Hedge-rahastot ja pääomasijoitusrahastot - Yhteisösijoittajia koskeva avoimuus (keskustelu) 
Puhemies
(EN) Siirrymme nyt keskusteluun, jonka Euroopan parlamentti järjesti viime kuussa poikkeuksellisen enteellisesti - ennakoiden kenties viime viikkojen tapahtumia, toisin kuin muut.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu
jäsen Rasmussenin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö vipurahastoja ja yksityisiä sijoituspääomia käsittelevälle toimikunnalle esitetyin suosituksin ja
jäsen Lehnen laatima oikeudellisten asioiden valiokunnan mietintö suosituksista komissiolle yhteisösijoittajia koskevasta avoimuudesta.
Poul Nyrup Rasmussen
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin sosialistiryhmä ja Euroopan sosialistipuolue ilmoittivat jo kauan ennen tätä kriisiä olevansa huolissaan rahoitusmarkkinoilla ilmenneistä suuntauksista, joihin kuului liiallinen velkaantuminen, avoimuuden puute, suuri riskinotto, liian matalien hintojen maksaminen sekä sellaisten lainarahoituspakettien laatiminen, joita kukaan ei kunnolla ymmärtänyt ja joihin kukaan ei voinut puuttua. Toimme siksi esiin olevamme huolissamme siitä, olisiko edessämme uusi rahoituskupla. Vaikka kukaan ei osannut sanoa, milloin näin tapahtuisi, olemme nyt myrskyn silmässä - "täydellisen myrskyn" silmässä, niin kuin joku sitä kuvasi.
Minusta tuntuu hyvin vahvasti siltä, että tämäniltainen ja huominen keskustelu on tärkein koko Euroopassa tai Yhdysvalloissa rahoitusmarkkinoista käytävä keskustelu - ja sama koskee päätöksentekoa. Katsomme eteenpäin, yritämme parantaa sääntelyä nykyisestä ja kannamme vastuumme pyrkimällä tekemään mahdollisimman hyvää työtä.
Nyt on aika toimia. Olemme nähneet, mitä Yhdysvalloissa on tapahtunut. Vaikka joku sanoikin, ettei tilanne ole Euroopassa yhtä paha kuin Yhdysvalloissa, voin vain sanoa, että HBOS, Northern Rock ja monet muut vastaavat tapaukset saavat vakuutettua minut siitä, että meidän on nyt toimittava. Olemme nähneet talouksiamme, työpaikkojamme, kilpailukykyämme ja investointikykyämme koskevat uudet ennusteet: ne riittävät vakuuttamaan minut siitä, että meidän on aika toimia.
Siksi voin kertoa parlamentille ylpeänä tänään ja huomenna, että PSE-ryhmä on saanut aikaan kompromissin ALDE- ja PPE-DE-ryhmien kanssa käytyjen tiukkojen neuvottelujen tuloksena - ja neuvottelujen pitääkin olla tiukat, kun on kyse näin tärkeästä asiasta. Meillä on nyt edessämme tasapainoinen mietintö, jossa komissiota vaaditaan esittämään kaikkia rahoitusalan toimijoita, myös hedge-rahastoja ja pääomasijoitusrahastoja koskevia säädös- ja asetusehdotuksia. Meidän on korkea aika tehdä näin, ja muistutan parlamentille, että pyydämme nyt kaikkia rahalaitoksia koskevia pakollisia pääomavaatimuksia. Pyydämme kytkemään palkitsemisjärjestelmät pitkän aikavälin tuloksiin, jotta ne heijastaisivat sekä voittoja että tappioita. Pyydämme ylemmän tason ja ylimpien johtajien korvausjärjestelmään täydellistä avoimuutta. Pyydämme velkarahoitusta ja velkaantumista koskevia ilmoituksia, kerättyjen varojen lähteen ja määrän ilmoittamista sekä kaikkien investointihankkeiden osakkaiden tunnistamista. Pyydämme laajentamaan direktiiviä, jossa säädetään, että työntekijöille on tiedotettava ja heitä on kuultava yritysostojen yhteydessä, siten, että sitä sovellettaisiin myös pääomarahastojen velkarahoitteisiin yritysostoihin, ja pyydämme toimenpiteitä "kohdeyritysten kohtuuttoman tyhjentämisen välttämiseksi". Pyydämme toimia, joilla vältetään velkarahoitteisesta yritysostosta johtuva liiallinen velkaantuminen, jotta velkarahoituksen taso on kestävällä pohjalla sekä yksityisen sijoituspääomarahaston/yrityksen että kohdeyrityksen kannalta.
Pyydämme näistä asioista vastaavaa komission jäsentä McCreevya vastaamaan konkreettisesti esittämiimme ehdotuksiin. Tiedän niiden olevan hänelle uusia, mutta korostan silti aikataulua. Olemme pyytäneet vastaamaan näihin ehdotuksiin vuoden loppuun mennessä eli kolmen kuukauden sisällä. Arvoisa komission jäsen, yksityiskohdista on kenties käytävä keskustelua, mutta olette parlamentille velkaa vastauksen, sillä nämä ehdotukset eivät tule parlamentin vähemmistöltä, vaan varsin suurelta enemmistöltä.
Lopuksi kerron teille, että globaali Internet-liike Avaaz on laatinut Euroopan parlamentille, Yhdysvalloille ja maailmanlaajuisille johtajille osoitetun vetoomuksen, jonka oli allekirjoittanut neljä-viisi päivää sitten noin 90 000 ihmistä. Toimitan vetoomuksen liikkeen puolesta sen vastaanottajille. Siinä lukee: "Kehotamme teitä näyttämään esimerkkiä ja korjaamaan perustavanlaatuiset puutteet ja porsaanreiät, jotka ovat mahdollistaneet tämän maailmanlaajuisen talouskriisin, myös velkaantumista, riskinottoa, kannusteita ja avoimuutta koskevat perusongelmat. On tärkeää, että teette yhteistyötä yhteisen hyvän suojelemiseksi laatimalla globaalin rahoitusjärjestelmän kaikille osapuolille tiukemmat säännöt. Olkaa rohkeita, me tuemme teitä."
Arvoisa komission jäsen, oletteko te rohkea, teettekö yhteistyötä kanssamme, tuetteko meitä ja annatteko alustavat vastaukset ennen vuoden loppua? Pyydän meidän kaikkien puolestamme teitä vastaamaan myöntävästi.
Klaus-Heiner Lehne
esittelijä. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä keskustelu käydään juuri oikeaan aikaan - olkoonkin, että ajoitus on sattumaa. Mietinnössäni puututaan käytännössä kolikon toiseen puoleen.
Jäsen Rasmussen käsitteli erityisesti rahoitusmarkkinoihin kohdistuvia vaikutuksia, ja oikeudellisten asioiden valiokunta käsittelee oman osaamisensa mukaisesti tietenkin erityisesti yhtiölainsäädännön näkökohtia ja tarvittaessa tarvetta muuttaa EU:n yhtiölakia.
Viime päivien tapahtumat ovat järkyttäneet meitä kaikkia: kansaa, poliitikkoja ja - totean tämän hyvin selvästi - myös rehellistä taloutta. Ongelmana on tällä hetkellä käytännössä se, että voitot yksityistetään mutta tappiot kansallistetaan. Tässä tarinassa onkin miltei vitsi, että Yhdysvaltojen valtiovarainministeri Henry Paulson on nyt tilanteessa, jossa hänen on käytettävä 700 miljardia dollaria veronmaksajien rahoja hänen oman taloudenalansa aiheuttamien tuhojen lievittämiseen ja korjaamiseen. Se on todella surullista.
Näemme yhä enemmän esimerkkejä siitä, että yleisön silmissä kuva perinteisestä perheyrityksestä, joka pitää huolta työntekijöistään ja kantaa heistä itse vastuun, on käymässä yhä harvinaisemmaksi ja että yhä useampi ajattelee sen sijaan, että meitä hallitsee osittain ainakin talouden alalla joukko tehottomia huippujohtajia - työntekijöitä, jotka saavat paljon palkkaa mutteivät kanna enää minkäänlaista vastuuta.
Mielestäni tämä vahvistuva kuva markkinatalousjärjestelmästämme on kauhistuttava, ja katson, että meidän on ryhdyttävä asianmukaisiin poliittisiin toimiin palauttaaksemme järjestyksen ja torjuaksemme näin tätä hirvittävää käsitystä.
Tosiasia on se, että se vaikuttaa paitsi suuriin sijoittajiin myös nyt pieniin sijoittajiin. Se vaikuttaa jokaiseen veronmaksajaan ja kaikkiin niihin, jotka ovat riippuvaisia valtion varoista, sillä vahinkojen korjaamiseen on käytettävä yhä useampia miljardeja julkisia varoja.
Myönnän, etteivät nykyiset ongelmamme johdu asiasta, jota meidän oli alun perin tarkoitus erityisesti käsitellä, eli hedge-rahastoista ja pääomarahastoista. Keskustelut ovat osoittaneet tämän selvästi - asia on kiistaton. Silti niidenkin kohdalla yhdenmukaistamisessa ja sääntelyssä on selvästikin puutteita. Tämä on käynyt selvästi esiin parlamentin käymässä keskustelussa ja kummankin valiokunnan kuulemisissa.
On todettu aivan oikein, että näitä aloja säännellään myös kansallisin määräyksin, joista osa on vahvempia, osa heikompia, eri maiden erilaisten perinteiden ja niiden rahoitusmarkkinasääntöjen mukaisesti. Samalla on kuitenkin käynyt myös selväksi, että meidän on jatkettava yhtenäistämistä ja mukauttamista EU:ssa varmistaaksemme, etteivät nämä alat, jotka ovat saavuttaneet täysin kriittiset mittasuhteet, ole vaaraksi rahoitusmarkkinoille.
Haluan puhua vielä muutamasta keskeisestä asiasta, joihin on jo puututtu mietintöluonnoksessa - ja jotka muuten ratkaistiin oikeudellisten asioiden valiokunnassa jo kesäkuussa, jolloin kukaan ei vielä puhunut nykyisestä kriisistä. Ne ovat "osakelainaus" ja "lyhyeksi myynti". Olemme nyt kuulleet monien merkittävien rahamarkkinavalvojien kieltäneen nämä - ja hyvästä syystä. Pyysimme tuolloin ja pyydämme myös nyt, että tätä asiaa ainakin tarkastellaan. Tämän on johdettava seurauksiin, ja tarvittaessa on myös esitettävä lainsäädäntöehdotuksia. Osakkaiden tunnistamista on parannettava, avoimuutta on lisättävä ja avoimuussääntöjä on tiukennettava, koska yritysten ja niiden johtajien pitäisi tietää, ketkä tosiasiassa omistavat yrityksen, voidakseen toimia vastuullisesti omistajia kohtaan.
Tämä johtaa siihen, että luottoa myönnettäessä on tehtävä tiettyihin riskeihin kohdistuvat kohtuulliset tarkastukset. Näin varmistetaan, että mielekkäät, tarpeelliset seuraamukset ovat mahdollisia, jotta valtavia vipuja ei voida liikuttaa suhteellisen pienin varoin, mistä aiheutuu viime kädessä vaikutuksia, jotka karkaavat täysin käsistä ja aiheuttavat vastoinkäymisiä suurelle yleisölle ja muille.
Annankin ohimennen yhden neuvon. Alalla on laadittu samaan aikaan useita ehdotuksia käytännön menettelyohjeiksi, vapaaehtoisiksi toimintasäännöiksi. Se, että näitä sääntöjä on laadittu - olkoonkin, että ne ovat tällä hetkellä täysin vapaaehtoisia - kertoo itsessään siitä, että alalla selvästikin hyväksytään ajatus siitä, että jonkinlainen sääntely on tarpeen. Siispä on täysin järkevää pohtia, voisimmeko toteuttaa myös tähän liittyviä toimia.
Myös varojen riipiminen on asia, johon meidän on puututtava. Sitä on torjuttava yhtiölainsäädännöllä, koska olen vakuuttunut siitä, ettei sijoittajien pitäisi voida ryöstää yhtiöitä. Odotamme komissiolta konkreettista ehdotusta. Tämä on 192 artiklan mukainen mietintö, johon komission on vastattava. Toivomme, että se tekee niin pian.
Charlie McCreevy
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, kiitän talous- ja raha-asioiden valiokuntaa ja oikeudellisten asioiden valiokuntaa sekä erityisesti niiden esittelijöitä, jäsen Rasmussenia ja jäsen Lehneä, työstä, jota näiden kahden mietinnön laatimiseksi on tehty.
Harva osasi ennustaa vuosi sitten, että rahoitusmarkkinoiden tilanne olisi niin vakava kuin se on nyt. Kriisin vaikutukset tuntuvat vielä jonkin aikaa. Kriisi sai alkunsa siitä, että Yhdysvalloissa myönnettiin asuntolainoja vastuuttomalla tavalla: pankit ja asuntoluottoyhtiöt eivät välittäneet lainausstandardeista, sillä ne kykenivät sysäämään lainat muiden harteille arvopaperistamisen muodossa.
Sitten luottoluokituslaitokset antoivat näille korkean riskin tuotteille hyvän arvosanan katsomalla, että niihin liittyvät luottotappioriskit olivat pienet. Rahalaitokset ostivat näitä tuotteita eri puolilla maailmaa tekemättä ilmeisesti itse minkäänlaista kunnollista riskiarviota.
Viimeisen vuoden tapahtumien valossa on ollut uskomatonta, kuinka heikosti rahalaitosten ylemmän tason johtajat ymmärsivät ottamaansa riskiä. Suuret voitot saivat epäilemättä vakavan riskianalyysin tuntumaan tylsältä. Ilmeisesti myöskään valvontaviranomaiset eivät ymmärtäneet yhtään sen paremmin, millainen riski näihin valtavan monimutkaisiin tuotteisiin liittyi. Kaikki oli viipaloitu, kuutioitu ja pakattu uudelleen, niin ettei kukaan tiennyt, missä todelliset riskit olivat. Yksi sivustakatsoja totesikin muutama kuukausi sitten, että tämän kriisin seuraaminen on kuin junaturman katsomista hidastettuna. Viime viikolla vauhti nousi ennätyslukemiin.
Maailman suurimpien keskuspankkien yhteistoimet ja Yhdysvaltojen viranomaisten ilmoittamat tukitoimet ovat saaneet markkinat rauhoittumaan jossakin määrin. Tätä on pidettävä myönteisenä asiana ottaen huomioon, kuinka äärimmäiseen tilanteen sääntelyviranomaiset ovat joutuneet. Mielestäni on myös hyvä, että Yhdysvaltojen viranomaiset ovat ottaneet huomioon, että niiden on puututtava ehdotuksissaan vastaaviin varoihin, jotka ovat jonkin muun kuin yhdysvaltalaisen rahalaitoksen hallussa.
Voimme olla Euroopassa kiitollisia siitä, ettei meillä ole nähty saman luokan tuhoa kuin Yhdysvalloissa. Vaikka EU:n pankkien keskinäinen luotonanto onkin kärsinyt samanlaisesta luottamuspulasta, ongelmat eivät ole kärjistyneet lainkaan yhtä pahoiksi kuin Yhdysvalloissa. Kukaan ei kuitenkaan ole vielä selvillä vesillä. Edessä ovat kaupankäynnin kannalta vaikeat ajat. Talouden taantumalla on vaikutuksensa. Tarkkaavaisuus ja avoimuus ovat hyvin tärkeitä, jos markkinoille halutaan palauttaa luottamus. Meidän on jatkettava Euroopan unionissa valvontajärjestelyjemme kehittämistä rajat ylittävien rahoitusvalvontalaitosten osalta. Meillä on tässä mahdollisuus, jota emme saa hukata.
Kaikki tämä saa minut uskomaan, että kun tämä kaikki on ohi, rahoituspalvelualamme ja sääntelykehyksemme näyttävät toisenlaisilta. Ellei moraalisen uhkapelin voida osoittaa toimivan, veronmaksajien ei pidä odottaa maksavan yksityisten laitosten liiallisesta ja vastuuttomasta riskinotosta johtuvaa laskua.
Riippumatta siitä, millaisen uuden lähestymistavan hyväksymme, sen lopullinen muoto hahmottuu tulevaisuudessa, kun meille selviää, mitä opimme kriisistä ja mikä on asianmukainen tapa reagoida. Meidän on jatkettava läheistä yhteistyötä muiden sääntelyviranomaisten kanssa ja sovitettava reaktiomme yhteen mahdollisuuksien mukaan.
Kuten monet teistä tietävät, olemme jo ryhtyneet toimiin. Komissio on työstänyt jo vuoden ajan yksityiskohtaista suunnitelmaa, jonka valtiovarainministerien neuvosto hyväksyi ja jolle Eurooppa-neuvosto antoi tukensa. Olemme hioneet vastaustamme kriisin kehittyessä.
Olemme jo toteuttaneet toimenpiteitä lähentääksemme valvontaviranomaisia ja parantaaksemme niiden yhteistyötä. EU:n valvontaviranomaiset, valtiovarainministerit ja keskuspankit sopivat uudesta yhteisymmärryspöytäkirjasta, jossa vahvistetaan yhteiset periaatteet, myös rajat ylittävien vakautusryhmien perustaminen. Sitä pannaan parhaillaan täytäntöön. Olemme tarkastelleet parannuksia talletustakausjärjestelmiin. Olemme myös perustaneet erityisryhmän tarkastelemaan nykyisten välineiden, kuten Baselin uuden vakavaraisuussopimuksen ja IFRS-standardien, suhdanteita voimistavia vaikutuksia. Ryhmä raportoi tuloksistaan tämän vuoden loppuun mennessä. Kansainvälinen tilinpäätösstandardilautakunta (IASB) on perustanut tiiviissä yhteistyössä vakausfoorumin (FSF) kanssa asiantuntijapaneelin, joka käsittelee arvostamista käypään arvoon. IASB työskentelee myös taseen ulkopuolisten erien parissa. Myös rahoitusalalta on saatu arvokkaita tietoja, jotka lisäävät arvopaperistamismarkkinoiden avoimuutta sääntelyviranomaisten kannalta. Komissio painostaa alaa hiomaan näitä tietoja siten, että avoimuus sääntelyviranomaisten näkökulmasta kasvaa.
Ottaen huomioon nämä toimet ja muut toimet, joista puhun myöhemmin, parlamentin jäsenten ei pitäisi olla yllättyneitä siitä, että monet jäsen Rasmussenin mietinnössä esiin tuodut asiat ovat mielestäni myönteisiä. On tärkeää, että pystymme määrittelemään keskeiset toimenpiteet, joihin meidän pitäisi nyt ryhtyä, ja panemaan ne täytäntöön.
Kuten sanoin aikaisemmin, markkinoiden myllerrys toi esiin suurten rahalaitosten riskinhallintaan liittyviä puutteita. Se nosti esiin myös monia alueita, joilla sääntely oli heikkoa. Sääntelyssä on nyt keskityttävä juuri näihin alueisiin. Jäsen Rasmussenin mietinnössä on kiinnitetty huomiota moniin alueisiin, joilla kaivataan kiireesti muutosta: eturistiriitoihin luottoluokituslaitoksissa, tarpeeseen parantaa epälikvidien saatavien arvostusta sekä epäasianmukaisiin kannustimiin myöntämisen ja siirtämisen mallissa.
Olen kertonut viimeisen vuoden aikana parlamentin jäsenille sekä täysistunnossa että erityisesti talous- ja raha-asioiden valiokunnassa pankkien pääomavaatimusten parantamiseksi tekemästämme työstä sekä luottoluokituslaitosten sääntelyä koskevista omista ajatuksistani. Olemme uskoakseni kaikki samaa mieltä siitä, että pääomavaatimuksia on tiukennettava ja että strukturoidut tuotteet edellyttävät avoimuutta ja due diligence -menettelyä. Olemme työstäneet pääomavaatimusdirektiivin muutoksia, joilla parannetaan suurten riskikeskittymien hallintaa ja parannetaan pääoman laatua yhtenäistämällä hybridipääoman kohtelua. Olemme myös tarkastelleet ns. cross-banking-ryhmien valvonnan vahvistamista.
Tulevien parin viikon aikana ehdotan komissiolle kahta erillistä sääntelytoimenpidettä, joilla puututaan näihin ja muihin kysymyksiin: ensinnäkin ehdotan tarkistusta pääomavaatimusdirektiiviin ja toiseksi luottoluokituslaitoksia koskevaa asetusta. Odotan Euroopan parlamentin tukevan näitä ehdotuksia, sillä ne vastaavat pitkälti sitä, mitä pyydätte tässä mietinnössä.
Molemmissa mietinnöissä puhutaan hedge-rahastoista ja pääomarahastoista. Olemme käyneet vuosien mittaan mielenkiintoisia keskusteluja hedge-rahastojen ja pääomarahastojen asemasta. Uskon, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, etteivät ne aiheuttaneet nykyistä kriisiä. Sen sijaan säännelty sektori ja huonosti ymmärretyt arvopaperistamispalvelut saivat riehua valloillaan.
En katso, että meidän kannattaa tässä vaiheessa pitää hedge-rahastoja ja pääomarahastoja samanlaisina kuin säänneltyä sektoria. Nykyiseen sekasortoon liittyvät ongelmat ovat toisenlaisia. Meidän ei pidä unohtaa, että jäsenvaltiot sääntelevät näitä rahastoja. Hedge-rahastojen ja pääomarahastojen hallinnoijat ovat valtuutettuja ja valvottuja toimijoita kaikkialla Euroopassa. Niihin sovelletaan samoja markkinoiden väärinkäyttöä ehkäiseviä sääntöjä kuin rahoitusmarkkinoiden muihinkin toimijoihin. Niiden on noudatettava samanlaisia avoimuus- ja kuulemisvelvoitteita sijoittaessaan julkisiin yhtiöihin. Pankkialan sekä hedge-rahastojen ja pääomarahastojen välisiin yhteyksiin sovelletaan pääomavaatimusdirektiiviä.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että jättäisimme hedge-rahastot ja pääomarahastot huomiotta. Koska nämä liiketoimintamallit kehittyvät ja niiden asema rahoitusmarkkinoilla muuttuu, sääntelijöiden on oltava valppaina eri puolilla maailmaa. Alan on itse kannettava kaikki se vastuu, jota huomattava asema Euroopan ja maailman rahoitusmarkkinoilla tuo mukanaan. Monet viimeaikaiset markkina-aloitteet osoittavat, että tämä viesti on ymmärretty. Meidän pitäisi seurata tiiviisti näitä ja muita markkinoilla tapahtuvia muutoksia ja olla valmiina reagoimaan, jos ja kun se on tarpeen.
Pidän rakentavia ehdotuksia yhtenäismarkkinoiden toiminnan tukemisesta myönteisinä. Haluan vain mainita tässä vaiheessa, että komissiossa tehdään parhaillaan huomattavasti työtä yksityissijoitusten ja riskipääoman parissa.
Olen samaa mieltä jäsen Lehnen kanssa siitä, että sijoittajien luottamus edellyttää riittävää avoimuutta. Siksi avoimuus on välttämätöntä, jos haluamme rahoitusmarkkinoiden toimivan tehokkaasti.
Mietinnössä luetellaan avoimuussääntöjä, joita sovelletaan nyt EU:n rahoitusmarkkinoiden eri toimijoihin. Mielestäni on tärkeää, että markkinat saavat riittävästi selvää ja käyttökelpoista tietoa. Meidän on löydettävä tasapaino investointipalvelujen omistusoikeuden suojaamien tietojen luottamuksellisuuden sekä sijoittajien, vastapuolten, sääntelyviranomaisten ja investoinnin kohteena olevien yritysten perusteltujen tarpeiden välillä.
Olen siksi iloinen siitä, että mietinnössä korostetaan, että EU:n nykyisten säädösten ja jäsenvaltioiden ylimääräisten sääntöjen vaikutusta tällä alalla on tarkasteltava, ennen kuin käyttöön otetaan uutta lainsäädäntöä.
Komissio on jo ollut tällä alalla varsin aktiivinen. Olemme järjestäneet kattavia kuulemisia osana osakkeenomistajien oikeuksia koskevaa aloitettamme, jossa tarkastelimme monia mietinnössä käsiteltyjä seikkoja, esimerkiksi osakelainausta ja osakkaiden tunnistusta koskevaa kysymystä.
Lisäksi olemme julkaisseet hiljattain tarjouspyynnön ulkopuolisen toimijan tekemästä tutkimuksesta, jossa tarkasteltaisiin avoimuusvaatimuksia koskevan direktiivin täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. Tutkimuksen tulosten pitäisi olla saatavilla ensi vuonna, ja niiden perusteella arvioidaan yleisesti direktiiviä, myös ilmoituskynnyksiä.
Kuten varmasti muistatte, komissio hyväksyi tämän vuoden keväällä tiedonannon, jossa määritellään sen lähestymistapa valtion omistamiin sijoitusyhtiöihin. Katsoimme näiden toimien olevan asianmukainen ja riittävä tapa puuttua kysymyksiin, joista keskustellaan parhaillaan. Eurooppa-neuvosto kannatti tätä lähestymistapaa. Huomaan kuitenkin, ettei oikeudellisten asioiden valiokunta ole tästä arviosta täysin samaa mieltä.
Esitän lyhyesti muutamia tätä alaa koskevia huomioita. Ensinnäkin meidän pitäisi myöntää, etteivät hedge-rahastot ja pääomarahastot ole monella tapaa ainutlaatuisia - muillakin institutionaalisilla sijoittajilla on samoja tavoitteita, ja ne käyttävät nykyään samoja menetelmiä. Mikäli asettaisimme tässä tilanteessa hedge-rahastoille ja pääomarahastoille erityisvelvoitteita, syrjisimme näitä sijoittajaryhmiä.
Toiseksi emme saa erehtyä pitämään hedge-rahastojen kaikkea toimintaa uhkana markkinoille, vaan meidän pitäisi myös tiedostaa niiden toiminnan myönteiset vaikutukset. Haluan tehdä selväksi, että EU:n talous tarvitsee tulevina aikoina massiivisia investointeja: ilman valtion omistamia sijoitusyhtiöitä, pääomasijoitusyhtiöitä yms. EU:n toipuminen nykyisestä myllerryksestä hidastuu.
Kolmanneksi olen samaa mieltä siitä, että tietyt menetelmät, kuten osakelainaus ja johdannaisten käyttö, tuovat haasteita vakiintuneille hallintomalleille. Kiinnitämme tulevaisuudessa tähän alaan erityistä huomiota kansallisten valvontaviranomaisten kanssa.
Lopuksi totean, että nämä kaksi mietintöä ovat merkittävä työpanos meneillään oleviin pohdintoihimme. Kiitän Euroopan parlamenttia näistä mietinnöistä. Komissio tarkastelee suosituksianne ja antaa teille selonteon puitesopimuksen mukaisesti. Olemme edelleen täysin sitoutuneita vastaamaan tähän kriisiin luottamuksen ja vakauden palauttamiseksi tarpeellisilla toimenpiteillä.
Sharon Bowles
talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. - (EN) Arvoisa puhemies, totean komission jäsenelle, että nykyinen myllerrys on tehnyt selväksi, että kaikki toimijat ovat kytköksissä toisiinsa. Yhtä selvää ja loogista on se, että sääntelyn on kohdistuttava toimintoihin, ei yksikköihin. Olisi väärin, jos yhden yksityisyrityksen pitäisi noudattaa eri sääntöjä kuin muiden vain siksi, että se on pääomarahaston omistuksessa.
Kaikilla asioilla on kaksi puolta. Vaikka lyhyeksi myyntiä on arvosteltu tällä viikolla taas runsaasti, emme saa unohtaa osakelainaajia. On tärkeää, että sijoittajat - ja jopa valvontaviranomaiset - kiinnittävät huomiota eläkerahastojen ja muiden lainanantopolitiikkaan eivätkä ainoastaan osakkeiden lainanottajien toimintaan. Olemme käsitelleet tätä asiaa aikaisemmin puhuessamme lainattuihin osakkeisiin liittyvästä äänioikeudesta. "Kahdella puolella" tarkoitetaan myös sitä, että avoimuuden lisääminen tuottaa tuloksia vain, jos siihen liitetään due diligence -menettely eikä sitä rajoiteta jälleen liiallisilla vastuuvapauslausekkeilla. Lopuksi totean, että vapaaehtoisilla menettelysäännöillä on oma tehtävänsä ja ne ulottuvat asioihin, joita me emme voi säännellä. Ne eivät kuitenkaan ole kyseisten alojen oma asia, vaan ne tarvitsevat julkisuutta, ne on asetettava helposti saataville ja niitä on tarkistettava ja seurattava aktiivisesti.
Harald Ettl
työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. - (DE) Arvoisa puhemies, vuosi 2007 on esitetty asuntolainayhtiöiden kriisin mahdollisena jatkona. Olemme yrittäneet saada tämän pois päiväjärjestyksestä. Kesäkuussa 2007 meidän olisi pitänyt kuulla vielä useamman hälytyskellon soivan, ainakin silloin, kun kaksi New Yorkissa toimivan investointipankin Bear Stearnsin hallinnoimaa hedge-rahastoa harhautuivat tekemään suuren sijoituksen arvopapereihin, joilla oli kiinteistövakuus. Tämä oli kuitenkin vasta alkusoittoa! On käynyt yhä selvemmäksi, miten tällaiset rahoituspalveluyritykset ovat kehittyneet sellaisiksi, että niille on ominaista avoimuuden puute. Muutamat niistä ovat saaneet suuria voittoja - korkean riskin aloilta tietenkin - ja toisaalta meillä on nyt edessämme klassinen tilanne, tappioiden kansallistaminen. Amerikkalaiset taloustoimittajat ja taloustieteilijät eivät suinkaan ole ainoita, jotka kuvaavat tilannetta juuri tällä tavalla. Myös me Euroopan unionissa, Euroopan parlamentissa, muutamme näkökulmaamme vastentahtoisesti, mutta jokseenkin myöhään. Myös komission olisi suotavaa ottaa asiaan selvästi kantaa.
Molemmissa mietinnöissä - sekä jäsen Rasmussenin että jäsen Lehnen mietinnössä - todetaan, että toimiin on ryhdyttävä pikaisesti. Viimeistään nyt kaikille poliittisille toimijoille on oltava selvää, etteivät markkinat kykene sääntelemään itseään täysin. Myös komission pitäisi olla tästä nyt tietoinen. Hedge-rahastot ja pääomarahastot kuuluvat jo suurimpien työnantajien joukkoon, mutta monissa oikeusjärjestelmissä ne eivät enää ole työnantajia ja siksi ne on tietenkin vapautettu työnantajan velvoitteista. Emme voi hyväksyä tätä, tällainen avoimuuden puute on jo liikaa! Samaan aikaan rahoituskriisi uhkaa tuhansia työpaikkoja.
Eläkerahastojen alalla sääntely, valvonta, avoimuus sekä työntekijöiden osallistuminen ja heille tiedottaminen ovat hyvin tärkeitä asioita, sillä eläkerahastot sijoittavat paljon hedge-rahastoihin ja pääomarahastoihin.
Arvoisa komission jäsen, työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnalle on tärkeää, etteivät työntekijät joudu maksamaan kahdesti - kerran itse rahoituskriisin vuoksi ja toisen kerran eläkerahastojen riskinjaon vuoksi. Jotta näin ei kävisi, direktiivillä 2003/41/EY pitäisi ainakin varmistaa, että toimitsijoiden on tiedotettava työntekijöille suoraan tai välillisesti siitä, miten heidän eläkkeensä sijoitetaan ja millainen riski sijoitukseen liittyy, ja työntekijöiden on saatava osallistua päätöksentekoon. Tämä on yksi niistä monista seikoista, joita olemme korostaneet mietinnöissämme ja lausunnoissamme.
Arvoisa komission jäsen, teitä kehotetaan nyt toimimaan. Tiedän, että voimme keskustella monista asioista, mutta teidän velvollisuutenne on auttaa meitä. Vaalikausi ei ole vielä päättynyt. Pyydän teitä kiinnittämään huomiota tähän asiaan.
Kurt Joachim Lauk
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämän mietinnön oli alun perin tarkoitus koskea hedge-rahastoja ja pääomarahastoja, mutta se kattaa nyt koko rahoitusjärjestelmän, joka on romahtanut täysin.
Tämänhetkinen kriisi on luottomanian, erityisesti liiallisen velkaantumisen, inhottava seuraus. Yhdysvaltojen keskuspankki piti korot liian matalina liian pitkään ja myönsi näin periaatteessa luottotukea.
Olemme laatineet mietinnön tämänhetkisen tilanteen pohjalta, ja jäsen Rasmussen ja minä pääsimme yhdessä Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän jäsenten kanssa sopimukseen, joka kattaa koko rahoitusjärjestelmän. Olemme kiitollisia siitä, että talous- ja raha-asioiden valiokunta hyväksyi sen lähes yksimielisesti.
Emme voi enää luottaa Yhdysvaltojen standardeihin ja kansainvälisen rahoitusjärjestelmän standardien asetantaan. Meidän on kehitettävä omat uudet, eurooppalaiset vaihtoehdot, ja olemme ehdottaneet, että hyväksyisimme monenlaisia kohtia ja päättäisimme niistä käytävät keskustelut.
Aivan aluksi meidän on otettava kaikki lainarahoituksen parissa työskentelevät rahoituslaitokset mukaan erityiseen riskiarvioon. Sen jälkeen sanomme, että globaalissa rahoitusjärjestelmässä kaikille toimijoille on asetettava samat riskipainotetut pääomavaatimukset. Meidän pitäisi myös asettaa vaatimuksia pakettien järjestäjille ja yhdistetyille paketeille, kun niillä on kimpale näiden pakettien ulkopuolella. Luokituslaitosten on korjattava tiedotukseen liittyvät puutteet ja tuotava esiin eturistiriidat, mistä jäsen Rasmussen ja jäsen Lehne jo puhuivatkin.
Meidän pitäisi tarkastella sitä, saammeko me luokituslaitokset ottamaan vastuuta luokituksistaan rahoitustarkastajien linjausten mukaisesti. Meidän pitäisi myös tarkastella sitä, pitäisikö johdannaiskauppaa käydä pörssissä vai ei, mahdollisesti lukuun ottamatta korkoswapeja. Pyydämme myös, että pankkien hallitukset varmistaisivat, että pankkiirien bonuksissa otetaan huomioon paitsi hyvä tulos myös mahdolliset tappiot. Tämä tarkoittaa siis sitä, että pankkiirien kannustinjärjestelmät toimisivat sekä hyvinä että huonoina aikoina eivätkä pelkästään hyvinä aikoina.
Ahneus on ollut ja on yhä huono neuvonantaja rahoitusstrategioita koskevissa asioissa. Meillä on ollut viime vuosina luotettava kumppani, EKP, joka on kaiken kaikkiaan reagoinut grosso modo jokseenkin järkevämmällä ja tasapainoisella tavalla kuin Yhdysvaltojen keskuspankki. Voimme todeta näin jälkiviisaina. Euroalueelle tarvitaan kiireesti myös eurooppalaisen pankkitoiminnan valvontaa, sillä pelkkä kansallinen valvonta ei enää riitä. Tämä tarkoittaa sitä, että me odotamme yleisesti, että Euroopan unioniin perustetaan laitoksia - tai jopa vapaaehtoisjärjestöjä - jotta nyt käsiteltävänämme olevia asioita ymmärrettäisiin paremmin ja jotta näin voitaisiin estää seuraava tämän kokoluokan kriisi.
Ieke van den Burg
PSE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, totean jäsen Laukille, että hän saattaa kannattaa mietintöä, jonka jäsen Dãianu ja minä laadimme eurooppalaisesta valvonnasta, mutta PPE-DE-ryhmä ei tukenut sitä.
Haluan myös vastata komission jäsenelle: mielestäni on uskomatonta, ettei hän ole reagoinut mietinnön keskeisiin kysymyksiin. Hän sanoi meille ainoastaan, että komissio seuraa tiiviisti tapahtumia ja että hedge-rahastoilla ja pääomarahastoilla on myös paljon myönteisiä vaikutuksia, mikä meidän pitäisi ottaa huomioon.
Tätä voisi verrata tilanteeseen, jossa meitä lähestyisi hurrikaani tai tsunami ja meitä käskettäisiin ottamaan veden ja tuulen hyvät puolet huomioon! Tämä on naurettavaa.
(NL) Jatkan hollanniksi, sillä haluan keskittyä kahteen asiaan, jotka ovat erityisen merkittäviä jäsen Lehnen mietinnön kannalta. Niistä toinen - jonka jäsen Lehne itse jo mainitsikin - koskee osakelainausta ja lyhyeksi myyntiä. Tämä on selvästikin klassinen esimerkki siitä, ettei komissio ole viime aikoina pysynyt ajan tasalla. Me totesimme jo kauan suhteen, että osakelainauksen eli osakkeiden anto- ja ottolainauksen suhteen pitäisi ryhtyä toimiin, sillä hedge-rahastot käyttivät tätä mahdollisuutta väärin tavalla, joka haittasi yrityksiä. Nyt rahoitusmarkkinoiden valvojat - monet yksittäiset valvojat eri maissa - ovat vihdoinkin tehneet niin. Kyseessä ei ole EU:n koordinoitu toimi, vaan tällaisen aloitteen piti jälleen kerran tulla kansalliselta tasolta. Olisimme voineet olla askeleen edellä tätä kaikkea ja voineet ehkä estää jotkin maksukyvyttömyystapaukset, joidenkin pankkien tai vakuutusyhtiöiden romahdukset, jos meillä olisi ollut käytössämme tähän tarvittavat välineet.
Tämä kuvastaa jälleen myös sitä, että tällaiset asiat ylittävät eri alojen väliset rajat ja että pankkien, vakuutusyhtiöiden tai arvopaperimarkkinoiden alakohtainen valvonta ei riitä. Meidän on todella yhdisteltävä tällaista valvontaa ja varmistettava, että turvatoimiin ryhdytään molemmin puolin ja että tällaiset tapahtumat estetään.
Toisena aiheenani ovat palkitsemisjärjestelmät. Mietinnössä todetaan, että palkkioita on hillittävä ja että yhtiökokousten pitäisi voida äänestää palkkiopolitiikasta. Huomasin ilokseni, että kun Yhdysvaltojen kongressi keskusteli tällä viikolla maan tulevasta hätärahastosta, demokraattipuolueen edustajat ilmoittivat haluavansa, että lainanotto rahastosta edellyttäisi muun muassa johtajien ylettömien palkkojen ja bonuksien hillitsemistä.
Olisihan järjetöntä, jos Goldman Sachs ja Morgan Stanley, jotka taipuvat nyt valvontaan ja haluavat myös käyttää näitä julkisia varoja, jatkaisivat miljoonaluokan bonusten maksamista. Meidän Euroopan unionissa pitäisi myös mennä parin vuoden takaista suositusta pidemmälle. Kysynkin komission jäseneltä, mitä hän aikoo tehdä asialle, sillä meidän on korkea aika ryhtyä toimiin.
Sharon Bowles
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, pahoittelen, tässä tulee osa kaksi. Kuten jäsen Rasmussen sanoi, nämä mietinnöt ovat tasapainoisia, vaikka niiden valmistelijat ovatkin taipuvaisia lainaamaan lehdistöä skaalan eri laidoilta. Olemme kuulleet hedge-rahastoista ja pääomarahastoista huhuja jo vuosien ajan, mutta nykyisen rahoituskriisin aikana ei ole enää harvinaista olla huolissaan velkaantumisesta ja lainarahoituksesta. Tämä tilanne tarjoaa kuitenkin meille tilaisuuden puhdistaa ilmaa ja tarkastella kattavasti tämän kriisin taustalla vaikuttavia riskialttiuskysymyksiä sekä muita riskinottoon ja velkaantumiseen liittyviä kysymyksiä, myös sellaisia, jotka liittyvät hedge-rahastoihin ja pääomarahastoihin.
Mietinnöissä hyväksytään se, että asiaa on tarkasteltava syrjimättömyysperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisella tavalla. Näitä kysymyksiä on myös tarkasteltava kansainvälisten tapahtumien taustaa vasten ja ennen kaikkea järkevästi. Kaikkialla puhutaan nyt velasta ja asianmukaisesta velanhoidosta sekä palkkiopaketeista ja eturistiriidoista. Markkinoiden vakauden kannalta on selvästikin ryhdyttävä toimiin ja varmistettava, että palkkiot vastaavat pitkän aikavälin näkymiä. Olen samaa mieltä siitä, että tämä periaatteen pitäisi koskea kaikkia aloja. En kuitenkaan tarkoita tällä sitä, että kaikki pääomarahastot ja riskipääomat pyrkisivät varojen riipimiseen: se ei ole tietenkään paras tapa tehdä kannattamattomasta yrityksestä kannattava, myyntikelpoinen yritys. Jäsenvaltioilla on jo kansallista lainsäädäntöä varojen riipimisen estämiseksi, mutta sitä käytetään harvoin. En siis ole vakuuttunut siitä, että EU:n toimenpide toisi asiaan edistystä.
Palaan vielä sääntelyyn ja vapaaehtoisiin menettelysääntöihin. Monia vapaaehtoisia menettelysääntöjä ollaan vasta saamassa käyttöön, ja niille pitäisi antaa aikaa toimia. Niitä on myös helpompaa päivittää. Kuten aikaisemmin kuitenkin sanoin, ne eivät ole yksityisasia, ja yhtälössä on otettava huomioon myös yleisön luottamus. Olen siksi iloinen siitä, että kollegani ovat hyväksyneet ehdotukseni kattavasta verkkosivustosta, joka toimisi vapaaehtoisten menettelysääntöjen rekisterinä ja sisältäisi linkkejä sääntöjen noudattamista koskeviin tietoihin, ja että he pitävät sitä mahdollisesti käyttökelpoisena välineenä, ja toivon, että komissio ryhtyy tämän pohjalta jatkotoimiin.
Avoimuudesta totean, että on myös tärkeää panna merkille, että julkiset sijoittajat ja valvontaviranomaiset tarvitsevat eritasoisia tietoja ja että tietojen on oltava käyttötarkoitukseensa sopivia. Emme voi hyväksyä tietojen hautaamista niin sanottuun oikeudelliseen spammiin edes ammattimaisten sijoittajien tapauksessa. Valvontaviranomaisten pitäisi saada kaikki tarvitsemansa tieto, mutta niillä aloilla, joilla tieto ei saa vuotaa julkisuuteen, on oltava huolellinen.
Lopuksi totean, että olemme käsitelleet arkaluonteisia aiheita, kuten arvopaperistamista ja luottoluokituslaitoksia. Arvopaperistamisen osalta tiedän komission jäsenen pitävän pidättämistä koskevasta ajatuksesta, mutta tämä on tietenkin vain yksi käytettävissä oleva työkalu. Siksi pyydänkin, että hän valmistautuisi vaihtamaan työkaluja eikä sulkisi työkalupakkia liian pian. Luottoluokituslaitoksista totean, että monista asioista on saatava parempi ote, mutta varoitan, että kansainvälisesti hyväksyttyjen luokitusten järjestelmä voi aiheuttaa pirstoutumista. Nämä molemmat alat ovat jälleen esimerkkejä aloista, joilla meidän on toimittava järkevästi, kuten sanoin: meidän on pantava järki kostonhalun edelle.
Eoin Ryan
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, tämä mietintö osuu hyvin mielenkiintoiseen ajankohtaan, koska elämme ennenkuulumattomien taloudellisten mullistusten aikaa, ja viimeaikaisten tapahtumien vuoksi olemme ikävä kyllä saaneet tietää puutteista, heikkouksista ja väärinkäytöksistä rahoitusmarkkinoiden monilla sektoreilla.
Mullistukset ovat vaikuttaneet ja jättäneet jälkensä kaikkiin sektoreihin ja ryhmittymiin. Samoihin vanhoihin sääntöihin palaaminen ei yksinkertaisesti ole mahdollista. Yhdysvalloissa rahoitusalan huipulla tapahtuu radikaaleja muutoksia. Lisäksi muutoksia tarvitaan paitsi täällä Euroopassa myös maailmanlaajuisesti.
Kun rahoitusalan ilmapiiri on näin jännittynyt, tietyistä rahoitusalan toimijoista tai elimistä voi olla houkuttelevaa tehdä syntipukkeja. Koska hedge-rahastoja ja niiden toimintaa ymmärretään huonosti, ne ovat helppo kohde tällaiselle syyttelylle.
Meidän on kuitenkin muistettava, että hedge-rahastot ja pääomarahastot eivät aiheuttaneet nykyistä talouskriisiä vaan toivat sen sijaan markkinoille kipeästi kaivattua likviditeettiä.
Meidän on myös muistettava, että Amerikasta alkanut kriisi johtui pankkitoiminnan huonoista käytännöistä ja että vaikka kriisi vaikuttaa voimakkaasti Euroopan pankkialaan, eurooppalaisilla pankeilla näyttää olevan paremmat edellytykset torjua ongelmaa kuin yhdysvaltalaisilla pankeilla.
Meidän ei pidä kuitenkaan kieltää sitä, että monien sijoituspalvelujen, myös vaihtoehtoisten sijoituskohteiden, rakenteessa ja toiminnassa on ongelmia ja puutteita. Ei riitä, että laadimme sinne tänne pieniä sääntöjä. Tarvitsemme todellisen maailmanlaajuisen uudistuksen.
Katson, että nämä huolenaiheet otetaan huomioon jäsen Rasmussenin laatimassa talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnössä. Pitkän aikavälin vakavaraisuuden ja kilpailukyvyn turvaamiseksi emme saa emmekä voi poistaa sääntelyllä rakenteellista riskiä. Nimestään huolimatta tässä tekstissä ei mustamaalata hedge-rahastoja ja pääomarahastoja, vaan siinä todetaan markkinoiden kaipaavan yleistä uudistusta ja lisää avoimuutta ja pyydetään periaatteisiin perustuvaa sääntelyä.
Mielestäni komission jäsen on esittänyt täällä tänään hyviä huomioita, ja olen täysin varma siitä, että hän reagoi tilanteeseen, jossa nyt olemme.
Rahoitusjärjestelmä on luonteeltaan kansainvälinen, ja näitä markkinoita on valvottava kansainvälisesti globaalissa ympäristössä. Maailmantalouden vakauden turvaamiseksi meidän on tehtävä yhteistyötä, jotta löydämme parhaan tavan edetä ja pääsemme takaisin tilanteeseen, jossa kansalaiset, joilla on eläkerahastoja ja muita säästöjä, luottavat maailmanlaajuisesti ja Euroopassa rahoituslaitoksiin ja -markkinoihin ja pitävät niitä uskottavina.
Pierre Jonckheer
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät esittelijät, mielestäni tämä talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö on hyvä mietintö, ja erityisesti jäsen Rasmussen ansaitsee kiitokset siitä, että hän on korostanut monien kuukausien ajan sitä, että EU:n on puututtava laajemmin aloihin, joista keskustelemme tänä iltana.
Ryhmäni on kuitenkin esittänyt uudelleen monia tarkistuksia, joita - niin oudolta kuin se voikin kuulostaa - emme laatineet me, vaan jäsen Rasmussen itse. Nämä jäsen Rasmussenin ehdotukset ovat tärkeitä - erityisesti hänen ehdotuksensa EU:n valvontaelimen sekä eurooppalaisen varainhoito- ja omaisuudenhoitoyhtiöiden rekisteröinti- ja hyväksyntäjärjestelmän perustamisesta (tarkistukset 6 ja 7) ja pääomasijoitusrahastojen velkaantumisrajan käyttöönotosta (tarkistus 9) - mutta jäsen Rasmussen katsoi, että hänen oli pakko peruuttaa tarkistuksensa, mikä oli tietyiltä osin ymmärrettävää, turvatakseen parlamentin äänten enemmistön eli PPE-DE-ryhmän ja liberaalien äänten enemmistön.
Näen asian niin, että nämä tarkistukset - jotka koskevat työasiakirjoissa esiin tuotuja kysymyksiä ja joita me pidimme rakentavina ja puolustamisen arvoisina - peruutettiin, koska täällä parlamentissa, samoin kuin neuvostossa ja varmastikin myös komissiossa, on kaksi koulukuntaa: ensimmäinen niistä katsoo, että meillä on jo tarpeeksi sekä kansallisia että eurooppalaisia sääntöjä ja että kaikkia muita ongelmia voidaan torjua rahoitusalan itsesääntelyllä. Toinen, johon jäsen Rasmussen kuuluu (eikä suinkaan yksin), on sanonut jo vuosia, että rahoitusmarkkinoiden nykyinen valvontajärjestelmä on riittämätön.
Arvoisa komission jäsen McCreevy, syy, miksei toimiin ryhdytty, ei ollut mielestäni se, ettemme olisi osanneet ennustaa tapahtumien etenemistä tai ettemme olisi tienneet asiasta. Katson, että olemme kuulleet vuosien aikana erityisesti vakausfoorumissa (FSF) monta arvovaltaista kannanottoa, joissa viranomaisia on varoitettu kohtaamiemme riskien luonteesta.
Te ja Barroson komissio olette kannattaneet yleensä sallivaa lähestymistapaa ja pitäneet nykyisiä järjestelyjä riittävinä. Parlamentti pyytää nyt teitä muuttamaan mielenne. En tiedä, onnistuuko se teiltä, mutta se on mielestäni tarpeen.
Haluan korostaa itse kolmea seikkaa, joita muut puhujat ovat jo käsitelleet mutta joista ympäristönsuojelijat ovat erityisen huolestuneita. Tiedämme, että ilmasto- ja energiapaketti, joka on hyväksyttävä, edellyttää jatkuvia investointeja, joiden tuotot ovat suhteellisen maltilliset, jotta saamme tarvitsemaamme rahoitusta.
Pääomarahastojen ja hedge-rahastojen kaltaiset rahoitusvälineet eivät ole tarkoituksenmukaisia, ja odotamme EU:n pankki- ja rahaviranomaisten esittävän vanhojen ehdotusten palauttamista käsiteltäväksi: viittaan nyt Jacques Delorsin ehdotuksiin 1990-luvun alkupuolelta sekä Euroopan investointipankin elvytettyyn rooliin, jotta voisimme turvata kohtuullista tuottoa tarjoavat pitkäaikaiset investoinnit.
Rahoitusjärjestelmän vakauttaminen on vaikeaa, ellei merentakaisiin rahoitusalan keskuksiin ja veroparatiiseihin puututa määrätietoisesti - mikä mainitaan jäsen Rasmussenin mietinnössä - ja tämä on jälleen yksi alue, jolla Barroson komissio ei ole onnistunut näyttämään esimerkkiä. Lopuksi totean yhtiöiden hyvästä hallintatavasta, josta muut puhujat ovat myös puhuneet, että meidän pitäisi tarkastella tiiviimmin sijoitusrahastojen johtajien palkkoja ja palkkioita. Ne eivät ole hyväksyttäviä vaan ovat todellakin yleinen uhka taloudelle.
Konstantinos Droutsas
Arvoisa puhemies, mielestämme siinä, pitäisikö luottokriisiä torjua noudattamalla sitkeästi olemassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä vai uusilla, entistä tiukemmilla säädöksillä, on kyse virheellisestä vastakkainasettelusta. Kummallakaan vaihtoehdolla ei kyetä estämään kapitalistisen talouden suhdanteellista kulkua kohti kriisiä, joka juontaa juurensa pääoman liiallisesta kasautumisesta tuotantoon.
Myös luottokriisi heijastaa tätä kulkua. Porvarijohtajat yrittivät torjua liiallisen kasautumisen ongelmaa rohkaisemalla liialliseen lainanantoon ja kannustamalla kansaa sijoittamaan hedge-rahastoihin ja pääomarahastoihin liiketoiminnan rahoittamiseksi. Johtajien ratkaisut eivät onnistuneet estämään taantumaa, vaan sen sijaan niistä syntyi räjähdysaltis pommi, jolla oli suunnattomat vaikutukset ihmisten tuloihin.
Samaan aikaan EU:n politiikalla nopeutettiin pääoman täyttä liberalisointia luottojärjestelmässä kapitalististen markkinoiden periaatteiden mukaisesti. Hedge-rahastot ja pääomarahastot ovat seurausta tästä liberalisoinnista.
Yhdelläkään ehdotetulla toimenpiteellä avoimuuden lisäämiseksi ja sääntelyn tiukentamiseksi asioissa, jotka koskevat pääoman liikkumista luottosektorilla eli liikkuvuuden alueella, ei voida ratkaista kaikkia kapitalististen tuotantosuhteiden luomia epäjohdonmukaisuuksia ja ristiriitaisuuksia.
Vastaavasti tiukempien antolainausehtojen käyttöönotto johtaa kansan kulutuksen supistumiseen ja nopeasti ilmenevään kriisin. Kukaan ei voi määritellä selvästi näitä järjestelmiä tai nimetä niiden yhteisiä piirteitä, nopeaa tuottoa lukuun ottamatta. Nämä järjestelmät ohjaavat yhä voimakkaammin maailmantaloutta. Ne ovat plutokraattien luomia, ja vain plutokraatit voivat niitä hyödyntää - erityisten markkinaorganisaatioiden avustuksella.
Tämän politiikan uhreja ovat työläiset, jotka näkevät tuottamansa vaurauden kasautuvan muutamien plutokraattien käsiin ja huomaavat säästöjensä olevan vaarassa kadota ja myös eläkkeidensä olevan uhattuina.
On kuvaavaa, että hedge-rahastot ja pääomarahastot on vapautettu myös työnantajien velvoitteista työntekijöitä kohtaan. Samoin käy niin julkisten kuin yksityistenkin eläkejärjestelmien kohdalla: ne tekevät työntekijöiden eläkkeistä pääoman riistaa, osallistuvat yhä laajemmin näihin järjestelmiin, joita nimitetään sijoitusjärjestelmiksi, moninkertaistavat riskit ja sivuuttavat työntekijöiden oikeudet.
Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on nähty viime aikoina monia esimerkkejä siitä, kuinka turvallisina pidetyt luottolaitokset ovat romahtaneet yhdessä päivässä kuin korttitalo ja sadat tuhannet työntekijät ovat menettäneet säästönsä ja eläkkeensä.
Markkinoita parhaillaan riepotteleva talouskriisi ei iskenyt meihin kuin salama siniseltä taivaalta. Sen ajankohta ja laajuus osattiin pitkälti ennustaa. Ehkäpä nyt toteutettavia toimenpiteitä suunniteltiin myös. Työntekijöitä, jotka rahoittivat kapitalistisessa riistojärjestelmässä plutokraattien supervoittoja työllään ja säästöillään, kehotetaan nyt vakauden nimissä, veromaksajina, rahoittamaan myös heidän tappionsa.
Työläiset ja alemmat luokat eivät ole vakuuttuneita ilmoitetuista avoimuustoimenpiteistä, joiden täytäntöönpanon todennäköisyyttä ja tehokkuutta ne pitävät kyseenalaisena. He eivät ole vakuuttuneita toimenpiteistä, joissa heitä kehotetaan maksamaan taas lisää pääoman voittojen pelastamiseksi ja riistojärjestelmän ylläpitämiseksi. He ilmaisevat tottelemattomuuttaan tätä järjestelmää ja sitä kannattavia ja suojelevia keskusta-oikeisto- ja keskusta-vasemmistoliittoutumia kohtaan. He vastustavat epäoikeudenmukaisuutta, epätasa-arvoa ja kansan riistämistä ja kannattavat radikaaleja muutoksia, jotka vievät kohti kansanvaltaista, työläisten etujen mukaista järjestelmää.
John Whittaker
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, eikö tämä kaikki jo osoita, ettei EU:n mittava rahoitussääntely ei ole jostain kumman syystä aivan osunut maaliinsa? Suhtautuessaan pakkomielteisesti rahanpesuun ja rahoitusalan vaikeasti toteutettaviin sisämarkkinoihin EU on pyrkinyt vääriin tavoitteisiin. Meidän pitäisi hyväksyä Jean-Claude Trichet'n ja Joaquín Almunian aiemmista vakuutteluista huolimatta, että EU:ssa nähdään tulevaisuudessa lisää talouden häiriöitä ja että luottokriisi vaikuttaa EU:n reaalitalouksiin.
Siispä meidän ei ole juurikaan järkeä keskustella nyt pääomavaatimuksista ja siitä, miten estämme saman toistumisen tulevaisuudessa. Meillä on ongelma, ja se koskee tätä hetkeä. Me voimme syyttää amerikkalaisia, me voimme syyttää hedge-rahastoja, me voimme syyttää investointipankkiireja - me voimme syyttää, keitä haluamme. Komission kannattaisi kuitenkin käyttää nyt aikansa ennemminkin siihen, että se keskustelisi eri maiden valtiovarainministerien kanssa siitä, kuinka taakka jaetaan eri maiden kesken, kun huomaamme joutuvamme pelastamaan rahoituslaitoksia sadoilla miljoonilla euroilla, niin kuin Yhdysvalloissa tapahtuu parhaillaan.
Kuinka autamme Italiaa, Espanjaa, Kreikkaa ja Irlantia - komission jäsen McCreevyn kotimaata - kun niiden kriisi pahentaa niiden hankalaa tilannetta ja euroon juuttuneina nämä maat eivät voi tehdä mitään auttaakseen itse itseään?
Jean-Paul Gauzès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, se, että eurooppalaiset pankit selviytyvät nykyisestä kriisistä suhteellisen hyvin, johtuu yksinomaan siitä, että pankkeja valvotaan Euroopassa tiukasti, joskin valvonta on kaukana täydellisestä. Meneillään oleva työ pääomavaatimusdirektiivin ja Solvenssi II -direktiivin parissa tarjoaa tilaisuuden toteuttaa hyödyllisiä toimenpiteitä taloudellisen turvan parantamiseksi. On sanomattakin selvää, että riskien ottaminen on osa pankkiirien työtä, mutta näitä riskejä on valvottava. On tärkeää, että pankkiirit tietävät jatkuvasti, millaiset vakuudet heillä on kutakin riskiä varten. Rahoitusalan tietyt sääntelemättömät toimijat unohtivat tämän yksinkertaisen periaatteen, ja niiden kohdalla itsesääntely ei enää riitä. Johdannaismarkkinat ovat kehittyneet yhä hämärämpään suuntaan, ja kauppaa on käyty riskitasoilla, joita nyt riskialttiimpien laitosten johto ei ole kyennyt pitämään kurissa.
Tästä kriisistä palautuminen edellyttää, että luomme valvontajärjestelmän, joka kykenee herättämään ja luomaan uudelleen luottamusta. Valvontaviranomaisten ulottumattomissa on tällä hetkellä kokonaisia rahoitusmarkkinoiden osia. Kuka valvoi asuntolainanvälittäjiä niiden myöntäessä avokätisesti lainaa kotitalouksille, jotka eivät koskaan kykenisi maksamaan sitä takaisin? Kuka valvoi investointipankkeja, jotka saivat kontolleen kriisin muuntamalla luottotappiot rahoitustuotteiksi, joita myytiin kaikkialla maailmassa? Rahoitusmarkkinoilla vallitsee sääntelytyhjiö, jossa myös erilliset takaajat, luokituslaitokset ja hedge-rahastot viihtyvät. Emme voi hyväksyä sitä, että Euroopan pitäisi joutua kärsimään määräajoin Amerikan puutteellisen rahoitusjärjestelmän seurauksista.
Hedge-rahastoista totean, että Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen "rahoituspoliisi" on juuri kieltänyt tilapäisesti keinottelun varojen arvonlaskulla ja on toiminut tässä aivan oikein! Näiden hämärien toimijoiden konkurssit pahentaisivat sääntelemättömän sektorin kriisiä. Kaikki sijoitusrahastot eivät ole pahasta, ja osa niistä on itse asiassa tarpeellisia, muttemme voi suvaita rahoitusmarkkinoiden mustien aukkoja enää pidempään. Tarkistukset ovat tarpeen ja välttämättömiä, mutta juuri nyt tarvitaan toimia! Juuri tämä on käsiteltävänämme olevien kahden mietinnön liikkeellepaneva voima.
Manuel Medina Ortega
(ES) Arvoisa puhemies, vaikka edellinen puhuja kuuluu toiseen poliittiseen ryhmään, olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä: emme voi jättää rahoitusmarkkinoita rahoitusjohtajien käsiin. Tilanne olisi verrattavissa siihen, että panisimme pukin vartioimaan kaalimaata. Itsesääntely ja vapaaehtoiset menettelysäännöt ovat hyödyttömiä. Kuten komission jäsen McCreevy sanoi aiemmin, juuri säännökset, kansalliset säännökset, pelastavat Euroopan rahoitusmarkkinat, sillä kullakin jäsenvaltiolla on säännöksiä, jotka toimivat ja estävät Yhdysvaltojen rahoitusmarkkinoiden katastrofia leviämästä Eurooppaan.
Minkä johtopäätöksen voimme tehdä tältä pohjalta? EU ei voi kopioida tapaa, jolla Yhdysvallat purkaa rahoitusalan sääntelyä. Jos tavoitteenamme on suojella talouttamme sekä talous- ja sosiaalijärjestelmäämme, tarvitsemme EU:n laajuista sääntelyä, mutta meidän ei pidä korvata kansallista sääntelyä ylikansallisella sääntelyllä, kuten Yhdysvalloissa, missä järjestelmä mahdollistaa yritysjohtajien rikastumisen köyhien sijoittajien, eläkeläisten ja tästä pääomasta riippuvaisten ihmisten kustannuksella.
Siksi katson, että meidän on tehtävä tästä se johtopäätös, ettemme saa purkaa sääntelyä, vaan päinvastoin meidän on hyväksyttävä eurooppalaisia säännöksiä näistä kaikista näkökohdista. Tämä on käsittääkseni jäsen Rasmussenin ja jäsen Lehnen mietintöjen ydin - tarve ottaa käyttöön eurooppalaista rahoitusalan sääntelyä.
Eurooppalaisesta toimiluvasta on puhuttu paljon. Keskustelua on käyty siitä, että yrityksille myönnettäisiin tällainen toimilupa, jotta ne voivat liikkua EU:ssa täysin vapaasti. Kuinka voimme kuitenkaan myöntää tällaista lupaa, ellemme voi olla varmoja siitä, että kyseisiin yrityksiin sovelletaan yksityiskohtaisia säännöksiä niiden alkuperämaassa? Jos tekisimme näin, kerjäisimme käytännössä uutta kansainvälistä rahoituskriisiä.
Jäsen Lehnen mietinnössä esitetyt säännöt sisältävät lukuisia ilmauksia ja suosituksia muun muassa rahastojen hallinnoijien toimista. Meidän pitäisi saada tietää, kuinka näitä rahastoja hallinnoidaan, ja meidän pitäisi ennen kaikkea saada tietää rahastojen tuotoista, jotka perustuvat esimerkiksi osakkeiden ostoon ja myyntiin. Mielestäni tämä on hyvin tärkeää. Tarvitsemme sekä avoimuutta että hyvin tiukkaa sääntelyä, ja meidän on säilytettävä mahdollisuus puuttua toimintaan sopivana ajankohtana, jottemme jää odottamaan markkinoiden romahtamista, mikä tilanne on nyt Yhdysvalloissa, ja käytä sen jälkeen veronmaksajien rahoja asemaansa väärinkäyttäneiden ihmisten aiheuttamien tuhojen korjaamiseen.
Arvoisa komission jäsen, kehotan teitä tästä syystä käyttämään asemaanne niin, että yrittäisitte luoda näille aloille todellisen yhteisön sääntelyjärjestelmän, jottemme kulje itsesääntelyn tai sääntelyn purkamisen tietä.
Olle Schmidt
(SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän kovasti jäsen Rasmussenia ja jäsen Lehneä heidän tärkeistä mietinnöistään. Kuten monet ovat todenneet, niiden ajoitus ei olisi voinut olla parempi.
Yhdysvaltojen luottomarkkinoiden tapahtumat ovat vaikuttaneet viimeisen vuoden aikana voimakkaasti koko maailman markkinoihin. Luottotappioita on niputettu ja siirretty eteenpäin. Lyhytnäköisyys sekä monien uusien markkinainstrumenttien vaikeaselkoisuus ja monimutkaisuus ovat tehneet markkinoista vaikeaselkoiset ja nopealiikkeiset. Lisäksi yritysjohtajien ylettömät palkkiot ovat järkyttäneet pahasti luottamusta - ja uskon, että tästä voimme olla samaa mieltä. Myöskään maailman rahoitusvalvontaviranomaiset eivät ole onnistuneet vahvistamaan yhteistyötään ja kompetenssiaan riittävästi. Uusia välineitä on otettu käyttöön, mutta avoimuudesta on ollut pulaa. Lähtökohdaksi pitäisi ottaa nyt rahoitusmarkkinoiden kaikkien toimijoiden yhdenvertainen kohtelu, eli käyttöön pitäisi ottaa tiukemmat pääomavaatimukset ja tiukempaa sääntelyä, myös hedge-rahastojen ja pääomarahastojen tapauksessa.
Keskustelua on käyty myös tarpeesta perustaa uusia valvontaviranomaisia, ja tässä yhteydessä monet - tapasin Gordon Brownin juuri tänään - ovat vaatineet yhteistä eurooppalaista tai jopa maailmanlaajuista rahoitusvalvontajärjestelmää. Mielestäni markkinoiden väliset jatkuvat erot, joita Yhdysvaltojen tapahtumat ilmentävät, antavat aihetta ajatteluun. Toisaalta markkinat ovat keskenään kytköksissä maailmanlaajuisesti. Kuten valiokuntamme myös totesi, Euroopassa olemassa olevia rahoitus-, pankki- ja vakuutusalan yhteistyökomiteoita pitäisi vahvistaa huomattavasti. Tällä alalla voidaan tehdä paljon, myös maailmanlaajuisesti. Tarvitsemme avoimuutta ja selvempää valvontaa, jos haluamme palauttaa luottamuksen rahoitusmarkkinoille. Uskon, että olemme myös tästä asiasta täysin samaa mieltä.
Markkinatalous tarvitsee selvät säännöt, myös selvät pelisäännöt. Minun ei ole liberaalina lainkaan vaikeaa vaatia selvempiä sääntöjä ja lisää tehokasta lainsäädäntöä. Toisaalta meidän on varottava sitä, ettemme ota käyttöön lakeja ja sääntöjä, joilla ei ratkaista nykyisiä ongelmia ja joissa ei oteta huomioon maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden merkitystä. Pääoman maailmanlaajuinen saatavuus parantaa kasvumahdollisuuksia ja luo uusia työpaikkoja, emmekä saa unohtaa tätä. EU tarvitsee avoimet, tehokkaat rahoitusmarkkinat, joilla on myös tilaa itsesääntelylle ja sisäisille korjaustoimille.
Haasteenamme on siksi välttää tilannetta, jossa liiallinen sääntely lamauttaa järjestelmämme, jolloin emme kykenisi vastaamaan sen paremmin kasvuun kuin uusiin kriiseihinkään. Rahoitusalalla levisi tällä viikolla paniikki. Emme saa antaa tämän paniikin sanella lainsäädäntöämme, ainakaan täällä Euroopan parlamentissa.
Ilda Figueiredo
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tätä keskustelua käydään tilanteessa, jossa meillä on laajalle levinnyt rahoitusmarkkinakriisi. Se johtuu talouden jatkuvasta keskittymisestä rahoitustoimintaan, sääntelemättömästä keinottelusta sekä rahoitusvälineiden ja -tuotteiden määrän räjähdysmäisestä kasvusta. Näiden ilmiöiden tavoitteena on ollut aina entistä suurempien tuottojen saavuttaminen keinottelulla. Tämä on jälleen kapitalismin kriisin yksi puoli. Jo jonkin aikaa on ollut selvää, että markkinoilla oli myös toinen rahoituskupla ja että se puhkeaisi jonakin päivänä paitsi Yhdysvalloissa myös Euroopan unionissa. Sekin johtuu uusliberalistisesta politiikasta, joka kannusti sijoittajia tavoittelemaan yhä korkeampia tuottoja, joka myötävaikutti avoimuuden puuttumiseen ja joka loi veroparatiiseja ja salli niiden suojella ja pestä pimeästä taloudesta, sodasta, ihmiskaupasta ja huumekaupasta saatua pääomaa.
Nyt julkisia varoja, jotka eivät olleet käytettävissä sosiaalipolitiikkaan, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseen sekä sen estämiseen, että miljoonat ihmiset, myös lapset, kuolevat nälkään ja sairauksiin perusterveydenhuollon puuttumisen vuoksi, toistan, nyt julkisia varoja käytetään rahoitusyhtiöiden konkurssien ja suurten tappioiden torjumiseen. Voitot ja tuotot olivat pienen sijoittajaryhmän ja hävyttömän korkeapalkkaisten johtajien yksityisissä käsissä, mutta kärsimään joutuvat aina samat tahot: työläiset, jotka menettävät työpaikkansa, ja tavalliset kansalaiset, jotka joutuvat maksamaan korkeampia korkoja - myös täällä Euroopan unionissa, etenkin maissa, joiden taloudet ovat muita heikommat. Otetaan esimerkiksi Portugali, jossa palkat ovat yleensä matalat ja vanhuuseläkkeet surkeat ja jonka köyhyys- ja työttömyysasteet kuuluvat EU:n korkeimpiin. Koska kotitalouksien velkasuhde on yksi suurimmista, noin 120 prosenttia bruttokansantuotteesta, ja mikro- ja pk-yritykset ovat pitkälti riippuvaisia lainarahasta, ne kohtaavat nyt yhä enemmän vaikeuksia. Tämä johtuu korkotason kasvusta, joka on erityisen vakava ongelma Portugalissa ja muissa maissa, joiden taloudet ovat muita heikommat.
Toimenpiteitä tarvitaan välittömästi, ja niiden on lähdettävä liikkeelle veroparatiisien sulkemisesta ja salailun lopettamisesta, sillä muutoin avoimuutta ei saavuteta. Sillä perusteella, mitä täällä on sanottu ja mitä erityisesti komission jäsen McCreevy on sanonut, vaikuttaa kuitenkin siltä, ettemme etene tätä tietä. Emme voi hyväksyä tätä. Tässä kriittisessä tilanteessa meidän on myös luovuttava Euroopan keskuspankin valheellisesta riippumattomuudesta, jotta voimme varmasti muuttaa talous- ja rahapolitiikan tavoitteita ja ryhtyä kauaskantoisiin toimenpiteisiin torjuaksemme keinottelua osakemarkkinoilla. Politiikan ensisijaisena tavoitteena on oltava työntekijöille kunnon oikeudet tarjoavien työpaikkojen luominen, tuotanto ja köyhyyden vähentäminen sekä tällä tavoin työläisten ja eläkeläisten ostovoiman parantaminen ja laadukkaiden julkisten palvelujen tukeminen.
Nils Lundgren
(SV) Arvoisa puhemies, rahoituskriisi saa nyt hedge-rahastot ja pääomarahastot näyttäytymään pelottavassa valossa - samoin kuin muut rahoitusinnovaatiot, kuten rakennesijoituspalvelut (structure investment vehicles), conduit-velkakirjat ja rahamarkkinarahastot. Ne on kaikki kehitetty nimenomaan pankeille asetettujen pääoma- ja avoimuusvaatimusten kiertämiseksi. Lyhytaikaisten likvidien varojen lainaaminen, pitkäaikainen sijoittaminen epälikvidiin omaisuuteen ja sijoittaminen käyttäen omaa pääomaa mahdollisimman vähän voi olla varsin tuottoisaa, mutta se on myös vaarallista. Kuten olemme nähneet, sekä maksukyky että vakavaraisuus voivat kadota nopeasti. Siksi tarvitaan tiukkoja kansainvälisiä pankkitoimintasääntöjä. Nyt pankkisektorin ulkopuolinen kansainvälinen järjestelmä romahtaa. Hedge-rahastot ja pääomarahastot ovat seuraavia. Niillä on hyvin vähän omaa pääomaa, eli ne on rahoitettu pitkälti lainarahalla. Pääomarahastoihin liittyy valtavat määrät velkarahoitteisia yritysostoja (LBO), jotka on tehty käytännössä ilman minkäänlaista omaa pääomaa. Koska näin on, kannattaako meidän todellakin esittää tällaisia, tätä alaa koskevia surkeita uudistusehdotuksia tässä historiallisessa tilanteessa? Ainakin minä uskon, että ei.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olemme nyt kuulleet mietinnön laatineiden asiantuntijoiden puheenvuorot, ja kiitän jäsen Rasmussenia, jäsen Lehneä ja jäsen Laukia. Tämä on erinomainen asiakirja, ja talous- ja raha-asioiden valiokunta otti sen hyvin vastaan.
Arvoisa komission jäsen, olemme viimeisten kolmen vuoden aikana kehottaneet jatkuvasti laatimaan sääntöjä ja ottamaan esiin erilaisia kysymyksiä, kuten sen, kuinka hedge-rahastojen avoimuutta voidaan lisätä, kuka neuvoo luokituslaitoksia jne. Ne tulevat nyt Irlannista ja ovat siksi esteratsastuksen asiantuntijoita. Kun este on korkea, hevonen voi säikkyä. Yksinkertaisesti sanottuna se säikkyy estettä, jota ei enää ole! Meidän täytyy nyt laatia sääntöjä ja esittää ehdotuksia - ja tämän olette todellakin luvannut. Meidän on osoitettava, että olemme oppineet jotakin näistä kaikista kriiseistä ja että etsimme uutta tietä eteenpäin. Esittäkää tämä ehdotus. Toivon, että saamme teiltä lokakuussa suuntaviivat.
Osallistuin pari päivää sitten Rooman lähellä pidettyyn suureen konferenssiin. Ensimmäiseksi siellä keskusteltiin tietenkin pankeista. Torstaina sanomalehdet otsikoivat: "Morgan Stanley on toiveikas." Perjantaina lehdet otsikoivat: "Morgan Stanley hakee suojaa." Kuinka näin voi käydä yhdessä päivässä? Avoimuudessa ja muussa sellaisessa on parantamisen varaa. Jos Bear Stearnsin, Lehman Brothersin ja Merril Lynchin jälkeen myös tämä investointipankki uppoaa rahoitusmarkkinoiden myrskyssä, korjaustoimiin pitäisi ryhtyä kiireesti.
Kävin vähän aikaa sitten Kiinassa. Kiinalaiset totesivat, että heidän esikuvansa, Yhdysvallat, on romahtanut. Meidän - Euroopan, Kiinan ja muiden - on etsittävä yhdessä uusia teitä eteenpäin. Toivon, että meillä on yhdessä voimaa löytää näitä uusia teitä, koska tällöin kanssamme pelastuvat paitsi ne, jotka ovat voittaneet, myös ne, jotka ovat hävinneet.
Pervenche Berès
(FR) Arvoisa puhemies, tiedän komission jäsenen pitävän ravivedonlyönnistä, joten hän suokoon minulle anteeksi sen, että käytän urheiluvertausta sanoessani, ettei hän ole varsinaisesti tämänpäiväisen tapahtuman ennakkosuosikki. Sen sijaan jäsen Rasmussen vaikuttaa erinomaiselta vedolta, joten veikkaanpa, arvoisa komission jäsen, että teidänkin kannattaisi harkita värin vaihtamista. Jäsen Rasmussenin ehdotus on juuri sitä, mitä Euroopan unioni tarvitsee. Se on oikein paitsi EU:lle myös muulle maailmalle - ja jäsen Rasmussenin ehdotuksiin perustuva EU:n aloite parantaisi myös transatlanttista suhdetta, joka on kovin lähellä sydäntänne.
Arvoisa komission jäsen, näytätte tulleen väärään keskusteluun. Esititte meille historiikin siitä, kuinka kriisi alkoi viime vuonna, mutta keskustelemme nyt asioista, joihin olemme kiinnittäneet huomiota jo kauan ennen kuin kriisi nousi elokuussa pintaan, koska siinä vaiheessa alamäki oli selvästi alkanut ja rahamaailma oli valmis romahtamaan. Me emme ole mitään vanhoja käpyjä, jotka yrittävät tuomita tai kieltää vaihtoehtoiset rahastot tai sijoitusrahastot. Me katsomme yksinkertaisesti, että kun tietyillä rahoituspalveluilla tai -välineillä on niin strateginen tehtävä ja keskeinen asema kansainvälisillä markkinoilla, niihin on sovellettava sääntelyn yleistä periaatetta. Kyseiset toimijat ovat itse asiassa sanoneet meille näin itse. Ne ovat sanoneet, että ne hyväksyvät sääntelyn mutteivät halua tulla leimatuiksi ja etteivät ne halua erityistä sääntelyjärjestelmää.
Hyvä on! Haluamme, että ne rekisteröityvät, että niitä valvotaan, että ne käyttävät normaaleja palkkioperiaatteita ja että ne noudattavat avoimuus- ja pääomasääntöjä. Tilanne on juuri tämä. Näistä rakenteista on tullut rahoitusmarkkinoilla niin tärkeitä, ettei niitä voida enää jatkossa vapauttaa yleisistä säännöistä. Silti te, arvoisa komission jäsen, Irlannin entinen valtiovarainministeri, vastustatte juuri tätä. Näin on! Sanotte meille, että hedge-rahastot ja pääomarahastot "eivät aiheuttaneet nykyistä kriisiä" ja että kriisi on säännellyn sektorin syy. En halua opettaa teille taloustiedettä, mutta tiedämme hyvin, että pankit tunsivat voivansa ottaa riskejä, joita ne ottivat, juuri siksi, että samaan aikaan markkinoilla oli hedge-rahastoja ja pääomarahastoja, jotka käsittelivät rahoitustuotteita, jotka pahensivat pankkialan alamäkeä.
Kehotan teitä vastaamaan jäsen Rasmussenin mietintöön käytännönläheisesti kohta kohdalta, sillä mietintö sisältää lukuisia säännösehdotuksia, jotka voisivat kohentaa oman toimikautenne tilinpäätöstä nykyisen komission päättäessä työnsä. Kuuntelin, mitä sanoitte meille: puhuitte mahdollisuudesta lisätä avoimuutta. Olemme samaa mieltä kanssanne ja odotamme komission tarttuvan tähän tilaisuuteen. Avoimuus on tavallisen kansan ja rahoitusmarkkinoiden toimijoiden luottamuksen kannalta keskeinen seikka. Nyt on selvää, että vaihtoehtoisista rahastoista ja sijoitusrahastoista puuttuu avoimuus kokonaan. Tarvitsemme kuitenkin nimenomaan avoimuutta.
On sanomattakin selvää, että kannatan monia jäsen Rasmussenin mietinnössä esitettyjä ehdotuksia, mutta haluaisin mennä vielä hieman pidemmälle. Jos haluamme todellakin iskeä ongelman ytimeen, meidän on tarkasteltava käsitettä, jota nimitätte osakasdemokratiaksi. Mitä merkitystä osakasdemokratialla on, jos muutamassa minuutissa tai päivässä on mahdollista vaarantaa niin monen ihmisen työpaikka? Juuri tässä on todellinen ongelma, johon teidän on puututtava ja josta me odotamme teidän esittävän kunnon ehdotuksia. Arvopaperilainaus vaarantaa työpaikat Euroopassa ja on ristiriidassa Lissabonin strategian kanssa.
Otan lopuksi esiin asian, jota myös edelliset puhujat ovat käsitelleet, nimittäin ulkomaisten rahoituskeskusten aiheuttaman ongelman. Arvoisa komission jäsen, te puolustatte kiihkeästi transatlanttista liittoa, ja haluan siksi kertoa teille, että toisella puolella Atlanttia on demokraatteja, jotka ovat meidän tapaamme valmiita lobbaamaan veroparatiisien laajamittaisen kuriinpanon puolesta. Mitä hyötyä on siitä, että taistelemme sankarillisesti Afganistanissa tai Irakissa, ellemme puutu pahaan rahoitusmarkkinoilla - ja ulkomaiset rahoituskeskukset ovat rahoitusalalla pahan lähde. Arvoisa komission jäsen, odotamme teidän esittävän ehdotuksia myös tästä asiasta.
Andrzej Wielowieyski
(EN) Arvoisa puhemies, tällaista rahoitusmarkkinoiden kriisiä ei ole syntynyt tätä ennen. Sen suurin syy oli liikevaihdon valtava kasvu ja se, että olemassa olevan pankkijärjestelmän rinnalle kehitettiin uusi taloudellisen tuoton järjestelmä ilman avoimuutta, tehokasta arviointia tai valvontaa. Uudet investoinnit ja palvelut toivat suuria tuottoja mutta aiheuttivat myös kasvavan vaaran, myös Kansainväliselle valuuttarahastolle.
Vaikka jäsen Rasmussenin ja hänen valiokuntansa ehdotukset avoimuudesta ja valvonnasta sekä erityisesti liiallisesta velkarahoituksesta ovat oikeasuuntaisia ja välttämättömiä, meidän on myös otettava huomioon, että oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunto, jossa vaaditaan yksinkertaisesti, että markkinatoimijoiden annettaisiin arvioida itse riskitason asianmukaisuutta, on hyvin vaarallinen. Valiokunta nimittäin sivuutti sen, että viime vuonna keskimääräisessä sijoitusyhtiössä lainarahoituksen suhde omaan pääomaan oli 27:1, eikä asiaa säännelty tai valvottu. Lisäksi yhtiöt päättivät itsesääntelystä täysin itse, eivätkä edes suuret lainanantajat piitanneet ottamansa riskin laajuudesta.
Tämän erehdyksen kustannukset ovat suunnattomat. Sen kustannukset vaikkapa amerikkalaisille ovat olleet kauhistuttavat, noin tuhat miljardia dollaria. Sillä on myös lisävaikutuksia: rahoitusmarkkinatoimijat eivät välttämättä opi varovaisiksi, koska ne tottuvat siihen, että ne voivat luottaa veronmaksajien apuun. Me voimme päättää joko suojella rahoitusalan toimijoiden lähes täydellistä valinnanvapautta niiden ottaessa riskejä tai asettaa niille selviä velvoitteita ja rajoitteita, joilla suojaudutaan tehokkaasti liian suurilta iskuilta ja turvataan rahoitusmarkkinoiden vakaa kehitys.
Komission jäsenen lausunto luo toivoa tulevaisuuteen, mutta pelkään, että tehtävät, joita komissiolla on edessään, ovat äärimmäisen vaikeita ja vaativat paljon lisää rohkeutta etsiä uusia menetelmiä ja laatia uusia toimenpiteitä.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aivan aluksi sanoa, että molemmat mietinnöt - jäsen Rasmussenin mietintö ja jäsen Lehnen mietintö - 19-kohtainen sosiaalinen ohjelma, josta keskustelimme viimeksi, sekä neuvoston ja parlamentin päätöslauselmat Georgiasta osoittavat, mihin kykenemme, kun vedämme kaikki yhtä köyttä näkemyseroistamme huolimatta.
Sanon tämän siksi, että olen iloinen siitä, että sosialistisesta vaalikampanjakoneistosta, pinnallisesta populismista ja molemminpuolisesta syyttelystä on luovuttu ja että näemme toivottavasti huomenna demokraattista parlamentarismia, vastuunottoa tarpeellisten toimien toteuttamisesta sekä suoraa ja realistista keskustelua. Sanon niin myös siksi, että Euroopan parlamentin sosialistiryhmän puheenjohtaja, jäsen Schulz on yrittänyt täysistunnoissa toistuvasti aiheuttaa ryhmien välisiin suhteisiin säröjä juuri näissä asioissa. Hyvä vastaan paha-, oikeisto vastaan vasemmisto- ja valtio vastaan markkinat -tyyppinen ajattelu ei sovi yhteen sen tilanteen kanssa, jossa ihmiset elävät tällä hetkellä, vaan juontaa juurensa vanhasta, luokkasotaan perustuvasta vaaliretoriikasta, jonka yli toivoin meidän jo päässeen EU:ssa, minkä tämänpäiväinen keskustelu toistaiseksi onneksi osoittaa.
Järjen ääni on voittanut, ja voimme siksi ottaa realistisen askeleen eteenpäin, reagoida rahoitusmarkkinoiden myllerrykseen ja vastata kansalaisten kysymyksiin. Rahoitusalan kriisi jatkuu. Siksi meidän on ryhdyttävä toimiin. Emme voi sivuuttaa ohjelmaa. Tarvitsemme lisää EU:n toimia, lisää avoimuutta, lisää valvontaa ja lisää eurooppalaista ja maailmanlaajuista sääntelyä. Tarvitsemme riskipohjaista osakepääomaa, ja meidän on varmistettava, että teemme sen, mitä näissä mietinnöissä sanotaan, ja että kaikki asiaankuuluvat osapuolet toteuttavat sen, mitä mietinnöissä vaaditaan.
Udo Bullmann
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Karras, jos olen tulkinnut Morgan Stanleyta oikein viime päivinä, siellä pelätään vähemmän jäsen Schulzin kuristusotetta kuin hedge-rahastoja.
Arvoisa komission jäsen, jos olen ymmärtänyt viime päivien keskustelusta yhden asian oikein, väitän, että tässä yhtiössä, joka on tehnyt monia virheitä omaisuudenhoidon ja rahoituskriisin näkökulmasta, amerikkalaiset ovat samaa mieltä siitä, ettemme halua enää antaa yksittäisten uhkapelureiden ajaa koko rahoitusjärjestelmää päin seinää hyödyntämällä sen joustavuutta ja sääntelyn puuttumista. Kuinka kauan haluamme oikeasti vielä odottaa, ennen kuin paitsi heikossa kunnossa oleville myös vakavaraisille yhtiöille näytetään punaista valoa ja sitten hedge-rahastot ja muut rahastot lyövät vetoa niiden kaatumisesta ostaakseen niitä jälleen myöhemmin halvempaan hintaan?
Tästä pelivarasta on luovuttava, ja siksi epäilen, ettei se, mitä te olette tehnyt täällä, riitä. Nyt ei ole aika tilata pelkkiä lisätutkimuksia. Nyt ei ole aika kiristää asianomaisten valvontaa. Nyt on aika ryhtyä toimiin!
Tarkastelin viime viikolla vaalipiirissäni toimivaa yritystä - vakavaraista yritystä, joka tuottaa uusia materiaaleja, jota tarvitsemme: kyse on Hanaussa, Frankfurtin lähellä toimivasta tyhjiösulatusyhtiöstä. Se oli hyvin kauan vakavarainen yritys, kunnes amerikkalainen sijoittaja osti sen. Kaupasta aiheutunut velka vaikuttaa työvoimaan ja yritykseen. Kaupoista lähtien yritys on yrittänyt vetäytyä työehtosopimuksesta. Katkerat lakkolaiset ovat pakottaneet sen pitämään kiinni sopimuksesta. Haluammeko näin käyvän kaikkialla Euroopassa? Haluammeko todella EU:n talouden voiman perustuvan tällaisiin konflikteihin, vai voimmeko päästä jonkinlaiseen yhteisymmärrykseen ja kuroa sääntelyn porsaanreiät umpeen EU:n lainsäädännöllä?
Keskustelumme koskee juuri tätä. Arvoisa komission jäsen, en ole viimeisten yhdeksän vuoden aikana nähnyt täällä parlamentissa vastaavaa talouspoliittista keskustelua, jossa teiltä olisi kehotettu yhtä yksimielisesti toimimaan.
Zuzana Roithová
(CS) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käynnistimme kuusi vuotta sitten kirjanpitosääntöjen ja EU:n pankkialan kilpailukyvyn kokonaisvaltaisen yhtenäistämisen. EU:n rajat ylittävällä taloudellisella yhdentymiskehityksellä ei ole vertaistaan maailmassa. Talousalan tutkijat ovat huomauttaneet jo pitkään, ettei EU:lla ole läheskään riittävästi mekanismeja, joilla ratkaista rajat ylittäviä kriisejä, jotka johtuvat eurooppalaisten pankkien keskinäisen riippuvuuden kasvusta ja niiden kytköksistä maailmanlaajuisiin rahoitusmarkkinoihin. Vaikka EKP on onnistunut pitämään euroalueen talouden tähän asti vakaana, pirstoutuneet kansalliset sääntelyelimet eivät kykene toteuttamaan tehokkaita toimenpiteitä, joilla edelleen kokemamme rajat ylittävät pankkikriisit ratkaistaisiin. Toisin sanoen keskitetty valvonta on hyvin tärkeää. Meidän ei pidä kuitenkaan perustaa kaikenkattavaa rahoitusalan valvontaviranomaista, vaan meidän pitäisi määritellä tarkkaan erityisolosuhteet, joissa rahoitusalan yleiseurooppalainen valvontaviranomainen voi puuttua tilanteeseen. Valtion tarjoama tuki AIG:n kaltaisille investointipankeille herättää myös pelkoa siitä, että tällainen ennakkotapaus johtaa tulevaisuudessa pankkien vastuuttomaan toimintaan.
Olen siksi vakuuttunut siitä, että meidän on otettava käyttöön valvontamekanismeja, joilla estetään sijoitus- ja hedge-rahastojen hallinnoijia tekemästä virhearviointeja ja analysoimasta väärin toiminnan ja järjestelmän riskejä. Hedge-rahastojen ja pääomarahastojen ei pitäisi esimerkiksi voida rahoittaa pitkäaikaisia investointeja lyhytaikaisin lainoin ilman, että ne käyttävät myös vähimmäismäärän omaa pääomaansa toimintansa riskitason mukaisesti. Tapa, jolla asuntolainoja on rahoitettu paitsi Yhdysvalloissa myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Espanjassa, on varoitus siitä, että EU:n rahoitusmarkkinoiden pitäisi harjoittaa perustavanlaatuista itsetutkiskelua, jonka pelkään tulevan hitusen liian myöhään. Vaikka Euroopan komissio esittäisikin huomenna konkreettista sitovaa lainsäädäntöä, sitä ei pantaisi täytäntöön rauhallisessa ilmapiirissä vaan myrskyisissä ja mahdollisesti hysteerisissä olosuhteissa. Jäljelle jää myös kysymys siitä, hyväksyisikö neuvosto lainsäädännön.
Kristian Vigenin
(EN) Arvoisa puhemies, haluan todeta aluksi, että on harvinaista, että EU:n toimielin toimii ennen ongelmaa eikä vasta sen jälkeen. Puhumme nyt valtavasta ongelmasta, jonka todelliset vaikutukset näkyvät vasta tulevien kuukausien aikana.
Esittelijän, jäsen Rasmussenin tekemän työn ansiosta hedge-rahastojen ja pääomarahastojen sääntelyä koskeva kysymys on siirtynyt rahoitusasiantuntijoiden ja poliittisten päättäjien keskustelun laitamilta huomion keskipisteeseen. Euroopan sosialistipuolue toi esiin sen, että hedge-rahastojen ja pääomarahastojen toimintaa on säänneltävä paremmin. Teimme näin siksi, että kaikki EU:n politiikanalat edellyttävät pitkäaikaisia investointeja, mihin tarvitaan pitkäaikaista rahoitusta. Teimme näin siksi, että meidän pitäisi pyrkiä ensisijaisesti turvaamaan kestävä kasvu ja työpaikkojen luominen sekä ennustettavuus ja perheiden ja yritysten pitkän aikavälin suunnittelu.
Kehotan kaikkia parlamentin jäseniä kannattamaan mietintöä, jonka talous- ja raha-asioiden valiokunnan suuri enemmistö on hyväksynyt. Siitä tulee suuri askel parlamentille, koska vaadimme komissiolta useita lainsäädäntötoimenpiteitä, joilla tavoitellaan avoimuutta ja taloudellista vakautta.
Tämä ei ole helppo keskustelu. On totta, että tässä mietinnössä esitetään paljon vähemmän kuin mitä aluksi tavoittelimme. Samalla olemme kuitenkin saavuttamassa enemmän kuin mikä näytti muutama kuukausi sitten olevan mahdollista. Rahoitusmarkkinoiden viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, että olemme oikeassa.
Arvoisa komission jäsen, emme syytä teitä, jos päätätte toimia ennaltaehkäisevästi ja sisällyttää säädösehdotuksiinne enemmän kuin mitä Euroopan parlamentti vaatii teiltä. Nyt ei ole aika kilpailla sääntelystä, koska liika sääntely ei ole yhtään sen parempi asia kuin sääntelyn puute, vaan nyt on korkea aika toimia, ja te tiedätte sen.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Arvoisa puhemies, viime vuosien tai jopa viime kuukausien tapahtumat ja yksittäisten maiden ja alueiden pyrkimykset ovat osoitus avoimuuden kasvavasta merkityksestä paitsi yksittäisille yrityksille myös tiettyjen maiden talouden kehitykselle.
Hedge-rahastojen toiminnan suoran sääntelyn estävät muun muassa alan globaali luonne ja rahastojen toimipaikkojen mahdollisuus siirtyä toiseen valtioon kansallisen sääntelyn välttämiseksi. Tämä on suurin syy, miksi kaikki kansainväliset hedge-rahastojen parissa työskentelevät instituutiot yrittävät vaikuttaa rahastotoimintaan suhteissaan sääntelyn alaisiin yksikköihin, erityisesti pankkeihin.
EU:ssa avoimuutta koskevat ongelmat liittyvät lähinnä jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämiseen ja yhtenäistämiseen. Avoimuusnäkökohtiin liittyvien ongelma-alueiden voidaan sanoa tiivistetysti koskevan yhtenäisten sääntöjen laatimista tiedoista, joita osakkeitaan osakemarkkinoille tuovien yritysten on annettava, ja yhtiölainsäädännöstä ja hyvästä hallintotavasta siltä osin kuin on kyse laitosten kollektiivisesta vastuusta yhtiön raporttien sisältämistä tiedoista, neuvoston itsenäisten jäsenten roolin vahvistamista, sääntöjä komiteoiden perustamisesta osaksi neuvostoja, neuvoston ja johtokunnan jäsenten korvauksia koskevien tietojen julkistamista sekä sijoittajien suojelusta.
Yhtenäistettyjen sääntöjen käyttöönotto ja se, että Euroopan unioniin luotaisiin paremmat olosuhteet hedge-rahastojen toiminnalle ja jakautumiselle, voisi vaikuttaa myönteisesti niiden kehitykseen Euroopassa, mutta se, että yksittäiset maat ottavat käyttöön näitä rahastoja koskevia omia yksittäisiä sääntöjään, ei auta luomaan yhteisiä, yhtenäisiä eurooppalaisia markkinoita. Yhteisten ja avointen periaatteiden käyttöönotto helpottaisi huomattavasti rahoitustuotteiden jakautumista.
Euroopan komissio, jota kehotettiin tarkistamaan yhtenäistämättömiin tuotteisiin, kuten hedge-rahastoihin, liittyviä yleisperiaatteita yleiseurooppalaisten markkinoiden luomiseksi, katsoo, ettei hedge-rahastoja koskevien EU:n sääntöjen luomiselle ole painavia perusteita. Se ei voisi erehtyä yhtään enempää! Yhdyn esittelijän pyyntöön, jonka mukaan komission pitäisi esittää säädösehdotus hedge-rahastojen ja pääomarahastojen avoimuudesta.
Andrzej Jan Szejna
(EN) Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää jäsen Rasmussenia hänen laatimastaan mietinnöstä, joka perustuu erinomaisiin tietoihin rahoitusmarkkinoista ja rahoitusmarkkinoiden syvälliseen analysointiin.
Kummankin keskustelumme kohteena olevan rahoitusvälinetyypin osuus varallisuudesta maailmanmarkkinoilla kasvaa, ja niistä kumpikin osallistuu uusien työpaikkojen luomiseen.
Talouden vakauden turvaaminen on kuitenkin tärkeintä, kun kohtaamme rahoituskriisin, jota olemme tarkkailleet viime aikoina hyvin huolestuneina ja jota olemme yrittäneet torjua menestyksettä.
Mielestäni tehokkain tapa vakauttaa taloutta ja lisätä markkinatoimijoiden välistä tasapuolista kilpailua on tiukentaa valvontaa ja avoimuutta asianmukaisesti vahingoittamatta innovatiivisiin markkinastrategioihin perustuvaa mallia.
Kansallisen ja eurooppalaisen tason yläpuolella on muutamia rahoitusmarkkinoita koskevia normeja, joita sovelletaan suoraan ja välillisesti hedge-rahastoihin ja pääomarahastoihin. Meidän pitäisi kuitenkin tähdätä näiden oikeudellisten sääntöjen johdonmukaiseen, syrjimättömään ja yhtenäiseen täytäntöönpanoon ja soveltamiseen. Tästä syystä kannatan täysin Euroopan parlamentin suosituksia komissiolle aktiivisemmasta toiminnasta ja asianmukaisten säädösehdotusten antamisesta.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää, jäsen Rasmussenia. Hänen mietintönsä liitteessä esitetyt suositukset ovat mielestäni erittäin tärkeitä. Hedge-rahastot ja pääomarahastot turvaavat pääoman, jota pitkäaikaisten investointien ja innovatiivisten, usein hyvin riskialttiiden hankkeiden rahoittaminen edellyttää. Niiden toimintaa ei kuitenkaan säännellä yhtä paljon kuin pankkitoimintaa. Rahoitusmarkkinoiden vakaus edellyttää riittävää avoimuutta, ja liiallisen velkaantumisen ehkäisemiseksi on toteutettava erityisiä toimenpiteitä.
Pääomarahastojen keräämästä rahamäärästä yksi kolmasosa on tullut viimeisten kymmenen vuoden aikana eläkerahastoilta ja vakuutusyhtiöiltä. Mielestäni avoimuutta tarvitaan lisää, erityisesti eläkerahastojen tapauksessa, jotta ne voivat arvioida täsmällisesti eri sijoituksiin liittyvät riskit. Huomautan, että hedge-rahastot ja pääomarahastot perustuvat kasvustrategiaan, jonka aikaväli on EU:n tarvitsemien investointien kestoa lyhyempi.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Arvoisa puhemies, rahoituskriisi on osoittanut rahoitusalan eri toimijoiden olevan toisiinsa kytköksissä. Niiden toiminta on heikentänyt rahoitusmarkkinoita ja reaalitaloutta: kasvua ja työllisyyttä.
Euroopan kokemukset osoittavat, ettei avoimien, kilpailukykyisten ja luotettavien markkinoiden saavuttaminen tapahdu sattumanvaraisesti. Lisäksi rahoitusmarkkinoiden epävakaus edellyttää eurooppalaisia ja kansainvälisiä poliittisia toimia.
On tehtävä selväksi, ettei innovointi tarkoita turvautumista vanhaan käytäntöön eli siihen, että tuotot yksityistetään ja tappiot sosialisoidaan, ja ettei monipuolistaminen tarkoita sitä, että muutaman ihmisen tekemistä päätöksistä aiheutuvat kustannukset siirretään koko yhteiskunnan maksettaviksi.
Euroopan unioni ei voi jäädä pyörittelemään peukaloitaan nykyisessä kriisissä. Esittelijä, jäsen Rasmussen on tehnyt aloitteen ja esittänyt visionsa mukaisesti, ettei hedge-rahastoja ja pääomarahastoja, joiden hallinnoimat varat vastaavat yli 4,5:ttä prosenttia maailman BKT:sta, vapautettaisi vastuusta yhteiskuntaa kohtaan, vaan niihin sovellettaisiin järkevää sääntelyä ja valvontaa. Kiitän häntä tästä ja tuen häntä tässä asiassa. Sama koskee jäsen Lehneä ja hänen laatimaansa, avoimuutta koskevaa mietintöä.
Kostas Botopoulos
(EL) Arvoisa puhemies, keskustellessamme tästä valtavan tärkeästä ja surullisen ajankohtaisesta aiheesta haluaisin keskittyä yhteen kysymykseen. Onko tähän asiaan, jota käsittelemme, olemassa oikeistolaista ja vasemmistolaista vastausta? Voidaanko kriisistä päästä pois oikeistolaista ja vasemmistolaista tietä? Monet vastaisivat - ja jotkut meistä ovat jo tänään vastanneet - näihin kysymyksiin kieltävästi eli niin, että meidän kaikkien on oltava samaa mieltä teknisistä ja taloudellisista kysymyksistä.
Sen lisäksi, että tämän näkemyksen kannattajat ovat lähes aina oikealta, haluan todeta, että tässä asiassa jakolinjat ovat hyvin selvät, ja mietintö osoittaa tämän. Mikä on vasemmiston näkemys? Vasemmisto katsoo, etteivät markkinat voi säännellä kaikkea itse ja että valtiovallan sääntelyä tarvitaan. Sääntely tarkoittaa kieltoja. Miksemme siis ottaisi huomioon sitä, mitä jäsen Katiforiksen mietinnössä aiemmin todettiin - että luottoluokituslaitosten pitäisi laatia vain luokituksia ja niiden kaikki muu toiminta pitäisi kieltää ja että avoimuus on tärkeää nimenomaan kansalaisille, ei markkinoille? Meidän on otettava tässä yhteydessä huomioon se, että eläkerahastot tarvitsevat erityistä valvontaa.
Lopuksi totean, että on äärimmäisen tärkeää, että valtio puuttuu asioihin sopivassa vaiheessa kriisin välttämiseksi eikä vasta lopussa, niin kuin Amerikassa on käynyt, jolloin kansalaiset joutuvat maksumiehiksi.
Manuel António dos Santos
(PT) Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä siitä, mitä täällä on sanottu jäsen Rasmussenin mietinnön tarjoamasta tilaisuudesta. Olisi kuitenkin ollut vieläkin parempi, jos mietintö olisi ollut poliittisesti mahdollista esittää kuusi vuotta sitten - ja uskon esittelijän olevan tästä kanssani samaa mieltä. Kuusin vuotta sitten osa meistä yritti ottaa hedge-rahastojen sääntelyä koskevan kysymyksen esiin Euroopan parlamentissa, mutta liberaalien ja PPE-DE-ryhmän muodostama enemmistö esti sosialistiryhmää järjestelmällisesti tuomasta asiaa esiin eri keskusteluissa.
Olemme nyt keskellä kriisiä, rakenteellista kriisiä, joksi komission jäsen Almunia sitä kuvaa. Kukaan ei tiedä, mihin se johtaa, emmekä voi jättää sitä huomiotta. Emme voi ottaa samaa kantaa kuin komission jäsen McCreevy, vaan meidän on toimittava ennakoivasti ja hylättävä EU:n ja maailman taloutta viime vuosina hallinnut varainhoidon malli - ja haluan uskoa, että komissio on valmistautunut tähän, ottaen huomioon komission jäsen Almunian kommentit. Juuri tätä esittelijä ehdottaa mietinnössään, ja juuri tätä komissio on velvollinen - toistan, velvollinen - tarkastelemaan ja seuraamaan tiiviisti.
Mia De Vits
(NL) Arvoisa puhemies, kansalaiset ovat huolissaan siitä, kuinka heidän säästöilleen käy, mutta komission jäsentä tämä ei näytä juuri huolettavan. Työntekijöitä on kehotettu ottamaan ylimääräisiä eläkevakuutuksia, joiden on väitetty olevan valtion eläkkeitä turvallisempia ja tehokkaampia. Heidän rahansa ovat nyt näissä eläkerahastoissa, mutta heillä ei ole enää varmuutta niiden säilymisestä.
Tämänhetkiset tapahtumat ovat takaisku niille, jotka uskovat rajoituksettomien vapaiden markkinoiden voimaan. Komission jäsen itse uskoo vapaisiin markkinoihin. Sikäli kuin tilannetta voidaan ennakoida, sääntelyä ei pitäisi olla liikaa, hän sanoi täällä parlamentissa viime vuonna ja sanoo samoin nytkin. Hänen ei kuitenkaan ole koskaan liian myöhäistä muuttaa mieltään. Mitä lisätoimia ennaltaehkäisy hänen mielestään edellyttää? Ellemme ryhdy toimiin hyvissä ajoin, saatamme kärsiä seurauksista monia vuosia. Ennalta ehkäiseminen on parempi vaihtoehto kuin vahingon korjaaminen.
John Purvis
(EN) Arvoisa puhemies, lyhyeksi myyntiä on demonisoitu, ja uskon komission jäsenen olevan tästä samaa mieltä. Kehotan komission jäsentä teettämään tutkimuksen, jossa verrataan HBOS:n tapauksessa lyhyeksi myynnin esiintyvyyttä suhteessa vain pitkäaikaisia sijoituksia tekevien sijoittajien - kuten eläkerahastojen, vakuutusyhtiöiden, yksityissijoittajien ja heidän rahastojensa hallinnoijien - harjoittamaan myyntiin sekä pankkien pelästyneiden asiakkaiden ja muiden pankkien tekemien talletusten nostoihin. Meillä pitäisi mielestäni olla käytettävissämme faktoja, jottemme tee hätiköityjä johtopäätöksiä ja mahdollisesti jälleen virheellisiä johtopäätöksiä.
Mietinnössään, jonka laatimiseen ryhmämme on muuten myötävaikuttanut voimakkaasti, jäsen Rasmussen esitti HBOS:n ja Northern Rockin syinä sääntelyn lisäämiselle. HBOS ja Northern Rock olivat kuitenkin pankkeja, eivät hedge-rahastoja ja pääomarahastoja, ja niihin sovellettiin täsmällisesti käytössä olevaa sääntelyjärjestelmää, myös lakisääteisiä pääomavaatimuksia. Eikö olekin ironista, että kriisi on saanut alkunsa ja levinnyt rahoitusalan osa-alueella, jota oletettavasti säännellään tiukimmin? Varokaa Sarbanes-Oxley-lakia!
Victor Boştinaru
(RO) Arvoisa puhemies, toisinaan me, erityisesti poliitikot, jäämme omien oppiemme vangeiksi, millä on katastrofaaliset seuraukset. Liberalismin ja erityisesti uusliberalismin kannattajat olisivat pitäneet muutama vuosi sitten ajatusta Washingtonin viimeaikaisista tapahtumista mahdottomana. He olisivat kiistäneet tämän mahdollisuuden oppeihinsa vedoten, ja silti näin kävi. Globalisoituneessa ympäristössä seuraukset syntyvät nyt nopeasti ja vaikuttavat jokaiseen maahan ja jokaiseen talouteen. Jäsen Rasmussenin mietinnössä todetaan, että EU:n on ryhdyttävä toimiin. Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentin äänestyksen seurauksena Euroopan komissiota kehotetaan tarttumaan tähän haasteeseen, joka ei vaikuta ainoastaan muutamien elämään vaan EU:n koko väestön elämään, ja että se tekee niin.
Margarita Starkevičiūt
(EN) Arvoisa puhemies, kävimme jonkin aikaa sitten kiihkeän keskustelun investointipankeista. Investointipankit ovat nyt kadonneet markkinoilta, ja olemme tyytyväisiä pankkisektorin nykyisiin sääntöihin. Sama asia koskee hedge-rahastoja. Nykyisessä ympäristössä hedge-rahastot eivät ole enää kestäviä, ja katson, että tarvitsemme pikemminkin kaikille sijoitusrahastoille samat säännöt kuin hedge-rahastoille erityiset säännöt. Hyvä jäsen Rasmussen, näillä säännöillä me estämme itse asiassa rahoitusalan rakenneuudistuksen, ja tappiot kasvavat. Tämän seurauksena ette loppujen lopuksi kykene suojelemaan tavallisia kansalaisia, joita haluatte suojella.
Charlie McCreevy
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, yksi viimeisimmistä puhujista totesi kantaansa puolustaessaan, ettei ihmisten pitäisi antaa omien oppiensa sokaista heitä. En ole varma, oliko hänen tarkoituksensa käyttää tätä toteamusta minua vastaan.
Tässä keskustelussa on vaarana se, että yritämme löytää tasapainoisen ratkaisun ongelmiin, joita meillä ei ole. Mietinnössä - johon on tehty paljon tarkistuksia sen jälkeen, kun jäsen Rasmussen esitti alkuperäiset ajatuksensa - yritetään mielestäni pääosin lähestyä koko tätä asiaa aidosti tasapainoisella tavalla. Monet niistä puhujista, jotka ovat osallistuneet parlamentin käymään keskusteluun, haluavat kuitenkin lähestyä asiaa epätasapainoisella tavalla, mikä ei vastaa mietinnön sisältöä.
Jotkut, erityisesti väittelyn toista puolta edustavat jäsenet näkevät tämänhetkisen talouskriisin ja alalla kiistatta vallitsevat ongelmat loistavana tilaisuutena säännellä kaikki olemattomiin. Sekä jäsenvaltioissa että erityisesti EU:ssa on suurena vaarana se, että tähän ryhdytään soveltamalla hyvin epätasapainoista lähestymistapaa.
Jäsen Purvis osui mielestäni oikeaan todetessaan, että tässä talouskriisissä on äärimmäisen ironista se, että kriisi on saanut alkunsa tiukimmin säännellyltä alalta eli pankeista, jotka ovat ajaneet itsensä ja meidät huomattaviin vaikeuksiin, ja ettei kriisi johdu pääomarahastojen tai hedge-rahastojen toiminnasta, sillä ne ovat aiheuttaneet tuskin lainkaan ongelmia. Itse asiassa monet niistä ovat kärsineet huomattavia tappioita muiden alojen tapahtumien seurauksena.
Otan ehdottomasti huomioon jäsen Purvisin ehdotuksen, jonka mukaan meidän pitäisi tarkastella sitä, kuinka paljon lyhyeksi myynti on vaikuttanut näiden rahoituslaitosten kaatumiseen suhteessa siihen, millaiset vaikutukset pitkäaikaisten sijoittajien pitkäaikaisten sijoitusten myynnillä on ollut. Uskon, että jäsen Purvis tietää vastauksen melkein yhtä hyvin kuin minäkin - eli että näistä kahdesta ryhmästä, joihin hän viittasi, lyhyeksi myyjät eivät ole alan ongelma, vaan pitkäaikaiset sijoittajat, jotka hankkiutuivat hyvästä syystä eroon pitkäaikaisista sijoituksistaan katsoessaan, ettei tietyn laitoksen rahoitus ollut terveellä pohjalla.
Oli miten oli, katson kuitenkin, että jäsen Rasmussenin ja jäsen Leinenin mietinnöissä, sellaisina kuin ne ovat edessämme, yritetään aidosti tarkastella kaikkia näitä erityisaloja tasapainoisella tavalla. Olen valmis siihen. Olen tuonut monien kuukausien, nyt jo lähes vuoden ajan esiin aikovani tehdä jotakin luottoluokituslaitosten alalla. Käynnistin prosessin jo viime marras-joulukuussa kirjoittamalla Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealle (CESR) ja esittämällä sille useita kysymyksiä. Saan sieltä raportit viimein tänä vuonna. Kirjoitin myös arvopaperimarkkinoita käsittelevälle eurooppalaiselle asiantuntijaryhmälle (ESME) ja muille elimille. Saatuani vastaukset niiltä kaikilta esitän parlamentille ja neuvostolle lähikuukausina ehdotuksen. Luottoluokituslaitoksiin viitataan erityisesti jäsen Rasmussenin mietinnössä.
Olen myös yrittänyt reilusti yli vuoden ajan saada ajatukseen valvojien kollegiosta tai rajat ylittävien rahoituslaitosten paremmasta sääntelyjärjestelmästä jonkinlaista järjestystä.
Jokainen tätä keskustelua seurannut tietää varsin hyvin, ettei jäsenvaltioilla ole minkäänlaista yleistä sopimusta asiasta, ei mitään sen suuntaistakaan. Talous- ja raha-asioiden valiokunta laatii parhaillaan mietintöä Solvenssi II -direktiiviä koskevasta ehdotuksesta, ja mietinnön esittelijänä toimii jäsen Skinner. Olen esittänyt tässä ehdotuksessa ajatuksia vakuutusyhtiöiden rajat ylittävästä valvonnasta ja valvonnan huomattavasta kehittämisestä. Monet jäsenvaltiot ja monet Euroopan parlamentin jäsenet, jotka vaikuttavat valvojien näkemyksiin ja yleiseen mielipiteeseen kotimaassaan, ovat vastustaneet voimakkaasti tätä ehdotusta sekä näitä ajatuksia. Vaikka suurin osa parlamentin jäsenistä pyytää parantamaan rajat ylittävää valvontaa, he palaavat kansalliseen kantaansa, kun heiltä kysytään, mitä minun pitäisi tehdä, jotta rajat ylittävä valvonta olisi johdonmukaisempaa.
Toivoisin siis hieman rehellisyyttä tämän keskustelun kaikkiin vaiheisiin ja kaikkiin näihin keskusteluihin.
Ne, jotka seuraavat pääomavaatimusdirektiivin käsittelyä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, tietävät, että kun hyväksyimme pääomavaatimusdirektiivin, jäljelle jäi monia alueita, joihin sanoimme puuttuvamme tarkistetussa pääomavaatimusdirektiivissä syksyllä 2008. Tästä on jo yli vuosi, 18 kuukautta.
Otimme tämän lisäksi mukaan erityisesti muita alueita, kuten rahoituskonsernien rajat ylittävän valvonnan, josta Ecofin-neuvostossa saatiin viimein muutama kuukausi sitten aikaan jonkinlaisia päätelmiä, ja olen tuonut esiin, mitä aion tehdä kysymykselle myöntämisen ja siirtämisen mallista. Aikomukseni - se, mitä haluan tehdä - ovat pitkälti samansuuntaisia kuin ne, joista kerroin muutama kuukausi sitten, ja esitän aiheesta ehdotuksia. Ne vastaavat jäsen Rasmussenin mietintöä, jossa esitetyt ajatukset ovat enemmän tai vähemmän samanlaisia kuin mitä minulla itselläni on tästä asiasta. Voin kuitenkin sanoa teille, ennen kuin asia tulee asiaankuuluvan valiokunnan käsiteltäväksi, että jos aiemmat merkit pitävät paikkansa, Euroopan parlamentin jäsenet edustavat pitkälti oman jäsenvaltionsa kantaa, mikä on pitkälti vastoin sitä, mitä olen esittänyt.
Siispä sananlaskun mukaisesti vanukkaan laatu selviää syömällä. Euroopan parlamentin jäsenten olisi järjetöntä kannattaa ensin tätä alaa koskevaa jäsen Rasmussenin mietintöä ja tukea sitten, kun parlamentille esitetään tietyistä kysymyksistä ehdotus - jonka myös esitän lähikuukausina ja jonka kerroin jo monta kuukautta sitten antavani - kotimaansa kansallista kantaa ja edustaa kotimaansa pankkilaitosten ja hallitusten näkemyksiä. Tämä ei olisi kovinkaan hyvä ajatus.
Pyydän jälleen rationaalista lähestymistapaa ja ainakin jonkinlaista johdonmukaisuutta. Kunnioitan suuresti niiden ihmisten mielipiteitä, jotka ovat tässä kaikessa johdonmukaisia - jotka sanovat, ettei ajatus ole heidän mielestään kovin hyvä, ja jotka sanovat niin myös täällä parlamentissa ja pysyvät kannassaan valiokunnassa.
Sen sijaan minun on vaikeaa hyväksyä sitä, että jotkut kannattavat edistystä tietyillä keskustelun kohteena olevilla aloilla mutta palaavat enemmän tai vähemmän kotimaansa tai sen instituutioiden kannan pariin, kun aiheesta laaditaan täsmällinen ehdotus.
Tämä kaupunki on kuitenkin todennäköisesti maailman suurin lobbaajien keskus. Olen kuullut vuosien mittaan erilaisia lukuja siitä, onko täällä enemmän vai vähemmän lobbaajia kuin Washingtonin Capitol Hillissa, mutta lukujen välillä ei joka tapauksessa ole juurikaan eroa.
Siksi minua kiinnostaa se, pysyvätkö kaikki jäsenet, jotka ovat puhuneet voimakkaasti alan muutosten puolesta, johdonmukaisina ja kannattavatko he sitä, mitä tässä esitetään, kun ryhdymme käsittelemään asian yksityiskohtia ja kun osa ajatuksista, joita tuon esiin, joista olen puhunut jo jonkin aikaa ja jotka ovat nyt julkista tietoa (niistä on järjestetty kuulemisia, asiakirjoja on julkistettu ja kaikki tuntevat osan keskustelun kohteena olevia alueita koskevista ehdotuksista), ja nämä ehdotukset esitetään aivan pian parlamentin jäsenille.
Olemme panneet merkille jäsen Rasmussenin ja jäsen Leinenin mietinnöissä esiin tuodut seikat. Kuten aiemmin lupasin, vastaamme niihin tarkemmin oikeassa asiayhteydessä, niin kuin puitesopimuksessa määrätään. Jäsen Rasmussen kysyi minulta, voisimmeko vastata ennen vuoden loppua - luulen, että pari kuukautta sitten hän sanoi toivovansa, että vastaisimme vuoden loppuun mennessä - ja lupasin hänelle, että voimme.
Yksi puhujista viittasi siihen, että jokaisen pitäisi varoa joutumasta omien oppiensa sokaisemaksi. Vastaan hänelle uskovani, että hän varmaankin viittasi väittelyn toiseen puoleen. Kehotankin kyseistä puolta edustavia Euroopan parlamentin jäseniä varomaan, etteivät myöskään heidän oppinsa sokaise heitä.
Poul Nyrup Rasmussen
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, kiitän kollegoitani ja komission jäsentä keskustelusta.
Ennen kuin lopetan keskustelun mietinnöstä omalta osaltani, haluan sanoa kollegalleni, jäsen Purvisille, että pankkeja toki säännellään, mutta kaiken tämän sotkun aiheuttaneita tuotteita ei säännellä, eikä myöskään sitä, että taseen ohi tehtiin niin paljon kuin tehtiin, säännelty. Siispä, jäsen Purvis, vastaus on se, että sääntelyä on parannettava ja että myös tuotteita on säänneltävä.
Jäsen Starkevičiūtėlle haluan vastata kaikkien väärinkäsitysten välttämiseksi, etten puhu toimijoiden vaan toiminnan sääntelystä. Tiedämme, että tosielämässä hedge-rahastot ja pääomarahastot muuttavat usein oikeudellisia rakenteitaan, ja tästä on paljon esimerkkejä - investointipankit ovat itse harjoittaneet pääomarahastotoimintaa. Haluamme siis muuttaa toimintaa, ja juuri se on mietintöni ydin.
Komission jäsen McCreevylle vastaan haluavani korostaa yhtä perustavanlaatuista asiaa, jolla ei ole mitään tekemistä oppien tai muunkaan sellaisen kanssa - nimittäin sitä, että mietintömme ensimmäisessä kohdassa korostetaan, että sääntelyn on katettava kaikki rahoitusalan toimijat. Mietinnöllä pyritään juuri tähän, ensimmäistä kertaa EU:n lainsäädännön historiassa. Haluamme yhteistä täydellistä sääntelyä, joka perustuu ajatukseen yhtäläisistä kilpailumahdollisuuksista ja jonka ulkopuolelle ei jätetä ketään, vaan joka on ainutlaatuista, kaikki rahoitusalan toimijat kattavaa sääntelyä. Mietinnössä todetaan nimenomaisesti, että sääntelyn pitäisi koskea myös hedge-rahastoja ja pääomarahastoja. Sitten te, komission jäsen McCreevy ja muut Euroopan parlamentin jäsenet, sanotte minulle, että olette samaa mieltä kanssani mutta ette hedge-rahastoista ja pääomarahastoista. Mistä me sitten oikein puhumme? Olemme keskustelleet kanssanne kolmen vuoden ajan siitä, pitäisikö sääntelyn kattaa pääomarahastot ja hedge-rahastot vai ei. Ennen rahoituskriisiä sanoitte, ettei se ole tarpeen: sanoitte niiden olevan parempia kuin yksikään hallitus sääntelemään, joten niiden pitäisi antaa tehdä työnsä. Nyt sanotte, ettei niillä ole osaa eikä arpaa rahoituskriisiin, joten siihen ei puututa sääntelemällä hedge-rahastoja ja pääomarahastoja.
Arvoisa komission jäsen, puhuitte lobbaamisesta täällä Euroopan parlamentissa. Voin vakuuttaa teille, että monet hedge-rahastot, lobbausjärjestöt ja pääomarahastoyhtiöt ovat täällä joka päivä, joka ilta, koko ajan. Katson kuitenkin, että Euroopan parlamentin on nyt vaadittava, että komissio esittää - eli että te esitätte - ennen tämän vuoden loppua kokonaisvaltaista, kaikki rahoitusalan toimijat kattavaa sääntelyä. Juuri tätä pyydetään ensimmäisessä kohdassa.
(Suosionosoituksia)
Klaus-Heiner Lehne
esittelijä. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, rahastot ovat niin avoimia, että hyväosaiset luottoluokituslaitokset, vielä parempiosaiset pankkien johtokunnat ja heikompiosaiset sääntelyviranomaiset eivät enää tienneet, mitä oli meneillään. Juuri näin avointa kaikki on! On itsestään selvää, että meidän on ryhdyttävä toimiin, eikä asiaa tarvitse perustella sen enempää.
Arvoisa komission jäsen, puhuitte suhtautumisesta lyhyeksi myyjiin. Olennaista ei ole se, jäävätkö lyhyeksi myyjät loppujen lopuksi itse tappiolle. Olennaista on se, mitä he saavat aikaan ja mitä vahinkoa tästä on voinut aiheutua. Kyse on nimenomaan heidän toimiensa vaikutuksesta muihin. Juuri tästä syystä monien maiden sääntelyviranomaiset ovat reagoineet asiaan.
Kuten monet jäsenet ovat todenneet, tässä asiassa on kyse tavallisista kansalaisista, eläkeläisistä ja veronmaksajista. Minun on korostettava, että kansallistamme tappiot, eikä se voi olla oikein.
Mietinnössäni, aivan kuten jäsen Rasmusseninkin mietinnössä, esitetään lukuisia hyvin täsmällisiä ehdotuksia. Minun tapauksessani ne liittyvät lähinnä yhtiölainsäädäntöä koskeviin kysymyksiin. Näistä asioista on suhteellisen helppoa laatia ehdotuksia, ja niitä on suhteellisen helppoa toteuttaa. Pohjimmiltaan kyse on vain siitä, että meidän on täydennettävä voimassa olevia sääntöjä. Kyse ei ole millään tavalla hedge-rahastojen tai muita rahastojen syrjimisestä.
EU:ssa vallitsee tällä hetkellä se tilanne - eikä kukaan kiistä sitä - että näitä vaihtoehtoisia rahoitusvälineitä säännellään kansallisella lainsäädännöllä, mutta niitä säännellään hyvin eri tavoin eri paikoissa. On täysin loogista sisällyttää ne kaikki EU:n rahoitusmarkkinoihin ja soveltaa niihin yhtenäistä sääntelyä. Mielestäni on turhaa ja pelkkää ajanhukkaa pyytää asiantuntijoilta lisää raportteja nyt, kun olemme keskustelleet asiasta jo kolme vuotta, kuten jäsen Rasmussen sanoi, kun meillä on jo täällä parlamentissa asiantuntijoiden tutkimuksia ja kun komissio on käsitellyt asiaa ja me olemme järjestäneet siitä kuulemisia. Meidän on todella ryhdyttävä käytännön toimenpiteisiin. Tilanne vaatii toimia.
Esitän vielä yhden huomion, joka liittyy valtion varoihin. Olen täysin samaa mieltä kanssanne. Tarvitsemme valtion varoja, ja pitkällä aikavälillä tarvitsemme myös muiden maiden, EU:n ulkopuolisten maiden varoja, koska muutoin meidän on todennäköisesti mahdotonta rahoittaa ajan mittaan EU:n infrastruktuurimenoja. Oikeudellisten asioiden valiokunta tukee teitä tässä asiassa varmasti, vaikkei asia liitykään suoraan aiheeseen, josta keskustelemme tänään. Olemme aina kannattaneet komission tällä alalla esittämiä aloitteita ja teemme niin jatkossakin.
Puhemies
(FR) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Corina Creţu  
kirjallinen. - (RO) On kiistatonta, että nykyisen talouskriisin puhkeaminen johtuu hedge-rahastojen ja pääomarahastojen avoimuuden puutteesta. Se on yksi niistä tekijöistä, joiden seurauksena muun muassa monien rahoituslaitosten velka- ja lainasuhdetta on mahdotonta arvioida tällä hetkellä tarkkaan. Nämä rahoituslaitokset ovat tuhonneet jatkuvasti vuosien ajan talouksia ja tehneet aggressiivisia yritysvaltauksia piittaamatta toimintansa taloudellisista seurauksista keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä sekä sen sosiaalisista vaikutuksista. Ne ovat tavoitelleet tuottoa lyhyellä aikavälillä hajottamalla ja myymällä kokonaisia yhtiöitä, häiriten valtioiden kansallisia talouksia ja leikkien rahamarkkinoiden kanssa vähät välittämättä avoimuudesta ja säännöistä. On selvää, että näitä rahastoja on säänneltävä ja että riittävä avoimuus on turvattava. Tämä on tarpeen, jotta voimme paitsi turvata rahoitusmarkkinoiden vakauden, vakavaraisuuden ja asianmukaisen toiminnan myös pienentää riskejä, jotka uhkaavat kehitysmaiden varhaisessa vaiheessa olevia ja siten epävakaita rahoitusmarkkinoita. Tämä kriisi on osoittanut, miten vaarallista välinpitämättömyys on ja kuinka tärkeää on varmistaa rahoitusalan avoimuus tulevaisuudessa.
Daniel Dăianu  
kirjallinen. - (RO) Kiitän esittelijää siitä, että hän on vienyt aihetta sitkeästi eteenpäin eri edunsaajien vastustuksesta huolimatta. Syvenevä rahoituskriisi johtuu rakenteellisista seikoista, jotka liittyvät siihen, että maksutapahtumien määrä on kasvanut valtavasti viimeisen vuosikymmenen aikana, mikä johtuu puutteista arvopaperistamisessa, holtittomasta riskinotosta, due diligence -menettelyn hajoamisesta ja siitä, ettei systeemisiä riskejä ymmärretä kunnolla. Erityisesti hedge-rahastoihin liittyy se ongelma, että ne kasvattavat omalta osaltaan systeemisiä riskejä. Väite, jonka mukaan sijoittajien rahat ovat vaarassa, on vain hyvin pieni osa koko tarinaa. Lainarahoituksen suuri määrä ja keskittyminen lyhyen aikavälin tuottoihin lisää liiallista kulutusta. Vielä pahempaa on kuitenkin se, että tällaisen toiminnan luonne aiheuttaa epävakautta ja voi heikentää rahoitusjärjestelmän vakautta, minkä tämä kriisi on jo selvästi osoittanut. Myös hedge-rahastojen (ja pääomarahastojen) toimintaa on loogista ryhtyä sääntelemään. Lainarahoitusta ei pitäisi saada käyttää rajoituksitta. Samoin hedge-rahastojen pitäisi antaa sääntely- ja valvontaviranomaisille kaikki tiedot maksutapahtumistaan.
