Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 30. toukokuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemies. -
Hyvät kollegat, kuten tiedätte, avoimuusperiaate on vahvistettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ensimmäisessä artiklassa. Sen voimaantulo on aloittanut uuden aikakauden, jolla päätökset tehdään mahdollisimman avoimesti, näkyvästi ja lähellä kansalaisia. Tällä pyritään parantamaan julkisen vallan legitiimiyttä, vastuuvelvollisuutta ja tehokkuutta demokraattisessa järjestelmässä.
Parlamentti hyväksyi 30. toukokuuta 2001 yhteispäätösmenettelyn mukaisesti asetuksen (EY) N:o 1049/2001 Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi. Asetuksessa vaadittiin toimielimiä avaamaan viimeistään 3. kesäkuuta 2002 asiakirjarekisteri, joka on kansalaisten käytettävissä sähköisesti.
Minulla on suuri ilo voida ilmoittaa parlamentin puolesta, että tämä asiakirjarekisteri avattiin verkkosivuillamme yleisölle 3. kesäkuuta 2001. Se löytyy parlamentin Internet-osoitteesta "Europarl.eu.int/register". Sivustolla on jo 24 000 asiakirjaa. Parlamentin asiakirjoja tallennetaan rekisteriin nopeaan tahtiin. Rekisteri on olennainen väline demokraattisten periaatteiden vahvistamisessa, ja se on pitkälti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa ja perusoikeuskirjassa esitettyjen perusoikeuksien mukainen. Parlamentin sopiikin olla Euroopassa eturivissä edistämässä tällaista avoimuutta.

Maij-Weggen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viime viikolla jotkut meistä saivat nähdä havaintoesityksen siitä, miten asiakirjat ovat nyt yleisön saatavilla.
Koska olin jäsen Cashmanin kanssa tässä asiassa esittelijänä, niin minun pitää sanoa, että voimme olla erittäin tyytyväisiä siihen tehokkaaseen tapaan, jolla hallintomme ja virastomme ovat käynnistäneet tämän asian. Toivon, että alkuvaikeudet saadaan pian selvitettyä. Sanottakoon vielä kerran, että tämä asia on kuitenkin hoidettu hyvin.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, asiakirjojen saatavuutta koskeneen mietinnön yhteisesittelijänä haluan yhtyä jäsen Maij-Weggenin sanoihin. Alku on vasta melko vaatimaton, mutta annamme muille viestin, että avoimuus ja vastuuvelvollisuus ovat ainoat tavat, joilla kansalaiset voidaan saada kokemaan eurooppalainen hanke omakseen.
Haluan kiittää henkilöstöä, joka on tehnyt uupumatta töitä tämän hyväksi. Tämä on jälleen muistutus parlamentille siitä, ettemme saisi mitään aikaan ilman henkilöstön ja yksiköiden sitoutumista työhönsä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestyksen vahvistaminen.
Olen vastaanottanut 34 jäseneltä pyynnön lykätä kaikki esityslistalla olevat asiat heinäkuun istuntojaksolle.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, kuten kaikki kollegat täällä tietävät, olemme tulleet tähän istuntojaksoon vaarantaen oman terveytemme sekä meidän kanssamme työskentelevien ja parlamentissa vierailevien henkilöiden terveyden. Tämän osoittavat ne tutkimukset, joiden mukaan täällä on havaittu Legionella-bakteeria. Sen todistaa se, että useat parlamentin jäsenet ovat sairastuneet, eivätkä tämän sairauden seuraukset ole fyysiselle terveydelle vähäpätöisiä.
Pieninkin järkevyys olisi edellyttänyt, että olisimme pitäneet tämän istuntojakson Brysselissä, kaikessa rauhassa, ja siinä tapauksessa puheenvuoroni olisi vain parlamentin turvallisuuden vähimmäisedellytyksiä käsittelevä puheenvuoro. Valitettavasti olemme kuitenkin parlamentti, jolla ei ole vapautta päättää edes tästä. Pyydän kaikkia kollegoita, jokaista, äänestämään kaikkien mietintöjen käsittelyn seuraavaan istuntojaksoon lykkäämistä koskevan ehdotuksen puolesta. Tämä on nimittäin ennen kaikkea turvallisuus-, hygienia- ja terveysongelma meille kaikille ja kaikille niille, jotka työskentelevät täällä kanssamme ja toiseksi se on myös ongelma, joka koskee parlamentin arvovaltaa, sitä, että sillä olisi oikeus kokoontua miten ja missä haluamme. Tästä me nyt äänestämme. Pyydän kaikkia kollegoitani riippumatta vakaumuksesta ja ajatussuunnista osoittamaan ainakin hieman tämän tilanteen, tämän asiaintilan edellyttämää järkevyyttä, sen ennalta varautumisen periaatteen vuoksi, johon aina viittaamme terveyttä, ympäristöä ja niin edelleen koskevissa mietinnöissä, kunnioituksesta, jos ei meitä itseämme niin ainakin meidän kanssamme työtään tekeviä henkilöitä kohtaan sekä niitä kohtaan, jotka vierailevat parlamentissa ja, toistan, pyydän, että kaikkien mietintöjen käsittelyä lykätään seuraavaan istuntojaksoon.
Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies, uskon, että ne parlamentin jäsenet, jotka tuntevat minut, tietävät, ettei minulla ole tapana suurennella asioita. Tämä on kuitenkin tärkeä kansanterveydellinen asia, ja haluan puhua ensin omasta kokemuksestani.
Viime syksynä ensimmäisen kesän jälkeisen istunnon jälkeen olin hyvin sairas noin neljän viikon ajan, ja jouduin viettämään viikon sairaalassa. Minua hoitaneet henkilöt kertoivat uskovansa minun sairastuneen Legionella-bakteerin aiheuttamaan tautiin. Olin varma, että olin saanut sen palattuani kesäloman jälkeen parlamenttiin. Useat muut kollegat kertoivat kärsineensä samankaltaisista vaikkakin lievemmistä oireista. Ongelmana on, että me kaikki käymme omilla lääkäreillämme kotikaupungeissamme, ja siksi mahdolliset yhteydet oireidemme ja parlamentin välillä jäävät huomaamatta.
Meidän on mielestäni suhtauduttava tähän asiaan erittäin vakavasti. Kyse ei ole vain meidän terveydestämme, vaan myös henkilöstömme ja parlamentin lukuisien vierailijoiden terveys on vaarassa. Minulle on kerrottu, ettemme saa kuumaa vettä. Miten ruoka voidaan valmistaa turvallisesti ja hygieenisesti näissä tiloissa, jos emme saa kuumaa vettä?
Harkitsin pitkään, tulenko tänne tällä viikolla. Päätin, että minun on tietenkin tultava. Meillä on demokraattinen velvollisuus olla täällä ja suorittaa tehtävämme. Mutta jos kenelläkään, joka lähtee tästä rakennuksesta tällä viikolla, olipa hän sitten parlamentin jäsen, työntekijä tai vierailija, on oireita, niin ne, jotka parlamentin toiminnasta päättävät, kantavat vastuun siitä, että he ovat päästäneet meidät tänne tällä viikolla.

Duhamel (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä ei liity mitenkään kansallisuuteen. Sanoisin aivan saman asian, jos olisimme Brysselissä. Kaikissa unionin maissa, kaikissa teollisuusmaissa, terveysongelmien ja kuolemantapausten suurimpana aiheuttajana ovat niin sanotut iatrogeeniset taudit, eli taudit, jotka tarttuvat sairaalassa tai lääkityksen kautta.
Kyse on yhdestä ylikehittyneen yhteiskunnan kieroutuneista seurauksista, jonka takia parannuskeinot tekevät toisinaan sairaaksi. Kaikki tietävät nämä asiat. Tässä on turha alkaa käyttää sairauksia lyömäaseena. En aio sanoa, että vietettyäni neljä päivää Berliinissä sairastuin siihen ja siihen sairaalainfektioon eikä sen takia Berliiniin kannata mennä. Esitän teille asian hyvin yksinkertaisesti. Puhutte vierailijoista, mutta vierailijoita on varoitettu. Teidän tavoin he tulevat tänne, koska ovat itse niin päättäneet. Kun sanotte, että velvollisuutemme on tulla tänne - sillä, hyvän jäsen, sanoitte, että tänne tulo on velvollisuus - minä sanon, että velvollisuutemme on jäädä tänne. Millaisen kuvan antaisimme Euroopan parlamentista, jos olisimme niin pelokkaita, että haluaisimme keksiä nollariskin ja lietsoa paniikkia? Sellainen olisi valitettavaa, se ei olisi meille kunniaksi.

Puhemies. -
Hyvät kollegat, moni haluaisi vielä esittää kantansa tähän aiheeseen, mutta meille on esitetty ehdotus ja olemme kuulleet puheenvuorot sen puolesta ja sitä vastaan.
Haluan sanoa, että heti kun kuulimme tästä asiasta, kvestorikollegio tiedotti siitä jäsen Poosin kautta välittömästi kaikille parlamentin jäsenille. Asiasta keskusteltiin viime viikolla Brysselissä pidetyssä puheenjohtajakokouksessa, ja kysyimme tuolloin parlamentin yksiköiltä, missä määrin ne luottivat siihen, että voisimme vastuuntuntoisena päätöksenä ehdottaa työskentelyä näissä tiloissa tällä viikolla.
Lisäksi - ja sanon tämän etenkin jäsen Wallisille, joka kehotti meitä suhtautumaan asiaan vakavasti - suhtaudun tähän asiaan äärimmäisen vakavasti. Vaadin, että asianomaiset viranomaiset - jotka eivät ole ensi sijassa parlamentin viranomaisia - SERS-yhtiö, jonka puheenjohtajana toimii Strasbourgin pormestari, ja asianomaiset terveysviranomaiset antavat meille kirjallisen todistuksen asiasta, joka korvausvastuun kannalta kuuluu selvästi omistajille. Yhdessä kirjallisessa kannanotossa tuotiin esiin kysymys syyllisyydestä tai syyttömyydestä, mutta ne seikat kuuluvat tuomioistuimille.
(Keskeytyksiä)
Olkaa hyvät, älkääkä keskeyttäkö minua. Kuuntelin teitä keskeyttämättä, ja odotan teiltä samanlaista huomaavaisuutta.

Sain tänä iltapäivänä tietoja lääninhallitukselta, joka vastaa terveys- ja turvallisuuskysymyksistä, Strasbourgin kaupungin terveysvirastolta, joka vastaa tästä asiasta, ja Strasbourgin pormestarilta, joka kantaa teille kuvailemani korvausvastuun. Lainaan pormestarilta saamaani kirjettä.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, pyydän puheenvuoroa henkilökohtaisesta syystä pyytääkseni anteeksi, että keskeytin teidät. Itse asiassa yritin vain esittää kysymyksen, toisin sanoen kysyä, miksi emme kokoontuneet Brysselissä. On selvää, että mekin olemme tietoisia, että ehdotus kaikkien mietintöjen käsittelyn lykkäämisestä seuraavaan istuntojaksoon on vaikea ja raskas päätös, vaikka ajattelimme, että se olisi ainoa jäljelle jäänyt vaihtoehto. Joka tapauksessa on tyrmistyttävää, ettei parlamentti voi edes riskialttiissa, vaarallisessa tilanteessa päättää missä se kokoontuu. Olen edelleen sitä mieltä, että tämä on seikka, josta on neuvoteltava, seikka, joka on skandaalimainen meille kaikille!
Puhemies. -
Tähän liittyy kaksi asiaa. Brysselin viimeviikkoisessa kokouksessa puheenjohtajakokous oli vakuuttelujen perusteella valmis jatkamaan työtä tavalliseen tapaan. Toivon tietenkin kaikkien muiden läsnäolijoiden tapaan, että asianmukaisesti käsitellyt vesijohtoverkot toimivat siten kuin insinöörit ja tiedemiehet ovat kertoneet meille. Haluan varmistaa, että kaikki saavat jäljennökset asianmukaisista todistuksista. Otamme parlamentissa tällä viikolla käyttöön palvelevan puhelimen, jonka kautta parlamentin yksiköt voivat tarjota tietoja niille kollegoille, joille on jäänyt tässä asiassa vielä joitakin huolia.

Murphy (PSE).
Arvoisa puhemies, sanoistanne on ollut meille paljon lohtua ja turvaa. Niistä syntyi kuitenkin vaikutelma, että takeet koskevat vain parlamentin jäseniä. Me voimme valita, tulemmeko tänne, täällä työskentelevillä henkilöillä ei ole samaa valinnanvapautta. Toivoisin teidän voivan vakuuttaa, että takeet koskevat kaikkia. Ymmärsin, mitä sanoitte eri vesijohtoverkkojen toiminnasta. Asia on kuitenkin erittäin tärkeä. Ryhmässäni on pohdittu, onko ammattiyhdistyksiä - täällä työskentelevien henkilöiden edustajia - kuultu, ja onko heille tiedotettu tästä tärkeästä prosessista.
Puhemies. -
Asianomaisilla ammattiyhdistyksillä on edustajansa työturvallisuus- ja työterveyskomiteassa, joka hyväksyi toimenpiteet, joihin on ryhdytty ongelman poistamiseksi. Toitte esiin tärkeän asian, mutta se on jo ennakoitu ja sen johdosta on ryhdytty toimiin.

Puhemies. -
Siirrymme nyt muihin esityslistan muutospyyntöihin.
Maanantai:
Minulle ei ole esitetty muutospyyntöjä.
Tiistai:
ELDR-ryhmä on pyytänyt, että komission tiedonanto kuluttajansuojaa koskevasta vihreästä kirjasta, joka on tarkoitus esittää parlamentille klo 17.30, korvataan tiedonannolla nitrofeenin aiheuttamasta elintarvikkeiden saastumisesta.
Haluaako joku puoltaa pyyntöä?

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, Euroopassa on ollut viime vuosina monta elintarvikeskandaalia, ja myös Saksan nitrofeeniskandaali on taas herättänyt ansaittua huomiota. Jos tätä aihetta suinkin voidaan käsitellä tämänviikkoisessa täysistunnossa, niin mielestäni niin on tehtävä.
Milloin komissio on saanut tietää asiasta? Mihin toimiin se on ryhtynyt, ja mikä komission kanta on tällä hetkellä? Euroopassa on myös komission vastuulle kuuluva, Dublinissa sijaitseva elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto. Se valvoo koko luonnonmukaista tuotantoa niin Saksassa kuin muissakin Euroopan maissa. Mitä tämä virasto on viime vuosina tehnyt? Millaisiin tutkimustuloksiin se on päätynyt? Tästä kaikesta haluaisin meidän keskustelevan, koska se on niin tavattoman tärkeää ja aiheuttaa niin paljon huolta koko Euroopassa.

Puhemies. -
Komissio on ilmoittanut, että se käsittelisi mielellään tätä asiaa. Haluaisimme käsitellä myös kuluttajansuojaa koskevaa vihreää kirjaa. Voitaisiinko se lisätä esityslistalle? Sopisiko tämä parlamentille?
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Tiistain esityslistaa muutetaan tämän mukaisesti.
Keskiviikko:
Minulle ei ole esitetty muutospyyntöjä.
Torstai:
Tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista käytävän keskustelun aiheen ihmisoikeudet osalta ELDR-ryhmä on pyytänyt kohdan "Malesia" korvaamista uudella kohdalla "Kreikassa langetetut tuomiot vakoilusta". ELDR-ryhmä on pyytänyt nimenhuutoäänestystä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Edelleen aiheen ihmisoikeudet osalta, Vihreät/ALE-ryhmä on pyytänyt, että aiheeseen III "Ihmisoikeudet" lisätään viides kohta "Kuolemanrangaistuksen poistaminen Japanissa, Etelä-Koreassa ja Taiwanissa".
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, kannatamme usein aiheen "ihmisoikeudet" (ranskaksi droits de l'homme, miehen oikeudet) ottamista ajankohtaiskeskusteluun. Kirjoitin teille toimikautenne alussa samalla tavoin kuin kirjoitin entiselle puhemiehelle Fontainelle, ja ehdotin, että käyttäisimme työssämme perusoikeuskirjan yhteydessä hyväksyttyä terminologiaa ja puhuisimme ihmisoikeuksista termillä droits de la personne (henkilön oikeudet). Tiedän, ettei tätä termiä käytetä vielä Yhdistyneiden Kansakuntien työssä, mutta voisimme näyttää mallia ja käyttää ihmisoikeuksista nimitystä, jota käytettiin perusoikeuskirjassa ja jota toivottavasti voitaisiin käyttää unionin toimielimissä.

Puhemies. -
Pyydän yksiköitä varmistamaan, että kaikissa kieliversioissa otetaan huomioon, mitä sanoitte. Sanalla "ihmisoikeudet" ei ole englannin kielessä sukupuoleen liittyvää sivumerkitystä samalla tavalla kuin ranskan kielessä.
Käsittelyjärjestys on täten vahvistettu.

Van der Laan (ELDR).
Yhdysvaltojen senaatti hyväksyi viime viikolla ehdotuksen, jonka tavoitteena on mahdollistaa sotilaallisen voiman käyttö Euroopan unionia vastaan. Tämän odottamattoman rajun provokaation syynä on se, että Kansainvälinen rikostuomioistuin sijoitetaan Euroopan maaperälle. Yhdysvallat on valmis vapauttamaan rikoksista epäillyt amerikkalaiset väkivalloin.
Euroopan parlamentti on aina kannattanut lämpimästi Kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista. On tärkeää, että puolustamme rikostuomioistuinta nyt, kun Yhdysvallat yrittää estää sen onnistumisen tällaisilla julmilla toimenpiteillä.
En pidä kovin todennäköisenä, että Yhdysvallat todella alkaa piirittää NATO-liittolaistaan Alankomaita, mutta amerikkalaisten senaattorien julistus on todella kova. Nyt tarvitaan nopeaa ja terävää reaktiota, myös Euroopalta. Sen takia pyydän, että otatte tämän asian käsiteltäväksi transatlanttisen asialistan yhteydessä ja tarjoatte parlamentille mahdollisuuden keskustella tästä asiasta korkea edustaja Solanan kanssa. Ryhmäni aikoo esittää suullisen kysymyksen seuraavan istuntojakson keskustelussa.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, tähän kysymykseen kannattaa suhtautua vakavasti, koska valloituksen uhka on olemassa. Asiaa on käsiteltävä komission ja neuvoston kanssa pitäen mielessä, että 15 jäsenvaltiota on ratifioinut sopimuksen kansainvälisestä rikostuomioistuimesta. Näin olleen tätä kysymystä kannattaa käsitellä vakavissaan, ja ryhmäni haluaa ehdottaa myös, että asiaa käsiteltäisiin heinäkuun täysistunnossa neuvoston ja komission julkilausumien pohjalta.

Maij-Weggen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on todella perusteltua, että tämä asia on otettu käsiteltäväksi, sillä se on poikkeuksellisen surullinen ja vakava asia. Varsinkin, kun se tulee sekä Euroopan unionin että Alankomaiden kanssa hyvissä väleissä olevan kansan taholta. On ennennäkemätöntä NATO-liittolaisen provosoimista ehdottaa, että amerikkalaiset sotilaat voisivat todella tulla Alankomaihin vapauttamaan Kansainväliseen rikostuomioistuimeen haastettuja henkilöitä, eikä se jäänyt pelkäksi ehdotukseksi, vaan se on jo jopa hyväksytty Yhdysvaltojen senaatissa. On ehdottoman tarpeellista, että tämä asia selvitetään ja että siitä keskustellaan. Lisäksi on ehdottoman tärkeää, että Alankomaiden lisäksi - joka on jo esittänyt vastalauseen - myös Euroopan unioni lähettää Yhdysvalloille kirjeen, jossa se selittää, että näin ei tosiaan voi tehdä ja että tämä menee liian pitkälle. Meidän pitää ratkaista tämä asia kuin hyvät ystävät eikä lähes sodalla uhkaillen.

Lagendijk (Verts/ALE).
Kiitos, arvoisa puhemies, en aio toistaa, mitä kollegani van der Laan ja Maij-Weggen ovat sanoneet. Minusta on kuitenkin poikkeuksellisen tärkeää, että emme lykkää parlamentin reaktiota esimerkiksi seuraavaan istuntojaksoon. Sen takia haluan ehdottaa kollegoille ja puhemiehelle tämän asian sisällyttämistä Sevillan Eurooppa-neuvostoa koskevaan päätöslauselmaan. Minusta on poikkeuksellisen tärkeää, että tästä päätöksestä keskustellaan myös siellä ja että sitä minun toivoakseni arvostellaan. Sen takia haluaisin ehdottaa päätöslauselmasta neuvotteleville kollegoille, että he sisällyttävät tämän asian päätöslauselmaan ja että tästä poikkeuksellisen vakavasta kysymyksestä käydään sitten mahdollisimman nopeasti tavanomainen täysistuntokeskustelu.

Puhemies. -
Puheenvuoroista heijastuu mielestäni laaja yksimielisyys sekä Sevillan Eurooppa-neuvostosta että sosialistien ryhmän johtajan ehdotuksesta. Voimme varmasti toimia asianmukaisesti tällä viikolla.

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet ovat kenties jo kuulleet, että Yhdysvallat ilmoitti iltapäivällä pidättäneensä henkilön, jonka epäillään aikoneen räjäyttää radioaktiivisen pommin Yhdysvaltain maaperällä. Parlamentin ennen joulua ja välittömästi joulun jälkeen hyväksymä toimenpidepaketti Euroopan tehokkaaksi vastaukseksi terrorismiin, ei ole vielä päässyt asetuskokoelmaan, vaikka näimme paljon vaivaa käsitelläksemme sen nopeasti. Pyydän teitä parlamentin puolesta vetoamaan tämän viikon torstaina tapaaviin oikeus- ja sisäasiainministereihin, jotta kyseinen toimenpidepaketti hyväksyttäisiin mahdollisimman nopeasti. Olemme mielestäni yhdysvaltalaisille ystävillemme velkaa sen, että varmistamme Euroopan terrorisminvastaisten suojatoimien olevan mahdollisimman hyvät, sillä Yhdysvallat on selkeästi yhä erittäin vakavasti uhattuna.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ottaa puheeksi erään toisen asian: Zimbabwen. Aivan ensimmäiseksi esitän Zimbabwen kovia kärsineelle kansalle osanottoni sen kauhistuttavan linja-auto-onnettomuuden johdosta, joka tapahtui viime yönä Zimbabwessa lähellä Masvingoa ja jossa menehtyi yli 30 opettajaharjoittelijaa.
Haluan myös sanoa, että presidentti Mugaben todennäköinen osallistuminen Roomassa tällä viikolla pidettävään Yhdistyneiden Kansakuntien maailman elintarvikehuippukokoukseen on melkoinen osoitus tekopyhyydestä. Se on tekopyhää tietenkin siksi, että Zimbabwessa on miljoonia ihmisiä, jotka kärsivät aliravitsemuksesta ja nälänhädästä, pitkälti presidentti Mugaben epäonnistuneen maapolitiikan takia. Meitä kuitenkin huolestuttaa myös se, että presidentti Mugaben ja hänen seuralaistensa kuuluisi olla matkustuskiellossa. Heitä vastaan pitäisi olla pakotteita, ja se, että hän saa matkustaa tällaisiin konferensseihin, saattaa pakotteet jokseenkin naurunalaisiksi. Viime kuussa hän oli New Yorkissa Yhdistyneiden Kansakuntien maailman lasten huippukokouksessa.
Lopuksi, emme ole kuulleet mitään EU:n troikan viime kuun puolivälissä Etelä-Afrikkaan tekemän matkan tuloksista. Pyysin erityisesti troikan jäseniä toteuttamaan tiettyjä toimenpiteitä ja raportoimaan meille niistä. Voisinko kaikkien mainitsemieni asioiden valossa pyytää neuvostoa antamaan kattavan lausunnon Zimbabwen tilanteesta ja toimista, joita se aikoo toteuttaa?

Puhemies. -
Jäsen Van Orden, voitte esittää huolenne Zimbabwesta ministeri Pique I Campsille hänen puhuessaan parlamentille myöhemmin tällä viikolla.
Zimbabwen presidentin osallistuminen kyseisiin konferensseihin ei ole ristiriidassa YK:n peruskirjan mukaisten oikeuksien kanssa, vaikka se vaikuttaakin kummalliselta.

Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Kunnioitan pyyntöänne, ettei tätä rakennusta otettaisi enää puheeksi, mutta haluan sanoa kaksi asiaa. Oletan, että bakteeri havaittiin säännöllisessä tarkastuksessa, sillä tämä on toinen kerta, kun näin tapahtuu täällä, ja meille luvattiin säännölliset tarkastukset. Käyttämättömät rakennukset kärsivät väistämättä, ellei niitä tarkasteta säännöllisesti.
Viittaan jäsen Wallisin puheenvuoroon, jossa hän mainitsi useita kertomuksia parlamentin jäsenten sairastumisista, etenkin Strasbourgin istunnon jälkeen. Olisi erittäin hyödyllistä, jos parlamentin jäsenet ilmoittaisivat terveydenhuoltoyksikölle kaikista epätavallisista sairauksista, joita he ovat saaneet ja joita on hoidettu heidän kotimaissaan. Tämä koskee myös henkilöstöä, avustajia jne. Ainoa keino saada sairauksista muita todisteita kuin kertomuksia, on että niistä raportoidaan säännöllisesti terveydenhuoltoyksikölle. Kvestorina ehdotan, että asiasta keskusteltaisiin terveydenhuoltoyksikön kanssa.

Puhemies. -
Näiden huomioiden pohjalta annan puheenvuoron jäsen Ludfordille, joka ei saanut puheenvuoroa aiemmin, kun hän halusi esittää kenties samankaltaisen huomion.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Kun nyt kerran puhumme taas Legionella-bakteerista, ymmärsin aiemmasta puheenvuorostanne, ettei ole mitään takeita siitä, että täällä ei olisi Legionella-bakteeria. Tässä on suuri ero. Pyytäisin, että jokaiselle parlamentin jäsenelle toimitettaisiin jäljennös asiantuntijoiden kertomuksesta.
Voisimmeko myös saada lisätietoja siitä, mitä Ranskan lainsäädännössä sanotaan oleskelusta rakennuksessa, jonka järjestelmistä on löydetty Legionella-bakteeria, ja - jos se vain on mahdollista - tietoja siitä, miten muissa jäsenvaltioissa toimittaisiin, jos jostakin rakennuksesta löydettäisiin Legionella-bakteeria? Siten voisimme ensinnäkin nähdä, kohdellaanko tätä rakennusta samalla tavalla kuin muita rakennuksia Ranskassa, ja toiseksi verrata tilannetta rakennusten kohteluun muissa jäsenvaltioissa.

Puhemies. -
Mainitsin aiemmin, että perustamme parlamentin jäsenille palvelevan puhelimen. Panen kysymyksenne merkille, mutta kehottaisin kollegoja esittämään erilaiset kysymyksensä ja huomionsa tämän palvelun ylläpitäjille. Haluan toimia mahdollisimman avoimesti, mutta haluan samalla varmistaa, että parlamentin jäsenten huolet otetaan mahdollisimman hyvin huomioon ja että heille pyritään tarjoamaan näissä oloissa riittävät takeet turvallisuudesta.

Schulz (PSE)
Arvoisa puhemies, minä en sano nyt taatusti mitään Legionella-bakteereista. Arvoisa puhemies, haluaisin esittää teille kysymyksen, jolla ei ole mitään tekemistä Guinnessin ennätysten kirjan kanssa, mutta jossa on kylläkin kyse mahdollisesti maailman pisimmästä parlamentaarisen koskemattomuuden poistamismenettelystä. Mikä on kollegamme Marcello Dell'Utrin parlamentaarisen koskemattomuuden poistamista koskevan menettelyn tilanne? Espanjan korkein oikeus hylkäsi viime torstaina Berlusconin ja Dell'Utrin asianajajien keskeytyspyynnön ja valtuutti Espanjan oikeusviranomaiset jatkamaan menettelyä kumpaakin mainittua henkilöä, siis myös kollegoihimme yhä kuuluvaa Dell'Utria vastaan. Tässä parlamentaarisen koskemattomuuden poistamismenettelyssä ei ole kyse liikenne- tai parkkisakkoihin verrattavasta asiasta vaan vakavasti otettavista rikoksista, petoksista, miljooniin yltävästä veronkierrosta, epäilyksestä kuulumisesta mafian kanssa tekemisissä olevaan yhdistykseen jne.
Tämä parlamentaarisen koskemattomuuden poistamista koskeva menettely on ollut jo puolitoista vuotta kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnassa. Espanjan oikeusviranomaiset ovat nyt selvittäneet ne kysymykset, jotka koskevat espanjalaisia. Enää ei ole siis mitään syytä jättää tätä menettelyä edelleen kansalaisvapauksien ja oikeuksien valiokuntaan. Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teiltä nyt seuraavaa:
Ensinnäkin, jos teillä sattuisi olemaan uudempaa tietoa asiantilasta, kertokaa se meille. Toiseksi, jos teillä ei ole vielä uudempaa tietoa, pyydän teitä sopimaan kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan puheenjohtajan kanssa, että asia pyritään tuomaan mahdollisimman pian täysistuntoon.
Me sosialistiryhmässä haluamme tätä kahdesta syystä, ensinnäkin itse asiantilan ja kollega Dell'Utrin vuoksi, mutta toisaalta myös siksi, että ei voida hyväksyä, että näin laajavaikutuksisten menettelyjen tuominen täysistuntoon kestää näin kauan. Se ei haittaa pelkästään meidän toimintaamme hänen kollegoinaan, se myös estää kyseisiä henkilöitä antamasta täysistunnossa ja asiasta vastaavassa valiokunnassa oman puolustuksensa kannalta välttämättömiä lausuntoja. Arvoisa puhemies, pyydämme teitä siksi nyt nopeuttamaan asiaa, jotta Euroopan parlamentti ei joudu väärien epäilysten kohteeksi.
Puhemies. -
Menettelyä koskevasta kysymyksestä erotuksena asiaa koskevasta kysymyksestä voi todeta, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on ymmärtääkseni pyytänyt tai aikoo pyytää lisätietoja Espanjan viranomaisilta - oletan, että tämä liittyy juuri siihen, mitä äsken sanoitte.
Jos oikeudellisten asioiden valiokunnan esittelijä MacCormick voi kertoa meille jotain tästä asiasta, kuulisin mielelläni hänen näkemyksensä.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Asia tuli aiemmin tänä vuonna käsiteltäväksi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa. Vastoin neuvojani oikeudellisten asioiden valiokunta katsoi, että se tarvitsi enemmän ja selkeämpää tietoa, ja pyysi niitä kirjeessään, johon ei tietääkseni ole vielä vastattu. Otin asian kuitenkin esiin muutama viikko sitten oikeudellisten asioiden valiokunnan koordinaattoreiden kokouksessa, ja sanoin toivovani lisätutkimuksia, jotta asiaan saataisiin, kuten pitäisikin, jonkinlaista selvyyttä mahdollisimman pian.
Arvoisa puhemies, kirjoititte hiljattain Air Francelle tiukkasävyisen kirjeen, jossa valititte parlamenttiin matkustavien henkilöiden huonosta kohtelusta. Saitte Air Francelta hyvin sovittelevan vastauksen, jossa vakuutettiin, etteivät nämä harmilliset tapahtumat toistuisi enää ikinä. Haluan kertoa parlamentin jäsenille, jotka varmasti tuntevat myötätuntoa minua kohtaan, että tänään kävi jo toisen kerran perättäin niin, että kun saavuin hyvissä ajoin Edinburghin lentokentälle Air Francen Pariisin kautta Strasbourgiin menevän lennon lähtöselvitykseen, minulle kerrottiin, että lento oli ylibuukattu ja minun pitäisi lentää Brysselin kautta siten, että olisin perillä klo 17. Tämä oli melko surkea esitys, ja olen kirjoittanut kirjeen, jossa moitin tätä kurjaa tilannetta - mutta en tule varmastikaan saamaan kirjeeseen yhtä sovittelevaa vastausta kuin te. Olen pahoillani, sillä halusin puhua aiemmin hyväksymästämme esityslistasta. Ehkä minulla on parempi tuuri huomenaamuna.

Puhemies. -
Näyttää siltä, että jäsen Schulzin esiin tuoman kysymyksen osalta asia on hoidossa, mutta voisimme kenties kirjoittaa kollegoillemme oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa ja kehottaa heitä kiinnittämään huomiota tähän toiseen seikkaan.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kollegaani Banottia, että hän kiinnitti huomiota siihen, että meillä oli jo kerran aikaisemmin tällainen bakteeriongelma, nimittäin kaksi vuotta sitten, tarkemmin sanottuna ennen kuin täysistuntoviikkoa lyhennettiin poistamalla perjantain täysistunto.
Kun tämä aihe on käsiteltävänä jälleen tällä täysistuntoviikolla, minusta on kyllä hyvin mielenkiintoista, että nimenomaan nämä bakteerit ovat ilmaantuneet jälleen juuri nyt. Suhtaudun kyllä asiaan vakavasti ja mielestäni se on tutkittava perin pohjin, mutta olen sitä mieltä, että sen avulla ei pidä nostattaa tunteita, vaan on todellakin tehtävä tilanteen vaatima tutkinta, eikä erilaisia aiheita, joilla ei ole mitään tekemistä toistensa kanssa, saa sekoittaa keskenään. Jos rakennus osoittautuisi ongelmalliseksi, niin siirrytään silloin ihmeessä joen toiselle puolelle Eurooppa-palatsiin. Voimme tällä istuntoviikolla kokoontua väliaikaisesti siellä. Haluaisin kuitenkin todellakin vastustaa tätä tunteiden nostatusta ja hysteriaa, jota täällä harjoitetaan vakavan aiheen nojalla.

Puhemies. -
On tärkeää erottaa toisistaan kaksi asiaa. Kollegat voivat suhtautua tieteellisiin todisteisiin bakteerin esiintymisestä joko tieteelliseltä tai poliittiselta kannalta. Bakteerin esiintyminen on kuitenkin todistettu tieteellisesti, eikä se ole itsessään poliittinen asia. Tämä erotus on tärkeä.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tämä ei ole työjärjestyspuheenvuoro, vaan ainoastaan pieni huomautus.
Samaan aikaan kun parlamentti kantaa huolta jäsentensä terveydestä, maailmassa on kuollut tänään nälkään 24 000 ihmistä, joista suurin osa on naisia ja lapsia. Tänään alkaa Roomassa nälänhädän torjuntaa koskeva huippukokous, ja on muistettava, että vain 3 prosenttia viisi vuotta sitten sovituista avuista on myönnetty.
Milloin keskustelemme tästä aiheesta perusteellisesti täällä parlamentissa?
Haluaisin siis antaa pienen huomautuksen poliittisille päättäjille ja kaikille toimielimille, sillä meillä on todella suuri vastuu tässä tilanteessa.

Ford, Glyn (PSE).
Arvoisa puhemies, toistaiseksi ensimmäisenä parlamentin jäsenenä, joka vetoaa työjärjestykseen, haluaisin esittää työjärjestyspuheenvuoron, joka liittyy työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisiin äänestysselityksiin.
Pyysin yksiköiltä saada antaa äänestysselityksen jäsen Cappaton ehdotuksesta istunnon lykkäämiseksi. Haluaisin tietää, miksette sallinut sitä minulle ja antanut minun selittää, että vaikka olen samaa mieltä jäsen Duhamelin kanssa siitä, että rakennus on niin turvallinen, kuin kohtuullisesti voi odottaa, täällä on aina yhtä tyhmää ja kallista kokoontua. Tästä syystä äänestin istunnon lykkäämisen puolesta.

Puhemies. -
Tunnette niin hyvin työjärjestyksen, että tiedätte varmasti, että työjärjestyksen 137 artiklan 2 kohdan mukaan äänestysselityksiä ei sallita menettelyjä koskevien äänestysten yhteydessä. Mutta tämänhän te tietenkin tiesitte jo.
Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minulla oli ilo osallistua viime maanantaina ja tiistaina, kesäkuun 3 ja 4 päivänä, Euroopan unionin ja Bulgarian parlamentaarisen sekavaliokunnan työhön. Tahtoisin ilmaista huoleni Bulgarian energiatilanteesta. Tämän vuoden loppuun mennessä Bulgarian ja Euroopan unionin pitäisi päättää Kozloduyn ydinvoimalan yksiköiden 3 ja 4 sulkemisen lopullisesta päivämäärästä.
Kaikki Bulgarian parlamentin - niin enemmistön kuin oppositionkin - ja hallituksen edustajat korostivat yksimielisesti, että näiden yksiköiden sulkeminen aiheuttaa, tai aiheuttaisi Bulgarialle suurta taloudellista vahinkoa. Mielestäni meidän on kannettava huolta siitä - pyysin puheenvuoron sanoakseni tämän - etteivät Bulgaria ja Bulgarian kansa näkisi näitä neuvotteluja ikään kuin jonakin, joka on suunnattu heitä vastaan, vastaan heidän haluaan liittyä mahdollisimman pian Euroopan unioniin.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten Pireuksen satamassa merenkulkutyöntekijöitä vastaan hyökättiin armottomasti maan hallituksen määräyksestä. Satamapoliisi, poliisivoimat ja armeijan erityisjoukot kävivät lakkoilevien, eläkevakuutusoikeuksiensa turvaamista ja inhimillisempiä työoloja vaativien merenkulkutyöntekijöiden kimppuun erityisen raivokkaasti.
Alus, jonka keulaporttiin oli ripustautunut kauppalaivaston mekaanikkojen puheenjohtaja, määrättiin jatkamaan matkaansa. Satamassa nähtiin laivanvarustaja johtamassa erityisjoukkojen hyökkäystä. Useita kymmeniä perusoikeuksiaan puolustaneita loukkaantuneita kohdeltiin kuin rikollisia.
Arvoisa puhemies, tähän johtaa muun muassa Euroopan unionin harjoittama eläkevakuutuspolitiikka, samoin kuin kansalaisliikkeiden toiminnan leimaaminen terrorismiksi. Arvoisa puhemies, pyydän, että nämä tapahtumat pantaisiin merkille ja myös te puuttuisitte asiaan, jotta tällaisia ikäviä välikohtauksia ei jatkossa pääsisi tapahtumaan.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tässä ei ole "sokeria pohjalla", kuten sananlaskussa sanotaan, koska minun on vastattava parlamentin jäsen Schultzille toteamalla, että kun nyt kerran puhumme jalkapallon maailmanmestaruuskisoista, hänen voi sanoa juuri potkaisseen pallon omaan maaliin. Itse asiassa hän esitti parlamentin jäsen Dell'Utrin parlamentaarista koskemattomuutta koskevan kysymyksen ja vastasi siihen itse. Muistan tuon oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan äänestyksen. Valiokunta äänesti ja päätti pyytää Espanjan oikeusviranomaisilta lisätietoja tästä tapauksesta. Näin ollen tietoja ei panttaa Euroopan parlamentti eikä oikeudellisia asioita käsittelevä valiokunta, vaan Espanjan oikeusviranomainen, joka tietämättä enää mitä tehdä, tietämättä mitä Euroopan parlamentin tiedusteluun oikein olisi vastattava, ilmeisesti yrittää voittaa aikaa.
Tietysti saattaa olla myös eräs toinen selitys: kun tutkimus on jatkunut jatkumistaan, näyttää, että tapausta hoitava viranomainen on huomannut, ettei hänellä olekaan mitään tai juuri mitään edellytyksiä toimiensa jatkamiseen. Näin hän turvautuu tällaiseen taktiikkaan, viivyttelystrategiaan, ja jatkaa venyttää tutkimuksia loputtomiin pitääkseen kysymystä avoimena antamatta koskaan vastausta.

Puhemies. -
Olette yllyttänyt jäsen Schulzia kommentoimaan asiaa, mutta pyytäisin häneltä itsehillintää.
Ehdotan, että lähetän oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle kirjeen ja pyydän uusimpia tietoja sekä vakuutuksen siitä, että menettely etenee Espanjan toimivaltaisten viranomaisten kanssa asianmukaisesti. Jos sovimme näin, otamme ainakin yhden askeleen eteenpäin.

Lynne (ELDR).
Arvoisa puhemies, sanoitte, että ammattiyhdistyksiä on kuultu. Haluaisin tietää, onko kaikkia työntekijöitä kuultu. Mehän emme menetä työpaikkojamme parlamentin jäseninä, jos emme ilmaannu paikalle, mutta jotkut työntekijät voivat menettää omansa.
Voitteko myös vakuuttaa, ettei ammattiyhdistyksiä ole painostettu? Tiedän, että niitä on aiemmin painostettu tätä rakennusta koskevissa asioissa, ja siksi haluaisin saada takeita ammattiyhdistysten ja muiden työntekijöiden puolesta.

Puhemies. -
Tuotte nyt ymmärtääkseni ammattiyhdistysten puolesta esiin huolia, joita ne eivät ole vielä itse tuoneet esiin. Minun tietääkseni toimielin ei ole painostanut ketään sisällään tai ulkopuolellaan, eikä toimielin ole uhannut yhtään henkilöstön jäsentä työpaikan menettämisellä. Esittämänne kysymys olisi aiheellinen, jos se kuvastaisi ammattiyhdistysten näkemyksiä, mutta meidän pitäisi ensisijaisesti antaa ammattiyhdistysten esittää itse omat huolenaiheensa.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Richard Corbettin laatimasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden mietinnöstä A5-0008/2002 Euroopan parlamentin työjärjestyksen yleisestä muuttamisesta (2001/2040(REG)),
Richard Corbettin laatimasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden mietinnöstä (A5-0252/2000) Euroopan parlamentin työjärjestyksen muuttamisesta yksittäisten jäsenten ja poliittisten ryhmien oikeuksien tasapainottamiseksi (1999/2181(REG)),
Lord Inglewoodin laatimasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden mietinnöstä (A5-0306/2000) Euroopan parlamentin työjärjestyksen muuttamisesta tarkistusten perusteluja koskevien määräysten suhteen (1999/2195(REG)).

Corbett (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitos ystävällisistä ja kannustavista sanoistanne, jotka varmasti koskevat kaikkia mietinnössä esitettyjä ehdotuksia. Minulla on 10 minuuttia puheaikaa, ja aion käyttää niistä viisi nyt ja viisi keskustelun lopussa, jotta voin vastata joihinkin esitettävistä huomioista, kuten minulla on työjärjestyksen mukaan oikeus tehdä.

Puhemies. -
Työjärjestyspuheenvuoro. Keskeytän esittelijän sanoakseni, että olen äärimmäisen ilahtunut siitä, että käytätte ensimmäisenä parlamentin jäsenenä tätä menettelyä. Suosittelen lämpimästi poliittisille ryhmille, että tämä otettaisiin vakiokäytännöksi kaikkiin keskusteluihin.

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitos, mutta en ole ensimmäinen, joka toimii näin. Jäsen Thorning-Schmidt loi ennakkotapauksen aivan hiljattain.
Olen hyvin iloinen, että saan vihdoinkin esitellä nämä kaksi mietintöä, joista toinen koskee työjärjestyksen yleistä muuttamista ja toinen on erityinen mietintö, joka on odottanut vielä kauemmin pääsyä esityslistallemme. Kommentoin lähinnä työjärjestyksen yleistä muuttamista.
Useat syyt pakottavat meidät tarkistamaan työjärjestystämme, ja nämä syyt ovat mietinnön taustalla. Yksi syy on edessä häämöttävä laajentuminen, jonka jälkeen parlamenttiin kuuluu vähintään 732 jäsentä. Meidän on rationalisoitava menettelyjämme ja keskityttävä entistä enemmän painopistealoihimme, jos haluamme toimia tehokkaasti Euroopan kansojen demokraattisena äänenä.
Toiseksi Nizzan sopimus, vaikka sitä ei olekaan vielä ratifioitu, edellyttää tiettyjä tarkoin määriteltyjä muutoksia, jotka, jos hyväksymme ne tänään, tulevat voimaan samaan aikaan kuin Nizzan sopimus tai muut vastaavat määräykset. Tämä ei vaikuta mihinkään sopimuksen ratifiointiin liittyvään kansalliseen päätöksentekoprosessiin.
Kolmanneksi parlamentin puhemiehistö toi jäsen Provanin mietinnössä esiin useita ongelmia. Jäsen Provan istuu takananne ja on valmiina toimimaan keskustelussa puhemiehenä, ja hän onkin erinomainen puhemies.
Kaikki nämä seikat on otettu huomioon valiokunnan mietinnössä, joka sisältää lähes 120 tarkoin määriteltyä muutosta työjärjestykseemme. Niistä yli 80 ei aiheuta minkäänlaista kiistaa. Jotkin muutokset kuitenkin ovat kiistanalaisia, ja kiinnitän nyt huomiota muutamaan näistä.
Ensinnäkin mietinnössä esitetään kokonainen toimenpidepaketti, jolla pyritään rationalisoimaan menettelyjä täysistunnoissa, poistamaan tukoksia etenkin äänestysten aikana mutta myös yleisesti. Tämän asian parlamentin jäsenet ovat todenneet kaipaavan uudistusta, mutta on hyvin vaikeaa sopia uudistuksista, jotka saisivat taakseen riittävästi tukea. Olemme esittäneet useita ehdotuksia siitä, että muita kuin kiistanalaisia aiheita, eli aiheita, jotka saavat valiokunnassa yli 90 prosentin enemmistön tuen, pidettäisiin kiistaa aiheuttamattomina ja käsiteltäisiin täysistunnossa yhdessä äänestyksessä - ilman tarkistuksia ja ilman keskustelua - ellei niistä erikseen pyydetä keskustelua tai niihin kehoteta esittämään tarkistuksia. Todistustaakka siirtyisi siis vastapuolelle.
Toiseksi joidenkin valiokunta-aloitteisten mietintöjen yhteydessä pitäisi olla mahdollisuus panna valiokunnan mietintö merkille sellaisenaan ja toimittaa se muille toimielimille ilman, että se pitäisi laatia uudelleen kohta kohdalta yli 600 jäsenen toimituskunnassa.
Kolmanneksi, kun puhemies pitää sitä tarpeellisena, hänen pitäisi voida palauttaa valiokuntaan mietintö, johon on esitetty paljon tarkistuksia siten, että valiokunta voisi toimia eräänlaisena suodattimena ja testata, missä määrin tarkistukset saavat kannatusta. Tarkistuksia, joita tukee alle 10 prosenttia valiokunnan jäsenistä, ei tarvitsisi tuoda täysistuntoon äänestettäväksi, sillä niillä ei selvästikään olisi mitään mahdollisuuksia tulla hyväksytyiksi. Nämä tarkistukset säilyisivät paperilla, niitä kierrätettäisiin ja ne kirjattaisiin, mutta parlamentin ei tarvitsisi tuhlata aikaa niistä äänestämiseen. Tämän ja usean muun vähäisen toimenpiteen, joita en nyt ajanpuutteen vuoksi ehdi käsitellä, pitäisi poistaa täysistunnoista tukoksia.
Ehdotamme myös ajankohtaisten ja kiireellisten menettelyjen lakkauttamista. Aiheita ei tietenkään hylättäisi, niitä käsiteltäisiin muiden menettelyjen tai aiheisiin paremmin soveltuvien uusien menettelyjen mukaisesti.
Ehdotamme myös, että keskustelujen kulkua muutettaisiin. Osa parlamentin jäsenistä kannattaa voimakkaasti jäsen Provanin ehdottamaa puhemiehen huomion kiinnittämiseen perustuvaa järjestelmää, osa vastustaa sitä kiivaasti. Olemme päätyneet kompromissiin: keskustelut aloitetaan nykyiseen tapaan puhujilla kustakin ryhmästä, ehkä yhdellä, kahdella tai jopa kolmella puhujien kierroksella, mutta loppuun varataan mahdollisuus puhemiehen huomion kiinnittämiseen perustuvan menettelyn mukaiseen keskusteluun. Tämä elävöittäisi istuntoja. Samat henkilöt voisivat puhua uudelleen vastauksena esiin tulleisiin seikkoihin, ja jäsenet, jotka ovat pysyneet salissa koko keskustelun ajan, kiinnittävät epäilemättä puhemiehen huomion ja saavat puheenvuoron.
Tämä on kohtuullinen ja toimiva kompromissi. Se täyttää puheenjohtajakokouksen toiveen, sillä siinä tarjotaan vain mahdollisuus. Menettelyä voitaisiin kokeilla jonkin aikaa, ja jos se ei toimi, siitä voidaan luopua. Jos se toimii, sitä voidaan jatkaa. Pyytäisin asiaan epäilevästi suhtautuvia parlamentin jäseniä kokeilemaan sitä. Miksemme kokeilisi jotain uutta? Katsotaan, toimiiko se. Katsotaan, saisimmeko elävöitettyä keskusteluja.
Arvoisa puhemies, näen, että olen kuluttanut 7 minuuttia, mutta jos muistatte, niin keskeytitte minut alussa ainakin kahdeksi minuutiksi.

Esitän lopuksi lyhyen huomion toisesta mietinnöstäni. En käy läpi kaikkia oman mietintöni kohtia. Toinen mietintö laadittiin aikana, jolloin meitä syytettiin siitä, että työjärjestyksemme syrjii niitä parlamentin jäseniä, jotka eivät kuulu mihinkään poliittiseen ryhmään. Valiokuntamme laati luettelon kaikista työjärjestyksen kohdista, joissa tällaista syrjintää saattaa esiintyä tai selvästi esiintyykin. Keksimme kaikkiin noihin kohtiin mahdollisia korjauksia. Ne esitetään parlamentin äänestettäviksi.
Parlamentti ei varmaankaan pidä kaikkia tarpeellisina, ja olemme saattaneet olla yli-innokkaita työssämme. Jotkin korjauksista parlamentti voi varmaankin hyväksyä. Ryhmien on syytä pohtia tätä asiaa. Jotkut ovat yllättäen pyytäneet lisää aikaa. Se on erikoista, kun mietintö on ollut valmis jo puolitoista vuotta, ja sitä on jo jonkin aikaa suunniteltu käsiteltäväksi samanaikaisesti yleisiä muutoksia koskevan pääasiallisen mietintöni kanssa. Pitäisin valitettavana, jos se lähetettäisiin takaisin valiokuntaan. Jos se on tarpeellista, niin hyvä on, mutta olisi parempi käsitellä asia nyt ja tunnustaa, että asiaa on vielä työstettävä muillakin tasoilla kuin työjärjestyksessä.
Lopetan nyt, jotta minulle jäisi aikaa vastata lopuksi keskustelussa esiin tuleviin huomioihin.

Puhemies. -
Olette tehnyt niin paljon työtä ja odottanut niin kauan sitä, että pääsitte puhumaan meille, että voitte käyttää jäljelle jäävät kokonaiset 40 sekuntia vastataksenne keskustelun päätteeksi. Keskeytykseni kesti varmasti vähintäänkin viisi minuuttia, ja pyydän puhemiestä ottamaan sen huomioon, kun tulee vuoronne vastata.

Inglewood (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, valtaenemmistö parlamentin jäsenistä tuskin on edes huomannut Inglewoodin mietintöä, joka on jäänyt täysin Corbettin kahden mietinnön varjoon. Haluan ensimmäiseksi onnitella jäsen Corbettia erittäin kattavasta työstä, jonka hän on tehnyt tämän työjärjestyksen laajamittaisen tarkistamisen yhteydessä.
Inglewoodin mietintö, kuten Corbettin toinen mietintö, valmisteltiin noin kaksi vuotta sitten, sillä parlamentin työjärjestyksessä oli sisäisiä epäjohdonmukaisuuksia tarkistusten perustelujen osalta. Tuolloin ajateltiin, että mietintö otettaisiin melko nopeasti käsiteltäväksi ja siihen voitaisiin tarvittaessa tehdä tarkistuksia osana työjärjestyksestä parhaillaan käytävää laajaa keskustelua. Niin ei tapahtunut. Se katosi näköpiiristä jokseenkin täydellisesti. Haluan vain tuoda esiin kiitollisuuteni kalatalousvaliokunnalle, jota ei yleensä yhdistetä näihin asioihin, mutta se on ollut tietääkseni minun ja kenties jäsen Corbettin lisäkseni ainoa taho parlamentissa, joka huomasi, ettei asia etene.
Joka tapauksessa se, jonka piti toimia työjärjestyksen yleisen muuttamisen edelläkävijänä, kulkee nyt tämän muuttamisen rinnalla ja on oikeastaan osa kokonaispakettia.
Yksinkertaisesti esitettynä on ehdotettu, että kysymys siitä, pitäisikö tarkistukset perustella yksittäin, vaatii yhtenäisen vastauksen riippumatta tilanteesta, jossa tarkistukset on esitetty.
Toiseksi on tuotu esiin, ettei tiukka velvollisuus perustella jokainen parlamentin tarkistus ole kovin mielekäs. Yksittäinen perustelu voi olla hyödyllinen lainsäädäntömenettelyjen yhteydessä.
Lopuksi selkeyden ja oikeudellisen varmuuden vuoksi sekä tiettyjen teknisten ongelmien välttämiseksi tarkistusten yksittäisten perustelujen tulisi säilyä niiden esittäjien vastuulla, eikä niistä pitäisi näin ollen äänestää. Suosittelen parlamentille, että se tukee mietintöäni.

McAvan (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, Corbettin mietintö on erinomainen, ja olen hyvin iloinen, että se on viimeinkin otettu käsiteltäväksi, jotta pääsemme äänestämään siitä.
Mietintö helpottaa elämäämme lyhentämällä äänestysaikoja, mutta - mikä on vielä tärkeämpää - se parantaa myös parlamentin työn avoimuutta ja ymmärrettävyyttä ulkopuolisiin nähden, sillä äänestyksissä keskitytään avainasioihin viemättä kuitenkaan vähemmistöiltä oikeutta tuoda esiin näkemyksiään.
Keskityn nyt kysymykseen kiireellisten asioiden käsittelystä ja jäsen Corbettin ehdottamista muutoksista, sillä tiedän, että jotkut parlamentin jäsenet ovat huolissaan siitä, miten ihmisoikeusasioita sekä ajankohtaisia ja kiireellisiä asioita käsitellään, jos nykyisestä menettelystä luovutaan. Mietinnössä esitetty ehdotus tarjoaa paljon nykyistä paremman vaihtoehdon. Ihmisoikeusasioissa asianomainen valiokunta - ulkoasiain valiokunta - laatisi päätöslauselman ihmisoikeuksista. Ihmisoikeuksia käsiteltäisiin siis parlamentissa ja valiokunnassa täsmälleen samalla tavalla kuin kaikkia muita tärkeitä asioita eli harkitusti sen sijasta, että ne käytäisiin hätiköiden läpi torstai-iltapäivänä, kun täällä on vain hyvin vähän jäseniä paikalla. Toivon parlamentin tukevan tätä tärkeää ehdotusta ja parantavan siten ihmisoikeusasioiden käsittelyä.
Olen ollut Euroopan parlamentin jäsenenä neljä vuotta, ja alusta lähtien täällä on jatkuvasti valitettu siitä, että äänestyksiä on liikaa, ettemme aina tiedä, mistä äänestämme, ja siitä, että täysistunnon käsiteltäväksi tuodaan tuhansia tarkistuksia. Jos haluamme muuttaa asianlaitaa, meidän on äänestettävä tämän mietinnön ja muutoksen puolesta. Muuten mikään ei muutu, tilanne pysyy ennallaan ja valitukset jatkuvat. Pyydän teitä tukemaan Corbettin mietintöä.

Pronk (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, onnittelen koko sydämestäni jäsen Corbettia mietinnöstä, jota haluaisin kutsua lähes pääteokseksi, sekä jäsen Inglewoodia hänen osuudestaan siihen. Näissä mietinnöissä todella lähes kodifioidaan kaikki, mitä parlamentti on viime aikoina kokenut. Ne edistävät myös osaltaan Euroopan perustuslaillista muotoutumista. Mielestäni emme tältä osin saa aliarvioida tämän kokonaisuuden merkitystä.
Budjettivaliokunta on tehnyt 15 tarkistusta. Ei tietenkään tähän mietintöön vaan siihen problematiikkaan, johon tämä mietintö pohjautuu. Kyse on oikeastaan yhdestä ainoasta asiasta: Euroopan parlamentilla on ennen kaikkea yhdenlaista vanhaa toimivaltaa, nimittäin budjettivaltaa. Parlamentti käyttää yhdessä neuvoston kanssa budjettivaltaa. Huomiotani kiinnittää yhä uudestaan se, että aivan kaikki eivät ehkä käsitä tätä. He esittävät komissiolle joskus kysymyksiä asioista, joista meidän on itse päätettävä. Tämä päätöksentekomahdollisuus merkitsee myös tiettyä vastuuta, joka ilmenee kahdessa kohdassa. Ensinnäkin tietysti itse valiokunnan työssä mutta toiseksi yhteistyössä muiden valiokuntien kanssa. Merkittävä osa näistä tarkistuksista koskee yhteistyötä muiden valiokuntien kanssa. Niissä pyritään siihen, että tämä yhteistyö on mahdollisimman hyvää, sujuvaa ja tasapainoista.
Toiseksi se merkitsee taas sitten sitä, että jokaisen, joka pyytää jotain tai päättää jotain, pitää yrittää laatia rahoitusselvitys, niin että hän tarkastelee rahoituksellista puolta ja pystyy siis samalla antamaan sisältöä parlamentin tavattoman tärkeään toimivaltaan rahoituksen alueella. Toivomme, että tätä toimivaltaa laajennetaan vielä sellaisille alueille, joilla sitä ei ole.

Theato (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella molempia esittelijöitä tästä keskustelusta ja näistä mietinnöistä. Puhun talousarvion valvontavaliokunnan puolesta ja haluaisin sanoa, että lausuntonsa jättäneitä valiokuntia on 14. Hyvä esittelijä Corbett, jo yksin niiden läpikäyminen ja luokittelu ovat vaatineet paljon työtä! Parhaat kiitokset teille, että olette saanut tämän aikaan.
Me talousarvion valvontavaliokunnassa olemme käsitelleet kahta aihetta. Toinen niistä koskee tilintarkastustuomioistuinta. Tämän, erityisesti tilintarkastustuomioistuimen jäsenten nimittämisen, te olette ottaneet mukaan kokonaisuudessaan, sellaisena kuin me esittelemme sitä valiokunnassa ja täysistunnossa. Se on ollut käytäntönä Lamassouren ja Bourlangesin vuosina 1992 ja 1995 laatimista mietinnöistä lähtien. Tämä olisi nyt vahvistettava, jotta säännöt ovat selvät.
Toinen aihe koskee OLAFia. Tunnetusti hyvin kiistanalainen aihe oli se, miten jäseniä kohdellaan tai miten heidän itse olisi toimittava OLAFiin liittyvissä asioissa. Edustamani talousarvion valvontavaliokunta oli silloin antanut lausunnon perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnalle, mutta lausunto tuli toisenlaisena täysistuntoon. Lausuntoamme ei siis silloin otettu huomioon. Sen jälkeen nostettiin kanne. Nyt on mielestäni tullut aika, jolloin meillä on mahdollisuus antaa johdonmukaisesti oikealla tavalla jäsenille ohjeet OLAFiin liittyvän käsittelyn ja toiminnan varalta, niin että se pidetään erillään hallinnosta. Lisäksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä on nyt esittänyt tarkistuksen. Annan tukeni sille. Se kattaa myös talousarvion valvontavaliokunnan esityksen, jota te ette ole voineet ottaa mietinnössänne huomioon. Olisin iloinen, jos voisimme äänestää sen puolesta. Silloin kanne ja muutoksenhaku eivät enää olisi tarpeen.

Cashman (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin vuorostani kiittää esittelijää erinomaisesta työstä ja etenkin hänen alkuperäisten ehdotustensa lieventämisestä yhteisymmärryksen saavuttamiseksi, tällainen toiminta vauhdittaa muutoksia parlamentissa. Juuri sitä me tarvitsemme, vauhtia muutoksiin, jotta toteuttaisimme ne emmekä vain puhuisi niistä. Toivon koko parlamentin tukevan kompromissitarkistuksia, jotka hän on laatinut yhdessä eri parlamenttiryhmien kanssa.
Tarkistukset, jotka kansalaisvapauksien valiokunta esitti asiasta vastaavalle valiokunnalle, eivät tietenkään saaneet yksimielistä kannatusta. Käsittelimme jäsenvaltioiden mahdollisuutta esittää lainsäädäntöehdotuksia EY:n perustamissopimuksen 67 artiklan nojalla sekä tämän käytännön kehittymistä ja heikkouksia. Tarkastelimme myös tarkistuksia, jotka liittyvät valiokunnan vastuuseen perusoikeuksien EU:ssa kunnioittamisen alalla. Vaikka lausuntoamme ei hyväksytty kokonaisuudessaan, tuen esittelijää ja kehotan kaikkia muitakin tukemaan häntä.
Haluaisin lisätä vielä varoituksen sanan. Tarkistuksessa ei käsitellä toimielinten välistä sopimusta luottamuksellisesta tiedosta ja arkaluonteisista asiakirjoista eli niin sanottua Brokin sopimusta, josta neuvotellaan yhä neuvoston kanssa. Kehottaisin parlamenttia harkitsemaan tarkkaan, ennen kuin se hyväksyy niin sanotun Brokin puitesopimuksen, sillä se asettaa parlamentin muita toimielimiä huomattavasti epäsuotuisampaan asemaan. Se tarjoaa todellisuudessa tavallisille kansalaisille paremman oikeuden päästä tutustumaan arkaluonteisiin asiakirjoihin, sillä kaikki pyynnöt on käsiteltävä asianmukaisesti. Ehdotusten mukaan parlamentti joutuu epätasapainoiseen tilanteeseen, sillä meillä ei ole mitään oikeutta pyytää saada tutustua luottamuksellisiin asiakirjoihin. Näiden varoitusten myötä kehotan parlamenttia antaman täyden tukensa esittelijän ehdotuksille.

Randzio-Plath (PSE)
Arvoisa puhemies, esittelijöille on varmaankin ollut tärkeä haaste uudistaa työjärjestys sellaiseksi, että parlamentti voi työskennellä erityisen tehokkaasti, demokraattisesti ja avoimesti. Uskon, että sillä tavoin voidaan vaikuttaa myös täysistunnon poliittisen profiilin vahvistumiseen. Siten on hyvin tärkeää, että kaikkia täysistuntotyön byrokratisoitumiseen johtavia suuntauksia vältetään.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan edustajana pidän erittäin myönteisenä nimenomaan niitä mukaan otettuja ehdotuksia, jotka koskevat Euroopan keskuspankin kanssa käytävää vuoropuhelua ja talouspoliittisia suuntaviivoja. Haluaisin tässä yhteydessä painottaa, että toimielinten väliset suhteet muuttuvat tietyn ajan kuluessa. Meidän on todella myös järjestettävä uudelleen nämä suhteet, jotta niihin tulee yhä uudestaan lisää eloa. Tämän olisi kaiken kaikkiaan oltava tunnusomaista myös tuleville työjärjestystä koskeville keskusteluille; ne eivät saisi olla niin sanotusti kuollutta aineistoa, vaan niiden olisi osoitettava, että parlamentissa sääntöjä ei laadita itsetarkoituksena, vaan jotta työn laatua voitaisiin parantaa, työnkulkuja tehostaa ja keskittää, ja jotta toisaalta voitaisiin korostaa sellaisia oleellisia seikkoja, jotka ovat tärkeitä parlamentin julkisen poliittisen profiilin vahvistamisessa.
Tässä vaiheessa minun on nyt otettava puheeksi seikka, jota mielestäni esittelijän ja meidän täällä täysistunnossa on vielä kerran harkittava. Mielestäni 110 a artiklaa koskeva tarkistus 59 on ongelmallinen. Mielestäni on aivan oikein pyrkiä tekemään kaikki voitava, jotta täysistunnossa käydään todellakin oikeita, tärkeitä poliittisia keskusteluja. Mutta kaikki ulko- ja turvallisuuspoliittiset keskustelut eivät ole määritelmän mukaisesti merkittävämpiä kuin esimerkiksi ne aiheet, jotka on käsitelty loppuun erityisvaliokunnissa, koska osoittautui, että toista käsittelyä ja menestymistä neuvostossa voidaan ylipäätään valmistella ainoastaan hyvin suuren enemmistön turvin.
Uudet säännöt eivät saa johtaa siihen, että me valiokuntakeskustelun lopussa äänestyksen yhteydessä järjestelemme mietintöä vastaan näennäisenemmistöjä, joita ei ole olemassakaan, jotta täysistuntoon pääsyn muodolliset vaatimukset täyttyisivät. Mielestäni se on todellakin byrokraattisuutta, joka on vältettävissä. Ehkäpä toiset esittelijät keksivät paremman valintamenettelyn, jotta pääsemme tällä viikolla yksimielisyyteen. Mielestäni on todella tärkeää, että tätä tarkistusta ei hyväksytä ehdotetussa muodossa.
Hyvä esittelijä, pyytäisin teitä myös vielä kerran selvittämään, mitä te kaipaatte parlamentilta ja valiokunnilta tarkistusten 87 ja 88 osalta, sillä parlamentti ei ole mikään toimeenpaneva elin, joka pennilleen ja sentilleen ja...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Rothley (PSE)
Arvoisa puhemies, olin yhteisesittelijänä käsittelemässä Maastrichtin sopimuksen jälkeen välttämätöntä työjärjestyksen muutosta. Tiedän, kuinka vaivalloista se on - sitäkin vilpittömämmät kiitokseni ja onnitteluni Richard Corbettille.
Ennen kuin ryhdyn käsittelemään oikeudellisten asioiden valiokunnan kolmea tärkeää asiaa haluaisin tehdä yleisen huomautuksen. Jos täysistunnon asemaa halutaan vahvistaa, jos täällä halutaan käydä merkittäviä poliittisia keskusteluja - ja tämä on hyvä tavoite -, valiokuntien vastuuta on lisättävä. Tämä on mahdollista vain, jos korotetaan niitä aitoja, joiden yli valiokunnasta siirrytään täysistuntoon. Se on aivan välttämätöntä. Richard Corbettin ja valiokunnan ehdotukset ovat oikeansuuntaisia. Tulevaisuudessa meidän on ehkä mentävä vielä vähän pitemmälle.
Oikeudellisten asioiden valiokunnan kannalta tärkeitä olivat ja ovat kolme asiaa: ensinnäkin, lainsäädäntöaloitteet. Julkisuudessa olemme vaatimassa aloiteoikeutta Euroopan parlamentille. Parlamentin aloiteoikeus on hyvin rajoitettu. Se, millaisia aitoja parlamentti itse rakentaa, on aivan järkyttävää. Esimerkiksi eräs oikeusapuun liittyvää syrjintää koskeva aloitteeni on hyvin monen kuukauden jälkeen juuttunut valiokuntien puheenjohtajakokoukseen. Purkakaa nämä aidat!
Toinen asia koskee äänestämistä komission puheenjohtajan ja koko komission vahvistamisen yhteydessä. Jäsenvaltioissa on tässä hyvin erilaisia menettelyjä. Euroopan parlamentin nykytilanteessa pidän kummassakin tapauksessa salaista äänestystä, en nimenhuutoäänestystä, Euroopan parlamentin suojelemisen kannalta erittäin tärkeänä.
Viimeinen asia: olen samaa mieltä siitä, mitä OLAFista sanottiin. Suuri osa ryhmästäni kannattaa sitä.

Bastos (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää parlamentin jäsen Corbettia hänen ansiokkaasta mietinnöstään. Tässä työjärjestyksen yleistä muuttamista koskevassa mietinnössään esittelijä tekee ehdotuksia menettelyjen yksinkertaistamiseksi ja parlamentin lainsäädäntötöiden sekä ajankohtaisten ja tärkeiden poliittisten keskustelujen keskittämiseksi.
Työ- ja sosiaaliasiain valiokunnan lausunnossa korostin muutamia seikkoja, joilla pyrittiin jotenkin saattamaan tämän toimielimen voimaperäisyys parhaalle mahdolliselle tasolle. Nämä seikat ovat seuraavat: kyselytunnista puheen ollen olisi tärkeää antaa puhemiehelle mahdollisuus päättää jonkin kysymyksen lähettämisestä asiasta vastaavan valiokunnan kyselytunnille; tästä olisi se etu, että se tarjoaisi lisäaikaa täysistunnossa käytävälle keskustelulle. Yhtä tarpeellista olisi, että Euroopan parlamentti ei avoimen koordinointimenetelmän puitteissa joutuisi vaaraan jäädä tärkeimmistä asioista käytävän keskustelun ulkopuolelle. Niinpä lausunnossani tekemälläni ehdotuksella pyrittiinkin siihen, että asiasta vastaavalle valiokunnalle lähetettäisiin tehtäväksi, pohjamateriaaliin liittyen, noudatettavaa menettelyä koskeva päätös ja ehdotus valmisteltavaksi mietinnöksi. Toinen seikka, jota ei tulisi unohtaa - vaikka näin kävikin - on se, että asiasta vastaava valiokunta voisi, pohjamateriaaliin liittyen, parlamentin mietintöjen sekä neuvoston ja komission jokavuotisten mietintöjen pohjalta, päättää kutsua neuvoston jäseniä käymään kokouksissaan vastaamassa kysymyksiin. Tarkoitus olisi jälleen kerran lujittaa Euroopan parlamentin vaikutusvaltaa tehostamalla sitä avoimen koordinointimenetelmän puitteissa.
Lopuksi haluaisin korostaa, kuinka tiukasti toisiinsa kytkeytyviä ovat elinikäinen oppiminen ja työ- ja sosiaaliasiain valiokunnan toimivallan piiriin kuuluvat asiat, minkä vuoksi olisikin johdonmukaista sisällyttää elinikäiseen oppimiseen liittyvät seikat tämän parlamentaarisen valiokunnan toimivallan piiriin.

Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, olisin toivonut, että minulla olisi ollut vielä hiukan enemmän aikaa puheeni valmisteluun, mutta sen sijaan noudatan varmasti myönnettyä puheaikaa.
Euroopan parlamentista on tultava eurooppalaisen keskustelun keskeinen foorumi. Se on kunnianhimoinen tavoitteemme. Siinä ei tietystikään riitä yksin se, että haluamme sitä, vaan meidän on myös muutettava toimintatapojamme. Tämä on nähdäkseni perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan hyväksymän mietinnön ydin. Tälle tavoitteelle Euroopan kansanpuolueen ryhmä antaa vankan tukensa.
Kiitämme lämpimästi esittelijä Corbettia niistä monista ajatuksista, joita hän on tässä kehittänyt ja jotka vievät meitä eteenpäin. Kiitämme häntä täsmällisestä työstä, jota hän on tehnyt erittäin monimutkaisella oikeudellisella aineistolla. Kiitämme häntä myös esimerkillisestä yhteistyöstä ja avoimuudesta, joka on ollut ominaista hänelle tämän jo puolitoista vuotta kestäneen neuvottelumenettelyn aikana.
Haluamme, että työstämme tulee poliittisempaa ja että keskitymme oleellisiin asioihin, ja haluamme tehdä työstämme myös vastuullisempaa. Poliittisemmaksi haluamme tulla kiireellisen keskustelun avulla, joka on tarkoitus ottaa käyttöön. Onhan nimittäin omituista, että meidän on käytettävä aina keinotekoisia välineitä saadaksemme jonkin ajankohtaisen aiheen tuoduksi parlamenttiin. Meidän on vaadittava komissiolta ja neuvostolta julkilausumia, jotta voimme ottaa kantaa polttaviin poliittisiin kysymyksiin. Se johtaa siihen, että unionin huippukokousspektaakkeli saa edelleen paljon suuremman huomion kuin ne päätökset, jotka tehdään parlamentissa. Jotta tässä saadaan parempi tasapaino, parlamentin työjärjestystä on muutettava.
Me haluamme myös työskennellä keskitetymmin. Meidän on, vaikka monet kollegat eivät haluaisikaan, luovuttava aikaa vievistä rutiininomaisista päätöslauselmista. Tarvitsemme yksinkertaistetun menettelyn kiistattomia mietintöjä varten, jotta voimme keskittyä lainsäädäntätyöhön. Mehän kaikki täällä täysistunnossa tiedämme, että nykyisin noin 80 prosentissa unionin lainsäädäntöä tarvitaan Euroopan parlamentin hyväksyntä. Epäilen kuitenkin, käytämmekö todella yli puoltakaan ajastamme täysistunnossa lainsäädäntätyöhön.
Sen jälkeen kun päätöksemme saavat lainvoiman eivätkä jää pelkiksi vaatimuksiksi ja päätöslauselmiksi, meidän olisi myös otettava tavoitteeksemme työskennellä vastuullisemmin. Siksi täällä hyvin perustein ehdotetaan, että budjettivaliokunnan ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan vastuuta talousarvion kanssa yhteensopivuudesta ja myös oikeudellisesta yhteensopivuudesta vahvistettaisiin. Eihän nimittäin ole lainkaan mielekästä, että me esitämme täällä vaatimuksia, jotka eivät ole lunastettavissa sen enempää rahoituksen kuin oikeusperustankaan kannalta.
Samalla haluamme kuitenkin säilyttää yksittäisten edustajien oikeudet ja poliittisten ryhmien oikeudet. Edustajilla on tietenkin oltava oikeus puhua äidinkielellään. Ryhmillä on tietenkin oltava oikeus tehdä esityksiä. Tosin itälaajentumista ajatellen ja parlamentin hajaantuneisuuden estämiseksi meidän olisi jonkin verran tiukennettava poliittisten ryhmien muodostamisen ehtoja.
Myös yksittäisiä menettelyjä - tämä on nyt minun henkilökohtainen mielipiteeni -, joiden kautta valiokuntakeskustelujen ulkopuolella tuodaan tekstejä täysistuntokäsittelyyn, on vähennettävä, jotta ne voidaan valmistella paremmin. Lisäksi ne on rajoitettava ne todella kiireellisiin tapauksiin. Sanon tämän ajatellen erityisesti niitä kiireellisiä aiheita, joista on loppujen lopuksi kehittynyt menettely, jossa parlamentin päätöksiä on hyväksymässä suhteellisen vähän edustajia, koska useimmat ovat jo matkustaneet pois.
Menettelyn on taattava, että mikäli mahdollista kaikki jäsenet voivat osallistua tällöin poliittisten ryhmien kokouksiin ja valiokuntien kokouksiin. Tästä saa olla poikkeuksia vain todella pakottavissa tapauksissa.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee parlamentissa tehtäviä muutoksia, jotta parlamentin työtapa tehostuu, jotta parlamentista tulee poliittisempi, näkyvämpi ja jotta Euroopan unionista tulee demokraattisempi.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, olen erityisen iloinen voidessani puhua täällä tänä iltana jäsen Corbettin tärkeästä mietinnöstä, jossa käsitellään parlamentin kehittämistä poliittisemmaksi ja jännittävämmäksi, niin että se kiinnostaisi myös lehdistöä ja kansalaisia. Siis oikeaksi parlamentiksi. Tällä hetkellä Euroopan parlamentilta puuttuu tietysti vielä liian usein toimivaltaa. Puolustuksen, maahanmuuton ja maatalouden lisäksi voidaan mainita muitakin alueita, ja niistä me taistelemme Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa. Euroopan komissio ja neuvosto käyttäytyvät täällä nykyään usein liian teknokraattisesti. Ne vetävät meidät mukaan yksityiskohtiin ja piilottavat sillä tavalla aidot poliittiset valinnat. Niitä ei sitten käsitellä täällä riittävän selkeästi, mikä taas tietysti vaikuttaa kielteisesti kansalaisten tuntemaan mielenkiintoon.
Ehkä Euroopan parlamentin pitää saada väliaikainen suu- ja sorkkatautia käsittelevä tutkintavaliokunta samaan tapaan kuin aiemmin BSE-tutkintavaliokunta. Sellaiset välineet voivat tehdä meidät hampaattomasta lampaasta tiikeriksi. Jokainen parlamentin valiokunta voi jo nyt kehittää toimintoja valiokunnan vahvistamiseksi, ja me haluamme itse asiassa parlamentille vankempaa asemaa Yhdysvaltojen kongressin ja senaatin esikuvan mukaan.
Tänään käymme käsiksi itse asiassa tärkeään osaan, jonka kohdalla perinteet, teknokraattisuus ja valitettavasti konservatiivisuus ovat aivan liian usein estäneet parlamenttia muuttumasta poliittisemmaksi ja kiinnostavammaksi. Nyt parlamentilla on usein luettelo, joskus loukkaavina yhden minuutin puheenvuoroina, jotka tekevät parlamentin keskusteluista keskustelun irvikuvan. Kaikkein loukkaavinta on kuitenkin, että komissio ja neuvosto käyttävät joskus kolme kertaa enemmän puheaikaa kuin kaikki ryhmäjohtajat yhteensä. Haluaisin jo etukäteen pyytää komissiota ja neuvostoa asettamaan itselleen vapaaehtoisesti tiukemmat rajat. Sen lisäksi meidän itsemme pitää rajoittaa ryhmän nimissä puhuvien määrää. Paikka paikoin meidän pitää elävöittää keskustelua käyttämällä puhemiehen huomion kiinnittämiseen perustuvaa puheenvuorojen myöntämismenettelyä. Tätä periaatetta ei pidä käyttää irrallisiin huomautuksiin vaan puheenvuoron antamiseksi uudestaan juuri niille, jotka ovat jo puhuneet, jotta keskustelijat voivat todella reagoida toisiinsa.
Sitten kiireelliset asiat, arvoisa puhemies. Minulla on kunnia koordinoida PSE-ryhmän puolesta kiireellisiä asioita koskevat päätöslauselmat. Minusta siinä tapahtuu joskus tosi pahoja kömmähdyksiä. Niitä valmistellaan aivan liian vähän ja niissä esitetään mielipiteitä vähän kaikesta ottamatta yhteyttä erikoisvaliokuntiin. Myönnän, että ihmisoikeudet voivat olla päätöslauselmien arvoisia ja arvokkaita myös asianosaiselle hallitukselle tai maalle. Päätöslauselmat pitää kuitenkin valmistella hyvin, hyväksyttyjä päätöslauselmia pitää seurata huolellisesti ja niille pitää varmistaa kunnollinen seuranta. Ryhmäni kannattaa ihmisoikeusjärjestöjen ja riippumattomien järjestöjen ajatusta ja pyytääkin siihen liittyen Pat Coxia ja teitä tekemään aloitteen parlamentaarisesta valiokunnasta ilman aihetta, naisten oikeuksien valiokunnan tavoin, ja vieläpä mahdollisimman pian. Silloin kiireelliset asiat voidaan poistaa käytöstä, ja parlamentin näkemyksestä tulee paljon parempi ja uskottavampi. Odotan kiinnostuneena reaktioita tähän ehdotukseen.
Jäsen Corbett on tehnyt huomattavan määrän työtä ja kompromisseja päästäkseen yhteiseen näkemykseen. Parlamentti myöntää tässä kohdin oman syyllisyytensä. Parlamentti pyytää säännöllisin väliajoin kaikkien eurooppalaisten toimielinten, kuten neuvoston ja komission, uudistamista ottaen huomioon edessä oleva laajentuminen kymmenellä tai kahdellatoista uudella jäsenvaltiolla. Uudistukset ovatkin aivan välttämättömiä. Mutta silloin emme saa itse samaan aikaan arkailla omien välttämättömien uudistustemme toteuttamista. Myöntäkäämme, että Euroopan parlamentin edelliset uudistukset olivat tuloksiltaan mitättömiä. Paljon melua, vähän villoja. Se johtuu myös siitä, että yksittäiset etunäkökohdat, pienempien ryhmien edut, omien taustaryhmien edut ja lakien loputon viilaaminen johtavat meidät aivan turhaan yhä uudestaan loputtomiin äänestyksiin, kohta kohdalta -äänestyksiin ja nimenhuutoäänestyksiin. Kaikilla näillä alueilla jäsen Corbett yrittää urheasti ja pyrkii kompromissiin. Samaiset etunäkökohdat uhkaavat kuitenkin taas pilata kaiken. Pyydän kaikkia kollegoja ajamaan koko parlamentin ja sen demokraattisen politiikan asiaa sen sijaan, että he pitäytyisivät omien taustaryhmiensä etunäkökohdissa. Meidän pitää nyt todella osoittaa enemmistöllä Corbettin mietinnön äänestyksessä, että pystymme siihen, ja varmistaa, että tällä kertaa syntyy tuloksia. Parlamentin pitää nyt olla rohkea ja ylittää kaikki siihen kohdistuvat odotukset.

Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, jokainen parlamentti tarvitsee oman Richard Corbettinsa - miehen, jonka tietämys työjärjestyksestä ja sitoutuminen siihen on täysin vailla vertaa, ja vaikken olekaan hänen veroisensa asiantuntija, jaan täysin jäsen Corbettin uskon siihen, että hyvät säännöt takaavat terveen demokratian. Meille esitetty uudistuspaketti ei ole vallankumouksellinen, mutta johtaa tuntuvaan ja kasvavaan muutokseen, joka auttaa tekemään parlamentista entistä kypsemmän, tehokkaamman ja avoimemman.
Toivon, ettei PPE-DE- ja PSE-ryhmän edustajien tässä asiassa toisinaan edustama konservatismi hidasta enää tässä vaiheessa uudistuksen vauhtia. Se olisi äärettömän huono signaali valmistelukunnalle ja heikentäisi parlamentin valtuuskunnan asemaa.
Liberaalien ryhmä pitää erittäin tärkeänä pyrkimystä elävöittää täysistuntoja. Siksi ehdotamme tarkistusta, jolla puhemiehen huomion kiinnittämiseen perustuvasta menettelystä tehtäisiin pakollinen eikä vapaaehtoinen, sekä tarkistusta, jolla pyritään varmistamaan, että puhujia voidaan keskeyttää ilman, että heidän puheaikansa kärsisi siitä. Tämä paikka kaipaa enemmän dramatiikkaa, enemmän tiukkaa näkemysten vaihtoa ja parempaa tasapainoa puolueryhmien tarpeellisten etuoikeuksien ja yksittäisten jäsenten itsensä ilmaisun oikeuden välille.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa parlamentin jäsen Duffille, että kuulun konservatiiveihin, vaikka en kuulukaan sosialistien enkä kansanpuolueen ryhmään.
Ryhmäni ilmaisi heti voimakkaan epäilyksensä siitä, onko työjärjestystä tarpeen uudistaa niiden muutosten lisäksi, jotka ovat Nizzan jälkeen käyneet välttämättömiksi ja vastustimme suuresti sitä tapaa, jolla tämä mietintö on muutettu yleistä tarkistamista koskevasta mietinnöstä sellaiseksi mietinnöksi, jossa on otettu huomioon ennen kaikkea parlamentin jäsen Corbettin luovuus pikemminkin kuin todellinen tarve. Lisäksi tämä tapahtuu tilanteessa, jossa monet niistä uudistuksista joita hän kuluneina vuosina on esittänyt, eivät ole tulleet voimaan, viittaan ennen kaikkea valiokuntien toimivaltaan liittyvään lainsäädäntöön. Tämän osalta työskentelimme ahkerasti välttääksemme sen, että eräät hänen keskeisimmistä ehdotuksistaan hyväksyttäisiin parlamentissa. Huomenna näemme mitä tapahtuu. Arvoisa puhemies, haastan todellakin jokaisen ymmärtämään juuri nyt, mistä huomisessa äänestyksessä on kysymys, koska nämä uudistukset ovat todellakin hyvin laajoja ja hajanaisia.
Tahtoisin tuoda lyhyesti esiin kaksi seikkaa, arvoisa puhemies, mikäli sallitte. Ennen kaikkea olemme voimakkaasti vastustaneet sitä ajatusta, että määrää, eikä laatua korostava ajattelutapa olisi hyödyllinen, toisin sanoen sitä, että päätettäisiin, mitä esittää täysistunnossa ja mitä lähettää valiokuntaan ainoastaan esitettyjen tarkistusten lukumäärän tai puolesta ja vastaan annettujen äänien määrän perusteella.
Todellisuudessa tämänhetkinen tilanne parlamentissa paljastaa, että kaikki nuo tylsät äänestystunnit ovat pääasiassa tulosta siitä, että asioita on valmisteltu valiokunnissa huonosti. Ne valiokunnat, jotka onnistuvat työssään hyvin, ovat niitä, jotka onnistuvat jo nyt siinä, että äänestykset kestävät vain vähän aikaa ja että vain todella merkittävistä kohdista äänestetään, mutta ne, jotka eivät onnistu tässä, ovat juuri niitä valiokuntia, joiden vuoksi menetämme aikaa.
Toisaalta suhtaudumme hyvin epäillen siihen mahdollisuuteen, että Corbettin mietinnössä esitetyissä tapauksissa asioita lähetettäisiin valiokuntaan, ja että päätöksen tekisi valiokunta. Olemme huolestuneita siitä sen yksinkertaisen tosiseikan vuoksi, että parlamentin valiokunnat eivät aina vastaa parlamentin enemmistöä ja sen vuoksi vaara sellaisten ristiriitaisten päätöslauselmien laatimisesta, joiden sisältö on ristiriitainen, on hyvin suuri.
Olisin halunnut puhua vielä paljon useammasta seikasta, mutta aika ei anna myöten. Kiitän kuitenkin ystävääni Corbettia - vaikka hän ei olekaan kuunnellut puheenvuoroani juuri lainkaan - hänen tekemästään työstä.

Kaufmann (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ennen kuin ryhdyn käsittelemään eräitä työjärjestyksemme muuttamiseen liittyviä ehdotuksia, joista ryhmäni ei ole kanssani samaa mieltä, haluaisin todella vilpittömästi kiittää esittelijänä toiminutta kollegaamme Corbettia hänen suunnattoman suuresta työstään. Olemme nyt jo yli vuoden ajan keskustelleet siitä, kuinka oma työmme täällä parlamentissa voidaan saada tehokkaammaksi ja myös elävämmäksi. On ihailtavaa, miten sitoutuneesti kollegamme Corbett on toiminut valiokunnassa ja yhteistyössä muiden parlamentin kollegoiden kanssa tarvittavien muutosten aikaansaamiseksi.
Mietinnössä työjärjestyksen 50 artiklaa ehdotetaan muutettavaksi. Kiireelliset keskustelut ehdotetaan poistettaviksi ja korvattaviksi uusilla säännöillä, esimerkiksi ottamalla käyttöön ylimääräinen keskustelu erittäin ajankohtaisista, tärkeistä poliittisista tapahtumista. Tällaisen keskustelun pitämisestä on tarkoitus päättää kunkin istuntojakson alussa maanantai-iltapäivisin. Vaikka monet seikat puhuvat tämän ehdotuksen puolesta, ryhmäni kannattaa kuitenkin nykyisen säännön säilyttämistä.

Miksi? Keskeinen peruste, joka puhuu tätä uudistusta vastaan, on ylimääräisen keskustelun jääminen tuloksettomaksi. Luopumista kyseistä aihetta koskevasta äänestyksestä täysistunnossa ei meidän mielestämme voida hyväksyä. Näin ennen kaikkea siksi, että olemme tähän asti kiireellisissä keskusteluissamme ottaneet kantaa erityisesti ihmisoikeuksien loukkauksiin päätöslauselmillamme, jotka merkitsevät monille eri maissa ihmisoikeusloukkauksien kohteeksi joutuneille tärkeää rohkaisua ja tukea heidän taistelussaan demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta. Ei, minun ryhmäni ei halua, että luovumme tästä tärkeästä poliittisesta välineestä.
Työjärjestystä koskevat asiat eivät ole ainoastaan yhdessä tekemiämme työhön liittyviä sitovia sääntöjä vaan aina myös valtakysymyksiä. Siksi on täysin ymmärrettävää, että pienet ryhmät ottavat joka ainoan kohdan kriittisen tarkastelun kohteeksi. Työjärjestyksessä on taattava ryhmien tasa-arvoinen kohtelu eikä siinä saa rajoittaa pienten ryhmien parlamentaarisia mahdollisuuksia. Näillä perusteilla haluaisin ryhmäni nimissä hylätä mietinnössä ehdotetun työjärjestyksen 110 artiklaa koskevan tarkistuksen, jonka mukaan tulevaisuudessa yksittäiset ryhmät eivät enää voi tuoda tarkistuksia täysistuntoon, vaan siihen tarvitaan joko kaksi ryhmää yhdessä tai 32 edustajaa.
Tässä ehdotuksessa on kaksi hankaluutta. Ensiksikään ei ole helppo ymmärtää, miksi 32 edustajalla olisi enemmän oikeuksia kuin yhdellä poliittisella ryhmällä. Toiseksi mielestämme ryhmällä on legitiimi parlamentaarinen oikeus jättää tarkistuksia parlamentin äänestettäviksi. Tarkistuksissa tulee luonnollisesti esiin ryhmien poliittinen tahto. Peruste, että pienten ryhmien tarkistuksilla ei olisi juurikaan menestymisen mahdollisuuksia ja että ne, kuten jäsen van den Berg sanoi, estäisivät äänestyksiä, ei mielestäni ole kestävä.
Olin pyytänyt valiokunnassa, että työjärjestyksen kieliasu muotoiltaisiin sukupuolesta riippumattomaksi. Richard Corbett oli luvannut minulle tämän. Viime kerralla joistain syistä niin ei ollut tehty. Toivon, että siitä huolehditaan nyt yhteistyössä parlamentin yksiköiden kanssa.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, kaikki jäsenet vaativat tasa-arvoa riippumatta siitä, kuuluvatko he suureen poliittiseen ryhmään vai ovatko he täällä jonkin valitsijaryhmän ainoana edustajana. Tehtävämme on varmistaa parlamenttiin valittujen henkilöiden välinen tasa-arvo, että meillä kaikilla on samat mahdollisuudet toimia parlamentissa. Poliittiset ryhmät ovat käytännöntason välineitä, joiden tarkoituksena on antaa jäsenille mahdollisuus työskennellä yhdessä enemmän tai vähemmän samanmielisten kanssa. Poliittisella ryhmällä ei voi olla sellaisia erityisoikeuksia, joista ryhmään kuulumattomat jäsenet eivät voisi nauttia. Tällöin emme olisi tasa-arvoisia lain edessä.
Tasa-arvoperiaate on voimassa koko EU:ssa, myös parlamentissa. Olen iloinen, että tuomioistuin on määritellyt periaatteen selkeästi riippumattomien jäsenten teknisen ryhmän hajottamiseen johtaneen määräyksen perusteluissa, koska ryhmä kiisti selkeästi jäsentensä poliittisten näkemysten yhtenevyyden. Määräys velvoittaa parlamenttia käymään läpi jäseniä koskevat erilaiset ohjesäännöt ja varmistamaan, että sellaisia jäseniä ei syrjitä, jotka eivät kuulu mihinkään ryhmään. Määräys merkitsee epäsuorasti myös, että ne jäsenet, joita kuitenkin syrjitään, voivat ryhtyä oikeustoimiin, jolloin tuomioistuin kyllä varmistaa, että tasa-arvoperiaate toteutuu tyydyttävästi.
Esittelijä Corbettin mietintö ei ole vastaus tuomioistuimen antamaan määräykseen. Mietintö sisältää useita ehdotuksia, joiden tarkoituksena on vahvistaa ryhmiä, mutta mietintö vaikeuttaa kuitenkin uusien poliittisten ryhmien muodostamista. Tästä lähtien ryhmän muodostamiseen tarvitaan vähintään 16 jäsentä, jotka edustavat vähintään viidesosaa jäsenvaltioista. Tämä on kompromissi, jonka suuret ryhmät saivat vietyä väkisin läpi. Epäilen sekä tällaisen rajoituksen järkeä että sen laillisuutta, koska se voi johtaa siihen, että alueelliset edustajat jäävät edelleenkin ilman omaa ryhmää ja että vihreät saattavat jäädä ilman ryhmää seuraavien vaalien jälkeen. Alueellisten edustajien kanssa voidaan olla yhtä tai eri mieltä, mutta heillä on kuitenkin yhteinen ohjelma ja yhteinen ylikansallinen ryhmä Euroopan vapaa allianssi -ryhmän muodossa. Heitä ei ole tarpeeksi oman ryhmän muodostamiseen, mutta eikö heillä kuulu olla oikeus esiintyä itsenäisenä poliittisena yksikkönä, jos he niin haluavat? Vihreätkin muodostivat poliittisen yksikön, ennen kuin heitä oli tarpeeksi poliittisen ryhmän muodostamiseen. Menetämmekö parlamentin vihreän ryhmän, koska Saksassa suoritettavien vaalien tuloksena vihreiden äänimäärä saattaa jäädä alle epädemokraattisena pidetyn 5 prosentin rajan tai koska he eivät saa tarpeeksi kannatusta laajentuneessa EU:ssa? Esimerkkinä voidaan mainita myös italialaiset radikaalit, jotka ovat rekisteröityneitä jäseniä YK:n kansainvälisessä radikaalipuolueessa, johon kuuluu myös yksi belgialainen edustaja. Voidaanko 7 italialaiselta radikaalilta poistaa heidän poliittinen tasa-arvoisuutensa muihin ryhmiin verrattuna?
Tarkoitan, että velvollisuutemme on varmistaa, että kaikkien niiden, jotka eivät voi muodostaa itsenäistä poliittista ryhmää, on saatava suhteelliset oikeutensa kirjattua työjärjestykseen sekä toteutettua ne käytännöllisten ja pragmaattisten toimien avulla, jotka varmistavat todellisen tasa-arvon. Jos jollakin poliittisella ryhmällä on aina oikeus saada ehdotuksensa esityslistalle, tämä oikeus voitaisiin antaa vuorotellen pienille ryhmille. Jos poliittisella ryhmällä on oikeus tehdä loputon määrä ehdotuksia, ryhmien ulkopuolella olevien jäsenten pitäisi pystyä ainakin joskus tekemään ehdotus, saada se käsittelyyn ja äänestykseen. Jos poliittisella ryhmällä on oikeus tiettyyn henkilöstömäärään ja tiettyihin määrärahoihin, ryhmien ulkopuolella olevilla jäsenillä pitää olla oikeus suhteellisesti samansuuruisiin määriin.
Demokratiaa arvostellaan sen perusteella, kuinka se käsittelee vähemmistöjä. Me emme kohtele vähemmistöjämme nykyään reilusti. Meidän on annettava vähemmistöillemme yhtäläiset oikeudet meihin muihin verrattuna, jotka olemme olleet niin onnellisessa asemassa, että meillä on ollut tarpeeksi jäseniä poliittisen ryhmän muodostamiseen. Miksi emme antaisi ryhmiin kuulumattomille jäsenille oikeutta muodostaa teknistä ryhmää, jotta he voisivat sisäisesti päättää ryhmälle kuuluvien oikeuksien jaosta. Jäämme odottamaan esittelijä Corbettin mietinnölle jatko-osaa, joka antaisi yksittäisille jäsenille täydet oikeudet.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, Corbettin mietintö parlamentin työjärjestyksen tarkistamisesta sisältää joitakin teknisiä parannuksia, mutta siinä noudatetaan kolmea yleistä poliittista suuntaviivaa, joita me emme kannata.
Ensinnäkin Euroopan parlamentille pitäisi antaa uusia valtuuksia, joita sille ei ole annettu perustamissopimuksessa. Tämä koskee muun muassa tarkistusehdotuksia 14, 29, 33, 45, 48, 49, 52, 53 ja 56. Esimerkiksi tarkistuksessa 56 Euroopan parlamentti antaa itselleen oikeuden kehottaa neuvostoa toimimaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mahdollisia ihmisoikeusrikkomuksia koskevan 7 artiklan mukaisesti. Mutta kuten tiedätte ja kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo muistuttanut, Euroopan parlamentti ei voi tehdä niin, koska se ei ole täysin suvereeni kansanedustuslaitos. Sillä on vain perustamissopimuksen mukaiset toimivaltuudet.
Toinen virheellinen suuntaviiva: useat tarkistusehdotukset edellyttävät Nizzan sopimuksen - tänä päivänä vielä epävarmaa - ratifiointia. Tämä koskee esimerkiksi tarkistusehdotuksia 8, 9, 41 ja 58. Toki voitte vastata tähän, että ellei Nizzan sopimusta ratifioida kyseiset tarkistukset eivät tule voimaan eikä mitään oikeudellisia ongelmia siis tule. Tässä on kuitenkin mielestäni ongelma poliittisessa käyttäytymisessä: näiden tarkistusten ennalta hyväksyminen osoittaisi selkeää välinpitämättömyyttä irlantilaisia kohtaan.
Lopuksi kolmas kielteinen suuntaviiva: mietintö paljastaa, että parlamentilla on tietty taipumus vähemmistöjen vaientamiseen, jota jäsen Corbett kutsui kaunistellen menettelyjen keventämiseksi. Valitettava taipumus ilmenee muun muassa tarkistusehdotuksissa 6, 59, 63, 68, 74, 85 ja 101. Etenkin tarkistusehdotus 59 vaikeuttaa vähemmistöjen mahdollisuutta jättää tarkistuksia täysistunnossa käsiteltävään tekstiin, elleivät tarkistukset ole saaneet valiokunnassa taakseen vähintään 10:tä prosenttia äänistä. Nämä suuntaviivat näkyvät kaikessa. Arvoisa puhemies, mietintöä ei mielestämme voida hyväksyä.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin tarkentaa, että viittaan erityisesti jälkimmäiseen Corbettin mietintöön, joka koskee jäsenten oikeuksien tasapainottamista, kuuluivatpa he sitten poliittiseen ryhmään tai eivät. Siitä huolimatta haluan tietenkin kiittää häntä myös siitä valtavasta työstä, jota hän on tehnyt asiaa yleisesti käsittelevässä mietinnössä, ja haluan myös yhtyä niihin mielipiteisiin, joita ryhmämme johtaja aiemmin esitti.
Koska aikaa on vähän, haluan täsmentää, että Corbettin toisessa mietinnössä pohditaan, tuleeko parlamentin toiminta jatkossakin perustumaan poliittisten ryhmien toimintaan vai olisiko mahdollista, että poliittisten ryhmien rinnalla olisi pelkästään toiminnallisia ryhmiä, jotka muodostuisivat jäsenistä, joilla ei ole mitään erityistä poliittista kantaa.
PPE-ryhmän kanta on ollut varsin selvä alusta lähtien. Haluamme poliittisista puolueista muodostuvan parlamentin, sillä eurooppalaiset poliittiset puolueet ovat kehittyneet näistä ryhmistä, jotka ovat edelleenkin näiden puolueiden liikkeellepanevia voimia. Euroopan parlamentti ei ole tekninen elin vaan poliittinen elin, jossa tehdään poliittisia päätöksiä, ja kansalaisilla on oikeus tietää, mikä on niiden henkilöiden poliittinen kanta, jotka näitä päätöksiä tekevät.
Tämän vuoksi kun valitaan poliittinen ryhmä teknisen ryhmän sijasta, se on samalla myös valinta avoimuuden puolesta. Tämä ei tarkoita sitä, että niiden jäsenten oikeuksia rajoitettaisiin, jotka eivät halua liittyä tiettyyn ryhmään poliittisen kantansa perusteella. Yksittäisellä jäsenellä on samat oikeudet riippumatta siitä, kuuluuko hän johonkin ryhmään vai ei. Toisaalta ryhmille annetaan erityisoikeudet, joiden mukaan sellaiset jäsenet eivät voi liittyä näihin ryhmiin, jotka eivät kuulu olemassa oleviin ryhmiin, mutta ryhmän oikeuksien ja jäsenen oikeuksien välillä on tehtävä selvä ero.
Corbettin mietinnössä pyritään kahteen tavoitteeseen: ensinnäkin siinä halutaan selventää, että kun jäsenet päättävät muodostaa ryhmän, parlamentti pitää sen poliittista kantaa itsestään selvänä, ellei ryhmä sitten erityisesti kiellä sitä; toiseksi halutaan parantaa sitoutumattomien jäsenten osallistumista puheenjohtajakokoukseen ja julkilausumia valmisteleviin kokouksiin. Tällä tavoin vahvistetaan sitoutumattomien jäsenten oikeuksia ilman, että tarvitsee ottaa käyttöön keinotekoista sekaryhmää, joka olisi ryhmä vain nimeltään.
Arvoisa puhemies, näin ollen pyydän, että Corbettin mietintö hyväksytään, paitsi päätöslauselman ensimmäinen kohta, jossa viitataan parlamentin yksiköihin, sillä mielestäni on väärin, että heidät pantaisiin kantamaan vastuu, joka kuuluisi joka tapauksessa poliittisille ryhmille.

Thorning-Schmidt (PSE).
Arvoisa puhemies, jäsen Frassoni kysyi, mitä me aiomme täällä tänään tehdä, mitä ongelmaa yritämme ratkaista, miksi annamme lääkettä, kun mitään sairautta ei ole. Hyvä jäsen Frassoni, tästä asiasta olen kanssanne eri mieltä. Tämä parlamentti on sairas. Tämä keskustelu on ollut liian pitkään ennustettavissa ja sen vuoksi myös melko ikävystyttävä. Jäsenet tulevat tänne vuorotellen lukemaan omat kahden minuutin puheenvuoronsa, eikä meillä sen vuoksi ole parlamenttia, jossa käytäisiin todellista elävää keskustelua. Me emme anna kansalaisille mahdollisuutta nähdä parlamenttia, jossa käydään todellista mielipiteenvaihtoa. Se on hyvin valitettavaa, koska kyse on todellakin parlamentista, jonka valiokunnissa käydään elävää ja spontaania keskustelua. Sitä kansalaiset eivät kuitenkaan pääse seuraamaan. Esittelijä Corbettin mietinnössä pyritään luomaan perusta vilkkaamalle keskustelulle, ja on selvää, että tähän "Catch the Eye" -järjestelmään puuttuminen aiheuttaa useita kielteisiä asioita. Yksi asia on kuitenkin varmaa, nimittäin, jos me emme tee asialle jotakin, mitään ei tapahdu. Tarkoitan, että meidän on päästävä irti nykyisestä tavastamme, toisin sanoen, että jatkaisimme vain entiseen malliin. On myös loistavaa, että saamme nyt mahdollisuuden erottaa tärkeät tai ristiriitaiset asiat sellaisista asioista, jotka eivät ole ristiriitaisia. Sekin vilkastuttaisi parlamenttityötä kansalaisten silmissä.
Haluaisin lopuksi sanoa muutaman sanan työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan laatimista tarkistuksista. Kuten tiedämme, Amsterdamin sopimuksen yhteydessä otimme käyttöön uuden menettelyn, avoimen koordinointimenetelmän, jota sovellettiin ensin työllisyyspolitiikkaan. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta ehdotti yksinkertaisesti, että määrittelisimme sen, mikä on parlamentin asema tässä menetelmässä. Tämä lisäisi avoimuutta ja kohdistaisi enemmän huomiota tähän menettelyyn. Avoimen koordinointimenetelmän valvonta muuttuisi myös demokraattisemmaksi, ja sen vuoksi on hyvin valitettavaa, että tämä tieto tai asiantuntemus ei ole vakuuttanut perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa, ja että ei olla ymmärretty, että tässäkin asiassa, joka on unionin kannalta melko uusi ja kiinnostava, olisi hyvin tärkeää pyrkiä edistämään demokratiaa. Kiitän esittelijä Corbettia loistavasta mietinnöstä.

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on yksi maailman avoimimpia parlamentteja. Parlamentin istuntosali on yleensä täynnä, vaikka valiokuntien kokouksissa osanotto on vieläkin suurempaa. Äänestyksiä ja valmisteluvaihetta voi seurata verkossa, ja sadattuhannet Strasbourgissa ja Brysselissä sijaitsevissa tiloissa vierailevat ihmiset saavat tuntumaa siihen, miten työtä käytännössä tehdään.
Olen nähnyt usein, miten asioihin epäilevästi suhtautuvat 17-vuotiaat laittavat päähänsä kuulokkeet ja innostuvat siitä, että keskusteluja voidaan todellakin käydä eri kielillä. Näiden 17-vuotiaiden asenne muuttuu. Uskoakseni EU:n oikeudellisuuden kannalta olisi hyvä, jos kaikilla koululaisilla olisi mahdollisuus vierailla parlamentissa.
Meidän on oltava ylpeitä avoimuudesta, vaikka joitakin parannuksia voitaisiinkin tehdä, mikä onkin työn alla. Kun avoimuus ei enää kiinnosta, työskentelyämme saattaa usein olla vaikea ymmärtää. Äänestykset ovat tolkuttoman pitkiä ja niissä käydään joskus läpi satoja tarkistuksia. Sen sijaan, että parlamentissa käytäisiin vilkasta, nopeiden vuorosanojen ja vastaiskujen leimaamaa keskustelua, puheet ovat pitkiä yksinpuheluja, jotka luetaan valmiiksi kirjoitetuilta papereilta - kuten minä tänään teen. Välillä parlamentti on lähes tyhjä, vaikka keskusteluja käytäisiinkin kiinnostavista asioista.
Tämä johtuu tietyssä määrin siitä, että puhumme eri kieliä. Voimme kuitenkin tehdä enemmän parlamentin työn uudistamiseksi. Puhemies osallistuu asioiden hoitoon huolehtimalla siitä, että teemme poliittisia ehdotuksia, ja esittelijä Corbettin mietinnön ansiosta otamme useita erittäin merkityksellisiä edistysaskeleita.
Kuten kollegani Duff kertoi, liberaalit tukevat esittelijä Corbettin työtä ja niitä ponnisteluja, joiden tavoitteena on tiivistää, keskittää ja yksinkertaistaa menettelyjä. Nämä ovat erittäin tärkeitä tarkistuksia, ja toivon, että ne johtavat siihen, että työjärjestystä halutaan käyttää hyödyksi aiempaa tehokkaammin. Tietyissä asioissahan vaaditaan melkoista luovuutta, kun on kyse työjärjestyksen soveltamisesta.
Haluaisimme mennä vielä pitemmälle, jotta keskusteluista saataisiin vilkkaampia ja jotta Euroopan parlamentin työtaakkaa voitaisiin vähentää. Aikaisemmin on ehdotettu eräänlaisen teknisen komitean perustamista. Voimme ehkä palata siihen myöhemmin.
Emme ole myöskään täysin tyytyväisiä kiireellisten asioiden käsittelyä koskevan ehdotukseen, ja sen vuoksi olemme laatineet kompromissin näiden asioiden esille ottamiseksi. Kuten esittelijä Kaufmann huomautti, teemme tärkeää työtä ihmisoikeuksien puolesta, joka herättää kovasti vastakaikua parlamentin seinien ulkopuolella.
Me joudumme varmasti tekemään uusia muutoksia, menemään asioissa askeleen pitemmälle, erityisesti laajentumisen jälkeen, jolloin todennäköisesti sekä parlamentti että puolueryhmät ovat entistä epäyhtenäisempiä. Silloin tehokkuus ja demokratia on saatava tasapainoon.
Suurimmat muutokset, jotta Euroopan parlamentti voisi toimia demokraattisesti, vastuullisesti ja täysiarvoisesti, riippuvat perustamissopimukseen tehtävistä muutoksista, joita emme nykytilanteessa voi juurikaan tehdä. Kyse on yhteispäätösmenettelyn ottamisesta käyttöön useiden kysymysten yhteydessä, talousarvion omituisen jaon lopettamisesta ja Strasbourgin ja Brysselin välisen matkustamisen lopettamisesta.
Valmistelukunta voi ehkä ratkaista nämä kysymykset. Toistaiseksi etenemme asioissa huomattavasti esittelijä Corbettin työn ansiosta, ja haluan todellakin onnitella häntä siitä.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa esittelijä, teitä on kiitetty täällä tänään hyvin paljon, ja myös minä haluan kiittää teitä siitä panoksesta ja sitkeydestä, jolla olette huolehtinut siitä, että parlamentin työjärjestys uudistetaan. Ette varmasti pahastu, jos kerron teille kuitenkin tähän asiaan liittyviä huoliani.
Parlamentin tekee parlamentiksi tietysti se keskustelu, johon osallistuvat ihmiset ovat läsnä koko sydämestään ja tulkitsevat oman äänestäjäkuntansa mielipiteitä. Ihmiset, jotka erilaisista taustoistaan käsin yrittävät kuitenkin päästä yksimielisyyteen ja mahdollisesti sovittaa mielipide-erot.
Mistä sitten johtuu tämä taipumus pysäyttää juuri pieniä ryhmiä, antaa pienille jäsenvaltioille vähemmän sananvaltaa ja eliminoida pienet kielet? En pysty näkemään yhteyttä. En ymmärrä, miten parlamentin keskustelua voidaan elävöittää järjestämällä kaikki suurten puolueiden puitteissa. Mielestäni se vaikuttaa pikemminkin päinvastaisesti. Näen kehityksen kulkevan kohti hyvin suuria ryhmiä, joiden sisäiset erot ovat huomiota herättävän suuria, niin että itse asiassa pahoittelen yksittäisten parlamentinjäsenten jäsenyyden kaikkia rajoituksia.
Toivon siis, että voimme päästä parlamentin uudistamiseen ilman näitä haittapuolia. Olen kuitenkin pahoillani siitä, että tarkistusten käsiteltäväksi ottaminen tulee nyt riippuvaiseksi valiokunnan jäsenten lukumäärästä. Sehän ei liity mitenkään niihin ajatuksiin, joita haluamme tulkita! En ymmärrä, miksi erilaisia suuntia edustavat puhujat olisivat jotenkin autuaaksi tekeviä. Tämä epäeurooppalainen ajattelu on itse asiassa juuri se, mikä Eurooppaa uhkaa. On tärkeää, että myös eri jäsenvaltiot osallistuvat, kuten edellisessä työjärjestyksessä sanottiin.
Toisena esimerkkinä mainitsen ryhmän muodostuksen. Siinä on tietysti ollut hyvin paljon tehtävää, ja tiedän, että jäsen Corbett on tullut meitä vastaan hyvän matkaa. Hän pitää sitä varmasti hyvin pitkänä matkana. Käyn säännöllisesti ehdokasvaltioissa, ja voitte vain kuvitella, miten vaikeaa pienempien ja uudempien ryhmien tulee olemaan päästä sisälle Euroopan parlamenttiin.
Sitten kieli. On tietysti tärkeää, että voimme puhua omalla kielellämme, mutta yhtä tärkeää on, että kaikki kansalaiset myös voivat kuulla omaa kieltään lehterillä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, esitetty työjärjestyksen muutosehdotus rajoittaa periaatteessa entisestään parlamentin jäsenten ilmausvapautta ja oikeuksia. Esittelijän ja useiden parlamentin jäsenten vastakkaisista väitteistä huolimatta tässä pyritään pohjimmiltaan entisestään rajoittamaan poikkeavien mielipiteiden ilmaisemista, etenkin sellaisten, jotka ovat ristiriidassa Euroopan unionin valtaapitävien piirien näkemysten kanssa. Näillä ehdotuksilla pyritään vahvistamaan kaksinapaisuutta ja kaventamaan vaihtoehtoisten, hankalina pidettyjen poliittisten voimien valtaa parlamentissa.
Jo nyt parlamentin yksittäisiltä jäseniltä on viety oikeus esittää täysistunnossa tarkistus- ja päätöslauselmaehdotuksia tai muita ehdotuksia. Nyt esitetään kiireellisen menettelyn lakkauttamista ja poliittisten ryhmien muodostamisehtojen kiristämistä entisestään. Esitetään myös, että mietinnöistä äänestettäisiin täysistunnoissa entistä enemmän ilman keskustelua. Myöskään pienillä ryhmillä ei olisi oikeutta jättää tarkistuksia ilman 10 prosentin äänimäärää valiokunnassa, ja poliittinen ryhmä ei saisi jättää tarkistuksia, jos?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, en tiedä onko parlamentin jäsen Corbett hakenut innoitusta suurilta eurooppalaisilta parlamentarismia edistäneiltä juristeilta tai onko hän tutkinut huolellisesti useimmissa kansanedustuslaitoksissamme voimassa olevia säännöksiä; tiedän varmasti, että hänen on täytynyt lukea Orwellin Eläinten vallankumous ja eräs Ionescon näytelmä, jonka nimi on osuvasti "Absurdi teatteri".
Hänen tehtävänsä oli yksinkertaistaa parlamentin työtä ja tehdä siitä avoimempaa, myös sen vuoksi, että yleinen mielipide, suuri yleisö, saisi selkeämmän kuvan parlamentin työstä. Tuloksena on se, että parlamentin jäsen Corbett haluaa poistaa "ajankohtaiset ja kiireelliset menettelyt", erään tehokkaimmista välineistä, joita parlamentilla on ilmaistakseen mielipiteensä ja saadakseen äänensä kuuluville kaikkialla maailmassa.
Menettelyjen osalta Corbettin mietinnössä esitetään parhaimpaan Sacra Rotan ja jesuiittojen perinteeseen sopivaa järjestelmää, kaikella kunnioituksella jesuiittoja kohtaan. Näin täysistunnossa esitetty tarkistus saattaa olla koskaan saapumatta täysistuntoon, täysistuntoon aiottu mietintö on sekin vaarassa jäädä koskaan saapumatta täysistuntoon, ja kullekin mietinnölle säädetyt menettelyt voidaan kääntää päälaelleen kaikissa valiokunnan kokouksissa, kuten ennen minua puhuneet kollegat totesivat, enemmistösuhteiden mukaan, jotka saattavat muuttua tai olla muuttumatta.
Kaikesta tästä syntyy ajatus, arvoisa puhemies - lainaan vapaasti George Orwellia - että kaikki ryhmät ovat tasa-arvoisia mutta jotkut ryhmät ovat tasa-arvoisempia kuin toiset, eikä yksittäisillä parlamentin jäsenillä missään tapauksessa ole mitään merkitystä.
Tästä syystä, arvoisa puhemies, työjärjestyksen yleisen muuttamisen osalta, johon kollega Corbett haluaisi liittää myös eräänlaisen uudistusta koskevan pysyvän raportin käsitteen, me italialaiset radikaalit toivomme, että suurin osa näistä Corbettin ehdotuksista hylätään keskiviikkona.
Corbettin toisen mietinnön osalta, arvoisa puhemies, on sanottava, että olemme odottaneet jo kaksi vuotta ja toivomme, että parlamentti ottaisi lopultakin kantaa siihen kohteluun, joka työjärjestyksessämme on varattu riippumattomille parlamentin jäsenille. Esimerkiksi Lista Boninon valitut seitsemän parlamentin jäsentä, seitsemän radikaalipuolueen edustajaa, joita yli kaksi ja puoli miljoonaa italialaista äänesti, eivät ole voineet yksin esittää yhtäkään tarkistusta Corbettin mietintöön, joten meidän oli pyydettävä kahdelta poliittisen ryhmän puheenjohtajalta sitä suosionosoitusta, että he antaisivat meidän esittää symbolisesti ryhmänsä mukana - ja kiitämme heitä siitä - symbolisia tarkistuksia. Sanon tämän antaakseni käsityksen siitä, että me yksittäisinä parlamentin jäseninä emme ole voineet esittää yhtään tarkistusta aiheesta, joka koskee meidän asemaamme parlamentissa.
Sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion jälkeen, joka hajoitti TDI-ryhmän, on asetettu yhdeksän syrjivään kohteluun liittyvää ehtoa. Katsomme, että Corbettin mietintö - tämä toinen, tarkoitan - on varovainen askel tähän suuntaan ja luonnollisesti tässä asiassa katsomme, että paras ratkaisu olisi luoda tekninen ryhmä, ja kiitos erään ryhmän ystävällisyyden olemme esittäneet tällaisen tarkistuksen, ja me toivomme, että parlamentti voi hyväksyä sen. Katsomme, että se voisi olla ensimmäinen askel kohti niiden suhteiden parempaa määrittelyä, joiden on parlamentissa vallittava Euroopan parlamentin jäsenten yksilön oikeuksien ja kansalaisuuksien ja ryhmien välisen tasapainon kunnioittamisen välillä.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Corbettia ja jäsen Inglewoodia - jonka työ ei missään tapauksessa ole jäänyt huomaamatta - vaivannäöstä ja ajasta, jonka he ovat uhranneet mietintöön, jonka laatiminen ei varmasti ole ollut yksinkertaista, mietintöön, jonka laatimisen syynä on ollut tämä kysymys: onko tarpeen parantaa parlamentin jäseninä tekemämme työn laatua, tarvitseeko työmme suurempaa menetelmien avoimuutta ja tehokkuutta ja onko meidän järjestettävä työtämme uudella tavalla muuttuneiden rytmien ja vaatimusten mukaisesti. Tänä iltana käyty keskustelu mielestäni vahvistaa sen, että meidän on muutettava tapaa, jolla työskentelemme Euroopan parlamentissa.
Mielestäni parlamentin jäsen Corbettin mietintöön on suhtauduttu kaikilla mahdollisilla tavoilla vastustuksesta tukeen, verhotusta kritiikistä avoimeen arvosteluun. Tämäniltainen keskustelu vahvistaa sen. Meillä poliittisena perheenä - tämä on ensimmäinen kerta, kun olen tässä tilanteessa - on huomenna viimeinen pitkä keskustelu äänestyslistaa koskevan lopullisen kannan muodostamiseksi.
Tahtoisin kuitenkin käsitellä menetelmästä. Kun keskustelemme työjärjestyksestä, emme keskustele alkuperäislähteestä vaan sekundaarisesta lähteestä. Nyt, tällä hetkellä on meneillään kaksi suurta toimielintemme rakennetta koskevaa muutosta. Meillä on kaksi vuotta aikaa selvittää, ovatko työjärjestyksemme muuttamisesta tekemämme päätökset oikeita vai tarvitaanko vielä joitakin muutoksia, ja on varmaa, että valmistelukunnan työn päätyttyä meidän on verrattava työjärjestykseen liittyviä seikkoja niihin päätöksiin, joita lainsäädäntöjärjestelmän osalta tehdään. Meidän on siksi luotettava ennen kaikkea itseemme ja päätettävä uskaltautua uusille teille.
Lopuksi minun on sanottava, että kiireellisiin kysymyksiin liittyvää ongelmaa, jonka osalta en ole aivan vakuuttunut, Corbettin mietinnössä esitetään varmastikin useita ratkaisuja.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan vuorostani ylistää jäsen Corbettin laadukasta työtä. Hän on asiantuntijamme työjärjestyksen alalla, ja voimme luottaa häneen täydellisesti. Hänen tavoitteenaan on parantaa parlamentin toimintaa yhdistäen tehokkuuden demokratiaan.
Tänään hän ehdottaa meille, että ennakoisimme Nizzan sopimuksen ratifiointia. Kukaan ei mielestäni voi moittia meitä tästä, sillä jäsen Corbettin ehdottamien määräysten pitäisi hyvin realistisesti ajateltuna "tulla voimaan samaan sopimuksen myötä". Ratkaisu on mielestäni järkevä.
Lisäksi tulemme varmaankin vielä tarvitsemaan jäsen Corbettia sillä, kuten jäsen Fiori totesi, Euroopan unionin työohjelman valossa vaikuttaa siltä, että olipa kyse valmistelukunnasta tai laajentumisesta, työjärjestystä on monilta kohdin tarkistettava uudelleen. Mainitsen tässä vain kaksi aihetta: toissijaisuusperiaatteen valvonta ja komitologia. Valmistelukunnan töiden tulokset näiltä aloilta on tietenkin sisällytettävä uuteen työjärjestykseen.
Haluaisin kiinnittää huomionne muutamaan Corbettin mietinnössä esitettyyn asiaan. Ensinnäkin siinä käsitellään valmistelukunnan määritelmää, sen nimittämistä ja sen toimeksiantoa. Tämä on mielestäni osoitus työjärjestyksemme mukautumiskyvystä, josta olen hyvin iloinen.
Mietinnössä esitetään myös ajatus siitä, että Euroopan parlamentin pitäisi ottaa kansalliset parlamentit mukaan suurien poliittisten ja taloudellisten suuntaviivojen laadintaan. Tämä on aivan olennainen asia, jonka vahvistamme nyt työjärjestyksen kautta, ja olen siitä hyvin iloinen.
Lopuksi haluan kollegani Sylvia Kauffmannin tavoin kiinnittää esittelijän huomion kysymykseen sukupuolisesta neutraliteetista. Puutuin tähän jo aiemmin istunnossa, ja haluan toistaa sanani tämän mietinnön yhteydessä. Meidän on jatkossa käytettävä ranskaksi termiä "droits de la personne", ja selaillessani pikaisesti Corbettin mietintöä totean, että valppaudestamme huolimatta siinä on valitettavasti vielä vanhoja jäänteitä. Mainitsen esimerkin vuoksi 104 a artiklaan tehdyn tarkistuksen 51, jossa käytetään yhä termiä "droits de l'homme".

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, uskon esittelijää, kun hän sanoo etsineensä tarkasti työjärjestyksestä kaikenlaisen syrjinnän, joka saattaa horjuttaa yksittäisten jäsenten ja ryhmien välistä tasapainoa. Kysymys poliittisesta väkivallasta Baskimaassa on tuotu useasti esiin parlamentissa, mutta siitä ei ole koskaan käyty keskustelua.
Viime lauantaina tuhannet ihmiset marssivat hiljaa Bilbaon kaduilla vastustaakseen Espanjan poliisin päämajassa jatkuvaa kidutuksen harjoittamista. Kaikki ovat yksimielisiä siitä, että poliittinen väkivalta pitää nujertaa poliittisin keinoin, mutta voisiko esittelijä kertoa minulle, miten minä voisin yksittäisenä jäsenenä tuoda tämän Euroopan unionin sisäisen kysymyksen parlamentin esityslistalle, jotta se voisi käsitellä tätä kiireellistä ja tärkeää asiaa? Olen samaa jäsen Gil-Robles Gil-Delgadon kanssa siitä, mitä hän sanoi poliittisesta luonteesta?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, minunkin mielestäni täällä on ehdotettu koko joukko aivan järkeviä tarkistuksia. Mutta luulen, että kollega Corbett on kuitenkin eräissä keskeisissä kohdissa heittänyt lapsen pesuveden mukana. Ensimmäinen kritiikin aiheeni ovat kiireelliset asiat. Olen vuosikausia ollut parlamentissa tekemisissä kiireellisten asioiden kanssa enkä ole todennut, että tässä olisi työskennelty yhtään vähemmän vakavasti ja perustellusti kuin jossain muussa asiassa, jota täällä parlamentissa on käsitelty. Huomiotani myös kiinnittää se, että kiireellisistä asioista sanovat mielipiteensä ennen kaikkea ne kollegat, jotka eivät ole itse koskaan osallistuneet näihin töihin.
Olen ylpeä, että olen parlamentin jäsenenä pyynnöilläni käsitellä asia kiireellisenä onnistunut aivan konkreettisesti vapauttamaan laittomasti vangittuja ihmisiä ja auttamaan konkreettisesti poistamaan muutaman päivän kuluessa vakavia ihmisoikeusrikkomuksia. Voisin pyytää tänne joukon todistajia, jotka vahvistavat tämän.
Siksi olen sitä mieltä, että voimme lisäksi ottaa käyttöön ajan kiireellistä keskustelua varten; minulla ei ole mitään sitä vastaan. Voimme tietenkin keskittää ja rajata kiireelliset asiat enemmän ihmisoikeuksiin, mutta kuukausittainen kiireellisiä asioita koskeva menettely, jossa on vähintään viisi aihetta - useimmitenhan niitä tuodaan käsiteltäviksi kymmenestä viiteentoista, ja meidän on onnistuttava sopimaan viidestä -, tämä menettely olisi säilytettävä. Se on osoittautunut hyväksi, ja sen tulokset lukeutuvat parlamentin työn kohokohtiin ja erinomaisiin saavutuksiin.
Lisäksi haluaisin vastustaa kaikkia pyyntöjä, jotka rajoittavat niin sanottuja pieniä kieliä, jotka rajoittavat pieniä poliittisia ryhmiä, jotka byrokratisoivat ja johtavat parlamentin työn keskittämiseen. Mainitsen vain erään pienen esimerkin: muille, pientä kieltä edustaville kollegoille ei muka enää tarvitse osoittaa solidaarisuutta heidän valittaessaan, ettei heidän pyyntönsä ole saatavissa heidän kielellään. Vastaisuudessa on jäsenvaltioita, jotka tuskin saavat kokoon vaadittavat 12 jäsentä. Minä esitän vastalauseeni tässäkin suuren kielen edustajana...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies. -
Valitettavasti joudun perumaan puheenvuoronne, jäsen Posselt. Istunnon alussa esitettiin muutama menettelyä koskeva kysymys, ja olemme tunnin myöhässä aikataulusta.

Martin, Hans-Peter (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät yleisölehtereille jääneet masokistit, hyvät täällä täysistunnossa olevat masokistit - teitä on vielä 20! Täällä on paljon melua tyhjästä. Onko meno täällä täysistunnossa kuten haluatte tai mitä mielitte? Ei varmaankaan. Sen vuoksi me haluamme muuttaa työjärjestystämme, mutta emme kuitenkaan oikein uskalla. Me kuljemme vain hyvin pienen matkan sinne, minne meidän pitää kulkea; näin aikana, jolloin ei kuitenkaan enää ole kyse suurista teollisuusarmeijoista, suurista työläisjoukoista, uskollisista puoluejäsenistä, vaan verkostoista, yhteyksistä, yksittäisistä ihmisistä.
Meillä olisi oltava työjärjestys, jossa yksittäisellä jäsenellä on mahdollisimman paljon oikeuksia. Niitä hänellä ei ole. Hiukan uskallusta on kuitenkin Richard Corbettilla, joka tuntee työjärjestyksen paremmin kuin se itse tuntee itseään, tai pikemminkin, hän saa uskaltaa. Siitä parhaat onnitteluni! Asia, johon meillä ei tosin vieläkään ole rohkeutta, ovat avoimet keskustelut. Miksi oikeastaan on näin? Mitä me itse pelkäämme? Sitäkö, että ihmiset todellakin katsovat meitä? Sitäkö, etteivät he enää tunne itseään masokisteiksi, vaan todellakin kokevat täällä asiat, jotka opitaan koulussa, mikä merkitsisi elettyä demokratiaa? Tästä siinä ei voi kuitenkaan olla kyse. Mutta me voimme tehdä työtä sen hyväksi, ja siksi asia, josta me täällä parhaillaan keskustelemme, on yhtä tärkeä kuin muutokset jalkapallopelissä, kun kyse on paitsiosäännöstä. Se on suljetuin ovin käyty abstrakti keskustelu, jota muutamat kollegat ovat täällä vielä kuvanneet, mutta sillä on erittäin pitkälle ulottuvat vaikutukset.
Mielestäni on kannatettava asia, että ryhdymme pohtimaan ainakin sitä, kuinka voimme saada aikaan julkisuutta ajatellen vaikuttavia keskusteluja, joissa yksittäisellä parlamentin jäsenelläkin on oikeuksia. Siitä olisi tuloksena - jos jatkamme sillä tiellä -, loppu hyvin, kaikki hyvin. Sekin on Shakespearen näytelmä, jonka hän kirjoitti vuonna 1601. Jos ryhdytään skeptisiksi, katsotaan vuoteen 1610, ja silloin jäljelle jää enää myrsky. Haluatteko sitä?

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, koska aika rientää, käsittelen ainoastaan muutamaa seikkaa. Ensimmäinen asia, jota ennen minua puheenvuoron käyttäneet jo sivusivat: kansalaisparlamenteilla on tärkeä tehtävä avoimuuden ja samalla julkisuuden, demokraattisen legitiimiyden, kattavan valvonnan, lainsäädännän, keskustelun, vaihtoehtoisten mielipiteiden esittämisen, tiedotuksen ja viestinnän takaajina.
Työjärjestys on väline, jonka avulla työskentelytapamme järjestetään sellaisiksi, että voimme hoitaa tehtävämme. Meidän ei ole kuitenkaan pelkästään järjestettävä työskentelytapojamme, meidän on myös saatava asetettujen vaatimusten täyttämisessä tarvittava toimivalta. Siksi työjärjestyskin on mielestäni kyllä tärkeä, mutta parlamentaarisessa demokratiassa, joka perustuu puoluedemokratiaan ja siten myös poliittisten ryhmien parlamentarismiin, tärkeää on valiokuntien työn, poliittisten ryhmien työn ja täysistuntotyön välinen tasapaino ja niiden toiminta yhdessä. Tärkeää on vaalilainsäädännön, edustajia koskevien sääntöjen, pysyvien eturistiriitoja koskevien määräysten ja täällä tapahtuvan toiminnan yhteisvaikutus. Näin siksi, että meillä voi kyllä olla tässä yhteisiä sääntöjä, mutta erilaiset edellytykset johtavat erilaisiin käyttäytymistapoihin.
Siksi pidän myönteisenä myös lainsäädäntämenettelyn ja lainsäädäntään liittyvän keskustelun vahvistamista, en kuitenkaan parlamentaarisen valvonnan ja poliittisen mielipiteenvaihdon kustannuksella, vaan tasapainoisella tavalla. Olen sen vuoksi jäsen Randzio-Plathin kanssa täysin yhtä mieltä, että meidän on huolehdittava, että suuri enemmistö valiokunnassa ei johda keskustelun vähenemiseen täysistunnossa, koska siinä tapauksessa me estämme ennen sitä laajan enemmistönmuodostuksen ja käymme sitä ennen näennäiskeskustelua.

Parlamentin valiokunnat, ryhmät ja täysistunnot on saatava toimimaan yhteistyössä keskenään!
(Suosionosoituksia)

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jotkut kollegat ovat todenneet, että tässä ollaan nyt tervehdyttämässä tervettä järjestelmää. Olen siinä mielessä samaa mieltä näiden kollegoiden kanssa, että tämän nykyisenkin työjärjestyksen pohjalta olisimme voineet tehdä monia hyviä ja tarpeellisia uudistuksia tämän talon toimintatapoihin, mutta näitä uudistuksia ei vain tehdä. Olen tullut siihen tulokseen, että on parempi muuttaa tämä järjestelmä tällaisessa demokraattisessa prosessissa, jota sekä Corbettin että Inglewoodin mietinnöt edustavat. Se on ainut tapa saada säihkettä ja säpinää tämän talon toimintatapoihin, jotka ovat kyllä luutuneet vuosikymmenien aikana.
Näyttää siltä, että nämä uudistuneet toimintatavat, muun muassa "catch the eye" - järjestelmä, ovat toimineet ihan hyvin esimerkiksi kaikille jäsenille avoimissa puheenjohtajakokouksissa, joten en ymmärrä, minkä tähden niitä ei voisi kokeilla myös täysistunnossa laajemmalti. Jos nämä kokeilut osoittavat, että järjestelmässä on puutteita, niin ainahan me voimme palata vanhaan järjestelmään. Kyseessähän ovat poliittiset valinnat, vaikka juridiikasta ja säännöistä puhummekin.
Jäsenet ovat aina tietyllä tavalla oman parlamentaarisen kulttuurinsa lapsia; jokaisella on se kokemus, mitä omassa kansallisessa parlamentissa on oppinut, ja ehkä tällaisissa asioissa on vaikea löytää eurooppalaista näkemystä. Kuitenkin tähän mietintöön sisältyy hyvin hieno tasapainoelementti: tämä täyttää sekä tehokkuuden että demokratian vaatimukset. Ehkä se tosiasia, että täysistuntoon tulee nyt entistä vähemmän tarkistuksia keskusteltavaksi, tarkoittaa, että keskustelut ovat entistä poliittisempia ja siinä mielessä myös kiinnostavampia. Ehkä täällä käydään todellakin argumentaatiota tarkistusten puolesta ja niitä vastaan, ja saadaan myös lisää sisältöä näihin keskusteluihin.
Kun Euroopan parlamentista ruvetaan välittämään kuvaa internetin kautta kaikkialle Eurooppaan, toivon, että tämä kuva olisi vähän värikkäämpi kuin TV:n testikuva, eli että täällä olisi värikkäitä puheenvuoroja, värikästä argumentaatiota ja todellista debattia.

Stauner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, työjärjestys on väline, jolla parlamentti säätelee työtään. Se on ikään kuin käyntikortti, jonka me luovutamme ulospäin. Parlamentti on ainoana Euroopan unionin demokraattisesti oikeutettuna elimenä velvollinen pyrkimään työssään mahdollisimman suureen avoimuuteen ja selkeyteen, jotta kansalaisten, joiden edustajina me täällä olemme, on mahdollista ymmärtää ja arvioida parlamentin työskentelytapoja. Voimme saada toivomamme kansalaisten hyväksynnän työllemme ainoastaan käyttämällä mahdollisimman avoimia ja selkeitä työskentelytapoja.
Erityisesti talousarvion valvontavaliokunnan jäsenen näkökulmasta jokaisen parlamentin jäsenen tärkein oikeus on saada esittää kysymyksiä komissiolle ja saada niihin myös vastaus. Tämä oikeus on ratkaisevan tärkeä juuri varainhoidon valvonnan kannalta, ja se on vahvistettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 197 artiklassa ja parlamentin työjärjestyksen 44 artiklassa. Se on ilmentymä parlamentaarisen valvonnan ulottumisesta hallintoon eikä sitä saa rajoittaa. Tätä oikeutta on kuitenkin menneisyydessä pyritty rajoittamaan. Tästä on esimerkkinä heinäkuussa 2000 tehty puitesopimus, joka rajoittaa kaikkien edustajien asiakirjojen ja tietojen saantia. Parlamentti on etenkin tästä syystä päättänyt muuttaa tätä puitesopimusta mahdollisimman pian. Haluaisin tässä yhteydessä muistuttaa puhemiestä hänen tästä tehtävästään.
Olen hyvin iloinen, että nyt esillä olevaan mietintöön sisältyy 44 artiklaan tehty kirjallisia kysymyksiä koskeva lisäys, jossa ilmaistaan selvästi, että kysymyksen esittäjä kantaa täyden vastuun kysymyksen sisällöstä. Se merkitsee, että minkäänlainen puhemiehen tai muun elimen tekemä etukäteistarkastus ei tule edelleenkään kysymykseen. Aikaisemmin tätäkin ainakin epäiltiin.

Corbett (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää selkeistä huomioista, kehuista ja moitteista. Keskityn nyt moitteisiin. Osaa niistä osasin odottaa, osa tuli yllätyksenä. Yllätyin jäsen Frassonin kritiikin kiihkeydestä. Hän piti saman puheen, jonka hän piti, kun aloitimme työn valiokunnassa puolitoista vuotta sitten. Hän syytti minua myös siitä, etten ollut kuunnellut hänen puhettaan, ja haluan nyt kumota hänen väitteensä, sillä hän tuntui olevan sitä mieltä, että olemme edistyneet puolessatoista vuodessa. Olen iloinen, että hänen ryhmänsä varjoesittelijä suhtautui asiaan hyvin rakentavasti. Monet esittämistäni tarkistuksista ovat todellakin sekä hänen ryhmänsä että minun ryhmäni yhdessä allekirjoittamia.
Ensiksi haluan kumota jotkin eri puhujien esittämistä väitteistä. En yritä tukahduttaa keskustelua tai rajoittaa vähemmistöjen oikeuksia. Yritän laajentaa keskustelua tärkeistä aiheista, lisätä todella tärkeiden ja kiistanalaisten asioiden käsittelyyn käytettävää aikaa. Se taas edellyttää, että vähemmän tärkeitä ja vähemmän kiistanalaisia aiheita käsitellään yksinkertaistettujen menettelyjen mukaisesti.
Kuinka määrittelemme vähemmän kiistanalaisen? Sanoimme, että kun asia saa taakseen yli 90 prosenttia valiokunnasta, voimme olettaa, että se todennäköisesti ei ole kiistanalainen. Silloinkin voimme noudattaa tavanomaista menettelyä, jos kaksi ryhmää tai 32 jäsentä niin toivoo. Kynnys on erittäin matala, on erittäin helppoa palata tavanomaiseen täysimittaiseen menettelyyn. Olkoon todistustaakka kuitenkin sillä puolella. Olettakaamme, että jos asia on yksinkertainen ja kiistaton, se voidaan käsitellä yksinkertaistetulla menettelyllä, ellei toisin pyydetä. Täten säästämme aikaa pitempiin keskusteluihin ja useamman näkemyksen esiin tuomiseen tärkeiden asioiden yhteydessä.
Kiistän myös sen väitteen, että kielijärjestelmä olisi uhattuna. Jokainen jäsen voi jatkossakin käyttää omaa kieltään kaikissa tilanteissa. Kiistän, että olisimme hylkäämässä ihmisoikeusasiat. Pidän jäsen Posseltin tavoin ihmisoikeuksia erittäin tärkeinä. En ehdota aiheen hylkäämistä, ehdotan toisenlaista menettelyä sen käsittelyyn, menettelyä, joka antaa enemmän arvoa valiokunnassa tehdylle yksityiskohtaiselle työlle ja jonka pitäisi tuottaa vielä parempia tuloksia kuin nykyään saadaan.
Sama koskee kiireellisiä asioita. Emme hylkää niitä, ehdotamme, että niitä käsiteltäisiin muiden menettelyjen - joko nykyisten tai uusien menettelyjen - mukaisesti.
Haluan vielä selventää muutamaa muuta kohtaa. Puhemiehen huomion kiinnittämiseen perustuvasta menetelmästä meillä on täällä käsiteltävänä kompromissi. Menetelmää käytettäisiin vain keskustelujen lopulla. Silloinkaan se ei olisi pakollinen. Mietinnön mukaan puhemiehellä olisi mahdollisuus jakaa puheenvuoroja huomion kiinnittämiseen perustuvan menettelyn mukaan. Tämä on hyvin kohtuullinen kompromissi. Jos henkilöt, jotka suhtautuvat tähän epäilevästi, eivät ole valmiita edes kokeilemaan sitä jonkin aikaa keskustelujen päätteeksi, kun puhemies niin päättää, niin he eivät kyllä ole juurikaan valmiita tekemään kompromisseja. Kehottaisin asiaan epäilevästi suhtautuvia henkilöitä kokeilemaan sitä. Ei sen kokeilemisesta voi olla mitään haittaa.
OLAFin osalta totean, että valiokunta päätti tietoisesti olla puuttumatta tähän asiaan, sillä sen käsittely on kesken. Nyt kun yhteisöjen tuomioistuin on hyväksynyt valituksen, vaikuttaa siltä, että asian käsittely jatkuu. Mutta vaikka näin ei olisikaan, asiaa pitäisi tutkia perusteellisesti valiokunnassa sen sijasta, että täysistunnolle esitettäisiin viime hetkellä tarkistus. Tästä syystä emme ole esittäneet OLAFia koskevaa ehdotusta.
Komission puheenjohtajasta, komission puheenjohtajasta pidettävästä äänestyksestä ja komissiosta kokonaisuudessaan puhuttaessa jäsen Rothley toi esiin perustellun huomion. Kansalliset perinteemme ovat tällä alalla hyvin erilaisia, mutta asiaa on syytä käsitellä täysistunnossa, ja monessa ryhmässä mielipiteet tästä asiasta tulevat jakautumaan. Jäsen Rothley on saanut minut vakuuttuneeksi, mutta tiedän, että parlamentissa on paljon sellaisia, jotka on vielä saatava vakuuttuneiksi.
Talousarviota koskevassa kohdassa näkemyksemme erosivat. Joidenkin mielestä budjettivaliokunnan pitäisi tutkia tarkkaan kaikkien parlamentissa käsiteltävien asioiden vaikutukset talousarvioon. Toisten mielestä tämä rajoittaisi oikeuttamme esittää tarkistuksia täysistunnossa emmekä saisi lähteä lainkaan sille tielle. Olemme päätyneet kompromissiin, jonka mukaan, silloin kun asialla odotetaan olevan rahoitusvaikutuksia, perustelujen on sisällettävä analyysi yhdenmukaisuudesta rahoitusnäkymien kanssa. Kompromissi ei tyydytä kaikkia, mutta se on jälleen kerran kohtuullinen kompromissi, jonka pohjalta voimme tällä hetkellä edetä.
Lopuksi kysymyksestä kielen sukupuolineutraalisuudesta. Arvoisa puhemies, olitte oikeassa huomauttaessanne, että asia koskee vain joitakin kieliä. Kielessä, jolla laadin mietinnön, ei tehdä erotusta sukupuolten välillä, enkä olisi sisällyttänyt sellaista mietintöön. Muistuttaisin parlamentille, että kun hyväksyimme neljä vuotta sitten minun ja jäsen Palacio Vallelersundin mietinnön, hyväksyimme päätöksen, jonka mukaan yksiköiden on tarkistettava työjärjestys ja varmistettava, että siinä käytetty kieli on sukupuolineutraali. Asiaan ei tarvitse palata, meidän on vain varmistettava, että parlamentin päätöstä sovelletaan.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti ja vain sanoakseni jäsen Corbettille, että huomisessa äänestyksessä hän näkee, että varjoesittelijä ja minä olemme täysin samaa mieltä ryhmäni äänestyslistan kanssa ja että erimielisyys kaikkien mainitsemieni seikkojen osalta on jäljellä.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, olen seurannut tänä iltapäivänä täällä käytyä keskustelua hyvin kiinnostuneena. Ensinnäkin haluan onnitella jäsen Corbettia hänen erinomaisesta mietinnöstään sekä hänen selkeistä tarkennuksistaan sekä keskustelun alussa että lopussa. Lisäksi, ottaen huomioon, että olen vastannut Espanjan parlamentissa omassa ryhmässäni työjärjestysasioista jo monien vuosien ajan; olen seurannut tätä asiaa erittäin kiinnostuneena ja yhdyn huoleenne siitä, miten voisimme saattaa parlamentin lähemmäs kansalaisia ja elävöittää sen keskustelua siten, että keskustelu olisi toimiva väline ja että se olisi samalla myös riittävän järjestelmällistä.
Mielestäni esittelijän ehdotukset parantavat huomattavasti nykyistä työjärjestystä; onnittelen häntä siitä. Tämä on hänen tekstinsä, ja me voimme vain yrittää tehdä mahdollisimman hyvää yhteistyötä voidaksemme tehdä parlamentista elävämmän ja tuoda sen lähemmäs kansalaisia, sellaisen, että voimme välittää kansalaisille tietoa ja saada heidät ymmärtämään, millaisia ovat toimintatapamme, mihin keskitämme ponnistuksemme ja mitkä asiat ovat lähellä sydäntämme.
Haluan todeta, että Prodin komissiolle - puheenjohtaja Prodi on sanonut näin aina, ja hän toistaa tämän aina tilaisuuden tullen täällä parlamentissa ja sen eri hallintoelimissä - komission ja parlamentin välinen suhde on strateginen elementti ja että olemme alusta lähtien sitoutuneet osallistumaan parlamentin työhön ja toimintaan ja tekemään mahdollisimman tiivistä yhteistyötä niihin liittyvissä asioissa.
Asiasta vastaavat komission jäsenet käsittelevät valtaosaa mietinnöistä ja lainsäädäntöön liittyvistä kysymyksistä suoraan täysistunnossa. Mielestäni tässä asiassa on tapahtunut valtava muutos aikaisempaan verrattuna. Komissio vastaa vuosittain yli 3 000:een parlamentin esittämään kysymykseen. Mielestäni olemme päässeet riittävään yhteisymmärrykseen siinä, missä määrin parlamentti voi tehdä yhteistyötä ja osallistua kansainvälisiin neuvotteluihin, joissa parlamentin jäseniä on yleensä läsnä, ja lisäksi - haluan sanoa tämän ehdottoman vilpittömästi - tämän on havaittu olevan erittäin hyödyllistä. Olemme myös erittäin tyytyväisiä yhteispäätösmenettelyn toimivuuteen, sillä se on ollut hyvin onnistunut. Tässä mielessä minun on sanottava myös, että ponnistelemme nykyisin kovasti, jotta voimme järjestelmällisesti antaa parlamentille tietoja ennen muita ja jotta voimme välittää sille vähintään yhtä paljon tietoa kuin neuvostolle.
Lopuksi, mielestäni puitesopimus - vaikka sen soveltamisessa onkin aivan ymmärrettävistä syistä toisinaan hieman hankaluuksia - on käytännöllinen väline suhteidemme toimivuuden kannalta.
Haluan onnitella vielä kerran. Toivon, että onnistumme yhdessä elävöittämään kaikkia Euroopan unionin toimielimiä ja tekemään näiden toimielinten työstä ymmärrettävämpää ja läheisempää kansalaisille, toisin sanoen tekemään Euroopan unionista ymmärrettävämmän ja läheisemmän kansalaisille.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, komission jäsen de Palacio.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.30.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
Duffin laatimasta perussopimusvaliokunnan mietinnöstä (A5-0195/2002) työjärjestyksen uudistamisesta parlamentaarisen koskemattomuuden osalta,
MacCormickin laatimasta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0213/2002) italialaisten jäsenten parlamentaarisesta koskemattomuudesta ja Italian viranomaisten asiaan liittyvistä toimista.

MacCormick (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, olen tämän asian esittelijänä erittäin helpottunut, kun pääsen vihdoinkin esittämään parlamentille mietinnön riippumatta siitä, hyväksytäänkö se vai hylätäänkö se lopulta. Olen ollut parlamentin jäsenenä hieman alle kolme vuotta, ja minulla on lähes koko sen ajan ollut kunnia toimia yhtenä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan parlamentaarisia erioikeuksia ja koskemattomuutta koskevien asioiden esittelijänä. Yksi ensimmäisistä minulle annetuista tehtävistä koski sarjaa italialaisten jäsenten tai heidän asianajajiensa esittämiä pyyntöjä, jotka liittyivät huoleen siitä, että Italiassa oli nostettu syytteitä tai ryhdytty muihin oikeustoimiin, jotka loukkasivat jäsenten koskemattomuutta.
Työjärjestyksessämme, jota toivottavasti muutetaan Duffin mietinnön pohjalta, on yksityiskohtaiset määräykset toimista, joihin parlamentin on ryhdyttävä, kun sen pitää päättää koskemattomuuden pidättämisestä sen jälkeen, kun se on saanut asiaa koskevan pyynnön jäsenvaltion asianmukaisilta viranomaisilta. Italian tapauksissa ongelmana oli, että pyyntöjä oli saatu vain jäseniltä itseltään, ja tätä pidettiin huolestuttavana. Olisi erittäin vakavaa, jos jokin jäsenvaltio loukkaisi parlamentin jäsenen erioikeuksia tai vapauksia.
Haluan tässä yhteydessä tuoda esiin yhden seikan, joka tuodaan esiin myös Duffin mietinnössä: parlamentin erioikeuksien ja vapauksien tarkoituksena ei ole tarjota jäsenille kansalaisina laajempia oikeuksia kuin ne, jotka muilla kansalaisilla on. Niiden ainoana tarkoituksena on suojata parlamentin arvokkuus eurooppalaisena lainsäädäntöelimenä ja turvata siellä käytävä tehokas ja vapaa demokraattinen keskustelu.
Sellaista tilannetta ei selvästikään voitaisi hyväksyä, jossa jäsen voisi osoittaa, että hänen asemansa parlamentin jäsenenä ja eurooppalaisena lainsäätäjänä olisi uhattuna jonkin jäsenvaltion toimien johdosta, mutta asiaa ei voitaisi käsitellä parlamentissa yksinomaan siitä syystä, ettei mikään jäsenvaltion asianmukainen viranomainen olisi pyytänyt koskemattomuuden pidättämistä.
Parlamentin koskemattomuus on määritelty kahdessa eri määräyksessä. Vuoden 1965 pöytäkirjan 9 artiklan mukaan Euroopan parlamentin jäseniä ei voida alistaa tutkittavaksi, pidättää tai haastaa oikeuteen heidän tehtäviään hoitaessaan ilmaisemiensa mielipiteiden tai äänestystensä perusteella. Koskemattomuus voi ilmetä toisenlaisissakin tilanteissa, joissa Euroopan parlamentin jäsenen koskemattomuus vastaa kansallisen parlamentin jäsenen koskemattomuutta kotimaassaan eli sitä, ettei häntä vastaan voida nostaa syytettä ilman parlamentin suostumusta.
Pitkällisen tutkinnan jälkeen paljastui, että kaikissa käsiteltävänämme olleissa tapauksissa oli kyse pöytäkirjan 9 artiklasta. Kyse oli siitä, loukkasivatko jäseniä vastaan heidän ilmaisemien mielipiteiden johdosta nostetut syytteet pöytäkirjan 9 artiklan mukaista koskemattomuutta. Työjärjestyksessämme ei sanota mitään siitä, miten tällaisessa tilanteessa tulisi toimia. Minun mielestäni meidän pitäisi demokraattisena lakiasäätävänä kansanedustuslaitoksena voida ilmoittaa jäsenvaltioille, jos parlamentin vapaata keskustelua loukataan.
Tarkastellen asiaa tästä näkökulmasta valiokunta kävi läpi kaikki tapaukset ja hyväksyi yhtä lukuun ottamatta kaikki esittämäni suositukset. Kun tarkastelen tapauksia mahdollisimman selkeällä ja avoimella mielellä, minusta näyttää siltä, että Francesco Enrico Speronin tapauksessa oli kyse siitä, että hänet asetettiin vastuuseen tehtävien hoitamisen yhteydessä ilmaistusta mielipiteestä, sillä kyselyt kohdistuivat parlamentissa annettuun äänestysselitykseen. Alfonso Luigi Marran tapauksessa oli kyse siitä, että hänen parlamentin jäsenen ominaisuudessaan julkaisemat asiakirjat olivat monimutkaisella tavalla johtaneet syytteiden nostamiseen tai oikeudellisiin syytöksiin.
Nämä vaikuttavat selkeästi tapauksilta, jotka koskevat pöytäkirjan 9 artiklaa. Valiokunnan mutta ei minun mielestäni Marcello Dell'Utrin tapauksessa oli kyse samasta asiasta. Olin eri mieltä kuin valiokunta siksi, että Marcello Dell'Utrin tapauksessa esitetyt väitteet oli niiden todenmukaisuudesta tai oikeudellisesta luonteestaan riippumatta esitetty useita vuosia ennen kuin hänestä tuli parlamentin jäsen. En näe, miten meidän tehtäviemme hoitamisen yhteydessä ilmaisemia mielipiteitä tai antamia ääniä koskevaa määräystä voitaisiin järkevästi tulkita siten, että se liittyisi lausuntoihin, joita olemme antaneet, ennen kuin meistä tuli parlamentin jäseniä. Viranhakijaa ei voi rinnastaa viranhaltijaan. Tämä koskee muuten myös meitä, kun toimimme ehdokkaan ominaisuudessa.
Suosittelen näin ollen parlamentille, että toteutamme mietinnössäni ehdotetut toimet ja saatamme nämä tapaukset Italian viranomaisten tietoon. Parlamentaarinen ryhmäni on esittänyt tarkistuksen, jossa ehdotetaan Marcello Dell'Utrin nimen poistamista mietinnöstä, ja mielestäni tämä olisi aiheellista. Toivon selventäneeni kollegoille, miksi tämä on mielestäni aiheellista, ja sen, että kyse on puhtaasti pöytäkirjan objektiivisesta ja oikeudenmukaisesta tulkinnasta eikä pyrkimyksestä esittää minkäänlaista poliittista arviota asiaintilasta Italian tasavallassa.

Duff (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, työjärjestyksen 6 artiklan uudistaminen tuli ensimmäisen kerran esiin, kun heräsi kiista Espanjan tuomioistuinten pyynnöstä Euroopan parlamentin kahden italialaisen jäsenen koskemattomuuden pidättämiseksi. Espanjan ministereiden mielestä espanjalaisilla tuomareilla ei ollut toimivaltaa pyynnön esittämiseen. Tämä asetti Euroopan parlamentin ongelmalliseen tilanteeseen, jota se ei ollut itse aiheuttanut mutta jota sen sääntöjen ja menettelyjen voimattomuus pahensivat.
Käsiteltävänämme olevat ehdotukset hyväksyttiin pitkän pohdinnan jälkeen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioidenvaliokunnassa laajalla enemmistöllä, ja ne sisältävät useita aineksia. Ensiksi on ilmoitettu lyhyesti, mitä erioikeudet ja vapaudet ovat nykytilanteessa. Niiden tarkoituksena ei siis ole suojella rikollisuuteen taipuvaisia Euroopan parlamentin jäseniä, vaan ensisijaisesti, kuten jäsen MacCormick totesi, taata lainsäädäntöelimen arvokkuus riippumattoman ja moniarvoisen keskustelun paikkana.
Toiseksi tunnustamme, että joissakin jäsenvaltioissa saattaa olla useampi kuin yksi toimivaltainen viranomainen, ja sallimme oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan paitsi antaa perustellun lausunnon toimivaltakysymyksestä myös laatia suuntaa-antavan, ei lopullisen, luettelon toimivaltaisista viranomaisista.
Kolmanneksi parlamentin puhemiehen tehtävät on erotettu entistä selkeämmin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tehtävistä. Neljänneksi valiokunnan menettelyt ja perusteet, joita se käyttää lausuntonsa muodostamisessa, on esitetty jäsenvaltioiden tuomioistuinten ja kansalaisten eduksi melko yksityiskohtaisesti. Viidenneksi on laadittu määräykset niitä harvoja tilanteita varten, joissa jäsen joutuu puolustamaan tuomioistuimessa erioikeutta tai koskemattomuutta.
Uskon, että näiden määräysten avulla parlamentti voi käsitellä erioikeustapauksia yhteisön tasolla rinnan kansallisten parlamentaaristen järjestelmien kanssa muttei niiden alaisuudessa. Uudistuksiin sisältyy erioikeuksien ja vapauksien järjestelmän selventäminen ja virallistaminen, mikä täyttää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisessa tähän liittyvässä tapauksessa esittämän vaatimuksen. Perusteellisempi uudistaminen riippuu siitä, käsitteleekö valmistelukunta yhtä vuoden 1965 pöytäkirjaan tehtyä tarkistusta, jäsenten ohjesäännön laatimista ja lopuksi kysymystä siitä, että parannettaisiin parlamentin mahdollisuuksia antaa seuraamuksia koskevat asiat tuomioistuimen käsiteltäviksi.

Inglewood (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vaikka puhunkin vain Duffin mietinnöstä, haluan onnitella sekä jäsen Duffia että professori MacCormickia suuresta työstä, jonka he ovat tehneet tämän asian parissa.
EPP-ED-ryhmä kannattaa jäsen Duffin lähestymistapaa ja mietinnön perusteluissa esitettyä analyysia. Aiemmin tänä iltana käydyn keskustelun sekä parlamentissa ja valiokunnissa kuluneina kuukausina ja viikkoina käydyn keskustelun pohjalta on selvää, että koko kysymys koskemattomuudesta on huonosti tunnettu, epäjohdonmukainen ja sekava.
Jäsen Duffin perusteluissa on todettu osuvasti vaikkakaan ei aivan näillä sanoilla, että Euroopan parlamentin jäsenet eivät ole vain jäsenvaltioiden kansanedustajia, jotka sattuvat matkustelemaan ulkomaille. Euroopan parlamentin jäsenet on nyt todellakin erotettu ulkomailla matkustelevista kansanedustajista. He ovat samankaltaisia, mutta kuitenkin perusolemukseltaan erilaisia.
Tällä seikalla on merkittäviä vaikutuksia koko kysymykseen koskemattomuudesta, ja se selittää, miksi tilanteemme on nyt niin sekava. Jäsen Duff on aivan oikeassa, kun hän tuo mietinnössään esiin samoin kuin hän on tuonut esiin tämänpäiväisissä huomioissaan, että tilanteen selkeyttämiseksi ja jonkin sellaisen luomiseksi, joka olisi järkevää ja jonka Euroopan kansalaiset voisivat ymmärtää, on sekä valmistelukunnan että HVK:lle esitettävien suositusten tuotava mukanaan muutoksia, jotka voidaan hyväksyä. Lisäksi asiaa koskevia määräyksiä pitäisi sisällyttää tulevaan jäsenten ohjesääntöön. Täten voisimme tuoda työjärjestykseemme järkeä ja johdonmukaisuutta, jota siitä nyt puuttuu ja joka jää meidän vahingoksemme puuttumaan, ellemme pysty korjaamaan tilannetta.

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi onnitella molempia esittelijöitä erinomaisesta työstä, mutta huomioni koskevat Duffin mietintöä. Jäsen Duff laati vaikean mietinnön aiheesta, jonka taustalla on tietty suurta kiistaa herättänyt tapaus, josta kiistellään yhä ja jossa istuntosalin tämän puolen näkemykset eroavat yhä merkittävästi useista näkemyksistä salin toisella laidalla.
Jäsen Duff onnistui kuitenkin työssään saamaan aikaan yhteisymmärryksen keskittymällä yksittäisen tapauksen sijasta menettelyihin, ja hän teki sen äärimmäisen taitavasti. Haluaisin puolestani lausua hänelle kohteliaisuuden, jonka hän lausui minulle aiemmin illalla, ja todeta, että jokainen parlamentti tarvitsee oman Andrew Duffinsa.
Ryhmäni voikin antaa tukensa hänen työlleen: työjärjestyksen uusien artiklojen selkeydelle ja innovatiivisuudelle. Innovatiivista on, että parlamentille tarjotaan mahdollisuus vahvistaa jäsenen koskemattomuus, vaikka meille ei olisi esitetty pyyntöä sen pidättämiseksi mutta jäsenvaltiossa on käynnistetty tai saatetaan käynnistää oikeudenkäynti. Innovatiivista on myös, että useampi kuin yksi kansallinen viranomainen saattaa olla toimivaltainen pyytämään koskemattomuuden pidättämistä.
Tämä kaikki on mielestäni hyväksi. Ryhmäni aikookin äänestää Duffin mietinnön puolesta, mutta haluamme keskustella vielä tarkistuksen 2 8 kohdasta, jonka pelkäämme olevan pohjimmiltaan ristiriidassa mietinnön edellisten kohtien kanssa ja antavan parlamentille mahdollisuuden puuttua tapauksen asiasisältöön sen sijasta, että se vain tarkastelisi koskemattomuuden pidättämisen perusteita. Saatamme pyytää tästä sanamuodosta kohta kohdalta -äänestystä ja äänestää sitä vastaan. Olemme kuitenkin halukkaita keskustelemaan asiasta esittelijän kanssa, sillä tiedämme, kuinka erinomaisen työn hän on tehnyt.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin parlamentaarista koskemattomuutta koskevan ajattelutavan perustana on aina ollut kaksi seikkaa, vaikka tilanne onkin ollut sekava ja vaikeasti tulkittava, koska Euroopan parlamentin jäsenen asema ei ole ollut selkeä: ensimmäinen seikka on se, että koskemattomuus ei suojaa parlamentin jäsentä vaan parlamenttia; toinen se, että Euroopan parlamentin ei missään tapauksessa pidä omia itselleen oikeutta antaa tuomioita ja muuttua eräänlaiseksi tuomioistuimeksi.
Olen sitä mieltä - ja olen todellakin pahoillani - että Duffin mietinnössä pyritään muuttamaan kielteisellä ja vaarallisella tavalla näitä molempia seikkoja: esimerkiksi 6 a artiklassa, jossa puhutaan koskemattomuuden puolustamisesta. Tilanteessa, jossa pyydämme eurooppalaisia hyväksymään eurooppalaisen pidätysmääräyksen kaltaisen toimen, toisin sanoen hyväksymään sen, että heidät voidaan pidättää muussa valtiossa kuin kotimaassa voimassa olevien todisteiden ja toimien perusteella, minusta näyttäisi todella omituiselta sallia jokaisen parlamentin jäsenen itse asiassa pysäyttää oikeudenkäyntimenettelyn.
Sanotaan, että parlamentin jäsenen mahdollisuus toimia olisi rajoitettava 9 artiklassa tarkoitettuihin ehdottoman koskemattomuuden tapauksiin ja että lisäksi parlamentin asiasta vastaava valiokunta voisi päättää, voidaanko parlamentin jäsenen pyyntö hyväksyä vai ei. Kollega Duffin laatimassa tekstissä ei kuitenkaan ole tätä 9 ja 10 artiklan välistä eroa, ja rehellisesti sanoen se, että asiasta vastaava valiokunta voisi mahdollisesti lausua kantansa, ei ole mielestäni vakuuttava. Koskemattomuutta koskeva äänestys, joka suoritettiin jäsen Dell'Utrin tapauksessa, henkilön, joka tuohon aikaan ei edes ollut parlamentin jäsen, ei näet vakuuta minua lainkaan, koska parlamentin äänestykset ovat aina poliittisia äänestyksiä.
Esitetty menettely on siksi liian monimutkainen, se tarjoaa sellaisille täysin häikäilemättömille menettelyille, jotka Neil MacCormickin ja Andrew Duffin kotimaassa ovat varmaankin ennenkuulumattomia mutta valitettavasti paljon tavallisempia muissa valtioissa. Tästä syystä aion äänestää, ja pyydän myös ryhmääni äänestämään Duffin mietintöä vastaan.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, Duffin mietinnössä pyritään järkeistämään Euroopan parlamentin jäsenen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättäminen ja parantamaan samalla suojaa mielivaltaisilta päätöksiltä, mistä voimme olla vain tyytyväisiä.
Siinä ei mielestämme ole kuitenkaan onnistuttu ratkaisemaan kunnolla sitä tarkkaa teknistä kysymystä, joka aikanaan käynnisti kaiken tämän pohdinnan, eli kysymystä siitä, miten määritellään kansallinen viranomainen, joka on toimivaltainen esittämään Euroopan parlamentille yhden sen jäsenen koskemattomuuden pidättämistä. Terve poliittinen järki sanoo, että on jäsenvaltion asia määritellä tämä viranomainen. Todettiinhan lisäksi vasta viime istunnossa äänestetyssä Lamassouren mietinnössä, että kun toimivaltaa ei ole erityisesti annettu eurooppalaiselle toimielimelle, sen katsotaan kuuluvan jäsenvaltioille. Duffin mietinnön 6 a artiklaan tehdyn tarkistuksen 13 kohdassa onnistutaan kuitenkin sotkemaan ongelma ja hämärtämään tämä yksinkertainen sääntö. Arvoisa puhemies, kuten äänestysselityksessäni tulen sanomaan, emme tietenkään voi hyväksyä tällaista.

Gargani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin itsenäisyys ja riippumattomuus, joihin kollegat ovat vedonneet, edustavat kahta sellaista periaatetta, joihin Euroopan unionin järjestelmän demokraattinen laillisuus perustuu. Sen vuoksi ne on säilytettävä ja niitä on suojattava - se on velvollisuutemme - useilta tahoilta kohdistuvilta yrityksiltä vaikuttaa parlamentin jäsenen tehtävien hoitoon. Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa todetun toimielinten täydellisen koskemattomuuden ja koskemattomuuden kautta Euroopan parlamentilla on välineitä, vaikkakin vain osittaisia, puolustautua sen riippumattomuuteen tai itsenäisyyteen kohdistuvilta hyökkäyksiltä, joita muut julkiset tai yksityiset toimijat saattavat kohdistaa siihen.
Tällainen vaikutus puuttuu Italiassa valituilta Euroopan parlamentin jäseniltä. Usein oikeusviranomainen näet ryhtyy parlamentaarista koskemattomuutta huomioon ottamatta - Euroopan parlamentin on tiedettävä tämä - perustuslain 68 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin oikeustoimiin, erityisesti tietoliikenteen tarkkailun, epäsuorankin, osalta.
Juuri näinä päivinä Italiassa väitellään tällaisesta epäsuorasta tietoliikenteen tarkkailusta, jota on suoritettu huolimatta tästä suojaperiaatteesta. Se osoittaa myös sen, että Italiassa parlamentin ja eräiden tuomareiden välillä käydään toisinaan kiivastakin väittelyä, ja tuomarit käyttävät asemaansa toimien väistämättä ja toisinaan tiedostamattaan puolueellisesti. Nämä tuomarit suojautuvat virassaan nauttimansa riippumattomuuden ja vastuuttomuuden taakse ja toimivat tosiasiassa poliittisesti. Toisaalta juuri tuomarit itse pohtivat tätä roolia kokouksissa ja seminaareissa, mutta myös virallisissa esityslistoissa.
Italian omituisen tilanteen edessä Euroopan parlamentin on puolustettava voimakkaasti riippumattomuuttaan, ennen kaikkea silloin, kun sen jäseniä syytetään rikoksista tehtäviään hoitaessaan ilmaisemiensa mielipiteiden vuoksi. Käytännössä Euroopan parlamentin on voitava vahvistaa täydellisen koskemattomuus ja koskemattomuus myös oikeustoimen kohteena olevan parlamentin jäsenen pyynnöstä silloin, kun on ilmeistä, että hänen suojaamisensa edellytykset ovat olemassa, samalla tavoin kuin Italian parlamentti menettelee.
Parlamentin jäsenten MacCormickin ja Duffin mietinnöissä esitetään menettelyjä, joilla näistä suojakeinoista voidaan saada toimivia.
Lopuksi kiitän sekä parlamentin jäsen MacCormickia että parlamentin jäsen Duffia, jotka Euroopan parlamentin jäsenten tehtäviä ja velvollisuuksia koskevien sääntöjen hyväksymistä koskevassa mietinnössä totesivat sen, mitä me olemme kirjoittaneet noista säännöistä ja toivon, että se hyväksyttäisiin tässä parlamentissa mahdollisimman pian.
MacCormickin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan hyväksymässä mietinnössä otetaan kantaa eräisiin tässä mainittuihin tapauksiin ja katsotaan, että nykyisiä ja entisiä parlamentin jäseniä Marrasta, Speronia ja Dell'Utria suojaa prima facie -oikeus ja tässä asiassa täydellinen koskemattomuus. Joka tapauksessa toimivaltaisen tuomarin - toisin sanoen italialaisen tuomarin - on toimitettava parlamentille tarpeelliset asiakirjat sen määrittämiseksi, liittyykö kyseiseen tapaukseen pöytäkirjan 9 artiklan mukainen täydellinen koskemattomuus.
PPE-DE ryhmän nimissä yhdyn täysin tähän kantaan ja kehotan hyväksymään, ilman muutoksia, MacCormickin ja Duffin mietinnöt ja kiitän heitä heidän tekemästään ansiokkaasta työstä.

Paciotti (PSE).
Arvoisa puhemies, jäsen Corbettin tavoin minäkin condivido siitä tavasta, jolla esittelijät, jäsen Duff ja jäsen MacCormick ovat käsitelleet Euroopan parlamentin jäsenten koskemattomuuden tutkimisen menettelyissä esiintyviä ongelmia. Euroopan parlamentilla on tulevaisuudessa oltava parlamentaarisen koskemattomuuden järjestelmänsä, joka takaa kaikille parlamentin jäsenille tasa-arvoisen kohtelun, joka ei muutu jäsenen kansalaisuuden mukaan. Tämä voisi olla yksi Euroopan tulevaisuutta käsittelevän neuvottelukunnan monista tehtävistä.
On kuitenkin myös välttämätöntä ratkaista eräitä kysymyksiä, jotka ovat nousseet esiin tällä istuntokaudella, erityisesti parlamentin jäseniä Berlusconia ja Dell'Utria koskevan Espanjassa suoritetun tutkimuksen tapauksessa. Tuossa tapauksessa parlamentin puhemiehen työjärjestyksen tulkinta johti siihen, että espanjalaisen oikeusviranomaisen esittämän pyynnön ei katsottu olevan asianmukainen eikä sitä sen vuoksi lähetetty asiasta vastaavaan valiokuntaan eikä käsitelty Euroopan parlamentissa, ennen kuin pääasiallinen asianosainen oli jo lakannut olemasta parlamentin jäsen.
Tuossa tapauksessa katsottiin, että pyyntö tuli ulkomaiselta viranomaiselta ja että se oli välitettävä hallituksen ja sen diplomaattisten edustajien kautta. Euroopan yhteisössä jäsenvaltion oikeusviranomaista ei kuitenkaan voida pitää ulkomaisena viranomaisena, jota edustaa vain kyseisen valtion hallitus. Näin ollen työjärjestyksen 6 artiklan ehdotettu muutos, joka koskee sitä, että kaikista jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tutkimuksista ja parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä on heti ilmoitettava parlamentille ja pyyntö lähetetään asiasta vastaavaan valiokuntaan, on perusteltu.
MacCormickin mietinnössä käsitelty kysymys on sekin noussut esiin italialaisten jäsenten tapauksen yhteydessä. Erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 9 artiklassa säädetään, että Euroopan parlamentin jäseniä ei voida asettaa syytteeseen tehtäviään hoitaessaan ilmaisemiensa mielipiteiden vuoksi, kuten kaikissa demokraattisissa valtiossa. Tämä ei ole relatiivista koskemattomuutta, johon parlamentti saattaa vedota, vaan kysymyksessä on täydellinen koskemattomuus. Tämä on todettu eurooppalaisessa säännöksessä, jonka tulkitseminen ja soveltaminen on jäsenvaltioiden tuomareiden asia. Italiassa on kuitenkin syntynyt käytäntö, jonka mukaan kansallisen parlamentin jäsenet voivat vedota parlamentin suojaan niissä tapauksissa, joissa he katsovat, että tämä erioikeus on epäoikeudenmukaisesti kielletty tai sitä on tulkittu väärin, ja sen vuoksi on katsottu, että yhdenmukaisesti sen kanssa, mitä pöytäkirjan 10 artiklassa on säädetty, tällaista kansallista käytäntöä on sovellettava myös Euroopan tasolla.
Duffin mietinnössä tämä tulkinta esitetään yleisluonteisena ratkaisuna ja näin ollen ehdotetaan työjärjestyksen muuttamista siten, että parlamentin jäsenille tunnustetaan mahdollisuus pyytää puolustamaan koskemattomuutta ja erioikeuksia, joiden suojaamisen mahdollisuudet näin laajenevat.
Näiden ehdotusten tukeminen osoittaa luottamusta politiikan arvokkuuteen, sen kykyyn ja tahtoon turvata demokratia yleisen edun vuoksi, ei suinkaan sen vuoksi, että voitaisiin säilyttää harvojen etuoikeudet kaikkien kansalaisten samanarvoisuuden periaatteen vastaisesti.
Se on luottamusta, jonka itsepäisesti haluan säilyttää, vaikka olenkin joutunut liian usein pettymään, kuten osoittaa eräs oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnössä esitetty ehdotus, jonka mukaan tehtäviä hoitaessa ilmaistuja mielipiteitä olisivat jopa ne, jotka jäsen Dell'Utri on esittänyt ennen tuloaan parlamentin jäseneksi.
Näiden syiden vuoksi ilmoitan äänestäväni jäsen MacCormickin esittämän tarkistuksen puolesta.

Zimeray (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää muutaman huomion, mutta sitä ennen onnittelen esittelijöitä, jotka ovat mielestäni tehneet erinomaisen työn tämän erittäin monimutkaisen asian parissa.
Keskustelussa on jo tullut esiin kaikki mahdollinen, ja esitän vain muutaman huomion. Ensinnäkin meidän on pyrittävä tällaisessa tilanteessa jättämään syrjään kaikki poliittiset näkökohdat, ainakin niin pitkälle kuin se on mahdollista, ja annettava ratkaisu oikeussääntöjä soveltaen. Toinen huomio, joka myös liittyy tähän mietintöön, koskee parlamentin jäsenten välistä tasapuolisuutta, tasapainoa ja tasa-arvoa. Asia on meille erittäin tärkeä samoin kuin halu vahvistaa tällaisen kannanoton, tällaisen mietinnön kautta parlamentin ja sen jäsenten valtaoikeudet. Tämä asia on meille tietenkin tärkeä, etenkin kun se edistää rikosoikeuden yhdenmukaistamista, jota toivon hartaasti. Toivoisin, että yhdenmukaistaminen lisäisi paitsi parlamentin jäsenten myös kaikkien Euroopan unionin kansalaisten vapautta. Tällä alalla on valitettavasti vielä paljon tekemättä.
Esitän vielä lopuksi kaksi huomiota. Ensinnäkin henkilöiden vapauteen liittyvissä kysymyksissä on aina harmillista, kun valitaan yhteinen lähestymistapa henkilökohtaisen lähestymistavan sijasta. Tämä ei kuitenkaan ole esittelijän vika. Menettely edellytti tätä, ja mielestäni niissä kysymyksissä, jotka koskevat yksityishenkilöitä ja heidän vapauttaan, heidän rikosoikeudellista asemaansa, meidän on vahvistettava, että menettelyissä kukin tapaus tutkitaan erikseen: täten vältytään yhteiseltä tai poliittiselta lähestymistavalta ongelmaan, vaikka näin ei tehtykään käsiteltävänä olevassa asiassa.
Lopuksi vielä toinen ja viimeinen huomioni, joka koskee jäsen Dell'Utrin tapausta, jossa yhdyn täällä esitettyihin pyyntöihin sen käsittelemisestä erityistapauksena syistä, jotka täällä on tuotu esiin.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Figueiredon laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0158/2002) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle: Luonnos: Yhteinen raportti sosiaalisesta osallisuudesta (KOM(2001) 565 - C5-0109/2002 - 2002/2051(COS)).

Figueiredo (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, tänään keskustelun kohteena oleva mietintö ei ole vain työ- ja sosiaaliasiain valiokunnan työn tulos, vaan siihen ovat merkittävällä tavalla vaikuttaneet myös niin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä ja urheilua käsittelevä valiokunta, kollegamme Konstantinos Alyssandrakisin lausunnon kautta, kuin naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta kollegamme, jäsen Joke Swiebelin lausunnon kautta. Kiitän heitä kaikkia heidän osuudestaan ja toivon parlamentin enemmistön hyväksyvän ne.
Tämä mietintö perustuu komission tiedonantoon, joka koskee 14:ää ensimmäistä jäsenvaltioiden viime vuoden kesäkuussa esittämää kansallista sosiaalisen osallisuuden toimintasuunnitelmaa; ne puolestaan ovat seuraus Lissabonin Eurooppa-neuvoston maaliskuussa 2000 tekemistä päätöksistä, jotka koskevat köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisyn strategiaa ja niissä otetaan huomioon seuraavat neljä Nizzassa määriteltyä yhteistä tavoitetta: on edistettävä työllisyyttä ja kaikkein voimavarojen saatavuutta, ihmisarvoiselle elämälle keskeisiä oikeuksia, varoja ja palveluksia; on ehkäistävä syrjäytymisen riskejä; on toimittava kaikkein haavoittuvimpien ryhmien tukemiseksi; on saatava liikkeelle kaikki asiaan vaikuttavat toimijat.
Siitä huolimatta, että eri jäsenvaltioiden omaksumissa lähestymistavoissa on rajoituksensa ja ne ovat erilaisia, komission ja neuvoston Belgian puheenjohtajakaudella hyväksymässä yhteisessä mietinnössä osoitetaan riskejä ja merkittäviä haasteita, jotka on pikimmiten otettava huomioon, jotta saataisiin nopeammin aikaan perusteellinen ja tyhjentävä analyysi sosiaalisen syrjäytymisen syistä ja niistä konkreettisista toimenpiteistä, jotka on välttämättä pantava täytäntöön mahdollisimman sukkelaan ja tarmokkaasti, jotta entistä suuremman taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden aikaansaamiseksi ilmaistut aikomukset eivät jäisi pelkäksi paperiksi.
Palautan mieliin mietinnössä ilmaistut keskeiset haasteet, koska ne ovat niin tärkeitä; ne ovat seuraavat: on kehitettävä laajat työmarkkinat ja edistettävä työllisyyttä kaikkien oikeutena ja mahdollisuutena; on turvattava riittävä tulojen ja rahavarojen taso sekä ihmisarvoiset olosuhteet; on korjattava koulutuksessa vallitsevia haittatekijöitä; on pidettävä yllä perheiden yhteisvastuun tunnetta ja suojeltava lasten oikeuksia; on turvattava kaikille ihmisarvoiset asuinolot; on turvatta tasaveroisesti saatavilla olevat korkealaatuiseen terveyteen, liikenteeseen, sosiaalihuoltoon, avustuksiin, kulttuuriin, vapaa-aikaan ja oikeudenkäyttöön liittyvät palvelut; on parannettava palvelujentarjontaa; on elvytettävä moninkertaisista puutteista kärsiviä alueita.
Voidakseen vastata näihin haasteisiin jäsenvaltioiden on ennen kaikkea tehtävä merkittäviä parannuksia varojen ja mahdollisuuksien jakamiseksi yhteiskunnassa siten, että kaikille henkilöille voidaan turvata omakohtainen osallistuminen ja sosiaalinen osallisuus ja mahdollisuus käyttää perusoikeuksiaan. Yhtä tärkeää on myös luoda yhtenäinen ja moniulotteinen strategia, joka pohjautuu Nizzassa asetettuihin tavoitteisiin ja sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisyyn kannustavan yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanoon, tarkemmin sanottuna Tanskan puheenjohtajakaudella lokakuussa pidettävään ensimmäiseen "pyöreän pöydän kokoukseen"; tällä strategialla pyrittäisiin saamaan aikaan lisäarvoa köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisyyn ja sillä kannustettaisiin laatimaan toinen kansallisten sosiaalisen osallisuuden toimintasuunnitelmien sarja, joka sisältäisi selkeät ensisijaisina pidettävät asiat, erityistavoitteet ja -kohteet, asianmukaiset politiikat ja toimenpiteet, joita tuettaisiin niihin liittyvillä talousarvion varoilla ja rahoituslähteillä.
Yhteisön ja useiden kansallisten hallitusten politiikkojen on myös kohdattava yhteinen haaste: on turvatta se, että pääasialliset mahdollisuuksien ja varojen uudelleen jakamisen menetelmät - kaikille turvattavat työmarkkinat, joihin sisältyvät korkealaatuiset naisten työpaikat, verotusjärjestelmät sekä sosiaaliseen suojeluun, koulutukseen, asumiseen, terveydenhoitoon ja muihin julkisiin palveluihin liittyvät järjestelmät - tulisivat niin yleisiksi, että niillä kyettäisiin vastaamaan köyhyydelle ja sosiaaliselle syrjäytymiselle kaikkein alttiimpien henkilöiden tarpeisiin.
Tästä syystä on myös tärkeää, että talous- ja rahapolitiikat - kilpailu-, maatalous- ja kalastuspolitiikat sekä vakaussopimus mukaan lukien - muodostaisivat sosiaalipolitiikkojen kanssa johdonmukaisen kolmiyhteyden, jossa kutakin niistä tulee arvioida sen perusteella, mitkä ovat niiden vaikutukset sosiaalialalla; niitä tarkistamalla ja pitämällä niiden taso sosiaalisten tavoitteiden mukaisena pyritään vastaamaan paremman taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tarpeisiin ja pienentämään merkittävästi häpeällistä seikkaa, että 18 prosenttia Euroopan unionin väestöstä eli enemmän kuin 60 miljoonaa henkilöä elää köyhyydessä.
Tärkeitä ovat myös uskottavat ja asianmukaiset sosiaaliset, myös sukupuolen mukaiset mittarit, joiden avulla voidaan sekä mitata muutoksia henkilöiden jokapäiväisessä elämässä että saada käyttöön yhteiskunnallisen tilanteen kehityksestä - etenkin köyhyydestä ja syrjäytymisestä - varoittavia tai sitä tietotekniikalla kuvaavia mittareita. Ei myöskään pidä kätkeä todellisuutta, vaan on syytä ottaa huomioon, että vaikka onkin vaikeaa eritellä julkisten menojen, sosiaalisen suojelun ja köyhyyden riskirajan välistä suhdetta, niin ilman sosiaalisia tulonsiirtoja ja etenkin ilman vanhuuseläkkeitä köyhyyden riskirajalla olisi 41 prosenttia Euroopan unionin väestöstä ja tämä suhteellinen osuus pysyisi yhä 26 prosentissa, jos mukaan laskettaisiin vanhuuseläkkeet, mutta jätettäisiin tuloista pois muut sosiaaliset tulonsiirrot.
Niinpä pidänkin valitettavana suurinta osaa Euroopan kansanpuolueen ryhmän ehdotuksista, joilla pyritään kätkemään todellisuus ja vaikeuttamaan sosiaalisen osallisuuden aikaansaamisessa tarvittavien keskeisten toimenpiteiden täytäntöönpanoa. Vetoan sen puolesta, että he vetäisivät pois nämä ehdotukset, jotta nyt jo tehty työ ei vaarantuisi, vaan annettaisiin myönteinen panos tehokkaan strategian aikaansaamiseksi köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisytyössä.

Alyssandrakis (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, onnittelen esittelijä Figueiredoa perusteellisesta mietinnöstä sekä alustavasta puheenvuorostaan. Haluaisin myös kiittää työllisyys- ja sosiaalivaliokuntaa siitä, että se hyväksyi lähes kaikki valiokuntamme ehdotukset.
Valiokunnassamme korostetaan, että koulutus, kulttuuri ja urheilu ovat keskeisiä tekijöitä sosiaalisen osallisuuden edistämisessä. Tässä yhteydessä korostaisin, että vaikuttaakseen myönteisesti ne tarvitsevat myös suotuisan sosiaalisen ympäristön, jossa esimerkiksi loppututkinnon suorittaneiden erityisosaamista voidaan hyödyntää. Lausunnossa korostettiin myös eräitä keskeisiä seikkoja. Koulutuksen ja kulttuurin alalla pitäisi mielestämme taata, että sosiaalista syrjäytymistä ehkäisevät ja torjuvat toimet kuuluvat julkishallinnon tehtäviin.
Julkinen ja ilmainen koulutusjärjestelmä on käsittääksemme välttämätön edellytys sille, että kaikille tarjotaan mahdollisuus vapaasti ja ketään syrjimättä kouluttaa itseään. Valiokunta kehottaa jäsenvaltioita tarjoamaan kaikille lapsille ilmaisen, yleiseen oppivelvollisuuteen perustuvaan koulutuksen, joka kestää vähintään 12 vuotta. Mielestämme koulutusjärjestelmän pitää perustaitojen lisäksi - joihin kuuluu myös digitaalinen osaaminen - syventää nuorten yhteiskunnallista tietoisuutta, jotta heistä tulisi valistuneita toimijoita.
Nuoria on paljon työttöminä, ja siksi vaadimme toisen tilaisuuden tarjoavien koulujen tukemista. Vaadimme myös toimia lukutaidottomuuden torjumiseksi sekä äidinkielen täydellisen hallinnan ja vieraiden kielien oppimisen turvaamiseksi. Siirtolaisille pitää myös luoda erityisiä koulutusohjelmia vastaanottavan maan valtakielen oppimiseksi.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, parlamentin valiokunnissa käyty keskustelu, joka saadaan päätökseen tämänpäiväisessä täysistunnossa, on eittämättä ollut hyödyllistä ja kiintoisaa. Se ei kuitenkaan riitä. Kuten myös kulttuurivaliokunnassa tähdennetään, sosiaalisen syrjäytymisen vastaisessa taistelussa tarvitaan konkreettisia toimia, jotta asian tullessa seuraavan kerran esiin, siinä on myös tuntuvasti edistytty.

Swiebel (PSE)
. (NL) Euroopan komissio - ja ennen kaikkea komission jäsen - ansaitsevat suuret kiitokset tämän ensimmäisen kokonaisen, köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä käsittelevän poliittisen asiakirjan johdosta.
Sosiaalipolitiikalla on tosiaankin kaksoistehtävä: sen pitää edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta mutta myös tuottavuutta. Naisten oikeuksien valiokunta tukeekin koko sydämestään sitä analyysia, että köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen voidaan voittaa ainoastaan parantamalla niin sanottujen heikommassa asemassa olevien ryhmien tuottavuutta ja ansiokykyä. Tämä koskee erityisesti naisia. Sen takia on hiukan harmillista, että tätä analyysiä ei ole viety kunnolla loppuun asti. Toivoimme nimittäin turhaan ymmärrystä sille seikalle, että naisten suuri osuus köyhien joukossa perustuu palkkatyön ja palkattoman työn epätasaiseen jakautumiseen miesten ja naisten kesken. Naisten köyhyys on suorassa yhteydessä taloudellisen itsenäisyyden puuttumiseen. Sitä pitää edistää palkkatyöllä, joka takaa riittävät tulot naiselle ja naisen huollettavina oleville.
Jos komissio ja jäsenvaltiot haluavat seurata meitä tässä sukupuoleen perustuvassa tutkimuksessa, niin eurooppalaisten naisten taloudellisen itsenäisyyden laajuutta pitää tutkia uudestaan ja kyseiselle tekijälle pitää myöntää itsenäinen osa köyhyyden torjunnan analyyttisessa kehyksessä ja poliittisissa tavoitteissa. Iäkkäät yksin asuvat naiset ja yksinhuoltajaäidit ovat tosiaankin erityisen haavoittuvia ryhmiä. Heidän haavoittuvuutensa ei kuitenkaan vähene siten, että sen syitä ei tunnusteta rehellisesti. He pysyvät helposti haavoittuvina ryhminä niin kauan kuin palkattoman työn suuri määrä estää naisia kehittämästä omaa ansiokykyä, ja tämä koskee erityisesti naisia, joilla on lapsia.
Niin sanotulla palkkatyön ja palkattoman hoitotyön yhdistämisellä on nyt hyvät mahdollisuudet onnistua vapauttamisstrategiana, mutta se voi osoittautua myös ansaksi, jos osa-aikatyön ja lomajärjestelyjen painottaminen estää naisia kehittämästä ja ylläpitämästä ansiokykyä. Avoin koordinointimenetelmä voi tässä mielessä antaa aihetta hyödyllisiin politiikkojen vertailuihin, ja odotan sitä uteliaana. Näissä kehyksissä on kuitenkin välttämätöntä, että köyhyyden mittaamiseen käytetyt indikaattorit eivät enää jätä sukupuolta vaille huomiota vaan kartoittavat myös kotitalouksiin kuuluvien henkilöiden yksilöllisiä tuloja.

Pronk (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sosiaalinen syrjäytyminen on vaikea aihe. Jo pelkkä sana antaa aihetta hyvin moniin tulkintoihin. Tiedämme, että komissio otti aikanaan käyttöön käsitteen sosiaalinen syrjäytyminen, koska jotkut jäsenvaltiot pitivät sanaa köyhyys liioiteltuna. Se on johtanut tiettyyn vastakkainasetteluun. Voitaisiin kuvitella, että on olemassa sosiaalisesti syrjäytynyt miljonääri. Se on hyvinkin mahdollista, mutta se ei ole sitä, mistä me täällä puhumme. Mehän puhumme loppujen lopuksi rahasta ja kaikesta siihen liittyvästä.
Sitten on tietysti kysymys, eikö köyhyys Euroopassa ole sama asia kuin kolmannessa maailmassa. Ei, se ei ole sama. Eurooppalaisia pitää verrata eurooppalaisiin. Ahdingossa elävää ei voi verrata kolmannen maailman asukkaaseen. Se on hallituksille aivan liian helppoa.
Tähän liittyy kuitenkin ongelma, nimittäin se, että toissijaisuusperiaatteen mukaisessa järjestelmässä suurin osa vastuusta kuuluu jäsenvaltioille ja itse asiassa jopa kunnille. Voimme tietysti antaa paljon hyödyllisiä neuvoja. Voimme tehdä sopimuksia ja vertailuja. Se kaikki on mahdollista. Ongelma voidaan itse asiassa ratkaista vain kaikkein alimmalla maantieteellisellä tasolla. Se unohdetaan aina välillä. Joskus vaikuttaa vähän siltä, kuin voisimme ratkaista täällä koko sosiaalisen syrjäytymisen problematiikan. Se ei ole mahdollista. Voimme kyllä vaihtaa tietoja, antaa hyviä esimerkkejä ja sopia tiettyyn rajaan asti määrätyistä yhteisistä asioista, mutta nämä yhteiset asiat eivät sitten saa vaikuttaa ei-toivotulla tavalla.
Mielestäni lapsen asemaa ei Euroopassa onnistuttu lainkaan parantamaan menneiden aikojen lukuisilla ideologisesti sävyttyneillä toimenpiteillä. Se meidän pitää myös muistaa. Me emme voi tehdä tätä, vaan jäsenvaltioiden on tehtävä se itse. Ainoa, mitä me voimme tehdä, on kertoa pari viisasta opetusta, ja siihen meidän pitää se jättää. Mielestäni esittelijä on laatinut hyvän mietinnön, mutta paikka paikoin niistä viisaista opetuksista on jäänyt jotain pois.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, komission tiedonanto on todellinen kokonaisvaltaisen sosiaalipolitiikan perusasiakirja. Mietinnön esittelijä on oivaltanut komission tiedonannon laajan poliittisen merkityksen, ja siksi parlamentin suuren enemmistön pitää asettua puoltamaan siinä esitettyjä näkemyksiä. Käsiteltävän suunnitelman avulla vahvistetaan ennen kaikkea aiemmissa huippukokouksissa esiin tullutta poliittista tahtoa toimia koordinoidusti syrjäytymistä vastaan Euroopan unionissa.
Koska Euroopan unionissa myönnetään - kuten sosiaalipoliittisen ohjelman hyväksyminenkin osoittaa - että sosiaalipolitiikan menot edistävät myös tuottavuutta, pitää loogisuuden nimissä tästä näkökulmasta tarkastella myös nykyisiä budjettirajoituksia. Asiakirjassa tunnustetaan selkeästi myös se merkityksellinen seikka, että syrjäytymisen torjumisessa yhteistyötä on tehtävä koordinoidusti työllisyyden, terveydenhuollon, asuntopolitiikan, koulutuksen ja sosiaalisen suojelun aloilla. Yksi kriittisimmistä kysymyksistä ovat ne vaikeudet, joita toteuttamisvaiheessa kohdataan. Kokonaisvaltaisen lähestymistavan merkityksen tunnustaminen on sinänsä ilahduttavaa, mutta vielä tärkeämpää on, että sen soveltamisessa esiin nousevat esteet pystytään voittamaan. Vaaditaan suuria ponnistuksia käytäntöjen ja tapojen muuttamiseksi, jotta poliittisen johdon, mutta myös tätä politiikkaa toteuttavien virkamiesten vastustus vähenisi. Jotta ammattiyhdistysten kiinnostus näitä tavoitteita kohtaan kasvaisi, niiden on muutettava prioriteettejaan. Lopuksi on sanottava, että laajojen julkisten keskustelujen järjestäminen - niin suunnitteluvaiheessa kuin myös yhteenvetovaiheessakin - saattaa osoittautua vaikeaksi silloin, kun halutaan saada aikaan hyviä tuloksia.
Jäsenvaltioissa pyritään kyllä yleisesti ottaen kokonaisvaltaisempaan lähestymistapaan siinä vaiheessa kun toimenpiteitä ryhmitellään eri politiikan aloille. Tällöin kuitenkin huomataan, että asianmukaiset hallintomekanismit puuttuvat ja asianomaiset tahot ovat haluttomia aktivoitumaan. On myös ilahduttavaa, että tiedonannossa otetaan huomioon uudenlaiset, Euroopan unionissa käynnissä olevista rakennemuutoksista johtuvat syrjäytymisen riskitekijät. Kuten asiakirjassa aivan oikein tähdennetään, niistä nousevat korostetusti esiin muun muassa työmarkkinoiden muutokset sekä julkisten palvelujen alan yksityistämistoimet.
Kaikesta tästä huolimatta on nähtävissä, että Euroopan unionin ei ole toimissaan markkinoiden vapauttamiseksi selkeästi linjannut, mitkä sektorit pitäisi jättää julkisen hallinnon piiriin. Euroopan unionin pitää itse näyttää esimerkkiä asianmukaisesta koordinoinnista eri politiikan aloilla. Vain näin voidaan lisätä uskottavuutta torjuttaessa sosiaalista turvattomuutta, joka on yksi tärkeimmistä syistä äärioikeistolaisten poliittisten liikkeiden suosion kasvuun. Meidän kaikkien tulisi ymmärtää, että jäsenvaltioiden ja komission pitäisi omasta puolestaan suhtautua avoimeen koordinaatiomenetelmään sosiaalipolitiikassa sekä esitettyihin kansallisiin toimintasuunnitelmiin köyhyyden torjumiseksi yhtä vakavasti kuin vakaus- ja kasvusopimukseen tai julkistalouden tervehdyttämiseen aiemmin.
Saanen lopuksi lisätä, että tämän suunnitelman arvo riippuu siitä, kuinka nopeasti komissiossa pystytään laatimaan edistystä mittaavia indikaattoreita. Tässä asiassa komissio kantaa erityistä vastuuta. Syrjäytymisen torjumiseen tähtäävien kansallisten toimintasuunnitelmien toisessa vaiheessa unionissa ei enää pitäisi puuttua tämän politiikan perushaasteisiin ja periaatteisiin, vaan silloin pitäisi jo keskittyä siihen, miten näiden periaatteiden pohjalta voidaan kehittää toimintaohjelmia, kuinka tehokkaiksi uudet toimintatavat ovat osoittautuneet sekä siihen, kuinka hyvin tätä lisäarvoa on voitu seurata. Vuoden 2003 huippukokouksessa meillä pitäisikin mielestäni olla perusteellinen ja ytimekäs raportti näistä kysymyksistä.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä.
Useita kansallisia toimintaohjelmia moitittiin siitä, kuten jäsen Swiebel toi esiin, ettei niissä otettu huomioon naisten erityistä asemaa sosiaalisen syrjäytymisen alalla.
Olen samaa mieltä jäsen Pronkin kanssa, että tässä on pitkälti kyse rahasta, mutta tässä on kyse muistakin toisiinsa kytketyistä tekijöistä, kuten todellisten tasavertaisten mahdollisuuksien puuttumisesta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa vastavalmistuneet naiset saavat usein matalampaa palkkaa kuin vastavalmistuneet miehet, joilla on sama tutkinto, ja tämä on selkeästi ongelma. Tilanne on vielä synkempi bangladeshilaista tai pakistanilaista syntyperää olevilla miehillä: heillä on yhtä hyvät mahdollisuudet saada työtä kuin valkoihoisella miehellä, jolla ei ole minkäänlaista pätevyyttä.
On siis useita politiikkoja, jotka on kytkettävä toisiinsa, kun käsitellään sosiaalista osallisuutta koskevia kysymyksiä. Tiedämme tietenkin, että naiset keskeyttävät työuransa, tekevät osa-aikatyötä ja työskentelevät lyhyillä työsopimuksilla useammin kuin miehet, ja heillä on edelleen miehiä pienemmät mahdollisuudet tulla valituksi virkaan.
Nämä seikat auttavat selittämään, miksi ryhmäni ei tue tarkistuksia, joilla pyritään irtautumaan sitoutumisesta tilapäisissä ja epätyypillisissä työsuhteissa olevien työntekijöiden tasavertaiseen kohteluun. Emme myöskään tue tarkistuksia, joilla pyritään poistamaan maininnat talous- ja rahapolitiikoista, joilla uskomme olevan suuri vaikutus sosiaalisiin oloihin.
Ryhmäni pitää sosiaaliturvaa paitsi tärkeänä keinona avustaa tulojen vakaudessa myös tärkeänä sosiaalista osallistuvuutta edistävänä toimenpiteenä. Uskomme myös, että sosiaalisesta syrjäytymisestä kärsivien ja sen lievittämisen hyväksi työskentelevien henkilöiden panosta tarvitaan päätelmien tekemisessä ja ratkaisujen löytämisessä. Sosiaalinen osallisuus tarkoittaa, että pystyy vaikuttamaan itseään koskevin päätöksiin, ja siksi emme tue myöskään tarkistusta 7.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Figueiredoa erittäin tärkeästä ja hyvästä mietinnöstä.
Mietintöä ei tee sen vähäpätöisemmäksi se, että sosiaalista osallisuutta ja sosiaalista yhteisvastuullisuutta koskevat tavoitteet ja ajatukset otettiin esille Lissabonin päätösten yhteydessä kaksi vuotta sitten.
Sen jälkeen on kuitenkin tapahtunut paljon, ja tilanne on muuttunut. Useita niistä hallituksista, jotka vaikuttivat Lissabonin päätökseen, ei ole enää olemassa - jäsenvaltioiden hallituksissa tapahtuu uusia poliittisia vallansiirtoja lähes kuukausittain.
Se on hälyttävää. Aivan kuten jäsen Pronk huomautti, vastuu sosiaaliturvasta ja sosiaalisesta osallisuudesta kuuluu jäsenvaltioille tai alemmille tasoille, mikä vaatii sellaisia jäsenvaltioiden hallituksia, jotka haluavat painottaa yhteisvastuullisuutta ja sosiaalista osallisuutta.
Jos niin ei käy, mitä pelkään, meidän on varauduttava alhaalta käsin tapahtuvaan sosiaaliseen mobilisointiin. Naisasiainliikkeiden, siirtolaisjärjestöjen, paikallisten työntekijäjärjestöjen ja muiden, jotka pitävät sosiaalista yhteisvastuullisuutta tärkeimpänä asiana, on siinä tapauksessa järjestäydyttävä ja aloitettava poliittinen taistelu. Pelkkä hyvä sydän tai hyvät aikeet eivät riitä.
Tiedämme, että poliittisessa elämässä esiintyy vastakkaisuuksia ja eturistiriitoja ja painotuksia. Köyhät ja syrjäytyneet eivät ole poliittisten vallanpitäjien ensimmäinen painotuksen kohde. Sen vuoksi uskon, että Euroopassa ollaan menossa kohti katkeraa poliittista tilannetta, jossa vallanpitäjien ja niiden, joilla on suuria ja vaikeita sosiaaliongelmia, välillä vallitsee suurempi etäisyys kuin olemme tottuneet.
Sen vuoksi mielestäni on tärkeää korostaa, että ennen kaikkea työllisyys- ja sosiaalivaliokunta kannattaa esittelijä Figueiredon mietintöä. Toivottavasti näin käy myös huomenna, jolloin äänestämme mietinnöstä.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, köyhyyden riski ja sosiaalinen syrjäytyminen Euroopan unionissa on yksi 21. vuosisadan vakavimmista ja pikaista korjausta vaativista taloudellisista ja eettisistä haasteista; siksi kiitän esittelijää hänen hyödyllisestä ja ajankohtaisesta työpanoksestaan.
Koska köyhyys on moniulotteinen ongelma, joka jättää jälkensä ihmisen jokaiseen puoleen, tämän koettelemuksen määritelmää on nyt muutettu. Tämä ongelmakokonaisuus vaikuttaa sekä ihmisen omanarvontuntoon ja hänen elämänsä laatuun että myös ylätason talouspolitiikkaan, sosiaaliturvaan, vapauteen ja turvallisuuteen. Jäsenvaltioiden on välttämättä suunniteltava pitkän aikavälin strategioita, joiden kohteena ovat ennen kaikkea suurimmassa sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevat ja köyhyyden pahiten koettelemat ryhmät, nimittäin pitkäaikaistyöttömät, vammaiset ja ikääntyneet henkilöt, naiset ja maahanmuuttajat.
Uusi tietoyhteiskunta tarjoaa mahdollisuuksia vähentää sosiaalista syrjäytymistä siten, että luodaan työllisyyden kasvua ja yhteiskunnallisen osallistumisen uusien muotojen avaamista suosivia taloudellisia edellytyksiä. Keskeinen ajatus on se, että työllisyys on paras turva sosiaalista syrjäytymistä ja köyhyyttä vastaan. Jäsenvaltioiden on itse turvattava vapaasti tarjolla olevaa opetusta, johon kuuluu oppiarvojen suorittaminen tietotekniikassa ja kielissä; niiden tulee myös edistää elinikäistä oppimista. Uuden avoimen koordinointimenetelmän tulisi kannustaa paikallisia viranomaisia ja työmarkkinaosapuolia mahdollisimman suureen sitoutumiseen, jotta he voisivat vaihtaa tehokkaasti keskenään parhaita käytänteitä.
Lopuksi tahtoisin korostaa, kuinka tarpeellista jäsenvaltioille on osallistua mahdollisimman pian sosiaalisen osallisuuden strategiaan ja laatia omat kansalliset toimintasuunnitelmansa sen lujittamiseksi.

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kuten kollegani jo muistuttivat, Lissabonin, Tukholman ja Nizzan huippukokouksissa asetettiin yhteisiä tavoitteita köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Näin tehtiin sen vuoksi, että oli osoitettu, että vuodesta 1995 lähtien köyhyysaste oli pysynyt samana. Toisin sanoen 60 miljoonaa eurooppalaista - 18 prosenttia väestöstä - elää edelleenkin köyhyysrajan alapuolella. Tämä köyhyysraja on 50 prosenttia valtioiden tulomediaanista. Tilannetta pahentaa vielä sekin, että 50 prosenttia tulomediaanista ei ole sama Luxembourgissa kuin Portugalissa.
Lisäksi todetaan, että niissä valtioissa, joiden sosiaalikulut ovat Euroopan unionin keskitasoa korkeammat, kuten esimerkiksi Suomessa, Tanskassa tai Saksassa, köyhyysaste on huomattavasti alhaisempi, toisinaan jopa puolet vähemmän, kuin niissä valtioissa, joiden sosiaalikulut ovat alle Euroopan unionin keskitason. Näitä ovat muun muassa Etelä-Euroopan maat ja Yhdistynyt kuningaskunta.
Mielestäni keskustelun tässä vaiheessa on jo puhuttu paljon siitä, miten tärkeää on, että kullakin maalla on oma suunnitelmansa, ja miten tärkeää on, että myös yhteisön toimielimet osallistuvat niihin. Tämän vuoksi, arvoisa puhemies, luulen, ettei joitakin ehdotettuja tarkistuksia voida huomenna hyväksyä, koska ne olisivat ristiriidassa mietinnön keskeisen periaatteen kanssa.
Lopuksi haluaisin vielä muistuttaa, arvoisa puhemies, että yhdessä tarkistuksessa ehdotetaan niiden kahdeksan haasteen mitätöimistä, joista kollegani Ilda Figueiredo puhui, ja näitä haasteita ovat muun muassa oikeus työhön, asuntoon, koulutukseen ja terveyteen. Jos jokin näistä tarkistuksista hyväksytään nykyisessä muodossaan, se rikkoisi mietinnön keskeisiä periaatteita. Tämän vuoksi pyydän kollegojani äänestämään mietinnön puolesta sellaisenaan, sillä se on hyvä mietintö, jossa käsitellään asiallisella tavalla köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen ongelmaa.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, esittelijä puhui hyvin kiihkeästi ja hyvin vakaumuksellisesti sosiaaliseen syrjäytymiseen liittyvistä kysymyksistä. Haluan vakuuttaa hänelle - vaikka hän toivottavasti tietää sen muutenkin - että myös istuntosalin tämä puoli, kuten varmasti koko parlamentti, jakaa hänen kiihkeytensä ja vakaumuksensa. Siksi onkin hieman outoa, että hänen mietintönsä joutui valiokunnassa melko koville ja että moni äänesti sitä vastaan. Sama saattaa toistua täysistunnossakin etenkin, jos useat tarkistuksistamme - joita ELDR-ryhmä aikoo ymmärtääkseni tukea - menevät nurin. Olisi harmi, jos mietintö hylättäisiin.
Haluan vain korostaa kahta seikkaa, joista kollegani Pronk ja Bastos ovat jo puhuneet paljon kaunopuheisemmin. Ensinnäkin on tärkeää, että tätä asiaa käsitellään alhaalta ylös -pohjalta pikemminkin kuin ylhäältä alas -pohjalta, eli jäsenvaltioiden, jotka ovat kaikkein lähimpänä ongelmaa, tehtävänä on käsitellä ongelmaa mahdollisimman tehokkaasti. Toiseksi on tärkeää, että saavutetaan täystyöllisyys: työllisyyden edistäminen on paras tapa puuttua köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen.
Ensimmäinen kahdeksasta yhteisestä toimesta, kahdeksasta keskeisestä haasteesta, liittyy työllisyyden edistämiseen, vaikka mietinnössä se esitettiinkin johdanto-osan kappaleessa V. Tätä on painotettava voimakkaammin. Haluan kiinnittää parlamentin huomion erityisesti tarkistukseen 20, jossa tilapäinen ja tilapäistä työvoimaa välittävien yritysten kautta tehtävä työ esitetään tärkeänä tapana saada ihmiset pysyviin täyspäivätöihin. Sanoisin vielä komissiolle, että olen komission jäsenen kanssa täysin samaa mieltä siitä, että on tärkeää luoda perusta tilapäistyön sektorin kehittämiselle.

Mantovani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnittelen tietenkin esittelijää siitä aloitekyvystä ja innostuksesta, joita hän on osoittanut laatiessaan tätä mietintöä. Lisäksi ensimmäinen sosiaalista osallisuutta käsittelevän, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien pohjalta laadittu yhteinen raportti on osoittanut, että Euroopan unionin erilaisten olosuhteiden yhteinen analyysi on tarpeen. Tämän osalta kansallisissa toimintasuunnitelmissa esitetään joukko riskitekijöitä, jotka osaltaan korostavat ongelman moniulotteisuutta ja eräissä tapauksissa nämä riskitekijät eivät ole vain syitä vaan myös seurauksia, mikä siten korostaa välttämättömyyttä katkaista pitkittyneen tai sukupolvien yli jatkuvan köyhyyden aiheuttaman sosiaalisen syrjäytymisen kierre.
Lopultakin myös sosiaalisen syrjäytymisen osalta tavoitteiden saavuttamiseksi aletaan toteuttaa samanlaista avointa yhteistyötä ja koordinointia kuin mistä Luxemburgin huippukokouksessa päätettiin työllisyyden osalta. Sen vuoksi, jotta sosiaalisen syrjäytymisen ongelmaa voitaisiin lievittää ja se voitaisiin ratkaista, on ehdotettu erityisiä tukitoimia, jotka on muotoiltu neljän Nizzassa hyväksytyn tarkan tavoitteen mukaisesti, niiden joukossa tukitoimia heikommassa asemassa olevien, vammaisten ja itsenäiseen toimintaan kykenemättömien vanhusten hyväksi. On tärkeää, että nämä tavoitteet saavutetaan, ei sen vuoksi, että Euroopan eri valtioille voitaisiin jakaa arvosanoja, vaan jotta voitaisiin todella saavuttaa lisäarvoa sosiaalisen osallisuuden kaltaisen keskeisen tavoitteen saavuttamisessa.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan onnitella ja kiittää Ilda Figueiredoa, kollegaani Iberian niemimaalta, hänen tekemästään hyvästä työstä.
Lissabon, Nizza, Tukholma sekä äskettäinen Barcelonan huippukokous, tuovat mieleen päivämääriä, paikkoja, kaupunkeja, muistoja huippukokouksista, joissa on mitattu Euroopan unionin sosiaalista lämpötilaa, päivämääriä, jolloin Euroopan unioni on sitoutunut parantamaan ja kehittämään talouttaan, luomaan enemmän ja parempia työpaikkoja, edistämään kestävää kehitystä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. On kuitenkin hyvä muistaa, että totuus on karu: monet meistä yllättyisivät, jos pysähtyisimme ajattelemaan tai jos lukisimme tiedotusvälineistä, että niissä valtioissa, joissa elämme, köyhyysrajan alapuolella (ottaen huomioon yhteisesti sovitun kriteerin, joka on 60 prosenttia kansallisesta tulomediaanista) elävän väestön osuus on 8, 12, 14, 19 ja jopa 22 prosenttia väestöstä (eli keskimäärin 18 prosenttia EU:n väestöstä). Ottaen myös huomioon, että vaikka Euroopan unionin BKT:n keskimääräisen kasvun onkin todettu olevan 2,5 prosenttia, köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen ovat silti pysyneet korkealla tasolla.
Jäsen Figueiredon mietinnössä on useita ehdotuksia sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Haluan korostaa niistä muutamaa: ensinnäkin kaikille avoimien työmarkkinoiden kehittäminen ja työn pitäminen oikeutena ja mahdollisuutena kaikille. Tämä edellyttää toisinaan sellaisten päätösten tekemistä, joita jotkut saattavat vastustaa, kuten tällä hetkellä Espanjassa; tässä näkyy koko sosiaalisen vuoropuhelun ja nimenomaan selkeän sosiaalisen vuoropuhelun merkitys: sellaisen, jossa tehdä vastavuoroisia myönnytyksiä ja jossa tehdään juuri niin kuin on sovittu.
Epäilemättä työ on tärkein sosiaalisen osallisuuden muoto. Lisäksi on panostettava koulutukseen, uusiin tekniikoihin, jotta voidaan torjua teknistä lukutaidottomuutta, ja ennen kaikkea yhtenäistettyyn, moniulotteiseen ja strategiseen lähestymistapaan, miesten ja naisten väliseen tasa-arvoon, koulutukseen ja ympäristökäytäntöihin sekä sosiaalipalvelujen parantamiseen. Ja lopuksi, arvoisa puhemies, on tietenkin on panostettava myös yhteiseen toimintaan. Olen samaa mieltä, että tällaiset toimet pannaan täytäntöön paikallisella tasolla, mutta on myös sanottava, että ehkä näihin toimiin voidaan liittää myös muiden hallintoelinten toteuttamia kannustavia toimia.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää erityisesti jäsen Figueiredoa kuten myös kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokuntaa ja naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntaa, jotka osallistuivat asiakirjan lopullisen tekstin laatimiseen . Keskustelussa nousi esiin synergian merkitys kolmella tärkeällä politiikan alalla: talous- , työllisyys- ja sosiaalipolitiikassa. Tätä yhtenäistä kolmikantaa siis tarvitaan tasapainoisten tulosten saavuttamiseksi jäsenvaltioissa ja Euroopassa. Keskustelussa asetettiin myös kaksi tärkeää poliittista kysymystä: voiko ja pitääkö Euroopan unionin paneutua syrjäytymistä ja köyhyyttä koskeviin kysymyksiin tai koordinoida ja ehdottaa toimintalinjoja?
Muutamat parlamentin jäsenet viittasivat jo puheenvuoroissaan siihen, miten köyhyys ja syrjäytyminen nykyään määritellään. Unionissa esiintyvä köyhyys on luonnollisesti hyvin erilaista kuin kehitysmaissa: Euroopassa köyhyys on suhteellista. Silti ei pidä unohtaa, että Euroopassa yli 65 miljoonaa ihmistä on vaarassa alittaa köyhyysrajan. On myös muistettava, että syrjäytyminen on laajempi kysymys, jota ohjaavat uudet, myös tietoyhteiskuntaan liittyvät tarpeet.
Päästyämme yhteisymmärrykseen sekä määritelmästä että indikaattoreista meidän on edettävä seuraavaan kysymykseen, joka kuuluu: pitääkö Euroopan unionin ryhtyä toimiin? Nizzan ja Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmät huomioon ottaen nyt on uskoakseni selvempää kuin koskaan aikaisemmin, että sosiaalipolitiikka vaikuttaa kaikkiin eurooppalaisiin politiikan aloihin ja että eurooppalaisen talouspolitiikan toimien vaikutusta sosiaalialaan pitää arvioida. Korostankin, että ensimmäistä kertaa Euroopassa tehdään suunnitelmia ja pyritään yhteistyöhön köyhyyteen ja syrjäytymiseen liittyvissä kysymyksissä.
Toinen esitetty kysymys on, pystyykö Euroopan unioni ryhtymään toimiin yhteisön perussopimuksien pohjalta ja määritellen selkeästi, miten toimivalta jaetaan Euroopassa ja jäsenvaltioissa. Minusta on oltava sekä selväsanainen että varovainen. Toissijaisuusperiaatteen soveltaminen on tietysti pulmallista. Myös sosiaalipolitiikkaa harjoitetaan entistä enemmän hajautetusti kaikissa jäsenvaltioissa, niin kunta-, alue- kuin hallitustasollakin. Ensimmäiset merkittävät tulokset on kuitenkin jo saavutettu soveltamalla avointa koordinaatiomenetelmää, joka ei edellytä lainsäädännöllisten puitteiden kehittämistä. Asianmukaisia kansallisia toimintasuunnitelmia on nyt jäsenvaltioilla, joilla ei niitä aiemmin ollut lainkaan. Jäsenvaltiot ovat ottaneet oppia toistensa kokemuksista. Indikaattoreiden ja suunnitelmien toteuttamisessa käytettävien menettelytapojen kehittämisessä yhteistyö on ollut merkittävää. Parlamentin mietintö on mielestäni edistänyt erityisen paljon tätä työtä. Jotkin mietinnössä esitetyt näkemykset ovat mielestäni erityisen keskeisiä, ja yhdyn niihin täysin. Näitä kysymyksiä pitääkin mielestäni käsitellä lokakuussa, Tanskan puheenjohtajakaudella järjestettävässä pyöreän pöydän keskustelussa.
Onkin erittäin tärkeää, että julkista keskustelua köyhyydestä käydään avoimesti, demokraattisemmin ja että siihen osallistuvat kaikki asianomaiset tahot eivätkä ainoastaan parlamenttien ja työmarkkinaosapuolten edustajat. On tärkeää, että jokaista ohjelmaa arvioidaan sen toteuttamisen jälkeen. Määrällisten tavoitteiden määritteleminen on välttämätöntä jäsenvaltioissa. Myös toimivaltuudet pitää määritellä selkeästi kansallisten, alueellisten ja paikallisten tasojen välillä kansallisissa toimintasuunnitelmissa. Talousarviollakin on suuri merkitys, samoin kuin sillä, että budjettimäärärahat ja varat kytketään esitettyihin toimintalinjoihin ja toimiin.
Tanskan puheenjohtajakaudella, lokakuun pyöreän pöydän keskustelussa arvioidaan tähän mennessä laaditut kansalliset toimintasuunnitelmat köyhyyden torjumiseksi ja keskustellaan seuraavien toimintasuunnitelmien valmisteluista. Näihin asioihin pitääkin keskittyä, jos halutaan saada aikaan hedelmällisiä, toisen sukupolven kansallisia toimintasuunnitelmia. Koska komission aktivoitumisesta on tämänkin mietinnön yhteydessä keskusteltu, kiinnittäisin huomionne vielä siihen, että sen jälkeen kun komission tiedonanto viime lokakuussa jätettiin parlamentin käsiteltäväksi, on Laekenin huippukokouksessa hyväksytty yhteinen raportti sosiaalisesta osallisuudesta. Parlamentin kanssa yhteistyössä laadittu toimintaohjelma sosiaalisesta syrjäytymisestä on myös hyväksytty. Tämän ohjelman tavoitteet ovat erittäin konkreettisia, ja se tarjoaa jäsenvaltiolle välineitä sosiaalista syrjäytymistä koskevien toimintasuunnitelmien kehittämiseen.
On tärkeää myös mainita, että tätä prosessia on laajennettu koskemaan kaikkia ehdokasvaltioita. Kaikkien ehdokasvaltioiden kanssa allekirjoitetaan nyt sopimuksia syrjäytymistä koskevien toimintasuunnitelmien laatimisesta, jotta ne voisivat jäsenvaltioina osallistua täysimittaisesti käynnissä oleviin prosesseihin. Korostaisin myös, että indikaattoreiden hyväksi on tehty merkittävää työtä, joka jatkuu myös seuraavan puolen vuoden ajan. Tämä työ on jatkoa sille työlle, jota tehtiin viime joulukuussa Laekenin huippukokouksessa, jossa sovittiin 18 indikaattorin soveltamisesta.
Palaisin vielä asiaan, josta on keskusteltu useaan otteeseen valiokuntanne jäsenten kanssa: indikaattoreiden suureen merkitykseen Euroopan unionin kaikessa politiikassa. Kevään kokouksessa sosiaaliset indikaattorit esittävätkin merkittävää osaa ja ne ohjaavat jossain määrin myös lopullisia taloudellisia päätöksiä kaikissa jäsenvaltioissa.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Stockmannin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0186/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä 18 päivänä tammikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 95/93 muuttamisesta (KOM(2001) 335 - C5-0277/2001 - 2001/0140(COD)).

Stockmann (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan taivaalla tapahtuu aina vain enemmän, ja samaa voi sanoa myös Euroopan lentoliikennepolitiikasta. Näyttää siltä, että syyskuun 11. päivän seuraukset lentoliikenteeseen ovat nyt jokseenkin tasoittuneet. Vuosittaisen kasvun ennakoidaan yltävän jälleen viiteen prosenttiin, mikä merkitsee lentoliikenteen kaksinkertaistumista vuoteen 2015 mennessä. Meidän poliittinen vastauksemme tähän haasteeseen on yhtäältä yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan luominen, toisaalta ylikuormitetuille lentokentille tarvitaan lisää kapasiteettia. Tarvitaan siis lisää lentokenttien infrastruktuurin vahvistamista. Siitä huolimatta kukaan meistä ei tosissaan kuvittele, että kiitoratojen määrää kaksinkertaistettaisiin vuoteen 2015 mennessä. Sen vuoksi on luotava lisäkapasiteettia. Tässä ratkaisuna on luoda järjestelmä, jossa ylikuormitettujen lentoasemien lähtö- ja laskeutumisoikeudet jaetaan optimaalisella tavalla. Vanha vuodelta 1993 oleva lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskeva asetus ei enää täytä nykyajan vaatimuksia. Jäsenvaltiot eivät käyttäneet sitä yhtenäisellä tavalla, koska se oli epätäsmällinen. Se ei taannut lähtö- ja saapumisaikojen oikeudenmukaista ja avointa jakamista, saattoi uudet tulokkaat epäedullisempaan asemaan, ja siihen liittyi vääränlaista kehitystä, kuten harmaiden markkinoiden toimintaa. Komission ehdotus lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskeviksi uusiksi säännöiksi on välttämätön välivaihe. Lopulliset säännöt on saatava aikaan tulevina vuosina käytävän keskustelun perusteella.
Vaikka nyt aikaansaatu välivaihe näyttää monien mielestä tuovan vanhaan asetukseen parannuksia pääasiassa teknisten yksityiskohtien osalta, sillä on kuitenkin samalla poliittisia vaikutuksia, jotka ovat järjestyspoliittisesta näkökulmasta tarpeellisia ja monien kannalta hyvin laajoja. Tässä yhteydessä haluaisin kiittää kollegoja heidän hyvästä ja valiokunnassa aiheeseen paneutumista osoittaneesta yhteistyöstään. Yksittäisistä eriävistä mielipiteistä huolimatta meidän onnistui säilyttää käsitys koko säännöstön tasapainosta. Komission ehdotukseen tekemiemme parannusten tarkoituksena on täsmentää komission ehdotusta, saada aikaan Euroopassa yhtenäiset kriteerit, joiden perusteella yhteensovitetun lentoaseman status myönnetään, vahvistaa edelleen koordinaattorin valtuuksia ja riippumattomuutta, säilyttää vakiintuneiden lentoliikenteen harjoittajien joustavuus ja suunnitteluvarmuus sekä edistää uusiin tulokkaisiin sovellettavaa joustavuutta ja niiden markkinoille pääsyn mahdollisuuksia.
Haluaisin sanoa muutaman sanan yksittäisistä kohdista. Ensiksi asetuksen keskeisin asia on lähtö- ja saapumisaikojen määritteleminen uudelleen käyttöoikeutena. Lähtö- ja saapumisajat eivät siis ole lentoyhtiöiden eivätkä lentoasemien omaisuutta vaan julkinen hyödyke. Lisäksi valiokunnassa sovittiin, että koko yhtä lentoa varten tarpeellinen lentoasemainfrastruktuuri vaikuttaa käyttöoikeuden määrittelemiseen. Olemme ensimmäistä kertaa tuoneet esille lentopäivänä annettujen reittiaikojen ja lähtö- ja saapumisaikojen eron, jotta mahdollistaisimme tulevaisuudessa niiden paremman yhteensovittamisen.
Toiseksi kiistaton, mutta ei silti merkityksetön seikka: olemme edelleen vahvistaneet koordinaattorin asemaa. Olemme vapauttaneet hänet mahdollisista vahingonkorvausvelvoitteista, ja uskon, että se on hänen riippumattomuutensa kannalta ehdottomasti tarpeen. Olemme määrittäneet selvemmin hänen toimivaltansa koordinointikomiteaan nähden. Hänellä on oikeus peruuttaa lähtö- ja saapumisaikoja, jos lentoyhtiöt eivät noudata tiedotusvelvollisuuttaan, ja hänellä on oikeus verrata tietojaan muiden koordinaattoreiden ja aikatauluneuvojien kanssa, jotta lentosuunnitelmien epäselvyydet tulisivat esiin.
Kolmanneksi meidän olisi keskusteltava vakiintuneiden lentoyhtiöiden oikeutetuista intresseistä. Vastoin komission ehdotusta kannatamme sitä, että niillä on edelleenkin niin sanottu retiming-oikeus, jotta ne voivat vaihe vaiheelta optimoida lentosuunnitelmiaan. Laajensimme "käytä niitä tai menetät ne" (use-it-or-lose-it) -säännön poikkeuksia, jotta esimerkiksi syyskuun 11. päivän kaltaisiin tapahtumiin voitaisiin päästä käsiksi. Poistimme komission ehdotuksen, jonka mukaan vakiintuneet oikeudet olisivat sidottuja lentokoneen kokoon, koska mielestämme yritykset tarvitsevat enemmän joustavuutta. Tämä on sekä taloudelliselta että ekologiselta kannalta hyvä asia. Muussa tapauksessa vaikutukset olisivat olleet ilmeisen kielteisiä.
Neljäs seikka on uusien lentoyhtiöiden oikeutetut intressit. Komission uusia tulokkaita koskeva määritelmä ei tosin ollut useiden vakiintuneiden lentoyhtiöiden mieleen, mutta me pidämme sitä periaatteessa oikeanlaisena. Lentoliikenteessähän nähtävissä olevan keskittymisprosessin ja lentoliikenteen vapauttamisen aikaansaaman, itse asiassa toivotun reittikilpailun välillä on perusristiriita. Jotta uusien tulokkaiden asemaa voitaisiin edelleen vahvistaa, olemme täsmentäneet heidän määritelmäänsä ja helpottaneet heidän mahdollisuuksiaan siirtää ja vaihtaa lähtö- ja saapumisaikoja.
Viidenneksi on todettava, että siellä, missä on selviä sääntöjä, on oltava myös mahdollisuudet käyttää sanktioita. Vahvistimme periaatteen, että jos lähtö- ja saapumisaikoja käytetään väärin, ne voidaan peruuttaa yhden muistutuksen jälkeen. Lisäksi jäsenvaltiot voivat määrätä maksettavaksi sakkoja.
Lopuksi haluaisin luoda lyhyen katsauksen tulevaan. Monet valiokunnan jäsenet ovat toivoneet saavansa mahdollisimman pian perusteelliset uudet säännöt. Voin hyvin ymmärtää sen. Nyt saavutettu välivaihehan ei vielä kata uudistustarvetta. Nyt on kuitenkin ensin tarpeen arvioida nykyisen asetuksen vaikutuksia, sillä lentoliikennemarkkinat ovat hyvin herkkä alue ja samalla niillä on huomattava taloudellinen merkitys. Sen vuoksi kovin nopeat reaktiot eivät ole paikallaan. Onhan meillä myös vielä aikaa ja tarvitsemme aikaa laajan yhteisymmärryksen saavuttamiseen lentoliikennemarkkinoiden päätoimijoiden kesken. Komissio on nopeuttanut tätä yhteisymmärryksen saavuttamisprosessia antamalla tehtäväksi lähtö- ja saapumisaikojen jakamismalleja koskevan tutkimuksen, mutta prosessi ei kuitenkaan pääty vielä pitkään aikaan.
Lähestymistapaa, jonka mukaan lentoliikenne sisällytettäisiin kokonaisliikenteen optimoinnin logiikkaan, ei valitettavasti voitu käyttää lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskevaan asetukseen. Mielestäni se on vahinko, ja tulevan lainsäädännän yhteydessä meidän olisi otettava tämä näkökohta huomioon. Toivon, että mietintö saa huomenna täysistunnossa taakseen yhtä suuren enemmistön kuin se sai valiokunnassa.

Foster (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää esittelijä Stockmannia siitä, että hän tapasi minut ja järjesti Brysselissä viime joulukuussa seminaarin. Tuolloin tuli selvästi ilmi, että kaikki teollisuuden osapuolet, isot ja pienet lentoyhtiöt, lentokentät ja muut mukaan luettuina, tukivat täysin asetuksen (ETY) N:o 95/93 saattamista ajan tasalle eli sen teknistä tarkistamista, mutta ne uskoivat, että markkinoille pääsyä koskevien sääntöjen muuttaminen oli tässä vaiheessa ennenaikaista eikä sen seurauksia ollut mietitty loppuun.
Ehdotus on sekä monimutkainen että kiistanalainen. Välillämme on selvästikin kuilu joissakin avainkysymyksissä. Muun muassa lähtö- ja saapumisaikojen määritelmää, markkinoille pääsyä, lähtö- ja saapumisaikojen siirtämisen mahdollisuutta ja uusia tulokkaita koskevia ehdotuksia käsittelevää kohtaa olisi pitänyt pohtia toisessa vaiheessa. Kerron myöhemmin joistakin erityisistä vaikeuksista.
Sen lisäksi, ettei näiden asioiden sisällyttäminen ensimmäiseen vaiheeseen ole mielekästä, jotkin niistä vähentävät järjestelmän vaatimaa joustavuutta. Minun ja joidenkin kollegoideni alun perin esittämillä tarkistuksilla pyrittiin ylläpitämään ja parantamaan kaikkien lentoyhtiöiden kunnioittamaa järjestelmän joustavuutta, joka hyödyttää matkustajia. Oikeuksien poistaminen komission ehdotuksen mukaisesti aiheuttaisi järjestelmälle suurta haittaa ja romuttaisi sen.
Minä ja muut olemme esittäneet uudelleen kolme tarkistusta, joista äänestetään huomenna. Ne koskevat lähtö- ja saapumisaikojen jakamisprosessia ja lentoyhtiöiden keskinäisiä lähtö- ja saapumisaikojen vaihtoja. Toivon, että parlamentti tukee niitä.
Yleisesti katsoen on hyvä muistuttaa komissiolle, ettei Euroopan unioni voi yksin päättää lähtö- ja saapumisajan määritelmästä ja käytöstä. Maailmassa on 168 lähtö- ja saapumisaikojen osalta yhteensovitettua lentokenttää, ja Euroopassa toimii lukuisia kolmansien maiden lentoyhtiöitä. Kaikenlaisesta määritelmän ja käytön muuttamisesta on sovittava kansainvälisellä tasolla kaaoksen välttämiseksi. Komission ehdotuksessa ei mainita siitä mitään.
Alun perin vältin tietoisesti puuttumasta kiistaan lähtö- ja saapumisaikojen omistusoikeuksista, sillä aihe on erittäin kiistanalainen ja uskon, että siinä tullaan kohtaamaan vakavia oikeudellisia haasteita. Kiistasta riippumatta minusta on naiivia pitää outona komission näkemystä, jonka mukaan lähtö- ja saapumisajat kuuluvat kansalaisille. Kenties komissio uskoo, että sen pitäisi omistaa ne kansalaisten puolesta. Lähtö- ja saapumisaikojen omistusoikeus pitäisi joka tapauksessa vahvistaa osapuolten välisillä sopimuksilla.
Siirryn nyt viimeiseen huomiooni. Lähtö- ja saapumisaika on mielestäni hyödyke, jolla pitäisi tarvittaessa voida käydä kauppaa. Tämän näkemyksen jakavat myös AEA, IATA ja 14 jäsenvaltiota, jotka tunnustavat, että EU:ssa tulee olemaan pulaa lentokenttäkapasiteetista.
Olen myös vahvasti eri mieltä siitä - yhä voimissaan olevasta - myytistä, että tästä hyötyisivät vain suuret lentoyhtiöt. Se ei pidä paikkaansa. On todistettu tosiseikka, että Heathrow'n lentokentällä BA:n osuus lähtö- ja saapumisajoista on vähentynyt sen jälkeen, kun jälleenmyynti aloitettiin yli kymmenen vuotta sitten. Kuluttajien valinnanvapaus on parantunut merkittävästi.
Tarvitsemme ehdotuksen, joka tekee lähtö- ja saapumisaikojen sääntelystä avointa, käytännöllistä ja tehokasta ja joka ei haittaa ilmailuteollisuuden oikeutettuja etuja. Tämä ehdotus ei valitettavasti ole sellainen.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän ryhmäni puolesta herra Stockmannia asiantuntevasta ja hyvästä mietinnön valmistelusta. Lähtö- ja saapumisaikojen huolellinen koordinointi on välttämätöntä lentoasemien tehokkuuden ja turvallisuuden parantamiseksi. Ajoilla on myös huomattava taloudellinen merkitys lentoliikenteen harjoittajille. Ryhmämme tukee esittelijän ponnistuksia vahvistaa komission esityksen avainelementtejä: riippumatonta koordinaattoria, uusien tulokkaiden etuoikeutta sekä lähtö- ja saapumisaikojen oikeusasemaa nimenomaan käyttöoikeutena.
Lähtö- ja saapumisaikojen mahdollisimman joustava jakaminen on tärkeää muun muassa ulkomaankauppaa käyville yrityksille. Jäsenvaltioiden oikeus rajoittaa vakiintuneita oikeuksia tietyn vähimmäiskoon täyttävien ilma-alusten käyttöön ei ole tarkoituksenmukaista. Pienempien lentokoneiden syrjiminen voi johtaa esimerkiksi pienen valtion johonkin toiseen jäsenvaltioon suuntautuvan liikenteen vaikeutumiseen.
Ryhmämme on tehnyt kaksi tarkistusta. Tarkistuksella 56 on tarkoitus selventää komission esitystä koskien lähtö- ja saapumisaikojen jakamista uusille tulokkaille. Tarkistuksessa säilytetään uusien tulokkaiden etuoikeus, samalla kuitenkin täsmennetään, että etuoikeus on riippuvainen pyydettyjen lähtö- ja saapumisaikojen määrästä. Mielestäni tarkistus 45 heikentää uusien tulokkaiden asemaa. Kysynkin, mikä on komission näkemys tähän esitykseen.
Komissio on aloittanut toimia lentoasemien ruuhkautumisen välttämiseksi. Uusilla markkinamekanismeilla on tarkoitus sovittaa lähtö- ja saapumisaikojen kysyntä ja tarjonta paremmin yhteen. Pitkän aikavälin ratkaisujen löytäminen on kuitenkin viime vuosina ollut varsin hidasta. Tarkistuksella 57 ryhmämme haluaa sitouttaa komission toimittamaan perusteellisemman esityksen lähtö- ja saapumisajoista. Ryhmämme mielestä nykyistä järjestelmää on radikaalisti uudistettava. Lähtö- ja saapumisaikojen markkinoille pääsyä on nykyisestään lisättävä.

Van Dam (EDD).
Tullessaan virkaan komission jäsen De Palacio asetti ilmailun tilanteen yhdeksi tärkeimmistä prioriteeteistaan. Nyt, komission toimikauden puolivälissä, se ilmenee myös käytännössä. Tämä ehdotus on vain yksi monista. Ilmailun alalla on ongelmia sekä ilmatilassa että lentoasemilla. Vaikuttaisi siltä, että ongelmat ovat pienempiä maan päällä kuin ilmassa, mutta minun nähdäkseni se on harhaa.
Parlamentti on jo pitkän aikaa toivonut lähtö- ja saapumisaikojen jakamisen tarkistamista. Se tapa, joka ei ole avoin, millä nämä oikeudet on tähän asti "jaettu" lentoyhtiöille, synnyttää enemmän kysymyksiä kuin antaa vastauksia. Se muuten koskettaa juuri tämän ehdotuksen kiperää kohtaa. Nimittäin kysymystä siitä, ovatko nämä lähtö- ja saapumisaikaoikeudet "omaisuutta" vai "käyttöoikeutta". Mielestäni ne ovat viimeksi mainittua, koska lentoasemat ovat luonteeltaan julkisia. Jos tästä asiasta päästään yhteisymmärrykseen, niin mielestäni päätöstä pelisääntöjen muuttamisesta ei ole tässä vaiheessa syytä lykätä tuonnemmaksi. Jos meidän pitää odottaa, kunnes kaikki nenät osoittavat samaan suuntaan, niin päätöksen tekeminen voi kestää vielä kauan.
Tärkeä lähtökohta tälle ehdotukselle on uusien tulokkaiden mahdollisuudet markkinoilla. Markkinoiden hyvän toiminnan kannalta on välttämätöntä, että uusille tulokkaille annetaan mahdollisuus astua markkinoille. Meidän pitää kyllä pitää mielessä, että meidän on säilytettävä laadullisesti korkeatasoinen verkko. Politiikan pitää asettaa se tavoitteeksi. Lähtö- ja saapumisaikojen jakaminen ei sen takia saa johtaa siihen, että uusille tulokkaille osoitetaan vain käytöstä poistettuja lähtö- ja saapumisaikoja. Nykyisten tarjoajien ja uusien tulokkaiden pyynnöt on välttämätöntä sekoittaa hyvin keskenään.
Arvoisa puhemies, tämä merkitsee, että voimme suurimmaksi osaksi yhtyä Stockmannin mietintöön sellaisena kuin aluepolitiikka- ja liikennevaliokunta on sen esittänyt. Tulemme myös antamaan sille tukemme.

Jarzembowski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, hyvät kollegat, myös minun mielestäni esittelijä Stockmannin mietintö on erittäin myönteinen asia. Se on erinomainen mietintö, jossa aihetta käsitellään perusteellisesti. Minulla on lupa poliittisen ryhmäni enemmistön puolesta ilmoittaa, että kollegani Foster, jota arvostan hyvin paljon, esitti tänä iltana poliittisen ryhmäni vähemmistömielipiteen. Poliittisen ryhmäni enemmistö, aivan kuin jo valiokunnassa, tukee komission ehdotusta selvittää nyt yksiselitteisesti lähtö- ja saapumisaikojen oikeusperusta ja tehdä lopullisesti selväksi, että lentoyhtiöiden harjoittama lähtö- ja saapumisaikojen kauppa on laitonta ja pysyy sellaisena. Lähtö- ja saapumisajat ovat käyttöoikeuksia eivätkä ne kuulu sen enempää lentoyhtiöille kuin lentoasemillekaan. Niillä on vain palvelutehtävä. Ne on jaettava niin, että ilmatilaa käytetään tehokkaasti, taloudellisesti ja ympäristön säästymistä edistävästi. Siksi ryhmäni myös hylkää huomenna kolme kollegani Fosterin tarkistusta, koska olemme sitä mieltä, että komissio on täysin oikeassa.
Toiseksi mielestäni lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskevan asetuksen uudistuksen tavoitteena on tehdä näiden aikojen jakamista koskevat säännöt avoimemmiksi ja vahvemmin kilpailuun perustuviksi. Tällöin on tietenkin yhdestä näkökulmasta tarkastellen suojeltava nykyisten lentoyhtiöiden vakiintuneita oikeuksia, mutta nimenomaan vain osittain. Me tarvitsemme kilpailua, ja toivon, että minun Isoa-Britanniaa edustavat kollegani ovat tästäkin kanssani samaa mieltä. Me tarvitsemme kilpailua, ja sen vuoksi tarvitsemme myös uusia lähtö- ja saapumisaikoja uusille lentoyhtiöille, jotta lentoliikenteen kilpailu voidaan järjestää paremmin ja matkustajia hyödyttäväksi.
Lopuksi koordinaattoreiden tehtäviä ja riippumattomuutta vahvistetaan. Näin on tarkoitus antaa entistä paremmat mahdollisuudet peruuttaa nykyisten lentoyhtiöiden käyttämättömät ajat ja jakaa ne muille lentoyhtiöille. Siten ilmatilan tehokasta, taloudellista ja ympäristöä säästävää käyttöä lisätään. Tavoite on tämä.
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, lopuksi haluamme vielä kerran painottaa, että toivomme, että myös neuvosto puheenjohtajanaan Espanja ottaa kesäkuussa olennaisen tärkeän askeleen. Me olemme tehneet läksymme. Olemme nimittäin tuottaneet valiokunnassa 52 tarkistusta, mutta tarkistusten tehtävänä on saada aikaan täsmennyksiä. Toivon, että komissio voi luopua pitämästä kiinni joistain näkemyksistään ja antaa tukensa useimmille tarkistuksillemme.
Joka tapauksessa minulle on tärkeää, että neuvosto pääsee nopeasti ratkaisuun. Näin siksi, että haluamme saada lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskevan asetuksen uudet säännöt hyödyttämään nopeasti lentoyhtiöitä. Lentoyhtiöt ovat joutuneet vaikeuksiin yleisen talouslaman ja syyskuun yhdennentoista päivän tapahtumien vuoksi. Uskomme, että lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskeva asetuksen uudistaminen palvelee lentoyhtiöitä, lentoasemia ja matkustajia. Sen vuoksi pyydämme tukea esittelijä Stockmannin mietinnölle.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, rouva de Palacio, arvoisa kollegat, lentomarkkinat ovat esimerkki kansallisen itsekkyyden murtumisesta. Eihän taivasta voi kukaan omia itselleen. Vapautetut lentomarkkinat mahdollistavat niin tavaroiden kuin ihmisen vapaan liikkuvuuden, ja joku voi löytää lentokoneesta jopa ikioman lentoemännän, niin kuin itselleni kävi. Slottien hallinnan avulla voimme edistää kilpailua. Herra Stockmann on onnistunut mielestäni erinomaisesti tasapainottamaan hallitsevien isojen yhtiöiden aseman ja uusien dynaamisten yhtiöiden tarpeen hyödyntää innovatiivisuuttaan. Kuluttajat ja elinkeinoelämä saavat merkittävää etua tällaisesta kehityksestä niin alempien hintojen kuin uusien palvelujen muodossa.
Komissio on tuonut meille tässä vaiheessa hieman alkuperäistä suuremman ja laajemman ehdotuksen, mutta nopeasti kehittyvällä ilmailu-alalla emme voi jäädä odottamaan vuosikausiksi; kannatankin siksi lämpimästi tätä valittua linjaa. Ratkaisevaa on markkinoiden avaaminen uusille tulokkaille, ja on enemmänkin kuin kohtuullista, että he saavat puolet vapautuneista sloteista. Slotteja on jaettava myös tasapuolisesti ulkomaisille yhtiöille. Protektionismilta on katkaistava siivet, hinnalla millä hyvänsä. Hyvät lentoyhteydet ovat itseisarvo, mutta kansalliset lentoyhtiöt eivät saa olla sitä. Monopolit ovatkin köyhän pahin vihollinen, ja veronmaksajan tasku ei kerta kaikkiaan enää kestä uusia Sabenoita.
Seuraavaksi meidän on synnytettävä transatlanttinen lentoalue ja lopetettava kahdenväliset sopimukset EU:n jäsenvaltioiden ja USA:n välillä. Tämä nykyinen käytäntö suosii räikeästi amerikkalaisia, ja odotankin, että komissio toimii ripeästi tuomioistuimen annettua päätöksen tässä asiassa.
Lentoalalla on vielä paljon tehostamisen varaa, niin voimme myös me tehdä täällä Euroopan parlamentissa, ja sen tähden päätänkin puheeni tähän.

Deva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olin puheenjohtajana Norman Tebbittin 1990-luvun alussa perustamassa Euroopan lentoliikenteen sääntelyn purkamisen komiteassa (Committee on Deregulation of European Air Transport), joka työskenteli yhdessä kauppa- ja teollisuusministeriön sekä kansallisen kuluttajaneuvoston kanssa. Totesimme, että avoimen ilmatilan sääntely on erittäin vaikea tehtävä. Olen myös johtanut Ison-Britannian toiseksi suurinta lentoyhtiötä.
Voin kertoa teille myös, että lähdin tänään Lontoosta klo 13 ja saavuin tänne klo 21. Tämä on seurausta täydestä monopolista reitillä Lontoosta tänne. En kuitenkaan puhu nyt siitä, vaikka olenkin ryhtynyt toimiin sen johdosta, mitä minulle ja englantilaisille kollegoilleni tapahtuu säännöllisesti lentäessämme Lontoosta Strasbourgiin.
Sääntelyn purkaminen on tärkeää, kilpailu on tärkeää, ja Stockmannin mietinnössä, jota kollegani Foster taitavasti reposteli, olemme onnistuneet löytämään jonkinlaisen tasapainon. On myös tärkeää ymmärtää, että vaikka haluamme avata markkinat ja purkaa sääntelyn nopeasti ja tuoda alalle kilpailua, ilmailuteollisuuteen on myös tehtävä suuria investointeja. Siksi lentoyhtiön perustaminen ei ole sama asia kuin taksifirman perustaminen. Puhun henkilönä, joka on perustanut kaksi lentoyhtiötä.
Meidän onkin varottava horjuttamasta Euroopan ilmailuteollisuutta samalla tavalla kuin Yhdysvallat, jonka toteuttamat uudistukset sysäsivät koko yhdysvaltalaisen ilmailuteollisuuden syöksykierteeseen. Meidän on varottava horjuttamasta sitä etenemällä liian nopeasti ottamatta teollisuudenalaa huomioon. Tämä vaatii suuria rahoitus- ja pääomainvestointeja, ja pyytäisin komission jäsentä olemaan varovainen, kun hän panee täytäntöön joitakin näistä ehdotuksista.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, nykyiset lähtö- ja saapumisaikoja koskevat säännökset ovat olleet suhteellisen toimivia, jos otetaan huomioon lentoliikenteen lisääntymisestä järjestelmälle aiheutuneet paineet. Sanon kuitenkin vain "suhteellisen" toimivia, koska tosiasia on, että tutkimukset ja tiedoksiannot osoittavat, että näiden lähtö- ja saapumisaikojen käyttäminen, jakaminen ja käytön kehittyminen on valitettavasti monta kertaa täysin salamyhkäistä, minkä lisäksi unionin eri jäsenvaltiot eivät ole tulkinneet nykyisiä sääntöjä mitenkään yhdenmukaisesti, vaan pikemminkin päinvastoin.
Siirtyäkseni uudistuksen eri vaiheisiin niistä ensimmäisessä on tarkoituksena selkiyttää asetuksen eri säännöksiä, sillä kun asetusta on sovellettu, siinä on ilmennyt epäkohtia ja sitä on tulkittu eri tavoin unionin eri jäsenvaltioissa. Lisäksi kyse on kuitenkin yrityksestä ratkaista eräitä teknisiä epäkohtia, jotka lentoyhtiöt, lentoasemat ja eri toimijat ovat osoittaneet meille. Lopuksi moni teistä toi ilmi erään olennaisen asian: on määriteltävä, mitä lähtö- ja saapumisajalla tarkoitetaan, ja olemme päättäneet määritellä sen selkeästi käyttöoikeudeksi.
Meidän on kuitenkin huomattava, että tämä on erittäin tärkeä asia, jos haluamme saada oikeusvarmuuden ja päästä eroon nykytilanteesta, jossa sitä ei kerta kaikkiaan ole ja jossa lähtö- ja saapumisaikojen luonnetta ei käytännössä ole määritelty mitenkään. Hyvät jäsenet, miten nimittäin voimme vahvistaa omistusoikeuden? On olemassa nousu- ja laskeutumisaikoja, mutta myös ylilentoaikoja. Omistusoikeuksia ei ole, yleishyödykkeeseen nimeltä ilmatila on käyttöoikeuksia, jotka tarkoittavat nousu- tai laskeutumismahdollisuuksia sekä niitä palveluja, joita saadaan lentoasemilla tai läpikulkualueilla eri tahojen tarjoamien lentoliikenteen tuki- ja apupalvelujen muodossa.
Jos tämä on ensimmäinen, pääasiassa tekninen vaihe kiitän jäsen Devaa, joka sanoi meidän päässeen hyvään tasapainoon, mistä olen samaa mieltä toinen vaihe on lähtö- ja saapumisaikojen jakomahdollisuuksien tarkistaminen siten, että käyttöön otetaan uusia, avoimia ja syrjimättömiä markkinamekanismeja. Teemme sen tietysti huolellisesti ja varovaisesti välttääksemme kaikkia mahdollisia välikohtauksia, jotka voivat olla liikaa tai kestämättömiä ilmailualamme kannalta.
Pyrkimyksenämme on lujittaa eurooppalaista ilmailualaa; emme missään tapauksessa halua heikentää sitä. Odotellessamme tuota toista ehdotusta jota varten valmistelemme parhaillaan tutkimuksia, joilla mahdollistetaan ja taataan, ettei noita välikohtauksia tapahdu nykytilanteesta on kuitenkin tehtävä selkeä. Tätä ajatellen ehdotuksessa pyritään takaamaan mahdollisimman suuri tehokkuus niukkojen resurssien, kuten lähtö- ja saapumisaikojen, käytössä sekä varmistamaan säännöksen tulkinnan ja asetuksen täytäntöönpanon yhtenäisyys ja siten sen oikeusvarmuus. Niinpä ehdotuksessa halutaan ottaa käyttöön tehokkaita ja avoimia menettelyjä ja seuraamusjärjestelmä, joiden avulla voimme tehdä toiminnasta mahdollisimman tehokasta joutumatta muuttamaan sen takia vakiintuneiden oikeuksien järjestelmää.
Haluan kiittää parlamenttia ja erityisesti jäsen Stockmannia hänen aina yhtä rakentavasta työstään ja paneutumisestaan aiheeseen. Arvostamme aivan erityisesti punnittua ja käytännönläheistä kysymyksenasettelua: esitetyistä 57 tarkistuksesta suurin osa, kaikkiaan 35, lisää mielestämme ehdotuksen selkeyttä ja tekee siitä toimivamman, ja siten komissio voi hyväksyä ne, joissakin tapauksissa lievästi muutettuina. Toisaalta hylkäämme muut 22 tarkistusta, joita selvitän lyhyesti.
Ensinnäkin hylkäämme tarkistukset 53, 54 ja 55, jotka voisivat horjuttaa merkittävästi ehdotuksen tasapainoa, sillä ne koskevat sellaisia keskeisiä kohtia kuin kieltoa luoda harmaat markkinat valheellisen vaihdon avulla ja seuraamuksia. Lisäksi näitä tarkistuksia ei hyväksytty aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, joten ne hylätään tietysti komissiossakin. Toiseksi tarkistukset 1, 7, 18 ja 28 muuttaisivat merkittävästi ehdotuksemme tavoitteita. Tarkistuksessa 8 päästettäisiin koordinaattori kokonaan vastuusta tämän suuremmista velvoitteista ja kapasiteetista huolimatta, ja siksi tarkistus ei voi saada komission tukea.
Voisimme kuitenkin hyväksyä tarkistuksen 48 sanamuodoltaan muutettuna sen takaamiseksi, että koordinaattorit voivat joutua vakavasta huolimattomuudesta tai tahallisesta laiminlyönnistä vastuuseen.
Tarkistus 20 on yhteensopimaton lähtö- ja saapumisaikojen määritelmän kanssa, eikä siinä oteta huomioon tarvetta analysoida jatkuvasti kapasiteettia ennen lähtö- ja saapumisaikojen koordinoinnista määräämistä. Siksi sekin on hylättävä.
Komissio pitää tarkistusta 23 liian laajana eikä kannata sitä, ja samaa voisimme sanoa tarkistuksesta 25, jossa jätetään huomiotta menettelysäännöt, jotka ovat koordinaatiokomitean toiminnan edellytys, mikäli halutaan varmistaa avoimuus. Niinpä molemmat tarkistukset hylätään, samoin kuin tarkistukset 33 ja 34, mikäli niissä ei viitata yhteisön laajuisiin toimintaohjeisiin.
Lisäksi on hylättävä tarkistukset 35 ja 43, koska ne ovat ristiriidassa yhteisön oikeudessa jo tunnustetun intermodaalisuuden ja julkisten palvelujen velvoitteiden kanssa.
Haluaisin lisätä, että jäsen Pohjamon äsken mainitsemassa tarkistuksessa 57 asetettua määräaikaa on mahdotonta noudattaa. Komissio on käynnistänyt äskettäin raportin laativaa asiantuntijaa koskevan valintamenettelyn, ja raportti on valmiina aikaisintaan kesällä 2003. Komissio on sitoutunut kuuntelemaan lentoliikennealaa ja jäsenvaltioita lähtö- ja saapumisaikojen jakomarkkinoiden järjestelmää koskevan tutkimuksen tuloksista, ennen kuin se esittää uuden asiaa koskevan lainsäädäntöehdotuksen.
Lopuksi olemme sitä mieltä, että tarkistukset 2, 15, 26, 38, 45, 46 ja 50 ovat joko päällekkäisiä lähtö- ja saapumisaikojen jakamista koskevien maailmanlaajuisten käytäntöjen kanssa tai epäjohdonmukaisia niihin nähden, ja siksi emme voi hyväksyä niitä.
Hyvät jäsenet, haluan tähdentää, että olen jäsen Jarzembowskin kanssa samaa mieltä asian kiireellisyydestä. Toivoisin neuvoston tekevän asiaa koskevan päätöksen seuraavassa kokouksessa, vaikka se tuntuu epätodennäköiseltä, kun otetaan huomioon tekniset työt.
Joka tapauksessa haluan kiittää teitä siitä, miten olette panostaneet tähän asiaan, ja työstänne, ja haluan esittää jäsen Stockmannille erityiskiitoksen suurenmoisesta työstä. Toivon, että tuette komission ehdotusta huomisessa äänestyksessä.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittelijän Mastorakisin mietintö (A5-0187/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta (15121/1/2001 - C5-0115/2002 - 2000/0327(COD)).

Mastorakis (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, uskoakseni saamme tänään parlamentissa käsiteltyä kysymyksen Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta. Mukana olleet kolme osapuolta - parlamentti, neuvosto ja komissio - ovat mielestäni tehneet hyvää yhteistyötä ja pyrkineet käsittelemään asian mahdollisimman ripeästi. Kaikki asian käsittelyyn osallistuneet virkamiehet ansaitsevat kiitoksen . Palautan mieliinne, että ensimmäisen käsittelyn päätteeksi kesäkuussa viime vuonna parlamentti hyväksyi 17 tarkistusta, joilla se pyrki lähinnä vahvistamaan viraston riippumattomuutta suhteessa komissioon, vahvistamaan hallintoneuvoston toimivaltuuksia, antamaan jäsenvaltioille mahdollisuuden pyytää virastolta teknistä apua tietyissä tapauksissa sekä sisällyttämään asetukseen petoksen torjuntaa koskevan järjestelyn. Hallintoneuvoston kokoonpanon osalta parlamentti hylkäsi ajatuksen omien edustajiensa mukanaolosta ja piti sen jäsenten nimittämisen kriteerinä näiden meriturvallisuusalalta hankkimaa kokemusta. Lopuksi se pyysi, että arviointiraportti viraston toiminnasta laadittaisiin ulkoisten asiantuntijoiden toimesta.
Yhteisessä kannassaan neuvosto hyväksyi Euroopan parlamentin tarkistukset, joiden mukaan virasto voi avustaa ehdokasvaltioita ilman komission nimenomaista pyyntöä, virasto on velvollinen toimittamaan jäsenvaltioissa tehtyjen tarkistusten tulokset komission lisäksi myös kyseiselle jäsenvaltiolle, komissiolla on rooli lausuntojen antajana, kun hallintoneuvosto vahvistaa viraston toimintaohjelman, hallintoneuvoston jäsenet on nimitettävä viraston toimivaltaan kuuluvilla aloilla hankitun kokemuksen perusteella, pääjohtajan velvollisuus on vastata jäsenvaltioiden esittämiin avunpyyntöihin, pääjohtajan nimittämisestä tai erottamisesta päättää hallintoneuvosto, kun taas komissio voi tehdä esityksen pääjohtajaehdokkaista, mikä ei vielä edellytä, että sen ehdokas pitäisi valita. Neuvosto hyväksyi myös tarkistuksen petostentorjunnasta.
Jotkut parlamentin tarkistukset sisällytettiin vain osittain yhteiseen kantaan. Esimerkkinä on hallintoneuvoston kokoonpanoa koskeva säännös, jossa parlamentti päätti, ettei se halua olla edustettuna hallintoneuvostossa. Asiassa päädyttiin lopulta siihen, että hallintoneuvosto koostuu yhdestä edustajasta kustakin jäsenvaltiosta, neljästä komission edustajasta ja neljästä komission nimittämästä ammattilaisesta. Sama koskee säännöstä toimintaohjelman laatimisprosessista: neuvosto on tarkentanut, että pääjohtaja toimittaa toimintaohjelman hallintoneuvostolle komissiota kuultuaan eikä vasta sen alustavan hyväksynnän jälkeen. Parlamentin tarkistukset on sisällytetty vain osittain myös useimpiin säännöksiin viraston talousarviosta sekä säännöksiin, jotka koskevat viraston toiminnan arviointia viiden vuoden kuluessa sen toiminnan aloittamisesta.
Neuvosto on sisällyttänyt asetusehdotukseen uusia elementtejä, joista mainittakoon seuraavat: viraston tehtäviä koskeva 2 artikla on muotoiltu uudelleen siten, että asiasisältö ei olennaisesti muutu, mutta muotoilu on selkeämpi; viittaus avoimuuteen ja tietojen suojaamiseen; viraston toimipaikkaa koskeva viittaus on poistettu - itse kuitenkin viittaan siihen jatkossa; viittaus erityiseen menettelyyn viraston toimintaohjelman hyväksymiseksi silloin, kun komissio vastustaa kyseistä ohjelmaa. Lisäksi esitetään, että kaikki jäsenvaltiot ovat edustettuina hallintoneuvostossa ja ammattilaiset - ei toimialojen edustajat - osallistuvat siihen ilman äänioikeutta, hallintoneuvosto voi käsitellä tiettyjä asioita ilman, että sen ammattilaisjäsenet ovat läsnä, ja pääjohtaja voidaan nimittää ja erottaa hallintoneuvoston jäsenten neljän viidesosan enemmistöllä.
Edellä mainitun perusteella voidaan todeta, että neuvosto on ottanut yhteistä kantaa muotoillessaan huomioon kokonaisuudessaan tai osittain huomattavan osan Euroopan parlamentin esittämistä tarkistuksista ja että yleisesti ottaen neuvosto on säilyttänyt alkuperäisen ehdotuksen hengen ja tarkoituksen, joka on meriliikenteen turvallisuutta koskevien ongelmien ratkaiseminen ja meriympäristön suojeleminen.
Kaikesta huolimatta on syytä panna merkille seuraavat yhteisen kannan kohdat: toimialojen edustajat on jätetty pois ja korvattu komission nimittämillä ammattilaisilla, joilla ei ole äänioikeutta ja jotka voidaan tarvittaessa myös sulkea kokousten ulkopuolelle. Neuvosto on myös esittänyt omalaatuista menettelyä viraston toimintaohjelman hyväksymisessä silloin, kun komissio vastustaa kyseistä ohjelmaa. Näiden kahden toimielimen välisen tasapainon turvaamiseksi yhteisessä kannassa vaaditaan ohjelman hyväksymiseksi tässä erityistapauksessa joko jäsenten kahden kolmasosan enemmistöä - kuitenkin komission edustajat mukaan lukien - tai jäsenvaltioiden edustajien yksimielisyyttä. Tällä tavoin varmistetaan neuvoston ja komission välinen tasapaino, vaikka päätöksentekomenettelystä tulee vaikeampi. Näistä varauksista huolimatta yhteiseen kantaan on syytä suhtautua myönteisesti, sillä se tarjoaa vastauksen parlamentin tärkeimpään huolenaiheeseen, joka on meriliikenteen turvallisuuden vahvistaminen ja meriympäristön suojelu. Ehdotus pitää mielestämme hyväksyä viipymättä.
Lopuksi toivoisin, että valmisteilla olevan viraston toimipaikaksi tulisi eräs vanha ja merkittävä satamakaupunki, jonka lähellä sijaitsee moderni lentokenttä, mistä on suoria lentoja kaikkiin Euroopan unionin maihin. Tässä maassa on tarvittava infrastruktuuri, lukemattomia saaria, sen merenkulun historia on monituhatvuotinen, ja sillä on maailman suurin kauppalaivasto. Tarkoitan tietysti Luxemburgia.

Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijä Mastorakisia. Hänen työnsä on mielestäni ollut uutteraa ja vastuuntuntoista ja lisäksi se on mahdollistanut yhteisymmärryksen valiokunnassa. Sen ansiota on, että voimme tänään keskustella tässä täysistunnossa ja hyväksyä tämän hankalana ja monimutkaisena pidetyn mietinnön, jonka laatiminen oli kuitenkin mahdollista juuri tämän ansioituneena pitämäni työn ansiosta.
Arvoisa puhemies, jos sallitte, haluaisin samalla ryhmäni puolesta onnitella komission varapuheenjohtajaa, sillä uskon, että jos jonkin asian voi sanoa luonnehtivan näiden vuosien työtä, se näkyy tässä mietinnössä: se on ollut Euroopan rannikoilla sattuneista ongelmista alkunsa saanut haaste, kansalaishaaste ja työ, joka on heijastunut erilaisten turvallisuusvirastojen perustamisena nyt todistamme meriturvallisuusviraston perustamista, minkä lisäksi se on valiokunnan tukema yhteinen haaste. Lisäksi työn suurin ansio on mielestäni se, että varapuheenjohtaja nauttii työssään valiokunnan luottamusta, joka ilmenee jos ajattelemme kolmen viime vuoden aikana kuljettua matkaa tukena, jota toimenpiteet ja monta kertaa ristiriitaiset ja mutkikkaat hankkeet ovat saaneet.
Kuten sanoin, tämän viraston avulla yritämme hyväksyä yhden niistä lukuisista toimista, joita komissio on esittänyt vastatakseen Euroopan kansalaisten meriturvallisuutta koskeviin vaatimuksiin. Haasteenamme on nyt, että virastosta tulee toimiva ja avoin ja että se ei toimi ainoastaan kahdella merkittävällä osa-alueella, matkustaja- ja rannikkomerenkulun turvallisuuden sekä meriympäristön suojelun aloilla, vaan myös niissä pienissä yksityiskohdissa tai asioissa, jotka eivät näennäisesti ole merkitykseltään suurten kysymysten veroisia, kuten huviveneily esimerkiksi vesiskootterit ja moottoriveneet, joista Euroopan kansalaiset ovat huolissaan. Uskon, että meriturvallisuusvirasto voi ratkaista myös nämä kysymykset.
Lopuksi vastauksen on mielestäni oltava nopea, jotta niin komission kuin parlamentinkin työskentely osoittaisi, että ne tekevät yhteistyötä ja kykenevät vastaamaan nopeasti kansalaisten huolenaiheisiin.

Watts (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan ilmaista tukeni esittelijälle ja etenkin hänen suositukselleen, että parlamentti tukisi yhteistä kantaa meriturvallisuusviraston perustamisesta, tosin selkeästi esitetyin tärkein varauksin.
Haluan sosialistien ryhmän puolesta kiittää esittelijää tavasta, jolla hän on taidokkaasti ohjannut tämän Erika-paketin osan parlamentin käsittelyjen läpi siten, että kaikki ovat voineet olla tyytyväisiä. Se, että meillä on prosessin päättyessä parempi tuote kuin sen alkaessa, on erityisesti hänen taidokkuutensa ansiota. Tämä on Erika-paketin viimeinen osa, joten meidän pitäisi kiittää myös komission jäsentä, joka on tehnyt hellittämättä töitä varmistaakseen, ettei Erikan ja niin monen muun EU:n vesillä viime vuosina tapahtuneen haaksirikon kaltaisia suuronnettomuuksia pääse enää tapahtumaan.
Laadimme 1980- ja 1990-luvuilla lukuisia uusia säädöksiä, mutta niitä ei pantu täydellisesti täytäntöön tai niitä ei noudatettu kunnolla. Toivon, että tämä uusi EU:n aloite, meriturvallisuusvirasto, onnistuu koordinoimaan, seuraamaan ja valvomaan merioikeutta. Toivon, että se esittää tarvittaessa uusia ehdotuksia, mutta avoimella ja selkeällä tavalla. Toivomme kaikki, että se tekee meremme turvallisemmiksi ja suojelee rannikkoympäristöämme yhdessä Euroopan parlamentin kanssa.
Meriä koskevat säädökset ovat olleet Euroopassa liian pitkään soveltuvampia 1800- kuin 2000-luvulle. Toivon, että tukemalla komission jäsenen suosituksia ja yhteistä kantaa, voimme nykyaikaistaa EU:n meriturvallisuutta ja saada EU:hun turvallisuuden takaavat säädökset, joista voimme kaikki olla ylpeitä, mutta se tulee tietenkin todistetuksi vasta, kun merillämme ei enää tapahdu kauhistuttavia suuronnettomuuksia. Turvallisuus ei voi koskaan olla sataprosenttista, mutta tämä ehdotus auttaa tekemään meristämme turvalliset, pelastamaan henkiä ja suojelemaan rannikkoympäristöä.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin iloinen, että voin osallistua tänään tähän keskusteluun.
Ensinnäkin haluan onnitella jäsen Mastorakisia hänen erinomaisesta työstään. Kuten hän totesi, asian käsittely alkaa olla loppusuoralla. Komissio nimittäin hyväksyy tarkistukset 2, 4 ja 5, koska ne parantavat selkeästi neuvostolta saamaamme tekstiä. Eikä ainoastaan komissio kannata niitä, vaan tänä aamuna neuvoston asiasta vastaava ryhmä ilmoitti kannattavansa tarkistuksia ja olevansa valmis hyväksymään ne ja liittämään tekstiin.
Näin ollen voisimme saattaa asian käsittelyn eli lainsäädäntötekstin hyväksymisen päätökseen, jos parlamentti antaa näiden tarkistusten myötä kannatuksensa tekstille, jonka neuvosto voisi puolestaan hyväksyä seuraavassa kokouksessaan.
Haluan sanoa teille, että kuten jäsenet Ripoll ja Watts hetki sitten totesivat, olemme keskustelleet meriturvallisuudesta jo puolitoista vuotta. Olemme asettaneet itsellemme tavoitteita ja tehneet yhteistyötä, jotta voisimme välttää Erikan haaksirikon kaltaisten hirvittävien tapahtumien toistumisen, sillä niissä ei vaarantaa ainoastaan ihmishenkiä, vaan myös meri on vaarassa pilaantua, ja tällä on hirvittäviä seurauksia rannikolla asuvien, kasvien, eläinten ja ympäristönsuojelun kannalta.
Tämä on viides niistä kuudesta aloitteesta, jotka muodostavat Erika I- ja Erika II -paketit. Kuudes aloite, joka on ainoa vielä keskeneräinen aloite ja joka koskee rahastoa ja tuen määrää sekä öljyvahinkojen korvaamista koskevien takeiden lisäämistä, on parhaillaan käsiteltävänä Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä. Toivomme, että siellä voidaan tehdä päätös, jonka avulla saadaan aikaan kansainvälinen ratkaisu merenkulkualalla, ettei meidän tarvitse laatia uutta aloitetta yhteisön tasolla. Kansainvälinen ratkaisu olisi paljon parempi.
Jos Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä onnistutaan tässä, kuten toivomme, se olisi viimeinen aloite Erika I- ja Erika II -paketteihin, ja olisimme saaneet työmme päätökseen. Tässä mielessä esitän kiitokseni kaikille teille parlamentin jäsenille ja aivan erityisesti niille esittelijöille, jotka ovat osallistuneet niiden viiden ehdotuksen käsittelyyn, joista olemme keskustelleet ja joiden hyväksi olemme työskennelleet, mutta heidän lisäksi kiitän myös koko parlamenttia ja aivan erityisesti komission yksiköitä energian ja liikenteen pääosastossa, sillä heidän ponnistustensa, työnsä, ammattitaitonsa ja reagointinopeutensa ansiosta olemme päässeet näin pitkälle.
Haluan kiittää myös neuvostoa, että se on myöntynyt antamaan kerralla vastauksen siihen, mitä kansalaiset pyytävät: että annamme kehyksen parempaan turvallisuuteen ja suojeluun merenkulkualalla yleensä ja erityisesti öljyvahingoista aiheutuvaa saastumista varten. Näin kova todellisuus on antanut meille mahdollisuuden päästä eteenpäin muissakin aloitteissa, joilla edistetään meriturvallisuutta, kehitetään meriliikennettä ja näin ollen yleensä merenkulkualaa.
Paljon kiitoksia. Tämän perusteella uskon, että meillä on hyvät mahdollisuudet saattaa Erika-paketin käsittely päätökseen, ja toimiston toiminta pyritään aloittamaan mahdollisimman pian, mutta tiedätte hyvin, hyvät parlamentin jäsenet, että me emme päätä toimipaikoista, vaan toivomme, että siitä päästään sopimukseen seuraavassa Eurooppa-neuvostossa ja että meille sanotaan lopullisesti, mihin se perustetaan, ja mahdollisimman pian, sillä asialla on kiire. Paljon kiitoksia esittelijä Mastorakisille. Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

