Druhá schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika (Lisabon, 8. a 9. prosince 2007) (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem jsou prohlášení Rady a Komise o druhé schůzce na nejvyšší úrovni EU-Afrika, která se konala v Lisabonu 8. a 9. prosince 2007.
Manuel Lobo Antunes
úřadující předseda Rady. - (PT) Pane předsedající, pane komisaři Micheli, dámy a pánové, druhá schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika, která se konala minulý víkend v Lisabonu, byla nepochybným úspěchem a znamenala začátek nového vztahu mezi Evropskou unií a Afrikou, který je založen na strategickém dialogu. Téměř 80 hlav států a vlád, předsedů Evropského parlamentu a Panafrického parlamentu a představitelů občanské společnosti vyslalo přesvědčivé zprávy lidem v Evropě, Africe a na celém světě.
Konkrétní vyjádření tohoto nového vztahu mezi EU a Afrikou lze nalézt v dokumentech - podle mého názoru velice kvalitních dokumentech -, které byly přijaty na tomto summitu: Společná strategie, Akční plán a Lisabonská deklarace. Tyto dokumenty uvádějí specifické podrobnosti vztahu mezi Evropou a Afrikou. Tento nový přístup zaprvé upřednostňuje multilaterální kanály a zadruhé se pokouší integrovaně zabývat všemi různými rozměry tohoto vztahu. Tento přístup tvoří rozdíl, který může EU přinést, zejména v porovnání s jinými mezinárodními aktéry.
Postoj k Africe jako partnerovi ve strategickém dialogu se také odrazil v postupu použitém jak při přípravě na tuto schůzku na nejvyšší úrovni, tak při vytváření dokumentů, které měl tento summit přijmout. Tato strategie - poprvé skutečně společná strategie - a akční plán byly výsledkem intenzivní a důkladné práce s africkou stranou, zejména s Africkou unií, a na konci byly připraveny a dokončeny společnou skupinou expertů.
V tomto bodě musím také vyzdvihnout konstruktivní roli, kterou v procesu vytváření uvedených dokumentů a přípravě na lisabonský summit sehrál Evropský parlament. Společná strategie identifikuje čtyři vzájemně propojené oblasti společného zájmu: mír a bezpečnost, demokratická vláda a lidská práva, obchod a regionální integrace a rozvoj. Pro úvodní období od roku 2008 do roku 2010 uvádí první akční plán osm partnerství v oblastech společného zájmu, jejichž prvořadým cílem je mít pozitivní dopad na každodenní životy občanů Afriky a Evropy.
Lisabonský summit potvrdil významné změny, ke kterým došlo v Evropě, Africe a ve světě. V dnešní Evropě, která má 27 členských států, existují velmi různorodé politické priority a přístupy. Africká unie se rýsuje jako preferovaný partner EU do diskuse, jejíž program také zahrnuje otázku lidských práv a dobré správy věcí veřejných. Existuje také velice rozšířená představa, že řada globálních úkolů, jako je mír, bezpečnost a mezinárodní obchod, vyžaduje společnou činnost na straně mezinárodní komunity, čímž odůvodňuje vznik nových forem spolupráce. To samé lze říci o hledání odpovědí na problémy, které se týkají Evropy i Afriky, zejména účinky změny klimatu, řízení zdrojů energie a migrační toky.
Afrika a EU chápou, že existuje potřeba pozdvihnout jejich vztahy na novou úroveň, a tato schůzka na vrcholné úrovni představuje okamžik, kdy se toto společné přání stalo jasným a jednoznačným. Druhá schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika však nesmí být prezentována jako konec cesty, ale spíše jako bod obratu ve vztahu mezi těmito dvěma kontinenty.
Proto má v přijatých dokumentech obzvláštní význam, zejména vzhledem k zajištění sřednědobého a dlouhodobého výhledu, výslovný odkaz na následné mechanismy pro učiněná rozhodnutí. Kromě toho, že byla pro tyto schůzky na nejvyšší úrovni stanovena tříletá frekvence, se plánují také odvětvové ministerské schůzky a schůzky expertů pro různé oblasti akčního plánu, společně s pravidelnými kontakty mezi Komisí Evropské unie a Komisí Africké unie. Při provádění a monitorování plánovaných opatření budou však hrát velmi důležitou roli také občanská společnost, nevládní neziskové organizace, odbory, podnikatelská fóra a nezávislá výzkumná centra (think tanks).
Nakonec musím zdůraznit ústřední roli Evropského parlamentu a Panafrického parlamentu při zavádění tohoto nového partnerství. Stávající vazby mezi parlamentními představiteli Evropy a Afriky musí být nyní znovu posíleny. Předsednictví je potěšeno, jak si jste jistě vědomi, společným prohlášením předsedů obou parlamentů na druhé schůzce na nejvyšší úrovni EU-Afrika. Nemůže být pochyb, že se po lisabonském summitu otevírá nová a velmi vzrušující cesta ve vztahu mezi Evropou a Afrikou.
Louis Michel
člen Komise. - (FR) Pane předsedající, pane ministře, dámy a pánové, jsem potěšen, že vám mohu podat zprávu o výsledcích lisabonského summitu. Není už téměř nic víc, co by bylo možné dodat, protože cítím, že pan úřadující předseda Rady podal skvělý popis výsledků. Rád bych také poblahopřál portugalskému předsednictví za uspořádání a organizaci tohoto summitu - protože cítím, že byl naléhavě potřebný - a zejména za jeho velký úspěch.
Summit zjevně objasnil novou a jasnou zprávu: zprávu o radikální změně ve vztazích mezi Afrikou a Evropou. Lisabonský summit znamenal přijetí, jak již bylo řečeno, nové společné vize v rámci společné strategie, politického partnerství rovných - nezakomplexované, osvobozené a pragmatické - a vzájemné odpovědnosti. Jak už bylo řečeno, summit také přijal osm strategických plánů, jejichž prostřednictvím se bude tato nová vize konkrétně realizovat.
V rámci summitu proběhly bohaté, vysoce kvalitní diskuse, poukazující na novou povahu našeho vztahu, a tím pádem jeho jedinečnost a v podstatě politickou povahu. Ano, diskutovali jsme o Zimbabwe a mnoho nových evropských vedoucích představitelů jako pan předseda Barroso a paní kancléřka Merkelová řekli jasně, že politika pana Mugabeho je naprosto nepřijatelná, že nemůžeme tolerovat porušování lidských práv a že politika, která je tam prováděna, poškozuje touhy po reformě na africkém kontinentě. Mnoho afrických vedoucích představitelů tyto kritické postoje sdílí a mám pocit, že by EU měla propůjčit svoji plnou podporu africkému zprostředkování pod záštitou Jihoafrického rozvojového společenství (SADC) a vedenému prezidentem Mbekim.
Ano, hovořili jsme o Dárfúru a nepřijatelné humanitární a bezpečnostní situaci a kritizovali jsme nespolupracující přístup súdánské vlády. Na setkání trojky s prezidentem Súdánu jsme jasně vysvětlili naše očekávání a požadavky, aby přijal rozhodnutí o povolení rychlého nasazení smíšených sil s cílem ukončit co nejdříve násilí, které je tam, jak víme, pácháno. Je třeba poznamenat, že, jak se stalo obecným pravidlem, demokracie, dobrá správa věcí veřejných a lidská práva nejsou nadále tabu a mnoho afrických zemí se vydalo na cestu pokroku, jak říkají, ne v reakci na očekávání Evropy, ale v reakci na očekávání svých vlastních lidí.
Ano, hovořili jsme také o dohodách o hospodářské spolupráci (EPA) a ano, byly dosaženy dohody s mnoha africkými vedoucími představiteli. Pan předseda Barroso i já jsme stále znovu vysvětlovali skutečné záležitosti, které stojí za EPA. Vysvětlovali jsme také, že v krátké době bude skutečnou výzvou vypracovat prozatímní dohody, ne EPA, před 1. lednem, s cílem zajistit kompatibilitu s pravidly WTO, a tak zabránit tomu, aby země, které nepatří k nejméně rozvinutým (non-LDC), byly od 1. ledna 2008 ponechány v nevýhodnější situaci. Řekli mi o příkladu Pobřeží slonoviny, které by v obchodu s komoditami ztratilo okolo 750 milionů EUR, pokud by nesestavilo prozatímní dohodu. Pan předseda Barroso navrhl, aby se příští rok pořádaly diskuse o EPA na nejvyšší úrovni s každým z dotčených regionů s cílem dokončit tyto dohody s ohledem na přiměřenou hospodářskou integraci.
Jedná se samozřejmě o těžké záležitosti. Vznesli jsme je beze strachu z neshod. Cítím, že to očividně dodá našemu novému partnerství kvalitu a hloubku, ale, dámy a pánové, od zítřka budeme postaveni dokonce ještě před větší úkol transformovat tuto novou politickou vizi do konkrétní akce. Je naší politickou povinností předložit konkrétní výsledky do roku 2010, jinými slovy, až se opět setkáme kvůli třetí schůzce na nejvyšší úrovni EU-Afrika. Máme společnou povinnost předložit výsledky.
Společná strategie a první akční plán tvoří plán postupu pro naše partnerství a člení jej na velmi konkrétní, operační a tematické cíle, jak řekl pan předseda. Tyto dva společné dokumenty přijaté na summitu byly jednomyslně přivítány vzhledem k jejich kvalitě a ambiciózní povaze. Tento úspěch je výsledkem velmi dlouhého období přípravných prací, které začaly v prosinci 2005 sdělením Komise ke strategii pro Afriku, která se v roce 2007 stala společnou strategií EU-Afrika.
Evropská komise má plně v úmyslu přijmout své odpovědnosti během fáze provádění. Úspěch však není pouze odpovědností Komise. Členské státy a naši afričtí partneři musí zajistit plnou provozní způsobilost svých mechanismů. Jedna z hlavních odpovědností Evropy při realizaci tohoto partnerství bude spočívat v mobilizaci fondů pro financování. Rád bych vám připomenul, že se členské státy zavázaly vyplácet dalších 20 miliard EUR ročně do roku 2010.
Zadruhé, jedním z velmi důležitých aspektů je lepší rozložení práce mezi dárci. Proto je Kodex chování EU pro dělbu práce zásadní složkou.
Zatřetí bych vám také rád připomenul, že se členské státy v Gleneagles zavázaly získat jednu miliardu eur ročně na podporu obchodu, z níž polovina musí být vyplacena Africe. Jedná se o veřejné politické závazky. Rád bych vám to připomenul, protože to jsou složky, které budou upevňovat proveditelnost a dosažení těchto strategických plánů.
K tomuto tématu mě napadá ještě jedna myšlenka: nyní je jasné, že závazek Komise a členských států nesmí být monopolem ministrů zahraničních věcí nebo ministrů pro rozvoj. Byl bych rád, kdybychom institucionalizovali princip společných a pravidelných sektorových ministerských schůzek k těmto otázkám. Ministři sektorů, například v oblastech vědeckého výzkumu, obchodu, zemědělství a financí, mohou očividně nesmírně přispět k tomuto novému vztahu s africkými zeměmi.
Jak jsem vysvětlil na konferenci Evropského parlamentu a Panafrického parlamentu v Lisabonu, spoléháme se také silně na Evropský parlament a národní parlamenty Afriky a Evropy, že shromáždí a předají dál názory a očekávání občanských společností. Ústřední pozice je přisouzena demokratickým aktérům a africkým a evropským občanským společnostem v samém jádru tohoto strategického partnerství a jeho realizace je také inovačním rysem, který, jak doufám, přinese skutečné partnerství zaměřené na lidi. Projevy předsedů Evropského parlamentu a Panafrického parlamentu k hlavám států a vlád vyznačily oficiální realizaci.
Rád bych vám také řekl, že jsem si náležitě všiml požadavku vašich kolegů v Panafrickém parlamentu na finanční podporu pro tuto instituci s ohledem na její autonomii. Zajisté si přejeme zvážit, společně s rozpočtovými orgány, více přímý přístup k financím. Znovu vám opakuji svoji naději, že jednoho dne možná do rozpočtu zahrneme Evropský rozvojový fond, protože je podle mého názoru správné a spravedlivé, abyste plnili svoji funkci demokratické kontroly nad procesem přidělování veřejných rozvojových fondů.
Dámy a pánové, před summitem jsem řekl, že hlavním úkolem bude navodit správnou atmosféru k tomuto politickému partnerství EU-Afrika a vyslat jasnou zprávu o jednoduchém, společném a pragmatickém vztahu. Myslím, že to je přesně ta zpráva, která vyplývá z lisabonského summitu. Jak řekl portugalský premiér, José Socrates, mám pocit, že ve vztazích mezi EU a Afrikou bude před Lisabonem a po Lisabonu.
Maria Martens
jménem skupiny PPE-DE.. - (NL) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, summit je za námi, historický okamžik, bod obratu v našem vztahu s Afrikou. Základ tohoto vztahu se skutečně změnil: od dominance ke spolupráci, od monologu k dialogu. Je správné hovořit o partnerství rovných. Konec konců, když přijde na rozvoj Afriky, mají odpovědnost jak Evropa, tak Afrika. Evropa je odpovědná za evropskou politiku; africké vlády jsou odpovědné za svoje politiky.
Společná strategie, založená na sdílených hodnotách a vzájemném respektu a zaměřená na dobré životní podmínky lidí, byla velice potřeba. Společná strategie byla také potřeba, aby nám umožnila vypořádat se s problémy, které se týkají obou kontinentů zároveň. Jsem potěšena, že Mugabe nedržel summit jako své rukojmí. Situace v Zimbabwe je nepřijatelná a je dobře, že jsou jeho politiky tvrdě kritizovány. Summit ale nebyl jenom o Zimbabwe. V Africe se dějí jiné katastrofy, které si žádají mnoho obětí. Pomyslete jenom na Dárfúr v Somálsku, nezapomeňme na Kongo.
Pane předsedající, Parlament přijal tuto zprávu o strategii v říjnu. Společné prohlášení Parlamentu a Panafrického parlamentu bylo podepsáno při parlamentních přípravách na summit. Oba předsedové jej představili na zahajovacím zasedání summitu. Parlamenty by vskutku neměly hrát svoji roli pouze při přípravě strategie, mají také důležitou monitorovací roli týkající se jejím provádění.
Pokud se týká akčního plánu, bohužel je stále vágní, stejně jako otázky financování a strukturálního zapojení parlamentů. jsem potěšena slibem pana komisaře v této záležitosti. Akční plán hovoří o seminářích, studiích a hodnoceních. To vše je velmi důležité, ale nakonec mají váhu výsledky. Všichni víme, že je dost vody, know-how a peněz, které mohou Africe přinést lepší život. Mnohé záleží na politické vůli. Nechť je tato strategie skutečně novým začátkem udržitelného rozvoje v Africe.
Josep Borrell Fontelles
jménem skupiny PSE. - (ES) Pane předsedající, rád bych připojil svá blahopřání portugalskému předsednictví. Bylo v naprostém nepořádku, že celek s největším objemem obchodů na světě a nejchudší kontinent si po sedm let nesedly společně k rozhovorům. Tato překážka byla nyní překonána. Schůzka na nejvyšší úrovni se konala a nepochybně dosáhla mnoho úspěchů, přičemž prvním úspěchem bylo, že se opravdu uskutečnila.
Parlamenty, a tento Parlament zejména, jsou připraveny přinést inspiraci na scénu, jak říkáme ve španělštině, což znamená sladit slova a skutky. Lituji však, pane komisaři, že zmínky o parlamentním rozměru byly pouze prázdnými slovy, protože žádná z žádostí, které jsme vznesli na předcházejícím summitu v souvislosti s konkrétními směry akce a finančních zdrojů na rozvoj role parlamentů, nebyla do závěrů summitu začleněna.
Parlament bude i navzdory tomu nadále pracovat a poukazovat na oblasti, kde si nevedeme dobře. Je třeba říci, že si nevedeme dobře v souvislosti s těmi slavnými dohodami o hospodářské spolupráci. Co se stalo, je, že máme nezakomplexovaný vztah, vztah mezi rovnými. Určití afričtí vedoucí představitelé jasně pojmenovali problémy způsobené některými přístupy, které jsme tak nelítostně hájili. Mít pravdu nebo důvody nestačí. Dosažení dohody je to, co potřebujeme. Dohody jsou dohody, nemohou být nařízeními. Měli bychom pracovat s větším nasazením a lépe, abychom zajistili dohody na tomto rovnocenném základu, který jsme vyhlásili v duchu summitu. Tato obchodní neshody se zapíší do historie jako jeden z hlavních rysů tohoto summitu.
Jiným hlavním rysem byla lidská práva. Ani tady se nedostávalo podstaty. Ano, pane komisaři, diskutovali jste o Dárfúru, ale ne moc. Ne moc, ne, ve skutečnosti vůbec ne, protože někteří z nás zde vám museli napsat, aby vám připomněli, že to není na programu a že je ostuda, mají-li se Afrika a Evropa setkat, aniž by diskutovaly o Dárfúru. Lidé byli zase jednou znepokojeni, ale v praxi se tím sami příliš nezabývali. Jak nám bylo dnes dopoledne připomenuto, skutečně je na čase, abychom projevili zájem, ale je také na čase, abychom se mnohem víc angažovali, a také účinnějším způsobem.
(Potlesk)
Thierry Cornillet
jménem skupiny ALDE. - (FR) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, rád bych se vrátil k meziparlamentnímu setkání mezi Panafrickým a Evropským parlamentem a vyjádřil se ke dvěma bodům, kde je potřeba společná vize v rámci jednotné strategie. Stejně jako v lásce, slova nestačí: potřebujeme akci a důkaz. Cítím tedy, že jsou dva body, kde bychom mohli provést společnou vizi a skutečně ji začlenit do společné strategie.
Prvním bodem je, jak jste, pane komisaři, řekl, rozpočtová kontrola. Naším úkolem je kontrolovat vydávané finanční prostředky, a tak je naprosto nezbytné, a je to na nás, abychom do rozpočtu začlenili Evropský rozvojový fond (EDF) takovým způsobem, který nám umožní provádět parlamentní kontrolu. Naše vydávané finanční prostředky jsou samozřejmě přijímané finanční prostředky pro naše kolegy v afrických parlamentech. Je nezbytné, aby mohli využívat parlamentní kontroly při nakládání s došlými zdroji, které zejména v politice rozpočtové podpory mohou často být důležitou pákou v jejich vnitrostátních politikách. Je proto nejvyšší čas, abychom se pustili do začlenění EDF do rozpočtu a poskytli jim mechanismy rozpočtové kontroly, včetně asistence v případě potřeby.
Druhý bod, ke kterému se chci vyjádřit, se týká společné akce v kontextu mezinárodního humanitárního práva. Mezinárodní humanitární právo - jak jste řekl, pane komisaři - je opovrhováno a pošlapáváno, a to je naprosto nepřijatelné a často se tak děje z nesmírně překvapivého důvodu, že je válka. Mezinárodní humanitární právo je právě to právo, které se uplatňuje pouze za válečného stavu: není to právo pro mírové doby. Takže v této záležitosti můžeme všichni společně, Evropský parlament a Panafrický parlament unisono, trvat na tom, aby nikdo, kdo kdy porušil mezinárodní humanitární právo, zejména během boje o moc, nebyl ospravedlněn, a abychom pak mohli uvalit sankce na ty, kdo nesou odpovědnost. Tyto sankce však poslouží opravdovému účelu a budou náležitě vnímány, pouze pokud budou přenášeny s podporou v Africe a pokud bude omezen ten druh pasivní spoluviny, kterou příležitostně pozorujeme. Věřím, že naši parlamentní kolegové by byli poctěni, kdybychom se touto otázkou začali zabývat společně.
Eoin Ryan
jménem skupiny UEN. - Pane předsedající, nejprve bych rád poblahopřál předsednictví a také panu komisaři Michelovi a africkým vedoucím představitelům za všechen pokrok, kterého bylo dosaženo na summitu. Myslím, že se velice často zabýváme negativní stránkou, ale myslím, že z toho vzešlo velice mnoho dobrých věcí.
Téma, které ze summitu vzešlo, bylo téma partnerství. Byl to summit rovných. Musíme ale zajistit, aby to bylo víc než jen prázdné řeči. Nechť tento závazek partnerství najde své vyjádření v praxi. Kvůli tomu bychom měli od svých partnerů jak požadovat stejné normy pro oblast lidských práv, tak s nimi jednat jako s rovnými o obchodních a hospodářských otázkách.
Chceme s Afrikou vybudovat nové strategické partnerství, takové, které pomáhá vytvořit mírovou a bezpečnou budoucnost pro lidi v Africe, takové, které pomáhá posílit investice, růst a prosperitu prostřednictvím těsnějších ekonomických vazeb, a takové, které je založeno na sdílené vizi Afriky.
Před summitem existovaly určité obavy ohledně prezidenta Mugabeho - ale jsem přesvědčen, že vzkaz pochopil velice jasně - a také o dohodách EPA. Jsem si vědom svého potěšení, když jsem slyšel, jak pan komisař říká, že on a předseda Barroso vysvětlovali a poté znovu vysvětlili africkým vedoucím představitelům výhody, jaké to má. Rád bych mu znovu poděkoval za schůzku, kterou jsem s ním společně s jinými skupinami měl. Vyjadřovali se velice jasně o výhodách EPA pro dlouhodobou hospodářskou budoucnost Afriky a očividně také pro lidi v Africe.
Rád bych ještě jednou poblahopřál všem, kdo byli do summitu zapojeni, a myslím, že došlo k mnoha impulsům a velkému pokroku.
Marie Anne Isler Béguin
jménem skupiny Verts/ALE. - (FR) Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, pane komisaři, ráda bych nejprve řekla, že my z delegace Evropského parlamentu jsme se účastnili dvou summitů: zaprvé parlamentního přípravného summitu s našimi kolegy z Panafrického parlamentu, a také oficiální schůzky na nejvyšší úrovni. Pane úřadující předsedo Rady, myslím, že nemůžete vědět nic o statusu, který jsme tam měli, jinými slovy degradujícím statusu pozorovatelů: Poslanci Evropského parlamentu, přestože během předcházejících příležitostí odváděli dobrou práci, neměli na oficiální schůzku na nejvyšší úrovni žádný přístup. Velmi jsem si přála Parlament o tomto informovat a mám pocit, že my, jako poslanci Evropského parlamentu, zastupujeme občany ve stejném postavení jako hlavy států nebo vlád. Proto by bylo dobré, kdybychom byli také zastoupeni na dalším summitu.
Oficiální schůzka na nejvyšší úrovni však byla skvělou iniciativou a je dobré vědět, že se konala po sedmi letech neúspěšných pokusů. Cítím však, že hlavním poučením ze summitu je skutečnost, že se africký kontinent konečně stává emancipovaným a organizovaným jako africký celek, a to je jistě dobrá zpráva. To mi připomíná diskuse, které jsme vedli na našem parlamentním přípravném summitu s panem komisařem, kde jsme upozornili na rozpor mezi politickou exhibicí vize Evropské unie a jejího nového přístupu ke svým partnerům na jedné straně, a tlakem vyvíjeným Evropskou unií na podepsání dohod o hospodářském partnerství na straně druhé. Ráda bych se nyní pana komisaře zeptala na status těchto partnerství, těchto prozatímních dohod, které mají být podepsány, protože vám musím připomenout, že africké země tento typ dohod a tento typ tlaku odmítly.
Nakonec, pane komisaři, ještě jedna otázka k otázce, která vyvolává jisté znepokojení: nukleární otázce. tato otázka ze Skupiny Zelených je následující: proč byly s africkými zeměmi zahájeny jaderné rozhovory? Africké země nyní potřebují obnovitelnou energii. Naše technologie, naše solární energie, fotovoltaické systémy a systémy větrné energie jsou pro Afriku skutečně vhodné. Jaký pro to byl tedy důvod, zejména když víme o potížích, které to s sebou nese, jako je tomu právě nyní s Íránem? Proč, pane místopředsedo? To je velice důležitá otázka. Ráda bych také věděla, která země přinutila Evropskou unii, aby ke strategii přidala jadernou otázku. Byl to můj prezident, celosvětový jaderný obchodní zástupce? To je naprosto neuvěřitelné. Afrika v této době potřebuje obnovitelné formy energie.
Luisa Morgantini
jménem skupiny GUE/NGL. - (IT) Pane předsedající, dámy a pánové, věřím, že můžeme být spokojeni s tím, co se odehrálo v Lisabonu. Nakonec, přes všechny neshody v názorech - a konec konců i my máme své - Afrika ukazuje, že je jednotná a schopna překonávat paternalistický vztah, který vyvstává mezi dárcovskými zeměmi a přijímajícími zeměmi.
Budování politického, hospodářského a sociálního partnerství tvoří součást naší strategie. Můžeme tedy být potěšeni, že se to, co jsme v našich dokumentech prosazovali již od Římské smlouvy v roce 1957, se dnes stává realitou. Pan Konaré prohlásil, že si Afrika přeje vytvořit svůj vlastní program: to je poměrně výjimečné a já doufám, že to skutečně znamená odpovědnost, kterou Afrika přijímá za společné řešení chudoby, dezertifikace a nemocí. V tomto Parlamentu dlouho zaznívá kritika dohod o hospodářském partnerství (EPA) a podle mého názoru bychom měli mít na paměti, že nejenom společenské skupiny, ale také africké vlády nyní vyjadřují takovou kritiku, a tudíž se snaží najít alternativy.
Panafrický parlament a Evropský parlament nyní vstoupily do tohoto terénu s odhodláním, se společným prohlášením, A to je něco výjimečného. Bude to ale také výzva, pokud se týká politik, které budou naplňovány společně s organizacemi občanské společnosti.
Gerard Batten
jménem skupiny IND/DEM. - Pane předsedající, pan Mugabe si činil nárok na diplomatické vítězství v Lisabonu, ve kterém "porazil Brity". Svým způsobem měl pravdu. Gordon Brown, místo aby se zúčastnil konference sám, poslal baronku Amosovou, která je, nic proti paní baronce, relativně méně důležitou postavou v britské vládě. Stejně tak pošle svého poslíčka, pana Milibanda, do Lisabonu ve čtvrtek, aby se podepsal pod Lisabonskou smlouvu.
Připadlo paní Angele Merkelové, aby pana Mugabeho pokárala nádherným, téměř britským úmyslně mírným vyjádřením, že "Zimbabwe poškozuje pověst nové Afriky". Tak to by se dalo určitě říct!
Pan Brown se měl konference zúčastnit a využít příležitosti říct panu Mugabemu do očí, že je krvelačný tyran, který nemá v moderním společenství civilizovaných národů žádné místo. To by utiskované Zimbabwany povzbudilo a také by to vyžadovalo skutečně vůdcovské schopnosti - což je přesně ten důvod, proč se tak nestalo.
Koenraad Dillen
(NL) Pane předsedající, dámy a pánové, musíme mít odvahu vidět pravdu, kterou máme před očima. Schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika, která se konala minulý víkend, byla ve skutečnosti selháním a nemusíte chodit příliš daleko, abyste našli důvod, proč. Mohou se docela dobře vydávat hezká prohlášení o novém strategickém partnerství, ale skutečností je - jak jsem řekl v Lisabonu -, že uspokojivé partnerství mezi Evropou a Afrikou musí být založeno na sdílených hodnotách a principech, jako je demokracie, lidská práva a dobrá správa věcí veřejných. Tak tomu dnes vůbec není.
Evropa pokládá na zem červený koberec pro Kaddáfího a Mugabeho: pro Kaddáfího, aby si zajistila lukrativní kontrakty, pro Mugabeho, aby neurazila ostatní partnery. Pokud však členské státy Africké unie budou i nadále otevřeně podporovat diktátora Mugabeho, vyvstane otázka, jakou cenu ve skutečnosti mají jejich vlastní sliby o demokracii a lidských právech. Řeknu to tedy ještě jednou: pokud existuje jediný signál, který měla Evropa vyslat na tomto summitu, pak je to signál, že jenom demokratické systémy založené na právním státě nabízejí záruku zlepšení ve vlastních řadách a že vývojová pomoc by měla být podmíněna splněním těchto podmínek.
Luís Queiró
(PT) Pane předsedající, to, jestli schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika stála za vynaložené úsilí, zjistíme až v roce 2010, kdy se bude konat příští summit, podle toho, jestli v té době projednávané otázky budou nové nebo stejné jako dnes. To bude kritérium a čas pro zhodnocení výsledků toho, co se stalo tento víkend v Lisabonu. Prozatím ale můžeme učinit inventuru v určitém rozsahu.
Tento summit byl prezentován jako summit pro dialog, skutečně bilaterální partnerství a společné sdílení odpovědností. Jsou to hodnotné cíle. V novém vztahu mezi Evropou a Afrikou nemůže být jediný vůdce stejně jako Afričané musí být odpovědní za svůj osud. Je na nás, evropských sousedech, abychom byli velkorysí a důslední v naší rozvojové pomoci. Pokud budeme v roce 2010 dostatečně daleko na cestě k dosažení rozvojových cílů tisíciletí a pokud bude méně mrtvých, méně hladu, více demokracie, více respektu k lidským právům, více spravedlivého obchodu a více růstu a rozvoje, pak byl tento summit úspěšný. Pokud budou u moci stále stejní diktátoři a budou se uzavírat stále stejné obchody, které přinášejí mnohé užitky několika málo lidem, pak to bohužel byla ztracená příležitost.
Alain Hutchinson
(FR) Pane předsedající, pane komisaři, po schůzce na nejvyšší úrovni EU-Afrika bych rád pronesl několik poznámek jako svého druhu shrnutí tohoto důležitého setkání. Jak řekl pan komisař, výsledky summitu se budou určitě jevit pozitivními.
Zaprvé jsme měsíce, nebo déle než měsíce, žádali Komisi, aby přezkoumala program a obsah dohod o hospodářském partnerství. Komise nebo její zástupci nám při každé příležitosti říkali, že žádní státní úředníci nebo partneři z Afriky naši kritiku nesdílejí a že jenom předáváme dál, protože si pamatuji tu odpověď, zvrácené argumenty řady velkých nevládních neziskových organizací. V Lisabonu došlo k záplavě kritiky od převážné většiny hlav států a vlád Afriky, pokud se týká metodologie a také obsahu vyjednávání. Ozvala se jasná výzva k tomu, abychom si dali čas a podepsali spravedlivé a vyvážené dohody v souladu se závazky Evropské unie vůči rozvoji Afriky.
Již dlouhou dobu žádáme Komisi, aby zajistila skutečnou spojitost mezi svými různými politikami. Souhlasíme, že několik desetiletí evropské rozvojové spolupráce s Afrikou selhalo, ale trvali bychom na tom, že to byla Komise, kdo stále určoval meze této spolupráce a bral si zpět v jedné oblasti to, co daroval v jiné. Po Lisabonu je tedy zřejmé, že tato záležitost nespočívá v nahrazení obchodu spoluprací, ale v krocích, díky kterým budou obě politiky naplňovat stejné cíle udržitelného rozvoje.
Pokud se týká zajištění potravin, boje proti nemocem, lidských práv a migrace, zejména podpory pro slabší státy, také jsme neustále Komisi žádali, aby pro Afriku a s Afrikou udělala víc a lépe. Je vidět, že tomu tak od nynějška bude, a to je dobře. Nelze ale nadále ignorovat, že požadavky tohoto Parlamentu jsou požadavky běžných afrických občanů a také jejich politických zástupců. Jsme proto potěšeni, že Parlamenty, které byly doposud v tomto procesu ignorovány, byly nakonec zapojeny. Doufáme, že příští summit poskytne příležitost změřit efektivitu této nové strategie rychleji a bez přílišného odkladu, aby se potvrdila udržitelnost cílů a dosažených úspěchů.
Miguel Portas
(PT) Tento summit se uskutečnil, protože na tom portugalské předsednictví trvalo a Africká unie přijala riziko. Ti v Evropě, kteří chtěli zmenšit význam summitu pod záminkou přítomnosti Roberta Mugabeho v Lisabonu, prohráli. Ještě navíc ti, kdo přijímají krále Saúdské Arábie v Londýně s veškerou náležitou pompou a obřadností, nejsou v postavení, ze kterého mohou hovořit o lidských právech. V době, kdy se summit konal, odsoudily četné občanské akce tuto dvojakost slov a činů, dvojakost těch, kteří chyběli, ale také těch, kteří tam byli.
V Portugalsku summit lidem umožnil, aby o Africe a jejích problémech mluvili, a jenom z toho důvodu stálo vynaložené úsilí za to. Avšak ti, kteří poslouchali předsednictví a Komisi, budou věřit, že to byla vskutku historická událost, okamžik, který má své před a potom, což je jasné přehánění. Pro Portugalce to byl ve skutečnosti jistý druh lusotropikalistického provincialismu, jak bylo zřejmé z evropského tisku. Došlo k pokroku: ve skutečnosti bylo hlavním prvkem pokroku to, že si africké země vytvořily svůj vlastní program. Ale ve všech ostatních aspektech zde byla zející díra mezi marnivostí slov a skrovností výsledků. Tento summit byl lepší než Káhirský summit, ale to na tom bylo sotva těžké! Těžké je akceptovat společnou odpovědnost, když se začíná od utkvělé myšlenky dohod o hospodářském partnerství.
Michael Gahler
(DE) Pane předsedající, je dobře, že se schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika konala. Nyní vidíme jasněji. Máme strategii a první akční plán. My tady v Evropském parlamentu budeme pečlivě monitorovat jejich provádění. Jako předseda delegace pro vztahy s Panafrickým parlamentem vám mohu říci, že na tom budeme pracovat společně s našimi africkými protějšky.
V oblasti dobré správy věcí veřejných jsme vydali společné prohlášení na našem parlamentním přípravném summitu, které obsahovalo také vyjádření našeho přesvědčení, že opatření na posílení úlohy afrických parlamentů by těmto institucím, které byly dříve přehlíženy, umožnilo účinně přispívat k dobré správě věcí veřejných a podrobně zkoumat provádění politiky. Proto potřebujeme, aby ve specifických programech Komise a členských států byly vyčleněny odpovídající zdroje.
Pokud se týká lidských práv, jsme svědky toho, jak Afričané uzavírají spojenectví pokaždé, když se v Evropě vysloví oprávněná kritika podmínek v konkrétních zemích. Sporadické poznámky delegátů, kteří se před summitem distancovali od politiky Roberta Mugabeho, uvolnily cestu jednotné frontě na summitu samotném. Moje díky patří německé kancléřce, paní Angele Merkelové, za to, že se k Zimbabwe jasně vyjádřila jménem nás všech.
Ve věci dohod o hospodářském partnerství máme ale podle mého přesvědčení problém. Nemůže být cílem Evropské unie způsobit účinný rozpad Jihoafrického rozvojového společenství nebo Celní unie jižní Afriky kvůli tomu, že s některými zeměmi uzavře prozatímní dohody, a s jinými ne. Argumenty pana Mbekiho jsou v případě tohoto tématu objektivní, zatímco k tématu Zimbabwe má tendenci zaujímat více předpojatý postoj. V souvislosti s dohodami o hospodářském partnerství vyzývám Radu, aby dala Komisi flexibilnější mandát k vyjednávání, aby 1. ledna nedošlo k nechtěným účinkům, jako je přerušení obchodních toků u zemí, které nepatří k nejméně rozvinutým zemím (non-LDC), jednoduše proto, že vyprší stávající obchodní ujednání.
Ano, kompatibilita s WTO je nezbytná, ale musí být také možné uplatnit určitý stupeň kreativity, aby jí bylo dosaženo. Někdy je možné stopky na určitou omezenou dobu odložit. Koneckonců jsou všechny naše země také členy WTO.
Glenys Kinnock
Pane předsedající, jak řekl Michael Gahler, je jasné, že summit byl poněkud zastíněn existencí těchto jízlivých jednání na téma dohod o hospodářském partnerství (EPA) a vztah kvůli těmto jednáním skutečně ochladl, jakkoliv se pan komisař a Rada snažili pracovat na dobrém partnerství.
Řada hlav států vyjádřila své obavy, včetně vedoucího představitele Africké unie, pana Konarého, který řekl, že se Komise snaží postavit africké regiony jeden proti druhému. Rada pro obecné záležitosti tento týden - pro některé z nás poněkud neuspokojivě - nedoporučila flexibilitu, kterou mnozí z nás chtěli vidět, zejména vůči zemím, které nepatří k nejméně rozvinutým (non-LDC), ačkoliv, jak to chápu, Velká Británie a Nizozemsko zejména tlačily na to, aby se tak stalo. Nad hlavami zemí, které nepatří k nejméně rozvinutým, stále visí tento Damoklův meč a jsou postaveny před důsledky, jak hospodářské, tak sociální, a hospodářské šoky, které by pro nás byly naprosto nemyslitelné.
Stále ještě existují důležité věci, které nebyly řešeny v souvislosti s EPA, rozvojovou pomocí, pravidly původu a závazky, které se týkají dopadu zemědělských dotací. To jsou všechno věci, které africké, karibské a tichomořské (AKT) státy obecně a Afrika v tomto případě žádaly. Nestačí, aby Komise řekla, že ti z nás, kdo kritizují EPA, jsou jaksi v hrsti nevládních organizací, že státy AKT jsou dezinformovány a zaváděny na scestí lidmi a že se pouze snaží dodržovat pravidla Světové obchodní organizace. Tento druh argumentů skutečně nezabírá, když vidíme ten druh nebezpečné situace, ve které se ocitly státy, které nepatří k nejméně rozvinutým.
Nakonec chci říct, že naši občané v Evropě nepřijmou situaci, kdy v roce 2008 budou jakékoliv chudé země na tom hůř než nyní a my nemůžeme jen tak stát a dovolit, aby se to stalo. Naléhavě žádáme Komisi, aby prokázala flexibilitu.
Gabriele Zimmer
(DE) Pane předsedající, dovolte mi promluvit o některých výsledcích, které, jak věřím, víc než cokoliv jiného odkrývají nedostatek důsledné rozvojové politiky. Dobré rámce, které byly vytvořeny pro naplňování rozvojových cílů tisíciletí a klimatických cílů, se opět boří pod tlakem narůstajícího napětí vyvolaného v souvislosti s dohodami o hospodářském partnerství a, dokonce v ještě větší míře, pod tlakem energetické politiky vedené potřebami konsorcií podniků.
Dohody o volném obchodu budou vyždímány z jednotlivých partnerů, což jistě povede k další segmentaci dokonce i těch zavedených regionálních ekonomických oblastí v Africe. V oblasti energetické politiky je jedinou starostí, jak posloužit zájmům důležitých evropských investorů, a úsilí o export jaderných elektráren do Afriky je, podle mého názoru, skandál.
Pokud se týká tématu řízení migrace, opět jste dali významné sliby. Ty však jsou v rozporu s návrhy směrnic o selektivní migraci, které představil pan komisař Frattini. Jsem přesvědčena, že existuje naléhavá potřeba vzít tyto návrhy zpět, jinak zůstanou mobilita a svoboda pohybu mezi Evropou a Afrikou pouze vzdušným zámkem.
Marie-Arlette Carlotti
(FR) Paní předsedající, Afrika a Evropa vedly politické rozhovory v Lisabonu na nejvyšší úrovni, a to je velmi dobrá zpráva. Když už jsem to řekla, ráda bych si byla jistá, že hovoří stejným jazykem, zejména pokud se týká tří významnějších otázek. Zaprvé partnerství rovných. Alpha Konaré fóru řekl, že Afrika nepotřebuje ani charitu, ani paternalismus. Lisabonská deklarace to potvrzuje: budeme vytvářet partnerství rovných. Evropa však s tímto závazkem často zacházela poněkud lehce nebo à la carte, když vnucovala svůj vlastní program, kdekoliv byly v sázce její vlastní zájmy: témata terorismu, migrace a v současnosti dohod o hospodářském partnerství.
Zadruhé partnerství národů. Na téma této otázky také očekáváme určitou akci. Toto nové partnerství musí dávat občanské společnosti dohromady mnohem více systematicky, a také zástupce lidu, jinými slovy parlamenty, zejména pomocí poskytovanou schopnostem afrických parlamentů. To je zpráva předaná prostřednictvím společného prohlášení Evropského parlamentu a Panafrického parlamentu, a doufám, že tato zpráva bude vyslyšena.
Nakonec k migraci: Evropané a Afričané mají v Lisabonu šanci vyslat jasný politický signál, který by postavil lidská práva do středu pozornosti v našem partnerství. Jsem opravdu přesvědčena, že Lisabon byl bohužel ztracenou příležitostí. Nová strategie stále klade důraz na ochranu hranic spíše než na práva migrantů. To znamená, že Evropa může opovrhovat právy migrantů tady nebo tam, protože ve skutečnosti ve svém akčním plánu "Migrace, mobilita a zaměstnanost" na sebe vzala velmi málo závazků.
Ana Maria Gomes
(PT) Schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika se konala díky diplomatické a politické vytrvalosti portugalského předsednictví. Evropa hlásí úspěch, ale je nejisté, zda Afrika udělá to samé, zejména ti muži a ženy, kteří bojují s utlačovatelskými a kleptomanskými režimy. Vědí, že většina jejich představitelů nemá naprosto v úmyslu se řídit tím, co bylo legitimně dohodnuto na summitu. Budoucí prověřování společné strategie a přijatého akčního plánu bude v rukou portugalského předsednictví.
Protože hrozné tragédie, kterým je Afrika vystavena v Dárfúru a Somálsku byly na summitu zmíněny jenom stručně, potřebujeme se dostat dál k praktickým otázkám. Kdy postoupí evropské ozbrojené síly do Čadu, jak bylo přislíbeno minulé léto? Kdy provede Evropská unie energickou akci proti súdánskému režimu, který brání smíšeným silám s mandátem od Bezpečnostní rady OSN, aby poskytovaly ochranu civilnímu obyvatelstvu v Dárfúru? Kdy budou vyslány evropské jednotky nebo jiné formy spoluúčasti, aby donutily invazní etiopské vojenské síly ke stažení ze Somálska, jak bylo rozhodnuto Bezpečnostní radou OSN?
Organizování schůzek na nejvyšší úrovni není ospravedlněním pro to, že se umožňuje na tyto naléhavé záležitosti zapomínat, protože to zpochybňuje důvěryhodnost Evropské unie mezi miliony Afričanů a Evropanů. Musíme prokázat, že ochrana životů v Súdánu, Somálsku, Východním Kongu a jiných zemích v Africe se považuje za víc než je podepisování kontraktů ve stanech zločince Kaddáfího.
Manuel Lobo Antunes
úřadující předseda Rady. - (PT) Paní předsedající, pane komisaři, bude stejně upřímný, jako jsou někteří poslanci, někteří více než jiní. Schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika znamenala úspěch. Tady jsou mé poznámky, které nejsou omezeny psaným textem. Pamatuji se velmi dobře, když jsme na začátku portugalského předsednictví nebo vlastně během příprav na portugalské předsednictví naznačili, že schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika je jedním z našich cílů, že byly vyjádřeny různé komentáře, pochybnosti a někdy dokonce kritiky na naši adresu, protože jsme si stanovili tento summit jako jeden z našich cílů.
Někteří říkali: "Afrika nevyvolává dostatečný zájem a odhodlání u veřejného mínění, společnosti, členských států nebo institucí, aby se schůzka na nejvyšší úrovni mohla konat: vy, předsednictví, v tom budete osamoceni a budete mít jenom velmi malou podporu. Afrika není na mezinárodním programu a není tu žádný zájem." Jiní říkali: "Existují otázky týkající se participace a organizace, které budou obtížné, ne-li nepřekonatelné." Odrazovali nás od dalšího rozvíjení této myšlenky. Skutečností ale je, že se nám podařilo tento summit konat, jak říkáme v portugalštině "navzdory větru a moři" nebo jinými slovy proti všem očekáváním. Podařilo se nám to, protože jsme nakonec přeci jenom měli podporu mnoha členských států, které s námi, s předsednictvím, spolupracovaly na přípravě textů a také při přímých projednáváních textů s africkými zástupci. Měli jsme také podporu orgánů EU, Komise a Parlamentu, na zlost kritikům a skeptikům. Podařilo se nám také vyřešit určité delikátní a obtížné diplomatické záležitosti. Neměl bych právo říkat, jestli to byl nebo nebyl historický summit: to je na budoucnosti, aby nám to řekla. Nemůže však být pochyb o tom, že tento summit vyznačuje novou fázi ve vztahu mezi Evropou a Afrikou, a skutečnost, že se konal, je sama o sobě úspěchem.
Jak řekl komisař Michel, na tomto summitu jsme se během našeho komplexního dialogu s Afrikou nevyhnuli problémům, obtížím a rozdílným názorům. Naopak! Hovořili jsme o problémech, obtížích, o tom, co nás rozděluje. Hovořili jsme o obchodu, bezpečnosti, konfliktech a porušování lidských práv, z očí do očí, upřímně a transparentně. Je ale nasnadě, že cílem summitu nebylo vyjednávat obchodní dohody - k tomu to nebylo to pravé místo - a rozhodně nebylo v jeho plánu okamžitě vyřešit problém Súdánu. V jeho plánu nebylo ani okamžitě vyřešit, mávnutím naší čarovné hůlky, situaci v Zimbabwe. Obě strany společně ale o těchto otázkách otevřeně mluvily, diskutovaly o nich, vyjadřovaly své názory a tam, kde mezi nimi byly rozdíly, necouvly před jejich otevřeným pojmenováním.
Poselství předané Evropskou unií v souvislosti se všemi těmito otázkami bylo naprosto jednoznačné. jak víte, diskutovali jsme o Súdánu jak v plénu, tak poté na setkání ministerské trojky. Hájili jsme také náš postoj, postoj Evropské unie, k dohodám o hospodářském partnerství. Pan Mitchell možná hovořil o této otázce více do hloubky a podrobněji, ale měli jsme příležitost jasně vysvětlit, jaký postoj Evropská unie zaujímá k dohodám o hospodářském partnerství. Hledáme dohody, které jsou spravedlivé a vyvážené a které straní Africe a našim africkým partnerům: to je náš postoj a nic jiného. V této věci bychom se měli vyjadřovat naprosto jasně! Naší snahou je reagovat na obavy a aspirace Afriky, a nic jiného. Ti, kteří v tomto ohledu napadají, kritizují nebo znehodnocují úsilí, které vyvíjí Komise a také Rada na podporu Komise, o uzavření co největšího počtu dohod o hospodářském partnerství do konce tohoto roku, se mýlí.
Ti, kteří však říkají, že summit není sám o sobě koncem cesty a že sám o sobě nezpůsobí zásadní převrat ve vztazích s Afrikou, mají pravdu. Potřebujeme se řídit podle učiněných rozhodnutí, beze stínu pochybnosti. Skutečná hodnota tohoto summitu, jeho skutečný význam, určí ve střednědobém nebo dlouhodobém horizontu naše schopnost plnit, co bylo sjednáno, rozhodnuto a přijato jako závazek. Proto se musíme řídit podle přijatých rozhodnutí. Musíme zhodnotit dosažené výsledky, a teprve potom, až bude toto vyhodnocení ve střednědobém a dlouhodobém horizontu provedeno, budeme schopni náležitě říci, jestli byl summit úspěšný ve smyslu následků a dopadů.
Jak jsem již řekl, odsouhlasením společné strategie, specifického akčního plánu a konkrétních následných mechanismů, projednáním tak důležitých a aktuálních témat, jako je změna klimatu, integrace, energie a migrace, summit jasně představuje krok kupředu, dospívání našeho vztahu s Afrikou. Čekali jsme sedm let, abychom se z Káhiry dostali do Lisabonu. Jsme si naprosto jistí, že na další summit mezi Evropou a Afrikou nebudeme tak dlouho čekat. Význam, užitečnost a dosah tohoto summitu dokazují, bez sebemenších pochybností, potřebu další summit konat v krátké době. Pochopíte, proč je portugalské předsednictví touto událostí a iniciativou, kterou společně sdílíme, potěšeno. Děkujeme všem za spolupráci, odhodlání a úsilí, díky kterým byl tento summit úspěšný.
Louis Michel
člen Komise. - (FR) Paní předsedající, dámy a pánové, rád bych rychle reagoval na hlavní vznesené body, a pak mám v úmyslu stručně pojednat o dohodách o hospodářském partnerství (EPA).
Dva poslanci hovořili o svojí lítosti nad nedostatečným zapojením Evropského parlamentu. Musím říci, že možná můžeme věci dělat lépe, ale abych byl upřímný, vzhledem k jiným významným mezinárodním setkáním v minulosti mám pocit, že dnes, v každém případě, je Parlament do tohoto procesu plně zapojen. A navíc, pokud se mě týká, mám vždy velké potěšení z rozprav s poslanci, dokonce i když si odporujeme, protože to pomáhá vybrousit mé vlastní pozice. Své názory kvůli vám pravidelně měním, ne abych vás učinil trvale šťastnými, ale jednoduše proto, že mě přesvědčíte.
Druhým bodem je Dárfúr a Súdán. Nejprve ze všeho bych rád řekl, stejně jako pan předseda, že prioritou tohoto summitu nebylo najít řešení této otázky. Přesto jsme ale uspořádali setkání trojky s portugalským předsednictvím, předsedou Barrosem, vysokým představitelem pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a mnou. Setkali jsme se se súdánským prezidentem a mohu vám říci, že tón a obsah poslání předaného během schůzky více než hojně odrážely neústupná slova, která jsem zde slyšel. Řekli jsme panu Bachirovi docela jasně, že musí co nejdříve reagovat pozitivním způsobem na OSN, aby umožnil rychlé nasazení smíšených sil, které je zjevně potřeba pro zlepšení situace lidí v Dárfúru, byť i sebemenší.
Pane Cornillete, musím vám říci, že plně souhlasím s vaším projevem o mezinárodním humanitárním právu. Jak víte, včera jsem se například setkal se všemi partnerskými organizacemi Úřadu pro humanitární pomoc (ECHO). Bylo jich tam hodně a diskutoval jsem s nimi o problému mezinárodního humanitárního práva. Přijal jsem návrh, který jste mi připomenul, a my jsme se připravili na organizování důležité konference na toto téma v dubnu nebo květnu. Řekl jsem jim také, i když nemám žádnou pravomoc udělovat pozvání, že pozvu Evropský parlament a národní parlamenty, aby se této konference zúčastnily, je-li to možné a pokud se Parlament o takovou nabídku zajímá, protože skutečně každý den pozoruji narůstající banálnost, s jakou se k mezinárodnímu humanitárnímu právu přistupuje, a to je nesmírně závažné. Ve skutečnosti do takové míry, že když jsem se schůzky účastnil, hovořil jsem tam s člověkem odpovědným za získávání přístupu pro humanitární konvoje. Řekl jsem mu: "Vy ale vůbec nerespektujete mezinárodní humanitární právo," a on odpověděl: "Vy ale musíte pochopit, že tam probíhá válka." Je očividně poměrně dramatické něco takového slyšet, protože tento postoj je v rozporu se samotnou podstatou, samotnými počátky mezinárodního humanitárního práva. Proto se v této věci posuneme dál, věřte mi.
Pokud se týká jaderné otázky, paní Isler Béguinová, musím říci, že to je dobrá otázka, která nepoutá moji pozornost. Jednoduše byste si měla uvědomit, že to bylo požadováno našimi africkými partnery, myslím, že pravděpodobněji kvůli otázce principů, než jako skutečný problém. Jinak skutečně souhlasím s vašimi špatnými předtuchami. Nejprve byli vyzváni, aby hovořili o nešíření zbraní hromadného ničení a oni řekli: "Dobře, o tom můžeme mluvit, ale v tom případě není důvod nehovořit o civilních jaderných zařízeních." Toto vše je tedy součástí současného klimatu. Lituji toho, stejně jako vy, ale oni o to požádali a my můžeme stěží odmítnout o tom s našimi partnery hovořit. Bylo to také velice tlumené a nikdo nehovoří o rozvoji jaderného sektoru v Africe. Souhlasili jsme s tím, že budeme diskutovat o jaderných otázkách a přijali jsme, že se jedná o téma, o kterém máme mezi sebou rozprávět, protože od samého začátku bylo jasně řečeno, že žádné téma není tabu. Proto cítím, že opravdu musíme být důslední.
Jsou ještě další dvě otázky, ke kterým se chci vyjádřit, a pak skončím dohodami o hospodářském partnerství. Myslím, že to byl pan Zimmer, kdo řekl, že existuje konkrétní zájem o cokoliv, co může být využito hlavními evropskými investory. Ještě se k tomu vrátím, až budu mluvit o dohodách o hospodářském partnerství, ale s tímto argumentem zjevně nesouhlasím. Můžete mě tady držet další dva týdny, ve dne v noci, a stejně tuto kritiku nepřijmu. Nepřijmu ji z jednoho velice jednoduchého důvodu. Účastním se těchto jednání již několik měsíců, i když bych měl říct, že nevyjednávám, ale skutečně se těchto jednání účastním. Nikdy se mi nezdálo, že konečným cílem bylo pomáhat ať už evropské ekonomice, nebo evropským firmám. Ti, kteří něco takového tvrdí, mám pocit, se buďto mýlí, nebo jsou špatně informováni, nebo tak činí ve zlém úmyslu. Myslím, že jsou špatně informováni, protože člověk nikdy nejedná ve zlém úmyslu. Mám však pocit, že v souvislosti s tímto tématem jsou takové poznámky nesmírně neopodstatněné.
A nyní se dostávám k dohodám o hospodářském partnerství. K tématu prozatímních dohod bych se rád zeptal: jaké jsou jejich cíle? Byly navrženy, aby podporovaly evropské firmy? Vůbec ne: cílem ve skutečnosti je poskytnout ochranu zemím s průměrnými příjmy, které by jinak, jak dobře víte, spadly do systému všeobecných preferencí. To je zjevně mnohem méně výhodné než systém, který provozují v současnosti, to znamená systém odpovídající nejméně rozvinutým zemím (LDC), jinými slovy všechno kromě zbraní. Proto, pokud na konci tohoto roku, přes veškerou moji dobrou vůli, dotčené země nebudou mít žádné jiné dohody, které je postaví na stejný základ, jaký měly doposud, zcela jistě ztratí trhy, a již jsem zmínil příklad Pobřeží Slonoviny. Tato jiná dohoda je prozatímní dohoda. S kým jsme tyto prozatímní dohody uzavřeli? Ve většině případů jsme je sjednali se zeměmi s průměrnými příjmy, které by jinak skončily s mnohem méně výhodným systémem, než jaký měly doposud. Udělali jsme to proto, abychom chránili naše podniky, otevřeli cesty pro naše společnosti, aby se mohly do Afriky nastěhovat nebo do ní podniknout invazi? Ne, to není pravda.
Co jsme tedy navrhli? Nyní se dostávám k jádru dohod, protože by pravda měla dojít sluchu. Jsem ochoten naslouchat všem, jsem ochoten každého pochopit, a dokonce jsem ochoten souhlasit s jistými poznámkami a kritickými připomínkami z tohoto Parlamentu. Co jsme tedy navrhli? Navrhli jsme přechodná období v délce mezi 15 a 25 lety. Pan Wade tvrdí, že jeho trh bude zaplaven dotovanými evropskými zemědělskými produkty. To je přesně moje téma. Zemědělské produkty mu mohou nabídnout ochranu před těmi 20 %, které nejsou liberalizovány. Nerozumím přesně, co tím myslí. A navíc, pana Wadeho se to přímo nedotkne. Je pravda, že je oprávněn mluvit jménem všech z Afriky, ale není tím dotčen, protože je LDC a má systém "Vše kromě zbraní". Pan Mbeki, kterého velmi obdivuji a skutečně velmi dobře s ním vycházím, dohody o hospodářském partnerství rád kritizuje, ale to se dělá docela snadno. Znamená to, že se můžeme sami sebe zeptat, do jaké míry nemá zájem přivádět všechny ostatní země do tohoto regionu jako své konkurenty. Nehovořím se zlým úmyslem. Nemyslím si, že by tomu tak bylo, ale mohli bychom se ho zeptat.
Pokud jde o pana Konarého, předsedu Komise Africké unie, je brilantní právník, a je jeho profesí shromažďovat obavy, které slyší od lidí kolem sebe. To vše je legitimní. Když mi ale, pane Hutchinsone, řeknete, že "všichni vedoucí představitelé Afriky řekli...", není to pravda. Není to pravda o všech vedoucích představitelích Afriky. Je pravda, že nám řada z nich skutečně položila určité otázky. Například: "Co se stane, pane Micheli, když budou odstraněny celní překážky? Očividně přijdeme o peníze a rozpočet na naše cesty a prostředky. Jak budeme platit naše učitele, policii, státní úředníky atd.?" A my jsme řekli: "Můžete zakládat regionální fondy a my sepíšeme to, čemu říkáme dohoda o příspěvku, což znamená poskytnutí finančních zdrojů, které přinejmenším budou odpovídat čistému fiskálnímu dopadu odstranění celních bariér, aby se tak vykompenzovaly ztráty, a to vám dá prostředky k financování státních služeb atd."
Jedná se o asymetrický systém, přechodné období. Co dalšího jme udělali? S těmito zeměmi jsme na jejich žádost sestavili generické matice, protože to byly ony, kdo dodal obsah pro tyto dohody. Co znamená tento byrokratický termín? Generické matrice jsou jistý druh plánu, který obsahuje všechny projekty, všechny sektory, jejichž základní podstatu chtějí skutečně vidět jako doprovodná opatření, která půjdou ruku v ruce s postupným otevíráním trhů, pokud si to budou přát: transfery technologií, zvyšování kapacit, zvyšování odbornosti, práce na infrastrukturách, propojení nebo zlepšený přístup, všechny tyto aspekty.
Vypracoval jsem také finanční memorandum regionálního hospodářského společenství. Je to jistý druh záruky, na papíře a s čísly, zdrojů, které jim dá Evropská unie k dispozici. Existuje jenom jedna věc, kterou nemohu udělat, a to je slíbit jim peníze, které slíbily členské státy v Gleneagles. Slíbily jednu miliardu eur, a nejméně polovina z toho byla pro Afriku. Doufám, že tomuto slibu dostojí. Tyto peníze budou poskytovány od roku 2010 a jsou plánovány jako podpora obchodu. Jedná se tedy o peníze navíc. Zdvojnásobili jsme regionální fondy, o kterých jsem dříve hovořil. To vše je na pořadu jednání.
Musím se přiznat, že mým velkým zájmem je "hospodářská integrace", protože cítím, že ve vztahu k aspektu "vývoje", je to nejprve "hospodářská integrace", která jim umožní vytvořit bohatství, bohatství, které zjevně použijí na sociální služby a na přerozdělení prosperity mezi své lidi. Je pravda, že jsme v tomto ohledu učinili velice malý pokrok, z důvodu, který jsem již zmínil.
Budeme proto diskutovat, možná celý následující rok, o této záležitosti regionálních dohod o hospodářském partnerství, abychom vytvořili, udrželi a zkonsolidovali tento rozměr hospodářské integrace. Proto to připouštím, ale to nastane, pouze až dáme všechno... Kladná odezva byla po ruce na vše, oč nás požádali. To platilo na finančním poli nebo v každém případě v rámci rozpočtových omezení, a také ve vztahu k technicko-právním otázkám, institučním nebo dokonce politickým otázkám. Pravdou je také, že se v roce 2008 musíme vypořádat s pokusem o zajištění této regionální integrace, musíme být nesmírně přesvědčiví a samozřejmě musíme mít argumenty. Nemějte obavy, budou vyslechnuti a my jim stále nasloucháme... Určitě se pokusím udělat, co bude v mých silách, abych odpověděl na jejich obavy, nejistoty a otázky, abychom je mohli skutečně konkrétně uklidnit. Měl bych vám ale říci, že kromě této dodatečné částky jedné miliardy eur, z nichž polovina musí být přidělena Africe, nemám mnoho dalších argumentů. Uvidíme, co z toho vyplyne.
Nicméně mě trochu zranilo, když jsem slyšel, že naše partnery vydíráme. Nikdy k žádnému vydírání našich partnerů nedošlo z jednoho velmi jednoduchého důvodu, že jsme neměli k jejich vydírání žádnou moc. V první řadě bych nic takového neudělal. Nemůžeme prostě naše partnery nutit, aby podepisovali dohody. Promiňte, ale to je přílišné zjednodušování věcí. Jsem schopen dohlédnout výsledek. Dokonce si přeji vás informovat o stávajícím postavení zemí, které podepsaly, abych vám ukázal, že existuje mnohem více zemí, než si myslíte, které podepsaly a pochopily ten mechanismus.
A poslední bod na závěr se týká dohod o hospodářském partnerství, které nyní těží ze systému "Vše kromě zbraní", a tak mají naprostý a neomezený přístup k našim trhům. V tomto případě se mě zeptali, co mohou očekávat, že ztratí. Neztrácejí ve skutečnosti nic, vůbec nic, ale získávají příležitost mít užitek z obzvláště velkorysých pravidel původu. Jaká jsou tato obzvláště velkorysá pravidla původu? V současné době musí produkt, aby se považoval za produkt s původem v partnerské zemi, projít nejméně dvěma transformacemi. Od této doby to bude jediná transformace. Například u ryb ulovených v jejich vodách, které sem ale byly dovezeny, to bude dostačující. Bude se to počítat jako jedna transformace, takže mohou vstupovat na náš trh bez kvót a beze cla. To je pak velký rozdíl. Existuje značný potenciál příležitostí, kterých jsou nyní zbavováni.
Chtěl jsem vám to vše říci a jsem opravdu ochoten tuto zkušenost opakovat, kdykoliv si budete přát. Položte mi otázky nebo mi je pošlete písemně. Slibuji, že se pokusím vám odpovědět upřímně a v úplnosti. Pokud se bude zdát, že má odpověď na jednu z vašich otázek není dost dobrá nebo je špatná, rád to připustím a napravím, tím si můžete být jisti. Do dnešního dne jsem všechny otázky vyslechl, všechny otázky jsem prozkoumal a značně jsem se angažoval. Ještě jsem neslyšel otázku, která by nedostala přesnou, konkrétní a upřímnou odpověď.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 142)
John Attard-Montalto  
písemně. - Schůzka na nejvyšší úrovni mezi evropskými a africkými zeměmi se konala ve dnech 8. a 9. prosince v Lisabonu v Portugalsku. Zúčastnilo se jí více než 70 hlav států a vlád.
Příspěvek Malty se zaměřil na otázku neregulérního přistěhovalectví.
Je v zájmu Malty, aby Afrika byla vnímána jako odpovědnost Evropy. Pomoc poskytnutá Africe a investice do ní vložené budou znamenat, že méně lidí z tohoto kontinentu bude nuceno opouštět svoji zemi kvůli lepšímu životu. Většina neregulérních přistěhovalců, kteří se dostanou na Maltu, pochází ze subsaharské Afriky a jsou to ekonomičtí přistěhovalci. Situace by se však mohla zhoršit, až 31. prosince 2007 vyprší všeobecné dohody o preferenčním obchodu.
Většina afrických zemí odmítla návrh na "zvláštní dohody o partnerství". Pouze pětina z nich podepsala prozatímní dohody. I když bude termín pro ukončení prodloužen, je v zájmu každé země, aby prozatímní dohody podepsala, a absorbovala tak negativní hospodářský dopad následující po ukončení "preferenčních dohod".
Další neregulérní přistěhovalci, kteří přicházejí na Maltu, jsou političtí uprchlíci. Skutečnost, že problematika lidských práv v Dárfúru a Zimbabwe byla z původního programu vypuštěna, není dobrým znamením pro ty, kteří nemají možnost vyjádření a nadále trpí v tichosti.
Richard Corbett  
písemně. - Evropská rada musí obrátit svoji pozornost na Barmu, kde situace v této oblasti zůstává katastrofální.
Sankce Evropské unie, o kterých bylo rozhodnuto 15. října, se zaměřují na vůdce režimu, jejich stoupence a ty, kteří těží z jejich politiky, včetně obchodních sankcí v těchto sektorech - stavební dříví, minerály, kovy, drahokamy -, ze kterých režim získává většinu svých příjmů.
Ale stačí to? Evropská rada musí tuto situaci zhodnotit a dojít k závěru, jaká další opatření může EU přijmout, aby v Barmě dosáhla skutečné změny. Je na čase uplatnit další restriktivní opatření - včetně zákazu nových investic.
Pedro Guerreiro  
Přestože je ještě příliš brzy na to, aby se dal přesně určit dopad rozhodnutí učiněných během schůzky na nejvyšší úrovni EU-Afrika, a přes určité rozpory, by odmítnutí dohod o volném obchodu (známých jako "dohody o hospodářském partnerství") předkládaných Evropskou unií africkými zeměmi mělo být uvítáno.
Toto odmítnutí - navzdory veškerému nepřijatelnému tlaku a vydírání Evropské unie - "dohod o hospodářském partnerství" ze strany afrických zemí poněkud ironicky vytváří skutečný příklad toho, co je nakonec ta neblaze proslulá "dobrá správa věcí veřejných", tolik vychvalovaná Evropskou unií. Jinými slovy představuje situaci, kdy země přebírá kontrolu nad svojí ekonomikou a brání ji.
Podle našeho názoru vyžaduje účinná spolupráce na rozvoji úctu k národní suverenitě, politické a hospodářské nezávislosti a právu všech lidí na rozhodování o své současnosti i budoucnosti a na určení a budování své země a svých rozvojových projektů. Taková spolupráce je neslučitelná s více méně skrytými cíli a myšlenkami vměšování, vykořisťování, drancování zdrojů a politickým a hospodářským ovládáním.
Bylo již řečeno, že schůzka na nejvyšší úrovni EU-Afrika obrátila "novou stránku". Pokud jde o nás, budeme i nadále mluvit otevřeně, aby (pod)text zapsaný na této stránce neokolonialistické ambice Evropské unie a jejích hlavních nadnárodních společností vůbec neobsahoval.
