Arvoisa puhemies, en osaa arvioida kysymystä poliittiselta kannalta, koska kyse on puhtaasti Ruotsia koskevasta asiasta. Oikeudelliselta kannalta, siis sopimuksen pohjalta, voin vastata kysymykseen yksiselitteisesti kyllä.

Crowley
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, etten viittaa tähän kysymykseen vaan omaan kysymykseeni, numero 18: aan. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa on juuri meneillään kiireellinen kokous. Haluan pyytää anteeksi neuvoston puheenjohtajalta sitä, etten ole täällä kuuntelemassa hänen vastaustaan. Voisiko hän mahdollisesti antaa minulle kirjallisen vastauksen?

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Crowley, mutta kun pääsemme esityslistalla kyseiseen kohtaan, kutsun teitä joka tapauksessa ja jos te ette ole läsnä meille kertomastanne syystä, kehotan arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa vastaamaan teille kirjallisesti.
Kysymys nro 15 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies

Kysymys nro 16 Mihail Papayannakis (H-0027/99): Aihe: Kolmas pilari ja laittomat maahanmuuttajat
Mikä on sellaisten laittomien maahanmuuttajien tämänhetkinen tilanne, jotka saapuvat jollakin laittomalla tavalla sellaiseen EU: n jäsenvaltioon, jonka kanssa heidän alkuperämaallaan ei ole minkäänlaisia diplomaattisuhteita sillä seurauksella, että heidän kohtelussaan joudutaan umpikujatilanteeseen? Esimerkiksi Kreikassa esiintyy ratkaisemattomia ongelmia etupäässä Ruandasta, Sierra Leonesta ja Myanmarista lähtöisin olevien maahanmuuttajien suhteen. Näitä maahanmuuttajia pidetään jopa seitsemän kuukauden ajan poliisin putkissa tai vankiloissa, joissa he joutuvat kokemaan huonoa tai alentavaa kohtelua. Olisiko tämänkaltaisia umpikujatilanteita mahdollista ratkaista yhteisön tasolla erityisesti sellaisten jäsenvaltioiden avustuksella, jotka ovat solmineet diplomaattisuhteet edellä mainittujen maiden kanssa? Eikö EU: n kolmanteen pilariin tulisi sisällyttää maahanmuuttajien kohtelua koskevia säädöksiä, joissa otettaisiin huomioon ihmisoikeuksien periaatteet, perusvapaudet ja yksityiselämän kunnioittaminen?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Papayannakisin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa jäsen, neuvosto on tietoinen ongelmista, joita syntyy tilanteessa, jota te kuvasitte kysymyksessänne. Neuvoston asiasta vastaavat elimet ottivat ne huomioon keskustellessaan ongelmista, joita jäsenvaltioille aiheutuu, kun ne haluavat palauttaa henkilöitä eräisiin kolmansiin valtioihin. Palauttaminen kolmansiin valtioihin vaatii todella hyvää yhteistyötä asianomaisen valtion kanssa, jotta vaadittavat muodollisuudet toteutetaan käytännössä. Ennen kaikkea henkilön henkilöllisyys on todistettava, jotta hänelle voidaan myöntää paluumatkaa varten tarvittavat asiakirjat. Mikäli diplomaattisia ohjeita ei ole annettu tai diplomaattiset suhteet ovat rajalliset, sellainen yhteistyö tietenkin estyy.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan, vaikkakin tarkasti ottaen kysyin seuraavaa: Kreikalla on diplomaattiset suhteet esimerkkeinä mainitsemieni maiden Ruandan, Sierra Leonen ja Myanmarin kanssa, mutta sillä ei ole konsulaattisuhteita. Ateenassa ei ole konsulaatteja, ja kuvittelisin, että myös muissa maissa on sama tilanne, jonka seurauksena vangittuja laittomia maahanmuuttajia ei voida vapauttaa, ei karkottaa eikä tuomita, ja he ovat olleet poliisin hallussa nyt jo kuukausia, mitä ei mielestäni voida lainkaan hyväksyä.
Neuvosto voisi siis toimia välittäjänä mahdollisesti jonkun näiden maiden muissa jäsenmaissa olevan konsuliviranomaisen kanssa, jotta ongelma voitaisiin ratkaista. Muutoin tämä alkaa näyttää kafkamaiselta umpikujalta. Tämä on kysymys, jonka esitän neuvoston puheenjohtajalle, ja pyytäisin häntä, jos mahdollista, toimimaan välittäjänä tässä asiassa.

Verheugen
Arvoisa jäsen, minun on vaikeaa vastata kysymykseen, joka koskee ongelmaa, joka Kreikalla on eräiden toisten valtioiden kanssa. Tietojeni mukaan normaalikäytäntö on se, että valtiolla, jolla ei ole diplomaattisia suhteita johonkin toiseen valtioon, voi olla tässä valtiossa suojavaltion kaltainen edustus. En tiedä, onko näin Kreikan tapauksessa, mutta mikäli niin ei ole, seuraava menettelytapa olisi oikeastaan se, että Kreikan hallitus pyytää sellaista hallitusta, jolla on diplomaattiset suhteet näihin valtioihin, toimimaan sen asiainhoitajana.

Posselt
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin vain kysyä, eivätkö nämä Kreikan ongelmat liity myös kahteen muuhun kohtaan, ensiksikin laittoman maahanmuuton torjumiseen yhteisesti ja toiseksi henkilömääriin perustuvaan kustannusten jakoon, mitä tulee turvapaikan hakemiseen ja muuhun maahanmuuttoon. Pelkään pahoin, että niin kauan kuin näissä kysymyksissä ei edistytä, yhteisöllistä linjaa ei saada aikaan myöskään muissa kysymyksissä. Siksi halusin kysyä teiltä: mitä painopisteitä puheenjohtajavaltio asettaa tällä alalla, jotta näissä kysymyksissä saadaan aikaan kokonaisratkaisu?

Verheugen
Arvoisa jäsen, tämä on meille, kuten tiedätte, todella tärkeä, hyvin perustava kysymys. Se ei kuitenkaan liity välittömästi tähän kreikkalaisten erityiseen ongelmaan. En pysty todellakaan sanomaan teille, mistä Ruandasta, Sierra Leonesta ja Myanmarista kotoisin olevat maahanmuuttajat tulevat Kreikkaan. Mutta perustava ongelma, jota käsittelitte, kuuluu niiden aiheiden joukkoon, joita neuvostossa käsitellään tällä hetkellä tiiviisti, ja tämän alan yhteistyötä on tarkoitus kehittää edelleen, ja viimeistään Tampereella Suomessa tämän vuoden toisella puoliskolla pidettävässä huippukokouksessa tehdään myös päätöksiä ja ryhdytään yhteisiin toimiin.

Puhemies

Kysymys nro 17 Bernie Malone (H-0028/99): Aihe: Vammaisten pääsy liikennevälineisiin
John Doyle (Bray, Co Wicklow, Irlanti) järjesti äskettäin Dublinissa sijaitsevan Heustonin aseman ulkopuolella protestin, kun oli paljastunut, että CIE oli käyttänyt EU: n rahoittamat 8, 5 miljoonaa Irlannin puntaa osana 26 miljoonan Irlannin punnan investointia 150 bussin hankkimiseksi, joihin vammaiset eivät päässeet. Katsooko neuvostokin tämän valossa, että vammaisten tarpeet olisi otettava huomioon asetuksissa jäsenvaltioiden liikennejärjestelmien rakennerahastotuista?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan rouva Malonen kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, neuvosto on parlamentin jäsenen ja koko Euroopan parlamentin tavoin huolestunut vammaisten kansalaisten elämänlaadusta ja erityisesti heidän mahdollisuuksistaan liikkua. Tässä yhteydessä sillä, että julkiset liikennevälineet ovat heidän ulottuvillaan, on tärkeä merkitys. Neuvosto tuo esiin huolestumisensa varsinkin Amsterdamin sopimuksen uudessa 13 artiklassa, jonka avulla on määrä torjua vammaisuuteen perustuvaa syrjintää. Neuvosto ei valitettavasti ole tietoinen, siitä erityisestä tapauksesta, jonka te, arvoisa jäsen, toitte esiin. Koska kyse on ilmeisesti EU: n rakennerahaston toimesta, haluaisin ehdottaa teille, että käännytte kysymyksessä komission puoleen, jolle EU: n rakennepolitiikan asianmukaisen toteuttamisen valvonta kuuluu.

Malone
Arvoisa puhemies, tämä on yksi niistä harvoista tilanteista, jotka saavat kyyniset poliitikot järkyttymään. Näin tapahtui, kun näin vammaisia osoittamassa mieltään sateessa liikenneyhtiön ulkopuolella sen vuoksi, että EU: n rakennerahastojen tuella oli hankittu uusia busseja, joihin vammaiset eivät päässeet sisälle. On olemassa busseja, joihin vammaiset pääsevät. Sellaisia käytetään Lontoossa. Tämä on siis häpeällistä. Toivon, että puheenjohtajavaltio kertoo tästä kollegalleen, Irlannin julkisista yhtiöistä vastaavalle ministerille Mary O'Rourkelle, ja yrittää saada hänet ottamaan vammaisten tarpeet huomioon kaikissa EU: n rahastojen menoissa. Hän sanoo teille todennäköisesti, että tiemme ovat kunnoltaan sopimattomia. Yksi ministerin esittämistä verukkeista on se, että tiet viettävät, eikä niillä voitaisi käyttää samanlaisia busseja kuin Lontoossa. Se ei ole mielestäni hyväksyttävä selitys.

Verheugen
Arvoisa jäsen, sanoisin teille erittäin mielelläni, mitä ajattelen siitä, sillä minulla on asiasta todellakin aivan erityinen näkemys, joka ei varmastikaan eroa paljon teidän näkemyksestänne, mutta te tiedätte, että en saa tehdä sitä! Voin tällä hetkellä sanoa ainoastaan sen, että komission täytyisi tutkia, rikottiinko kuvaamassanne tapauksessa määräyksiä, jotka ovat voimassa rakennerahastovaroja käytettäessä. Komission täytyy tehdä se, sillä neuvosto ei voi sitä tehdä. Euroopan kansalaisten valistaminen, jota toivoitte, toteutuu luultavasti jo tämän juuri meneillään olevan kyselytunnin avulla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen.
Nyt pitäisi käsitellä kysymystä nro 18, jonka on esittänyt herra Crowley, mutta hän oli täällä ja pyysi herra Verheugenia toimittamaan hänelle kirjallisen vastauksen.

Puhemies

Kysymys nro 19 Liam Hyland (H-0036/99): Aihe: Matkailu
Uusi vuosituhat on entistä lähempänä ja tämä merkitsee rajapyykkiä niille pitkäaikaisennusteille, joiden mukaan matkailusta tulee merkittävin elinkeinohaara 1900-luvun loppuun mennessä. Voiko puheenjohtajavaltio Saksa tehdä selkoa siitä, mitä uusia suuntaviivoja se aikoo asettaa EU: lle vakiinnuttaakseen EU: n matkailualan vahvuuksia erityisesti matkailusta riippuvaisilla syrjäisillä alueilla?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Hylandin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa jäsen, neuvostossa ollaan selvillä siitä, että Euroopan matkailualan merkitys on seuraavalla vuosisadalla erittäin suuri. Komissio esitti neuvostolle 6. kesäkuuta 1996 ehdotuksen päätökseksi ensimmäisestä monivuotisesta ohjelmasta Euroopan matkailun edistämiseksi. Tätä aihetta on käsitelty sen jälkeen useita kertoja. Puheenjohtajamaa Itävalta otti asian jälleen esiin, ja kokouksessaan 7. joulukuuta 1998 neuvosto käsitteli monivuotista ohjelmaa Euroopan matkailun edistämiseksi uudelleen puheenjohtajamaa Itävallan laatiman tekstin pohjalta. Siinä yhteydessä muutamat valtuuskunnat pitivät kiinni vastaväitteistään huolimatta puheenjohtajamaan ehdotuksesta lyhentää ohjelman kestoa ja supistaa siihen myönnettäviä talousarviovaroja. Tuon esiin sen, että mikäli sopuratkaisua ei saada aikaan, puheenjohtajamaa Saksa aikoo toimia seuraavasti: tätä koskevaa työtä jatketaan ja siinä otetaan huomioon matkailua ja työllisyyttä käsittelevän korkean tason työryhmän suositukset ja tästä aiheesta neuvotellaan uudestaan uuden kehityksen pohjalta.

Hyland
Onko neuvoston puheenjohtaja samaa mieltä siitä, että maaseutumatkailu on asetettava etusijalle laaja-alaisemmassa EU: n matkailupaketissa ja että maaseutumatkailua on edistettävä ja kehitettävä keinona tukea maatilaperheitä ja maaseutuyhteisöjä? Olisiko hänenkin mielestään maaseutumatkailulle annettava lisärahoitusta ehdotetun uuden matkailun toimintaohjelman yhteydessä? Olen varma, että puheenjohtajan sydän on paikallaan, kun kyse on maaseutumatkailusta.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen, olen pahoillani joutuessani kertomaan teille, että neuvosto ei ole yksimielinen yhdestäkään näistä kysymyksistä. Päinvastoin, ne ovat erittäin kiistanalaisia. Omalla mielipiteelläni ei valitettavasti ole tässä yhteydessä merkitystä. Voitte kuitenkin kuvitella, mikä se on, kun sanon, että edustan itse Saksan liittopäivillä maaseutualueen vaalipiiriä. Sanon vielä kerran: puheenjohtajamaa Saksa aikoo ponnistella kovasti sen hyväksi, että toistaiseksi puuttuva yhteisymmärrys onnistuttaisiin kuitenkin vielä saamaan aikaan, ja se aikoo joka tapauksessa pitää tämän aiheen edelleen esillä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen.
Kysymykset nro 20-24 ja 27 jätetään käsittelemättä, koska kysymysten esittäjät eivät ole läsnä.
Rouva McIntoshin kysymys nro 25 jätetään käsittelemättä, koska aihe on jo tämän istuntojakson esityslistalla.
Herra Papayannakis pyytää minulta puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, olen yhdessä tuumin herra Alavanosin kanssa pyytänyt, että minä voisin esittää hänen kysymyksensä. Ettekö ole saanut tietoa tästä?

Puhemies
Herra Papayannakis, jotta asiasta voitaisiin sopia herra Alavanosin kanssa, työjärjestyksessä määrätään, että herra Alavanosin on ennen kyselytunnin alkamista toimitettava kirjallinen pyyntö, jotta voisitte olla hänen sijaisenaan. Emme ole saaneet herra Alavanosilta tällaista kirjettä. Näin ollen työjärjestyksen nojalla te ette voi olla herra Alavanosin sijaisena.

Puhemies

Kysymys nro 29 Ioannis Theonas (H-0074/99): Aihe: Ison-Britannian Kyproksen asiain edustajan David Hannayn provosoiva lausunto
Sir David Hannayn, Ison-Britannian hallituksen Kyproksen asiain edustajan, lausunto on herättänyt Kyproksen hallituksessa ja maan poliittisissa piireissä voimakasta tyytymättömyyttä ja vastalauseiden myrskyn. Lausunnossaan Hannay neuvoo kyproksenkreikkalaista osapuolta noudattamaan Sveitsin esimerkkiä, jossa eri kantoneilla on itsemääräämisoikeus, niillä on kullakin vuorollaan puheenjohtajuus ja saman suuruinen edustus.
Kun otetaan huomioon, että Turkki on esittänyt juuri vastaavanlaisia lausuntoja, jotka ovat ristiriidassa YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien sisällön kanssa, joista viimeisimpinä päätöslauselmat 1217 ja 1218, mitä neuvosto aikoo tehdä vastatakseen tähän provosoivaan lausuntoon, joka edistää suvaitsevaisuuden ilmapiirin syntymistä ja tukee siten turkkilaisen osapuolen mahdollisuuksia esittää sellaisia tuomittavia kannanottoja, jotka ovat kansainvälisen laillisuus- ja oikeuskäsityksen vastaisia sekä heikentävät mahdollisuuksia löytää oikeudenmukainen ja pysyvä ratkaisu Kyproksen kysymykseen?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan herra Theonasin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa jäsen, Ison-Britannian hallituksen pitäisi ottaa kantaa niihin kannanottoihin, joita brittiläisen Kyproksen asiain edustajan Sir David Hannahin on väitetty esittäneen. Kyse on Ison-Britannian hallituksen, ei Euroopan unionin, Kyproksen asiain edustajasta. Puheenjohtajamaa on saanut tietoja, joiden mukaan Sir David Hannahin kannanotot on ymmärretty väärin ja että Ison-Britannian hallitus on tällä välin selvittänyt asian. Sen vuoksi puheenjohtajamaa ei näe mitään syytä kommentoida näitä kannanottoja.

Theonas
Arvoisa puhemies, en valitettavasti voi kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan, koska riippumatta siitä, onko herra Hannay Britannian hallituksen edustaja, on tärkeää ottaa kantaa lausuntojen keskeiseen sisältöön. Tästä näkökulmasta minua kiinnostaa neuvoston kanta: vaatiko neuvosto, että Kyproksen kysymys ratkaistaan turvallisuusneuvoston päätösten ja varsinkin äskettäisten päätöslauselmien 1217 ja 1218 pohjalta, ja katsooko neuvosto, että löyhä liittovaltio, jota Denktash ajaa - valitettavasti herra Hannay näytti olevan samaa mieltä hänen kanssaan - on ratkaisu, jossa Euroopan unioni voisi katsoa olevansa onnistunut, kun ajatellaan Kyproksen ongelmaa ja yhden Euroopan pitkäaikaisimpien ongelmien ratkaisuprosessia?

Verheugen
Arvoisa puhemies, neuvosto ei ole muuttanut kantaansa Kyproksen ongelmista. Kuten jo sanoinkin, Sir David Hannahin kannanotot eivät ole neuvoston tai Euroopan unionin vastuulla ja siksi niitä ei voida kommentoida täällä.

Puhemies

Kysymys nro 30 Nikitas Kaklamanis (H-0075/99): Aihe: Saksan puheenjohtajuus ja Kyproksen liittyminen EU: iin
Julkaistujen tietojen mukaan Saksan New Delhin suurlähetystö julkaisi 6. tammikuuta 1999 virallisen asiakirjan, joka käsitteli Saksan puheenjohtajakauden tavoitteita vuoden 1999 alkupuoliskolle. Tässä asiakirjassa ei mainita lainkaan Kyproksen liittymistä EU: n jäseneksi; kappaleessa 5 (" Enlargement of the EU and Accession Process - European Conference" , s. 17 ja 18) mainitaan vain Keski- ja Itä-Euroopan maat ja korostetaan erityisesti EU: n ja Turkin välisten suhteiden kehittämisen merkitystä.
Mikä on puheenjohtajamaana toimivan Saksan kanta asiaan ja koska se aikoo korjata New Delhin lähetystön julkaisemassa asiakirjassa esiintyneen virheen eli Kyproksen puuttumisen asiakirjasta?
Herra Verheugen, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Kaklamanisin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa jäsen, mainitsemassanne asiakirjassa ei ole mainittu yhtään jäsenehdokasta erikseen nimeltä, siinä puhutaan vain jäsenehdokkaista ja niillä tarkoitetaan tietenkin kaikkia kuutta valtiota.

Kaklamanis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuunnelkaa! Tietenkään sinä aamuna, kun keskustelimme neuvostoa koskevista asioista, neuvosto ei parlamenttia halveksivalla tavalla ollut läsnä. Olette väärässä, jos luulette, että puolen minuutin vastaus riittää vastaukseksi esittämääni kysymykseen. Halveksitte jälleen Euroopan parlamenttia ja meidän ymmärryskykyämme. Se, mitä sähkeessänne - virallisessa lähetystönne sähkeessä - sanottiin, ei ollut tällä kertaa herra Hannaylta peräisin. Niin sanoi Saksan hallituksen virallinen edustaja.
Vastatkaa siis minulle suoraan. Ensiksi, mikä on Saksan hallituksen ja puheenjohtajavaltio Saksan kanta? Se minua kiinnostaa. Tulevatko Kyproksen liittymiskeskustelut kysymykseen, sikäli kuin poliittista ongelmaa ei ole ratkaistu? Toiseksi, jos keskustelut päättyvät ongelman ratkeamatta, mikä on neuvoston puheenjohtajan kanta? Olkaa hyvä ja antakaa suora vastaus näihin kahteen kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, torjun tämän kritiikin. Neuvosto oli tämän aamun kokouksessa erittäin hyvin edustettu; on neuvoston asia, millä tasolla se on edustettuna. Minulla ei ole asiaan mitään lisättävää. Asiakirjassa, jota lainasitte, ei ole erikseen mainittu mitään jäsenehdokasvaltiota ja siinä puhutaan kaikista jäsenehdokasvaltioista. Siinä on tarkoitettu yhtä lailla Kyprosta kuin Puolaa, Unkaria, Tsekin tasavaltaa, Sloveniaa ja Viroakin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen.
Herra Verheugen, rouva Theorin on saapunut istuntosaliin, jossa hän muuten yleensä on läsnä kyselytunnilla. Se, että olemme käsitelleet edeltävät kysymykset niin nopeasti, voi selittää sen, ettei hän ollut läsnä oikeaan aikaan. Näin ollen rohkenen pyytää teiltä ja ehdottaa teille, että vastaisitte rouva Theorinin kysymykseen.

Puhemies

Kysymys nro 26 Maj Britt Theorin (H-0061/99): Aihe: Ydinaseriisunta
Ydinaseet uhkaavat edelleen koko ihmiskuntaa pelkällä olemassaolollaan. Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous on erittäin suurella enemmistöllä päättänyt tukea Ruotsin ja Irlannin ehdotusta uusista aloitteista ydinaseriisunnan alalla. Äänestys osoitti, että asenteet ydinaseita kohtaan ovat selvästi muuttuneet; EU: n jäsenvaltioista vain Iso-Britannia ja Ranska äänestivät päätöslauselmaa vastaan.
Millä tavoin neuvosto aikoo toimia tukeakseen ydinaseriisuntaa koskevia aloitteita?
Herra Verheugen, vetoan teidän suopeuteenne ja ehdotan, että vastaisitte rouva Theorinin kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, vastaan tietenkin tähän kysymykseen. Euroopan unioni tekee tietenkin työtä ydinsulkusopimuksen vahvistamisen ja sen hyväksi, että sopimus olisi yleismaailmallinen. Tämä sopimus velvoittaa ydinaseita omistavat valtiot luopumaan ydinaseista. Vahvistamalla tätä velvoitetta ja ottamalla huomioon päätöksen sekä New Agenda -päätöslauselman Eurooppa-neuvoston Cardiffin kokouksessa 15. 16. kesäkuuta 1998 EU on tuonut esiin kantansa.

Theorin
Kiitos kysymykseeni annetusta vastauksesta. Otan kysymyksen esiin, koska ydinaseriisunta on juuttunut paikoilleen. Asiassa ei ole tapahtunut erityisen paljon ennen tätä muun muassa Ruotsin ja Irlannin tekemää aloitetta, jossa nostetaan jälleen esiin kysymys realistisesta tavasta luopua ydinaseista. Aloite perustuu niin kutsuttuun Canberran komission tekemään ehdotukseen. Siihen ei tarvita mitään epärealistisia tai utopistisia toimia vaan konkreettisia aloitteita.
Voin iloisena todeta, että useimmat EU: n jäsenvaltioista joko äänestivät päätöslauselman puolesta tai jättivät äänestämättä. Vain kaksi ydinasevaltaa äänesti päätöslauselmaa vastaan. Toivon todella, että Saksan puheenjohtajisto on valmis tekemään aloitteita, jotta edistyisimme hieman ydinaseriisuntaa koskevassa kysymyksessä.

Verheugen
Arvoisa jäsen, haluaisin vielä kerran vahvistaa erityisesti sen, että puheenjohtajamaan näkemyksen mukaan ydinsulkusopimus on yksi tärkeimmistä kansainvälisistä keinoista aseistariisunnan ja kansainvälisen turvallisuuden edistämiseksi. Puheenjohtajamaa Saksa pitää todella tärkeänä sitä, että ydinsulkumääräyksiä vahvistetaan, että annettuja määräyksiä ja sopimuksen sisältämiä velvoitteita noudatetaan ja että ydinsulkujärjestelmä on käytössä myös tulevaisuudessa ja että sitä voidaan kehittää. Kuten itse jo toitte esiin, Euroopan unionin jäsenvaltioilla on tästä aiheesta erilaisia näkemyksiä; tämä koskee myös Irlannin, Ruotsin ja muutamien muiden valtioiden YK: n yleiskokouksen ensimmäisessä valiokunnassa esittämää New Agenda -päätöslauselmaa.
Näistä mielipide-eroista huolimatta, joiden syyt te tunnette yhtä hyvin kuin minä, muutamista tärkeistä aloista vallitsee kuitenkin yksimielisyys, jota haluaisin pitää tärkeänä. Niinpä neuvosto tukee tämän päätöksen ja niiden ydinasesulkuun ja ydinaseriisuntaan liittyvien periaatteiden ja tavoitteiden täytäntöönpanoa, jotka esitettiin ydinsulkusopimuksen valvontaa ja jatkamista käsittelevässä konferenssissa vuonna 1995. Tuon tässä yhteydessä esiin vielä kerran sen, että valtiot, joilla on ydinaseita, ovat tässä sopimuksessa sitoutuneet luopumaan ydinaseista kokonaan yleisten aseistariisuntapyrkimysten puitteissa, joita valvotaan kansainvälisesti tiukalla ja tehokkaalla tavalla.

Puhemies
Kysymys nro 31 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymykset nro 32 ja 33 jätetään käsittelemättä, koska aiheet ovat jo tämän istuntojakson esityslistalla.

Puhemies

Kysymys nro 34 Patricia McKenna (H-0088/99): Aihe: Yhdysvallat rikkoo YK: n yleissopimuksia
Mitä mieltä neuvosto on ja miten se aikoo toimia sen suhteen, että Yhdysvaltain hallitus aikoo hyödyntää torjuntaohjuksia ja rikkoa näin vuoden 1972 ballististen ohjusten torjuntajärjestelmiä koskevaa sopimusta ja että se kehittää ja tulee todennäköisesti käyttämään säätilan muuttamiseen tarkoitettuja aseita ja rikkomaan näin vuoden 1977 ENMOD-yleissopimusta (yleissopimus ympäristön muuttamismenetelmien sotilaallisen tai muun vihamielisen käytön kieltämisestä)?
Herra Verheugen, kehotan teitä vastaamaan rouva McKennan kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa jäsen, neuvostolle ei ole ilmoitettu niistä USA: n hallituksen suunnitelmista, jotka kysymyksessä tuotiin esille. Ei Euroopan unioni eikä yksikään sen jäsenvaltio ole ballististen ohjusten torjuntajärjestelmiä koskevan sopimuksen jäsen. USA: n hallitus on kuitenkin ilmoittanut pitävänsä kiinni sopimuksen ytimestä ja aikovansa keskustella Venäjän kanssa yhteisymmärryksessä tehtävistä muutoksista. Muutamat Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat vuodelta 1977 peräisin olevan ympäristön muuttamismenetelmien sotilaallisen tai muun vihamielisen käytön kieltämistä koskevan yleissopimuksen jäseniä. Tästä sopimuksesta ei kuitenkaan ole vielä tähän mennessä keskusteltu EU: n ulko- ja turvallisuuspolitiikan rajoissa.

McKenna
Arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on vastuunsa tässä asiassa, ja Yhdysvaltojen kanssa sotilaallista yhteistyötä tekevät jäsenvaltiot ovat velvollisia varmistamaan, että kansainvälisiä sopimuksia noudatetaan. Näiden väitteiden tueksi on esitetty melkoisesti todisteita. Neuvoston puheenjohtaja sanoi, että ne ovat pelkkiä väitteitä, mutta ne perustuvat moniin tietoihin ja todisteisiin. Kyseessä näyttää olevan tosiasia. Yhdysvallat näyttää vähät välittävän kansainvälisistä sopimuksista, ja Euroopan unionin velvollisuutena on varmistaa maailmanlaajuisen aseidenriisunnan ja kansainvälisen turvallisuuden alalla, että Yhdysvallat on vastuussa suunnitelmistaan.

Verheugen
Arvoisa jäsen, panen tämän esittämänne huomautuksen mielelläni merkille, mutta en pysty etukäteen sanomaan, käsitteleekö neuvosto tätä aihetta.

Puhemies
Kysymykset nro 35-37 jätetään käsittelemättä, koska kysymysten esittäjät eivät ole läsnä.
Herra Killilea on juuri saapunut istuntosaliin ja pyytää, mikäli katson sen puhemiehenä sopivaksi, että palaisimme kysymykseen nro 28.
Herra Verheugen, minun on toistamiseen vedottava hyväntahtoisuuteenne ja kysyttävä, haluatteko te vastata kysymykseen nro 28.

Puhemies

Kysymys nro 28 Mark Killilea (H-0071/99): Aihe: Hylkeet
Irlannin meren kalastusoikeuksista vastaava lautakunta (Bord Iascaigh Mhara) toimitti Euroopan komissiolle huhtikuussa 1997 selvityksen harmaahylkeiden aiheuttamista vaikutuksista kalanpyydyksille.
Kahdella Irlannin paikkakunnalla tehdyissä 2-3 vuoden tutkimuksissa ilmeni ratkaisevia todisteita vahingoista, joita hylkeet olivat aiheuttaneet kalakannoille. Aiemmat laajat tutkimukset tukevat näitä todisteita.
Onko neuvostolle kerrottu tästä Euroopan komission tutkimuksesta? Myöntääkö neuvosto, että tästä ja muista vastaavista selvityksistä käy ilmi, että hylkeet aiheuttavat erittäin suurta rahallista vahinkoa paikallistasolla? Myöntääkö neuvosto myös, että vahinkoa torjuvia toimenpiteitä on pidettävä oikeutettuina, erityisesti kun asian olemassaolo on todistettu? Tukisiko neuvosto ajatusta siitä, että komissio avustaisi rahallisesti kansallisia kalatalousorganisaatioita, jotta kyseisiä tutkimuksia voitaisiin toteuttaa tieteellistä arviointia varten?
Herra Verheugen, vetoan teidän suopeuteenne ja ehdotan, että vastaisitte herra Killilean kysymykseen.

Verheugen
Arvoisa jäsen, esitän teille vastauksen. Tiedän kuitenkin jo, että te ette pidä sitä vastauksena, sillä neuvosto ei ole saanut selvitystä harmaahylkeiden aiheuttamista vaikutuksista kalanpyydyksille. Parlamentin jäsenhän viittaa siihen selvitykseen. Siitä syystä neuvosto ei voi myöskään esittää lausuntoa selvityksestä. Hyvä parlamentin jäsen, minulle ilmoitettiin, että olette esittänyt komissiolle vastaavanlaisen kysymyksen. Olen sitä mieltä, että komissio pystyy ennemminkin vastaamaan teille tyydyttävästi.

Killilea
Arvoisa puhemies, kiitoksia siitä, että otitte esille kysymykseni, ja kiitokset neuvoston puheenjohtajalle hänen vastauksestaan, vaikka hän arvelikin, ettei sitä voi pitää vastauksena. Sain toisen samanlaisen " epävastauksen" komissiolta. En tiedä, mikä on kantamme.
Bord Iascaigh Mhara sai eurooppalaisten veronmaksajien rahoja tätä tutkimusta varten. Asiakirja-aineisto ja vakava tieteellinen tutkimus ovat olleet painossa vuodesta 1997 lähtien, ja siellä ne odottavat pölyyntymässä. Minusta tuntuu siltä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että meillä ei ole rohkeutta ratkaista tätä suurta ongelmaa. Haluan kuitenkin huomauttaa teille, että kolmessa esimerkkitapauksessa hylkeet olivat joko tuhonneet tai vahingoittaneet vakavasti 98 %: ia verkoissa olevista turskista Irlannin länsirannikolta nostetuissa turskasaaliissa.
Vastaavasti muiden valkoturskalajien kohdalla hylkeet olivat tavalla tai toisella tuhonneet 58, 8 % irlantilaisten kalastajien suurimmasta sallitusta saaliista. Näistä sievistä eläimistä esitettävän roskan vastustamiseen tarvitaan paljon rohkeutta. Ne saattavat olla sieviä pitäessään päätään veden pinnalla, mutta ne eivät ole yhtä sieviä veden alla ahmiessaan tuhansia tonneja hyvin arvokkaita kaloja ja Euroopan kansalaisten ruokaa. Sanon arvostelijoille: onko hylkeiden ruokkiminen tärkeämpää kuin ihmisten ruokkiminen? Minä olen sitä mieltä, että ihmisten ruokkiminen on tärkeämpää.
Haluaisin neuvoston puheenjohtajan jatkavan komission painostamista, jotta sillä olisi moraalista rohkeutta vastustaa tätä hirveätä tilannetta, jossa katseet kohdistuvat meihin kaikkiin.

Verheugen
Arvoisa jäsen, koska minulla itselläni on kokemusta siitä, että asioiden käsittely kestää parlamentissa kauan, ymmärrän ongelmanne täysin. En oikein tiedä, pitäisikö minun asettua hylkeiden, kalojen vai ihmisten puolelle. Suosittelisin sitä, että Irlannin hallitus toisi tämän aiheen vielä kerran esiin, jos se - enkä yhtään epäile sanojanne, kun sanotte niin - on Irlannin länsirannikon asukkaille tärkeä. Neuvosto ei voi keskustella Irlannin viranomaisten selonteosta tai esittää lausuntoa, jos selontekoa ei olla vielä edes esitetty sille. Siinä tapauksessa, että komissiokaan ei voi antaa teille vastausta, suosittelisin, että Irlannin hallitus toisi itse tämän aiheen esiin Brysselissä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Verheugen.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
Istunto keskeytettiin klo 19.02 ja sitä jatkettiin klo 21.00.

Vesipolitiikkaan liittyvät yhteisön toimet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Whiten laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0261/98) ehdotuksesta ja muutetusta ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehyksestä (KOM(97)0049 - C4-0192/97, KOM(97)0614 - C4-0120/98 ja KOM(98)0076 - C4-0121/98-97/0067(SYN)).
Haluaisin sanoa teille heti - ja saan varmasti tilaisuuden toistaa tämän tänä iltana - että minun on valvottava puheaikoja ehdottaman tiukasti, koska meillä on hyvin tiivis ohjelma, joka kestää yöhön asti.

White
 Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen voidessani esitellä vesipolitiikan puitedirektiiviä koskevan mietintöni tätä ensimmäistä käsittelyä varten. Tämän ehdotuksen eteenpäinmeno on ollut lähes yhtä mutkikasta kuin lohen uiminen vastavirtaan. Haluaisin antaa tunnustusta kollegani herra Collinsin henkilökohtaiselle panokselle tässä pitkässä nuotanvedossa, joka on viimein johtanut meidät ensimmäiseen käsittelyyn. Herra Collins johti vuonna 1995 puhetta vesipolitiikkaa koskevassa parlamentin kuulemistilaisuudessa, joka synnytti vesipolitiikkaa koskevan puitedirektiivin. Ehkäpä meidän pitäisi antaa sille nimeksi " vesivauva" , ja herra Collins innostuu, kun hän näkee parlamentin vihdoinkin ristivän hänen " lapsensa" , ennen kuin hän jättää meidät myöhemmin tänä vuonna. Haluaisin kiittää vesipolitiikan lausuntojen valmistelijoiden pientä tiivistä joukkoa - joka on myös läsnä ristiäisissä -, johon kuuluvat kollegani herra Florenz, rouva Schleicher, herra Eisma ja herra Collins itse, joka on tehnyt myös vesipolitiikkaa koskevan mietinnön. Keskuudessamme kehittyi ryhmähenki, jonka ansiosta meistä tuli vesimielisiä, ja siitä on ollut paljon hyötyä.
Tämä ehdotus tarjoaa historiallisen mahdollisuuden varmistaa unionin tärkein perustarve, hyvälaatuisen veden asianmukainen saanti nykyisille ja tuleville sukupolville. Lainsäädäntöprosessin lopputulos ratkaisee unionin vesivarojen saatavuuden pitkälle ensi vuosituhannen puolelle. Unionin vesipolitiikan uudistus on myöhässä ja se on tervetullut. Vähittäin tapahtunut uudistaminen on johtanut epäjohdonmukaiseen lainsäädäntöön, jossa on erilaisia ja joskus ristiriitaisiakin menetelmiä, määritelmiä ja tavoitteita. Monien unionin vesivarojen huono tila käy selvästi ilmi Kööpenhaminassa sijaitsevalta ympäristökeskukselta saamastamme todistusaineistosta.
Ensimmäisessä Euroopan ympäristökertomuksessa - niin sanotussa Dobrisin arviossa - ongelmat tuodaan selvästi esille, ja ympäristökeskus julkaisi toisen kertomuksen viime vuonna. Verrattaessa näitä kahta kertomusta käy ilmi, että edistystä on vielä tapahduttava. Dobrisin arvion mukaan neljäsosa Euroopan joista on laadultaan heikkoja tai huonoja, ja niiden kalakanta on vähäinen tai ne ovat täysin kalattomia. Viimevuotisen arvion mukaan " jokien laatu ei ole yleisesti parantunut" . Pohjavesien laatu ei ole parantunut merkittävästi ensimmäisen arvion jälkeen. Saamiemme tietojen mukaan Euroopan pohjavedet ovat monella tavalla uhattuna ja pilaantuneita. " Ongelmia ovat nitraateista, torjunta-aineista, raskasmetalleista ja hiilivedyistä johtuva pilaantuminen, joka johtaa kasvihuoneilmiöön ja myrkkyjen leviämiseen muihin vesiympäristön osiin ja saattaa vaikuttaa ihmisten terveyteen." Huolimatta lukuisista kansainvälisistä sopimuksesta ja hyvän tahdon ilmauksista myös unionin vesilainsäädännön täytäntöönpano on ollut heikkoa.
Komissio esitti tiedonantonsa helmikuussa 1996 otettuaan osaa - mistä olen sille kiitollinen - vuonna 1995 järjestettyyn kuulemistilaisuuteen. Sen jälkeen, kun parlamentti antoi vastauksensa tiedonantoon, vuoropuhelua on jatkettu komission ja minun itseni välillä. Otin vuoropuhelussa esille sen, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta halusi, että ehdotus tehtäisiin mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. Komissiota on syytä onnitella siitä, että se toimitti vastaukseksi yksityiskohtaisia liitteitä ja perusmääritelmiä, jotka puuttuivat alkuperäisestä tekstistä. Myös puheenjohtajavaltio Saksan rakentava asenne rohkaisee mieltäni.
Parlamentilla on tänään käsiteltävänään 12 kompromissitarkistusta, jotka koskevat tärkeitä asioita ja joiden osalta minulla on ilo esittää vielä vahvistamattoman Amsterdamin sopimuksen hengessä hiljattain itseni, komission ja neuvoston välillä pidetyn kolmen osapuolen vuoropuhelun tulokset. Nämä kompromissitarkistukset kuvastavat uutta halua lähestyä ympäristövaliokunnan kantaa vesiperäisistä alueista, yleisestä osallistumisesta, merialueiden seurannasta ja polttoaineiden maanalaisesta säilytyksestä.
Tämä on ja sen onkin oltava monimutkainen ehdotus. Sen tarkoituksena on edistää vesivarojen kestävää hyödyntämistä. Jäsenvaltiot velvoitetaan saavuttamaan kaikkien pinta- ja pohjavesien hyvä tila tiettyyn määräaikaan mennessä. Hyvä tila merkitsee tervettä ekosysteemiä ja alhaista pilaantumisastetta. Nämä tavoitteet saavutetaan valuma-alueiden hoitosuunnitelmilla ja niitä tuetaan koko unionia koskevilla päästörajoilla. Ehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden on nimettävä valuma-alueet, nimitettävä valuma-alueiden hoidosta vastaavat viranomaiset ja varmistettava, että he laativat suunnitelmia. Suunnitelmissa määrätään, mitä on tehtävä hyvän tilan saavuttamiseksi, ja niissä on otettava huomioon pilaantumisen valvonta, tehokkaamman vedenkäytön edistäminen, vedenoton sääntely ja korvausjärjestelmän käyttöönotto.
Ehdotukseni komission ehdotuksen uudistamiseksi on laadittu siten, että ne kohdistuvat niihin suuriin ongelmiin, jotka heikentävät jatkuvasti unionin vesipolitiikan täytäntöönpanoa. Samalla pyrin tarkistuksillani luomaan vesipolitiikalle sekä käytännölliset että kunnianhimoiset puitteet. Vaadin tiukempaa pilaantumisen valvontaa; pitkällä aikavälillä on pyrittävä vähitellen siihen tavoitteeseen - joka on jo kirjattu sellaisiin EU: n jäsenvaltioiden allekirjoittamiin kansainvälisiin sopimuksiin kuten OSPAR, Helcom ja Barcelona -, että myrkyllisten aineiden pääsy vesistöihin estetään.
Lopuksi haluaisin vielä uudelleen korostaa käsiteltävänämme olevan ehdotuksen merkitystä. Mikä voi olla tärkeämpää yhteisön tulevaisuuden kannalta kuin sen varmistaminen, että puhdasta vettä on runsaasti saatavilla. Tämä on yhteisön vesilainsäädännön ensimmäinen osa, joka koskee kaikkia pinta- ja pohjavesiä. Siinä asetetaan kestävän kehityksen periaate näiden vesien hoidon vakaaksi perustaksi.

D'Aboville
 Arvoisa puhemies, vesien ja erityisesti rannikkovesien laadulla on keskeinen merkitys kalastukselle ja vesiviljelylle.
Vesiin laskettavat saasteet päätyvät todellakin lopulta meriin ja nimenomaan rannikkoalueille, jotka ovat erittäin tärkeitä monien lajien lisääntymisen kannalta.
Meille ehdotettu direktiivi koskee suoraan niitä, jotka saavat elantonsa näistä toiminnoista, varsinkin kun sillä kumotaan kaksi aiempaa direktiiviä, joista toinen koski kalavesiä ja toinen simpukkavesiä.
Tätä taustaa vasten olemme esittäneet seuraavat tarkistukset: tarkistuksen 154, joka koskee direktiivin soveltamisalan laajentamista rannikko- ja suistoalueille. Tässä ympäristövaliokunnan hyväksymässä, johdanto-osan 11 a kappaleen ajatukseen liittyvässä tarkistuksessa sanotaan, että valtiot voivat ottaa huomioon merien rannikkoalueiden saastumisen arvioidakseen sen vaikutuksia kalastukseen; lisäksi olemme esittäneet tarkistukset 153 ja 156, joissa kalastajat luokitellaan tarkasti ottaen marginaalisiksi vesien käyttäjiksi, koska he eivät kuluta eivätkä saastuta niitä ja koska he kärsivät eniten mahdollisista saasteista; ja lopuksi tarkistuksen 155, jossa ehdotetaan tuen antamista heikoimmassa asemassa oleville ryhmille. Mielessäni ovat pienet vesiviljelylaitokset, joiden on hankittava laitteita mahdollisesti aiheuttamansa saastumisen torjumiseksi.
Kyseessä eivät ole verovapautusten tyyppiset toimenpiteet vaan suodatus- ja puhdistuslaitteiden hankkimista varten annettavat tuet.
Lopuksi - ja tällä kertaa puhun UPE-ryhmän puolesta - haluaisin korostaa valuma-alueiden hoidon käsitettä. Tämä järjestely, joka on osoittanut toimivuutensa joissakin valtioissa, on mielestämme komission ehdotuksen avainkohta. Sitä on siis vaalittava.

Cunha
 Arvoisa puhemies, maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta pyytää asiasta vastaavaa ympäristövaliokuntaa sisällyttämään mietintöönsä seuraavat johtopäätökset.
Ensiksi maataloutta käsittelevä valiokunta korostaa, että maanviljelijä käyttää vettä yleensä kuluttajan hyväksi ja on kaikkein innokkain hankkimaan hyvälaatuista vettä laadukkaiden maataloustuotteiden tuottamiseksi.
Toiseksi se myöntää, että vesiensuojelua vesiekosysteemien pilaantumiselta ja vesivarojen turvaamista pitkällä aikavälillä koskevien tavoitteiden ohella olisi pyrittävä vähentämään tulvien ja kuivien kausien haitallisia seurauksia.
Mitä tulee erityisesti maatalouteen, valiokunta vastustaa vedenkäytön kokonaiskustannusten maksamista koskevaa periaatetta kyseisen direktiivin 12 artiklan tarkoittamalla tavalla, mutta se kannattaa kuitenkin periaatetta vedenkäytöstä perittävistä maksuista, joissa otetaan huomioon niiden yhteiskunnalliset, ympäristölliset ja taloudelliset vaikutukset sekä alueiden maantieteelliset ja ilmastolliset olosuhteet.
Erityisesti Välimeren alueen ja yleisesti ottaen Euroopan unionin eteläosien vesijärjestelmä vaatii erityisratkaisuja. Ilman erityisratkaisua sen toiminnan jatkuvuus ja uudenaikaistaminen olisi mahdotonta taata määräajan puitteissa. Tarvitaan kastelujärjestelmiä, jotka aiheuttavat usein korkeita veden varastointi- ja jakelukustannuksia. Ilman erityisratkaisua Euroopan eteläisten alueiden maatalous ei pystyisi selviämään pohjoisten alueiden rinnalla, jossa sadetta riittää ympäri vuoden.
Neljäs kohta: maataloutta käsittelevä valiokunta ehdottaa, että määrittelyissä ja liitteissä mainittaisiin selvästi kasteluun käytettävät vesimassat - tekojärvet - ja millä tavalla niiden laatua ja määrää valvotaan sekä kasteluun perustuva viljely erityisenä vedenkäytön vuorottelutapana.
Viidenneksi se ehdottaa, että käyttäjien yhdistykset osallistuisivat vesialtaiden ja yleisesti ottaen veden käyttöön ja hallintaan.
Lopuksi, arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, haluaisin portugalilaisena korostaa kansalliset rajat ylittävien valuma-alueiden hallintaa koskevien tiukempien sääntöjen luomisen tarvetta kyseisten kansainvälisten jokien tarvittavien virtaamatasojen ja veden laadun takaamiseksi.

Myller
Arvoisa puhemies, vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehystä koskevan direktiivin ensisijainen tarkoitus on varmistaa, että jokaisella kansalaisella on oikeus laadultaan hyvään veteen sekä elintarvikkeena että ympäristössä. Veden laadusta on kuitenkin hyvin yleisesti tingitty, koska saastuttamista on ollut vaikea sanktioida. Tästä syystä saastuttaja maksaa -periaate, veden hyvän laadun tehokas valvonta mahdollisimman vähäisin poikkeuksin sekä veden laadulle ongelmallisten aineiden tarkastelu ensisijaisesti terveyden näkökulmasta tulee kirjata sitoviksi takeiksi ihmisten oikeudesta hyvään veteen. Leväperäisyydellä ja vastuuttomalla toiminnalla on kohtalokkaita ja korjaamattomia seurauksia.
Tässä mietinnössä on paljon hyviä asioita, siitä kiitos esittelijälle. Mutta erityisen hyvä mietintöön sisältyvä tarkistus on 3 a artikla, jossa säädetään valuma-aluepiirin hoitosuunnitelmien toteuttamisen seurannasta. Jäsenvaltioiden viranomaisten on sitouduttava nykyistä parempaan veden laadun valvontaan. Mietintö sisältää kuitenkin mielestäni yhden ongelman, ja se liittyy näkemykseen siitä, miten säädellään vesimaksuja. Tässä on mielestäni kyse, ainakin Suomen näkökulmasta katsottuna, kunnallisesta demokratiasta ja kuntien oikeudesta säädellä maksuja, ja sen vuoksi tähän ei pitäisi puuttua.
Erityistä huomiota on kiinnitettävä pohjaveteen. Missään tapauksessa ei saisi ajatella, että meillä on toivottomia tilanteita, että vedet ovat jo niin saastuneita, ettei niille kannata enää tehdä mitään. On paljon esimerkkejä siitä, että ongelmia on voitu ratkaista, ellei sentään palauttaa vesiä luonnontilaan, niin kuitenkin ihmisille terveelliseen tilaan.

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komission jäsen, hyvät puheenjohtajavaltion edustajat, varsinkin Ian Whitea on kiitettävä siitä, että keskustelemme tänään puitedirektiivistä. Muutamia kuukausia sitten tilanne näytti vielä aivan toisenlaiselta. Komissio aikoi laatia meille tiedonannon - olin silloin esittelijä ja huolehdimme yhdessä neuvoston suunnittelemien huolettomien päätösten vastaisesti siitä, että olemme päässeet tähän tulokseen. Jo se on sinänsä saavutus. Sitä ei pidä unohtaa myöskään parlamentaarisesta näkökulmasta.
Direktiivin tavoite ei ole säännellä vesivaroja, kuten monet kollegoistani, erityisesti itävaltalaiset, uskovat. Aivan päinvastoin, me haluamme suojella veden laatua, ja se on direktiivin tehtävä. Nyt minusta vaikuttaa siltä kuin neuvosto ja komissio ehdottaisivat meille, että meidän on luvattava toisillemme, että suojelemme vesiä. Mutta se, kuinka niitä suojellaan, meidän pitäisi jättää jäsenvaltioiden huoleksi. En ole aivan varma siitä, onko se oikea eurooppalainen suunnitelma. En kannata sitä, että määrätään tuhansia kieltoja, mutta kannatan sitä, että määrätään muutamia tärkeitä kieltoja ja että ne toteutetaan Euroopan laajuisesti. Näiden kieltojen tueksi on esitettävä tieteellisiä perusteita.
Olemme päättäneet sisämarkkinoista, ja yksi sisämarkkinoiden päätavoite oli yhdenmukaistaa Euroopan yhteisön normit, ei ottaa välttämättä kaikkialla käyttöön samoja normeja, mutta lähentää niitä toisiinsa. Näyttää siltä, että me päätämme siitä ympäristöpolitiikassa tällä hetkellä. Te olette tietoisia esittämästäni kritiikistä. Direktiivissä vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien kehyksestä ei valitettavasti määritellä laatustandardeja eikä päästönormeja Euroopan laajuisesti, ei ainakaan neuvoston ja komission käsitysten mukaan, parlamentin käsitysten mukaan kylläkin. Olen sitä mieltä, että tämä yhdistetty lähestymistapa on tärkeä lähestymistapa, jota myös haluamme toteuttaa ja toteutamme tulevaisuudessa.
Reinin varrella asuvana - taloni ja puutarhani sijaitsevat muutaman sadan metrin päässä Reinistä - pidän tärkeänä sitä, että ylempänä joen varrella asuvat ryhtyvät noudattamaan normeja, samantekevää, keitä he ovat. Jos he eivät ryhdy siihen, jos me saksalaiset emme ryhdy noudattamaan korkeita normeja, alankomaalaiset kollegamme joutuvat seuraavaksi juomaan kelvotonta, likaista vettä. Se ei saa olla yksilöllisten kansallisten politiikkojen asia, vaan on saatava aikaan eurooppalaiset normit, ei satoja normeja, mutta ehkä 40 tai 50. Olen sitä mieltä, että Reiniä, Rhônea ja Moselia varten tarvitaan eurooppalaiset normit, jotta edistymme tässä tulevaisuudessa.
Neuvoston toimet eivät olleet millään tavalla merkittäviä. Teimme 188 tarkistusehdotuksesta kymmenen kompromissitarkistusehdotusta. Siten saimme aikaan parempia asioita. Puheenjohtajavaltio on toki tehnyt hallinnollista työtä. Parlamentin esitys oli mielestäni parempi. Olemme sitä mieltä, että jos toimitaan neuvoston haluamalla tavalla, järjestely aiheuttaa kansallisella tasolla monimutkaisen tilanteen ja merkitsee loppujen lopuksi ympäristöpoliittista rappiota.

Eisma
Arvoisa puhemies, tähän vesipolitiikkaa koskevaan kehysdirektiiviin liittyvä päätöksenteko ei ansaitse palkintoa. Syynä tähän on epävirallinen poliittinen sopimus, jonka neuvosto teki odottamatta parlamentin ensimmäistä käsittelyä. Tämän sopimuksen sisällön ja parlamentin toiveiden suunnaton ero - yhteensä yli 200 tarkistuksessa - pakotti parlamentin ja neuvoston ottamaan askeleen, jota tähän mennessä ei ole otettu, eli ryhtymään epävirallisiin neuvotteluihin, joista ei vielä mainita mitään perustamissopimuksissa. Ehkä ne vielä joskus lisätään sinne.
Herra White toimi oppaanamme tässä poliittisessa nahistelussa. Kiitokseni hänelle siitä. Hän oli hyvä opas. Hän puolusti parlamentin näkökohtia erinomaisesti neuvostoa vastaan ja saavutti parissa asiassa selvän voiton. Hän ei antanut jäsenvaltioiden painostuksessa periksi meille tärkeissä asioissa, kuten prioriteeteissa ja yhdistetyssä lähestymistavassa. Paineista ja mutkikkaista keskusteluista huolimatta hän piti myös meidät kaikki mahdollisimman hyvin ajan tasalla. Nyt parlamentin tehtävänä on kuitenkin saada aikaan ensimmäisessä käsittelyssä mietintö, jossa ilmaistaan selkeästi, kuinka pohja-, pinta- ja rannikkovesien laatua ja määrää voidaan suojella parhaalla mahdollisella tavalla. Sitä varten tarvitaan tiukkoja määritelmiä, selkeitä tavoitteita ja selkeitä menettelyjä.
Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on laatinut oikein hyviä ehdotuksia. En ymmärrä, miksi neuvosto haluaa hyväksyä niistä niin vähän. Vaikeuksia on jopa sellaisten tarkistusten kanssa, joissa pyritään huolehtimaan siitä, että muiden yhteisön direktiivien, kuten nitraattidirektiivin, sekä kansainvälisten yleissopimusten, kuten OSPAR-yleissopimuksen, mukaisia ympäristönormeja noudatetaan. Tämä on käsittämätöntä. En ymmärrä, miksi neuvosto vastustaa tätä. Meidän ei kuitenkaan tarvitse kantaa asiasta huolta. Yhteistä kantaa ei oteta enää käsiteltäväksi parlamentissa tämän toimintavuoden aikana. Amsterdamin sopimus astuu voimaan uuden toimintavuoden alussa, minkä myötä toinen käsittely kuuluu yhteispäätösmenettelyyn.
Silloin neuvoston täytyy ottaa huomioon meidän kantamme. Toivon, että neuvosto ymmärtää, kuinka se on aiheuttanut itselleen haittaa tekemällä tämän epävirallisen poliittisen sopimuksen, ja että se ottaa siitä opikseen.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää, joka teki erittäin paljon työtä laatiakseen tänne tänään tämän mietinnön, jossa on otettu huomioon entistä avoimemman ja osallistumista korostavamman puitedirektiivin tarpeellisuus, koska - kuten hän erittäin hyvin sanoo ympäristövaliokunnassa pidetyssä kuulemistilaisuudessa ilmaistuun huoleen viitaten - kolmasosa Euroopan joista on saastuneita, rannikkovesiä hyödynnetään liikaa, ja sama koskee pohjavesiä. Kaiken tämän takia meillä on suuria vaikeuksia saada väestölle juomavettä, ainakin tulevaisuudessa ja joissakin etelän maissa.
Sen vuoksi me olemme yhtä mieltä ehdotuksesta ja olimme vielä enemmän yhtä mieltä aiemmasta ehdotuksesta. Esimerkiksi herra Whiten tarkistus 38 oli mielestämme kattavampi ja parempi. Mielestämme meidän on kuitenkin työskenneltävä sen eteen, että valuma-alueen hallinnassa korostettaisiin entistä enemmän osallistumista, jotta saataisiin aikaan avoin yhteinen kehys ja rajat ylittävää yhteistyötä. Portugalilaiset kollegat ja me kävimme Tajo-joella ja havaitsimme, että Portugalissa ollaan huolissaan siitä, käytetäänkö Espanjassa vesivaroja hyvin, mikä lienee ainoa tapa varmistaa maidemme välinen rajat ylittävä yhteistyö.

Crowley
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella esittelijää hänen hienosta työstään. Nämä ehdotukset ovat todella tervetulleita, koska niillä pyritään saamaan aikaiseksi yhtenäinen lähestymistapa vesien hoitoon ja suojeluun, jotka ovat hyvin tärkeitä asioita.
Kaiken perustana on " saastuttaja maksaa" -periaate, jota meidän olisi edistettävä ennen kaikkea täällä. Tehdyn tutkimuksen ehtoja on kuitenkin laajennettava siten, että niissä otetaan huomioon tämän oleellisimmilta osiltaan ainutlaatuisen sosiaalisen palvelun hyvin tärkeät yhteiskunnalliset vaikutukset. On taattava veden johtaminen kotitalouksien tarpeisiin, taloudellisiin tarpeisiin ja maatalouteen, sillä se on välttämätön edellytys jokapäiväiselle elämälle. Haluaisin jäsenten kiinnittävän huomiota erityisesti 12 artiklan 1 kohtaa koskevaan tarkistukseen 22, jonka mukaan vedestä ei laskuteta yleisesti tietyissä yhteiskunnallisissa tai muissa erityistapauksissa. Tällainen erottelu on tärkeää, ja meidän on erityisesti taattava jatkuva ilmainen palvelu niille, jotka tarvitsevat sitä eniten.

Breyer
Arvoisa puhemies, jos puhumme tänä iltana direktiivistä vesipolitiikkaan liittyvien toimien kehykseksi, emme valitettavasti keskustele vesistöjen suojelusta, vaan tilkkutäkistä. Tämä käy ilmi luonnoksen pohjalta. Poikkeuksia on liikaa, selviä raja-arvoja ja normeja ei määrätä, laatutavoitteet, joissa noudatetaan englantilaista tavoitetta, että jos laimennamme teetä, kukaan ei huomaa, eivät ole lainkaan sitovia. Sen lisäksi siirtymäkaudet, jotka ovat jopa 34 vuotta, ovat liian pitkiä ja ovat selvä osoitus siitä, että vesistöjen suojelua lykätään päivään, jota ei koskaan tule. Se on enemmän kuin kuluttajansuojan pilkkaamista. Minusta kaiken huippu, ekologinen Waterloo, on kuitenkin kysymys vaarallisten aineiden laskemisesta vesiin. OSPAR-sopimuksesta huolimatta yhteisessä kannassa ehdotetaan, että mitään, ei kerrassaan mitään ole määrä tapahtua.
Olen sitä mieltä, että meidän on oltava selvillä siitä, että vesi on liian kallisarvoinen voimavara saastuttavien aineiden laskupaikaksi. Tältä osin odotan sitä, että otamme huomisessa äänestyksessä asiaan erittäin selvästi kantaa. Toivon myös, että pääsemme huomenna yksimielisyyteen siitä, että myös radioaktiivisuutta koskevat raja-arvot, kuten teimme juomavesidirektiivin yhteydessä...
Puhemies keskeytti puhujan.

Escolá Hernando
Arvoisa puhemies, autonomisella alueellani, Aragónissa, sanotaan, että vesi on tulevaisuutemme mitta. Siellä sanotaan myös, että alueellamme on kylliksi vettä, mutta sieltä puuttuu investointeja sen hyödyntämiseksi ja käyttämiseksi. Siellä on käynyt hyvin selväksi se, että ilman vettä kehitys ei ole mahdollista ja että vesi on elintärkeää ympäristön säilymisen sekä vaurauden ja niin maatalouden kuin teollisuudenkin työpaikkojen luomisen kannalta.
Meidän ongelmanamme, hyvät jäsenet, ei ole ainoastaan veden laatu vaan veden määrä, toisin sanoen sen niukkuus. Sen vuoksi pidämme miltei loukkaavana sitä, että Ebro-joki, joka on vesimäärältään Pyreneitten niemimaan suurin joki, kulkee Aragónin halki yli 200 kilometrin pituudelta, josta osa on todellista aavikkoa, mutta sen vettä ei hyödynnetä juuri lainkaan. Tämä johtuu pääasiassa siitä, ettei Espanjan hallitus ole perinteisesti investoinut siihen, ja siitä, että juuri investointien puutteen takia voidaan sanoa, että vettä on kylliksi, ja perustellaan vedensiirtoja kehittyneemmille alueille. Sen vuoksi mielestämme on erittäin tärkeää välttää vedensiirtoja valuma-alueiden välillä, koska ne eivät suinkaan tasapainota aluetta, vaan käytännössä ne lisäävät epätasapainoa ja autioitumista. Niiden takia on pakko ryhtyä kalliisiin rakennusurakoihin - lähes aina ympäristön kustannuksella - jotka eivät takaa kestävää kehitystä tarjonnan rajallisuuden takia ja pohjimmiltaan siksi, että vedensiirrot, hyvät jäsenet, eivät ole mitään muuta kuin vahvemman valtaa heikompaan nähden.
Äänestämme huomenna useista jo valiokunnassa hyväksytyistä tarkistuksista, joilla pyritään rajaamaan valuma-alueiden väliset vedensiirrot aivan erityisiin tilanteisiin, joihin vaaditaan lupa etukäteen, kunhan osoitetaan, että vastaanottavien valuma-alueiden osalta on ryhdytty kaikkiin mahdollisiin toimenpiteisiin tarpeen vähentämiseksi. Tämä on mielestämme oikea tie, jotta vesipolitiikasta tulisi tehokas sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden väline Euroopassa.

Aparicio Sánchez
Arvoisa puhemies, luonnehdin joiltakin osin Espanjan sosialistien kannan eroja poliittisen ryhmämme kantaan nähden. Puollamme täysin yhteisön vesipolitiikkaa koskevan puitedirektiivin olemassaoloa, ja tältä osin suhtaudumme erittäin myönteisesti direktiiviluonnokseen. Tämä lainsäädännön yhdenmukaistamistyö voi kuitenkin joiltakin osin muuttua omaksi irvikuvakseen, jos Euroopan alueelliset ominaispiirteet sivuutetaan. Vesikysymystä ei voida käsitellä samalla tavalla runsassateisissa maissa ja niissä muissa maissa - kuten omassa maassani - joissa vettä on niukanlaisesti. Niitä maita, joissa esiintyy tulvia ja kuivuutta, kuten Välimeren maita, ja pohjoisen maita ei voida kohdella samalla tavalla.
Kaiken tämän vuoksi olemme esittäneet joitakin eriytettyjä tarkistuksia ja mielestämme esimerkiksi ankara velvoite veden kokonaiskustannusten kattamisesta olisi hyvin epäoikeudenmukainen, koska tämän yleistyksen myötä kansalainen tai maanviljelijä maksaisi Espanjassa vedestä 40-60 kertaa enemmän kuin esimerkiksi Britanniassa tai Belgiassa.
Muut tarkistukset, jotka koskevat rikkomustilanteita, joista osa on mahdotonta ratkaista tietyillä etelän alueilla, tai vedensiirtojen ja pohjavettä johtavien kerrosten uusiutumisen edellytyksiä, noudattavat samaa logiikkaa. Tieteellisiä ja harkittuja perusteluja - joita parlamentilla on - käyttävä lainsäädäntövallan käyttäjä ei saisi kohdella Euroopan eri alueita yhdenmukaisesti, sillä ne ovat hyvin erilaisia veden määrän ja laadun sekä sademäärän osalta.

Valverde López
Arvoisa puhemies, puollan täysin kollegani herra Aparicion juuri pitämää puheenvuoroa, ja tämä on osoitus siitä, ettemme saa unohtaa yksimielisyyttä eroavuuksien keskellä ja että itsepäisyydestä saa politiikassa maksaa kalliisti. Sen vuoksi emme voi unohtaa, että vesiongelma on Espanjan kannalta strateginen - kuten te erittäin hyvin tiedätte, arvoisa komission jäsen - ja tältä osin on esitetty sellaisia tarkistuksia, jotka komissio toivottavasti ottaa huomioon ja jättää täten soveltamatta direktiivin vaatimuksia kuivuuden tai vakavien tulvien sattuessa. Tällainen tilanne on otettava huomioon.
Tarpeen on myös se, arvoisa komission jäsen, että direktiivi sallii Espanjan liittää toisiinsa valuma-alueita asianmukaisesti tasapainottaen, kuten kansallisessa vesisuunnitelmassa määrätään. Vain tämänkaltaisella toimenpiteellä voidaan taata vedensaanti maamme eteläisillä alueilla.
Niin ikään on mukautettava kokonaiskustannusten kattamisen periaatetta. Emme voi lisätä entisestään joidenkin maiden vaikeuksia, ja meidän on vältettävä se, että nimenomaan niissä maissa, joissa on vähemmän vettä, vesi olisi kalleutensa vuoksi kansalaisten ja monien käyttökohteiden saavuttamattomissa ja ulottumattomissa.
Mitä tulee moniin ympäristövaliokunnassa esitettyihin tarkistuksiin, en tässä tapauksessa voi puoltaa niitä, koska ne eivät ole järkeviä. On sellaisia asioita, jotka toimivat, esimerkiksi alueiden väliset sopimukset naapurimaiden kesken, ja näin ollen en ymmärrä, miksi on saatava aikaan näitä kansainvälisiä valuma-alueita koskevia sopimuksia, kun ne toimivat jo hyvin. Kuulemismahdollisuutta jäsenvaltioiden aloitteesta on ongelmien ilmetessä rajoitettava komissioon, jotta se ratkaisisi ja selvittäisi ne, kuten se aina tekee.
Määrän osalta jotkin vedensiirtoja ja pohjavettä johtavien kerrosten uusiutumista koskevat tarkistukset ovat hyvin huolestuttavia. Tämä on Espanjassa yleinen käytäntö, ja sen ansiosta voimme hyödyntää paljon paremmin niukkoja vesivarojamme. Nämä ovat puhtaasti määrään liittyviä kysymyksiä, jotka toisaalta estäisivät tämän direktiivin hyväksymisen.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, myös minä haluan ensiksi lausua onnitteluni ja sanoa, että olen samaa mieltä komission ja herra Whiten tekemästä ehdotuksesta. Haluan kuitenkin korostaa kahta kysymystä, jotka johtaisivat uusliberalistiseen fundamentalismiin ja demokratiavajeeseen Euroopan unionissa.
Mitä tulee uusliberalistiseen fundamentalismiin, se, että kaikki kustannukset halutaan periä veden käyttäjiltä, tarkoittaa sitä, että - kuten herra Cunha, herra Aparicio ja muut ovat sanoneet - aiheutamme vahinkoa Espanjalle. Se on kauheaa sellaisilla alueilla kuin Murcia, Andalusia, Aragón ja niin edelleen; se olisi hyvin vakavaa.
Mitä tulee demokratiavajeeseen, mielestäni on tärkeää ottaa huomioon veteen liittyvien - joissakin tapauksissa, kuten Valenciassa tai Murciassa, yli tuhat vuotta toimineiden - tahojen, kuten vesituomioistuimen tai Consejo de Hombres Buenos -elimen, osallistuminen, ja on välttämätöntä, että myös tällä alueella vallitsisi demokratia.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, vesipolitiikkaa koskeva kehysdirektiivi, josta keskustelemme tänään ja josta äänestämme huomenna, on läpimurto unionin veden laadun ja määrän kannalta. Tässä ei kuitenkaan ole kaikki. Tämä kehysdirektiivi on myös tiettyjen kollegojen herkeämättömän uutteruuden huipentuma. Haluaisin mainita kollegani Karl-Heinz Florenzin, joka on ehdottomasti ollut esitaistelija ja aloitteentekijä tässä asiassa. Haluan mainita myös alankomaalaisen kollegani Doeke Eisman ja luonnollisesti myös esittelijän, kollega Whiten. Haluan kiittää heitä käsiteltävänämme olevasta mietinnöstä sekä myös kompromissitarkistuksista, joiden avulla saadaan huomenna suuri enemmistö.
Vesipolitiikkaa koskeva kehysdirektiivi on ainoa oikea vastaus tähän saakka pirstaleiseen, tehottomaan ja epäasianmukaiseen veden laatuun vaikuttavaan politiikkaan ja kokonaan puuttuvaan veden määrään vaikuttavaan politiikkaan. Vesi on keskeisessä asemessa alankomaalaisten elämässä. Omassa kansanlaulussamme laulamme Limburgistamme näin: " Missä leveä Maasin virta kulkee arvokkaasti kohti merta." Zeelandin ihmiset kuvaavat laulaessaan " taistelen ja pääsen pinnalle" taistelua merta vastaan, joka johti tulvakatastrofin jälkeen Deltan patojen rakentamiseen. Se on tehnyt meistä alankomaalaisista tunnettuja kaikkialla maailmassa. Me olemme myös kirjaimellisesti vallanneet maata Flevolandin polderialueella.
Me taistelemme Alankomaissa päivittäin vettä vastaan polderialueella Maasin, Reinin ja Schelden suistossa. Jos joku uskaltaa väittää, että voimme itse ratkaista tämän ongelman Alankomaissa käyttämällämme erinomaisella vedenhallintatekniikalla, hän ei ole ehkä pannut merkille tulvia, jotka ovat aiheuttaneet meille suuria vahinkoja viime vuosina.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, vain kolme huomiota: ensiksikin tuemme sellaista vesipolitiikkaa, joka edistää rationaalista veden käyttöä ja sen kysynnän järkevää valvontaa eikä sen tarjonnan järjetöntä kasvua. Toiseksi toistamme, että pinta- ja pohjavesien hallinnan perusyksikkönä on valuma-alue ja valuma-alueet eivät jakaudu kansallisten rajojen mukaisesti, koska ne syntyvät lähteistä ja päättyvät jokisuistoon ja joet voivat virrata monen maan läpi. Lopuksi korostamme ryhmässämme havaittua espanjalaisten ja portugalilaisten jäsenten välistä yhteisymmärrystä ja yhteistyötä, jonka tuloksena jokin aikaa sitten syntyi vesijulistus, joka nähdään käsiteltävässä mietinnössä. Sitä vahvistaa se symbolinen ele, että sen laatimiseen osallistuivat ryhmässämme juuri näiden kahden kansallisuuden edustajat. Mikäli odotamme kohtaavamme toisemme uudestaan parlamentin päätöslauselmassa, mitä ei tapahdu yhteisiä jokia koskevassa sopimuksessa, jotka maidemme hallitukset ovat allekirjoittaneet, kyseessä on tapaus, jossa yhteisön solidaarisuuden tulisi toteutua ja jossa vaadittaisiin yhteistyötä valtioiden välillä.

Schleicher
Arvoisa puhemies, tämä direktiivi oli vaikea saada aikaan. Haluaisin jälkikäteen kiittää kollegoiden puolesta kaikkia niitä, jotka osallistuivat työhön rakentavasti, tietenkin esittelijää, herra Whitea, mutta myös komissiota, joka on ollut toiminnassa mukana. Odotan puheenjohtajavaltio Saksalta sitä, että se tutkii parlamentin työn huolellisesti, sillä muuten Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä voitaisiin kokea ikävä yllätys kieltävän päätöksen muodossa.
Pohjavettä koskevan toimintaohjelman, joka ei ole missään tapauksessa tarpeeton, esittelijänä, pidän seuraavia näkökohtia välttämättöminä: kattavasta pohjavesien suojelusta sopiminen, sen kieltäminen, että haitallisia aineita lasketaan suoraan vesistöön, ja siihen liittyvä pohjavettä koskevien raja-arvojen määrittämisen välttäminen niin sanotun täyttövaikutuksen estämiseksi ja lopuksi niin sanotun epäsuoran pohjaveteen laskemisen torjuminen ja estäminen mahdollisimman kattavasti sekä tietenkin saastuneiden pohjavesien saneeraus niin kattavasti kuin se on teknisesti mahdollista.
Kolme tarkistusehdotustani pyrkivät edistämään näitä tavoitteita. Haluaisin viitata vielä kerran siihen, että tarkistusehdotus 77 on erittäin lähellä sydäntäni ja että en hyväksy kompromissitarkistusehdotusta. Haluaisin varoittaa liioitelluista, epärealistisista ja epäkäytännöllisistä vaatimuksista. Vaikka ympäristönsuojelua on laiminlyöty monilla muilla politiikan aloilla tähän asti ja se on otettu huomioon aivan liian vähän, emme saa toistaa tätä virhettä kulkemalla päinvastaiseen suuntaan. Siksi minä ja puolueryhmäni vastustamme ehdottomasti muutamia tarkistusehdotuksia, jotka eivät yksinkertaisesti ole toteutettavissa, eivät rahan avulla eivätkä myöskään kaikkien käytettävissämme olevien teknisten mahdollisuuksien avulla. Lainsäädäntö, jossa vaaditaan sellaista, ei ole uskottava.
Lopuksi vielä kysymys komissiolle: mitä tapahtuu ekologista pohjaveden laatua koskevalle direktiiviluonnokselle? Minä en ole kuullut, että komissio olisi vetänyt tämän ehdotuksen virallisesti takaisin.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komission jäsen, käsiteltävänä oleva direktiivi sisältää parlamentin toivomusten mukaisesti erittäin tärkeitä uudistuksia Euroopan kenties arvokkaimman luonnonvaran, veden, suojelemiseksi: niitä ovat yhdistetyn lähestymistavan selvittäminen ja sisällyttäminen direktiiviin, pyrkimys laaja-alaiseen vesistöjen suojeluun ja pohjavettä koskevien kunnianhimoisten laatutavoitteiden laatiminen. Erityisesti yhdistetty lähestymistapa on monille jäsenvaltioille yhtäkkinen hyppy eteenpäin vesistöjen puhtaanapidossa. Ajattelutavan on lopultakin muututtava Euroopan laajuisesti. Meillä ei ole oikeutta liata ja myrkyttää jokia ja meriä säälimättömästi, vaan velvollisuus puhdistaa kaikki jätevedet, myös teollisuuden jätevedet, parhaita teknisiä keinoja käyttäen ennen kuin ne lasketaan vesistöihin. Tiukat päästöjä koskevat normit, eivät vain immissionormit, ovat välttämättömiä.
Yritykset sisällyttää vesihuoltopolitiikan määrälliset näkökohdat direktiiviin ovat mielestäni kielteisiä. Olen kuitenkin erittäin iloinen siitä, että sekä neuvoston että komission oikeudelliset yksiköt ovat sitä mieltä, että sellaisten asioiden ottaminen mukaan ei sopisi yhteen direktiivin hyväksymistä varten suunnitellun oikeudellisen perustan kanssa. Olen myös iloinen siitä, että onnistuin jo ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa viemään läpi tarkistusehdotuksen, jossa todetaan erittäin selvästi, mikä ylikansallinen viranomaistaho pitäisi perustaa. Jäsenvaltion päätösvallan rajoittaminen, kun on kyse jäsenvaltion omia vesivaroja koskevasta politiikasta, ei tule kysymykseen. Jos huomenna päätettäisiin niin, kannatan mielelläni Whiten mietintöä, josta haluaisin onnitella kollegaa sydämellisesti.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, riittävän hyvälaatuisen veden saanti on yhteisön perustarve. Havaittuja ongelmia ovat sekä jokien vedenlaatu että veden tuhlaus kaupunki- ja teollisuusalueilla. Euroopan eri valtioiden vesivarat eivät ole mikään yhteiseurooppalainen omaisuus kuten eivät ole sellaisetkaan luonnonvarat, joista käydään kauppaa. Jokaisella jäsenmaalla on kuitenkin kansallisesti syytä puuttua omien jokiensa vedenlaadun parantamiseen, vedenkäytön säästötoimien kehittämiseen ja toimeenpanoon sekä pohjavesiensä suojeluun.
Ajatus yhteisestä vesipolitiikasta pitäisi toteuttaa valtioiden rajat ylittävien ja eri valtioita koskettavien vesialueiden suojelutoimissa. Viime aikoina on tapahtunut useita Itämeren tilaa heikentäviä toimia, kuten jätevesien johtamista puhdistamattomana mereen. Tällaiset ympäristön kannalta tuhoisat tapahtumat pitäisi pyrkiä estämään yhteisen pohjoisen ulottuvuuden politiikankin mukaisesti ja näihin asioihin tulisi puuttua myös yhteisön vesipolitiikan taholta. Pohjoinen ulottuvuus antaa tähän kuten muihinkin ympäristöturvallisuuden projekteihin oivat mahdollisuudet.
Esityksessä on haluttu asettaa Euroopan yhteisön maissa käytettävälle vedelle tiettyjä laatuarvoja. Tällaiset tekijät on hyvä sisällyttää yhteiseen politiikkaan, kunhan muistetaan jättää riittävästi tilaa kansalliset olosuhteet huomioiville ratkaisuille ja erityisominaisuuksille.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, kun puhutaan ylipäätään vedestä ja kun ongelmaa mitataan määrän eikä laadun osalta, voin ottaa joitakin vapauksia. Yritän olla toistamatta kaikkea sitä, mitä espanjalaiset ja portugalilaiset kollegani ovat jo sanoneet, ja mainita jotakin, jota mietinnössä ei toistaiseksi ole.
Haluaisin esittää ainoastaan yhden täsmennyksen kustannuksiin liittyvästä asiasta. Hylkäämme komission alkuperäisen ehdotuksen, jonka mukaan käyttäjiltä, jotka ovat enimmäkseen maanviljelijöitä, perittäisiin vesipalvelujen, kuten esimerkiksi infrastruktuurien, kokonaiskustannukset, ja myös kustannusten huomioonottamista koskevan ehdotuksen, koska se voi tuhota etelän jo nyt herkän maanviljelyn.
Meidän on niin ikään otettava huomioon teollisten prosessien teknisiä parannuksia koskeva asia. On otettava huomioon kustannustehokkuus ja alalla vallitseva tilanne. Ei voida mennä ministerineuvoston tämän vuoden kesäkuussa tekemän poliittisen sopimuksen ulkopuolelle. Vaarallisten aineiden poistaminen ja toivottavat ympäristötavoitteet on muotoiltava todellisten teknisten ja taloudellisten mahdollisuuksiemme puitteissa ja niiden mukaisesti, jotta ne voitaisiin saavuttaa.
Mitä tulee kuivuudesta aiheutuviin poikkeuksiin, niistä me olemme toki samaa mieltä, ja on tärkeää, että ne sallitaan niin kuivuuden kuin tulvienkin osalta. Kansainvälisiin valuma-alueisiin on mielestäni sovellettava toissijaisuusperiaatetta, ja nyt on jo päästy sopimukseen vieressämme olevan valuma-alueen, toisin sanoen Portugalin, kanssa. Määrän sekä vedensiirtojen ja pohjavettä johtavien kerrosten uusiutumisen edellytysten osalta tässä ehdotuksessa ei ole oikeudellista perustaa ja perustamissopimuksessa edellytetään yksimielisyyttä, minkä vuoksi luulen, että tämä on sellainen asia, jota me emme tällä hetkellä aio tukea.
Mitä tulee esittämiini tarkistuksiin, sanoisin teille, että niitä on ainoastaan kolme, koska sellaisia määritelmiä kuin keinotekoiset vesistöt ei ole otettu huomioon...
Puhemies keskeytti puhujan.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä ympäristövaliokuntaa ja erityisesti esittelijää, Ian Whitea, siitä, että uutta vesivaroja koskevaa puitedirektiiviehdotusta on käsitelty niin perusteellisesti. Parlamentti on - mitä on myös korostettu - suhtautunut erittäin vakavasti vesipolitiikan uudistukseen ja haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää siitä merkittävästä ja erittäin myönteisestä vaikutuksesta, joka parlamentilla on ollut sekä uudistuksen aloittamiseen että sen kehittämiseen tähtäävässä työssä. Komission ehdotus vaarallisten aineiden käsittelystä ja ekologista tilaa koskevasta V liitteestä perustuu suurelta osin parlamentin rakentavaan panokseen.
Äskettäinen parlamentin, neuvoston ja komission käymä epävirallinen keskustelu, jossa keskusteltiin hyvin paljon uudesta luomuksesta, kuten herra Eisma korosti, perustui samaan rakentavaan panokseen. Näiden keskustelujen tulokset paransivat kokonaisuudessaan tekstiä vielä entisestään, samalla kun ne myös lähensivät kahden lakeja säätävän toimielimen näkökantoja toisiinsa. Tämä on myönteistä ja voin tietenkin tukea tulosta, joka on nähtävissä kompromissiehdotuksina 189-201. Useimmat parlamentin tarkistukset parantavat todellakin teknistä laatua ja selventävät tekstiä, ja olen erittäin mielissäni voidessani sanoa, että komissio tukee niistä useimpia.
Voimme periaatteessa tai kokonaan hyväksyä 122 tarkistuksesta 85. Komissio voi lisäksi tukea useita muita tehtyjä tarkistuksia. Tuemme erityisesti parlamentin tekemiä aloitteita, jotka liittyvät vaarallisten aineiden käsittelyyn, avoimuuteen, yhdistettyyn lähestymistapaan ja radioaktiivisuuden mukaan ottamiseen.
Arvoisa puhemies, kuten on käynyt ilmi, tarkistuksia on useita, ja minun olisi mahdotonta käydä läpi niitä kaikkia kohtuullisessa ajassa. Sen vuoksi otan esiin vain muutaman tärkeimmän pääalueen. Ensimmäinen niistä koskee vaarallisten aineiden käsittelyä. Niitä koskeva ongelma on merkittävä, ja on aivan oikein, että mietinnössä keskitytään siihen. On tärkeää, että toimimme kansainvälisissä järjestöissä johdonmukaisesti päästöjä koskevien velvoitteittemme osalta. Sosiaalisiin ja taloudellisiin seurauksiin liittyvien tietojen puuttuminen merkitsee kuitenkin sitä, että tällä hetkellä ei joka asiassa ole tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön oikeudellisesti sitovia vaatimuksia. Sen vuoksi aiomme hyväksyä tarkistuksissa 6, 19, 47 ja 83 ja ehdotuksen 1 artiklassa mainitun periaatteen, että tekstiin liitetään viittaus lopullisena tavoitteena olevasta käytön lopettamisesta. Se on Pohjanmeri-konferenssin julistuksen ja kaikkien olennaisten merisopimusten näkökantojen mukaista. Muut tähän aiheeseen liittyvät tarkistukset - siis tarkistukset 22, 43 ja 46 - hylätään.
Avoimuuden ja julkisuuden lisäämisen osalta neuvoston ja parlamentin väliset keskustelut ovat olleet erityisen tuloksellisia. Komissio voi täysin tukea esittelijän tekemää kompromissitarkistusta, joka heijastaa niitä sopimuksia, joita on solmittu julkisen kuulemistilaisuuden ja sekä neuvostolta että komissiolta saatujen tietojen osalta. Tarkistukset 25 ja 39 liittyvät tarpeeseen määritellä yhdistetty lähentymistapa, jonka komissio periaatteessa hyväksyy, vaikka ehdotammekin hieman toisenlaista muotoilua, jotta soveltamisalue olisi oikeudellisesti tarkempi. Komissio voi periaatteessa hyväksyä myös tarkistukset 87 ja 88, joissa vaaditaan, että komissiolle on asetettava määräajat, jotka koskevat ensisijaisiksi luetteloitujen aineiden valvonnan toteutusta. Tarkistukset 84 ja 85, jotka liittyvät ensisijaisten aineiden luettelon tarkistamiseen, eivät kuitenkaan anna riittävästi aikaa aineiden käsittelyyn, ja komissio hylkää sen vuoksi nämä tarkistukset ja ehdottaa nykyisen kuuden vuoden tarkastusajanjakson säilyttämistä.
Komissio hyväksyy periaatteessa tarkistukset 34 ja 122, joissa radioaktiivisuus halutaan liittää ehdotukseen, vaikka sanamuotoa ehkä joudutaan muuttamaan. Tämäniltaisessa keskustelussa hyvin paljon esillä olleen maksun osalta on olennaista, että ympäristö- ja resurssikustannukset integroidaan siihen paremmin, mutta asiaan liittyvää problematiikkaa on tutkittava lähemmin. Tarkistuksia 67, 68 ja 69 ei voi sen vuoksi hyväksyä tällä hetkellä. Tarkistus 66, jossa vaaditaan, että maksut vahvistetaan tasolle, joka kannustaa ympäristötavoitteiden saavuttamiseen, on kuitenkin hyvin hyödyllinen, ja se voidaan tietenkin hyväksyä.
Komissio on hylännyt useita tarkistuksia teknisistä syistä. Muutamat yksittäiset tarkistukset hylkäämme siinä muodossa, kuin ne on esitetty, mutta niissä on kuitenkin melko monta osaa, jotka komission mukaan voivat sisältyä muutettuun ehdotukseen. Tässä yhteydessä en kuitenkaan käsittele niitä ollenkaan.
Lopuksi voin vain todeta, että tämä mietintö ja aikaansaamamme edistys ovat myönteisiä asioita. Parlamentin panos on ollut merkittävä ja keskusteluissa esiintynyt rakentava asenne on tulevien keskustelujen hyvän ilmapiirin perusta. Tällaisen tärkeän aiheen yhteydessä on selvää, että useista kysymyksistä on keskusteltava perinpohjaisesti ennen kuin ne voidaan ratkaista. Olen vakuuttunut siitä, että lainsäädäntöprosessin vähitellen edetessä parlamentin vahva asema vaikuttaa siihen, että pääsemme tavoitteeseemme, joka on vesipolitiikka, josta voimme olla ylpeitä. Sallikaa minun vain vastata rouva Schleicherin esittämään kysymykseen, että arviomme mukaan ehdotus ekologisesta veden laadusta sisältyy tähän ehdotukseen, ja se voidaan sen vuoksi jättää pois.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Geneettisesti muunnettujen organismientarkoituksellinen levittäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bowen laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0024/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön annetun direktiivin 90/220/ETY muuttamisesta (KOM(98)0085 - C4-0129/98-98/0072(COD)).

Bowe
 Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, että äänestämme tänä iltana hyvin tärkeästä mietinnöstä, josta tulee merkittävä lainsäädännön osa. Se koskee tärkeää, kasvavaa yhteisön teollisuudenhaaraa, joka kuitenkin samanaikaisesti herättää yleisön joukossa suurta huolestuneisuutta, johon on puututtava. Olen pyrkinyt tässä mietinnössä tasapainottamaan oikein kansanterveyden, ympäristön ja kuluttajien oikeuksien suojelun ja tämän kasvavan teollisuusalan tarpeet, joka voi antaa meille hyvin paljon, jos annamme sille mahdollisuuden toteuttaa se oikealla tavalla.
Olemme jo onnistuneet viemään mietinnön läpi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa. Siitä lähtien olemme pyrkineet vielä selvempään yksimielisyyteen sen eri osista saadaksemme aikaan ehdotuksen, jonka toivomme myös komission voivan hyväksyä.
Mietinnössä on monia avainasioita. Haluaisin ainoastaan hahmotella niistä joitakin juuri nyt. Ensinnäkin olemme lisänneet tekstiin kohdan, jossa jäsenvaltiot ja komissio velvoitetaan noudattamaan varovaisuusperiaatetta ja varmistamaan, että kaikki ihmisten terveydelle ja ympäristölle haitalliset vaikutukset vältetään, kun ympäristöön levitetään mikä tahansa geneettisesti muunnettu organismi, GMO.
Markkinoille saatettujen GMO: iden osalta meidän on oltava varmoja myös siitä, että ne voidaan tunnistaa ja löytää. Olemme pyrkineet tähän joillakin tarkistuksillamme; levittämiseen myönnetyssä luvassa on oltava kuvailevia menetelmiä tunnistamista varten, ja näistä menetelmistä on pidettävä julkista luetteloa, jotta tiedämme, miten ne kehittyvät ja toimivat. Ehdotukseen sisällyttämistämme seurantaa koskevista vaatimuksista pitäisi olla tässä yhteydessä apua.
Monet ihmiset ovat kertoneet olevansa huolissaan GMO: iden viennin muodostamasta ongelmasta ja siitä, että me olemme todellakin vastuussa niiden leviämisestä kolmansiin maihin, joissa ei ehkä kyetä käsittelemään GMO: ita vastaavalla tavalla kuin unionissa. Tästä syystä olemme lisänneet tekstiin periaatteen, joka koskee ennakkoilmoitukseen perustuvaa määrämaan virallista suostumusta.
Ihmiset ympäri Eurooppaa ovat kertoneet olevansa huolissaan siitä, mitä eettisiä vaikutuksia on geneettisesti muunnetuilla organismeilla, joita saattaa pian ilmestyä markkinoille - tai jopa geneettisesti muunnetuilla eläimillä. Tässä tilanteessa meillä on oikeus kääntyä eettisten asioiden komitean puoleen. Odotamme, että eettisten asioiden komiteaa kuullaan täysipainoisesti periaatteellisten kysymysten yhteydessä. Olen varma siitä, että se on auttamassa, kun tulevaisuudessa otetaan käyttöön GMO: ita, joihin saattaa liittyä joitakin vaikeuksia.
Kaikkien tuottajien on hyväksyttävä se, että kun he tuovat markkinoille jonkun tuotteen, heidän on oltava siitä vastuussa. Vastuu liittyy tähän tuotteeseen yhtä lailla kuin kaikkiin muihinkin tuotteisiin. Ehdotamme järkevää ja kattavaa vastuuta, joka ei eroa millään tavalla muita tuotteita koskevasta vastuusta.
Myönnämme, että näiden tuotteiden pitkäaikaiset vaikutukset saattavat todellakin johtaa huomattaviin sosiaalis-taloudelliset seurauksiin. Vaikka emme ehkä halua puuttua näihin kaikkiin asioihin tapaus tapaukselta, meidän on otettava ne huomioon. Olemme sisällyttäneet ehdotukseen sopivan tarkistuksen varmistaaksemme, että nämä asiat otetaan huomioon asianmukaisella tavalla.
Teknisessä mielessä tekstiä on paranneltu huomattavasti muiltakin osin. Liitteiden kohdalla teimme paljon työtä teknisten vaatimusten ja riskien arviointia koskevien määritelmien parantamiseksi. Mutta olemme myös pohtineet hyvin huolellisesti sitä, miten voimme valvoa näitä tuotteita markkinoilla. Vaikka komission nykyiseen ehdotukseen sisältyy jo mahdollisuus vetää tuote markkinoilta, jos käy ilmi, että se aiheuttaa vakavan terveysriskin tai minkä tahansa muun riskin, komission ehdotuksen mukaan luvan olisi oltava määräaikainen.
Emme vastusta ajatusta määräaikaisesta luvasta. Se on järkevä keino viedä asioita eteenpäin askel askeleelta. Mutta kun ajatellaan, kuinka paljon on olemassa erilaisia tuotteita, on pohdittava, mikä on määräaikaiselle luvalle sopiva kestoaika. Onko se 3 vuotta, onko se 5 vuotta, kuten jotkut vihreät kollegamme ehdottivat valiokunnassa; onko se 7 vuotta, kuten komissio ehdottaa; onko se 12 vuotta, kuten neuvosto ehdottaa, vai onko se ikuinen lupa, kuten jotkut parlamentin jäsenet haluaisivat?
Meidän on hyväksyttävä se, että tässä vaiheessa luvan on oltava määräaikainen, jotta yleisön usko ja luottamus vahvistuvat ja jotta kaikki tuotteet, jotka havaitaan epätyydyttäviksi, voidaan asianmukaisesti poistaa markkinoilta tarkan harkinnan jälkeen.
En ole varma siitä, mikä luku olisi oikea. Ei ole mitään maagisia lukuja, kun on kyse ajan pituudesta. Komissio ehdotus on 7 vuotta. Haluaisin hyvin mielelläni kuulla rouva komission jäseneltä, miksi hän on sitä mieltä, että 7 on kaikkein paras vuosien lukumäärä - ehkä se on hänen onnennumeronsa. Ehdottaisimmeko, että luvuksi valitaan 12? 12 vuotta näyttäisi sopivalta tässä teknisessä yhteydessä.

Matikainen-Kallström
. Arvoisa puhemies, tieteellinen tieto on useimmiten epävarmaa miltei kaikissa yleisesti kiinnostavissa ympäristöasioissa. Eri tutkimuslaitokset tuottavat poliittisen päätöksenteon perustaksi hyvinkin vaihtelevia tietoja, joita voidaan tulkita kunkin haluamalla tavalla. Uhkakuvien maalailu on usein helpoin vaihtoehto. Tutkimuksen liiallinen rajoittaminen siirtää vastuun muiden harteille unionin seuratessa vapaamatkustajana perässä. Toisaalta sääntely on ehdoton edellytys, onhan kyseessä erittäin herkkä tutkimuksen ala.
Kuluttajien käsissä on valita, mitä tuotteita he haluavat käyttää. Valintaa ohjaavat yhtälailla tietoon kuin tunteeseenkin perustuvat tekijät, joita on kunnioitettava. Tästä syystä pakkausmerkintöjen on oltava riittävän selkeät, ymmärrettävät ja yhtenäiset. Kuluttajien tietoisuutta geenimuunneltujen tuotteiden eduista ja mahdollisista riskeistä on pyrittävä lisäämään. Tähän päämäärään päästään panostamalla tutkimustulosten kansanomaiseen julkaisemiseen, siten että kuluttajille avautuu mahdollisuus osallistua käytävään keskusteluun.
Kuluttajien luottamuksen voittamiseksi on noudatettava varovaisuuden periaatetta. Kokemuksen ja tieteellisen tiedon lisääntyessä pitää direktiivin sisältöä luonnollisesti arvioida uudelleen. Riskiarvioinnin olisi oltava kokonaisvaltaista ja sen olisi ulotuttava myös mahdollisiin viivästyneisiin vaikutuksiin. Maatalousyrittäjillä ei voida olettaa olevan riittävää tietoa vastuun kantamiseen, vaan geenimuunneltujen tuotteiden kehittäjillä ja valmistajilla on asianmukaiset testaukset suoritettuaan täysi vastuu tuotteen levittämisen ihmiselle tai ympäristölle aiheuttamista vahingoista.

Kirsten Jensen
Arvoisa puhemies, ympäristövaliokunta kehotti alun perin, että EU ottaisi tässä asiassa aikalisän, jotta voisimme pitää pienen ajattelutauon. Neuvosto hylkäsi ajatuksen, mutta sehän ei tarkoita sitä, että siinä olisi jotain vikaa. Toisaalta koko asia on tieteellisesti niin epävarma ja toisaalta kyse on melko arveluttavasta päätöksentekomenettelystä konkreettisten markkinointihakemusten osalta, että sen perusteella olisi ollut hyvä syy pysäyttää prosessi, kun komissiokin on ollut vaiti vaikutusvallastaan huolimatta. Epävarmuus liittyy erityisesti kysymykseen etiikasta, hyödyllisyydestä yhteiskunnan kannalta ja pitkän aikavälin seurauksista ympäristölle ja terveydelle. Meillä ei saa GMO: eja, jotka sisältävät antibiootteja tai vastustuskykyisiä geenejä tai GMO: eja, jotka voivat risteytyä villinä kasvavien sukulaistensa kanssa.
Komission ehdotus tiukentaa menettelyjä monella tavalla. Kyse on yhteisistä periaatteista, jotka liittyvät ympäristöriskien arviointiin, markkinoille saamisen pakolliseen valvontaan ja markkinoille saamiseen liittyvään seitsemän vuoden määräaikaan. Ne ovat kaikki hyviä asioita. Ne antavat GMO: ien hyväksymiselle oikean perustan, jonka mukaan mielestäni GMO: eja sisältävien tuotteiden hyväksyntä olisi aina suoritettava. Samassa ehdotuksessa myönnetään kuitenkin poikkeus sellaisille tuotteille, jotka kuuluvat johonkin muuhun ympäristölainsäädäntöön, joten siinä puhutaan vain ympäristöä uhkaavien seikkojen arvioinnista. Se voi johtaa siihen, että GMO: eja sisältäviä tuotteita ei aseteta sellaisen perusteellisen valvonnan, määräajan ja arvioinnin kohteeksi kuin direktiivissä ehdotetaan.
Olen myös huolissani uusista yksinkertaistetuista menettelyistä, jotka helpottavat tiettyjen GMO: ien käyttöä ja markkinointia. Se on ongelma, koska meillä ei ole tarpeeksi perusteita sellaisten päätösten tekemiseen. GMO: hin liittyvää kokemusta on liian vähän ja se on liian epävarmaa. Teknologia on niin uutta, että rajoitettu lupa antaisi viranomaisille paremman valvontamahdollisuuden.

Liese
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen näkökulmasta sanottakoon: se, mitä juuri kuulin rouva Jensenin sanovan, ei toivottavasti ole koko PSE-ryhmän kanta, sillä silloin neuvottelut, joita olemme käyneet viime viikkoina, eivät olisi olleet kovin rakentavia. Uskon kuitenkin, että voimme huomisessa äänestyksessä olla monista kohdista yksimielisiä. Kiitän kovasti esittelijä Dawid Bowea, joka on nähnyt erittäin paljon vaivaa laatiessaan tätä mietintöä ja oli aina halukas keskustelemaan ja toimi aina erittäin käytännöllisesti ja tavoitteellisesti, vaikka emme olleetkaan kaikista kohdista samaa mieltä. Toivon, että voimme tässä hengessä hyväksyä mietinnön huomenna mahdollisimman sopuisasti.
Mikä on PPE-puolueen kanta? Haluamme suojella ihmisiä ja ympäristöä, mutta emme halua lisää byrokratiaa. On mielestäni suuri virhe uskoa, että ihmisiä ja ympäristöä voisi suojella haitallisilta vaikutuksilta mahdollisimman laajan byrokratian avulla. Tarvitaan selviä sääntöjä, jotka ovat kohtuullisia, kun tarkastellaan riskejä. Jos tämä tunnuslause pidetään mielessä, kuten me PPE-ryhmässä teemme, komission ehdotuksessa on hyviä ja huonoja puolia. Myös ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnössä on hyviä ja huonoja puolia. Olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että komission ehdotuksessa pakkausmerkintöjä koskevat määräykset ovat parempia kuin alkuperäisessä direktiivissä, ja olemme tyytyväisiä siihen, että ympäristövaliokunta on parantanut niitä vielä lisää. Olemme erittäin tyytyväisiä siihen, että komissio on ehdottanut yksinkertaistettua menettelyä. Meistä on myös hyvä asia, että on ainakin esitetty aloite menettelystä, johon osallistuu useita valtioita.
Erittäin kielteistä on se, että komission ehdotuksessa lupa myönnetään seitsemäksi vuodeksi. Kysyn rouva komission jäseneltä: mikä on näiden seitsemän vuoden tieteellinen perusta? Mitä riskejä tulee esiin nimenomaan seitsemän vuoden jälkeen? Ne tulevat esiin seitsemän vuoden jälkeen kaikkien GMO: ien osalta. Miksi ei kuuden tai kahdeksan vuoden jälkeen tai kahdentoista, viidentoista tai kahden vuoden jälkeen?
Kannatamme suunnitelmaa, joka on osoittautunut hyväksi lääkeaineita koskevassa lainsäädännössä. Jos vaara huomataan, lupa täytyy heti peruuttaa eikä tarvitse odottaa seitsemänteen vuoteen. Jos vaaratekijöitä ei ole, ei tarvita myöskään määräaikaa. Vastustamme yleistä määräaikaa siis erittäin voimakkaasti. Kannatamme ympäristövaliokuntaa, jos se muuttaa määräyksen, joka sisältää pakon, määräykseksi, joka sisältää mahdollisuuden. Tarkentaisin tätä kenties vielä jonkin verran. Siksi esitimme tarkistusehdotuksen. Määräajan pitää olla poikkeus, jos on olemassa tieteellisiä perusteita. Ympäristövaliokunta kulkee tässä kuitenkin oikeaan suuntaan.
Toisessa kohdassa ympäristövaliokunta menee väärään suuntaan. Luettelin ennakoivissa keskusteluissa useita kohtia. Tärkeä kohta, josta me vielä keskustelemme tänä iltana, on kysymys sosioekonomisista ehdoista. Olen sitä mieltä, että asetatte amerikkalaiset tässä tiukkaan tilanteeseen. Jos päätämme, että lupa riippuu sosioekonomisista ehdoista, muut WTO: n jäsenet lyövät sillä meitä korville. Silloin meillä ei ole mahdollisuutta voittaa mitään keskustelua tällä alalla. Yksinomaan sen vuoksi meidän ei pitäisi päättää niin.
PPE-ryhmän käyttäytyminen lopullisessa äänestyksessä riippuu siitä, että kiistanalaiset kohdat, jotka toimme esiin jo valiokunnassa, selvitetään hyvin ja sopuisasti. Toivon, että me kaikki voimme äänestää huomenna mietinnön puolesta ja antaa hyvän merkin Euroopan bioteknologialle.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, nyt keskustelun aiheena oleva mietintö on Euroopan parlamentin arkaluonteisimpia mietintöjä. Siihen liittyy aitoja ristiriitoja Yhdysvaltojen kanssa samaan sarjaan pyrkivän Euroopan teollisuuden välillä ja varovaisuusperiaatteen ilmentämän, ympäristöön liittyvän varovaisemman kannan välillä. Mielestäni juuri tässä asiassa varovaisuusperiaatetta on toteuttava käytännössä, mutta ei tietenkään kieltämällä GMO: eja sisältävät tuotteet eikä niin, että viranomaiset käsittelevät asiaa hitaasti, vaan juuri lähestymällä asiaa varovasti. Käsitykseni mukaan voimme saada paljon aikaan, jos käymme avoimia keskusteluja, joihin myös asiasta kiinnostuneet kansalaiset voivat osallistua ja joissa ei tietenkään paljasteta kaupallisia intressejä, ja jos viranomaiset käsittelevät asiaa kunnolla ja mieluiten nopeasti.
Liberaaliryhmän mielipiteet ovat toisten ryhmien mielipiteiden tavoin jakautuneet komission ehdotusta ja tarkistuksia koskevassa kannassa. Kuulun itse siihen ryhmään, joka tukee komission seitsemän vuoden sääntöä mutta ei yksinkertaistettua menettelyä, joka voi kuitenkin tulla kysymykseen, jos pohditaan tuotteiden markkinointiluvan uusimista, siis jos seitsemän vuoden määräaikaa pidennettäisiin. En kannata myöskään monikansallisen hakemuksen tekemistä tällä hetkellä.
Eräs monimutkaiseen menettelyyn liittyvistä ongelmista on se, että päätökset tehdään komiteamenettelyn avulla, jolloin parlamentilla ei ole mitään mahdollisuutta vaikuttaa asiaan, ja olemme aikaisemmin nähneet, että tämä aiheuttaa konflikteja myöhemmin, ja sen vuoksi olisi toivottavaa, että prosessi voitaisiin aloittaa jo nyt. Toivomme, että huomenna olisi mahdollista päästä jonkinlaiseen järkevään kompromissiin - käsitykseni mukaan siihen liittyvän määräajan pitäisi olla mahdollisimman tiukka.

Cabrol
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegani, geneettisesti muunnetut organismit kuuluvat siihen ryhmään, josta käyttäisin nimeä uudet pelätyt elintarvikkeet. Kaikki onkin tehty näiden pelkojen ruokkimiseksi - jos näin voi sanoa - käyttämäni sanat mukaan lukien. GMO: ita olisi nimitettävä pikemminkin GPO: iksi, geneettisesti parannetuiksi organismeiksi, koska niitä luodaan huomattavien laadullisten parannusten ja lisäominaisuuksien aikaansaamiseksi.
Toiseksi direktiivin otsikon " tarkoituksellisesta levittämisestä" saa sen käsityksen, että kyseessä on tahallisesti tehty rikos, vaikka kyseessä on itse asiassa organismien tai niitä sisältävien tuotteiden markkinoille saattaminen hyvin tiukkojen tutkimusten jälkeen ja huolellisesti tutkittu ja harkittu lupa näiden tuotteiden kokeellista viljelyä varten.
Kaikki nämä pelot saavat poliittiset päättäjät turvautumaan loukkaamattomaan varovaisuusperiaatteeseen, mutta jos sitä todella sovellettaisiin yleisesti, sillä kiellettäisiin kaikki tieteellinen edistys, vaikka kaikki, jotka haluavat parantaa mukavuuttaan ja päästä vaivoistaan, vaativat sitä suureen ääneen. Tällä periaatteella minua olisi estetty kirurgina tarttumasta leikkausveitseen.
Onneksi emme kuitenkaan käytä kaikista mahdollisista asioista puhuessamme muodissa olevaa sanaa - etiikka -, koska sillä on hyvin erityinen merkitys ja koska se on parempi korvata useimmissa tapauksissa paljon sopivammalla sanalla.
Jos direktiiviin sisällytettäisiin kehitteillä olevat lääkevalmisteet, kuten haluttaisiin tarkistuksessa 22, joka kumoaisi erinomaisen 5 artiklan, haluttaisiin, se merkitsisi kuoliniskua uusia lääkkeitä koskevalle tutkimukselle, vaikka nämä lääkkeet ovat todella välttämättömiä monien vakavien sairauksien hoidossa.
Näin ollen sanoisin lopuksi, että sallikaamme GMO: ien viljely niiden kaupan pitämistä varten Euroopan unionissa sillä edellytyksellä, että vaaditaan pikemminkin 1) täydellistä tietoaineistoa ennen markkinoille saattamista koskevien lupien myöntämistä; 2) tehokasta merkintäkäytäntöä; 3) etujen ja riskien tunnistamista, seurantaa ja arviointia kuin turvautumista varovaisuusperiaatteeseen joka käänteessä, tuottajien vastuuta kaikista henkilöille ja tavaroille aiheutuneista vahingoista ja hätätapauksissa tietysti markkinoille saattamisen lopettamista, jottemme rankaisisi jäsenvaltioitamme emmekä antaisi etua tietyille maille, kuten Yhdysvalloille, jotka tuottavat ja kuluttavat geneettisesti muunnettuja organismeja, tuotteita, jotka valtaavat nyt ja vastaisuudessakin yhä enemmän yhteisön markkinoitamme. Meidän on tietysti edelleen vakuuttauduttava siitä, että nämä tuotteet eivät uhkaa ihmisten terveyttä eivätkä ympäristöä, tukeutumalla asianmukaisten ja toimivaltaisten tiedekomiteoiden toistuvasti ja säännöllisesti antamiin lausuntoihin.

Lannoye
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun nykyinen direktiivi hyväksyttiin vuonna 1990, GMO: eja ja niiden levittämistä koskeva viitekehys on muuttunut suuresti.
Ensinnäkin tiedealan epävarmuus riskien luonteesta ja laajuudesta lisääntyy. Toiseksi on osoitettu, että tiettyihin GMO-luokkiin saattaa liittyä vakavia tai peruuttamattomia riskejä. Kolmanneksi, huolimatta siitä, mitä herra Cabrol sanoi, varovaisuusperiaate on saavuttanut oikeudellisen ja poliittisen aseman, joka on itse asiassa yksi Euroopan lainsäädännön perusperiaatteista. Direktiivi on siis mukautettava tähän uuteen viitekehykseen.
Komission ehdotus ei ole tämän tavoitteen mukainen. Se vastaa pikemminkin pyrkimyksiin nopeuttaa lupamenettelyjä ja helpottaa kansainvälistä kauppaa. Ei voida itse asiassa perustella millään tavalla päätöksessä uusien GMO: ien saattamisesta markkinoille yksinkertaistetun menettelyn hyväksymistä sillä perusteella, että niiden väitetään olevan vastaavanlaisia kuin olemassa olevat GMO: t. Tällä vastaavuuden käsitteellä ei ole sitä paitsi minkäänlaista vakavaa tieteellistä pohjaa. Tämä menettely mahdollistaa tosiasiassa sääntöjen vastavuoroisen tunnustamisen, jolloin Yhdysvalloissa sallitut tuotteet voivat päästä nopeammin Euroopan markkinoille.
Me olemme myös sitä mieltä, että tietyt GMO-luokat, joihin liittyy erittäin vakavia ympäristö- tai terveysriskejä, olisi poistettava eikä niitä pitäisi levittää. Tämä koskee erityisesti niitä luokkia, joissa on antibioottiresistentti geeni, joista vapautuu hyötyeläimille vaarallisia myrkkyjä ja jotka saattavat risteytyä villien tai viljeltyjen sukulaistensa kanssa.
Olemme esittäneet kahdeksan hyvin oleellista tarkistusta ja toivomme, että parlamentti ottaa ne huomioon. Ryhmämme äänestyskäyttäytyminen riippuu siitä, miten näille tarkistuksille käy.

Blokland
Arvoisa puhemies, usein sanotaan, että maailman elintarviketuotanto ei voi pysyä riittävällä tasolla ilman geneettistä muuntelua. Minulla herää sen kuullessani vakavia epäilyksiä, kun ajattelen samalla kertomuksia tuhoojageenistä. Kun siemenistä tehdään itämiskyvyttömiä, läntiset yritykset saavat näin kehitysmaat riippuvaisiksi niiden toimittamasta viljasta. Ruuan epäreilu jakautuminen on siten pysyvää myös geneettisesti muunnettujen organismien myötä. Tämä esimerkki osoittaa, että geneettisesti muunneltuja organismeja koskeva keskustelumme ei saa rajoittua pitkän aikavälin vaikutuksiin terveyteen ja kuluttajan turvallisuuteen. Silloin jättäisimme huomiotta sen, mistä on varsinaisesti kysymys. Tässä on kysymys eettisestä ongelmasta.
Minä uskon, että todellisuus on Jumalan luomaa. Sen vuoksi en hyväksy kasvien ja eläinten alentamista yksinkertaisesti manipuloitavissa oleviksi tuotannontekijöiksi. Ihmisinä emme ole valtiaita vaan isännöitsijöitä. Meidän tulee määritellä kantamme geneettisesti muunnettujen organismien käyttöönoton osalta tämän periaatteen pohjalta. Tämä tarkoittaa konkreettisesti, että noudatamme tiukasti varovaisuusperiaatetta. On oikein, että esittelijä painottaa sitä. Eettisen perusasenteen vuoksi olen hänen kanssaan koko sydämestäni samaa mieltä. Olen yrittänyt ympäristö-, terveys ja kuluttajansuojavaliokunnassa laajentaa tarkistusten avulla riskien arviointia eettisillä näkökohdilla. Ikävä kyllä se ei ottanut riittävästi tuulta alleen.
Onneksi esittelijällä on ehdotuksia, joiden mukaan ihmisille, joilla on eettisiä vastalauseita, jää vapaus valita, käyttävätkö he geneettisesti muunneltuja organismeja sisältäviä tuotteita. Pidän erittäin toivottavana, että geneettisesti muunneltuja organismeja sisältävät tuotteet voitaisiin tunnistaa päällysmerkinnöistä ja että niitä sisältämättömät tuotantoketjut säilytettäisiin.

Graenitz
Arvoisa puhemies, on olemassa vuorilta, läheltä teidän kotiseutuanne, peräisin oleva latinankielinen sanonta, joka kuuluu Qui va prudan', va sicur' e lontan' . Se merkitsee: se, joka etenee maltillisesti, etenee turvallisesti ja pääsee pitkälle. Mielestäni esittelijä, jota haluaisin kiittää hänen työstään, on ottanut tämän tunnuslauseen huomioon ehdotuksissaan. Hän on tehnyt useista komission ehdotuksen kohdista tarkempia, harkitumpia ja turvallisempia. Olen sitä mieltä, että on välttämätöntä edetä alalla, josta meillä ei ole vielä tarpeellisia kokemuksia, hänen ehdottamallaan tavalla.
Minulla ei ole aikaa käsitellä kaikkia yksityiskohtia ja haluaisin sen vuoksi kommentoida vain niitä kohtia, jotka ovat mielestäni erittäin tärkeitä. Minusta on erittäin tärkeää, että nimenomaan ennalta varautumisen periaate sisällytetään direktiiviin. Se on velvollisuutemme - mielestäni tämä koskee kaikkea lainsäädäntöä - koska olemme sisällyttäneet ennalta varautumisen periaatteen Amsterdamin sopimukseen.
Minusta on myös erittäin tärkeää, että tämä parlamentin ehdotus sisältää enemmän mahdollisuuksia tiedon välittämiseksi ja suuren yleisön huomioonottamiseksi. On myös erittäin tärkeää, että geneettisesti muunnetut tuotteet ja organismit voidaan tunnistaa, jotta tuotteiden poistaminen käytöstä helpottuu ja jotta riskit voidaan myös arvioida paremmin. Ehdotukseen on sisällytetty myös pitkän aikavälin riskien arviointi samoin kuin se mahdollisuus, että jäsenvaltiot voivat asettaa lisäehtoja ekologisesti herkkien alueiden suojelemiseksi.
Minusta on myös erittäin tärkeää - ja tältä osin haluaisin yhtyä esittelijän rouva komission jäsenelle esittämään kysymykseen - että lupa sisältää rajoituksia. Ympäristölainsäädännön muilla aloilla meillä on tapauksia, joissa laitoksilla on rajaton lupa, ja sitten ajankohtana, jona lainsäädäntömme on jo aivan toisenlainen, ne voivat edelleen noudattaa vanhoja raja-arvoja eikä niiden tarvitse sopeutua tekniikan kehitykseen. Olen sitä mieltä, että rajoitukset ovat sen vuoksi välttämättömiä. Olisin kuitenkin myös halunnut esittää rouva komission jäsenelle kysymyksen, onko seitsemän vuotta oikea ajanjakso vai olisiko jonkin muun pituinen ajanjakso sopivampi. On nimittäin tiedotuspoliittisesti tärkeää, että voidaan sanoa julkisuudessa, miksi päätettiin näin eikä toisin.
Toivon, että kollegat kannattavat ympäristövaliokunnan ehdotuksia huomisessa äänestyksessä niin, että voimme esittää neuvostolle ehdotuksen, jossa otetaan huomioon se, mitä parlamentti kannattaa, nimittäin varotoimia Euroopan kansalaisten hyväksi.

Valverde López
Arvoisa puhemies, mielestäni emme voi unohtaa sitä, että tässä ehdotuksessa on muutettu aiempaa ehdotusta, ja näin ollen siitä on jo saatu paljon kokemuksia jäsenvaltioissa ja itse komissiossa. Näin ollen meidän on suhtauduttava erittäin myönteisesti joihinkin ehdotuksiin, jotka ovat parannusta aiempaan nähden, kuten tuotteiden pakolliseen seurantaan niiden markkinoille saattamisen jälkeen ja siihen, että luodaan selkeät periaatteet riskien arvioinnille, luokitellaan kokeellisluonteiset levitykset, parannetaan hallinnollisia menettelyjä ja prosessin avoimuutta.
Kaikki nämä ovat parannuksia, ja sen vuoksi en voi kovinkaan hyvin ymmärtää monia ympäristövaliokunnassa esitettyjä tarkistuksia, jotka tuntuvat kuvastavan liiallista valvonnan halua.
Biotekniikka yleensä ja geenimanipulaatioon liittyvät tekniikat ovat ihmiskunnalle suuri mahdollisuus eivätkä uhka, ja juuri tämä viesti on välitettävä koko yhteiskunnalle. Meidän on myös hylättävä kaikki epätieteelliset asenteet tässä asiassa.
Emme myöskään voi hyväksyä sitä, että luonteeltaan poliittinen fundamentalismi yritetään naamioida eettisten vaikutusten kaapuun. Emme voi unohtaa sitä, että patenttilaeissa pohditaan jo eettistä ulottuvuutta ja yleistä järjestystä ennen patentin myöntämistä ja että olemme aina torjuneet sosioekonomiset kriteerit hyväksyessämme minkä tahansa tuotteen saattamisen markkinoille. Kyse on puhtaasti poliittisesta itsepäisyydestä.
Näin ollen on selvää, että puollan komission ehdotuksen keskeisiä kohtia, sillä ehdotus on mielestäni tasapainoinen, ja että äänestän monia esitettyjä tarkistuksia vastaan.

Teverson
Arvoisa puhemies, suhtaudun hyvin myönteisesti siihen tiukkaan linjaan, jota tämä uusi direktiivi edustaa. Siinä käsitellään monia tärkeitä asioita kuten herra Bowen mietinnössäkin. Niistä puuttuu kuitenkin eräs tärkeä strateginen kohta, joka perustuu siihen, että Euroopan kansalaiset ovat hyvin paljon huolestuneempia GMO: ista ja niiden mahdollisista vaikutuksista kuin muualla, erityisesti Pohjois-Amerikassa, asuvat ihmiset. Mietinnön ja direktiivin suosituksista puuttuvat nimittäin määräykset, joiden perusteella jäsenvaltiot voivat lykätä luvanantoa, mikä ei välttämättä perustu olemassa olevaan täsmälliseen tieteelliseen näkemykseen. Haluaisin todellakin nähdä direktiivin toisessa käsittelyssä määräyksen, jonka perusteella jäsenvaltiot voisivat lykätä luvanantoa ainakin viidellä vuodella, jotta näitä tutkimuksia voitaisiin tehdä.

Hyland
Arvoisa puhemies, kiitoksia siitä, että sain tilaisuuden osallistua lyhyesti tähän keskusteluun. Geneettisellä tutkimuksella on paljon tarjottavana ihmiskunnalle sairauksien lievittämisen, elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun parantamisen ja ympäristönsuojelun alalla. Tästä uudesta ja kehittyvästä tieteenalasta ollaan ymmärrettävistä syistä oltu monella tavalla huolestuneita. Huolta ovat aiheuttaneet tuotemerkintöjen puuttuminen, ympäristövaikutukset, antibioottisten markkereiden käyttö valintaprosessissa sekä eettiset, moraaliset ja yhteiskunnalliset näkökohdat. Näistä asioista on keskusteltava, ja sekä kuluttajilla että yleisöllä on syytä olla varovaisia.
Elintarvikkeiden turvallisuuden osalta toistan näkemykseni siitä, että geneettisesti muunnettuja elintarvikkeita tai elintarvikkeiden ainesosia pitäisi päästää ravintoketjuun vasta erittäin tiukkojen kokeiden jälkeen, ja silloinkin ne olisi varustettava yksityiskohtaisilla tiedoilla kuluttajia varten. Kuluttajille on annettava aina selvä valintamahdollisuus.
Olisi kuitenkin väärin evätä maanviljelijöiltä nykytutkimuksen suomat edut. Silloin estettäisiin teollisuuden toimintakyky aikana, jolloin esimerkiksi oman maani Irlannin on maataloustuotteita vievänä maana lisättävä entisestään kilpailukykyään. Geneettisen tutkimuksen valikoiva käyttö voisi auttaa kehittämään maani vihreää imagoa ja johtaa lannoitteiden ja torjunta-aineiden käytön vähenemiseen.

Breyer
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen siitä, että herra Bowe on noudattanut toiveitamme, mitä vastuukysymykseen tulee. Toivon kuitenkin, että minulla ei ole syytä olla epäluuloinen sen jälkeen, kun olen kuullut herra Liesen puheenvuoron ja sen, kuinka hän on käsitellyt asiaa etukäteen. Toivon, että emme luovu vakuutuksesta, sillä siinä tapauksessa vastuu on järjetön. Kaikki pitäisivät meitä hulluina, jos sanoisimme huomenna, että autoilijat saavat ajaa ilman liikennevakuutusta. On vielä järjettömämpää vaatia, että riskialttiin teknologian seurauksista on määrättävä vastuu, mutta samalla vakuutus laaditaan vapaaehtoiseksi.
Huomenna kun toivottavasti todistamme äänestyksessä, että Euroopan parlamentti kykenee kantamaan vastuun, joudumme suorastaan koetukselle. Olen myös iloinen siitä, että vaadittiin sitä, että on annettava mahdollisuus jäsenvaltioiden asettamiin lykkäyksiin. Esitimme juuri tämän tarkistusehdotuksen valitettavasti turhaan ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa. Toivomme, että voitte äänestää sen puolesta huomenna. Toivon, että voimme osoittaa huomenna, että suhtaudumme vakavasti hälyttäviin tieteellisiin saavutuksiin. Yksinkertaistettu menettely on vastuuntunnoton, samoin kuin luokittelu luokkaan I ja useampia jäsenvaltioita koskeva menettely.
Se, mitä pidän kuitenkin vastuuttomuuden huippuna, on 12 vuoden määräaika, mikäli turvallisuutta epäillään. Sen on julkea ehdotus, ja merkitsee, että teemme ihmisistä ja luonnosta tavallaan koekaniineja! Meistä on erittäin tärkeää, että antibioottiresistentit geenit kielletään, sillä muuten koemme terapeuttisen katastrofin, ja meidän on huolehdittava siitä, että kasveja, joihin liittyy suuria riskejä, siis sellaisia, jotka voivat risteytyä, ei todellakaan saa enää levittää...
Puhemies keskeytti puhujan.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, geneettisesti muunnetuilla organismeilla on laajoja sovellutuksia inhimillisen elämän merkittävillä alueilla lääketieteestä ja ympäristönsuojelusta maanviljelyyn ja ravintoon. On kuitenkin luonnollista, että kansalaiset kyselevät, kuinka voimme taata, että vauhti, jolla tämä yhteiskunnan ja ekosysteemien turvallisuudesta piittaamaton räjähdysmäinen muutos tapahtuu, ei ylitä kykyämme reagoida esiin tuleviin asioihin.
Arvioituaan kaikkia näitä tekijöitä yhteisö antoi direktiivin 90/220, jota ensimmäisen kerran sovellettiin vuonna 1991. Kokemus kuitenkin pakotti uudistamaan sitä. Tänään parlamentti on äänestämässä uudistetusta direktiivistä ja haluaisin kiittää myös esittelijää, herra Bowea, tehdystä työstä.
Esittämilläni kahdella tarkistuksella halusin selkiyttää ihmisen suhdetta geneettisesti muunnettuihin organismeihin, tämä siitä syystä, että organismin määritelmä komission tekstissä on muotoiltu niin, että siihen sisältyy tavallaan myös ihminen. Tarkistukseni 9 ja 10 selkiyttävät tätä kohtaa, ja niissä sallitaan ihmisgeenien käyttö geneettisesti muunnettujen organismien siirtämisessä ja luomisessa, jotta voisimme tuottaa sellaisia hyödyllisiä aineita kuin ihmisinsuliinia ja monia muita biomolekyylejä. Samalla toisessa tarkistuksessani suljin pois sen mahdollisuuden, että ihminen voisi olla geenien vastaanottaja, mikä voisi johtaa geneettisesti muunnettuihin ihmisiin, mitä ei voida hyväksyä tieteellisistä, eettisistä, yhteiskunnallisista ja oikeudellisista syistä.
Meidän pitää tiedostaa, että geneettisesti muunnetut organismit ja bioteknologia eivät ole taloudellinen tai kaikenkattava ihmelääke eikä myöskään Pandoran lipas. Ne ovat varmasti kuitenkin voimavara, joka tarjoaa uskomattomia mahdollisuuksia, jos siihen suhtaudutaan varovaisesti ja vastuullisesti. Ne tarjoavat mahdollisuuden taistella tehokkaammin koko maailmassa kaikenlaisen saastuttamisen ympäristölle aiheuttamia tuhoja vastaan, sairauksien ihmisille aiheuttamia onnettomuuksia vastaan ja nälänhädän aiheuttamaa yhteiskunnallista kurjistumista vastaan.

Lindqvist (ELDR).
Arvoisa puhemies, geneettisesti muunnettuihin organismeihin liittyy mielestäni useita perusvaatimuksia. Ensiksikin puhtaisiin elintarvikkeisiin liittyvät vaatimukset lisääntyvät. Ihmisten tietoisuus lisääntyy ja käymme keskusteluja antibiooteista, salmonellasta ja lisäaineista.
Toiseksi kuluttajan on voitava tehdä valintoja; hänen on tehtävä valinnat itse. Sen vuoksi tarvitsemme yleistä merkintää. Se on ehdoton perusvaatimus.
Kolmanneksi tarvitsemme eettisten näkökohtien huomioon ottamista ja arvioita ympäristöä koskevista riskeistä. Torjunta-aineille vastustuskykyisiksi tehdyt viljat on voitava kieltää.
Neljänneksi tarvitsemme EU: n tason sääntöjä ja kansainvälisiä sääntöjä siitä, mitä turvallisuutta koskevia vaatimuksia tarvitaan levittämisen osalta. Näiden sääntöjen on tietenkin oltava määräaikaisia, ja niihin on sisällyttävä myös tuottajan vastuuta koskevat säännöt.
Olen päässyt viimeiseen kohtaan, nimittäin siihen, että jäsenvaltioilla täytyy olla oikeus laatia omia tiukempia sääntöjä ja oikeus toimia edelläkävijöinä esimerkiksi käyttämällä tilapäisiä lykkäyksiä.

Jackson
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti Bowen mietintöön ja onnittelen esittelijää, joka on tehnyt valtavasti työtä tämän asian hyväksi.
On ilmeisesti hyvin tärkeää, että saamme aikaiseksi lainsäädännön, johon Euroopan kansalaiset luottavat. Minä olen yksi niistä, jotka ovat sitä mieltä, että ihmiskunta voi hyötyä valtavasti geneettisestä muuntelusta. Viime kuukausien ja vuosien aikana varovaisuuteen kehottavien äänet ovat kuitenkin muuttunut kovemmiksi kuin eduista puhuvien äänet. Poliitikkojen ei pitäisi tietysti koskaan reagoida vain kovaäänisimmän painostusryhmän vaatimuksiin, mutta julkinen huolestuneisuus GMO: ista on levinnyt niin laajalle, että omasta maastani on tällä hetkellä hyvin vaikea löytää maanviljelijöitä, jotka olisivat valmiita viljelemään omalla maallaan näitä kokeellisia viljelykasveja.
GMO-tutkimusta tekevien tiedemiesten kannalta on valitettavaa, että yleisö on kuullut suhteellisen vähän GMO-teknologian eduista ja paljon sen mahdollisista haitoista. Tiedemiesten on vielä oikaistava tämä keskustelua vaivaava epäkohta julkisella areenalla.
Käsiteltävänämme oleva direktiivi on oikealla linjalla, ja uskomme, että siinä tasapainotetaan yleisesti ottaen oikein tiedemiesten vapaa kehittelytyö, heidän kehittämiensä tuotteiden kaupan pitäminen ja julkisten viranomaisten oikeus korostaa turvallisuutta.
Olen herra Liesen kanssa samaa mieltä siitä, että lupaa koskeva seitsemän vuoden määräaika on liian mielivaltainen. Jos joku geneettisesti muunnettu aine herättää epäilyksiä, sen levittämistä ei ensinnäkään pitäisi missään nimessä sallia. Tekstissä on kuitenkin joitakin tarkistuksia - esimerkiksi tarkistus 68 -, joissa korostetaan varovaisempaa lähestymistapaa ja joita me Ison-Britannian konservatiivit haluamme kannattaa. Tässä yhteydessä lainaamme puoluejohtajaamme, joka vaati hiljattain alahuoneessa kolmen vuoden lykkäystä geneettisesti muunnettujen viljelykasvien kaupalliselle levittämiselle, jotta tällaisen levittämisen vaikutuksia voidaan tutkia enemmän erityisesti biologisen monimuotoisuuden kannalta. Ison-Britannian hallitus - jossa herra Bowe ei valitettavasti ole mukana - on jostain kumman syystä jättänyt huomiotta oman luonnonsuojelusta - englantilaisen luonnon suojelusta - vastaavan elimensä kannan kieltäytymällä hyväksymästä tällaista lykkäystä. Vielä kummallisempaa on se, että epäilemme herra Bowen ja herra Collinsin olleen vähällä kannattaa lykkäystä, ennen kuin Lontoosta tullut puhelinsoitto sulki heidän suunsa. Periaatteella on tällainen kohtalo Ison-Britannian New Labour-puolueessa.

Bowe
Arvoisa puhemies, haluan esittää henkilökohtaisen lausuman 108 artiklan perusteella.
Kuuntelin kiinnostuneena, mitä muut kollegat sanoivat lykkäyksestä. Sanoisin ensinnäkin, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puheenjohtaja ja minä asian esittelijänä allekirjoitimme pyynnön, jossa komissiota kehotettiin harkitsemaan jonkinlaista lykkäystä siihen saakka, kunnes tänään käsittelemämme uusi ehdotus saadaan voimaan ja asianmukaiset varotoimenpiteet on otettu käyttöön. Rouva Breyerin vihreiden ryhmän puolesta esittämissä tarkistuksissa on kuitenkin viitattu lykkäykseen. Toivon, että joku voisi kertoa minulle, missä rouva Breyerin jättämistä kahdeksasta tarkistuksesta vaaditaan lykkäystä. Minun mielestäni sitä ei vaadita yhdessäkään niistä enkä ymmärrä, miksi hän väittää niin, kun se ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa.
Lopuksi sanoisin vain tämän: hämmästyin kovasti rouva Breyerin huomautuksista, joissa pisintä, 12 vuoden määräaikaa pidettiin kauheana asiana, koska hänen oman ryhmänsä tarkistuksessa 75 vaaditaan pisintä, 12 vuoden määräaikaa!

Breyer
Arvoisa puhemies, 12 vuodesta: valiokunta vaati 12 vuoden määräaikaa, jos on turvallisuutta epäillään. Ihmettelen sitä, että herra Liese taputtaa, sillä on julkeaa sanoa: tuon markkinoille tuotteita, vaikka tiedän etukäteen, että ne ovat epäilyttäviä. Siten kohtelen ihmisiä ja luontoa koekaniineina. Olisimme halunneet seitsemän vuotta kestävät tarkkailuohjelmat, että siis asetetaan määräaika, jonka yhteydessä tarkkailuohjelmat aloitetaan kuitenkin etukäteen. Lisäksi olemme ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa esittäneet useita tarkistusehdotuksia, tarkemmin sanottuja kolmenlaisia, mitä tulee levittämistä koskevasta lykkäämisestä. Euroopan sosialidemokraattisen puolueen ryhmä on hylännyt sen. Esitimme nyt tarkistusehdotuksen 77, jossa todistustaakka käännetään, nimittäin että komission on osoitettava asian olevan päinvastoin.

Puhemies
Hyvä rouva, tuo ei ole henkilökohtainen lausuma. Joudun siis peruuttamaan puheenvuoronne.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, tämähän ei ole ensimmäinen kerta, kun minä voin keskustella GMO: ista parlamentin kanssa. Olemme keskustelleet asiasta muutamaan otteeseen ja asia on muuttunut koko ajan selvemmäksi, ja nyt olemme edenneet jo lainsäädäntöön asti. Haluaisin kiittää niiden valiokuntien esittelijöitä, jotka ovat olleet asian kanssa tekemisissä ja erityisesti ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan edustajaa, herra Bowea.
Direktiivi, jota nyt käsittelemme, pyrkii - mitä myös tämäniltaisessa keskustelussa on korostettu - tehostamaan päätöksentekoprosessia ja tekemään siitä avoimemman ja samalla varmistamaan terveyden- ja ympäristönsuojelun korkean tason. Toivomme, että direktiivi parantaisi pitkällä aikavälillä kansalaisten luottamusta tähän asiaan liittyvään lainsäädäntöön ja uskon, että tämä on melko tärkeä asia. Terveys- ja ympäristöasioihin liittyvän varovaisuusperiaatteen mukaan komission ehdotus perustuu etenkin siihen, että ensinnäkin tiukennetaan sitä riskien arviointia, joka on tehtävä ennen kuin GMO: ien käyttö sallitaan ja myös siihen, että GMO: ien tunnistamis- ja valvontamahdollisuuksia parannetaan, jotta vastuussa olevat tahot voisivat reagoida välittömästi ja tarkoituksenmukaisesti akuuteissa riskitapauksissa.
Tätä taustaa vastaan voin iloisena todeta, että monet ehdotetut tarkistukset parantavat ja selkeyttävät komission ehdotusta. Voimme monessa tapauksessa hyödyntää parlamentin tarkistusten taustalla olevia ajatuksia. Komissio voi siis hyväksyä 100 tarkistuksesta 44 täysin, osittain tai periaatteessa. Muun muassa ne tarkistukset, joiden mukaan geneettisesti muunneltujen organismien tunnistamiseen olisi myönnettävä varoja, helpottaisivat mutta eivät huonontaisi valvonta- ja tarkastushankkeita. Komissio haluaa kuitenkin muotoilla nämä tarkistukset hieman toisin, ja haluamme myös sijoittaa ne tekstissä hieman toisaalle, jotta ne sopisivat paremmin yhteen muun tekstin kanssa.
Ehdotuksessa pyritään torjumaan kansalaisten lisääntyvä epäluulo bioteknologiaa kohtaan, ja sitä kaikki puhujat ovatkin käsitelleet. Komissio ei voi sen vuoksi hyväksyä niitä tarkistuksia, jotka muuttavat tasapainoa ja heikentävät esitykseen rakennettua turvaverkkoa, mukaan luettuna periaatetta siitä, että luvan on oltava määräaikainen. Tämän periaatteen myötä kaikki uudet tiedot otetaan huomioon ja asiat voidaan siten muuttaa uusimpien tietojen mukaisiksi. Olemme ehdottaneet seitsemän vuoden määräaikaa. Herra Bowe oli sitä mieltä, että seitsemän on minun suosikkilukuni, ja muutkin ovat kysyneet, että miksi juuri seitsemän vuotta. On selvää, että perusteltuja vaihtoehtoja on useita. Olemme pitäneet ratkaisua kompromissina GMO: eja sisältävien tuotteiden turvallisen eliniän, ehdottamamme valvontahankkeen ja sen välttämättömyyden välillä, että tähän direktiiviin liittyvät hallinnolliset valvontamenettelyn mukaiset menettelyt ovat selkeitä, käytännöllisiä ja tieteellisesti perusteltuja. Haluaisin vielä lisätä, että en missään tapauksessa tarkoita sitä, että seitsemän vuoden määräaikaa olisi pidennettävä, mikä merkitsee sitä, että hylkään useat tarkistukset. Tämä koskee siis tarkistuksia 41, 45, 46 ja 75. Yhteisön eri toimielimissä käytyjen keskustelujen perusteella komissio voi kuitenkin suostua valinnaiseen määräaikaan lupien uudistamiseksi. Sen myötä komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 24, jonka mukaan käyttöön olisi otettava hiljainen hyväksyntä kategorian 1 mukaisen koekäytön osalta. Komission mukaan varovaisuusperiaate merkitsee sitä, että kaikissa sellaisissa tapauksissa, joissa ympäristöön levitetään GMO: eja, tarvitaan selvä kirjallinen suostumus.
Merkinnät voivat lisätä avoimuutta ja vähentää kansalaisten epäluuloja. Ehdotus vaatii sen vuoksi selviä merkintöjä kaikista markkinoitavista GMO: ista. Jos asia on epäselvä, merkinnästä on käytävä ilmi, että tuote " saattaa sisältää GMO: eja" . Jos otamme käyttöön järjestelmän, jossa tietyn kynnyksen alle jäätäessä merkintöjä ei vaadita, eivät GMO: eja muokkaavat yritykset saa tarvitsemiaan tietoja voidakseen täyttää ne tiukat merkintävaatimukset, jotka tuotelainsäädäntö niille asettaa. Sen vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 37, 67 ja 76.
Toinen tärkeä kysymys on jäsenvaltioiden vastuu tuotteen hyväksyntään liittyvissä päätöksissä. Komissio on tässä asiassa ehdottanut valiokuntamenettelyn muuttamista neuvoston vaikutusvallan lisäämiseksi. Euroopan parlamentin osallistuminen valiokuntamenettelyyn tapahtuu yhteistoimintasopimuksen mukaan ja se - uskoisin - virallistetaan uudesta valiokuntamenettelystä päätettäessä. Komissio ei sen vuoksi voi hyväksyä tarkistusta 55, joka pyrkii muuttamaan komitologiamenettelyä III B. Tarkistukset 36 ja 80 lisäävät tämän direktiivin ja tuotelainsäädännön välistä yhteyttä ja varmistavat siten, että koko biotekniikkaa koskeva puitelainsäädäntö merkitsee ympäristöuhkien laajaa arviointia. Nämä tarkistukset voidaan sen vuoksi periaatteessa hyväksyä tiettyjen sanamuotoon tehtyjen muutosten jälkeen. Komissio ei sen sijaan voi hyväksyä sitä, että 5 artikla poistetaan tai muutetaan, kuten tarkistuksissa 2, 22 ja 98 ehdotetaan. Komissio käsittelee parhaillaan tarkistuksissa 7, 56 ja 95 esitettyä EU: n laajuista ympäristövastuulakia, ja komission tarkoituksena on esittää ympäristövastuulakia koskeva valkoinen kirja. Tässä asiassa on edistytty paljon, ja komissio esittää valkoisen kirjan tietenkin mahdollisimman nopeasti. Emme voi hyväksyä tarkistuksia 19, 21 ja 51, joissa pyritään säätelemään GMO: ien tuontia ja vientiä. Nämä tarkistukset on esitetty liian varhain parhaillaan käsiteltävänä olevan bioturvallisuutta koskevan pöytäkirjan lopullisen muodon kannalta.
Haluaisin myös korostaa tarkistuksia 27, 29 ja 32, jotka koskevat koekäyttöön liittyvää julkista kuulemista. Komissio voi hyväksyä nämä tarkistukset periaatteessa, mutta haluaisimme, että niiden sanamuotoa muutettaisiin, jotta niissä varmistuisi yhteneväisyys Århusin sopimuksen kanssa, joka koskee päätöksentekoprosessin julkisuutta. Tarkistukset 6 ja 54 voidaan periaatteessa hyväksyä, koska ne vahvistavat, että neuvosto ja Euroopan parlamentti voivat pyytää komissiota kuulemaan eettistä valiokuntaa saadakseen neuvoja yleisistä eettisistä ongelmista GMO: ien levittämiseen liittyvissä kysymyksissä.
Haluaisin lopuksi korostaa, että jos emme ota huomioon kysymystä aikarajoitteisesta luvasta, komission kokonaan, osittain tai periaatteessa hyväksymät tarkistukset ovat johtaneet siihen, että ehdotuksen laatu on selkeästi parantunut. Esimerkkinä tästä on tarkistus 14, joka helpottaa GMO: ien valvontaa ja havaitsemista. Käsitykseni mukaan tarkistukset tarkentavat ja selkeyttävät komission tekstiä ja luovat siten järkevät ja toteuttamiskelpoiset puitteet, joilla saavutetaan se korkea turvallisuuden taso, jonka me kaikki haluamme GMO: ien luonnossa tapahtuvan käytön osalta.

Breyer
Arvoisa puhemies, mielestäni ei käy päinsä, että komission jäsen on kuuden vuoden ajan väittänyt meille puhuessaan, että lähiaikoina esitetään vastuuta koskeva valkoinen kirja. Täsmälleen vuosi sitten keskustelimme direktiivistä 90/219. Olimme vaatineet myös tältä osiin vastuun määräämistä. Hyvä rouva komission jäsen sanoi, että muutamien viikkojen kuluttua julkaistaan valkoinen kirja. Valkoinen kirja ei ole kuitenkaan direktiivi. Vihreän kirjan julkaisemisesta on kulunut kuusi vuotta. Rouva komission jäsen, minusta se, mitä teette, alkaa vähitellen tuntua älykkyyteemme kohdistuvalta loukkaukselta! Te estätte vastuun kantamisen antamalla meidän odottaa jo kuudetta vuotta horisontaalista direktiiviä.
Olisin nyt mielelläni kuullut teidän vastaavan sitovasti kysymykseen, miksi valehtelette meille jatkuvasti, ja ennen kaikkea siihen, miksi olette sanonut, että valkoinen kirja julkaistaan muutamien viikkojen kuluessa, ja miksi annatte meidän nyt edelleen odottaa. Emme saa direktiiviä vielä pitkään aikaan. Se merkitsee, että sen toteutuminen kestää vielä vuosia. Kysyn, minne teollisuuden ja tieteen vastuu niiden omasta toiminnasta on jäänyt. Minä pidän tällaista toimintaa täysin vastuuttomana enkä hyväksy sitä, että annatte meidän odottaa tällä tavoin!

Puhemies
Teillä oli minuutti aikaa. Annoin teille poikkeuksellisesti luvan puheenvuoroon.
Arvoisa komission jäsen, haluatteko vastata?

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, siirrymme melko kauaksi todellisesta ehdotuksesta, mutta haluaisin painottaa, että en ole varmasti aikaisemmin luvannut rouva Breyerille, että tekisimme ympäristövastuulakia koskevan direktiiviehdotuksen. Olemme aikaisemmin keskustelleet asiasta ja olemme työskennelleet valkoisen kirjan parissa. Asia on erittäin monimutkainen, ja se vaatii paljon keskustelua ja vie tietenkin oman aikansa, että sellainen ehdotus saadaan vietyä läpi. Sen vuoksi painotin tänä iltana, että pyrimme saamaan sen valmiiksi mahdollisimman nopeasti, mutta ehdotusta ei ole vielä käsitelty loppuun komissiossa. Rouva Breyer tietää myös hyvin, että näitä ehtoja on noudatettava, kun parlamentille esitetään ehdotus.

Liese
Arvoisa puhemies, haluaisin puheenvuoron, koska rouva Breyerin viimeistä edellinen huomautus koski minua, ja koska hänellä on vielä toistamiseen puheenvuoro, asia täytyy selvittää. Sanottiin, että pidämme ihmisiä koekaniineina, jos kannatamme vapaaehtoista määräaikaa. Se on todellakin järjetöntä. Asia on niin, että ilmeisesti komission mielestä määräajan asettaminen on välttämätöntä. Me olemme sitä mieltä, että sille täytyy olla tieteellisiä perusteita. Jos on olemassa tieteellisiä perusteita, se pitää toteuttaa; tällä ei siis ole mitään tekemistä koekaniinien kanssa. On kuitenkin myös aloja, joilla näitä perusteita ei ole ja joilla määräaikaa ei voi perustella tieteellisesti, ja kyse on siitä. Kyse ei ole koekaniineista tai vastaavasta, vaan riskejä vastaavasta menettelystä!

Puhemies
Kiitoksia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Keskeytän istunnon muutamaksi minuutiksi.
Istunto keskeytettiin klo 22.45 ja sitä jatkettiin klo 22.48.

Loppuun käytetyt ajoneuvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Florenzin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0051/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi loppuun käytetyistä ajoneuvoista (KOM(97)0358 - C4-0639/97-97/0194(SYN)).

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan yhteisössä romutetaan vuosittain kahdeksasta yhdeksään miljoonaa autoa. Sen vuoksi tarvitaan sääntöjä. Olen sitä mieltä, että Euroopan komission on ryhtyä laatimaan näitä sääntöjä. Olen hiukan närkästynyt siitä, että olemme saaneet tällä ei vain ympäristöpoliittisesti vaan myös talouspoliittisesti erittäin tärkeällä alalla komissiolta ehdotuksen, johon ei kuulunut liitteitä tai liitteet olivat vailla sisältöä. Mehän tiedämme, että tärkeimmät asiat sisältyvät liitteisiin. Tavallisesti olisimme jo palauttaneet sellaisen ehdotuksen. Olemme kuitenkin ryhtyneet yritykseen tällä tavalla.
Olen sitä mieltä, että käsiteltävänä oleva direktiivi on oikeansuuntainen. Sitä täytyy vielä muokata joiltakin osin. Joiltakin osin se on myös erittäin tiukka. Käsittelimme kaksi- ja kolmipyöräisiä ajoneuvoja valiokunnassa melko suurella enemmistöllä siten, että aiomme keskittyä käsittelemään vain näitä ajoneuvoja, toisin kuin komissio, joka haluaa lisää määräyksiä. Tämän direktiivin tavoitteena on, että loppuun käytetyt autot voidaan tulevaisuudessa poistaa käytöstä vain esittämällä tuhoamista koskeva todistus, mikä kuulostaa aluksi varmasti hyvältä, mutta se on mielestäni vielä hiukan vaikeaa, ainakin joissakin jäsenvaltioissa. Siltä osin täytyy vielä tehdä joitakin muutoksia, ja olemme myös tehneet muutamia sitä koskevia ehdotuksia. 6 artiklassa kuvataan loppuun käytettyjen ajoneuvojen käsittelyä. Olen sitä mieltä, että tältä osin on tehtävä hienosäätöä, mutta periaatteessa noudatamme komission ehdotuksia myös tältä osin.
Yksi kohta, jota en aivan ymmärrä, on kysymys siitä, kuinka kustannukset jaetaan Euroopassa tulevaisuudessa. Arvoisa komission jäsen, te olette ottanut esiin hiukan pölyttyneen aloitteen ja olette esittäneet, että ajoneuvon viimeiselle omistajalle ei saa aiheutua kustannuksia. Se kuulostaa epäilemättä myös poliitikosta erittäin kiinnostavalta, erityisesti, kun pian järjestetään vaalit. Mutta se, että ei aiheudu kustannuksia, ei myöskään viimeiselle omistajalle, ei toteudu koskaan! Se on virheellinen päätelmä. Luulen, että emme ole ottaneet huomioon sitä, että maksuttomuus johtaa aivan automaattisesti monopoliin, ja monopolit - sen me kaikki tiedämme liian tarkasti - johtavat aina keskittymisprosesseihin, jotka ovat aina huono asia!
Juuri pienet ja keskisuuret yritykset, joita me tuemme ja kehumme joka päivä vaalipuheissamme, ajetaan voimakkaasti pois markkinoilta. Työpaikkoja häviää. Tässä puututaan huoltoasemiemme ja moottoriajoneuvoverstaidemme ja alueiden väliseen yhteyteen. En toki aja kalliiseen merkkiromuttamoon vaan oman kauppiaani luo, joka asuu kotikylässäni ja joka on jo vuosia huolehtinut sellaisista asioista puolestani. Olen sitä mieltä, että ehdotus on väärä. Ehdotan, että jäsenvaltioille annetaan tehtäväksi kehittää yhdessä asianomaisten taloudellisten toimijoiden, siis valmistajien, romuttamojen, romuttajien, viimeisten haltijoiden ja niin edelleen, kanssa ja niiden kustannuksella järjestelmä, jossa maksuttomuus mahdollisesti toteutuu, mutta ei virkamiesten käskystä Olen sitä mieltä, että vakuutusjärjestelmä, samankaltainen kuin ajoneuvovakuutusjärjestelmä, jossa jokainen maksaa yhden euron kuukaudessa, olisi erittäin hyvä ratkaisu. Se sisältyisi varmasti tarkistusehdotukseeni.
On toinenkin kohta - olen siitä poikkeuksellisesti kanssanne samaa mieltä, arvoisa komission jäsen, ja suorastaan innostunut ehdotuksestanne - olette nimittäin asettanut erittäin korkeatasoiset hyödyntämistä koskevat tavoitteet.
Nämä korkeatasoiset hyödyntämistä koskevat tavoitteet vaativat teollisuudelta epäilemättä tietynlaisia ponnisteluja. Se onkin hyvä, sillä meillä on Euroopassa melkoinen joukko - satojatuhansia, miljoonia - autoja, ja haluamme edelleen myös pitää ne. Mutta juuri siksi, että haluamme pitää ne, haluamme myös järkeviä hyödyntämistä koskevia kiintiöitä. Olen sitä mieltä, että valiokunta on valinnut tältä osin väärän tien. Se on nimittäin hyväksynyt erään kollegan, jota muuten arvostan erittäin paljon, tarkistusehdotuksen, jossa esitetään, että vuoteen 2020 asti ei tehdä enää mitään.
Jos tulkitsen tarkistusehdotuksen oikein, autoteollisuuden täytyy tulevaisuudessa huolehtia vain siitä, että autossa ei enää istu matkustajia, muuten se voi antaa auton romuttamoon ja tehdä, mitä haluaa. Se ei ole ympäristöpoliittista toimintaa. Te tiedätte, että vastustan sitä ehdottomasti. Olen sitä mieltä, että komission ehdotus on hiukan liian kova. Sitä voisi kuitenkin jonkin verran muokata, sitten perussääntö on oikea.
Nimenomaan siksi, että meillä on 9 miljoonaa tonnia autoromua, tarvitsemme kierrätystä koskevat säännöt. Tämän naurettavan pienen pakkauksen vuoksi käänsimme koko Euroopan päälaelleen ja laadimme sitä varten pakkausasetuksen. Tätä pakkausasetusta varten olemme parhaillaan tekemässä merkkiä - esittelijä istuu takanani. Siis jos sellaista pientä artikkelia varten määrätään kierrätyskiintiö, meidän on otettava käyttöön tietyt kierrätyskiintiöt myös autoromua varten, jota on 9 miljoonaa tonnia, tarkemmin sanottuna kiintiöt on otettava käyttöön ennen vuotta 2020. Olen sitä mieltä, että tämä ei käy! Tässä yhteydessä lobbaajat tekevät hyvää työtä, mutta me pysäytämme he.
Kysymyksestä, joka koskee " vaarallisten aineiden kieltämistä" , ei voi kiistellä. Komissio on esittänyt arvot tai parametrit, jotka ovat mielestäni erittäin tiukkoja. Myös niitä on väljennetty suuressa määrin. Pitäisin kiinni komission periaatteesta ja ehdottaisin tältä osin yhdistettyä pääosastojen III ja XII välistä komiteaa, joka esittää kolmen vuoden jälkeen kriittisen, tieteellisesti perustellun ehdotuksen siitä, onko nämä tiukat säännöt säilytettävä ja onko niitä toteutettava. Tiedän, että on pyhäinhäväistys pyytää PO III ja PO XII saman pöydän ääreen, mutta uskon, että se ei ole ollenkaan huono ajatus.
On esitetty toive PVC: n kieltämiseksi. En voi arvioida sitä. En ole kemian asiantuntija. Jos PVC kuitenkin on vaarallista, silloin se täytyy kieltää horisontaalisessa direktiivissä eikä sitä pidä leimata yksittäisessä sekundääridirektiivissä. Komission pitäisi siis toimia tältä osin nopeammin. Tämä vaatimus koskee teitä rouva Bjerregaard. Tiedän, että teillä on vaikutusvaltaisia kollegoja, jotka hidastavat tätä koko asiaa jonkin verran. Teidän tehtävänne on kehittää tätä horisontaalista direktiiviä. Tässä direktiivissä ei anneta sellaisia määräyksiä. Se on leimaamista, enkä pidä sitä oikeana.
Olen vapaaehtoisten sopimusten vankkumaton kannattaja. Jos on jäsenvaltioita, jotka hävittävät loppuun käytetyt ajoneuvonsa Euroopan direktiivin tavoitteiden mukaisesti, meidän pitäisi, hyvänen aika, mikäli sitä voidaan valvota, antaa valtioille myös mahdollisuus toteuttaa vapaaehtoisia sopimuksia. Ylhäältä käsin annetut määräykset ovat aina vasta toiseksi paras tie.

Bowe
 Arvoisa puhemies, minun tehtäväni on edustaa tässä keskustelussa ympäristövaliokunnalle lausunnon antaneen valiokunnan näkemyksiä, ja minun on sanottava, että lausunto sai hyvin myönteisen vastaanoton, ja kiitän valiokunnan esittelijää ja jäseniä siitä, että he hyväksyivät monet tarkistuksistamme. Näin ollen voin talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan puolesta suositella mietintöä parlamentille.
Tarkasteltaessa tätä mietintöä meidän ei pidä ottaa huomioon vain sitä, miten tärkeitä ajatuksia herra Florenz on esittänyt kierrätyksestä - vaikka kannatankin niitä. Hän on täysin oikeassa: autoista syntyy joka vuosi tonneittain jätettä. Suuri osa siitä on muuta kuin metallia, ja sitä on käsiteltävä hyvin vaikeissa olosuhteissa. Meidän on lähestyttävä tätä kysymystä vakavalla ja asianmukaisella tavalla. Yksi saavutus olisi varmasti se, että kierrätykselle järjestettäisiin paremmat olosuhteet, ei perinteisissä romuttamoissa, jotka ovat meille kaikille tuttuja, vaan asianmukaisissa kierrätyslaitoksissa, jotka luovat työmahdollisuuksia ja unionin monissa osissa kipeästi tarvittavia työpaikkoja ja joissa autoista erotetaan metallit ja muut aineet ja ohjataan ne hyvään taloudelliseen käyttöön.
On kaksi asiaa, joita emme voi sivuuttaa, ja painottaisin tätä parlamentille. Ensimmäinen asia on lyijyä sisältävä metalli. Käsittelemme tänä iltana joitakin tarkistuksia, joissa kiinnitetään huomiota siihen, miten vaikea autoista on poistaa täysin tiettyjä metalleja; toivon, että kannatamme näitä tarkistuksia tänä iltana varmistaaksemme, että autojen kierrätys tapahtuu ympäristöystävällisellä tavalla, joka ei edellytä ylimääräistä energiankulutusta, kuten tapahtuisi, jos kaikki komission mainitsemat metallit poistettaisiin.
Lisäksi haluaisin sanoa, että loppukuluttajan kannalta on hyvin tärkeää, että ajoneuvo otetaan takaisin veloituksetta - ehkä kuluttajalle voitaisiin jopa maksaa palautusmaksu, mutta takaisin ottamisesta ei saa aiheutua hänelle kustannuksia. Tämä on hyvin tärkeää, jos haluamme varmistaa, että järjestelmä toimii tehokkaasti.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komission jäsen, hyvät kollegat, olen sitä mieltä, että tähän direktiiviin sisältyy kaksi suurta tavoitettamme. Ensiksikin haluamme saada aikaan sen, että nämä kahdeksan miljoonaa ajoneuvoa hävitetään asianmukaisesti, ja toiseksi haluamme, että mahdollisimman harvat niistä viedään kaatopaikalle. Kysymys kuuluu: kuinka toteutamme nämä tavoitteet? Totean, että ensiksi meidän täytyy taata viimeiselle omistajalle tai haltijalle mahdollisuus poistaa auto käytöstä ilman kuluja. Siihen on monia syitä, ensiksikin tietenkin sosiaalisia syitä. Ei voi toki käydä päinsä, että koirat purevat viimeisenä olevia. Autoa ovat käyttäneet monet; monet ovat ajaneet sillä. Valmistajat ovat tietenkin myyneet sen ja myös hyötyneet siitä. Kun siis pidetään tätä lähtökohtana, hyötyä arvioitaessa on tarkasteltava kaikkia edellä mainittuja, eikä ajateltava, että auto on hyödyttänyt vain sen viimeistä käyttäjää tai haltijaa. Sen vuoksi totean, että viimeisen käyttäjän tai haltijan ei pidä joutua maksamaan. Se, kuinka jäsenvaltiot tämän toteuttavat, on tietenkin niiden asia. On olemassa hollantilainen malli, saksalainen malli, ranskalainen malli - en halua antaa mitään määräyksiä. Minusta kyse on periaatteesta.
Ja on myös toinen syy: mitä tapahtuu nykyään niissä maissa, joissa hävittämisestä koituu ylimääräisiä kustannuksia tai se maksaa? Niissä maissa loppuun käytetyt autot on varastoitu laittomasti tai kuljetettu itään. Saksan liittotasavallassa noin 50 % kaikista loppuun käytetyistä autoista viedään itään. Jätepolitiikkamme ei toki voi olla sellaista! Siksi minusta on aivan selvää, että hävittämisestä täytyy tehdä maksutonta. Se ei myöskään johda keskisuurten yritysten häviämiseen. Mitä autoteollisuus sitten tekee palveluiden ja laitevalmistajasopimusten osalta? Se järjestää tarjouskilpailun ja pidetään kilpailu. Loppuun käytettyjen autojen osalta toimitaan aivan samoin.
Esitän kuitenkin myös toisen näkökohdan: olen sitä mieltä, että meidän on erotettava vanhat ja uudet autot. Emme voi vaatia, että auton, joka rakennettiin 20 vuotta sitten, pitää täyttää nykyiset vaatimukset. Tämä tarkoittaisi samaa kuin, että sanoisimme pakokaasulainsäädännön yhteydessä, että 20 vuotta vanhan auton täytyy täyttää vuotta 2005 koskeva Euro-4-normi. Siksi meidän täytyy varmistaa kaikkien vanhojen autojen osalta, että mahdollisimman vähän autoja viedään kaatopaikalle, mutta emme kykene lainkaan sanomaan, millaisiksi hyödyntämistä koskevat kiintiöt säädetään. Ajatellaanpa käytännöllisesti: vanha auto viedään romuttamoon, se puretaan, voidaan todeta korkeintaan sen paino ennen purkamista ja purkamisen jälkeen, ei kuitenkaan sitä, mitä yksittäisiä materiaaleja on käytetty - tämä on täysin järjetöntä. Juuri ne, jotka muuten aina taistelevat byrokratiaa vastaan, kehittäisivät vanhoja autoja varten valtavan valvontajärjestelmän, jota ei ylipäänsä voi valvoa.
Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi päättää vain siitä, mitä voimme myös taata ja valvoa. Siis vanhojen autojen osalta on rajoitettava niiden materiaalien määrää, jotka saa viedä kaatopaikalle, mutta ei pidä määrätä vähimmäiskiintiötä, kuinka niitä saa hyödyntää. Tarvitsemme uusia autoja varten - jotka on jo rakennettu sopiviksi -, kunnianhimoisemman järjestelmän, jotta uusia autoja voi kierrättää mahdollisimman tehokkaasti. Siksi kannatan tyyppihyväksyntää, jossa nämä kiintiöt on määritelty. Sitä voi sitten myös valvoa, aivan kuten voimme valvoa törmäystestejä tai pakokaasupäästöjä. Uusia ajoneuvoja varten pitää olla tiukat hyödyntämistä ja kierrätystä koskevat ehdot.
Myös voimassaoloa koskeva kysymys on ratkaiseva. Kollega Florenz sanoo ystävällisesti, että lievennämme direktiiviä ja että se tulee voimaan vasta vuonna 2020. Se on pötypuhetta, Karlheinz! Meidän mielestämme direktiivin pitää tulla voimaan heti, tarkemmin sanottuna kaikkien autojen osalta. On samantekevää, kuinka niitä on huollettu, samantekevää, mitä varaosia niissä on - kaikki autot pitää ottaa heti maksutta vastaan ja hyödyntää. Ei vasta vuonna 2005, kuten teidän ehdotuksessanne, hyvä rouva komission jäsen, esitetään. Kyse on siis tiukentamisesta.
Toiseksi sanomme, että tyyppikatsastuksessa määrätään tarkasti uusien autojen kierrätettävyydestä vuodesta 2005 lähtien. Siis tätä lainsäädäntöä tiukennetaan toisestakin kohdasta. Sikäli ei ole lievästi sanottuna oikein, Karlheinz, jos sanot, että me lieventäisimme tätä komission ehdotusta joiltakin osin. Ei, me luomme toisen järjestelmän. Olen kuitenkin vahvasti vakuuttunut siitä, että me tiukennamme komission ehdotusta ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan hengessä ja viemme sitä oikeaan suuntaan. Minulle on täysin selvää, että meidän on selvitettävä raskasmetalleja koskeva kysymys, ja siksi teemme nyt ja ainiaaksi selväksi sen, millä alalla hyväksymme raskasmetallit ja millä emme.

Grossetête
Arvoisa puhemies, käsittelemme nyt direktiiviä, joka on erityisen tärkeä ja joka koskee meitä kaikkia autojen käyttäjinä.
En aio toistaa kollegojeni herra Florenzin ja herra Langen käsittelemiä asioita. Korostan vain paria kolmea tärkeänä pitämääni asiaa.
Ensinnäkin jotkut vaativat PVC: n käytön kieltämistä. Olkaamme johdonmukaisia. PVC: n kieltämistä koskeva vaatimus on täydellisessä ristiriidassa sen kanssa, mitä olemme viime aikoina vaatineet autoteollisuudelta, toisin sanoen vähemmän polttoainetta kuluttavien ajoneuvojen rakentamista eli päästöjen vähentämistä. Tiedämme kuitenkin oikein hyvin, että jos ajoneuvoissa ei voida käyttää PVC: tä, niistä tulee raskaampia ja ne kuluttavat aivan varmasti enemmän. Olkaamme siis johdonmukaisia.
Kannatan sen sijaan täysin herra Langen tarkistusta 34, koska olen sitä mieltä, että on todella tärkeää erotella vanhat, ennen vuotta 2005 tyyppihyväksytyt ajoneuvot ja uudet, vuoden 2005 jälkeen tyyppihyväksyttävät ajoneuvot. Autoteollisuudessa ainakin tiedetään vuodesta 2005 lähtien, mitkä rajoitukset koskevat sitä.
Lopuksi on mielestäni välttämätöntä laatia arvio liitteessä II oleviin materiaaleihin ja aineisiin liittyvistä riskeistä. Minusta olisi parasta arvioida nämä riskit, ja jos joku riski on todella olemassa, niin siinä vaiheessa olisi syytä palata mahdollisiin poikkeuskäytäntöihin. Tällä tavalla voitaisiin tässä tapauksessa saavuttaa oikea tasapaino ympäristön ja teollisuuden välillä.
Tässä tiivistettynä ne asiat, jotka ovat mielestäni erityisen tärkeitä pyrittäessä ratkaisemaan ongelmaa, joka on levinnyt kaikkialle teolliseen yhteiskuntaamme. Toivon todella, että näiden hylättyjen tavaroiden muodostamaan ongelmaan, joista kaikki puhuvat, löydetään oikeat ratkaisut.

Olsson
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komission jäsen, minun on sanottava, että tämä on mielestäni melko hyvä direktiiviehdotus. Florenz on myös tehnyt asian hyväksi paljon työtä, vaikka arvostankin enemmän Florenzin muiden asioiden parissa tekemää työtä. Hän ei ehkä ole ollut niin tiukka, kuin hän on muutamissa muissa yhteyksissä ollut. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on kuitenkin tiukentanut tätä direktiiviä ja toivon todellakin, että komissio ottaa nyt asian hoitaakseen.
Haluan mainita muutamia periaatteita. On aivan selvää, että myös autoja pitää koskea tietynlainen valmistajan vastuu. Siksi on järkevää, että päävastuu on valmistajalla. Vain kuluttaja voi maksaa; kuluttaja joutuu kuitenkin aina maksamaan. Viimeinen kuluttaja ei kuitenkaan saa olla se, joka joutuu kärsimään kustannuksista, vaan vanhasta autosta pitää voida päästä eroon ilmaiseksi. Se on mielestäni aivan välttämätöntä asian toimimisen kannalta. Tarvitsemme välttämättä kiintiöitä ja sääntöjä sille, kuinka suuri osa käytetyn auton materiaaleista on käytettävä uudelleen eri tavoin.
Uusien autojen osalta on tärkeää, että voimme mahdollisimman nopeasti ottaa käyttöön erittäin kovat vaatimukset. Tiedämme teollisuuden sanovan usein, että se on mahdotonta, vaikeaa tai kallista, mutta kovien vaatimusten asettaminen on mahdollista. Teollisuus on monissa yhteyksissä osoittanut, että kyseisiin vaatimuksiin on mahdollista sopeutua. Autojen romuttamisen yhteydessä syntyvät luontoon kuulumattomat aineet on poistettava, esimerkiksi lyijy, elohopea, kromi ja kadmium; sehän on lähes itsestään selvää. Olen ryhmäni tavoin sitä mieltä, että tämän on koskettava myös PVC: tä, koska meidän on mahdotonta selittää ihmisille, että haluamme kieltää PVC: n käytön, jos sallimme sen käytön autoissa, vain siksi, että odotamme horisontaalista direktiiviä. Sitä ei voi selittää tavallisille kansalaisille, koska vain poliitikot tuntuvat ymmärtävät näitä asioita. Meidän on mielestäni sen vuoksi mainittava PVC myös tässä yhteydessä.

D'Aboville
Arvoisa puhemies, esitän aluksi kaksi alustavaa huomiota. Ensimmäinen koskee niin sanottuja " historiallisia" ajoneuvoja. Omistajat säilyttävät näitä ajoneuvoja, joita on olosuhteiden pakosta vähän, joko kunnostamista tai varaosia varten. Ne ovat osa teollista perintöämme, ja niiden säilyttämistä on edistettävä. Kannatamme siis täysin esittelijän tarkistusta 1.
Toinen huomio koskee kaksipyöräisiä ajoneuvoja. Näitä ajoneuvoja voidaan pitää ympäristöuhkana siitä yksinkertaisesta syystä, että niiden kohdalla ei ole olemassa " elinkaaren päättymisen" ja " hylkäämisen" käsitteitä. Kun jotkin ajoneuvot saavuttavat historiallisuuden onnellisen vaiheen, kaksipyöräisten ajoneuvojen säälimättömässä maailmassa harjoitetaan kannibalismia, koska purkaminen on helppoa ja koska on paljon omistajia, jotka tekevät itse huollot ja pienet korjaukset. Kaksipyöräiset ajoneuvot puretaan ja niiden osat käytetään luonnollisesti uudelleen.
Haluaisin korostaa myös tarkistusta 53. Tämä tarkistus, joka koskee kierrätys- tai hyödyntämisprosentteja, täyttää kunnianhimoiset tavoitteemme, mutta pakkausdirektiivistä saadun kokemuksen perusteella siinä määrätään käytännönläheisesti mahdollisuudesta arvioida tilannetta säännöllisesti ja täsmentää tavoitteita. Kannatamme myös tarkistusta 54, jossa määrätään hyvin loogisesti ajoneuvojen lopullisesta takaisin ottamisesta ilman kustannuksia.
Äänestämme sen sijaan tarkistusta 21 vastaan, sillä se johtaisi PVC: n käytön kieltämiseen, ja se johtuu kolmesta syystä: tämän materiaalin hyödyllisyyttä ei voida kieltää: se on ruostumaton aine, joka vaikuttaa ajoneuvojen elinikään ja painoon, ja siten sen vaikutukset ovat myönteiset polttoaineen kulutuksen ja saastumisen kannalta, kuten rouva Grossetête muistutti; suurin osa PVC: stä käytetään uudelleen tai kierrätetään, olisi ennen kaikkea epäloogista etääntyä komission horisontaalisesta lähestymistavasta tällä alalla.

Breyer
Arvoisa puhemies, tämä direktiiviehdotus on onnenpotku ympäristölle, sillä valmistajia koskevaa vastuuta oli odotettu jo pitkään, ja oli todellakin aika ulottaa jätteiden välttämisen periaate koskemaan myös autoalaa. Olen iloinen siitä, että myös ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on kannattanut sitä, että auton viimeinen omistaja tai haltija ei saa joutua huolehtimaan kustannuksista. Minusta on erittäin valitettavaa, että herra Florenz esitti tässä yhteydessä oman mielipiteensä eikä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mielipidettä. Toivon, että kollegat seisovat huomenna myös sen tarkistusehdotuksensa takana, joka sisältää vuonna 2005 voimaan tulevan PVC-kiellon.
Minusta on järkyttävää joutua kuulemaan, että täällä on ilmeisesti suunniteltu, että huomenna nöyrrytään PVC-teollisuuden edessä! Ja - rouva Grossetête ja muut kollegat - kyse ei ole muovin kieltämisestä. Kyse on PVC: n kieltämisestä, kloorin käyttämisestä valmistuksessa. On olemassa jopa biomuovia ja muita muovimateriaaleja. Esittämänne perustelu on täysin järjetön, ja minun on sanottava, että se osoittaa valitettavasti myös sen, että tietonne ovat puutteellisia, ja ilmeisesti tässä on kyse ainoastaan siitä, että perustelut...
Puhemies keskeytti puhujan.

Kirsten Jensen
Arvoisa puhemies, tuhottaviin loppuun käytettyihin autoihin liittyvä ongelma johtuu pääasiassa tavasta, jolla autot valmistetaan. Sen vuoksi meidän on varmistuttava auton osien kierrätyksestä ja siitä, että erityisen saastuttavia aineita ei käytetä uuden sukupolven autoissa. Näin pääsemmekin PVC: hen. Ihmettelen muiden jäsenten tapaan, mitä komissio aikoo tehdä PVC: n suhteen. Kuten tiedämme, PVC ei ole avain tulevaisuuteen, vaikka PVC: tä käyttävä teollisuus yrittää antamiensa tietojen avulla vinouttaa esimerkiksi PVC: tä koskevaa ruotsalaista toimintasuunnitelmaa niin, että voisi luulla, että ruotsalaisten mielestä PVC on terveellistä ja että kaikkien pitäisi käyttää sitä enemmän. Sitä me emme todellakaan tarkoita. PCV on moneen käyttöön sopiva, mutta sen hävittäminen aiheuttaa ympäristöongelmia. Polttolaitokselle lähetetyn jätteen määrä kasvaa PVC: n polttamisen jälkeen. Poltettu PVC kehittää dioksideja, vaarallisimpia myrkkyjä, joita on olemassa. Lisäksi PVC: n pehmentäviä aineita, niin kutsuttuja phatalaatteja, epäillään hormonien kaltaisiksi aineiksi, ja tulevaisuudessa tehtävässä lainsäädäntötyössä on varovaisuusperiaate otettava huomioon.
Joka kerta, kun PVC on osa direktiiviehdotusta, saamme tietää, että juuri tätä ongelmaa ei voi tarkastella itsenäisesti tai vertikaalisesti, vaan sitä on tarkasteltava maailmanlaajuisesti ja horisontaalisesti, ja että komissio tekee ajattelutyön meidän puolestamme. Tietääkseni se on halunnut tehdä niin jo 1980-luvulta lähtien. Tänään komission on kerrottava meille, milloin se tekee PVC: hen liittyvän aloitteen, koska sillä on merkitystä huomisen äänestyskäyttäytymisen kannalta.

Rübig
Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollega Florenzia, koska uudelleenkäytön pitäisi todellakin olla etusijalla, mutta haluaisin myös sanoa ehdottomasti ei PVC-kiellolle, koska meillä ei ole vielä käyttökelpoisia vaihtoehtoja PVC: lle. Korjaustoiminnasta peräisin olevien vanhojen osien sisällyttäminen keräysjärjestelmään toisi mukaan korjaamojen kaiken jätehuollon, ja sillä ei ole loppujen lopuksi mitään tekemistä direktiivin kanssa. Myös maksuton keräysjärjestelmä tuhoaisi markkinavoimat ja jättää ennen kaikkea olemassa olevat yritykset käsittelyketjun ulkopuolelle ja synnyttäisi paljon kustannuksia aiheuttavia byrokraattisia kaupan esteitä.
Lisäksi haluan todeta tarkistusehdotuksesta 42 sen, että se on myönteinen merkki ympäristösopimusten kannalta, koska useiden loppuun käytettyjä ajoneuvoja koskevien sopimusten voimassa olo Euroopassa perustuu harvoihin artikloihin. Tarkistusehdotuksesta 44: tekninen liite on mielestäni liian yksityiskohtainen ja sisältää myös järjettömiä määräyksiä.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä herra Florenzia siitä työstä, jota ympäristövaliokunta on tehnyt tämän merkittävän ja monimutkaisen ehdotuksen parissa. Ympäristövaliokunta on tehnyt 45 tarkistusta, ja nyt kun niitä on saatu 16 lisää, tarkistuksia on yhteensä 61. Muutamat tarkistukset tarkentavat tai parantavat ehdotusta, ja voin jo nyt sanoa, että komissio voi hyväksyä niistä 20 joko kokonaan tai osittain. Muutamat ehdotukset heikentävät komission ehdotusta ja ympäristönsuojelun tasoa. Tarkoitan tässä erityisesti tuottajan vastuuta, kierrätystavoitetta sekä ehdotuksen käyttöaluetta ja sen toteuttamista. Nämä osat ovat keskeisiä komission ehdotuksen kannalta, emmekä me voi hyväksyä sitä, että ehdotus huonontuisi.
Haluan kommentoida tarkistusten suurta määrää ryhmittäin. Sallikaa minun aloittaa ehdotuksen käyttöalueesta. Siitä otan esiin erityisesti kaksi näkökohtaa. Ensimmäinen näkökohta, joka liittyy tarkistuksiin 9, 14 ja tarkistuksen 17 toiseen osaan, käsittelee museoajoneuvoja. Emme pidä museoissa tai yksityisten hallussa olevia museoajoneuvoja ylipäänsä jätteinä. Sen vuoksi ne eivät kuulu ehdotukseen, mutta voimme hyvin selventää tapaa, jolla tätä asiaa ehdotuksessa käsitellään. Seuraavana käsitellään ehdotusta siitä, pitäisikö määritelmän koskea kaksi- ja kolmipyöräisiä moottoriajoneuvoja. Tätä asiaa olemme myös pohtineet ja olemme sitä mieltä, että ajoneuvoille on sallittava poikkeus ehdotuksen 4 ja 7 artiklan osalta. Tarkistus 18 merkitsee sitä, että kaksi- ja kolmipyöräisille moottoriajoneuvoille sallitaan poikkeus direktiiviehdotuksen kaikista muista artikloista paitsi 6 artiklasta, ja siihen emme voi yhtyä.
Seuraavana käsitellään raskasmetalleja ja PVC: tä. Ehdotuksessa komissio on päättänyt vaatia, että muutamat raskasmetallit on poistettava ajoneuvoista, ennen kuin ajoneuvot joutuvat kierrätykseen ja huomaan, että ympäristövaliokunta kannattaa selvästi sellaisten raskasmetallien käytön lopettamista ja sellaisen poikkeuksia koskevan luettelon laatimista, jota voidaan muuttaa komitologiamenettelyssä. Minun on valitettavasti suhtauduttava tähän varauksellisesti, enkä voi tänään yhtyä tarkistuksiin 20, 21, 45, 56 ja 59, ja rouva Jensen on aivan oikeassa sanoessaan, että PVC: hen liittyvä vastaukseni on tällä hetkellä se, että teemme parhaillaan työtä horisontaalisen ehdotuksen parissa, ja sen vuoksi en voi hyväksyä tarkistuksia 8, 19 ja 21.
Seuraavana käsitellään hylättyjen ajoneuvojen keräämistä ja kierrätystä. Tässä asiassa komissio hyväksyy tarkistukset 24, 28 ja 29, jotka selventävät tekstiä, mutta emme voi hyväksyä tarkistuksia 26 ja 27, ja tarkistukset 22 ja 23 vaativat huolellista pohdintaa. Sen vuoksi emme hyväksy niitä tänään. Haluaisin korostaa, että sekä ilmainen kierrätys ja periaate tuottajavastuusta, josta myös tänään on paljon keskusteltu, ovat keskeisiä osia, jos sekä tuotannosta että käyttämisestä tehdään kestävämpää pitkällä aikavälillä. Sen vuoksi emme myöskään voi hyväksyä tarkistusta 34, koska se siirtäisi lyhyen aikavälin kierrätystavoitetta. Seuraavana käsitellään tarkistusta 61, joka tekee tavoitteista epäselvempiä ja tarkistusta 53, joka muodostaa vakavan esteen pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiselle, eikä sitäkään siis voi hyväksyä.
Emme voi hyväksyä tarkistuksia 49 ja 50, koska ne vaikeuttavat määrällisten tavoitteiden saavuttamisen arviointia, mutta voimme sitä vastoin hyväksyä tarkistukset 57 ja 58. Myös toteuttamisesta ja ympäristötutkimuksista on tehty tarkistuksia, joita emme voi hyväksyä tällä hetkellä. Tässä yhteydessä minun on sivumennen huomautettava, että kyse oli aivan toisesta keskustelusta, kun me keskustelimme toisesta ehdotuksesta valiokunnassa, nimittäin vapaaehtoisesta sopimuksesta.
Toivon, että jatkossa tapahtuvan käsittelyn aikana on mahdollista löytää kompromissi, jolla saisimme ympäristönäkökohdat, kuluttajanäkökohdat ja teollisuusnäkökohdat tasapainoon.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Yhdysvaltain yksipuoliset toimet banaanienvientijärjestelmää vastaan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
Querbes ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta komissiolle: Yhdysvaltain yksipuoliset Euroopan yhteisön vientiin kohdistuvat painostustoimet banaaneja koskevassa asiassa (B4-0017/99); -Aldo ja muut UPE-ryhmän puolesta komissiolle: Yhdysvaltain yksipuoliset painostustoimet Euroopan banaanien tuontijärjestelmää koskevassa riita-asiassa (B4-0018/99); -Castagnède ja Hory ARE-ryhmän puolesta komissiolle: WTO: n uusi banaanien tuontia käsitteleväkomitea ja USA: n uhkaus ottaa käyttöön rangaistustullit (B4-0019/99); -Plooij-van Gorsel ja Moorhouse ELDR-ryhmän puolesta komissiolle: WTO: n kiistanratkaisumenettelyt ja USA: n ja EU: n välinen banaanikiista (B4-0139/99); -Erika Mann PSE-ryhmän puolesta komissiolle: Yhdysvaltain yksipuoliset toimet EU: n tuotteiden tuontia vastaan (B4-0140/99); -Souchet I-EDN-ryhmän puolesta komissiolle: Yhdysvaltojen yksipuoliset vastatoimenpiteetkoskien EU: n banaanien tuontimenettelystä syntynyttä riita-asiaa (B4-0141/99); -Kreissl-Dörfler ja muut V-ryhmän puolesta komissiolle: WTO ja USA: n ja EU: n välinen kauppakiista banaanimarkkinajärjestelystä (B4-0142/99); -Kittelmann ja muut PPE-ryhmän puolesta komissiolle: USA: n toteuttamat yksipuoliset kauppapoliittiset toimet tiettyjä eurooppalaisia tuotteita vastaan ja WTO: n riitojenratkaisumenettely (B4-0143/99).
Sierra González
Arvoisa puhemies, haluaisin todeta, että Yhdysvaltain hyväksymät toimet, banaanin YMJ: stä annetun asetuksen soveltamisesta aiheutuneet ongelmat ja sen vuoksi puhjenneet kiistat pakottavat meidät pohtimaan kahta peruskysymystä.
Ensiksikin on välttämätöntä, että unioni puolustaa sisäistä laillisuuttaan, joka ilmentää sen autonomiaa. Sitä vastaan on hyökätty sellaisin 301 luvun kaltaisin eksterritoriaalisin määräyksin, joilla pyritään puolustamaan intressejä, ei oikeuksia.
Toiseksi on välttämätöntä taata tehokkaat kiistanratkaisumenettelyt, joiden arvovaltaa on käytetty perusteluna unionia vastaan ja jotka asetetaan nyt tilapäisesti kyseenalaisiksi yksipuolisin protektionistisin toimin.
Teemme näistä kahdesta kysymyksestä sen johtopäätöksen, että kyseessä on markkinoiden avaamista koskeva politiikka ilman vastavuoroisuutta ja Yhdysvaltain hyväksi. Euroopan markkinoita ei pidä ainoastaan avata Yhdysvaltain tuotteille, vaan ne pitää myös avata Yhdysvaltain sanelemin ehdoin.
Meidän on pohdittava asiaa, jotta voimme säilyttää unionin lainsäädännön autonomian - tässä tapauksessa banaanin YMJ on vertauskuva. Tässä pyritään nimenomaan palauttamaan unionin autonomia.

Puhemies
Kiitoksia, rouva Sierra González, ja kiitos siitä, että noudatitte puheaikaanne. Muistutan kollegoillemme, että minun on oltava äärimmäisen julma tänä iltana, jotta pysymme aikataulussa.

Aldo
Arvoisa puhemies, siitä lähtien, kun tulin parlamentin jäseneksi, olen jatkuvasti tuonut esille Yhdysvaltojen jatkuvia hyökkäyksiä banaanien YMJ: tä vastaan.
Huolimatta Euroopan unionin tekemistä huomattavista myönnytyksistä banaanien YMJ: n uudistuksen yhteydessä - myönnytyksistä, joita olemme muissa tapauksissa vastustaneet, koska ne ovat loukanneet yhteisön etuuskohtelun perusperiaatetta - Yhdysvallat vainoaa edelleen tätä järjestelyä pyrkien vain yksinkertaisesti purkamaan koko YMJ: n.
Uhkauksia, joita viimeksi mainittu nyt esittää halventaen täydellisesti monenvälistä kauppajärjestelmää ohjaavia sääntöjä, esiintyi heti transatlanttisen kumppanuuden käynnistämisen jälkeen. Unioni Euroopan puolesta -ryhmä on siitä lähtien toivonut unionilta asianmukaista vastavetoa.
Yhdysvaltojen rangaistustulleja ei ensinnäkään voida missään tapauksessa soveltaa Euroopan unioniin ilman WTO: n asianomaisten elinten päätöstä ja jos noudatetaan voimassa olevia menettelyjä, joissa taataan puolustukselle täydet oikeudet. Jos Yhdysvallat sattuisi valitsemaan yksipuolisen lähestymistavan, sen olisi ymmärrettävä, että on se joutuu raskaaseen vastuuseen kansainvälisen kauppajärjestelmän heikentämisestä.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, saanen jättää yksityiskohdat käsittelemättä tänään. Kollegat käsittelivät jo muutamia asioita, ja oletan, että paikalla olevat kollegani käsittelevät vielä useita yksityiskohtia. Mikäli näiden Yhdysvaltojen kanssa toistuvasti koettujen kiistojen seuraukset eivät olisi niin vakavia, tätä banaaneja koskevaa kiistaa voisi pitää huvittavana, mutta seuraukset ovat erittäin vakavat, ja toivon, että voimme lähiaikoina saada aikaan tyydyttävän ratkaisun, sillä muuten vaarantaisimme transatlanttiset suhteet vakavasti.
Saanen vielä kerran muistuttaa seuraavasta: Euroopan unioni ja Yhdysvallat olivat WTO: n puitteissa toteutettavan riitojenratkaisumenettelyn tärkeimmät aloitteentekijät. Menettely ei ehkä ole kaikilta osin täydellinen ja sitä täytyy kehittää, mutta se on ainoa kansainvälinen keinomme kauppakiistojen ratkaisemiseksi. Yhdysvallat epäilee sitä, onko uusi banaanin markkinajärjestely yhteensopiva WTO: n määräysten kanssa. Sillä on siihen oikeus. Sillä ei kuitenkaan ole oikeutta ryhtyä monenvälisiin toimiin kauppakumppaneitaan vastaan ja määrätä pakotteita, kuten tässä tapauksessa järjettömiä 100 %: n tulleja Euroopan unionista tuleville tuotteille.
Sillä ei ole oikeutta päättää tuomioista omapäisesti. Yhdysvaltain menettely vahingoittaa WTO: n riitojenratkaisumenettelyä huomattavasti. Se vaikeuttaa uutta WTO: n neuvottelukierrosta edeltäviä neuvotteluja huomattavasti ja vahingoittaa luottamusta transatlanttisen kumppanuuden prosessin osalta. Syntyy vaikutelma, että amerikkalaista kauppapoliittista liikkumavaraa ohjaisi entistä enemmän pelkästään kansallisesti ohjattu poliittinen toimintasuunnitelma. On oikeutettua pelätä sitä, että kyse on tietyn amerikkalaisen kauppafilosofian toteuttamisesta maailmanlaajuisesti. Tässä leikitään vaarallisesti tulella. Jopa WTO joutuu siten tulilinjalle. Protektionismi ei saa olla kansallisten ongelmien ratkaisu. Maailmanlaajuisen liittoutumamme osapuolet ovat toisistaan riippuvaisia, WTO on keino tasapainottaa kansallisia egoistisia pyrkimyksiä. Kaikki eivät pidä siitä eikä se ole täydellinen, mutta se on perin tarpeellinen.
Kansallisten aiheiden, esimerkiksi banaanien ja hormonien, monia muita voisi vielä mainita, poliittinen käsittely, joka perustuu tunteisiin, johtaa kaiken kaikkiaan siihen, että politiikka muuttuu irrationaaliseksi, ja käynnistää kehityksen, jota ei kenties enää voida pysäyttää. Puolueryhmäni tukee komission kantaa täysin. Käsiteltävänänne on taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan asianmukainen yhteinen päätöslauselma, jossa nimenomaan tuomitaan Yhdysvaltain unilateraaliset neuvottelut ja jossa komissio saat täyden tuen ja joka sen lisäksi voi mielestäni olla hyvä perusta seuraaville Euroopan politiikassa toteutettaville toimille.

Souchet
Euroopan unionin, sen jäsenvaltioiden, sen AKT-kumppaneiden ja Yhdysvaltojen välisestä banaanikiistasta kehkeytynyt kriisi kuvastaa unionin kauppapolitiikan ristiriitaisuutta.
Suhteessa Yhdysvaltojen hyvin määrätietoiseen asenteeseen sen pelatessa taitavasti eurooppalaisten kumppaniensa kanssa kaksinaamaista peliään, jossa sen tavoitteena on samanaikaisesti sekä kumppanuus että rangaistustullit, eurooppalaiset toimielimet näyttävät jakautuneilta, voimattomilta, lamaantuneilta ja lopuksi haluttomilta puolustamaan todella Euroopan etuja.
Tähän on monia syitä: monet jäsenvaltiot eivät ole ymmärtäneet, että Yhdysvallat pyrkii ylivalta-asemaan; 15 jäsenvaltion välillä esiintyy yhä enemmän erilaisten etujen tavoittelua yhteisten etujen sijasta; demokratian puuttuminen eurooppalaisista toimielimistä antaa sijaa salaisten liittoutumien muodostumiselle.
Olemme joka tapauksessa tilanteessa, jossa Yhdysvallat on päättänyt yksipuolisesti julkaista luettelon eurooppalaisista tuotteista, joita se aikoo rangaista korottamalla niiden tullimaksut 100 %: iin, ellei Euroopan unioni muuta uutta banaanien tuontijärjestelmäänsä, ennen kuin WTO on edes esittänyt kantaansa siitä, onko kyseinen järjestelmä WTO: n sääntöjen mukainen.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, USA: n lähettiläs Vernon Weaver sanoi äskettäin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa, että ajankohtainen banaanisota on testi. Tositilanteeseen joudutaan tulevien viikkojen aikana EU: n hormonilihaa koskevan kiellon myötä. Sen jälkeen - myös tämän herra Weaver sanoi avoimesti - vuorossa on geenimanipulaatio. Sillä verukkeella, että tarjotaan kuluttajille suuremmat valinnanmahdollisuudet, USA: n konsernien pitää saada tuoda täkäläisten supermarkettien hyllyille geenitomaatteja ja laboratoriosoijaa. Mieluiten vielä ilman pakkausmerkintöjä, sillä pitkät tekstit saattavat vielä aiheuttaa liikaa päänvaivaa kuluttajille!
Kyse on paljon muustakin kuin banaaneista. Juuri siksi emme voi taipua USA: n perusteettomiin vaatimuksiin. Vaikka ja juuri siksi, että se uhkaa meitä täysin järjettömillä sanktioilla - WTO-paneelin jälkeen muutimme banaanin markkinajärjestelyä. Sama paneeli kokoontuu vielä kerran keskustelemaan siitä, onko tämä järjestely asianmukainen. Kaikki eurooppalaisiin yrityksiin kohdistuvat pakotteet, joita USA määrää ennen tätä arviota, merkitsevät sitä, että WTO on menettänyt merkityksensä. Kaikki rangaistustullit, jotka määrätään ennen paneelin arviota, merkitsevät, että voimme lakkauttaa WTO: n.
Valitettavasti komissio ei ole syytön tähän tilanteeseen. WTO: n perustajat ovat itse aiheuttaneet tämän tilanteen, sillä maailmankauppaa ei säännellä kestävän kehityksen tai kuluttajansuojan tai sosiaaliturvan periaatteiden mukaisesti. Sen sijaan kauppaa hallitsevat talouden kasvu ja voiton tavoittelu. Mitä tulee pian tapahtuvaan vuosisadan vaihtumiseen, viimeinkin on aika laatia uudistusehdotuksia. Ennalta varautumisen, ekologian ja paikallisen kehittämisen täytyy olla taloudellisen toiminnan ohjenuora. WTO: n korkean tason tapaamisissa maaliskuussa komission täytyisi esittää ensin tätä koskevia asiakirjoja, jos se todella aikoo tehdä avoimuudesta virkamiesten tärkeimmän velvollisuuden, kuten on luvannut. Ranskalaisten maanviljelijöiden tänään parlamenttirakennuksen edessä esittämät vastalauseet ovat osoitus siitä, mitä maanviljelijät ajattelevat sopeutumisesta maailmanmarkkinoihin ja vimmasta vapauttaa ja purkaa sääntelyä, ja mihin he ovat vielä valmiita, kun todella päästään vauhtiin.

Liese
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee yhteistä päätöslauselmaa. Pidämme erittäin tärkeänä sitä, että WTO: n sääntöjä noudatetaan. Emme voi missään tapauksessa hyväksyä sitä, että USA uhkaa yksipuolisilla toimilla eurooppalaisia yrityksiä, joilla ei ole todellakaan mitään tekemistä banaanin markkinajärjestelyn tai sitä koskevan kiistan kanssa. Emme voi missään tapauksessa hyväksyä myöskään sitä, että USA: n poliitikot antavat periksi Chiquitalle ja muille niiden painostaessa. Komissiota täytyy tukea sen vaatimuksessa, että WTO: n sääntöjä on noudatettava.
Mutta myös EU: n täytyy noudattaa WTO: n sääntöjä. Se tarkoittaa, että jos häviämme myös seuraavassa paneelissa, meidän on muotoiltava markkinajärjestys uudestaan. Pyydän komissiota jo miettimään sitä, kuinka sellaisessa tapauksessa toimitaan. Totean, että en itse pidä markkinajärjestelyä onnistuneena. Se syrjii Latinalaisen Amerikan tuottajia eikä suojele pieniä tuottajia suuryrityksiltä, kuten usein väitetään, sillä myös Latinalaisessa Amerikassa on pieniä, itsenäisiä tuottajia. Ecuadorissa 60 %: lla tuottajista on vähemmän kuin 20 hehtaaria, ja ne ovat kansallisessa, eivät Chiquitan, omistuksessa.
Costa Ricassa tuotetaan reilun kaupan banaaneja ja niitä syrjitään tässä markkinajärjestelyssä. Kun komission jäsen Pinheirokin sanoi kaksi viikkoa sitten minun banaaneja koskevan mietintöni yhteydessä, että AKT-maiden suuryritysten pitää saada rahaa komissiolta, jotta ne voivat perustaa banaaniplantaaseja, on vain tekopyhyyden huippu sanoa, että haluamme suojella pieniä yrityksiä suuryrityksiltä. Kyse on kenties kokonaan muusta. Sen ei kuitenkaan pitäisi estää meitä toistuvasti korostamasta sitä, että WTO: n sääntöjä täytyy noudattaa ja että emme voi hyväksyä Yhdysvaltain toimia. Emme voi myöskään hyväksyä toimia, jotka liittyvät hormonilihaan ja geneettisesti muunnettuihin organismeihin. Meidän täytyy puolustaa lainsäädäntöämme. Meidän on kuitenkin myös muutettava lainsäädäntöämme silloin, kun huomaamme, että se ei kenties ole sopusoinnussa WTO: n sääntöjen kanssa.
Haluaisin kiinnittää komission jäsen Sir Leon Brittanin huomion myös Bowen mietintöä koskevaan keskusteluun, jonka juuri kävimme. Valiokunta päätti tarkistusehdotuksesta, jossa sanotaan, että meidän pitää ottaa sosioekonomiset kriteerit huomioon geneettisesti muunnettuja organismeja hyväksyttäessä. Olen sitä mieltä, että jos tarkistus hyväksytään ja jos se vaikuttaa lainsäädäntöön, asetamme amerikkalaiset tiukkaan tilanteeseen. Meidän täytyy osoittaa tieteellisten tutkimusten avulla, että politiikkamme on oikeanlaista, ja niitä on sekä hormoneista että myös geneettisesti muunnetuista organismeista. Teemme ennalta varautumisen periaatteesta politiikkaamme perustan emmekä joistakin mielivaltaisista sosioekonomisista kriteereistä. Myös tässä meidän on oltava varovaisia, ettei syksyllä synny uusia ongelmia.

Brittan
 Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää parlamenttia siitä tuesta, jota se on yleisesti ottaen antanut komissiolle tässä asiassa, ja myös sen laatimasta päätöslauselmasta, joka on mielestämme hyvin kannustava.
Kysymyksissä tuotiin esille kaksi avainasiaa: mihin toimiin komissio on ryhtynyt estääkseen Yhdysvaltoja toteuttamasta rangaistustulleja ja mitä se aikoo tehdä siinä tapauksessa, että rangaistustullit otetaan käyttöön siitä huolimatta? Kaikki toimemme, sekä nykyiset että tulevat, toteutetaan täysin WTO: n sääntöjen mukaisesti. Kahdesta väärästä ei tule yhtä oikeaa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että olemme voimattomia. Yhdysvaltojen rangaistustullit ovat lainvastaisia, koska ne perustuvat yksipuoliseen näkemykseen siitä, että Euroopan yhteisö ei ole onnistunut tekemään banaanijärjestelmästä WTO: n sääntöjen mukaista. Tämän vuoksi olemme yrittäneet suostutella Yhdysvaltoja antamaan kysymyksen WTO: n sääntöjen noudattamisesta uudessa banaanijärjestelmässä WTO: n komitean käsiteltäväksi 21 artiklan 5 kohdan mukaisesti. WTO: n menettelyjen mukaan tämä on välttämätön vaihe, jota ennen voida sallia minkäänlaisia rangaistustoimia.
Ehdotimme jo viime syyskuussa ja sitä seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana, että WTO: n menettely vietäisiin läpi mahdollisimman lyhyessä ajassa. Aloitimme jopa itse tämän menettelyn pyytämällä Yhdysvaltoja osallistumaan siihen. Perusongelma on kuitenkin se, että Yhdysvaltojen hallitus lupasi kongressille Uruguayn kierroksen jälkeen, että se ottaisi sisäisen lainsäädännön 301 jaksossa säädetyn menettelyn mukaisesti rangaistustullit käyttöön välittömästi sen jälkeen, kun WTO: n komitean asettama määräaika päätöksen täytäntöönpanolle olisi kulunut umpeen. Hallituksen on nyt osoitettava, että se pystyy hoitamaan tämän asian. Tässä on Yhdysvaltojen politiikan yksinkertainen tausta. Yhdysvallat ei ole siis ottanut huomioon sitä, että jos osapuolet ovat erimielisiä asiasta, täytäntöönpanotoimenpiteiden sääntöjenmukaisuus on ensin selvitettävä WTO: n pakollisilla menettelyillä.
Yhdysvaltojen hallitus on luvannut kongressille banaaneja koskevassa asiassa, että se ottaa rangaistustullit käyttöön 3. maaliskuuta 1999 mennessä riippumatta siitä, mitä WTO: ssa tapahtuu! Tämä lupaus sitoo Yhdysvaltojen hallituksen kädet. Sen vuoksi Yhdysvallat on kieltäytynyt osallistumasta mihinkään WTO: n menettelyyn, jossa käsitellään EU: n uuden banaanijärjestelmän sääntöjenmukaisuutta, siitä yksinkertaisesta syystä, että amerikkalaiset olisivat tällöin joutuneet ylittämään itse asettamansa sisäisen määräajan, joka ei ole WTO: n sääntöjen mukainen.
Aloittamalla itse 21 artiklan 5 kohdan mukaisen menettelyn onnistuimme saamaan Ecuadorin aloittamaan oman menettelynsä järjestelmämme sääntöjenmukaisuudesta. Tämä menettely on käynnissä, ja komitean on määrä antaa kertomuksensa 12. huhtikuuta mennessä. Sen jälkeen vastapuolella on tavanomaisten menettelyjen mukaan oikeus hakea muutosta. Yhdysvallat on tällä välin jatkanut painostustaan saadakseen luvan vastatoimenpiteiden toteuttamiseksi 3. maaliskuuta mennessä. Tästä käytiin laaja keskustelu, jossa lähes kaikki puheenvuoron käyttäneet WTO: n jäsenet tukivat meidän kantaamme, jonka mukaan vastatoimia ei voida sallia, jos WTO ei ole tehnyt päätöstä järjestelmän sääntöjenmukaisuudesta.
Jatkamme nyt sovintotuomarin kanssa keskustelua siitä, että hän voi määrätä ainoastaan vastatoimien tasosta, jos ja kun uusi banaanijärjestelmä todetaan sääntöjen vastaiseksi. Muussa tapauksessa sovintotuomari tuomitsisi Euroopan yhteisön ilman, että sen syyllisyyttä oli näytetty toteen.
Olemme myös pyytäneet WTO: n yleiseltä neuvostolta arvovaltaista tulkintaa tästä kysymyksestä.
Lopuksi nostamme kanteen Yhdysvaltojen lainsäädännön 301 jakson sääntöjenmukaisuudesta. Olemme pyytäneet uuden komitean perustamista, mikä toteutetaan aikanaan. Yhdysvallat on puolestaan pyytänyt yhteisiä neuvotteluja meidän kanssamme, ja me osallistumme niihin hyvässä uskossa.
Tästä pääsenkin toiseen kysymykseen: mitä tekisimme, jos amerikkalaiset ottaisivat rangaistustullit käyttöön 3. maaliskuuta? Ensiksi veisimme kysymyksen rangaistustullien lainmukaisuudesta WTO: n riitojenratkaisumenettelyyn.
Lopuksi, niin kauan kuin rangaistustulleja sovellettaisiin, voisimme täysin laillisesti ryhtyä vastatoimiin luopumalla myönnytyksistä tai toteuttamalla toimenpiteitä aloilla, joita WTO: n säännöt eivät koske. On olemassa toimenpiteitä, jotka voisimme toteuttaa, ja meillä olisi oikeus tehdä niin ja harkitsisimme sitä hyvin vakavasti, jos lakia rikottaisiin näin räikeällä tavalla.

Smith
Arvoisa puhemies, kannatamme komission näkemystä, jonka mukaan Yhdysvaltojen yksipuolinen toiminta on laitonta, ja sen lisäksi se on törkeää ja täysin vastuutonta. Pelkästään sen esittämä uhkaus aiheuttaa jo vakavaa haittaa kasmirvillavaatteiden tuottajille, jotka ovat täysin viattomia osapuolia tässä kiistassa ja jotka menettävät varmasti vientitilauksia noin 20 miljoonan Ison-Britannian punnan arvosta ja mahdollisesti 1 000 työpaikkaa. Yhdysvallat on vahingoittanut näillä kostonhaluisilla toimilla paitsi omaa mainettaan myös transatlanttisen kumppanuuden tulevaisuutta. Juuri sitä, mitä Yhdysvallat mielestäni pyysi - 21 artiklan 3 kohdan mukaista sovittelukomiteaa - Sir Leonille 13. heinäkuuta lähettämässään kirjeessä, ollaan nyt perustamassa. Meidän on tuomittava Yhdysvaltojen julma pelotteluyritys sen valikoidessa Tanskan ja Alankomaiden tuotteita, joihin rangaistustulleja ei sovelleta, koska nämä maat äänestivät neuvostossa banaanijärjestelmää vastaan. Tämän osalta haluan kysyä komissiolta, mitä menetelmää Yhdysvaltojen viranomaiset käyttävät pystyäkseen erottamaan Tanskasta tai Hollannista peräisin olevat tuotteet esimerkiksi Ranskasta tai Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevista tuotteista.
Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan päätöslauselmassa esittämämme asiat ovat hyvin selviä. Vaadimme Euroopan unionia noudattamaan sitoumuksiaan AKT-kauppakumppaneitamme kohtaan ja odotamme komission pääsevän tähän tavoitteeseen WTO: n yhteydessä. Lopuksi emme voi emmekä aio sietää sitä, että hallitus, jonka kunnianhimolle vetää vertoja vain sen röyhkeys, vahingoittaa enää lisää teollisuuttamme.

Rübig
Arvoisa puhemies, emme ehkä ole onnistuneet Euroopassa banaanin markkinajärjestelyn päätöksen suhteen. Mutta se, että asiaan reagoidaan heti julistamalla sota, nimittäin määräämällä kynttilöille, aseille, villapaidoille ja muille vastaaville tuotteille 100 %: n tullit, ei ole mielestäni oikea ratkaisu. On vanhanaikaista toimia kuten aikaisemmin sodassa, käyttää valtaa ja väkivaltaa. Se, joka ampuu eniten vastustajia, on lopussa voittaja.
Olemme oppineet uutta Euroopassa. Kyse on pohjimmiltaan siitä, että löydämme paremman ratkaisun. Se tarkoittaa, että jos meillä on kaksi erilaista kantaa, meidän pitäisi ensiksi tunnustaa se, että molemmat osapuolet voivat kenties olla oikeassa. Sitten meidän pitäisi lähestyä toisiamme ja sanoa, että älkäämme hyväksykö vain ratkaisua yksi tai kaksi, vaan kokeilkaamme ratkaisuja 3, 4, 5, 10, 15 kunnes meillä on ratkaisu, jonka kaikki voivat hyväksyä, ja näitä ratkaisuja pitää etsiä teoriapohjalta.

Ainardi
Arvoisa puhemies, koska kaksi tai kolme amerikkalaista suuryritystä hallitsee Latinalaisen Amerikan maiden tuotantoa, Yhdysvallat, joka ei muuten tuota kiloakaan banaaneja, jatkaa hellittämättä hyökkäystään yhteisön tuontijärjestelmää vastaan.
Vaikka Euroopan unioni on ottanut huomioon WTO: n tekemän päätöksen muuttamalla sääntelyään, Yhdysvallat uhkaa jälleen kaupallisilla rangaistuksilla eurooppalaisten tuotteiden tuontia. Se haluaa myös saada unionin luopumaan hormonilihan tuontikiellosta valmistellessaan geneettisesti muunnettuja organismeja koskevaa hyökkäystä.
Yhdysvaltojen Euroopan unionin suurlähettiläskin korosti 28. tammikuuta, että banaanikysymys on vain pieni kukkula hormonilihan ja GMO: ien muodostamien vuorten rinnalla.
Taustalla on WTO: n mekanismeja koskeva kysymys, joka nousee esille Yhdysvaltojen vahvistaessa kaupallista ja poliittista ylivaltaansa saavuttaakseen vahvan aseman tulevan neuvottelukierroksen käynnistyessä.
Oman ryhmäni ja vihreiden ryhmän yhteisesti allekirjoittamassa päätöslauselmaesityksessä tuomitaan Yhdysvaltojen uhkaukset asettaa rangaistustulleja. Siinä kehotetaan komissiota vastustamaan jyrkästi tätä uutta hyökkäystä yhteisön ja AKT-valtioiden tuottajien etujen suojelemiseksi.
WTO: n paneelin uutta sopimusta odoteltaessa on saatu aikaiseksi tilapäinen sopimus, mutta Yhdysvallat ei ole siitä huolimatta luopunut uhkauksistaan. Jos se ottaa yksipuolisesti käyttöön ilmoittamansa rangaistustullit, onko komissio valmis vastaamaan siihen ottamalla tarvittaessa käyttöön vastaavanlaisia vastatoimenpiteitä?

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, minun on kiitettävä siitä, että komission jäsen Brittan on läsnä näinä yön pikkutunteina, koska se osoittaa, että hän on kiinnostunut asiasta. Tänä yönä me osoitamme komissiolle tukea, kuten komission jäsen itse on todennut, ja näin ollen minun ei ole järkevää toistaa eräitä niistä perusteluista, jotka on jo annettu.
Arvoisa puhemies sallinee minun esittää muutaman huomautuksen. En tiedä, saanko niihin vastauksia.
Ensiksi haluan viitata niihin ongelmiin, joita tästä kriisistä aiheutuu meille. Ensimmäinen ongelma on se, että vaikka me vaadimmekin Maailman kauppajärjestön perustamisen viimeisellä kierroksella Marrakechissa kiistanratkaisumenettelyn ottamista mukaan, näin pyrittiin torjumaan Yhdysvaltain yksipuolisia toimia. Nyt kuitenkin tuon Yhdysvaltain ulkomaankauppalain 301 artikla tulee jälleen kerran eteemme.
Toiseksi näyttää siltä, että Yhdysvalloilla on mahdollisuus vapautua kiistanratkaisumenettelystä, sillä tarkemmin sanottuna Maailman kauppajärjestössä ei ole voitu vastustaa tehokkaasti Helms-Burtonin lakia eikä D'Amaton lakia.
Kolmanneksi etenkin kaikki me parlamentin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan jäsenet haluamme tietää, kykeneekö komissio todella puolustautumaan omin avuin sitä valtavaa asianajajien arsenaalia vastaan, joka Yhdysvalloilla on Genevessä. Näyttää siltä, että Yhdysvallat kykenee voittamaan lähes kaikki riita-asiat: äsken mainittiin hormoneja koskeva asia, äsken mainittiin mahdollinen kanne geneettisesti muunnettuja organismeja koskevassa asiassa, ja sitten on banaanisota.
Ongelma piilee toisin sanoen siinä, että jos tästä asiasta ei pian päästä sopimukseen ja Yhdysvallat jatkaa yksipuolisia toimia, voi olla, että yhteisön olisi harkittava uudelleen halukkuuttaan soveltaa monenvälistä mekanismia, jota Yhdysvallat ei näytä olevan halukas kunnioittamaan.

Porto
Arvoisa puhemies, meillä oli mahdollisuus keskustella banaanikysymyksestä jo viimeisimmässä Brysselin täysistunnossa käsitellessämme tuotannon laskusta johtuvista ongelmista kärsiville AKT-maille myönnettävästä rahoitustuesta.
Kuten tuolloin korostimme, kummastakin osapuolesta johtuvien syiden lisäksi meitä hämmästyttää ilmoitettujen vastatoimien suhteettomuus. Muiden seikkojen muassa meidän puoleltamme kyseessä voisi olla kahden syrjäisen alueen (Madeirasta puhuu varmasti kollegani Manuel Mendonça) sekä sellaisten köyhien AKT-maiden tukeminen, joissa banaanintuotannolle ei ole tyydyttävää vaihtoehtoa, ja Yhdysvaltain puolelta kyseessä eivät edes ole sen maanviljelijöiden intressit vaan sellaisten mahtavien monikansallisten yhtiöiden intressit, jotka käyttävät hyväkseen Latinalaisen Amerikan tuotantoa.
Koska täytyy luonnollisesti ottaa huomioon näiden maiden kansalaiset, on korostettava, että määrätyistä kiintiöistä huolimatta vielä avoinna olevat markkinat ovat laajat niin Euroopassa kuin sen ulkopuolellakin.
On siis ymmärrettävää, että olemme allekirjoittaneet yhden komissiolle esitetyn suullisen kysymyksen, jossa yritetään selvittää, onko WTO: n paneelissa mahdollista päästä yhteisymmärrykseen. Koska suhtaudumme hyvin varauksellisesti Yhdysvaltain kannan oikeudenmukaisuuteen, esitämme lisäksi kysymyksen, joka on samalla poliittinen ehdotus, että onko komissio valmis soveltamaan tiukasti ja viivyttelemättä niitä kauppapolitiikan välineitä, jotka sillä on käytössään.
Meidän on ehdottomasti tuettava poliittisesti komission vankkaa kantaa, joka sillä edelleen on, kuten suullisten kysymysten tuloksena syntyneen päätöslauselmaesityksen 3 kohdasta käy selkeästi ilmi.
Näin menettelemällä emme ainoastaan puolusta oikeutetusti epäsuotuisten alueiden ja niiden asukkaiden intressejä tässä nimenomaisessa tapauksessa (kyse on toisaalta banaaneja tuottavista alueista ja toisaalta alueista, jotka joutuvat kärsimään Yhdysvaltain vastatoimista), vaan erityisesti pyrimme pääsemään lopulta kiistojen monenväliseen ratkaisuun WTO: n sääntöjen mukaisesti (ja sen seurauksena yksipuolisten vastatoimien hylkäämiseen, sillä ne edustavat sellaista poliittista logiikkaa, jota emme halua hyväksyä).

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Amerikan yhdysvalloille ei riittänyt se, että WTO: n kiistanratkaisuelin, joka edustaa sen intressejä ja sen banaani- ja dollarialueen monikansallisten yritysten intressejä, oli äskettäin määrännyt muuttamaan banaanien yhteistä markkinajärjestelyä. USA jatkoi hyökkäystään pyrkien tuhoamaan kaikki yhteisön banaaneja koskevat tukijärjestelmät sekä sen, mitä kyseisestä tuotannosta on vielä jäljellä heikommin kehittyneillä ja syrjäisimmillä alueilla, kuten Madeirassa.
Järkyttävintä tässä hyökkäyksessä on sen täydellinen yksipuolinen luonne, joka on WTO: n rakenteiden ulkopuolella. Parhaillaan Yhdysvallat uhkaa maahan tuotavia eurooppalaisia tuotteita koskevilla uusilla tullimääräyksillä. Käytännössä tämä tarkoittaa erilaisten tuotteiden, kuten tekstiilien, pääsyn estämistä Pohjois-Amerikan markkinoille.
Tällä hyökkäyksellä pyritään myös valmistamaan uusia hyökkäyksiä, jotka pakottavat Euroopan unionin hyväksymään amerikkalaisen hormoneilla kasvatetun lihan ja geneettisesti muunnettujen tuotteiden tuonnin eurooppalaisten kuluttajien terveydestä piittaamatta. Tämä hyökkäys, arvoisa komission jäsen, on saatava lujasti pysähtymään. Mikäli mainittu uhka toteutuu, on Euroopan unionin ryhdyttävä välittömiin vastatoimiin ja rajoitettava selkeästi amerikkalaisten tuotteiden pääsyä Euroopan markkinoille. On myös ehdottoman tärkeää, että komissio ottaisi käyttöön kaikki käytössään olevat kansainvälisen ja kauppaoikeuden mekanismit sen laillisuuden palauttamiseksi, jonka Yhdysvallat yrittää kumota.

Mendonça
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, koska olen kotoisin banaaneja tuottavalta Euroopan unionin erittäin syrjäiseltä alueelta, haluan tuoda selkeästi esiin kiivaan vastalauseeni ja syvän närkästykseni Amerikan yhdysvaltojen toteuttamista vastatoimista banaanien tuontia koskevaan yhteisön järjestelmään liittyvässä uudessa kiistassa.
Haluaisin nyt korostaa, että Euroopan banaaneja tuottavien alueiden joukossa on joitakin erittäin syrjäisiä saarialueita, joiden talouskehityksen taso on edelleenkin alhainen ja joissa banaanien tuotanto on ehkä ainoa tulonlähde monille tuhansille perheille. Mikäli unionin toimielimet olisivat taipuneet sen painostuksen edessä, jota Amerikan yhdysvaltain johtamat ja ohjaamat monikansalliset yhtiöt harjoittavat banaanimarkkinoilla tarkoituksenaan puolustaa yksinomaan omia intressejään, siitä olisi aiheutunut Madeiran autonomiselle hallintoalueelle lukemattomia taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristövahinkoja.
Näissä olosuhteissa on selkeästi puolustettava sitä, että Euroopan unionin ei tule tehdä myönnytyksiä huolimatta Yhdysvaltain käsiteltävänä olevia asiakokonaisuuksia kohtaan harjoittamasta painostuksesta. Unionin toimielinten tulisi toistaa eri kansainvälisissä yhteyksissä tiukka vastustuksensa yksipuolisia kaupallisia vastatoimia kohtaan. Yhdysvaltojen ilmoittamat vastatoimia koskevat rangaistukset ovat saaneet jo järkyttäviä piirteitä ja niiden kielteiset vaikutukset alkavat jo tuntua sellaisilla teollisuuden aloilla, joilla ei ole mitään tekemistä kuuluisan banaanikiistan kanssa.
Tuemme täysin komission kantaa niin kauan kuin sitä pidetään yllä epäröimättä Maailman kauppajärjestön periaatteiden ja sääntöjen hengen mukaisesti, mutta komission täytyy olla valmis, kuten se näyttääkin olevan, vastaamaan tiukasti ja nopeasti Yhdysvaltojen soveltamiin yksipuolisiin toimiin.

Brittan
 Arvoisa puhemies, sanoisin ensinnäkin, että ne, jotka puhuivat keskustelun jälkimmäisessä osassa, toivat esille sen, että toimet, joihin Yhdysvallat on ryhtynyt, eivät kohdistu ainoastaan Karibian maihin vaan myös banaanista hyvin riippuvaisiin Euroopan unionin osiin. Jos jotkin Karibian maat luopuisivat banaanin tuotannosta, ne ajautuisivat todennäköisesti huumesatamiksi, mistä olisi enemmän vahinkoa Yhdysvalloille kuin Euroopan unionille.
Herra Smith kysyi, miten Yhdysvallat voi syrjiä tuotteita, kuten kasmirvillaa tai Italian tapauksessa vuohenjuustoa ja muiden maiden muita tuotteita, joilla ei ole mitään tekemistä banaanin kanssa. Meidän mielestämme sillä ei ole mitään oikeutta tehdä näin, ja tämä on pelkkää painostustaktiikkaa, jolla Euroopan unionia yritetään saada antamaan periksi Yhdysvaltojen uhkauksille.
301 artiklasta, joka tuli myös esille, olemme olleet aina sitä mieltä, että se on lainvastainen. Tähän asti olemme sallineet sen säilyttämisen Yhdysvaltojen lakikirjoissa ja ryhdymme toimiin vasta siinä vaiheessa, jos sitä todella sovelletaan. Jos sitä sovelletaan, toimiin ryhdytään varmasti.
Herra Medina Ortega kysyi meiltä, pystymmekö kohtaamaan amerikkalaiset lakimiehet näiden eri uhkausten yhteydessä. Vastaus on tietysti kyllä. Olemme tehneet niin, kuten hän mainitsi, Helms-Burtonin ja D'Amaton lakien yhteydessä ja teemme niin kaiken muunkin lainsäädännön yhteydessä.
Mitä teemme, jos toimiin ryhdytään? Vastaamme ensinnäkin WTO: ssa nostamalla kanteen Yhdysvaltoja vastaan, mihin olemme jo ryhtyneet. Toiseksi, jos voitamme tämän oikeusjutun, meillä on oikeus ryhtyä lainmukaisiin vastatoimiin Yhdysvaltoja vastaan, mutta sen lisäksi meidän on harkittava vakavasti ryhtymistä toimiin, jotka olisivat WTO: n sääntöjen mukaisia mutta joilla muun muassa peruutettaisiin ne myönnytykset, joita WTO: n säännöt eivät koske ja joihin Yhdysvalloilla ei ole oikeutta. Toivon, että tähän tilanteeseen ei jouduta, mutta Euroopan unioni on valmis puolustamaan etujaan kaikkia vastaan Yhdysvallat mukaan luettuna.

Smith
Arvoisa puhemies, en ehkä ilmaissut itseäni riittävän selvästi varapuheenjohtajalle. Yhdysvallat on vapauttanut kaksi Euroopan maata rangaistuksista. Mitä menetelmää Yhdysvaltojen viranomaiset käyttävät pystyäkseen erottamaan näistä kahdesta maasta tulevat tavarat mistä tahansa 13 muusta unionin maasta tulevista tavaroista?

Brittan
 En tiedä, miten Yhdysvallat aikoo käytännössä ratkaista tämän asian. Se on heille vaikeaa. Tämä kysymys ei kuulu minulle, koska meidän mielestämme tämä toiminta on joka tapauksessa laitonta, ja ryhdymme toimiin sen vastustamiseksi. Olen samaa mieltä kanssanne siitä, että heidän omasta näkökulmastaan tarkasteltuna he saattavat hyvinkin joutua vaikeuksiin.

Puhemies
Olen ottanut vastaan yhdeksän työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 11.00.
Istunto päättyi klo 23.55.

