Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies.
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 19. kesäkuuta 2003 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.
Puhemies.
Hyvät kollegat, minun on surukseni ilmoitettava teille Euroopan parlamentin puhemiehenä vuosina 1982-1984 toimineen Pieter Dankertin kuolleen lauantaina 21. kesäkuuta 2003. Piet Dankert oli esimerkillinen parlamentin jäsen - päättäväinen, vilpitön ja suorapuheinen - joka puolusti äänestäjiensä, puolueensa ja Euroopan parlamentin etua.
Hyödymme työssämme edelleenkin päivittäin niistä eduista ja vaikutuksista, jotka hän sai aikaan pyrkiessään vahvistamaan Euroopan parlamentin toimivaltuuksia.
Toimiessaan puhemiehenä Piet Dankert johti Euroopan parlamenttia yhtenä unionin historian kaikkein vaikeimmista ajanjaksoista. Hänen yrittäjähenkisyytensä ja mukautumattomuutensa, hänen jatkuva huolensa tavallisesta kansalaisesta, hänen huumorintajunsa ja persoonallisuutensa antoivat oman leimansa hänen puhemieskaudelleen.
Historioitsijana Pieter Dankert osasi aina ajatella asioita kauaskantoisesti, ja siihen perustui hänen visionsa ja viisautensa, jota Eurooppa tarvitsi tuolloin ja jota se tarvitsee edelleenkin.
Euroopan parlamentin puolesta haluan ilmaista syvän kunnioitukseni ja surunvalitteluni Dankertin perheelle. Pyydän teitä pitämään minuutin hiljaisen hetken kollegamme Pieter Dankertin muistoksi.
(Parlamentin jäsenet nousivat seisomaan ja pitivät minuutin hiljaisuuden.)
Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Frieslandin Stiensissä syntynyt Piet Dankert, joka kiinnostui friisiläisen isoisänsä innostamana sosiaalidemokratiasta, aloitti uransa opettajana ja edisti Euroopan asiaa monin eri tavoin, joista haluaisin mainita muutaman esimerkin.
Avoimuus. Kun Piet Dankert valittiin Euroopan parlamentin puhemieheksi, kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun näin merkittävä päätös tehtiin ryhmien sisäisen päätöksenteon ulkopuolella. Vaalit toteutettiin avoimella ja lähes ammattimaisella tavalla, ja niiden yhteydessä järjestettiin lehdistökampanja. Tämä menettely oli noin 20 vuotta aikaansa edellä. Piet Dankert, monsieur le Président.
Periksiantamattomuus. Aitona eurooppalaisena Piet uskoi unionin varojen asianmukaiseen ja moitteettomaan käyttöön. Hän oli kiinnostunut kaikista mahdollista väärinkäyttöä koskevista raporteista. Hän oli kuitenkin halukas tietämään myös sen, pitivätkö selvitykset paikkansa. Toisinaan tosiasioita vääristeltiin sen varmistamiseksi, että muut, vaikutusvaltaisemmat elimet todella ryhtyisivät toimiin.
Demokratia. Vuonna 1979 Piet Dankert onnistui lisäämään Euroopan parlamentin vaikutusvaltaa käyttämällä budjettilainsäädäntöä neuvokkaasti poliittisena välineenä. Hän uhkasi, että parlamentti äänestäisi talousarviota vastaan, ja juuri näin kävikin. Siitä lähtien komission ja neuvoston on ollut pakko suhtautua vakavasti Euroopan parlamenttiin.
Visio. Piet Dankertin tavoitteena oli sosiaalisempi ja demokraattisempi Eurooppa, jolla olisi selvästi määritelty rooli solidaarisuuden rakentajana maailmassa. Tässä asiassa Piet Dankert oli maltillinen ja realistinen Eurooppa-ajatuksen lähettiläs. Toimiessaan Euroopan ulkoasiainsihteerinä Alankomaiden puheenjohtajakaudella hän esitti Maastrichtissa vuonna 1992 ehdotuksia demokraattisemman Euroopan rakentamiseksi, mutta hallitukset eivät olleet siihen vielä valmiita. Piet Dankert oli kuitenkin tyytyväinen siihen, että valmistelukunnan tulokset olivat melko yhteneväisiä hänen vuosia sitten esittämiensä ehdotusten kanssa.
Innostus. Vuonna 1979 Piet Dankert teki tietoisen ja selvän valinnan Euroopan parlamentin ja Alankomaiden parlamentin toisen kamarin välillä. Hänen mukaansa oli hauskempaa ja jännittävämpää toimia kansainvälisellä tasolla. Hän osasi myös nauttia työnsä miellyttävistä puolista. Piet piti arvossa sitä, että pystyi silloin tällöin nauttimaan lounaaksi muutakin kuin vain juustosämpylän ja piimälasillisen.
Suhteet. Piet Dankert inhosi hälinää ja osasi olla hyvin omapäinen, vaikka toisinaan hän käyttäytyi jopa ujosti. Hän oli ystävällinen ja rehellinen ja kykeni ymmärtämään muiden maiden ihmisten poliittista ajattelutapaa. Viime päivien aikana ja eilen Edamin Suurkirkossa pidetyssä muistotilaisuudessa monet ovat yhtyneet tähän Monsieur l'Europe -mielikuvaan hänestä.
Toivomme, että kaikki nämä vaikutelmat, ominaisuudet ja mielikuvat Piet Dankertista lohduttavat hänen Paulette-vaimoaan ja lapsiaan.

Puhemies.
Parlamentin jäsenet muistanevat, että viime tiistaina kuusi brittisotilasta ammuttiin ja surmattiin Irakin eteläosassa. Nämä nuoret sotilaat eivät osallistuneet sotilastoimiin, vaan he toimivat sotilaspoliiseina ja olivat mukana kouluttamassa Irakin poliisiviranomaisia alueella. Heidän kuolemansa on traaginen muistutus uhrauksista, joita eurooppalaiset virkamiehet ja konfliktin ja ankarien olosuhteiden edelleen runtelemien Irakin ja Afganistanin kaltaisten maiden siviiliväestö joutuvat maksamaan.
Haluaisin pyytää parlamentin jäseniä viettämään minuutin hiljaisuuden heidän muistokseen.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden.)
Puhemies.
Puheenjohtajakokouksen torstaina 26. kesäkuuta järjestetyssä kokouksessa työjärjestyksen 110 ja 110 a artiklan mukaisesti laatima esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu. On ehdotettu seuraavia muutoksia

Roth-Behrendt (PSE).
Arvoisa puhemies, vastustan todellakin tätä pyyntöä. On hienoa, että parlamentti suhtautuu lain säätämiseen vakavasti ja pitää sitä tärkeänä. Tietänette, että puheenjohtajakokouksen suuressa viisaudessaan tekemän päätöksen mukaisesti keskustelemme huomenna ensin toisessa käsittelyssä aiheeseen liittyvästä kysymyksestä eli geneettisesti muunnetuista elintarvikkeista ja niiden jäljitettävyydestä, minkä jälkeen järjestetään yhteiskeskustelu elintarvikelainsäädännöstä osittain osana toista käsittelyä ja tämän yhteydessä järjestetään myös muita keskusteluja, jotka myös ovat osa toista käsittelyä. En halua vähätellä Vihreät / Euroopan Vapaa Allianssi -ryhmän esittämää suullista kysymystä, mutta olen vakuuttunut siitä, että puheenjohtajakokouksen ehdottama käsittelyjärjestys on oikea. Ymmärrän, että komissiolla on ilmeisestikin organisointiongelmia, ja olen varma ja luotan täysin siihen, että komissio saa ratkaistua nämä organisatoriset ongelmat ja että se kykenee myöhemmin tänään vastaamaan tähän kysymykseen.

Ford (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten varmaankin tiedätte, työjärjestyksen asiaa koskevassa kohdassa todetaan, että asiasta järjestetään keskustelu ja että asiasta äänestetään. Oletan, että aiheesta myös keskustellaan, kuten työjärjestyksessä määrätään.

Puhemies.
Ymmärtääkseni pyyntö koski päätöslauselmaesityksestä toimitettavaa äänestystä, ei keskustelua. Jos kuitenkin haluatte myös keskustella asiasta, keskustelu voitaisiin lisätä tiistain esityslistan loppuun, sillä keskiviikon esityslista on jo aivan täynnä.
(Puhemies totesi, ettei ehdotusta vastustettu.)

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa esille Euroopan nuorten parlamenttia koskevan kysymyksen ja 180 000 euron rahoituksen, jonka parlamentti hyväksyi vuodeksi 2003.
Ongelmana on se, että nuorten parlamentti voi joutua peruuttamaan 11-20. heinäkuuta järjestettäväksi suunnitellun tilaisuutensa, sillä komissio kieltäytyy vahvistamasta, että nämä varat ovat nuorten parlamentin käytettävissä tilaisuuden järjestämiseksi.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä ottamaan kiireisesti yhteyttä komissioon sen varmistamiseksi, että nämä varat annetaan käyttöön, tai vähintäänkin ottamaan yhteyttä kirjeitse varojen saatavuuden varmistamiseksi, jotta nämä nuoret ihmiset - jotka loppujen lopuksi ovat tulevia poliitikkoja, jotka johtavat aikanaan parlamenttia ja Euroopan unionin muita toimielimiä - voivat jatkaa työtään. Heidän on saatava tämä vahvistus kiireisesti, sillä heidän on saatava väliaikaista rahoitusta ratkaistakseen komission aiheuttaman ongelman.

Puhemies.
 Otamme yhteyttä komissioon tässä asiassa tänään iltapäivällä.

Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, vajaa kuukausi sen jälkeen kun Algerian demokraattisen kansantasavallan presidentti Bouteflika vieraili parlamentissa tarkoituksenaan Euroopan unionin ja Algerian välisten suhteiden lujittaminen, on sattunut vakava välikohtaus. Yhdistyneiden Kansakuntien Algerian-suurlähettiläs on pyytänyt, että YK:n kehitysohjelman (UNDP) edustaja poistuisi Algeriasta. Maailmanpankki on omalla tahollaan päättänyt keskeyttää maassa käynnissä olevat ohjelmat vuonna 2004 järjestettäviin presidentinvaaleihin saakka. Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää parlamenttia reagoimaan tilanteeseen ja kirjoittamaan vastineen tasavallan presidentille ja Algerian hallitukselle, ja haluaisin, että YK:n pääsihteerille ja asianosaisille henkilöille lähetetään kirje, jossa ilmaisemme heille tukemme. Pyydän myös komissiota järjestämään keskustelun Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa Algerian tilanteesta, maan oikeuslaitoksen uudistamisesta ja etenkin maanjäristyksestä. Arvoisa puhemies, toivon, että ryhdytte toimiin pyyntöni johdosta.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, laaditte työsuunnitelman hyvin nopeasti. Työjärjestyksen 110 a artiklan mukaisesti haluaisin, että päätämme ilman keskustelua mietinnöstä, joka koskee Itävallan aloitetta turvapaikkaa tarjoavien niin kutsuttujen turvallisten maiden luettelon laatimisesta. Olen kyseisen kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön esittelijä, ja mietintö hyväksyttiin äänin 27 puolesta ja kaksi vastaan.
Olisi valitettavaa, jos tätä aihetta koskevaa päätöstä olisi lykättävä syyskuuhun. Olisin halunnut, että aiheesta järjestetään keskustelu, mutta olisi hyvä, jos voisimme päättää tästä kysymyksestä tämän viikon kuluessa. Haluaisin, että mietinnöstä äänestetään tällä viikolla työjärjestyksen 110 a artiklan mukaisesti.

Puhemies.
Hyvä parlamentin jäsen Schmidt, nyt en halua aloittaa keskustelua tästä kysymyksestä. Tavallisesti asiasta olisi ilmoitettava parlamentin sihteeristölle etukäteen. Tämän jälkeen toimisin samoin kuin olen toiminut muidenkin etukäteen ilmoitettujen kysymysten kanssa ja antaisin kysymyksen parlamentin hyväksyttäväksi tai hylättäväksi.
Tässä vaiheessa minun on valitettavasti todettava, että olette jäänyt veneestä esityslistan laatimisessa. Emme käsitelleet kysymystä viime viikolla puheenjohtajakokouksessa, eikä siitä ilmoitettu meille ajoissa asianmukaisessa menettelyssä, jotta voisimme käsitellä kysymystä tänään. Olemme jo hyväksyneet esityslistan, eikä kysymystä otettu tuolloin esille.
Mielestäni olen noudattanut työjärjestyksen vaatimuksia. Mainitsemassanne työjärjestyksen artiklassa todetaan selvästi, että hyväksymme tällaiset muutokset ennen istuntojakson alkua. Otitte asian esille valitettavasti vasta, kun olimme jo päättäneet kyseisen menettelyvaiheen.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, olette ehdottomasti oikeassa, sillä en toiminut riittävän nopeasti. Minulle kerrottiin, että vene oli edelleen maissa viime viikolla, ja siksi otin kysymyksen esille. Voimme keskustella asiasta syyskuussa, mutta se on valitettavaa, sillä kysymystä olisi pitänyt käsitellä neuvostossa tällä viikolla. Ensi kerralla olen nopeampi!
Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esille erään kysymyksen, joka on saatettu tietooni pakolaisiin liittyvän työni yhteydessä. Asia koskee erästä iranilaista syntyperää olevaa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvaa henkilöä, jonka Syyrian viranomaiset kaappasivat hänen Syyrian-vierailullaan ja luovuttivat iranilaisille. Hänen nimensä on Jamil Bassam, ja hän on asunut Yhdistyneessä kuningaskunnassa 25 vuotta. Bassamin saavuttua Syyriaan mukanaan kaikki asianmukaiset asiakirjat Syyrian viranomaiset kaappasivat hänet ja hänen kollegansa Ibrahim Khodabandehin ja luovuttivat heidät Iranin viranomaisille.
Parlamentin jäsenten useissa tapauksissa osoittama huolestuneisuus Iranin tilanteesta ja siitä, miten Iranissa kohdellaan poliittisia toisinajattelijoita, osoittavat selvästi, että meillä on syytä huoleen. Siksi pyydän teitä ottamaan tämän kysymyksen esille Iranin viranomaisten kanssa ja tekemään voitavanne, jotta Jamil Bassam ja hänen kollegansa saadaan vapautettua turvallisesti.

Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoroni ei koske yhtä vakavaa aihetta kuin muutamat edellisistä puheenvuoroista. Minulle on kerrottu, että Louise Weiss -rakennuksen kuudennen ja seitsemännen kerroksen välillä olevassa ikkunassa liehuu Yhdistyneen kuningaskunnan lippu. Kyseessä voi olla harkitsematon isänmaallisuuden ilmaus, tai voi olla, että lippu on vain ripustettu kuivumaan. Emme voi päätellä ulkoa päin, kuka siitä on vastuussa, mutta minulla on omat epäilykseni.
Riippumatta siitä, kuka tämän Yhdistyneen kuningaskunnan lipun on kiinnittänyt, voisimmeko ehkä pyytää häntä poistamaan sen, jollemme kaikki aio ripustaa lippujamme ikkunoihin. Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, tämä on vastoin sääntöjä.

Puhemies.
Hyvä jäsen Banotti, koska olette kvestorikollegion puheenjohtaja, voin sanoa teille vain yhden asian: te määräätte!

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, eilen hukkui taas kymmenen Italiaan pyrkinyttä maahanmuuttajaa. He halusivat työskennellä Euroopassa. Viime viikkojen aikana satoja maahanmuuttajia on kokenut saman traagisen kohtalon Etelä-Italian, Andalusian ja Kanariansaarten rannikolla. Kiinnitän huomionne tähän tilanteeseen jälleen kerran saadakseni parlamentin ja unionin ryhtymään tarvittaviin poliittisiin toimiin näiden järkyttävien tragedioiden torjumiseksi ja niiden toistumisen estämiseksi. Älkäämme unohtako näitä syyttömiä ihmisiä.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää teitä kaikkien andalusialaisten kalastajien ja itseni puolesta siitä, miten olette yrittänyt taivuttaa Portugalin viranomaiset vapauttamaan kalastaja Agustín Garcían, joka on ollut vangittuna yli kahden kuukauden ajan, kuten tiedätte.
Arvoisa puhemies, Espanjan ja Portugalin välinen Guadiana-kalastussopimus umpeutuu tänään, ja olisi todella hienoa, jos sopimuksen uusimista koskevien neuvottelujen kunniaksi Portugali tekisi ystävyyden ja hyvän tahdon eleen ja vapauttaisi vangitun kalastajan ja jos kaikki kalastajat sitoutuisivat noudattamaan kaikkia allekirjoitettuja sopimuksia.
Haluaisin kiittää teitä jälleen kerran ja pyydän teitä muistamaan tämän asian ja esittämään tämän ehdotuksen toimivaltaisille viranomaisille.

Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, edellisen puhujan tapaan minäkin viittaan Abrahim Khodabandehin ja Jamil Bassamin tapaukseen, sillä he molemmat asuvat minun vaalipiirissäni Barnetissa. Khodabandeh - joka on asunut Yhdistyneessä kuningaskunnassa useiden vuosien ajan ja jolle on myönnetty pakolaisasema - matkusti hiljattain Syyriaan avustaakseen Irakin sodan jälkeisissä humanitaarisissa. Hänet siirrettiin Syyriasta vastoin tahtoaan ja vietiin Iraniin, jossa häntä ja hänen kollegaansa Bassamia pidetään edelleen vangittuina. Khodabandehin perhe ja ystävät ovat syvästi huolissaan hänen kohtalostaan.
Pyydän, että parlamentti vaatii Iranin viranomaisia vapauttamaan Khodabandehin, sillä hänen karkotuksensa on kansainvälisen oikeuden yleisten periaatteiden vastaista. Olemme hyvin huolissamme karkotukseen liittyvistä olosuhteista. Pyydän parlamenttia osallistumaan toimiin näiden kahden henkilön vapauttamiseksi.

Puhemies.
Kuten totesitte, myös kollegamme Lambert otti tämän asian esille. Laadin kirjeen toimivaltaisille viranomaisille ja lähetän siitä jäljennökset teille molemmille tämän viikon kuluessa.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, viittaan lehdissä toistuvasti julkaistuihin artikkeleihin, joiden mukaan Yhdysvaltain presidentti Bush syyttää EU:ta ja EU:n johtajia Hamasin rahoittamisesta. Tällaisia väitteitä on esitetty viime viikon aikana. Pyydän teitä ilmoittamaan yksiselitteisesti presidentti Bushille, että tällaisissa väitteissä ei ole mitään perää. Viime viikonloppuna Roomassa järjestetyssä EU:n ja Yhdysvaltain valtuuskunnan välisessä kokouksessa minä ja muut parlamentin jäsenet kiistimme voimakkaasti tämän väitteen ja korostimme, että Palestiinan viranomaisille annettavaa rahoitusta valvotaan tarkasti, sillä näin varmistetaan, ettei varoja käytetä väärin. Kehotan teitä ottamaan tämän asian esille presidentti Bushin kanssa heti kun mahdollista.

De Keyser (PSE).
Arvoisa puhemies, tänään iltapäivällä Laosissa langetettiin tuomio kolmelle länsimaalaiselle. Belgialaiselle Thierry Faliselle, ranskalaiselle Vincent Reynaud'lle ja heidän Hmongista peräisin olevalle amerikkalaiselle tulkilleen annettiin 15 vuoden vankeusrangaistus. Se on pitkä aika. Joulukuussa 2001 äänestimme päätöslauselman puolesta, jossa arvosteltiin mielivaltaisia pidätyksiä ja Laosin poliittista tilannetta. Olemme tehneet yhteistyösopimuksen kyseisen maan kanssa. Haluaisin, että puututte asiaan Euroopan parlamentin puolesta, jotta mainitsemani henkilöt saadaan vapautettua mahdollisimman pian. Tämän on tapahduttava käynnissä olevien, tätä lehdistön vapautta loukkaavaa tuomiota koskevien diplomaattisten toimien yhteydessä.

Puhemies.
Haluan kertoa teille, että tämä kysymys saatettiin tietooni viime istuntojaksolla. Olemme kirjoittaneet asianomaisille viranomaisille. Käsittelemme myös Laosia koskevaa kysymystä tämän viikon torstaina keskustellessamme ihmisoikeuksien sekä demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden loukkauksia koskevista tapauksista. Parlamentilla on siten mahdollisuus kertoa mielipiteensä päätöslauselmasta äänestettäessä. Ryhdymme jatkotoimiin kyseisen keskustelun tulosten pohjalta.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Lehnen laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0246/2003) pyynnöstä Daniel Marc Cohn-Benditin koskemattomuuden pidättämiseksi ((2000/2109(IMM)).

Lehne (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, toivon, etten käytä viittä minuuttiani kokonaan. Tämä menettely liittyy jäsen Cohn-Benditin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevaan pyyntöön, jonka Frankfurtin syyttäjänvirasto on esittänyt erään Hessenin osavaltion parlamentin jäsenen esittämien syytösten perusteella. Näiden syytösten johdosta Cohn-Benditiä syytetään avunannosta rangaistuksen välttelyssä, sillä - kuten lehtiartikkeleissa todetaan - hän on yhdessä muiden kanssa muutama vuosikymmen sitten auttanut erästä Klein-nimistä terroristia, jonka väitetään osallistuneen OPEC:ia vastaan tehtyyn hyökkäykseen Wienissä, pakenemaan Ranskaan.
Tavallisesti parlamentti noudattaisi tällaista pyyntöä, kun sellainen esitetään. Tähän tapaukseen liittyi kuitenkin useita outoja piirteitä, minkä vuoksi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan oli omaksuttava tämän tapauksen osalta jokseenkin erilainen lähestymistapa. Eräänä syynä tähän oli se, että meille alun perin toimitettu pyyntö - saanen puhua suoraan - oli melko hatara eli toisin sanoen sisällöltään melko olematon. Tämän johdosta kesällä 2000 - vain muutama viikko sen jälkeen, kun saimme pyynnön - valiokuntamme tuolloinen puheenjohtaja Ana Palacio kirjoitti Saksan viranomaisille ja pyysi yksityiskohtaisempia tietoja. Saksan viranomaiset toimittivat lisätietoja vasta kahden vuoden kuluttua - näin kauan tämä menettely kesti - minkä jälkeen valiokuntamme pystyi päättämään asiasta.
Esittelijänä ehdotin itse alun perin, että tässä erityisessä tapauksessa voitaisiin harkita koskemattomuuden ehdollista pidättämistä, kuten työjärjestyksessämme määrätään, mutta - kuten totesin aiemmin - tähän tapaukseen liittyy lukuisia outoja piirteitä, ja siksi valiokunnan selvä enemmistö katsoi, että tässä erityisessä tapauksessa on oikein ja asiallista olla pidättämättä koskemattomuutta. Se oli vallitseva mielipide.
Eräänä syynä tähän on se, että ainakin jotkin kollega Cohn-Benditin kyseessä olevista mahdollisista toimista on toteutettu Saksan salaisen tiedustelupalvelun pyynnöstä tai että tiedustelupalvelu on ollut niissä osallisena joko suoraan tai epäsuoraan. Salaisen tiedustelupalvelun osallistuminen tällaisiin toimiin on joka tapauksessa jokseenkin outoa, kun otetaan huomioon, että saman valtion täytäntöönpanoviranomaiset haluavat nostaa asiassa syytteen. Eräs toinen näkökohta liittyy siihen, että Cohn-Benditin mukaan tutkinta kohdistuu ainoastaan häneen eikä kyseisessä lehtiartikkelissa mainittuihin muihin mahdollisiin avustajiin. Kolmas näkökohta liittyy terroristi Kleinia vastaan käytyyn oikeudenkäyntimenettelyyn, joka saatettiin loppuun jo kauan sitten ja jossa tuomari ylisti tuomiota koskevissa perusteluissaan Cohn-Benditin toimintaa ja kuvasi sitä hyväksi esimerkiksi siitä, miten tällaisia ihmisiä voidaan auttaa eroamaan terroristipiireistä.
Tätä taustaa vasten valiokunta tuli siihen tulokseen, että tapaukseen liittyvien erityisten olosuhteiden perusteella koskemattomuuden pidättäminen ei vaikuta perustellulta. Haluan tehdä täysin selväksi, ettemme syytä Frankfurtin syyttäjävirastoa siitä, että se olisi toiminut fumus persecutionis, toisin sanoen että menettelyn tarkoituksena olisi vahingoittaa Cohn-Benditin poliittista toimintaa. Kiistin tämän moneen kertaan valiokunnassa järjestetyssä keskustelussa yksinkertaisesti siitä syystä, että, kuten koskemattomuutta koskevassa Saksan lainsäädännössä vahvistetaan, Saksan syyttäjänvirasto ei yksinkertaisesti voi toimia muulla tavoin. Se ei voi edes käynnistää menettelyä ja aloittaa tutkimuksia ennen kuin koskemattomuuden pidättämisestä on tehty lopullinen päätös. Kun otetaan huomioon kaikki tätä tapausta koskevat tekijät, katsomme kuitenkin asianmukaiseksi - varsinkin kun Euroopan parlamentin vaalit ovat suhteellisen lähellä - ettei koskemattomuutta pidätetä tässä tapauksessa. Pyydän täysistuntoa hyväksymään valiokunnan ehdotuksen.

Zimeray (PSE).
Arvoisa puhemies, yhdyn esittelijän näkemykseen. Haluaisin hyödyntää tätä tilaisuutta ja perustella muutamalla sanalla sitä, miksi päädyimme siihen näkemykseen, että tässä tapauksessa on kyseessä niin kutsuttu fumus persecutionis -tilanne Toisin sanoen tästä oikeudenkäynnistä saa sellaisen vaikutelman, että kyse on jostain muusta kuin halusta nähdä tasavertaisen ja yleisen oikeuden toteutuvan.
Ensinnäkin, kuten mietinnössä todetaan, niistä monista henkilöistä, joita vastaan olisi voitu nostaa kanne samojen väitettyjen rikosten johdosta, Cohn-Bendit on ainoa, jota on syytetty, mikä mielestäni on jo itsessään eräs peruste.
Toiseksi oikeudenkäynti on viivästynyt: menettelyt on käynnistetty mielivaltaisesti pitkän ajan kuluttua siitä, kun väitetyt rikokset tehtiin. Tämän tapauksen ongelmallisuus liittyy selvästi siihen tosiseikkaan, että rikokset, joista Cohn-Benditiä syytetään, tapahtuivat kauan ennen kuin hän aloitti nykyisessä tehtävässään. Meidän olisi kysyttävä, miksi nämä menettelyt on käynnistetty nimenomaan nyt, kun hän on Euroopan parlamentin jäsen.
Lisäksi tätä syytöstä - ja mielestäni tämä on tärkeä näkökohta - ei ole esittänyt kuka tahansa vanha henkilö. Sen on esittänyt eräs parlamentin jäsen, joka on Cohn-Benditin vastustaja ja joka on hyödyntänyt näitä syytöksiä poliittisena taisteluaseenaan. Tämä käy täysin selväksi kantajan laatimissa voitonriemuisissa lehtiartikkeleissa ja tiedotteissa, jotka on julkaistu sopivasti syytteen esittämisen jälkeen - tai pitäisikö sanoa sen jälkeen, kun yleinen syyttäjä hyväksyi hänen syytöksensä Cohn-Benditiä vastaan.
Mielestäni meidän on katsottava kaikkien näiden tekijöiden perusteella, että jollei Cohn-Bendit olisi parlamentin jäsen, häntä vastaan ei olisi nostettu kannetta. Siksi kyse on aidosta fumus persecutionis -tilanteesta, kuten esittelijä totesi, ja on olemassa hyvät perusteet säilyttää Cohn-Benditin parlamentaarinen koskemattomuus.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa muutamia kohtia, jotka tukevat sitä, mitä jäsen Lehne sanoi keskustelun alussa. Ensinnäkin on tärkeää korostaa, että tämä kysymys on herättänyt valtavasti huolestuneisuutta julkisuudessa, mutta tämä asia on myös ollut julkinen jo pitkään. Käsittelemme tapahtumia, joita Cohn-Bendit ei ole ainoastaan jättänyt kieltämättä vaan hän on myös tunnustanut ne julkisesti. Käsittelemme tapahtumia, joista Kleinin oikeudenkäyntiin osallistunut tuomioistuin nimenomaisesti ylisti Cohn-Benditiä muutama vuosi sitten: tuomioistuin korosti niiden ihmisten rohkeutta ja yhteishenkeä, jotka olivat auttaneet syytettynä olevaa henkilöä piiloutumaan ja antautumaan viranomaisille. Tässä tapauksessa ei siten ole kyse henkilöstä, joka yrittäisi salamyhkäisesti piiloutua syytöksiltä tai oikeudelta, vaan henkilöstä, joka on avoimesti tunnustanut tekonsa.
Jäsen Lehne on ehdottomasti oikeassa siinä, että on ilmeistä, etteivät Frankfurtin syyttäjäviraston vaikuttimet ole vilpillisiä. Sen yleisenä velvollisuutena on ottaa käsiteltäväksi sille näennäisesti perustelluin syin esitetty kanne.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö syyttäjäviranomaiselle syytökset esittänyt taho, joka vaati yleisen velvollisuuden täyttämistä, toimisi vailla minkäänlaisia vilpillisiä vaikuttimia. Kun otetaan huomioon kaksi julkista etua koskevaa näkökohtaa - ensinnäkään parlamentin jäsenille tai ylipäätään kenellekään ei pitäisi antaa kohtuutonta suojaa syyttäjäviranomaisilta, jos olosuhteet tätä edellyttävät, ja toiseksi, mikä kaikkein tärkeintä, vaaliväittelyjen ja -keskustelujen olisi voitava edetä ilman, että johtaville poliitikoille aiheutetaan kohtuutonta haittaa tai häiriötä- tässä tapauksessa julkinen etu on selvästi tasapainossa: syyttäjäviranomaiset hoitavat omat velvollisuutensa ja meidän olisi hoidettava omamme. Tässä tapauksessa velvollisuutemme on selvästi noudattaa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan osoittamaa suuntaa ja kieltäytyä pidättämästä koskemattomuutta.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron tästä mietinnöstä, koska parlamentti ottaa vihdoinkin huomioon kansallisten viranomaisten esittämän pyynnön erityisen luonteen tarkastellessaan koskemattomuutta koskevaa kysymystä. Jäsen Cohn-Benditin tapauksessa olemme päättäneet olla pidättämättä koskemattomuutta hyvin erityisestä syystä, joskin loppujen lopuksi olisi ehkä ollut Cohn-Benditin edun mukaista jatkaa tätä oikeudenkäyntiä. Toisaalta parlamentin näkökulmasta se, että tämä asia on otettu esille useita vuosien väitetyn tapahtuman jälkeen ja että puolueettomasti katsottuna on olemassa epäilys tai viitteitä siitä, että Saksan viranomaiset tunnustavat Cohn-Benditin mahdollisen syyllisyyden vasta nyt, koska syytteen taustalla voi olla fumus persecutionis -tilanne, on peruste valiokuntamme omaksumalle kannalle, jota minä ja kollegani radikaaliryhmässä kannatamme. Arvoisa puhemies, sanon tämän myös muita tapauksia silmällä pitäen, sillä vaikka olemmekin kaventaneet koskemattomuuden soveltamisalaa muutamissa maissa ja rajanneet sen tiukasti parlamentin jäsenten poliittiseen toimintaan, on myös totta, ettei poliittista toimintaa voida rajata yksinomaan istuntosalissa puhuttuihin asioihin ainakaan niiden poliittisten ja oikeudellisten järjestelmien osalta, joilla turvataan parlamentin jäsenten kattava koskemattomuus.
Kunnes olemme ottaneet käyttöön Euroopan parlamentin jäsenten yhteisen ohjesäännön ja kunnes jäsen Rothleyn ehdotus tulee osaksi unionin oikeutta, toivon, että tarkasteltuaan tekstejämme hallitustenvälinen konferenssi haluaa antaa jäsenten ohjesäännölle keskeisen aseman tulevassa perustuslakia koskevassa sopimuksessa ja etenkin että se suosittelee erityisen koskemattomuuden ja erioikeuksien sisällyttämistä Euroopan parlamentin jäsenten henkilöstösääntöihin.
Ei ole epäilystäkään siitä, etteivätkö tällaiseen luonteeltaan poliittiseen tapaukseen liittyvät todisteet voisi kaatua, ja tämä koskee niin tarkasteltavaa tapausta kuin tuleviakin tapauksia. Kuten tiedätte, teitä pyydetään pian käsittelemään esimerkiksi jäsen Dupuis'n tapausta, jossa hän halusi arvostella Italian huumausaineita koskevaa lainsäädäntöä jakelemalla hashista, mikä johtaa oikeustoimiin.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että kannatan jäsen MacCormickin omaksumaa kantaa ja uskon, että sitä noudattamalla parlamentti luo ennakkotapauksen tuleville tapauksille.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna iltapäivällä.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana MacCormickin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0243/2003) Mogens N.J. Camren parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä (2002/2249(IMM)).

MacCormick (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, tämä parlamentin jäsenen koskemattomuutta koskeva tapaus tuo hyvin räikeästi esiin jäsenten koskemattomuutta tai koskemattomuuden pidättämistä koskevan kysymyksen silloin, kun nämä harjoittavat poliittista toimintaa parlamentin ulkopuolella. Laissa säädetään täysin yksiselitteisesti, ettei mielipiteen ilmaiseminen tai äänestäminen parlamentissa voi koskaan johtaa oikeudellisiin toimenpiteisiin tai syytteisiin. Se on olennainen osa vapaata keskustelua demokraattisessa edustajainkokouksessa.
Suorittaessaan velvollisuuksiaan parlamentin jäsenet pitävät kuitenkin usein poliittisia puheita ja harjoittavat poliittista toimintaa muualla, etenkin omissa vaalipiireissään ja kotimaassaan - esimerkiksi puoluekokouksissa. Nyt tarkastelemamme jäsen Camrea koskeva tapaus liittyy puheeseen, jonka hän piti Tanskassa vuonna 2001 järjestetyssä puoluekokouksessa vain vähän syyskuun 11. päivän lohduttomien tapahtumien jälkeen.
Puoluekokouksessa pitämässään puheessa jäsen Camre esitti muutamia hyvin voimakkaita ja omasta mielestäni erittäin loukkaavia huomautuksia länsimaissa asuvista muslimeista. Häneen mukaansa muslimit ovat soluttautuneet kaikkiin länsimaihin ja jotkut heistä puhuvat meille kohteliaasti odottaessaan vain, että heitä olisi riittävän paljon heittämään meidät ulos, kuten Sudanissa, Indonesiassa, Nigeriassa ja Balkanin maissa. Hän esitti myös muita samantapaisia ja jopa edellistäkin loukkaavampia huomautuksia.
Tanskan rikosoikeuden 226 b artiklan mukaan on rangaistavaa esittää pilkkaavia ja halventavia lausuntoja jostakin ihmisryhmästä. Tässä tapauksessa jäsentä syytetään siitä, että hän on esittänyt pilkkaavia ja halventavia lausuntoja Tanskassa asuvista henkilöistä, nimittäin muslimeista tai henkilöistä, jotka ovat lähtöisin muslimiperheestä.
Unionin oikeuden mukaan Euroopan parlamentin jäsenellä, joka toimii omassa kotimaassaan, on sama syyttämistä ja oikeudellisia toimia koskeva koskemattomuus kuin kansallisen parlamentin jäsenellä. Tanskan perustuslain mukaan tämänkaltaisesta rikoksesta syytetyllä parlamentin jäsenellä on rikossyytteitä koskeva koskemattomuus, jollei Folketing - kansallinen parlamentti - pidätä tätä koskemattomuutta.
Meille on ilmoitettu, että tavallisesti Folketing pidättäisi koskemattomuuden tällaisessa tapauksessa. Euroopan parlamentti on kuitenkin aina perustellusti vaatinut, että meillä on oltava yhteiset koskemattomuutta koskevat periaatteet, joita sovelletaan kaikkien maiden kaikkiin parlamentin jäseniin. Siksi kyse ei ole siitä, pidättäisikö Tanskan parlamentti koskemattomuuden vaan siitä, olisiko Euroopan parlamentin pidätettävä koskemattomuus tällaisessa tapauksessa, jossa huomiota herättäneet lausunnot ovat epäilemättä minkä tahansa arvion mukaan - lievästi sanottuna - hyvin loukkaavia mutta jossa nämä arveluttavat lausunnot on esitetty harjoitettaessa poliittista toimintaa.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ohjeisti minua - aivan oikein - tarkastelemaan joukkoa ennakkotapauksia eli parlamentin tekemiä päätöksiä koskemattomuuden pidättämisestä tällaisissa tapauksissa. Asiaa tutkineille virkamiehille ja minulle itselleni kävi ilmi, että parlamentti on omaksunut yleisen käytännön, jonka mukaan se ei poista koskemattomuussuojaa sellaisissa syytteissä, joissa teot, joista jäsentä syytetään, liittyvät suoraan jäsenen poliittiseen toimintaan.
Vaikka minun onkin sanottava, että esitetyt lausunnot herättävät minussa suurta vastenmielisyyttä, tästä seuraa, että esittelijänä katson velvollisuudekseni todeta, mikä on myös oikeudellisten asioiden valiokunnan yksimielinen mielipide, että parlamentin olisi ilmoitettava Tanskan viranomaisille, että se kieltäytyy pidättämästä jäsen Camren koskemattomuutta, ja suosittelen sitä.
Minun on sanottava, että tutustuessani oikeuskäytäntöön sain itse sen vaikutelman - ja tämä on täysin henkilökohtainen mielipiteeni - että vuosien aikana olemme soveltaneet parlamentaarista koskemattomuutta melko laajasti. Olisi väärin tai epäoikeudenmukaista muuttaa tätä käytäntöä mielivaltaisesti yksittäisessä tapauksessa, mutta toimielinasioiden valiokunnan olisi ehkä järkevää tarkastella sitä, miten kattavasti meidän pitäisi soveltaa parlamentaarista koskemattomuutta ja miten kattavasti haluamme sitä sovellettavan. Mielestäni toimielinasioiden valiokunnan olisi tarkoituksenmukaista pohtia tätä kysymystä, jos sitä aikanaan kehotetaan niin tekemään. Tämä on kuitenkin erillinen kysymys. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö parlamentin pitkäaikaisten periaatteiden ja oikeuskäytännön noudattaminen edellytä, että tässä tapauksessa parlamentin on kieltäydyttävä pidättämästä koskemattomuutta.

Lehne (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhdyn jäsen MacCormickin näkemykseen. Jäsen Camren esittämiä lausuntoja, joihin nyt tarkastelemamme tapaus liittyy, ei voida missään tapauksessa hyväksyä tai suvaita, eivätkä ne voi koskaan saada poliittista tukea keneltäkään. Siitä tässä tapauksessa ei kuitenkaan ole kyse. Nyt on yksinkertaisesti kyse siitä, onko hänen tapauksensa - ennakkotapausten perusteella - yksi niistä tapauksista, joissa olemme aiemmin päättäneet, että parlamentin jäsenen sananvapaus on erottamaton osa hänen tehtäviään Euroopan parlamentin jäsenenä, toisin sanoen osa hänen toimivaltuuksiaan. Jäsen Camre esitti nämä lausunnot puolueensa kokouksessa Tanskassa, ja kyse on perinteisesti tapauksesta, jossa meidän on oletettava hänen toimineen Euroopan parlamentin jäsenen toimivaltuuksien turvin. Haluaisin lisätä, että MacCormickin mietintö ja sihteeristömme ystävällisesti laatima lausunto osoittavat selvästi, että tällaiseen päätökseen olemme päätyneet aiemminkin. Mielestäni parlamentti on myös oma-aloitteisesti sitoutunut tekemään samanlaisia päätöksiä myös jatkossa, etenkin kun on ilmeistä, että kyse on poliittisesta toiminnasta.
Eri jäsenvaltioissa tällaiset kysymykset ratkaistaan eri tavoin, ja erot voidaan poistaa pitkällä aikavälillä vain, jos - kuten jäsen Rothley totesi mietinnössään - otamme pian käyttöön yhteisen eurooppalaisen koskemattomuutta koskevan lain. Neuvosto on tässä asiassa avainasemassa. Neuvoston olisi yksinkertaisesti hyväksyttävä henkilöstösääntömme. Neuvosto myötävaikuttaisi suuresti tilanteen kehittymiseen, jos se pohtisi vaikkapa tulevassa hallitustenvälisessä konferenssissa, olisiko aiheellista ja mahdollista muuttaa - päätöslauselmiemme mukaisesti - erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa osana uuden perussopimuksen määräyksiä.

Zimeray (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin yhdyn esittelijän päätelmiin, joskin pikemminkin päätelmiin kuin niiden taustalla olevaan arvioon, sillä mielestäni Camren koskemattomuutta ei pitäisi pidättää.
Haluaisin kuitenkin esittää muutaman huomautuksen. Ensinnäkin yhdyn muiden aiemmin esille tuomaan inhoon, jota uskoakseni me kaikki tunnemme jäsen Camren esittämiä lausuntoja kohtaan. Uskon kuitenkin, että velvollisuutemme ja kunniallisuutemme edellyttää, ettemme ota näitä lausuntoja huomioon.
On totta, että vuosien aikana oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa ja yleensäkin Euroopan parlamentissa on alettu noudattaa käytäntöä, jonka tarkoituksena on suojella Euroopan parlamentin jäsenten esittämiä lausuntoja tai Euroopan parlamentin jäseniä, joita vastaan on nostettu kanne sellaisten lausuntojen ja mielipiteiden takia, jotka hyvin laajasti tulkittuna liittyvät poliittiseen toimintaan.
Mielestäni meidän on puolustettava tätä käytäntöä ja lujitettava sitä; siihen tällä mietinnöllä on pyrittävä. Sitä on lujitettava tällä ja muilla mietinnöillä, etenkin koska parlamentin jäsenillä on tiettyjä velvollisuuksia ja koska olisimme sokeita, ellemme huomaisi, että he ovat myös erityisen suojattomia. Meidän on otettava huomioon heidän suojattomuutensa ja siihen liittyvät riskit, jotka kohdistuvat merkittävässä asemassa oleviin henkilöihin nykypäivän julkisessa elämässä. Näihin riskeihin kuuluvat paikallisissa vaaleissa valittujen edustajien velvollisuuksien lähes järjestelmällinen kyseenalaistaminen ja yhtä järjestelmällisesti tapahtuva kantelu parlamentin jäsenten esittämistä lausunnoista. Mielestäni meidän on otettava huomioon tämä kehitys ja suojeltava parlamentin jäseniä, ei niinkään yksittäisten jäsenten suojelemiseksi vaan pikemminkin toimielimen, sen riippumattomuuden ja vapauden suojelemiseksi.
Aikana, jona mielipiteen vapautta lujitetaan, on ensisijaisen tärkeää, että ryhdymme toimiin, jotta parlamentin jäsenet voivat ilmaista itseään vapaasti ja tehdä mielipidettään tunnetuksi ilman painostusta, oikeudelliselta taholta kohdistuva painostus mukaan luettuna. Oikeudellisen asioiden valiokunnassa ja tässä mietinnössä on omaksuttu tällainen lähestymistapa. Toistan, että siksi yhdyn pyyntöön säilyttää jäsen Camren koskemattomuus huolimatta siitä varauksellisuudesta ja inhosta, jota tunnemme kyseisen jäsenen lausuntoja kohtaan.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna iltapäivällä.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Zimerayn laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0248/2003) pyynnöstä Francesco Musotton parlamentaarisen koskemattomuuden ja erioikeuksien puolustamiseksi (2002/2201(IMM)).

Zimeray (PSE)
 esittelijä. (FR) Arvoisa puhemies, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa käytiin hyvin pitkiä keskusteluja tästä tapauksesta, ja useiden jäsenten oli muutettava mieltään, ennen kuin asiassa päästiin yksimielisyyteen. Nämä mielenmuutokset liittyvät tämän tapauksen poikkeuksellisuuteen. Edellä tarkastelemamme tapauksen tavoin myös tässä tapauksessa kyse on ilmaisunvapaudesta.
Jäsen Musottoa vastaan on nostettu kanne tiettyjen lausuntojen takia, jotka hän esitti Italian televisiolle vain vähän sen jälkeen, kun hänet oli valittu parlamenttiin yleisillä, välittömillä vaaleilla, mutta kuitenkin ennen parlamentin istuntojen alkamista. Siksi ongelmana on se, ettei hän mielipiteensä ilmaistessaan ollut perussopimusten kirjaimen mukaan käytännössä vielä parlamentin jäsen.
Tämän ahtaan - jopa rajoittavan - tulkinnan mukaan meidän olisi pidätettävä sellaisen henkilön koskemattomuus, joka ei tuolloin ollut Euroopan parlamentin jäsen. Tämä ratkaisu voi olla oikea juridisesta näkökulmasta. Se on kuitenkin moraalisesti ja oikeudellisesti erityisen järkyttävä, sillä oikeudellisissa asioissa on otettava huomioon paitsi lain kirjain myös lain henki. Tätä vasten ei voi olla epäilystäkään siitä, etteikö jäsen Musotto ollut parlamentin jäsen jo silloin, kun lehdistö haastatteli häntä, sillä kyseinen toimittaja puhutteli Musottoa ennen kysymysten esittämistä parlamentin jäseneksi. Näin ollen onkiistämätöntä, että Musottoa haastateltiin parlamentin jäsenenä. Hän antoi myös vastauksensa tässä ominaisuudessa, ja mielestäni päätös, jolla hänen koskemattomuutensa uhattaisiin pidättää tai jolla uhattaisiin olla suojaamatta hänen koskemattomuuttaan, olisi jollei lain kirjaimen niin ainakin lain hengen vastainen. Tällaiseen yksimieliseen päätökseen oikeudellisten asioiden valiokunta päätyi pitkähköjen keskustelujen tuloksena.
Kuten edellisen mietinnön esittelijä jo totesi, kansallisen lain tulkinnat on jätettävä syrjään, kun kyse on ajatuksen ja ilmaisun vapaudesta. Riippumatta siitä, mitä jäsen Musotto on mahdollisesti sanonut, meidän olisi puolustettava hänen parlamentaarista koskemattomuuttaan hinnalla millä hyvänsä. Tämä koskee myös Euroopan parlamentin riippumattomuutta! Olen samaa mieltä siitä, että olisi vahingollista luottaa liiaksi kansallisiin lakeihin. Tässä tapauksessa vaikuttaa siltä, että Italian lainsäädännön mukaan kenellä tahansa yleisillä, välittömillä vaaleilla valitulla on parlamentaarinen koskemattomuus. Oikeudellisten asioiden valiokunta on osoittanut suurta viisautta, rohkeutta ja johdonmukaisuutta tulkitessaan perussopimuksia laajasti, sillä sen kanta on täysin yhdenmukainen aiemmin vastaavissa tapauksissa tehtyjen päätösten kanssa.
Olemme kuitenkin sisällyttäneet mietintömme päätelmiin ehdotuksen, jonka mukaan valmistelukunnan ja seuraavan hallitustenvälisen konferenssin olisi korjattava tämä vääryys muuttamalla vuodelta 1976 peräisin olevan säädöksen 3 artiklan tekstiä. Tällainen korjaus mahdollistaisi jäsenten parhaan mahdollisen suojelun ja takaisi heille todellisen ilmaisunvapauden sekä täyttäisi olemassa olevan juridisen tyhjiön. Lopuksi totean, että sen myötä edustajantoimen aloittaminen ja Euroopan parlamentin vaalien tulosten julkistaminen voisivat tapahtua samanaikaisesti. Näin sovitettaisiin yhteen perussopimusten kirjain ja henki.
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsenet, tästä syytä suosittelen jäsen Musotton koskemattomuuden puolustamista.

Zappalà (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan jäsenenä olen luonnollisesti täysin samaa mieltä siitä, mitä esittelijä juuri totesi. Arvoisa puhemies, haluaisin kuitenkin tähdentää teille ja parlamentille erästä näkökohtaa, jota esittelijä ei voinut korostaa, koska hän ei ole kotoisin Italiasta. Jäsen Musottoa vastaan käydään jo nyt oikeutta tämän tapauksen johdosta. Tässä tapauksessa ja monissa samantapaisissa tapauksissa jätämme huomiotta erään periaatteen, sillä tukeudumme - tai muutamat henkilöt tukeutuvat - virheelliseen tulkintaan siitä, mitä laissa itse asiassa säädetään. Perussopimuksissa vahvistetaan, että meihin kaikkiin sovelletaan oman valtiomme alueella niitä lakeja, joita sovelletaan kansallisiin parlamentteihin, ja meillä on näin ollen sama parlamentaarinen koskemattomuus kuin kotimaan parlamentin jäsenillä. Tässä tapauksessa emme kuitenkaan ota huomioon - tai jäsen Musotton tapauksessa joku ei ole ottanut huomioon, ja arvoisa puhemies, siksi otan tämän asian esille - sitä tosiseikkaa, että Euroopan parlamentille - ei sen jäsenille vaan itse parlamentille - myönnetty koskemattomuus on joka tapauksessa täysin riippumaton kansallisista toimista. Kukaan - sen enempää tuomioistuin kuin syyttäjänvirastokaan, joka on käynnistänyt oikeudellisen menettelyn jäsen Musottoa vastaan - ei ole pyytänyt Euroopan parlamentilta valtuutusta: minkäänlaista pyyntöä tai tiedonantoa ei ole esitetty. Jäsen Musotton on itse pitänyt esittää tämä pyyntö ja tiedottaa meille tilanteestaan. Puhemies ja oikeudellisten asioiden valiokunta ovat antaneet asiasta lausunnon, ja tästä lausunnosta tulee huomisessa äänestyksessä parlamentin asiakirja, mikäli se on edelleen oikeudellisten asioiden valiokunnan ehdotuksen mukainen.
Arvoisa puhemies, on ensisijaisen tärkeää, että huomenna toimitettavan äänestyksen tulos pannaan täytäntöön myös parlamentin ulkopuolella eli kyseisessä syyttäjänvirastossa, sillä on tärkeää, että tämä asia on kaikille selvä ja että se pannaan täytäntöön sekä yleisenä periaatteena että tarkasteltavana olevassa tapauksessa, sillä maassani niin moni asia on riippuvainen sanasta "koskemattomuus". Parlamentti on riippumaton toimija, ja tämä on ollut yleinen menettelytapa ja vakiintunut oikeuskäytäntö parlamentin perustamisesta lähtien, sillä parlamentti valittiin yleisillä, välittömillä vaaleilla. Liian monet ihmiset unohtavat tämän. Arvoisa puhemies, siksi pyydän, että sen lisäksi että parlamentin päätöksestä ilmoitetaan niille, joita se välittömästi koskee, vahvistamme selvän, tarkan ja yksiselitteisen periaatteen, jollaista tietyt tuomioistuimet eivät toistaiseksi ole tosiaankaan noudattaneet.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna iltapäivällä.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana talous- ja raha-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0218/2003) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä (5390/4/2003 - C5-0143/2003 - 2001/0117(COD)) (Esittelijä: Christopher Huhne).

Huhne (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä aihe ei ole aivan niin kuiva tai hankala kuin miltä se otsikon perusteella kuulostaa.
Aluksi haluaisin kiittää talous- ja raha-asioiden valiokunnan kollegojani heidän ahkerasta työskentelystään esitedirektiiviin tehtyjen tarkistusten parissa. Haluan kiittää myös komissiota siitä, että se on merkittävästi helpottanut pyrkimyksiämme saada aikaan tarkistuksia, jotka toivottavasti hyväksytään keskiviikkona toimitettavassa äänestyksessä. Esitän kiitokset myös puheenjohtajavaltio Kreikalle - ja edelliselle puheenjohtajavaltiolle Tanskalle - tämän erityisen asiakirjan valmistelusta. Toivon, että parlamentin ylivoimainen enemmistö äänestää neuvoston hyväksymien kompromissitarkistusten puolesta, jotta esitedirektiivi on valmis heinäkuussa, kun Ecofin-neuvosto taas kokoontuu.
Arvopapereista julkistettava esite on keskeinen osa rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaa, ja sillä on keskeinen merkitys myös rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden toteuttamisessa. Obligaatioiden tai osakkeiden liikkeeseenlaskijan ei tarvitse jatkossa enää käyttää 15:tä eri esitettä tavoittaakseen Euroopan unionin piensijoittajat, vaan yksi esite riittää. Tämä takaa pääsyn 15 jäsenvaltion sijasta 25 jäsenvaltioon ja yli 400 miljoonan ihmisen markkinoille. Euroopan sisämarkkinat ovat toteutumassa uusilla osakkeiden ja obligaatioiden aloilla. Tämä lisää kilpailua ja näin ollen investoijien vaihtoehtoja, halventaa yritysten pääomaa ja lisää monien sellaisten yritysten rahoitusmahdollisuuksia, joilta saatettaisiin evätä rahoitus, jos niiden toiminta rajoittuisi kansallisiin markkinoihin.
Tämä merkittävä etu - oikeus käyttää samaa esitettä kaikkialla EU:ssa, ns. single passport - on lisäksi saavutettu ilman joitakin niistä epäonnistuneista rasitteista, jotka alun perin sisältyivät komission melko hätiköityyn ehdotukseen ja jotka olisivat lisänneet sääntelyyn liittyviä kustannuksia varsinkin pienten listattujen yritysten kohdalla. Tällä sopimuksella varmistetaan, ettei ole pakollista perusesitettä eikä pakollista vuosittaista päivitystä, ellei liikkeeseenlaskija aio jatkaa osakkeiden tai obligaatioiden liikkeeseenlaskua. Tämä on Euroopan parlamentilta merkittävä saavutus sen pyrkiessä vaikuttamaan kyseisen lainsäädännön lopulliseen muotoon.
Tällä sopimuksella vahvistetaan lisäksi, että obligaatioiden liikkeeseenlaskijat voivat valita, millä EU:n sääntelyviranomaisella ne hyväksyttävät esitteensä, jos arvopapereiden nimellisarvo on vähintään 1 000 euroa tai - mikä on tärkeää - suurin piirtein vastaava summa muissa valuutoissa, joten minimimäärä voi olla myös 1 000 Yhdysvaltain dollaria.
Euromarkkinoilla hankittiin viime vuonna yritysten varoja 1,6 biljoonan Yhdysvaltain dollarin arvosta, ja 60 prosenttia tästä rahoituksesta oli muissa valuutoissa kuin euroina, kuten dollareina ja jeneinä. Eurooppa on kansainvälisten pääomamarkkinoiden koti - ja ylpeä siitä. Tämän sopimuksen avulla kansainväliset markkinat voivat tarjota nyt etunsa myös kotimaisille sijoittajille.
Neuvosto ja komissio ovat hyväksyneet suurimman osan tarkistuksista, jotka parlamentti esitti ensimmäisessä käsittelyssä maaliskuussa 2002: mahdollisuuden valita EU:n sääntelyviranomainen joukkovelkakirjoja varten, pienten ja keskisuurten yritysten lempeän kohtelun, vaatimusten määrittämisen erikseen kutakin asiaa varten sekä liikkeeseenlaskuun liittyvien kustannusten pienentämisen. Parlamentin määrätietoisuuden ansiosta saimme aikaan kompromissin myös kansallisten viranomaisten mahdollisuudesta siirtää esitteiden hyväksyntä pörsseille ja muille tahoille, kuten AIM-markkinoiden nimitetyille neuvojille. Käytäntöä arvioidaan uudelleen viiden vuoden kuluttua, ja komissio voi harkita uudelleen sitoumustaan poistaa tehtävien siirto kahdeksan vuoden kuluttua. Komission poliittinen julkilausuma on tärkeä, ja se osoittaa sellaista ennakkoluulottomuutta, jota ilmiselvästi odotamme.
Olemme lisäksi tehneet selväksi, että sekä kansalliset viranomaiset että pörssit voivat jatkossakin halutessaan vaatia listauksen edellytyksenä tiukempia standardeja, jotka koskevat tiedonantoa sekä omistajaohjausta ja -valvontaa. Tämän pitäisi poistaa pelot lopullisesti.
Niiden viime hetken muutosten osalta, jotka neuvosto hyväksyi vasta viime viikolla, olemme lisäksi selvittäneet, että nykyiset keskipitkän aikavälin velkakirjaohjelmat, jotka ovat erittäin tärkeä rahoitusrakennetyyppi euromarkkinoilla, voivat jatkua muuttumattomina. Niitä itse asiassa laajennetaan nyt niiden neljän jäsenvaltion ulkopuolelle, jotka tällä hetkellä tunnustavat ne ja jotka hyötyvät myös yhteisestä esitejärjestelmästä. Tämä on yhtenäismarkkinoiden kannalta todellinen läpimurto, ja parlamentti voi olla ylpeä, että se on pystynyt osaltaan varmistamaan, että tämä direktiivi on tehokas keino lisätä kilpailua, vaihtoehtoja ja tehokkuutta.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, aluksi haluan todeta, että tämä direktiivi on oleellinen Euroopan ensimarkkinoiden toimivuuden kannalta ja kun otetaan huomioon tavoitteemme toteuttaa yhdentyneet pääomamarkkinat vuoteen 2005 mennessä. Komissiolla on kaksi esite-ehdotukseen liittyvää tavoitetta: komissio haluaa helpottaa eurooppalaisten liikkeeseenlaskijoiden varojen keruuta ja varmistaa riittävän sijoittajien suojelun.
Tämä teksti on muuttunut paljon kahden viime vuoden aikana. Siihen on tehty joitakin tärkeitä muutoksia, mutta tekstissä säilytetään tarvittava tasapaino liikkeeseenlaskijoille myönnettävien helpotusten ja sijoittajien suojelun välillä.
Komissio tarkisti ehdotustaan ottaakseen huomioon parlamentin kannan. Ensimmäisen käsittelyn jälkeen komissio otti tarkistettuun ehdotukseensa 50 kaikkiaan 62 tarkistuksesta. Neuvoston yhteinen kanta on pitkälti yhdenmukainen komission tarkistetun ehdotuksen kanssa.
Tänään haluaisin kiittää parlamenttia sen yhteistyövalmiudesta ja halukkuudesta lähentää kantoja. Suhtaudumme myönteisesti uusiin tarkistuksiin, joita esittelijä on esittänyt yhdessä jäsenten Kaupin, Ettlin, Goebbelsin ja Bloklandin kanssa. Nähdäkseni on varsin mahdollista, että neuvostokin hyväksyy ne.
Arvostan suuresti parlamentin myönteistä suhtautumistapaa, ja haluan kiittää erityisesti esittelijä Huhnea kaikista hänen pyrkimyksistään saada tämä kompromissiehdotus hyväksytyksi. Esitän hänelle erityiskiitokset hänen mietinnöstään ja hänen esittämistään 21 uudesta tarkistuksesta. Voimme hyväksyä ne kokonaan, sillä ne parantavat mielestämme yhteisestä kannasta laadittua tekstiä ja edistävät ehdotuksessa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. Tässä yhteydessä hylkäämme ensimmäiset 47 tarkistusta, koska niiden, jotka komissio voisi hyväksyä edes osittain tai perusajatukseltaan, tilalle on nyt tullut 21 uutta tarkistusta.
Mitä tulee erityisesti tarkistuksiin 50 ja 67, jotka koskevat tehtävien siirtämistä toimivaltaiselta viranomaiselta pörssille, vahvistan, että 21 artiklan mukaisesti tehtävän uudelleenarvioinnin yhteydessä komissio tutkii myös samassa artiklassa mainitun päättymiskauden ehtoja.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 69-71, koska pankit asetetaan niissä etusijalle, mikä on direktiivin ajattelutavan vastaista. Tällainen kohtelu syrjisi muita laitoksia ja vääristäisi kilpailua. Sellaista komissio ei hyväksy.
Lopuksi haluan kiittää puheenjohtajavaltio Kreikkaa sen merkittävistä pyrkimyksistä saavuttaa tässä asiassa sopimus nyt. Kyseessä on tärkeä ja erittäin huomattava saavutus. Meidän on nyt hyödynnettävä jäljellä olevia resurssejamme, jotta saamme ratkaistua sijoituspalveluja, avoimuutta ja tietenkin tehtävien siirtoa koskevat direktiivit huhtikuuhun 2004 asetettuun määräaikaan mennessä.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä Huhne, hyvät parlamentin jäsenet, välitän aluksi jäsen Kaupin anteeksipyynnön. Hän on pahoillaan, ettei hän ehtinyt lennollaan paikalle, joten hän pyysi minua edustamaan häntä 
Tiedämme, että tämä direktiivi on tärkeä osa rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaa. Mitkä ovat kyseisen toimintasuunnitelman strategiset tavoitteet rahoitusalan sisämarkkinoita ajatellen? Ensimmäisenä tavoitteena on varmistaa yhtenäiset tukkurahoitusmarkkinat. Toisena tavoitteena on luoda avoimet ja turvalliset vähittäismarkkinat, ja kolmantena tavoitteena pyritään ajanmukaistamaan toiminnan vakauden valvontasääntöjä ja niiden valvontaa.
Mistä tämänpäiväisessä keskustelussa on kyse? Keskustelemme tänään esitteestä, joka julkaistaan arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä. Mitä oikein tarkoitamme tällä esitteellä? Tarkoitamme sillä asiakirjaa, joka julkaistaan laskettaessa liikkeeseen osakkeita tai joukkovelkakirjoja ja joka sisältää sijoittajien kannalta tarpeellisiksi katsottavat tiedot. Mikä on direktiivin tavoite? Sen tavoitteena on ottaa käyttöön yhtenäinen esitejärjestelmä, jolloin alkuperävaltion viranomaiset hyväksyvät esitteen, joka sittemmin tunnustetaan kaikkialla EU:ssa, kun yleisölle tarjotaan arvopapereita ja/tai kun arvopapereita otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla. Vaikka asiasta on annettu kaksi direktiiviä, tähän asti on vaadittu 15 erillistä lupaa, mutta uuden direktiivin mukaan tulevassa 25 jäsenvaltion muodostamassa Euroopan unionissa tarvitaan vain yksi hyväksyntä.
Haluaisin esittää erittäin lämpimät kiitokset esittelijälle, kaikkien ryhmien varjoesittelijöille sekä myös valiokunnan puheenjohtajalle siitä, että he ovat käyttäneet paljon aikaa ja nähneet kovasti vaivaa tämän asian käsittelemiseksi. Viime keskiviikkona järjestetyssä puhelinkonferenssissa näkemyksemme olivat vielä melko erilaisia, mutta torstaina pystyimme sittenkin välttämään sovittelukomitean. Tämä oli mielestäni oikein ja tarkoituksenmukaista, sillä emme tiedä, olisiko sovittelukomitea edistynyt tässä asiassa vai olisiko se kenties jopa vaarantanut tämän tärkeän direktiivin.
Voimme hyväksyä kompromissin, koska parlamentti on saanut aikaan kuusi suurta edistysaskelta. Jo ensimmäisessä käsittelyssä onnistuimme lisäämään päättymislausekkeen (sunset clause) Lamfalussy-menettelyyn, parantamaan ammattimaisten sijoittajien määritelmää sekä ottamaan pienet ja keskisuuret yritykset aiempaa paremmin huomioon. Toisessa käsittelyssä ja viime päivinä olemme onnistuneet saamaan aikaan sen, että valvontaviranomainen voidaan valita vapaasti, kun on kyse muista kuin oman pääoman ehtoisista arvopapereista, joiden nimellisarvo on vähintään 1 000 euroa, mikä merkitsee tosiasiassa valvontaviranomaisen vapaata valintamahdollisuutta. Onnistuimme lyhentämään hyväksynnälle asetettuja määräaikoja: valvontaviranomaiset voivat edelleen siirtää tehtäviä toisille, ja käytäntöä arvioidaan uudelleen viiden vuoden kuluttua. Jos komissio arvioi käytännön huonoksi viiden vuoden kuluttua laatimassaan raportissa - mitä en usko - tehtävien siirtämismahdollisuus on poistettava kahdeksan vuoden kuluttua, joten tässäkin asiassa onnistuimme parantamaan yhteistä kantaa parlamentin haluamaan suuntaan.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että asia olisi nyt lopullisesti ratkaistu. Pidän harmillisena, että kaksi asiaa jäi saavuttamatta. Toinen niistä on kaikkiin osakkeita liikkeeseen laskeviin pankkeihin sovellettava perusesitettä koskeva sääntö, jonka puolesta tein töitä. Kuten johdanto-osan kappaleissakin nimenomaan todetaan, tässä asiassa ei ollut mahdollista noudattaa direktiivin tavoitetta, joka oli prosessin vauhdittaminen. Tässä kohtaa direktiivin tavoitteesta on hieman eksytty. Toinen asia, jossa emme onnistuneet, vaikka kaikki parlamentin ryhmät hyväksyivät asian, oli poikkeussäännös, joka koski vuosittaisen enimmäisarvon nostamista 50 eurosta 100 euroon jokaisen liikkeeseenlaskijan kohdalla. Siitä olisi ollut hyötyä etenkin Itävallan ja Saksan kaltaisissa valtioissa, joissa ei vaadita tällä hetkellä esitettä tämän rajan alapuolella. Vaikka emme valitettavasti onnistuneet tässä tavoitteessamme, kompromissi on kaiken kaikkiaan hyvä, minkä vuoksi myös kannatamme sitä.

Ettl (PSE).
Arvoisa puhemies, tämän esittelijä Huhnen ja komission jäsenen Bolkesteinin alkusoiton jälkeen on todella hillittävä itsensä ja varottava sotkemasta heidän duettoaan riitasoinnulla. Haluan joka tapauksessa onnitella esittelijää hänen työstään, vaikka en olekaan lopputuloksesta aivan samaa mieltä.
Arvopaperiesitteitä koskeva direktiivi on epäilemättä tärkeä osa rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaa. Hankkiakseen rahoitusta pääomamarkkinoilla yritykset tarvitsevat näitä odottamiaan helpotuksia. Koska tällä asialla on jo kiire, minä en ainakaan haluaisi viedä sitä sovittelukomiteaan. Me talous- ja rahavaliokunnan jäsenet emme usko, että Italian johtama sovittelumenettely toisi mitään merkittäviä parannuksia vallitsevaan tilaan. Äänestyshän on jo huomenna, ja tällä hetkellä tilanne on vielä se, että esimerkiksi Italia, Espanja ja Ranska suhtautuvat tietyin varauksin eurooppalaiseen esitteeseen liittyviin yksityiskohtiin; kuulette niistä myöhemmin.
Tätä mielestäni tyypillistä yhteispäätösmenettelyn soveltamisalaan kuuluvaa asiaa koskevissa keskusteluissa neuvosto ja komissio eivät näytä taaskaan suhtautuvan tähän rahoitusmarkkinoiden peruskysymykseen niin joustavasti kuin parlamentti olisi voinut odottaa. Markkinakäytännöt ilman muuta ohjasivat lähestymistapaamme ja ajatteluamme, joten voin suositella tätä toisen käsittelyn kompromissin hyväksymistä pikemminkin asiaan liittyvien etujen yleisen arvioinnin perusteella.
Yhden koko EU:ssa hyväksytyn tiedotusasiakirjan toimittamisesta on kuitenkin varmasti hyötyä yrityksille, jotka laskevat liikkeeseen osakkeita tai tekevät ostotarjouksia eurooppalaisille pörsseille. Tätä asiaa käsitellessämme meidän on kuitenkin ilman muuta kiinnitettävä huomiota arvopaperimarkkinoiden avoimuuteen ja yhä enemmän piensijoittajien sekä pienten ja keskisuurten yritysten suojelemiseen. Mahdollisimman yksinkertaisen ja halvan menettelyn, joka koskee vaadittujen yritystietojen määrää ja päivitystä, on tarkoitus helpottaa pääomamarkkinoille pääsyä. Juuri sitä me tarvitsemme. Olemme ottaneet sen jossain määrin - tai melkeinpä yksinomaan - huomioon, mutta toiveemme piensijoittajien suojelun laajentamisesta vastuukysymysten vuoksi määrittelemällä esimerkiksi analyytikkojen tai pääkirjanpitäjien vastuut aiempaa selvemmin on valitettavasti torjuttu. Valitettavaa on myös se, ettei oikeudenkäyntipaikkaa koskevaan kysymykseen saatu yksiselitteistä ratkaisua. Liikkeeseenlaskijoille myönnettiin oikeus oikeudenkäynteihin kotimaassaan, mutta investoijilta evättiin tämä etu. Erimielisyydet tästä asiasta voivat hyvinkin vielä jatkua. On valitettavaa, että tämä tässä tapauksessa tarpeeton joustamattomuus aiheutti lisäedistyksen jäämisen saavuttamatta rahoituspalvelualalla, joka on kansalaisille todella tärkeä.
Muunnettavien velkakirjojenkaan kohdalla ei noudatettu yleisiä eurooppalaisia markkinakäytäntöjä. Ehdotukseni mukainen selkeä määritelmä olisi parantanut laatua, koska esimerkiksi muuntamisoikeus olisi ollut arvopapereiden omistajalla. Tällä on suuri merkitys myös Basel II:n kannalta, sillä tämä rahoitusmuoto todennäköisesti yleistyy.
Arvoisa komission jäsen, en ymmärrä, miten on mahdollista, että vähimmäistietovaatimusta, joka asetetaan lainoja koskevia esitteitä kaikissa EU:n jäsenvaltioissa julkaiseville alueellisille ja paikallisille viranomaisille, pidetään kielteisenä eikä myönteisenä seikkana. EU:n laajentamista ajatellenhan tällainen toimenpide toisi lisäarvoa. Tämä on minusta valitettavaa, mutta onneksi muita kohtia sentään hyväksyttiin, kuten mahdollisuus valita kaikkien lainojen nimellisarvoksi vähintään 1 000 euroa tai 1 000 Yhdysvaltain dollaria. Tämä määräytyy nyt markkinoiden mukaan. Kahdeksan vuoden väliaikainen ratkaisu, jossa esitteen hyväksyvä viranomainen sallii tiettyjen tehtävien siirron pörsseille, ei ole vähäpätöinen pienten rahoitusmarkkinoiden kannalta, ja se on hyvä keino käsitellä asiaa.
Lopuksi totean, että voimme aivan hyvin toimia siten kuin neuvotteluissa sovittiin. Kiitän esittelijää enkä lausu mitään pahoja soraääniä myöskään komission jäsenen suuntaan.

Patakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ehdotetuilla järjestelyillä on kaksi tarkoitusta. Niillä pyritään ensinnäkin palauttamaan työväenluokan piensijoittajien luottamus pörssijärjestelmään, jottei mikään estäisi jatkossakaan tavallisten kansalaisten säästöjen ryöväämistä. Toiseksi niillä pyritään luomaan suursijoittajien toimintaa sääntelevä kehys. Tavoitteena on toisin sanoen vakiinnuttaa arvopaperipörssi järjestelmäksi, jossa pääoma keskitetään ja jossa taataan monopoliryhmien nopea ja helppo voiton saanti.
Ehdotetut toimet ovat kaikkea muuta kuin vakuuttavia. Komissio mainitsee tiedonannossaan menettelytapoja, joiden soveltaminen lisää markkinoiden luottamusta ja houkuttelee pääomaa. Ne toisin sanoen lieventävät piensijoittajien pelkoja, jotta niiden säästöjä voidaan ryövätä ilman minkäänlaista rangaistusta. Vaalimalla ajatusta helposta rahasta piensijoittajille on saatu suuhun voiton maku, joten he voivat nyt keinotella kaikki säästönsä. Samalla on onnistuttu myös kääntämään heidän päänsä ja yllyttämään heitä tekemään keinottelusta taidetta. Toistaiseksi ei ole toteutettu mitään merkittäviä valvontatoimia, ja taannoiset jatkuvat skandaalit ovat lisäksi paljastaneet, että juuri nämä valvontamenettelyt ovat edistäneet petkutusta, sillä niiden myötä on otettu käyttöön luovia kirjanpitomenetelmiä, minkä tuloksena työväenluokan säästöt, piensijoittajien pääoma ja eläkerahastoissa olevat varat ovat saaneet siivet ja lentäneet loisten tavoin rikastuvien monopoliryhmien rahakirstuihin.
Arvopaperipörssien ja niiden valvontamenettelyjen tähänastinen historia osoittaa pörssien ehdottomana käytäntönä olevan, että isot kalat syövät pienet kalat. Enää ei erehdytä edes luulemaan, että valtion valvonta voisi rajoittaa keinottelua tässä todellisessa keinottelun pyhäkössä. Tavallisten kansalaisten ansiot voi nykyään turvata vain sellainen taloudellinen ja poliittinen ratkaisu, jossa tavallisten kansalaisten tarpeet asetetaan etusijalle ja jossa perustuotantovälineet sosialisoidaan.

Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Bolkestein esitti tämän keskustelun aiemmat vaiheet muutamin sanoin hänelle ominaisella itsevarmalla tyylillä. Hän totesi, että teksti on muuttunut paljon sen jälkeen, kun komissio julkaisi sen ensi kerran. Tämä kuvaa erittäin hillitysti ehdotuksessa tapahtuneita radikaaleja muutoksia, jotka ovat pitkälti parlamentin aikaansaannosta. Ryhmäni ja Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit antavat näille muutoksille täyden tukensa.
Olemme kampanjoineet alusta alkaen poistaaksemme pakollista, jokavuotista perusesitettä koskevan vaatimuksen. Olemme iloksemme havainneet, että tämä asia on niiden 50 tarkistuksen joukossa, jotka komissio ja neuvosto hyväksyivät kaikkiaan 62 tarkistuksesta. Tästä vaatimuksesta olisi saattanut aiheutua miljoonien puntien ja eurojen kulut sekä suurille että pienille yrityksille eri puolilla Euroopan unionia. Komission alkuperäinen ehdotus olisi saattanut tuhota Euroopan pienille yrityksille tarkoitetut pörssimarkkinat, kuten AIM-markkinat. Parlamentin ansiosta aikaansaadut muutokset ovat erittäin tervetulleita, ja ne ovat parantaneet ehdotusta merkittävästi.
Olemme kampanjoineet myös sopivan sääntelykehyksen löytämiseksi joukkovelkakirjoille. Alussa tekstissä oli huolestuttavaa se, että joukkovelkakirjamarkkinoihin sovellettiin osakealalle suunniteltua "yhden koon" ajattelutapaa. Olemme erittäin tyytyväisiä havaitessamme, että joukkovelkakirjamarkkinoita aiotaan sittenkin kohdella erityisellä tavalla, jossa otetaan huomioon joukkovelkakirja- ja arvopaperimarkkinamarkkinoiden erot.
Kannatamme periaatteessa liikkeeseenlaskijoiden valintamahdollisuutta. Parhaita tapoja edistää todellista rajat ylittävää kauppaa ja pääomamarkkinoidemme todellista yhdentymistä on tarjota liikkeeseenlaskijoille mahdollisimman hyvät edellytykset ja joustavat käytännöt lainkäyttöalueen valitsemiseksi. Tässä kohdassa voimme hyväksyä kompromissin, vaikka puolueemme valtuuskunta ja luultavasti myös koko ryhmämme olisi ollut vieläkin radikaalimpi ja antanut liikkeeseenlaskijoille vielä suuremman valinnanvapauden. Olisimme erityisesti halunneet liikkeeseenlaskijoille suuremman valinnanvapauden ja joustavuuden osakkeiden alalla.
Olemme tietenkin iloisia, että joukkovelkakirjamarkkinoilla on otettu käyttöön joustava käytäntö. Näillä markkinoilla liikkeeseenlaskijoilla on nyt valintamahdollisuus, mikä on edistänyt markkinoiden yhdentymistä ja sääntelyalan erityisasiantuntemuksen kehittämistä tietyillä lainkäyttöalueilla. Jos kaikkia jäsenvaltioiden liikkeeseenlaskijoita olisi vaadittu laskemaan joukkovelkakirjansa liikkeelle kotimaassaan, se olisi ollut askel taaksepäin yhdentyneiden pääomamarkkinoiden toteuttamisessa.
Pyrimme lisäksi varmistamaan, ettei kielijärjestelyjä voida käyttää markkinoiden suojeluun. Tämä oli nykyisen esitedirektiivin suurin epäkohta, ja olemme erittäin tyytyväisiä tekstiin tehtyihin muutoksiin. Uskomme, että kielijärjestelyt voidaan nyt hyväksyä. Olisimme kyllä halunneet perinpohjaisempia muutoksia, mutta uskon, että meillä on nyt takeita, jotka estävät nykyiseen esitedirektiiviin liittyvät vaikeudet ja vaikeuttavat huomattavasti kansallisten markkinoiden suojelemista kielen avulla.
Olen iloinen myös siitä, että pelko yhtiön omistajaohjausta (corporate governance) koskevien vaatimusten vaarantumisesta on hälvennyt. Nyt on täysin selvää, ettei esitedirektiivi estä jäsenvaltioita soveltamasta tiukkaa omistajaohjausta, joka on voimassa monissa maissa, esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Tämä keskustelu on myös esimerkki siitä, miten tärkeää komission on järjestää laaja kuuleminen, ennen kuin se julkaisee ehdotuksensa. Esitedirektiivi julkaistiin ilman laajaa kuulemista, minkä vuoksi meiltä on kulunut paljon aikaa asioiden selvittämiseen. Mielestäni on ilahduttavaa, että komissio on sittemmin järjestänyt laajemman ja tehokkaamman kuulemisen ennen ehdotustensa julkaisemista. Toivon, että komissio omaksuu tämän asenteen jatkossa.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tänään keskustelun aiheena olevalla mietinnöllä on ratkaiseva merkitys rahoitusmarkkinoiden yhdenmukaistamisessa, sillä siinä mahdollistetaan arvopapereiden noteeraus kaikkien eurooppalaisten markkinoiden pörssilistoilla. Se on kuitenkin erityisen tärkeä myös siksi, että siinä taataan yhdenmukainen tiedotuksen taso. Tämä on välttämätöntä, jotta markkinat ovat avoimet ja turvalliset ja jotta ne toimivat moitteettomasti. Mietinnössä pyritään lisäksi varmistamaan, että kaikki osapuolet saavat kaikki tarvittavat tiedot noteeratuista arvopapereista.
On selvää, että puheenjohtajavaltio Kreikan kompromissi on kiitettävän tasapainoinen, sillä siinä sovitetaan erilaiset eurooppalaiset lähestymistavat markkinoiden sääntelyyn. Kuultuani brittikollegani puhuvan kielijärjestelmän puolesta mieleeni hiipii kuitenkin epäilys. Ymmärrän kyllä, että alankomaalainen, ranskalainen tai italialainen saattaisi kannattaa kielijärjestelmää, jonka tarkoituksena ei ole suojella markkinoita, mutta kun kuulen ajatuksen lontoolaisen suusta, markkinoiden suojelu saa erilaisen sisällön.
Tässä vaiheessa parlamentin käsittelyä haluaisin vakavasti puhuen tarkastella kahta asiaa, jotka eivät ole mielestäni pieniä yksityiskohtia vaan merkittäviä kysymyksiä. Ensimmäinen niistä on toimivaltaisen viranomaisen valinta muunnettavien velkakirjojen kohdalla, ja tarkoitan niillä pääasiassa euro-obligaatioita. Minusta tuntuu, että teemme palveluksen kaikkein vähiten tarjoavalle sääntelyviranomaiselle, jos annamme yritysten vapaasti valita toimivaltaisen viranomaisen. Liikkeeseen laskevat yritykset hakeutuvat luonnollisesti vähiten kitsaiden viranomaisten luo. Markkinat ovat näin ollen vaarassa heikentyä. Hyväksyn velan ja pääoman välillä tehdyn eron. Piensijoittajat eivät ole todellakaan tekemisissä obligaatioiden kanssa. Voimme siksi suhtautua heihin hieman suopeammin. Toisaalta en voi hyväksyä valinnanvapautta muunnettavien velkakirjojen kohdalla. Ne mahdollistavat yrityksen pääoman käytön ja ovat toinen kahdesta osakepääoman hankintamuodosta. Tällaisia osakkeita on sitä paitsi todennäköisesti myös tavallisilla kansalaisilla, ja tämä suuntaus voimistuu tulevaisuudessa. Tässä kohtaa puheenjohtajan kompromissi vaikuttaa tyydyttävältä.
Toinen ongelma on viranomaisten toimivallan siirtäminen. Niissä jäsenvaltioissa, joissa tällainen toimivallan siirto on mahdollista, pörsseistä, joille tehtäviä siirretään, on hyvin usein tullut yksityisiä, voittoa tavoittelevia yhteisöjä. Ne ovat näin ollen tosiasiassa sekä tuomareita että osapuolia sen jälkeen, kun esite on tarkastettu. Se heikentää epäilemättä esitteiden tarkastuksen laatua ja vääristää mahdollisesti kilpailua. Minusta tuntuu, että puheenjohtajan kompromississa myönnetty kahdeksan vuoden jakso, jonka aikana jäsenvaliot voivat sopeutua näihin talouselämän realiteetteihin, on todellakin pisin hyväksyttävissä oleva määräaika. Meillä pitäisi näin olla mahdollisuus lopettaa tällainen tehtävien siirto. Nämä ovat kaksi kiireellistä kysymystä. Tässä yhteydessä lienee syytä mainita muutama muukin seikka: kokeneina sijoittajina pidettävien pk-yritysten tai luonnollisten henkilöiden mahdollisuus jättäytyä tämän säädöksen ulkopuolelle, se tosiasia, että esite katsotaan hyväksytyksi, jos toimivaltainen viranomainen ei ole tarkastanut sitä säädetyssä määräajassa, sekä kieliongelma, josta mainitsinkin jo lyhyesti.
Lopuksi esitän toiveen, että parlamentti äänestää puheenjohtajavaltio Kreikan esittämän kompromissin puolesta, sillä kaikki asianosaiset voivat hyväksyä tämän ratkaisun.

Lulling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, suhtaudun käsiteltävänämme olevaan esitedirektiiviin erittäin myönteisesti. Se on tärkeä, koska siinä säännellään eurooppalaista esitejärjestelmää, joka mahdollistaa arvopapereiden markkinoinnin kaikkialla Euroopan unionin sisämarkkinoilla. Jos toimivaltainen kansallinen viranomainen hyväksyy esitteen, hyväksyntä on voimassa kaikissa jäsenvaltioissa, kuten tiedämme. Liikkeeseenlaskijoiden kannalta eurooppalainen esitejärjestelmä merkitsee huomattavia taloudellisia ja hallinnollisia säästöjä.
Kuten on jo todettu, tämä direktiivi on tärkeimpiä osatekijöitä komission toimintasuunnitelmassa, jonka tarkoituksena on toteuttaa rahoituspalvelujen sisämarkkinat. Joulukuussa 2002 komissio arvioi, että arvopapereiden tehokkaiden sisämarkkinoiden toteuttaminen lisäisi bruttokansantuotetta 1,1 prosenttia. Toivon, että tämä pitää paikkansa, sillä tällaista talouskasvua me todella tarvitsisimme nykytilanteessa.
Täysistunnon käsiteltävänä oleva suositus toiseen käsittelyyn on mainio asiakirja. Haluaisin onnitella esittelijä Huhnea, sillä hänen tekstinsä parantaa yhteistä kantaa etenkin kahdessa kohdassa, jotka ovat minulle erityisen tärkeitä. Toinen niistä on se, että tekstissä myönnetään yksikkökohtaiselta nimellisarvoltaan vähintään 1 000 euron suuruisten arvopapereiden liikkeeseenlaskijoille mahdollisuus valita esitteen hyväksymisen yhteydessä toimivaltainen viranomainen ensinnäkin siinä jäsenvaltiossa, jossa liikkeeseenlaskijan kotipaikka sijaitsee, toiseksi siinä jäsenvaltiossa, jossa arvopapereita on lupa ottaa kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla, tai kolmanneksi siinä jäsenvaltiossa, jossa arvopapereita tarjotaan yleisölle. On huomattavasti realistisempaa asettaa yksikkökohtaiseksi nimellisarvoksi 1 000 euroa kuin komission asettama 5 000 euron kynnysarvo, koska nimellisarvolla on erityinen merkitys juuri piensijoittajien kannalta. Kannatankin ehdottomasti tätä muutosta ja toivon, ettei sitä enää vasitetä. Olen ymmärtänyt, että muutos jää voimaan myös neuvoston kanssa tehdyn kompromissin jälkeen.
Toiseksi tässä tekstissä annetaan toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuus siirtää esitteen tarkastus muille elimille, joilla on tarvittava alan asiantuntemus. Etenkin pienissä jäsenvaltioissa - niin nykyisissä kuin tulevissakin - pörssit ovat yleensä tarkastaneet esitteet. Vastuu on tietenkin aina toimivaltaisilla valtion viranomaisilla, mutta pörsseillä on nimenomaan tehtävän edellyttämä huippupätevä henkilöstö. Luxemburgissa meillä oli suuria vaikeuksia saada valvontatehtäviin luxemburgilaisia asiantuntijoita; valvontaviranomaisten on nimittäin oltava Luxemburgin kansalaisia. Olenkin iloinen, ettei tehtävien siirtomahdollisuutta poisteta automaattisesti viiden vuoden kuluttua vaan että komissio tutkii käytännön toimivuutta. En ole jäsen Berèsin kanssa samaa mieltä vaan olen vakuuttunut, ettei tämän arvioinnin tulos ole kielteinen eikä tehtävien siirto ole näin ollen kahdeksan vuoden kuluttua välttämättä mahdotonta.
Haluan vielä kerran korostaa tämän direktiivin merkitystä ja olen iloinen, että komission jäsen Bolkestein ilmoitti tässä yhteydessä, että hän voi hyväksyä esittelijän ja komission sopimat 21 kompromissitarkistusta. Haluaisin vielä esittää esittelijä Huhnelle lämpimät kiitokset hänen erittäin ansiokkaasta työstään ja hänen myönteisestä suhtautumisestaan erityisesti itse esiin ottamiini asioihin, ja toivon niiden pikaista käsittelyä esittämälläni tavalla. Siinä tapauksessa meillä on pian asianmukainen direktiivi, joka on erittäin tärkeä sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta.

Skinner (PSE).
Arvoisa puhemies, jos kompromissi tarkoittaa sitä, että on hyväksyttävä näkemyksiä, joista ei olla täysin samaa mieltä, siinä tapauksessa esittelijä on onnistunut oikein hyvin niin parlamentissa ja valiokunnassa kuin komissiossa ja neuvostossakin käydyissä keskusteluissa. Hän on tietenkin kuunnellut kollegoitaan, ja onnittelen häntä hänen ymmärtäväisyydestään.
Kuten jäsen Ettl totesi, pääoman korottaminen on tärkeää, ja kaikkein tärkeintä se lienee pienille yrityksille, joissa vaikeat ongelmat voivat aiheuttaa suunnatonta vahinkoa. Yritysten suojeleminen kohtuuttomilta kustannuksilta on varmasti tärkeää, ja yritys ohjata tekstiä kohti tasapainoisempaa lähestymistapaa takaa uskoakseni alan markkinoiden turvallisuuden pitkällä aikavälillä. Hyvä esimerkki tästä on jäsen Villiersinkin mainitsema perusesite, josta olisi voinut koitua valtavia ongelmia ja joka onnistuttiin välttämään. Minäkin taistelin kovasti sitä vastaan. Olemme onnistuneet tältä osin mielestäni erittäin hyvin.
En mene enää moneen kertaan toistettuihin yksityiskohtiin, vaan haluan mainita riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman, sillä tämä direktiivi on myös osa sitä, ja haluan aina varmistaa ristiviittauksen. Tämä toimintasuunnitelma kuuluu Lissabonissa asetettuihin kaikkien kansantalouksiemme kasvua koskeviin tavoitteisiin. Yhtenäismarkkinat edistävät kasvumahdollisuuksia. Taannoisen riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman esittelijänä olen iloinen, että asia on nyt käsitelty loppuun parlamentissa ja että hanketta on toteutettu tähän mennessä menestyksekkäästi.
Kuten komission jäsen totesi, muitakin mietintöjä on vielä tulossa, ja toivon, että niiden yhteydessä käydään samantasoista keskustelua kuin olemme nyt käyneet tämän mietinnön yhteydessä. Teksti ei ollut täydellinen, kun se toimitettiin parlamentille - hyvin harvoinhan ne ovat, minkä vuoksi meidän työtämme tarvitaan. Parlamentti on käsitellyt sitä mielestäni erittäin hyvin, mikä osoittaa, että parlamentti voi parantaa tällaisia teknisiä mietintöjä.
Odotankin innokkaasti keskusteluamme avoimuusdirektiivistä, joka on toimitettu talous- ja raha-asioiden valiokuntaan, kuten tiedätte. Odotan esittelijänä erittäin aktiivista keskustelua, sillä odotamme rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman toteutumista, johon tässäkin direktiivissä viitataan.

Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yhdyn niihin kollegoihini, jotka ovat onnitelleet esittelijää hänen kieltämättä loistavasta mietinnöstään ja hänen kompromissivalmiudestaan. Jos mietintö hyväksytään, nämä ominaisuudet mahdollistavat ratkaisevan kehityksen tärkeässä rahoitusmarkkinoiden yhdentymiseen liittyvässä kysymyksesä.
Me kaikki täällä olemme uskoakseni todellakin vakuuttuneita siitä, että on hyvä edistyä tässä asiassa ripeästi, saada asia pikaisesti päätökseen ja välttää monet sovittelumenettelyyn kuuluvat käsittelyt, joita kukaan ei halua. Sovittelumenettelyyn päädytään silloin, kun kompromissi on epäonnistunut, ja nyt aikaansaamamme kompromissi on minusta totta puhuen varsin tyydyttävä. Se ei ole kenenkään mielestä täydellinen, mutta se ei vahingoita kenenkään etuja ja on siksi lupaava lähtökohta.
Meillä on useita ongelmia, mutta olemme saaneet aikaan tyydyttävän tuloksen toimivaltaisen viranomaisen valinnan osalta. Se on parlamentille voitto. Nähdäkseni esittelijä kannatti asiaa voimakkaasti, ja hän sai tahtonsa läpi. Huolemme liittyivät ensinnäkin siihen, millä ehdoin myönnetään oikeus käyttää samaa esitettä kaikkialla EU:ssa, sekä näiden oikeuksien myöntämisen määräaikaan. Oli löydettävä tasapainoinen lähestymistapa, sillä sijoitushaluiset yhteisöt vaativat yhtäältä ripeyttä, mutta toisaalta toimivaltaisen viranomaisen pitäisi tarkastaa niiden hakemukset perusteellisesti. Tässä kohtaa kompromissi on tyydyttävä. Kielijärjestely oli meille toinen hankala kysymys. Jokaisen on tärkeää ymmärtää, mistä tässä on kysymys. Yhteinen kanta ei ehkä ole täydellinen, mutta se tarjoaa minusta riittävät takeet.
Toimivaltaisen viranomaisen mahdollisuus siirtää tiettyjä tehtäviä teknisemmälle elimelle oli asia, joka herätti syvää huolestuneisuutta ryhmässäni ja jota minä kutsun "Lamfalussy"lähestymistavan karkaamiseksi käsistä. Tarkoitan tällä ilmiötä, jossa ihmisiä houkutellaan uskomaan lähestulkoon lainsäädännöllisiä tehtäviä teknisille erityiselimille, joiden menettelyt eivät ole avoimia ja joita ei juurikaan valvota. Oli tärkeää asettaa määräaika, jonka jälkeen tällainen tehtävien siirto ei olisi enää mahdollista. Tällaista ei sisältynyt valiokunnan mietintöön mutta kylläkin kompromissiin. Tämän mahdollisuuden määräajaksi asetetaan kahdeksan vuotta. Se on pitkä aika, mutta voimme ainakin olla varmoja, että kun tämä aika on kulunut umpeen, tällainen tehtävien siirto ei ole enää mahdollista. Se on minusta erittäin hyvä asia.
Yhtenä asiana olivat vielä muunnettavat joukkovelkakirjat. Pitäisikö niitä käsitellä oman pääoman ehtoisina arvopapereina? Tässä kohtaa kompromississa ei oteta huomioon valiokunnan äänestystulosta, johon emme ole tyytyväisiä, sillä muunnettavia joukkovelkakirjoja olisi käsiteltävä pääoman ehtoisina arvopapereina. Olemme täysin vakuuttuneita tästä tärkeästä asiasta. Arvoisa puhemies, meidän kaikkien pitäisi siksi mielestäni äänestää näiden tarkistusten puolesta ja hyväksyä ehdotettu kompromissi. Jäsen Turchin tarkistukset ovat yhä käsiteltävänä. Ne ovat ilman muuta mielenkiintoisia, mutta ne avaavat pikemminkin Pandoran lippaan kuin keskustelun. Ne ovat viisaita tarkistuksia, mutta koska niissä epäillään useita arvopapereiden määritelmän näkökohtia, on parasta sulkea Pandoran lipas jälleen kerran, jotta voimme tehdä pian järkevän päätöksen sekä esittelijän että ryhmämme toiveen mukaisesti.

Randzio-Plath (PSE).
Arvoisa puhemies, arvopapereiden liikkeeseenlaskijoille myönnettävä oikeus käyttää samaa esitettä kaikkialla EU:ssa helpottaa varmasti jatkossa pääoman hankkimista. Tällä ehdotuksella olemme auttaneet vähentämään byrokratiaa ja muita esteitä, joiden vuoksi rahoitusalan sisämarkkinat eivät ole vieläkään toteutuneet. Minun on todettava, että toimielimet ovat tehneet erittäin rakentavaa yhteistyötä, jota on helpottanut esittelijän kompromissivalmius. Meidän kaikkienhan on sovittava tekstin muotoilusta, jotta voimme antaa vakuuttavan säädöksen.
Olimme mielestämme nerokkaita tehdessämme eron oman pääoman ehtoisten ja muiden kuin oman pääoman ehtoisten arvopapereiden välillä. Se oli viisas teko, josta sekä sijoittajat että liikkeeseenlaskijat ovat meille vielä jonakin päivänä varmasti kiitollisia. Kun todellakin hyväksymme direktiivin, on tärkeää, että pyrimme aina ottamaan tasapuolisesti huomioon liikkeeseenlaskijoiden ja sijoittajien edut. Euroopan parlamentti on pitänyt tässäkin direktiivissä piensijoittajien suojelua erittäin tärkeänä, sillä heidän tilanteensa on ollut viime vuosina erityisen epävarma. Meidän on palautettava piensijoittajien luottamus, jos todella haluamme toteuttaa hyvin toimivat rahoitusalan sisämarkkinat, joista jokainen voi hyötyä.
Tältä osin voidaan määritellä kolme tärkeää seikkaa: Ensinnäkin se, että kaikki sijoittajat voivat jatkossa luottaa siihen, että liikkeeseenlaskun perustana oleva esite täyttää tiukat laatuvaatimukset liikkeeseenlaskijan kotivaltiosta riippumatta sekä riippumatta siitä, missä valtiossa arvopapereita tarjotaan. Tästä tulee myynninedistämiskeino. Toinen seikka on se, että neuvottelujen aikana saimme läpi vaatimuksen, että esitteen tiivistelmän, joka on piensijoittajien tärkein tiedonlähde, on täytettävä tiukat vaatimukset ja oltava osa esitettä. Jos tiivistelmä on virheellinen, harhaanjohtava tai epäjohdonmukainen, siitä vastuussa olevat on voitava saattaa siitä vastuuseen. Kolmanneksi, sijoittajia suojellaan harhaanjohtavalta mainonnalta siten, että varmistetaan, etteivät liikkeeseenlaskijat lupaa tiedotusvälineissä esittämissään tuotekuvauksissa enempää kuin mitä arvopaperista sanotaan esitteessä.
Lopuksi haluaisin ottaa puheeksi erään huolenaiheen, joka tuli taas erittäin selvästi esiin tästä direktiivistä käydyissä keskusteluissa, nimittäin kysymyksen siitä, onko parlamentin oikeudet todellakin turvattu. Rohkenen epäillä tätä, kun toimielinten välistä sopimusta tarkastellaan lainsäädännön laadun parantamisen valossa. Voittekin olla varmoja, että arvioimme erittäin tarkoin, onko teidän työskentelynne sekä myös CESR:n työskentely tämän direktiivin parissa odotustemme mukaista ja pysyykö se asettamissamme rajoissa. Kaikkien parlamentin vaatimusten täyttäminen rakentaisi luottamusta johdettua oikeutta eli sekundaarioikeutta koskevaa tulevaa lainsäädäntötyötä kohtaan.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu julkisista hankinnoista ja urakoista:
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0242/2003) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta (11029/3/2002 - C5-0141/2003 - 2000/0115(COD)) (Esittelijä: Stefano Zappalà)
ja
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0245/2003) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta (12634/3/2002 - C5-0142/2003 - 2000/0117(COD)) (Esittelijä: Stefano Zappalà).

Zappalà (PPE-DE)
. (IT) Arvoisa puhemies, käsittelemme tämän istuntojakson aikana - äänestys toimitetaan keskiviikkona - uudistusta, joka on herättänyt paljon kiinnostusta ja keskustelua ja joka on siksi varmasti tämän vaalikauden tärkeimpiä kysymyksiä sekä keskeinen vaihe markkinoiden avaamisessa ja Euroopan sisämarkkinoiden toteuttamisessa. Lähestymme toista käsittelyä voitettuamme monet taannoin kohtaamamme vaikeudet, jotka johtuivat käännöksistä ja tarkistuksista - tarkistuksia voidaan jättää vielä tänäkin iltana kello seitsemään saakka. Määräaika on itse asiassa juuri umpeutumassa. Tämä asia on joka tapauksessa niin tärkeä, että siitä on syytä esittää joitakin perusteellisia huomautuksia.
Olemme käyneet komission kanssa pitkään sekä suoria että epäsuoria neuvotteluja. Haluaisin kiittää komission jäsentä Bolkesteinia ja kaikkia hänen työntekijöitään siitä, etteivät he ole hukanneet aikaa asian käsittelemisessä. Olemme tehneet sen parissa yhteistyötä monta kertaa istuntosalin ulkopuolella, parlamentin ulkopuolella mutta kuitenkin toimielinten sisällä saadaksemme aikaan mahdollisimman hyvän lopputuloksen. Haluaisin kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka ovat edistäneet asiaa kiinnostuksellaan, panoksellaan ja tarkistuksillaan, joiden jättämisen he ovat katsoneet tarpeelliseksi. Kyseessä on suuri ja tärkeä uudistus, joka päättää parlamentissa asian käsittelyn, joka on kestänyt lähes koko tämän vaalikauden ajan. Yksinkertaistaminen, teknisen ja yhteiskunnallisen kehityksen yhteensovittaminen sekä sisämarkkinoiden toteuttaminen ovat olleet ja ovat edelleen parlamentin ehdottomia päämääriä. Päätelmät ovat syntyneet keskustelun, vuoropuhelun sekä erilaisten poliittisten kantojen ja kansallisten etujen perusteella.
Unionissa tehtävien julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten arvo on 1 400 miljardia euroa vuodessa, mikä tarkoittaa ja osoittaa, että tässä lainsäädännössä on kyse yhteisön talouden todellisesta voimatekijästä. Olemme laatimassa yleisiä perussääntöjä, joiden pohjalta annetaan kansalliset erityissäännöt. Näihin yleisiin sääntöihin on sisällytettävä periaatteita, joista on hyötyä kaikille eikä vain joillekin - periaatteita, joista on hyötyä koko yhteisölle eikä vain puolueellisille eturyhmille. Näiden sääntöjen on luotava varmuutta, avoimuutta ja oikeudenmukaista kilpailua sekä kaikille avoimet sisämarkkinat. Hankintasopimusten tekemistä koskevat säännöt eivät voi eivätkä saa vaihdella sopimuksen arvon mukaan: hallinnolliset menettelyt voivat vaihdella asianmukaisen kynnysarvon molemmin puolin, mutta periaatteet eivät voi vaihdella. Tämänhetkiset kynnysarvot tarkoittavat, että vain noin kahdeksasosa mainitsemastani summasta koskee Euroopan laajuisia tarjouskilpailuja. Loppu jää kansallisten tai alueellisten säännösten vuoksi menettelyn ulkopuolelle. Tästä syystä kynnysarvot pitäisi ainakin omasta mielestäni poistaa. Koska se ei ole kuitenkaan mahdollista, on ehdotettu vaatimusta, joka on jo epäsuorasti olemassa ja jonka mukaan tämän lainsäädännön sekä myös riippumattoman alueellisen lainsäädännön perusperiaatteita on joka tapauksessa aina noudatettava. Kaikkia mahdollisia menettelyjä on nykyaikaistettava, ja yhä nopeammin kehittyvien tekniikkojen käyttö on sallittava ja kodifioitava. Näin ollen hankintaviranomaiset hyötyvät tehdyistä ehdotuksista, joiden mukaan sähköisiä järjestelmiä käytetään paitsi tarjouskilpailujen hallinnassa ja tarjousten vastaanotossa myös varsinaisissa huutokaupoissa. Huutokaupat on tietenkin rajoitettava kodifioitujen ja standardoitujen tuotteiden hankintaan. Haluamme, että yrityksille myönnetään arvon perusteella vapaus järjestää oma tuotantonsa, että tätä vapautta hyödynnetään ja että alihankinnan mahdollisuus jätetään avoimeksi sellaisissa työosuuksissa, jotka voidaan niiden määrittelyn jälkeen antaa sellaisille yrityksille, joista pääurakoitsija on vastuussa. Jotta tarjouskilpailuihin osallistuminen ei vaikeutuisi, kumppanit on hyvä yksilöidä sen jälkeen, kun työstä on tehty alihankintasopimus.
Urakan suunnittelua ja toteutusta koskevien sopimusten tekeminen yhdessä on mutkikas asia, josta on ollut paljon erimielisyyksiä. Sitä on käytetty ja voidaan käyttää edelleen joissakin tietyissä sopimusluokissa, mutta siitä ei voida tehdä tiukkaa ja pysyvää sääntöä. Palvelut ja työt on epäilemättä asianmukaista ja luonnollista erottaa toisistaan, mutta aivan samalla tavalla voi olla epäilemättä asianmukaista ja luonnollista käsitellä niitä yhdessä, kunhan se ensin perustellaan. Noudattamalla tätä periaatetta vakiinnutamme myös laatukilpailun, joka voisi muutoin jäädä taka-alalle puhtaasti taloudellisessa ja teknisessä toiminnassa, joka on yritysten erioikeus eikä siksi aina hyvä asia hankintayksiköiden kannalta. Esittelijän ehdotukset perustuvat tähän periaatteeseen. Meidän on muistettava, että käsittelemme nyt direktiiviä, jolla on suuri ja poikkeuksellinen taloudellinen merkitys ja joka ei voi eikä saa itsessään sisältää erityislainsäädännön piiriin kuuluvia sääntöjä tai periaatteita, kuten erityisiä yhteiskunnallisia tai ympäristöä koskevia vaatimuksia. Ympäristöllisissä ja yhteiskunnallisissa ulottuvuuksissa on prosesseja, jotka on määritelty ja jotka voidaan määritellä tarkasti ja joista voidaan siksi tehdä pakollisia muiden välineiden avulla ja muissa yhteyksissä. Säädöksessä on kuitenkin vahvistettu ja ehdotettu joitakin periaatteita, jotka liittyvät erityisesti heikossa asemassa olevan väestönosan tarpeiden huomioon ottamiseen ja työturvallisuutta koskevaan lainsäädäntöön.
Myös ympäristö - aikakautemme suuri uhri - on otettu perusteellisesti huomioon. Jatkossa on vältettävä kaikkia äärimmäisyyksiä tällä alalla. Jos sopimus tehdään kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen perusteella, arviointiperusteet on määriteltävä asianmukaisesti hankintasopimusta koskevassa ilmoituksessa, sillä muutoin perusteiden soveltaminen olisi myöhemmin täysin harkinnanvarainen asia, mistä on koitunut monia oikeudellisia ongelmia kaikkialla yhteisön alueella. Erityissääntöjen avulla suojataan ja varmistetaan sellaisten tietojen luotettavuus, jotka asianomaiset osapuolet toimittavat hankintayksikölle aiemmin käyttöön otettujen menettelyjen mukaisesti. Niin kutsutuista sisäisistä sopimuksista on eriäviä näkemyksiä: tuottajajärjestöjen edustajat vastustavat selvästi sopimusten varaamista yritykselle, johon hankintayksikkö kuuluu, vaikka se olisikin itsenäinen oikeushenkilö eikä niiden välillä olisi kilpailua. Esittelijä yhtyy tuottajajärjestöjen näkemykseen. On ehdotettu, että tarjouskilpailuista poissulkemisen syitä laajennetaan, jos tarjouksen tehnyt yritys on saanut sen jälkeen tuomioita rikkomuksista konkurssin, epäoikeudenmukaisen toiminnan, yhteisten työsopimusten rikkomisen tai huumausainekaupan vuoksi. Lisäksi on ehdotettu riippumattoman viraston perustamista, jotta jäsenvaltioissa voidaan toteuttaa hankintasopimusten valvontamekanismeja. Heikentämättä mahdollisuutta panna vireille oikeudenkäyntejä toivomme, että tämä virasto pystyy tarkistamaan sovelletut menettelyt sekä kumoamaan lainvastaiset hankintasopimukset.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että nyt käsiteltävien sääntöjen taloudellisen merkityksen sekä työllisyyteen, yhteiskuntaan, ympäristöön ja talouteen kohdistuvien vaikutusten vuoksi sääntöjen sisältöä voidaan ilman muuta pitää oleellisena nykyisen yhteiskuntajärjestelmän kannalta. Eriävät poliittiset kannat sekä erilaiset poliittiset tai byrokraattiset näkökulmat tarkoittavat, ettei prosessi voi saada laajaa tukea. Toisaalta hylkääminen ja lähettäminen takaisin valiokuntaan tai sovittelumenettelyn aloittaminen on sekä mahdollista että suotavaa, mutta se ei ole lainsäädäntötyön viimeisenä vaiheena suinkaan ongelmaton. Tämä kaikki on unionin etujen mukaista, ja siitä on hyötyä myös sisämarkkinoille, joiden on vahvistuttava ja tultava aiempaa avoimemmiksi. Ylihuomenna toimitettava äänestys vahvistaa demokraattisen prosessin, jota meidän kaikkien on ilman epäilystäkään noudatettava.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, olen iloinen, että nämä kaksi asiaa ovat nyt toisessa käsittelyssä, sillä pikainen mutta kuitenkin perusteellinen tarkastelu on välttämätöntä, jotta voimme välttää vaarat, joita voi aiheutua, jos ehdotuksia ei hyväksytä ennen tämän vaalikauden päättymistä.
Yhteisenä tehtävänämme ja tavoitteenamme on nykyaikaistaa ja yksinkertaistaa julkisia hankintoja koskevia sääntöjä, ja neuvoston hyväksymissä teksteissä otetaan mielestäni jo oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti huomioon asiaan liittyvät erilaiset edut ja tavoitteet. Vaikka kaikki kohdat eivät olekaan komission mielestä täysin onnistuneita, yhteiset kannat ovat kaiken kaikkiaan todellakin selkeä edistys nykyiseen lainsäädäntöön verrattuna.
Tarkastellessani useimpien parlamentin tähän mennessä esittämien tarkistusten sisältöä olen yhä vakuuttuneempi äskeisestä toteamuksestani. Suhtaudun siksi varsin toiveikkaasti siihen, että myöhemmin tällä viikolla toimitettava äänestys säilyttää mahdollisuutemme saattaa tämä asia kaikkia kolmea toimielintä tyydyttävään päätökseen. Itse asiassa melko monet tarkistukset on nähdäkseni jo sisällytetty jossakin muodossa yhteisiin kantoihin. Tarkoitan esimerkiksi sosiaalisia näkökohtia - muita kuin sosiaalisia sopimuksentekoperusteita - joiden kohdalla Euroopan parlamentin ensisijaisena tavoitteena on ymmärtääkseni selventää, että sekä hankintaviranomaiset että tarjouksen tekijät noudattavat sosiaalilainsäädäntöä. Tästä asiasta keskusteltiinkin avoimesti neuvoston kanssa, ja se on otettu mielestäni asianmukaisesti huomioon nykyisen tekstin johdanto-osan kappaleissa.
Olen valmis hyväksymään, että hankintaviranomaisten ja -yksiköiden velvollisuutena on ilmoittaa, mistä voi hankkia tietoa sovellettavista yhteiskuntaan, veroasioihin ja ympäristöön liittyvistä velvoitteista. Jos tarkistuksia hieman muokattaisiin, komissio voisi hyväksyä myös julkista sektoria koskevaan - eli "klassiseen" - direktiiviin tehdyn tarkistuksen 29 sekä alakohtaiseen direktiiviin tehdyn tarkistuksen 26, joissa korostetaan tiettyjä sosiaalialalla jo olemassa olevia mahdollisuuksia.
Ympäristönäkökohtien ja yleensä sopimuksen myöntämisperusteiden kohdalla parlamentin esittämissä tarkistuksissa on selvästi joitakin eriäviä näkemyksiä. Olen tapani mukaan valmis keskustelemaan parlamentin kanssa lisää tästä mielenkiintoisesta asiasta vastaamalla kysymyksiin mutta noudattaen kuitenkin julkisia hankintoja koskevien sääntöjen todellista tavoitetta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkinnan ja vahvistuksen mukaisesti. En itse asiassa lainkaan epäile, ettemmekö olisi kaikki samaa mieltä siitä, että ensisijaisena tavoitteenamme on tehdä julkisia hankintoja koskevista säännöistä yksinkertaistettu väline, jonka avulla julkiset toimielimet voivat käyttää veronmaksajien rahat mahdollisimman hyvin.
Nämä näkemyserot ovat usein tarkoittaneet, että oikeudellisten ja sisä-markkinoiden valiokunnassa on hyväksytty ristiriitaisia tarkistuksia, jotka tekisivät lainsäädännöstä epäjohdonmukaisen, mikäli ne hyväksyttäisiin. Meidän kaikkien olisi ehkä syytä pitää mielessä yhteinen tavoitteemme, joka on lainsäädännön laadun parantaminen.
Tämä ristiriitaisuus tulee selvästi esiin alakohtaiseen direktiiviin tehdyissä sopimuksentekoperusteita koskevissa tarkistuksissa. Tarkastellaanpa ensin, mitä yhteisissä kannoissa todetaan asiasta. Yhteisissä kannoissa selvitetään täysin nykyisen oikeuskäytännön mukaisesti, että ympäristöominaisuuksia voidaan käyttää sopimuksentekoperusteena ja ettei ole välttämätöntä osoittaa, että jokaisesta yksilöllisesti tarkastellusta sopimuksentekoperusteesta on hankintaviranomaisille tai -yksiköille taloudellista hyötyä.
Riittää, kun myöntämisperusteet kokonaisuudessaan täyttävät todellisen tehtävänsä eli mahdollistavat tuotteen tai palvelun todellisten ominaisuuksien objektiivisen arvioinnin ja vertailun sekä sopimuksen myöntämisen kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen tehneelle.
Olen siksi hieman huolissani siitä, että alakohtaiseen direktiiviin tehdyissä tarkistuksissa saatetaan hyvinkin mennä tätä pitemmälle. Tällaisten tarkistusten vuoksi epämääräisiä, rajattomia tekijöitä voitaisiin käyttää sopimuksentekoperusteina laajasti tulkitun kansalaisyhteiskunnan hyödyksi. Tällöin sopimuksentekoperusteet eivät täyttäisi todellista tehtäväänsä, ja päätös olisi liian mielivaltainen tai kenties jopa syrjivä mahdollisia urakoitsijoita kohtaan.
Meidän olisi lisäksi pidettävä mielessä, että yhteisissä kannoissa selvitetään jo nyt, että sosiaalisia sopimuksentekoperusteita voidaan soveltaa, jos ne täyttävät samat edellytykset kuin ympäristövaatimusten täyttämiseen liittyvät perusteet. Nämä alakohtaiseen direktiiviin tehdyt tarkistukset mahdollistaisivat kuitenkin sosiaalisten perusteiden käytön, jotta voidaan saavuttaa sosiaalipoliittiset tavoitteet, jotka koskevat tarjoajan toimintaa tai sosiaalista vastuuta eikä kyseessä olevan tuotteen tai palvelun todellisia ominaisuuksia. Tästä saattaisi seurata, että sopimuksia myönnettäisiin sellaisten näkökohtien perusteella, joilla ei ole mitään tekemistä hintalaatusuhteeltaan parhaan tarjouksen periaatteen kanssa.
Niiden tarkistusten osalta, joissa pienet ja keskisuuret yritykset pyritään asettamaan etusijalle, haluaisin korostaa, ettei saatavillamme olevista tiedoista käy ilmi, että pk-yrityksillä olisi tällä hetkellä mitään suuria vaikeuksia osallistua julkisiin tarjouksiin. Niitä edustavalta eurooppalaiselta liitolta saimme jopa kuulla, ettei se kannata pk-yrityksiä suosivaa suurten yritysten positiivista syrjintää.
Meidän kaikkien pitäisi yleensäkin varoa toteuttamasta muutoksia, jotka saattaisivat tosiasiassa luoda kansallisia etuuksia, jotka ovat ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa ja jotka saattaisivat johtaa taloudellisten etujen suojeluun.
Haluaisin kiinnittää parlamentin huomion kynnysarvoja koskevaan arkaluonteiseen kysymykseen, jossa eriävät näkemyksemme saattavat olla erittäin vaikeasti sovitettavissa yhteen. Tavoitteenani on varmistaa tehokas Euroopan laajuinen kilpailu. Jos korotamme kynnysarvoja, rikomme kansainvälisiä velvoitteitamme ja heikennämme samalla suorituskykyämme. Kynnysarvojen korottaminen ei välttämättä helpota paikallisten viranomaisten työtä, sillä niiden on joka tapauksessa noudatettava asianmukaisen julkisuuden velvoitetta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen nykyisen oikeuskäytännön mukaisesti. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä kyseisiä tarkistuksia.
Taannoin tekemämme lainsäädännön parantamista koskevan toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti meillä kaikilla on kolme tavoitetta: nykyisten sääntöjen nykyaikaistaminen, yksinkertaistaminen ja suurempi joustavuus. Sopimuksen perusajatuksen vuoksi en ole kovin halukas hyväksymään muutamaa muuta tarkistusta, jotka liittyvät erilaisiin asioihin, kuten sähköisiin huutokauppoihin, puitesopimuksiin, dynaamisiin hankintajärjestelmiin, kilpailulliseen neuvottelumenettelyyn ja siihen, tehdäänkö rakennusurakan suunnittelua ja toteutusta koskevat sopimukset kummastakin erikseen vai molemmista yhdessä. Oikeastaan pelkään, että nämä tarkistukset turhaan moninkertaistaisivat tai hankaloittaisivat menettelyjä tai mahdollistaisivat tiettyjä vaihtoehtoja yhteisön tasolla, vaikka tarvittava joustavuus voitaisiin varmistaa paremmin tarjoamalla tällaisia vaihtoehtoja kansallisella tasolla.
Seuraavaksi haluaisin sanoa jotakin muutamasta nimenomaan alakohtaiseen direktiiviin liittyvästä keskeisestä asiasta. Niiden tarkistusten osalta, joita on tehty menetelmään, jolla hankintayksiköitä vapautetaan direktiivin soveltamisalasta - siis yhteisen kannan 30 artiklaan - haluaisin painottaa, että yhteinen kanta perustuu kahteen periaatteeseen: oikeusvarmuuteen ja todelliseen, tehokkaaseen vapauttamiseen. Komissio on siksi sitä mieltä, että todellinen kilpailu pitäisi toteuttaa jo tunnetulla menettelyllä. Muutoin hankintayksiköt ja kiinnostuneet tavarantoimittajat eivät vo olla varmoja oikeudellisesta asemastaan.
Komissio vastustaa myös muita tiettyihin aloihin liittyviä aloitteita, joiden myötä mahdollistettaisiin poissulkeminen pelkästään vapaan markkinoille pääsyn perusteella riippumatta siitä, edistääkö se tehokasta ja todellista kilpailua. Pääasiassa samoista syistä komissio ei voi hyväksyä postipalveluihin ehdotettuja muutoksia.
Yhteisen kannan 23 artiklaan sisältyvän "intra-group" -poikkeuksen yhteydessä komissio on tehnyt jo selväksi, että sen on erittäin vaikea hyväksyä poikkeuksen laajentamista rakennusurakoita ja tavarahankintoja koskeviin sopimuksiin. Se ei kuitenkaan halua vähentää direktiivin joustavuutta. Tästä syystä komissio voi hyväksyä sen, että laajentaminen rakennusurakoita ja tavarahankintoja koskeviin sopimuksiin poistetaan mutta ei sitä, että hankintayksiköiltä riistetään nykyinen joustavuus palvelujen kohdalla.
Lopuksi toistan, että uskon, että keskittämällä yhteiset päätavoitteemme nykyaikaistamiseen, yksinkertaistamiseen ja julkisten varojen käytön tehostamiseen voimme saattaa tämän julkisia hankintoja koskevien sääntöjen pitkän tarinan onnelliseen päätökseen. Eurooppalaiset yritykset, julkiset viranomaiset ja hankintayksiköt ovat odottaneet tätä tulosta malttamattomina. Siitä on suurta hyötyä koko Euroopan taloudelle.
Haluaisin vielä huomauttaa, että komission kanta yksittäisiin tarkistuksiin on toimitettu kirjallisesti

Lehne (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen Bolkestein, viittaan viime lauantaina Frankfurter Allgemeine Zeitung -lehdessä julkaistuun artikkeliinne, jonka julkaisitte omalla nimellänne ja josta lainaan luvallanne yhden kappaleen. Siinä toteatte olevan tärkeää, että viranomaiset pystyvät tarjoamaan mahdollisimman hyvän vastineen veronmaksajien rahoille ja että tämä tärkeä talouden ala avataan täydellisesti sisämarkkinoiden kilpailulle, sillä avoimet ja kilpailukykyiset hankintamenettelyt parantavat yleishyödyllisiä palveluja, takaavat julkisten hyödykkeiden tehokkaan käytön, estävät lahjontaa ja edistävät sekä talouskasvua että työpaikkojen luomista.
Arvoisa komission jäsen, olen kanssanne täysin samaa mieltä. Ainoana ongelmana on, että kuulun niihin, joiden mielestä neuvoston yhteinen kanta ei täytä näitä vaatimuksia ja ehtoja. Kuulun niihin, joiden mielestä Euroopan unionissa on ollut tähän asti toimiva julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntö. Se on vahvistettu neljässä direktiivissä sekä jo vuosia sovelletussa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä, joka on osoittautunut hyväksi. Epäilemme, ettei tämä yhteinen kanta, tämä neuvoston asiakirja, ole todellakaan omiaan ylläpitämään tasoa, josta olemme saaneet tähän asti nauttia.
Monet meistä ovat huolissaan siitä, etteivät tämän direktiivin uudet osatekijät ole vähentäneet manipulaation varaa vaan pikemminkin lisänneet sitä. Monet pelkäävät, ettei kilpailu lisäänny vaan päinvastoin vähenee. Viitaten vielä äsken mainitsemaani artikkeliin haluan huomauttaa, etteivät alan edustajat, joiden kanssa olen keskustellut, ole olleet huolissaan siitä, että kilpailu saattaisi tämän asiakirjan vuoksi lopulta lisääntyä, vaan siitä, että kilpailu saattaisi vähentyä. Useimpien ryhmäni jättämien tarkistusten tavoitteena oli nähdäkseni parantaa useita direktiivin oleellisia kohtia.
Toiseksi haluan käsitellä ympäristövaatimusten täyttämiseen liittyviä ja sosiaalisia perusteita, jotka ovat parlamentissa erittäin kiistanalaisia asioita, kuten hyvin tiedän. Olen kuitenkin sitä mieltä, että yhteisön lainsäädännön pitäisi olla kohdallaan oikeusjärjestelmän näkökulmasta tarkasteltuna. Tämä tarkoittaa, että ympäristöasioita käsitellään ympäristölainsäädännön yhteydessä ja sosiaaliasioita sosiaalilainsäädännön yhteydessä. Julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntö ei kuulu ympäristölainsäädäntöön eikä sosiaaliturvalainsäädäntöön, vaan se liittyy yrityslainsäädäntöön, mikä tarkoittaa, että julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön yhteydessä käsitellään ainoastaan taloudellisuuteen liittyviä kysymyksiä. Epäilen siksi suuresti, onko ylipäänsä oikein, että ympäristö- ja sosiaalisiin perusteisiin liittyviä kysymyksiä käsitellään tässä yhteydessä. Jos niitä on kuitenkin käsiteltävä - mikä näyttää olevan sekä neuvostossa että ensimmäisen käsittelyn tuloksen mukaan ilmeisesti myös parlamentissa vähintäänkin enemmistön mielipide - silloin on edes huolehdittava siitä, ettei niitä tarkastella osana hankintasopimuksen myöntämistä vaan kilpailuttamisessa sovellettavien perusteiden yhteydessä. En voi hyväksyä sellaisia seikkoja, joiden perusteella hankintasopimuksen myöntämisen yhteydessä voidaan lopulta tehdä päätöksiä tai manipuloida päätöksiä ikään kuin riippumatta siitä, mitä tarjouksen tekijät ovat tienneet sopimusta kilpailutettaessa.
Sekä omasta että ryhmäni puolesta totean, että on valitettavaa, ettei eri ryhmien kesken saatu etukäteen aikaan kompromissia ehdotukseen sisältyvistä kysymyksistä. Parlamentin ryhmille tästä seuraa poliittinen välienselvittely, mutta komissio ja ministerineuvosto saavat direktiivinsä läpi, sillä pelkäänpä, että vastavuoroisten tarkistusten taakse on vaikea saada määräenemmistöjä. On kyseenalaista, onko tämä hyväksi parlamentille ja koko unionille. Tässä olivat huomautukset, jotka halusin esittää ryhmäni puolesta nyt esillä olevasta ehdotuksesta.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, pian äänestyksen kohteena olevien direktiivien ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti taisteli tarmokkaasti sosiaalisten ja ympäristöperusteiden liittämiseksi julkisten hankesopimusten tekomenettelyihin ja vahvisti asemaansa eurooppalaisen sosiaalimallin ja kestävän kehityksen puolustajana.
Suureksi harmiksemme huomasimme, ettei neuvosto ole hyväksynyt yhteiseen kantaansa kovinkaan montaa tarkistustamme, minkä vuoksi meidän on jatkettava taisteluamme ja pidettävä tiukasti kiinni alkuperäisistä kannoistamme. Julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyissä ei voida rikkoa työllisyys- ja ympäristöasioita koskevaa yhteisön säännöstöä. Euroopan unioni ei voi olla välittämättä tällaisista jäsenvaltioiden sitoumuksista julkisia hankintoja koskevien sopimusten yhteydessä, kun työsuhteiden laatu ja yleisemmällä tasolla elämänlaatu ovat nyt sen politiikan yleisesti tunnustettuja tavoitteita.
Lisäksi totean, että kun kerran olemme halukkaita edistämään yritysten sosiaalista vastuuta yksityisellä sektorilla, jäsenvaltiot eivät voi suhtautua välinpitämättömästi asioihin, jotka muodostavat yritysten keskeisen sosiaalisen vastuun tehtäessä julkisia hankintoja koskevia sopimuksia. Näin ollen hankintaviranomaiset voivat ja niillä on velvollisuus ottaa laatuperusteet huomioon. Tarjouksen tehneiden yritysten rikkoessa asiaa koskevia velvoitteita tällaiset tarjoajat on vastaavasti jätettävä tästä syystä hankintamenettelyn ulkopuolelle.
Lisäksi painotamme, ettei riitä, että sosiaalisiin ja ympäristöperusteisiin viitataan johdanto-osassa; ne on sisällytettävä myös direktiivin varsinaiseen lainsäädäntötekstiin. Julkisia hankintoja koskevat sopimukset ovat myös ala, jolla vammaisten tarpeet voidaan ottaa mainiosti huomioon. Kannatamme siksi tarkistusta, jossa hankintaviranomaiset velvoitetaan ottamaan huomioon vammaisten tarpeet sekä suunnittelu- ja käyttövaatimukset.
Lopuksi totean, että hankintavirastojen on ymmärrettävä, ettei eurooppalaisen sosiaalipolitiikan täytäntöönpanosta koidu niille taloudellisia rasitteita vaan päinvastoin taloudellista etua esimerkiksi tukina, joita myönnetään julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemisen jälkeen.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentissa on tänä iltana jo todettu, että nyt on kyse sellaisten sääntöjen laatimisesta, jotka tekevät lahjonnan, nepotismin ja vallan väärinkäytön mahdottomaksi. Meidän on siksi tärkeää yksinkertaistaa sääntöjä komission ehdotuksen mukaisesti. Pelkään kuitenkin, että saatamme epäonnistua tehtävässämme emmekä pysty varmistamaan, että näin tapahtuu, koska valiokunnan enemmistö äänesti monien sellaisten rajoitusten puolesta, jotka saattavat tulla eurooppalaisille veronmaksajille kalliiksi.
Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielestä kynnysarvoja ei ole mitään syytä korottaa. Kuten on jo moneen kertaan todettu, se olisi ristiriidassa kansainvälisten velvoitteidemme kanssa. Emme ole myöskään vakuuttuneita siitä, että kynnysarvoja olisi korotettava sillä perusteella, että rajat ylittäviä tarjouksia tehdään tällä hetkellä kovin vähän. Rajat ylittäviä hankintoja saatetaan tehdä jatkossa päinvastoin enemmän, jos yksinkertaistamme direktiiviä, jos sovellamme yksinkertaistettua menettelyä ja jos sähköisiä tarjouksia tehdään nykyistä enemmän.
ELDR-ryhmä pelkää, että parlamentin tarkistukset, esimerkiksi tarkistus 20, saattaisivat vähentää hankintamenettelyjen avoimuutta useimmissa jäsenvaltioissa. On tärkeää, että kilpailijoilla on sopimuksen myöntämisen jälkeen mahdollisuus tarkistaa, että menettely on toteutettu oikein. Tarkistus 24 on siksi hylättävä. Koska muut poliittiset ryhmät ovat niin innokkaina hyväksyneet tarkistuksen 20, jossa pyritään lisäämään luottamuksellisuutta, ihmettelen hieman, ovatko kaikki meistä tietoisia siitä, mitä olemme päättäneet EU:n asiakirjojen avoimuudesta.
ELDR-ryhmä, joka on muutoin melko tyytyväinen yhteiseen kantaan, epäilee kuitenkin, että neuvoston kanta tarjoaa nykyistä oikeuskäytäntöä tehottomammin mahdollisuuksia ottaa huomioon ympäristönäkökohdat. Hankintaviranomaisen pitäisi mielestämme voida mennä suppeasti määritettyä tehtäväänsä pitemmälle ja ottaa huomioon sekä hankkeen arvo ympäristön kannalta että sen tuotantomenetelmä. Olemme siksi jättäneet 53 artiklaan taas tarkistuksen, jota lähes koko parlamentti kannatti ensimmäisessä käsittelyssä. Haluamme lisäksi hylätä ne valiokunnan tarkistukset, joilla muokattaisiin direktiivi muotoon, joka estäisi julkishallinnon uudelleenjärjestelyn ja nykyaikaistamisen.
Emme ole myöskään tyytyväisiä rajoituksiin, joita parlamentin enemmistö haluaa asetettavan sähköisessä muodossa jätettäville tarjouksille, mikä merkitsisi vielä tiukempia säännöksiä kuin sähköisiä allekirjoituksia koskevaan direktiiviin sisältyvät säännökset. Minua ihmetyttää, että parlamentin kollegani suhtautuvat niin epäilevästi sähköisessä muodossa jätettäviin tarjouksiin mutta luottavat kuitenkin fakseihin, joista tieto usein vuotaa ulkopuolisille.
ELDR-ryhmä siis haluaa, että pyrimme edistämään sääntöjen yksinkertaistamista ja nykyaikaistamista. Toivommekin, että parlamentti äänestää viisaasti näissä asioissa.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänä iltana erittäin tärkeästä asiasta, kuten komission jäsen Bolkestein totesi. Loppusanoissaan hän kehotti meitä varmistamaan, että nykyaikaistamme ja yksinkertaistamme Euroopan yhteisöjen lainsäädäntöä ja teemme siitä tarpeeksi joustavan. Tästä me kaikki olemme luullakseni samaa mieltä. Kysymys kuuluukin: millä tekstillä tämä tavoite saavutetaan parhaiten?
Muodostaessamme Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän yleistä kantaa totesimme, että komission alkuperäinen ehdotus oli tarpeettoman varovainen ja vastahakoinen ympäristöön liittyvien ja sosiaalisten näkökohtien kaltaisissa asioissa. Sekä me että muut parlamentin jäsenet vaadimme laajempaa ja suurpiirteisempää näkemystä - sellaista, jonka yhteisöjen tuomioistuin vahvisti aikanaan Helsingin raitioteitä koskevassa asiassa. Se oli todellinen edistysaskel. Tämä ei ollut pelkästään meidän kantamme vaan koko parlamentin kanta ensimmäisessä käsittelyssä.
Siirryn nyt yhteiseen kantaan. Yhteisessä kannassa on mielestämme ikään kuin peräännytty parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ilmaisemasta menestyksekkäästä kannasta. Haluaisimme, että jotkin tämän perääntymisen yhteydessä menetetyt näkökohdat palautettaisiin. Hyväksyn komission jäsenen Bolkesteinin toteamuksen siitä, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden teksti on ristiriitainen. Uskon tämän johtuvan siitä, että meillä oli valiokunnassa epävakaa ja vaihteleva enemmistö, minkä vuoksi valiokunnan tekstistä puuttui selkeä punainen lanka. Saamme kyllä aikaan johdonmukaisen ja yhtenäisen tekstin, jossa otetaan huomioon ympäristö- ja sosiaaliset näkökohdat, kunhan hyväksymme ensin joitakin tarkistuksia, jotka lähentävät tekstiä parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ilmaisemaan kantaan ja jotka kannustavat jälleen neuvostoa ja komissiota ottamaan rohkean askeleen, joka vie meitä kohti näitä mainioita tavoitteita - nykyaikaistamista, yksinkertaistamista ja suurempaa joustavuutta.
Oma ryhmäni esittää erityisesti 53 artiklaan kaksi tarkistusta, joissa vastustetaan sitä, että on valittava hankintaviranomaisille taloudellisesti edullisin tarjous. Olemme kuulleet, että sosiaaliset tai ympäristöperusteet ovat toisinaan epämääräisiä. Asia näyttää olevan täysin epämääräinen - vaatimus, että se tulisi, kuten ennen, ikään kuin itsestään takaisin hankintaviranomaiselle. Tästä aiheutuisi monenlaisia kiistoja. Julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin on parasta liittää erilaisia perusteita ehdotuksemme mukaisesti. Emme saa jättää pois ominaisuuksia, myöskään tuotantomenetelmiin liittyviä ominaisuuksia tai tarjousta tasa-arvoisen kohtelun politiikkana. Jos nämä ovat liian epämääräisiä, silloin koko yhteisön oikeus on liian epämääräinen, koska perustamissopimusten horisontaalisissa lausekkeissa meitä kehotetaan huolehtimaan juuri näistä arvoista.
Olkaamme urheita! Hyvät kollegat, menkäämme eteenpäin! Vaalikaamme sellaisia arvoja, joita puolustimme ensimmäisessä käsittelyssä ilmaisemassamme kannassa. Poistakaamme epäjohdonmukaisuudet, mutta poistakaamme niitä oikeaan suuntaan.

Blokland (EDD).
Mitä Euroopan parlamentti voi odottaa esittelijältä toisessa käsittelyssä? Millainen linja parlamentin valiokunnan pitäisi ottaa, jos neuvoston yhteinen kanta eroaa parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ilmaisemasta kannasta?
On selvää, että keskeiset tarkistukset pitäisi esittää uudelleen parlamentin poliittisen tavoitteen vuoksi. Kestävän taloudellisen kehityksen edistäminen on tällä hetkellä tärkeä painopistealueemme. Meidän on otettava huomioon myös toissijaisuusperiaate, mikä tarkoittaa, ettemme saa turhaan hankaloittaa kuntien ja alueiden toimintaa.
Lukiessani oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdotuksia en ollut uskoa silmiäni. Olen tottunut monenlaiseen, mutta nykyinen teksti on todellinen fiasko. Joillekin perusteille voisi suorastaan nauraa, ellei olisi kyse vakavista asioista.
Mitä meidän pitäisi ajatella esimerkiksi tarkistuksen 63 perusteluista, joissa todetaan, että "kunkin perusteen painottaminen on epäkäytännöllistä ja liian matemaattista". Jo kerto- ja yhteenlasku näyttävät olevan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle vaikeaa matematiikkaa.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ei suoraan sanoen ole suoriutunut tehtävästään hyvin, ja täysistunnon tehtävänä on nyt korjata parlamentin edustuksellisuudelle aiheutunut vahinko.
Kunnilla pitäisi olla oikeus ottaa ympäristöperusteet huomioon myöntäessään julkisia hankkeita koskevia sopimuksia. Helsinki voitti täysin perustellusti oikeudenkäyntinsä, kun se hankki puhtaita busseja. Olisi tietenkin aivan hullua, jos ei voitaisi tehdä eroa ympäristöä säästävällä menetelmällä tuotetun sähkön ja muun sähkön välillä.
Alempien tasojen viranomaisilla pitäisi olla mahdollisuus hankkia kestäviä tuotteita ja palveluja. Tämä pätee ilmeisesti myös jäsenvaltioiden hallituksiin. Markkinaosuuden ollessa 16 prosenttia BKT:sta nimenomaan hallituksen pitäisi edistää politiikkaa, jossa suositaan kestäviä tuotteita ja palveluja. Jos emme ottaisi tätä huomioon, antaisimme yksityisille yrityksille täysin väärän viestin varsinkin nyt, kun ne alkavat ymmärtää kestävien tuotteiden ja palvelujen tarpeen.
Tarkistuspaketti, jonka minäkin allekirjoitin Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmän puolesta, tekee direktiivistä hyväksyttävän ympäristön näkökulmasta, ja siinä noudatetaan myös toissijaisuusperiaatetta. Täten sysäämme vastuun kestävän kehityksen politiikasta tiukasti hallituksille, jotka tekevät konkreettisia päätöksiä mahdollisimman lähellä kansalaisia.
Parlamentin jäsenenä en haluaisi joutua kasvotusten sellaisen kansalaisen kanssa, joka kuulee oman kuntansa valtuuston jäseneltä, ettei unioni anna hänen varmistaa, että julkisia hankintoja koskevissa sopimuksissa otetaan huomioon ympäristönäkökohdat.

Markov (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lähestymistapaa Se on esittänyt lukuisia tarkistuksia neuvoston yhteiseen kantaan uusista julkisia hankintoja koskevista sopimuksista. Olemme käyneet parlamentissa jo useita keskusteluja, joissa on korostettu, että pieniä ja keskisuuria yrityksiä on tuettava ja että tarjouspyyntömenettelyjen byrokratiaa on vähennettävä ja lisättävä samalla avoimuutta ja ymmärrettävyyttä. Jäsenvaltioiden taloudellinen ja yhteiskunnallinen kehitys edellyttää näiden tärkeiden vaatimusten täytäntöönpanoa. Parlamentin vaatimus julkisia hankkeita koskevien sopimusten kynnysarvojen korottamisesta - tietenkin alasta riippuen - on täysin perusteltu, jos haluamme ensinnäkin alentaa Euroopassa sovellettavan tarjouskilpailumenettelyn erittäin suuria kustannuksia ja toiseksi parantaa pienten ja keskisuurten yritysten mahdollisuuksia Euroopan unionissa. Tähän yhteyteen kuuluvat luonnollisesti tarkistukset, joissa pyritään varaamaan 10 prosenttia julkista hankintamenettelyä koskevasta budjetista pienille ja keskisuurille yrityksille sekä korottamaan kynnysarvoja silloin, kun hankintasopimusten osapuolina ovat viranomaiset.
Arvoisa komission jäsen Bolkestein, en todellakaan ymmärrä teitä! Oma ryhmäni sekä muut ryhmät tekivät mielestäni oikein korostaessaan, että tarjouskilpailupyyntöjen on tärkeää sisältää ehtoja, jotka liittyvät ympäristöasioiden hallintaan sekä työsuojelun ja työterveyden takaamiseen. Tämä soveltuu yhteen neuvoston Göteborgissa vuonna 2001 hyväksymän kestävyyden periaatteen kanssa: taloutta, ympäristöä ja sosiaalisia näkökohtia pidetään yhtä tärkeinä. En ymmärrä, miten joku voi olla tätä vastaan. Tätä periaatetta ei saada soveltaa vain tapaan, jolla pääurakoitsijat täyttävät määritetyt perusteet, vaan luonnollisesti myös alihankkijoiden on noudatettava sitä. Elleivät yritykset näytä toteen, miten ne hoitavat talouttaan ja henkilöstöään, niiden tarjoukset olisi hylättävä.
Epäilen kuitenkin, voidaanko tietosuojasäännöksiä noudattaa, kun tarjouksia jätetään sähköisessä muodossa. Kannatamme myös vaatimusta siitä että, tarjouskilpailuista suljetaan pois yritykset tai henkilöt, jotka on julistettu konkurssiin tai joita vastaan on vireillä oikeudenkäyntimenettely. Tästä pitäisi antaa sitovat säännöt, jotta kyseessä ei olisi pelkkä mahdollisuus. Julkisista tarjouskilpailuista on tietenkin tärkeää sulkea pois myös sellaiset yritykset, jotka ovat rikkoneet aiemmissa sopimuksissa tarjouskilpailun ehtoja.
Pyydän lisäksi parlamentin kollegojani hyväksymään 27 artiklasta äänestettäessä neuvoston yhteisessä kannassa esitetyn version tekstistä, sillä muutoin 98,5:tä prosenttia Saksassa tehdyistä työehtosopimuksista ei sovellettaisi tarjouspyynnön perusteena, mikä saattaisi saksalaiset työntekijät epäedulliseen kilpailuasemaan sopimuksia myönnettäessä.
Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sisämarkkinoiden strategiaa käsittelevänä parlamentin esittelijänä minun on tärkeää korostaa, että tehokkaan, avoimen ja kilpailuttamiseen perustuvan julkisen hankintaprosessin toiminta on toimivien sisämarkkinoiden ehdoton perusedellytys.
Olen erittäin kiitollinen monille kollegoille, jotka kannattivat mietintöäni. Me parlamentin jäsenet vaadimme sisämarkkinoiden pikaista toteuttamista ja muistutimme ennen kaikkea siitä, että tehokkaat sisämarkkinat ovat Euroopan unionin kilpailukyvyn tärkein ase. Haluan, että palaamme tähän nyt tarkasteltavan asian yhteydessä. Mikäli tämä uusi ehdotus hyväksytään lopullisessa muodossa komission kanssa tekemämme sopimuksen mukaisesti, haluamme sen olevan kaikkein tehokkain väline, jonka voimme kehittää ennen kaikkea kannustaaksemme julkisia viranomaisia noudattamaan ja käyttämään sitä.
Kukaan ei ole tässä keskustelussa vielä huomauttanut, että nykyisen järjestelmän ongelmana on, että julkisia hankintoja koskevan järjestelmän ulkopuolelle jää huomattava määrä sopimuksia, jotka pitäisi tosiasiassa sisällyttää siihen. Miksi ne jäävät järjestelmän ulkopuolelle? Tämä johtuu siitä, että menettelyt ovat monimutkaisia ja koska niitä kierretään. Vastatoimeksi tähän haluamme mahdollisimman monen pienen ja keskisuuren yrityksen osallistuvan menettelyyn. Näin on oltava avoimilla ja kilpailuun perustuvilla markkinoilla. Siksi meidän on kannatettava nyt esillä olevien direktiivien tarkistuksen yhteydessä esitettyjä tavoitteita, joiden mukaan säännöistä on tarkoitus tehdä aiempaa selkeämpiä, yksinkertaisempia ja yksiselitteisempiä sekä mahdollistaa sähköisten huutokauppojen kaltaisten uusien tekniikoiden käyttö. Olemme yleisesti ottaen tyytyväisiä ehdotusten määrittämästä suunnasta, sillä ne ovat mielestäni merkitykseltään keskeisiä.
Meidän on edistyttävä myös muilla aloilla. Tänä iltana on keskusteltu monista asioista, erityisesti kestävyydestä ja ekologisista hankinnoista. Näissä ehdotuksissa ei ole kuitenkaan mitään sellaista, millä kiellettäisiin kestävät ja ympäristöä säästävät hankinnat. Mikään ei estä julkisia viranomaisia määrittämästä selkeästi ympäristöperusteita, jotka tuotteen tai palvelun on täytettävä yksiselitteisesti ja ketään syrjimättä.
Tämä on sisämarkkinoiden ja kilpailupolitiikan väline. Tämä ei ole uusi sosiaali- tai työllisyyspolitiikan väline eikä uusi ympäristöpolitiikan väline. Me ehkä haluamme varmistaa, että näitä perusteita sovelletaan ketään syrjimättä, mutta yritysten, jotka noudattavat kaikkia ympäristö- ja työllisyyskriteerejä koskevia yhteisön sääntöjä, on voitava tehdä tarjouksensa ketään syrjimättä. Tämä ei ole väline, jolla annetaan uusia säännöksiä. Meidän on siksi yksiselitteisesti torjuttava kaikki sellaiset tarkistukset, joissa pyritään tähän.
Olen ymmärtänyt, että tällä puolella salia istuvat kollegat aikovat esittää meille tänä iltana koko joukon uusia tarkistuksia, joten meillä on luultavasti huomenna ilo tarkastella sataa tarkistusta keskiviikkona toimitettavaa äänestystä varten. Se tuntuu minusta täysin epärealistiselta. Meidän on kuitenkin valitettavasti pakko tehdä niin aikataulun asettamien rajoitusten vuoksi.
Lopuksi haluan kiinnittää parlamentin huomion mainioon valvontaa koskevaan tarkistukseen 68. Haluamme, että jäsenvaltioiden hallitukset valvovat julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamista aiempaa paremmin ja että paikalliset viranomaiset noudattavat näitä sääntöjä, koska ehdotusta arvioidaan viime kädessä näiden uusien sääntöjen noudattamisen perusteella.

Gebhardt (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, julkisia hankintoja koskevissa direktiiveissä on kyse hyvin monitahoisesta ongelmasta. Tässä lyhyessä puheenvuorossani haluaisin käsitellä kahta siihen liittyvää asiaa.
Ensimmäinen huomioni on, että meidän on asetettava kynnysarvot tasolle, jota parlamentti esitti jo ensimmäisessä käsittelyssä. Ne olisi ollut suotavaa asettaa vieläkin korkeammalle, koska Euroopan laajuisista tarjouskilpailuista aiheutuu tunnetusti paljon byrokratiaa ja suuria kustannuksia, jotka ovat täysin kohtuuttomia, kun otetaan huomioon jätettyjen tarjousten suhteellisen vähäinen määrä. Haluaisin, että varsinkin julkiset hankintayksiköt, ennen kaikkea paikalliset viranomaiset, selviäisivät kansainvälisistä tarjouskilpailuista vähäisin kustannuksin ja pienin hallinnollisin menoin. Ensimmäisessä käsittelyssä onnistuimme valitettavasti korottamaan kynnysarvoja esimerkiksi rakennusurakoissa vain 5 miljoonasta eurosta 7 miljoonaan euroon, ja neuvostossa olevat hallitukset haluavat alentaa niitä nyt toisessa käsittelyssä. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan toisen käsittelyn tarkistuksissa pidettiin kiinni vähintään tästä 7 miljoonan euron kynnysarvosta. Mielestäni on valitettavaa, ettei julkisia hankintoja koskevan direktiivin lopullisessa käsittelyssä ole todennäköisesti enää mahdollista vaatia 7:ää miljoonaa euroa suurempaa kynnysarvoa, joka olisi oikeastaan järkevä.
Pienten ja keskisuurten yritysten suojeleminen vilpilliseltä kilpailulta on mielestäni aivan yhtä tärkeää kuin kynnysarvoista käytävä miljoonapeli yhteisön julkisia hankintoja koskevassa direktiivissä. Lainkuuliaiset pk-yrityksemme eivät saa joutua hankaluuksiin sellaisten kilpailijoiden vuoksi, jotka eivät noudata työehtosopimuksia, voimassa olevaa työoikeutta eivätkä työpaikkojen terveys- ja turvamääräyksiä ja jotka eivät piittaa ympäristönsuojelusta.
Näin asettaisimme korkean kynnysarvon myös paikalliselle itsehallinnolle, mikä on aivan oikein, sillä on selvää, että paikalliset viranomaiset ovat kaikkein lähimpänä kansalaisia oleva poliittinen taso.
Arvoisa komission jäsen Bolkestein, totesitte aivan perustellusti, että veronmaksajien rahat on käytettävä mahdollisimman hyvin. Olette siinä aivan oikeassa. Tämä ei kuitenkaan välttämättä tarkoita, että aina pitäisi valita kaikkein edullisin tarjous. "Mahdollisimman hyvin" tarkoittaa laatua ja kestävyyttä toisin sanoen sosiaalisten ja ympäristönäkökohtien sekä muiden asioiden huomioon ottamista.
Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, valmistelin ensimmäisessä käsittelyssä ympäristövaliokunnan lausunnon tähän oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintöön ja aion käsitellä ympäristöasioita ja kestävää kehitystä.
Komission jäsen Bolkestein totesi, että voimme odottaa onnellista päätöstä tällä pitkällä tiellä kohti hyvää julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä. Olemme varmasti samaa mieltä siitä, että tämä prosessi on loppusuoralla, mutta mielestäni vasta äänestyksessä nähdään, miten onnellinen päätös on. Neuvostollakin on tietenkin paljon sananvaltaa tällä alalla.
Olen huolissani oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittämistä tarkistuksista, koska ne ovat täysin ristiriidassa ensimmäisessä käsittelyssä esittämiemme toteamusten kanssa. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että julkiset hankinnat ovat tärkeä taloudellinen tekijä EU:ssa, sillä niiden osuus on 14-16 prosenttia bruttokansantulosta. Taloutta tarkasteltaessa ei saada kuitenkaan ottaa huomioon vain taloudellisesti edullisinta tarjousta. Tarvitsemme laajempaa talouden määritelmää, johon sisältyvät luonnonvarojen, puhtaan veden, puhtaan ilman ja biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen. Juuri näin komissio ja koko EU totesivat esimerkiksi Johannesburgissa - ne totesivat, että julkisten hankintojen on edistettävä kestävää kehitystä. On outoa, että tämä on mennyt ohi joiltakin parlamentin jäseniltä. Kuulin jäsen Lehnen toteavan, että ympäristöasioita ja talousasioita on käsiteltävä erikseen, mutta näin sanoessaan hän ei ole ymmärtänyt asian ydintä. Julkisten hankintojen, joiden myötä käytetään yhteisiä varojamme ja yhteisiä verorahojamme, on edistettävä kestävää kehitystä.
Siksi on äärimmäisen tärkeää, että muutamme käsiteltävänämme olevaa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdotusta ja että korjaamme asiat, joissa on menty ensimmäisen käsittelyn jälkeen huonompaan suuntaan. Neuvoston yhteisessä kannassa oli ristiriitaisuuksia, eikä ainakaan 53 ja 55 artiklaa voida hyväksyä. Olemme jättäneet yhdessä muiden ryhmien kollegojen kanssa tarkistuksia, jotka koskevat ympäristöperusteita, tuotantomenetelmiä ja koko elinkaariajattelua, joka käsittää tuotteet, ympäristömerkit ja sertifioinnin. Euroopan parlamentin on mielestäni syytä hävetä, ellemme mukauta julkisia hankintoja koskevaa näkemystämme koko EU:ssa vallalla olevaan kestävän kehityksen ajattelutapaan. Siitä on tultava luonnollinen osa julkisia hankintoja.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, asianomaiset Ruotsin viranomaiset ovat esittäneet minulle ja luultavasti myös muille ruotsalaisille parlamentin jäsenille useita huomautuksia tästä mietinnöstä. Ruotsissa näitä viranomaisia on totuttu pitämään toimivaltaisina taloudellisina toimijoina, joilla on melko suuri toimintavapaus. Ne katsovat, että useat komission ehdotukseen sisältyvät kohdat vähentäisivät niiden tehokkuutta lisäämättä kuitenkaan kilpailua tai oikeusvarmuutta. Ruotsin viranomaiset viittaavat esimerkiksi oikeuteen tehdä henkisiä palveluja ja rakennusurakoita koskevia puitesopimuksia, joita ne usein hyödyntävät. Ne mainitsevat uuden 41 a artiklan, jonka mukaan hankintamenettelyt voidaan peruuttaa vain aivan erityisessä tilanteessa. Ne ihmettelevät, mitä tapahtuisi jos esimerkiksi poliittinen enemmistö vaihtuisi sekä sitä, eikö sopimusta voitaisi siinä tapauksessa peruuttaa. Ruotsin viranomaiset viittaavat moniin muihinkin kohtiin, joissa Ruotsissa sovellettu käytäntö on paljon tehokkaampi kuin näissä direktiiveissä ehdotettu menetelmä.
Sanotaan, että julkisten viranomaisten toiminta on byrokraattista ja tehotonta. Jos näin on, se johtuu yleisesti ottaen siitä, että me poliitikot laadimme liian yksityiskohtaisia lakeja. Komission ehdotus sopimusten tekomenettelyjä koskevaksi direktiiviksi on esimerkki - tekisi mieli sanoa painajaismainen esimerkki - lainsäädännöstä, joka tekee julkisesta sektorista tehottoman ja josta aiheutuu useampia ongelmia kuin mitä sen avulla voidaan ratkaista. Olen itse asiassa sitä mieltä, että koko direktiiviehdotus pitäisi vetää takaisin. Kaikkein lähimmäksi tällaista tulosta pääsen luultavasti tukemalla jäsen Mandersin jättämää Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen tarkistusta, jossa komissiota kehotetaan tarkastelemaan tilannetta ja miettimään vielä, aiheutuuko ehdotuksesta useampia ongelmia kuin mitä sen avulla voidaan ratkaista.
Tiedän, että eri valtioissa on erilainen tilanne, mutta minusta on kummallista, että komission ehdotuksessa kiinnitetään niin paljon huomiota mahdollisimman edulliseen hintaan. Kun yksityiset yritykset myöntävät sopimuksia, ne tekevät yleisarvion useista tekijöistä, joiden joukossa hinta on vain yksi tekijä. Miksi julkisia toimielimiä ei voida käsitellä samoin ja miksi niille ei voida antaa samaa vapautta tehdä monipuolinen arvio jätetyistä tarjouksista? Miksi lakitekstissä pitäisi luetella, mitä mielivaltaisia arvioita saa tehdä ja mitä ei? Tällaiset luettelot ovat mielivaltaisia. Miksi komissio on niin pidättyvä, kun on kyse tietyistä tekijöistä, kuten esimerkiksi sosiaalisista tarpeista sekä ympäristö- ja työllisyysnäkökohdista, jotka liittyvät pikemminkin tuotteiden laatuun kuin puhtaasti määrällisiin seikkoihin?
Komission pitäisi mielestäni harkita sellaisen direktiivin laatimista, jossa esitetään yleisiä periaatteita ja suuntaviivoja ja jossa ei toisin sanoen mennä tällaisiin yksityiskohtiin vaan tarkastellaan pikemminkin sitä, miten jäsenvaltioiden julkishallinnollisista menettelyistä voidaan tehdä nykyistä tehokkaampia ja demokraattisempia. Siten näihin ongelmiin voitaisiin löytää huomattavasti joustavampia ratkaisuja.

Andersen (EDD).
Arvoisa puhemies, tarkastelen ainoastaan ehdotusta, joka koskee vesihuollon alalla myönnettäviä hankintasopimuksia. Tanskassa vesihuolto on hajautettu, ja se perustuu saatavuuden ja hintojen osalta yhteisvastuullisuuden periaatteeseen. Tanskassa kuluttajat omistavat vesihuollon, ja sitä hallinnoidaan paikallisesti. Nämä ovat erittäin tärkeät edellytykset vesivarojen ja ympäristön suojelun varmistamiselle. Vesi on julkinen hyödyke. Se ei saa olla osa sisämarkkinoiden strategiaa tai eurooppalaisen teollisuuden edistämisväline. Vesihuoltoa valvovat tahot hallitsevat tulevaisuudessa ihmisiä ja rahavaroja. Monikansalliset yhtiöt ovat tästä erittäin tietoisia, ja tällä alalla on mahdollisuus pistää rahoiksi. On arvioitu, että pelkästään EU:n markkinat tuottavat 80 miljardia euroa vuodessa ja että 15 vuoden kuluttua suuret monopolit hallitsevat 65-75:tä prosenttia nykyisestä vesihuollosta.
Monissa direktiiveissä, myös näissä kahdessa tänään käsiteltävässä direktiivissä, vesi on luokiteltu hyödykkeeksi. Valtioiden vesihuoltopalveluja ollaan lisäksi yhdenmukaistamassa, sillä ne on tarkoitus vapauttaa ja varmistaa, että juomaveden alalla on vapaa kilpailu koko sisämarkkinoilla.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muualla saadut kokemukset ovat pelottavia. Ne osoittavat, ettei vesivarojen suojelusta enää välitetä, kun vesihuolto muutetaan hyödykkeeksi ja yksityistetään. Kun EU:ssa neuvoteltiin raja-arvoista, Lontoon yksityiset vesipalvelujen toimittajat lobbasivat innokkaasti eurooppalaisen kemianteollisuuden tavoin, jotta sallisimme juomavedessä suurempia kasvinsuojelu- ja torjunta-ainepitoisuuksia.
Käytettävissä olevat maailman kokonaisvesivarat ovat niukat. Joissakin valtioissa on jo nyt pulaa pikemminkin juomavedestä kuin ruoasta. Vesihuoltopalvelujen vapauttaminen tarkoittaisi sitä, että vedestä käytäisiin tulevaisuudessa suurempaa taistelua kuin öljystä. Se on pelottava ajatus.
EU hankaloittaa nykyään Tanskan pyrkimyksiä suojella maan pohjavettä saasteilta, koska EU on parhaillaan poistamassa monia sellaisia torjunta-aineille asetettuja kieltoja, jotka ovat voimassa Tanskassa. EU ei saa tuhota Tanskan periaatetta, jonka mukaan vesihuollon on oltava julkista ja aina kuluttajien omistuksessa ja omistajien hallinnassa. Tämä on huoltovarmuuden ja vesivarojen suojelun merkittävä ja ratkaiseva edellytys. Jokaisen valtion on saatava demokraattisesti päättää, miten se haluaa järjestää vesihuoltonsa.
Koska asun yhdellä Tanskan monista pienistä saarista, toinen - minua tietenkin ilahduttava - pikkuseikka on se, että nyt on ymmärretty, että on täysin hyödytöntä kilpailuttaa pienten lauttojemme liikennöintiä ja että nyt on alettu laatia erityistä direktiiviä, jolla nämä pienet lautat vapautetaan tarjouskilpailumenettelyistä. Suhtaudun tähän luonnollisesti erittäin myönteisesti, mutta se, että EU vaatii tarjouskilpailujen järjestämistä jokaisen tehtävän yhteydessä osoittaa jonkin on oleellisesti pielessä.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, nyt esillä olevassa julkisia hankintoja koskevassa direktiivissä pitäisi näkyä monta vuotta kestäneiden tiiviiden neuvotteluiden tulos. Tämä keskustelu osoittaa, että mielipiteenmuodostusprosessi ei ole vielä päättynyt. Kiistelimme valiokunnassakin siitä, onko neuvoston yhteinen kanta muokattavissa vai onko se ensin hylättävä, jotta sitä voidaan parantaa.
Tässä tapauksessa minun on todettava, että kotimaassani Itävallassa direktiivin myönteiset kohdat painavat enemmän kuin sen epäkohdat pääasiassa siitä syystä, että Itävallassa tuli 1. syyskuuta 2002 voimaan uusi julkisia hankintoja koskeva laki, joka perustuu pitkälti tähän direktiiviin ja direktiiviehdotukseen. Uusilla säännöillä nykyaikaistetaan julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä. Direktiiveissä on lisäksi tärkeitä selvityksiä niiden täytäntöönpanosta, ja tarjouskilpailuista on tarkoitus tehdä lopulta nykyistä avoimempia ja oikeudenmukaisempia.
Haluaisin käsitellä lyhyesti neljää kysymystä. Ehdotettu sähköisten välineiden käyttömahdollisuus on minusta ensinnäkin erityisen tärkeä. Sähköisen hankinnan käyttöönotto on uuden direktiivin keskeisiä asioita, ja voimme odottaa uusien sähköisten hankintavälineiden tuovan pysyvää ja myönteistä kehitystä. Näitä välineitä pitäisi kuitenkin käyttää vain standardoitujen tuotteiden ja palvelujen kohdalla.
Toiseksi totean, että Itävallassa itse asiassa vastustetaan kynnysarvojen korottamista, koska se olisi ristiriidassa valtakunnallisten, alueellisten ja paikallisten julkisten hankintojen avoimuuden kanssa ja koska nytkin vain pieni osuus sopimuksista myönnetään EU:n hankintajärjestelmän kautta. Jokainen yhteisessä kannassa ehdotetun korotuksen lisäksi tehtävä korotus rajoittaa mielestämme direktiivin soveltamisalaa, ja direktiivin tavoitteenahan on lisätä tarjouskilpailujen avoimuutta ja oikeudenmukaisuutta.
Kolmanneksi haluan mainita vastikään käyttöönotetut hankintamenettelyt ja yhteisiä hankintayksikköjä koskevat säännöt, jotka mahdollistavat nykyaikaisesti organisoidun hankintajärjestelmän.
Neljänneksi halun sanoa muutaman sanan toissijaisia tavoitteita koskevasta kiistasta. Itse en näe niissä mitään ongelmaa, mikä johtuu osittain siitä, että toissijaiset tavoitteet otetaan huomioon Itävallan julkisia hankintoja koskevassa lainsäädännössä, vaikka laissa ei pitäisi mielestäni asettaa tavoitteita. Kaikkien toissijaisten tarkoitusten on kuitenkin oltava mielestäni sopimuksen kannalta merkityksellisiä. Niiden on oltava toisin sanoen välittömässä yhteydessä sopimukseen, sillä muuten hankintaviranomaisen toiminta on mielivaltaista ja markkinat sulkeutuvat. Jos toissijaisia tavoitteita asetetaan, ne on määriteltävä selkeästi.
En voi ennustaa äänestyksen tulosta, mutta nähdäkseni meidän on tärkeää saada muodostettua tämä julkisia hankintoja koskeva lainsäädäntö ja vieläpä mahdollisimman pian, sillä se edistää sisämarkkinoiden toteutumista sekä lisää avoimuutta ja oikeudenmukaisuutta.

Karlsson (PSE).
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että julkisten hankintojen alalla on hyvät ja selkeät säännöt. Julkisissa hankinnoissa käytetään julkisia varoja - veronmaksajien rahoja - minkä vuoksi hankinnat on luonnollisesti toteutettava siten, että veronmaksajat saavat mahdollisimman hyvän vastineen rahoilleen. Hyvä laatukin on tosin tärkeää. Kaikki tämä voitaisiin kiteyttää sanoihin "laadukkaita tuotteita ja palveluja sopivaan hintaan".
Tämä ei ole kuitenkaan niin yksinkertaista, koska hinta ei ole ainoa ratkaiseva tekijä. On tärkeää, että jokainen tuotteiden tai palvelujen tuottaja toimii tasapuolisin ehdoin. On tärkeää, että he kunnioittavat myös ympäristöä. Tavaroiden ja palvelujen hankintaan on sovellettava sekä kansallisia että yhteisön voimassa olevia lakeja, säännöksiä ja yhteisiä sopimuksia, jotka koskevat sosiaalista suojelua ja terveyttä. Työympäristön on oltava hyvä ja palkkaehtojen oikeudenmukaisia, mutta tällä päätöksellä ei saada antaa sellaisia sääntöjä, joissa puututaan jäsenvaltioiden työoikeuteen.
Olen jättänyt samansuuntaisia tarkistuksia kuin esimerkiksi jäsen Miller, joka on myös käsitellyt tätä asiaa. Lisäksi on tärkeää, että hankintaviranomainen tai hallinto voi peruuttaa sopimuksen, jos se ei enää tarvitse asianomaisia tuotteita tai palveluja. Uusi kunnan tai valtion hallitus saattaa haluta harjoittaa sellaista politiikkaa, jossa ei tehdä niin paljon hankintoja kuin edellisen poliittisen johdon aikana.
Päätös, jonka nyt teemme, ei saa rajoittaa demokratiaa eikä ihmisten mahdollisuutta vaihtaa suuntaa yleisten vaalien jälkeen. Julkisilla hankinnoilla on tarkoitus tyydyttää tarpeet, jotka kansalaiset haluavat yhteiskunnan täyttävän ja joista he ovat päättäneet poliittisissa vaaleissa. Liian suuri kunnianhimo huolehtia markkinoiden eduista ei saa ohittaa kansalaisten tarpeita.

Laguiller (GUE/NGL).
Neuvoston ja parlamentin välisessä keskustelussa Euroopan unionissa tehtäviä julkisia hankintoja koskevista sopimuksista huomio kiinnittyy heti siihen, miten valtion valvonnan suurimmat vihaajat unohtavat epäilyksensä heti, kun kilpailu valtion sopimuksista alkaa. Valtion raha kiinnostaa heitä. Miten suuret rakennusalan ja julkisten töiden yhteenliittymät olisivat todellakaan voineet rakentaa taloudellisen imperiuminsa ilman valtion hankintoja? Miten asevarustelualan yhteenliittymät voisivat toimia ilman valtion varoja?
Niin kutsuttua markkinataloutta pidetään hengissä valtion "tiputuslaitteella". Ei ole sattumaa, että julkisten hankintojen yhdenmukaistaminen etenee niin hitaasti. Suuret teollisuuden yhteenliittymät haluaisivat estää pääsyn oman valtionsa varoihin mutta havittelevat naapurivaltioiden julkisia varoja. Julkisia hankintoja koskevien sopimusten ehdoista totean, että parhaillaan muotoutumassa olevat kuivat ja byrokraattiset säännöt kuvastavat vilpittömyyttä sivuavaa kyynisyyttä. Tällaisessa sopimusten tekomenettelyssä kiinnitetään huomiota ainoastaan tarjouksen rahalliseen arvoon. Ympäristö- ja terveysvaatimukset on unohdettu, mistä Greenpeace ja Maan ystävät ovat perustellusti tuohtuneita. Myös työoloihin ja työntekijöiden palkkoihin suhtaudutaan välinpitämättömästi yrityksissä, joihin virtaa julkisia varoja. Unohduksiin jäävät myös niin monet muut näkökohdat, kuten arkeologinen tutkimus. Myös yhteiskunnan yleiset edut unohdetaan. Vain tulos on tärkeää. Sosiaalinen järjestelmä on muuttunut pelkäksi taselaskelmaksi.
Käyttämällä verukkeena menettelyjen yhdenmukaistamista vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla neuvosto pyrkii vahvistamaan menettelyt siten, että markkinat ovat etusijalla koko yhteiskunnalle elintärkeisiin palveluihin nähden. Ei käy! Vesi- ja energiahuolto- sekä liikenne- ja postipalvelujen on oltava nyt ja jatkossakin julkisia palveluja. Niitä ei voida luovuttaa yksityisille ryhmittymille, jotka välittävät vain omista tuloistaan eivätkä kuluttajien eduista.
Jonckheer (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, kuuntelin johdantopuhettanne tarkkaavaisena ja koetin ymmärtää, mistä erimielisyytemme pohjimmiltaan johtuvat.
Olemme luonnollisesti kanssanne samaa mieltä tavoitteista, jotka ovat yksinkertaistaminen, nykyaikaistaminen ja julkisten varojen asianmukainen käyttäminen. Kukapa ei kannattaisi näitä tavoitteita. Unohdatte kuitenkin muut tavoitteet. Olemme yhdessä ympäristönsuojelua kannattavien kollegojeni kanssa muistuttaneet, että nämä muut tavoitteet liittyvät kestävään kehitykseen. Meidän mielestämme julkiset hankinnat ja niitä koskevat sopimusehdot ovat erittäin tärkeitä keinoja näiden tavoitteiden saavuttamisessa.
Miksi sanoitte hylkäävänne "klassisen" direktiivin 53 artiklan 1 kohtaan tekemämme tarkistuksen, jossa viittaamme ympäristöominaisuuksiin sekä tuotantotapoihin? Miksi hankintaviranomaiset eivät saisi suosia esimerkiksi energian järkevään käyttöön perustuvia tuotantotapoja? Tämä on minusta uskomatonta.
Miksi direktiivin 23 artiklassa ei voida viitata yhteisön lainsäädännön toiseen näkökohtaan, eurooppalaisiin ympäristömerkkeihin, sillä perusteella, että kyseessä on vapaaehtoinen järjestelmä? No, hyvä on. Tehkää tästä järjestelmästä yksi julkisia hankintoja koskevien sopimusten myöntämisperuste ja yrittäkää saada yritykset arvostamaan tällaisia ympäristömerkkejä. Tämä sopisi täydellisesti integroitujen kestävän kehityksen ohjelmien käyttöönottoa koskevaan tavoitteeseen, jota Euroopan parlamentti ja Eurooppa-neuvosto tukevat. Julkiset hankkeet voisivat auttaa meitä saavuttamaan tämän tavoitteen. Minusta on valitettavaa, että puheestanne paljastui jälleen kerran äärimmäisen konservatiivinen ja perinteinen käsitys kauppaoikeudesta.

Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, valmistelin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon ensimmäiseen käsittelyyn ja haluaisin nostaa esiin kaksi tiettyä asiaa, jotka juontavat juurensa tästä lausunnosta.
Ensimmäinen asia koskee "klassisen" direktiivin 27 artiklan 2 kohtaa ja alakohtaisen direktiivin vastaavaa kohtaa. On tärkeää, että jätämme pois kohdan "yleissitoviksi julistettuihin työehtosopimuksiin", sillä se aiheuttaisi hankaluuksia ja vähentäisi oikeusvarmuutta etenkin Saksassa ja Skandinavian EU-valtioissa. Olen tehnyt hyvin tiivistä yhteistyötä Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön ja julkisalojen työntekijäin liittojen kanssa sekä ensimmäisessä että toisessa käsittelyssä, ja edellä mainituissa valtioissa asuvat huolestuneet henkilöt ovat esittäneet minulle - ja monille muillekin parlamentin jäsenille - paljon vastalauseita. Toivon, että voimme kohta kohdalta -äänestyksessä jättää tämän kohdan pois toisen käsittelyn lopullisesta tekstistä.
Toinen huolenaiheeni liittyy "klassisen" direktiivin 53 artiklaan. Useissa tarkistuksissa luultavasti ehdotetaan, että kyseinen kohta mukautettaisiin alakohtaisen direktiivin 55 artiklan 1 kohtaan sellaisena kuin se on nyt jäsen Karlssonin jättämän oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tarkistuksen hyväksymisen jälkeen.
Olen eri mieltä siitä, mitä komission jäsen Bolkestein totesi asiasta. Jos liitämme "klassiseen" direktiiviin alakohtaisen direktiivin 55 artiklan 1 kohdan tekstin, yhdenmukaistamme direktiivit Euroopan yhteisöjen muotoutumassa olevan tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa. Ellemme tee niin, otamme askeleen taaksepäin. Komission jäsen ja hänen yksikkönsä ovat johdonmukaisesti esittäneet aivan liian kielteisen tulkinnan asiaa koskevasta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, mistä koituu meille selvästikin vaikeuksia keskustellessamme ympäristö- ja sosiaalisten näkökohtien soveltamisesta. Toivon, että nämä näkökohdat voidaan ottaa huomenna huomioon.
Turmes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan palata jäsen Harbourin esittämiin huomautuksiin. Haluamme edistää innovaatiota. Oletteko kanssani samaa mieltä siitä, ettemme edistä innovaatiota asettamalla vaatimuksia ekologisissa tai sosiaalisissa asioissa? Tämä on vain alempi taso. Markkinataloudessa on markkinoita pois työntäviä ja markkinoita puoleensa vetäviä tekijöitä - sekä keppiä että porkkanaa.
Puhuessamme ympäristökriteerien tai reilua kauppaa koskevien arviointiperusteiden käyttöönotosta haluamme toteuttaa markkinat, jotka edistävät innovaatiota ekologisissa, reiluun kauppaan liittyvissä ja yhteiskunnallisissa asioissa. Tarvitsemme siksi direktiivin, jossa vahvistetaan niitä koskevat selkeät perusteet. Muuta emme tarvitsekaan. Siksi vaadimme tätä niin tarmokkaasti. Julkisilla hankinnoilla on suunnaton vaikutusvalta - 15 prosenttia Euroopan bruttokansantuotteesta. Jos suhtaudumme kestävään kehitykseen vakavissamme, meidän on hyödynnettävä julkisia hankintoja. Innovaatiota ei saada aikaan yksityisen sektorin ankaralla kilpailulla vaan siten, että julkinen sektori ottaa aiempaa suuremman vastuun.
Arvoisa komission jäsen Bolkestein, miksi olemme eri mieltä tästä asiasta? Se johtuu siitä, että teidän Eurooppanne on suurten monikansallisten yritysten Eurooppa, jossa ei oteta huomioon ympäristöä eikä sosiaalisia oikeuksia ja jossa köyhillä on kehnot työolot. Minun Eurooppani on kansalaisten Eurooppa, ja olen ylpeä siitä. Kiistelymme tästä asiasta johtuu siitä, että teillä on erittäin suppea ja liberaali näkemys Euroopasta, ja sitä emme hyväksy.
Thorning-Schmidt (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan keskittyä julkisia hankintoja koskevan mietinnön siihen osaan, jonka laatu on valitettavasti heikentynyt hälyttävästi sitten ensimmäisen käsittelyn, jolloin laadimme järkevän mietinnön. Tämä pätee myös neuvoston toimittamaan yhteiseen kantaan.
Minusta on valtavan ongelmallista, että neuvosto hyväksyy sellaisen yhteisen kannan, joka on ristiriidassa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen nykyisen oikeuskäytännön kanssa. On erittäin ongelmallista, jos yhteisöjen tuomioistuin vahvistaa jonkin käytännön, jota neuvosto ei ota huomioon, eikä asiaa tee yhtään paremmaksi se, että meidänkin valiokuntamme päättää olla piittaamatta tuomioistuimen antamista tuomioista. EU:lla on mielestäni selkeä velvoite edistää omia kestävää kehitystä koskevia tavoitteitamme ja kantaa sosiaalinen vastuumme. Tämä tarkoittaa, että meidän on pystyttävä liittämään sosiaaliset ja ympäristönäkökohdat julkisia hankintoja koskeviin menettelyihin.
Joillekin niistä oikeistolaisista, jotka ovat tänään parlamentissa syyttäneet meitä kiihkomielisiksi ympäristön puolesta taistelijoiksi, haluaisin sanoa, että tässä asiassa on tärkeää se, että haluamme todellakin tehdä julkisista hankintamenettelyistä avoimia ja mahdollistaa sosiaalisten ja ympäristömääräysten liittämisen tällaisiin hankintoihin häiritsemättä tietenkään sisämarkkinoita. Kukaan ei puhu sisämarkkinoiden häirinnästä. Sisämarkkinoiden moitteeton toiminta on meille kaikille tärkeää, mutta haluamme vain tarjota tarjouskilpailujen järjestäjille mahdollisuuden kiinnittää huomiota muihinkin asioihin kuin hintaan, toisin sanoen myös osallisuutta edistäviin työmarkkinoihin, sosiaalisiin oloihin ja ympäristöön. Se on itse asiassa hyvin yksinkertaista, ja meillä on onneksi päätös tästä asiasta.
Toinen asia, josta minun on huomautettava, on se, että jätimme ensimmäisessä käsittelyssä 27 artiklaan useita tarkistuksia, joissa itse asiassa korostettiin työmarkkinaoloja. Kuten jäsen Hughes totesi, tarkistukseen on kuitenkin ilmestynyt taas kummallinen muutos, sillä sen ehdoksi on asetettu, että edellä mainitut sopimukset saatetaan osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. Tämä lause on näin ollen tärkeää poistaa ennen kuin äänestämme keskiviikkona suosituksesta toiseen käsittelyyn. Ei ole mitään syytä puuttua tiettyjen valtioiden työehtosopimuksiin, mutta näin todellakin tehdään, ellei tätä pientä lausetta poisteta. Kehotan parlamentin jäseniä nyt harkitsemaan tarkistuksen 40 hyväksymistä mutta varomaan hyväksymästä sen mukana myös tätä lausetta. Toivon, että voimme näin kannattaa jäsen Hughesin ehdottamaa kohta kohdalta -äänestystä.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä Zappalà, noin kymmenen vuotta sitten kuuluin Eindhovenin kaupunginhallitukseen. Eindhoven sijaitsee Kaakkois-Brabantissa, joka on teknologia-alue. Philips ja Daf olivat tuolloin suurissa vaikeuksissa. Kyseisenä aikana esiintyi paljon työttömyyttä, joka johtui monenlaisista tapahtumista kansainvälisessä teollisuudessa. Yritykset olivat tehneet kaupungin kanssa sopimuksen kestävän rakentamisen periaatteesta. Rakennusalalla oli heikko työllisyystilanne. Sitten huomasimme, että Groningenissa sovellettiin sellaista eurooppalaisten hankintasopimusten mallia, jossa voitiin ottaa huomioon monia eri kriteerejä, esimerkiksi tasavertaiset työolot ja sosiaalilainsäädäntö mutta myös alueellisten työmarkkinoiden työllisyyskriteerit ja ympäristökriteerit. Se oli meistä hieno malli, ja aloimme soveltaa sitä.
Tämä onnistuisi pitkälti nyt esitettyjen ehdotusten avulla. Monia huolestuttavana ongelmana kuitenkin on, että kristillisdemokraatit ja varsinkin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ovat hyväksyneet useita tarkistuksia, jotka eivät enää mahdollistaisi julkisten varojen käyttöä tällaisella avoimella ja syrjimättömällä tavalla, joka palvelee alueellisia tavoitteita.
Puhumme yritysten sosiaalisesta vastuusta varmistaaksemme, että taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät tavoitteet sisällytetään strategiseen menettelytapaan. Meidän pitäisi kuitenkin toimia pikemminkin hallitusten kuin yritysten sosiaalisen vastuun aikaansaamiseksi. Siten voisimme välttää myös petosten mahdollisuuden, jos vain otamme avoimuuden huomioon.
Olemme toisin sanoen samaa mieltä monista komission jäsenen Bolkesteinin mainitsemista tavoitteista, kuten oikeusvarmuudesta ja tehokkaasta varojen käytöstä. Kokonaisstrategia tarkoittaa kuitenkin sitä, että meidän pitäisi ottaa huomioon myös monia muita perusteita, ja sen puolesta meidän pitäisi mielestäni huomenna äänestää.

Berger (PSE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni varjoesittelijänä haluaisin pyytää anteeksi teiltä, komission jäseneltä ja kaikilta kollegoiltani, etten ollut paikalla keskustelun alussa. Olin jäsen Millerin kanssa vankina Strasbourgin kaupungin bussissa, jonka kuljettaja ei osannut ensin Frankfurtiin eikä sitten takaisin Strasbourgiin ja toi meidät hieman myöhässä Strasbourgiin monien Saksan moottoriteiden kautta.
Myöhään, mutta ei liian myöhään, haluan kiittää esittelijää hänen ahkerasta työskentelystään ja erityisesti siitä, että hän pystyi vastustamaan ensimmäistä kiusaustaan pyrkiä heti yhteisen kannan hylkäämiseen, mikä johtui - aivan ymmärrettävästä - pettymyksestä siihen, että neuvosto oli sisällyttänyt tekstiinsä vain niin pienen osan Euroopan parlamentin ehdotuksista. Keskustelimme tästä valiokunnassa. Suurin osa meistä oli kuitenkin sitä mieltä, että meidän pitäisi yrittää tehdä parannuksia yhteiseen kantaan, vaikka se olisikin työlästä.
Keskustelua yhteisen kannan hylkäämisestä ei ole todellakaan käyty vielä loppuun. Voi hyvinkin olla, että tänä iltana on jätetty vielä tämänsuuntainen tarkistus. Suuri kiusaus tehdä niin johtuu luonnollisesti osittain siitä, että vaikka neuvosto on sisällyttänyt tekstiinsä joitakin Euroopan parlamentin ehdotuksia, se on tehnyt niin vähäpätöisten teknisten seikkojen kohdalla, eikä tärkeitä, varsinaista asiasisältöä koskevia kohtia ole otettu lainkaan huomioon.
Itselleni on edelleen tärkeää se, että nähdäkseni molemmissa direktiiviehdotuksissa on oleellisia parannuksia nykyiseen oikeudelliseen tilanteeseen verrattuna. Nämä parannukset liittyvät nykyaikaistamiseen, yksinkertaistamiseen, sähköisen hankintamenettelyn käyttöönottoon tai sähköisten välineiden käyttöön hankintamenettelyssä sekä yksittäisille sektoreille myönnettäviin helpotuksiin. Olen erittäin iloinen esimerkiksi siitä, että Euroopan parlamentin aloitteesta postipalvelut saatiin sisällytettyä alakohtaisen direktiivin soveltamisalaan.
Puhuessamme edistyksestä meidän pitäisi varoa ottamasta samaan aikaan takapakkia. Tänään on keskusteltu jo paljon sopimuksen myöntämisperusteista. Haluaisin vielä kerran selventää erästä asiaa, joka ei ole ilmeisesti tullut vielä täysin selväksi. Yhteisessä kannassa nyt esitetty teksti on askel taaksepäin nykyisessä oikeudellisessa tilanteessa, ja se mitätöi oikeudellisen perustan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen erittäin hyviltä tuomioilta. Tästä seuraa, että myöntämisperusteet ovat jatkossa rajoittavampia. Tämä ei tarkoita pelkästään, etten haluaisi enää esimerkiksi ekologian alalla tarjolla olevia mahdollisuuksia, vaan minun kohdallani tässä on kyse myös demokratiasta. Paikalliset viranomaiset ovat tärkeimpiä hankintasopimuksia myöntäviä elimiä Euroopassa. Jäsen Bouwman kertoi esimerkin kotikunnastaan. Paikalliset viranomaiset ovat elimiä, joilla on suora demokraattinen legitimiteetti, ja kun ne esimerkiksi päättävät, että ne haluavat kestävän metsätalouden tuottamat puiset ikkunankehykset - vaikka ne tulevatkin hieman kalliimmiksi - niillä pitää olla tulevaisuudessa mahdollisuus saada haluamansa kehykset. Ne ovat vastuussa kansalaisilleen ja tilintarkastajilleen, eivätkä ne nykyään todellakaan kylve rahassa.
Tämä on myös vastaväitteeni jäsen Karasin huomautukseen. Jos kerran pyrimme saamaan aikaan parannuksia, tavoitteenamme on ensinnäkin palauttaa nykyinen oikeudellinen tilanne eikä palata aikaisempaan tilanteeseen. Toiseksi kyse ei ole pakollisista perusteista eikä ajattelutavasta, jonka mukaan kaikkien hankintaviranomaisten on sovellettava kaikkia mahdollisia perusteita, vaan kyse on siitä, että hankintaviranomaisella on halutessaan tämä mahdollisuus, jos se toimii avoimesti. Nykyinen sanamuoto voi tarkoittaa tekstin sitovassa osassa vain näiden mahdollisuuksien rajoittamista. Johdanto-osan kappaleissa mahdollistetaan tosin joitakin asioita, mutta tämä ei ole minusta oikeuspoliittisesti oikein sopivaa, eikä se ole nähdäkseni hyvä asia myöskään oikeusvarmuuden kannalta.
Koska keskustelussa on puhuttu havaituista epäjohdonmukaisuuksista, haluaisin vielä uusia seuraavan tarjouksen. Ehkäpä voimme huomenna äänestyslistoja tarkistamalla vielä korjata joitakin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tuotoksia. Voin lisäksi ilmoittaa, ettemme aio kannattaa enää kaikkia niitä tarkistuksia, joita kannatimme oikeudellisten asioiden valiokunnassa, jotta meillä ei olisi niin paljon tarkistuksia, kun aloitamme sovittelumenettelyn, joka näyttää nyt valitettavasti väistämättömältä.

Miller (PSE).
Arvoisa puhemies, on tärkeää, että direktiivimme ovat avoimia ja toimivia. On tärkeää näyttää selkeää esimerkkiä paikallisille viranomaisillemme tai julkisille - joissakin tapauksissa yksityisille - palveluille. Ennen kaikkea on tärkeää, että näytämme selkeää esimerkkiä hankintayksiköiden työntekijöille.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ei valitettavasti vaatinut tarpeeksi avointa ja toimivaa direktiiviä. Meillä on nyt kaksi yhteensoveltumatonta direktiiviä. Joitakin aloja koskevat säännökset ovat suorastaan ristiriitaisia. Oikeudellisten asioiden valiokunta ei käyttänyt hyväkseen tilaisuutta parantaa työntekijöitä koskevia sosiaalisäännöksiä. Se paransi vammaisten työntekijöiden tilannetta - kaikki kunnia sille siitä. Olisimme voineet kuitenkin vaatia vielä enemmän.
Tästä syystä esitän uudelleen tarkistukseni 166, jonka parlamentin suuri enemmistö hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä. Nyt tietyt ryhmät näyttävät kylmenneen sille. Direktiivin 53 artiklan 1 ja 2 kohtaan tehdyssä tarkistuksessa 166 palautetaan joustavuus, jota hankintaviranomaiset kaipaavat päättäessään hankintasopimusten myöntämisestä, jottei heidän tarvitsisi välttämättä valita edullisinta tarjousta.
Kaikille tarjouksen jättämistä harkitseville yrityksille olisi tehtävä selväksi, että niiden on annettava selvitys työntekijöidensä sosiaalisista ja ympäristöoloista, tai ne eivät saa sopimuksia.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitos, että annoitte minulle toisen puheenvuoron tästä tärkeästä aiheesta käytävässä keskustelussa. Haluaisin vastata joihinkin esille tuotuihin asioihin. Haluaisin selventää aikaisempia toteamuksia, jottei jäisi väärinkäsityksiä siitä, mitä parlamentti haluaisi komission tekevän ja mitä komissio itse aikoo tehdä.
Käsittelen ensin sitä, mitä jäsen MacCormick totesi tämän keskustelun alussa ja josta monet muutkin puhujat huomauttivat. Jäsen MacCormick viittasi nykyiseen oikeuskäytäntöön. Nykyisen oikeuskäytännön mukaisesti yhteisessä kannassa selvitetään jo nyt, että ympäristöominaisuuksia ja sosiaalisia lausekkeita voidaan käyttää sopimusten myöntämisperusteina ja ettei ole välttämätöntä, että jokaisen yksilöllisesti tarkastellun myöntämisperusteen voidaan osoittaa tuovan hankintaviranomaisille tai -yksiköille taloudellista hyötyä. Riittää, kun myöntämisperusteet kokonaisuudessaan täyttävät todellisen tehtävänsä eli mahdollistavat tarjottujen tuotteiden tai palvelujen todellisten ominaisuuksien objektiivisen arvioinnin ja vertailun sekä sopimuksen myöntämisen kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen tehneelle. Viittaan tässä yhteydessä myös jäsen Harbourin huomautuksiin, joihin komissio yhtyy.
Toiseksi, jäsen Thors ja jäsen Jonckheer puhuivat tuotantomenetelmistä. Vastaan heille, että tarkistuksista, joiden tarkoituksena oli sisällyttää tekstiin selkeä viittaus tuotantomenetelmiin, komissio on sitä mieltä, ettei se ole tarpeen, koska tuotantomenetelmät kuuluvat ympäristöominaisuuksiin, jotka on jo otettu huomioon, kuten juuri totesin. Niihin viitataan sitä paitsi suoraan esimerkkeinä hyväksyttävistä teknisistä eritelmistä.
Tulen seuraavaksi kolmanteen huomautukseen, joka koskee niin ikään jäsen MacCormickin esille tuomaa asiaa. Direktiivin 53 artiklaan sisältyvä sana "hankintaviranomaisille" selitetään johdanto-osan 44 kappaleessa, jonka mukaan sillä tarkoitetaan, että parasta tarjousta määritettäessä sovelletaan niitä perusteita, jotka hankintaviranomainen on määritellyt vaatimuksikseen. Johdanto-osan 44 kappaleessa selvitetään lisäksi, että tämä kattaa vaatimukset, joita käsitellään kansalaisten tarpeiden tyydyttämiseksi päätöksessä siitä, että ilmansaasteita on vähennettävä Helsingin kaupungin asukkaiden hyväksi.
Jäsen Koukiadis antoi meille toisen esimerkin tärkeästä 53 artiklan sopimuksentekoperusteesta - myös vammaisten tarpeet olisi otettava huomioon. Esimerkiksi vammaisten mahdollisimman vaivaton pääsy busseihin olisi varmasti tärkeä peruste liikennepalveluissa. Siitä ei ole epäilystäkään.
Viides asiani liittyy käsitteeseen "taloudellisesti edullisin", jonka jäsen Schmid ja monet muut puhujat nostivat esiin. Näihin huomautuksiin vastaan, että taloudellisesti edullisimmassa tarjouksessa yhdistyvät taloudelliset ja laadulliset perusteet ja ettei laadullisten perusteiden avulla välttämättä voida laskea hankintaviranomaiselle aiheutuvia kustannuksia, mutta ne varmasti helpottavat hankintaviranomaisen päätöksentekoa.
Toiseksi viimeinen asiani liittyy jäsen Jonckheerin mainitsemiin merkkeihin. Kuten yhteisistä kannoista käy selvästi ilmi, komissio kannattaa ympäristömerkkien tehtävän selventämistä julkisissa hankinnoissa ja mahdollisuutta viitata niihin teknisiä eritelmiä määriteltäessä. Pitäisi kuitenkin muistaa, että toisin kuin "tavalliset" eurooppalaiset standardit, eurooppalaiset ympäristömerkit eivät korvaa kilpailevia ympäristömerkkejä, kuten monikansallisia ympäristömerkkejä. Ympäristömerkkejä koskevassa komission ehdotuksessa ehdotettiin tällaista korvaavuutta, mutta sitä ei hyväksytty lainsäädäntöprosessissa.
Tällä hetkellä tilanne on siis sellainen, että eri ympäristömerkit ovat käytössä rinnakkain, vaikka ne kattavat samat näkökohdat. Näin ollen ei olisi sopivaa asettaa eurooppalaista ympäristömerkkiä etusijalle muihin ympäristömerkkeihin nähden - se olisi todellakin ympäristöalalla vakiintuneen menettelytavan vastaista. Komissio on tietoinen siitä, että ostajien voi olla hankalampi viitata ympäristömerkkien perusteena oleviin suorituksiin kuin yksinkertaisesti vaatia näitä merkkejä. Tätä tehtävää on helpotettu komission perustamalla tietokannalla, johon kirjataan ympäristömerkeissä määritellyt erilaiset suoritukset, jotka voidaan ottaa huomioon sopimusten tekomenettelyissä. Voin lisätä tähän, että ympäristönäkökohdat huomioon ottavien hankintojen käsikirja julkaistaan myöhemmin tänä vuonna.
Lopuksi haluaisin käsitellä jäsen Thorning-Schmidtin ja jäsen Hughesin esittämiä kysymyksiä siitä, miksi komissio ottaa askeleen taaksepäin voimassa olevassa lainsäädännössä, jota yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut Helsingin bussiasiassa. Vastaan tähän yksinkertaisesti siten, ettei pidä paikkaansa, että yhteiset kannat olisivat rajoittavampia kuin yhteisöjen tuomioistuimen Helsingin bussiasiassa esittämä tulkinta voimassa olevasta lainsäädännöstä.
Johdanto-osan kappaleiden ja artiklojen yhdistelmällä yhteisissä kannoissa päinvastoin vahvistetaan ja selvitetään voimassa olevan lainsäädännön tarjoamat mahdollisuudet. Niissä ei lisätä mitään tällä hetkellä tarjolla oleviin mahdollisuuksiin eikä myöskään vähennetä niistä mitään. Yhteisten kantojen ansiona onkin se, että mahdollisuudet todetaan niissä avoimesti eikä niissä tarvitse turvautua oikeuskäytännön tulkintoihin ja niistä johtuviin erilaisiin soveltamismahdollisuuksiin, jotka heikentävät oikeusvarmuutta tässä tärkeässä asiassa. Yhteisissä kannoissa selvitetään lisäksi, että myös sosiaalisten sopimuksentekoperusteiden soveltaminen on perusteltua samoin edellytyksin kuin mitä yhteisöjen tuomioistuin on asettanut.
Lopuksi haluaisin ilmaista toiveen, että parlamentti äänestäisi yhteisen kannan puolesta, jotta saamme nämä direktiivit osaksi yhteisön lainsäädäntöä mahdollisimman pian.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.34.)

