Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa?

Metten
Arvoisa puhemies, minulla on kysymys ja huomautus, jotka koskevat pöytäkirjan sivua seitsemän, ainakin hollanninkielisessä versiossa. Kyseessä on Pastyn kirje puhemies Hänschille, jonka puhemies eilen luki. Ja etenkin seuraava lause: " Esitänkin oikeutetusti epäilyni siitä, mitkä ovat ne todelliset syyt tämän asiakirjan laatimiseen - tarkoitan tässä puhemies Hänschin kirjettä - ja siitä, mitä tarkoitusta varten se on laadittu" . Kuulimme tietenkin sen tekstin eilen, mutta ehkä kaikki eivät täysin ymmärtäneet sen sisältöä. On selvää, että tässä vihjataan siihen, että parlamentin puhemiehen puolueettomuus voidaan asettaa kyseenalaiseksi. Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että tämä kirje on törkeä ja kysynkin parlamentin puhemiehistöltä, saavatko parlamentin jäsenet rankaisematta asettaa puhemiehen puolueettomuuden tällä tavalla kyseenalaiseksi. Toisin sanoen: eikö tästä seuraa rangaistusta? Ovatko nämä käytöstapoja, jotka me täällä parlamentissa hyväksymme, vai eivätkö ne ole? Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että tämä on erittäin törkeää, eikä sitä voida mitenkään hyväksyä. Pyydän teitä esittämään tämän kysymyksen puhemiehistölle: onko hyväksyttävää, että parlamentin puhemiehen puolueettomuus asetetaan tällä tavalla kyseenalaiseksi? Jos näin ei ole, olen sitä mieltä, että puhemiehistön on mietittävä, mitä seurauksia asiasta on.

Puhemies
Herra Metten, huomautuksenne ei liity pöytäkirjassa olevaan ilmaisuun, vaan ainoastaan eilen sanottuihin tai kannatettuihin asioihin. Merkitsen huomautuksenne. On itsestään selvää, että puhemiehen puolelta ei hyväksytä minkäänlaista puhemiehen tai puhemiehen tehtävässä toimineen henkilön asettamista kyseenalaiseksi. Tämä on kanta, jonka koko parlamentti jakaa.

Pack
Herra puhemies, haluaisin huomauttaa siitä, että pöytäkirjassa on eräs seikka väärin. Eilisessä keskustelussa minä en moittinut neuvoston puheenjohtajaa siitä, että hän ei vastannut alankomaalaisen jäsenen kysymyksiin, vaan että hän ei vastannut minun esittämiini Serbiaa koskeviin kysymyksiin, mikä on aivan loogista.

Puhemies
Arvoisa kollega Pack, olette oikeassa. Ryhdymme tarvittaviin toimenpiteisiin asian korjaamiseksi.

Cox
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro. Huomautus, jonka haluan tehdä, koskee 19 artiklaa - puhemiehen tehtäviä - ja etenkin 19 artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan " Puhemies tai hänen valtuuttamansa henkilö edustaa parlamenttia kansainvälisissä suhteissa, juhlatilaisuuksissa ja hallinnollisissa, oikeudellisissa tai taloudellisissa asioissa" .
Kaksi päivää sitten parlamentin oikeudellinen yksikkö, joka toimi parlamentin edustajana, antoi näin valtuuksin Euroopan tuomioistuimelle lausunnon Eurotunnelin nostamasta kanteesta verovapaata myyntiä koskevassa arassa kysymyksessä.
Koska olen jo pitkään ollut kiinnostunut tästä poliittisesta kysymyksestä, haluan mainittavaksi pöytäkirjaan kysymykseni siitä, onko minulla oikeus saada kopio kirjallisista ja suullisista lausunnoista, jotka on annettu parlamentin nimissä tässä asiassa, joka on suuri huolenaihe monille jäsenille.
Toiseksi haluaisin merkittäväksi pöytäkirjaan, että olen havainnut kuulemieni suullisia lausuntoja koskevien raporttien pohjalta lausunnoissa useita kohtia, joissa esitetään sangen huolestuttavia tulkintoja parlamentin tahdosta.
Tästä syystä pyytäisin ensinnäkin, kuten jo tein, kopiota lausunnoista, ja toiseksi haluaisin tietää - en välttämättä juuri nyt, mutta ehkä voisitte antaa minulle tiedon harkintanne mukaan kirjallisesti - mitä menettelyjä parlamentin jäsenellä on oikeus seurata. Jos olisimme komissiossa tai neuvostossa, voisin jättää käsiteltäväksi kysymyksen - tästä seuraisi luultavasti suullinen kysymys ja keskustelu. Koska kuitenkin kyseessä on oma toimielimemme, mikä on sen kanta delegoitaviin valtuuksiin?

Puhemies
Herra Cox, huomioin pyyntönne. Esititte asian, jonka selvittely edellyttää paljon aikaa. Ehdotan, että lähettäisitte kirjelmän tai kirjallisen kysymyksen saadaksenne perusteellisen ja asiallisen vastauksen. Asia on vakava ja sitä on käsiteltävä huolellisesti.
Haluaisin muistuttaa kollegoille, että puheet eivät saa ylittää yhtä minuuttia.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Kalastusneuvoston kokous 19.- 20. joulukuuta 1996
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma kalastusneuvoston 19. ja 20. joulukuuta 1996 pitämän kokouksen tuloksista.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kiitän teitä aluksi siitä, että sain tilaisuuden lausua yleisen näkemykseni sekä myös joitakin tärkeinä pitämiäni yksityiskohtia kalastusneuvoston kokouksen tuloksista. Käsittelen aluksi joulukuussa pidetyn perinteisen neuvoston kokouksen tuloksia, koska se käsittelee yleensä suurimpia sallittuja saaliita (TAC) ja kiintiöitä, ja siirryn sen jälkeen tarkastelemaan niitä kolmea aihetta, joista parlamentti äänesti jo marraskuun käsittelykierroksella ja joiden käsittely siirrettiin kuitenkin tälle kierrokselle. Viittaan aiheisiin, jotka koskevat satelliitin avulla tapahtuvaa valvontaa, teknisiä toimenpiteitä koskevaa ehdotusta ja neljättä monivuotisia suuntaviivoja koskevaa ohjelmaa.
Aluksi joitakin tietoja ja yksityiskohtia 19. joulukuuta pidetyn kalastusneuvoston tuloksista ja kokouksen kulusta. Neuvosto hyväksyi vuoden 1997 TAC: t ja kiintiöt määräenemmistöllä hyvin pitkän - koko yön kestäneen - ja vaikean keskustelun jälkeen, jossa pyrittiin löytämään sopuratkaisu suojelutarpeiden ja teollisuuden vaatimusten välille. Joitakin TAC-määriä vähennettiin yhteisön vesillä esimerkiksi sillin, valkoturskan, koljan, merikampelan, Itämeren lohen ja kielikampelan osalta.
Vuoteen 1996 verrattuna TAC-määrien vaihtelut heijastavat toisaalta kalavarojen määrän vaihtelua vuodesta toiseen, toisaalta tarvetta alentaa niiden hyödyntämisen astetta. Toisaalta joitakin kalastusmääriä pystyttiin nostamaan tieteellisten suositusten puitteissa, esimerkiksi Atlantin kummeliturskan ja merikrotin osalta.
NAFO: n alueella on saaliita vähennetty erityisesti valkoturskan osalta lajin säilyttämisen vuoksi ja kolmansien maiden vesien kiintiöitä on tasapainotettu rantavaltioiden kalastusmahdollisuuksien lisäämiseksi. Vastoin komission ehdotusta mitään päätöksiä ei ole valitettavasti tehty tonnikalan ja miekkakalan TAC: stä, ja vain joitakin kansallisia toimenpiteitä on hyväksytty, joista voi olla apua ICCAT: n päätöslauselmien noudattamisen osalta. Tämä oli mielestäni yksi epätyydyttävistä asioista kalastusneuvoston kokouksessa.
Sardellin osalta komissio ehdotti neuvostolle useita toimenpiteitä kyseisen lajin säilyttämiseksi, mutta neuvosto ei pystynyt tekemään asiasta päätöstä. Ottaen huomioon tämän lajin merkityksen erityisesti Espanjalle ja Portugalille, komissio tulee viipymättä esittämään ehdotuksensa vuodelle 1997, mikäli tiedossamme olevat kansalliset toimenpiteet eivät riitä pysäyttämään kannan jatkuvaa heikentymistä, joka on komission mielestä huolestuttava asia.
Neuvosto hyväksyi yksimielisesti kaikki asetusehdotukset, joissa määrätään kalavarojen säilyttämiseen ja hoitoon liittyvistä toimenpiteistä vuonna 1997, joita sovelletaan joidenkin kolmansien maiden kalastusaluksiin - Norja, Grönlanti, Islanti, Viro, Latvia, Liettua, Puola, Ranskan Guyana ja Färsaaret - jotka jakavat pyyntikiintiöt niiden vesillä kalastavien jäsenmaiden kanssa. Vastaavat toimet hyväksyttiin myös NAFO: n ja NEAF: n osalta.
Käsittelimme seuraavaksi Välimerta, ja minä esitin neuvostolle suullisesti päätelmät Venetsiassa marraskuun lopulla pidetystä toisesta diplomaattitason konferenssista, johon parlamentti lähetti merkittävän valtuuskunnan, ja puheenjohtajavaltio korosti tarvetta toteuttaa käytännössä konferenssissa esille tuodut pyrkimykset. Neuvosto suhtautui hyväksyvästi komission ehdotukseen antaa teknisen ryhmän hoidettavaksi Välimerellä sovellettavia vähimmäismittoja koskevan tutkimuksen seuranta, mitä parlamentti on ehdottanut peruutettavaksi. Neuvosto ei kuitenkaan esittänyt kantaansa itse ehdotuksen sisällöstä, vaan se pyysi, että asiaa tutkittaisiin edelleen.
Lohen osalta Yhdistynyt kuningaskunta on Irlannin ja Suomen tuella pyytänyt vähimmäistuontihinnan käyttöönottoa. Kuten tiedätte, komissio ei ole pystynyt hyväksymään pyyntöä ennen kaikkea sen vuoksi, että aiemman kokemuksemme perusteella emme ole päässeet toivomiimme tuloksiin - hintojen elpymiseen - ja koska hinnat nousivat jälleen viimeisinä viikkoina ennen joulua. Komissio on myös korostanut sitä, että koska parhaillaan tehdään anti-dumping -tutkimusta, meidän olisi toisaalta parasta olla puuttumatta tilanteen kehitykseen ja toisaalta meidän olisi säästettävä voimiamme tasapainoisempia ja kestävämpiä ratkaisuja varten. Tässä olivat mielestäni kaikki neuvoston kokouksessa käsitellyt asiat myös yksityiskohtien osalta.
Siirryn nyt käsittelemään niitä kolmea mietintöä, joista parlamentti aikoo keskustella äänestysten jälkeen, ja aloitan satelliittien avulla tapahtuvaa valvontaa koskevasta ehdotuksesta. Uskon ensinnäkin, että eri jäsenvaltiot ovat täysin tietoisia valvonnan tarpeellisuudesta ja siitä, että nykyinen valvonta on surkealla tasolla, mitä parlamentissa onkin jo korostettu, ja tästä annan sille tunnustukseni. Uskon, että valvonnan tarpeellisuuden tiedostamisen näkökulmasta on myöskin viime aikoina edetty pidemmälle; muistakaamme vain esimerkiksi, että vain vähän aikaa sitten pelkkä ehdotus satelliittivalvonnan käyttöönotosta oli asia, ei saanut osakseen erityistä arvostusta jäsenvaltioiden piirissä.
Tilanne on siis muuttunut, ja komissio on sitä mieltä, että olemassa olevat puutteet voidaan korvata soveltamalla uutta teknologiaa. Tässä suhteessa satelliittitekniikalla on oltava keskeinen merkitys paitsi kustannus- ja hyötysuhteeseen liittyvistä syistä - satelliittitekniikan käyttö tulee varmasti halvemmaksi kuin seurantakeskus tai jokaisella laivalla oleva valvoja - myös siksi, että se on paljon avoimempi ja objektiivisempi valvontatapa, koska satelliitin avulla voidaan kiistämättömällä tavalla saada selville ainakin laivojen olemassaolo merellä ja sen kesto. Mielestäni nämä ovat ne kaksi syytä, jotka ovat saaneet meidät vakuuttuneiksi kyseisen ehdotuksen tarpeellisuudesta, joka, kuten jo mainitsin, ei alussa saanut osakseen erityistä arvostusta.
Kuten tiedätte, neuvosto on tehnyt määräenemmistöllä päätöksen satelliittivalvonnan käyttöönotosta kompromissiratkaisun perustalta, josta keskusteltiin paljon ja pitkään neuvoston marraskuisessa kokouksessa. Päätöksen mukaisesti satelliittivalvontajärjestelmä otetaan käyttöön kaksivaiheisesti: 30. kesäkuuta 1998 lähtien vain tietyn tyyppisen toiminnan osalta ja 1. tammikuuta 2000 kaikkien yli 20 metriä pitkien kalastusalusten osalta riippumatta siitä, missä kalastusta harjoitetaan. Sovimme, itse asiassa niin kuin ehdotuksessa oli todella esitetty, että pienimuotoinen rannikkokalastus jätetään valvonnan ulkopuolelle, koska se olisi tullut suhteettoman kalliiksi kyseisille kalastajille. Asetusta ei siis sovelleta kalastusaluksiin, jotka harjoittavat kalastusta alle 24 tuntia vuorokaudessa alle 12 meripeninkulman päässä rannikolta. Tämä oli mielestämme oikeudenmukainen ratkaisu, koska valvonnan tarkoituksena on taata kalavarojen säilyttäminen.
Komissio hyväksyi kompromissin, koska olimme sitä mieltä, että vaikka siinä ei huomioitu kaikkia komission ehdotuksia, se merkitsi kuitenkin askelta oikeaan suuntaan, vaikkakin komissio teidän kaikkien laillanne olisi halunnut asian etenevän nopeampaan tahtiin.
Asetuksen rahoituksellisten näkökohtien osalta komissio on tietoinen siitä, että valvontajärjestelmän toteuttamista varten on varattava tietyn suuruinen määräraha, ja sen hyödyntämään tähän tarkoitukseen käytettävissään olevia rahoitusvälineitä ja nykyisessä rahoituskehyksessä etusija tullaan antamaan satelliittien avulla tapahtuvan valvonnan toteuttamiseksi tehtäville investoinneille.
Toinen käsittelemistänne aihealueista liittyy teknisiin toimenpiteisiin. Haluaisin aluksi kiinnittää huomionne siihen, miten tärkeänä komissio pitää tätä ehdotusta ottaen huomioon Atlantin kalavarojen säilyttämisen nykyisen tilanteen - jonka itse määrittelisin surkeaksi - useimmissa tapauksissa. Ehdotuksella on kaksi tavoitetta: toisaalta sillä pyritään selventämään ja yksinkertaistamaan yhteisön olemassa olevaa alan lainsäädäntöä, toisaalta sen tavoitteena on vähentää huomattavasti kalanpoikasten pyydystämistä, joka on ehdottomasti yksi suurimmista kalavarojen säilyttämiseen liittyvistä ongelmista yhteisessä kalastuspolitiikassamme. Neuvosto ei tehnyt lainkaan päätöksiä tätä aluetta koskevista ehdotuksista, vaan se antoi Coreperin tehtäväksi jatkaa tutkimusta kyseisestä ehdotuksesta, jotta se voisi tehdä asiasta päätöksen joka tapauksessa ennen 30. heinäkuuta 1997. Pyydän näin ollen parlamenttia jatkamaan työtänsä ehdotuksen osalta, ja voin vakuuttaa teille, että komissio on valmis osallistumaan täysipainoisesti kaikkiin keskusteluihin, joita te katsotte aiheelliseksi järjestää.
Viimeinen aihe koskee POP IV: tä. Kalastusvaliokuntanne mietinnössä IV suuntaa-antavaa ohjelmaa koskeva komission ehdotus määritellään mestarilliseksi. Noin vuoden verran jatkunut komission syvällinen - ja hyvin usein kiihkeä - keskustelu POP IV: tä koskevasta ehdotuksesta osoittaa mielestäni paitsi sen, että kyseessä on tärkeä aihe, koska siinä sanellaan lopullisesti yhteisön kalastuslaivaston uudelleenjärjestely, myös sen, että kalastusala ja toimielimet ovat aktiivisesti osallistuneet ohjelman laadintaan.
Kahta tekijää on mielestäni korostettava. Ensinnäkin on yleisesti tunnustettu tosiasia, että tärkeimpiä kalavarojamme hyödynnetään yli järkevien rajojen ja että kalastustoimintaa on ehdottomasti ja kiireellisesti vähennettävä ja se on järjestettävä uudella tavalla. Tilanteen tulkinta on mielestäni asia, jossa vallitsee yksimielisyys. Jotkut vastustavat yhä sitä ajatusta, että liikakalastus johtuu tai on seurausta yhteisön kalastuslaivaston ylikapasiteetista suhteessa käytettävissä oleviin kalavaroihin. Tilanteen tulkinnasta siis ollaan yksimielisiä, mutta mielipiteet eroavat ratkaisujen osalta; olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on kiinnitettävä huomiomme nimenomaan ratkaisuihin ja otettava huomioon syyt. Komissio on vakuuttunut siitä, että tilanne johtuu ennen kaikkea yhteisön laivaston ylikapasiteetista, ja laivastoa on siis vähennettävä. Koska kalavaroja ei pystytä moninkertaistamaan tai kalastajia ei voida kieltää lähtemästä merelle taloudellisten vaikeuksiensa keskellä, on hyväksyttävä ajatus siitä, että kalastuslaivastoa on mukautettava kalavaran mukaan. Tämä on POP IV: n keskeinen ajatus, minkä muuten suurin osa teistäkin on jo täysin omaksunut.
On selvää, että tavoitteeseen voidaan päästä POP IV: n mukaisesti myös vähentämällä kalastustoimintaa. Haluaisin kuitenkin sanoa, en niinkään parlamentille, joka ymmärtää asian täysin, vaan neuvostolle, jolla on vaikeuksia asian tiedostamisessa, että kalastustoiminnan vähentämistä on vaikea valvoa, se ei ole useinkaan kovin avointa ja sen olisi ilmeisesti perustuttava hyvin tarkkaan valvontajärjestelmään, jollaista ei vielä ole olemassa. Komissio on kuitenkin joka tapauksessa valmis hyväksymään sen, että kapasiteetin vähentämisen ohella vähennetään myös kalastusta. Sen sijaan se ei ole valmis hyväksymään sitä, että tavoitteeseen pyritään vähentämällä ainoastaan kalastusta.
Olen teidän kanssanne samaa mieltä siitä, että kalastusoikeuksien rajoittaminen ja saaliiden vähentäminen ovat välttämättömiä toimenpiteitä paremman tasapainon saavuttamiseksi ja että uudelleenjärjestelyjen aiheuttamat rasitukset on arvioitava täsmällisesti ja ne on korvattava riittävillä rahoituksellisilla tukitoimilla. Kiinnitin huomiota myöskin Kofoedin mietinnössään esille tuomaan näkökulmaan, että telakoille annettavat tuet on lakkautettava, mikä olisi mielestäni järkevää.
Neuvoston viimeisimmän kokouksen osalta pahoittelen sitä, että lukuisista neuvotteluista huolimatta neuvosto siirsi jälleen kerran päätöksenteon myöhempään ajankohtaan ja sitoutui tekemään päätöksen seuraavassa kokouksessaan, joka pidetään huhtikuun puolivälissä. Vaikka komissio, kuten myös Euroopan parlamenttikin, on sillä kannalla, että pääsyynä on laivaston ylikapasiteetti, neuvosto ei ole kuitenkaan päättänyt hyväksyä vähennyksiä a priori kapasiteetin osalta ja tällä hetkellä se voi hyväksyä tällaisen pakotteen vain siinä tapauksessa, kun kaikki muut vähentämismahdollisuudet on käytetty. Lyhyesti sanottuna neuvosto on siis siirtänyt päätöksenteon myöhempään ajankohtaan, mutta pitää silti vielä takarajanaan huhtikuun 30. päivää 1997.
Haluan vielä lisätä, että komissio on muistuttanut jäsenvaltioita siitä, että laivastoille maksettavat yhteisön tuet lakkautetaan neuvoston päätökseen saakka, koska on selvää, että rakenneohjelman määrärahoja ei voida käyttää, jos itse ohjelmaa ei ole olemassa. Näin ollen jäsenvaltioille on ilmoitettu komission kirjeellä, että 1. tammikuuta lähtien niillä ei ole valtuuksia tehdä yhteisrahoitusta koskevia hallinnollisia päätöksiä mistään toimenpiteistä kalastuslaivastojen hyväksi, koska rakenneohjelman puuttumisen vuoksi rakennerahastoja ei voida käyttää. Uskon, että parlamentti tunnistaa seuraavassa piilevän logiikan: Vaikka nyt on päästy kaikilla tavoin puheenjohtajavaltio Irlannin esittämän sopuratkaisun syventämisvaiheeseen, komissio, kuten tiedätte, suhtautuu hyvin varauksellisesti kyseiseen kompromissiin, sillä vaikka se on yleisessä lähestymistavassaan myönteinen, se on kuitenkin riittämätön valvontaa koskevien säännöstensä ja kalastuslaivaston kapasiteetin järjestämisen osalta.
Lopuksi totean, että komissio on jälleen ilmoittanut neuvostolle, että sen tavoitteena on taata alalle Euroopan kalastusalan kestävän tulevaisuuden edellyttämä taloudellinen tuotto ja että se ei pyri aloitteillaan tuhoamaan alaa vaan valmistelemaan sitä kohtaamaan tulevaisuutta, jonka se pyrkii sille takaamaan. Kalavarojen huolestuttavan tilan osalta en usko, että pelkästään kalastusponnistusten uudelleen järjestämisellä voitaisiin vähentää kalojen kuolleisuutta vaadituille tasoille. Olen myös vakuuttunut siitä, että kaikki ne, jotka ovat pystyneet arvioimaan tilannetta koko vakavuudessaan, ovat tästä samaa mieltä kanssani.
Lopuksi haluan korostaa omaa, komission ja sen yksiköiden valmiutta jatkaa yhteistyötä parlamentin kanssa vakuuttuneena siitä, että kaikkien Euroopan toimielimien lopullisena tavoitteena on taata tulevaisuus tälle alalle.

Puhemies
Rouva Bonino, kiitän teitä tekemästänne seikkaperäisestä selonteosta ministerineuvostossa ja koko tästä erittäin herkästä ja hyvin vaikeasta kalastusta koskevasta asiasta.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, myös minä annan arvostan niitä näkemyksiä, jotka rouva Bonino on tuonut esille parlamentissamme. Minun on kuitenkin sanottava muiden kollegojen tapaan, että olen pahoillani siitä, että edellisessä istunnossa emme keskustelleet niinkin tärkeästä aiheesta kuin POP IV, jota olisi siten voitu syventää. Me parlamentin jäsenet ehdotimme luonnollisesti keskustelun järjestämistä tässä yhteydessä, koska kyseisessä tilaisuudessa keskustelua ei voitu käydä tavanomaisella tavalla töiden järjestelyyn liittyvien ongelmien vuoksi.
Neuvoston tulokset ovat todella joiltakin osin ristiriitaisia: toisaalta joitakin myönteisiä linjanvetoja, kuten Italiaa koskevan miekkakalan kalastuksen täydellisen uudelleenjärjestelyn periaatteellinen hyväksyminen - tärkeä valinta, joka tuo lähemmäksi ratkaisua sen, miten olisi uudistettava tätä laivastoa, jolla on huomattavat ympäristövaikutukset Välimerellä - ja samalla myös satelliittivalvontaa koskevan ongelman ratkaisu. Tältä osin te, rouva komissaari, puhuitte satelliitin avulla tapahtuvasta valvonnasta, joka on hyvin merkittävä ja kevyempi ratkaisu myös teknologiselta kannalta. Haluaisin lisäksi muistuttaa, että tässä yhteydessä me annamme vastauksen myös turvallisuuskysymyksiin; satelliittivalvonta tarjoaa merkittäviä mahdollisuuksia myös turvallisuuden alalla ja luonnollisesti myös uimareiden valvonnassa.
Käsittelen seuraavaksi kaikkein arkaluontoisinta asiaa: rouva komissaari, me tarvitsemme POP III: n tuloksia, jotka ovat luonnollisesti tärkeitä työn jatkamisen ja POP IV: n ohjelmien laadinnan kannalta. On selvää, että tasapaino kalakantojen säilyttämisen ja kalastusalan strategisen aseman säilyttämisen välillä on monimutkainen ja vaikea tehtävä. Samassa yhteydessä olisi luonnollisesti arvotettava myös sosiotaloudelliset olosuhteet, joista neuvoston olisi kannettava erityistä huolta. Parlamentti on jo tukenut toimillaan tätä aluetta, ja me sosialistit olemme vakuuttuneita siitä, että uudelleenjärjestelyissä on otettava huomioon sosiotaloudelliset olosuhteet. Tästä syystä pidän tärkeänä, että jatkamme työtämme tämän alueen kehittämiseksi.

Langenhagen
Onnellista uutta vuotta puhemiehistölle ja kalastuskomissiolle. Oli todella epäonnista, että meillä ei ollut viime joulukuussa tilaisuutta käydä kunnon keskustelua kanssanne, rouva Bonino. Tänään tehtävänämme on miettiä teidän ja kalastuskomissionne kanssa, kuinka kehitämme yhteistä kalastuspolitiikkaa lähtökohtamme ollessa se, että kalastus on Euroopan unionin tärkeä teollisuuden haara nimenomaan Euroopan lukuisilla ja työpaikoista riippuvaisilla rannikkoseuduilla.
On valitettavaa, että joulukuisessa neuvoston kokouksessa, kuten kerroitte, käytettiin kallista aikaa kiistelyyn mahdollisesti jo olemattomien kalojen jakamisesta, sen sijaan että olisi omistauduttu niihin asiakirjoihin, joista parlamentti oli jo kertonut mielipiteensä. Sopimuksen satelliittivalvonnasta toivotamme tietysti tervetulleeksi, vaikka vain isoimmat laivat varustetaan uudella tekniikalla. Tämä on tosin määrällisesti pieni, mutta EU: n kalastukselle tärkeä laivasto tuo meille ainakin uutta tekniikkaa.
Rouva Bonino, korostitte, kuinka tärkeää on toimia päättäväisesti, mikäli kalastusteollisuus aiotaan vielä pitkällä aikavälillä säilyttää. Minun ryhmäni tukee teitä siinä. Haluaisin kehottaa teitä, kuten te meitä, toimimaan tiiviissä yhteistyössä meidän kanssamme ratkaisun aikaansaamiseksi. Kalastuskriisillä ei ole muuten loppua, toisin kuin kalastuksella.
Minua askarruttaa kovasti, että nykyisen neuvoston tekstit poikkeavat kovasti siitä sisällöstä, josta parlamenttia kuultiin. Kehotan komissiota kunnioittamaan parlamentin oikeutta tulla uudelleen kuulluksi.
Toivotamme tietenkin tervetulleeksi myös ehdotuksen ei vain yksinkertaistaa teknisiä keinoja kantojen turvaamiseksi, vaan myös parantaa niitä: suurempisilmäiset verkot, enemmän valikoivia verkkoja, joissa on neliösilmän ikkunat, silloin kun se on järkevää, ja yhden verkon sääntö ovat tarpeellisia, jotta myös pienille kaloille annetaan mahdollisuus elää.
Neuvosto on syypää, jos se ei reagoi heti asianmukaisesti, vaan vesittää vielä ehdotukset. Jo pelkästään ylimenokauden ratkaisu maksaa kallista aikaa. Ja asianosaiset eli kalastajat ovat tehneet meille selväksi, että he vaativat säilyttäviä toimenpiteitä. Tänään tiedämme, että neuvosto ei ole halukas hyväksymään toimia kalastusmäärien ja laivaston kapasiteetin riittäväksi vähentämiseksi. Molempia tarvitaan, jotta saavutetaan jälleen tasapaino käytettävissä olevien resurssien kanssa, kuten sanoitte.
Vaara on siis suuri ja todellinen, mikäli emme saa tilannetta hallintaan. Muut poliittiset voimat määräävät kurssin ja pakottavat kalastusteollisuuden hyväksymään omat käsityksensä. Näiden joukossa on sellaisiakin, jotka haluavat lopettaa koko kalastusalan. Pohjanmeren suojelukonferenssin jäljellä olevat kuukaudet tänä keväänä tulevat osoittamaan tämän ja suuri yleisö herkistyy. Lopulta kalastajat jäävät yksin. Tämä tarkoittaa sitä, että uusi ajatuskoulu on julistettu.
Erinomaisissa kuulemistilaisuuksissa, jotka meidän tähänastinen erinomainen puheenjohtajamme, Arias Cañete, on järjestänyt, tuli eräs seikka nopeasti selväksi: kilpajuoksua elintarvikkeesta nimeltä kala jatketaan armottomasti, jos kriisiä ei vihdoin ratkaista. Aivan liian kauan olemme kuulleet vain huonoja uutisia nykyisestä kalastushallinnosta. Kuulemistilaisuuksissa kerrottiin kuitenkin myös hyvää. Teollisuus on, kuten sanottu, erittäin valmis ottamaan tuotannossaan raaka-aineen käytön kestävästi huomioon ja siten pysäyttää tuhoisan kilpajuoksun. Uusi-Seelanti ja Islanti näyttävät tässä esimerkkiä.
Minä kehotan teitä hankkimaan itse positiivisia kokemuksia ja esittämään tälle parlamentille vastaavasti sopivia ehdotuksia.
Me olemme onnellisessa tilanteessa, kun meillä on Carmen Fraga kalatalousvaliokunnan uutena puheenjohtajana ja esittelijänä yhteisön eurooppalaisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta vuodesta 2000 eteenpäin.
Uskon vakaasti, että kun me kaikki teemme yhteistyötä ja meillä on realistisia visioita, on kalastuksella mahdollisuuksia myös tulevaisuudessa.
Olen hyvin utelias kalatalousvaliokunnan seuraavan 2, 5 vuoden suhteen.

Gallagher
Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan sanoa, että suhtaudun myönteisesti mahdollisuuteen keskustella tänä aamuna täällä parlamentissa kalastusteollisuudesta. Muistan, kuinka meillä viime vuoden joulukuussa ei ollut mahdollisuutta keskustella muun muassa Souchetin ja Kofoedin mietinnöistä eikä myöskään teknisiä säilyttämistoimia käsitelleistä, hylätyistä Escudero-mietinnöistä. On siis olennaisen tärkeää, että meillä on nyt mahdollisuus tuoda esille kalastuksen tärkeys ja kalastusteollisuuden kaikkialla Euroopassa kohtaamat ongelmat.
En halua käyttää liikaa aikaa suurimpiin sallittuihin saaliisiin (TAC) ja kiintiöihin, mutta kiittäisin komissiota siitä, että se antoi käyttöömme yksityiskohtaiset tiedot 19. ja 20. joulukuuta pidettyjen kokousten jälkeen. On tärkeää, että parlamentin jäsenille ja etenkin kalastusvaliokunnan jäsenille annetaan aina täydellinen tilannekatsaus tekeillä olevasta kehityksestä.
Haluan viitata hyvin lyhyesti satelliittijärjestelmään, jota me kaikki periaatteessa tuemme. Olen iloinen, että terve järki voitti niin komissiossa kuin neuvostossakin ja että puheenjohtajamaan kompromissi hyväksyttiin lopulta. Järjestelmää ei siis sovelleta alle 20-metrisiin aluksiin. Sitä ei myöskään sovelleta rannikkovesillä kalastaviin aluksiin, jotka eivät ole merellä 24 tuntia pidempään. Olen iloinen myös siitä, että taloudellista apua on tarjolla niille, joiden on tarpeen asentaa tällainen laite alukseensa. On varmasti loogista, että noihin aluksiin sovelletaan satelliittivalvontaa ja -järjestelmää. Suuri osa niiden kalastuksesta tapahtuu lippulaivavesien ulkopuolella.
Kaikki me tuemme periaatetta teknisistä säilyttämistoimista, joilla pyritään vähentämään nuorten kalojen kalastusta, jotta kalastuselinkeino säilyy tätä ja tulevaisuuden sukupolvia varten. Meidän on varmistettava, että rajoitamme kalastusta tietyillä alueilla ja tiettyinä kausina, jolloin nuoria kaloja on runsaasti. Meidän on tuettava suljettuja alueita. Meidän on tuettava minimikoon asettamista laskemisalustalle ja neliösilmäverkon ikkunaa. Meidän on kuitenkin myös varmistettava, että säännökset ovat yksinkertaisia ja että kalastajien on helppo ymmärtää ne ja että kaikki tehtävät tutkimukset suoritetaan kaupallisten ehtojen mukaisesti. Olen iloinen siitä, että saamme myöhemmin uuden tilaisuuden keskustella teknisistä säilyttämistoimista ennen, kuin mitään päätöstä tehdään.
Tästä pääsenkin neljänteen huomautukseeni. Eurooppalaisittain oman maani laivasto on pieni sekä kooltaan että lukumäärältään. Kapasiteetin pienentäminen ei käy Irlannille. Tonnistokatto asetettiin aikaan, jolloin ala oli lapsenkengissään ja käsitti lähinnä rannikkoaluksia. Kuten kaikissa maissa, kalastuksemme tapahtuu rannikkoalueella, jossa ei ole vaihtoehtoisia työllistäjiä. Edustan vaalipiiriä, joka on tavoitteen 1 alue. Tämä seikka on otettava huomioon. " Leveän höylän" lähestymistapa ei ole käytännöllinen eikä realistinen.
Lopuksi sanoisin komissaarille, että liitännäistoimenpiteitä on toteutettava, mutta niitä ei saa ottaa nykyisistä rakennerahastoista.

Teverson
Arvoisa puhemies, minäkin kiittäisin komissaaria hänen laajasta neuvoston kokousta koskevasta kuvauksestaan, joka on mitä tärkein. Olen myös iloinen siitä, että hän näyttää voivan noin hyvin. Brittilehdistössä kerrottiin laajasti, että hän hädin tuskin selvisi hengissä kokouksen loppuun asti. Olemme iloisia nähdessämme teidät täällä omana aktiivisena itsenänne.
Totean lyhyesti satelliittikysymyksestä, joka on melko pieni, mutta merkittävä virstanpylväs, mutta tärkeintä asiassa on, että suuri osa alaa vastustaa sitä. Tietenkään ne eivät pidä " taivaalla olevasta valvojasta" . Minä edustan rahtialaa, jossa meillä on ollut jo useiden vuosien ajan käytössä ajopiirturi. Siitä olen oppinut ainakin sen, että ihmiset oppivat pian käyttämään väärin ja kiertämään näitä järjestelmiä. Kyse on siitä, että aina on oltava askeleen verran edellä. Olisinkin kiinnostunut komissaarin näkemyksistä siitä, miten varmistetaan järjestelmän yhdenmukainen soveltaminen ja se, että järjestelmä pannaan kunnolla täytäntöön näillä aluksilla kaikkialla unionissa. Hänellä on käsissään suuri ongelma, joka liittyy tarkastusresursseihin. Niitä tarvitaan tuossa prosessissa, mutta aina on olemassa väärinkäytön mahdollisuus.
Mitä tulee suurimpiin sallittuihin saaliisiin (TAC) ja kiintiöihin, ottaisin esille sen strategisen kysymyksen, että täällä ministerit keskustelevat tiedemiesten kanssa komission välityksellä ja saavat aikaan kompromissin, jota ministerit juhlivat voittona, kun tiedemiehet samaan aikaan yrittävät päättää, mikä kalakantojen todellinen tieteellisesti todennettava tila on. Tämä vaikuttaa minusta prosessilta, joka ei tule toimimaan, siinä on jotain vikaa. Joskus ihmettelen, käyttävätkö ministerit suurimman osan ajastaan suunnittelemalla omia lehdistötiedotteitaan, joissa heidän kaikkien kerrotaan tuoneen voiton omalle teollisuudenalalleen. Rehellisesti sanottuna meidän on minun mielestäni luotava prosessi, josta poliitikot pidetään poissa ja jossa ministerit voivat ehkä päivän päätteeksi sanoa " kyllä" tai " ei" ratkaisuihin, joita he eivät kuitenkaan itse saa neuvotella, koska muutoin joudumme tilanteeseen, jossa ympäristö joutuu taka-alalle ja jossa tavoitteena on vain poliittinen voitto.
Neljännen sukupolven monivuotisen ohjausohjelman (MAGP IV) osalta en ole yllättynyt siitä, että sitä on jälleen lykättävä huhtikuuhun asti. Tämä on valitettavaa, koska alan on tiedettävä, minkälainen sen tulevaisuus on. Uskon tämän kuitenkin todistavan osin sen, ettei kyseinen ohjelma, kuten aiemmatkaan ohjelmat, tule toimimaan käytännössä. Minusta on mielenkiintoista, että komissio on asettanut sanktion, jonka mukaan kalastuksen valvonnan rahoitusvälineen (FIFG) kautta ei suoriteta maksuja ennen kuin tästä on päästy sopimukseen. Uskon tämän olevan tavallaan oikea lähestymistapa. Uskon kuitenkin, että rationalisointi voidaan toteuttaa ainoastaan siten, että ala itse päättää sen toteuttamistavasta ottaen huomioon hyvin tiukan ympäristöä koskevan puitekehyksen, jossa sen on toimittava.
Tärkein tulevaisuuden alusinvestointeihin liittyvä seikka ei ole se, että EU: n tulisi antaa rahat uusiin investointeihin. Tämä on täysin väärä käsitys. Kyse on ennen kaikkea alan yhteisymmärryksestä siitä, millainen sen tulevaisuus tulee olemaan, ja tämän jälkeen ala saa investoinnit yksityisiltä.
Lopuksi totean pahoittelevani suuresti sitä, että mitä tulee Välimerta koskevaan kysymykseen, komissio koki nähdäkseni täydellisen tappion miekkakala-asiassa - tässä asiassa annettiin täydellinen luovutusvoitto.
Kysyisin komissaarilta, mitä hän aikoo tehdä vuoden 1997 ensimmäisellä puoliskolla edistääkseen keskustelua vuoden 2000 jälkeisestä yhteisestä kalastuspolitiikasta?

Novo
Arvoisa puhemies, olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, Euroopan parlamentin edellisellä istuntojaksolla hyväksymään kantaan komission POP IV: tä koskevasta ehdotuksesta vaikutti ratkaisevasti se, että monet jäsenmaidemme laivanvarustajat ja kalastajat vastustivat päättäväisesti ehdotusta; uskon myös, että tämä vahva asenne vaikutti paljon siihen, että 19. ja 20. joulukuuta kokoontunut kalastusneuvosto päätti hyväksyä ja laatia uudet ehdotukset, jotka hyväksyttäisiin periaatteessa vuoden 1997 alkukuukausien aikana.
Toivon kuitenkin omalta osaltani, että juuri hyväksytyt konkreettiset ratkaisut todella vastaavat kyseisen neuvoston kokouksen päätteeksi annettuja julkilausumia ja että ne joistakin ristiriidoista huolimatta olisivat myös lähellä parlamentissa jo usean kuukauden ajan käymäämme keskustelua.
Näin ollen olisi tärkeää, että uusissa ehdotuksissa ei jälleen vaadittaisi perusteettoman suuria kalastusmäärien vähennyksiä, joita ei voitaisi hyväksyä. Sen sijaan niissä pitäisi olla toimenpiteitä, joilla edistetään kalalajien kehityksen jatkuvaa ja tarkkaa seurantaa, tehokkaita kalastusmäärien ja vastaavien kalanpyydysten ja pyydystysmenetelmien valvontakeinoja ja määräyksiä paremmasta lisärahoituksesta tulonmenetysten korvaamiseksi; niissä olisi myös puolustettava ja tuettava pienimuotoista rannikkolastusta, kalastusyhteisöjen sosiaalista vakautta sekä kalastusalaan suoraan ja epäsuorasti liittyvää työllisyyttä.
Rouva komissaari, esitän teille vielä toisen asian, joka liittyy mielestäni edellisen asian yhteyteen. Viittaan täsmällisesti sanottuna Marokon hallituksen viimeaikaisiin julkilausumiin, joiden mukaan Marokko aikoo yksipuolisesti lisätä kahdesta neljään kuukauteen nykyisessä kalastussopimuksessa olevaa biologista kalastuskieltoaikaa, jota sovellettaisiin käytännössä vain yhteisön kalastusaluksiin eli toisin sanoen Portugalin ja Espanjan aluksiin. Marokko on myös ilmoittanut aikomuksistaan olla uudistamatta sopimusta, joka solmittiin muistaakseni vain vähän yli vuosi sitten. Nämä julkilausumat ovat mielestäni yleisesti huolestuttavia emmekä voi hyväksyä niitä.
Emme voi tällä hetkellä hyväksyä sitä, että varsinkin Iberian niemimaan tiedotusvälineiden mukaan neuvotteluja kyseisen sopimuksen aikaansaamiseksi ei käyty tiiviissä yhteydessä Marokon kanssa samana vuonna 1995 käytyjen kauppasopimusneuvottelujen kanssa ja että monia tässä yhteydessä annettuja kalasäilykkeitä ja maataloustuotteita koskevien kauppaetuuksien - joilla oli vakavia vaikutuksia joissakin jäsenvaltioissa - vastapainoksi ei asetettu kalastussopimuksen uudistamista koskevia ehtoja. Tiiviit yhteydet näiden neuvottelujen välillä ovat kiistämätön tosiasia, ja jotkut puhujat viittasivat niihin perustellessaan ja puoltaessaan kummankin sopimuksen solmimista siinä vaiheessa, kun käsittelimme Marokon kauppasopimuksen ehtoja. Rouva komissaarin olisi ehdottomasti esitettävä meille mielipiteensä tästä asiasta ja kerrottava, miten se tullaan ottamaan huomioon vuonna 1997 esitettävissä ja tarkasteltavissa uusissa ehdotuksissa, koska jos Marokon hallitus tulee toteuttamaan aikomuksensa, se merkitsee luonnollisesti odottamattomia muutoksia, joista Portugalin ja Espanjan kalastuslaivastoilla ei ollut vielä mitään tietoa kuukausi sitten.
Oma näkemyksemme on se, että emme hyväksy mitään muutoksia vuonna 1995 sovittuihin biologisiin kalastuskieltoaikoihin.
Haluaisimme näin ollen kuulla teidän mielipiteenne asiasta.

McKenna
Arvoisa puhemies, viime kuukausina käydyissä neuvoston kokouksissa on varmaan käsitelty tärkeämpiä asioita kuin moneen vuoteen: asioita, jotka liittyvät kolmeen kalastushallinnon alaisuuteen kuuluvaan asiaan: ensinnäkin EU: n kalastuslaivaston kokoon monivuotisen ohjausohjelman (MAGP) alaisuudessa; komission ehdottamiin uusiin teknisiin toimenpiteisiin ja satelliittitranspondereihin, jotka ovat yleisen valvontaohjelman merkittävä piirre. Lisäksi päätettiin vuosittaisista suurimmista sallituista saaliista (TAC). Näissä kokouksissa oli harvinaislaatuinen mahdollisuus ryhtyä päättäväisiin toimiin EU: n kalastuksen vaarallisen tilanteen korjaamiseksi. Valitettavasti neuvostolla ei ollut rohkeutta tehdä niitä vaikeita päätöksiä, jotka olisi pitänyt tehdä.
Mitä tulee monivuotiseen ohjausohjelmaan, kaikki myöntävät, että EU: n kalastuslaivastot ovat liian suuria. Jopa kalastusteollisuus itse sanoo, että sillä on ylikapasiteettia ja että rajoitukset ovat tarpeen. Neuvosto kuitenkin vastustaa edelleen ajatusta. Se tuntuu tällä hetkellä pyrkivän muuttamaan monivuotista ohjausohjelmaa laivastojen ylikapasiteetin vähentämiseen käytöstä poistamisella, romuttamisella jne. pyrkivästä ohjelmasta ohjelmaksi, jolla pyritään rajoittamaan laivastojen harjoittamaa kalastusta. Tämä merkitsee ohjelman tavoitteen perustavaa muutosta, joka mielestäni on tuomittu epäonnistumaan. Epäonnistuminen on väistämätön useista syistä. Mainitsen niistä vain kaksi.
Ensinnäkin kalastusalukset on rakennettu kalastusta varten, joten kalastusalusten omistajat eivät tule olemaan tyytyväisiä, jos niiden alukset makaavat toimettomina ja tuottavat tappiota. He tulevat painostamaan poliitikkoja, jotta he pääsisivät kalastamaan ja siten ansaitsemaan rahaa. Me kaikki tiedämme, miten paljon poliitikkoja voidaan painostaa, ja sen voi nähdä niiden vuosittaisten neuvoston kokousten tuloksista, joissa päätetään suurimmista sallituista saaliista. Vaikka neuvosto kykenisikin kaikessa viisaudessaan hyväksymään kalastusta rajoittavan ohjelman, tarina ei siis päättyisi siihen, koska ala esittäisi yhä kasvavia vaatimuksia kalastuksen laajemmasta sallimisesta.
Toiseksi tällainen ohjelma olisi äärimmäisen hankala valvoa ja kontrolloida. Viime vuonna esittelin mietinnön, joka koski yhteisen kalastuspolitiikan valvontajärjestelmää. Muistanette, että kalastuksen valvonta on jäsenvaltioiden, ei komission velvollisuus. Komission suorittamassa arvioinnissa tehtiin se perustava päätelmä, että jäsenvaltioiden valvontajärjestelmät olivat täysin riittämättömiä ja kipeästi parannuksen tarpeessa. Minkään maan ohjelma ei täyttänyt kaikkia vaatimuksia. Oli mielenkiintoista, että komissio kirjasi tilastoissaan, että useat maat eivät olleet onnistuneet saavuttamaan kansallisten laivastojen kokoon ja kapasiteettiin liittyviä tavoitteita. Oli tapauksia, joissa alukset olivat todellisuudessa suurempia kuin mitä kansalliseen alusrekisteriin oli merkitty.
Esittäisinkin siis kysymyksen: kuinka voimme luottaa siihen, että suurten ja mahtavien laivastojen kalastuksen valvontaohjelma onnistuu? Emme ole kyenneet valvomaan edes maihin tuotavan kalan määrää, mikä on paljon yksinkertaisempi tehtävä.
Yksi sopimus on saatu aikaan siitä, kuinka paljon kapasiteettia on vähennettävä. Toinen merkittävä asia on se, mistä kapasiteettia on vähennettävä. Meidän on varmistettava, että laivastoihin jäävät ne alukset, jotka ovat vähiten haitallisia meriympäristölle. Tällä olisi pitkällä aikavälillä suotuisia seurauksia sekä kalakannoille että kalastajille.
Viimeinen kysymys, johon on kiinnitetty hyvin vähän huomiota, on se, mitä aluksille tehdään. EU: n laivastot toimivat jo nyt aktiivisesti monilla maailman valtamerillä ja aiheuttavat usein huomattavia vahinkoja. Kun otetaan huomioon maailman muiden laivastojen koko, muilla alueilla ei ole paljoakaan tilaa, jonne nämä alukset voisivat mennä ongelmia aiheuttamatta. Käytöstä poistoa koskevilla suunnitelmilla on varmistettava, että monivuotisella ohjausohjelmalla ei vain siirretä ongelmaa maailman muihin osiin. Euroopan ei pidä sallia vievän muualle ylikapasiteettiaan.
Lyhyesti sanottuna vihreät katsovat, että laivaston radikaali pienennysohjelma, johon kuuluu tästä aiheutuvien tappioiden korvaaminen kalastajille, on nykyisen kriisin ratkaisemisen perusedellytys. Teknisissä toimissa on kaikissa kyse EU: n kalastuskäytäntöjen valikoivuuden lisäämisestä. Tämä koskee paitsi kaupallisesti tärkeiden kohdelajien nuoria yksilöitä myös niitä lajeja, jotka eivät kiinnosta kalastajia. FAO: n arvio, jonka mukaan jokaista maailmassa kalastettua kolmea kalatonnia kohden yksi tonni heitetään pois, osoittaa, että kyseessä on hyvin vakava ongelma. Komissio on ehdottanut nykyisin teknisiin toimiin useita asteittaisia muutoksia, joihin kuuluvat muun muassa neliösilmäverkon ikkuna, silmäkoon suurentaminen, ristikot tai verkot katkarapusaaliiden erottelemiseksi muista. Jälleen kerran neuvosto jahkailee ja valmistelee kompromissiversiota, joka heikentää komission ehdotusta.
Kalastusteollisuus on saatettava vastuuseen vahingoista, joita se aiheuttaa meriympäristölle. Komission ehdotukset ovat merkittävä askel kohti vastuullisempaa lähestymistapaa kalastukseen. Valitettavasti neuvosto vaikuttaa taipuvaiselta jättämään huomiotta Euroopan ja koko maailman yleisen mielipiteen, joka kannattaa varovaisempaa ja ennalta ehkäisevämpää lähestymistapaa kalastukseen, ja nöyrtymään kalastusteollisuuden painostuksen edessä.

Macartney
Arvoisa puhemies, toisin kuin te, minä olin iloinen siitä, että Boninolla oli kaksikymmentä minuuttia aikaa keskustella kanssamme. Toivon vain, että minullakin olisi kaksikymmentä minuuttia aikaa, sillä asiaan liittyy monia hyvin tärkeitä kysymyksiä. Haluan tehdä muutamia lyhyitä huomautuksia.
Ensinnäkin Pohjois-Irlannin kalastajat saivat neuvotteluissa Ison-Britannian hallitukselta korvauksia. Haluaisin tietää, mistä tulivat ne kalat, joka lähtivät Pohjois-Irlantiin osana poliittista sopimusta, joka konservatiivihallituksen oli kyhättävä kokoon Ulsterin unionistien kanssa. Toiseksi haluan ottaa esille muutaman ongelman: toinen on Norjan lohentuontia koskeva pysyvä ongelma. Jakaisin syyn siitä, ettei vähimmäistuontihintaa ole asetettu, kahtia Ison-Britannian hallituksen ja komission kesken. Jos sitä olisi esitetty aikaisemmin, se olisi voitu saada, mutta kuten komissaari sanoo, asiaa tutkitaan parhaillaan, ja ymmärrän hänen kantansa. Nyt kuitenkin on se vaara, että hinnat saattavat lähteä jyrkkään laskuun. Haluan jonkinlaisen vakuutuksen siitä, että tämä otetaan huomioon.
Kolmanneksi, ongelmana on Yhdistyneen kuningaskunnan laivaston koko. Tämä on suuri ongelma, ennen kaikkea mukavuuslippulaivojen vuoksi - ongelman, jonka Yhdistynyt kuningaskunta hoiti menneisyydessä huonosti - ja myös siksi, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole toteuttanut käytöstä poistoja. Tämä on merkittävä ongelma, jonka haluan ottaa esille.
Minulla on muutama kiitoskin sanottavanani. On erittäin hyvä, että Bonino tulee luoksemme joulukuun jäidenlähdön jälkeen ja sanoo: " Keskustelkaamme nyt vakavasti säilyttämistoimista, neljännen sukupolven monivuotisesta ohjausohjelmasta." Nyt voimme keskustella realistisesti asioista, joiden tiesimme jäävän toteuttamatta joulukuussa, ja meillä on aikaa rakentavalle keskustelulle, jossa otetaan huomioon kalastusalan näkemykset.
Olen myös iloinen siitä, että pienimuotoinen rannikkokalastus on vapautettu satelliittivalvonnasta. Tämä on hyvin tärkeää sekä symbolisesti että käytännön tasolla. Tähän suuntaan meidän on kuljettava tulevaisuudessa: etusija on annettava tuolle alalle. Lopuksi puutun lupaukseen, että liitännäistoimenpiteillä korvataan kaikki tappiot, joita saattaa aiheutua kalastussektorille. Maatalousala on pitänyt tätä pitkään oikeutenaan, kun taas kalastusalan on vain täytynyt selviytyä jollain keinolla. Olen iloinen siitä, että tämä on otettu huomioon, ja odotamme tarkempia määräyksiä asiasta.

Nicholson
Arvoisa puhemies, sanoisin aluksi, että toivotan komissaarin tervetulleeksi parlamenttiin tänään ja uskon, että meistä kaikista olisi hyvä asia, jos komissaari saapuisi eteemme useamminkin keskustelemaan kalastuksesta, koska siitä ei ole keskusteltu tarpeeksi kuluneiden vuosien aikana, ei varsinkaan viime vuonna.
Mitä tulee suurimpiin sallittuihin saaliisiin (TAC) ja kiintiöihin, ne ovat toisaalta hyvä, toisaalta huono asia. Minun on kuitenkin esitettävä kysymys koko viime vuoden tilanteesta. Komission lausunnolla kalastusteollisuuden leikkauksista kaikkialla Euroopassa huolestutettiin tarpeettomasti kalastajia. Varmaankin nykypäivänä ja -aikana on olemassa parempikin tapa hoitaa asia?
Eikö ole aika, että komissio, parlamentti ja neuvosto sekä kalastajat ja tiedemiehet löytävät paremman lähestymistavan? Eikö ole aika, että tiedemiehet ja kalastajat yhdistävät voimansa sen sijaan, että laatisivat keskenään ristiriitaisia lausuntoja, jollaisia aina saamme? Koska, komissaari, me molemmat tiedämme, että tämän vuoden elokuussa, syyskuussa, lokakuussa, marraskuussa ja joulukuussa käymme uudestaan läpi koko prosessin! Mitään ei ole ratkaistu! Me vain käymme läpi samat asiat uudestaan.
Peräänkuuluttaisinkin siksi erilaista lähestymistapaa ja erilaista ja rakentavampaa suhtautumista kaikilta asianosaisilta.
Suhtaudun myönteisesti päätökseen, joka koskee isojen alusten satelliittivalvontaa ja sitä, että valvontaa ei ulotettu rannikkokalastajiin - neuvoston ja komission kompromissin hyväksyminen oli erittäin viisas päätös.
Haluan myös sanoa Macartneylle, jos asia häntä vaivaa, että Ison-Britannian hallituksen ja Ulsterin unionistien välillä ei kyhäilty kokoon mitään ennen neuvoston kokousta! Minkäänlaista kyhäilyä ei ollut, ainoastaan hyvä neuvottelu. Jos Macartneyn puolueen jäsenillä olisi samat neuvottelutaidot kuin oman puolueeni jäsenillä Westminsterissä, ehkäpä hänen kalastajansa hyötyisivät yhtä paljon kuin oman puolueeni kalastajat PohjoisIrlannissa. Haluan antaa kiitokseni Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle ja puolueeni johtajalle tämän saavutuksen johdosta.

Le Rachinel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kalastusministerit pääsivät 19.-20. joulukuuta pitämässään kokouksessa sopimukseen satelliittivalvonnasta, suurimmista sallituista saaliista (TAC) ja kiintiöistä. He siirsivät yhteisön kalastuslaivaston pienentämiseen liittyvää suunnitelmaa, joka on ristitty POP 4 - suunnitelmaksi, koskevan päätöksen huhtikuulle 1997.
Käsitelkäämme vielä kahta ministerien sopimista asioista. Euroopan alusten satelliittivalvontajärjestelmän käyttöönotosta puhuttaessa ei voi olla ajattelematta viljelykäytöstä poistetun maan tai hehtaarilla olevien lehmien lukumäärän satelliittivalvontaa. Kyseinen tekniikka on pisimmälle kehitettyä tekniikkaa, jota yhteisön byrokraatit ovat saaneet käyttöönsä. Perusteena käytetään tietenkin teknisiä ja turvallisuuteen liittyviä syitä, kuten kalastusalusten tunnistus ja paikantaminen sekä alusten nopeampi pelastaminen niiden joutuessa merihätään tai haaksirikkoutuessa.
Näillä toimenpiteillä, joiden kustannukset nousevat 205 miljoonaan ecuun viidessä vuodessa, olisi enemmän vaikutusta kalastajiin ja ne olisivat uskottavampia heidän mielestään, jos niitä sovellettaisiin kaikkiin yhteisön aluevesillä kalastaviin aluksiin. Ainoastaan kuuluisilla sinisillä laatikoilla varustetut alukset voidaan havaita ja siten ainoastaan niitä voidaan valvoa ja mahdollisesti rangaista.
Toinen kalastusministerien sopimista asioista oli suurimpien sallittujen saaliiden kasvattaminen komission alkuperäisistä ehdotuksista. Viime vuoteen verrattuna muutoksia tehtiin 116 TAC: sta vain 30 TAC: n osalta. Kalavarojen säilyttämistä ja lajien lisääntymistä koskevien keskustelujen takana on poliittinen kysymys, joka voidaan tiivistää kysymykseen " haluammeko uhrata yhteisen kalastuspolitiikan maailmanlaajuiselle vapaakaupalle?"
Maailman kauppajärjestön ja kaupankäynnin maailmanlaajuistumisen aikana ainoastaan Euroopan unioni noudattaa kalastuksen alalla tiettyjä sosiaalisia, teknisiä ja ympäristöön liittyviä normeja. Euroopan komission yhdenkeskisellä tasolla yhteisön kalastajien nimissä käymien neuvottelujen hinta ei kuulu yhteisön kalastajien maksettavaksi.

Adam
Arvoisa puhemies, jos pysähdymme hetkeksi tarkastelemaan kaikkia viime kuukausina käytyjä kalastusalaa koskevia keskusteluja, yksi asia erottuu selvästi kaiken muun keskeltä: se, että ala on menettänyt täysin luottamuksensa eri kalalajien kantojen arviointiin. Tämä on ainoa asia, joka välittyy selvästi kaikesta lukemastani.
Tiedän oman vaalipiirini kalastajista, että he eivät luota lainkaan tieteellisiin tietoihin, joita kalakannoista on annettu. Haluaisin lainata Englannin ja Skotlannin kalatuottajien liiton vuosikertomusta, jossa todetaan suoraan: " Meidän on edelleenkin asetettava kyseenalaiseksi tiedemiesten kalakannoista antamat neuvot." Liitto on nyt irrottautumassa Euroopan kalatuottajien liitosta.
On myös tosiseikka, että kiintiöjärjestelmä ei vastaa markkinoiden vaatimuksia. Kalastajilla on paineita täyttää koko kiintiö, ettei seuraavan vuoden varausta leikattaisi. Yksi seurauksista on se, että saalis sisältää enemmän pientä kalaa - yhä laillisesti, mutta pienen kalan osuus kasvaa ja niin kasvavat saaliit markkinoilla. Alueeni viime vuoden luvuista käy ilmi, että koljasaalis kasvoi 50 % ja valkoturskan 30 %. Meidän on pian päästävä eroon " täytä kiintiö tai häviät" -mentaliteetistä.
Kehottaisin komissiota ottamaan huomioon sen, että tarvitsemme uuden lähestymistavan kantojen arviointiin ja kiintiöiden määrittelyyn. Jos emme luota uuteen lähestymistapaan, meillä ei ole toivoa tehokkaan alueellisen hallintojärjestelmän luomisesta.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää rouva komissaaria siitä, että hän on täällä kertomassa meille viimeisestä kalastusneuvoston kokouksesta ja voi keskustella asiasta kanssamme Euroopan parlamentissa. Ikävä kyllä tilanne on kuitenkin se, että huolimatta kalastusneuvoston tärkeydestä a priori , emme nähdäkseni voi puhua sen tuloksista, sillä TAC: n ja kiintiöiden lisäksi kokouksessa ei tehty mitään päätöksiä. Kalastusneuvosto tuotti pettymyksen, koska neljännen sukupolven POP siirrettiin huhtikuuhun, teknisiä toimenpiteitä koskevassa asetuksessa on vieläkin epämääräisempiä määräaikoja ja satelliitin avulla tapahtuvaa valvontaa koskeva hanke - jota on mielestäni heikennetty - jäi myöskin vaille lopullista päätöstä.
Näin saatamme viivyttää vuodella kolmen erittäin tärkeän välineen antamista kalastusalan hoitoa ja kehitystä varten. Tämä on selvä epäonnistuminen neuvostolta, joka ei ole selvästikään samoilla linjoilla komission kanssa. Jos jälkimmäistä voidaan syyttää ehdotuksista, jotka eivät ole kovin toteuttamiskelpoisia, jotka ovat sekavia ja jotka eivät perustu riittävään yhteisymmärrykseen, neuvostoa voidaan puolestaan syyttää kykenemättömyydestä tehdä päätöksiä ja olemisesta jäsenvaltioiden yksittäisten erityisetujen johdateltavana sen sijaan, että se pyrkisi määrätietoisesti edistämään johdonmukaisen ja tulevaisuutta omaavan lainsäädännön syntyä kalastusalalle.
Sama asia tulee joka vuosi selvästi esille TAC: n tuloksissa, jotka ovat ilmiselvästi poliittisia. POP: n alueelta haluaisin kuitenkin pyytää mahdollisimman tarkkaa selvitystä, sillä vaikka on luultavaa, että neuvoston paineet ovat varmasti olleet kovat, niin luulenpa, että myös komissio on tehnyt työnsä huonosti. Sen ehdotus oli hyvin suurpiirteinen ja tieteellisesti arveluttava, vaikka myönnettäköön - kuten aina on tehty -, että kalastuslaivaston vähentäminen on välttämätöntä.
Kyseessä oli yksi vuoden keskeisimmistä aiheista, joiden käsittely olisi edellyttänyt enemmän joustavuutta ja sovitteluhenkeä, mutta komissio on toiminut puolikuntoisena kykenemättä vuoropuheluun ja ehkä myös vailla käytännöllistä ajattelutapaa. Arvoisa komissaari, on selvää - ja parlamentti on jo kyllästymiseen asti toistanut samaa asiaa -, että kun laivastoilta pyydetään tässä hankkeessa olevien tavoitteiden mukaisia uhrauksia, niiden ohella on toteutettava asiaan liittyviä vakavamielisiä ja taattuja sosioekonomisia toimenpiteitä, koska muussa tapauksessa hanke on tuomittu epäonnistumaan.
Parlamentille ei myöskään ole selvinnyt, perustuvatko jotkin POP: t kalastusmäärien vähentämiseen, löytyykö niistä vähintäkään lujuutta kapasiteettien vähentämistarpeen suhteen vai onko kyseessä äärimmäisen sekalainen hanke, jossa aloitteenteko jätetään pääasiassa jäsenvaltioiden käsiin, minkä jälkeen komissio tekee pelkät päätökset. Olemme kuulleet osastoltanne mitä erilaisimpia selityksiä, ja varmaa onkin, että kalastuslaivastoissa ei tiedetä, mitä toimenpiteitä niiden olisi noudatettava, eikä kukaan näytä pystyvän selvittämään asiaa.
Kun komissio oli päätynyt tähän umpikujaan, sen heti keksimä ratkaisu - pakollinen hyväksyminen tai rakennerahastojen tuen poistaminen rakentamiselta ja uudenaikaistamiselta -, jonka oikeudellinen perustakin on herättänyt epäilyjä, ei ole poliittisesti esittämiskelpoinen ja on siis virhe, kuten olemme nähneet. Arvosteluni neuvoston asennetta kohtaan jatkuu edelleen, arvoisa komissaari. Kun komission on turvauduttava tällaisiin uhkauksiin, tilanne viittaa niin vakavaan yhteisymmärryksen puutteeseen, että sitä ei voida jättää huomiotta, ja myös komissio itse on siitä vastuussa.
Päätös on tuomittava ja epäreilu niitä maita kohtaan, jotka ovat täyttäneet POP: n tavoitteet, sillä niillä on parhaat mahdollisuudet täyttää myös tulevat tavoitteet. Miten hyvät ja huonot oppilaat voidaan laittaa samaan veneeseen? Kun missään vaiheessa ei ole ryhdytty mihinkään toimiin niiden rankaisemiseksi, jotka eivät ole täyttäneet tavoitteita ja jotka eivät siitä syystä pystyisi saamaan rahastojen tukea, niin sitten ryhdytään toimiin, joilla rangaistuiksi tulevatkin vain ne maat, jotka ovat suhtautuneet vakavasti yhteisön toimiin.
Nyt on syntynyt kafkamainen tilanne, arvoisa komissaari, ja minä haluan pyytää teitä ottamaan huomioon pyynnön siitä, että rakennerahastojen määrärahojen käyttömahdollisuus palautettaisiin heti ainakin niille maille, jotka ovat toteuttaneet Euroopan unionin määräämät kapasiteettien vähennykset. Olisin halunnut puuttua myös kaikkiin muihin neuvoston käsittelemiin teemoihin, mutta koska aikaa on vähän, en halua kuormittaa istuntoamme muilla kysymyksillä.
Arvoisa komissaari, kiitän teitä vielä kerran läsnäolostanne parlamentissamme ja niistä selvennyksistä, joita voitte antaa meille käsittelemiimme asioihin.

Souchet
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esille kaksi kalastusneuvoston joulukuussa tekemiin päätöksiin liittyvää myönteistä asiaa. Ensimmäinen niistä koskee ilmoitusta vuoden päästä tapahtuvasta kiintiöiden hallinnan joustavuuden lisäämisestä. Kiintiöiden käyttöasteen huomioiminen on olennaisen tärkeä kalavarojen säilyttämiseen liittyvä asia, joka liian usein unohdetaan. On välttämätöntä pyrkiä mahdollisimman suureen joustavuuteen, sillä muutoin jäsenvaltiot ja tuottajajärjestöt käyttävät kiintiönsä mahdollisimman tarkkaan, jotta siitä ei myöhemmin aiheutuisi seuraamuksia, ja tuomittavat käytännöt, kuten kiintiöiden väärinkäyttö, pysyvät houkuttelevina.
Toinen myönteinen asia on valvonnan tarkkuutta ja oikeudenmukaisuutta parantavan satelliittivalvontajärjestelmän käyttöönotto, vaikka järjestelmää voidaankin käyttää ainoastaan suurten alusten valvonnassa.
Olen iloinen, että neuvosto hyväksyi monia kalatalousvaliokunnalle esittämistäni tarkistuksista, jotka myös edustajakokouksemme oli hyväksynyt. Mutta mielestäni on erittäin vaarallista, että komissio käyttää alusten rakentamiseen ja nykyaikaistamiseen tarkoitettuja tukia kiristyskeinona yrittäessään pakottaa jäsenvaltiot hyväksymään kalastuslaivaston huomattavaa pienentämistä koskevan suunnitelman. Rannikkoalueilta valitut edustajat tietävät, kuinka haavoittuvia monet rakennustyömaat nykyisin ovat. Komission sulku vaarantaa monien sellaisten rakentajien toiminnan, joiden tulevaisuus on tällä hetkellä riippuvainen kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) tukien piiriin kuuluvista tilauksista. Työmaiden katoaminen merkitsisi maillemme huomattavaa työpaikkojen menetystä ja arvokkaan eurooppalaisen taitotiedon korvaamatonta menetystä.
Teknisten toimenpiteiden osalta on välttämätöntä, että ne testataan huolellisesti ennen niiden yleistämistä ja että kaikki tekijät otetaan huomioon, erityisesti eri pyydysten valinta ja energiakustannukset.
Yhteinen kalastuspolitiikka ei saa rajoittua ainoastaan valvontaan, valmiuksiin ja teknisiin toimenpiteisiin. On olennaisen tärkeää, että sitä sovelletaan määriteltäessä uudelleen yhteisön suosituimmuuskohtelun käsitettä, jotta hintoja voidaan hallita paremmin. Yhteisön suosituimmuuskohtelun puuttuminen yhdistettynä liian sallivaan tuonnin valvontapolitiikkaan voi kannustaa ainoastaan ylikalastukseen. Arvoisa puhemies, kalavaroja voidaan parhaiten suojella hinnoittelemalla Euroopan kalatalouden tuotteet oikein ja näin voidaan parhaiten turvata maidemme kalastuselinkeinon säilyminen myös tulevaisuudessa.

McMahon
Arvoisa puhemies, luulin, että olisin saanut puheenvuoron jo aiemmin, mutta huomaan, että EPP: stä Goldsmithin ryhmään siirtynyt ehti väliin. Neuvoston kokous oli varsinainen sillisalaatti. Oli joitain myönteisiä asioita, joita monet jäsenet ovat jo kommentoineet, etenkin satelliittivalvonnan käyttöönotto, sekä joustavuus, jonka ansiosta ala voi siirtää kiintiöitä seuraavalle vuodelle ja käyttää seuraavan vuoden kiintiöitä. Tämä on alan mielestä erittäin tervetullut asia.
Monissa muissa asioissa ajateltiin selvästi, että oli parempi katsoa kuin katua, ja päätöksiä päätettiin lykätä, etenkin neljännen sukupolven ohjausohjelmaa koskevaa päätöstä. Meistä tämäkin on myönteinen asia. Alalla katsottiin, että ehdotukset, joihin komissio oli perustanut alkuperäiset ehdotuksensa, olivat aivan hakoteillä. Ainoa kysymys, jonka haluaisin ottaa esille etenkin komission, mutta myös neuvoston osalta, on Macartneyn mainitsema loheen liittyvä kysymys. Tämä ongelma ei tule häviämään. Jotkin alueet ovat tuoneet polkumyyntilohta Euroopan unioniin jo kymmenen vuoden ajan, joten asia ei ole uusi. Olemme keskustelleet siitä usein ja hyväksyneet päätöslauselmia; komissio otti pari vuotta sitten vastentahtoisesti käyttöön vähimmäistuontihinnan, luopui siitä sitten jonkin ajan päästä eikä ottanut sitä uudelleen käyttöön. Haluaisin sanoa komissaarille, että ymmärrämme hänen hävinneen tässä asiassa taistelun kollegalleen Sir Leon Brittanille, koska tämä ei suhtaudu kovin innokkaasti norjalaisten toimiin puuttumiseen eikä halua ottaa käyttöön rajoituksia. Hän pelkää, että siitä voisi aiheutua jotain ongelmia ETA-sopimuksen piirissä, vaikka me kalastusvaliokunnassa ja moni muu parlamentissa olemmekin eri mieltä.
Jos meidän pitäisi antaa komissaarille arvosana hänen ponnisteluistaan neuvoston kokouksissa ja tätä asiaa ei otettaisi huomioon, antaisin hänelle arvosanan 6/10.

McCartin
Arvoisa puhemies, jos katsotte, mitä kieliryhmiä tähän keskusteluun osallistuu, huomaatte, että kalastusteollisuuteen kohdistuu paljon paineita yhteisön luoteisosasta, missä kannetaan asiasta syvää huolta, kuten täälläkin näkyy. Pidän komissaarin läsnäoloa tervetulleena ja haluan sanoa, että olimme ylpeitä ja hieman surullisia huomatessamme, että hän ajoi itsensä piippuun ennen joulua kalastusongelmien parissa työskennellessään. Olemme iloisia, että hän on täällä tänä aamuna ja että hän on antanut täyden selonteon kaikista tekemistään toimista.
Aiemmin varsinkin yhteisön luoteisosan kalastusteollisuudessa on suhtauduttu hyvin epäilevästi kalastuspolitiikan hoitoon ja täytäntöönpanoon ja luottamus on puuttunut lähes täysin. On hyvä, että komissaari tulee tänne ja antaa meille täyden selonteon. Hän ansaitsee tukemme asettamilleen pitkän aikavälin tavoitteille. Voimme antaa tukemme vain silloin, jos saamme täyden selonteon asioista. Skotlannin ja Irlannin - sekä Espanjan - kalastusteollisuuden luottamuspula on valitettavaa.
Olimme pettyneitä siitä, ettemme saaneet asetettua jonkinlaista vähimmäishintaa tuontilohelle ennen joulusesonkia. Silloin Skotlannin ja Irlannin kalastajat myyvät suuren osan tuotteistaan, ja vuodenlopun hinnat ovat heidän kannaltaan äärimmäisen tärkeitä. Luulimme sen olevan mahdollista, koska prima facie -tapaus oli tehty, mutta odotamme nyt vähintäänkin tyydyttävää tulosta näistä tutkimuksista, jotka antavat ainakin jonkinlaisen suojan Euroopan unionin tuottajille tällä köyhemmille alueille hyvin tärkeällä alalla.
Pidän tervetulleena päätöstä kalastuksen satelliittivalvonnasta. Laadin itse aiheesta mietinnön jokunen vuosi sitten. Tuohon aikaan ajatus taivaalla olevasta valvojasta oli hyvin tunnepitoinen. Sitä käytettiin Euroopan unionia vastaan, sitä kutsuttiin pyrkimykseksi häiritä ihmisten yksityisyyttä. Tämä on silkkaa pötyä. On ainoastaan järkevää, että yhteisö ottaa käyttöön uudenaikaista teknologiaa, joka pysyy muilla aloilla tapahtuneen kehityksen vauhdissa. Jos aluksista tulee yhä nopeampia ja verkoista yhä suurempia ja tehokkaampia, on vain luonnollista, että meidän on hyödynnettävä kaikkea käytettävissämme olevaa uudenaikaista teknologiaa. Tällä on myönteinenkin puoli, nimittäin turvallisuus. Monet laivat ovat vuosien kuluessa kadonneet merelle ja, jos niissä olisi ollut nämä laitteet, ihmishenkiä olisi voitu säästää. Meitä ilahduttaa, että liialliset hallintokustannukset eivät koske rannikkokalastajia, mutta siitä huolimatta pidämme myönteisenä sitä, mitä tähän mennessä on tehty.
Mitä laivastojen koon rajoittamiseen tulee, minun on sanottava eräs asia. Se tuntuu aina olevan huono uutinen. Kalastusteollisuutta käsketään aina tekemään supistuksia. Koskaan ei tunnuta selittävän sitä, että on olemassa pitkän aikavälin tavoite, joka saattaa tuottaa voittoa. Näin kerran raportin, jonka mukaan Euroopan vesiltä saatava saalis voisi olla 50 % suurempi, jos voisimme soveltaa tarvittavia säilyttämistoimia. Se, mitä viime kädessä tarvitsemme, on pitkän aikavälin - seitsemän tai kymmenen vuoden - ohjelma, jonka lähtökohta on se, mitä voimme odottaa kauden lopussa ja millaisia investointeja sitä ennen tarvitaan. Yhteiskunnallisista syistä meidän on tehtävä investointeja, ja olen iloinen siitä, että liitännäistoimista keskustellaan. Haluaisin kuitenkin nähdä lähtökohdan, joka voisi antaa jonkinlaista toivoa heikommassa asemassa oleville alueille ja kalastajayhteisöille.

Crampton
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissaaria hänen lausunnostaan, ja olen hänen kanssaan samaa mieltä lähes kaikista asioista.
Meidän on muistettava, että monivuotista ohjausohjelmaa koskevat politiikat otettiin alun perin käyttöön Euroopan unionin omien laivastojen ja Euroopan unionin vesien kalastusmahdollisuuksien saattamiseksi tasapainoon. Kalastuslaivastot ovat selvästi liian suuria ja kalastusta on selvästi liikaa - joten meillä on suuri ongelma!
Seuraavan kommenttini vuoksi minut varmaan ammutaan, mutta jotkin Euroopan unionin lippulaivaston osat eivät ole syypäitä tuohon ongelmaan. Ne eivät kalasta Euroopan unionin vesillä: ne kalastavat yksinomaan Euroopan unionin vesien ulkopuolella niiden sopimuksien nojalla, jotka olemme neuvotelleet maailman eri maiden kanssa ja joita toivon mukaan noudatetaan ja valvotaan.
Yksi esimerkki on - enkä pyytele anteeksi, vaikka puhun ilmiselvästi vaalipiirini etuja koskevasta asiasta - IsonBritannian ulkovesien kalastuslaivasto Norjan, Islannin ja muiden Pohjois-Atlantin osien läheisyydessä. Sen kalastajat ovat pääosin minun vaalipiiristäni ja heitä valvotaan hyvin tiukasti. Oletan, että muissakin jäsenvaltioissa on esimerkkejä tapauksista, joissa kalastetaan yksinomaan EU: n vesien ulkopuolella. Onko mahdollista, että nämä kalastusalukset, joilla on lupa kalastaa jäsenvaltioiden ulkopuolella, jätetään kokonaan monivuotista ohjausohjelmaa koskevan prosessin ulkopuolelle?

Imaz San Miguel
Kiitän teitä, arvoisa komissaari, läsnäolostanne ja esittämästänne julkilausumasta. Aluksi haluaisin sanoa, että suhtaudun myönteisesti neuvoston joulukuussa tekemiin päätöksiin TAC: stä ja kiintiöistä ja annan niille tukeni. Asetetut tavoitteet ovat mielestäni järkeviä ja tasapainoisia. Tarkoitan tällä kalavarojen suojelun ja niiden tasapainoista ja asianmukaista hyödyntämistä. Tämän myönteisen arvion jälkeen syvennyn pohdintaan. Pohdintani menee pidemmälle kuin siihen, miten tämän vuoden kiintiöt konkreettisesti ottaen luotiin, sillä pyrin arvottamaan koko jakelujärjestelmää sinänsä. Tästä näkökulmasta tarkasteltuna neuvoston päätös ja käytetty järjestelmä ovat jatkuvuuteen pyrkiviä siinä mielessä, että ne perustuvat järjestelmään, suhteellisen vakauden periaatteeseen, josta on tähän mennessä ollut se hyöty, että sen avulla on pystytty jakamaan kalavarat objektiivisesti. Tällä hetkellä järjestelmän käyttöön liittyy kuitenkin mielestämme joitakin huomattavia epäkohtia.
Ensinnäkin järjestelmässä on vakavia puutteita kalavarojen suojelun osalta. Kaikkia kalalajeja koskevan TACjärjestelmän puute johtaa siihen, että jotkut yhteisön alukset joutuvat heittämään pois saaliitaan, joissa on täysimittaisia kaloja, koska kyseiselle lajille ei ole olemassa kiintiötä. Meillä on käytössä tietyssä mielessä niin absurdi järjestelmä, että sen ansiosta joidenkin jäsenvaltioiden nuottakalastusta harjoittavat laivastot eivät saa pyydystää joitakin verkkoihin joutuvia lajeja, jotka he joutuvat heittämään takaisin mereen ilman, että siitä on mitään hyötyä kyseisten lajien kalakannoille. Taloudellisen hyödyn kannalta järjestelmä on ilmiselvästi tuomittava. Kalavarojen suojelun kannalta petämme itseämme, koska emme aseta sellaisia kiintiöitä, jotka itse asiassa vastaavat kalojen todellista kuolleisuutta.
Toiseksi suhteellisen vakauden periaate johtaa tilanteisiin, joissa selvästi syrjitään joitakin yhteisön kalastuslaivastoja. Esimerkiksi Espanjan kalastuslaivasto voi kalastaa vain kahdeksaa 22: sta mahdollisesta kalalajista. Tämä onkin yksi syy juuri käsittelemälleni saaliiden pois heittämiselle, sillä mitä nämä alukset tekevät usein vahingossa pyydystämillään valkoturskalla tai kielikampelalla, kun niille ei ole kiintiöitä?
Lisäksi suhteellisen vakausperiaatteen lähtökohtana oleva tasapainotilanne on laskettu aikana, jolloin yhteisön joidenkin kalastuslaivastojen kalastusmahdollisuudet olivat vähentyneet yhteisön vesillä mm. sen seurauksena, että kalastusalueita laajennettiin 200 meripeninkulmaan vuonna 1976, mikä muutti myös kalastusalueita.
Lopuksi on olemassa myös kolmas tekijä, joka asettaa kyseenalaiseksi suhteellisen vakausperiaatteen toimivuuden nykyisessä tilanteessa yhteisen kalastuspolitiikan muuttumattomana periaatteena, ja se on se, että kalastusalan markkinat ovat vapautuneet täydellisesti. Unionissa ei ole enää rajoja kalojen markkinoinnille, mutta siitä huolimatta kansalliset rajat ovat olemassa, ja rajat ovat vielä vahvoja sen suhteen, että laivastot eivät pääse yhteisön vesille vaikka myös niiden pitäisi olla yhteisiä.
Näistä pohdinnoista on mielestäni hyötyä myöskin silloin, kun tarkastelemme, miten yhteistä kalastuspolitiikkaa on muutettava, jotta kiintiöiden asettaminen ei perustuisi vanhentuneille kriteereille ja tapahtuisi täysin erillään olemassa olevasta järjestelmästä ja siitä, että TAC: n ja kiintiöiden määräämisen on tapahduttava sen perusteella. Tämän osalta joulukuun neuvoston kokousta ei voi millään tavoin moittia. Arvostan sitä, kuten jo aluksi mainitsin, mutta toivon myös, että komissio ottaa huomioon nämä pohdinnat ja ryhtyy määrätietoisesti ajamaan yhteisen kalastuspolitiikan täydellistä uudistamista keskipitkällä aikavälillä, jotta saisimme aikaiseksi kaivatun tasapainon kalavarojen vastuullisen hyödyntämisen ja niiden suojelun välille ja jotta kaikille aluksille, jotka kuuluvat tulevaan yhteisön eli Euroopan laivastoon, annetaan tasavertaiset mahdollisuudet.
Päätän puheenvuoroni pohtimalla hieman teknisiä toimenpiteitä. Teknisiä toimenpiteitä koskeva asetusehdotus perustuu mielestäni virheelliseen lähtöoletukseen. Siinä nimittäin oletetaan, että nykyinen kalanpoikasten kalastaminen johtuu käytettävien verkkojen silmukoiden koosta. Me kaikki kuitenkin tiedämme, arvoisa komissaari, että suurin osa kalanpoikasten pyydystämisestä johtuu laittomasta toiminnasta, koska jäsenvaltioiden vastuulla olevaa valvontaa ei valitettavasti pystytä täysin varmistamaan. Jos vain vahvistamme teknisiä keinoja, niin yllättävää kyllä, haittaamme sen toimintaa, joka niitä noudattaa, mutta teemme kilpailukykyisemmän siitä, joka jatkaa kalanpoikasten pyydystämistä kalastusalan säännöksistä huolimatta. Asettakaamme tästä syystä lainmukaisuus etualalle. Vahvistakaamme ja varmistakaamme valvontaa ja vähentäkäämme sen avulla suuresti kalanpoikasten pyydystämistä, joka on vakava ongelma. Älkäämme kuitenkaan rangaisko vain sitä, joka noudattaa lakia, ja sitä, joka noudattaa teknisiä toimenpiteitä. Se olisi mielestäni epäreilua.

Pery
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin sanoa teille, että olen hyvin tyytyväinen siitä, että tämä keskustelu otettiin esityslistalle joulukuusta jääneen huonon vaikutelman poistamiseksi. Olen myös iloinen siitä, että muutitte valintaanne ja valitsitte tämän ajankohdan, arvoisa komissaari.
Panin merkille esityksestänne kolme sanaa: avoimuus, tehokkuus ja tasapaino. Kuten hyvin tiedämme, avoimuus on erittäin tärkeä tekijä, jota on lisättävä tehtäessä tarkkoja arvioita ylikapasiteetista. Olen iloinen satelliittivalvonnasta. Olemme puhuneet siitä parlamentissa vuosien ajan. Tiedämme, että siihen tarvittiin tiettyä rohkeutta, koska aihe ei ollut suosiossa. Aina parempi kuitenkin, että saimme toteutettua sen, vaikka ymmärrän kyllä, että suojelimme pientä rannikkolaivastoa, joka ei rasita kalavaroja suurten laivastojen tavalla.
Puhuitte myös tehokkuudesta. Tiedämme, että teknisten toimenpiteiden tehokkuutta on lisättävä enemmän valikoitavuuden ja nuorison suojelun alalla, kuten olen lakkaamatta toistanut viime vuosina. Myös siinä tarvitaan rohkeutta. Asia voidaan tiivistää yksikertaisesti pariin sanaan. On kalastettava vähemmän, sen tiedämme, mutta erityisesti on kalastettava paremmin. Ja jotta voidaan kalastaa paremmin, on vähennettävä kapasiteettia ja sen lisäksi on myös sovellettava tiettyä valikoivuutta.
Lopuksi vielä kolmannesta sanasta, tasapainosta. Kalavarojen ja ihmisen toiminnan välinen tasapaino on välttämätöntä. Kyseessä on sosiaalis-taloudellinen näkökohta, ja ymmärtänette helposti, että asia huolestuttaa meitä. Teidät, arvoisa komission jäsen, on valittu tähän edustajakokoukseen, ja valitut henkilöt toimivat merialueilla ankeissa oloissa olemassa olevien naisten ja miesten edustajina. Meidän on mahdotonta jättää taloudellinen ja sosiaalinen ahdinko huomiotta. Sen kanssa on tultava toimeen ja siitä syystä olen henkilökohtaisesti jo kauan ollut sitä mieltä, että on parempi saattaa päätökseen tarpeellinen pienten laivastojen vähentäminen kuin vähentää toiminnan erilaisia muotoja. Uskon, että se olisi järkevää sekä kalavarojen hoidon kannalta että merialuiden sosiaalis-taloudellisen todellisuuden huomioon ottamisen kannalta.

Arias Cañete
Arvoisa puhemies, haluan puheenvuoroni aluksi kiittää rouva Boninoa hänen mittavasta yhteistyöstään kalatalousvaliokunnan kanssa niiden kahden ja puolen vuoden aikana, jolloin minulla on ollut kunnia toimia valiokunnan puheenjohtajana. Tuo aika ei ole sujunut ilman vakavia ongelmia, mutta siitä huolimatta komission ja parlamentin väliset suhteet ovat olleet ehdottoman hyvät. Tästä kiitän teitä, rouva Bonino.
Siirtyessäni keskustelumme ytimeen, joudun kuitenkin toteamaan kalastusneuvoston viimeisimmän kokouksen jälkeen ja kuunneltuani komission julkilausuman, että tuntemuksenani ovat äärimmäinen turhautuneisuus ja erimielisyys. Turhautuneisuus siitä, että päätöksiä tehtiin vain harvoista asioista ja että tärkeimmät lykättiin tuonnemmaksi, ja erimielisyys siitä, että jotkut päätöksistä olivat mielestäni käsittämättömiä. Turhautuneisuuteni johtuu siitä, että neuvosto ei hyväksynyt POP IV: ttä eikä teknisiä toimenpiteitä. Komission ehdotusten laadinnasta ovat puuttuneet pohdinnat, realismi ja harkinta.
Eikö komissaarikin myönnä sitä, että ehdotukset on muotoiltu arvioimatta täsmällisesti niiden taloudellisia ja sosiaalisia seurauksia ja ilman, että samanaikaisesti olisi laadittu tukimekanismeja ehdotettujen toimenpiteiden hyväksymisen varmistamiseksi? Arvoisa komissaari, en voi hyväksyä sellaisten TAC: ien ja kiintiöiden hyväksymistä, jotka nähdäkseni eroavat komission vielä muutama päivä sitten ajamasta linjasta. Arvoisa komissaari, miten ihmeessä on selitettävissä ristiriita joidenkin lievästi mutta yleisesti kasvavien TAC: ien ja suuntaviivahankkeiden välillä, joissa - kuten jotkut kollegat ovat sanoneet - ehdotetaan jyrkkiä leikkauksia johtuen kalavarojen huonosta tilasta? Opetuksessa on jotain vialla.
Olen turhautunut, koska suunnitelma satelliittivalvonnan käyttämisestä eroaa toisaalta melkoisesti parlamentin hyväksymistä sopimuksista huolimatta siitä, että joitakin sen tarkistuksia hyväksyttiin, ja toisaalta siksi, että sen lopulliselle toteuttamiselle on asetettu niin paljon ehtoja, että alusten tehokas valvonta jää hyvin rajalliseksi. En voi hyväksyä päätöksiä, arvoisa komissaari, koska komission lähettämä kirje, joka jäädyttää rakennetuet, on yleisluonteinen toimenpide, joka koskettaa myös yhtäläisesti niitä valtioita, jotka ovat tarkasti noudattanet POP: n vähennystavoitteita ja niitä valtioita, jotka ovat jättäneet ne huomiotta, kuten Fraga on todennut.
Ymmärrän hyvin, että esimerkillistä käytöstä ei pystytä pitämään yllä ellei painostuskeinoja käytetä valikoivasti, varsinkaan kun jäädytetyt tuet ovat osa komission hyväksymiä yhteisön tukikehyksiä, jotka muodostavat periaatteessa oikeudellisen perustan kyseisten tukien myöntämiselle.
Arvoisa komissaari, totean yhteenvetona, että viimeisen neuvoston kokouksen tulokset ovat sarja möhläyksiä yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisprosessissa. Luotamme kuitenkin teidän tunnettuun kykyynne käynnistää uudelleen yhteisen kalastuspolitiikan uudistaminen ja vaikuttaa siihen, että neuvosto hyväksyy pöydälle jätetyt asetukset mahdollisimman pian, koska kalavarojemme tila ja vakaan tulevaisuuden takaaminen kalastajillemme edellyttävät sitä, rouva komissaari.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluaisin puheenvuoroni aluksi todeta olevani eri mieltä teitä edeltäneen puhemiehen esittämistä huomioista, jotka koskivat komissaarin käyttämää puheaikaa. Komissaari Boninon puheelle on tunnusomaista kielellinen täsmällisyys. Hän ei koskaan käytä kieltä, jota ranskalaiset kutsuvat termillä " langue de bois" , metsäkieli, ja johon me espanjalaiset viittaamme sanomalla " vende la moto" , hän myy mopoa. Komissaari ei koskaan " myy meille mopoa" . Hän pureutuu aina asian ytimeen. Mitä enemmän annamme hänelle aikaa, sen parempi se on meidän kannaltamme. Kehotankin komissaaria olemaan välittämättä puhemiehen huomautuksista, sillä uskon, että me haluamme kuunnella häntä paljon.
Tämän sanottuani toivon, että komissaari sallii minun esittää kritiikkiä komissiota kohtaan siitä, että se on kieltänyt mustekalojen kalastuksen biologisista syistä. Kun sopimusta tehtiin vuonna 1995, komissiota ylistettiin sen esittämän vahvan kannan ansiosta, ja nyt olemme tilanteessa, jossa - kuten Novo aiemmin totesi - komissio hyväksyy kalastuskiellon pidentämisen kaksinkertaiseksi ilman mitään selityksiä ja tuskin mitään tietoja yhteisön alusten kalastusmääristä. Minulla ei ole selityksiä. En pysty selittämään kalastajillemme, mitä on yhtäkkiä tapahtunut, kun kalastuskielto pidennetään kahdesta neljään kuukauteen.
Minua huolestuttaa myös se, mitä sekavaliokunnan hyväksymissä sopimuksissa Marokon satamiin saapuvista kalastusaluksista on. Kyse on luultavasti myöhemmin tehtävien sopimusten soveltamisesta; meidän olisi kuitenkin saatava lisätietoja, jotta tietäisimme, mitä seurauksia niistä on meidän kalastajillemme.
Lopuksi haluaisin viitata siihen, mitä Novo sanoi viitatessaan Marokon julkilausumaan, joka koski kalastussopimuksen uudistamatta jättämistä Marokon kanssa, jolla voi olla tuhoisat seuraukset, ja haluaisin kysyä komissaarilta, mitä seurauksia tällä olisi Euroopan unionin Marokon kuningaskunnalle antamiin kaupallisiin etuihin Euroopan ja Välimeren maiden yhteistyön puitteissa.

Sindal
Arvoisa puhemies, olen tänään kuullut useiden puhujien sanovan, että olemme turhautuneita. Olen kuullut, että neuvosto on turhautunut. Mutta on itsestään selvää, että olemme turhautuneita. Kalaa ei ole tarpeeksi, rakkaat ystävät. Juuri se on asian ydin. Siksi olemme kokoontuneet. Se mistä tänään puhutaan, on ristiriita kapasiteetin sopeuttamisen ja toimintarajoituksen välillä. Toimintarajoitus on hyvin hankala kysymys yhteisestä kalastuspolitiikasta puhuttaessa. Puhun omasta kokemuksesta, kun keskustelemme verkon silmäkoosta. Se voidaan kompensoida lisäämällä moottoritehoa, jolloin silmäkoolla ei ole niin suurta merkitystä. Tiedän suuren joukon niksejä, olenhan niitä harvoja täällä salissa, joka on itse kalastanut. Viimeisten 20 vuoden aikana olemme saaneet laivaston, joka on niin kehittynyt, että sama määrä aluksia voi pyytää kolme kertaa niin paljon kalaa. Niinpä on selvää, että ongelmaa on tarkasteltava toisesta näkökulmasta.
Kannatan vahvasti kalakannan säilyttämistä. Mutta nämä kaksi asiaa, toisaalta toiminnan sopeuttaminen ja toisaalta rajoittaminen ja kannan säilyttäminen, eivät aina kulje käsikkäin. Siksi meidän on pakko sopeuttaa kapasiteettia ja siksi pienentää laivastoa. Mutta se on toteutettava solidaarisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Ei voi olla oikein, että ensin tyhjennetään oma kalastusalue, ja sen jälkeen naapurin alue. Meidän on toimittava yhtenevästi.
Yhteiskuntataloudellisesta näkökulmasta haluan varoittaa tuesta, mikä ei johda rakennemuutoksiin, ellemme halua samaa menettelyä kuin maatalousasioissa, missä me usein annamme sosiaaliapua pikemminkin kuin varsinaista maataloustukea. Olemme aiemmin tänään kuulleet puhuttavan hyvin suurista luopumispalkkioista ja poisheitetyistä kalamääristä, jotka viime vuonna olivat erittäin suuria. Tämä siis suojaa ja ylläpitää järjestystä, mikä ei ole suunnattu tulevaisuuteen.
Minä luotan ja tuen komissaaria hänen työssään ja liityn myös ruusun myöntäjiin, mistä on jo tullut sanonta.

Apolinário
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ehdin hädin tuskin käsitellä kahta aihetta: POP IV: tä ja Marokkoa. POP IV: n osalta sanoisin, että kalastusalan tapaisella kriisialalla kaikkia kalastuslaivaston vähentämiseen tähtääviä ehdotuksia voidaan pitää epäsuosittuina. Tunnustan kuitenkin, että kun otetaan huomioon kalavarojen heikentynyt tila, on luonnollista, että näiden aihealueiden aloitteet tehdään asettamalla taso mahdollisimman korkealle. Komissio on tehnyt juuri näin: se aloitti korkealta tasolta antaessaan POP IV: n perustana olevat ehdotukset. En puhu tässä yhteydessä käsiteltävien perusteiden tieteellisestä luotettavuudesta. Tunnustan vain, että mielestäni on hienoa, että tällainen tieteellinen perusta on olemassa. Siitä vaiheesta lähtien, kun kyseisiä ehdotuksia on käsitelty, on kuitenkin pyritty sovitteluratkaisuun ja tästä lähtien tulee olla kykyä löytää sovitteluratkaisu komission ja neuvoston välille, sillä muussa tapauksessa tulee korostumaan komission ja neuvoston välinen erimielisyys.
En voi hyväksyä sitä - sanoin tämän myös kalastusneuvostossa -, että jäsenvaltioistamme niitä, jotka olemme täyttäneet POP III: ssa määritellyt tavoitteet, tullaan nyt rankaisemaan kalastuslaivastojen leikkauksilla, kuten jäsenet Franca Estévez ja Miguel Arias Cañete ovat tuoneet esille tässä yhteydessä. Se liittyy myös asiaan, jota myös puolustin kalastusneuvostossa, eli siihen, että koska meillä on olemassa yhteisön tukikehys, kalatalouden ohjauksen rahoitusvälinettä koskeva asetus ja perusasetus, en näe mitään syytä sille, että komissio kiristää meitä tällä tavoin.
Lopuksi puhun Marokosta. Nykyisen muotoiset kalastussopimukset Marokon kanssa tulevat päättymään. Tulevaisuudessa perustetaan ilman muuta yhteisyrityksiä. Haluaisinkin kysyä - ja suuntaan tämän kysymyksen erityisesti rouva komissaarille - haluaako komissio todella, että jäsenvaltiot - erityisesti Espanja ja Portugali - ryhtyvät jo tässä vaiheessa valmistelemaan sen kanssa vuoden 1999 jälkeistä aikaa senkin uhalla, että näin vain siirrämme ongelman ratkaisua?

Bonino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, vaikka ylitin minulle aluksi annetun ajan, sain menetetyn ajan kiinni joulukuussa valmistellessamme neuvoston asioita. Käymämme keskustelu on tulosta neuvoston työstä ja teidän äänestämistänne asioista. Juuri käydyn keskustelun laajuuden ja syvällisyyden sekä puhujien lukumäärän vuoksi minun on ryhmiteltävä vastaukseni niiden aiheiden mukaisesti, joita monet teistä ottivat esille. Pyydän anteeksi, jos unohdan jonkun teistä, mutta olen yrittänyt tehdä mahdollisimman paljon muistiinpanoja.
Puhukaamme ensin ajankohtaisista asioista. Keskityn ennen kaikkea Marokkoon. Arvoisat parlamentin jäsenet, muistanette varmasti, että Marokon kanssa tehdyssä sopimuslausekkeessa määrättiin, että kahden rauhoituskuukauden lisäksi osapuolet voisivat sopia muistakin suojelutoimenpiteistä - tämä koskee siis pääjalkaisia. Marraskuusta lähtien Marokon viranomaiset ja kalastusalan edustajat ovat kuitenkin ilmaisseet meille kalavaroja koskevat huolensa.
Melko pitkien neuvottelujen jälkeen pääsimme yhteiseen sopimukseen siitä, että maalis- ja huhtikuu lisättäisiin pääjalkaisten rauhoituskuukausiin eivätkä mitkään tai minkään maan lipun alla purjehtivat alukset saa pyydystää niitä millään alueella. Kyseessä on siis koko lajin rauhoittaminen. Mielestäni tämä tulee melko selkeästi esille sekavaliokunnan päätöslauselmasta. Asenne ei siis ole syrjivä. Valvontaa tarvitaan tietenkin, mutta halusin korostaa teille sitä, että määräys laadittiin ja siitä päätettiin yhteisestä sopimuksesta. Voin vakuuttaa teille, että komissiolla ei ole tapana taipua painostuksen alla, ei varsinkaan silloin, kun laivoja pysäytetään laittomasti. Painostusta voidaan aina yrittää, on vain tiedettävä, alistuvatko muut siihen.
Sopimuksen uudistamisen osalta olen sitä mieltä, että itsenäiselle kolmannelle maalle ei voida määrätä mitä tahansa. Siinä on vielä työsarkaa. Olen sitä mieltä, että esimerkiksi toukokuussa Casablancassa pidettävä kalastuskumppanuutta koskeva kokous on edistysaskel komission pyrkiessä siihen, että suhteet Marokkoon, myös kaupalliset suhteet, muuttuisivat enemmän kumppanuussuhteen kaltaisiksi ja vähemmän jännittyneiksi, jotta molemminpuolisista poliittiseen leimautumiseen liittyvistä ongelmista huolimatta voitaisiin päästä rauhallisempaan tilanteeseen uudelleenneuvotteluja varten. Oletan, että poliitikkoina tiedätte, mitä poliittisella leimautumisella tarkoitetaan. En voi taata mitään, mutta tällaisia ovat komission noudattama linja ja sen toteuttamat toimet.
Siirryn nyt muihin painottamiinne aiheisiin ja palaan suurimpiin sallittuihin saaliisiin (TAC) ja kiintiöihin.
Olen kanssanne täysin samaa mieltä, Teverson. Komissio ehdotti yli kaksi vuotta sitten, että suurimmista sallituista saaliista ja kiintiöistä aloitettaisiin yleinen poliittinen keskustelu, jonka jälkeen tällaisista yöllisistä neuvotteluista voitaisiin siirtyä yksityiskohtaisempiin neuvotteluihin teknisen hallinnon tasolla, jotta asian käsittely ei jäisi pelkästään korkealle poliittiselle tasolle ja jotta kaikki selviytyisivät asiassa voittajina. Yöt olivat käytännössä yhtä lyhyitä kuin Napoleonilla. Mielestäni olisi hyvä, jos me kaikki pyrkisimme olemaan dramatisoimatta suurimpien sallittujen saaliiden ja kiintiöiden aihetta ja tekemättä siitä mediatapahtumaa. Se ei kuitenkaan ole tärkeintä tässä asiassa. Aihe on tiedotusvälineille erittäin kiinnostava ja sitä on käsitelty tiedotusvälineissä paljon. Neuvotteluja käydään koko yö, toisinaan käydään kauppaa kaloista, joita ei ole olemassa, ja lopussa kaikki ovat voittajia. Kaikki ovat voittaneet, mutta en tiedä mitä.
Puhuin aiemmin poliittisesta leimautumisesta. Kysymyksessä ei ole asia, jota tapahtuu ainoastaan kolmansissa maissa, sen voitte ymmärtää. Meitä voisi auttaa se, että voisimme yhdessä pyrkiä olemaan dramatisoimatta asiaa ja tekemättä siitä mediatapahtumaa sekä pyrkiä tekemään ymmärretyksi, että yhteisen kalastuspolitiikan todellinen merkitys on muualla.
Tältä pohjalta haluan sanoa pari sanaa tulevaisuudesta ja siitä tavasta, jolla aion osallistua yhteisestä kalastuspolitiikasta käytävään keskusteluun. Aion perustaa pääosastoon XIV task force -tyyppisen ryhmän, joka ei osallistu päivittäiseen kalastuspolitiikkaan, vaan keskittyy heti, siis jo vuodesta 1997 alkaen, ennakkoluulottomasti uuteen yleisluontoiseen pohdiskeluun, joka ohjaa meitä vuoteen 2002 asti. Mielestäni olisi sopivaa aloittaa asianomaisten parlamentin osastojen kuuleminen, jotta aikaa jäisi tarpeeksi. Tästä syystä olen sitä mieltä, että perustettavan task force -ryhmän on oltava pieni ja sen on keskityttävä pelkästään tähän tehtävään ilman, että sen tarvitsee huolehtia päivittäisestä hallinnosta.
Nicholson ei enää ole paikalla, mutta olen varma, että hän lukee istuntoselostukset myöhemmin. Haluan sanoa hänelle, että asia on ilmeinen. Komissio on yhdessä parlamentin ja puheenjohtaja Arias Cañeten kanssa järjestänyt paljon seminaareja ja parlamentin osastojen välisiä keskusteluja, joihin moni teistä on osallistunut. On selvää, että puhemies tai komissio eivät voi velvoittaa ketään osallistumaan, mutta mahdollisuuksia ja vaihtoehtoja on kuitenkin tarjolla. Toivon, että nämä lähes epäviralliset avoimen keskustelun tilaisuudet hyväksytään paremmin.
Palaan POP IV -ohjelmaan ainoastaan tarkentaakseni yhtä asiaa. Laivastotukien lakkauttamiseen ei liity mitään kiristystä eikä kaikkia kalastusalan tukia lakkauteta. Kyseessä on POP-ohjelmassa olevan puutteen automaattinen oikeudellinen seuraus. Mitään kiristystä ei siis esiinny. Toivon sitä vastoin, että se voisi auttaa niitä meistä, jotka pitävät POP-ohjelmaa tarpeellisena, kannustamaan niitä, jotka eivät halua päättää asiasta. Kuten sopimuksessa on selvästi esitetty, haluan lisäksi tarkentaa, että jos POP-ohjelmasta päästään sopimukseen huhtikuuhun mennessä, laivastotukia ilmeisesti jatketaan taannehtivasti.
Jos päätös saadaan aikaan, mitään ei ole menetetty, koska siihen on voitu päästä. Laivaston rakenneuudistustuki lakkautetaan kuitenkin automaattisesti, jos ei ole olemassa rakenneuudistuksia koskevaa suunnitelmaa.
POP-ohjelman yleisistä linjoista on puhuttu jo paljon enkä halua enää palata niihin. Crampton, en usko ehdotukseenne kolmansien maiden aluevesillä kalastavien avomerialusten jättämisestä suoraan POP IV - ohjelman ulkopuolelle. Teitte tämän ehdotuksen ehkä provosointimielessä, herättääksenne ajatuksia, mutta sallinette minun sanoa, että kalavarat eivät ole vaarassa pelkästään meidän aluevesillämme, vaan koko maailmassa, myös kolmansien maiden aluevesillä. On oltava varuillaan, muutoin voidaan joutua vaikeaan tilanteeseen. Painan ajatuksenne mieleen, mutta olen sitä mieltä, että se ei ole toteutettavissa lähitulevaisuudessa.
Baldarelli kysyi, missä vaiheessa POP III -ohjelma on. Mielestäni se on tärkeä ennakkokysymys. Joulukuun 31. päivänä päättyneen POP III -ohjelman arviointi tehdään jäsenvaltioista saatujen tietojen perusteella asetuksen mukaisesti huhtikuussa. Jos voisitte auttaa meitä siinä, että jäsenvaltiot välittävät tiedot meille nopeasti ja yhtenäisinä, se auttaisi meitä saamaan selkeämmän kuvan ohjelmasta.
Vastaan vielä jäsenille McCartney, McMahon ja McCartin, jotka ottivat esille lohiongelman. Toistan ensin, ettei pidä unohtaa, että tuottavimmat lohenkasvattajat saavat 5-6 prosentin tuotantovoittoja. On selvää, että hinnat laskevat, kun lohentuotantoa lisätään yhä enemmän ja kun tuotantovoitot ovat 5-6 prosenttia. Tämä tuo tullessaan tiettyjä ilmeisiä seurauksia. Asiaan liittyy vielä se, että joulunpyhien jälkeen lohen hinta on ollut uudelleen laskussa, mikä kylläkin oli ennakoitavissa. Lähiviikkoina näemme, mitä tapahtuu mutta tiedätte myös, että vähimmäishintojen määrääminen ei ole ollut kovin tehokas toimenpide. Se oli pikemminkin poliittinen toimenpide.
Haluaisin lopuksi kiinnittää huomionne siihen, että todellinen ratkaisu ongelmaan löytyy polkumyynnin tutkintavaliokunnan tuloksista. Toivon, että toimimme yhdessä löytääksemme kestäviä ratkaisuja asian kiireellisyydestä huolimatta.
Toivon ainakin suurinpiirtein vastanneeni kaikkiin minulle esitettyihin kysymyksiin. Jos unohdin vastata jollekin, annan hänelle kirjallisen vastauksen.
Kiitos arvoisa puhemies, kiitos arvoisat parlamentin jäsenet, kiitos Arias Cañete. Luulen, että jostain kollegastanne tulee nyt puheenjohtaja, mutta olen iloinen yhteistyöstämme ja olen iloinen yhteistyöstänne komission kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Bonino.
Keskustelu on päättynyt.

Euroopan unionin metsästrategia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Thomasin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0414/96) Euroopan unionin metsästrategiasta.

Thomas
Arvoisa puhemies, minulla on tänään suuri ilo esitellä maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatimani mietintö Euroopan unionin metsästrategiasta.
Haluaisin ensimmäiseksi kiinnittää huomiota tämän mietinnön menettelylliseen merkitykseen, sillä se merkitsee Euroopan parlamentille tärkeää historiallista askelta. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 138 artiklan b kohdassa parlamentille annetaan oikeus tehdä lainsäädäntöaloitteita. Vaikka tätä artiklaa on itse asiassa aiemminkin käytetty erityistoimiin, tämä on ensimmäinen kerta, jolloin sitä käytetään perustana kokonaista alaa koskevalle lainsäädännölle, jolla on tietysti huomattava merkitys kaikissa jäsenvaltioissa ja jolla on työllisyyteen, talousnäkymiin ja miljoonien unionin kansalaisten tulevaisuuteen vaikuttavia seuraamuksia. Olen ylpeä, että saan olla mukana ottamassa tämän askeleen, ja on mielenkiintoista kuulla komissaarilta, joka on täällä tänään, aikooko komissio vastata myönteisesti tähän parlamentin esittämään pyyntöön.
Metsätaloudella on Euroopan unionissa erittäin suuri merkitys, joskin sen merkitys tietysti vaihtelee jäsenvaltioittain. Kun olin hiljattain Suomessa, eräs metsänomistaja sanoi minulle, että Suomelle metsäteollisuus on yhtä tärkeä kuin autoteollisuus Saksalle.
Päätöslauselmassa, jonka puolesta maatalousvaliokunta äänesti yksimielisesti, esitetään seuraavat huomiot: siinä korostetaan metsätalouden merkitystä työllisyyden ja vaurauden lähteenä ja kiinnitetään huomiota siihen, että metsien taloudellisen hyötykäytön tulisi olla ensisijalla. On kuitenkin huomattava Euroopan metsien erilaisuus, niiden monikäyttöisyys sekä ekologisen, taloudellisen ja yhteiskunnallisen kestävyyden tarve. Tämä tarkoittaa sitä, että metsästrategian on perustuttava toissijaisuusperiaatteeseen. Meidän on pyrittävä kansallisten politiikkojen selkeään määrittelyyn asettamalla kansallisen ja kansainvälisen tason tavoitteita ja luomalla yhteys metsästrategian ja muiden politiikkojen, kuten ympäristö- ja maaseutupolitiikan, välille. Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden täytyy ilman muuta noudattaa Rion julistuksen ja Helsingin sopimuksen yhteydessä hyväksyttyjä päätöslauselmia.
Päätöslauselmassa keskitytään kolmeen eri piirteeseen: metsien suojeluun, käyttöön ja kehittämiseen sekä niiden lisäämiseen. Suojelun osalta haluaisin korostaa yhtä tärkeää seikkaa: metsäpaloilta suojelua. Joka vuosi noin puoli miljoonaa hehtaaria metsää tuhoutuu tulipaloissa. Tämä on voimavarojen suurta haaskausta, johon pitäisi puuttua koordinoidulla ohjelmalla jäsenvaltioiden, alueiden sekä metsänomistajien tasolla sekä Euroopan unionin toiminnalla. Meidän on kannustettava ei vain metsien talouskäyttöä vaan myös niiden käyttöä ympäristö- ja virkistystarkoituksiin. Nämä eivät ole toisiaan poissulkevia näkökohtia. Ei ole mitään syytä, miksi puutavaran käyttöä ei pitäisi kannustaa, varsinkin johdonmukaisen laatupolitiikan välityksellä, mutta samaan aikaan metsistä pitäisi tulla yhä arvokkaampi voimavara kansalaistemme virkistäytymiskeinona sekä niiden ympäristöarvon takia.
Meidän on myös laajennettava ja lisättävä metsävaroja biodiversiteettiä ja perinteistä maisemaa kunnioittaen sekä eroosion ja aavikoitumisen estämistä tukien. Joissain unionin osissa on järkevää edistää maa- ja metsätalousjärjestelmien kestävää hoitoa. Meidän on myös ryhdyttävä erityistoimiin Euroopan metsävarojen inventoinnin parantamiseksi, metsän ekosysteemeihin kohdistuvan tutkimuksen kannustamiseksi, valistuksen ja ammattikoulutuksen kehittämiseksi sekä metsien taloudellisten ja yhteiskunnallisten etujen kehittämisen edistämiseksi.
Valiokunta tekee myös ehdotuksia pysyvän metsätalouskomitean tehtävien laajentamisesta niin, että siitä tulee pääinstrumentti metsäasioiden koordinoinnissa ja kansainvälisten metsäasioiden tehokkaammassa koordinoinnissa tarkoituksena ottaa ne paremmin huomioon unionin yleisessä kauppapolitiikassa.
Komission tulisi laatia tehokas toimintaohjelma puutavaran tuontiin liittyvän ekologisen ja sosiaalisen polkumyynnin vastustamiseksi. Komission ja jäsenvaltioiden olisi jatkossakin työskenneltävä aktiivisesti kansainvälisen yleissopimuksen laatimiseksi metsien suojelusta ja kestävästä hoidosta.
Yksi vaikea kysymys on se, miten päästä sopimukseen kansainvälisestä metsien kestävää hoitoa koskevasta sertifiointijärjestelmästä. Sertifioinnin tulisi saavuttaa tavoite, joka liittyy metsien taloudellisesti, yhteiskunnallisesti ja ekologisesti kestävän käytön vahvistamiseen.
Toivon, että olen maininnut valiokunnan ehdotusten pääpiirteet. Valiokunta kannatti tätä mietintöä äänestyksessä yksimielisesti, ja toivon, että se saa laajaa tukea parlamentissa, jotta äänemme varmasti kaikuu selkeänä komissiossa. Haluaisin kuulla, aikooko komissaari tehdä ehdotettujen suuntaviivojen mukaisen ehdotuksen.
Käsiteltäväksi jätettyjen tarkistusten osalta muistuttaisin jäseniä siitä, että ensisijainen tavoitteeni on huolehtia siitä, että maatalousvaliokunnassa saavutettu laaja konsensus säilyy. En ole valmis hyväksymään tarkistuksia, jotka horjuttavat tätä tasapainoa. Hyväksyn kuitenkin joitain jäsenien ajatuksia, jotka ovat hyödyllisiä lisäyksiä, korostan - hyödyllisiä lisäyksiä mietintöön.

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan esittää vilpittömät onnitteluni esittelijälle, David Thomasille, joka on varmasti työskennellyt pitkään ja uutterasti laatiessaan tätä tärkeää mietintöä, joka esittelee meille parlamentin kannan alasta, jolla on tulevaisuudessa elintärkeä merkitys Euroopan unionille. Kun turvaudumme parlamentin lakialoitteeseen, sen on tapahduttava hyvin tärkeissä ja merkittävissä tapauksissa, eikä ole epäilystäkään siitä, etteikö tänään käsittelemämme aihe olisi yksi niistä.
Me pyydämme komissiota esittämään perustamissopimuksen artiklojen mukaisesti kahden vuoden sisällä lakiesityksen Euroopan metsästrategiaksi, jossa huomioidaan Euroopan metsien ympäristöllinen ja ekologinen merkitys luonnon monimuotoisuuden näkökulmasta sekä niiden merkitys eroosion ja aavikoitumisen estäjinä ja Euroopan tämän hetken tärkeimpänä uusiutuvana luonnonvarana. Puhumme samalla myös metsien taloudellisesta, metsäalaan liittyvästä ja kaupallisesta käytöstä ottaen huomioon niiden monimuotoisuuden, monikäyttöisyyden ja niiden tarjoamat monipuoliset kokemukset, joita on tuotu esille varsinkin unionin laajentumisen jälkeen.
Mietintö muodostuu mielestäni kolmen ratkaisevan tekijän ympärille: metsien suojelu, metsien käyttö ja niiden kehittäminen sekä metsävarojen lisääminen. Olen vakuuttunut siitä, että nämä kaikki kolme tekijää voidaan ottaa täysipainoisesti mukaan uuteen maaseudun kehittämispolitiikkaan, joka on komission järjestämän Corkin kokouksen jälkeen herättänyt laajaa keskustelua koko yhteisestä maatalouspolitiikasta. Joku on kuvannut komissaari Fischlerin Corkin kokouksessa esittämiä komission teesejä pelkäksi runoiluksi ja tulevaisuuden utopiaksi. Minä olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että kun vain ajattelemme sellaista aihetta kuin metsä, niin huomaamme, että kyseessä ei ole utopia, vaan kyse on todellisuudesta, joka pitää sisällään erittäin laajoja kehitysmahdollisuuksia.
Ilmeisesti Euroopan parlamenttikin voisi mennä vielä pidemmälle: maatalousvaliokunnan kokouksessa joku ehdotti, että voisimme puhua aidosta ja todellisesta metsäalan yhteisestä politiikasta. Minusta ei ole tällä hetkellä realistista ajatella yhteistä metsäpolitiikkaa, joka olisi samalla tavoin varustettu kuin esimerkiksi YMP. Sen sijaan olisi pohdittava strategiaa, jossa korostetaan toissijaisuutta, ei sellaista toissijaisuutta, joka merkitsee tekemättä jättämistä, vaan sellaista, joka tarjoaa mahdollisuuden tehdä asioita järkevämmällä ja harkitummalla tavalla.
Näin ollen keskeinen asia ei ole menojen lisääminen vaan jo olemassa olevien voimavarojen ja kansallisella ja Euroopan tasolla toteutettavien toimien - joita on onneksi paljon - parempi yhteensovittaminen Euroopan unionin metsäperinnön arvon lisäämiseksi.

Schierhuber
Herra puhemies, arvoisat naiset ja herrat, uskon, että on oikein sanoa, että käsiteltävänä oleva mietintö yhteisestä metsästrategiasta oli vaikeiden synnytystuskien tulos. Miksi näin? Sallikaa minun yrittää antaa sille positiivinen selitys. Metsäala merkitsee monille maille suorastaan elintärkeää taloudellista sekä kulttuurista perustaa. Lisäksi metsäala on epäilemättä tulevaisuuden ala. Metsä ja metsäiset maat muodostavat Euroopan unionin maa-alueesta 41, 5 prosenttia, joka jakautuu yli 10 miljoonalle omistajalle, ja 2, 8 miljoonaa ihmistä on joko suoraan tai epäsuorasti riippuvaisia metsätaloudesta. Siksi on helposti selitettävissä, miksi juuri metsäkeskustelu on herättänyt paljon tunteenpurkauksia. Tulos on kuitenkin näkyvissä todellisena. Siksi haluaisin kiittää sydämellisesti tämän hyväksyttävän kompromissin syntymiseen vaikuttaneita osapuolia. Mielestäni tämä tulee ilmi myös maatalousvaliokunnan yksimielisestä päätöksestä.
Sallikaa minun korostaa vielä yhtä positiivista näkökohtaa. Parlamentti on toiminut tässä tapauksessa omaaloitteisesti. Vain tämäntapaisilla aloitteilla voidaan mielestäni myös tulevaisuudessa vahvistaa Euroopan parlamentin roolia keskustelun alkuvaiheissa. Juuri tämän parlamentin jäseninä meidän pitäisi olla tästä hyvin kiinnostuneita.
Muutamat kohdat käsiteltävänä olevassa mietinnössä ovat mielestäni keskeisiä ja erityisesti itävaltalaisesta näkökulmasta, joka tietysti on hyvin samanlainen kuin minun näkökantani. Itävallan metsäpinta-ala on 3, 87 miljoonaa hehtaaria, josta 86 prosenttia hoidettua. Noin 250 00 henkeä on joko suoraan tai epäsuoraan metsätaloudesta riippuvaisia tai työskentelevät metsätaloudessa.
Metsän päätehtäväksi määritellään sen taloudellinen hyödyntäminen sekä sen ympäristö- ja vapaa-ajan arvo. Minusta on hyvin tärkeää olla tarkastelematta näitä tehtäviä toisistaan erillään. On harhaa pitää taloudellista hyödyntämistä ja luonnon riistämistä samana asiana. Vain tavoitteellisella ja ennen kaikkea kestävällä metsänhoidolla voidaan varmistaa metsän ekologinen tasapaino pitkäksi aikaa. Metsän ekologisen tasapainon turvaamiseksi tarvitaan myös vastuuntuntoista metsästystä.
Metsänhoidolla on suurin merkitys vuoristoseuduille, joilla tunnetusti ei muu maataloudellinen hyödyntäminen ole helppoa.
Puusta on tullut keskeinen elementti rakennusaineena, materiaalina sekä energialähteenä. Biomassan käytön toivottavasti lisääntyessä kasvaa varmasti puun tarve myös energia-alalla. Puun moninaisia muita käyttömahdollisuuksia minun ei varmaankaan tarvitse tässä mainita. Yksi on kuitenkin selvää: uusiutuva raakaaine puu on tuote, johon kannattaa kiinnittää todella paremmin huomiota.
Heti herää tietysti kysymys metsävarojen laajentamisesta. Silloin on kuitenkin määriteltävä selvästi, milloin metsän istutukset ovat järkeviä tai tarpeen ja milloin se on vain viimeinen keino hyödyntää maaseutualueita. On itsestään selvää, että metsää istutetaan siellä, missä on ehkäistävä eroosiota tai perustettava suojaavia metsiä. Siellä, missä muutetaan luonnollista maisemaa, tulisi kuitenkin toimia varovaisesti.
Päähuomiota tulee edelleenkin kiinnittää ei metsänistutukseen, vaan metsien hoitoon. EU: n laajuisesti, kuten tiedetään, kaikissa jäsenvaltioissa Kreikkaa lukuun ottamatta, metsien kasvu on suurempi kuin hakkuut. Mielestäni mietinnössä otetaan myös metsäpalot, tuholaisten torjuminen ja metsän biologiset voimavarat sopivasti huomioon.
Arvoisat kollegat, toivon että te äänestätte tämän EU: n yhteisen metsästrategian kompromissin puolesta.

Santini
Arvoisa puhemies, Euroopan metsissä ei ollut helppo liikkua ilman eksymisen riskiä. Ensimmäiseksi annettakoon siis tunnustusta esittelijälle siitä, että hän tarkistusten viidakon kautta kompromissiratkaisuun johtaneen väsyttävän työn jälkeen onnistui pääsemään metsästä pois ja esittämään joitakin perusehdotuksia, joiden pohjalta voidaan rakentaa tulevaisuutta.
Kyseessä oli vaikea mietintö, koska aiheeseen liittyy niin monia puolia kuten esimerkiksi se, että Euroopan metsät ovat niin erilaisia: Suomen koivuista Portugalin eukalyptuksiin ja Kanarian palmuihin. On siis olemassa yleisiä periaatteita, jotka on otettava huomioon, kuten esimerkiksi metsien hoitoa koskevan A kohdan ensimmäisessä alakohdassa sovelletaan toissijaisuusperiaatetta myös ruohonjuuritasolla ja asetetaan viime kädessä metsänomistaja henkilökohtaiseen vastuuseen hänen oman metsäperintönsä hoidosta ja käytöstä. Saman kohdan toisessa alakohdassa on sen sijaan ristiriitaista se, että siinä esitetään taloudellisen hyödyntämisen yleiset periaatteet, joita olisi kuitenkin eriytettävä.
Metsien käyttö Keski- ja Pohjois-Euroopassa ei voi olla samanlaista kuin alppimetsien käyttö tai Välimeren alueen metsikköjen käyttö, jossa ihminen hyödyntää metsiä puunkäytön ohella myös matkailuun ja virkistykseen, joista aiheutuu monenlaisia ongelmia alkaen maaperän hydrogeologisesta hoidosta.
Vahvistettavia periaatteita ovat metsänomistajan omistusoikeus metsiin, mutta myös yhteisön oikeus puuttua siihen tapauksissa, joissa havaitaan voimavarojen puutteesta tai kulttuurisen mielenkiinnon vähäisyydestä johtuvan puutteellisen metsänhoidon aiheuttamia vaurioita.
Kaikkia metsänomistajien toiminnan yhteensovittamiseen ja heidän yhdistymiseensä liittyviä toimintamuotoja on myöskin tuettava metsävarojen lisäämistä koskevan 12 kohdan mukaisesti: Euroopan metsänomistajien tietojen ja kokemusten vaihtoa on edistettävä, kuten myös eri tyyppistä koulutusta ja neuvontapalveluita metsänhoitajille ja metsäalalla työskenteleville henkilöille ja ennen kaikkea maanviljelijöille, jotka elävät suorassa kosketuksessa metsien todellisuuden kanssa ja joista olisi tultava metsien epäsuoria valvojia ja suojelijoita.
Tähän suuntaan voidaan kehittää pysyvän metsäkomitean perusroolia, johon meidän on voitava uskoa täydellisesti ja josta on tehtävä todellinen task force , joka on dynaaminen ja hyvin toimintakykyinen.
Näin ollen on suhtauduttava rohkeudella mietinnön viimeiseen kappaleeseen, jossa käsitellään rahoitusta. Toimintamenetelmistä on tehtävä vakavamielinen tutkimus, jonka lähtökohdaksi on otettava selkeä lista tärkeimmistä tavoitteista: ensimmäiseksi metsäperinnön ja sen geneettisten voimavarojen suojelu, toiseksi kokonaisvaltainen selvitys Euroopan metsistä, käyttöperusteiden erittely, selkeät säännöt, tekninen arviointi, puolustautuminen uhkia vastaan. Moraali: metsästä ei saa tulla puuteollisuuden " telakka-aluetta" eikä täysin ihmiseltä kiellettyä luonnonpuistoa. Ihmisestä on samanaikaisesti tultava metsän elämän edistäjä ja hyödyntäjä ja ennen kaikkea ihmisen on otettava metsän elämä omalle vastuulleen.

Puhemies
Ilmoitan jäsenille, että keskustelu keskeytetään nyt ja sitä jatketaan klo 15.00.
Siirrymme äänestykseen.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Arvoisat läsnäolijat, ennen kuin siirrymme äänestykseen, haluan ilmaista Euroopan parlamentin tyytyväisyyden sen johdosta, että Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu ja Palestiinan itsehallintoviranomaisen johtaja Jasser Arafat allekirjoittivat Hebronin sopimuksen.
Israelin hallituksen ja Palestiinan neuvoston välillä solmittu sopimus on tärkeä askel kohti rauhaa, ja antaa meille toivoa Oslossa sovitun rauhanprosessin käynnistämisestä uudelleen, mitä Euroopan parlamentti on korostanut monissa yhteyksissä. Voimme mielestäni onnitella itseämme, koska ainakin tietotoimistojen välittämien uutisten mukaan Euroopan unioni on nimittämänsä sovittelijan välityksellä saanut neuvotteluyhteistyöllä aikaiseksi hyviä tuloksia. Uskon tulkinneeni näillä sanoilla kaikkien läsnäolijoiden tunteet.
(Suosionosoituksia)
Äänestys
Hänsch
Herra puhemies, ryhmäni pitää tätä maanantaista alkaen keskusteluun käytettävissämme ollutta aikaa liian lyhyenä. Siksi me pidättäydymme äänestämästä, mutta se ei tarkoita sitä, että me emme hyväksy tätä päätöslauselmaa ja sen sisältöä perusperiaatteineen ja tavoitteineen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Hänsch. Sallinette minun todeta, että sopivampi asiayhteys olisi ollut äänestyksen jälkeen annettava äänestysselitys kuin työjärjestystä koskeva ehdotus, kuten itse tiedätte.

(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Jackson
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro. Olen pahoillani, jos olen ilonpilaaja, mutta mahtaisittekohan ratkaista erään asian. Hänschin oikealla puolella istuu nainen, joka ei tietääkseni ole Euroopan parlamentin jäsen, mutta hän on läsnä täällä äänestyksemme aikana. Onko päätöksenne se, että vain Euroopan parlamentin jäsenet voivat olla läsnä äänestyksen aikana? Jos näin ei ole, tämähän saattaisi olla keino täyttää Kansakuntien Eurooppa -ryhmän penkit - tai ehkäpä sosialistit tarvitsisivat lisäapua - mutta minun mielestäni naisen ei pitäisi saada olla läsnä.
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies
Jackson, parlamentissamme on käytäntönä, että äänestysten yhteydessä ne ryhmien virkailijat, joille on annettu tehtäväksi seurata vastaavaa mietintöä ja joita voi siis olla korkeintaan yksi, voivat istua sen henkilön vieressä, jota ryhmän päätös koskee.
Katson näin ollen, että sen sijaan, että muuttaisimme työjärjestystä - joka ei sano asiasta mitään - tätä käytäntöä on jatkettava, koska se helpottaa äänestysten toimittamista kaikkien eduksi. Muut henkilöt eivät toki saa istua kyseisellä paikalla.

Berthu
Arvoisa puhemies, Dublinin huippukokouksen sanotaan merkinneen suurta voittoa sovittaessa yhtenäisvaluuttaan sitovan vakaussopimuksen tärkeimmistä tekijöistä. Lähemmässä tarkastelussa tämä voitto näyttäisi kuitenkin kaksijakoiselta.
Luetaanpa Eurooppa-neuvoston tiedonantoa. Ilmaistuaan tyytyväisyytensä sopimuksesta se siirtää sovellettavat tekstit Ecofin-neuvostolle, ei kuitenkaan allekirjoitettavaksi, vaan huolellista tarkastelua varten, kuten neuvoston tekstissä sanotaan. Tämä merkitsee sitä, että Eurooppa-neuvostolla on vakavia epäilyksiä joistakin kohdista. Eurooppa-neuvosto pyytää lisäksi talousministereitä valmistelemaan kesäkuussa 1997 Amsterdamissa pidettävää Eurooppa-neuvoston kokousta varten päätöslauselmaluonnoksen, joka merkitsee sitä, että jäsenvaltioiden, komission ja neuvoston on noudatettava tiukasti vakaussopimusta.
Tiedonantoa tutkittaessa voidaan huomata, että suurten julistusten takana ei todellisuudessa ole minkäänlaista yleistä tai muutakaan sitoumusta. Tähän on kaksi syytä. Ensinnäkin, vakaussopimuksesta ei nimenomaisesti ole määrätty Maastrichtin sopimuksessa. Lakimiehillä on suuria vaikeuksia sovittaa näin kunnianhimoinen hanke olemassa oleviin niukkoihin säännöksiin. Jos he eivät onnistu tässä, kuten uskoakseni tapahtuu, kansakuntia on pyydettävä muuttamaan Maastrichtin sopimusta, ja ainakin Saksassa ja Ranskassa on mahdollisesti muutettava myös perustuslakia.
Vakaussopimukseen liittyvästä kahdesta vastakkaisesta mahdollisuudesta ei muuten vielä ole päätetty. Onko vakaussopimus pelkästään toisiaan melko lähellä olevien maiden yhtenäisvaluutan moitteetonta toimivuutta koskeva sopimus vai onko sen tavoitteena sellaisten hyvin erilaisten maiden pakollinen lähentäminen, jotka eivät keskenään muodosta ihanteellista valuutta-aluetta? Onko siis toisin sanoen kahtia jakautunut Eurooppa parempi kuin lähentymään pakotettu ja byrokraattinen Eurooppa? Tällaisen ongelman yhtenäisvaluutta meille tällä hetkellä aiheuttaa.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Me emme voi äänestää päätöslauselmaehdotuksen puolesta, sillä se on monella tavalla vastoin meidän ja ennen kaikkea äänestäjiemme käsitystä EU: n tulevasta rakenteesta. Me emme usko, että EMU: n toteutuminen edistää kasvua tai lisää työllisyyttä. Emme myöskään pidä toivottavana EU: n lisääntyvää toimivaltaa ulko- ja turvallisuuspoliittisissa kysymyksissä. Me olemme sitä mieltä, että jokaisella EU: n jäsenmaalla tulee olla vapaa ja riippumaton äänensä kansainvälisessä yhteistyössä.
EU: n tärkein tehtävä on nyt selviytyä laajentumisesta itään. Maatalous- ja aluepolitiikan ongelmat EU: ssa on kuitenkin pikaisesti ratkaistava, jotta uusille jäsenvaltioille voidaan tehdä tilaa.

Caudron
Puheenjohtajamaa Irlannista, sen työn laadusta, Dublinin huippukokouksesta ja sen euron kannalta myönteisistä, mutta toimielinten kannalta vähäisemmistä tuloksista on puhuttu ja kirjoitettu jo paljon. Työttömyydestä ei kuitenkaan ole puhuttu.
En palaa enää aiheen yksityiskohtiin, mutta haluan kuitenkin onnitella Irlannin hallitusta ja toivottaa rohkeutta puheenjohtajamaana aloittavalle Alankomaille.
Otan nyt vuorostani esille historian kummallisuudet, jotka ensin sitoivat Alankomaat tiukasti Maastrichtin sopimukseen ja nyt asettavat sen vastuulle sopimukseen liittyvien raha- ja institutionaalisten asioiden osalta perusluonteisen vaiheen. Tänään haluan kuitenkin onnitella pieniä maita niiden eurooppalaisen yhteistyön osana toteuttaman työn laadusta.
Henkilökohtaisesti kannatan institutionaalista uudistusta, joka koskisi myös kuuden kuukauden välein vaihtuvaa puheenjohtajuutta. Kuusi kuukautta ei ole riittävä aika hallinnollisen vastuun ottamiseen (mitä sanottaisiin nykyisin maasta, jonka hallitus vaihtuisi puolen vuoden välein?). Tällä en kuitenkaan tarkoita, että uudet, pidemmät puheenjohtajuudet olisi välttämättä annettava suurille maille.
Kokemukset viime vuosien puheenjohtajamaista - joista haluan vielä kerran onnitella Irlantia - saadut kokemukset osoittavat, että pienet maat ovat vakavissaan sitoutuneet Euroopan rakentamiseen, kun niitä verrataan suurempin maihin, jotka, vaikka eivät pitäisikään itseään enää suurvaltoina, usein kuvittelevat silti vielä olevansa maailman keskipiste. Poikkeuksia tietenkin on, mutta ranskalaisena tiedän, mistä puhun.

Kreissl-Dörfler
Meillä on esitettyyn päätöslauselmaan ja erityisesti sen WTO-konferenssia koskeviin kappaleisiin melkoisesti huomautettavaa.
Singaporen WTO-konferenssi ei ollut " valtava menestys" , kuten komissio virallisissa lausunnoissaan jatkuvasti väittää. Vakuuttaakseen muut väittämästään, että se oli " huge international success" (kuten Sir Leon Brittan päätöslehdistötiedotteessaan 13.12.1996 sanoo) komissio korostaa yhä uudelleen tietotekniikan alalla tehtyä sopimusta (OTA), neuvottelujen edistymistä televiestinnän alalla ja yhteisymmärrystä Quad-ryhmän osassa väkevien alkoholijuomien ja muiden alkoholijuomien tullihelpotuksissa. Siitä huolimatta, että jälkimmäisellä on vain välillisesti tekemistä WTO-konferenssin kanssa ja huolimatta viskin, rommin, konjakin tai ginin hinnanlaskun pikemminkin epäilyttävistä vaikutuksista kansanterveyteen, ihmettelen, tuovatko tietotekniikan ja televiestinnän alojen neuvotteluissa saavutetut edistymiset todella etua Euroopan kansalaisille, Euroopan kuluttajille. Se, että tietokonevarusteiden ja vastaavien hinnat laskisivat vielä merkittävästi, on kuitenkin enemmän kuin epävarmaa.
Parlamentin kaupan ja ympäristön alan esittelijänä minun on kuitenkin valitettavasti todettava, että Singaporen konferenssi oli selkeä epäonnistuminen. Parlamentin ennen WTO-konferenssia antamat päätöslauselmat jätettiin kokonaan huomiotta eikä esittämiämme vaatimuksia juurikaan löydy päätösjulkilausumasta. Singaporessa ei edistytty lainkaan ympäristöasioissa! Kuten kollegani Carlos Pimenta, olen sitä mieltä, että voidaan puhua konferenssin haaksirikkoutumisesta ja kaupan ja ympäristön WTO-komitean (CTE) täydellisestä epäonnistumisesta. CTE on osoittautunut kyvyttömäksi pääsemään mihinkään konkreettisiin tuloksiin kaksivuotisen toimintansa aikana. Huolimatta tästä kyvyttömyydestä ankkuroida ympäristönsuojelu maailmankauppaan, vai pitäisikö sanoa peräti: nimenomaan sen vuoksi, CTE: n toimikautta jatkettiin vielä kahdella vuodella.
Sosiaalistandardien alalla Singaporen konferenssi oli myös epäonnistunut. Myöskään sen suhteen ei saatu aikaan konkreettisia institutionaalisia edistysaskelia. Sir Leonia ei juurikaan tunneta ammattiyhdistysasioiden ystävänä, mutta tässä asiassa ongelmana oli ensisijaisesti neuvosto. Nimenomaan Ison-Britannian ja Saksan hallitukset jarruttivat asiaa häpeällisesti jo ennen konferenssia, ja kun kuunteli Saksan talousministeri Rexrodtin lausuntoja Singaporessa, tiesi, että niin kauan kuin tällaisia ihmisiä on kansallisissa hallituksissa ei maailmankaupassa vähinkään edistyminen sosiaaliasioissa ole mahdollista. Häpeällistä on, että EU ei protestoinut voimakkaasti, kun muutamat maat peruivat ILO: n pääjohtaja Michel Hansennen puheenvuoron WTO-konferenssissa.
Singaporen konferenssi osoittautui epäonnistuneeksi myös avoimuuden ja valtiosta riippumattomien järjestöjen osallistumisen suhteen. Mielenosoitukset oli kielletty Singaporessa WTO-konferenssin aikana. Hallituksista riippumattomilla järjestöillä ei ollut virallisia kanavia esittää asioitaan ja asiantuntijalausuntojaan neuvotteluvaltuuskunnille. Tärkeitä tapaamisia järjestettiin vain pienissä piireissä ja joidenkin kolmannen maailman valtioiden ministerien pääsy kokoussaleihin jopa evättiin. Valtiosta riippumattomat järjestöt protestoivat Singaporessa voimakkaasti niiden työn tällaista estämistä vastaan ja antoivat Sir Leonille protestipäätöslauselman. Kun nyt kuulee hänen puhuvan, voi olla varma siitä, ettei hän ole sitä koskaan lukenut.
Lindqvist (ELDR), Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling (V), Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk (I-EDN), kirjallisesti. (SV) Päinvastoin kuin parlamentin enemmistö olemme sitä mieltä, että Irlannin puheenjohtajuuden puiteluonnos sopimusmuutokseksi on täysin väärän suuntainen.
Huolimatta siitä, että tärkeitä institutionaalisia kysymyksiä - esimerkiksi enemmistöpäätösten kattavuus, joustavuussäännökset, neuvoston äänivaltaosuuksien muutokset, komission rooli ja koostumus - ei ole vielä yksityiskohtaisesti selvitetty, ovat Irlannin puheenjohtajuuden pyrkimykset selviä. Tavoitellaan enemmän ylikansallista päätöksentekoa ja vahvistusta EU: n federaalisesti toimiville elimille jäsenvaltioiden kustannuksella. Tämä johtaa huomattavaan demokratian vähenemiseen. Lähitulevaisuudessa ensi sijassa vain kansallinen taso voi taata sellaisen demokraattisen legitimiteetin, jonka kansalaiset hyväksyvät.
Luonnoksen tiukat sanamuodot ylikansalliseen suuntaan niin ulko- ja turvallisuuspolitiikassa kuin myös ehdotukset siirtää tärkeitä osia sisäpoliittisesta ja oikeudellisesta yhteistyöstä ensimmäiseen pilariin johtavat myös vikaan. Tämä heikentää ja joissakin tapauksissa kumoaa jäsenmaiden parlamenttien välistä yhteistyötä.
Pohjoismaisina unionin vastustajina voimme myös todeta, että Pohjoismaiden niin sanotut omantunnonkysymykset avoimuudesta ja ympäristöstä ovat tähän saakka saaneet osakseen niukasti menestystä. Olemme myös pettyneitä hallitusten väliselle konferenssille leimalliseen latteuteen, kun ei ole uskallettu kytkeä työllisyyskysymyksiä EMUprojektin työttömyyttä lisääviin vaikutuksiin. Päätöslauselman näköjään pureva kritiikki hallitusten välistä konferenssia kohtaan ilmentää lähinnä Euroopan parlamentin epätoivoista tarvetta omia itselleen yhä enemmän valtaa oman etunsa vuoksi ja vahvistaa vaatimusta rakentaa keskitetty suurvalta Eurooppaan.
Meillä on siis ollut monta hyvää syytä hylätä päätöslauselma.

van der Waal
Irlannin puheenjohtajakauden eräs tärkeä tapahtuma oli Maailman kauppajärjestön ensimmäinen ministerikokous joulukuussa Singaporessa. Vaikka odotukset ennen konferenssin alkua eivät olleet suuret, tulosta voidaan pitää yllätyksellisenä. On suuri saavutus, että 128 maata saatiin julkilausuman taakse. Singaporen tärkein savutus on ehkä WTO: n aseman vahvistaminen. Vakaa ja tehokas monenkeskinen kauppasopimus on erittäin tärkeä kauppakonfliktien ratkaisemiseksi ja kansainvälisen kaupan liittämiseksi osaksi sosiaalisia ja ekologisia säädöksiä.
Vaikka Singaporessa ei saavutettu suurta menestystä kaupan vapauttamisen suhteen, on selvää, että vapaan kansainvälisen kaupan edut tulevat laajentumaan tulevien vuosikymmenien kuluessa. Sopimus, joka saavutettiin tietoteknologian tuotteiden tullien poistamisesta vuonna 2000, on tärkeä askel. Tietokoneiden, teletoiminnan ja elektroniikan alojen kauppa on yksi nopeimmin kasvavista alueista maailmanmarkkinoilla. Valtion julkisten hankintojen ja palvelujen suhteen käytävän kaupan alueilla ei saavutettu näin kunnianhimoisia tuloksia ja vapautuminen näillä aloilla tulee edistymään hitaammin.
On epävarmaa, koituuko Singaporen konferenssin tuloksista etuja kehitysmaille. Onneksi vältyttiin rikkaiden ja köyhien maiden väliseltä yhteentörmäykseltä, kun tehtiin päätös, että ILO on ainoa järjestö, jonka puitteissa voidaan käsitellä kysymystä sosiaalisista normeista ja että kauppaan liittyvät toimenpiteet eivät ole oikea väline näiden normien muuttamiseksi. Mitä kaikkein köyhimpiin maihin tulee, olisimme toivoneet, että Alankomaiden esitys tariffien poistamisesta näiltä mailta olisi hyväksytty. Ajatus toimintasuunnitelman laatimisesta vähiten kehittyneitä maita varten, johon suunnitelmaan kyseinen toimenpide tultaisiin sisällyttämään, ei valitettavasti velvoita mihinkään. Ei etenkään siksi, että maat osallistuvat ehdotuksen toteuttamiseen vapaaehtoiselta pohjalta.
On valitettavaa, että Singaporessa ei puhuttu juuri lainkaan kaupasta ja ympäristöstä eikä päätöslauselmaan sisälly selviä sopimuksia näiden alueiden suhteesta. Ympäristön suojelua koskevat säännöt on hyväksyttävä yksimielisesti Maailman kauppajärjestössä. Järjestön kauppaa ja ympäristöä käsittelevän komission on laadittava pikaisesti asiaa koskevat selkeät suositukset. Muuten voi käydä niin, että ympäristöpolitiikan käsittely järjestössä siirretään pitkälle tulevaisuuteen.
Tiivistettynä: on myönteistä, että Singaporen konferenssi vahvisti WTO: n asemaa. Ympäristön, sosiaalisten normien ja kehityspolitiikan vapauttamisen suhteen on vielä paljon tehtävää Maailman kauppajärjestön puitteissa. Olimmekin samaa mieltä Singaporen konferenssin tuloksia käsittelevien yhteisen päätöslauselmaluonnoksen kohtien kanssa.

Wolf
Haluaisin siteerata tälle parlamentille Paul Billingsia, " Irish National Organization of the Unemployedin" puheenjohtajaa. Hän totesi joulukuussa " European Network of the Unemployedin" Ennisissä pidetyssä kokouksessa seuraavaa:
" Euroopan työttömät vastustivat Maastrichtin sopimusta, koska siinä ei sitouduttu mitenkään puuttumaan työttömien asemaan. Maastrichtin jälkeen työttömyys on ollut suurta kaikkialla EU: ssa. Olemme saaneet nähdä, kuinka rikkaiden ja köyhien välinen kuilu on laajentunut valtavasti. Ja nyt hyvinvointi- ja sosiaalibudjetteja leikataan, koska hallitukset pyrkivät täyttämään rahaliiton lähentymiskriteerit. Euroopan työttömät eivät ole enää valmiita tulemaan uhratuiksi " unionin edistyksen" nimissä. Vaadimme, että täystyöllisyydestä tehdään uuden perustamissopimuksen keskeinen tavoite. Irlannin hallituksella on unionin puheenjohtajakaudella ensisijainen asema sen varmistamisessa, että tämän vaatimuksen pohjalta ryhdytään toimiin.
Ilman tällaista sitoumusta Euroopan työttömyysaste tulee jatkossakin olemaan liian korkea, mikä johtaa rikollisuuteen, huumeiden käyttöön, terveyden huononemiseen, rasismiin ja yhteiskunnalliseen epäjärjestykseen liittyvien ongelmien lisääntymiseen. Me tiedämme, että mailla, joiden työttömyysaste on matala, on kaksi yhteistä asiaa: laaja sitoumus täystyöllisyyteen ja toimielimet, jotka panevat sitoumuksen täytäntöön."
Haluaisin kuitenkin lisätä erään toisen, tarkemman huomion, jonka esitti yhteen isoista ryhmistä kuuluva kollegani, joka ei rohjennut tuoda julki kantaansa tässä asiassa.
Joustavuus nähdään rahaliiton takapakkina. Joustavuudesta ei kuitenkaan saa tulla yhtä yhdentymisen perusperiaatteista. Se saa jäädä enintään poikkeukseksi. Se saa ratkaista vain muutamia, ajallisesti ja asiallisesti tarkoin rajattuja ylimenokauden ongelmia. Siihen tulee myös sisältyä apua jäsenmaille, jotka ovat valmiita yhteistoimintaan, mutta eivät vielä pysty siihen. Sen tulee auttaa näitä maita yhteistyökykyisiksi.
Tämä mies on aivan oikeassa. Se, että tämä kollega katsoi tarpeelliseksi käyttää tätä viestintäkanavaa paheksuntansa julkituomiseen, herättää minussa sisäistä työskentelyämme koskevia epäilyksiä.
Perustamissopimusten tarkistaminen (B4-0040/97)
Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Otamme päättäväisesti etäisyyttä määräenemmistön lisääntyvää soveltamista kolmannen pilarin alueella koskeviin ajatuksiin. Tämä ja Europolin operatiivinen kapasiteetti eivät ole sitä vapaiden valtioiden välistä yhteistyötä, johon me liityimme 1. tammikuuta 1995. Me emme usko, että tehokkuus kasvaa siirtämällä nämä toimialat ylikansalliselle tasolle.
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) alueella olemme sitä mieltä, että jokaisen jäsenvaltion tulee saada säilyttää veto-oikeutensa. Siksi emme voi äänestää päätöslauselmaesityksen sanamuodon puolesta tässä kysymyksessä. WEU: n integroiminen EU: iin on ristiriidassa Ruotsin puolueettomuuspolitiikan kanssa, eikä sitä voida hyväksyä. Ruotsi ja muut puolueettomat maat eivät ole WEU: n jäseniä, ja se tekeekin näiden kahden riippumattoman järjestön integroinnin käytännössä mahdottomaksi.
Meidän lähtökohtamme siitä, että EU on vapaiden valtioiden välistä yhteistyötä, on niin räikeässä ristiriidassa tämän päätöslauselmaesityksen kanssa, ettemme voi äänestää sen puolesta.
Oomen-Ruijtenin mietintö (A4-0009/97)
Jackson
Olen hyvin iloinen siitä, että terve järki on voittanut tässä direktiivissä. Se oli olennaista pyrittäessä tekemään siihen tarkistuksia parlamentissa, ja olen iloinen nähdessäni, että niiden henki on nähtävissä lopullisessa tekstissä. Toivon, että parlamentti tukee sitä tekemättä tarkistuksia.
Mielestäni direktiivi antaa Euroopan kuluttajille tehokkaan suojan ottamatta kuitenkaan käyttöön etämyyntiä koskevia ehtoja, jotka olisivat niin raskaita, että kuluttajien olisi hankala tehdä etäostoja.
Erityisen myönteisenä pidän sitä, että direktiivin määräyksiä ennakkoon annettavista tiedoista ja kaupan peruutusta koskevista oikeuksista ei sovelleta taksien, hotellien, teatterilippujen jne. varaukseen. Jos direktiivin määräyksiä olisi sovellettu niihin, Euroopan maine olisi kärsinyt ja joutunut naurunalaiseksi ilman, että kuluttajat olisivat hyötyneet tästä mitenkään.
Vastaavasti olen iloinen siitä, että direktiiviä on tarkistettu siten, että muun muassa Interfloran kukkalähetyspalvelut ja muut lahjantoimituspalvelut voivat edelleen toimittaa lähetykset samana päivänä perille.
En pahoittele sitä, että direktiivissä ei käsitellä rahoituspalveluja. Olisi ollut toivottoman monimutkaista yrittää ympätä rahoituspalvelut direktiiviin, jota ei ollut alun perin tarkoitettu niitä varten. Toki on vielä tehtävä paljon sen varmistamiseksi, että Euroopan kuluttajilla on todellinen suoja (muu kuin heidän terve järkensä) etämyyntinä toteutettavien rahoituspalvelujen osalta, ja olen iloinen, että komissio tutkii parhaillaan asiaa.
Roth-Behrendtin mietintö (A4-0006/97)
Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin, Waidelich ja Wibe
Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit haluamme ilmaista epäilyksemme tästä kompromissiesityksestä, johon nyt otetaan kantaa. Meille on itsestään selvää, että kuluttajan pitää voida tehdä oma valintansa hyvin toimivassa merkintäjärjestelmässä. Siinä järjestelmässä, jota kompromississa ehdotetaan, kuluttaja ei voi kaikilta osin suorittaa tietoista valintaa.
Se, että merkintää edellytetään, jos uuselintarvikkeet eroavat luonnollisista elintarvikkeista tieteellisesti todettavalla tavalla, merkitsee tuottajan vastuun minimointia. Vastuun siirtyminen sen sijaan yksipuolisesti eurooppalaisille instituutioille on mielestämme virheellistä. Järjestelmä tulee edelleen tarkoittamaan merkitsemättömien hyväksyttyjen geenimuokattujen elintarvikkeiden leviämistä.
Järjestelmä tulisi rakentaa niinsanotulle varovaisuusperiaatteelle, joka tarkoittaa uuselintarvikkeiden kieltämistä, jos niihin voi liittyä riskejä. Koska emme nyt siis saa yleispätevää merkintää, kuluttaja ei nähdäksemme pysty todella vaikuttamaan omaan kulutukseensa geenimuokattujen elintarvikkeiden suhteen.
Me äänestämme epäilyksistämme huolimatta kompromissin puolesta, sillä vaihtoehtona on edelleen säätelemättömät markkinat. Tämä vaihtoehto olisi kuluttajan näkökulmasta vielä pahempi.

Caudron
Pitkän menettelyn jälkeen, joka johtui sovittelukomitean koolle kutsumista edellyttäneistä vastapuolista parlamentti versus komissio ja neuvosto, Euroopan parlamentti on hyväksynyt uuselintarvikkeisiin ja elintarvikkeiden uusiin ainesosiin liittyvän ehdotuksen.
Uuselintarvikkeet (jotka eivät enää vastaa olemassa olevia tuotteita) ja geneettisesti muunnetut elintarvikkeet on merkittävä, jotta Euroopan unionin kuluttajat saavat niistä mahdollisimman tarkat tiedot.
Talouden maailmanlaajuistuessa uudet säännökset ovat tarpeen. Jäsenvaltioiden on sovellettava samoja merkintäsääntöjä, jotta Euroopan unionin tuotteita ei sekoiteta muualta, erityisesti Yhdysvalloista tuleviin tuotteisiin. Yhdysvalloissahan elintarvikkeiden geeniteknologia on jo varsin pitkälle kehitettyä.
Uuselintarvikkeita ja elintarvikkeiden uusia ainesosia koskevat Euroopan tason velvoittavat säännökset ovat myönteinen asia. Se parantaa geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden turvallisuutta.
Euroopan kuluttajajärjestöjen liitto (BEUC) on kiitellyt Euroopan parlamenttia, joka on ollut paljon tiukempi merkintöjen suhteen kuin neuvosto, ja minä haluan nyt puolestani kiittää ja onnitella Roth-Behrendtia työstään.
Euroopan kuluttajajärjestöjen liitto hyväksyy myös komission velvollisuuden valvoa asetuksen vaikutusta kuluttajien terveyteen, kuluttajansuojaan ja kuluttajille suunnattuun tiedottamiseen.
Säännöksiä on kuitenkin täydennettävä velvollisuudella merkitä geneettisesti muunnetut siemenet ja raaka-aineet.
Euroopan parlamentti on jälleen kerran osoittanut työnsä merkityksen laadukkaan Euroopan tason lainsäädännön laatimisessa.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Me äänestämme vastaan sovittelukomitean yhteistä luonnosta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden ainesosista.
Tässä yhteisessä luonnoksessa on vakavia puutteita, jotka koskevat geenimuokattuja soija-, maissi- ja sokerijuurikastuotteiden merkintöjä, samoin kuin geenimuokattujen eliöiden avulla tuotettuja elintarvikkeiden lisäaineita. Luonnoksessa ei vaadita mitään merkintää näille elintarvikkeille. Olemme sitä mieltä, että kuluttajilla on loukkaamaton oikeus tietää ja voida ottaa vastuuta syömisistään, semminkin kun geneettisesti muokattujen elintarvikkeiden pitkäaikaiset vaikutukset ovat vaikeasti ennustettavia.
Pysyvällä elintarvikekomitealla, jonka tehtävänä on avustaa komissiota päätöksenteossa uuselintarvikkeista, ei ole välttämättömiä tietoja, joita vaaditaan uuselintarvikkeiden markkinoiden täydellistä vapauttamista seuraavien riskien arvioimiseen. Päätösprosessi etenee sitäpaitsi ilman kuluttaja- ja ympäristöjärjestöjen valvontaa ja osanottoa. Esittelijän mielestä ehdotettu asetus on kuitenkin parempi kuin olla ilman oikeudellisia säännöksiä tällä alueella. Tietysti me toivomme selviä säädöksiä, mutta niiden on lähdettävä enemmän ihmisten ja ympäristön tarpeista kuin tässä esityksessä. Siksi äänestämme tätä yhteistä luonnosta vastaan.

Fayot
Aion äänestää sovittelukomitean uuselintarvikkeita (novel food) koskevien päätösten puolesta. Äänestän tämän direktiivin puolesta, koska geneettisesti muunnettuihin elintarvikkeisiin saadaan näin tulevaisuudessa selvät merkinnät. Suurin osa lehdistöstä ja kuluttajajärjestöistä on luonnehtinut Euroopan parlamentin sovittelukomiteassa saavuttamia tuloksia suureksi menestykseksi!
Vastustan kuitenkin Greenpeacen kampanjaa, jossa se väittää parlamentin saavuttamaa sovitteluratkaisua riittämättömäksi. Greenpeace ei ole juurikaan antanut vastauksia minun Euroopan parlamentin sosialistiryhmän kanssa samaan aikaan esittämiin täsmällisiin väitteisiin. Greenpeacen esittämät väitteet ovat osoittautuneet osittain virheellisiksi eikä niissä oteta huomioon Euroopan kuluttajien etuja. Toimitan Greenpeacelle sekä kaikille tiedotusvälineille viiden sivun pituisen tarkan ja yksityiskohtaisen vastauksen ympäristöjärjestön esittämiin väitteisiin.
Uuselintarvikkeita koskevan sovitteluratkaisun väitetään olevan este tiukemmalle kansalliselle lainsäädännölle. Tässä vastalauseessa ei kuitenkaan ole ollenkaan otettu huomioon sitä tosiasiaa, että vapaan liikkuvuuden periaate takaa tuotteiden vapaan markkinoinnin Euroopan sisämarkkinoilla. Mikään kansallinen lainsäädäntö (vaikka sellainen olisi oltava kaikissa jäsenvaltioissa, mikä on kylläkin epätodennäköistä) ei voi olla parempi kuin sovitteluratkaisuun perustuvat Euroopan unionin säännökset.
Luxemburgilaiset sosialistit kyllä arvostavat Greenpeacen kannanottoa, mutta he ovat vilpittömästi sitä mieltä, että äänestäessään sovitteluratkaisun puolesta he toimivat oikein kuluttajansuojan kannalta. Jos sovitteluratkaisu hylätään, joudumme oikeudelliseen tyhjiöön sekä Euroopan tasolla että joidenkin jäsenvaltioiden tasolla, mikä olisi epäedullista kuluttajien terveydelle ja kuluttajansuojalle. Sovitteluratkaisu ei tietenkään ole täydellinen. On kuitenkin parempi aloittaa säännösten laatiminen kuin aloittaa kokonaan alusta!
Toisin kuin Greenpeace väittää, emme toimi luxemburgilaisten kuluttajien tahdon emmekä joulukuussa äänestetyn geneettisesti muunnetun soijan vastaisen päätöslauselman vastaisesti. Olemme päin vastoin täysin tietoisia vastuustamme suojella kuluttajien terveyttä.

Heinisch
Kun parlamentin ja neuvoston yhteinen kompromissi hyväksytään, päättyy yli kuusi vuotta kestänyt lainsäädäntöprosessi, joka oli läpeensä vaihteleva ja sitä seurasivat niin välittömästi sekä osanottajat että talous, kuluttajajärjestöt ja lehdistö erittäin innokkaasti ja ristiriitaisesti. Olemassa olleilla poliittisilla ja yhteiskunnallisilla edellytyksillä syntyi hyvä kompromissi. Erityisesti elintarviketeollisuus tarvitsee pikimmiten näitä säännöksiä, ei niinkään tosiasiallisista, tieteellisesti eriteltävistä syistä kuin poliittisista. Se tarvitsee varmaa oikeudellista perustaa vuoropuhelussa politiikan, hallinnon, kuluttajien ja julkisuuden kanssa. Mikäli eurooppalainen säännös kariutuisi, olisi pelättävissä uudelleenkansallistuminen, joka aiheuttaisi merkittäviä kilpailun esteitä elintarviketeollisuudelle.
Ainoa tosiasiallisesti geeniteknisesti muunneltu elintarvike, joka on levinnyt markkinoille (USA: ssa) on edelleenkin ns. FlavrSavr-tomaatti. Vastaavasti aikaansaadusta tomaatista asianomaisesti merkitty tomaattisose on tänä keväänä tuotu menestyksekkäästi Englannin markkinoille.
Maatalouden hyötykasveissa geenitekniikalla on yhä suurempi asema, vaikkakin keskeisesti agronomisten ominaisuuksien muuntamisessa ja vähemmän itse tuotteiden muuntamisessa. Tänä vuonna on USA: ssa elintarvikkeiden valmistukseen geeniteknisesti muunnettujen soijasatojen vuoksi tullut ensimmäistä kertaa myös Eurooppaan geeniteknisesti muunneltuja kasviperäisiä raaka-aineita. Noin 40 uutta geeniteknisesti muunneltua kasvia tulee lähivuosina markkinoille. Pelkästään maissilajikkeilla toimeenpannaan paraikaa lähes 1 000 avomaakokeilua; geeniteknisesti muunneltu maissi hyväksyttiin jo joulukuussa EU: ssa.
Geenitekniikka ei ole kuitenkaan vasta nyt uusia soijapapuja markkinoille tuotaessa, vaan jo pidemmän aikaa ollut tulossa elintarvikkeiden valmistukseen, vaikkakaan se ei ole vielä vaikuttanut itse tuotteisiin.
Elintarvikkeille tärkeimmät geenitekniikan tulevaisuuden sovellusalat liittyvät kasvien kasvatukseen. Allergeenien poistaminen riisistä on jo onnistunut ja ravintofysiologisesti tärkeimpien koostumusten, kuten esimerkiksi rasvahappopitoisuuden, ja jalostusteknisesti parempien koostumusten, kuten esimerkiksi tärkkelyspitoisuuden, suhteen tehdään koko ajan töitä. Näillä aloilla on nähtävissä yhä enemmän positiivisia tuloksia. Koostumukseltaan tämän mukaisesti muunneltuja peruna- ja rapsilajikkeita on jo olemassa; ne ovat valmiita markkinoille myös Euroopassa jo lähiaikoina.
" Ei siis ole epäilystäkään, että uuselintarvikkeet avaavat joukon mielenkiintoisia näköaloja. Silti ne herättävät kuluttajissa pelkoja ja ne voivat olla jopa haitallisia ihmisten terveydelle ja ympäristölle" , kirjoittaa Roth-Behrendt mietinnössään. Juuri tästä syystä katson, että on tärkeää hyväksyä tämä asetus, jossa säännellään sekä uusien ravintoaineiden hyväksyntää että merkitsemistä. Apteekkarina olen kuitenkin pannut merkille, että me olemme ensimmäistä kertaa tilanteessa, jossa elintarvikkeiden on tultava hyväksytyiksi lääkkeiden tapaan, tällaista hyväksyntäpakkoa ei ole aiemmin ollut. Kaikki elintarvikkeet, jotka tulevat uusina markkinoille, eli myös sellaiset, joita ei ole muunneltu geeniteknisesti tai valmistettu geeniteknisesti muunneltujen organismien avulla, kuuluvat tämän asetuksen piiriin ja ne on hyväksyttävä. Jos Euroopassa ei olisi esimerkiksi kiiviä, pitäisi sen suhteen noudattaa näitä sääntöjä ja ne pitäisi varta vasten hyväksyä, kuten lääkkeet, ennen kuin ne tulisivat markkinoille. Missä kulkee sääntelytarpeen raja? Tuleeko meillä vastaisuudessa olemaan vain elintarvikkeita, joissa on pakkausselvitys mukana?
Elintarvikkeet, joissa on geeniteknisesti muunneltuja organismeja tai jotka koostuvat niistä, on merkittävä. Lisäksi uuden asetuksen mukaan on merkittävä kaikki ne elintarvikkeet, jotka eivät niiden koostumuksen, ravinnollisten ominaisuuksiensa tai käyttötarkoituksen puolesta ole samanarvoisia perinteisten tuotteiden kanssa ja joissa tarvitaan merkintä eettisistä tai terveydellisistä syistä. Tämän " ei-samanarvoisuuden" on tultava ilmi tieteellisestä arvioinnista, jossa jätetään huomioimatta muutokset, jotka ovat luonnollisten vaihtelujen puitteissa. Tällä eriytymisellä asetus tekee oikeutta käytännöllisyydelle tarjoajan ja valvovan elintarvikeviranomaisen osalta ja myös kuluttajaa suojellaan ja hänelle tiedotetaan riittävästi. Tietynlaajuinen merkitseminen on mahdollista vain, kun tämä laajuus on todennettavissa lopullisessa tuotteessa. Tällä aikaansaadulla säännöllä noudatetaan totuuden ja selkeyden ohjetta.
Kompromissia on tietysti tarkasteltava vielä sen laajuuden perusteella, jotta sitä voidaan soveltaa Euroopan lainsäätäjän tahdon mukaisesti asianmukaisesti ajankohtaisissa ja tulevissa tapauksissa.
Tuotteiden merkintä ei pelkästään anna kuluttajalle tietoa siitä, että tuotteiden valmistuksessa on käytetty geenitekniikkaa ja mitä muutoksia tämä käyttö on aiheuttanut. Meidän tulee tiedottaa ja me tiedotamme kuluttajia lisäksi taustoista ja sovelletun menettelyn merkityksestä antaaksemme hänelle viimeinkin varmuuden. Vain harkitulla valistuksella me voimme vähentää hysteriaa ja tasoittaa uuselintarvikkeiden tietä Euroopan markkinoille.

Kirsten Jensen, Blak, Iversen ja Sindal
Kuluttajat kääntyvät joukoittain geenimuunneltuja elintarvikkeita vastaan. Siitä huolimatta geenimuunnellut elintarvikkeet ovat matkalla Yhdysvalloista Eurooppaan. Mikään poliittinen mahti ei estä tätä mahdollisuutta. Siksi käymme poliittista taistelua ympäristö- ja terveysarvioinnista sekä merkintäsäännöistä. Oikeisto ei yleisesti halua " asettaa esteitä" teollisuudelle, kun sosiaalidemokraatit puolestaan vaistonvaraisesti ja asenteellisesti omaksuvat kuluttajien asenteen lähtökohdakseen. Me haluamme laajakantoiset merkintäsäännöt tuotteille, jotka läpäisevät ympäristöja terveysarvioinnit.
Rouva Roth-Behrendtille on annettava ruusu vaikuttavasta tuloksesta, hän on läpäissyt sopimusmenettelyn. Hän on todellakin saanut kaiken mahdollisen irti siitä perustasta, jonka asetimme neuvotteluihin. Kuluttajille ei saa aiheutua mitään vaaraa, heitä ei saa johtaa harhaan, ja uusissa elintarvikkeissa ei saa olla pienemmät ravintoarvot. Parlamentti on vienyt väkisin läpi, että kaikki muunnellut elintarvikkeet on merkittävä, ja estänyt poikkeuksen kasveista, jotka ovat vastustuskykyisiä kemiallisille torjunta-aineille. Irtokuormat, jotka saattavat sisältää geenimuunneltuja organismeja, on merkittävä. Näin elintarvikeyritykset, maanviljelijät, teurastamot ja vähittäiskaupat voivat tehdä valintansa.
Lähettämällä lihapiirakan laboratorioon emme voi vielä varmistaa, söikö sika, jonka maksasta piirakka valmistettiin, geenimuunneltuja soijapapuja vai ei. Mutta kuluttajat haluavat tietää asian. Asetus sanoo kuitenkin, että geenimuuntelu on voitava todeta, ja havainnointimenetelmät kehittyvät koko ajan. Mutta vähittäiskaupan on huolehdittava siitä, etteivät niiden asiakkaat tunne itseään huiputetuiksi, mikäli se aikoo pysyä markkinoilla.
Kun otimme käyttöön säädökset elintarvikkeiden säteilyttämisestä, havainnointitekniikkaa ei ollut kehitetty. Säteilyttäminen on sittemmin jäänyt pois, ja toivomme uuselintarvikkeille käyvän samoin. Olen kuullut maanviljelijöistä, jotka valittavat geenimuunnellun rehun merkintäpakosta, mutta maanviljelijät eivät kai ostakaan rehua tuntematta sen ravintoarvoja? Heidän on kai tunnettava hyvin tuotantomenetelmä, jolla on vaikutusta myyntiin? Uuselintarvikkeita koskeva asetus on välttämätön, koska se on ainoa mahdollisuus tällä hetkellä. Asetus on ehdoton siunaus vastakohtana sisämarkkinoille ilman sääntöjä. On liian lapsellista uskoa, että EU-säädösten puute johtaa 15 nerokkaan kansallisen säädöksen syntyyn.

Lindholm, Holm, Aelvoet, Roth, Schörling, Gahrton, Breyer, Kreissl-Dörfler
13 komission tekemän luonnosversion ja kolmen parlamenttikäsittelyn jälkeen uuselintarvikkeita koskeva asetus on edelleen erittäin puutteellinen lainsäädäntöaloite. Vaikka sitä markkinoidaan kuluttajansuojatoimena, se sisältää liian monia porsaanreikiä, poikkeuksia ja rajoituksia, jotta sitä voitaisiin pitää hyväksyttävänä keinona säännellä uusia geeniruokia niiden tullessa markkinoille.
Monia elintarviketyyppejä, jotka tuotetaan geeniteknologian avulla, säännellään muulla lainsäädännöllä tai ei ollenkaan. Muista riittää, että tuottaja antaa komissiolle tuotteen markkinoille tuomisen aikaan ilmoituksen, eikä tuotteen turvallisuutta tai ympäristövaikutuksia arvioida erikseen. Asetusta sovelletaan täysmittaisesti vain, jos elintarvike sisältää elävän geneettisesti muunnellun organismin. Tähän luokkaan kuuluvat raa'at hedelmät ja vihannekset, jotkin maitotuotteet, kuten jogurtti, ja jotkin oluet, mutta ei paljon muuta. Edes näistä tuotteista ei tehdä riippumattomia pitkän aikavälin terveys- ja turvallisuusarviointeja.
Kuluttajilla on oikeus selkeään ja johdonmukaiseen tietoon, jonka perusteella he voivat tehdä valistuneita valintoja. Tämän asetuksen kaikkein turmiollisin piirre on se, ettei kukaan voi sanoa ennalta, missä tuotteissa tulee olemaan merkintä. Johdonmukainen järjestelmä olisi sellainen, joka antaa yksinkertaisen takuun siitä, että kaikki geeniteknologialla tuotetut elintarvikkeet merkitään. Tämän lainsäädännön mukainen menettely johtaa siihen, että komissiolla on yksinvalta päättää tapauskohtaisesti, onko kuluttajille annettava ilmoitus tarpeen ja mitä merkintään on sisällytettävä.
Hyväksytyistä geenielintarvikkeista ei tule olemaan yleistä rekisteriä, joten direktiivin 90/220 nojalla voimassa olevat avoimuusmääräykset menettävät tehonsa.
Asetuksessa sallitaan perinteisten ja hyväksyttyjen geenielintarvikesatojen, kuten soijan ja maissin, lähettämisestä yhdistettyinä irtotavarakuljetuksina, mikä vähentää entisestään vastuunsa tuntevien supermarkettien mahdollisuuksia tarjota asiakkailleen valinnan mahdollisuus. Niihin tuotteisiin, jotka on merkittävä, tulee lähes merkityksetön lausunto, että tuote saattaa sisältää geneettisesti muunneltua materiaalia.
Itävallassa, Tanskassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on kaikissa tekeillä tiukempi lainsäädäntö tai jo olemassa oleva, vapaaehtoinen järjestelmä. Koska kyseessä on EU-asetus, joka astuu voimaan jäsenvaltioissa, niillä ei ole mahdollisuutta toteuttaa tiukempia suojatoimia.
Laki ei sisällä määräyksiä geenituotteiden viennistä EU: n alueelta, mikä tarkoittaa, että niitä voidaan lähettää ulkomaille ilman vientilupaa tai minkäänlaista merkintää.
Näistä syistä äänestimme yhteisen tekstin hyväksymistä vastaan.

Lindqvist
Mietintö on riittämätön. Se sisältää liian monia sudenkuoppia, poikkeuksia ja rajoituksia ollakseen hyväksyttävä " uuden ruoan" säätelyyn. Vain jos ruoka sisältää elävää geneettisesti muokattua eliötä, säädös toimii tyydyttävästi.
Kuluttajien pitää saada tehdä oma vapaa valintansa siitä, mitä elintarvikkeita he haluavat ostaa ja kuluttaa. Tämä edellyttää, että he tietävät tarkasti mitä ostavat ja että tiedot ilmenevät selvistä merkinnöistä tuotteissa.
Mitään esitystä hyväksyttyjen geneettisesti muokattujen elintarvikkeiden kootuksi rekisteriksi ei myöskään tehdä. Monilla jäsenmailla, kuten Tanskalla, Ruotsilla, Itävallalla ja Isolla-Britannialla, on valmiina tai suunnitteilla tiukempaa lainsäädäntöä tai vapaaehtoisia sopimuksia. Koska tämä direktiivi, jos se hyväksytään, tulee välittömästi voimaan ja ylittää kansallisen lainsäädännön, se saattaa merkitä heikompaa tasoa ja turvallisuutta. Siten se heikentäisi kuluttajansuojaa monissa jäsenmaissa.
Tässä ei myöskään esitetä mitään kieltoa, sääntöä tai valvontaa EU: sta muihin maihin vietäville geneettisesti muokatuille elintarvikkeille. Näistä syistä olen äänestänyt mietintöä vastaan.

McKenna
13 komission tekemän luonnosversion ja kolmen parlamenttikäsittelyn jälkeen uuselintarvikkeita koskeva asetus on edelleen erittäin puutteellinen lainsäädäntöaloite. Vaikka sitä markkinoidaan kuluttajansuojatoimena, se sisältää liian monia porsaanreikiä, poikkeuksia ja rajoituksia, jotta sitä voitaisiin pitää hyväksyttävänä keinona säännellä uusia geeniruokia niiden tullessa markkinoille.
Monia elintarviketyyppejä, jotka tuotetaan geeniteknologian avulla, säännellään muulla lainsäädännöllä tai ei ollenkaan. Muista riittää, että tuottajan antaa komissiolle tuotteen markkinoille tuomisen aikaan ilmoituksen, eikä tuotteen turvallisuutta tai ympäristövaikutuksia arvioida erikseen. Asetusta sovelletaan täysmittaisesti vain, jos elintarvike sisältää elävän geneettisesti muunnellun organismin. Tähän luokkaan kuuluvat raa'at hedelmät ja vihannekset, jotkin maitotuotteet, kuten jogurtti, ja jotkin oluet, mutta ei paljon muuta. Edes näistä tuotteista ei tehdä riippumattomia pitkän aikavälin terveys- ja turvallisuusarviointeja.
Kuluttajilla on oikeus selkeään ja johdonmukaiseen tietoon, jonka perusteella he voivat tehdä valistuneita valintoja. Tämän asetuksen kaikkein turmiollisin piirre on se, ettei kukaan voi sanoa ennalta, missä tuotteissa tulee olemaan merkintä. Johdonmukainen järjestelmä olisi sellainen, joka antaa yksinkertaisen takuun siitä, että kaikki geeniteknologialla tuotetut elintarvikkeet merkitään. Tämän lainsäädännön mukainen menettely johtaa siihen, että komissiolla on yksinvalta päättää tapauskohtaisesti, onko kuluttajille annettava ilmoitus tarpeen ja mitä merkintään on sisällytettävä.
Hyväksytyistä geenielintarvikkeista ei tule olemaan yleistä rekisteriä, joten direktiivin 90/220 nojalla voimassa olevat avoimuusmääräykset menettävät tehonsa.
Asetuksessa sallitaan perinteisten ja hyväksyttyjen geenielintarvikesatojen, kuten soijan ja maissin, lähettämisestä yhdistettyinä irtotavarakuljetuksina, mikä vähentää entisestään vastuunsa tuntevien supermarkettien mahdollisuuksia tarjota asiakkailleen valinnan mahdollisuus. Niihin tuotteisiin, jotka on merkittävä, tulee lähes merkityksetön lausunto, että tuote saattaa sisältää geneettisesti muunneltua materiaalia.
Itävallassa, Tanskassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on kaikissa tekeillä tiukempi lainsäädäntö tai jo olemassa oleva, vapaaehtoinen järjestelmä. Koska kyseessä on EU-asetus, joka astuu voimaan jäsenvaltioissa, niillä ei ole mahdollisuutta toteuttaa tiukempia suojatoimia.
Laki ei sisällä määräyksiä geenituotteiden viennistä EU: n alueelta, mikä tarkoittaa, että niitä voidaan lähettää ulkomaille ilman vientilupaa tai minkäänlaista merkintää.
Näistä syistä äänestin yhteisen tekstin hyväksymistä vastaan.

Martinez
Meille esitetty uuselintarvikkeita ja geneettisesti muunnettuja organismeja ylipäätään koskevaan asetukseen liittyvä sovitteluratkaisu ei ratkaise ongelmaa.
Edistystä on kuitenkin tapahtunut. Ciba Geigyn siirtogeenisellä maissilla, jota on muunnettu bacillus thurigensis -bakteerilla, tuotetaan biologista perhosentoukkien torjunta-ainetta. Muitakin kasveja on muunnettu, esimerkiksi soijaa, rapsia, tomaatteja ja perunoita.
Vaikka edut ovat ilmeisiä rikkaruohojen torjunta-aineiden ja kasvinsuojeluaineiden tuotannossa, huolestuneisuus on laajalle levinnyttä. Vaarantavatko bioteknologian avulla valmistetut aamiaismurot ja soijajuomat ihmisten terveyden? Altistavatko ne esimerkiksi allergioille? Tiedetäänhän, että soijassa käytetään pähkinää ja sen allergeenia aminohappopitoisuuden lisäämiseksi.
Kun siirtogeenisten kasvien viljely pääsee täyteen vauhtiinsa, vapauttavatko ja siirtävätkö ne geenejään rikkaruohoihin ja lisäävät näiden vastustuskykyä ja siten vähitellen myös rikkaruohojen torjunta-aineiden käyttöä?
Merkinnät tehdään pakollisiksi, mutta mitä pitää merkitä? Kuka niitä valvoo? Mitä merkinnän pitää sisältää? Mitä hyötyä siitä on, kun amerikkalaisissa soijalasteissa on sekaisin muunnettuja ja muuntamattomia tuotteita?
On ymmärrettävää, että Euroopan maatalouteen liittyvässä teollisuudessa ollaan oikeutetusti huolissaan siitä, että Ciba Geigy, Monsanto tai Cargill saisivat monopoliaseman bioteknologian alalla. Alalla pelätään BSE-tautia.
Geneettisesti muunnetuille tuotteiden kaupalle olisi hyvä neuvotella kansainvälinen lykkäys, jotta komissiosta erillään olevan itsenäisen vahvan hallintoelimen välityksellä voitaisiin varmistua siirtogeenisten kasvien täysimittaisen käytön vaikutuksista ja geenimanipulaation avulla valmistettujen uuselintarvikkeiden käytöstä ihmisille aiheutuvista vaikutuksista.
Kauppakieltoa noudattamalla voitaisiin olla varmoja, että lihajauhojen ja saastuneen gelatiinin kohdalla sattunut virhe ei toistu.

Thyssen
Olemme juuri hyväksyneet uuselintarvikkeita koskevan asetuksen. Näin olemme astuneet askeleen eteenpäin kansanterveyden ja kuluttajan suojelun alueella. Kansanterveyden kannalta tärkeissä kysymyksissä meidän tulee kääntyä ravintoaineita tutkivan tieteellisen komitean puoleen.
Meillä ei ole syytä epäillä tämän komitean ammattitaitoa tai objektiivisuutta. Mutta tilapäisen BSE-tautia tutkivan tutkintavaliokunnan johtopäätökset vaativat meiltä varovaisuutta. Sekä tieteellisen komitean kokoonpano että sen neuvojen julkisuus ja se tapa, millä komissio suhtautuu niihin, ovat ensiarvoisen tärkeitä.
Eilisessä tutkintavaliokunnan kokouksessa kuuntelimme tyytyväisinä komission puheenjohtajan Santerin suunnitelmia tieteellisten komiteoiden suhteen. Luotamme siihen, että nämä aikomukset muutetaan tehokkaasti päätöksiksi myös tämän asetuksen soveltamista silmällä pitäen.
Peijsin mietintö (A4-0004/97)
Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin, Waidelich ja Wibe
Me suhtaudumme hyvin myönteisesti tähän direktiiviesitykseen, sillä se parantaa maksuliikenteen laatua maiden välillä ja on hyvin toimivien sisämarkkinoiden edellytys. Meidän mielestämme direktiivi olisi ollut vielä tyydyttävämpi, jos ei olisi asetettu mitään rajoituksia niille rahasummille, joiden tulee olla palautettavissa maksajalle toteutumattomissa tilisiirroissa.
Me olemme myös sitä mieltä, että toteutuksen lykkäys ei saisi ylittää 12: a kuukautta.

von Wogau
Arvoisat naiset ja herrat, tilisiirrot Euroopan unionin jäsenvaltiosta toiseen ovat vielä kalliita ja hitaita. Euroopan kansalaisille ja erityisesti myös pienille ja keskisuurille yrityksille tähän liittyvät vaikeudet eivät ole vain harmittavia, vaan ne aiheuttavat myös merkittäviä kuormituksia. Euroopan kotimarkkinat eivät ole vielä toteutuneet tällä alalla.
Muutamat raja-alueiden pankit ovat kuitenkin ottaneet käyttöön jo edullisia tilisiirtomahdollisuuksia. Vastaavia tilisiirtojärjestelmiä, jotka mahdollistavat nopeammat ja edullisemmat rahan siirrot Euroopan unionin sisällä, rakennetaan paraikaa. Olen toiveikas sen suhteen, että reilu kilpailu rajojen yli suoritettavissa tilisiirroissa parantaa tarjontaa ja tekee siitä edullisempaa.
Käsiteltävänä olevalla ehdotuksella direktiiviksi rajojen yli suoritettavista tilisiirroista on aivan konkreettisia vaikutuksia Euroopan kansalaisten elämään. Tavoitteenamme oli, että rajojen yli suoritettavista tilisiirroista on tultava nopeampia, halvempia ja luotettavampia.
Olen iloinen siitä, että pääsimme tällä yhteisellä luonnoksella erinomaiseen ratkaisuun. Ensimmäisestä käsittelystä toukokuussa 1995 alkaen tähän päivään asti me olemme edustaneet tiiviissä neuvotteluissa selkeästi parlamentin kantaa ja olemme, mielestäni, parantaneet merkittävästi alkuperäistä esitystä kansalaisten edun mukaisesti.
Tämä koskee esimerkiksi direktiivin soveltamisalaa, jossa lopulta hyväksyttiin meidän ylärajamme 50 000 ecua alkuperäisen 30 000 ecun sijaan. Minusta tämä on erityisen tärkeää, koska nyt myös melkoinen määrä pienten ja keskisuurten yritysten tilisiirtoja kuuluu tämän direktiivin piiriin.
Toinen tärkeä tarkistus koski siirtosummien hyvitystä toimeksiantajalle, mikäli summa ei ole jostakin syystä saapunut saajalle. Neuvoston yhteisen kannan mukaan toimeksiantajalle pitäisi hyvittää aina 10 000 ecuun asti. Meidän ansiostamme saatiin tämä summa lopulta nostetuksi 12 500 ecuun. Vaikka tämä onkin selvästi vähemmän kuin parlamentti aluksi vaati, me voimme mielestämme elää tämän kanssa, kun otetaan huomioon mitä tähän mennessä on saavutettu.
Rajojen yli suoritettavien tilisiirtojen tapaus on minusta hyvä esimerkki yhteispäätösmenettelyn merkityksestä ja tuloksellisuudesta. Tämä on osoittanut sen, että me voimme saavuttaa paljon, kun lähdemme neuvotteluihin selkein tavoittein.
Haluaisin kuitenkin viitata siihen, että kun yhteinen raha otetaan käyttöön, tämän aiheen merkitys erilaisine oikeudellisine kysymyksineen vähenee luonnollisesti.
Lopuksi kiitän kaikkia osapuolia toiminnasta, joka on lopulta johtanut tähän kai kaikkia tyydyttävään yksimielisyyteen. Uskon, että me olemme ottaneet uuden askeleen tiellä kohti Euroopan kotimarkkinoita, että me olemme poistaneet jälleen yhden esteen.
Medina Ortegan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0415/96)
Cot
Haluan onnitella ranskalaisten sosialistien puolesta esittelijää, Manuel Medina Ortegaa erinomaisesta työstään. Medina teki paljon työtä laatiakseen tämän tärkeän mietinnön meille. Mielestäni hän on kokonaisuutena onnistunut löytämään riittävät ratkaisut henkilötietojen suojaan televiestinnän alalla.
Meillä oli joitakin vaikeuksia toisen käsittelyn tarkistusten kanssa. Meillä on Ranskassa käytössä ns. punaisen listan järjestelmä, joka suojelee halukkaita tilaajia tehokkaasti pientä maksua vastaan. Me pelkäämme, että ehdotettu maksuttomuus heikentää tilaajien suojaa. Ilmaisjärjestelmää käyttävistä maista saadut kokemukset eivät ole olleet kovin rohkaisevia.
Meitä huolestuttaa myös kutsuvan linjan tunnistuksen ongelma. Joissakin tapauksissa (esimerkiksi hätäkutsut, aids, pahoinpideltyjen naisten hätäkutsut) linjan salassa pysyminen on olennaisen tärkeää. Meidän mielestämme ehdotetut säännökset eivät ole riittäviä.
Näihin ongelmiin olisi voitu löytää ratkaisu toissijaisuusperiaatteesta. Tarkistuksissa toissijaisuusperiaatetta ei ole sovellettu syistä, joita en voi hyväksyä. Tästä syystä emme voineet äänestää joidenkin toisessa käsittelyssä ehdotettujen tarkistusten puolesta.

Sierra González
Kuten kaikki tietävät, tämän direktiiviluonnoksen tarkoituksena on taata televiestintään liittyvien tietojen, palveluiden ja laitteiden vapaa liikkuvuus, ja tätä päämäärää on tuettu parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esitetyissä tarkistuksissa, jotka hyväksyttiin. Toissijaisuusperiaatteeseen perustuvaa valtioiden liikkuma-alaa olisi kuitenkin rajoitettava, koska televiestintä on pääasiassa valtioiden rajat ylittävä toimiala.
Lisäksi on tärkeää taata, että tietojen ja yksityisyyden suoja säilyy ilmaisena kuluttajille telepalveluissa.
Tuemme tästä syystä tarkistuksia, joilla puolustetaan sitä, että televiestinnän yhdenmukaistamiseen ei liitetä toissijaisuusperiaatteen käyttöä, koska televerkot ja -palvelut ylittävät valtioiden rajat ja koska yhdenmukaistamisella tulee joka tapauksessa pyrkiä poistamaan uusien telepalveluiden ja -verkkojen edistämisen ja kehittämisen tiellä olevat esteet jäsenvaltioiden välillä.
Kannatamme myös yhteistyön lisäämistä jäsenvaltioiden, telepalveluiden tarjoajien ja niiden käyttäjien ja yhteisön tahojen välillä, jotta tässä direktiivissä määrättyjen takuiden toteuttamisessa tarvittavaa teknologiaa voitaisiin kehittää ja ottaa käyttöön.
Hyvin suurta merkitystä on niillä tarkistuksilla, jotka taataan, että tietojen ja yksityisyyden suoja säilyy kuluttajille ilmaisena telepalveluiden piirissä. Operaattoreille ei pidä sallia sitä, että he voisivat vaatia palveluiden käyttäjiltä maksua heidän yksityisyytensä kunnioittamisen takaamiseksi. Olemme samaa mieltä siitä, että yksityisyyden suojan on oltava ilmainen.
Ryhmämme siis kannattaa suurinta osaa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan hyväksymistä tarkistuksista neuvoston yhteiseen kantaan, sillä sen alkuperäisenä ajatuksena on säädellä henkilötietojen ja yksityisyyden suojaa televiestinnässä estämällä niiden joutumisen yksityisten yritysten mielivaltaiseen käyttöön.
Konkreettisemmin sanottuna tuemme ehdotuksen myönteisiä puolia, joita ovat toissijaisuusperiaatteen tulkitseminen siten, että valtioiden toimivaltaa rajoitetaan televiestinnän alalla, koska se on luonteeltaan valtioiden rajat ylittävää toimintaa, sekä toisaalta se periaate, että yksityisyyden suoja säilyy ilmaisena.
Kerrin mietintö (A4-0367/96)
Kirsten Jensen, Blak, Iversen ja Sindal
Tanskan sosialidemokraatit tukevat sitä, että puheenjohtaja hylkää " siirto" -käsitteen määritelmän muuttamisen.
Määritelmän muuttaminen toisi mukanaan vaaran työntekijän oikeuksien olennaisesta heikentämisestä. Luonnollisesti vastustamme tätä. Ei voi olla oikein, että työntekijät maksavat, kun yritys siirtyy toisten omistukseen.

Wolf
Olemme hyvin tyytyväisiä siitä, että tämä mietintö voitiin vihdoinkin hyväksyä. Tie oli vaikea ja puutteellinen käännös ruotsiksi oli vielä piste i: n päälle. Kerr toimi menestyksekkäästi välittäjänä: Sekä avointen oikeudellisten kysymysten että käsitteen " ylimeno" että " outsourcing" leviävän käytännön suhteen esittelijä pystyi saamaan asiaankuuluvia selvennyksiä ja parannuksia komission esitykseen. Erityisesti yritykset saada suljettua palvelujen luovutus vieraille kokonaan tai enimmäkseen uuden direktiivin ulkopuolelle saatiin torjuttua. Niin on hyvä. Jäljelle jää kuitenkin tehtävä vahvistaa sopivilla sääntelyvälineillä heikentynyttä riippuvaisen työn yhteismuotoilumahdollisuuksia suhteessa yritysjärjestöön ja -toimintaan yleisesti. Tämä tulee olemaan tulevien, toivottavasti jälkiuusliberaalien vuosien keskeinen tehtävä!
Bertensin mietintö (A4-0416/96)
Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin, Waidelich ja Wibe
Me toivotamme tervetulleeksi komission ja valiokunnan aloitteen yhteistyön lisäämisestä EU: n ja Latinalaisen Amerikan maiden välillä.
Meidän tulee laatia maailmanlaajuinen strategia taloudelliselle yhteistyölle ja myös tehostetulle poliittiselle yhteistyölle rauhan, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen edistämiseksi Latinalaisessa Amerikassa.
Täällä käsiteltävät unionin ja näiden maiden väliset puolustusnäkökohdat eivät mielestämme kuulu tämän mietinnön piiriin.

Linser
Tämän mietinnön kohdassa 25 lisätään Latinalaisella Amerikalla jo käytössään olevia varoja.
Meidän mielestämme Euroopan unioni on jo muutenkin yksi merkittävimmistä tämän alueen tukijoista.
Yleisesti ottaen me kannatamme sitä, että tämän alueen demokratisointiprosessia ja maan kehittämistä tuetaan. Meille on ennen kaikkea tärkeää, että käynnissä olevien hankkeiden tehokkuus voidaan todistaa, sillä vain siten voidaan taata rahan järkevä käyttö.
Niin kauan kuin näistä hankkeista ei ole saatavilla konkreettisia lukuja, me emme haluaisi ottaa kantaa tähän konkreettiseen kohtaan 25.
Koska kohdista 21-34 äänestetään kokonaisuutena ja me olemme yksiselitteisesti yhtä mieltä kaikista näistä kohdista lukuun ottamatta kohtaa 25, mutta koska meillä ei ole erityistä mahdollisuutta ilmaista tästä mielipidettämme, me äänestämme tässä kokonaisuusäänestyksessä puolesta, vaikkakin vielä kerran pidättäytyen kohdasta 25.
Carnero Gonzálezin mietintö (A4-0418/96)
Linser
Tämän mietinnön kohdat 16 ja 18 merkitsevät Väli-Amerikalla jo käytössään olevien varojen lisäämistä tai Väli-Amerikan maiden ulkomaanvelan osittaista helpotusta.
Yleisesti ottaen me kannatamme sitä, että tämän alueen demokratisointiprosessia ja maan rakentamista tuetaan. Meille on erityisen tärkeää, että käynnissä olevien hankkeiden tehokkuus voidaan osoittaa, sillä vain niin voidaan taata rahan järkevä käyttö. Niin kauan kuin näistä hankkeista ei ole saatavilla konkreettisia lukuja, me emme haluaisi ottaa kantaa konkreettisiin kohtiin 16 ja 18.
Koska kohdista 11-25 äänestetään kokonaisuutena ja me olemme yhtä mieltä kaikista näistä kohdista lukuun ottamatta kohtaa 18, mutta koska meillä ei ole erityistä mahdollisuutta ilmaista tästä mielipidettämme, me äänestämme tässä kokonaisuusäänestyksessä puolesta, vaikkakin vielä kerran pidättäytyen kohdasta 18.
(Istunto keskeytettiin klo 13.38 ja se jatkui klo 15.00.)

Euroopan unionin metsästrategia (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Euroopan unionin metsästrategiaa käsittelevän Thomasin mietinnön (A40414/96) jatkokäsittely.

Ryynänen
Arvoisa herra puheenjohtaja, Euroopan parlamentin esitys EU: n tulevaksi metsästrategiaksi on oleellisesti muuttunut puolentoista vuoden valiokuntakäsittelyn aikana. Metsästrategian linjaus on valiokunnassa yhteisesti sovittu kompromissi. Vaikka kompromissi ei voi koskaan olla täysin tyydyttävä, olen tähän lopputulokseen suomalaisena, Euroopan metsästä riippuvaisimman maan edustajana tyytyväinen, niin paljon se on parantunut alkuperäisistä lähtökohdistaan.
Yhteisen metsäpolitiikan sijasta käsittelemme nyt yhteistä metsästrategiaa. Peruslähtökohtana on jäsenmaiden metsien erilaisuuden, niin olosuhteiden kuin merkityksenkin tunnustaminen. Metsien käyttö ja suojelu ovat tämän strategian mukaan edelleenkin kansallisesti päätettäviä asioita. Silti yhteisiin päämääriin pyritään yhteisin toimin. Strategian mukaan nykyistä hajanaista toimintaa koordinoidaan, tavoitteena metsien monimuotoisuuden säilyttäminen, ekologisuus sekä kestävä taloudellinen ja sosiaalinen käyttö.
Metsästrategia korostaa metsien merkitystä uusiutuvana luonnonvarana. Oikein käytettyinä metsät toimivat varantona kestävän talouden kehitykselle, mikä merkitsee työtä ja vaurautta ihmisille. Metsätalous on osa EU: n avointa kilpailun alaista sektoria ja sen on toimittava ilman kilpailua vääristäviä tukia tai sääntelyä. Metsät ylläpitävät elävää maaseutua, erilaisia elinkeinoja ja paljon työllistävää pienyritystoimintaa.
Metsästrategian mukaan metsien biodiversiteetin ja virkistysmahdollisuuksien säilyttäminen voidaan yhdistää metsien niinsanottuun talouskäyttöön. Suomalainen metsätalous jokamiehenoikeuksineen ja kasvavine puuvarantoineen on tästä erinomainen esimerkki. Strategia tarjoaa EU: lle mahdollisuuksia edistää ympäristöystävällistä metsien hyväksikäyttöä muutoinkin kuin aluekehittämisrahojen puitteissa. EU voi olla aktiivisesti mukana vaikuttamassa sellaisen kansainvälisen sertifiointijärjestelmän syntymiseen, joka ottaa huomioon kunkin maan erityispiirteet. Toimiva ympäristömerkintäjärjestelmä ja tiedottaminen siihen liittyvästä kestävästä metsätaloudesta voivat edistää puun monipuolista käyttöä puun ollessa huomattavasti ympäristöystävällisempi materiaali kuin uusiutumattomat luonnonvarat. Puun ja biopolttoaineiden energiakäyttö korkean huipputekniikan avulla voi luoda uusia mahdollisuuksia vihreämmän Euroopan luomiseen. Metsästrategia tuo vahvemman ympäristönäkemyksen metsätalouteen. Se korostaa YK: n ympäristö- ja kehityskonferenssissa Riossa sovittuja periaatteita ja Helsingin ministerikokouksen päätöslauselmia koskien metsien kestävää hoitoa ja niiden monimuotoisuuden säilyttämistä. Näihin EU: n jäsenmaat ovat myös sitoutuneet.
Arvoisa puheenjohtaja, haluan lopuksi kiittää mietinnön laatijaa ja kollegoitani yhteistyöstä metsästrategian valmistelussa ja toivon, että voimme yhteisesti hyväksyä tämän työn lopputuloksena syntyneen kompromissin.

Hautala
Arvoisa herra puheenjohtaja, Thomasin mietinnön tuskallinen synnyttäminen on osoittanut ainakin sen, että metsäkysymykset ovat hyvin erilaisia unionin eri alueilla. Totuus on, että komissiolla ei ole mitään syytä kiirehtiä raskasta lainsäädäntöohjelmaa, joka tosiasiassa siirtäisi metsäasioissa runsaasti toimivaltaa jäsenmailta unionille. Raportissa on hieman Troijan hevosen piirteitä: toisaalta korostetaan jäsenmaiden asemaa puhumalla toissijaisuusperiaatteesta, toisaalta pyydetään komissiolta kahden vuoden kuluessa lainsäädäntöohjelmaa nojaten erityisesti perustamissopimuksen artiklaan 235. Kuten tiedätte, tämä pykälä on eräänlainen musta aukko, jolla Euroopan unioni imee toimivaltaa jäsenmailta.
Vihreät korostavat omissa ehdotuksissaan, että metsää on tarkasteltava tasapuolisesti kestävän käytön, yhteiskunnallisen hyödyn ja ympäristönsuojelun kannalta. Me toivoisimme, että komissio aloittaisi yhteistyön esimerkiksi FSC: n, Forest Stewardship Councilin, kanssa kansainvälisesti tunnustetun sertifiointijärjestelmän aikaansaamiseksi. Tällä tavoin komissio voisi myös myötävaikuttaa siihen, että tämä järjestelmä sopeutetaan eurooppalaisiin olosuhteisiin.
Jos metsäsektorille halutaan lisärahoitusta, niin ehdotamme, että se käytettäisiin metsien monimuotoisuuden turvaamiseen. Mielestämme habitaattidirektiivi olisi otettava vakavasti ja sen suojelualueverkoston metsiä varten olisi löydettävä rahoitusta. Tällä tavoin voitaisiin ehkä myös löytää rahaa Skandinavian viimeisten vanhojen metsien suojelemiseen.

Weber
Arvoisa puhemies, Helsingin päätöslauselmissa esitetään erinomainen määritelmä siitä, mitä kestävyys merkitsee metsätaloudessa. Määritelmässä otetaan huomioon paitsi määrällinen kestävyys myös metsätalouden ekologinen kestävyys.
Metsien hakkuussa yleinen käytäntö ennen Helsinkiä oli vain pitää kiinni säännöstä, ettei puuta voi hakata enemmän kuin sitä kasvaa. Me ekologisesti suuntautuneemmat esitimme tuolloin, että meidän olisi otettava huomioon paitsi puumäärä myös metsien suojelu ja myös metsien muuhun kuin puutavaran tuottamiseen liittyvät arvot.
Helsingin ministerikonferenssissa, joka järjestettiin noin kolme ja puoli vuotta sitten, vaatimuksemme otettiin huomioon. Niinpä olen hyvin iloinen siitä, että päätöslauselmaesityksessä, jonka laadimme maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa, viitataan erityisesti Euroopan unionin Helsingissä tekemiin sitoumuksiin ja myös Rion julistukseen liittyviin sitoumuksiimme. Päätöslauselmaesitys on tietysti kompromissi. Voin sanoa teille, että tähän kompromissiin pääsy edellytti paljon kulissien takaista työtä. Saanen nyt kertoa teille, mistä en pidä tässä kompromississa.
Jos toisaalta väitätte, että metsien hoidossa on kunnioitettava metsien monikäyttöisyyttä, on järjetöntä toisaalta - viittaamme Rion ja Helsingin julistuksiin - väittää, että metsien talouskäytön tulee olla EU: n strategian ensisijainen tavoite. Ekologiselta kannalta on myönteistä, että korostamme metsien suojelua, että haluamme suojella ja edistää metsiemme biologista ja taloudellista arvoa, etenkin uhatuilla alueilla, kuten vuoristoalueilla, että pyydämme ottamaan huomioon hiilidioksidin sitomistehtävän, etenkin tukemalla pitkäikäisten metsätuotteiden tuottamista.
Jotkut ihmiset ihmettelevät, miksi emme ehdota yhteisen maatalouspolitiikan kaltaisen yhteisen metsäpolitiikan täytäntöönpanoa, mutta vain strategian muodossa. Minulla on vakaa käsitys, että Skandinavian maat ja Itävalta eivät halua yhteisessä maatalouspolitiikassa ennen niiden yhteisöön liittymistä tapahtuneen kaltaisen fiaskon toistuvan metsäalalla. Henkilökohtaisesti olen kuitenkin sitä mieltä, että olisi järkevää ottaa käyttöön käytettyä paperia koskeva hintainterventiojärjestelmä paperin kierrätyksen edistämiseksi. Puukuitutuotteet ovat hyvin arvokas luonnonvara ja niillä on tehtävä hiilidioksidin sitomisketjussa. Mitä useammin ne kierrätetään, sitä paremmin ne täyttävät hiilidioksidin sitomistehtävänsä.
Puhuisin nyt hieman sertifioinnista. Kuluttajilla on oikeus tietää mistä tuotteet - olivatpa kyseessä sitten ikkunankarmit tai paperituotteet - ovat peräisin. Alkuperää koskeva avoimuus on taattava. Kuluttajilla on oikeus tietää, tulevatko metsätuotteet metsistä, joita hoidetaan ekologisen kestävyyden periaatteen mukaisesti, vai tuhoisalla tavalla hoidetuista metsistä. Suosittelisin keskittymistä Forest Stewardship Councilin järjestelmän kaltaisiin sertifiointijärjestelmiin, mutta varoittaisin myös Canadian Standards Associationin ehdottaman kaltaisista järjestelmistä. Tämä järjestelmä ei taatusti takaa alkuperän avoimuutta vaan palvelee muutosta kaihtavan alan tarpeita.
Vakavasti otettava sertifiointijärjestelmä hyödyttäisi paitsi metsiemme suojelua myös metsänomistajia, jotka hoitavat metsiään viisaasti. Omassa maassani, Luxemburgissa, missä suuri osa alueestamme on luonnonmukaisesti hoidettujen metsäekosysteemien peitossa, sertifiointijärjestelmästä olisi taatusti suurta etua puutuotteidemme myynnissä markkinoille.

Myller
Arvoisa herra puheenjohtaja, haluan kiittää mietinnön laatijaa David Thomasia työstä, jota hän on tehnyt saadakseen aikaan laajalti hyväksyttävän kompromissin. Tiedän, että tämä työ ei ole aina ollut helppoa.
Aivan kuten Thomas totesi, eurooppalaisten metsien käyttöä, metsänhoitoa ja metsien suojelua ei voida ohjata yhtenäisellä säädännöllä, niin erilaisia ovat metsät eri osissa Euroopan unionia. Tämä tosiasia on mietinnönkin lähtökohta. Kuitenkin tiettyjä yhteisiä periaatteita on oltava, jotta voimme varmistaa metsien kestävän käytön. Tähän tarvitaan yhteistä, metsän eri käyttömuodot ja -tarpeet huomioivaa ja yhteensovittavaa strategiaa.
Yhteisen metsästrategian tulee sisältää metsien monitoimitehtävä: metsiä tarvitaan kasvihuoneilmiön torjunnassa, biodiversiteetin säilyttämisessä sekä virkistysmahdollisuuksien ja maisema-arvojen luojana. Mutta metsät ovat myös arvokas ja tärkeä uusiutuva luonnonvara, monen eri teollisuudenalan raaka-aine- ja energialähde. Niinpä yhteisessä metsästrategiassa sekä puun teollisen hyödyntämisen että puun tuotannon on perustuttava markkinatalouden periaatteille eikä tukiaisille tai kilpailua vääristävälle sääntelylle.
EU: n metsästrategian tuleekin perustua kansallisten politiikkojen koordinoimiseen yhteisten periaatteitten pohjalta. Eurooppalaisella tasolla pitäisi organisoida mm. yhteinen tutkimus metsävarojen kehityksestä ja metsien terveydestä. Unionin budjettiin on varattu metsäsektorille kohtalaisen suuri summa, n. 400 miljoonaa ecua. Tarvitaan yhteinen strategia, jotta nämä rahat voidaan kohdentaa järkevällä tavalla eikä esimerkiksi kilpailua vääristävästi. Meidän pitää tietää mihin näitä rahoja käytetään ja mitkä ovat meidän prioriteettimme.

Virgin
Herra puhemies! Haluan aluksi onnitella esittelijää mielenkiintoisesta ja runsassisältöisestä mietinnöstä.
Kotimaalleni Ruotsille metsäsektori on ratkaisevan tärkeä. Metsäteollisuustuotteiden nettovienti on noin 70 miljardia kruunua, joka vastaa 8: aa miljardia ecua. Puolet Ruotsin nettoviennistä on itse asiassa metsäpuolen tuotteita. Ruotsissa olemme melko äskettäin uudistaneet lainsäädäntöä metsätalouden alalla. Olemme päässeet yksityiskohtaisesta tuotantolainsäädännöstä, jossa ohjattiin voimakkaasti yksittäisen metsänomistajan tuotantomenetelmiä, yleisempään lainsäädäntöön, jossa tuotantotavoitetta ja ympäristötavoitetta pidetään samanarvoisena ja jossa istutusvelvollisuus metsänhakkuun jälkeen on yksiselitteisesti määrätty. Tämä kaikki on Rion konferenssin ja Agenda 21: n julistusten ja perusajatusten mukaista.
Tämän mietinnön valmistelun aikana olemme olleet huolissamme siitä, että ehdotukset veisivät kohti yhteistä metsäpolitiikkaa ja tiukkaa keskusjohtoisuutta. Voin todeta, että tämä vaara on vältetty. Mielestäni se olisi johtanut lisääntyvään byrokratiaan ja etääntymiseen markkinatalouden periaatteista. Sellaisesta kehityksestä olisimme kaikki kärsineet. Tämä mietintö sisältää nyt joukon erilaisia ideoita yhteistyöstä alueilla, joilla se todella kannattaa. Tarkoitan tutkimusta, metsävarojen inventointia, toimenpiteitä ilmansaasteiden aiheuttamien vahinkojen estämiseksi Euroopan metsissä sekä yhteisiä toimia metsäpalojen torjumiseksi täydennyksenä kansallisille ja yksityisille toimille. Meillä täytyy olla yhteistä kiinnostusta osoittaa, että Euroopan metsiä hoidetaan kestävällä tavalla kiinnittäen samalla suurta huomiota biologiseen monimuotoisuuteen. Luottamusta ja kunnioitusta herättävän sertifioinnin täytyy myös mieluiten voida perustua yhteiseen, vapaaehtoiseen ohjaukseen.
Niillä alueilla, joilla metsiä hävitetään, täytyy meidän kaikkien yleiseen etuun kuulua tämän tärkeän luonnonvaran palauttaminen. Tämä voidaan toteuttaa EU: n tuella aluepoliittisten ohjelmien puitteissa. Euroopan metsillä on merkittävä osa myös kasvihuoneilmiössä. Siinä määrin kuin hakkuut ovat kasvua vähäisempiä, hiiltä varastoituu metsiimme sitoen osan hiilidioksidin ylimäärästä, jota saamme fossiilisia polttoaineita poltettaessa. Oikeastaan olisikin vielä parempi, jos osa yhteisestä ylimäärästä käytettäisiin biopolttoaineena. Mielestäni kuitenkin tämän mietinnön asettamilla päämäärillä voi eurooppalainen metsänhoito ajan mittaan osoittautua todella hyväksi esikuvaksi maailmalle.

Poisson
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, metsästrategian määritteleminen oli tarpeellista Euroopan unionille, jotta metsävarojen käyttöä ja hoitoa voitaisiin parantaa. Euroopan unionissa ovat edustettuina kaikentyyppiset metsät taigasta Guyanan trooppisiin metsiin. Meidän on varmistettava metsien säilyminen suojelemalla niiden herkkien ekosysteemien biodiversiteettiä.
Metsällä on etuoikeutettu asema nykypäivän yhteiskunnassa. Viime vuosina olemme saaneet nähdä monenlaisia puustoalueita ja niiden hoitoon tarkoitettuja laitteita. Metsien suojelemiseksi eroosiolta on vältettävä tiettyjä metsänhoitokäytäntöjä, kuten avohakkuita. Geenivarojen suojelun keinoja on vahvistettava kannustamalla siementen valikointiin ja parantamiseen. Kasvinterveyteen liittyvä biologinen torjunta pysyy metsänviljelijöiden ensisijaisena tavoitteena. Palontorjuntaan on kiinnitettävä enemmän huomiota ennaltaehkäisyä ja valvontaa kannustamalla.
Hyötykäytön osalta olisi toivottavaa suosia pientuottajien ryhmiä, neuvoa metsänomistajia metsänhoidon ja hyötykäytön alalla sekä tukea yrityksiä koneistumisessa. Komission on kannustettava puuteollisuuden edistämistä. Puu on uusiutuva energiavara. Komission on tuettava myös kansalaisten ja erityisesti nuorten kasvatusta.
Mitä tulee rahoitukseen, metsän ja rahan väliset suhteet eivät ole yksinkertaisia. Lyhyen aikavälin toimintaan perustuvassa taloudessa, jossa rahavirrat ovat hyvin tiukalla, on vaikea tehdä vuosisatojen aikavälin tuotantoinvestointeja. Unionin metsästrategialla on oltava vahvat suuntaviivat, joissa noudatetaan toissijaisuusperiaatetta. Euroopan on laadittava aktiivinen politiikka, jota tuetaan säännöllisillä puun suojelua ja tuotantoa kannustavilla investoinneilla. Näin turvataan maaseudun kestävä kehitys.
Lopuksi haluan sanoa, että vaikka Euroopan unionin metsät ovat vain pieni osa maapallon kaikista metsistä, unionin metsästrategian on toimittava metsävarojen ja puulajien hoidon mallina koko maailmalle.

Cars
Herra puhemies! Metsäpolitiikan tulee ensi kädessä olla kansallinen asia. Yhteisten strategioiden pitää rajoittua yleisluonteisiin kysymyksiin. Jokaiselle maalle on annettava mahdollisuus muotoilla oma metsäpolitiikkansa. Ruotsin metsiä, jotka ovat Ruotsin talouden selkäranka, hoidetaan ekologisesti ja ympäristö huomioon ottaen. Metsätalouden yhteisen strategian perustana tulee olla se, että kaupallinen metsänhoito voi tapahtua markkinoiden ehdoilla ilman kilpailua vääristäviä tukia. Tukitoimien ainoaksi vaikutukseksi uhkaa jäädä tehottomien rakenteiden säilyttäminen ja kannattavuuden heikentäminen sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. Metsien sertifioinnin tulee olla väline tuottajien ja kuluttajien välisessä yhteydenpidossa. Sen ei pidä enempää kuin laatumerkinnänkään muuttua osaksi yhteisön politiikkaa. Perustellut taloudelliset tuet esim. erilaisiin ympäristötoimiin ja metsäpalojen torjuntaan ovat mahdollisia, mutta myös näissä tulee päävastuun olla jäsenmailla. On myös tärkeää, että neitseellistä kuitua ei syrjitä poliittisten päätösten seurauksena.
Tässä ehdotetaan eurooppalaista kampanjaa puun ja puutuotteiden käytön edistämiseksi. Jos tällainen kampanja toteutuisi, sen pitää sisältää myös paperi. Puutuotteiden tavoin myös paperituotteet ovat alttiina muovisten, lasisten ja metallisten korviketuotteiden paineelle. Metsäkysymykset pitää pikemminkin liittää metsäteollisuuden kysymyksiin kuin maatalouspolitiikkaan.
Kaikille mahdollisille kauttaaltaan säädellyn yhteisen metsäpolitiikan kannattajille haluan yhden Euroopan metsäisimmän maan edustajana sanoa seuraavaa: sille, joka ehkä tahtoo Euroopan metsätaloudelle pahaa, ei riitä metsäpalojen runsastumisen toivominenkaan. Vielä pahempaa olisi metsäpolitiikka, joka olisi samaa laatua kuin eurooppalainen maatalouspolitiikka. Herra puhemies, siksi on ilahduttavaa, että tämä kompromissiehdotus, johon nyt otamme kantaa, ei ollenkaan pyri sellaiseen kehitykseen.

Svensson
Herra puhemies! Thomasin mietintö on hyvin kunnianhimoinen, mutta on kuitenkin syytä vahvasti epäillä, voidaanko ylipäänsä näin mutkikkaalla alueella muotoilla yhteistä politiikkaa kaikille unionin maille. Unionin eri osissa ja eri maissa vallitsevat perusluonteisesti erilaiset olosuhteet. Monissa maissa metsien on annettu huveta ja rappeutua siinä määrin, että huomattavia ohjelmia tarvitaan niiden kunnostamiseen, kun taas täysin vastakkainen tilanne vallitsee esimerkiksi pohjoisessa. Siellä halutaan välttää metsäpinta-alan lisälaajentamista siksi, että pidetään tärkeänä avoimen maiseman ja sen edustaman biologisen muuntelun suojelemista.
Tämä mietintö on niin yleisluontoinen ja siloiteltu, että siitä tuskin on miksikään oppaaksi. Se oikeastaan vaarantaa kansallisen, konkreettisemman ja käytännönläheisemmän metsäpolitiikan monimutkaistamalla tilannetta. Mietinnössä on myös selviä vaikeuksia yhdistää erilaisia näkökantoja ja vastakkaisia intressejä. Toisaalta tuodaan esiin suojelunäkökohtia, toisaalta painotetaan ja jopa jossakin määrin priorisoidaan parempaa kaupallista hyötykäyttöä. Miten tätä olisi tulkittava? Tapahtuisiko se laajentamalla biologisia monokulttuureja tai istuttamalla vierasperäisiä luontaiseen kasvistoon kuulumattomia puulajeja tai paljon vettä kuluttavia lajeja, jotka uhkaisivat kuivattaa ympäröivät alueet?
Mielestäni Euroopan unionin ei oikeastaan pidä ottaa vastuulleen lisää uusia, vaikeita ja laajoja tehtäviä. Sillä on totisesti jo tarpeeksi työtä selviytyäkseen nykyisistä tehtävistä.
Mietintö lankeaa myös siihen, mistä on valitettavasti tullut tapa monissa yhteyksissä unionissa. Se nimittäin ehdottaa uusia subventioita, mitä tuskin voidaan pitää kovin harkittuna nykyisessä budjettitilanteessa. Olisi joka tapauksessa osoitettava vaihtoehtoisia säästömahdollisuuksia, esimerkinomaisesti liiallisista pinta-alatuista suurille tiloille, jotka viljelevät viljaa ja öljykasveja. Näen tässä mietinnössä lähinnä ilmaisun toiveesta laajentaa Euroopan unionin valtaa hinnalla millä hyvänsä sen sijaan, että unioni minun mielestäni oikealla tavalla keskittyisi parhaalla tavalla hoitamaan niitä tehtäviä, joista se on jo ottanut vastuun.

Schörling
Herra puhemies! Olemme kuulleet esittelijältä ja joiltakin muilta, jotka ovat olleet muotoilemassa mietintöä, että se ei viitoittaisi tietä EU: n metsäpolitiikalle. Siitä huolimatta kuitenkin luulen, että jotkut tähän työhön osallistuneet ovat sitä ajatelleet ja pitävät tätä mietintöä askeleena tähän suuntaan.
Pohjoisruotsalaisena metsänomistajana olen sitä mieltä, että me emme tarvitse sellaista yhteistä metsätalouspolitiikkaa. Toki tässä mietinnössä on mm. ympäristöä ja sertifiointia koskevia hyviä ideoita, mutta kysymys on siitä, kuinka suuren tilan nämä ideat voisivat saada yhteisessä metsätalousstrategiassa. Mietinnön sävy määräytyy jo ensimmäisessä kohdassa. Siinä sanotaan nimittäin, että metsien kaupallisen käytön tulee olla ensisijaista EU: n metsätalousstrategiassa. Tästä näkyy selvästi ja kirkkaasti, mihin mietinnöllä pyritään. Jos pyrkimys ei vielä selvinnyt, voin lainata toista kohtaa, nimittäin kohtaa 9, jossa sanotaan, että " komissiota kehotetaan ehdottamaan kyseisten tavoitteiden ja toimenpiteiden soveltamista, erityisesti asetusta 1610/89, metsien hallinnon ja hyödyntämisen tuen todellisiin tarpeisiin" . Mietinnössä käsitellään siis " hyödyntämistä" , ja englantilaisessa alkuperäistekstissä lukee todellakin " eksploataatio" . Selväkielellä tämä merkitsee, että EU-tukea voitaisiin käyttää metsien eksploatoimiseen. Tämä on mielestäni jotakin aivan hirveää.
Ympäristöystävällisemmät muotoilut perutaan seuraavassa hengenvedossa muotoiluilla siitä, miten metsän rooli ja arvo turismille ja virkistyskäytölle jne. pitäisi tunnustaa ilman tarpeettomia rajoituksia metsien taloudelliselle hyväksikäytölle. Kaikki tämä, herra puheenjohtaja, aiheuttaa sen, että meidän pitää äänestää mietintöä vastaan, etenkin jos tätä verrataan Ruotsin metsänhoitolakiin, joka on paljon, paljon parempi, mutta herättänyt kuitenkin paljon keskustelua Ruotsissa. Jos tämä menisi läpi, meidän olisi pakko kirjoittaa uudelleen tämä laki, ja se vesittyisi kerta kaikkiaan.

Barthet-Mayer
Tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön tavoitteena oli alunperin esittää yhteisen metsäpolitiikan perustaa koskevia yleisiä pohdintoja ja pyytää Euroopan komissiota ehdottamaan sopivia lainsäädännöllisiä toimenpiteitä, joilla tavoitteet voitaisiin saavuttaa meidän parlamentin jäsenten esittämien perusteiden ja suuntaviivojen mukaisesti.
Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että sekä etelässä että pohjoisessa monenlaiset erilaiset metsät peittävät kolmanneksen Euroopan unionin pinta-alasta. Euroopan maaseutua koskevan peruskirjan mukaan, josta myös täälläkin olemme keskustelleet ja äänestäneet, metsät ovat merkittävä tekijä maaseudun tulevan kehityksen kannalta.
Mitkä ovat metsien ongelmat? Euroopan tason metsästrategian laatimista haittaa se, että Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa ei ole asiaa koskevaa oikeudellista perustaa ja että puuta, joka on elävää kasviainesta, pidetään pelkästään teollisena tuotteena. Toivoisimme, että nämä oikeudelliset ja tekniset näkökohdat otettaisiin käsiteltäviksi hallitusten välisessä konferenssissa, jotta ne saataisiin näin muutettuina tulevaan unionia koskevaan sopimukseen.
Kolmen metsävaltion, Itävallan, Ruotsin ja Suomen hiljattain tapahtunut liittyminen Euroopan unioniin nosti unionin keskimääräisen metsäpinta-alan 21 prosentista 34 prosenttiin. Nämä uudet valtiot vastustavat melko voimakkaasti ainakin metsien hoidon ja käytön sekä erityisesti muottipuutavaran ja paperimassan markkinoiden osalta kaikenlaista yhteistä metsäpolitiikkaa, joka muistuttaisi uutta yhteistä maatalouspolitiikkaa.
Thomasin mietinnön ensimmäinen versio oli epätäydellinen, mutta hän on lisännyt lopulliseen, kompromisseja sisältävään versioon monia tarkistuksia, myös minun ja metsäryhmän yhdessä esittämiämme tarkistuksia. Vaikka uusi versio on tyydyttävä, jotkut kohdat jäävät edelleen epäselviksi. Tästä syystä oli mielestäni tarpeen tehdä vielä joitakin täydentäviä tarkistuksia.
Ensinnäkin olemme sitä mieltä, että on tarpeellista viitata Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 130 artiklaan, joka edellyttää yhteispäätösmenettelyä ja koheesiorahaston taloudellista tukea. Toisessa tarkistuksessa haluamme muistuttaa, että metsästrategian yhteensovittaminen muiden ympäristöpolitiikkojen ja maaseudun kehittämispolitiikkojen kanssa on mainittava selkeästi. Kolmanneksi muistutamme, että metsän kestävän kehityksen perustaksi on asetettava metsän monitoiminen tehtävä eli sen sosiaalis-taloudellinen, ympäristöllinen ja virkistyksellinen tehtävä. Viimeisessä tarkistuksessamme pyydämme komissiota ehdottamaan toimenpiteitä maataloustuotantoon liittyvän metsän taloudellisen kehityksen turvaamiseksi.
Pyydän teitä puoltamaan näitä tarkistuksia. Pyydän teitä kiinnittämään huomionne ja tarkkaavaisuutenne komission tuleviin lainsäädäntöehdotuksiin, joita meitä pyydetään tutkimaan huolellisesti, jotta voitaisiin toteuttaa todellista Euroopan tason metsästrategiaa, joka turvaisi meille metsä- ja puutuotteissa samanlaisen omavaraisuuden kuin elintarvikkeissa.

Smith
Arvoisa puhemies, onnittelisin aluksi kollegaani Thomasia hänen tekemästään työstä. Tämänpäiväinen keskustelu osoittaa hyvin, miten vaikeaa on yrittää saattaa tasapainoon ja yhteen aihetta koskevat kilpailevat filosofiat.
Haluaisin kuitenkin esittää komissiolle kaksi käytännön huomautusta. Yksi on se, että pyytäisin metsätalouden suhteellisen suuren merkityksen usein herkille maaseututalouksille huomioon ottaen komissiota ottamaan huomioon merkityksen, joka metsätaloudella voi olla maaseudun kehittämisessä. Tässä asiassa on elintärkeää, että yritämme pitää mahdollisimman suuren osan metsätuotteiden lisäarvosta paikallisyhteisössä. Pyytäisin komissiota kannustamaan menettelyjä ja hankkeita, joilla pyritään tuon tavoitteen saavuttamiseen.
Vastaavasti metsien vanhetessa ja teknologian kehittyessä pääsy metsään harventamaan saattaa toisinaan olla melkoinen ongelma. Näin on asianlaita minun kotikulmillani - teitä ja siltoja on vahvistettava ja ylläpidettävä - ja kaikki tämä olisi otettava paikallishallintojen kuormitetuista budjeteista. Pyytäisin siksi komissiota suhtautumaan myönteisesti tavoitteen 5 b varojen käyttöön tämän kaltaiseen infrastruktuuriin.
Yleensäkin pidän myönteisenä sitä, että esittelijä myönsi, että metsillä olevan paljon enemmän tarjottavaa kuin niiden taloudellinen potentiaali ja että suurta osaa metsien arvosta ei ole helppo arvioida määrällisesti pelkkinä tietoina ja lukuina. Meidän ei kuitenkaan tulisi aliarvioida merkitystä, joka metsillä voi olla koko yhteiskunnalle, ja meidän on jatkettava kansainvälisen yhteistyön ja kestävän hoidon kehittämistä.
Ehkä paras palvelus, jonka komissio voi Euroopan tasolla tehdä, on varmistaa, että tietoa ja asiantuntemusta on saatavilla ja Euroopan unionin käytettävissä, jotta voimme luoda uutta nykyisen yhteisten tietojen ja menettelyjen pohjalta.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, Thomasin mietintö on ennen kaikkea kompromissi, tasapainotila Euroopan metsille annettavien eri merkitysten välillä. Se ei ole ilmeisestikään sellainen teksti, mitä jotkut meistä olisivat halunneet, mutta sanoisin kuitenkin, että se on kokonaisuudessaan hyväksyttävä niiden muutosten jälkeen, joita siihen on tehty parlamentin käsittelyssä.
Haluaisin painottaa tärkeimpiä näkökohtia siitä, minkä omasta mielestäni tulisi olla Euroopan metsäpolitiikkaa. Niitä ovat tietenkin ympäristömerkitys, jonka me kaikki tunnustamme, mutta sen lisäksi meidän olisi mielestäni tunnustettava avoimesti metsän taloudellinen merkitys, koska jokapäiväinen todellisuus osoittaa, että sellaista ei suojella, millä on arvoa. Metsän suojelu on tarve, joka toteutuu parhaiten, jos kyse on tuottavasta omaisuudesta. Tätä sosiotaloudellista merkitystä on aiheellista vahvistaa. Vahvistusta ja tunnustusta edellyttää myös mahdollisimman pitkälle viety toissijaisuusperiaate mm. siitä syystä, että Euroopan metsät ovat niin erilaisia ja sosiaaliset ja myöskin taloudelliset tekijät vaihtelevat kussakin tapauksessa vastaavalla tavalla kuin Euroopan metsien ympäristölliset piirteet. Otan esimerkiksi itse edustamani metsätyypin, korkeatuottoisen Atlantin alueen metsän, joka on suurimmaksi osaksi - noin 80-prosenttisesti - yksityistä omaisuutta, ja jonka hoito on yli kahden miljoonan yksityisen omistajan käsissä. Siitä syystä sillä on suuret sosiaaliset ja ilmeisesti myös työllisyyteen liittyvät vaikutukset. Se on luonteeltaan kuitenkin täysin erilainen kuin Välimeren alueen metsä, pohjoisen metsä tai keskieurooppalainen metsä. Median on näin ollen kunnioitettava toissijaisuusperiaatetta, joka on ulotettava myös alueelliselle tasolle. Joskus kun Euroopassa puhutaan toissijaisuudesta, sillä viitataan vain valtiolliseen tasoon, mutta esimerkiksi Espanjassa ei ole valtiollisen tason metsäpolitiikkaa. Metsäalan toimivalta kuuluu lähes aina alueille, joilla on legitiimit ja myöskin alueellisten parlamenttien legitimoimat metsäalan suunnitelmat. Alan toimivaltaa käyttävien alueiden tulee myös olla legitiimejä toimimaan tässä mielessä Euroopan unionin piirissä.
Kun tunnustamme metsän taloudellisen merkityksen ja myös sen ympäristöllisen merkityksen ja otamme huomioon toissijaisuusperiaatteen, uskon että olemme eurooppalaisella tasolla kykeneviä luomaan asianmukaiset puitteet metsäinvestoinneille, jotka suunnataan metsänomistajien laajalle joukolle. Tätä varten meidän olisi luotava metsäinvestointeja tukeva ilmapiiri lisäämällä luonnollisella tavalla uusiutuvien voimavarojen kuten puun ja siitä jalostettavien tuotteiden käyttöä. Miten? Aika ei todellakaan riitä täydellisen vastauksen antamiseen, mutta sallinette, että esitän vain yleisluonteisen luettelon:
Edistämällä valtioiden tasolla uusiutuvien voimavarojen käyttöä tukevaa verotusta, lisäämällä huomattavasti puun käyttöä koskevaa perustutkimusta ja soveltavaa tutkimusta, asettamalla Euroopan metsätukien ehdoiksi metsäpalovaaran valvonta paikallisten viranomaisten tehtävänä ja kasvatettavien metsien elinkelpoisuus tulevaisuudessa sekä mielestäni myös edistämällä metsänhoitajien järjestöjen perustamista ja antamalla niille mahdollisuus osallistua yhteisön toimintaan neuvoa-antavina eliminä. Toki paljon muutakin voidaan tehdä asian hyväksi, mutta näillä keinoilla voitaisiin päästä lähemmäksi tasapainoa Euroopan metsien ympäristöllisen, sosiotaloudellisen ja virkistyskäytön välillä.
Esitän vielä yhden ajatuksen, arvoisa puhemies. Olemme huolestuneita myös trooppisista metsistä, jotka ovat välttämättömiä koko maailman ekologiselle tasapainolle. Älkäämme unohtako sitä, että parasta mitä voimme tehdä näiden niin tärkeiden trooppisten metsien suojelemiseksi, on se, että jonain päivänä Eurooppa olisi omavarainen metsävarojensa suhteen.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat läsnäolijat, keskustelun tässä vaiheessa on huomio kiinnitettävä joihinkin keskeisinä pitämiimme näkökohtiin, sillä muut puhujat ovat jo esittäneet kokonaisvaltaisia näkemyksiä aikaisemmissa puheenvuoroissa.
Haluaisin ottaa esille sen, että Thomasin ansiokkaassa mietinnössä käsitellään alaa, jolla ei ole ainoastaan kaupallista vaan ennen kaikkea myös ympäristöllistä ja maisemallista arvoa, jotka ovat hyvin erilaisia Euroopan unionin piirissä, kuten mietinnön jossain kohdassa sanotaan. Tästä syystä haluaisin kiinnittää erityistä huomiota siihen, että soveltaisimme mietinnössä esitettyjä ehdotuksia ja jakaisimme niiden mukaisesti Euroopan metsät kahteen suureen ryhmään: Keski- ja Pohjois-Euroopan metsät ja Välimeren alueen metsät. Näihin kahteen ryhmään kuuluvilla metsillä on erilaiset piirteet, ne vaikuttavat eri tavalla yhteiskuntaan ja lisäksi etelässä metsät ovat paras suojautumiskeino eroosiota ja aavikoitumista vastaan niiden ympäristöllisen merkityksen lisäksi. Haluaisin siis korostaa metsien erilaista merkitystä niiden maantieteellisen sijainnin perusteella.
Toiminnallisesta näkökulmasta tarkasteltuna metsäalan toimivalta on tällä hetkellä jaettu yhdeksään eri alueeseen Euroopan komission sisällä, ja on selvää, että jos Euroopan parlamentin esittämät ehdotukset saavat kannatusta, myös alan hallintoa on järkeistettävä.

Graefe zu Baringdorf
Herra puhemies, Thomasin mietintö on syntynyt hieman erikoisena kehityskulkuna. Sen jälkeen kun se esitettiin maatalousvaliokunnassa, siihen tehtiin noin 200-220 tarkistusta. Sen seurauksena tehtiin kompromissi tarkistusten tiivistämisestä tai jättämisestä osittain pois. Mitä siitä sitten tuli, ei merkinnyt erityistä parannusta. Meidän mielestämme se on niin epätyydyttävä, että olemme päättäneet tehdä muutamia tarkistuksia korostaaksemme erityisesti taloudellisen hyödyntämisen osalta, että metsätaloudessa on oltava kyse luonnollisesta ja kestävästä kehityksestä, ja koska me haluamme varmistaa, että puulle ei tule yhteisen maatalousjärjestelyn kaltaista markkinajärjestelyä. Se on johtanut maatalousalalla erityisen huonoihin kehitystuloksiin. Me haluaisimme sen sijaan, että EU keskittyy ja rajoittuu siihen, että markkinat turvataan niin, ettei siihen voida vaikuttaa ulkopuolisella polkumyynnillä. Me tarvitsemme sertifiointia, jossa vahvistetaan ekologiset kriteerit kansainvälisessä yhteydessä ja myös EU: n tunnustamina, jotta EU: ssa voi kehittyä puutalous, jossa puun arvot voidaan turvata myös tosiaan taloudellisesti.
Tähän asti puualan hintakehitys on ollut katastrofaalisen alhainen, niin että metsätalous ei ole ollut näillä hinnoilla mahdollista ja siksi EU on jatkuvasti tukenut metsänhoitoa, mitä taas ei tietenkään voitu tehdä muissa maissa. Me emme voi viedä EU: sta katastrofaalista hintapolitiikkaa, koska, kuten jo todettiin, myös metsät ja erityisesti sademetsät kärsivät samalla. Me tarvitsemme metsää ylipäätään elämiseen. Ja siksi EU: n työllisyyttä on käsiteltävä tämän aiheen kanssa kansainvälisessä laajuudessa ilman, että säännöstö astuu voimaan vain EU: ssa.

Wibe
Herra puhemies! Ruotsalaisten sosiaalidemokraattien on hyvin vaikea tukea Thomasin mietintöä. Tätä ei pidä käsittää miksikään kritiikiksi itse mietintöä vastaan, vaan unionin yhteistä metsästrategiaa kohtaan tuntemamme epäilyn ilmaukseksi. Meidän mielestämme läheisyysperiaatteen pitää päteä tällä alueella. Meillä on unionissa kylliksi ongelmia sovittaessamme maatalous- ja aluepolitiikkamme itään laajenemisen varalle. Siksi ei unionilla ole mitään syytä ottaa haltuunsa vielä yhtä politiikan aluetta.
Sitä paitsi unionin maiden ongelmat vaihtelevat valtavasti, kuten monet puhujat ovat huomauttaneet. Eteläisissä maissa on liian vähän metsiä, kun taas pohjoisemmissa maissa niitä on pikemminkin liian paljon. Etelässä on ongelmana metsäpalot ja pohjoisessa kylmyys. Metsäpolitiikasta ei valtioilla nykyään ole puutetta, päinvastoin. Yksittäisissä maissa on metsänhoitolakeja ja viranomaisia niitä soveltamassa.
Kansainvälistä yhteistyötä ei myöskään puutu. Kaikki eurooppalaiset metsäviranomaiset ovat yhteistyössä ECE: n metsäkomissiossa. Maailmanlaajuisesti tehdään yhteistyötä FAO: n puitteissa. Kauppaongelmia ratkotaan WTO: n puitteissa jne. Myös metsävahinkojen kartoituksessa tehdään mittavaa kansainvälistä yhteistyötä. Tältä alalta julkaistaan joka vuosi hyvin yksityiskohtaisia tilastoja.
Mitä ympäristösertifiointiin tulee, kysymyksellä on Pohjoismaille hyvin kyseenalaista arvoa. Meillä on jo sellainen sertifiointi, ja on tunnettua, että tietyt kilpailijamaat Atlantin toisella puolella ovat harjoittaneet painostusta unionin sertifioinnin asettamiseksi alemmalle tasolle kuin meillä Pohjoismaissa. Yhteinen sertifiointi johtaisi siksi Ruotsin metsätalouden ympäristövaatimusten alenemiseen.
Lopuksi, herra puhemies, katson tarpeettomaksi, että unioni tällä asiakirjalla suosittelee uusia suuria kustannuksia. Meillä on jo kyllin kireä budjetti.

McCartin
Arvoisa puhemies, viimeisin laajennus toi yhteisön metsäkeskusteluun tärkeämpiä etunäkökohtia ja jopa kiihkeitä tunteita. On mielenkiintoista nähdä maantieteelliset etunäkökohdat ja havaita, millaisia eroja laajentuminen on tuonut metsittämistä koskevaan ajatteluun unionissa.
Kiitän Thomasia hänen mietinnöstään. Joissain mietintöön liitetyistä lausunnoista esitetään täysin erilaisia kuvauksia alan Euroopan laajuisesta tilanteesta kuin hänen tekstissään. Oletan, että hänen tulkintansa, jonka mukaan olemme Pohjoismaiden liittymisen jälkeen jotakuinkin omavaraisia, on oikea. Toisessa mietinnössä sanotaan, että olemme vain puoliksi omavaraisia. On valitettavaa, että asiakirjoja tutkivat opiskelijat tai jopa suunnittelijat näkevät näin suuria ristiriitoja vain parin sivun sisällä. Tämä ei luonnollisestikaan ole esittelijän vika.
Meidän ei tulisi juuttua ideologiseen kysymykseen siitä, onko meillä yhteinen politiikka vai ei. Meillä on yhteinen teollisuus- ja talouspolitiikka, ja samalla tavalla meillä voi olla yhteinen metsäpolitiikka. Se ei tule olemaan yhteisen maatalouspolitiikan kaltainen. En menisi niin pitkälle kuin Graefe zu Baringdorf. Tietenkään emme haluaisi takuuhintoja ja interventioita ja vientipalautuksia. Kun meillä kuitenkin on yhteinen kiinnostus ympäristöä kohtaan, yhteinen kiinnostus Euroopan unionin taloudellista hyvinvointia kohtaan, yhteinen matkailupolitiikka jne, on realistista ajatella, että meillä tulisi olla myös yhteinen metsäpolitiikka. Sen ei tarvitse välttämättä olla suuri taakka Euroopan unionin taloudelle.
Itse tulen maasta, joka on Euroopan unionin vähämetsäisimpiä. Suomalaiset hakkaavat noin 50 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Metsitettävän alueen koko on Englannin ja Skotlannin luokkaa. Irlannissa meillä on tuossa käytössä noin 2 miljoonaa eekkeriä tai 16 % maatalousmaastamme ja huonoimmasta maastamme. Erot ovat siis suuret. Tietysti metsätaloudesta tulee kaupallisesti hyvin tärkeä Irlannille, mutta yhteiskunnallisista syistä pienten tuottamattomalla maalla sijaitsevien maatilojen korvaamista metsäalueilla vastustetaan.
Euroopan politiikka, jolla pyritään auttamaan meitä metsittämisemme kehittämisessä, ei ole Irlannissa lainkaan suosiossa, mutta silti se on mielestäni pitkällä aikavälillä viisasta. Tällä hetkellä istutamme vuodessa 25 000 hehtaaria. Tämä voi antaa Irlannille nykyhinnoin noin 300 miljoonan punnan arvonlisätulot, ja tämä on kolme kertaa se summa, jonka lammasfarmarimme ansaitsevat tällä hetkellä koko Irlannin lammastuotannosta. Joten meille se ei ole tärkeää vain ympäristön vuoksi, vaan voimme kehittää metsistämme myös jotain taloudellisesti merkittävää.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, monilla maanviljelijöillä on perinteinen käsitys siitä, että he viljelevät maata, joka oli ennen metsää.
Me emme etelässä enää ajattele, että meillä on metsiä. Metsä on satuineen ja tarinoineen todellakin vain pohjoisen käsite. Tästä huolimatta metsä on Portugalille äärimmäisen tärkeä asia: meillä on metsiä, joissa valtapuina kasvaa korkkitammia, eukalyptuksia tai rannikkomäntyjä; ennen meillä oli myös kastanja- ja tammimetsiä, joita valitettavasti ei enää ole.
Tästä syystä olen samaa mieltä kollegani McCartinin kanssa siitä, että tarvitsemme yhteistä metsäpolitiikkaa. Ymmärrän silti myös hyvin sen, että ne maat, joissa on paljon metsiä, kuten Pohjoismaissa, eivät sitä halua, koska niillä on erilainen käsitys metsistä kuin meillä. Niille metsä on aina ollut asia sinänsä, eikä se ole koskaan ollut osa maataloutta. Minulle - joka olen hankkinut koulutukseni tältä alalta - metsä on osa maataloustuotantoa.
Ja nyt, kun yhteinen maatalouspolitiikka on aiheuttanut kaikenlaisia ongelmia tuettavine enimmäispinta-aloineen ja enimmäistuotantomäärineen sekä kaikkine Euroopan maataloudelle tehtyine leikkauksineen, yksi tukitoimenpide on nyt metsänistutus. Jos metsänistutukseen ei kuitenkaan suhtauduta vakavasti, Eurooppa tulee aina olemaan riippuvainen puun tuonnista; omassa maassani on jo tällä hetkellä yrityksiä, jotka haluavat siirtää toimintansa Brasiliaan, jossa puuta on runsaasti saatavana.
Olisi toki hyvä asia, että pääsisimme asiasta yksimielisyyteen, mutta näin ei todellakaan ole nyt; oma kantamme ilmenee Thomasin mietintöön ehdottamistamme tarkistuksista.

Olsson
Herra puhemies! Haluan ensiksi ilmaista arvostukseni esittelijä Thomasille siitä kärsivällisyydestä ja rakentavuudesta, jolla hän on työskennellyt tämän mietinnön aikaan saamiseksi.
Euroopalla on hyvin vaihteleva metsätalous, ja eri maiden puulajisto eroaa merkittävästi toisistaan. Sama koskee myös metsäpolitiikan näkymiä. Siksi keskustelun aikana on tuotu esille niin vaihtelevia ehdotuksia. KeskiEuroopasta on esitetty pitkälle meneviä suojeluvaatimuksia, Etelä-Euroopasta on esitetty pitkälle meneviä tukijärjestelmävaatimuksia. Näitä äärimmäisiä vaatimuksia ei enää ole mukana. Minusta näin on hyvä, sillä ne voisivat tuottaa ongelmia sekä ympäristölle että metsiemme tuotannolle.
Jo aikaisemmin keskustelussa on mainittu, että ruotsalainen metsäpolitiikka sisältää mahdollisuuden luoda kestävä ja vahva metsätalous, jossa otamme tasapuolisesti huomioon ympäristön ja tuotannon edut. Tämä politiikka sisältää uusiutuvien raaka-ainevarojen hyödyntämisen ja samalla biologisen monimuotoisuuden suojelun. On tärkeää kertoa Euroopan muille alueille, että pohjoismainen metsänhoito on resurssi, jota voidaan kannattavasti hyödyntää ekologisissa puitteissa ilman valtion tukia. Nämä eroavuudet pohjoisen ja etelän sekä idän ja lännen välillä aiheuttavat sen, ettei yhteinen metsäpolitiikka ylipäänsä sovi Euroopan unionille eikä sitä pidä toteuttaa.
Juuri käsiteltävä dokumentti on kompromissi, johon olemme päässeet maatalousvaliokunnassa. Siksi mielestäni se tulisi periaatteessa hyväksyä sellaisenaan ilman tehtyjä muutosesityksiä. Tietysti siitä puuttuu tärkeitä osia sekä ympäristön että tuotannon alalta, mutta kompromissi on hyväksyttävissä; me ruotsalaiset voimme elää sen kanssa. Mielestäni me voimme hyväksyä sen täällä parlamentissa, kun asia tulee ajankohtaiseksi.

Cunha
Arvoisa puhemies, tervehdin aluksi uutta varapuhemiestämme jäsen Marinhoa, ja toivotan hänelle onnea tehtävässä, johon hänet on valittu.
Thomasin mietinnön suurena etuna on se, että se on herättänyt syvällisen keskustelun Euroopan unionin metsistä. Keskustelumme on valitettavasti tuonut esille sen, että emme ole yksimielisiä siitä, mihin yhteisöpolitiikan alaan metsät olisi liitettävä. Esittelijä Thomas ehdottaa vain yhteistä metsäpolitiikkaa, joka perustuisi kansallisten politiikkojen yhteensovittamisen lisäämiselle sekä suojelu-, koulutus- ja tiedotustoimenpiteiden vahvistamiselle. Tämä strategia oli ainut perusta kompromissille, joka oli mahdollista saavuttaa Euroopan parlamentissa (maatalousvaliokunnassa), ja jäsen Thomas ansaitsee arvostuksemme näkemysten lähentämiseksi tekemistään ponnisteluista.
Mielestäni yhteisen metsästrategian toteuttaminen on tässä vaiheessa järkevää vain siinä tapauksessa, jos sen asteittain toteutettavana tavoitteena on todellinen yhteinen metsäpolitiikka, jolla on omat tavoitteensa, niitä vastaavat toteuttamiskeinot ja sopivat rahoitusvälineet. Vain tällä tavoin saadaan ratkaistua sellaiset ongelmat kuten metsätuotannon kasvattaminen, kauppavajeen vähentäminen puun osalta, maaperän vaihtoehtoinen käyttö muuhun tarkoitukseen kuin elintarvikkeiden tai energian tuotannon raaka-aineiden tuottamiseen, työpaikkojen luominen maaseutualueilla, suojelu ilmansaasteilta, metsäpalojen torjunta sekä metsän arvostaminen ympäristöllisen ja taloudellisen käytön osalta. Olen vakuuttunut siitä, että jos väestö ei näe metsän taloudellista arvoa, se ei ole valmis puolustamaan sitä.
Esittelijän ehdottamat toimet - jotka merkitsevät jo suurta edistystä suhteessa nykyiseen tilanteeseen - maksaisivat Euroopan unionille noin 353 miljoonaa ecua vuodessa, mikä vastaa noin 0, 8 prosenttia YMP: n talousarviosta. Siitä on helppo päätellä, että esittelijän nyt parlamentille esittämät toimet ovat mitättömiä Euroopan unionin voimavarojen mittakaavassa. Ne ovat mitättömiä varsinkin kun otetaan huomioon alan strateginen merkitys yhteiskuntamme tulevaisuudelle. Esimerkiksi Portugalin tapaisessa maassa, jonka kolmen miljoonan hehtaarin suuruinen metsäala kattaa kolmanneksen maan pinta-alasta, ja josta 80 prosenttia on maataloustuotannon käytössä, ei ole mitään syytä tehdä eroa maatalouden ja metsänkasvatuksen välillä.
Ensiksi siitä syystä, että vuoden 1992 YMP: n uudistuksen myötä maa- ja metsätalousmaahan suhtaudutaan entistä enemmän toisiaan vastaavina käsitteinä vallitsevien markkinaolosuhteiden näkökulmasta tarkasteltuna. Toiseksi siitä syystä, että maanviljelijät pitävät metsätöitä lisätulonlähteenä maataloudesta saamiensa tulojen ohella.
Tähän tilanteeseen vetoaminen ei ole siis hyväksyttävää! Annan tukeni mietinnölle mutta toivon, että komissio on uskaliaampi ehdotuksissaan kuin Euroopan parlamentin maatalousvaliokunta.

Otila
Arvoisa rouva puheenjohtaja, haluan kiittää herra Thomasia mietinnön valmistelusta aiheesta, joka on meille suomalaisille hyvin tärkeä. Kaikilla unionin jäsenmailla on yhteisiä intressejä metsien kuntoon ja käyttöön liittyen; metsät toimivat hiilidioksidin sitojina, eroosion estäjinä ja virkistyskäytössä. Ei sovi myöskään unohtaa metsien tarjoamia henkisiä arvoja.
Suomi on maailman ainoa maa, joka on taloudellisesti varsin riippuvainen metsästä. Suomen kansallisvarallisuus on luotu metsään perustuvan tuotannon avulla viimeksi kuluneiden 150 vuoden aikana. Suomen metsien vuotuinen kasvu on suurempi kuin koskaan, yli 80 miljoonaa kuutiota. Kaiken käytön ja luonnollisen poistuman jälkeenkin suomalaiset metsävarat kasvavat vuosittain yli kymmenellä miljoonalla kuutiolla. Tämä osoittaa mielestäni konkreettisesti, että meille suomalaisille on aina ollut ja on edelleenkin elintärkeätä pitää hyvää huolta kansallisomaisuudestamme, metsistä. Esimerkkinä suomalaisten vastuullisuudesta metsäkysymyksissä mainitsen laajat suojelualueet, joita on viime vuosikymmenien aikana perustettu eri puolille Suomea. Näin pyrimme turvaamaan suomalaisen luonnon ja metsien biodiversiteetin.
Näistä lähtökohdista katsottuna mietintö ei täysin vastaa toiveitani. Mietinnössä korostetaan tukia ja sääntelyä, kun näkemykseni mukaan tulisi antaa markkinatalouden ratkaista kyseiset asiat. Mietinnössä ei myöskään huomioida sitä, että esimerkiksi meillä Suomessa metsät ovat pääosin yksityisten pienomistajien omistuksessa. Mietinnössä suositellaan myös eurooppalaisen metsäkoulun perustamisen harkitsemista. En voi yhtyä tähän näkemykseen, koska käsitykseni mukaan metsäkoulutus on jo järjestetty riittävällä tasolla unionin alueella, aina yliopistotasoa myöten. En voi myöskään yhtyä mietinnössä esitettyyn näkemykseen unionin metsätoimikunnan perustamisen tarpeellisuudesta.
Vaikka nykyinen mietinnön parannettu versio ei otakaan riittävästi huomioon pohjoista näkökulmaa, on se kuitenkin huomattavasti parempi kuin alkuperäinen versio ja pidän sitä näin ollen hyväksyttävänä.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, sallinette, että komissio onnittelee aluksi kaikkia maatalousvaliokunnan jäseniä ja erityisesti esittelijää, Thomasia, käsiteltävänämme olevan mietinnön laadukkuudesta sekä parlamentin jäsenten ilmaisemasta mielenkiinnosta unionin metsäperinnön suojelemiseksi ja kehittämiseksi, joka on tullut uudelleen esille tässä istuntosalissa myöskin puheenvuorojen lukuisuuden ja niiden laadukkuuden osalta.
Viime vuosina on alettu myös kansainvälisellä tasolla kiinnittää entistä enemmän huomiota metsien tilaan: tässä yhteydessä monet parlamentin jäsenet ovat puheenvuoroissaan maininneet Yhdistyneiden kansakuntien Riossa järjestetyn ympäristö- ja kehityskonferenssin sekä Helsingissä kesäkuussa 1993 pidetyn ministerikokouksen metsien suojelusta.
Kiinnitin erityistä huomiota siihen, että metsän rajat ylittävää luonnetta korostettiin viitattaessa sellaisiin ilmiöihin kuin esimerkiksi ilman saastuminen tai puhuttaessa ilmaston muutoksista ja luonnon monimuotoisuuden säilyttämisestä, kaikki tekijöitä, jotka ovat saaneet vastakaikua parlamentin tämänpäiväisessä keskustelussa.
Tilanne on muuttunut myös unionin sisällä metsäalan maiden, Suomen, Ruotsin ja vähemmässä määrin myös Itävallan liittymisen myötä: nyt kun unionin metsäpinta-ala on kaksinkertaistunut metsäalan taloudellinen ja poliittinen merkitys on samalla kasvanut yhteisön piirissä. Jotkut teistä keskusteluun osallistuneista jäsenistä ovat tuoneet esille sen, että näiden uusien maiden liittyminen on tuonut myös kulttuurista monimuotoisuutta keskusteluihimme tiettyjen teemojen suuremman korostamisen myötä.
Toisaalta myös yhteiskunta yleensä käyttää nykyisin metsiä entistä monipuolisemmalla tavalla, mikä edellyttää järkeviä ja harkittuja ratkaisuja. Komission mielestä metsien monikäyttöinen hoito ei yksin riitä takaamaan näiden kaikkien käyttömuotojen rinnakkaisuutta samassa tilassa. Komission mukaan on ryhdyttävä varovaisiksi siinä vaiheessa, kun liian yleisluontoinen keskustelu metsistä saattaa johtaa harhaan: se, mikä onnistuu hyvin jossakin tilanteessa, voi osoittautua täysin vääräksi ratkaisuksi muissa tilanteissa; sosiotaloudelliset ja myös äärimmäisen vaihtelevat ekologiset olosuhteet edellyttävät ehdottomasti erilaista diagnosointia ja ratkaisuja, joita voidaan objektiivisesti mukauttaa eri tilanteisiin. Välimeren metsää ei voi kohdella samalla tavalla kuin ruotsalaista metsää. Vaikka saatankin esittää ehkä provokatorisenkin väitteen, sallinette minun sanoa, että Euroopan metsää - siis yksikössä - ei ole olemassa, vaan on olemassa saman tematiikan eri näkökohtia.
Kaikki nämä ja monet muut tekijät, joita en tässä yhteydessä ehdi luettelemaan, edellyttävät komission mielestä syvällistä pohdintaa unionin ja sen jäsenvaltioiden taholta, jotta ne pystyisivät ottamaan huomioon viime vuosien kehityksen ja taloudelliset ja sosiaaliset muutokset tietoisina siitä, että näitä pohdintoja ei voida tehdä unionin tasolla enää vuonna 1998, eli metsäalan toimintaohjelman laatimisen jälkeen.
Tässä mielessä parlamentin aloite on varmasti merkittävä edistysaskel unionin metsäalan käsittelyn vauhdittamisessa, ja komissio on sitä mieltä, että parlamentin mietinnössä esitetyt periaatteet ja tavoitteet tarjoavat konkreettiset ja sopivat puitteet toissijaisuusperiaatteen soveltamiselle.
Komissio tulee tutkimaan tarkasti mietinnössä esitetyt toimet pysyvän metsäkomitean tasolla jäsenvaltioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa, ja se lupaa esittää kahden vuoden sisällä puiteasiakirjan, jossa tuodaan esille alan keskeiset piirteet ja jossa ehdotetaan tähän analyysiin perustuvia seuraavia strategisia valintoja.
Parlamentin on kuitenkin oltava tietoinen myös siitä, että uuden metsästrategian aikaansaamisen tiellä on monia vaikeuksia - uskon, että parlamentin kollegat ovatkin jo täysin tietoisia tästä asiasta - ja monia esteitä, jotka on ylitettävä. Mainitsen niistä vain kaksi: ensinnäkin metsärakenteiden huomattavat erot ja heterogeenisyys sekä ekologisella että taloudellisella tasolla. Näistä eroista muodostuvat varmasti ne olosuhteet, johon liittyvät eri jäsenvaltioissa olemassa olevat erot metsän arvottamisessa, ja tästä syystä näitä niin vastakohtaisia olosuhteita ei pidä vain ymmärtää, vaan ne edellyttävät mitä suurinta joustavuutta jäsenvaltioissa sekä teknisellä että poliittisella tasolla.
On olemassa myös toinen suuri este, ja se on unionin rahoitustilanne. En ole koskaan uskonut, että politiikkoja voisi olla olemassa ilman tarvittavia määrärahoja: voimme keskustella siitä, miten määrärahoja olisi käytettävä tai olisiko niitä käytettävä lainkaan, mutta käytännössä en ole koskaan nähnyt toteutettavan politiikkaa ilman talousarviota. Ihmeet ovat toki aina mahdollisia, mutta enpä ole nähnyt niitä paljon! Parlamentin tulee kuitenkin muistaa, että unionin rahoitustilanne on hyvin erityislaatuinen, ja se ei nähdäkseni salli heti suurten määrärahojen varaamista metsäalan investointien rahoitukseen.
Todettakoon yhteenvetona, että komission on tässä tilanteessa otettava vastuulleen hyvin vaikea tehtävä, joka merkitsee samalla sekä tilanteen tasalla olemista että kaikkien näkökohtien - oikeudellisten, poliittisten ja rahoituksellisten - huomioimista metsäalan suuntaviivojen laadinnassa. Parlamentille esiteltyyn mietintöön sisältyvistä laadukkaista ehdotuksista on varmasti apua pyrkiessämme voittamaan tiellämme olevat esteet; komission olisi mielestäni siitä huolimatta muistutettava parlamentille, että olemme vasta pääosin tarkistusprosessin alkuvaiheessa ja että vastavuoroisella yhteistyöllä on oleellista merkitystä tämän politiikan ja tämän aloitteen menestymiselle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva komissaari!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan 30. tammikuuta Brysselissä.

Sopimukset Euroopan yhteisön ja Israelin välillä koskien julkisia hankintoja ja teletoimintaa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana De Clercqin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0357/96) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Israelin valtion julkisia hankintoja ja teletoiminnan harjoittajien hankintoja koskevien kahden sopimuksen tekemisestä (KOM(96)0148 - C4-0323/96-96/0104(CNS)).

De Clercq
Arvoisa puhemies, hyvät työtoverit, ne kaksi sopimusta, joista tänään keskustellaan, liittyvät molemmat erityisiin markkinoihin. Täsmällisesti sanoen, ensimmäinen näistä kahdesta liittyy julkisiin hankintoihin, jotka on määritelty julkisia hankintoja käsittelevässä sopimuksessa, jota nimitetään GPAsopimukseksi ja joka solmittiin vuonna 1996 Uruguayn kierroksen yhteydessä. Toinen sopimus käsittää teletoiminnan harjoittajien tavara- ja palveluhankinnat, toisin sanoen kyse on teletoimintamarkkinoista.
Haluan painottaa tässä, että solmimalla tämä toinen sopimus, eli sopimus teletoiminnan harjoittajien hankinnoista, Euroopan unioni ja Israel astuvat Uruguayn kierroksen edelle. GPA-sopimusta ei sovelleta teletoimintayritysten markkinoilla. Siksi on laadittu erityinen sopimus meidän ja Israelin välillä. Molemmat sopimukset yhdessä huolehtivat hyvästä tasapainosta osapuolten etujen välillä. Sopimus teletoimintamarkkinoista vastaa paremmin Israelin tarpeita, se mahdollistaa nimittäin korkeateknologisten tuotteiden pääsyn Israelista unionin markkinoille. Israel tulee todellakin hyötymään tästä. Unioni puolestaan hyötyy enemmän ensimmäisestä sopimuksesta, joka käsittelee julkisia hankintoja siten kuin ne on määritelty maailmanlaajuisessa GPA-sopimuksessa.
Tässä on siis kysymyksessä paketti, joka on punnittu huolellisesti ja josta on hyötyä jokaiselle osapuolelle, uskallan jopa väittää, että jokaiselle Euroopan unionin jäsenvaltiolle. Nämä kaksi sopimusta muodostavat siis tasapainoisen kokonaisuuden, joka koituu molempien osapuolten hyödyksi ja jota ei juurikaan voida vastustaa taloudellisesta näkökulmasta. Tiedämme luonnollisesti, että suhteemme Israelin kanssa ovat erityisluontoiset ja ne ovat usein poliittisluontoisten keskustelujen aiheena. Arvoisa puhemies, hyvät työtoverit, henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että kaupan ja valtion hankintojen vapauttamisella on pitkällä tähtäimellä vain myönteisiä vaikutuksia. Tarvittaessa on toimittava niin, että nämä myönteiset vaikutukset leviävät siten, myös tämän ongelmallisen alueen muihin maihin, että edistetään tiettyä alueellista taloudellista yhdentymistä. Näin syntyy alueellinen taloudellinen yhdentyminen, joka toivottavasti johtaa poliittisen jännityksen vähenemiseen. Tämä on mielestäni järkevämpää ja parempaa kuin hidastaa unionin ja Israelin välillä tapahtuvaa vapauttamista, puhumattakaan sen estämisestä.
Vielä muutama huomautus menettelyä koskevista kysymyksistä. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on päättänyt toimia oikeusasioita ja kansalaisen oikeuksia käsittelevän valiokunnan antaman lausunnon mukaisesti, joten se ei aio esittää sopimusten oikeusperustan muuttamista. Näin on toimittu, jotta saataisiin parlamentin suostumus asialle. Sopimusten muuttamiseen liittyen haluaisin mielelläni vielä kerran painottaa hyväksymismenettelyn soveltamiseen liittyvien kriteereiden selventämisen välttämättömyyttä, koska asiassa vallitsee suuri sekaannus.
Vielä viimeinen huomautus tämän menettelyn avoimuuden puutteesta. Yritysten ja yleisön on erittäin vaikea arvioida näiden sopimusten vaikutuksia oikein ja saada oikeaa tietoa niihin sisältyvistä mahdollisuuksista, etenkin kun liitteitä ja julkisia hankintoja koskevaan sopimukseen lisättyjä listoja ja yleisiä huomautuksia ei tähän päivään saakka ole julkaistu virallisessa lehdessä.
Arvoisa puhemies ja hyvät työtoverit, päätän puheenvuoroni taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan nimissä, jonka puheenjohtajana minulla oli kunnia toimia seitsemän ja puoli vuotta, suosittelemalla parlamentille näiden kahden tärkeän sopimuksen puoltamista.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään iltapäivällä käyty keskustelu De Clercqin mietinnöstä sekä Euroopan yhteisön ja Israelin julkisia hankintoja ja teletoiminnan harjoittajien hankintoja koskevien sopimusten tekemisestä antaa minulle mahdollisuuden sanoa neljä asiaa.
Suhteista Israeliin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana haluan kuitenkin ensin onnitella Willy De Clercqiä hänen tekemästään työstä. Hän on tehnyt paljon työtä viime kuukausien aikana Euroopan unionin ja Israelin suhteiden parantamiseksi ja kehittämiseksi.
On huomattava, että kyseiset sopimukset ovat oiva jatko vuosi sitten voimaan tulleille sopimuksille sekä Euroopan yhteisön ja Israelin väliselle assosiointisopimukselle, josta äänestimme täällä suurella äänimäärällä.
Haluan korostaa assosiointisopimusten suurta merkitystä. Euroopan unioni voi hyödyntää Israelin huipputeknologiaa ja Israel, joka haluaa uusia julkisia infrastruktuureja (metro), voi hyödyntää eurooppalaista taitotietoa. Tämä on molemmille osapuolille myönteinen asia, ja on tunnustettava, että näin ei assosiointisopimusten osalta aina kuitenkaan ole. Painotan sopimusten merkitystä Israelin ja sen naapurimaiden alueellisen taloudellisen yhdentymisen kannalta, jonka toivomme tapahtuvan lähitulevaisuudessa. Israel toimii siis Euroopan unionin etuoikeutettuna välittäjänä.
Suoraan viimeksi mainittuun asiaan liittyen haluan ilmaista eurooppalaisten tyytyväisyyden ja iloisuuden Hebronissa tiistai-iltana tehdystä sopimuksesta ja siitä, että rauhanprosessia jatketaan taas. Omalta osaltani olen, kuten tiedätte, aina uskonut siihen, mutta voin myös ymmärtää muiden epäilyksiä ja kysymyksiä. Haluan nyt onnitella israelilaisia ja palestiinalaisia neuvottelijoita heidän rohkeudestaan ja tervejärkisyydestään. Eurooppa ja erityisesti sen erikoislähettiläs, jota meidän on syytä onnitella, toimivat asiassa hienovaraisesti, mutta tehokkaasti.
Johtopäätöksenä haluan sanoa, että taloudellisten ja tieteellisten suhteiden kehittäminen Israeliin on sekä yksi rauhan ensimmäisistä edellytyksistä että yksi rauhan ensimmäisistä seurauksista. Olen iloinen, että pystyimme ottamaan tämän huomioon näinä viimeisinä vaikeina kuukausina. Tulevaisuus ei tule olemaan yhtään sen helpompi ja meidän on aina pyrittävä säilyttämään rauhallisuutemme, tervejärkisyytemme ja hyvä arvostelukykymme.
Kollegamme Willy De Clercqin mietintöä koskeva äänestys on hyvin merkittävä, koska se symboloi myönteistä ja tehokasta menettelyä ja koska sillä on konkreettisia, nopeita vaikutuksia Euroopan ja Israelin välisiin taloudellisiin ja teknologisiin suhteisiin.

Pex
Arvoisa puhemies, näiden kahden solmitun sopimuksen avulla viedään eteenpäin Euroopan unionin pyrkimystä saada julkisten hankintojen markkinat avoimemmiksi. Tämä on mielestäni tärkeä ja hyvä päämäärä. Lisäksi nämä kaksi sopimusta antavat konkreettisen panoksensa Euroopan unionin ja Israelin aikaisemmin tekemiin sopimuksiin poliittisen ja taloudellisen yhteistyön lisäämisestä, yhteistyön, jota ryhmäni ja minä kannatamme sydämestämme.
Haluaisin myös huomauttaa jotain menettelystä. Onhan harmillista, että kun taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta käsittelee asioita, niihin liittyy aina menettelyä koskevia ongelmia ja että tämän valiokunnan pitää niin usein taistella asianmukaisen käsittelyn puolesta. Tässä tapauksessa valiokunta on hyväksynyt oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausunnon. Mielestäni se on viisas päätös, vaikka se olisikin tehty vain Euroopan parlamentin yksimielisyyden säilyttämiseksi tämän menettelyn suhteen.
Minulla ei ole paljoa lisättävää De Clercqin viisaisiin sanoihin, mutta haluaisin kuitenkin menettelyä koskevan huomautukseni takia sanoa, että Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni ovat viimeisen seitsemän ja puolen vuoden ajan, jona kansainvälisiä sopimuksia on solmittu, sellaisia, joista tänään puhumme - ja vielä paljon tärkeämpiäkin: GATT-sopimus - olleet taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan hyvissä käsissä sen vuoksi, että De Clercq oli kyseisen valiokunnan puheenjohtaja. Minun on tunnustettava rehellisesti, että minun on vaikea tottua siihen ajatukseen, että muutaman tunnin kuluttua taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnalla on toinen puheenjohtaja ja De Clercq tulee tekemään itsensä hyödylliseksi unionille muulla tavoin. De Clercq on tehnyt henkilökohtaisesti paljon työtä kansainvälisen kaupan vapauttamiseksi, joka on Euroopan unionille ja työllisyyden edistämiselle erittäin tärkeää ja minulle on ollut suuri kunnia ja ilo saada olla hänen valiokuntansa jäsenenä viimeiset kaksi ja puoli vuotta.

van Bladel
Arvoisa puhemies, saanko ensin onnitella teitä uudesta toimestanne ja De Clercqiä tästä mietinnöstä, joka kruunaa komeasti hänen seitsenvuotisen puheenjohtajuutensa.
Euroopan unionin ja Israelin välisestä assosiointisopimuksesta on neuvoteltu tässä parlamentissa pitkään ja tiukasti. Nämä kaksi julkisia hankintoja ja teletoiminnan harjoittajien hankintoja koskevaa sopimusta ovat syntyneet näiden neuvottelujen tuloksena. De Clercq tarkasteli asiaa tekniseltä kannalta, mutta minä tarkastelen sitä enemmänkin ulkopolitiikan ja Barcelonan aloitteen kannalta. Kyseessä on askel kohti molemminpuolista vapauttamista, mutta myös askel kohti alueen vakautta. Lisäksi on mahdollista vastata tasapainoisella tavalla unionin ja Israelin tarpeisiin. Israel on hyvä korkean teknologian alalla, me tarvitsemme sitä Euroopassa. Julkisen liikenteen suhteen Euroopalla on suuri etumatka. Israelilla on suuria suunnitelmia tällä alalla, etenkin metrolinjan rakentaminen, ja siinä olisi suuri haaste jokaiselle unionin yksittäiselle valtiolle. Unionin taloudellinen kantokyky ei tietenkään ole samanlainen kuin Israelin, mutta ajat ovat hyvät.
Jordanian Kuningas Husseinin vaikutuksesta rauhanneuvottelut ovat edistyneet hieman ja mikäli olen oikeassa, Israelissa ja koko alueella kasvaa toivo Euroopan unionin suuremmasta taloudellisesta kiinnostuksesta ja se on tulevaisuuden näkymämme tänään: vapauttaminen on hyvä asia, se kuuluu talouden piiriin, mutta kyseessä on tietenkin koko alueen vakaus.
Ryhmäni Unioni Euroopan puolesta tukee sydämestään tätä De Clercqin mietintöä.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, komissio on iloinen siitä, että parlamentti on pystynyt esittämään tänään lausunnon kahdesta Euroopan yhteisön ja Israelin välille suunniteltavasta sopimuksesta.
Vaikka sopimukset ovat luonteeltaan pikemminkin teknisiä - kuten erityisesti esittelijä muistutti meille tässä yhteydessä - toisen koskiessa yleensä julkisia hankintoja ja toisen erityisesti televiestintäalan hankintoja, on kuitenkin ilmeistä, että ne edustavat merkittävää edistysaskelta hankintamarkkinoiden avautumisessa kansainvälisellä tasolla; sopimuksilla on siis olemassa myös laajempi ulottuvuus puhtaasti teknisten luonteidensa ohella.
Komissio pyrkii korostamaan joitakin keskeisiä kohtia. Ensimmäisen sopimuksen osalta Israel laajentaa ja täydentää tekemiään sitoumuksia julkisia hankintoja koskevalla sopimuksella. Siihen sisältyy kaupunkiliikenne, joka on ala, jolla Euroopan yhteisö on erittäin kilpailukykyinen, ja sillä mitätöidään joitakin poikkeuksia, joista sovittiin aiemmin Government Procurement Agreement -sopimuksen neuvottelujen yhteydessä. Lisäksi se avaa myös kunnalliset hankinnat Euroopan yhteisön yrityksille muillakin kuin jo aiemmin käsitellyillä aloilla.
Toisen, teletoiminnan harjoittajien hankintoja koskevan sopimuksen osalta Israel poistaa välittömästi 15 prosentin hintaedun ja asteittaisesti tukia koskevan säännöksen, joka sisältyi Government Procurement Agreement - sopimukseen.
Kummankin sopimuksen lähtökohtana ovat entistä tiiviimmät poliittiset ja taloudelliset suhteet, jotka perustuvat assosiointisopimuksen valmisteluun Israelin ja Euroopan unionin välillä, ja tässä yhteydessä on jo mainittu Barcelonan kokouksen jälkeinen tilanne, johon tämä aloite liittyy. Toiseksi sopimukset vaikuttavat konkreettisella tavalla taloudelliseen kehitykseen ja sitä kautta myös alueen poliittiseen vakauteen. Kolmanneksi ne takaavat Euroopan yhteisölle paremman kohtelun kuin mitä Israel on tähän mennessä varannut muille kolmansille maille, koska ne tarjoavat Euroopan yrityksille lisää taloudellisia mahdollisuuksia. Neljänneksi ne ovat mielestäni myönteinen merkki ja hyvä esikuva muille kolmansille maille vastavuoroisesti markkinoiden avaamisesta, mikä on sopimusten myötä syntynyt uusi näkökohta.
Komissio on näin ollen iloinen siitä, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta hyväksyi yksimielisesti päätöslauselman, jossa hyväksytään kummatkin sopimukset oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan vahvistettua komission ehdotuksen oikeudellisen perustan.
Käytän tilaisuutta vielä hyväkseni kiittääkseni edellä mainitsemiani valiokuntia niiden työstä ja tuesta, ja komissio haluaa kiittää erityisesti oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsentä Sierra Gonzálezia hänen osuudestaan ja tietysti De Clercqiä siitä, että hän on laatinut niin selkeän ja tasapainoisen mietinnön, joka on nyt parlamentin käsiteltävänä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bonino!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Työntekijöiden kuuleminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Menradin sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0411/96) komission tiedonannosta työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan (KOM(95)0547 - C4-0538/95).

Menrad
Rouva puhemies, herra komissaari, haluan huomauttaa siitä, että esittelijänä käytössäni olevan viiden minuutin lisäksi olen saanut käytettäväkseni myös ryhmäni kolme minuuttia.
Yli 20 vuoden ajat ovat Euroopan komissio ja Euroopan parlamentti pyrkineet yhdenmukaistamaan ja yhteensovittamaan yritysoikeutta. Viime aikoina on leimahtanut keskustelu erityisesti eurooppalaisen osakeyhtiön oikeudellisesta muodosta. Niin sanotussa Ciampi-Berichtin mietinnössä todetaan, että Euroopan osakeyhtiön puuttuminen aiheuttaa Euroopan taloudelle suuria kustannuksia. Viitaten vielä tähän ryhmän tutkimukseen Euroopan kilpailukyvyn elvyttämisestä komissio tyrkyttää pikaista aseman hyväksymistä mahdollisesti vielä vuonna 1997.
Puoli vuosikymmentä sitten komissio teki myös ehdotuksia eurooppalaiseksi osuuskunnaksi, eurooppalaiseksi keskinäiseksi yhtiöksi ja eurooppalaiseksi yhteisöksi eli ei pelkästään eurooppalaiseksi osakeyhtiöksi.
Asianomaisten tällaisia Eurooppa-oikeuden yhtiömuotoja koskevien asetusten hyväksyminen on toistaiseksi kariutunut ministerineuvostossa ensisijaisesti, koska ei pystytty pääsemään yksimielisyyteen tähän oikeudelliseen välineeseen erottamattomasti kuuluvista direktiiveistä, jotka liittyvät työntekijöiden asemaan. Eniten kiistelty ajatus oli perustaa työntekijöille erityinen edustus yrityksen elimiin, kuten on joissakin hallintoneuvostoissa: myötävaikuttaminen tai myötämäärääminen ovat osa yhteiskunnan demokratisoitumista. Ne merkitsevät samalla taloudellista tuottavuutta. Vain asioista hyvin perillä oleva, pätevä, innostunut ja motivoitunut työntekijä, jolla on käytettävissään myötävaikuttamismahdollisuuksia, voi kehittää organisaatiomuotoja ja tekniikkoja ja toimia niiden kanssa siten, että kaikki mahdollisuudet kestävälle kehitykselle ovat olemassa.
Tiedonannon, josta tänään keskustelemme, päätavoite on poistaa eurooppalaisen lainsäädännön jäistä ehdotukset eurooppalaisista yhtiömuodoista. Komission pohdiskelut keskittyvät siihen, voisiko ja millä tavalla direktiivi eurooppalaisista yritysneuvostoista auttaa. Keskustelua varten komissio tarjoaa kolme vaihtoehtoa: ensimmäinen haluaa säilyttää nykyisen tilanteen ja toinen ja kolmas vaihtoehto liittyvät tiiviisti yhteen. Molemmat lähtevät siitä, että elinten myötämääräämisen kiistakohtaa hallintoneuvostossa ei noudateta ja että myötävaikuttamista koskevat direktiivit perutaan. Toinen vaihtoehto esittää yritysneuvostodirektiivin lisäksi yhteisön välinettä vähimmäisstandardien luomiseksi tiedottamiseen ja kuulemiseen kansallisella tasolla. Minusta tällainen askel on tärkeä, jotta eurooppalainen yritysneuvosto voi toimia paremmin. Mutta taloudellista yhteispäätöstä tämä ehdotus ei edistä.
Sosiaalivaliokunnan päätöslauselmaesitys vaatii, että ensinnäkin ei voida muodostaa eurooppalaista osakeyhtiötä tai muuta yritysmuotoa toimeenpanematta yritysneuvostodirektiiviä. Se tekee eron, toisin kuin komission tiedonanto, pelkkien tiedotus- ja kuulemisoikeuksien, kuten yritysneuvostossa, ja taloudellisten vaikutusmahdollisuuksien välillä, kuten työntekijöillä on hallintoneuvostoissa Saksassa tai Alankomaissa tai esimerkiksi pohjoisissa valtioissa Suomessa ja Ruotsissa kollektiivisopimuksellisten oikeuksien keinoin yritystä koskevissa päätöksissä.
Tässä mielessä mietintöni vaatii toisekseen työntekijöiden taloudellisia myötävaikuttamismahdollisuuksia. Huomioon ottaen sen, että Euroopan unionissa on lukuisia malleja, on pyrittävä välttämään kaksi vaaraa. Ei voi olla kyse siitä, että muutamien jäsenvaltioiden tietty malli siirretään muihin yhteisömaihin eli ei viedä esimerkiksi pitkälti saksalaista mallia muihin maihin. Mutta työntekijöiden myötämääräämistä ei saa ohittaa eurooppalaisen oikeusvälineen avulla. Seurauksena ei saa olla usein siteerattu myötämääräämisen häviäminen. Sitä vastaan on laadittava vähimmäisstandardi eurooppalaisille yrityksille.
Yhteisöaloite edellyttää, että jo olemassa olevat myötämääräämissäännöt tunnetaan. Siksi me toivotamme tervetulleeksi korkean tason työmarkkinaosapuolista koostuvan asiantuntijaryhmän, joka selvittää vertailevalla tutkimuksella EU-valtioiden oikeudellista ja tosiasiallista tilannetta tiedottamisen, kuulemisen, myötävaikuttamisen ja myötämääräämisen suhteen. Sen tulisi tarkastella myös eurooppalaisen yritysneuvoston roolia myötämääräämisen kokonaiskonseptissa. Toivomme, että ryhmä, joka on jo aloittanut työnsä, käyttää aikaa myös lopullisen ehdotuksen laatimiseen.
Tutkimuksen tulokset on annettava käyttöön Euroopan tason sosiaaliselle vuoropuhelulle, joka voisi sitten päättää myötämääräämisen puitesopimuksista. Asianomaiset sopimukset myös työmarkkinaosapuolten välillä ala- ja konsernitasolla voisivat olla mahdollisia. Joka tapauksessa me tarvitsemme myötämääräämiselle kaikkiin eurooppalaisiin osakeyhtiöihin erityisen mittatilausasun, joka vastaa yrityksen tai konsernin kulloisiakin rakenteita.
Tiedonannossa selvitetään, miksi yritysneuvostodirektiivi oli niin menestyksellinen. Asiaa voi väännellä ja käännellä miten päin vain, mutta varsinainen yritysneuvostojen menestyksen salaisuus on tietyt menettelyperiaatteet. Niillä oli tärkeä osa myös eurooppalaisen osake- tai muun yhtiön myötämääräämismenettelymallin laatimisessa. Eurooppalaisen direktiivin tulisi määrätä joustavuudesta, neuvotteluratkaisuista ja vähimmäisstandardeista sellaista tapausta varten, että työmarkkinaosapuolten välillä ei synny yksimielisyyttä tietyn ajan kuluessa.
Tarkistuksessa tehty ehdotus muotoilla eurooppalaisen osakeyhtiön asema houkuttelevammaksi myös pienille ja keskisuurille yrityksille ei merkitse sitä, että syntyisi yhteispäätöksettömiä alueita työllisyyslukujen ollessa alhaiset. Tätä valiokunta ei halua, mutta se haluaa kuitenkin tukea näitä pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Sallikaa minun tehdä vielä lyhyt yhteenveto sosiaalivaliokunnan kannoista: ensinnäkin myötämääräämissääntöjä muotoiltaessa pitäisi työmarkkinaosapuolilla olla asiamukainen rooli, toiseksi myötävaikuttamisen eurooppalaisessa osakeyhtiössä tulisi olla enemmän kuin eurooppalaisten yritysneuvostojen tiedotus- ja kuulemisoikeuksia aivan ilman työtekijöiden taloudellista myötävaikuttamista. Eurooppalaisen mallin nimi on sosiaalinen markkinatalous ja sen muotoileviin perusperiaatteisiin kuuluvat työntekijöiden myötävaikuttaminen ja kumppanuus. Myötävaikuttaminen ja myötämäärääminen ovat positiivisia tekijöitä.
Haluan korostaa vielä lausuntoni viimeistä lausetta ja kiitän kaikkia sosiaalivaliokunnan jäseniä hyvästä tuesta, samoin talousvaliokunnan ja oikeusvaliokunnan jäseniä, joiden lausuntojen kanssa me voimme olla täysin samaa mieltä.

Oddy
Arvoisa puhemies, kiittäisin kollegaani Menradia, jonka kanssa olen työskennellyt usean vuoden ajan tämän asian tiimoilla, sekä myös kollegoitani oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa, jonka näkökannan tänään esitän.
Olen työskennellyt hyvin kiinteästi sekä Rothleyn että Janssen van Raayn kanssa työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevassa kysymyksessä Euroopan osakeyhtiötä koskevassa perussäännössä. Oikeusasioiden valiokunnan päätelmät vastasivat suurelta osin Menradin päätelmiä. Valiokuntamme äänestys oli yksimielinen, mikä osoitti, että sisämarkkinoiden hyvinvoinnin kannalta on ehdottoman olennaista, että meillä on jonkinlainen työntekijöiden tiedottamista ja kuulemista koskeva käytäntö.
Etenkin Euroopan osakeyhtiön perussääntö on merkittävä asia sisämarkkinoilla, ja on ehdottoman elintärkeää, että komissio saa tämän ehdotuksen vapautettua. Me tarvitsemme Euroopan osakeyhtiön perussäännön, johon työntekijät osallistuvat täysin. Ei voida millään hyväksyä sitä, että viedään väkisin eteenpäin perussääntöä, jossa Ison-Britannian työntekijät eivät ole täysin mukana. Itse asiassa kotona Isossa-Britanniassa monet brittiyritykset ovat kertoneet minulle kannattavansa Euroopan osakeyhtiön perussääntöä. Se on vapaaehtoinen järjestely, ei pakollinen. Kaikkien brittiyritysten, jotka päättävät ruveta eurooppalaisiksi yrityksiksi, tulisi tehdä niin ja ottaa mukaan brittityöntekijät, sillä emme halua Euroopan osakeyhtiön perussääntöä, jossa Iso-Britannia on jälleen jonkinlainen kakkosluokan kansa.
Mitä Euroopan yritysneuvostoihin tulee, niille on oma paikkansa. Jos kuitenkin tarkastelemme komission neuvoaantavaa asiakirjaa, siinä sotketaan tiedottamis-, kuulemis- ja osallistumisvaihtoehdot. Meidän on rakennettava koko Euroopan yhtiöoikeuden parhaiden perinteiden muodostamalle pohjalle. Saksalla on oiva perinne työntekijöiden osallistumisessa, ja Ranskassa ja muualla on hyviä järjestelmiä. Meidän on saatava joustava järjestelmä, joka on hyväksi kaikille Euroopan työntekijöille.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, hyvät työtoverit, hyvä komission jäsen, haluaisin ensin toivottaa teille hyvää ja sosiaalista vuotta 1997 hyvine HVK: n tuloksineen. Ryhmäni puolesta haluan onnitella Menradia hänen mietinnöstään. Työtoverit, tämä mietintö on hyvä ja siinä on muuten vahva uuden vuoden viesti komissiolle, hyvä komission jäsen. Se viesti on ryhmäni mielestä seuraava.
Vaikka olemmekin, kuten Oddy äsken sanoi, täysin yhtä mieltä siitä, että on tapahduttava edistystä eri eurooppalaisten yhtiömuotojen suhteen, joiden käyttö ei ole ollut sallittua moniin vuosiin. Silti yhden asian on oltava selvä meille. Emme myöskään me ole valmiita tekemään sosiaalisia myönnytyksiä yhtenäismarkkinoille. Arvoisa komission jäsen, se tarkoittaa sitä, että mikäli neuvosto ja komissio haluavat saada nopeasti jotain aikaiseksi eurooppalaisten yhtiöiden suhteen - oletan, että näin on tarkoitus tehdä vuonna 1997 - meidän mielestämme se on mahdollista vain, mikäli saadaan aikaan aukoton lainsäädäntö, ei vain tietojen ja neuvojen saamiseksi, vaan myös työpaikkademokratian varmistamiseksi.
Uskon, että Euroopan parlamentilla on tärkeä avain kädessään, kun nämä esitykset tulevat pöydälle, etenkin mikäli ne tehdään 100 A artiklan puitteissa ja siksi haluammekin varoittaa komissiota, että me, Euroopan parlamenttina, tulemme olemaan tiukkoina työntekijöiden osallistumista koskevan lainsäädännön suhteen.
Jo keskusteltaessa sosiaalisesta toimintaohjelmasta vuosille 1995/1997 parlamentti painotti Hughesin mietinnössä kaikkien niiden hyväksymättä jätettyjen direktiivien hyväksymistä, jotka liittyvät työntekijöiden osallistumiseen. Olimme erittäin ilahtuneita, että komissio oli valmis antamaan lausunnon työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun liittyen. Hyvä komission jäsen, minun on valitettavasti ryhmäni nimissä sanottava, että komission lausunto sai meidät jokseenkin pettyneiksi.
Ensinnäkin emme sure ainoastaan sitä, että työmarkkinaosapuolten kanssa ei ole neuvoteltu etukäteen ja että ei ole tutustuttu paremmin työntekijöiden osallistumisen eri muotoihin, joita on käytössä eri jäsenvaltioissa. Sen lisäksi olemme sitä mieltä, että tässä lausunnossa esitetyt konkreettiset vaihtoehdot eivät tyydytä meitä. Olemme tietenkin myös sitä mieltä, että eurooppalainen yritysneuvosto on menestys. Olemme muuten tyytyväisiä siitä, että jopa yritykset, jotka eivät ole osallisina tässä järjestelyssä, ovat kääntyneet eurooppalaisen yritysneuvoston puoleen. Mutta samanaikaisesti vahvistamme sen, että työpaikkademokratia ei meidän mielestämme rajoitu eurooppalaiseen yritysneuvostoon. Myös pienemmissä yrityksissä on oltava mahdollisuudet tietoon, neuvontaan ja osallistumiseen. Unionin on huolehdittava siitä, että työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta tulee olennainen osa eurooppalaista sosiaalista mallia.
Toiseksi, Euroopan yritysneuvoston puitteissa ei, sen paremmin kuin joukkoirtisanomisia ja yritysten siirtymävaihetta käsittelevissä direktiiveissäkään, säädetä osallistumisesta. Siinä on siis teema, joka on ollut pöydällä jakodirektiivin käsittelystä lähtien. Meidän mielestämme eurooppalaisen yritysneuvoston rinnalle on laadittava säännös, joka estää sen, että yritykset country shopping -menetelmää käyttämällä voivat estää ammattiyhdistysliikkeen toiminnan työpaikoilla.
Siis, arvoisa komission jäsen, emme hyväksy sitä, että perustettaisiin eurooppalaisen tason osakeyhtiö maahan, joka ei hyväksy edes yritysneuvostoja. Yhdistynyt kuningaskunta ei voi toistaiseksi ottaa osaa tähän. Toiseksi, emme voi hyväksyä myöskään sitä, että perustetaan eurooppalainen osakeyhtiö ilman pitkälle vietyjä osallistumista koskevia säädöksiä.
Haluaisinkin pyytää komission jäsentä ja Davignon-työryhmää olemaan luovia ja kehittämään tänä vuonna sellaisen säädöksen, joka ensiksikin kunnioittaa työmarkkinaosapuolten neuvotteluperinnettä jäsenvaltioissa. Ja toiseksi, jonka puitteissa voidaan järjestää tiedotus, neuvonta ja työpaikkademokratia eurooppalaisella tasolla myös pienemmissä yrityksissä, jotta ne eivät jäisi neuvottelujen ulkopuolelle, vaan päinvastoin, jotta pienissä ja keskisuurissa yrityksissä olisi mahdollista neuvotella. Siksi ryhmäni tukee rauhallisin mielin PPE: n ryhmän tarkistusta 2. Kolmanneksi, konkreettinen muotoilu on jätettävä työmarkkinaosapuolille. Neljänneksi, on laadittava minimisäännöt, jotka koskevat kaikkia. Arvoisa komission jäsen, tällä tavalla saamme aikaan hyvän säädöksen.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella teitä siitä, että johdatte puhetta tämän keskustelun aikana ja onkin ehkä sopivaa, että meillä on saksalainen puhemies erityisesti tätä keskustelua käytäessä, sillä myös Menrad on osallistunut erittäin ansiokkaalla tavalla tämän mietinnön syntyyn. Sillä kyseessä ei ole yksinkertainen asia vaan kysymyksessä on työntekijöiden osallistumisen ydin eri Euroopan maissa ja siten eurooppalaisen sosiaalisen järjestelmän ydin.
Syynä tähän on luonnollisesti eurooppalainen osakeyhtiö ja komissio yrittää saada sitä, mitä kahdesta syystä - ensinnäkin työntekijöiden osallistumisen takia ja toiseksi verotuksellisista syistä - ei vielä ole tapahtunut, tapahtuvaksi nyt. Kannatamme sitä. Mutta ei ole hyväksyttävää, ettei työtekijöiden osallistumisesta säädetä sopivalla tavalla. Meillä on joukko erilaisia järjestelmiä, ja miten on mahdollista saattaa nämä järjestelmät yhteen, jotta päästäisiin eurooppalaiseen osakeyhtiöön? Se ei ole yksinkertaista. Se ei ole yksinkertaista sellaisen maan kuin Saksan näkökulmasta, eikä sellaisen maan kuin Alankomaiden, ja kaikkein vähiten sellaisen maan kuin Italian näkökulmasta. Tämän lausunnon erikoisuus on siinä, että kaikki on kuitenkin yhdistetty. Olemme aloittaneet samalla tiellä ja voimme ratkaista tämän ongelman ja ehkä edistää eurooppalaisen osakeyhtiön syntyä. Tämä on mielestäni tärkeintä. Mutta maat, joissa ei tunneta eurooppalaista työntekijöiden osallistumisjärjestelmää, eivät voi olla mukana tässä. Se on yksi kohta. Toinen kohta on se, että meidän tulee ottaa huomioon kaksi eurooppalaisessa yritysmaailmassa käytössä olevaa järjestelmää, nimittäin yksiosaisen ja kaksijakoisen järjestelmän ja löytää niille sopivat muodot. Tällaiset muodot ovat joustavia, mutta myös samanarvoisia. Niiden tulee olla samanarvoisia eikä niiden tule johtaa työntekijöiden osallistumisen vähenemiseen, vaan niiden pitää antaa panoksensa eurooppalaiseen malliin. Arvoisa komission jäsen, eurooppalainen yritysneuvosto on antanut tärkeän panoksen tämän ongelman ratkaisemiseksi. Mutta on myös tärkeää, että paneudumme jatkossa työntekijöiden osallistumiskysymykseen yleisemmin, tätä pyydetäänkin lausunnossa. Kyseessä on hidas menettely, mutta meidän on aloitettava se. Mikäli kootaan kaikki nämä asiat yhteen, tullaan oikeastaan siihen, mitä Menrad esittää.
Menrad on korostanut oikeutetusti Davignonin johdolla toimivan asiantuntijakomitean suurta merkitystä. Olen oikeastaan tyytyväinen, että olemme antaneet lausuntomme ennen kuin tämä komitea ryhtyy työhön. Uskon, että komitea voi tämän lausunnon avulla tehdä hyvää työtä.
Euroopan kansanpuolueen mielestä Euroopan osakeyhtiön perustaminen on erittäin tärkeää. Onhan hullua, että on olemassa yhdet eurooppalaiset markkinat, mutta ei vielä yhtäkään eurooppalaista osakeyhtiötä. Tämän osakeyhtiön on perustuttava vapaaehtoisuuteen, mutta sen tulee tarjota myös perusta työntekijöiden osallistumiselle, se ei saa merkitä askelta taaksepäin niille maille, joilla on jo tällainen järjestelmä, mutta se ei myöskään saa olla esteenä niille maille, jotka eivät vielä ole edenneet niin pitkälle sillä tiellä. Mielestäni Menrad on koonnut kaikki nämä asiat hyvin yhteen. Toivon, että komission jäsen ottaa huomioon kaikki suositukset, sillä jokainen suositus on tarpeellinen. Silloin saamme ehkä vauhtia asiaan, mutta vasta sitten, kun neuvosto ja komissio ovat vastanneet sopivalla tavalla Menradin hyviin ehdotuksiin.

Garosci
Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, työntekijöiden kuulemista koskevan mietinnön päätavoitteena on laatia sopivat, ajan tasalla olevat ja yleiset säännöt kyseiselle alalle. Komission esittämistä kolmesta vaihtoehdosta panemme toistaiseksi syrjään ensimmäisen, koska siinä esitetään status quon säilyttämistä ilman mitään muutoksia. Tutkimme sen sijaan kahta muuta ehdotusta.
Suhtaudumme ryhmänä myönteisesti kolmanteen vaihtoehtoon, mikäli sitä ei alisteta toisen vaihtoehdon toteutumiselle. Kolmas vaihtoehto on siis erotettava toisesta vaihtoehdosta, koska siinä ehdotetaan kokonaisvaltaista lähestymistapaa määrittelemällä yleiset puitteet. Päinvastoin kuin edellinen, kolmas vaihtoehto on lähempänä osapuolten vaatimuksia liittäessään yhtiömuotojen perustamisen eurooppalaista yritysneuvostoa koskevan direktiivin toteuttamiseen.
Lähdemme siitä toteamuksesta, että kaikissa jäsenvaltioissa on olemassa jonkinlaista työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan, jotka perustuvat kussakin valtiossa vallitseville vaatimuksille ja piirteille. Yleisluonteisen yhteisötasoisen säännöstön käyttöönotto voisi siis joissakin tapauksissa muuttaa ajan myötä vaivalla aikaansaatua tasapainoa.
Kolmas vaihtoehto perustuu siis mielestämme hyvin määriteltyjä tavoitteita vastaaville realistiselle vaatimuksille. On epäoikeudenmukaista, että yritykset, jotka valitsevat uuden eurooppalaisen yhtiön oikeudellisen muodon, joutuisivat noudattamaan muita työntekijöitä koskevia sääntöjä kuin niitä, joita direktiivin 94/45 mukaan on noudatettava yhteisön tasolla toimivissa yrityksissä.
Voimme jatkaa tiellä, jolla työntekijät ja yritykset voivat kohdata toisensa. Meidän velvollisuutenamme on seurata sitä.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, hyvät työtoverit, hyvä komission jäsen, on oikeastaan hullua, että asia, josta alettiin keskustella 20 vuotta sitten, ei ole vieläkään loppuun käsitelty, ja minun on ilmoitettava ryhmäni puolesta, että olemme keskustelleet suurella ilolla Menradin mietinnöstä ja olemme löytäneet siitä paljon hyviä kohtia, joita arvostamme. Emme kuitenkaan saa unohtaa sitä, että on erittäin tärkeää auttaa tätä asiaa eteenpäin, ja syy siihen on se, että tällä hetkellä lainsäädännön puuttuminen tulee yritysmaailmalle kalliiksi. Jotkut puhuvat 70 miljardista guldenista vuodessa, joka on noin 30 miljardia ecua, mikä on erittäin huono asia meille ja etenkin jos haluamme säilyttää kilpailuasemamme suhteessa Yhdysvaltoihin ja Japaniin.
On oikeastaan ihmeellistä, ettemme ole pystyneet saamaan aikaan lainsäädäntöä tällä alueella ja haluankin esittää tässä kysymyksen. Ihmettelenkin, onko kysymys työpaikkademokratiasta suurin kompastuskivi tässä asiassa, vai onko kansallisten hallitusten piirissä voimia, jotka haluavat säilyttää kansallisen kilpailevan politiikan tällä alueella ja jotka pelkäävät erityisesti verotuksellisia seurauksia. Pronk viittasi siihen, että verotustekniset asiat ovat myös pelissä, enkä ihmettelisi, vaikka juuri tämä puoli asiassa olisi yhtä suuri syy viivästymiseen kuin kysymys työntekijöiden kanssa neuvottelemisesta ja heidän osallistumisestaan.
Haluan huomauttaa, että jo nyt näemme, miten suuret yritykset shoppen jäsenvaltioiden välillä, muuten niiden ulkopuolellakin, mutta en halua nyt puuttua siihen, löytääkseen kilpailupolitiikan puitteissa kaikkein edullisimmat perustamisehdot yrityksille ja ryhmäni, sekä ennen kaikkea oma käsitykseni on, että tällainen shoppen johtaa lopulta työehtojen ja yritysten työntekijöiden oikeuksien huonontumiseen. Kuten olen useasti todennut täällä, työpaikkademokratia nykyaikaisissa yrityksissä on edellytyksenä sille, että Eurooppa pystyy kilpailemaan muun maailman kanssa. Mielestäni tässä on suuri tehtävä komissiolle, mutta myös meille työtoverit, ja aion ottaa asian henkilökohtaisesti. Tällä hetkellä Alankomaat on neuvoston puheenjohtaja ja minun mielestäni meillä parlamentin jäseninä on velvollisuus tänä vuonna huolehtia siitä, että joka tapauksessa ministerimme ottavat tämän asian käsiteltäväksi, mutta se tulee luultavasti kestämään kauemmin kuin tämän puheenjohtajakauden ajan ja mielestäni kaikkien parlamentin jäsenten on päätettävä ottaa yhteys ministereihinsä neuvostossa, jotta asian eteenpäin meno varmistuisi. Siksi vetoan teihin työtoverit, että ottaisimme kaikki tämän velvoitteen.

Novo
Arvoisa puhemies, luen tässä puheenvuorossani kollegani Sérgio Ribeiron kirjoittaman tekstin, koska hän on estynyt olemasta paikalla.
Työntekijöiden osallistuminen sosiaalisten suhteiden järjestelmään, mitä jotkut pitävät tapana riistää työvoimaa ja jotkut tuotannollisten tekijöiden ei-sosiaalisena yhdistelmänä, on hyvin mielenkiintoinen aihe, oli sitten kyse aatteellisesta keskustelusta tai niistä käytännön tai poliittisista ilmauksista, joina se saattaa esiintyä.
Ilmeisesti mikään ei ole kiinnostavaa niille, jotka käsittelevät näitä tuttuja ajatuksia ja toimia ja jotka pitävät itseään ainoiden ajatusten haltijoina tai joilla on valtaa, jota he yksin väittävät käyttävänsä. Mutta ehkä heitä ei kiinnosta mikään ajatusten tai toiminnan tasoilla...
Kollegani Menradin mietintö heijastaa mielestäni kysymyksen moniulotteisuutta käsitellessään työntekijöiden tiedottamista ja heidän kuulemistaan.
On kuitenkin vaarallista pitää tiedottamista ja kuulemista samana asiana kuin osallistumista. Esittelijä ei esitä riittävän selvästi näiden kahden asian välistä ehdotonta eroa eikä pysty näin ollen välttämään asioiden sekoittumisesta aiheutuvia riskejä. Tiedottaminen ja kuuleminen saattavat muuttua todellisen osallistumisen vastakohdaksi tai eräänlaiseksi alibiksi, jolla estetään todellisen osallistumisen toteutumista.
Tiedonsaantia ja kuulemista koskevan oikeuden tunnustaminen ei saa mielestäni merkitä työntekijöiden yhteisvastuun lisäämistä huonoissa olosuhteissa, jos sen sijaan hyvissä olosuhteissa työntekijöiden tiedottamista ja heidän kuulemistaan ei pidetä tarvittavana neuvottelujen käymiselle.
Hyväksyn periaatteen työntekijöiden oikeudesta saada tietoa ja tulla kuulluksi, ja annan sille tukeni. Tästä syystä pidän Menradin mietintöä myönteisenä erityisesti niiltä osin, kun siinä käsitellään mittasuhteiltaan ja rakenteiltaan monikansallisia tai rajat ylittäviä yrityksiä. Minun on kuitenkin korostettava vielä varautuneisuuttani sen suhteen, että mietinnössä pidetään näitä toimintoja samana asiana kuin työntekijöiden osallistumista ja osavastuun ottamista yritysten johdosta, sekä sen suhteen, että tiedottamista ja kuulemista voidaan käyttää keinona, jonka avulla työntekijät hyväksyvät paremmin heihin kohdistetut toimenpiteet huonoissa olosuhteissa, jolloin luonteeltaan sosiaaliset järjestelmät ja saavutukset murenevat.

Wolf
Rouva puhemies, hyvät kollegat, täällä puhuttiin eurooppalaisesta sosiaalimallista ja Pronkin eurooppalaisesta järjestelmästä. Mielestäni meidän on tarkasteltava asiaa dynaamisemmin. Ei käy päinsä, että me vain rajoitumme puolustamaan sitä, mitä joskus oli. Ei muutoksia synny puolustamatta, se on totta, puolustautumista uusliberaalin projektin valloitusyrityksiä vastaan. Mutta totta on myös, että hyökkäys on paras puolustus.
Meillä on mahdollisuus pyrkiä tekemään eurooppalaisesta lainsäädännöstä eräs korkeimman tason lainsäädännöistä, joka yhdenmukaistaa talouden eurooppalaistamista ja demokratisoimista. Voi kuulostaa ylimieliseltä, toisesta liian aggressiiviselta, toisesta liian optimistiselta. Todellinen tilanne on kuitenkin, että uusliberaali hyökkäys EU-tasolla uhkaa työntekijöiden tehokasta myötämääräämismahdollisuuksia laajalti ja uhkaa supistaa niitä. Se menee kuitenkin liian pitkälle.
Meidän tulisi ainakin yrittää yhdessä käännyttää tämän prosessin kielteinen suunta ja sen suhteen on Menradin mietintö ensimmäinen askel. Mutta kun ensin on saatu tämä käännytetty liike liikkeelle, ei meillä ole mitään syytä pysäyttää sitä uudelleen siellä, missä se pysähtyi meidän tähänastisissa kansallisissa historioissamme. Meidän pitäisi nähdä, että sitten me edistymme todellakin talouden demokratisoinnissa. Ja kun ihmiset, jotka ovat saattaneet tämä liikkeen alkuun uusliberaaleilla aloitteillaan, valittavat, ovat he siihen itse syypäitä.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin ensin onnitella esittelijää tehdystä työstä. Toivottavasti esittelijä ei pahastu, mutta mielestäni jotkut hänen mietintönsä osuudet ovat hieman hämäriä. Kääntämisessä on epäilemättä ollut joitakin vaikeuksia. Epäilemättä en myöskään hallitse sosiaalisia käsitteitä yhtä hyvin kuin hän. Luulen kuitenkin, että joillakin käytetyillä sanoilla on sitä laajempi merkitys mitä epätarkemmin ne ymmärretään, näin semantiikan kielellä ilmaistuna. Tämän huomautuksen lisäksi olisi määriteltävä tarkasti, mitä esittelijä tarkoittaa yhteistoiminnalla. Pelkäänpä, että sanan merkitys ei ole sama ranskan ja saksan kielessä.
Sitten olennaisen tärkeään asiaan. Esittelijä asettaa ammattijärjestöt huomattavaan asemaan yrityselämässä. Kuten tiedätte, ammattijärjestöjen historia on suurelta osin ollut taistelua kahden eri käsityksen välillä, joita on selitetty eri opeilla. Toisen opin mukaan ammattijärjestöjä voi olla vain yksi. Tätä oppia noudatettiin kaikissa sosialistisissa valtioissa - sekä kommunistisissa, fasistisissa että natsivaltioissa. Toisen opin mukaan ammattijärjestöjä voi olla useita. Tämän opin mukaan palkansaajat voivat halutessaan perustaa ammattijärjestöjä sekä liittyä haluamaansa järjestöön.
Kotimaassani Ranskassa järjestelmän tekopyhyys antaa mahdollisuuden säilyttää harhakuvan useista ammattijärjestöistä ja turvaa näin käytännössä olemassa olevien järjestöjen säilymisen ja etuoikeudet, joista nämä järjestöt pitävät tiukasti kiinni. Järjestelmä toimii hieman kuten täällä Euroopan parlamentissa. Täällä sovellettava järjestelmä on todellisuudessa yksipuoluejärjestelmä, jossa on kaksi eri mielipidesuuntaa ja kaksi vain vähän toisistaan eroavaa taloudellista oppisuuntaa.
Ranskan ammattijärjestöjä koskevassa laissa kielletään palkansaajia vapaasti asettumasta ehdokkaaksi luottamusmiesvaalien tai tuotantokomiteavaalien ensimmäiselle kierrokselle. Vasta jos ensimmäiselle kierrokselle ei löydy päteviä ehdokkaita, palkansaaja voi äänestää tai edustaa haluamaansa järjestöä, jolla ei vielä ole ehdokasta vaaleissa.
Huomatkaamme, että edustuksellisuuden perusteisiin kuuluu vielä edelleenkin isänmaallisuus, joka on peräisin maani miehitysvuosilta. On vaikea nähdä, kuinka järjestöt, joiden perustajat eivät vieläkään ole perääntyneet, voisivat täyttää tämän perusteen. Ei tarvinne muistuttaa, että Ranskan kommunistijohtoisia ammattijärjestöjä rautaisella otteella Moskovasta annetun 21 ehdon yhdeksännen ja kolmannentoista ohjeen mukaisesti hallinneet kommunistijohtajat tukivat Hitlerin ja Stalinin sopimusta ja petturi Thorezin tapaan hylkäsivät suoraan Ranskan armeijan, jotta niiden ei tarvinnut kohdata Saksan armeijaa.
Maastani yritetään nyt kunniattomasti, häikäilemättömästi ja epärehellisesti hävittää kansallinen liike sekä itsenäisyyttä, suvereniteettia ja isänmaan vapauksia puolustavat isänmaalliset voimat. Näin halutaan kieltää vanhojen ammattijärjestöjen oppeihin luottamuksensa menettäneiden työntekijöiden perustamat uudet ammattijärjestöt. Vanhat kansalliset järjestöt eivät pysty täyttämään työllisyyspyrkimyksiä, ne eivät pysty täyttämään turvallisuuspyrkimyksiä eivätkä pyrkimyksiä omatoimiseen palkka-asioiden hoitoon tai pyrkimyksiä nykyaikaisiin mukautettuihin ja paremmin hoidettuihin ja valvottuihin sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmiin.

Weiler
Herra puhemies, hyvät kollegat, eurooppalainen osakeyhtiö voi mahdollisesti olla avuksi ja hyödyksi sisämarkkinoiden toimeenpanemisessa, kun tarkastellaan Euroopan yritysten tiivistä ja yhä tiivistyvää taloudellista nivoutumista.
Sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunta käsitteli komission ehdotusta tiiviisti myös asiantuntijoiden kuulemistilaisuudessa, ja minä kiitän esittelijää erityisesti siitä, että hän ei antanut periksi painostukselle hyväksyä ehdotus kiireesti, vaan vastusti sitä. Sillä itse asiassa on harkittava, mitä seuraamuksia pienen eurooppalaisen osakeyhtiön asemalla on omistajien, osakkaiden, hallinnon, yritysneuvostojen ja ammattijärjestöjen välisille työsuhteille. Tietysti oltaisi voitu osoittaa myös enemmän rohkeutta, varsinkin kun meillä ei ollut ajan puolesta kiirettä, rohkeutta enempään myötämääräämiseen eikä vähennettyyn myötävaikuttamiseen. Visio demokraattisesta taloudesta, josta jo myös puhuttiin, olisi juuri nyt taloudellisen murroksen aikana ollut tärkeää työntekijöiden pelkoon globalisoitumista kohtaan, myös signaalina työntekijöille siitä, että myöskään Euroopassa ei merkitse pelkästään shareholder value .
Herra Menrad, en voi muuta kuin ihmetellä, mitä te ymmärrätte joidenkin ristiriitaisuuksien osoittamisella. Kohdassa 9 te vaaditte kiitettävällä tavalla, ettei myötämääräämisestä paeta. Kuitenkin - tämä minun pitää sanoa myös saksalaisena - Saksan liittohallitus on viime vuosina hyväksynyt työntekijäoikeuteen kaksi merkittävää huononnusta, joista esimerkiksi toinen on pieniä osakeyhtiöitä koskevassa laissa, jossa on kyse alle 500 työntekijän yritysten myötämääräämisoikeuksista. Siksi suhtaudun epäluuloisesti mietintönne kohtaan 14, jossa te pohditte tätä aihetta.
Me kaikki tiedämme, että tällaisissa yrityksissä eli pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, työskentelee suurin osa Euroopan työntekijöistä, ja mielestäni juuri heillä on oikeus erityiseen turvaan. Lisäksi Saksa, kuten tiedätte, on huonontanut myös hyvin pienten yritysten eli alle kymmenen työntekijän yritysten yritysneuvostojen asemaa.
Me kannatamme periaatteessa tutkimusta, josta puhuitte ja jota vaaditte. Me odotamme kuitenkin, että tuloksia ei esitetä ainoastaan työmarkkinaosapuolille vaan luonnollisesti myös Euroopan parlamentille. Mielestäni meidän kaikkien pitäisi keskustella tiiviisti ja ajan kanssa siitä, millaisena me näemme tulevaisuudessa eurooppalaisen direktiivin ja myös osakeyhtiön eurooppalaisen aseman.
Puhun sen puolesta, että kansalliset perinteeet turvataan, mutta että samalla kehitetään ja laajennetaan demokratiaa työmaailmassa Euroopan tasolla. Tästä tavoitteesta me olemme kuitenkin ikävä kyllä vielä kaukana ensi vuosisadan kynnyksellä.

Schiedermeier
Herra puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää hyvin sydämellisesti esittelijä Menradia. Hän on suuren kokemuksensa ansiosta laatinut tämän mietinnön asiantuntevasti, harkiten ja tarkasti.
Kiitän myös komissiota sen tekemästä esityöstä, vaikkakaan sen tiedonanto työntekijöille tiedottamisesta ja kuulemisesta ei näin tarkastellen juuri olekaan mikään menestystarina, mikä ei kuitenkaan ole komission vika. Lukuun ottamatta eri direktiivejä joukkoirtisanomisista, yritysten ylimenokaudesta ja eurooppalaisesta yritysneuvostosta yksittäisinä onnistumisina, jäivät kaikki muut ehdotukset riippumaan nimenomaan neuvostosta. Tämä koskee erityisesti myötäpäättämismallia. Neuvosto ei osoittanut asiassa juurikaan päätöksenteon iloa, ja on jo aika, että päästään avoimuuteen ja että väestö eli kansalaiset saavat tietää, missä Euroopan tasolla todellisuudessa jarrutetaan: ei Euroopan parlamentissa eikä komissiossa, vaan neuvostossa.
Komission neljä periaatetta tämän asian ratkaisemiseksi ovat yksinkertaistaminen, johdonmukaisuus, käytännöllinen ja harkittu menettely sekä yleispätevyys. Mutta johtavatko kolme ratkaisuehdotusta, nykyisen tilanteen säilyttäminen, kokonaisvaltainen lähestymistapa, ehdotukset eurooppalaisen osakeyhtiön, eurooppalaisen yhdistyksen, eurooppalaisen osuuskunnan tai eurooppalaisen keskinäisen yhtiön asemasta, tulokseen, herra komissaari, on minusta kyseenalaista. Pelkään myös, että me tarvitsemme vielä jonkin verran aikaa, kunnes me saamme tämän kysymyksen ratkaistua, kunnes kaikki vaaditut lausunnot on tehty ja kunnes komissio tuo pöytään lopullisen esityksensä.
Asiantuntijoiden kuuleminen tästä aiheesta sosiaalivaliokunnassa antoi esimakua odotettavista vaikeuksista työntekijöille tiedottamisen ja kuulemisen ongelman ratkaisemisessa. Komission asiantuntijaryhmä, kuten olen teille jo kerran sanonut, herra komissaari, koostuu valitettavasti teoreetikoista ja vain muutamista käytännön tuntijoista. Lisäksi minusta asiantuntijaryhmälle asetetut määräajat tässä monimutkaisessa aiheessa olivat hyvin lyhyitä. Olen tässä samaa mieltä Menradin kanssa.
Esittelijän jo esittämiä johtopäätöksiä minä tuen täysin sisällön puolesta. Haluaisin kuitenkin tuoda vielä esiin erään lauseen, jossa hän kirjoittaa, että lähtökohdaksi voidaan lähinnä ajatella vaihtoehto 3 a: ta yhdistettynä vaihtoehto 2: een. Tässä ei kuitenkaan saada joutua siihen, että taloudelliset vaikuttamismahdollisuudet korvataan pelkillä tiedotus- ja kuulemisoikeuksilla yritysneuvostodirektiivin mukaisesti tai vielä luotavan tiedottamis- ja kuulemissäännöstön kansallisen tason yhteisövälineen mukaisesti.

Lindqvist
Herra puhemies! Sosiaalisesti toimiva työelämä, jossa on hyvät suhteet toisaalta omistajan ja työnantajan sekä toisaalta työntekijöiden ja ammattiyhdistysten välillä, on eduksi kaikille. Komissio ehdottaa kolmea eri vaihtoehtoa EU-tasolla: säilyttää nykyinen tilanne, laatia puitteet tai ehdottaa suoraan eurooppalaisia yrityksiä koskevaa sääntöä.
Valiokunta tukee puitteen laatimista, mikä näyttää viisaalta ja realistiselta toimenpiteeltä, kuten myös ehdotus laatia direktiivi vähimmäisvaatimuksiksi työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan. Tässä yhteydessä on kuitenkin hyvin tärkeää, että kysymys on todella vain vähimmäisohjeesta eikä lainsäädännön yhdenmukaistamisesta. Jokaisen jäsenvaltion pitää voida säilyttää ja muotoilla omia säädöksiään, jotka menevät puitetta ja vähimmäisvaatimusta pitemmälle.
Vaihtelut jäsenmaiden välillä ovat myös suuria. Ruotsissa on jo hyvin laadittu järjestelmä, jossa on mukana työntekijöiden osallistuminen työehtosopimusten kautta, ja se näyttää toimivan hyvin. Ensi kädessä tulee tämän tapaisia kysymyksiä ratkoa ja hoitaa työmarkkinoilla niiden osapuolten kesken. Kaikki lainsäädäntö ja direktiivit pitää siksi muotoilla läheisessä yhteistyössä myös työmarkkinaosapuolten kesken. Tämä mietintö, herra puheenjohtaja, on nähtävä ensimmäisenä askeleena kohti pitemmälle menevää työntekijöiden vaikutusmahdollisuutta myös EU-tasolla.

Gonzáles Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, meidän olisi ehkä huomattava paradoksi, joka on syntynyt siitä, kun sosiaalisia toimijoita ei ole kuultu laadittaessa tiedonantoa työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan ja osallistumisestaan. Tämä on mielestäni paradoksi.
Toiseksi haluaisin mainita neuvoston pöydälle jääneen asian - komission tiedonannolla pyritään nähdäkseni edistämään sen läpimenoa -, joka koskee yritysten, järjestöjen, osuuskuntien ja keskinäisten sopimusten ohjesääntöjen muuttamista työntekijöiden tiedottamiseen ja heidän kuulemiseensa ja osallistumiseensa liittyviltä osilta. Asian jumiutuminen tuo esille kaksi kysymystä: Toinen - josta olemme jo useampaan otteeseen keskustelleet tässä tilaisuudessa - on yksimielisyyden sijasta määräenemmistöön perustuva päätösmenettely, jota käytettäisiin erityisesti kaikissa sosiaalialaan liittyvissä tapauksissa, jotka ovat meille tai ainakin minun ryhmälle hyvin tärkeitä asioita. Toinen kysymys on se helppous, jolla neuvosto tekee taloudellisia tai säästäväisyyteen liittyviä päätöksiä Euroopan rakentamisesta - lukekaapa vain vakaussopimusta -, ja toisaalta ne hankaluudet, jotka liittyvät päätöksiin, joita olisi tehtävä työntekijöiden ja yleensä kansalaisten oikeuksiin liittyvistä asioista.
Me olemme sitä mieltä, että komission esittämät kolme ehdotusta eivät ole yleisesti hyväksyttäviä ellei niitä muuteta, ja tässä mielessä olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on muodostettava asiantuntijaryhmä, jossa on edustajia ammattijärjestöistä, pk-yrityksistä, parlamentista ja komissiosta, ja joka voisi antaa meille selkeän käsityksen ja selkeän ehdotuksen direktiiviksi, jolla taattaisiin samalla sekä työntekijöiden tiedottaminen että heidän kuulemisensa ja osallistumisensa. Toistakaamme vielä, että tämä on välttämätöntä, koska Euroopasta ei tule sellaista, millaisena jotkut meistä haluaisivat sen olevan, ellemme anna kansalaisille ja työntekijöille todellista osallistumismahdollisuutta.

Skinner
Arvoisa puhemies, aloittaisin onnittelemalla Menradia hänen loistavasta mietinnöstään. On hienoa, että voin olla yhtä mieltä saksalaisen konservatiivin kanssa, vaikka en voikaan olla yhtä mieltä konservatiiveihin kuuluvien brittikollegoideni kanssa. On hienoa nähdä jonkun hänenlaisensa osallistuvan yhteiskunnallisiin asioihin niin, että parlamentissa voidaan saavuttaa todellista edistystä. Valitettavasti tällaista edistystä ei saada aikaan ministerineuvostossa, ja tiedän hyvin miksi näin on.
Ensinnäkin on vain oikein ja kohtuullista, että Euroopan osakeyhtiön perussääntöön liittyy myös työntekijöiden osallistumis- ja kuulemisprosessien aktiivinen edistäminen. On niin ikään oikein, että tässä mietinnössä tunnustetaan se tosiasia, että meidän on edistettävä tätä prosessia myönteisesti ja rehellisesti. Euroopan yritysneuvostoja koskeva direktiivi on viime kädessä liian rajoittava, jotta minkäänlaista edistystä voitaisiin saada aikaan.
Minun on sanottava Van Lanckerille, että Yhdistyneen kuningaskunnan sosiaalikeskustelu ei ole täysin kuollut. Toimitin 80-luvulla lehtistä, jossa puhuttiin Euroopan laajuisista sopimuksista, joissa yritettiin vaivalloisesti edistää yritysten sisäistä osallistuvaa demokratiaa. Tuolloin minua ilahdutti, että Yhdistyneen kuningaskunnan yritykset ottivat asiassa myönteisen johtoaseman. Valitettavasti Yhdistynyttä kuningaskuntaa kuitenkin johtavat henkilöt, joita voisimme nimittää poliittisiksi eläviksi ruumiiksi. Toivon, että jonain päivänä pääsemme niistä eroon. Meidän on kuitenkin muistettava, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on työpaikkansa ja kotinsa menettäneitä ihmisiä, joilla ei ole varaa menettää toivoaan tässä asiassa. Tiedän teidän liittyvän minuun, kun yritämme tehdä asialle jotain.
Tämä mietintö osoittaa selvästi, että konflikti voidaan välttää yritysten sisällä. Jos mikään voi osoittaa todeksi tämän merkityksen yhteiskunnallemme ja koko maailmalle, niin tilanne Soulissa Koreassa, missä ammattiliittooikeudet viedään työntekijöiltä julman väkivaltaisesti, kuten sen kaduilla nähdään. On ilmeisen selvää, että tämä on todiste siitä, mitä voimme tehdä.
Tämän nimenomaisen mietinnön kiitteleminen on helppoa, koska siinä tarkastellaan myös erilaisia talousyksikköjä - keskinäisiä yhtiöitä, osuuskuntia, pk-yrityksiä - ja kaikki tämä on tärkeää, jos haluamme menestyä tavalla, jonka tiedämme olevan olennainen tämän mietinnön edistymisen kannalta.
Lopuksi haluaisin siksi vain sanoa, miten kiitollinen olen kollegalleni Menradille kaikesta hänen tässä asiassa tekemästään työstä, ja toivon, että voimme viedä mietinnön läpi komissiossa ja neuvostossa mahdollisimman pian niin, että se saa lain voiman.

Alavanos
Arvoisa puhemies, tulen Kreikasta, maasta, jolla ei ole perinteitä eikä korkeita saavutuksia työntekijöiden osallistumiseen, kuulemiseen ja tiedottamiseen liittyvissä asioissa, ja siksi seuraamme suurta mielenkiintoa tuntien Euroopassa meneillään olevaa kehitystä. Meidän on kuitenkin tuotava esiin huolestuneisuutemme kolmen asian suhteen, minkä muut puheenvuoronsa käyttäneet käsittääksemme vahvistivat.
Ensimmäinen koskee Euroopan unionissa valitettavasti vallitsevaa kahden nopeuden tilannetta: toista nopeutta sovelletaan rahaliitossa, toista nopeutta taas työntekijöiden oikeuksiin liittyvissä asioissa. Tämä on syynä siihen, että työntekijöiden osallistumiseen, kuulemiseen ja tiedottamiseen liittyvissä kysymyksissä ei ole tapahtunut edistystä vuosikymmeniin.
Toinen huolenaihe koskee sitä todennäköistä vaaraa, että sen sijaan, että maille, jotka eivät ole korkealla tasolla, annettaisiin mahdollisuuksia tasonsa nostamiseen, toisten, korkeatasoisten Euroopan unionin maiden saavutuksia vedetäänkin taaksepäin, alas.
Kolmas huolenaihe koskee sitä, että näyttää olevan mahdollista luoda sellainen monimielinen ja keinotekoinen lainsäädäntö, että työntekijät jäävät suurelta osin sen ulkopuolelle. Ja pelkäänpä, että moninaiset säännöt varmistavat tämän kehityksen ja että kaikki tätä koskevat keskustelut käydään ammattiyhdistysliikkeen ulkopuolella.
Sen tähden olen sitä mieltä, että herra Menrad on tehnyt hyvin arvokkaan työn ja että ehdotukset, kuten tämä Eurooppalaisesta yhtiöstä, asiantuntijain valiokunnasta ja direktiivistä, joka on joustava ja yhteisesti korkealla tasolla määritelty ovat hyvin merkittäviä.

Ettl
Herra puhemies, käsiteltävänä oleva mietintö korostaa tarvetta pyrkiä myötäpäättämisprosessiin liittyvässä työntekijöiden tiedottamisessa ja kuulemisessa laatimaan myötäosallistumismalli, myötävaikuttamismalli. Huomioon ottaen erilaiset eurooppalaiset järjestelmät tulee luonnollisesti tietyllä liikkuvuudella, asiallisilla neuvotteluratkaisuilla ja tarpeellisten vähimmäisstandardien käyttöönotolla olemaan keskeinen rooli. Aikana, jolloin markkinoiden avautumista koskevat kysymykset ja globalisoituminen jättävät erilaisia, työntekijöitä yhä enemmän kuormittavia puite-ehtoja avoimiksi, ovat kohtuulliset puitesäännökset välttämättömämpiä kuin koskaan. Nykyisen maailmantalouden inventaario osoittaa säälimättömästi, kuinka pääoma liikkuu ja keskittyy, kuinka se kaikkoaa, mitä se hyödyttää ja kenestä on tullut tämän uuden liikkuvuuden pelipallo.
Suurin ongelma tässä on, että näissä kansainvälisissä prosesseissa, näissä kansainvälisissä prosessimekanismeissa kierretään ja loukataan perusluonteisia ihmis- ja ammattiyhdistysoikeuksia. Tässä yhteydessä on ajateltava myös muutakin kuin Eurooppaa, jotta näkisimme selvemmin. Tiedän, että kaikkea ei voi säännellä ja että kaikkea ei myöskään pidä säännellä. Mutta konfliktiton yhteiskunnallinen rinnakkaiselo vaatii demokraattista keskustelua ja osallistumismalleja, kun on kyse yksittäisen työntekijän olemassaolosta, sillä siitä riippuu viime kädessä myös yhteiskuntamme monitahoisuus ja demokraattisen järjestelmämme rakentaminen.
Eurooppalaisen yrityslainsäädännön, joka esim. kaavailee tai voi kaavailla työtekijöiden tiiviimpää mukaanottoa, puuttuminen merkitsee voimavarojen kulumista molemmin puolin ja aiheuttaa luonnollisesti myös merkittäviä kuluja talouspuolella. Myös siitä on muistutettava yhä uudelleen. Juuri tässä yhteydessä on vielä kerran välttämätöntä mainita, että eurooppalaisen osakeyhtiön aseman olemassaolon puutetta voidaan pitää myös laiminlyöntinä, koska tällaisella asemalla voitaisiin mielestäni antaa selviä investointi- ja siten työllistämiskannustimia.
Komission asiantuntijaryhmä, jonka on määrä laatia suositukset osallistumismallille huhtikuuhun mennessä, ei saa jäädä pelkäksi keskusteluareenaksi, vaan sen pitäisi antaa tarvittavia impulsseja kaupalle. Tällöin on tärkeää, että aikaansaatu eurooppalainen ratkaisu ei salli porsaanreikiä sellaisten maiden yrityksille, joissa on tiukemmat määräykset. Muutoin meidän tarvitsee enää puhua säännösten purkamisesta " alaspäin" , ja sehän ei voi olla meidän kauppamme perussääntö.
Yhteenvetona voin todeta, että Menradin mietintö sisältää mielestäni käyttökelpoisia ehdotuksia, joihin voisi asettaa tavalla tai toisella myötämääräämisen tavoitteen, ja siinä näkyvät myös tässä asiassa toimimatta jättämisen vaarat. Myötäpäättämisen täydellinen laiminlyönti on talouden kallein vikasijoitus. Sitä meidän tulisi pitää silmällä.

Flynn
Arvoisa puhemies, kiittäisin teitä ja kollegoitanne Euroopan parlamentissa siitä, kuinka erinomaisesti olette suhtautuneet 14. marraskuuta annettuun tiedonantoon työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan. Uskon, että päätöslauselmaesitys, josta keskustelemme parhaillaan ja josta te tulette äänestämään, samoin kuin sen selittävä lausunto, osoittavat hyvin selvästi, miten tarkkaa huomiota olette kiinnittäneet tähän hyvin tärkeään aiheeseen.
Tämä koskee erityisesti Menradia, joka on antanut varsin ratkaisevan panoksen joidenkin aiempien asiakirjojen, kuten Euroopan yritysneuvostoja koskevan asiakirjan, laatimiseen. Haluamme antaa tästä tunnustusta. Kiitän teitä erityisesti suurista ponnisteluista, joita teette jälleen kerran tällä oma-aloitteisella mietinnöllä pyrkimyksenänne auttaa Euroopan toimielimiä tässä tärkeässä asiassa.
Kuten Menrad mietinnössään korostaa, komission tiedonannossa käsitellään kahta pääaihetta. Toinen on tarve luoda yhteisötason puitekehys työntekijöiden tiedottamiselle ja kuulemiselle kansallisissa yrityksissä. Toinen huoli koskee yritystä murtaa umpikuja, joka koskee Euroopan osakeyhtiön perussääntöä ja useita muita siihen liittyviä ehdotuksia, joista kaikki odottavat ratkaisua ja ovat tärkeitä sisämarkkinoiden toteuttamisen kannalta.
Ensimmäisen asian osalta tervehdin iloisena valitsemaanne myönteistä lähestymistapaa. Komission tiedonantoa seuraavien kuulemisten jälkeen esitän komissiolle tulevina kuukausina ehdotuksen työmarkkinaosapuolien Euroopan tason kuulemismenettelyn aloittamiseksi. Toivon kovasti, että työmarkkinaosapuolet ovat halukkaita ja kykeneviä määrittelemään niiden määräysten sisällön, joita tässä kohden pitäisi soveltaa, ja pääsemään sopimukseen siitä, miten nämä määräykset toteutetaan käytännössä.
Toinen tiedonannossa esille otettu asia on hyvin monimutkainen, mikä käy ilmi siitä, että komissio pyrkii murtamaan jo yli neljännesvuosisadan vallinneen umpikujan. Tämä umpikuja on riistänyt Euroopan teollisuudelta hyvin arvokkaan välineen - Euroopan osakeyhtiön perussäännön - joka voisi olla äärimmäisen hyödyllinen auttamalla teollisuutta mukautumaan uusiin sisämarkkinaoloihin ja tulemaan maailmanlaajuisesti kilpailukykyisemmiksi.
Talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen läheisyys vahvistaa nyt tarvetta tuoda tämä väline nopeasti saataville. Euroopan neuvosto on hyvin tietoinen siitä, että tässä asiassa täytyy saada aikaan pikaista edistystä, ja se onkin vahvistanut uudelleen sitoumuksensa asiaan niinkin hiljattain kuin kesäkuussa Firenzessä järjestetyssä kokouksessaan. Jos, kuten toivon, Euroopan parlamentti hyväksyy Menradin mietinnön, edistätte ratkaisevasti tarvittavien rakentavien ratkaisujen määrittelyä. Minusta on myös erittäin hyvä asia, että yhdytte komission kantaan tässä asiassa saavutettavan edistyksen perusedellytyksistä eli tarpeesta löytää Euroopan yrityksiin sovellettavat riittävät säännöt, joissa säilytetään kansalliset järjestelmät mutta samaan aikaan vältetään soveltamasta yksittäisille jäsenvaltioille vieraita työntekijöiden osallistumismalleja.
Olen tyytyväinen voidessani sanoa tänään, että tässä esitetään yleiset perusasiat, mutta te ette ole tyytyneet vain tuomaan esille tätä perusasetelmaa. Menradin mietinnössä mennään paljon pidemmälle ja analysoidaan syvällisesti useita tapoja, joilla tämä lähestymistapa voitaisiin panna täytäntöön. Olette tuoneet esille monia innovatiivisia ajatuksia, joista on meille suurta apua, kun yritämme löytää ratkaisun nykyisiin vaikeuksiin. Kuten monet tämänpäiväiseen keskusteluun osallistuneet ovat sanoneet, voitettavana on vielä useita vaikeuksia.
Kuten tiedätte, komissio on hiljattain perustanut riippumattomien asiantuntijoiden korkean tason ryhmän, jonka puheenjohtajana toimii Davignon. Tämä asiantuntijaryhmä on ylimääräinen pohdintafoorumi, ja sekin tuottaa tätä asiaa koskevia ideoita. Minulla on se käsitys, että Euroopan parlamentin valtuuskunta, johon Menrad kuuluu, tapaa pian tämän ryhmän jäsenet. Kehotan teitä keskustelemaan mietinnössä julki tuoduista ajatuksistanne asiantuntijaryhmän kanssa. Olen varma, että tästä on suurta hyötyä ja että vaikutatte siten merkittävästi heidän työhönsä.
Toivon voivani palata asiaan kanssanne komission ja yhteisön muiden toimielinten puolesta kaikkien komission tiedonantoon saatujen panosten sekä asiantuntijaryhmän kertomuksen pohjalta. Tavoitteeni on saada aikaan konkreettisia ratkaisuja, joilla pyritään kokoamaan tarvittava tuki tämän pitkään kestäneen keskustelun loppuunsaattamiseksi.
Oddy ilmaisi asian varsin hyvin sanoessaan, että Eurooppa tarvitsee Euroopan yrityksiä. Tämä on hyvin tärkeää sisämarkkinoiden toteuttamisen kannalta. Olen samaa mieltä. Pronk havaitsi hyvin selvästi, että yhteisössä on käytössä monia erilaisia järjestelmiä ja että niitä ei ole helppoa sovittaa yhteen. Toivoisin, että meillä olisi tulevaisuudessa järjestelmä, joka on kaikkien halukkaiden käyttäjien kannalta sekä käytännöllinen että joustava, johon sekä liike-elämä että kauppa luottaisivat ja jossa kunnioitettaisiin myös työntekijöiden kunnollisen osallistumisen tarvetta.
Euroopan yritykset ovat aina olleet tärkeitä sisämarkkinoiden kannalta. EMU: n ja yhtenäisvaluutan aattona se on ei vain tarpeellista vaan olennaisen tärkeää. Van Lanckerille ja Gonzalez Alvarezille sanoisin kuulemisesta sen, että komission tiedonanto oli kuulemisasiakirja ja että minusta vaikutti sopivammalta esittää meidän ajatuksemme ensin sen sijaan, että olisimme kysyneet ihmisiltä ennen kuulemisasiakirjan julkaisemista. Kaikkea tähän asti tehtyä tulee seuraamaan hyvin laaja kuuleminen.
Lopuksi totean, että olemme pyrkineet tähän jo 26 vuotta. Asia otettiin ensimmäisen kerran esille vuonna 1970, mutta muistuttaisin parlamenttia, että jopa sitä ennen Robert Schuman puhui tarpeesta saada kiireesti aikaan markkinat, joilla on tällainen väline. Kaikkien näiden vuosien jälkeen olemme saamaisillamme aikaan ratkaisun, joka on karannut unionin käsistä jo niin monen vuoden ajan. Sen tilalle on otettu muita asioita, joita parlamentti on edistänyt, etenkin Euroopan yritysneuvostoa, joten voimme nyt toivoa saavamme aikaan ratkaisun tässäkin asiassa. Kaikkien näiden vuosien jälkeen olen edelleen optimistinen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Metsien suojelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Collinsin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0417/96) ehdotuksista neuvoston asetuksiksi:
I.ehdotus neuvoston asetukseksi yhteisön metsien suojelusta ilmansaasteilta annetun asetuksen (ETY) N: o 3528/86 muuttamisesta (KOM(96)0341 - C4-0476/96-96/0185(CNS))II.ehdotus neuvoston asetukseksi metsäpalojen torjunnasta yhteisössä annetun asetuksen (ETY) N: o 2158/92 muuttamisesta (KOM(96)0341 - C4-0477/96-96/0186(CNS)).
Collins, Kenneth
Arvoisa puhemies, luotin siihen, että komissaari pitää pitkän puheen. Yleensä tähän voi luottaa, mutta kun kerrankin toivoin hänen pitävän pitkän puheen, hän lopetti lyhyeen. Kamalaa! Vastaisuudessa lähetän teille viestin: " Älkää huoliko, pitäkää kaikin mokomin pitkä puhe" . Pyydän anteeksi poissaoloani, mutta ympäristö-, kansanterveys- ja kuluttajansuojavaliokuntaa oltiin perustamassa uudelleen. Nyt kun se on tehty, voin kertoa teille, mitä ajattelen tästä mietinnöstä.
Itse asiassa se on täysin ristiriidaton. Valiokunta on tutkinut komission ehdotukset: yhden metsien suojelusta ilmansaasteilta ja toisen metsäpaloista. Olemme tarkastelleet niitä, ja mielestäni ne ansaitsevat kiitokset. Ne antavat oman panoksensa kestävään metsätalouteen. Ne perustuvat nykyisiin ohjelmiin, jotka saatetaan yksinkertaisesti ajan tasalle. Niissä pidennetään ohjelmien kestoa ja tehdään tarvittavat budjettimuutokset.
Meillä oli komission kanssa yksi ongelma, eli se, kuinka se esitti budjettimääräykset. Komissio halusi sisällyttää budjettimääräykset ehdotuksiin. Tämä on vuonna 1995 solmitun toimielinten välisen sopimuksen vastaista, ja niinpä tarkastellessaan kahta ehdotusta budjettivaliokunta teki joitain muutoksia. Ympäristövaliokunnan kanta on, että budjettivaliokunnan tarkistukset pitäisi hyväksyä: niissä korvataan hallintokomiteat neuvoa-antavilla komiteoilla, mikä lisää koko asian avoimuutta, ja jos nyt ei tuo kaikkea nähtäviin, niin ainakin lisää läpinäkyvyyttä. Budjettivaliokunta huomautti myös, että kustannustehokkuudesta ja täytäntöönpanon onnistumisesta on tehtävä välivaiheen arviointi. Tätäkin ympäristövaliokunta piti viisaana ehdotuksena. Olemme näin ollen valmiita suosittelemaan budjettivaliokunnan tarkistusten hyväksymistä. Äänestäessäni suosittelin näiden tarkistusten sisällyttämistä mietintöön, ja valiokunta noudatti neuvoani.
Valiokuntana ajattelemme, että nämä mietinnöt tekevät paljon Euroopan unionin metsätalouden hyväksi, ja jos ne hyväksytään, ohjelmien hyväksi. Siksi minunkaan, kuten edessäni olevan komissaarinkaan, ei tarvitse pitää kovin pitkää puhetta. Voin lopettaa tähän, koska kukaan ei ole lähettänyt minulle viestiä, jossa minua pyydettäisiin jatkamaan! Suosittelen parlamentille, että se hyväksyisi nämä mietinnöt.

Santini
Arvoisa puhemies, meillä on jälleen edessämme ehdotus, jonka voimme vain hyväksyä, vaikka siinä esitetään jo vuonna 1986 ja uudelleen vuonna 1992 ehdotettuja periaatteita, joita me pidämme ajankohtaisina vielä seuraavaa viittä vuotta varten.
Suunnitellessamme nyt uutta taloudellista ja institutionaalista ponnistusta Euroopan unionille, voisi olla aiheellista pohtia, mitä tuloksia olemme saaneet näistä kymmenen vuoden kokeiluista, kokemuksista ja uurastuksesta. Ensimmäisen ongelman, ilmansaasteiden osalta Euroopan metsä on asiantuntijoiden laatiman raportin mukaan heikentynyt vuodesta 1988 tähän päivään saakka jatkuvasti ja asteittaisesti ilmansaasteiden kuluttavan vaikutuksen vuoksi: puiden harventunut ja väriään menettänyt lehdistö ja heikoimpien kasvilajien häviäminen ovat tekijöitä, joiden on saatava meidät panostamaan enemmän juuri tieteelliseen tutkimukseen eikä niinkään ilmiöiden seuranta- ja rekisteröintityöhön, jonka on mielestämme kymmenen vuoden aikana täytynyt jo vakiinnuttaa omat parametrinsä.
Metsäpalojen torjunta on luonteeltaan erilaista ja myös moniulotteisempaa. Tutkimuksen mukaan metsäpalot uhkaavat lähes puolta Euroopan metsästä: vuodesta 1988 vuoteen 1995 rekisteröitiin 400 000 metsäpaloa, mutta voidaan olettaa, että niitä on ollut todellisuudessa paljon enemmän. Syyt liittyvät tavalla tai toisella ihmiseen. Ensimmäinen syy on metsässä työn, metsästyksen tai hyvin vuoksi käyvän ihmisen huolimattomuus; toinen syy on metsiin rajoittuvien maatalousmaiden huono hoito - niittämättömät niityt muuttuvat kohtalokkaiksi, helposti syttyviksi heinävarastoiksi; ja kolmas on syy on palon tahallinen sytyttäminen. Sairaalloisten taipumusten ohella kaikkialla Euroopassa on todellisia rikollisjärjestöjä, jotka aiheuttavat metsäpaloja hyötyäkseen sammutustoimiin ja metsänistutukseen annettavista tuista.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, toissijaisuusperiaatteen toteuttamisen osalta olisi mielestäni tehtävä tutkimuksia ja kyselyitä ennen hankkeiden hyväksymistä ja esitettävä aloitteita, joilla voidaan valita todella objektiiviset hankkeet.
Lopuksi totean, että rahaa on vähän: 40 miljoonaa ecua ilmansaasteiden torjuntaan, 70 miljoonaa ecua metsäpalojen torjuntaan. Sitä on vähän, jos haluamme todella ulottaa ponnistuksemme vähän pidemmälle.

Gonzáles Álvarez
Arvoisa puhemies, aiemmin iltapäivällä käsittelemässämme Thomasin mietinnössä sanottiin, että metsiemme pinta-alan heikentyminen oli lisääntynyt 3, 8 prosentilla. Tämä tarkoittaa sitä, että jos aiemmin 27 prosenttia Euroopan puista oli heikossa tilassa, niin tänä vuonna tämä luku on noussut 3, 8 prosentilla. Tästä syystä on hyväksyttävä kyseiset asetukset ja tarvittavat määrärahat niiden täytäntöönpanoa varten, kuten ympäristövaliokunnan puheenjohtaja on sanonut. Ympäristövaliokunnan puheenjohtajan mukaan tämän asetuksiin ja määrärahoihin liittyvän mietinnön hyväksymiselle ei ollut suuria esteitä. Tästä huolimatta ja kun ajatellemme vaikkapa tänä iltapäivänä käymäämme keskustelua, on syytä ottaa esille eri maiden väliset huomattavat erot tarkasteltaessa yhteistä politiikkaa metsäalan puolustamiseksi, jota ympäristövaliokunta on eri yhteyksissä pyrkinyt saamaan aikaiseksi.
On selvää, että vaikeuksia esiintyy, koska metsät ovat erilaisia ja niitä kohdellaan eri tavoin eri maissa, mutta jos Euroopan unioni haluaa noudattaa allekirjoittamiaan sopimuksia - viittaan Rion ja Helsingin ympäristökonferensseihin sekä viidenteen ympäristöalan toimintaohjelmaan -, sen on ehdottomasti otettava huomioon kyseisten asetusten täytäntöönpanon ohella myös yhteisen metsiämme puolustavan politiikan toteuttaminen eri maiden välillä ja Euroopan unionin sisällä käydyn keskustelun jälkeen. Jos näin ei tapahdu, emme voi aloittaa vuotta 2000 " Hábitats" -direktiivin asianmukaiselle täytäntöönpanolla.

Blokland
Arvoisa puhemies, on selvää, että ilmansaasteet eivät välitä maiden rajoista. Skandinavian maiden metsäongelmat ovat tästä selvä esimerkki. Siksi Euroopan unionin rahoittama metsän laadun tutkimus on mielestäni hyvä asia. Asetus, josta keskustelemme, on ollut voimassa muutamia vuosia ja tutkimuksen tulokset tulevat vähitellen selviksi.
Selailin vuoden 1996 synteesiraportissa julkaistuja tuloksia.
Yksi huomiota herättävistä seikoista oli se, että kerätyistä tiedoista käy ilmi, että kuivuus vahingoittaa metsiä enemmän kuin ilmansaaste. Tässä tarkoitetaan tiettyä aluetta, eli Välimeren aluetta.
Kyseessä on silmiinpistävä tulos. Se ei muuten tarkoita sitä, etteikö ilmansaasteilla olisi mitään osaa asiassa. Neljäsosalla puista todettiin vakava neulas- tai lehtikato.
Tutkimus on tuottanut jo monenlaisia tuloksia, ja sen jatkaminen on hyödyllistä. Jo nyt suurin osa rahoista käytetään malli- ja näytehankkeisiin eikä systemaattisen verkon kautta tapahtuvaan valvontaan.
Voin hyvin kuvitella tällaisen siirtymisen, vaikka olenkin sitä mieltä, että meidän on uuden viisivuotiskauden päättyessä katsottava, voidaanko eurooppalainen tuki vähitellen lakkauttaa. Tuen antamiseen liittyy aina se vaara, että sen antamista jatketaan hiljaisesti, vaikka olisi kysyttävä, että onko tutkimuksen tavoite saavutettu.
Näyttää siltä, että tutkimuksen puitteissa tullaan viiden vuoden sisällä hankkimaan riittävästi tietoa johtopäätösten tekemiseen. Mielestäni tällöin on loogista siirtää rahoitus tutkimustulosten pohjalta suoraan metsien suojeluun, mikä tarkoittaa: ilman saastumisen ja sen maaperälle aiheuttamien seurausten ehkäisyyn ja kuivuuden ehkäisyyn.
Tietenkin meidän on arvioitava asia uudestaan kun se on ajankohtaista, mutta mielestäni tässä on kysymys siitä, että tällaisten hankkeiden yhteydessä keksitään yhä uusia tutkimustavoitteita, koska rahoitusta jatketaan.Tämä koskee mielestäni vielä enemmän metsäpaloasetusta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, mitä tarkistuksiin tulee: voin tukea useimpia niistä.

Valverde López
Arvoisa puhemies, haluan aluksi ilmoittaa, että ryhmäni, Euroopan kansanpuolue, tukee komission ehdotusta jatkaa metsänsuojeluohjelmia kahdella alalla, jotka ovat metsien suojelu ilmansaasteilta ja metsäpalojen torjunta.
Olemme yleisesti ottaen samaa mieltä siitä, että kyseiset ohjelmat ovat olleet tehokkaita ja että näissä yleisluonteisissa asioissa tarvitaan edelleen yhteisön tasoista yhteensovittamista ja arviointia. Komissiolle on kuitenkin laadittava joitakin kysymyksiä ja tarvittaessa myös ehdotuksia.
Ilmansuojeluohjelmaa pidetään usein myönteisenä kahdesta syystä, jotka ovat toisaalta metsien yleinen seurantaverkosto - joka kattaa jo koko Euroopan unionin alueen ja joka on komission mukaan jo toiminnassa -, ja toisaalta tiivis valvontaverkosto. Komissio esittää meille myös tietoja siitä, että pilottikokeilujen piirissä on kehitetty, hyväksytty ja rahoitettu yli 200 ohjelmaa. Tarkastellessaan näitä kymmenen vuoden aikana kehitettyjä ohjelmia komissio ei kuitenkaan kerro mitään lopullisesta tavoitteesta ja arvioinnista. Euroopan komission nimenomaisena velvollisuutena on tehdä lopullinen arvio kaikista tutkimusohjelmista, jotka käsittelevät mahdollisia syy- ja seurausyhteyksiä ilmansaasteiden ja metsissä havaittavien vaurioiden välillä.
Kaikkialla Euroopassa kymmenen vuoden aikana suoritettujen tutkimusten, kaiken kansallisella tasolla toteutetun tutkimusyhteistyön ja kansainvälisellä tasolla toteutettujen ohjelmien jälkeen ei voi muuta kuin ihmetellä sitä, että vielä ei ole esitetty arvioita tämän syy- ja seuraussuhteen olemassaolosta eikä minkäänlaisia keinoja metsien ja maaperän käsittelyä varten.
Komissiota on pyydettävä syventymään tähän arviointiin ja käynnistämään tarvittaessa uusia tutkimushankkeita. Emme voi seurata metsien tilan heikkenemistä esittämällä pelkkiä tilastoja ja ryhtymättä minkäänlaisiin toimenpiteisiin.
Metsien suojelua metsäpaloilta koskevan ohjelman osalta voidaan todeta, että myönteistä siinä on ollut alan toiminnan edistäminen ja arvioiminen kaikissa Euroopan unionin maissa ja etenkin niissä, joissa esiintyy eniten metsäpaloja, kuten Espanjassa, Portugalissa, Italiassa ja Ranskassa sekä osittain myös Saksassa. Tälläkin alalla tarvitaan kuitenkin uusia ponnisteluja ja lisää yhteistyötä jäsenvaltioiden välille, sillä vaikka metsäpalojen tuhoama pinta-ala on vähentynyt, metsäpalojen määrä on kuitenkin kaksinkertaistunut vuoden 1986 jälkeen, ja on päiviä, jolloin Euroopassa syttyy kaksi metsäpaloa minuutissa - mikä on tieto, jonka pitäisi olla lehtien etusivulla.
On selvää, että siihen ei ole olemassa mitään yliluonnollisia syitä. Kyse on selvästä rikollisuudesta ja viranomaisten piittaamattomuudesta, koska tilastojen mukaan 50 prosenttia metsäpalojen syistä jää selvittämättä. Jäsenvaltiot on velvoitettava lisäämään valvontaa, jos ne haluavat edelleen saada yhteisön tukea.
Etelässä jäsenvaltioiden kunnille ja kaupungeille on annettu lisää vastuuta niitä ympäröivien metsien suojelusta. Se on mielestäni oleellinen ja tehokas väline metsien suojelussa.

Alavanos
Arvoisa puhemies, minäkin kannatan sitä, että ohjelmia, joiden tarkoituksena on suojella metsiä ilmansaasteilta ja tulipaloilta, laajennetaan. Se on toki myönteinen komission toimenpide, ja olen samaa mieltä esittelijän kanssa.
Tässä on varmasti otettava huomioon, että tulipalot ovat tuhonneet hallitsemattoman paljon metsiä erityisesti etelässä näinä vuosina eikä tältä kannalta kukaan voi vapauttaa jäsenvaltioiden johtoa vastuusta.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että Euroopan unioni on hyvin kaukana siitä, mitä sen täytyy tehdä, kuten saimme aamulla kuulla Thomasin mietinnöstä. Metsien suojelua on parannettava, mutta on edistettävä myös alan infrastruktuuria ja jäsenvaltioiden yhteistyötä teknologiaan liittyvissä kysymyksissä sekä ihmisvoiman kouluttamisessa samoin kuin olisi luotava koko Euroopan kattava tulipalojen sammuttamiseen erikoistunut task force , joka voisi auttaa tarpeen vaatiessa.
Olen sitä mieltä, että kysymys ei pääty tähän. Nyt, kun on talvi eikä vielä kesä, on tilaisuus tuoda esiin se, että asian käsittely on vielä kesken ja että tarvitaan suurempaa valmiutta ja Euroopan unionin toiminnan tehostamista.

de Brémond d'Ars
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että näistä tärkeistä kysymyksistä laadittiin mietintö ja keskustellaan kaikesta huolimatta - olihan olemassa vaara, että näin ei kävisi.
On kuitenkin tunnustettava, että näiden viisivuotisohjelmien rahoitukseen varatut summat ovat hyvin vähämerkityksisiä. On myönteistä, että saasteilta suojelemiseen ehdotettu summa on korkeampi kuin edellisellä kaudella, mutta on hämmästyttävää, että metsäpalojen torjuntaan varattua summaa ei ole korotettu. Metsäpalojen määrä on voimakkaasti lisääntymässä Euroopassa. Jo pelkästään tällä perusteella voitaisiin korottaa viidelle vuodelle varattua vaatimatonta 70 miljoonan ecun summaa, joka merkitsee siis 14 miljoonan ecun vuotuista summaa, varsinkin kun kyseessä ovat ennalta ehkäisevät toimenpiteet.
On huomattu, että vaikka palojen määrä lisääntyy, siellä missä on toteutettu ennalta ehkäiseviä hankkeita, niiden laajuus on pienentynyt huomattavasti. Paloalueiden koko on siis huomattavasti pienentynyt. Ennalta ehkäisyn rahoittaminen alentaa lisäksi huomattavia uudelleen metsittämisen kustannuksia. Näin saadaan aikaan merkittävää säästöä. Tästä syystä jätin PPE-ryhmän puolesta tarkistuksen n: o 20, joka sisältää samat asiat kuin Weberin tarkistus ja jossa ehdotetaan, että metsäpalojen torjuntaan ehdotettua 70 miljoonan ecun summaa korotetaan 100 miljoonaan ecuun. Summa pysyisi silti aivan kohtuullisena, koska viidelle vuodelle jaettuna vuosittainen summa olisi 20 miljoonaa ecua.
Ryhmäni puolesta pyydän teitä, arvoisa esittelijä, hyväksymään tarkistuksen. Pyydän myös parlamenttia hyväksymään tarkistuksen ja komissiota ottamaan sen huomioon.

Lulling
Arvoisa puhemies, olemme tänään täällä parlamentissä syventyneet metsiin liittyvien ongelmien käsittelyyn. Metsät peittävät 41, 5 prosenttia jäsenvaltioiden maatalouskäytössä olevista alueista. Kaksi kolmasosaa niistä on onneksi yksityisessä omistuksessa.
Yritän vielä käännyttää teitä toistamalla, mitä jo Thomasin mietinnöstä käydyn keskustelun yhteydessä aivan oikeutetusti korostettiin. Metsillä on monta tehtävää, ei pelkästään ympäristöön, terveyteen, vapaa-aikaan liittyvä tehtävä, vaan myös taloudellinen ja sosiaalinen tehtävä.
Euroopan unionin moitteettomassa metsästrategiassa ei saa unohtaa toissijaisuusperiaatetta eli yhteisön tason säännöksiä olisi oltava niin vähän kuin mahdollista ja niissä olisi rajoituttava vain välttämättömään.
Ilmansaasteet eivät tunne rajoja ja metsien ilmansaasteilta suojelun edistäminen eurooppalaisin keinoin sekä yhteisön metsien suojelu tulipaloilta ovat yhteisön toimia, joita olisi vahvistettava ja jatkettava. Meidän olisi saatava keinot politiikan toteuttamiseen erityisesti metsäpalojen torjunnan osalta. Haluan, että parlamentti hyväksyy ryhmämme laatiman, Brémond d'Arsin esittämän tarkistuksen, jonka tavoitteena on vastaavan toiminnan toteuttamiseen tarkoitettujen yhteisön varojen korottaminen 70 miljoonasta ecusta 100 miljoonaan ecuun.
Olen voinut kotimaassani ja yhteisön tasolla arvioida metsänviljelijöiden ja heidän ammattijärjestöjensä asemaa moitteettoman metsänhoidon ja palontorjunnan alalla, ja siksi haluaisinkin, että juuri he osallistuisivat tehokkaasti yhteisön toimiin, joilla pyritään metsien suojeluun. Toivon, että komissio voi vakuuttaa meille näin tapahtuvan.
Parlamentin metsästystä, kalastusta ja ympäristöä käsittelevän ryhmän puheenjohtajana haluaisin painottaa myös metsästäjillä ja heidän järjestöillään metsien ja villieläinten elinympäristön suojelun kannalta olevaa huomattavaa merkitystä, joka liian usein aliarvioidaan tietyillä parlamentin penkkiriveillä. Metsästäjäjärjestöt on myös otettava täysivaltaisiksi kumppaneiksi toteutettaessa metsien suojeluun tarkoitettuja yhteisön toimia. Heitä ei pidä unohtaa, arvoisa komission jäsen.

Amadeo
Arvoisa puhemies, vaikka yhteiskuntamme on tietoinen siitä, että ilman saastumisen torjumiseksi on ehdottoman välttämätöntä toteuttaa ankaria toimenpiteitä ja laatia tehokkaita sääntöjä, se toimii edelleen hyvin rajoittuneesti tällä alueella, ja on asenteeltaan itsetuhoinen. Vaikka komissio on onnistunut osoittamaan tietä kehityskulun muuttamiseksi kohti todellista, ympäristönäkökohdat ja kansalaisten terveyden huomioivaa tiedostamista, se on kuitenkin tuonut samalla esille rajoituksensa, kun se ei ole pystynyt ehdottamaan riittävää rahoitusta. Ehdotetut määrärahat ovat siis täysin riittämättömiä metsien suojeluun ja metsäpalojen torjuntaan, jotka ovat suurena syynä metsien tuhoutumiselle.
Metsien vaurioituminen johtuu merkittävässä määrin suurten teollisuuskeskittymien aiheuttamista ilmansaasteista ja biologisten häiriöiden muuttamista ilmastollisista olosuhteista, joiden seuraukset ovat tuhoisat, koska ne johtavat puiden heikentymiseen, joka tulee esille mm. puiden lehväskatona ja värin haalistumisena. Toisena merkittävänä syynä ovat metsäpalot, jotka ovat joko luonnollisten syiden tai ihmisen hulluuden aiheuttamia.
Yhteisön toiminnassa on näin ollen pyrittävä ensinnäkin yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden ponnistuksia ongelman torjumiseksi erityisesti unionin eteläisissä jäsenvaltioissa, joissa metsäpalot ovat tuhonneet yli 500 000 hehtaaria metsää. Kun tarkastelemme kahdelle metsien suojelua koskevalle ohjelmalle varattujen määrärahojen käyttöä viiden ensimmäisen vuoden aikana ja huomaamme, että varat ovat käytännöllisesti katsoen ehtyneet, havaitsemme selvästi, että rahoitus on ollut riittämätöntä.
Näin ollen pyydämme toisaalta komissiota selvittämään, mitkä ovat suurimmat riskialueet, jotta voisimme keskittää sinne suurimman osan yhteisön tuesta, ja toisaalta jäsenvaltioita esittämään kokonaisvaltaisia suunnitelmia metsäpalojen torjumiseksi, joilla en tarkoita yleisluontoisia, yksityiskohdattomia suunnitelmia, vaan täsmällisiä ja mahdollisimman samankaltaisia suunnitelmia.
Olemme täysin vakuuttuneita siitä, että seuranta- ja tiedotusjärjestelmän luomisella voisi olla suuri merkitys koko yhteisön alueella, ja annamme tukemme ympäristövaliokunnan ehdotukselle, että alunperin suunniteltu hallintakomitea korvattaisiin neuvoa-antavilla komiteoilla, joista olisi ainakin se hyöty, että ne vähentäisivät neuvoston vaikutusta ja vahvistaisivat Euroopan parlamentin merkitystä.

Flynn
Aivan ensimmäiseksi toisin julki komission kiitokset teille, esittelijä Collins, sekä valiokuntanne jäsenille heidän laadukkaasta työstään. Korostaisin myös budjetti- ja maatalousvaliokuntien mietintöjen sekä esittelijöiden itsensä analyysien merkitystä. He ovat kaikki ottaneet hyvin myönteisen kannan unionin metsävarojen suojeluun ja yhteisön toimien jatkamiseen tuolla alalla. Sekä tänä aamuna että iltapäivällä käsitellyn Thomasin mietinnön perusteella on erittäin selvää, että metsien suojelu ja hoito on erittäin tärkeä aihe. Siitä keskustellaan laajasti ympäri maailmaa, etenkin metsän tärkeästä tehtävästä aavikoitumisen ja ilmastomuutosten ehkäisemisessä ja biodiversiteetin säilyttämisessä.
Allekirjoittamalla Rion julistuksen unioni sitoutui virallisesti auttamaan metsien suojelussa, kehittämisessä ja kestävässä hoidossa niin omalla alueellaan kuin sen ulkopuolellakin. Kestävän kehityksen komitea ja sen metsiä koskeva hallitustason paneeli ja Euroopan metsien suojelua koskeva Helsingin ministerikonferenssi ovat seurausta tuosta sitoumuksesta.
Collinsin mainitsemat kaksi metsänsuojelutoimenpidettä, joiden laajentamista nyt ehdotamme, ovat avainelementtejä Euroopan metsien suojelussa. Niiden tärkeyttä korostaa se, että elinvoima on vähentynyt noin neljänneksessä metsistämme ja että tuli tuhoaa joka vuosi puoli miljoonaa hehtaaria metsää.
Sanoisin Valverde Lópezille, että tähän mennessä on saavutettu varsin paljon edistystä, jos ottaa huomioon sen, että kymmenen vuoden aikana vain kymmenenä päivänä ei ole ollut metsäpaloa, ja 95 % kaikista metsäpaloista otetaan hallintaan ja rajoitetaan kymmenessä minuutissa alkamisesta. Tässä asiassa on tehty paljon hyvää työtä. Meidän on annettava tästä tunnustus.
Olette kaikki ilmaisseet laajan yhteisymmärryksenne näiden kahden merkittävän toimen laajentamisesta ja vahvistamisesta. Haluan kiittää teitä siitä. Minulla on myös se käsitys, että olette ehdottaneet useita tarkistuksia. Useat näistä koskevat kumpaakin asetusta.
Oikeudellisen perustan osalta - tarkistukset 9 ja 1 - ymmärrän huolenne, että kahdella toimella tulisi olla erillinen oikeudellinen perusta, kuten aiemmin oli asianlaita. Komissio kuitenkin katsoo, että 43 artikla on sekä sopiva että riittävä, eikä ole tässä yhteydessä valmis tarkistamaan oikeudellista perustaa.
Olette myös aivan oikeutetusti huomauttaneet - tarkistuksissa 2, 3, 4, 7, 10, 12, 13 ja 16 - että on olemassa uusi arviointimalli niitä summia varten, jotka piti ilmoittaa kahdessa uudessa asetusehdotuksessa. Collins viittasi erityisesti tähän. Me emme olleet ottaneet tätä muutosta huomioon, mikä oli virhe. Myös neuvoston työryhmät kiinnittivät huomiota puutteeseen. Asetusten sanamuotoa on tarkistettu ottaen huomioon maaliskuussa 1995 tehdyn, parlamentin, neuvoston ja komission keskinäisen toimielinten välisen sopimuksen tarkan sanamuodon, johon esittelijä viittasi.
Tarkistukset, joita olette esittäneet valiokuntamenettelyssä - tarkistukset 5, 6, 14 ja 15 - viittaavat ensisijaisesti keskustelujen julkaisemiseen valiokunnissa. Kuten tiedätte, asia on ratkaistu parlamentin ja komission välisellä sopimuksella, eikä lainopillisten tekstien uudelleen luonnostelu ole enää tarpeen.
Esitätte myös, että pysyvä metsätalouskomitea muutetaan neuvoa-antavaksi komiteaksi. Käytännössä komitealla on kuitenkin jo useimmissa tapauksissa neuvoa-antava rooli. Niinpä en usko, että tällaista muutosta tulisi sisällyttää siihen yksinkertaiseen laajennukseen, johon tänään pyrimme.
Huomauttaisin välivaiheen arviointia koskevista tarkistuksista 8 ja 17, että toimenpiteistä julkaistaan säännöllisesti jaksoittain arviointikertomuksia, etenkin metsien terveyden tilasta ja metsäpaloja koskevista yksityiskohdista. Komissio varmistaa, että nämä kertomukset saatetaan arvoisien jäsenten käyttöön asianmukaisemman tiedotusprosessin välityksellä.
Ilmansaasteisiin viitattiin neljässä tarkistuksessa eli tarkistuksissa 22, 25, 26 ja 28. Ne ovat erityisen mielenkiintoisia. Meidän olisi kuitenkin muistettava, että nyt vain laajennetaan toimintaa, johon kuuluvat järjestelmät on jo perustettu kansallisella, yhteisön ja kansainvälisellä tasolla. Siksi komission on vaikeaa nyt yhtyä näihin esityksiin.
Useissa tarkistuksissa, tarkistuksissa 18, 19 ja 23 esitetään metsien suojelemiseksi tulipaloilta, että ennalta ehkäisevien toimien rahoituksen ehdoksi asetettaisiin välitön uudelleenmetsittäminen palojen jälkeen ja että rahoitettaisiin uudelleenmetsittämistä koskevia vakuutuksia. Nämä ovat toimia, jotka eivät suoraan liity toimintaan, ja olisivat nähdäkseni varsin kömpelöitä. Lisäksi joidenkin asiantuntijoiden mukaan ne eivät ole aina suositeltavia tai teknisesti mahdollisia.
Komissio panee kiinnostuneena merkille, että joissain tarkistuksissa, toisin sanoen tarkistuksissa 20, 24 ja 27, jotka de Brémond d'Ars erityisesti mainitsi, esitetään toimintaan varatun rahasumman nostamista. Mekin haluaisimme tätä. Valitettavasti pelkään, että tällainen lisäys ei vaikuta tällä hetkellä realistiselta ehdotukselta nykyisessä budjettitilanteessa.
Viimeiseksi totean, että komissio suhtautuu myönteisesti tarkistuksiin, jotka koskevat maaseutuväestön elintärkeää roolia metsäpalojen ennalta ehkäisyssä. Ehkä tällä viitataan siihen, mistä myös Lulling puhui: tarkistuksiin 11 ja 21. Suhtaudumme tähän asiaan hyvin vakavasti. Työskentelemme pysyvässä metsätalouskomiteassa tiiviissä yhteistyössä ammattimaisten maa- ja metsätalouselinten kanssa tutkien palojen syitä ja pyrkien yleisesti parantamaan suojelutoimia. Siksi hyväksymme nämä tarkistukset varsin mielellämme.
Haluaisin vielä kerran kiittää esittelijöitä. Kiitän teitä, Collins, ja valiokuntanne jäseniä erittäin suurista ponnistuksistanne ja jatkuvan huolen kantamisesta suojelusta, joka kohdistuu tähän Euroopan tärkeään voimavaraan ja yleensä metsävaroihin, jotka jätämme perinnöksi seuraaville sukupolville.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön soveltaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Theaton talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A40303/96) oikeudellisen perustan muuttamisesta ehdotukselle asetukseksi (EY) jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi (KOM(93)0350 ja KOM(94)34-4324 - C4-0212/95-00/4850(CDO)).

Theato
Herra puhemies, rouva komissaari, hyvät naiset ja herrat, ehdotuksella asetukseksi hallintoviranomaisten keskinäisen avunannon säätelemisestä tulli- ja maatalousalalla on jo pitkä ja vaivalloinen tie takanaan. Nopeaa ratkaisua ei valitettavasti ole näköpiirissä. Kiista neuvoston kanssa sovellettavasta oikeudellisesta perustasta jatkuu. Tarkastelen lyhyesti tähänastisia tapahtumia. Joulukuussa 1993 Euroopan parlamentti hyväksyi EY: n perustamissopimuksen 189 b artiklan mukaisen yhteispäätösmenettelyn puitteissa lainsäädännöllisen lausunnon ehdotuksesta asetukseksi hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta ja tullitietojärjestelmän, lyhyesti TTJ, luomisesta. Komissio valmisteli muutetun ehdotuksen ottaen mukaan useimmat parlamentin tarkistukset. Yhteisen kannan sijasta neuvosto muotoili joulukuussa 1994 poliittisen suunnan, jossa se kielsi komission ehdottaman oikeudellisen perustan, 100 a artiklan ja otti sen tilalle 235 ja 43 artiklan. Näin yhteispäätöksestä tuli pelkästään parlamentin kuuleminen, ja nimenomaan neuvoston yksipuolisella päätöksellä ja vieläpä yhden jäsenvaltion pidättäytyessä äänestämästä. Tämä yksipuolisuus ei ole meistä hyväksyttävää.
Parlamentin on nyt otettava muodollisesti kantaa kahteen asiaan. Ensinnäkin: onko 235 artikla perusteltu valinta oikeudelliseksi perustaksi? Toiseksi: Onko oikeudellisella perustalla vain menettelynmukaista merkitystä vai myös sisällöllistä? Vastauksena kysymykseen 1: neuvosto väittää, että asetusehdotukseen sisällytetty tullitietojärjestelmä merkitsee omaa yhteisöyhdistelmää, jolla ei 100 a artiklan mukaisesti olisi mitään tekemistä yksittäisten valtioiden määräysten sisämarkkinoihin yhdenmukaistamisen kanssa. Miksi, kysyn, ei komissio eikä neuvosto ole ymmärtänyt irrottaa TTJ: tä muusta ehdotuksesta käsitelläkseen sitä sitten vaivattomasti 235 artiklan mukaisesti? Esittelijän kanssa on käyty epämuodollisia keskusteluja. Varsinaiset säännöt keskinäisen hallinnollisen avunannon käyttöönotosta ja muotoilemisesta, kuten aikanaan tälle talolle selitin eikä sitä tarvitse enää toistaa, luo täysin säännellyn ympäristön, jotta jäsenvaltioiden sekä jäsenvaltioiden ja komission välinen toiminta pystyy toimimaan. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta vahvistaa tämän yksiselitteisesti erinomaisessa lausunnossaan. Olen valmistelija Palaciolle hyvin kiitollinen siitä, kun hän korostaa tätä vielä esityksessään.
Koska asia koskee sekä yksittäisten valtioiden että yhteisön säännöksiä, on tässä ehdottomasti kyse yhdenmukaistamisesta ja siten 100 a artiklasta. Kuitenkaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion mukaan arviointi ei voi perustua useampiin oikeudellisiin perustoihin, jotka määräävät erilaisista menettelyistä: 235 artikla: kuuleminen ja neuvoston yksimielisyys, 43 artikla: parlamentin kuuleminen ja neuvostossa määräenemmistö, 100 a artikla: parlamentin yhteispäätös ja neuvostossa määräenemmistö. Lisäksi päätöksessä sanotaan, että etusija on menettelyllä, joka voi vahvistaa parlamentin osallistumista lainsäädäntöön. Päädyimme jälleen 100 a artiklaan. Sitä paitsi ei vain komission, vaan myös neuvoston oikeudellinen yksikkö vahvistaa 100 a artiklan oikeellisuuden tässä tapauksessa.
Nyt kysymykseen kaksi eli oikeudellisen perustan sisällölliseen merkitykseen. Neuvosto on ottanut viisi parlamentin tarkistusta osittain sananmukaisesti, osittain ajatuksellisesti poliittisiin suuntaviivoihinsa. Muita keskeisiä tarkistuksia, jotka komissio otti huomioon muutetussa ehdotuksessaan, ei kuitenkaan näy neuvostossa. Sen sijaan neuvosto sanoo, että hallintoviranomaisten välisiä tietoja saa luovuttaa edelleen vain yksittäistapauksissa oikeusviranomaisen myöntämällä luvalla. Tämä voi aiheuttaa viivästyksiä ja jopa haitata toimintaa.
Lisäksi TTJ: stä poistettiin keskeisiä tietoja. Tämä on erityisen merkityksellistä passitusmenettelylle, jota käsittelemme tutkintavaliokunnassa ja jonka tulokset tulemme saamaan pikimmiten. Ei vain rajoittamalla julkista järjestystä, vaan myös muissa keskeisissä jäsenvaltioiden eduissa neuvosto haluaa sulkea ulkopuolelle hallintoviranomaisten avunannon. Tämä on löysä pykälä.
Neuvosto teki myös komission tekstiin lukuisia muutoksia. Siten se asettaa kyseenalaiseksi viranomaisten toteamisten todistusvoiman toisessa jäsenvaltiossa. 43 artiklassa tehdään neuvoa-antavasta komiteasta mallin 3 b mukainen sääntelykomitea. Mitä epäjohdonmukaisuutta neuvostolta! Toisaalta on tarkoitus saada aikaan täydellinen yhteisön yhtenäisyys 235 artiklan mukaan, toisaalta se alistetaan raskaille kansallisille menettelyille.
Neljä maata eli Tanska, Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi, haluavat jäädä ei-automatisoitua tietojenkäsittelyä koskevien määräysten ulkopuolelle. Tämä olisi à la cartea .
Teen johtopäätöksen, että myös sisällöllisesti ehdotus asetukseksi vaatii yhteispäätöstä, erityisesti neuvoston tekstimuutosten mukaan.
Kehotan komissiota selvittämään - ja tiedän, komissaari Bonino, että te otatte nyt asiaan kantaa - meille tätä julkilausumaa, jonka te, siis komissio, liititte neuvoston pöytäkirjaan, ja jossa te ilmoitatte olevanne pahoillanne oikeudellisen perustan muuttamisesta ja varaatte sopivien oikeudellisten keinojen käytön - kysyn minkä?
Kiitän teitä ja pyydän parlamenttia äänestämään päätöslauselmaehdotuksen puolesta.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että ainakin neuvosto on paikalla. 235 artiklan ja 100 a artiklan lainopillisen verhon taakse kätkeytyvä todellinen kysymys on poliittisesti erittäin merkittävä. Se on selvä merkki siitä, että ministerineuvostolta puuttuu poliittista tahtoa saattaa yhteisön rakenteen sydän toimimaan kunnolla.
Olemme juuri hyväksymäisillämme yhteisön passitusjärjestelmää käsittelevän tutkintavaliokunnan mietinnön. Tutkintavaliokunta tuli siihen johtopäätökseen, että yhteisen sisätariffimme ydin on altis petoksille ja virheille. Tilastot ovat puutteelliset ja yhteisen tullitariffin soveltaminen ei ole selkeää. Tällainen yhteisön rakenne on skandaali.
Miten neuvosto reagoi tähän? Neuvosto reagoi keksimällä valheellisia lainopillisia väitteitä kansallisen suvereenisuuden vaikutelman säilyttämiseksi sen sijaan, että loisi vahvat sisämarkkinat järjestelmän soveltamiseksi. Siihenhän me pohjiltamme pyrimme: hyvään jäsenvaltioiden väliseen yhteistyöhön, joka mahdollistaisi yhteisen tullitariffin toiminnan. Miten reagoi neuvosto? Theato teki tämän täysin selväksi: neuvosto reagoi heikentämällä järjestelmän tehokkuutta muuttamalla komission ehdotuksia tehottomammiksi ja byrokraattisemmiksi, jolloin ne osaltaan tekevät hallaa sisämarkkinoille. Katson neuvoston olevan vastuussa siitä, että poliittinen tahto järjestelmän kunnollisen toiminnan varmistamiseksi puuttuu. Tämä on koko kysymyksen ydin.
Theato ilmaisi myös hyvin selkeästi, että asiaan liittyy tietysti myös parlamentin ja neuvoston toimielinten välinen tasapaino. Miten joku voi vakavissaan väittää, että demokratiaa ja avoimutta on lisättävä, kun neuvosto samaan aikaan haluaa heikentää parlamentin yhteispäätösvaltaa? Titaanidioksiditapauksesta käy täysin selväksi, että parlamentilla on oikeutensa. Tämä on kysymyksen poliittinen ydin.
Ainoa kysymykseni komissiolle kuuluu: pysyykö se lujana ja vie asian mahdollisesti jopa tuomioistuimeen, jotta neuvosto saadaan tilille nykyisen sisämarkkinajärjestelmän puutteellisesta toiminnasta?

Blak
Arvoisa puhemies, pahoittelen, ettei kollegani herra Tomlinson ole saapunut paikalle, mutta kuten kaikki tietävät, eri valiokunnissa pidetään perustavia kokouksia, ja on aika vaikeaa olla useassa paikassa samaan aikaan. Kun katsomme ympärillemme salissa, huomaamme, ettei mietintö ole kovin suuri myyntimenestys, vaikkakin se käsittelee yhtä tärkeimmistä asioista, ja on kenties yksi parhaimmista mietinnöistä, jonka rouva Theato on milloinkaan laatinut.
Mutta antakaa minun tehdä yksi asia selväksi: meidän on saatava petkuttajat kuriin EU: ssa! On useita syitä siihen, ettei julkinen mielipide aina ole unionin puolella. Yksi näistä syistä ovat tarinat siitä, miten helppoa on petkuttaa rahaa unionilta. Toisin sanoen, Euroopan yhteistyötä on mm. puolustettava jatkuvalla taistelulla huijausta vastaan. Toinen syy kansan rajalliseen tukeen EU: lle on tietenkin ajatus lukituista ovista ja itseriittoisista, kasvottomista puhujista. Toisin sanoen, Euroopan yhteistyötä on puolustettava mm. lisäämällä demokratiaa ja avoimuutta unionin päätöksenteossa. Näiden seikkojen tarkastelemisen ja kunnioittamisen tulisi olla itsestään selvää, esim. oikeudellisen perustan määrittelyssä konkreettisessa asiassa.
Mutta antakaa minun tehdä toinen asia selväksi. Neuvosto on taas nukahtanut kesken tunnin! Meidänhän on käytettävä 235 artiklaa niin vähän kuin ylipäänsä on mahdollista. Ensinnäkin, koska puolueeton perustelu konkreettisessa asiassa edellyttää 100 a artiklan käyttöä eikä 235 artiklan käyttöä. Toiseksi, haluamme demokratiaa, ja haluamme avoimuutta päätöksentekoon. Kolmanneksi, koska kansalaiset käsittävät 235 artiklan liukuradaksi, missä EU uusia asioita koskevine lakialoitteineen liikkuu yhä kauemmaksi ja kauemmaksi avoimuudesta ja läheisyysperiaatteesta. Voi hyvin olla, että näin ei 235 artiklassa ole sanottu, mutta näin kansalaiset sen kuitenkin ymmärtävät, ja se meidän on otettava huomioon.
Minä voin ainoastaan tukea ja suositella puheenjohtajan arvokasta työtä. Kiitän myös siitä, että meillä on hyvä valiokunta, joka on yksimielinen näissä asioissa, ja toivon todellakin, että neuvosto kuuntelee ja kenties alkaa kiinnostua siitä, mitä talousarvion valvontavaliokunnassa tapahtuu. Odotan, ettemme pelkästään juhlatilaisuuksissa koe, että neuvosto yhden ainoan kerran erehdyksessä poikkeaa sisään katsomaan, mitä valiokunnassa tapahtuu. Alankomaiden puheenjohtajavaltion on kuunneltava ja saatettava tämä tiedoksi. Siten voi olla, että se alkaa ymmärtää, mistä on kyse, ja kenties voimme antaa panoksen Euroopan asioissa tavallisten yhteisön jäsenten keskuudessa.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, komissiolla on samanlaisia ajatuksia neuvoston suunnitteleman oikeudellisen perustan muuttamisesta kuin parlamentilla. Ei voida kieltää, etteikö petosten torjunta edellyttäisi tämän asetusehdotuksen nopeaa voimaan tulemista. Ehdotuksen sisältämät tehokkaat tulliasioiden yhteistyön menettelyt sekä sen antama oikeudellinen mahdollisuus vihdoin luoda tullitietojärjestelmän tietokanta vastaavat tarpeeseen, joka olisi kiireellisesti täytettävä.
Oikeudellisen perustan muuttaminen aiheuttaa komissiolle vakavan institutionaalisen ongelman, sillä se merkitsisi, että yhteispäätösmenettelyn sijasta sovellettaisiin kuulemismenettelyä ja jäsenvaltioilta tarvittaisiin yksimielinen hyväksyntä määräenemmistön sijasta. Kuten tiedätte, komissio halusi merkittäväksi neuvoston pöytäkirjaan yhteisten suuntaviivojen hyväksymisen yhteydessä julkilausuman, jossa se pahoittelee tätä kehitystä ilmoittaen varaavansa itselleen oikeuden turvautua käytettävissään oleviin oikeudellisiin keinoihin.
Neuvostolla on tietenkin yksimielisyyteen päästessään oikeus muuttaa komission ehdotuksia. Kysymys ei kuitenkaan ole siitä. Komissio on parlamentin kanssa samaa mieltä, että erityisesti juuri kyseisellä tarkistuksella ei ole laillisia perusteita ja että yhteispäätösmenettelyn soveltamisalaa koskevalla ehdotuksellaan neuvosto loukkaa parlamentin valtaoikeuksia.
Komissio odottaa hyvin kiinnostuneena neuvoston reaktioita lausuntoon, jonka parlamentti aikoo aiheesta antaa. Se, turvautuuko komissio yhteisön oikeuteen, riippuu neuvoston tekemästä päätöksestä. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että komissio varaa itselleen mahdollisuuden jättää oikeudellista perustaa koskevan kysymyksen yhteisön tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Tässä komission kanta aiheeseen muutamilla sanoilla ilmaistuna, joiden toivon olleen tarkkoja ja selkeitä. Komissio haluaa onnitella esittelijä Theatoa ja odottaa malttamattomana teidän päätöstänne.

Theato
Paljon kiitoksia, herra puhemies, että annatte minulle vielä puheenvuoron. Kiitän sydämellisesti rouva Boninoa näistä selvistä sanoista. Uskon, että myös neuvoston penkiltä lähtee vastaava signaali parlamentille tämän kiistan ratkaisemiseksi. Se on molempien edun mukaista ja älkää toki uskoko, että täällä ollaan vain omissa oloissamme, vaan me olemme yhä julkisuudessa. Vaikkakin täysistunnossa on nyt erityisten olosuhteiden vuoksi vain vähän jäseniä läsnä, ei se merkitse sitä, että tästä keskusteltaisiin sulkemalla julkisuus ulkopuolelle. Mielestäni Blak ilmaisi tämän selkeästi ja kiitän häntä siitä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
(Istunto päättyi klo 18.25.)

