Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Truscott
Arvoisa puhemies, tarkastellessani pöytäkirjaa huomaan, että kohdassa 7 " Puolustukseen liittyvä teollisuus" todetaan tarkistuksen 1 osalta, että Provan, Spencer ja Cassidy kannattivat äänestyksessä WEU: n integroimista Euroopan unioniin. Haluaisin saada vahvistuksen siihen, onko tässä virhe vai onko konservatiivien politiikka muuttunut tältä osin?

Puhemies
Kehotan kollegoja käyttämään puheenvuoroja pöytäkirjasta, ei väittelemään.

Caudron
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää puheenvuoron Provanin keskiviikkona istunnon alussa esittämästä kysymyksestä.
Kysymyksessä käsiteltiin tulevan Israelin vierailumme päivämääriä. Provan vaikutti olevan huolissaan niihin tehdystä pienestä muutoksesta. Vakuutan teille, herra Provan, että aihetta huoleen ei ole, sillä ainoa muutos koskee sitä, että matka aloitetaan 20 tuntia myöhemmin. En usko, että 20 tunnin viivytys ansaitsee tulla käsitellyksi täysistuntopuheenvuorossa.
Palaamme matkalta aiemmin sovittuna päivänä. Ohjelma ei ole muuttunut ja olemme neuvotelleet siitä israelilaisten kumppaniemme kanssa. Tämä johtuu siitä, herra Provan, että 1. kesäkuuta on Ranskassa vaalipäivä, mikä ei ollut tiedossa ohjelman laatimisen aikaan. Oletan, ettette olisi omalta osaltanne valinnut matkapäiväksi 1. toukokuuta ja jäänyt pois....
(Äänekästä naurua)
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Morris
Arvoisa puhemies, eilen toivotimme parlamenttiin tervetulleeksi joukon työttömiä, jotka kävelivät Sveitsistä Amsterdamiin. Ensi viikolla meillä on Brysselissä erittäin arvovaltainen kokous, ja odotamme 800-1000 työttömän saapuvan parlamenttiimme Brysseliin. Heillä on käytössään yksi huone ja kaksi tulkkia 15 kieltä varten. Saanko vedota puhemieheen etenkin koska...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Morris, puhemiehistö on jo käsitellyt tätä ongelmaa virallisen pyynnön pohjalta, jonka eräät jäsenet olivat lähettäneet, ja puhemiehistö on jo antanut virallisen vastauksen.

McKenna
Arvoisa puhemies, eilen aamulla kun istunto alkoi - minä en ollut silloin paikalla - Titley viittasi minuun ja arvosteli Titleyn mietintöä koskevaa lausuntoani. Haluaisin vain huomauttaa, että Titleyn itsensä tulisi vastata moneen kysymykseen. Viime vuonna hän esimerkiksi kävi Yhdistyneessä kuningaskunnassa järjestettävässä Farnborough'n ilmailunäytöksessä, ja käynnin maksoi British Aerospace. British Aerospace on vastuussa indonesialaisten aseistamisesta...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
McKenna, kehotan kollegoita olemaan rauhallisia ja kärsivällisiä. Keskustelu Titleyn kysymyksestä on päättynyt, samoin puheaika.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, minulla on sellainen tunne, että olen ensimmäinen, jolla on todellakin jotain sanottavaa eilisestä pöytäkirjasta. Eilisessä pöytäkirjassa sanotaan Turkkia käsitelleen kiireellisyyskeskustelun yhteydessä, että edustajat McMillan-Scott, Habsburg-Lothringen ja Lenz ovat PPEpuolueryhmän puolesta tehdyillä muutoksilla peruuttaneet allekirjoituksensa. Annan tälle huomattavasti painoa sanomalla, etten ole koskaan edes allekirjoittanut sitä. En ole ollut missään tekemisissä tämän tarkistuksen kanssa. En ole allekirjoittanut sitä. Allekirjoitin erään toisen tarkistuksen, ja minun allekirjoitukseni on täytynyt jotenkin lipsahtaa tämän tarkistuksen puolelle. Annan sille arvoa, että tämä kirjataan pöytäkirjaan.

Puhemies
Suuret kiitokset teille, sillä teidän puheenvuoronne on ensimmäinen, joka liittyy itse asiaan.

Camisón Asensio
Arvoisa puhemies, olemme saaneet tietää, että hyökkäykset espanjalaisia, lähinnä hedelmien ja vihannesten kuljettajia vastaan jatkuvat Etelä-Ranskassa.
Meidän on toistamiseen tuomittava nämä tapahtumat ja pyydettävä puhemiestä ja parlamenttia vaatimaan Ranskan viranomaisia ryhtymään aiheellisiin toimenpiteisiin vapaan kauttakulun takaamiseksi...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa jäsen, mutta tämäkään puheenvuoro ei liity pöytäkirjaan.

Provan
Arvoisa puhemies, kiittäisin Caudronia tilannetta koskevasta selvityksestä, sillä Israelin valtuuskunnan jäsenten oli vaikea pysyä selvillä tapahtumista. Päivämäärät on sittemmin vahvistettu sen jälkeen, kun otin asian esille parlamentissa tällä viikolla. Olen iloinen siitä, että asia on nyt järjestyksessä.
On aika valitettavaa, että joissain tapauksissa valtuuskunnan puheenjohtajan on muutettava valtuuskunnan päivämääriä sellaisiksi, jotka sopivat hänelle itselleen mutta eivät niinkään koko valtuuskunnalle, kun on olemassa varapuheenjohtajat ja puheenjohtajisto, jotka olisivat voineet toimia hänen sijaisenaan tarvittavien 24 tunnin ajan.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Äänestys
Castagnède
Arvoisa puhemies, olen pahoillani joutuessani keskeyttämään keskustelun, mutta äänestyksissä oli kahteen otteeseen vain yhden äänen ero. Äänestyslaitteeni ei kuitenkaan ilmeisestikään toimi. Äänestin kaksi kertaa puolesta, mutta ne rekisteröityvät vastustaviin ääniin.

Puhemies
Castagnède, ei ollut kyse huutoäänestyksestä vaan elektronisen valvonnan äänestyksistä.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Holm
Aivan kuten sanoin eilisessä keskustelussa, haluan tehdä suullisen muutoksen siten, että muutosehdotuksesta nro 4 poistetaan loppu, ts. sanat " Bakun, Malesia" , niin ettemme viittaa tiettyyn hankkeeseen. Asian tulee koskea kaikkia suuria vesivoimahankkeita. Tekstin tulee siis kuulua " ...investoimatta suuriin vesivoimahankkeisiin" .
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit äänestivät tänään Stockmannin mietinnön puolesta. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit suhtautuvat myönteisesti energiapolitiikkaa koskevaan yhteistyöhön. Olemme lisäksi erittäin tyytyväisiä siihen ympäristöpoliittiseen linjaukseen, jonka Stockmann tekee mietinnössään. Haluaisimme tehdä selväksi, että ydinenergia ei ole kestävä energialähde, eikä ydinenergia ole osa yhteisön politiikkaa.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit kannattavat sitä, että EU toimii aktiivisesti saastumisen vähentämistä silmällä pitäen. EU: n tulee toimia aktiivisesti ympäristö- ja energiapoliittisissa kysymyksissä. EU: n ei tule kuitenkaan kajota veropolitiikkaan. Se on ja sen tulee olla kansallinen asia.
Kansainvälinen energiajärjestö IEA ja muut kansainväliset järjestöt tekevät nykyisin useita arvokkaita tutkimuksia jäsenmaidensa energiapolitiikasta. On tärkeää, että Euroopan komissiolle ei anneta eikä se ota itselleen tehtäviä, joita muut jo hoitavat. On lisäksi tärkeää, että Euroopan komissio, siinä määrin kuin se voi saada uusia työtehtäviä, ei aloita laajaa kyselytoimintaa, josta seuraa byrokratiaa kansallisille viranomaisille.
Schlecherin mietintö (A4-0106/97)
Crawley
Suhtaudun myönteisesti kollegani Schlechterin mietintöön, jossa vaaditaan uutta lainsäädäntöä ajoaikojen enimmäismäärien vähentämiseksi.
Sekä kaupallista että yksityistä kuljetusta koskevasta lainsäädännöstä huolimatta Euroopan tieliikennekuolleisuus on yhä pelottavan suuri ja aiheuttaa kauheita kärsimyksiä uhreille ja heidän perheilleen.
Vakavien auto- ja kuorma-auto-onnettomuuksien ja niiden aiheuttamien kuolemantapausten määrä on huolestuttavan suuri ja se johtuu aivan liian usein inhimillisestä virheestä, jonka syynä usein ovat äärimmäinen väsymys ja epäterveelliset työolosuhteet.
Eri puolilta Eurooppaa saadut tiedot ovat osoittaneet ilmeisen yhteyden tieturvallisuuden ja ammattikuljettajien ajoja lepoaikoja koskevan lainsäädännön noudattamisen välillä.
Haluaisin antaa täyden tukeni tämän mietinnön johtopäätöksille, joilla kehotetaan komissiota työskentelemään
ajoaikojen enimmäismäärien vähentämiseksi-yhtenäisten kilpailustandardien luomiseksi kuljettajille kaikkialla jäsenvaltioissaja ennen kaikkea Euroopan teiden tekemiseksi turvallisemmiksi meille kaikille.

Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hendrickin aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40147/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/ETY muuttamisesta kolmannen kerran (KOM(96)0392 - C4-0466/96-96/0220 (COD)).

Hendrick
Arvoisa puhemies, tietoyhteiskuntapalvelujen kehitys merkitsee Euroopassa syvällisiä sosiaalisia, kulttuurisia ja taloudellisia muutoksia. Etäisyys menettää merkityksensä. Syntyy uusi talouden sektori, ja tietoverkkojen ja teknologioiden kehittämisen hallitsemiseksi Euroopan unionissa on olemassa voimakas eteenpäinvievä voima.
Rajattomalla sisämarkkina-alueella on ratkaiseva merkitys näiden palvelujen onnistumisessa. On olennaista, että se turvataan ja että sitä kehitetään mekanismilla, jolla koordinoidaan jäsenvaltioiden tulevaa toimintaa säännellyissä tietoyhteiskuntapalveluissa. Yhteiskunta on nyt saavuttamassa pisteen, jossa kuluttajien on mahdollista hankkia tavaroita ja palveluita sähköisesti. Nämä rajat ylittävän kaupan mahdollisuudet on hyödynnettävä, jotta voidaan hyötyä paremmasta tuottavuudesta, kasvusta ja kilpailukyvystä, jotka ovat Euroopan työpaikkojen luonnin moottori.
Samaan aikaan meidän on varmistettava, että uusien tieto- ja viestintäteknologioiden merkityksen kasvu ei edistä uudenlaista sosiaalista syrjäytymistä. Sääntely-ympäristö on tässä tärkeä tekijä, ja innovaatio ja teknologian kehitys ovat ensisijaisia tavoitteita tällä sektorilla. Niiden on sallittava kehittyä joustavassa ja johdonmukaisessa sääntelykehyksessä. Se, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön ristiriitaisia ja epäjohdonmukaisia säännöksiä, aiheuttaa hyvin todellisia ongelmia ja vaaran, että Euroopassa toimivat kilpailijat saattavat vahingoittaa sisämarkkinoita rajoittamalla tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta.

Ferri
Arvoisa puhemies, lausunto on myönteinen, sillä direktiivin esittämä laajentaminen tavarayhteiskunnan säädöksistä tietoyhteiskunnan säädöksiin on todella tärkeää. Tietenkään tähän ei voida pysähtyä. Juuri siksi oikeusasioita käsittelevä valiokunta ehdottaa, että komissio arvioi tulevaisuutta silmälläpitäen säädösten laajentamista ja siis myös jäsenvaltioiden tiedonvälitys- ja ilmoitusmenettelyn laajentamista Euroopan unionille, yhteistyön laajentamista, jotta voitaisiin välttää mahdolliset sisämarkkinoiden vapauden esteet näin hienovaraisessa asiassa kuin informaatio ja tulevaisuus Internet-yhteiskunnassa on, tavoitteena ennen kaikkea suojella ihmisen keskeistä asemaa.
Siksi asiassa on mielestämme joitakin erityisen tärkeitä huomioita: juuri siksi että uskaltaudutaan laajentamaan ei vain " auktoriteettisäädöksiä" vaan myös teknisten normien säädöksiä, siis kaikkea sitä normitusta, jota yksityissektorilla jo on, mutta jolla on suuri vaikutus markkinoihin.
Toinen näkökohta, jota oikeusasioiden valiokunta on halunnut korostaa, on palveluiden saatavuus, käyttömahdollisuuden vapaus, mutta myös se ettei kuluttajan käyttömahdollisuuksia diskriminoida. Eräs tämän ehdotuksen piirteitä on, ettei se koske pelkästään elektronisia etäpalveluita vaan myös kuluttajan mahdollisuutta vuorovaikutukseen. Se on kysyntään perustuvaa palvelua, jossa ensi kertaa otetaan huomioon - tässä on ehdotuksen uutuusarvo - kuluttajan, siis vastaanottajan, kansalaisen suora osallistuminen, ja on siis hyvin tärkeää, että on palvelujen saatavuus on todellinen ja että siihen samalla liittyy valvonnan mahdollisuus.
Vielä yksi lyhyt huomio: eräs tärkeä kohta on esitelty uutena tarkistuksena ja esitetty uudelleen parlamentissa, kohta joka koskee Euroopan tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka on keskeinen tällä alueella joidenkin palveluihin liittyvien säädösten tulkintaohjeena. Tiedämme, että Euroopan yhteisön oikeuslaitos on juurtunut vahvasti oikeuskäytäntöön, ja uskon siis, että olisi tärkeää osata hyväksyä se.

Rübig
Arvoisa puhemies, tietojen toimittamisessa noudatettavalla menettelyllä standardien ja teknisten määräysten alalla on suunnattomia vaikutuksia Euroopan talouden kilpailukykyyn. Sen jälkeen kun päätimme yhteisten strategioiden kehittämisestä Euroopan laajuisten verkkojen alalla eli energian, liikenteen ja televiestinnän suhteen, joiden tavoitteena on edistää hyvinvointia ja työpaikkojen säilymisen varmuutta Euroopassa, uskon, että meillä tulee olemaan näillä sääntelyillä selvä kilpailuetu kansainvälisessä kilpailussa.
Tämä ei koske vain sosiaalisia, yhteiskunnallisia ja kulttuurisia vaikutuksia, vaan kyse on suoraan työelämästä. Juuri näiden tekniikoiden avulla voi syntyä uusia työpaikkoja. Otetaanpa esimerkiksi sähköisessä muodossa ohjattu etäpalvelu, joka mahdollistaa palvelun vastaanottajan henkilökohtaisen pyynnön. Tämä tarkoittaa, että asiakkaalla on suora pääsy mitä erilaisimmille alueille ja mahdollisuus saada nämä palvelut käyttöönsä. Sen takia on välttämätöntä, että me olemme todistamassa Euroopan valtioissa mahdollisimman avointa kehitystä, niin että voimme hyödyntää yhden maan etuja toisen maan hyväksi.
Kysymys on myös siitä, että hardwaren , softwaren ja manwaren suhteen lasketaan tarkkaan, millä alueilla otamme edistysaskeleita. Nämä ovat koulutusta ja teknisiä määräyksiä koskevia kysymyksiä. Usein nämä kolme aluetta menevät keskenään sekaisin. Euroopan yhteisölle on valtavaa merkitystä sillä, että meidän onnistuu luoda tästä alueesta avoin.
Kansalaisten mahdollisimman laajaksi suunniteltu pääsy on aivan yksinkertaisesti yksi perusoikeus, vapaus. Se kuvaa myös sopimuksen toteuttamista.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, komissio haluaa ilmaista onnittelunsa valmistelija Hendrickille ja oikeusasioiden valiokuntaa edustavalle Ferrille ja kulttuurivaliokuntaa edustavalle Whiteheadille erinomaisesti tehdystä työstä. Se että tämä ehdotus direktiiviksi on toteutettu näin nopeasti, on komission silmissä osoitus eräästä perusedellytyksestä, joka takaa tietoyhteiskunnan palvelujen tasapainoisen kehityksen Euroopassa.
Uudet palvelut antavat Euroopan talouden kilpailukyvylle ja eurooppalaisen kulttuurin leviämiselle sekä sen moninaisuuden arvostamiselle todella ainutlaatuisia mahdollisuuksia. Nämä palvelut avaavat suuria näkymiä teollisuutemme kehitykselle ja innovaatioille, investoinneille, uusien työpaikkojen luomiselle Eurooppaan ja kuluttajan valinnanmahdollisuuksille. Jotta tämä tapahtuisi, on kuitenkin välttämätöntä, että uudet palvelut, joiden tehtävänä jo oman luonteensa vuoksi on maantieteellisten rajojen ylittäminen, voivat hyödyntää kaikin tavoin meidän ilman rajoja toimivan alueemme ulottuvuuksia. Pitää siis välttää se riski, että sisämarkkinoiden mahdollistama yhteisön normisto pirstoutuu uudelleen kansallisella tasolla.
Direktiiviehdotus tietoyhteiskunnan palveluiden avoimuusmekanismista pyrkii nimenomaan poistamaan tämän vaaran luomalla kansallisten ja Euroopan yhteisön viranomaisten välille ennaltaehkäisevän lakitietoa koskevan menettelyn ja hallintoyhteistyön järjestelmän. Tällaisen mekanismin ansiosta voidaan välttää se, että syntyisi uusia esteitä vapaalle liikkuvuudelle, ja samalla voidaan tutkia ja sopia Euroopan tasolla asianmukaisia ratkaisuja suojaamisen tarpeessa olevien perusintressien tehokkaammasta suojasta, kuten kuluttajan ja alaikäisten puolustamisen tai Euroopan kulttuuripolitiikan tavoitteiden.
Komissio iloitsee erityisesti siitä, että tähän asti käydyssä parlamenttikeskustelussa on täysin tajuttu tämän direktiiviehdotuksen merkitys ja on selkeästi kannatettu sen sisältöä. Korostan siis tyytyväisenä, että suurin osa tarkistuksista onkin suunnattu vahvistamaan ehdotusta tai täsmentämään sen sisältöä, ja komissio on siksi suhtautunut niihin varsin myönteisesti. Viittaan tarkistuksiin 2, aikaisempi uudelleenmuotoilu, 3, 6, 9, 10, 11, 12, 13 italialaisessa versiossa, 14 osittain, 15, 17, 19 ja 20. Toisaalta, jotta sen henkeä ei loukattaisi, komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia, jotka eivät varsinaisesti liity ehdotuksen sisältöön ja jotka muuttaisivat direktiivin 83/189 tämänhetkistä käytäntöä.
Käsiteltävän aloitteen tavoitteena onkin laajentaa menettely, joka tällä hetkellä koskee tavaroita, käsittämään myös uusien palveluiden ala muuttamatta sitä kuitenkaan mitenkään, sillä on kyse menettelystä, josta on ollut hyviä kokemuksia. Näistä syistä komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 4, 5, 7, 8, 16 ja 18.
Lopuksi, arvoisa puhemies, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 21, sillä siinä edellytetään, että avoimuuden pitää soveltua ilman minkäänlaista poikkeusta kaikkiin palveluihin, joita välitetään tiedon valtateillä. Tämä direktiivihän, joka - haluan muistuttaa - pohtii pelkästään menettelytapasäädöksiä, ei ainoastaan jätä arvioimatta ongelmaalueita, jotka ovat tyypillisiä kullakin yksittäisellä alalla ja erityisesti kulttuurin alalla, vaan voi myös antaa arvokkaan lisän pohdintoihin alueen tulevaisuudessa tarpeellisista toimista. Olemmekin olleet sitä mieltä, että tämä on niin uusi aihe, vasta kehittyvä, ettei kukaan nyt pysty hahmottelemaan kaikkia säädöksiä lopullisesti. On siis parempi toteuttaa menettelytapa, joka on kevyempi mutta tehokas.
Haluan lopuksi kiittää Euroopan parlamenttia lämpimästi tuesta, jota se on tähän asti antanut, jotta aloite edistyisi nopeasti, aloite, joka on tärkeä eurooppalaisen tietoyhteiskunnan kehityksessä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
Tarkistuksia 17 ja 18 koskevan äänestyksen jälkeen:

Pasty
Arvoisa puhemies, teidän olisi pyydettävä ilmoittamaan myös vastustavat äänet. Pyydätte ainoastaan puoltavat äänet, ette lainkaan vastustavia. Olen pahoillani... En osaa kääntää.

Puhemies
Tämä ei ole käännösongelma! Onhan niin, että kun näen näin suuren osan nostavan kätensä kysyttyäni, kuka kannattaa, eikä ole kyse huutoäänestyksestä, on hyödytöntä tuhlata aikaa ja kysyä, kuinka moni vastustaa.

Cars
Nythän on todellakin niin, herra puhemies, että vaikka olemme joskus vähemmistö, haluamme kuitenkin saada merkityksi, milloin äänestämme vastaan. Siksi täytyy myös kysyä, ketkä ovat vastaan, niin että me, jotka olemme, voimme ilmoittaa kantamme, vaikka meitä onkin vähän. Muuta keinoahan meillä ei ole.

Puhemies
Cars, olette tietenkin oikeassa. Teen näin, vaikka - toistan - se vaikuttaa epäilemättä vain siihen hetkeen, kun joku kohottaa kätensä. Pöytäkirjaan se ei vaikuta mitenkään!
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Aluepolitiikka Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rackin aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40114/97) komission tiedonannosta Euroopan unionin aluepolitiikan täytäntöönpanosta Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa (KOM(96)0316 - C4-0533/96).

Rack
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, mietintö aluepolitiikan täytäntöönpanosta kolmessa uudessa jäsenvaltiossa Itävallassa, Ruotsissa ja Suomessa on pitkälle ristiriidaton mietintö. Se ei ole kuitenkaan merkityksetön. Se ei ole merkityksetön kyseessä oleville maille. Se ei ole merkityksetön Euroopan unionille kokonaisuudessaan ja se on tiettyyn pisteeseen saakka mielenkiintoinen ja tärkeä tuleville unionin jäsenehdokkaille.
Mietintö itse käsittelee ensi sijassa vain ensimmäistä puoltatoista vuotta jäsenyyden alkamispäivämäärästä alkaen. Komissio antoi valiokunnassa useissa suullisissa puheenvuoroissa yhä uudelleen ajankohtaisia tietoja ja niin ollen komissio saattoi tämän mietinnön asioiden viimeisintä tilaa myöten täysin ajan tasalle. Mietintö käsittelee tiedonantoa ohjelmien täytäntöönpanosta, jotka käsittävät yhteensä enemmän kuin 7, 5 miljardia ecua, josta Itävallan osuus on 1, 6 miljardia, Suomen osuus 1, 7 miljardia ja Ruotsin osuus 1, 4 miljardia. Mietinnössä keskitytään tavoitteisiin 1, 2, 5b ja 6. Se sisältää luonnollisesti myös joukon vetoomuksia - ja me olemme myös syventäneet sitä valiokunnassa tässä muodossa -, joissa on vastaavia lausumia muista tavoitteista.
Komissio antaa mietinnössään kolmelle uudelle jäsenvaltiolle suhteessa sekä täytäntöönpanoasteeseen kuin myös vastaavien varojen käyttöasteeseen kauttaaltaan erittäin hyvät arvosanat. Kaikki kolme maata ovat pääasiassa pysyneet suurin piirtein aikataulussa. Ne käyttävät rahansa suunnitellulla tavalla ja saavat niiden avulla melkoisesti myös aikaiseksi.
Niin katsoen tämä mietintö osoittaa, että myös taloudellisesti hyvin kehittyneet maat - kaikki kolme maata ovat nettomaksajia - osaavat hyödyntää lisäarvon osallistumisestaan Euroopan aluepoliittiseen järjestelmään. Muutamia näistä lisäarvoista on käsitelty erityisesti. Kysymys on ensinnäkin siitä, että kaikki kolme maata ovat kauttaaltaan olleet hyvin nopeasti halukkaita, ja ne ovat myös sitten toteuttaneet sen järkevällä tavalla, suunnittelemaan etukäteen aluepolitiikkaa ja sitten käyttäneet vastaavat varat näiden suunniteltujen menettelytapojen perusteella.
Kauttaaltaan on myös todettavissa oppimisvaikutus, joka alkaa juuri nyt tuottaa ensimmäisiä vaikutuksia. Komissio vaatii oikeutetusti arviointia, saavuttavatko ja missä määrin käyttöön asetetut rahat myös päämääränsä. Tässä meillä kaikilla on vielä tehtävää kokemuksien keräämisessä. Tämä koskee myös avoimuuteen liittyvää aihetta. Tässä kohtaa muutamat jäsenvaltiot ovat omien perinteidensä pohjalta esimerkillisiä, erityisesti myös Ruotsi ja Suomi. Tässä muut voivat oppia näiltä kummaltakin maalta.
Jäsenvaltioille, uusille ja vanhoille, on myös oppimisvaikutuksia, jotka koskevat käsitteitä kumppanuus ja bottom up -periaate. Tässä mennään tosiasiallisesti tavalla tai toisella aiheeseen aluepolitiikka, jotta myös kansalaiset liitetään mukaan. Me olemme tästä näkökulmasta käsin myös valiokunnassa käydyissä neuvotteluissa kuulleet alueiden edustajia kolmesta uudesta jäsenvaltiosta. Asianomaiset suhtautuivat tähän myös ehdottoman positiivisesti.
Tärkeää aluepolitiikan täytäntöönpanossa kolmessa uudessa jäsenvaltiossa on edelleenkin, että tässä on annettu myös sisällöllisesti täysin uusia signaaleja. Erityisesti mitä tulee ympäristöohjelmiin, tasa-arvoa ja naisten asemaa edistäviin ohjelmiin, mutta myös informaatioteknologian käyttöön, kolme jäsenvaltiota ovat myös omien poliittisten järjestelmien omia arvonasetteluja vastaten antaneet pelkästään ilahduttavia, uusia impulsseja ei vain omassa aluepolitiikassaan, vaan myös Euroopan aluepolitiikkaan kokonaisuudessaan.
Toinen tärkeä oppimisvaikutus, johon viitataan tässä mietinnössä sekä rinnakkaisissa mietinnöissä, oli ja on se tosiasia, että kolme uutta jäsenvaltiota, erityisesti Itävalta ja Suomi, pystyivät asettamaan erittäin monia positiivisia painotuksia tilanteestaan ulkorajalla - myös mitä tulee alueiden väliseen ja raja-alue -yhteistyöhön. Tässä yhteydessä vastaavat kehitykset ovat kiinnostavia myös unionin tuleville kumppanuusvaltioille. Tässä tehdään hyvää työtä ajatusten muodossa ennakkoliittymisstrategiaa varten.
Vielä viimeinen nimenomaisesti käsitelty oppimisvaikutus, koska se on myös erittäin tärkeä. Me voimme oppia virheistämme, emmekä vain hyvistä esimerkeistä. Sellaisia virheitä on tehty ja tehdään. Aluepolitiikan täytäntöönpanon alalla kokonaisuudessaan sekä Euroopan että kansallisella tasolla yhä vielä on aivan liikaa byrokratiaa ja liian vähän tietoa. Meidän pitäisi pyrkiä poistamaan tämä.
Lopetan esittämällä komissiolle kiitoksen siitä, että se tähän mietintöön liittyvissä neuvotteluissa oli hyvin kollegiaalisella tavalla aina uudelleen valmis antamaan kulloinkin ajankohtaisia lukuja. Lopetan kiittämällä työtovereita myös täällä parlamentissa. Toivon, että saamme tälle mietinnölle mahdollisimman yksimielisen kannatuksen.

Bösch
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kuten esittelijä jo sanoi, on tämän mietinnön osalta kysymyksessä asiakirja, jolle me kaikki voimme antaa tukemme. Haluaisin myös onnitella häntä tästä rakennepolitiikan selvityksestä kolmessa uudessa jäsenvaltiossa. Puolueryhmämme tulee varmasti puoltamaan tätä mietintöä.
Tämä selvitys on varmastikin tärkeä juuri kolmessa uudessa jäsenvaltiossa, koska nämä valtiot istuvat ensimmäistä kertaa saman pöydän ääressä tulossa olevan rakennepolitiikan uudistuksen suhteen. Sen takia tämä on myös hyvin tärkeää, jos unioni antaa juuri näiden tuoreiden kokemusten, näiden kolmen jäsenvaltion vielä käyttämättömien kokemusten, jos näin voi sanoa, antaa ratkaisevasti virrata pohdintoihinsa rakennepolitiikan uudistuksesta.
Samaan aikaan näiden kolmen uuden jäsenvaltion täytyy valmistautua myös hyvin vakavasti tähän keskusteluun. Tämän voin sanoa jossakin määrin sisäpoliittisesta keskustelusta maassani Itävallassa. Asia ei saa olla niin, että rakennepoliittisessa keskustelussa satunnaisesti pyritään saamaan kaksi kertaa kahdesta tulokseksi viisi. Tämä tarkoittaa, että Itävallassa esimerkiksi vapauspuolueen jäsenet yrittävät toisaalta laskea jäsenmaksujamme, mutta toisaalta tehdä jokaisesta osavaltiosta tavoite 1 -alueita. Uskon, että sen takia tämänkaltainen mietintö on hyvin tärkeä viedäksemme vakavaa keskustelua eteenpäin rakennepolitiikkaa koskevan asetuksen ja unionin rakennerahastojen mahdollisuuksista.
On myös hyvin tärkeää, että keskustelua rakennerahastojen tulevaisuudesta käydään myös sen näkökohdan yhteydessä, että ilmeisesti jäsenvaltiot ja myös uudet jäsenvaltiot - nettomaksajia, kuten esittelijä sanoi - eivät ole valmiita maksamaan viime kädessä lisää Euroopan taloudesta. Tämä merkitsee, että me tulemme ensi sijassa käymään hyvin yksityiskohtaista keskustelua myös näissä uusissa jäsenvaltioissa siitä, missä prioriteettien olisi tosiasiallisesti oltava. Näen ne yksiselitteisesti sillä alueella, jolla luodaan aina enemmän työllisyyttä Euroopan unionissa.

Ryynänen
Arvoisa herra puhemies, komission tiedonanto ja herra Rackin hyvä mietintö Euroopan unionin aluepolitiikan toimeenpanosta uusissa jäsenmaissa nostavat hyvin ansiokkaasti esille niin hyvät puolet kuin kriittiset kohdatkin. Jäsenmaissa on toimeenpanossa alkuvaiheen aikaviiveitä, tiedottamisen ongelmia ja hallinnon toimimattomuutta. Mietintö, kuten jäsenmaissa tehdyt omatkin arviot, tuo aivan oikein esille hallinnon yksinkertaistamisen tarpeen. Myös rahoituksen pirstaleinen ja keskushallintoon keskitetty rakenne on syytä hajauttaa maakuntiin.
Suomen ja osin myös Ruotsin erityisongelmina muista EU-maista poiketen ovat pitkät välimatkat, harva asutus ja poikkeuksellisen kylmät ilmasto-olosuhteet. Rakennerahastoilla kehitettävät alueet sijaitsevat näissä maissa tuhansien kilometrien päässä Euroopan keskeiseltä markkina-alueelta lähellä Venäjän rajaa. Näillä alueilla keskeinen elinkeino, maatalous, on EU-jäsenyyden myötä kohdannut hyvin nopean rakennemurroksen. Avoimet markkinat ovat synnyttäneet tilanteen, jossa lyhyen kasvukauden vuoksi on mahdotonta kilpailla ilman pysyviä tuotantokustannussubventioita. Saanen, arvoisat kollegat, tässä yhteydessä kertoa, että pohjoisessa Suomessa on vielä tällä hetkellä noin metri lunta.
Suomi on Euroopan maaseutumaisin maa, jossa korostuu tarve monipuolista yrittäjyyttä tukevaan maaseutupolitiikkaan. Suomi kärsii tänä päivänä unionin toiseksi korkeimmasta työttömyysasteesta. Aluetalouden kehitys on ollut heikkoa 1990-luvun ennätysmäisestä lamasta johtuen. Nyt talouskasvun alkaessa menettäjinä ovat syrjäiset alueet, joilta siirtyy nuoria yrittäviä ihmisiä eteläisen Suomen väestörikkaisiin keskuksiin. Eli tuesta ja ponnisteluista huolimatta alueelliset erot kärjistyvät, vaikka tavoitteena aivan oikein onkin alueiden omaehtoinen ja monimuotoinen kehittäminen.
Mielestäni näistä tavoiteohjelmista saatu tähänastinen kokemus osoittaa hyvin selkeästi, että vastuu ohjelmien toteutuksesta on siirrettävä jäsenmaille ja niiden maakunnille, alueille itselleen. Ohjelmien yksityiskohtaisesta toimenpidekokonaisuusrakenteesta on luovuttava, sitä on pystyttävä väljentämään. Ohjelmat ovat kuitenkin ehdottomasti tarpeellisia näille alueille. Ne ovat selvästi tuoneet hyviä hankkeita, uudenlaista yhteistoimintaa ja tavoitteellista suunnittelutyötä. Niinpä Euroopan unionin rakennerahastouudistuksissa on turvattava myös unionin pohjoisten alueiden tuen jatkuvuus.

Ojala
Arvoisa herra puhemies, sekä komission tiedonantoon että herra Rackin mietintöön on hyvin kiinnostavalla tavalla kirjattu aluepolitiikan täytäntöönpanosta saatuja kokemuksia kolmessa uudessa jäsenmaassa. Kiitoksia ja onnittelut niin herra Rackille kuin komissiollekin.
Asiakirjoissa on tuotu esille monia tärkeitä havaintoja. Niissä on muun muassa todettu, että unionin aluepolitiikan täytäntöönpano on vienyt kohtuuttoman paljon aikaa. Suomessa ja tietääkseni myös Ruotsissa alue- ja paikallishallintoviranomaiset ovat voimakkaasti kritisoineet sitä, että hallintorutiinien luominen on vienyt ja vie aivan liian paljon aikaa. Aikaa, joka olisi pitänyt käyttää itse prosessiin ja sen tavoitteista ja keinoista keskustelemiseen.
On myös aivan oikein kiinnitetty huomiota ongelmiin, joita on syntynyt hallinnon byrokraattisuuden ja komission yksiköiden sisäisen koordinaation puutteen vuoksi. Rakennerahastotoimien helpottamiseksi ja edistämiseksi onkin aivan välttämätöntä yksinkertaistaa hallintomenettelyä ja kehittää komission yksiköiden sisäistä koordinaatiota. Komission asianomaisten pääosastojen tulee tulkita ja soveltaa sääntöjä samalla tavalla.
Aluepolitiikan täytäntöönpanossa on korostettu alue- ja paikallisviranomaisten sekä eturyhmien osallistumista aluepoliittiseen suunnitteluun ja toteutukseen. Paikallisten toimijoiden rooli ei kuitenkaan tähän mennessä saatujen kokemusten valossa ole ollut lainkaan riittävä. Esimerkiksi Suomessa EU-rahoitus kanavoidaan valtion budjetin kautta. Tämä käytäntö on lisännyt varojen jakamiseen liittyvää byrokratiaa ja keskushallinnon omien tavoitteiden painoarvoa suhteessa alueiden tavoitteisiin. Suomessa alue- ja paikallisviranomaiset toivovatkin, että EUrahoitusta koskeva päätösvalta siirretään maakunnille. Komission tulee tulevaisuudessa varmistaa, että alue- ja paikallisviranomaiset saavat täyden päätösvallan ohjelmien hyväksymisessä ja täytäntöönpanossa.
Ongelmista huolimatta on syytä korostaa, että rakennerahastojen toiminta on selvästi tuonut uutta puhtia ja intoa alueelliseen toimintaan. Sen myötä myös kansainvälisyys ja tietoisuus Euroopan unionista ovat lisääntyneet.

Lindholm
Herra puhemies! Ruotsalaisena toivotan tervetulleeksi sekä komission tiedonannon että Rackin mietinnön. Molemmat käyvät pääpiirteissään yksiin niiden johtopäätösten kanssa, joihin Aluekomitea päätyi kokouksessaan 15. tammikuuta 1997.
Haluan voimakkaasti painottaa suurta asianosaisten informoinnin puutetta, ennen muuta Ruotsissa pienten ja keskikokoisten yritysten. Laaja hallinto ja byrokratia niin EU: ssa kuin kansallisestikin sekä yhtenäisten säännösten puute on huomattavasti vaikeuttanut aluepolitiikan toteuttamista. Keskushallintoon kohdistuva kritiikki, ennen muuta Ruotsin osalta, on todellakin myös aivan oikeutettua. Koska kaikki kolme maata ovat niin kutsuttuja nettomaksajia EU: lle, on ei vähiten psykologisesti tärkeää, että maat saavat kunnollisen ja kvantitatiivisen paluuvirran aluetukien muodossa ja että niitä voidaan hyödyntää yksinkertaisesti, nopeasti ja tehokkaasti. 6tavoitealueen ylläpito ja kehittäminen on siksi erittäin tärkeää.
Komissio on julkaisussaan Report on Cohesion and Environment erityisesti korostanut sitä, että ei-valtiollisten järjestöjen tulee entistä enemmän osallistua aluepolitiikkaan. Valiokunta oli samaa mieltä ja hyväksyi muutosehdotuksemme. Suureksi pettymyksekseni huomaan nyt Rackin muutosehdotuksella nro 4 haluavan vastoin komission ja valiokunnan kantaa poistaa NGO-järjestöjen vaikutuksen. Ei-valtiolliset järjestöt (niin kutsutut NGO: t) ovat voimavara, minkä pitäisi olla yleisesti hyväksytty näkemys. Niillä on paljon paikallistuntemusta ja juurevuutta, joita julkisilta viranomaisilta valitettavasti usein puuttuu. Tärkeää on myös se, että niiden käyttövoimana ei ole taloudellinen hyöty tai vallanhalu. Haluan siksi kehottaa parlamenttia äänestämään muutosehdotusta nro 4 vastaan alkuperäisen tekstin puolesta. Muilta osin aiomme äänestää mietinnön puolesta.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, jokaiselle, joka tuntee myös maassaan Euroopan unionin hankkeiden läpiviemisen, pitäisi tämän mietinnön kritiikkikohtien olla tuttuja käytännöstä. Tämä kritiikki voidaan tiivistää kahteen avainsanaan: vähemmän byrokratiaa ja enemmän avoimuutta alueiden tukemisessa. Niin kauan kuin näihin vaatimuksiin ei vastata, moni kansalainen pitkälle kehittyneissä jäsenmaissa löytää uuden motiivin euroepäilyilleen.
Minulle itävaltalaisena edustajana on hyvin tärkeää, että Euroopan unionin tukea käytetään tulevaisuudessa ensisijaisesti työttömyyden vastaiseen taisteluun, niin että työpaikkojen luominen on ylin prioriteetti. Työpaikkojen luontiin ei päästä kuitenkaan tukemalla muutamia suuria monikansallisia konserneja, jotka useimmiten laskevat purjeensa ensimmäisellä taloudellisella vastatuulella ja jättävät massatyöttömyyden taakseen, vaan tukemalla pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka eivät ole ainoastaan Itävallassa kokonaisuudessaan suurimmat työnantajat.
Haluan antaa esimerkin siitä, mitä haluaisin nähdä tulevaisuudessa estettävän. Burgenland määriteltiin kohde 1 -alueeksi ja se saa 160 miljoonaa ecua ajalla 1995-1999. Tällä rahalla pitäisi luoda 7300 uutta työpaikkaa. Kun tarkastellaan tämän tuen kädenojennusta, niin käy ilmi, että 9000 yrityksestä vain 70 saa tukea. Suurin pala heltisi Lenzing-nimiselle yritykselle, joka sai 10 miljoonaa ecua. Se on 30 prosenttia vuosittain jaettavasta tuen määrästä.
Tämä yritys loi tuen avulla noin 120 työpaikkaa, jotka ovat jo vaarassa, koska konserniemo teki tappiota kolminumeroisen miljoonaluvun verran. Mielestäni tällaiset vaikutukset on estettävä tulevaisuudessa.

Myller
Arvoisa herra puhemies, haluan kiittää edustaja Rackia perusteellisesta ja hyvästä työstä kolmen uuden jäsenmaan aluepolitiikan arvioimisessa.
Euroopan unionin aluepolitiikan keskeinen periaatehan on alueellisten erojen kaventaminen. Tämä ei ole vielä tähän mennessä onnistunut. Myös uusissa jäsenmaissa on huomattavissa, että alueiden väliset erot ennemminkin kasvavat kuin pienenevät.
Euroopan unionin uusimmat jäsenmaat poikkeavat monella tavalla niin sanotuista vanhoista jäsenmaista. Suomella ja Ruotsilla on esimerkiksi kokonaan uusi tukialue, kuutostukialue, ja meiltä puuttuu kokonaan ykköstukialue. Kuutostukialueessa otetaan huomioon pohjoisille maille tyypilliset asiat, jotka erottavat ne muista eli harva asutus ja pitkät välimatkat. Euroopan unionin aluepolitiikkaa tulevaisuudessa hahmoteltaessa nämä asiat on sisällytettävä siihen joko niin että kuutostukiohjelmaa jatketaan tulevaisuudessa tai niin että nämä erityisesti pohjoisille alueille tyypilliset asiat sisällytetään muihin ohjelmiin.
Nykyisen kuutostukiohjelman ongelmana on kuitenkin se, että aluekehitysrahoihin on sisällytetty myös maatalouden tukea. On alueita, joilla kaksi kolmasosaa varoista ohjataan maatiloille ja vain yksi kolmasosa jää alueiden rakenteelliseen kehittämiseen. Kuitenkin tärkeintä Suomen ja koko EU: n aluepolitiikan kannalta koheesiotavoitteen lisäksi on se, kuinka kyetään pureutumaan työllisyyteen ja poistamaan työttömyysongelmaa.
Edustaja Rack on myös kuvannut hyvin ne ongelmat, jotka liittyvät uusien jäsenmaiden tilanteeseen. Meillä on kohtuullisen hyvä hallintokulttuuri ja EU: n rakenneohjelmat ovat tuoneet mukanaan lisääntyvää byrokratiaa. Tämä ongelma on kuvattu erittäin hyvin ja tästä toivottavasti aluepoliittisten ohjelmien uudistamisessa päästään yli. Positiivisena seikkana Suomen osalta voidaan sanoa, niin kuin täällä on todettu, että paljon uutta on saatu aikaan samoin kuin innostunutta yhteistyötä.

Virrankoski
Arvoisa herra puhemies, haluan onnitella esittelijä Reinhard Rackia hyvin ja huolella rakennetusta mietinnöstä. Se antaa totuudenmukaisen kuvan aluepolitiikan täytäntöönpanosta Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa. Aluepolitiikan tehostuminen olikin valitettavasti ehkä myönteisintä, mitä EU-jäsenyys toi esimerkiksi Suomelle.
EU-rakennerahastojen toimintaa rasittaa byrokraattisuus ja tehottomuus. Tämä on heijastunut siinä, että valtavia määriä varoja on jäänyt käyttämättä. Esimerkiksi viime istunnossa siirsimme yli puolitoista miljardia ecua säästyneitä varoja ohjelmakauden loppuun. Tämä tehottomuus on heijastunut myös uusien jäsenmaiden kehitysohjelmien käsittelyssä. Ohjelmat saatiin juuri ja juuri hyväksytyiksi ensimmäisenä jäsenyysvuotena, mitä ei voi pitää kovin suurena saavutuksena. Mietinnön esittelijä huomauttaa aivan oikein yhteisöaloitteiden hyväksymisen viivästymisestä, mutta samalla olisi voinut todeta myös tavoiteohjelmien hitaan käsittelyn. Siksi mietinnön vaatimus rakennerahastojen hallinnoinnin selkeyttämisestä on hyvin perusteltua. Se on itse asiassa avain koko EU: n aluepolitiikan järkevään kehittämiseen jatkossa.
Mietintö kiinnittää aivan oikein huomiota myös jäsenmaiden sisäiseen hallinnointiin ja korostaa sekä toissijaisuusperiaatetta että " bottom-up" -työskentelyä. Ainakin Suomessa valtion keskushallinnon ja maakuntien välillä on selkeä kiista toimivallasta . Maakuntahallinto perustuu kunnalliseen itsehallintoon ja on siten demokraattinen ja edustaa hyvin kansalaisia. Keskushallinto pyrkii, aivan kuten rouva Ojala ja rouva Ryynänen totesivat, ottamaan tarpeettomasti päätösvaltaa itselleen. Alueelliset kehittämisvarat ja kansallinen vastarahoitus on siroteltu kymmenille eri momenteille valtion talousarviossa. Siksi momenteista vastaavat hallintoyksiköt saavat pidettyä valtansa. Lisäksi rakennerahastojen hallinnointiin on perustettu niin sanottu maakunnan yhteistyöryhmä, joka muodostaa toisen, tarpeettoman ja byrokraattisen organisaation demokraattisen maakuntahallinnon rinnalle.
Muuten erinomaisessa mietinnössä on kohta 9, johon en voi täysin yhtyä. Siinä epäillään, että maatalouden tukemisella on suhteettoman suuri painoarvo tavoitteeseen 6 kuuluvassa ohjelmassa. Tavoite 6 rakennettiin tavoitteen 1 kaltaiseksi eli se sisältää myös maatalouden LFA-tuen. Alueella 6 maatalous saa samat tuet kuin alueilla 5 ja 2 B, ei sen enempää. Siksi olisi katastrofaalista, jos alueen 6 maataloutta tuettaisiin vähemmän kuin sitä paremmilla alueilla, joten tässä suhteessa olen eri mieltä kuin rouva Myller.
Reinhard Rackin mietintö antaa hyvän kuvan uusien jäsenmaiden aluepolitiikasta ja samalla se tuo tarpeellista aineistoa EU: n aluepolitiikan jatkokehittelylle.

Sjöstedt
Herra puhemies! Pääpiirteiden osalta olen sitä mieltä, että käsittelemämme mietintö on hyvä ja antaa oikean kuvan tilanteesta. EU: n aluetuessa on niitäkin osia, jotka ovat käytännössä toimineet melko hyvin. Erityisesti tavoite 4 ja tavoite 3 ovat olleet tällaisia. On kuitenkin myös paljon sellaista, mikä ei ole toiminut hyvin, jos olemme rehellisiä. Jatkuvasti toistuvana ongelmana kentällä konkreettisia hankkeita tarkastellessa on se valtava byrokratia, johon törmätään hankkeiden hakemuksia ja selostuksia tehtäessä ja joka aiheuttaa suuria vaikeuksia.
On myös useita ongelmia, jotka liittyvät erityisesti tavoitealueeseen 6 Ruotsissa, mikä tarkoittaa tukea harvaan asutuille alueille. Yksi ongelmista on yksityisen elinkeinoelämän tavattoman heikko osallistuminen, mikä luultavasti johtuu juuri byrokratiasta. Toinen pulma on se, että vain hyvin pieni osa tuesta pääsee maksatukseen; Ruotsissa on alle 10 prosenttia varoista maksatettu ja todella tullut hyödyksi. On jopa niin, että monien kuntien talous on nykyisin niin heikko, ettei niillä ole varaa käyttää EU: n tukea, ei siis yksinkertaisesti varaa lunastaa sitä. Nykyisin tapahtuu sellaista, että kunnat ja aluehallinto purkavat vakituista, toimivaksi osoittautunutta toimintaansa saadakseen tilapäisiä EU-hankkeita, mikä ei ole kovin myönteistä kehitystä. Siksi tätä kuutostukea täytyy tulevaisuudessa muuttaa tehokkaammaksi ja toimivammaksi, sillä juuri harvaan asutuille seuduille sijoittuvat suuret aluepoliittiset ongelmat. Kokonaisuutta tarkasteltaessa olen valmis väittämään, että olisi ollut paljon tehokkaampaa pitää rahat Ruotsissa eikä päästää niitä kiertämään EU: n kautta, vaan olisi pitänyt antaa Ruotsin itsensä ratkaista varojen käyttömuodot. Tämä on faktinen totuus tästä tuesta.
On myös tärkeää nähdä aluepolitiikka kokonaisuutena ja miten EU-jäsenyys on vaikuttanut siihen. Onhan niin, että avaintekijänä Ruotsissa vallinneeseen alueelliseen tasapainoon ja erittäin tasaiseen alueelliseen elintasoon on ollut vahva julkinen sektori ja julkiset tulonsiirrot. EMU-prosessin myötä niihin tehdään nyt voimakkaita leikkauksia, mikä on erittäin kova isku alueiden tasapainolle. Lisäksi on niin, että pääosa Ruotsiin palaavista rahoista menee maatalouteen, ennen muuta Etelä-Ruotsin maatalouteen, ja niiden vaikutus on siten aivan väärä aluepoliittisesta näkökulmasta. Edelleen EU suunnittelee vakavanlaatuista puuttumista kansalliseen aluepolitiikkaan, esim. kuljetustukeemme, joka on hyvin tehokas aluepoliittinen tuki. Siksi minun on valitettavasti todettava, että kokonaisuutena EU-jäsenyydellä on ollut kielteinen vaikutus Ruotsin alueelliseen tasapainoon.

Lindqvist
Herra puhemies! Samanarvoisten edellytysten luominen kaikille ihmisille riippumatta asuinpaikasta on tärkeimpiä tehtäviämme luottamushenkilöinä, kuten siitä huolehtiminen, että kaikilla on mahdollisuus työhön, koulutukseen, hoitoon ja kommunikaatioon riippumatta siitä, asuuko suurkaupungissa, pientaajamassa tai maaseudulla.
Pohjois-Ruotsin ja Pohjois-Suomen alueet ovat erittäin harvaan asuttuja, vähimmillään kaksi asukasta neliökilometriä kohden. Aktiivinen aluepolitiikkaa, joka merkitsee, että " koko Ruotsin tulee elää" on siksi Ruotsin sisäpolitiikan hyvin tärkeä komponentti, jossa tavoite 6 on aivan ratkaiseva, ja se tulee itsestään selvästi säilyttää. " Koko Euroopan tulee elää" pitää olla EU: n aluepolitiikan tavoitteena. Se on hyvä otsikko sille aluepolitiikalle, jota meidän tulee unionissa ajaa.
Ruotsi maksaa vuosittain 20 miljardia kruunua jäsenmaksua EU: lle. Siitä palaa 5 miljardia kruunua maatalouteen ja 4 miljardia aluepolitiikkaan. Voidaksemme hyödyntää nämä 4 miljardia joudumme itse antamaan saman määrän rahaa Ruotsin kassasta. Tämä voidaan katsoa oikeaksi, mutta kysymykseni on, tokko tämä rahojen kierrätys " Brysseliin" asti ja takaisin on hyvä malli. Takaisin tulevat rahat ovat myös sidoksissa valtavaan määrään sääntöjä ja hallintoa. Tätä suurta kysymystä emme voi nyt ratkaista, mutta sen tulee olla mukana, kun tarkastelemme rakennerahastoja vuoden 1999 jälkeen. Myös tämä mietintö käsittelee olemassaolevaa byrokratiaa ja hitautta, varsinkin viivettä päätöksestä rahojen maksatukseen. Tähän on saatava enemmän tehokkuutta.
Herra puhemies! Vähemmän tavoitteita, vähemmän rahastoja ja yhteisiä aloitteita, EU: n ja jäsenmaiden aluepolitiikan parempi koordinaatio, suurempi alueellinen ja paikallinen vaikutusvalta päätöksiin ja suunnitteluun, EU-projektien toteuttaminen ja valvonta, voimien yhdistäminen ratkaisemaan Pohjois-Ruotsin ja Pohjois-Suomen korkeaa työttömyyttä sekä parempi ympäristö ja raja-alueiden yhteistyö ovat joitakin ehdotuksia, jotka voivat edelleen parantaa aluepolitiikkaa sekä jäsenmaiden että EU: n kannalta. Nämä ovat ehdotuksia, jotka voivat tehdä aluepolitiikasta tehokkaampaa. Hyväksyntämme, herra puhemies, Rackin mietinnölle.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, komission puolesta ja erityisesti rouva WulfMathiesin, komission jäsenen, joka vastaa eräästä aluepolitiikan tärkeimmistä aloista, haluan kiittää Rackia hänen mietinnöstään ja päätöslauselmaluonnoksesta. Mietinnössä esitetään - lainaus - " selkeästi myönteinen arvio rakennerahastojen ohjelmien tähänastisesta toteuttamisesta näissä kolmessa jäsenvaltiossa" . Tämä tulos ei ole pelkästään eikä ensisijaisesti komission ansiota, vaan se johtuu sitä, miten ammattimaisesti kyseiset kolme jäsenvaltiota ovat ottaneet tehtävänsä vastaan. Tämä on tietenkin varsin tyydyttävä asia, jonka ei kuitenkaan pitäisi koskaan jäädä pelkkien kiitosten varaan.
Mietinnössä esitetään useita rakentavasti kriittisiä asioita, ja monet niistä tulevat esityslistalle rakennerahastojen uudistamista koskevissa keskusteluissa, jotka äskettäinen koheesiofoorumi on aloittanut. Ennen kuin vastaan näihin kohtiin, haluaisin mainita joitakin mietinnön vaiheita, jotka osoittavat tiettyjä aluekehityspolitiikan periaatteita, joita on aina pidettävä uudistuskeskustelun kriteereinä.
Ensiksikin: Se että kansantalous on kehittynyt melko pitkälle, ei sulje pois erityisiä aluepoliittisia ongelmia ja eriarvoisuutta, jotka vaativat rakennerahastojen toimia. Haluaisin lisäksi muistuttaa erityisesti arvoisille parlamentaarikoille, että Ruotsin ja Suomen asukasta kohden laskettu bruttokansantuote on vielä yhteisön keskiarvon alapuolella.
Toiseksi: On huomattu, että monivuotisten ohjelmien, kumppanuuden, läheisyyden, täydentävyyden ja keskittymisen periaatteet ovat keskeisiä tekijöitä unionin aluepolitiikassa. Kumppanuus komission ja jäsenvaltioiden välillä ja niiden sisällä on joutunut kohtaamaan haasteen, joka johtuu tarpeettomasta monimutkaisuudesta. Edellä mainittu on periaate, jota pyrimme puolustamaan, ja yritämme samalla vähentää byrokratiaa ja edistää rahastojen tervettä ja tehokasta toimintaa.
Kolmanneksi: Työllisyyden, teknologian modernisoitumisen, tasa-arvoisten mahdollisuuksien ja ympäristöasioiden kehittämisen pitää olla myös uusien rakennerahastojen tärkeimpiä asioita. Raja-alue- ja alueiden välinen yhteistyö on toinen ala, joka hyödyntää unionin rakennetoimia ja jota pitää edistää. Toinen lupaavasti kehittyvä asia ovat paikalliset aloitteet, erityisesti työllisyyttä edistävät. Viittaan tässä kohdin voimassa olevaan työllisyyttä koskevien aluesopimusten ohjelmaan, jota komissio tukee päättäväisesti, sillä se kannattaa aiheen käsittelytapaa. Tämähän palauttaa kumppanuusperiaatteen perustasolle ja koskee julkisen, yksityisen ja vapaaehtoisen sektorin yhteistä toimintaa työllisyyden hyväksi. Leader II -ohjelma on jo saavuttanut hyviä tuloksia tällä alalla.
Siirtyäkseni kritiikkiin totean, että hallinto- ja jakelumekanismimme voivat ja niiden tuleekin parantua. Kuten mietintö oikeutetusti korostaa, kolme uutta jäsenvaltiotamme sietävät yletöntä byrokratiaa erityisen huonosti. Komission sisällä on laajaa yksimielisyyttä monista ehdotetuista parannuksista: on vähennettävä yhteisöaloitteiden ohjelmien määrää ja hallinnon raskassoutuisuutta, parannettava koordinointia ja yhdenmukaistettava paremmin säädöksiä eri rahastojen ja pääosastojen välillä ja niin edelleen. Komissio on aktivoitumassa, kuten SEM 2000 -hanke osoittaa. Monet parannuksista joutuvat kuitenkin odottamaan rakennerahastojen suurta uudistusta, joka tapahtuu suunnittelun uudella kaudella. Muun muassa nykyaikaisia rahoitusmekanismeja, esimerkiksi alku- ja riskipääomia, on voitava käyttää enemmän.
Mitä tulee äskettäin tehtyyn tavoitteen 2 uudelleensuunnitteluun, joka koskee Suomen maakuntia, se on epäilemättä ollut pitkä ja työläs prosessi. Haluaisin sitä paitsi kiinnittää huomiotanne toissijaiseen hyötyyn, erityisesti mahdollisuuteen yksinkertaistaa ja määritellä ohjelma uudelleen ja aikaistaa välivaiheen arviointia. Mitä tulee muihin tavoitteisiin, välivaiheen arviointi ei ole vielä päättynyt ja edistys on pyrkimyksistämme huolimatta hidasta.
Mietintö moittii meitä siitä, että olemme lyöneet laimin maaseutualueet ja tavoitteen 5 B. Tämä ei merkitse, että komissio aliarvioisi maaseudun vaikeuksia: kuten Rackin mietintö korostaa, huomattava osa käytössä olevista resursseista onkin käytetty juuri toimiin, jotka liittyvät maaseutuun ja maatalouteen pohjoisilla ja arktisilla alueilla.
Lopuksi, arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä, arvoisat jäsenet, haluaisin ilmaista onnitteluni ja myös komission onnittelut mietinnön johdosta ja kiittää teitä kriittisistä ja rakentavista huomioista, joita olette tehneet. Uskon että tämä on jälleen erinomainen esimerkki unionin toimielinten välisestä yhteistyöstä.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, minulla on vain yksi huomautus pöytäkirjaan. Pyydän, että tämä annetaan anteeksi.
Eilen nimeltä mainituissa äänestyksissä kahdessa tapauksessa, Titleyn mietinnön ja WTO-banaanien yhteydessä, halusin pidättäytyä äänestämästä enkä äänestänyt puolesta. Annoin kirjata tämän pöytäkirjaan. Sitä ei ole kuitenkaan mainittu pöytäkirjan nimeltä mainituissa äänestyksissä. Haluaisin vain, että te toteatte, mikä on tähän syynä. On järjetöntä tehdä korjauksia, jos niitä ei sitten kirjata.

Puhemies
Mann, kiitän teitä puheenvuorostanne, mutta pöytäkirjasta keskustelimme jo yli tunti sitten. Otamme kuitenkin huomioon pyyntönne.

Raja-alue -yhteistyö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Myllerin aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40161/97) raja-alue- ja alueiden välisestä yhteistyöstä.

Myller
Arvoisa herra puhemies, rajat ylittävä ja alueiden välinen yhteistyö on Euroopan unionin perustyötä. Euroopan maiden rajat on sodittu nykymuotoonsa uuvuttavien ja inhimillisesti kalliiden sotien kautta. Euroopan unioni on perustettu muun muassa sen vuoksi, että konfliktit kyettäisiin ratkaisemaan neuvotteluin ja yhteisen lainsäädännön avulla.
Edelleen rajat jakavat kansakuntia. Sisämarkkinoiden perustamisen myötä sisärajaongelmat ovat vähentyneet, mutta eivät valitettavasti poistuneet. EU: n rajat ylittävän yhteistyön tehtävä sisärajoilla onkin ennen muuta saattaa loppuun ihmisten, tavaroiden ja palveluiden vapaa liikkumisoikeus. Lähtökohtana on oltava kansalaisten jokapäiväisten asioiden hoitamisen joustavoittaminen. Rajat eivät saa olla esteinä esimerkiksi kunnallisten palvelujen tarjoamiselle tai käyttämiselle. Rajakunnat voivat myös säästää kosolti kansalaisten verovaroja luomalla yhteisiä palveluja ja yhteistä infrastruktuuria raja-alueille. Tässä työssä onkin jo päästy paikoitellen varsin pitkälle. Hyviä esimerkkejä löytyy niin Saksan, Hollannin, Luxemburgin kuin Ranskankin raja-alueilta. Mainitsemisen arvoinen yhteistyö on myös Suomen ja Ruotsin välisellä rajalla Haaparannan ja Tornion kaupunkien yhteistyö. On todettava, että se yhteistyö, jota kaksi rajanaapuria Haaparanta ja Tornio harjoittavat, on paljon tiiviimpää ja tuloksellisempaa yhteistyötä kuin mihin eri kunnat näiden maiden sisällä ovat päässeet.
Kuitenkin sisärajayhteistyössä on erittäin vähän ongelmia, kun sitä verrataan EU-maiden ja kolmansien maiden väliseen yhteistyöhön. On kuitenkin todettava, että kaikista vaikeuksista huolimatta Euroopan unionin ja kolmansien maiden yhteistyön kehittämiselle on olemassa vankat perusteet. Euroopan kahtiajaon väistyminen antaa uusia mahdollisuuksia koko Euroopan kehitykselle. Tämän varmistamiseksi on kuitenkin pidettävä huolta, ettei Euroopan sisälle muodostu uusia kansakuntia jakavia muureja. Rajat ylittävä ja alueiden välinen yhteistyö vahvistaa naapurusten ja eri Euroopan alueiden välistä yhteenkuuluvuutta ja siten parhaalla mahdollisella tavalla luo ja uudistaa yhteistyön rakenteita.
Euroopalle on tyypillistä alueellistumisen korostuminen. Alueellista yhteistyötä edistämään on kehitetty INTERREG IIC -ohjelma. EU: n on tämän ja muiden ohjelmien kautta kiihdytettävä alueiden omien voimavarojen hyödyntämistä keskinäisen yhteistoiminnan kautta. Euroopan unionin mittakaavassa Välimeren yhteistyö on jo saanut institutionaalisen luonteen. Välimeri-ohjelman kehittäminen ja toimien tehostaminen tällä alueella on koko unionin kannalta tärkeää. Kuitenkin Euroopan unionin pohjoisessa osassa Itämerellä ja Barentsin alueella on myös kehittymässä olevaa alueellista yhteistyötä. Tällä alueellahan kohtaavat kaksi EU: n uutta jäsenmaata ja Norja, joka kansanäänestyksen kautta jäi Euroopan unionin ulkopuolelle, sekä Venäjä mittavine yhteiskunnallisine ongelmineen. Erityisesti ympäristökysymykset ja alueellisen vakauden lisääminen ovatkin avainasioita, joita Euroopan unionin ja kolmansien maiden välisessä yhteistyössä on korostettava niin etelässä, idässä kuin pohjoisessakin.
Kolmas tärkeä yhteistyön kohde rajat ylittävässä ja alueiden välisessä yhteistyössä on toimivien ja konkreettisten yhteistyösuhteiden kehittäminen assosiaatiomaiden ja Euroopan unionin maiden välille. Erityisesti rajat ylittävä yhteistyö on nähtävä osana assosiaatiomaiden liittymistä edeltävää strategiaa, jonka avulla voidaan kahdensuuntaisesti tehdä konkreettista yhteistyötä raja-alueiden ihmisten elämänolosuhteiden kehittämiseksi.
EU: n ja kolmansien maiden välisessä yhteistyössä on kuitenkin edelleen monia ongelmia, jotka estävät todellisten rajat ylittävien hankkeiden kehittämisen. Erityisen ongelman muodostaa se, että Euroopan unionin jäsenmaiden ja kolmansien maiden yhteistyöohjelmat perustuvat erilliseen ja toisistaan poikkeavaan lainsäädäntöön. EUmaiden ohjelmat hallinnoidaan aluepolitiikan pääosastolta ja kolmansien maiden ohjelmat ulkosuhteiden pääosastolta. Kolmansien maiden ohjelmista puuttuu pitkäjänteisyys ja suunnitelmallisuus.
Mielestäni ratkaisu tähän eriaikaisuuteen ja erisäädöksisyyteen voisi löytyä siitä, että kolmansien maiden kanssa tehtävää rajat ylittävää yhteistyötä varten luotaisiin yksi yhteinen rahasto, jonka kautta yhteiset projektit ja hankkeet rahoitettaisiin ja hallinnoitaisiin. Mielestäni tämä on ehdotus, jota komission tulee tutkia varsin tarkoin, koska tällä voitaisiin vähentää byrokratiaa, lisätä näiden ohjelmien toteutumista ja päästä todelliseen rajat ylittävään yhteistyöhön myös kolmansien maiden kanssa.

Walter
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, saanen aluksi onnitella kollegaani Riitta Mylleriä tästä erinomaisesta mietinnöstä. Mietinnössä analysoidaan erittäin hyvin nykyinen tilanne ja se osoittaa missä uudistukset ovat välttämättömiä. Mietinnössä tehdään myös ehdotuksia tulevaisuuden suhteen.
Raja-alue- ja alueiden välinen yhteistyö Euroopassa on minulle yksi tämän Euroopan unionin ydinkohdista, olennaisista osista ja yksi toiminnoista, jota voi todella esitellä, koska se on konkreettisesti täynnä elämää. Se mitä haluamme on, että tämä Eurooppa kasvaa yhteen, ettei integraatio ole vain iskulause ja että tosiasiallisesti pyritään taloudelliseen ja sosiaaliseen yksimielisyyteen.
Raja-alue- ja alueiden välinen yhteistyö tarkoittaa myös aidan yli naapurin puolelle katsomista, synergiavaikutusten hyödyntämistä, ja rajojen poistamista siellä, missä aikaisemmin rajat muodostivat vastaavanlaisia esteitä, missä oli vaikeuksia laitosten yhteisen käyttömahdollisuuden suhteen - infrastruktuuriin liittyvistä, sosiaalisista tai vain ihmisten välisistä syistä. Tätä voi kokea jo tänään useissa paikoissa Euroopan unionissa.
Jos te kuten minä tulette alueelta, jota rajaa neljä Euroopan valtiota - Belgia, Ranska, Luxemburg ja Saksa -, niin näette, että tämä kuvaa erinomaista kehitystä. Mutta voitte myös nähdä, että vielä myös tänään, erityisesti hallinnon alalla - on ongelmia ja vaikeuksia organisatorisen täytäntöönpanon suhteen. Tiedetään, että tässä kohtaavat erilaiset hallintorakenteet. Ne ovat erilaisia tasoja, joiden on hallittava yhdessä. Tätä ei ole yksinkertaista toteuttaa, mutta ihmiset paikan päällä, hallinnossa, pyrkivät ratkaisuihin myös Euroopan unionin rakennetuen perusteella. Pidän tätä tärkeänä.
Minun on myös sanottava tähän, että tulevaisuuden raja-alue- ja alueiden välisessä työssä ei saa mennä siihen, että vaaditaan tai luodaan lisää jonkinlaisia hallintotasoja. Tämän työn poliittinen vastuu on siirrettävä meidän asettamien rajojen suhteen demokraattisesti laillistettuihin rakenteisiin. Niiden tehtävänä on huolehtia tämän toteutuksesta.
Mutta meillä ei ole vain sisärajoja, joiden poistaminen on välttämätöntä, vaan meillä on myös ulkorajoja. Kollegani Riitta Myller sanoi tämän hyvin selvästi. Voi täysin viitata hänen puheenvuoroonsa ja olla hänen kanssaan samaa mieltä. Ulkorajat merkitsevät meille Euroopan unionissa tällä hetkellä alueita, joilla voimme todeta suurimmat erot. Tässä meillä on myöskin vielä suurin osa työstä tehtävänä.
Kolmas näkökohta, jonka olemme toteuttaneet menneisyydessä INTERREG-ohjelmassa ja jota pidän hyvin tärkeänä, on nähdä Eurooppa asemakaavan näkökulmasta. Ettei enää nähtäisi vain kansallisvaltioita tai yksittäisiä seutuja, vaan kokonaisia alueita ja niiden ongelmia - tarkoitan Itämeren ja Välimeren aluetta - ja niiden hyväksi myös vastaavasti toimittaisiin.
Hyvät naiset ja herrat! Rakenneuudistus on asialistalla seuraavina viikkoina ja kuukausina. Uskon - ja nyt puhun vain omasta puolestani -, että alueiden välinen yhteistyö ja Euroopan unionin sille käyttöön asettamat rakennetukivarat, nimittäin INTERREG, ovat yksi keskeisimmistä kohdista. Näitä täytyy viedä eteenpäin myös vielä uudistuksen jälkeenkin, koska tämä on kaikkein eurooppalaisinta työtä, jota voimme tehdä. Yhteistyö on tärkeä asia!
Kun puhumme rakennerahastojen keskittymisestä ja niiden tehokkuuden parantamisesta, niin keskittymisellä tarkoitetaan ennen kaikkea niihin asioihin keskittymistä, jotka ovat erityisen hyviä ja tärkeitä, sekä niiden vahvistamista. Minun puolustuspuheenani on puolustaa tätä keinoa INTERREGiä meitä odottavassa rakenneuudistuksessa.
Raja-alue- ja alueiden välinen yhteistyö muodostaa Euroopan talon rakentamisessa yhden tärkeimmistä tukipylväistä. Parhaimmat onnitteluni kollegalleni Riitta Myllerille erinomaisesta mietinnöstä ja puollan tältä istumalta mietinnön hyväksymistä.

Grosch
Arvoisa puhemies, myös Euroopan kansanpuolueen nimissä haluaisin kiittää esittelijää mietinnöstä ja myös rakentavasta yhteistyöstä valiokunnassa. Pystyimme jo siellä lisäämään meille olennaiset kohdat, jotka ovat nyt myös sisällytetty mietintöön.
Meidänkin silmissämme raja-alue- ja alueiden välinen yhteistyö on Euroopan integraation pylväs. Kuten esittelijä jo sanoi, kaksi näkökohtaa on olemassa. Euroopan sisäinen yhteistyö ja yhteistyö kolmansien maiden kanssa, joissa yhteistyön tämä muoto voi antaa olennaisen panoksen niin tänä päivänä kuin myös tulevaisuudessa. Tämän yhteydessä meidän otettava huomioon niin sosiaalinen ja taloudellinen koheesio kuin myös turvallisuus.
Verrattuna muihin hankkeisiin väittäisin, että raja-alue- ja alueiden välinen yhteistyö vaikuttaa voimakkaammin kansalaisten arkipäivään, koska hyvin usein nämä hankkeet syntyvät myös kansalaisten aloitteiden pohjalta. Ne ansaitsevat enemmän huomiota, koska näihin hankkeisiin liittyvässä yhteistyössä esteet ja vaikeudet tulevat voimakkaammin esiin, ja ihmiset suhtautuvat tähän paljon suuremmalla herkkyydellä. Alueiden välisessä yhteistyössä täytyy ottaa vahvistetummin huomioon talouden, sosiaali-, ympäristö- ja kaavoituspolitiikan näkökohdat, koska rajaseutujen ihmisillä ei ole paljon ymmärtämystä sille, että tällä puolen rajaa on vielä hyvä terveyden suoja ja toisella puolella rajaa ei. Tai että tällä puolella rajaa luodaan esimerkiksi kaavoituksen avulla taloudellisen kehityksen vyöhykkeitä, mutta toisella puolella rajaa on ehkä kilometrin pituisia viheralueita, joita koskee korkeat luonnonsuojeluvaatimukset. Tämän takia nämä hankkeet ansaitsevat erityistä huomiota.
Ensinnäkin tämän mietinnön on oltava perustana tuleville hankkeille, seuraavaa ohjelmaa varten. Toiseksi rajaalue- ja alueiden välinen yhteistyö on sovitettava paremmin yhteen muiden rakennerahastojen ja rakennetukien kanssa. Kolmanneksi olisi yksinkertaistettava myös menettelyjä.
Jos me haluamme saada kansalaiset ja kansalaisliikkeet toimimaan tällä alueella, niin me emme saa saattaa heitä vastatusten aikaa vievien ja rasittavien virkateiden kanssa, jotka vaikuttavat niin, että heidän täytyy odottaa jopa puolitoista vuotta ennen kuin he saavat lopullisen vastauksen hakemuksiinsa. Sitä paitsi nämä ohjelmat tarjoavat mahdollisuuden ottaa huomioon Euroopan alueiden erityisnäkökohdat.
Raja-alueen asukkaana voin taata teille, että te löydätte näiltä alueilta sekä vakuuttuneita että kriittisiä eurooppalaisia. Meidän ei pidä pilata mahdollisuuttamme ottaa voimakkaammin huomioon Euroopan yhdentymisen impulssit, jotka ovat peräisin näiltä alueilta. Toivon joka tapauksessa, että tämä tärkeä mietintö antaa myös komissiolle vastaavan signaalin.

Santini
Arvoisa puhemies, sen lisäksi että haluan täysin yhtyä kiitoksiin, jotka on osoitettu kollega Myllerille niistä näkymistä, jotka hänen mietintönsä antaa koko Euroopalle, haluaisin syventyä erääseen aiheeseen.
Meillä on suuret rajat, meillä on uusia rajoja, ulospäin suuntautuvia, mutta INTERREG 1- ja INTERREG 2 - ohjelmat ovat tähän asti rahoittaneet rajoja, jotka nyt määritellään sisärajoiksi mutta joista on tullut niitä juuri näiden ohjelmien ansiosta. Viittaan noin kolmeenkymmeneen euroalueeseen, jotka määritellään perustamissopimuksessa, jotka ovat edelleen olemassa ja joiden ongelmat eivät olet päättyneet vain siksi, että olemme nyt saaneet idempää toisia alueita.
Olen erityisesti päätöslauselmaesityksessä yhtä mieltä joistakin kohdista, jotka muistuttavat hiukan siitä, mihin Euroopan unioni pohjimmiltaan pyrkii, erityisesti niistä, joissa puhutaan kohta 2, yhteistyöpolitiikan selkeistä suuntaviivoista. Tällainen toiminta on niin laajaa ja sen tulkinta niin vapaata, että joskus voidaan joutua pois itse aiheesta, myös perustamissopimuksessa määritellyiltä raiteilta. Selkeät suuntaviivat johtuvat siis kolmesta perustoiminnosta: ensimmäinen on se, joka suosii tiedonvaihtoa, sitä että jos tunnemme toisemme, voimme ymmärtää toisiamme; toinen on se, joka käyttää hyväkseen läheisyyttä ja lopulta häivyttää rajat, jotka eivät ole yhteisiä; kolmas on se, joka korostaa yhteisiä ohjelmia, jotka tähtäävät tämäntyyppisen toiminnan perustavoitteeseen, siis poistamaan tai vähentämään alueellista eriarvoisuutta mahdollisimman paljon.
Esityksen kohta 6 korostaa sisärajoilla olevien alueiden osuutta, ja juuri tämä kiinnostaa minua erityisesti, siinä missä toiset kollegat ovat käsitelleet uusia rajoja. Päätavoitteena - sen sanoo myös päätöslauselmaesityksen kohta 11 - on taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistäminen. Ei ole sattumaa, että erityisesti yhteiskunnallisia osapuolia kehotetaan ottamaan siihen osaa. Ei siis ole kyse tehtävästä, jonka Euroopan unioni antaa poliittisille järjestöille, alueellisille tai kansallisille poliittisille instituutioille, vaan yhteiskunnallisten osapuolten pitää tulla mukaan. Tämän lisäksi kohdassa 23 sanotaan selkeästi, että on yksityisten mukaantuloa ja konkreettista toimintaa on edistettävä: kansalaisten pitää olla toiminnan ehdottajia, normien tulkitsijoita ja siis tietenkin myös toiminnasta hyötyjiä.
Sanon kaiken tämän siksi, että on syntymässä myös outoja euroalueita, joita unionin rahastot valitettavasti tukevat. Puhun niistä nimenomaan siksi, etteivät ne ole vain sisäpoliittinen ongelma, vaan Euroopan yhteisön sisällä on rahoitusjärjestelmiä - ja tämä on kehotus, jonka katson oikeudekseni ilmaista tällä paikalla - joiden pitäisi mielestäni kiinnostaa myös Euroopan unionin komissiota.
Viittaan Euroopan alueeseen, jonka nimi on " Euregio tirolese" , joka etenee huolimatta monista vastalauseista, joita on tullut tulvimalla heti sen syntymisestä lähtien sekä Italian että Itävallan sisällä. Molemmat hallitukset, Italian ja Itävallan, ovat pitäneet tätä euroaluetta aivan epäloogisena, sillä se ei kuulu perustamissopimuksessa määriteltyihin. Kuitenkin tämä " Euregio trentino-tirolese" etenee, esittää ohjelmia, käyttää yhteisön rahavaroja, vaikka sen tavoite on aivan erilainen kuin varsinaisten euroalueiden, niin kuin me ne käsitämme, alueiden, jotka pyrkivät häivyttämään elleivät suorastaan pyyhkimään pois sisärajat. No, tämä euroalue pyyhkii kyllä pois aikaisemmat rajat, mutta sen tavoitteena on luoda ei-hyväksyttävä poliittinen instituutio, joka piirtää uuden rajan, paksun punaisen viivan sen ympärille, mille on annettu nimi " Tirolin unioni" , Pohjois- ja Etelä-Tiroli ja hypoteettinen, epähistoriallinen Trentinon Tiroli.
Arvoisa komissaari, pyydän teitä valvomaan, etteivät nämä vääristymät toteudu ja ettei niitä varsinkaan kustanneta Euroopan yhteisön rahastoista.

Schroedter
Arvoisa puhemies, itälaajentumisen suhteen tällä mietinnöllä on aivan erityinen merkitys. Se on ilmaisu kiireellisistä muutoksista sekä raja-alue- että alueiden välisen yhteistyön rahoituksessa Itämeren ja Välimeren alueella. Tilanne Euroopan alueilla on sietämätön. Raha, joka on tarkoitettu raja-alueyhteistyöhön, voidaan käytännössä käyttää vain reuna-alueiden tukemiseen. Vaivalla rakennettu luottamus, onnistuneet neuvottelut hankkeiden kehittämisestä särkyvät mahdottomuuteen, että näitä hankkeita voitaisiin rahoittaa rahastoista.
Sen takia tämän mietinnön helmi on se, että nyt näiden yhteisten hankkeiden rahoitus olisi mahdollista yhteisestä rahastosta niin alueiden välisessä yhteistyössä kuin myös raja-alueyhteistyössä. Olemme sopineet siitä, että vihreiden ryhmä vetää tarkistuksensa takaisin, koska 4 kohta on riittävä tämän vaatimuksen esittämiseen komissiossa.
Kyse on nyt nopeasta toiminnasta, jottei tuhottaisi toivoa alueilla. Komissio neuvottelee ja vie nämä asiat läpi. Se voisi jo nyt käynnissä olevilla ohjelmakausilla edistää malleja, joiden yhteydessä voisi testata yhteistä rahoitusta ja yhteistä arviointia. Schroedterin mietintö vuodelta 1994 antaa teille siihen toimintamahdollisuuksia, ja toivon, että komissio reagoi hyvin nopeasti.
Ongelmamme on yhä uudelleen, että keskushallinto tilittää rahat välillisesti itselleen. Tämä vaatimus yhteisestä rahastosta tarjoaa myös mahdollisuuden, että nyt rahoja voitaisiin myös todella hallinnoida Euroopan alueilla. Nyt selvästi asetutaan vastustamaan ja estämään niitä puuhia, että keskushallinto yrittää käyttää varoja väärin välillisesti omiin tarkoituksiinsa. Komissiota vaaditaan valvomaan myös käynnissä olevia ohjelmia, jottei tätä väärinkäyttöä jatketa.
Kyse on todellakin siitä, että rajoilla sijaitsevat kylät ja kaupungit yhdistetään toisiinsa, erottavia asioita poistetaan ja sodissa tuhoutuneita siltoja rakennetaan uudelleen. Missään muualla " Euroopan linnake" ei ole niin aistittavissa kuin rajoilla. Schengenin määräykset ovat valtavana esteenä Euroopan alueiden väliselle yhteistyölle. Kyse on kuitenkin paikallishallinnon rohkeudesta mahdollistaa hankkeita. Gubenissa sijaitsevalla teatterisaarelle ei 50 vuoteen astunut kukaan. Betonisilta antoi sekä Gubenin että Gubinin asukkaille mahdollisuuden juhlia yhdessä Eurooppa-juhlaa. Nämä ovat Euroopan mahdollisuuksia. Avoin Eurooppa tarvitsee ennen kaikkea poliittista tahtoa kaikilla tasoilla.

Macartney
Arvoisa puhemies, koko rajat ylittävän kaupan ja alueiden välisen yhteistyön ajatukseen liittyy joitain uusia jännittäviä piirteitä, jotka kiinnostavat kaltaistani ihmistä, joka asuu Skotlannin rannikolla sijaitsevassa yhteisössä. Meillä on taipumusta ajatella, että asumme periferiassa ja että meillä ei ole itärajaa. Itse asiassa meillä kuitenkin on, koska Pohjanmeri on yhteisenä rajana ja koska Skotlannilla on historiallisesti ollut hyvin kiinteät siteet Alankomaihin, Flanderiin, Baltian maihin, Saksaan jne. Näitä yhteyksiä ollaan nyt luomassa uudelleen, ja suhtaudun erittäin myönteisesti käsitteen ulottamiseen erityisesti Pohjanmereen samoin kuin ajatukseen, että rannikoiden ihmiset kuuluvat myös rajattomaan alueeseen.
Pohjanmeren ryhmän puheenjohtajana olen mukana monissa erittäin kiintoisissa kehitystoimissa, joita on ehdotettu koko Pohjanmeren alueelle. Joiltain osin Pohjanmeren alue on onnellisessa asemassa, koska se nauttii monista eduista esimerkiksi koulutuksen alalla. Omassa vaalipiirissäni Koillis-Skotlannissa on peräti neljä yliopistoa. Tilanne on sama monilla muillakin Pohjanmeren alueilla. Meillä on kalastusvesiä, jotka ovat äärimmäisen tärkeitä Euroopalle ja hyvin tärkeitä kalastusyhteisöille. Meillä on valtavan tärkeitä historiallisia ja kulttuurisia piirteitä, joilla on kehitysmahdollisuuksia.
Toisaalta kärsimme syrjäisestä sijainnista ja Lontoo-keskeisestä näkökulmasta, jonka mukaan olemme kaukana kaikkialta. Minua ilahduttaa, että Bryssel on tältä osin jonkin verran myötätuntoisempi kuin Lontoo. Ongelmiamme ovat myös saastuminen sekä tarve kehittää ja suojella rannikkoa. Tämä korostuu entisestään Pohjanmeren muilla alueilla, kuten Englannin itärannikolla ja Alankomaiden ja Tanskan rannikolla.
Kaikkeen tähän sisältyy valtavan suuri mahdollisuus. Myllerin laatimassa mietinnössä - josta onnittelen häntä sydämestäni - on erittäin mielenkiintoinen kohta, joka liittyy kulttuuri-identiteettiin ja vähemmistöihin, ja huomaan, että paitsi skotit myös friisiläiset hyötyisivät siitä, että heidän erityiskieltään ja historiaansa painotettaisiin enemmän. Potentiaalia on tietoyhteiskunnan kehittämiselle ja rannikkoyhteisöjen suojelulle.
Haluaisin yhtyä niihin, jotka onnittelevat esittelijää tästä mietinnöstä ja komissiota siitä, että se on ollut innovatiivinen ja ajatellut INTERREG II c -ohjelman tapaan. Tuen sitä mielelläni.

Sandbæk
Arvoisa rouva puhemies, on myönteistä nähdä ehdotus, joka koskee yhteistyön lisäämistä alueiden välillä EU: ssa ja sen ulkopuolella. On tärkeää, että EU ei lukitse itseään muista erilleen. Tuen myös kaukana sijaitsevien alueiden selviämisstrategioihin liittyvää ajatusta. Mitä tulee toiveeseen järjestetyn alueiden ja kuntien Euroopan luomisesta, minulla ei ole kuitenkaan samaa myönteistä käsitystä. Sellaisenaan ehdotuksessa piilee alueisiin jaetun rajattoman Euroopan itu. Kansallisvaltioilla on edelleen veromonopoli, mutta kun alueellisen yhteistyön rahoitusta lisätään, onkin EU yhä suuremmassa määrin se, joka jakaa jäsenvaltioiden verorahat alueille. Alueellisen yhteistyön rahoitusta ja politisointia lisäämällä EU: n ja alueiden asema vahvistuu kansallisvaltioiden ja paikallisen itsehallinnon kustannuksella. Jo nyt tehdään liian monet päätökset EU: ssa ja toteutetaan kunnissa ja lääneissä.
Tällä haavaa käydään erittäin vilkasta keskustelua yhdestä tällaisesta rajat ylittävästä hankkeesta, nimittäin yhteistyöstä Saksan ja Tanskan välisellä rajalla, jolla on nimitys Euroopan unionin alue Schleswig/Slesvig. Rajaalueella on syntynyt voimakas Euroopan unionin alue Slesvigiin kohdistuva kritiikki, jonka on luonut hermostuneisuus siitä, että sekä liittotasavalta että EU dominoivat aluetta liikaa. Koska tämän Euroopan unionin alueen on esiinnyttävä eurooppalaisissa yhteyksissä kokonaisuutena, suuri osa raja-alueen väestöstä pitää tätä Euroopan unionin aluetta EU-valtiomuodostelmana, joka syntyy salakavalasti, ja tässä yhteydessä ei ole missään nimessä kysymys mistään saksalaisvihan muodosta, kuten on väitetty.
Minäkin suhtaudun asiaan skeptisesti. Tanskassa kansankäräjät (Folketinget) ja hallitus päättävät ulkopolitiikan harjoittamisesta eivätkä yksittäiset läänit. Etelä-Jyllannin lääni, joka on raja-alueen tanskalainen osa, ei ole EU: n kunta, vaan yksi Tanskan lääneistä. Olemme itse päättäneet, että tilanne on tällainen. Historiallisesti katsottuna Tanskan ja Saksan väliseen rajaan on liittynyt paljon konflikteja. Nykyisin raja hyväksytään molemmilla puolilla, ja tanskalaisten ja saksalaisten välillä on raja-alueella erinomaiset suhteet, suhteet, jotka ovat luoneet esikuvan monille muille paikoille. Olemme hyviä naapureita ja tapaamme toisiamme mielellämme, mutta me päätämme omista asioistamme itse ja kunnioitamme toisella puolella tehtäviä päätöksiä. Juuri tästä asiasta on ollut mielenosoituksia rajalla, nimittäin siitä, että tilanteen tulee pysyä entisellään, ja onpa paikalla ollut myös rajan poistamisen saksalaisia vastustajia, jotka ovat osallistuneet tämän Euroopan unionin alueen vastaisiin mielenosoituksiin.
Rajat ylittävä yhteistyö - niin uskomme - voi onnistua vain silloin kun hyväksytään täydellisesti se, että yhteistoiminta edellyttää yksimielisyyttä kahden osapuolen välillä. Kun kahden on tarkoitus olla yksimielisiä, ei kuitenkaan tarvitse muodostaa monimutkaisia instituutioita. Voidaan tyytyä siihen, että tavataan ja päästään asioista yksimielisyyteen. Minulla ei ole mitään yhteistyötä vastaan, mutta sitä vastaan kyllä on, että yhteistyötä on säänneltävä EU-projektien kautta. Sitä kutsutaan hajauttamiseksi, sanotaan, että EU-yhteistyö halutaan saada lähemmäs kansalaisia. Jos kuitenkin halutaan tuoda EU: n toimivalta paikalliselle tasolle, se on tehtävä todellisen hajauttamisen kautta, toisin sanoen palauttamalla lainsäädäntövalta takaisin kansallisille parlamenteille. Valtioiden rajat ylittävä yhteistyö on minun käsitykseni mukaan tärkeää ja tarpeellista ja uskomattoman jännittävää ja haastavaa. En kuitenkaan usko, että saamme paremman ja demokraattisemman hallinnon siten, että annamme kansallisvaltioiden luopua roolistaan. Uskon Eurooppaan eri maiden moninaisuutena, en uutena eurooppalaisena suurvaltana. On tärkeää säilyttää kansallisvaltiot, ennen kaikkea siksi, että ne ovat paras perusta demokratialle, yhteisyydelle ja solidaarisuudelle. Jos rajat halutaan pois, ei niitä tule pelkästään poistaa. Ne tulee kuluttaa pois.

Blot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rajat ylittävä yhteistyö jakautuu nykyisin kahteen täysin erilaiseen muotoon. Myllerin mietintö on osoitus tästä.
Rajat ylittävää yhteistyötä toteutetaan yhtäältä Euroopan unionin maiden välillä ja toisaalta Euroopan unionin ulkopuolisten maiden kanssa.
Ensimmäisen yhteistyömuodon, jonka tärkein väline on Interreg-IIA, tase on erittäin positiivinen. Sen perusteella kauden 1995-1999 aikana voidaan myöntää 2 400 miljoonaa ecua Interreg A: han, 500 miljoonaa ecua Interreg B: hen ja 415 miljoonaa ecua Interreg C: hen.
Meidän mielestämme olisi toivottavaa luoda ohjelma Interreg D raja-alueiden kielellisen yhteistyön rahoittamiseksi. Tämä yhteistyömuoto kärsii tällä hetkellä riittämättömistä määrärahoista ja niitä olisi mielestäni lisättävä tämän yhteistyön parantamiseksi.
Päätöslauselman kohdissa 5-20 vahvistetaan toki monikielisyyden merkitys, mutta tällä hetkellä asia on pääasiassa hurskaiden toiveiden asteella.
Toteamme lisäksi, että mielenkiinto on kohdistunut ehkä liiankin yksinomaisesti Euroopan unionin syrjäisiin alueisiin. Välimeren talousalueen kehittämishankkeeseen on myönnetty 4 865 miljoonaa ecua eli kaksinkertaisesti Interreg-IIA -ohjelmaan verrattuna, ja Atlantis-hankkeeseen 8 miljoonaa ecua. Iloitsemme tietenkin näille alueille myönnettävästä rahallisesta tuesta mutta pelkäämme, että tätä vauhtia rajat ylittävä yhteistyö jää Euroopan sydämessä lapsipuolen asemaan ja koska olen kotoisin Elsassista, tämä kehitys huolestuttaa minua. Tätä vaikeuttaa lisäksi sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoite silloin, kun sen mukaisesti Euroopan unionin rahoja on varattava ainoastaan vähiten kehittyneille alueille.
Myös muita kriteereitä on otettava huomioon kun kyse on rajat ylittävästä yhteistyöstä. Haluan tästä syystä muistuttaa, että määrärahoja tarvitaan myös Ranskan ja Saksan väliseen yhteistyöhön sekä Sveitsin, Saksan ja Ranskan väliseen Baselin kaupungin alueella toteutettavaan yhteistyöhön, eikä näitä alueita saa uhrata kyseisten uusien ensisijaisten tavoitteiden alttarille.
Toivon myös, että nämä määrärahat tullaan irrottamaan selkeämmin, jotta kaksikielisyyttä voitaisiin lujittaa kotiseudullani Elsassissa ja elsassin kielelle voitaisiin antaa suurempi osuus Ranskan tiedotusvälineissä. Tämä on osittain rahoituskysymys. On itsestään selvää, että kaksikielisyyden taloudellinen hyöty on erittäin suuri, se ylittää jopa varsinaisen kulttuurillisen kiintymyksen, ja sen avulla on mahdollista vähentää työttömyyttä paikallisesti kiistämättömällä tavalla, kuten nykyinen Reininlaakson esimerkki osoittaa.
Huolimatta kaikista näistä valitettavista laiminlyönneistä tässä mietinnössä, jossa korostetaan suuresti syrjäisiä seutuja mutta käsitellään vain vähän Euroopan keskeisten alueiden välistä yhteistyötä, äänestän tämän mietinnön puolesta, sillä kannatamme sen yleisperiaatteita ja raja-alue- ja alueiden välinen yhteistyö säilyy luonnollisesti täysin positiivisena periaatteena.

Karamanou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Myllerin mietintö on todella perusteellinen ja seikkaperäinen esitys rajat ylittävän ja alueiden välisen yhteistyön vahvistamiseksi.
Kuitenkin aiheen taloudellisen ulottuvuuden ja ilmeisen tarpeen saavuttaa talous- ja sosiaaliasioiden yhteenkuuluvuutta ja nimenomaan työllisyyden tavoitteiden lisäksi rajat ylittävä yhteistyö voi palvella parhaalla ja tehokkaimmalla tavalla toistakin yhtä tärkeää tavoitetta. Se on kansojen lähentyminen ja yhteistyö, ennakkoluulojen ja luutuneiden käsitysten poistaminen, muukalaisvihaa, eristäytymistä, nationalismia, vihamielisyyttä ja väkivaltaa ylläpitävän ja tukevan asenteen poistaminen.
Tämän vuoksi, jotta politiikkamme raja-alueiden ja alueiden välisessä yhteistyössä olisi tehokasta, siihen täytyy kuulua laaja toimien ja varojen puitekehys. Sen avulla pyritään parantamaan Euroopan unionin köyhimpien alueiden taloudellisia ja yhteiskunnallisia oloja ja luomaan samalla sopiva tasavertaisten, demokraattisten rauhan olojen ja luovuuden ilmapiiri ihmisten välille ilman sukupuolen, rodun, kansallisen alkuperän tai uskonnon syrjintää. Lisäksi kyseiseen politiikkaan on otettava mukaan ohjelmat, jotka takaavat heikoimpien yhteiskuntaryhmien, siirtolaisten ja vähemmistöjen integroitumisen Euroopan unionin yhteiskunnalliseen, poliittiseen ja taloudelliseen elämään. Tiedotusvälineiden tehtävä on aina merkittävä siltä osin, kun ne vaikuttavat ennakkoluulojen poistamiseen ja nostavat esiin moninaisuuden, värikkyyden ja monikulttuurisuuden kauneuden nykyyhteiskunnissa.
Euroopan koillisalueella on todellakin ollut viivettä rajat ylittävässä yhteistyössä, kuten Myllerin mietinnössä todetaan. Se johtuu alueen tiedossa olevista erityispiirteistä ja vakavista ongelmista. Euroopan unionin täytyy kiinnittää erityistä huomiota näihin ongelmiin aluepolitiikassaan. Ongelmien ratkaisemiseksi on otettava käyttöön alueen erikoispiirteisiin sopivia ohjelmia, annettava tarvittavat varat ja samalla byrokratiaa on vähennettävä.
Nykyään meneillään olevilla kriisien selvittämistoimilla ja alueen vakauttamistoimilla syntyy edellytyksiä monitasoiseen yhteistyöhön Balkanin maiden välillä. Kuten olette todenneet, Kreikka osallistuu nykyään rakentavasti ongelmien ratkaisuun rajat ylittävän ja alueiden välisen yhteistyön politiikan onnistumiseksi sekä ristiriitojen rauhanomaisen ratkaisun saamiseksi tällä vaikealla Euroopan koillisalueella, joka on hyvin tärkeä Euroopan kokonaisuuden kannalta.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijä Mylleriä.
Edustan yhtä näistä kansoista, Baskimaata, joka historian tapahtumien johdosta jaettiin rajalla kahteen osaan. Tämä raja on vaikeuttanut pitkän aikaa näiden kahden realiteetin, joilla on sama kieli ja kulttuuri, välistä yhteydenpitoa. Lisäksi se on muokannut alueen, jonka tavoitteena on yhteistyö muilla aloilla, kuten sosiaalisella ja taloudellisella alalla.
Onneksi nämä historian arvet eli rajat alkavat kadota ja löydämme jälleen keinoja yhteisten siteiden luomiseksi kansamme toisen osan kanssa Euroopan kehyksessä. Euroopan alueesta on muokattava yhteinen eri kansojen yhteiselon horisontti, ilman sisäisiä rajoja, mutta kunnioittaen meidän identiteettiämme, itsehallintoamme ja monimuotoisuutamme.
Tässä yhteydessä rajayhteistyö on olennainen väline tämän yhteisen Euroopan luomiseksi. Se on myös keino rajojen poistamiseksi, eikä ainoastaan fyysisten rajojen, jotka vaikeuttavat yhteiselon suunnitelman laatimista eli Euroopan unionia. Rajat ovat useissa tapauksissa keinotekoisia, ja ne ovat jakaneet sisäisesti joitakin kansoja tai erottaneet ne naapureistaan.
Schuman oli kotoisin Lorenasta, raja-alueelta, De Gasperi Trentinon alppiseudulta, Adenauer oli kotoisin Reinin seudulta. Ei ole mikään sattuma, että tämän Euroopan perustajat olivat kotoisin raja-alueilta.
Eurooppaa on lähennettävä kansalaisiin, ja jos missään niin raja-alueilla kansalaiset voivat havainnollistaa sen, että Eurooppa on olemassa. Unionin ponnistelut tällä alalla tulevat olemaan paras katalysaattori poliittisen unionin, kansalaisten ja kansojen unionin prosessille.
Tänä päivänä ei ole mitään mieltä siinä, että Biarritz ja San Sebastian laatisivat erillisiä turistitarjouksia kansainvälisessä matkailussa. Tuntuisi epäjohdonmukaiselta, jos Itävallan Tiroli ja Etelä-Tiroli, Alto Adige, eivät tekisi yhteistyötä yhteisten markkinointitoimien edistämiseksi talouden ja matkailun alalla. On järjetöntä, että Baskimaan eteläosissa sijaitsevasta Irunista kotoisin oleva työntekijä, joka työskentelee toisella puolella rajaa Hendayassa, ei saa koordinoituja palveluja terveyden tai sosiaaliturvan aloilla.
On kafkamaista, että kun hän soittaa kotoaan työpaikalleen kahden kilometrin päähän hän maksaa kansainvälisen puhelun.
Meidän on rakennettava euroalueita, joissa kansalaiset asuvat luonnollisessa yhteisössään Euroopassa ilman rajoja.
Arvoisa puhemies, lopetan korostamalla tässä valiokunnassa hyväksytyn mietinnön tärkeyttä. Mietinnössä ei ainoastaan tehdä ehdotuksia vaan pyydetään sitä, että rajayhteistyön malli olisi jäsenvaltioille sitovaa. Tämä parlamentti pyysi tätä samaa asiaa hallitusten väliseltä konferenssilta. Lopetan tähän. Toivon, että jäsenvaltioilla on rohkeutta panostaa päättäväisesti tähän yhteistyöhön. Näin toimiessaan ne osoittavat, että ne eivät pelkää monikollista yhtenäistä Euroopan aluetta. Jos ne eivät tee näin tai rohkaise sitä arkipäivän harmaudessa, me kansalaiset, kansat ja luonnolliset yhteisöt rakennamme tästä Euroopasta yhteiselon ja monimuotoisuuden alueen.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, Euroopan geopoliittiset mullistukset saavat Euroopan laidoilla aikaan voimakkaita integroitumiseen pyrkiviä liikkeitä.
Myllerin mietintö on tältä osin erityisen kiinnostava, sillä siinä tarkastellaan unionin alueiden välisen ja rajat ylittävän politiikan luomia ongelmia ja kysymyksiä kokonaisuudessaan. Olisi tietenkin syytä asettaa ne tärkeysjärjestykseen ja yhdenmukaistaa kaikki aloitteet, joita on kehitetty joskus sekavasti ja usein ilman valvontaa tai asiantuntemusta. Rajat ylittävää yhteistyötä toteuttavien alueiden hyödyntämiseksi olisi luotava yhteinen rahoitus- ja ohjausrahasto, varmistettava lainsäädännön oikeudellinen ja verotuksellinen yhteensopivuus, kannustettava työpaikkojen luomista ja suojeltava tehokkaasti ympäristöä.
Haluaisin tältä osin mainita yhden alueen, jota esittelijä ei ole ottanut huomioon. Kysymyksessä on Alppien alue. Vaikka Euroopan unionin ja Sveitsin väliset neuvottelut polkevat paikallaan, Chamonixin laakson järjestöt ovat käynnistäneet Piémontin ja Valaisin järjestöjen kanssa yhteistyön, joka on tarpeen saastumisen torjumiseksi. Sillä Eurooppaa rakennetaan myös kansalaisten, kaupunkien ja alueiden kanssa.

Lukas
Arvoisa puhemies, sydämelliset onnittelut erinomaisen mietinnön johdosta. Yhdistyneen, sosiaalisen, taloudellisesti yhdenmukaistetun ja kestävän rauhan Euroopan tavoite on pikemminkin saavutettavissa kestävällä, syvällisellä, vapaaehtoisella, raja-alue- ja alueiden välisellä yhteistyöllä kuin keskitetyillä voimatoimilla. Tässä mielessä haluaisin tuoda esiin erään erityislaatuisen hankkeen, joka koskettaa läheisempää kotiseutuani. Uskon siitä, että sen ainutlaatuisuutensa ja sen innovatiivisen, rohkean luonteensa takia se ansaitsee huomiota ja Euroopan unionin pitäisi tukea sitä.
Se koskee kolmen valtion, Italian, Slovenian ja Itävallan yhteistä hakemusta talviolympialaisista. Itävallan osavaltio Kärnten, Italian Friaul ja Slovenia järjestäisivät yhdessä nämä olympialaiset. Ensimmäistä kertaa nykymuotoisten olympialaisten historiassa olympialaiset järjestettäisiin useamman valtion alueella. Tämä alue on kolmikielinen, monikulttuurinen ja monikansallinen ja on sen takia ja juuri sen takia päättänyt taistella yhdessä merkittävän yhteisen hankkeen toteuttamiseksi yhteisesti.
Tämä megatapahtuma, joka saisi valtavaa huomiota tiedotusvälineissä, voisi olla esimerkillisen alueiden välisen yhteistyön pilottihanke todellisessa eurooppalaisessa hengessä, jolla olisi valtavaa symbolista vaikutusta.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, raja-alueiden ja alueiden välinen yhteistyö on epäilemättä hyvin merkittävä osa Euroopan unionin politiikkaa, koska se edistää merkittävästi Euroopan integraatiota ja sen kansojen ja alueiden lähentymistä. Se edistää ratkaisevasti poliittisten ja talousrajojen ja nimenomaan kansallisten rajojen poistamista. Lisäksi se vaikuttaa huonosti ymmärrettyjen kulttuuri- ja uskontorajojen poistamiseen ja varmasti lähentää näissä asioissa ihmisiä toisiinsa, mikä hyödyttää raja-alueiden asukkaita ja tekee heidät sanoisinko enemmän " eurooppalaisiksi" . Siksi meiltä tarvitaan varauksetonta moraalista ja todellistakin tukea kyseisen politiikan onnistumiseksi ja myönteisten saavutusten saamiseksi tulevaisuudessa, koska tähän liittyvillä ohjelmilla on eurooppalaista lisäarvoa.
Olen sitä mieltä, että rouva Myllerin mietintö on oikeansuuntainen. Omasta puolestani haluan kuitenkin sanoa, että mietinnössä oleviin muutamaan mielestäni erittäin tärkeään kohtaan on kiinnitettävä huomiota.
Ensimmäinen on se, että sisäisen raja-alueiden ja alueiden välisen yhteistyön lisäksi on kiinnitettävä huomiota ulkoiseenkin eli yhteistyöhön kolmansien maiden kanssa. Tämä vaikuttaisi unionin laajentumisen edessä merkittävästi jäseneksi pyrkivien maiden valmistelemisessa. Haluan korostaa, että tässä asiassa on lainsäädäntöä yksinkertaistettava. Erityisesti INTERREG-2A -ohjelman kohdalla ilmenee ihmeellinen tilanne, että rajojen molemmilla puolilla toteutetaan ohjelmaa ikään kuin kyseessä olisivat erilliset ohjelmat. Tämä tilanne vaikeuttaa töiden yhteensovittamista ja edistämistä. Katson, että tämä ongelma on ratkaistava.
Toiseksi, erityisen merkittävää olisi unionin rannikko- ja saaristoalueiden välinen yhteistyö sekä saarten välisten yhteyksien parantaminen sekä niiden yhteys kansallisiin ja yhteisön keskuksiin.
Kolmanneksi, on selvää, että tällaisessa yhteistyössä paikallisten ja alueellisten viranomaisten osallistumista on lisättävä, samoin sosiaalisten ryhmien niin suunnittelussa kuin toteuttamisessakin.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, rajat ylittävällä alueiden välisellä yhteistyöllä on epäilemättä raja-alueilla asuville ihmisille ylivoimainen vaikutus. Se palvelee rauhan ja vapauden turvaamista ja myös ihmisoikeuksien takaamista. Avaintavoitteet, nimittäin taloudellinen kehitys ja työllisyyden edistäminen, sosiaalinen ja kulttuuriin liittyvä yhteistyö, ympäristönsuojelu sekä demokratian vahvistaminen ovat tämän yhteistyön keskeisiä osia.
Edelleen on rakennettava ja laajennettava rakenteita vähemmistöjen tukemiseksi. Minun täytyy valitettavasti puoltaa esittelijän kritiikkiä siitä, ettei alueiden välistä yhteistyötä varten ole olemassa riittävää strategiaa ja että tukeminen on pirstoutunut aivan liian voimakkaasti. Toissijaisuusperiaatetta täytyy varmasti vahvistaa tulevaisuudessa myös tällä alueella. Alueellisille ja paikallisille viranomaisille täytyy siirtää enemmän omaa vastuuta suunnittelusta, hallinnosta, täytäntöönpanosta ja rahoituksesta kuin aikaisemmin. Sen yhteydessä kuitenkin toimenpiteistä päättäminen on annettava demokraattisesti laillistettujen elinten käsiin.
Tulosten arviointi on tarpeellista, jottei verorahoja tuhlattaisi ja haaskattaisi järjettömiin hankkeisiin. Tämä edellyttää hyvää valvontaa. Tehokkaita tuloksia ei saa estää liiallisella byrokratialla ja hallinnolla. Siihen tarvitaan komission puolelta huomattavaa yksinkertaistamista sekä neuvotteluja ja aloittamista oikeaan aikaan.
Heikommin kehittyneiden alueiden tukemisella, maaseudun kehityksen edistämisellä sekä tarpeellisten infrastruktuurien parantamisella täytyy olla prioriteetti, jolla estetään laajempi poismuutto raja-alueilta. Jäsenvaltioiden on edistettävä nopeasti yhteistyötä raja-alueilla. Tunteisiin perustuvat esteet on poistettava. Sen tärkeyden osoittaa ikävät Etelä-Tanskan tapahtumat euroaluetta perustettaessa. Komission olisi istuttava kollega Sandbækin viereen poistaakseen hänen kiihtymystään.
Toivon, että tässä mielessä kehitys jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden rajoilla - aivan sama, ovatko nämä Euroopan unionin jäseniä vai eivät - muodostuisi menestyksekkäästi siellä elävien ihmisten hyväksi. Tämä on tärkeä edellytys rauhan, vapauden ja demokratian säilyttämiseksi.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, iloitsen yhdessä esittelijä Myllerin kanssa siitä, että hänen päätöslauselmaehdotuksensa raja-alueiden ja alueiden välisestä yhteistyöstä on näin onnistunut. Käsitellyt aiheet edistävät varmasti seuraavien kuukausien aikana pohdiskeluamme, niin että komissio saa, mikäli mahdollista vuoden loppuun mennessä, valmiiksi aluepolitiikkaa ja raja-alueita ja alueiden välistä yhteistyötä koskevan julkilausuman, joka on yhteenveto siitä, miten paljon olemme jo onnistuneet tulkitsemaan tulevaisuuden mahdollisuuksia oikein.
Komissio pitää näitä kahta yhteistyömuotoa hyvin tärkeinä. Yhdyn siis täysin toiveeseenne, että Euroopan unionin tuleva aluepolitiikka osoittaisi tarvittavaa huomiota rajat ylittävään ja alueiden väliseen yhteistyöhön. INTERREGohjelmat kaudella 1995-1999 ovat esimerkki merkittävästä edistyksestä rajat ylittävässä yhteistyössä verrattuna edellisen kauden tuloksiin varsinkin rajoilla, joilla ei ollut minkäänlaista yhteistyötä ennen vuotta 1990. Parantamisen varaa on kuitenkin edelleen runsaasti.
Komissio on aluepoliittisen valiokunnan kanssa yksimielinen siitä, että yhteistyön pitää toisaalta antaa alueellisille ja paikallisille viranomaisille mahdollisuus ottaa enemmän vastuuta ohjelmien suunnittelusta ja toteuttamisesta ja toisaalta vahvistaa keinoja, joilla voidaan kehittää yhteistyötä alueen toimijoiden kanssa. Komissio pyrkii estämään heikkouksia, joita on kahdella tasolla. Ensiksikin yksittäisten ohjelmien tasolla komissio vaatii, että yhteistyö neuvotteluissa ja myös johtokunnissa organisoidaan paremmin ja että enemmän korostetaan asianmukaista menettelyä ja suositaan todellista kumppanuutta; toiseksi komissio tarjoaa alue- ja paikallisviranomaisille mahdollisuuden organisoida keskustelua kokemuksista ja mahdollisuuksista raja-alueiden välillä LACE TAP -toiminnan puitteissa - LACE TAP - link and assistance in cooperation for the European border regions - technical assistance and promotion , jota hoitaa raja-alueiden yhdistys ja rahoittaa Euroopan unionin aluekehitysrahasto.
Te ehdotatte, että luotaisiin yksi eurooppalainen rahasto toteuttamaan monimuotoisempia yhteistyön muotoja sekä sisä- että ulkorajoilla. Yhtenäisen rahaston perustaminen ei ole tällä hetkellä mahdollista, ei myöskään KeskiEuroopan liitännäismaiden kanssa, jos otamme huomioon sopimuksen nykytilan - 130 c artikla - ja erot, joita on menettelytavoissa ja ohjelmien rahoituksessa, kun on kyse yhdestä jäsenvaltiosta tai yhdestä kolmannesta maasta. Huomattavaa edistystä voidaan kuitenkin saada aikaan myös ilman yhtenäistä rahastoa.
Mitä tulee sisärajoihin, INTERREG-ohjelmat, joita on toteutettu joillakin rajoilla, osoittavat, miten rakennerahastot voivat edistää syvällistä yhteistyötä, sillä niissä on yhtenäinen ohjelma, joka koskee rajan kummallakin puolella olevaa osapuolta, yksi johtokomitea ja työryhmät, jotka pyrkivät laajaan kumppanuuteen, yksi yhteinen rahasto hankkeiden rahoitukseen. Valitettavasti tilanne ei ole näin suotuisa kaikilla sisärajoilla, sillä vaikka yhteisön resurssit ovat peräisin samasta rahastosta, ei tarvita muuta kuin että määrärahoja käytetään eri puolilla rajaa eri tavoin, niin kahden raja-alueen yhteisten hankkeiden rahoitus jo vaikeutuu. Komissio toivoo kuten tekin, että INTERREGin toiminta ja rahoitus yksinkertaistuu.
Ulkorajoilla tilanne on monimutkaisempi, sillä PHARE Cross border cooperation ja TACIS Cross border cooperation , unionin ulkoiset ohjelmat, toimivat eri tavalla kuin rakennerahastot, unionin sisäiset elimet. Varmasti komission INTERREGille ja PHARE CBC: lle tarjoamat palvelut ovat jo toimineet yhteistyössä lähentääkseen PHARE CBC: n normeja ja menettelytapoja rakennerahastojen normeihin ja menettelytapoihin mahdollisimman paljon, ja pyrimme suosimaan menettelytapojen lähentymistä ja yksinkertaistamista edelleen.
Mitä vielä tulee alueiden väliseen yhteistyöhön, viimeiset kaksi kehotusta tehdä ehdotuksia - kohdistetut alueyksiköille, jotka ovat mukana muiden aluetason toimijoiden kanssa - kiinnittävät huomiota kumppanuuden kehittämiseen, innovaatioihin ja osaamisen ja voimavarojen vastavuoroisuuteen.
Arvoisa puhemies, huomaan, että vaikka olen ylittänyt aikarajan, en ole kosketellut kaikkia päätöslauselmaehdotuksessa esille nousseita aiheita, vaan olen rajoittunut vain muutamiin. Komissio tutkii tietenkin kaikkia esitettyjä ajatuksia ja ehdotuksia ja ilmaisee kantansa niihin kaikkiin. Se on kuitenkin mahdollista vasta vuoden loppupuolella, kun meillä on käytettävissä ne tutkimukset ja päätökset, joihin viittasin puheenvuoroni alussa. Sitä odottaessa voin kuitenkin vakuuttaa teille, että komissio suosittelee edelleen lämpimästi suoraa ja rakentavaa parlamentin ja komission välistä keskustelua raja-alueiden ja alueiden välisestä yhteistyöstä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Monti.
Siirrymme nyt äänestykseen.

Klaß
" Me emme yhdistä valtioita, me tuomme ihmiset yhteen" - näin Jean Monnet, Schumanin julistuksen laatija vuonna 1950.
Hyvät naiset ja herrat, ihmiset tekevät politiikkaa. Vain silloin, kun ihmiset tuntevat itsensä ja ymmärtävät ja toteuttavat keskenään yhteisiä hankkeita ja yhteistä toimintaa, voi syntyä hyvää eurooppalaista politiikkaa.
Eurooppa on avoin. Euroopassa on vapaat yhteismarkkinat ja vapaa henkilöiden liikkuvuus. Ja kuitenkin kaikkialla, missä on valtioiden rajoja, sen tuntee ilman tulleja ja puomejakin.
Raja-alue- ja alueiden välinen yhteistyö on välttämätöntä tuodaksemme ihmiset yhteen ja ratkaistaksemme ongelmat yhdessä.
Käsiteltävänä oleva päätöslauselmaesitys koskee rajat ylittävää yhteistyötä unionissa. Euroopan kaikki alueet tarvitsevat edelleenkin eurooppalaisia yhteisöaloitteita. Sisärajayhteistyön on johdettava kansalaisten arkipäiväisten asioiden ongelmattomaan hoitamiseen. Tavoitteena on Eurooppa ilman rajoja, jossa yhteiset palvelut ovat saatavissa lähimpänä sijaitsevasta pisteestä.
Kyse on siitä, että rajat ylittäville alueille kehitetään yhtenäiset sosiaaliset ja taloudelliset ehdot. Siihen kuuluu oikeudellisten ja verotuksellisten edellytysten luominen rajat ylittävälle elinkeinoalueen harjoittamiselle, alue- ja talouspoliittisten tukimuotojen määrittäminen kummallekin puolelle rajaa sekä rajat ylittävä sosiaalinen yhteistyö.
Tämä merkitsee, että laitoksia olisi käytettävä optimaalisesti yli rajojen, jotta vältettäisiin päällekkäisiä investointeja.
Miksi minun täytyy odottaa maani sairasautoa, jos rajan takana oleva on juuri vapaana tai jos rajan takana sijaitsevalla sairaalalla on erikoislääkäreitä minun sairauteni kannalta, mutta minulla on lähete oman alueeni sairaalaan.
Myllerin mietintö käsittelee useita yksityiskohtia. Se tuo esiin positiivisia asioita, mutta myös ongelma-alueita. Pyrkiessämme luomaan enemmän yhteistä Euroopassa, on meidän poistettava ongelma-alueet.

Kristoffersen
Mietinnössä on monia myönteisiä elementtejä, mutta siinä on myös alueita, joilla tulee edetä varovaisesti. Toive, että "on luotava rajat ylittävien teollisuusalueiden toiminnalle välttämättömät oikeudelliset ja verotukselliset olosuhteet" saattaa helposti joutua törmäyskurssille tällä alueella noudatettavien kansallisten sääntöjen kanssa. Rajat ylittäviä verotuksellisia ja oikeudellisia sääntöjä ei voida ottaa käyttöön esimerkiksi osassa Etelä-Tanskaa, vain koska on kyse raja-alueesta. Tästä syystä pidättäydyn äänestämästä. Muistutan myös siitä, että alueet, jotka koostuvat useista maista, tulee muodostaa ottamalla paikalliset olosuhteet laajalti huomioon. Edellytykset ovat erilaisia - sekä poliittisesti, historiallisesti että kulttuurisesti. Siksi alueelliselle yhteistyölle ei voida laatia samanlaisia malleja. Ongelma on tuttu meillä Tanskassa Tanskan ja Saksan välisellä raja-alueella, jossa jo pelkkä yhteistyön nimitys on aiheuttanut ongelmia. Siellä ei kuulosta luonnolliselta tai osuvalta kutsua aluetta Euroopan unionin alue Schleswig/Slesvigiksi. Myös tässä asiassa tulee toissijaisuusperiaatteen päteä. On osattava luoda psykologinen ja kansanomainen ilmasto, joka edistää rajan yli tehtävää yhteistyötä, ja antaa sitten yhteistyölle nimi, joka sopii paikallisiin olosuhteisiin.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Integroitu politiikka ja saaristoalueet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Arias Cañeten aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatimasta suullisesta kysymyksestä komissiolle Euroopan unionin saaristoalueiden erityistilannetta koskevasta integroidusta politiikasta (B4-0166/97-0-0053/97).

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, koska toimin aluepoliittisen valiokunnan puheenjohtajan sijaisena, haluan esittää valiokunnan puolesta asian, jota pidämme erittäin merkittävänä. Kysymyksessä on saarien asema, tai pikemminkin asema, joka niillä pitäisi olla, Euroopan unionin eri politiikkojen puitteissa. Koska olen syntynyt ja kasvanut saarella Välimerellä, Kreetalla, tunnen erittäin hyvin kaikki ne oleelliset ongelmat, joita saari joutuu kohtaamaan oman ominaislaatunsa takia. Tunnen erittäin hyvin vaikeudet, joita eristäytyneisyys aiheuttaa, ensimmäisenä ja tärkeimpänä niistä on saaren ja sen asukkaiden riippuvuus taloudellisessa kehityksessään, sosiaalisessa elämässään ja lääkehoidossaan usein epävarmoista ja tavallisesti riittämättömistä meri- ja ilmakuljetuksista. Tunnen erittäin hyvin saarten keskisuurten tai pikemminkin pienten yritysten ylivoimaisen enemmistön elinkamppailun jokapäiväisessä yrityksessään kilpailla vastaavien manneryritysten kanssa.
Raakamateriaalin tuontihinnat ja omien tuotteiden ja palvelujen vientihinnat ovat moninkertaiset ja prosessit vievät yleensä enemmän aikaa. Ei ole tarpeellista tilaa niiden kehittämiseen, koska erikoistunut henkilökunta säännönmukaisesti puuttuu. Teknologinen välineistö ja viestintä- ja kuljetusalat ovat puutteellisia. Tunnen vihdoin hyvin päivittäiset mutta merkittävät ongelmat, joita asukkaat kohtaavat puutteellisten vesi- ja energiavarojen vuoksi, riittämättömien terveys-, kulttuuri- ja koulutuspalvelujen vuoksi sekä myös erityisesti nuorten ihmisten työttömyyden vuoksi, jotka johtavat heidät jättämään saaret ja etsimään muualta onneaan. Ne ovat ongelmia ja vaikeuksia, jotka luonnollisesti johtavat lopulta saaret taloudelliseen ja sosiaaliseen kuihtumiseen, eristäytymiseen, viivästyneeseen kehitykseen ja yleisemmin aliarvostukseen. Ei ole muuten sattuma, että muutamia vähäisiä poikkeuksia lukuun ottamatta saaret luetaan Euroopan unionin köyhimpien alueiden joukkoon, mikä käy selvästi ilmi sarjasta Euroopan komission kertomuksia, ja omastakin kertomuksestanne, herra komission jäsen.
On myös merkittävää, että jokaisen saaren omasta ominaislaadusta huolimatta keskeiset ongelmat ovat yhteisiä monilla yhteisön saaristoalueilla, sijaitsevatpa ne sitten pohjoisessa, lännessä tai etelässä, puhumme sitten Kreetasta ja Egeanmeren saarista tai Isle of Wightista, Sisiliasta tai Baleaareista tai Kanarian saarista.
Kyseessä ei siis ole merkityksetön, vaan aivan tärkeä asia, joka koskee kohtalaista joukkoa Euroopan unionin asukkaista. Mikäli panemme perustaksi klassisen saaren määritelmän, joka on käytössä Euroopan unionissa: kyseessä on maa-alue, jota meri ympäröi, jolla ei ole jatkuvaa yhteyttä mantereeseen ja jossa ei sijaitse vastaavan valtion pääkaupunkia, niin silloin nykyisessä Euroopan unionissa on 22 saarialuetta, jotka käsittävät 4, 5 prosenttia unionin pinta-alasta ja joissa asuu 4 prosenttia sen väestöstä.
Näiden tietojen perusteella saadaan luotua siis seuraavanlainen kuva: unionin saarialueet muodostavat merkittävän osan sen alueesta ja niissä asuu melkoinen osa sen väestöä. Yksittäisten erikoisominaisuuksiensa lisäksi ne kohtaavat monia ongelmia, jotka johtuvat juuri niiden luonteesta saarina, joiden seurauksena niiden taloudellinen ja sosiaalinen tilanne huononee. Näin syntyy valiokuntamme, Euroopan parlamentin aluepoliittisen valiokunnan, käsityksen mukaan melko sopiva alue saarten kannalta kokonaan omanlaisensa politiikan noudattamiseen unionin aluepolitiikan, eikä vain sen, puitteissa. Se pyrkii auttamaan nimenomaan luonnollisten vaikeuksien voittamisessa ja antamaan yhtäläiset kehitysmahdollisuudet kuin unionin manneralueillakin on.
Tällaisen politiikan noudattaminen on jo vuosia ollut kaikkien unionin saarialueiden vaatimuksena kaikissa jäsenvaltioissa ja sen välttämättömyys on huomattu ajan kuluessa ja eri yhteyksissä kaikissa unionin lakiasäätävissä toimielimissä. Kyseessä on myös politiikka, joka vahvistaa käytännössä vapaata kilpailua, koska se pyrkii auttamaan nimenomaan saaria kohtaamaan lisäksi varjopuolet, jotka uhkaavat niitä yhteisten sisämarkkinoiden luomisessa, joka usein, meidän on se myönnettävä, tapahtuu saarien vahingoksi.
Tämän perusteella siis kysymme, voisiko komissio kertoa meille, kuinka se aikoo suhtautua ajatukseen antaa saarten erikoislaatuisuudelle enemmän merkitystä. Aikooko se olennaisesti panna enemmän painoa tulevaisuudessa saarten infrastruktuurin parantamiselle, varsinkin meri- ja ilmakuljetuksille? Aikooko se parantaa maanviljelyksen, metsänhoidon ja kalastuksen edellytyksiä sekä myös vaihtoehtoista sivistynyttä ja ekologista turismia saarilla? Ryhtyykö se kaikkiin välttämättömiin toimenpiteisiin, että saarten yritykset voisivat kilpailla yhtäläisin edellytyksin mannermaan yritysten kanssa? Ennen kaikkea kuitenkin, herra komission jäsen, mikä on komission kanta siihen ajatukseen, että uuteen perussopimukseen, jota käsitellään hallitusten välisessä konferenssissa, sisällytetään kohta, jossa tunnustetaan saarialueiden ominaislaatu sekä niiden yhteiset ongelmat, ja joka mahdollistaisi tulevaisuudessa oikeudellisen perustan unionin kokonaan oman politiikan soveltamiseen, joka on välttämätöntä, jotta saaret voisivat päästä eristäytyneisyydestään, voittaa ongelmansa ja saada paremman tulevaisuuden yhdistyneessä Euroopassa.
Toivon myönteistä vastausta komissiolta oman valiokuntamme kaikkiin kysymyksiin, jotka ovat samalla Euroopan saarien asukkaiden kysymyksiä. Kiitän teitä huomiostanne.

Monti
Arvoisa puhemies, komissio muistuttaa, että se julkaisi vuonna 1994 saarista asiakirjan, josta käy esille se rikkaus, jonka saarten moninaisuus luo Euroopan yhteisön alueelle, ja josta voi samalla oppia tuntemaan niiden sosioekonomista tilannetta paremmin. Asiakirja onkin jokaiselle jäsenvaltiolle täydellinen luettelo saarista karttoineen ja tilastoineen, tason NAZ 2 ja NAZ 3 saarialueiden kuvaus, lyhyt analyysi alueesta ja saaristojen taloustilanteesta.
Mitä tulee Euroopan yhteisön määrärahoihin, joita tällä hetkellä käytetään unionin alueen saarten hyväksi, on syytä korostaa, että valtaosa Euroopan yhteisön suurista saarista saa rakennerahastojen avustusta, etenkin tavoitteessa 1. Näin on seitsemän kaikkein kauimpana sijaitsevan alueen kohdalla - Kanarian, Azorien, Madeiran, Guadeloupen, Guyanan, Martiniquen ja Réunionin - sekä Korsikan, Sardinian, Sisilian ja Kreikan saariston. Tämän perusteella voidaan järjestää yhteisrahoitusta meri- ja ilmakuljetusten infrastruktuurin investointeihin. Koheesiorahasto voi myös osittain rahoittaa jäsenvaltioiden saarten kuljetusinfrastruktuureja. Saarialueet voivat sitten hyötyä Euroopan halki ulottuvien reittien investoinneista.
Suunnittelun uutta kautta varten komissio aikoo pikimmiten esittää asiakirjan " Agenda 2000" , joka ryhmittelee tulevat talousnäkymät (Santerin paketti), suuret suuntaviivat rakennerahastojen tulevasta uudistuksesta ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta sekä lausunnot niistä KIE-maista, jotka ovat jäsenehdokkaita. Saarialueiden niin kuin unionin muidenkin alueiden osalta on kyse siitä, että taataan kestävä kehitys alueilla, joilla ei ole vielä saavutettu tarpeeksi suurta lähentymistä.
Jotta estettäisiin väestökato ja vältettäisiin saarialueiden samoin kuin kaikkien maaseutualueiden autioituminen, komissio ei aio vain säilyttää ja edistää maataloutta, metsätaloutta, kalastusta ja vesienhoitoa, vaan integroidun lähestymistavan pohjalta myös talouden monimuotoistumista - erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja maaseutupalveluita - luonnonvarojen käyttöä, ympäristönsuojelun parantamista sekä kulttuuriomaisuuden, matkailun ja virkistyksen hyödyntämistä.
Komissio on samaa mieltä, että on tarpeen taistella kohtuutonta painetta vastaan, jota eräät turismin muodot aiheuttavat luonnonvaroille sekä saarialueilla että muualla. Päätösehdotus Euroopan matkailun edistämisen ensimmäisestä monivuotisesta ohjelmasta - PHILOXENIA - pitää eräänä päätavoitteenaan, että edistetään kestävää matkailua ja vaihtoehtoisia matkailun muotoja. Komissio toivoo, että asia edistyy nopeasti neuvostossa, jotta tässä mainitsemani päätös tulisi voimaan.
Toisaalta matkailua käsitellään myös viidennessä ympäristöohjelmassa 1992-2000 yhtenä viidestä avainalueesta, ei vain normien tasolla vaan myös kansalaisten, toimijoiden ja julkisten viranomaisten itsesääntelyn termein, jotta olisi välineitä kestävän matkailun suosimiseen.
Lopuksi: Monet hankkeet - LIFE, NATURA - rohkaisevat ekologista matkailua. Komissio ymmärtää saarialueiden toivomuksen hyödyntää yhtenäistä lähestymistapaa; sen mielestä niiden erityislaatua on valotettava yhteisön lainlaatijalle aina kun se on tarpeen. Tämä on kuitenkin linja, jota komissio noudattaa ehdotuksissaan. Mitä tulee vielä meneillään olevaan hallitusten väliseen konferenssiin, komissio tukee mahdollisen saarialueita koskevan julistuksen esittämistä, niin että se liitettäisiin tarkistettuun perustamissopimukseen.

Karamanou
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni komission tiedonantoon, että se ymmärtää saarialueiden erikoislaatuisuuden ja tukee asian sisällyttämistä uuteen perussopimukseen, jotta saadaan aikaan oikeudellinen perusta saarialueiden oman kehityspolitiikan vahvistamiseksi ja soveltamiseksi.
Uskomme, että käytännössä sopimukset ovat tulleet tiensä päähän ja että kaikki ymmärtävät, että on sovellettava kokonaan uutta eurooppalaista politiikkaa ja strategista kehittämistä Euroopan unionin saarialueiden suhteen. Politiikkaa, joka ottaa päättäväisesti huomioon rakenteelliset epäyhtäläisyydet unionin manneralueiden ja saarialueiden välillä.
Koska olen kotoisin Kreikasta, johon kuluu 42 prosenttia Euroopan asutuista saarista - 167 asuttua saarta unionin kokonaisuudessaan 400: sta - tiedän, kuinka kiireellisesti on ryhdyttävä toimenpiteisiin syrjäytymisestä, mutta myös unionin laiminlyönneistä aiheutuneiden kielteisten piirteiden hillitsemiseksi. Tietenkin ongelmat vaihtelevat saarien välillä, ja nämä erot saattavat monissa tapauksissa olla suuria ja perustavanlaatuisiakin. Joka tapauksessa on olemassa suuri joukko yleensä pieniä tai keskisuuria saaria, jotka ovat heikentyneet taloudellisesti ja demografisesti sanoisinko toivottomassa määrin.
Merkittävän osan saarialueiden kokonaispolitiikan ja kestävän kehityksen strategiassa muodostavat kuljetuspalvelujen ja telekommunikaatioverkkojen parantaminen, pienten ja keskisuurten yritysten toiminnan edistäminen ja panostaminen työllisyyden hoitoon. Lisäksi on luotava yhteisiä kehitysvalintoja paikallisen tuotannon sekä paikallisen talouden painottamiseksi keskittymällä maanviljelykseen ja turismiin ja luonnonvarojen ja erityisesti vesivarojen oikeaan käsittelyyn. Sijoitustoimintaa on myös pyrittävä lisäämään ja vakituisten asukkaiden verotusta on hoidettava sopivin keinoin. Paikallishallinnon tarpeet on tyydytettävä erityisvirkamiehistön avulla, sosiaalialan infrastruktuureihin on panostettava, erityisesti koulutukseen ja terveydenhoitoon. On myös luotava pienten saarten verkkoja ympäristönsuojelumielessä. Lisäksi tarvitaan laaja oikeudellinen erityistöiden ohjelma saartemme luonnonkauneuden ja kulttuurisen rikkauden suojelemiseksi, perinteisten rakennusten uudelleen pystyttämiseksi, meren suojelemiseksi, veden käsittelemiseksi, jätteiden hoitamiseksi, demografisten asioiden parantamiseksi ja kestävään kehitykseen tähtäävien sopimusten luomiseksi.
Euroopan parlamenttia pyydetään tänään ilmaisemaan solidaarisuutensa hyväksymällä välitön tukipolitiikka saartemme eloonjäämisen puolesta.

Viola
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minut on valittu edustajaksi kahdesta unionin suuresta saaresta, joissa ei ole pääkaupunkia - Sisiliasta ja Sardiniasta - ja siksi minun on edelleen pakko valittaa sitä vakavaa puutetta, ettei Euroopan unionin saarialueita varten ole olemassa yhtenäistä toimintatapaa ja täsmällisiä menettelytapoja, niin että voitaisiin käsitellä niitä lukuisia ongelmia, jotka ovat edelleen saarialueiden kehityksen pysyvänä esteenä.
Tämän vuoksi esitän myös tänään uudelleen sen toiveeni, että neuvosto tulevaisuudessa ja jo seuraavasta Amsterdamin huippukokouksesta lähtien kääntää lehteä ja alkaa ottaa huomioon Euroopan unionin saarten erityisongelmat uudelta kannalta, täsmällisemmin ja yksityiskohtaisemmin, kuten muuten myös komissio ilmeisesti haluaa tehdä käsitellessään rakennerahastojen uudistamiskysymyksiä.
Olen iloinen voidessani käyttää tilaisuutta hyväkseni komission jäsen Montin läsnäollessa ja kiinnittää huomiota siihen, että uutta yhteistä politiikkaa saarialueiden hyväksi pitää pohtia myös siksi, että annettaisiin näille epäsuotuisille alueille todellinen mahdollisuus olla mukana sisämarkkinoilla ja yhdentymisprosessissa, alkaen siitä että henkilöiden ja tavaroiden vapaa liikkuvuus toteutuisi kokonaan; tämä asia ei ole vielä vakiintunut, sillä vaikka on totta, että perustamissopimuksen artiklassa 129 B korostetaan tarvetta yhdistää Euroopan yhteisön keskeiset alueet saarialueisiin, kohtaamme vielä kuitenkin sen ongelman, ettei ole otettu käyttöön konkreettisia keinoja, joilla voitaisiin helpottaa saarialueiden kulkuesteitä.
Euroopan yhteisö ei voi noudattaa omaa politiikkaansa - liikenne-, yhdenmukaisen verotuksen, jopa maatalousja kalastuspolitiikkaa - yhtenäisesti myös saarilla ja saaristoissa, joiden taloudellinen kehitys on erittäin vaikeassa tilanteessa siksi, että niillä on rajalliset maatalouden, vesivarojen ja koulutetun työvoiman resurssit; yhteisön on pikemminkin sovellettava ad hoc -järjestelmiä ja -menetelmiä, jotka räätälöidään Euroopan unionin alueen saarialueiden ominaisluonteen mukaan.
Saaria varten tarvitaan siis rajat ylittävää yhteisöpolitiikkaa, joka ottaa huomioon kaikki saaressa asumisen näkökulmat. Eurooppalaisen saaripolitiikan tavoite on se, että laaditaan toisaalta yleinen suunnitelma siitä, miten voidaan kompensoida kielteisiä vaikutuksia, joita yhteisöpolitiikka usein aiheuttaa saarialueille, toisaalta yleisempi suunnitelma, jotta voidaan alkaa asennoitua uudella tavalla ja myöntää saarille ja saaristoille niiden monimuotoisuuden oikeus.

Baggioni
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yksi yhteisön politiikkojen ja erityisesti aluepolitiikan tärkeimmistä tavoitteista on taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus Euroopan yhteisön sisällä.
Tämä tavoite, joka perustuu olennaiseen yhteisvastuullisuuden periaatteeseen, edellyttää Euroopan alueiden kehitystasojen ja -mallien erityispiirteiden huomioon ottamista. Näin ollen eräät yhteisön alueet kärsivät velvoitteista, jotka aiheuttavat niiden kehittymiseen vaikuttavia tasapainottomuuksia. Tällainen tilanne vallitsee saarialueilla.
Kyseiset alueet ovat täysin erottamaton osa Euroopan unionia. Niillä asuu lähes 14 miljoonaa Euroopan kansalaista eli enemmän kuin eräissä jäsenvaltioissa. Saarten Eurooppa ei ole älyllinen rakennelma. Se on inhimillinen, kulttuurinen, taloudellinen ja sosiaalinen todellisuus. Tämän vuoksi on kysyttävä, sovelletaanko Euroopan yhtenäisalueen käsitettä myös saariin, jotka eristyneinä ja monista rasitteista kärsivinä alueina saavat väistämättä kokea monenlaisia välimatkaan ja inhimillisiin voimavaroihin liittyviä rajoituksia.
Tämä selittää sen, miksi monia talouselämän sääntöjä, jotka on suunniteltu suurissa mannermaan yksiköissä ja niitä varten, ei voida asiallisesti soveltaa saarialueille ilman todellisia korjauksia.
Euroopan unionin eri saarten tilanteet poikkeavat tietenkin huomattavasti toisistaan mutta näistä eroista huolimatta on kuitenkin tunnustettava, että kehitysongelmat ovat hyvin paljon samanlaisia. Näitä ovat esimerkiksi markkinoiden rajoittuneisuus, ympäristönsuojelu, kuljetuskustannukset ja väestöryhmien sosiologia, joka liittyy sulkeutuneisuuden ja tilan rajallisuuden käsitteeseen.
Miten voidaan toteuttaa yhteisön aluesuunnittelua ottamalla huomioon pelkästään manner-Eurooppa? Saarialueiden eriytettyä ja asianmukaista kohtelua on tutkittava. Niiden tulevaisuus on riippuvainen siitä, samoin kuin koko Euroopan tulevaisuus. Unionin saarialueet ovat jo usean vuoden ajan ponnistelleet tullakseen kuulluiksi yhä dynaamisemmalla ja yhteisvastuullisemmalla tavalla. Tähän ollaan pyritty CRPM-saarten valiokunnassa, Euroopan parlamentin saarten laajennetussa työryhmässä, Eurisles-hankkeessa, Imedoc-pöytäkirjassa, Itämeren saarten ryhmittymässä ja monilla muilla tahoilla.
Tästä huolimatta Euroopan unioni ei ole tähän mennessä koskaan esittänyt kokonaisratkaisua ongelmiin, joita saarialueet ovat tuoneet esiin. Regis-ohjelma on tosin otettu käyttöön. Tältä osin on sanottava jälleen, että saarialueiden ongelmien huomioon ottaminen ei kilpaile syrjäisten alueiden ongelmien ratkaisupyrkimysten kanssa, päinvastoin. Nämä kaksi menettelyä täydentävät erinomaisesti toisiaan. Saarialueiden eduksi olisi harjoitettava todellista integroitua politiikkaa, ottamalla siihen kumppanuusperiaatteen mukaisesti mukaan jäsenvaltiot ja alueelliset viranomaiset. Tämä voidaan toteuttaa luomalla oikeudellinen perusta eli sisällyttämällä Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen lauseke tai liitteenä oleva julistus, jossa tunnustetaan saarialueiden erityispiirteet ja tarve käsitellä niitä mukautetuilla politiikoilla ja määräyksillä.
Saarialueet kuvaavat hyvin koko Euroopalle asetettua haastetta: on pyrittävä kohti voimakkaampaa, sopusointuisemmin kehittynyttä ja yhteisvastuullisempaa yhteisöä. Oikeudellisten ja taloudellisten näkökohtien lisäksi kyse on selkeästi poliittisesta välttämättömyydestä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni äsken käyttämänne puheenvuoron johdosta, sillä kerroitte komission tukevan sitä, että uuden perustamissopimuksen liitteeseen otetaan erityinen saarialueita koskeva julistus, joka tulee muodostamaan oikeudellisen perustan integroidun politiikan toteuttamiselle ja jossa eritellään näiden merkittävinä pitämiemme alueiden erityispiirteet. Haluamme ilmaista teille kiitollisuutemme tästä asiasta.

Novo
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, viimeisessä Brysselin täysistunnossa Euroopan parlamentti hyväksyi kaikkein syrjäisimpien alueiden asetuksen täyden laillisen integroinnin tarpeellisuuden tulevassa perussopimuksessa.
Kaikkein syrjäisimpien alueiden erityispiirteet ja monet epäedulliset asemat ovat tietenkin seurausta siitä, että ne ovat saaria, joiden asemaa kuitenkin heikentää voimakkaasti niiden suuri välimatka muihin Euroopan unionin mannermaan alueisiin ja muihin saarialueisiin.
Kaikkein syrjäisimpien alueiden todellisuutta ei voi eikä saa sekoittaa Euroopan unionin, nimenomaa välimeren, toisenlaiseen saaristotodellisuuteen, kuin mitä nyt käsittelemme. Välimeren saarilla erityispiirteet ovat eivät ole niin hankalat, koska muunmuassa niiden välimatka mantereeseen on hyvin paljon lyhyempi ja niiden eristäytyminen on vähäisempää ja usein vain vähäisessä määrin merkittävää.
Kyseessä on aivan erilainen todellisuus, joka johtuu alueellisesta jatkumattomuudesta ja tiettyjen luonnonvarojen riittämättömyydestä, mutta jossa on luonnollisesti erityisiä yhteisiä piirteitä, jotka perustelevat Euroopan unionin integroivan erityiskohtelun.
Euroopan unionin täytyy suhteuttaa vastauksensa alueellansa oleviin erilaisiin tilanteisiin. Ne oikeuttavat erilaisen ja integroidun lähestymistavan tässä yleisessä saariproblematiikassa ilman mitään ennakkoluuloja tarpeellisesta huomiosta erilaisiin kehityksen tasoihin, joita on eri saaristoalueilla.
Näistä syistä puolustaen taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta allekirjoitamme ja kannatamme tätä poliittista päätöslauselmaa, jonka tämä täysistunto ilman muuta hyväksyy.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, kuten aiemmat puhujat, myös minä arvostan Montin puheenvuoroa, jossa hän huomautti komission jo vuonna 1994 esittäneen saaria koskevan asiakirjan. Monti viittasi tämän lisäksi kaikenlaisiin saaria käsitteleviin ohjelmiin, ennen kaikkea Filoxenia-ohjelman Agenda 2000: een, joka mahdollistaisi näiden alueiden matkailun kehittymisen.
Montin julistus on mielestäni ennen kaikkea hyvin mielenkiintoinen. Sen mukaan olisi aiheellista sisällyttää - jos komissio tätä puoltaa - hallitusten välisen konferenssin yleisluontoinen julistus saaria koskevasta aiheesta.
Komissaari on kuullut minua edeltäneiden puhujien, esimerkiksi Baggionin, Violan ja Karamanoun puheenvuorot. Haluaisin yksinkertaisesti käyttää tilaisuuden hyväkseni, jotta hän ottaisi huomioon sen, että tällä hetkellä saaria koskevissa ongelmissa on kaksi erilaista mahdollista painotusta. Kutsuisin toista painotusta nimellä "lisääntyvä" painotus, joka käsittää tiettyjen ohjelmien tai tiettyjen toimintojen arvioinnin ja siten - kuten Baggioni on osoittanut - tietyn poliittisen imperatiivin vaatimuksen, poliittisen imperatiivin, joka liittyy saarien perustavaa laatua olevaan maantieteelliseen todellisuuteen. Komissaari tulee huomaamaan, että jotkut unionin köyhimmistä alueista, kuten Korsika tai Azorien saaret, ovat nimenomaan saarialueita. Suhteellisen rikkaiden alueiden joukkoon kuuluvat ainoastaan Espanjan Baleaarit, jotka lähestyvät unionin keskitasoa - 98 prosenttia kansantulosta on keskitasoa. Todellisuudessa ei ole kuitenkaan olemassa saarialueita, joilla on korkea kehitystaso.
Tähän on syynä se, että taloudellisesta näkökulmasta katsottuna koko ajatus Euroopan unionista perustuu ajatukseen mantereesta eli Euroopan rakentamisen malli on pohjoisamerikkalainen mannermainen malli, tietynlainen iso suorakulmio, jossa alue jatkuu keskeytymättä. Tälle manneralueelle voidaan perustaa sarja yhteyslinjoja, joiden perustana ovat esimerkiksi juna, suuret moottoritiet ja siten kaikenlaisten esteiden poistaminen yhteyksien väliltä. Mutta on olemassa yksi este, tulli, joka on maksettava, kun on lähdettävä merimatkalle. En luonnollisesti viittaa niin kutsuttuihin suuriin saariin, kuten Isoon-Britanniaan tai Irlantiin, mutta yleisesti ottaen muihin saarialueisiin. Nimenomaan komissaari Monti on varmasti samaa mieltä kanssani siitä, että hänen maassaan Sardinia ja Sisilia ovat kaikkein köyhimpiä alueita ja syynä tähän on nimenomaan niiden saariasema. Koska tätä mantereen jatkuvuutta ei ole, on olemassa kaikenlaisia rakenteellisia tekijöitä, jotka estävät lopullisen yhdentymisen yhteismarkkinoihin.
Toisin sanoen yhteismarkkinoiden mannermaisuuden käsite jatkuvana alueena määrää esimerkiksi sen, että kuljetuksia ei voida tukea, jotta kaikki olisivat samassa asemassa. Siten jos saarialueet eivät saa minkäänlaista tukea kuljetuksilleen, ovat ne kilpailukyvyn kannalta huonommassa asemassa.
Saarialueilla on erityistarpeita ja komissaari, joka on sivistynyt mies, muistaa varmasti, että Kreikan kirjallisuudessa on kaksi suurta perusteosta: "Ilias" , jossa kerrotaan sodasta Troijan valtaamiseksi ja "Odysseia" , jossa kerrotaan Odysseuksen ponnisteluista kotiin pääsemiseksi. "Odysseia" -teoksessa Odysseuksen työt ovat käytännöllisesti katsottuna suuremmat kuin mitä Troijan valtaaminen vaatii. Toisin sanoen saarialueet kärsivät erityisvaikeuksista, joita ei voida ratkaista.
Olen samaa mieltä Montin kanssa siitä, että asianmukainen keino vakavan ja perusteellisen keskustelun käynnistämiseksi saarista - joka ei olisi ainoastaan "lisääntyvä" keskustelu pienistä tuista siellä täällä - on nimenomaan hallitusten välisen konferenssin julistus. Mielestäni hallitusten välisen konferenssin olisi ehdotettava Euroopan unionille ja yhteisön toimielimille tehtäväksi saarten roolia koskevan keskustelun käynnistäminen.
Tiedän, että Monti on huolestunut aiheesta ja annan hänelle esimerkin, koska se on mielestäni paras esimerkki siitä, mitä saattaa tapahtua: kuljemme kohti talous- ja rahaliittoa, sisärajat poistuvat, vuodesta 1999 lähtien Ranskan tai Saksan kansalaisella ei ole mitään estettä tallettaa säästöjään luxemburgilaiseen pankkiin, jossa säästöistä ei peritä veroa. Tämä pätee mantereella asuvaan henkilöön, joka voi yksinkertaisesti autolla tai jopa peukalokyydillä viedä säästönsä luxemburgilaiseen pankkiin. En kuitenkaan usko, että kukaan pystyy - ellei hän sitten satu olemaan huomattava miljonääri - lentämään alueilta kuten Kanarian saaret tai Guadaloupe tai Martinique viedäkseen nämä vaatimattomat säästöt Luxemburgiin. Tätä hankaloittavat tosiaankin kaikenlaiset tekijät.
Siirryn tätä kautta käsittelemään, arvoisa komissaari, viimeistä näkökohtaa. Mielestäni mitä saarten käsittelyyn tulee - lähtien siitä oletuksesta, että saarilla on yhteisiä aineksia - saaret ovat toisiinsa verrattuna erilaisia. Annoin aiemmin esimerkin Baleaareista, joka on tällä hetkellä Espanjan rikkain alue ja joka on saarialue. Sekä Baleaarien että Kanarian saaret ovat vuosisatojen ajan olleet osa samaa poliittista kokonaisuutta, Espanjaa. Sillä välin kun Baleaarien saaret ovat huomattavasti kehittyneet, Kanarian saaret ovat jääneet aika paljon jälkeen. Tämä johtuu lisätekijästä, Euroopan unionista - sekä saarista, joita voisimme kutsua lähekkäin sijaitseviksi saariksi, jotka muodostavat yhtenäisen ympäristön. Euroopan unionilla on se erikoisuus, että siihen kuuluu joitakin toisistaan hyvin kaukana sijaitsevia saarialueita, joita ovat Ranskan merentakaiset alueet, Portugalin saaristot, Azorit ja Madeira, Kanarian saaret ja Reunion. Ne sijaitsevat niin kaukana yhteisön piiristä, että jos niihin ei sovelleta täysin erilaista oikeudellista käsittelyä, niillä ei ole mitään mahdollisuutta taloudelliseen kehittymiseen.
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, kuten viimeisessä Maastrichtin konferenssissa, syrjäseutualueiden kohdalla pelkkä hallitusten välisen konferenssin julistus ei ole riittävää. Mielestäni olisi tarpeen luoda hyvin erityinen järjestelmä. Tällainen järjestelmä on jo kehitteillä toisaalta POSEI-ohjelmien olemassaolon, Espanjan ja Portugalin Euroopan unionin liittymissopimukseen liitetyn pöytäkirjan 2 sekä kaikenlaisten yhteisön oikeudellisten normien ansiosta, jotka ovat käsitelleet tätä syrjäseutualueiden erityispiirrettä.
Mielestäni Euroopan unionin on tällä hetkellä pohdittava ylimääräisistä vaikeuksista kärsiville saarialueille oikeudellista järjestelmää - ei vain pelkkiin asetuksiin tai direktiiveihin, joita on sen jälkeen käsiteltävä tuomioistuimessa, perustuvaa johdettua oikeutta vaan perustuslaillista käsittelyä unionin perustamissopimuksessa.
On muistettava, että Ranska ehdotti jo tällaista perustuslaillista käsittelyä kun Euroopan unionin ensimmäiset perustamissopimukset - Rooman sopimukset vuonna 1957 - allekirjoitettiin, ja siten niihin sisältyy erityinen viittaus Ranskan merentakaisiin alueisiin. Vaikka Espanja ja Portugali liittyivät yhteisöön myöhemmin, eivätkä siten voineet sisällyttää viittausta perustamissopimukseen, Espanjan ja Portugalin liittymissopimuksessa käsitellään tätä erityispiirrettä eräässä asiakirjassa eli pöytäkirjassa 2 ja muissa Espanjan ja Portugalin Euroopan unioniin liittymissopimuksen artikloissa, ja asiakirjaa voidaan meidän näkökulmastamme katsottuna pitää perustuslaillisena.
Siten, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, toivon, että tämänpäiväisestä keskustelusta on hyötyä yhtäältä siten, että sovitaan tarpeesta käsitellä saaria koskevaa aihetta globaalisesta näkökulmasta, ja toisaalta - ja hyvin erityisellä tavalla -, että painotetaan hallitusten välisen konferenssin loppuvaiheessa tarvittavia ponnisteluja, jotta Euroopan unionin syrjäseutualueisiin sovelletaan erilaista oikeudellista käsittelyä ja siten näiden alueiden voidaan katsoa olevan erityisalueita. Korostan esimerkiksi verotukseen liittyvää aihetta. Yhteisön verotuksen yhdenmukaistaminen on tärkeää ja olennaista, mutta sitä ei välttämättä tarvitse ulottaa unionin syrjäseutualueille.

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin Medina Ortegan toteamuksiin, mutta aikakysymyksen vuoksi en käsittele näitä näkökohtia tarkemmin. Haluaisin kuitenkin komissaari Montin puheenvuoroon liittyen huomauttaa kahdesta asiasta.
Yhtäältä olen tyytyväinen siitä, että hän ilmoittaa komission tukevan saaria puoltavaa julistusta. Toisaalta haluan muistuttaa - huolimatta siitä, että hän toteaa koheesiorahastoa käytettävän saarien tukivälineenä - että koheesiorahastoa ei käytetä, sitä ei käytetä lähes lainkaan suurimmassa osassa unionin 22 saarialueesta. Saaret ovat osa eurooppalaista perintöä. Euroopan historia ja kulttuuri eivät olisi samoja ilman sen saarten vaikutusta. Mannereurooppalaiselle saari on yhtä kuin loma. Kiillotetun ja turisteja houkuttelevan pinnan alla saaret kärsivät kuitenkin lisääntyvistä ongelmista, jotka ovat niille kaikille yhteisiä, kuten jo aiemmin on mainittu.
Tämän parlamentin saaria käsittelevän työryhmän - jonka puheenjohtajana minun on kunnia toimia - kaikkia kansallisuuksia ja ideologioita edustavat jäsenet eivät ole kohdanneet vaikeuksia yhteisten, meitä koskevien ongelmien määrittämisessä, mereen liittyvien yhteisten ongelmien määrittämisessä. Me saarten asukkaat tiedämme hyvin sen, että meri erottaa ja aiheuttaa monia ongelmia: kuljetukset, yhteydet, energia, erityisistä ympäristöongelmista johtuva alueen herkkyys, ylimääräiset työnantajamaksut, hauraat taloudet. Ei ole mikään sattuma, että kaikki Euroopan saaret kuuluvat tavoite 1 -alueisiin. Ainoat periaatteelliset saaria koskevaa erityispolitiikkaa käsittelevät pakkomielteet, joita komissiossa olen kuullut, ovat talousarviota koskevat syyt, jotka epäilemättä ovat hyvin tärkeitä syitä. Mutta saaret eivät voi hyötyä tasa-arvoisesti suurten sisämarkkinoiden eduista eivätkä osallistua suurimpaan osaan Euroopan laajuisten verkkojen hankkeista. Siten olisi oikeudenmukaista, että esimerkiksi Montin toteamuksen seurauksena unioni tarkastelisi saarten ongelmia uudesta näkökulmasta.

Correia
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja hyvät jäsenet, Madeiralla, Porto Santolla ja Azorien saarilla on erittäin puutteelliset eriytyneen alueen olot, jotka saavat erityistukia Euroopan unionin rahastoista. Ne ovat myös yhteisön näkökulmasta kaikkein syrjäisimpiä alueita.
Haluamme jatkaa näiden saarien mahdollisimman hyvää kohtelua, jotta kompensoisimme niiden saarioloista johtuvia huonoja lähtökohtia ja edistää alueella elävien ihmisten tasa-arvoisia mahdollisuuksia kehittyneillä alueilla elävien ihmisten kanssa. Emme kuitenkaan hyväksy, että yhteisön syrjäisimpien alueiden -käsitettä laimennetaan saaristokäsitteellä. Kaikkein syrjäisimmillä alueilla, johtuen niiden kaukaisesta sijainnista manner-Eurooppaan, on enemmän vaikeita lähtökohtia kuin saarilla yleensä.
Emme hyväksy siis, että jo toteutettuja etuja luvatusta erityiskohtelusta syrjäisimmille alueille voitaisiin vaarantaa sekoittamalla sitä HVK: ssa, uudessa perussopimuksessa ja päätösmenetelmästä johtuen, kaikkiin ja mihin tahansa saareen, jopa manner-Euroopan läheisyydessä oleviin ja saariin, jotka ovat varakkaampia kuin monet mantereen alueet.
Haluan ensiksi ilmaista minun mitä kiihkeimmän vastustukseni Hollannin puheenjohtajuuden suunnitelmaa syrjäisimmille alueille HVK: ssa, koska se ei takaa erityisasemaa näille eurooppalaisille alueille ja rajoittaa eurooppalaisia saaria ja sulkee pois selkeästi Ranskan merentakaiset departementit ja alueet. Toiseksi haluan vaatia, että HVK seuraa Euroopan parlamentin HVK kantaa Weggenin mietinnöstä, nimenomaan 12 kohdan 3 alakohdassa, jossa Euroopan parlamentti pyytää selvästi, että perussopimuksen, ja nyt siteeraan " täytyy sisältää laki, jonka mukaan kaikkein syrjäisimmille alueille täytyy järjestää erityiskohtelu" Kolmanneksi haluan pyytää erityisolojen tunnustusta ja saarioloista johtuvien ongelmien tehokkaita tukia, ongelmille, joita on erityisesti Madeiran ja Azoreiden autonomisilla alueilla koska ne ovat kaikkein syrjäisimpiä alueita.
Jo esitettyjen näkökohtien kanssa yksimielisesti minä en voi muuta kuin äänestää tätä päätöslauselmaa vastaan etten edistäisi yritystä vesittää kaikkein syrjäisimpiä alueita kaikkien saarien yhteiseen ryhmään.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, päätöslauselmatekstissä sanotaan selvästi, että Euroopan saarialueet, Pohjois- tai Etelä-Euroopassa, ovat suurten ekologisten ja taloudellisten haasteiden edessä. Sen takia Euroopan unionin on voimakkaammin huolehdittava siitä, ettei näitä alueita jätetä yksin selviytymään ongelmistaan. Saarialueet on otettava ennen kaikkea huomioon Euroopan unionissa tällä hetkellä kehiteltävässä kaavoitusstrategiassa.
Noordwijkissa vuoden 1997 kesäkuussa hyväksyttävällä Euroopan asemakaavasuunnitelmalla otetaan suuri askel. Tämä tulee osoittamaan, pystyvätkö komission ja ennen kaikkea kansallisten hallitusten vastuussa olevat henkilöt sisällyttämään saarien todellisuuden tähän Euroopan kaavoitusstrategiaan. Monet sanovat, ettei sitä voi vielä tietää. He ovat osittain oikeassa, koska juuri rakennepolitiikan alalla on tapahduttava enemmän kuin tähän mennessä. Euroopan unionin on toimittava voimakkaammin kolmella ydinalueella varsinkin toissijaisuusperiaatteen suhteen.
Merirajoilla on ollut tähän asti vähäinen rooli raja-alueyhteistyön edistämisessä. Vain Sardinia ja Korsika tai Tanskan Bornholm sisältyivät INTERREG I -ohjelmaan. Sen takia on kannatettavaa, että komissio on hyväksynyt INTERREG II: ssa selvästi enemmän merirajoja ja saaria koskevia ohjelmia. Jatkossakin näin!
Saarien kannalta suurta merkitystä on myös alueiden välisen yhteistyön ohjelmilla kuten RECITE: llä. Ne mahdollistavat tavanomaisten naapuruussuhteiden lisäksi kokemusten vaihdon niitä koskettavissa kysymyksissä. Verkkojen muodostaminen mahdollistaa keskustelun yhteisistä ongelmista ja lähestymistapojen luomisen niiden ratkaisemiseksi. Tätä täytyy edistää myös muilla politiikan osa-alueilla. Ajattelen tässä ennen kaikkea tietoyhteiskuntaa, jonka ulkopuolelle saaria ei saa jättää. Ne voivat selviytyä syrjäisen sijaintinsa takia juuri modernien viestintätekniikoiden avulla. Sen takia kannatan rannikkoja ja saarialueita koskevaa valiokuntaaloitteista mietintöä ja sitä, että tämä valiokunta-aloitteinen mietintö tai - jos jaamme sen - nämä kaksi mietintöä voidaan tuoda myös mahdollisimman nopeasti keskusteltavaksi täällä parlamentissa.

Bennasar Tous
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät läsnäolijat, minä edustan myös saarialuetta, Baleaarien saaria. Vaikka niillä on korkea kansantulo, kuten Medina on useissa yhteyksissä maininnut, kärsivät ne yksipuolisesta matkailusta - joka on hyvin vaarallista niiden tulevalle kehitykselle - sekä Välimeren alueen kriittisestä maantieteellisestä tilanteesta johtuen alueen tasapainon herkkyydestä.
Huolimatta Euroopan 22 saarialueen välisistä suurista eroista on niillä kaikilla yhteisiä piirteitä, jotka koskevat niiden merirajoja. Saarialueiden mielestä Euroopan globalisaatio ja yhdentymisprosessi koskettavat niitä erityisesti. Ne vaativat siten erityistä huomiota voidakseen integroitua, ei yhdenmukaisesti vaan tasapainoisesti.
Saarialueen asemasta johtuvat lisäponnistelut ovat taakka näille alueille ja niiden yrityksille. Koska ympäristö on yhä kilpailukykyisempi ja maailmanlaajuisempi, ovat niiden eloonjääminen ja työpaikkojen luomisen mahdollisuudet uhattuina.
Rajoitetun alueen vuoksi on niiden lisäksi panostettava voimakkaasti luonnollisen ympäristön suojelemiseen. Siten sellaisilla tekijöillä kuten lento- ja meriliikenteen vaihteluilla, välttämättömien tuotteiden saannin epäsäännöllisyydellä, juomaveden saannilla, jätevesien puhdistamisella sekä kiinteiden jätteiden huollolla ja kierrätyksellä on vahva vaikutus näihin alueisiin.
Saariaseman tunnustaminen uudistetussa perustamissopimuksessa edistäisi Euroopan saarien välistä yhteistyötä alueiden kestävää kehitystä tukevan integroidun politiikan, pilottihankkeiden ja erityistoimien käynnistämiseksi. Saarien viestintäverkkojen ja -järjestelmien vahvistaminen poistaisi opetuksellisia ja koulutuksellisia esteitä.
Mitä tulee matkailuun taloudellisena vaihtoehtona saarille, pyydän Teiltä arvoisa komissaari - samoin kuin Filoxenia-ohjelman esittelijä - että saatte neuvoston ymmärtämään, miten tarpeellista tämän ohjelman käynnistäminen on. Tämä on välttämätöntä keskipitkän aikavälin matkailustrategian laatimiseksi.
Saarialueet tarvitsevat myös tietoyhteiskunnan kehittymistä edistyäkseen laadullisesti sekä uudistuvien energialähteiden kehittymistä vähentääkseen riippuvuuttaan perinteisistä energioista. Vaikka koko Euroopalle luonto ja kulttuuriperintö on tärkeää, niin saarille se on ainoa keino kehittyä, kohentaa ja hoitaa maisemaansa. Se on niiden eloonjäämisen kannalta välttämätöntä.
Jos saariasema tunnustetaan perustamissopimuksessa, olisi se perustana erilaisten alueiden rakenteellisten epäkohtien korjaamiseksi, alueiden kestävän kehityksen helpottamiseksi sekä paikallisen itsenäisen kehityksen ylläpitämiseksi ja edistämiseksi. Manneralueita syrjimättä saavutettaisiin näin todellinen tasapaino taloudellisen tehokkuuden, sosiaalisen tasa-arvoisuuden ja ympäristön säilyttämisen välillä.

Monti
Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa, miten mielenkiintoinen keskustelu sekä saarialueista että äärialueista mielestäni oli. Huomasin julkilausumani aiheuttamat reaktiot, jotka näyttävät minusta myönteisiltä; arvostin myös huomioita, jotka yhdistävät tämän aiheen yhteismarkkinoihin ja Talous- ja rahaliittoon, kuten viimeksi esitetty huomio, että tietoyhteiskunnan kehitys, josta puhuimme aamulla, voi puolestaan tehdä jotain voittaakseen saari- ja äärialueiden esteitä.
Viitaten esille tulleeseen huomioon siitä, että hyvin pieni osa koheesiorahaston varoista menee saarialueille, minun on lopuksi muistutettava, että tämä on yksi niistä tapauksista, joissa olennaisen tärkeä on jäsenvaltioiden asenne, ja olemme siis tämän asian suhteen monessakin mielessä teidän käsissänne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme nyt äänestykseen.
Yhteinen päätöslauselmaesitys Euroopan unionin saarialueita koskevasta yhtenäisestä politiikasta.

Lindholm
Päätöslauselman tarkoituksena on pyrkimys painostaa hallitusten välistä konferenssia liittämään perussopimukseen erityinen klausuuli, joka vaatii erityiskohtelua ja suurempaa joustavuutta saarille muihin alueisiin verrattuina EU: n toimintalinjoja toteutettaessa.
Aluepoliittinen valiokunta tulee hyvin pian valmistamaan mietinnön saarten kehittämisongelmista mitä suurimmalla vakavuudella. Olemme samaa mieltä joustavan asenteen ja EU: n toimintalinjojen alueellisten sovellusten välttämättömyydestä; toiminnan tulee ohjautua tarpeista ja erityisistä edellytyksistä käsin esim. saarialueilla, mutta meillä on myös vuoristoalueita, arktisia alueita ja alueita EU: n laitamilla. Miksi saarten katsottaisiin olevan alttiimpia EU: n politiikan kielteisille seurauksille ja tarvitsevan juridisen erityisaseman. Miten suhtaudumme saarialueiden kokoon? Haluammeko juridisen erityisaseman Irlannille, Aspölle ja Pantellerialle?
Meidän tulee keskittyä todelliseen ongelmaan ja nähdä, että EU: n politiikka usein haittaa sosiaalista ja taloudellista kehitystä. Erityisaseman suominen vain joillekin harvoille alueille on kehno yritys pitää hengissä epäonnistunutta EU-politiikkaa.
EU: n visiot mahdottomasta sosiaalisesta ja taloudellisesta kehityksestä voivat aiheuttaa perusteetonta odotusten kasvua ja kilpailuhenkeä muiden alueiden kanssa. Siksi emme voi äänestää tämän päätöslauselman puolesta, joka antaa juridisen erityisaseman vain saarille.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Tavaramerkkien kansainvälinen rekisteröinti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Medina Ortegan oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40090/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, annettu yhteisön tavaramerkistä 20. päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) Nro 40/94 muuttamisesta Euroopan yhteisön liittymisen tavaramerkkien kansainvälistä rekisteröintiä koskevaan Madridin sopimukseen liittyvän Madridissa 27. päivänä kesäkuuta 1989 tehdyn pöytäkirjan huomioon ottamiseksi (KOM(96)0372 - C4-0651/96-96/0198(CNS)); -Medina Ortegan oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40092/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön liittymisestä tavaramerkkien kansainvälistä rekisteröintiä koskevaan Madridin sopimukseen liittyvään Madridissa 27. päivänä kesäkuuta 1989 tehtyyn pöytäkirjaan (KOM(96)0367 - C4-0554/96-96/0190(CNS)).
Medina Ortega
Arvoisa puhemies, käsittelemme mietintöä, jonka sisältö ei aiheuta mitään vaikeuksia. Tämän parlamentin velvollisuutena on kuitenkin antaa tietoa tekemisistämme julkiselle sanalle ja kansalaisille. Mielestäni etenkin sekä yhteisön tavaramerkkejä koskevalla neuvoston päätösehdotuksella että neuvoston asetusehdotuksella ja erityisesti yhteisön liittymisellä tavaramerkkien kansainväliseen järjestelmään on huomattava oikeudellinen merkitys.
Verrattuna toisiin oikeudellisiin instituutioihin, jotka on perustettu Rooman vallan aikana tai jopa Napoleonin lakikokoelman aikana, henkinen omaisuus ja teollisoikeudet on järjestelmä, joka on kehittynyt voimakkaasti XIX vuosisadan loppupuolelta alkaen. Teollisoikeuksien suojelua käsittelevän Pariisin yleissopimuksen jälkeen on tähän teollisoikeuteen lisätty käsite tavaramerkkien järjestelmästä, jota säädellään Madridin sopimuksella vuodelta 1991. Madridin sopimusta hyväksyttäessä ei ehkä otettu huomioon sopimuksen aiheuttamia taloudellisia vaikutuksia. Sanoisin kuitenkin, että taloudellisesta näkökulmasta katsottuna massayhteiskunnan ja tietoyhteiskunnan aikana henkisen omaisuuden eri näkökohdilla - tekijänoikeuksista taiteellisiin luomuksiin, tulkkaukseen ja varsinaiseen teollisoikeuksien suojeluun eli patenttijärjestelmään - ja immateriaalioikeuksien, kuten tavaramerkkioikeuksien, suojelulla on huomattavia taloudellisia vaikutuksia. Ajatelkaamme vain yhtä ilmausta: Coca Cola. Oli Coca Cola -pullon sisältö sitten mikä tahansa, jo pelkällä Coca Cola -tavaramerkillä on mittaamaton taloudellinen arvo. Eli nykyään voi elää ainoastaan yhdestä tavaramerkistä siten, että tämä tavaramerkki tunnetaan, sillä tavaramerkki on kehittynyt, vahvistunut, se muodostaa kokonaisuuden ja oikeudellisten elementtien viitekohdan.
Tavaramerkkioikeus on kehittynyt hyvin hitaasti, koska tavaramerkin ei ole katsottu olevan kovinkaan perusteellisen tutkimisen arvoinen, vaikka teollisen yhteiskunnan kehittymisestä alkaen tavaramerkkien tärkeyden vuoksi sen merkitys onkin kasvanut. Olemme päätyneet 80-luvulta lähtien siihen tilanteeseen, että Euroopan yhteisö ja yleinen kansainvälinen oikeus jakavat tietyllä tavalla toimivallan asiassa. Tavaramerkkejä koskevan lainsäädännön lähentämistä käsittelevässä ensimmäisessä yhteisön direktiivissä - 21. joulukuuta 1988 annetussa direktiivissä Nro 89104 - Euroopan yhteisö aloitti tavaramerkkejä koskevan yhteisön oikeuden luomisen ja tämä viimeisteltiin 20. joulukuuta 1993 annetulla Euroopan yhteisön tavaramerkin perustavalla asetuksella Nro 4094. Tämä tarkoittaa sitä, että yhteisö toimii yksityisoikeuden alalla, jossa haltijalla on laillinen omistusoikeus, joka myönnetään yhteisön rekisteriin kirjoittautumisen jälkeen. Tämä yhteisön rekisteri, sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto, on jo toiminnassa ja sen toimipaikka on ollut Espanjan Alicanten kaupungissa 1. huhtikuuta 1996 alkaen. Toisin sanoen yhteisö ei ole tyytynyt vain tiettyyn yleisluonteiseen yhdenmukaistamiseen vaan on luonut yhteisön aineellisoikeuden. Samaan aikaan kansainvälisessä tavaramerkkien järjestelmässä on edistytty: on tehty Madridin sopimusta muuttava Tukholman sopimus ja etenkin luotu Maailman henkisen omaisuuden järjestö, jonka toimipaikka on Genevessä. Rekisteröintivirastojen avulla on voitu harjoittaa tietynlaista kansainvälistä yhteistyötä. Kansainvälisiä mekanismeja on myös tehostettu entiseen verrattuna.
Nimenomaan tämän suuntaisesti Madridissa hyväksyttiin vuonna 1995 pöytäkirja, joka helpotti ei ainoastaan jäsenvaltioiden vaan myös alueellisten kansainvälisten järjestöjen, joilla on oma järjestelmänsä, kuten Euroopan unionin tapauksessa, Madridin sopimukseen osallistumista. Siten kansainväliset järjestöt voivat tämän vuoden 1995 Madridin pöytäkirjan nojalla myös osallistua tavaramerkkien kansainväliseen suojelujärjestelmään. On huomautettava perustavaa laatua olevasta erosta eli kun yhteisön kansalainen saa Euroopan unionissa tavaramerkkirekisterin sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston kautta, on tämä aineellisoikeutta. Madridin sopimuksessa määritetään ainoastaan menettely, jonka nojalla Maailman henkisen omaisuuden järjestöön kirjoittautumisen kautta kirjoittaudutaan samalla sarjaan kansallisia virastoja, ja siten niissä ei tarvitse käydä erikseen.
Joka tapauksessa yhteisön kannalta näiden kahden säädöksen yhdistäminen oli mielenkiintoista. Toisin sanoen jos Madridin sopimusta ei olisi muutettu Madridin pöytäkirjalla vuodelta 1995, yhteisön tavaramerkin haltijan olisi täytynyt tukeutua kansalliseen säädökseen ja sen jälkeen kansainväliseen säädökseen. Madridin pöytäkirjan seurauksena yhteisön viraston kautta voidaan tavaramerkille saada kansainvälinen suoja ilman, että tarvitsee matkustaa johonkin tiettyyn paikkaan. Tällä hetkellä kaikki Euroopan yhteisön jäsenvaltiot osallistuvat Madridin pöytäkirjaan, ja siten luonnollisesti myös maat, joihin sovelletaan yhteisön säännöksiä. Lisäksi monet muut yhteisön jäsenyyttä hakeneet maat tai Euroopan talousyhteisöön kuuluvat maat osallistuvat Madridin pöytäkirjaan. Siten pöytäkirjan vaikutukset ovat erittäin myönteisiä vaikutuksia, ja edistävät hyvin merkittävästi yhteisön tavaramerkkiä. Hyväksymismenettely saattaa tuntua vähän monimutkaiselta, koska yhtäältä meillä on neuvoston asetusta Nro 4094 muuttava neuvoston ehdotus asetukseksi näiden kahden järjestelmän, yhteisön ja kansainvälisen järjestelmän, yhdistämiseksi ja toisaalta neuvoston päätös, jolla hyväksytään yhteisön liittyminen. Toisin sanoen neuvosto liittyy, Euroopan yhteisö liittyy Madridin pöytäkirjaan ja sen jälkeen Madridin pöytäkirjaan liittymisen seurauksena yhteisön voimassaolevaa oikeutta muutetaan asetuksella tavoitteena koko tilanteen ratkaiseminen. Kielet aiheuttavat hieman hankaluuksia, koska Alicanten sisämarkkinoilla toimivassa yhdenmukaistamisvirastossa käytettyjä yhteisön kieliä on enemmän kuin Madridin sopimuksessa käytettyjä kieliä. Madridin sopimuksessa tunnustetaan ainoastaan englanti ja ranska. Tästä seuraa joitakin pieniä teknisiä vaikeuksia, mutta joka tapauksessa ne eivät vaikeuta yhdenmukaistamista. Tämä aihe edellyttää varmasti jälkikäteistä oikeudellista kehitystä. Kokemus on osoittanut meille sen, että kaikissa näissä oikeudellisissa kysymyksissä - etenkin jos niillä on näin merkittäviä taloudellisia vaikutuksia - esiintyy aina erimielisyyksiä, vaikeuksia, jotka on ratkaistava.
Luulen, että tämä esittelijä sekä asetusta että neuvoston asetusehdotusta huolellisesti tarkasteltuaan toteaa kuitenkin tämän seurauksena sen, että yhteisön toimielimet toimivat jälleen kerran moitteettomasti. Tästä on etua yhteisön kansalaisille ja molempien yhdenmukaistamisen seurauksena tavaramerkkien haltijat saavat paremman kansainvälisen suojan kuin tähän mennessä.

Alber
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ehdotukset myöntävät tulevaisuudessa yritysten tavaramerkeille suojauksen yhteisön tavaramerkkinä niin yhteisössä kuin myös kaikissa Madridin pöytäkirjaan liittyneissä valtioissa esittämällä yhden ainoan rekisteröintihakemuksen. Madridin pöytäkirja määrää, että kansainvälisten tavaramerkkien rekisteröinti tapahtuu WIPO: n kansainvälisessä toimistossa Genevessä.
Kun Euroopan yhteisö siis liittyy Madridin pöytäkirjaan, jota kannatamme, voivat yhteisön tavaramerkin hakijat ja haltijat hakea tavaramerkkiensä kansainvälistä suojaamista kansainvälisellä rekisteröintihakemuksella Madridin pöytäkirjan mukaan, ja kansainvälisen rekisteröinnin haltijat voivat hakea Madridin pöytäkirjan perusteella tavaramerkkiensä suojaamista yhteisön tavaramerkillä. Tämän seurauksena nämä kummatkin järjestelmät täydentävät toisiaan ja johtavat yksinkertaistumiseen sen periaatteen mukaisesti, että kahdesta saadaan yksi.
Haluaisin päättää tähän kahdesta saadaan yksi -periaatteeseen. Emme tarvitse kahta puhetta. Voin yhtyä täysin kollega Medina Ortegan puheeseen ja säästän näin ollen kaksi minuuttia parlamentin puheaikaa, jonka haluaisin lahjoittaa parlamentille panostuksena elämänlaatuun ja edeltä käsin pyhän hengen vaikutukselle tulevana helluntaisunnuntaina.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluan onnitella ja kiittää lämpimästi parlamentin oikeusasiain valiokuntaa ja erityisesti esittelijä Medina Ortegaa tänään esitettyjen mietintöjen laadukkuudesta. Totean tyytyväisenä, että se suuri työ, jota on tehty ennen tätä kokousta, on osoittanut laajasti saamansa yksimielisyyden kautta, että monet Euroopan unionin toimielimet ovat ymmärtäneet, miten tärkeää on kannattaa komission ehdotuksia, joista juuri puhumme, ehdotuksia, jotka on hyväksytty lähes yksimielisesti ja ilman tarkistuksia, oikeusasiain valiokunnan, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan ja Talous- ja sosiaalikomitean, jotka ovat saaneet laajaa kannatusta myös neuvoston työryhmältä ja joita Euroopan yhteisön teollisuus kannattaa.
Toisaalta ne kaksi ehdotusta, joista parlamentti on tänään keskustellut, eivät ole ristiriidassa keskenään, mikäli ne rajoittuvat vain siihen, että Euroopan yhteisön tavaramerkkijärjestelmä yhdistyy kansainväliseen rekisteröintiin Madridin sopimuksen pöytäkirjan mukaan: nämä ovat järjestelmiä, jotka pyrkivät pohjimmiltaan samoihin tavoitteisiin vaikkakin eri keinojen avulla, kaksi järjestelmää, jotka on syytä sovittaa toisiinsa ja tehdä yhteensopiviksi.
Komissio on varma, että ellei Madridin pöytäkirjaan liitytä, Euroopan yhteisön tavaramerkki, joka otettiin käyttöön joulukuussa 1993 ja tuli täysin toimintakelpoiseksi - esittelijä mainitsi tämän - huhtikuussa 1996, menettäisi mielenkiintonsa sekä eurooppalaisten että kolmansien maiden yritysten silmissä. Ne voisivat alkaa käyttää mieluummin sekä kansainvälistä järjestelmää, joka on vähemmän suotuisa, että kansallisia järjestelmiä, joiden vuoksi sisämarkkinat ehkä pirstoutuisivat. Paitsi että sisämarkkinat eivät näin toteutuisi koko laajuudessaan, tämä olisi suuri ongelma myös eurooppalaiselle teollisuudelle.
Kiitän parlamenttia siis jo etukäteen tuesta, jota se haluaa ilmaista näille kahdelle, läheisesti toisiinsa liittyvälle esitykselle, ja kiitän uudelleen Medina Ortegaa panoksesta, jonka hän kyvykkyytensä ansiosta on taas kerran antanut Euroopan unionin oikeudelle, taloudelle ja viime kädessä myös kansalaisille.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Monti!
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme nyt äänestykseen.
(Peräkkäin suoritetuissa äänestyksissä parlamentti hyväksyi luonnokset lainsäädäntöpäätöslauselmiksi.)

Hallam
Arvoisa rouva puhemies, tämä saattaa olla ennenkuulumatonta, mutta haluan merkittäväksi pöytäkirjaan, että tämän viikon alussa otin esille Belgian hallituksen uskonlahkoja koskevan kertomuksen. Haluan lisätä kaksi huomautusta, jotka eivät liity tähän parlamenttiin vaan omaan vaalipiiriini. Yksi kertomuksessa mainituista ryhmistä on järjestö nimeltä Operation Molibization, jonka päämaja on vaalipiirissäni sijaitsevassa Shropshiressä. Haluan vakuuttaa parlamentille, että toisin kuin Belgian hallituksen kertomuksessa annetaan ymmärtää, se on kunnioitettava lähetysjärjestö.
Haluaisin myös sanoa sanan ryhmästä, jonka nimi on Youth with a Mission. Ennen kuin tulin tänne, vaimoni oli tämän ryhmän sananjulistaja. Sekin on erittäin kunnioitettava järjestö. Molemmat järjestöt ovat hyvin huolissaan siitä, että Belgian hallituksen kertomus sisältää ilkeitä valheita niiden toiminnasta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Hallam.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 12.30.)

