Specifická situace žen ve věznicích a dopad uvěznění rodičů na společenský a rodinný život (rozprava)
Předsedající
. - Dalším bodem programu je zpráva paní Marie Panayotopoulos-Cassiotouové jménem Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví o specifické situaci žen ve vězení a o dopadu uvěznění rodičů na společenský a rodinný život.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Vážený pane předsedající, Výbor pro práva žen a rovnost pohlaví, který předkládá tuto zprávu z vlastní iniciativy, investoval do této záležitosti mnoho úsilí a materiálních výdajů. Členové našeho výboru pracovali nejen na této zprávě, ale předložili i rozsáhlou zprávu o situaci žen v evropských věznicích. Na slyšení jsme si na toto téma vyposlechli projevy předních vědců a představitelů občanské společnosti. Zajímavé projevy o tomto tématu nám přednesly i kanceláře Evropského parlamentu. V těchto projevech se zdůrazňuje práce Evropského parlamentu v oblasti ochrany lidských práv a zabezpečení konkrétních práv pro ženy, které musí žít v těžkých podmínkách uvěznění. Vězenkyně tvoří zvláštní kategorii vězňů, která představuje výraznou menšinu celkového počtu vězňů v Evropě - v průměru jen 5 %. Samozřejmě, toto procento se pohybuje v rozmezí od 0 do 7 %.
Zpráva obsahuje podle mého názoru velmi důkladný popis situace žen ve vězení, neboť jsou v ní zahrnuty všechny možné případy. Zabývá se potřebami zvláštní a všeobecné zdravotní péče, včetně konkrétních problémů v oblasti hygieny a specifických potřeb ženské psychiky, dále se zabývá problémy vznikajícími v důsledku dosavadní historie vězenkyň, zvláštní situací matek (statistiky uvádějí, že polovina vězněných žen v Evropě má neplnoleté děti), zvláštními podmínkami po dobu těhotenství, narozením dítěte ve vězení a ochranou dětí po dobu prvních let jejich života, v nichž musí žít bez své vězněné matky. Z tohoto důvodu se cítíme oprávnění požádat členské státy, aby s pomocí Evropské unie vytvořily vhodné materiální podmínky a zabezpečily slušné podmínky ve vězeňských zařízeních v souladu s ustanoveními mezinárodních a evropských předpisů a smluv. Měly by být vytvořeny podmínky pro aktualizaci právních předpisů, aby se mohlo při rozhodování o výši trestu zohlednit zvláštní postavení matek. Stálí vězeňští zaměstnanci by měli být pravidelně kontrolováni a měli by absolvovat zvláštní odbornou přípravu, aby dokázali citlivě reagovat na ženské problémy. Podmínky v ženských věznicích by měly tvořit součást výroční zprávy Evropské komise o dodržování lidských práv v EU.
Věřím, že dnešní zpráva vyvolá plodnou diskusi.
Louis Michel
člen Komise. - (FR) Vážený pane předsedající, vážené dámy, vážení pánové, můj kolega, komisař Špidla, je nesmírně rád, že se Evropský parlament rozhodl přezkoumat situaci žen ve vězení a její dopad na společenský a rodinný život, a chtěl bych poblahopřát paní zpravodajce Panayotopoulosové k její vynikající zprávě.
I když ženy tvoří jen velmi malé procento z celkového počtu vězňů v Evropě - okolo 5 % - je evidentní, že jejich pobyt ve vězení má výrazný vliv na celou rodinu. Relativně vysoké procento vězenkyň tvoří kromě toho matky.
Komise podporuje politiky zaměřené na boj proti vyloučení zranitelných skupin, mezi nimiž mají vězni zvláštní postavení. Je třeba však zdůraznit, že sociální začlenění je především záležitostí jednotlivých členských států. Úkolem Komise v oblasti sociálního začlenění je v zásadě pomáhat členským státům v jejich boji proti sociálnímu vyloučení v rámci otevřené metody koordinace a dalších, konkrétnějších postupů. Nová Lisabonská smlouva však vytváří prostor pro nové iniciativy v oblasti spravedlnosti, svobody a bezpečnosti. V rámci této konkrétní a stále důležitější oblasti se bude spolurozhodovací postup uplatňovat v mnohem větším rozsahu, což samozřejmě rozšíří pravomoci Evropského parlamentu k přezkoumání některých návrhů uvedených v této zprávě. Paní Panayotopoulosová si ve své zprávě zvolila vyvážený přístup. Zpráva plně respektuje zásadu subsidiarity a uznává podpůrnou úlohu Komise a my s tímto vaším metodickým přístupem úplně souhlasíme. Uvědomujeme si, že pokud členské státy a Komise chtějí vyřešit problémy, kterým čelí vězněné ženy, musí se zaměřit na životní podmínky ve věznicích, nezbytné udržování rodinných vazeb a společenských vztahů a samozřejmě na význam sociálního a pracovního začlenění. Tento přístup je v úplném souladu se strategií Komise pro oblast sociálního začlenění, která zahrnuje tři rozsáhlé oblasti: podporu přístupu k základním službám a různým možnostem a příležitostem, kontrolu dodržování právních předpisů pro boj proti diskriminaci a v případě potřeby vypracování cílených přístupů k uspokojení specifických potřeb různých skupin.
Na jaře 2006 zorganizovala Komise veřejnou konzultaci o potřebě přijetí dalších opatření na úrovni EU na podporu aktivního začlenění osob, které jsou nejvíce vyloučeny z trhu práce. Její výsledky byly zveřejněny v říjnu 2007 ve sdělení Komise, kterým byla zároveň zahájena druhá etapa této konzultace. V ní jsme požádali sociální partnery o jejich názor na možnost rozšíření otevřené metody koordinace přijetím společných zásad, především ve vztahu k podpoře příjmů, politikám aktivního trhu práce a přístupu ke kvalitním službám. Dále jsme chtěli znát jejich názor na podstatu společných zásad a na to, jak podpořit uplatňování těchto společných zásad pomocí kontroly a hodnocení na úrovni EU. Konzultace byla ukončena dne 28. února 2008 a Komise bude nyní zkoumat návrhy sociálních partnerů a dalších zúčastněných subjektů.
Dovolte mi uvést několik připomínek k této zprávě. Zabývá se opětovným začleněním uvězněných žen do společnosti a na trh práce. Domníváme se, že cílená prováděcí opatření by se měla kombinovat se záchrannými sítěmi přizpůsobenými k zabránění sociálního vyloučení. Opětovné začlenění uvězněných osob by se mělo začít již ve vězeňském prostředí ve spolupráci se specializovanými sociálními službami.
Velmi dobře si uvědomujeme, že zajištěním přijatelných a přiměřených životních podmínek se podstatně zvyšují šance na úspěšné opětovné začlenění do společnosti. Musíme vyzývat orgány, včetně vězeňských orgánů, aby lidem ve vězení zabezpečily přístup ke kvalitní odborné přípravě. Součástí procesu reintegrace musí být i zřetelná podpora spolupráce mezi jednotlivými věznicemi a firmami, které se specializují v oblasti zprostředkování pracovních míst pro bývalé vězně.
Na tomto místě bych chtěl zdůraznit úlohu, kterou hraje Evropský sociální fond při podpoře začlenění a integrace vězňů ženského a mužského pohlaví na trhu práce a do společnosti. Tento fond, jak určitě všichni víte, spolufinancuje aktivity zaměřené na programy vzdělávání a odborné přípravy vězňů. Iniciativy, které se přímo týkají zlepšení životních podmínek vězňů, například výstavba nových budov nebo vytváření nových zařízení, mohou být zase financovány prostřednictvím jiných strukturálních fondů.
Požadavek na přijetí rámcového rozhodnutí o minimálních normách na ochranu práv vězňů a na vytvoření evropské vězeňské charty, který Evropský parlament adresoval Komisi a Radě, jsem vzal náležitě na vědomí. Domnívám se, že musím tomuto Parlamentu znovu připomenout, že mnoho prvků uvedených ve zprávě patří do výlučné pravomoci členských států, i když, jak jsem uvedl, Lisabonská smlouva umožní uplatňovat spolurozhodovací postup v mnoha oblastech týkajících se spravedlnosti, svobody a bezpečnosti, v nichž existuje prostor na reálné rozšíření úlohy Evropského parlamentu, zlepšení situace a přijetí opatření na vyřešení této velmi závažné otázky.
Anna Záborská
jménem skupiny PPE-DE. - (SK) Zpráva z vlastní iniciativy o ženách ve vězení je velmi symbolická. Na jedné straně potvrzuje velmi pragmatické stanovisko Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví, na druhé straně obdivuhodnou angažovanost naší kolegyně paní Panayotopoulos-Cassiotouové.
Musím tu zdůraznit, že Marie Panayotopoulos-Cassiotouová je v mém výboru velmi aktivní a já jí blahopřeji k jejímu vždy zodpovědnému přístupu k práci. Při vypracovávání této zprávy jsme osobně navštívili ženské vězení v Bruggách. I díky této návštěvě můžeme říci, že tato zpráva není vůbec teoretická. Jsem ráda, že se zpráva zabývá problémem vězněných žen v celé jeho složitosti. Já osobně chci zvláště podtrhnout důležitost ochrany dětí před psychickou újmou po dobu, kdy jsou jejich rodiče ve vězení.
A toto říkám z vlastní zkušenosti. V době komunistického režimu, kdy mi bylo 5 let, byl náš otec z vykonstruovaných politických důvodů zatčen a odsouzen k dlouholetému vězení. Ve škole se mne učitelé často ptali, kde je a proč nikdy nepřijde na rodičovské schůzky, a to přes to, že všichni věděli, že je ve vězení. Bylo to zraňující. Děti by měly být ušetřeny stigmatizace, kterou jim způsobuje kromě věznění rodičů i necitlivé chování okolí. Udržování pravidelných osobních vztahů s vězněnými matkami je mimořádně důležité pro jejich budoucí život a jejich budoucí mezilidské vztahy.
Na závěr chci upozornit zejména na odstavec 22 projednávané zprávy a podtrhnout důraz, který paní Panayotopoulos-Cassiotouová přikládá udržování rodinných vztahů.
Teresa Riera Madurell
jménem skupiny PSE. - (ES) Vážený pane předsedající, chtěla bych nejdříve poblahopřát paní zpravodajce k vynikající práci a otevřenému postoji, který umožnil dosáhnout významné dohody o pozměňujících a doplňujících návrzích předložených mou skupinou.
Jde o velmi komplexní zprávu, která nevynechává žádnou otázku týkající se složité situace ve společenském a rodinném životě po uvěznění otců nebo matek. Ve zprávě je uvedeno mnoho nových aspektů, včetně zacházení s otci a matkami, kteří jsou zodpovědni za své děti, ve vězení.
Jejím cílem bylo nalézt řešení, které by zaručilo dodržování práv dětí a zároveň zachovalo bezpečnostní opatření, která se musí uplatňovat vůči lidem zbaveným svobody. Zpráva navrhuje vytvoření nezávislých jednotek, které by byly odděleny od běžného vězeňského prostředí, v nichž by byly životní podmínky přizpůsobeny potřebám dětí a které by braly v úvahu jejich začlenění do společenství.
Totéž se týká i vězňů, kteří se starají o závislé osoby, což je situace, která se rovněž týká především žen. V této souvislosti se rovněž doporučuje, aby se ve většině případů zvolily jiné formy trestů než uvěznění. V tomto bodě se ve zprávě jasně uvádí, že v případě vězňů mužského pohlaví s malými dětmi nebo jinými rodinnými povinnostmi by se měla uplatňovat stejná opatření jako v případě vězňů ženského pohlaví.
Kromě toho musí tato opatření v plné míře zaručit respektování sexuální orientace a každou podobu rodinného uspořádání, která je v souladu se zákonem. Ženy ve vězení musí mít umožněn přístup k prevenčním kampaním a za stejných podmínek i k programům rodinného plánování.
Zpráva rovněž volá po programech na snížení zranitelnosti vězňů v násilných situacích, v nichž by byla ženám, které se staly oběťmi násilí na základě pohlaví, poskytována psychologická péče. Rovněž se v ní navrhuje vyškolení a zvýšení povědomí vězeňského personálu v této oblasti.
Naše skupina úzce spolupracovala s paní zpravodajkou při předkládání těchto a dalších pozměňujících a doplňujících návrhů a já se domnívám, že se nám podařilo vypracovat zprávu, na niž může byť tento Parlament hrdý. Ještě jednou bych chtěla paní zpravodajce srdečně poblahopřát!
Marios Matsakis
jménem skupiny ALDE. - Vážený pane předsedající, budu o této otázce hovořit svým jménem. Paní Panayotopoulos-Cassiotouová vypracovala díky své pověstné moudrosti a tvrdé práci skutečně kvalitní zprávu, která přistupuje k problému žen ve vězení tím nejúčinnějším způsobem.
Většina tvrzení ve zprávě paní Panayotopoulos-Cassiotouové je, samozřejmě, pravdivá. Mám však dojem, že tato zpráva se týká spíše ideálního než skutečného světa, tj. světa, v němž vězení neplní jen funkci zařízení určeného na výkon trestu odsouzených jednotlivců, ale především na jejich rehabilitaci. Skutečná situace je však bohužel taková, že většina vězení v Evropě a ve světě neposkytuje mužům a ženám přiměřené podmínky. To však samozřejmě neznamená, že bychom se neměli neustále pokoušet o prosazení změn. Stejně tak to neznamená, že bychom se neměli zabývat zvláštními potřebami žen ve vězení. Právě naopak, je naší povinností neustále se pokoušet o zlepšení této situace. Neměli bychom však přitom zapomínat na následující skutečnosti.
Zaprvé, změny je potřeba provést i v našem trestním systému jako takovém.
Za druhé, mezi muži a ženami by neměla existovat žádná nežádoucí diskriminace kromě té, která je způsobena čistě biologickými rozdíly, včetně těhotenství a zvláštních aspektů mateřství.
Za třetí, věznice nejsou hotely. Nejsou to ani porodnice nebo školky.
Za čtvrté, většina vězňů mužského i ženského pohlaví jsou usvědčení zločinci, z nichž mnozí se dopustili trestných činů vůči jiným lidem.
Za páté, i když to může znít tvrdě, mnoho odsouzených žen prostě není způsobilých plnit úlohu matek a z tohoto důvodu je třeba najít i jiné alternativy pro výchovu jejich dětí.
Za šesté, pokud jde o to, zda by se vězenkyním mělo dovolit otěhotnět po dobu jejich pobytu ve vězení, toto je skutečně velmi kontroverzní otázka.
I přes tyto uvedené výhrady bych chtěl této zprávě vyjádřit svou podporu.
Ewa Tomaszewska
jménem skupiny UEN. - (PL) Vážený pane předsedající, chtěla bych upozornit na dvě otázky uváděné v této zprávě.
První se týká podmínek, v nichž se vykonává trest odnětí svobody. Nesmírně důležité je především zabezpečení přístupu k vhodným zařízením osobní hygieny a zvláštním službám, které ženy vyžadují. Jako politická vězenkyně v komunistickém Polsku jsem vyfasovala čtvrtinu kostky šedého mýdla, která mi musela stačit šest měsíců. Zákonné právo na koupel nám bylo někdy odpírané celé týdny. To je skutečně nepřiměřené. Je třeba zajistit přístup k tekoucí vodě a horké vodě na koupání, možnost konzultace s gynekologem a možnost absolvovat vyšetření mamografem, a to nezávisle na povaze nebo délce trestu.
Druhá otázka souvisí s vlivem uvěznění matek a těhotných žen na životy a zdraví jejich dětí. Obzvláště ženám je často odpírané právo zúčastňovat se soudních jednání o přidělení rodičovských práv. Vězněným lidem je odpírána možnost zúčastňovat se výslechů. Děti uvězněných matek mají jen omezená práva na kontakt s nimi. Novorozená miminka se odebírají matkám často už krátce po narození, čímž se znemožňuje jejich kojení. Měli bychom mít na paměti, že vždy, když se nad nějakou ženou vynese trest odnětí svobody, tento trest se zároveň nepřímo vynáší i nad jejími dětmi a celou rodinou. Z tohoto důvodu by měl být tento trest vynesen jen ve výjimečných případech. Dovolte mi na závěr poblahopřát paní zpravodajce.
Hiltrud Breyer
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Vážený pane předsedající, tato zpráva z vlastní iniciativy je důležitá, protože situace žen ve vězení a s ní související problémy by se již konečně měly dostat do popředí zájmu. Práva žen se uplatňují všude stejně, o to více by to mělo platit pro vězeňské prostředí. V Evropské unii zatím ještě naštěstí nemáme podobné problémy jako ve Spojených státech, kde se z věznic a uvěznění lidí stal lukrativní podnik. Počet žen v evropských věznicích však roste a proto je třeba brát ohled na jejich specifickou situaci.
V první řadě se to týká otázky zdravotní péče, o níž se tu právě diskutovalo. Ženy ve vězení mají zkušenost s násilím - buď předcházející zkušenost nebo zkušenost získanou přímo ve vězení - které má někdy sexuální povahu, a z tohoto důvodu potřebují vhodnou psychologickou pomoc a terapii, protože často jde o ženy narkomanky. Hrozí též riziko, že ženy budou ve vězení sexuálně zneužívány. Situace matek si zaslouží naši zvláštní pozornost. Nemůžeme dopustit, aby se opakovala situace například z Německa, kdy se matkám odebíraly jen několikaměsíční miminka, protože ve věznicích neexistují žádné společné místnosti pro matku s dítětem, což mělo za následek měsíce odloučení. Potřebujeme též víc finančních prostředků na opětovné začlenění žen do společnosti po jejich propuštění.
Otázka, která mne osobně mimořádně zajímá, je, že je třeba upozornit na specifickou situaci dívek a žen s přistěhovaleckým původem. Je nesmírně důležité, abychom přehodnotili situaci žen, které vstoupily do Evropy a jsou zadržovány v záchytných střediscích. Mnohé tyto uprchlice, zákonné přistěhovalkyně nebo ženy žádající o azyl jsou v těchto záchytných střediscích zadržovány v podmínkách, které jsou podobné těm vězeňským, a v současnosti neexistují žádné právní předpisy na úrovni EU, které by stanovovaly maximální délku doby pro jejich zadržování.
Nakonec vyzýváme k naléhavému zlepšení ochrany obzvláště rizikových skupin, především žen, které se staly oběťmi sexuálního násilí. Evropský parlament na toto téma dokonce vypracoval studii.
Věra Flasarová
, jménem skupiny GUE/NGL. - (CS) Dámy a pánové, francouzský filozof Michel Foucault ve svém klasickém díle nazvaném "Dohlížet a trestat" zmiňuje mimo jiné tři aspekty vězeňství, které bez ohledu na dlouhou historii trestu zůstávají přítomny dodnes.
Je to především původní záměr izolovat provinilce od společnosti, dále trest nabízí prostor pro vnitřní vyrovnání se s vinou, tedy pro katarzi, a konečně je zde aspekt moderní, který dává možnost nápravy a resocializace. Právě ten je v kulturních zemích považován za rozhodující.
Společnost se nemstí na viníkovi a nechce ponížit jeho důstojnost, naopak se snaží někdy s malou nadějí na úspěch, aby odsouzený ve výkonu trestu změnil vzorce chování, které jej dovedly ke kolizi se zákonem. Vězeňství nemá poškodit odsouzeného člověka a už vůbec ne členy jeho rodiny.
Zpravodajkyně zde velmi přesně formulovala jeden z problémů vězeňství. Tento institut je totiž zaměřen na vinu a trest jednotlivce a nepočítá s tím, že důsledky trestu dopadají i na osoby, které jsou na odsouzeném závislé. Tedy především na děti odsouzených žen.
Více než polovinu vězněných žen v Evropě tvoří matky s jedním dítětem. Počty se liší podle jednotlivých zemí a také různé jsou podmínky ve věznicích. Např. v mé zemi České republice je zásadním problémem přeplněnost ženských věznic. Na druhé straně existuje snaha odpovědných orgánů zmírňovat negativní dopady trestu na ženy i rodinné příslušníky a usnadňovat těmto ženám návrat do normálního života. Nicméně i zde pomoc vězňům při integraci do společnosti naráží na nedostatek finančních prostředků potřebných pro práci např. sociálních kurátorů.
Souhlasím se zpravodajkyní, že je třeba zlepšovat podmínky pro udržování rodinných vazeb, neboť odloučení od rodiny má spolu s faktem viny a trestu za následek odcizení, což výrazně znesnadňuje návrat z výkonu trestu. Pochopitelně mluvím o případech, kdy rodinné vazby nebyly zpřetrhány již dříve.
A ještě jedna důležitá věc. Psychologické studie upozorňují, že právě pro ženy bývá obtížné adaptovat se na těsné soužití mezi vězeňkyněmi. Muži vynucené soužití snášejí lépe a konflikty řeší snáze.
Zita Pleštinská
(SK) Zpráva paní zpravodajky Panayotopoulos-Cassiotouové přichází právě v době, kdy mnoho členských zemí připravuje úpravy svých vězeňských infrastruktur zaměřené i na vytvoření samostatných ženských věznic. Geografické umístění je důležitým faktorem, který může ulehčit uvězněným ženám zachování rodinných a přátelských vazeb a účast například na náboženských obřadech.
Vliv izolace a sklíčenosti uvězněných žen, hlavně matek a budoucích matek, se může projevit v podobě neblahých následků pro samotnou matku a hlavně pro její dítě a jeho vývoj, proto účast na náboženských obřadech může přispět k pozitivnímu obratu v živote uvězněných.
Lidská důstojnost a respektování základních práv jsou hodnoty, které se musí důsledně uplatňovat ve vězeňské politice členských států. Zabezpečení pořádku ve vězeňských zařízeních vyžaduje odborně způsobilý personál, který dokáže eliminovat násilí a zneužívání převážně žen už v jeho zárodku. Nelze zapomínat na to, že personál by měl být schopen poskytnout i psychologickou podporu, protože mnohé ženy byly často v minulosti traumatizovány.
Blahopřeji paní zpravodajce za poskytnutí analýzy současného stavu, která poukazuje na některá závažná zjištění. Zároveň přináší komplex návrhů a doporučení na zlepšení podmínek vězenkyním, zejména matkám, které se samy starají o děti, ale i mladým delikventkám. Oceňuji, že zpravodajka věnuje zvláštní pozornost těhotným ženám.
Uvězněné ženy byly v minulosti často obeťmi násilí, proto toto téma vyžaduje velmi citlivý přístup, s dávkou odvahy, přinést do vězeňské politiky nová inovativní opatření. Ženám po odpykání trestu musíme poskytnout všechny možnosti k opětovnému bezproblémovému začlenění do společnosti.
Zita Gurmai
(HU) Děkuji vám, pane předsedající. Vážený pane komisaři, vážené dámy, vážení pánové, rovné příležitosti se musí uplatňovat i v případě vězňů. I ženy ve vězení musí mít přístup k vhodným zdravotnickým a hygienickým zařízením, která se budou lišit od zařízení tohoto typu pro muže. Možnost udržovat rodinné vazby má pro ženy ve vězení zvláštní význam, protože, jak již uvedli někteří moji kolegové, se tím zároveň zjednoduší jejich opětovné začlenění do společnosti. V případech drogové závislosti a některých dalších případech je nesmírně důležitá psychologická pomoc a některé členské státy v této souvislosti připravily mnohostranné programy zaměřené na jednotlivá pohlaví. Nové členské státy musí tento příklad následovat. Bývalé vězenkyně mají mnohem větší problém najít práci. Organizování programů odborné přípravy ve věznicích by mohlo zmírnit tento problém a snížit tím riziko recidivy. Tato zpráva je skutečně vynikající, doporučuji její přijetí.
Bairbre de Brún
(GA) Vážený pane předsedající, vítám zprávu z vlastní iniciativy paní Panayotopoulos-Cassiotouové o přezkoumání situace žen ve vězení. Domnívám se, že tuto zprávu by bylo možné ještě více posílit několika pozměňujícími a doplňujícími návrhy.
Důraz by se měl klást na koncepci přemístění, což je přesnější pojmenování přípravného procesu souvisejícího s blížícím se termínem propuštění vězenkyň. Pro tento účel by měly existovat takzvané "přechodné stanice" s vhodným a podpůrným okolím.
Vyzývám k podpoře pozměňujících a doplňujících návrhů, které zakazují věznit dívky ve věznicích pro dospělé. Zaměstnanci ženských věznic by měli být v co největší možné míře ženského pohlaví, včetně zdravotnického personálu.
V roce 2004 a rovněž v minulém roce byla vydána zpráva, v níž byly podrobně popsány hrozné životní podmínky průměrné vězenkyně v mém vlastním volebním obvodu v Severním Irsku. Doporučuji Komisi, aby si přečetla doporučení uvedená v obou těchto zprávách - té, kterou jsem právě připomněla, i té, o níž dnes diskutujeme.
Kathy Sinnott
Vážený pane předsedající, mnohé ženy ve vězení vyrůstaly v prostředí násilí a týrání a tato minulost jim způsobuje těžkosti při vytváření stabilních vztahů, a právě tyto vztahy jsou v konečném důsledku přesně tím, co tyto ženy potřebují.
Naším cílem by nemělo být jen sociální začlenění vězňů, ale i jejich osobní rozvoj. A na tomto místě vystupuje do popředí otázka dětí. Oddělení matky od jejího dítěte se ve vězení často uskutečňuje již několik hodin po porodu. Tato skutečnost okamžitě naruší jakoukoli šanci na vytvoření zdravého vztahu mezi nimi. Pokud chceme dosáhnout úspěchu při vytváření této jedinečné vazby mezi matkou a dítětem, je nezbytné, aby mohli oba vyrůstat spolu. A jediný způsob, jak zabezpečit, aby mohly matka a dítě vyrůstat normálním a zdravým způsobem, je vytvořit vhodné a bezpečné životní prostředí, v němž by mohly spolu trávit co nejvíce času.
Oddělení matky od dítěte znamená zmaření jejich šance na normální vztah. Proč to tedy děláme, když tím, co tyto ženy ve svém životě nejvíce potřebují, je právě stabilní a milující vztah?
Corina Creţu
(RO) Tato zpráva upozorňuje na mnoho problémů, s nimiž se členské státy v dané oblasti setkávají.
Vzhledem k rostoucí míře kriminality v určitých, především znevýhodněných oblastech, které se vyznačují obrovskou chudobou, negramotností a opuštěním rodinných hodnot, a na pozadí zhoršující se situace v systémech sociálního zabezpečení, se vlády členských států rozhodly pro, podle mého názoru, nepřiměřenou reakci: tvrdší tresty.
Pozornost rumunské veřejnosti nedávno zaujal případ tří žen pocházejících z jedné rodiny - dcera, matka a babička - které byly všechny tři současně odsouzeny k výkonu trestu odnětí svobody za spáchání méně závažného trestného činu. Nešlo přitom o jediný případ tohoto druhu. Z tohoto důvodu se domnívám, že jedním z nejdůležitějších doporučení této zprávy je uplatňování jiných forem trestů než uvěznění, které mají o to větší význam v případech týkajících se života dítěte. Zvláštní situaci představují případy neplnoletých dětí, které mají uvězněny oba rodiče.
Podporuji požadavek uvedeny ve zprávě, aby Komise vypracovala společnou evropskou vězeňskou chartu, která by umožnila harmonizaci podmínek věznění v členských státech i rychlejší začlenění do společnosti těch jedinců, kteří již odsloužili svůj trest odnětí svobody. Chtěla bych paní zpravodajce poblahopřát k jejímu úsilí.
Zuzana Roithová
(CS) Pane předsedo, v evropských věznicích, jak tady již bylo řečeno, je jen 5 % žen. Polovina z nich jsou matkami nezletilých dětí a většina z nich má za sebou násilí a zneužívání.
Velice vítám tuto zprávu a děkuji všem, kteří se na ní podíleli. Tato zpráva upozorňuje na to, že členské státy musí dbát na vytvoření specifických podmínek pro výkon trestu žen. Důraz na lidskou důstojnost je dle mého soudu klíčový pro úspěch budoucí resocializace. Pro návštěvy dětí musí být vytvořeny příjemné podmínky a ženy musí být vedeny k vědomí toho, co to je vlastně důstojnost, lidská důstojnost.
Jsem proto velmi překvapena návrhem liberálů na oddělené hlasování, jde o paragraf 19 a jde o právo na účast při náboženských obřadech. Jsem roztrpčena tím, že by ženy ve věznicích měly možná podle hlasování, podle toho jak zítra dopadne, mít jiná práva než ženy, které jsou vně zdí věznic.
Louis Michel
člen Komise. - (FR) Vážený pane předsedající, vážené dámy, vážení pánové, chtěl bych samozřejmě poděkovat všem řečníkům za nesmírně obohacující a zajímavou diskusi. I když nejsem přímo odpovědný za tuto konkrétní oblast, musím připustit, že mě tato diskuse nesmírně zaujala a povzbudila. Napadlo mě při ní mnoho osobních myšlenek, což je jasným důkazem, že se vám v této bezpochyby nesmírně důležité otázce podařilo zaujmout mou pozornost.
Pro úspěšné překonání překážek k opětovnému začlenění vězenkyň do společnosti a trhu práce musíme znovu zdůraznit potřebu kombinace prováděcích opatření s bezpečnostní sítí přizpůsobenou k tomuto účelu. To bude vyžadovat aktivní zapojení ze strany všech zúčastněných stran, včetně sociálních partnerů.
Komise má v úmyslu pokračovat společně s členskými státy ve zkoumání otázek sociálního začlenění v souladu s otevřenou metodou koordinace. Mnohé z návrhů, které tu dnes byly předloženy, skutečně zaujaly mou pozornost, a já je samozřejmě postoupím panu komisaři Špidlovi. Například myšlenka hledání alternativních trestů v případech, kdy vězněná osoba nepředstavuje pro společnost žádné nebezpečí, která se v současnosti již uplatňuje v některých zemích, představuje skutečně velmi zajímavý přístup. Napadla mě též myšlenka elektronických štítků, které by lidem umožnily opustit vězení a žít se svými rodinami, i když v tomto případě mluvím jen sám za sebe. V souvislosti s touto otázkou je třeba prozkoumat mnoho různých aspektů, protože tu dnes bylo naprosto správně řečeno, že cílem uvěznění je především dosažení sociálního smíření. Z tohoto důvodu je třeba vyvinout úsilí zaměřené na dosažení pozitivních výsledků při opětovném začlenění bývalých vězňů do společnosti. Velmi mě též zaujaly připomínky paní Záborské, které v různé podobě zopakovali i někteří další řečníci, o celkové otázce rodinných vazeb a vazeb mezi matkou a dítětem, které jednoznačně vyžadují mimořádně specifické přístupy.
I když nejsem přímo zodpovědný za tuto oblast, prostřednictvím své funkce komisaře pro rozvoj jsem velmi dobře obeznámen s otázkami hygieny, zdravotní péče, sexuální orientace, sexuálního zneužívání a sexuálního násilí ve věznicích. V rozvojových zemích vykonávám pravidelné návštěvy tamních věznic. Proto si můžete být jistí, že těmto věcem dobře rozumím.
V každém případě vás chci ujistit, že budu pana komisaře Špidlu podrobně informovat o této diskusi a o vynikajících doporučeních, která tu dnes zazněla. Vím, že pan komisař projevuje o tuto oblast nesmírný zájem.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Vážený pane předsedající, děkuji vám, že jste tu vydrželi do tak pozdních hodin. Chtěla bych též poděkovat panu komisaři Michelovi a panu komisaři Špidlovi za jejich velmi pozitivní příspěvek k této zprávě. Rovněž bych chtěla poděkovat i vám, dámy a pánové, jakož i panu Matsakisovi, který byl jediným zástupcem mužského pohlaví, který se zapojil do této diskuse.
Domnívám se, že společným jmenovatelem této diskuse bylo zachování rodinných vazeb, jejichž význam zdůraznil každý z řečníků. Ochrana dětí, především malých dětí, a vytvoření vhodných podmínek přizpůsobených zvláštním potřebám žen představují rovněž nesmírně důležité oblasti. Naším prvořadým cílem by však mělo být zabezpečení dodržování lidských práv, zvláště práv žen, bez ohledu na to, zda se nacházejí ve vězení nebo mimo ně. Z tohoto důvodu by se stejná práva, která se uplatňují vůči ženám mimo vězení, měla uplatňovat i vůči ženám ve vězení.
V souvislosti s problémem sociálního vyloučení mi dovolte vyslovit zvláštní poděkování panu komisaři Špidlovi, který prostřednictvím vás, pane komisaři Micheli, zdůrazňoval význam podpůrných opatření již od fáze vzetí do vazby. Jde o opatření zaměřená na odborné vzdělávání, začlenění do trhu práce a spolupráci se soukromým sektorem. Díky tomu můžeme v praxi uplatnit zásadu, kterou jste připomněl i vy, pane komisaři: že bychom totiž měli zajistit, aby vězení představovalo určitou formu příležitosti, nikoli pomsty. Pokud jde o názor pana Matsakise, že v této souvislosti existují i určité nebezpečné tendence, tyto tendence existují uvnitř i mimo vězení a my musíme vytvořit příležitosti a zajistit zdravotnické prostředky k jejich řešení, s cílem zabránit odsouvání jednotlivců na okraj společnosti. Odsouvání lidí na okraj společnosti je v rozporu s našimi myšlenkami o důstojnosti jednotlivců a o vytváření vhodných podmínek, v nichž by tito jednotlivci mohli přinést pro společnost největší prospěch.
Podobně jako pan komisař, i já doufám, že nová Lisabonská smlouvy nám poskytne rozsáhlejší příležitosti k uplatnění potřebných opatření. Vzhledem ke skutečnosti, že mezi prezentací této zprávy a ratifikací Lisabonské smlouvy není velká časová mezera, mnohé z návrhů uvedených ve zprávě by se mohly stát realitou. Nakonec bych se však chtěla vrátit k tématu, které tu nikdo nepřipomněl, totiž, že výroční zpráva Komise o lidských právech by měla zahrnovat i podmínky v ženských věznicích v Evropské unii.
Předsedající
. - I když pan Matsakis byl jediným představitelem mužského pohlaví, který se zapojil do této diskuse, pan Michel zde vystoupil jako zástupce Komise a já jsem rovněž velmi pozorně poslouchal tuto skutečně zajímavou diskusi.
Jak je již při těchto rozpravách v pozdních hodinách zvykem, ženy svým počtem převyšují muže, což však v žádném případě nesnižuje hodnotu jejich příspěvku. Chtěl bych poděkovat paní zpravodajce a dalším řečníkům, protože v diskusi, jako je tato, hovoří řečníci též jménem žen, které nemohou hovořit samy za sebe.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve čtvrtek, 13. března.
Písemná prohlášení (článek 142)
Katalin Lévai  
písemně. - (HU) Chtěla bych upozornit na to, že i když ženy tvoří přibližně 4 - 5 % vězeňské populace v Evropě a počet žen ve věznicích se v mnoha evropských zemích zvyšuje rychlejším tempem než počet mužů, samotné věznice jsou i nadále navrhovány především pro muže a mají tendenci nevšímat si specifických problémů rozrůstajícího se ženského osazenstva.
Zdravotní péče, situace matek s dětmi a profesionální a společenské začlenění představují oblasti, které vyvolávají největší důvod ke znepokojení. Statistické údaje o vězenkyních uvádějí ve všeobecnosti velmi nízkou úroveň vzdělání a nedostatek odborných schopností. Pokud chceme u vězenkyň dosáhnout jejich úspěšného opětovného začlenění do společnosti a stabilnějšího rodinného života po jejich propuštění z vězení, musíme poskytnout všem vězňům příležitosti ke získání základního vzdělání. V mnoha evropských věznicích lze pozorovat rozdíl mezi odbornou přípravou pro ženy a požadavky trhu práce. Většina věznic poskytuje ženám odbornou přípravu, která se omezuje na rozvíjení zručností a schopností v kulturních a společenských oblastech, které jsou tradičně připisovány ženám. Trh práce si však ve všeobecnosti příliš neváží těchto málo plavených odborných schopností, což má za následek prohlubování sociální nerovnosti a podkopávání sociální a profesionální reintegrace. Z tohoto důvodu je třeba vyzývat vězeňské orgány, aby třeba i ve spolupráci s externími dodavateli poskytovali kvalitní odbornou přípravu a různé pracovní příležitosti, které odpovídají požadavkům na trhu práce a jsou osvobozeny od genderových stereotypů.
