Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 31. toukokuuta 2001 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Torstain 31. toukokuuta 2001 pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Ferber
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on pöytäkirjaa koskeva huomautus. Pöytäkirjan liitteenä olevissa hyväksytyissä teksteissä on Méndez de Vigon mietinnöstä - etsin juuri papereitani enkä tietenkään löydä niitä nyt - siis siellä lukee yhdessä kohdassa, että täytyisi laatia eurooppalainen perustuslaki. Tämä pohjautuu jäsen Brokin tarkistusehdotukseen. Kysyttyäni asiasta jäsen Brokilta hän vahvisti, ettei hän käyttänyt kyseistä muotoilua tarkistusehdotuksessaan. Siksi pyydänkin, että tarkistusehdotusten avulla tarkistetaan vielä, onko kyseinen asia kirjattu kaikilla kielillä oikein Méndez de Vigon lopulliseen asiakirjaan, sillä haluamme tietenkin välttää väärät tulkinnat asiasta.

Puhemies
Oikein hyvä, jäsen Ferber, tarkistamme asian mielihyvin.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys. Puheenjohtajakokouksen työjärjestyksen 110 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
Maanantaihin ja tiistaihin ei ole esitetty muutoksia.
Keskiviikko:
Olen saanut Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmältä pyynnön siirtää myöhemmälle istuntojaksolle yhteiskeskustelun jäsen Wuoren laatimasta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden puolustuspolitiikan valiokunnan vuosittaisesta mietinnöstä, joka koskee ihmisoikeuksia maailmassa vuonna 2000 ja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikkaa sekä neuvoston julkilausumaa unionin strategiasta kansainvälisissä järjestöissä.
Kuuntelemme nyt Euroopan kansanpuolueen ryhmän jäsentä, jotta parlamentti voisi ottaa Göteborgin Eurooppa-neuvoston valmistelua koskevan, neuvoston läsnä ollessa käytävän keskustelun yhteydessä huomioon Irlannissa Nizzan sopimuksesta järjestetyn kansanäänestyksen tuloksen.

Poettering
Arvoisa puhemies, meistä oli hyvin, hyvin vaikeaa tehdä tämä ehdotus, varsinkin koska mekin haluamme tehdä jäsen Hautalan kanssa niin hyvää yhteistyötä kuin se politiikan puitteissa on mahdollista. Mutta halusimme saada tarpeeksi aikaa Göteborgista käytävälle keskustelulle ja siksi ehdotimme, että Wuoren mietinnön käsittely siirrettäisiin mini-istuntoon. Emme siis puutu itse asiaan, vaan siihen, että tarvitsemme enemmän aikaa Göteborgin tärkeän huippukokouksen valmistelulle.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluaisin vedota kollega Poetteringiin ja myös kaikkiin muihin, jotka ovat suunnitelleet kollega Wuoren ihmisoikeusmietinnön käsittelyn lykkäämistä. Nimittäin aina, kun tämä parlamentti on ottamassa kantaa ihmisoikeuksiin, se tapahtuu hyvin teoreettisella tasolla. Mutta sitten, kun todella voitaisiin tehdä jotakin, asioita halutaan lykätä.
Pyytäisin, että herra Poettering voisi harkita sitä, että kollega Wuoren mietintöä ei poisteta esityslistalta ja että otetaan kuitenkin lyhyt keskustelu Irlannin kansanäänestyksestä lisänä tähän Göteborgin huippukokousta koskevaan keskusteluun. Olisi todella vahinko, jos tämä - kieltämättä tämän viikon suuri kohokohta - kollega Wuoren mietintö nyt otettaisiin yhtäkkiä pois. Kukaan teistä ei halunnut tällaista viime viikolla. Olisi tietysti voitu ajatella, että Irlannin kansanäänestys keskusteluttaa, mutta näin ei kuitenkaan tehty.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, ryhmäni on valmis puoltamaan ihmisoikeuskeskustelun siirtämistä sillä ehdolla, että keskustelu käydään heinäkuun istunnossa, toisin sanoen jos keskustelua ei siirretä sine die. Tähän on syynä, että ihmisoikeusmietinnöstä käytävä keskustelu on mielestämme erittäin tärkeä, mutta olemme myös sitä mieltä, että on muitakin tapahtumia, kuten Irlannin kansanäänestyksen tulos, jotka ansaitsevat huomiomme Göteborgin huippukokouksen aattona.
Ilmoitan vielä yhdestä asiasta: mikäli saamani tiedot pitävät paikkansa, Belgian pääministeri Verhofstadt vierailee parlamentissa seuraavalla istuntojaksolla. Pääministeri Verhofstadt toimi Belgian kuningaskunnan senaattorina ollessaan valiokunnan esittelijänä, joka selvitti Belgian vastuuta Ruandan tapauksessa. Brysselissä on juuri meneillään historiallinen oikeudenkäynti, jossa määritellään kansanmurhan yleismaailmallinen ulottuvuus ja joka mielestäni on kunniaksi Belgialle ja Euroopan unionille. Uskon, että on erittäin kiinnostavaa kuulla Belgian pääministeriä näin polttavasta aiheesta.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Barón Crespo. Minusta vaikutti siltä, että jäsen Poettering oli samaa mieltä siitä, että mietintö siirretään käsiteltäväksi heinäkuun täysistuntoon.
Jäsen Poettering esitti pyyntönsä, jäsen Hautala vastustaa pyyntöä. Nyt kuulemme pyyntöä kannattavaa puhujaa, sillä jäsen Poettering esitti pyynnön. Barón Crespo puoltaa pyyntöä sillä edellytyksellä, että kyseiset kohdat siirretään heinäkuun istuntojaksolle. Voimme siis katsoa, että mietinnön käsittelyä on puoltanut toinenkin puhuja.

Hautala
Arvoisa puhemies, antakaa minun tehdä vaihtoehtoinen ehdotus. Minä ehdotan, että kollega Wuoren ihmisoikeusmietintö säilytetään esityslistalla ja sen lisäksi pyydetään neuvostolta ja komissiolta julkilausuma Irlannin kansanäänestyksestä Göteborg-keskustelun yhteydessä. Tämä on täysin mahdollista. Meillä on koko aamupäivä näihin kahteen keskusteluun

Puhemies
Nyt kuulemme toista puhujaa, jäsen Gollnischia, joka puoltaa pyyntöä,.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, suuret kiitokset. Haluaisin tosiaankin puhua työjärjestyksen 111 artiklan nojalla esityslistan muuttamista koskevan pyynnön puolesta, jotta voisimme ottaa huomioon Irlannissa sattuneen erittäin tärkeän tapauksen, joka todistaa meille, että sellaisten pienten kansojen yhteenkuuluvuus, jotka kieltäytyvät luopumasta vapaudestaan, on senkaltainen asia, joka pitää ehdottomasti ottaa huomioon.
En tietenkään aliarvioi sen merkitystä, mitä jäsen Barón Crespo meille sanoi, enkä merkittävän belgialaisen Ruandan ihmisoikeuksien erityisasiantuntijan läsnäoloa, mutta uskon, että heinäkuun täysistunnosta löytyy aikaa keskustella erityisesti Belgian ihmisoikeuksista ja siitä häpeällisestä menettelystä, jota Vlaamse Blokia vastaan tällä hetkellä harjoitetaan, minkä pitäisi saada belgialaiset vastuuhenkilömme hoitamaan ensin oman maan asiat ennen kuin he puuttuvat muiden asioihin.

Puhemies
Toimitan äänestyksen PPE-ryhmän pyynnöstä siirtää jäsen Wuoren mietinnön käsittely heinäkuun istuntojaksolle.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Berès
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos emme kykene muuttamaan Yhdistyneiden Kansakuntien tapaa ilmaista itseään, minusta tuntuu, että pystymme kuitenkin harjoittamaan itsekuria. Mutta Nizzassa te julkistitte meidän nimissämme peruskirjan, joka antoi aihetta lukuisiin merkittäviin keskusteluihin siitä, että ilmaisu "ihmisoikeudet" korvattaisiin mahdollisesti ilmaisulla "henkilöiden oikeudet". Minusta tuntuu, että omien sisäisten töidemme puitteissa meidän pitäisi omaksua juuri tällainen terminologia.

Posselt
Arvoisa puhemies, minulla on vielä kysymys, joka koskee keskiviikkoa. Koska teimme virheellisen päätöksen olla kokoontumatta perjantaisin, mistä te ette ole vastuussa, meidän täytyy aloittaa keskiviikkona jo klo 8.30. Olemme hyvää vauhtia ottamassa käyttöön "viiden päivän keskiviikon". Varmaankin voimme tehdä saman tien töitä tiistaikeskiyöstä aamuun klo 8.30 saakka. Mutta oikeastaan halusin puhua kyselytunnista. Komission kyselytuntia lyhennettiin taas. Mehän valmistaudumme aina huolellisesti, niin että esitämme tietyt kysymykset tietyille komission jäsenille. Tämän parlamentti on saavuttanut kyselytunnin uudistuksen yhteydessä vuosia sitten. Olemme esittäneet siis kysymyksiä tietyille komission jäsenille, ja nyt näyttää siltä, että, lukuun ottamatta yhtä ainoaa kysymystä komission jäsen Kinnockille, kaikki kysymykset on niputettu yhteen. Kaikkien muiden komission jäsenten läsnäolo kyselytunnilla, joka oli suunnitelmissa jo puoli vuotta sitten, on poistettu korvikkeetta. Halusin kysyä, miksi näin on.

Puhemies
Torstaihin ei ole esitetty muutoksia.
Käsittelyjärjestys vahvistettiin.
Työjärjestyspuheenvuorot

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, sallikaa minun käyttää ensimmäisen kerran työjärjestyspuheenvuoro. Esitän, että Irlannin kansanäänestyksen seurauksista keskusteleminen otetaan esityslistalle omana kohtanaan. Minusta Irlannin kansanäänestyksen ratkaisu tarjoaa parlamentille ainutlaatuisen tilaisuuden vaikuttaa demokratiaan ja ottaa osaa ajankohtaiseen keskusteluun eikä aina vain reagoida viiveellä ja vaimeasti. Nizzan kokous toi liian vähän demokratiaa eikä kiinteää perustaa itälaajentumiselle; nyt tarvitsemme lisää demokratiaa, ja irlantilaisten avulla voimme käynnistää keskustelun uudelleen.
Siksi siis ehdotus esityslistan muuttamiseksi: pyydämme, että käsittelemme omana kohtanaan Nizzan kokouksen seuraukset, meidän parlamentin jäsenten suhtautumista siihen, että Eurooppaan tarvitaan enemmän demokratiaa sekä keskustelua EU:n päämääristä. EU:n kansalaiset eivät ymmärtäisi, jos nyt pakoilisimme tätä aihetta.

Puhemies
Jäsen Hans-Peter Martin, minusta tuntuu, että toiveenne on toteutunut parlamentin äänestyksen myötä. On varsin selvää, että jos parlamentti on päättänyt siirtää Wuoren mietinnön heinäkuun istuntojaksolle, tämä ei tietenkään johdu siitä, että kuten hän asian jo selittikin jäsen Poettering vastusti Wuoren mietintöä, vaan nimenomaan siitä, että aiheen käsittelyä varten pitää olla tarpeeksi aikaa, jotta keskustelussa voitaisiin käydä läpi kaikki näkökohdat. Uskon siis, että asia hoidetaan teitä tyydyttävällä tavalla.

Bonde
Arvoisa puhemies, haluaisin tukea jäsen Hans Peter Martinin ehdotusta, koska tilanne on melko pakottava. Ulkoministerithän tapaavat tänään ja huomenna Luxemburgissa, ja he päättävät todennäköisesti jatkaa ratifiointeja, aivan kuin asiasta ei olisi järjestetty kansanäänestystä, vaikka sopimus on laadittu siten, että sen muuttaminen vaatii 15 allekirjoitusta. Sen vuoksi meidän pitää tehdä aloite, jossa ehdotetaan, että pidämme ainakin ajatustauon, emmekä vain jätä Irlannin kansanäänestystä täysin huomioimatta. Irlannin kansanäänestyksen pitäisi antaa kaikille ajattelemisen aihetta, kun otetaan huomioon, kuinka paljon resursseja oli sijoitettu kannattajien puolelle ja kuinka vähän vastustajien puolelle.

Puhemies
Jäsen Bonde, muistutan teille kaiken varalta työjärjestyksestä. Te tiedätte, että tämänkaltaiset pyynnöt pitää esittää tunti ennen istunnon alkua, ja olen varma, ettei nyt tapahtunut niin.

Helmer
Arvoisa puhemies, aikaisempi keskustelu saattoi tehdä työjärjestyspuheenvuoroni jossakin määrin tyhjäksi, mutta haluaisin kysyä Irlannin kansanäänestyksen johdosta: aiotteko parlamentin puhemiehenä kirjoittaa Irlannin presidentille ja onnitella irlantilaisia heidän viisaasta ja kaukonäköisestä päätöksestään, joka tukee vapauden, itsenäisyyden, itsemääräämisoikeuden ja kansallisvaltion aatetta?
Yhdyttekö myös minuun, kun onnittelen kollegaamme, Dana Rosemary Scallonia, siitä, miten loistavasti hän toimi Irlannissa lisätäkseen niiden äänestäjien määrää, jotka äänestäisivät kansanäänestyksessä ei-vaihtoehtoa?

Puhemies
Jäsen Helmer, kuten tiedätte, olen laatinut tiedonannon, joka ei oikein ollut aivan sellainen kuin te sanotte, mutta uskoakseni tiedonannossa noudatetaan parlamentin enemmistön kantaa.

Andrews
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että päätös on Irlannin kansan, pidimmepä siitä tai emme, enkä itse juurikaan pidä siitä. Haluan sanoa parlamentin ja koko Euroopan euroskeptikoille, että päätös tehtiin hyvässä uskossa, pitivätpä he siitä tai eivät. On sopimatonta, että nuo Euroopan vastustajat ilkkuvat samanaikaisesti Itä-Euroopan kansakuntia, jotka ovat todella halukkaita liittymään Euroopan unioniin ja meidän seuraamme parlamentissa.
Irlantilaiset ovat jalomielistä kansaa. Olemme saaneet paljon tukea Euroopan unionilta liityttyämme siihen, ja olemme valmiit antamaan takaisin suuren osan siitä, mitä olemme saaneet. Vasemmiston ja oikeiston fundamentalistit sekä keskustan sekopäät herättivät kuitenkin suurta hämmennystä, eikä totuutta esitetty asianmukaisella tavalla.
Saanen sanoa komissiolle ja muille, että perustamissopimuksista on tulevaisuudessa tehtävä yksinkertaisia ja sellaisia, että eurooppalaiset ymmärtävät ne, mutta meidän ei pidä syyttää irlantilaisia siitä, että he tekivät todellisen demokraattisen päätöksen. Meidän, joka ikisen parlamentissa ja koko Euroopan unionissa, on nyt heijasteltava tätä päätöstä. Päätös tehtiin hyvässä uskossa.

Gallagher
Arvoisa puhemies, kalastelin ääniä ja äänestin Irlannissa Nizzan kansanäänestyksen puolesta, ja petyin tulokseen, mutta lisään kiireesti, että hyväksyn täysin demokraattisen päätöksen, jonka maani äänestäjät tekivät. Irlantilaisten tahtoa on kunnioitettava. Meidän ei pidä sännätä keskustelemaan suinpäin. On aika pohtia ja analysoida asiaa. Keskustelun käyminen tällä hetkellä sopisi niille monille parlamentin jäsenille, jotka eivät halua antaa itä- ja keskieurooppalaisille mahdollisuutta osallistua talouskasvuun, josta saamme hyötyä Euroopan unionissa.
Asiaa on epäilemättä tarpeen selventää. Ei ole epäilystäkään, etteivätkö irlantilaiset olisi jalomielistä kansaa. Heillä on yhteiskunnallinen omatunto ja he suosivat laajentumista. Asiaa selvitetään Irlannissa, eikä ulkopuolisten tarvitse puuttua siihen; tämä koskee myös parlamentin jäseniä, suhtautuivatpa he päätökseen myönteisesti tai kielteisesti. Irlannin kansa ratkaisee omat ongelmansa. Täällä käytävien keskustelujen on seurattava omassa maassamme käytäviä keskusteluja.

Hannan
Arvoisa puhemies, asiani koskee myös Irlannin kansanäänestystä. Monet minua kokeneemmat parlamentin jäsenet ovat käsitelleet asiaa vakuuttavasti, joten vedän pyyntöni puheenvuorosta pois, jotta en pidättelisi parlamenttia.

Miller
Arvoisa puhemies, muistanette Irlannin kansanäänestystä koskeneen Helmerin puheenvuoron yhteydessä viime viikolta erään toisen tapauksen, joka sattui Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Helmerin puolue puhui punnan säilyttämisen puolesta euroa vastaan. Nyt tiedämme kaikki, että britit torjuivat tervejärkisesti tämän politiikan, jota Helmerin puolue ajoi. Äänestääkö hän nyt euroon liittymisen puolesta, kuten minäkin teen?

McCartin
Arvoisa puhemies, olen sydämessäni hyvin iloinen kuullessani, että 1600-luvun viimeinen taantumuksellinen konservatiivi on vihdoin sitä mieltä, että vapaus on Irlannille hyväksi.
(Naurua ja suosionosoituksia) Ojennan käteni sovinnon eleenä Rogerille. Suhtaudun myönteisesti hänen kääntymykseensä. Kerron hänelle - koska hänen historiantietonsa ovat heikot - että "tory" (konservatiivipuolueen edustaja) tarkoittaa historiallisessa mielessä ihmistä, jota vainotaan; "tóraidhe" tarkoittaa vainottua. Olen alkanut epäillä, että Roger ja hänen ryhmänsä jäsenet ovat tunteneet itsensä vainotuiksi viime viikonlopusta lähtien. "Tóraidhe" tarkoitti niitä Irlannin englantilaisia, jotka karkotettiin maastaan uskontonsa vuoksi. He kieltäytyivät lähtemästä ja olivat uskollisia kuninkaalle. Toivon, että Roger on nyt valaistunut. Toivon tosiaan, että olemme kuroneet umpeen välillämme olleen kuilun.
Edmund Burke, joka oli Ison-Britannian parlamentin merkittävä jäsen, sanoi: "Kaikki, mitä paha tarvitsee voittaakseen, on se, että hyvät ihmiset eivät tee mitään." Paha voitti viime viikonloppuna, ei niiden ihmisten muodossa, jotka menivät ja äänestivät väärää puolta, vaan niiden, jotka valehtelivat äänestäjille ja pettivät heidät. He ovat niitä ihmisiä, jotka kerjäsivät rahaa ulkomailta voidakseen rikkoa eurooppalaisten välillä vallitsevan yhteenkuuluvuuden ja käyttivät rahat valehdellakseen irlantilaisille. Irlannin hallitus - ja valitettavasti oppositiokin - olivat niin tyytyväisiä, että luulimme kaikkien luottavan meihin. Haluan parlamentin kaikkien jäsenien tietävän, että jokaisessa suuressa sanomalehdessä kannatettiin Itä-Euroopan liittymistä unioniin. Haluan tämän parlamentin tietävän, että suuri osa niistä, jotka äänestivät niiden liittymistä vastaan, uskoivat, että he eivät mitenkään haitanneet Itä-Euroopan maiden etuja.
Olen kollegojeni Andrewsin ja Gallagherin kanssa eri mieltä yhdestä asiasta: siitä, että irlantilaiset ovat jalomielisiä ja erityisen ansioituneita. Olemme mielestäni erilaisia. Kulttuurimme on hieman erilainen ja historiamme hyvin erilainen. Olemme kuitenkin samanlaisia kuin kaikki muutkin täällä. Kansassamme on hyviä ja pahoja ihmisiä. Hyväksymme kuitenkin demokratian, koska se on ainoa keino. Kuten jakobiinit sanoivat Boynen taistelun jälkeen: "Vaihtakaa kuningasta, ja ryhdymme uuteen taisteluun." Uskon, että voitamme ensi kerralla.

Puhemies
Kiitos, jäsen McCartin. Mielestäni jäsen Helmerillä on oikeus vastata menettelyä koskevan esityksenne ensimmäiseen osaan, niinpä annan hänelle puheenvuoron.

Helmer
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää ystävääni ja kollegaani McCartinia hänen antamastaan historian oppitunnista. Haluan kuitenkin ensisijaisesti vastata Millerille, joka mainitsi Ison-Britannian vaalit ja euron. Hän tietää aivan hyvin, mutta pyrkii ilmeisesti salailemaan, että 65-70 prosenttia briteistä kannatti tapaa, jolla konservatiivipuolue suhtautuu euroon.
Se oli avainasemassa oleva asia, jonka osalta kansalaiset olivat ehdottomasti ja selvästi puolellamme. Haluaisin muistuttaa Millerille, että pääministeri, joka kuuluu samaan puolueeseen kuin Millerkin, on juuri antanut potkut Robin Cookille, euroon myönteisesti suhtautuvalle ulkoministerille, ja asettanut hänen tilalleen Jack Straw'n, joka suhtautuu euroon paljon kielteisemmin; jotkut ovat jopa kutsuneet häntä euroskeptikoksi. Joten hyväksykää tilanne sellaisena kuin se on!

Read
Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron, joka koskee ystävääni Roger Helmeriä. Meillä on molemmilla kunnia olla East Midlandsin alueen edustajia - ilmoitan tämän parlamentille enemmän häpeissäni kuin vihaisena. McCartin huomautti aivan oikein, että Helmer ei ymmärrä historiasta mitään. Tarkennuksena sanottakoon, että Helmer ei ymmärrä mitään politiikasta, tilastoista eikä kirjallisuudesta, eikä hän osaa suhtautua huomaavaisesti Euroopan unionin muihin jäsenvaltioihin; voisin jatkaa aiheesta huomattavan pitkään.
(Naurua ja suosionosoituksia)

Haarder
Arvoisa puhemies, saanen esittää viimeisen huomautuksen Irlannista. Eikö ole omituista, että ne parlamentin jäsenet, jotka puhuvat eniten kansallisesta itsenäisyydestä, puuttuvat myös laajamittaisesti muissa maissa pidettäviin äänestyksiin? Odotan innokkaasti pääseväni kysymään heiltä keskiviikkona, mitä he oikein haluavat. Haluavatko he heikentää Irlantia samalla tavalla kuin Tanskaa heikennettiin 10 vuotta sitten? Varoitan siitä.

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, jatkaakseni viimeisestä puheenvuorosta, on ilmiselvää, että irlantilaiset tekivät päätöksensä hyvin demokraattisella tavalla niin kuin valitettavasti brititkin, kun he äänestivät Labour-puolueen johtaman erinomaisen hallituksen puolesta. Yrittäessämme muuttaa kansanäänestyksen ilmentämää irlantilaiskantaa meidän pitäisi ehkä kuitenkin tarkastella myös Ison-Britannian äänestystulosta. Parlamentti toivoi taatusti konservatiivihallituksen palaavan, ja ihmiset olisivat halunneet äänestää - tosiasioiden ja reaalipolitiikan pohjalta - konservatiivien kannan puolesta viime torstaina. Tästä tuloksesta olisimme kaikki pitäneet.

Frahm
Tanskalainen kolleganihan päätti puhua muulla kuin omalla kielellään. Minä olen ajatellut puhua yhteisellä kielellämme. Mielestäni on hyvin tärkeää, että yritämme saada parlamentissa aikaan keskustelun, jossa kunnioitamme Irlannissa tehtyä päätöstä. Vaikka äänestysprosentti olikin alhainen, mielestäni on syytä muistaa, että se ei ollut sen alhaisempi kuin monien maiden äänestysprosentti Euroopan parlamenttivaaleissa, joissa meidät valittiin. Irlannin äänestysprosentti vastaa erittäin hyvin Euroopan parlamenttivaalien äänestysprosenttia.
Haluan sanoa Irlannin kansalle, että sen pitää tietenkin sanoa oma mielipiteensä siitä, miten EU:n pitäisi edetä. Haluaisin kuitenkin suositella Tanskan mallia. Aivan toisin kuin hyvä kollegani Bertel Haarder, minä haluaisin suositella Tanskan mallia. Mielestäni se on paras tapa edetä tässä yhteistyössä, koska se antaa meille lisää joustavuutta ja hieman enemmän liikkumavaraa yhteistyöhön. Se antaa liikkumavaraa, joka voi sallia myös sen erilaisuuden, josta tulee osa meidän kaikkien elämää onnistuneen laajentumisen jälkeen, joka toivottavasti tapahtuu hyvin pian.

Blak
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että tanskalaisen kollegani Bertel Haarderin hyökkäys Irlannissa kampanjointia johtanutta Jens-Peter Bondea vastaan ei saa täyttä tukeani. Haluaisin todellakin sanoa, että hyvin monet meistä tanskalaisista ovat iloisia, että hän ei ole Tanskassa, koska silloin hän ei aiheuta siellä mitään vahinkoa. Koska jäsen Jens-Peter Bonde puhuu kuitenkin niin paljon avoimuuden puolesta, haluaisin tietää, tulivatko ne 100 000 kruunua, jotka hän hankki kampanjaa varten, vastustajilta vai hänen aikaisemmilta keskuskomitean tai Itä-Saksan tovereiltaan.

Lulling
Arvoisa puhemies, koska teitä on tämän Irlannin tapahtumia koskevan keskustelun puitteissa pyydetty kirjoittamaan Irlannin viranomaisille, mietin, pitäisikö teitä pyytää kirjoittamaan myös Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen puheenjohtajalle ja esittämään hänelle valittelumme vaalien tuloksesta, joka johtuu pitkälti syvälle juurtuneesta euroskeptisyydestä ja huonoista ennusmerkeistä.

Perry
Arvoisa puhemies, pidän puheenvuoron 174 artiklan perusteella, joka koskee oikeutta esittää vetoomuksia Euroopan parlamentille. Lienette tietoinen niistä vetoomuksista, jotka koskevat Lontoossa toimivaa jälleenvakuutusyhtiö Lloyd'sia, sekä Euroopan komissiolle tehdyistä valituksista. Eräs Lloyd'sin takaajista sai Lloyd'silta kirjeen, jossa häntä arvostellaan siitä, että hän rohkeni valittaa asiasta komissiolle, sekä varsin uhkaavaan sävyyn laaditun kirjeen, jonka mukaan kyse on selvästi sopimusehtojen rikkomisesta. Tästä syystä Lloyd's vaati seitsemän päivän kuluessa kirjallista vahvistusta, että tämä henkilö luopuu sellaisiin lisätoimiin ryhtymisestä, jotka olisivat sopimuksen vastaisia.
Olen kirjoittanut komission puheenjohtaja Prodille ja sanonut, ettei kyse ole pelkistä valituksista, vaan myös oikeudesta esittää vetoomuksia parlamentille. Puheenjohtaja tarkastelee komissiolle esitettyihin valituksiin liittyvää kysymystä, mutta hän sanoi selvästi, että tämä on asia, jota parlamentti haluaa käsitellä itse. Kerron teille varmasti lisää yksityiskohtia myöhemmin, mutta asia on niin vakava, että se piti mielestäni nyt ottaa esiin parlamentissa.

Puhemies
Kiitos, jäsen Perry. Otan ilmoituksenne mielihyvin vastaan. Olemme siis vähitellen ajautuneet kohti menettelyä koskevia esityksiä, mutta olimme jo hyväksyneet esityslistan.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, valamiehistö Tampassa on julistanut Joaquín José Martínezin syyttömäksi kahteen murhaan, joista hänet oli tuomittu aiemmin kuolemaan. Me kaikki täällä Euroopan parlamentissa olemme olleet monta kertaa tiiviisti mukana keskustelussa kuolemantuomiosta. Tässä keskustelussa olemme tuoneet esille arvojärjestelmämme ja ajatuksemme. Olemme myös käyneet usein keskustelua amerikkalaisten ystäviemme kanssa. Olemme ryhtyneet toimiin monella tavalla senaatin ja kongressin tasolla. Uskoakseni voimme tuntea siitä suurta tyydytystä ja toivon myös, että otatte esille tämän asian parlamenttimme nimissä tällä viikolla vieraillessanne Göteborgin huippukokouksessa. Olemme nyt joka tapauksessa kokeneet, että Euroopan kuolemanrangaistuksen vastainen kanta on kerrankin voittanut toisen arvojärjestelmän kannan. Toivon, että Euroopan ja Amerikan välinen syvällisempi keskustelu tästä arvojärjestelmästä voi johtaa siihen, että amerikkalainen osapuoli ymmärtää yhä paremmin, että jos haluaa tuomita toisen ihmisen mutta loppujen lopuksi puolustaa omia arvojaan, silloin ei saa hylätä näitä arvoja vaan niitä täytyy puolustaa. Siksi on oleellisen tärkeää, että vastustamme kuolemantuomiota. Toivon, että ilmaisette jälleen tämän koko parlamenttimme nimissä myös tällä viikolla - nimenomaan tällä viikolla, jolloin myös presidentti Bush matkustaa Eurooppaan - Göteborgin huippukokouksessa.

Puhemies
Hyvä jäsen van den Berg, aikomukseni onkin käsitellä tätä kysymystä nimenomaan teidän esittämällänne tavalla, kun pidän puheenvuoron Göteborgissa.
Muistutan teille lisäksi puhemiehistön päätöksestä, että parlamentti osallistuu 21. ja 22. kesäkuuta 2001 pidettävän kuolemanrangaistuksen maailmanlaajuista poistamista käsittelevän hyvin tärkeän symposiumin järjestämiseen. Olemme jo nyt saaneet vahvistuksen siitä, että symposiumiin osallistuu kaikista maanosista kolmisenkymmentä kansallisten parlamenttien puhemiestä, jotka ovat ottaneet vastaan kutsumme.

Posselt
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, mutta tulkkaus ei ilmeisestikään täysin onnistunut. Esitin selvän kysymyksen. Halusin nimittäin tietää, miksi komission kyselytunnilta on jätetty pois kaksi kolmesta komission jäsenestä ja miksi kaikki kysymykset, jotka oli osoitettu juuri näille komission jäsenille, kuten komission jäsen Schreyerille, on siirretty kohtaan "Yleistä", jolloin niihin ei ole mahdollista saada vastauksia. Tätä halusin kysyä.

Puhemies
Niin, jäsen Posselt, minulle ilmoitettiin, että kyselytuntia lyhennettiin, koska kahdelle osallistuvaksi merkitylle komission jäsenelle ei ollut esitetty riittävästi kysymyksiä. Asia on näin, ja se merkitään pöytäkirjaan.

Schulz
Arvoisa puhemies, haluaisin palata aiheeseen, joka ei ole niin riemastuttava kuin viiden viime minuutin aikana kuultu keskustelu. Haluaisin kysyä, onko edellisen täysistunnon jälkeen tullut mitään uutta käsittelyssä, joka koskee jäsen Dell'Utrin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä. Tänään klo 8.30 menetimme toisen tapauksen, ilmeisesti PPE-ryhmän suureksi pettymykseksi. Haluaisinkin kysyä: oletteko saanut jo edellisen täysistunnon jälkeen Espanjan viranomaisilta jäsen Dell'Utrin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevia asiakirjoja? Jos olette, niin oletteko antanut asiakirjat edelleen asiasta vastaavalle valiokunnalle? Jos ette, niin muistattehan - nyt kun toukokuun jälkeen on kulunut taas jo kuukausi - tehdä aloitteen, pyytääksenne Espanjan viranomaisia lopettamaan Espanjan oikeuslaitoksen ajaman prosessin jarruttamisen.

Puhemies
Mitään uutta ei ole tapahtunut, jäsen Schulz, korkein oikeus ei ole vieläkään lähettänyt meille virallista pyyntöä normaalia tietä, eli toimivaltaisen Espanjan valtion viranomaisen välityksellä.
Mielestäni parlamentin puhemiehen tehtävänä ei ole painostaa viranomaista siihen, että asia hoidetaan tai jätetään hoitamatta. Korkeimman oikeuden presidentti on mielestäni jo kyllin vanha kyetäkseen itse päättämään, mitä tekee.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, en oikein ymmärtänyt vastausta, jonka annoitte kollegalleni Martin Schulzille, sillä vastasitte itse 15. toukokuuta päivättyyn kirjeeseeni, että myönnätte saaneenne Espanjan korkeimman oikeuden asiakirjoja, jotka liittyvät Berlusconin ja Dell'Utrin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevaan pyyntöön, joten tämä tieto ei vastaa Martin Schulzille antamaanne vastausta.

Puhemies
Asia ei missään tapauksessa ole näin. Korkein oikeus lähetti joitakin ensimmäistä kirjelähetystä täydentäneitä asiakirjoja, ja tämäkin tapahtui suoralla menettelyllä. En edes ymmärrä, miksi tähän asiaan on tarpeen palata, koska tilanne on täysin selkeä.
Espanjan ulkoministeri kirjoitti minulle ja ilmoitti Espanjan valtioneuvoston kannan, jonka mukaan valtion viranomaisten tehtävänä on välittää pyynnöt parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä. Asia on varsin selvä.
En todellakaan ymmärrä, miksi tämän asian käsittelyä pitäisi itsepintaisesti jatkaa, minusta tilanne on täysin kiistämätön. Koska en siis ole saanut Espanjan valtion viranomaisten välittämää pyyntöä, en aio ottaa asiaa huomioon.
Täydentääkseni jäsen Schulzille antamaani vastausta muistutan teille lisäksi, että asiassa on tehty joitakin aloitteita, kuten tiedätte. Olemme laatineet ja muokanneet hyvin tärkeää asiakirjaa kaikista kollegojemme parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämispyynnöistä siitä lähtien, kun yleiset välittömät parlamenttivaalit pidettiin, ja tämä aloite asiakirjan laatimisesta tuli muuten jäsen Barón Crespolta. Tässä asiakirjassa tuotiin mahdollisimman selkeästi esiin, että lukuun ottamatta Portugalia kaikki pyynnöt olivat tulleet meille aina valtion viranomaisten välityksellä ja jälleen kerran Portugalia ja yhtä ainoata arveluttavaa Espanjaa koskevaa tapausta lukuun ottamatta tässä tapauksessa Virallisessa lehdessä ilmoitettiin, että pyyntö tuli Espanjan oikeusministeriöltä.
Lisäksi puheenjohtajakokous on esittänyt toisen aloitteen siitä, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta ottaa tehtäväkseen laatia mietinnön parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämispyyntöihin liittyvästä ongelmasta ja tutkii tarvittaessa työjärjestyksen mahdollisia muutoksia. Jäsen Duff on nimitetty esittelijäksi tässä asiassa, ja odotamme hyvin kiinnostuneina mietintöä, jonka jäsen Duff aikoo meille esittää puheenjohtajakokouksessa.
Kuten siis huomaatte, seuraamme tätä tapausta erittäin tarkkaavaisesti.

Schulz
Arvoisa puhemies, kiitos siitä, että saan vielä kerran käyttää puheenvuoron. Pahoittelen syvästi, että minulla on vain täysistunnon avaamisen yhteydessä työjärjestyspuheenvuorossa mahdollisuus esittää kysymys jäsen Dell'Utrista. Muita mahdollisuuksia ei tavallisella parlamentin jäsenellä ole tällaisessa tapauksessa.
Minulle on täällä parlamentissa esitetty usein syytöksiä siitä, että minua kiinnostaisi tämä tapaus vain Italian vaalien takia. Nyt vaalit ovat ohitse, ja siksi haluan palata aiheeseen Dell'Utri, koska sillä on merkitystä jokaiselle parlamentin jäsenelle esimerkkitapauksena. Jo huomenna voidaan jokaista parlamentin jäsentä vastaan - minua, Poetteringia, Haarderia, Frahmia, ketä tahansa vastaan - esittää pyyntö parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi, ja silloin täytyy kyseisellä parlamentin jäsenellä olla mahdollisuus ottaa kantaa syytöksiin, välttääkseen välittömästi syytöksiin liittyvät julkiset spekulaatiot.
Jäsen Dell'Utrilla ei ole ollut yhdeksään kuukauteen mahdollisuutta ottaa kantaa syytöksiin, jotka häntä vastaan on esitetty. Siksi pitäisi ehkä sanoa Espanjan viranomaisille, että kyseessä on myös arvokkuus kanssakäymisessä Euroopan parlamentin kanssa, ja se, miten Espanjan hallituksen pyyntöä parlamentille parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi käsitellään.
Vielä yksi asia, arvoisa puhemies: on itsestäänselvyys, että vallanjako-opin mukaisesti oikeuslaitos voi kääntyä lainsäätäjän puoleen. On vain yksi kansanedustuslaitos, jossa väitetään, että toimeenpanovallalla täytyy olla oikeuslaitoksen suhteen etuoikeus, ja se kansanedustuslaitos on tämä parlamentti. Ja minun mielestäni tästä ristiriitaisesta tilanteesta olette vastuussa yksinomaan te, puhemies Fontaine!

Puhemies
Jäsen Schulz, olen varma, että jäsen Dell'Utri arvostaa huolehtivaisuuttanne.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tilanne Jugoslavian entisessä tasavallassa Makedoniassa huononee päivä päivältä. Albanialaiset kapinalliset ovat tulleet vaarallisen lähelle pääkaupunkia, Pohjois-Kreikan viranomaiset valmistautuvat ottamaan vastaan pakolaisia, ja Olympic Airwaysin lennot Skopjeen on lopetettu. Kaikki tietävät, että nämä terroristit tulevat Kosovosta, joka on NATOn hallinnassa oleva alue, ja NATOlla on kaikki vastuu siitä, mitä FYROMissa tapahtuu.
Samalla sekä NATO että Euroopan unioni estävät Jugoslavian entisen tasavallan Makedonian hallitusta ryhtymästä toden teolla suojelemaan maata ja kansaa, kun ne nimittävät terroristit hallituksen kanssa tasavertaisiksi keskustelukumppaneiksi. Samaan aikaan Kreikan hallitus ehdottaa suunnitelmaa, jolla ei pyrittäisi terroristien aseistariisuntaan vaan turvalliseen vetäytymiseen ja jossa vaaditaan Euroopan unionia ja USA:ta osallistumaan välittömästi neuvotteluihin ja valmistelemaan maaperää sotilaalliselle väliintulolle. On välttämätön pakko kiihdyttää kansojen kamppailua, jotta ulkopuolisen väliintulo saataisiin loppumaan ja NATOn joukot vetäytyisivät, jotta kansat voisivat ratkaista mahdolliset erimielisyytensä rauhassa ilman ulkopuolisten intressien vaikutusta.

Puhemies
Kiitos, jäsen Alyssandrakis.
Muistutan teille, että kuten tiedätte, vastaanotamme keskiviikkoaamuna juhlaistunnossa entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian presidentin, joka tulee puhumaan parlamentille. Asiaa käsitellään tietenkin Göteborgissa, ja aion puhua asiasta myös omassa puheenvuorossani, kuten voitte arvata.

Cohn-Bendit
Haluaisin nostaa esiin kaksi asiaa, ja ensimmäiseksi puhun kuolemanrangaistuksesta. Kuolemanrangaistus on murha. Vaikka tuomittu olisikin murhaaja, jolle on määrätty kuolemanrangaistus, kyse on aina murhasta. Vastustamme Timothy McVeighin teloitusta, vaikka hän onkin murhaaja. Tämä asia on syytä tuoda esiin. Ei ole olemassa hyvää tai huonoa kuolemanrangaistusta. Ei edes roistoja pidä teloittaa tällä tavalla. Haluaisin, että Euroopan parlamentti pitäytyisi tässä kannassa.
Toisen asia koskee Irlannin keskustelua, josta toivoisin, että se organisoitaisiin toisin ja ettei sitä käytäisi ainoastaan ryhmien edustajien keskuudessa. Saimmekin huomata hetki sitten, että hieman spontaanimmat järjestelyt synnyttivät paljon mielenkiintoisempia väittelyitä kuin ryhmien edustajien ja ryhmänjohtajien keskuudessa käydyt keskustelut. Meidän olisi aiheellista ottaa oppia siitä, mitä viitisen minuuttia sitten tapahtui.

Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö - Ihmiskauppa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Karamanoun laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0206/2001) ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian torjumisesta (KOM(2000) 854 - C5-0043/2001 - 2001/0025(CNS)),
Klamtin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0183/2001) ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi ihmiskaupan torjumisesta (KOM(2000) 854 - C5-0042/2001 - 2001/0024(CNS)).

Karamanou
. (EL) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin aluksi onnitella komission jäsen Vitorinoa tämän niin tärkeän lainsäädäntöaloitteen tekemisestä sekä puheenjohtajavaltio Ruotsia sen antamasta tuesta, jotta neuvosto voisi tehdä asiassa päätöksen mahdollisimman nopeasti.
Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja lapsiporno ovat epäilemättä häpeä nykykulttuurillemme, eikä voida sallia, että rikollisverkot ja hyväksikäyttäjät jäävät ilman rangaistusta tai välttävät oikeuteen joutumisen siitä syystä, että valtioiden yhteistyö on heikkoa ja että rikoslainsäädännössä on aukkoja. Lopultakin on aika puuttua kammottaviin tapauksiin, kuten Ditroun tapaukseen Belgiassa, jossa puutteellisesta lainsäädännöstä ei löytynyt perusteita rikoksen syyttämiselle ja oikeudenkäynnille, joka on ollut avoinna jo neljä vuotta. Tästä syystä on erityisen tärkeää, että unioni tekee aloitteen tämän inhottavan rikollisuuden kitkemiseksi ja yhteisen viitekehyksen luomiseksi, jolla tuetaan jäsenvaltioiden oikeus- ja poliisiyhteistyötä ja joka saattaa rikollisringit oikeuden miekan alle.
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta paneuduttuaan hartaasti komission kehysehdotukseen hyväksyivät joukon ehdotuksia ja tarkastuksia, jotka täydentävät ja vahvistavat alkuperäistä lakitekstiä, kuten lapsipornon määritelmää, jota on täydennetty merkittävästi niin, että lapsipornorikoksen eri muodot voidaan sisällyttää määritelmään eikä oikeusmenettelyn ulkopuolelle jää rikosmuotoja ottaen huomioon myös nykyisen tekniikan kehityksen. Lasten seksuaalisen hyväksikäytön osalta ottaen huomioon sen monimutkaisen luonteen ja rikollisuuden kansainvälisen verkottumisen olemme sisällyttäneet ehdotukseen myös muitakin rikoskäytäntöjä kuin komissio ehdottaa, kuten helpottaminen, lapsen ostaminen, myynti, siirtäminen valtion sisällä tai sen ulkopuolelle. Toinen tärkeä lisäämämme asia koskee vastuun palauttamista luonnollisille henkilöille, joiden huostassa lapsi on, kuten vanhemmille, kasvattajille jne., sekä oikeushenkilöille mukaan lukien yritykset, jotka tarjoavat ja välittävät Internet-palveluja, joiden on laadittava suojelumenetelmiä, joilla voidaan estää uusien välineiden käyttö lasten hyväksikäytön helpottamisessa. Lapsipornon osalta ehdotamme, että materiaalin tuottamisen, jakelun ja välittämisen lisäksi rangaistavaksi tulisi myös maastavienti, maahantuonti sekä välittäminen ja edistäminen lapsipornoa sisältävän materiaan mainostamisen kautta. Erityisen tärkeää on pornografisen aineiston hallussapidon rangaistavuus sekä tietenkin turvalausekkeet, joilla estetään, että syytettäisiin henkilöitä, joiden haltuun materiaalia on joutunut heidän tietämättään esimerkiksi sähköpostin tai tavallisen postin kautta.
Mitä rangaistuksiin tulee, kansalaisvapauksien valiokunta hyväksyi naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan ehdotuksen, että ankarampaa rangaistusasteikkoa sovellettaisiin sellaisissa rikoksissa, jotka koskevat alla 16 vuoden ikäisiä lapsia - komission ehdottaman 10 vuoden ikärajan sijaan - ja että ankarin rangaistus ei olisi vähäisempi kuin 10 vuotta - komission ehdottaman 8 vuoden sijaan. Lisäksi ehdotamme oikeudenkäyntiä täydentävänä toimena rikoksiin syyllistymisen tuottaman irtaimen tai kiinteän omaisuuden etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista ja että rangaistuksiin liittyy asianmukainen psykiatrinen hoito. Tämä on vielä eräs ehdottamamme uudistus.
Lisäksi kansalaisvapauksien valiokunnassa me vaikutamme merkittävästi myös oikeuskysymyksiin, kuten rikollisten luovuttamiseen, jotta seksiturismin ilmiö saataisiin kitkettyä, lainsäädännön muuttamiseen kaksinkertaisen rangaistuksen osalta, jotta rikosten tekijät eivät välttyisi oikeudelta niissä valtioissa, joissa lapsiin kohdistuvien rikoksien rankaiseminen on lievempää. Ehdotamme lisäksi korvauksia uhreille ja toimenpiteitä, joilla uhreja suojellaan tutkinnan ja todistajalausuntojen aikana ja tietysti myös jatkossa, erityisesti silloin, kun kyseessä ovat vammaiset lapset. Lopuksi ehdotamme rekisterin laatimista rikosten tekijöistä yhteistyössä Europolin, Interpolin ja kansallisten poliisiviranomaisten kanssa sekä ehdokasvaltioiden liittymistä toimintaan seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornon torjumiseksi.
Hyvät kollegat, mielestäni lainsäädännön uudistaminen ei ole ainoa ratkaisu. On painotettava myös syitä, jotka aiheuttavat lasten henkistä ja ruumiillista pahoinpitelyä ja hyväksikäyttöä, kuten köyhyyttä, lapsia suojelevien rakenteiden puutteellisuutta, valvonta- ja ehkäisykeinojen riittämättömyyttä, perhesiteiden höllentymistä sekä tietysti markkinoita, joilla esiintyy paljon kysyntää ja tarjontaa ja jotka valitettavasti toimivat Euroopan unionin sisällä ja tahraavat meidän eurooppalaisen kulttuurimme.

Klamt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kansainvälisten arvioiden mukaan ihmiskauppiaat kuljettavat vuosittain jopa 700 000 naista ja lasta. Pelkästään Itä-Euroopan valtioista houkutellaan vuosittain 120 000 naista ja lasta Euroopan unioniin. Nämä luvut ovat komission oletus. Eivät pelkästään tiedotusvälineistä tutut yksittäistapaukset, vaan myös taustalla olevat luvut osoittavat, että ihmiskauppaa on pyrittävä pikaisesti vastustamaan koordinoidulla yhteistyöllä
Taistelu ihmiskauppaa vastaan on jo sinänsä vaikeaa. Sitä vaikeuttavat kuitenkin vielä lisäksi hyvin epäyhtenäiset kansalliset rikoslait. Määritelmät ja rangaistukset eroavat suuresti toisistaan, ja joidenkin jäsenvaltioiden rikoslaissa ei edes esiinny ihmiskauppaan liittyviä rikkomuksia. Siksi Euroopan unionissa on jo muutamien vuosien ajan pyritty luomaan laaja-alainen suunnitelma ihmiskaupan torjumiseksi.
Palermossa vuoden 2000 lopussa allekirjoitetussa pöytäkirjassa sovittiin ensimmäistä kertaa konkreettisista, yhteisistä määritelmistä. Komission ehdotus tähtää siihen, että puitepäätöksellä määritellään syytteeseen asettamisen vähimmäismääräykset sekä enimmäisrangaistusten vähimmäisvaatimukset. Enimmäisrangaistusten vähimmäisrajojen asettamisen kuuteen vuoteen ja raskauttavien asianhaarojen vallitessa kymmeneen vuoteen pitäisi riittää sisällyttämään ihmiskaupan torjuminen järjestäytyneen rikollisuuden vastaiseen Euroopan unionin poliisiyhteistyöhön ja oikeudelliseen yhteistyöhön. Pidän komission ehdotusta myönteisenä. Erityisen myönteistä on mielestäni, että siinä käsitellään paitsi seksuaalisessa hyväksikäyttötarkoituksessa tapahtuvan ihmiskaupan myös työvoiman hyväksikäyttötarkoituksessa tapahtuvan ihmiskaupan rikoksia.
Lisäksi komissio erottaa toisistaan maahanmuuttajien salakuljetuksen ja ihmiskaupan. Maahanmuuttajien salakuljetus katsotaan valtioon kohdistuvaksi rikokseksi, kun taas ihmiskauppa on henkilöön kohdistuvaa rikollisuutta. Komission ehdotuksen ja asiaan liittyvien valiokuntien erilaisten tarkistusten myötä unionin alueella ihmiskauppa määritellään yhtenäisesti, asetetaan enimmäisrangaistusten vähimmäisrajat sekä tekijän rankaisemisen ohella taataan uhreille oikeusturva. Kiitän lämpimästi kaikkia asiaan liittyvien valiokuntien jäseniä hyvästä yhteistyöstä, jolla on päästy tähän tulokseen.
Lopuksi haluaisin puhua vaaditusta mietintöni palauttamisesta oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan käsittelyyn. Euroopan parlamentille annettiin jo asian käsittelyn alkuvaiheessa neuvoston aikataulun johdosta niin vähän aikaa, että puitepäätösluonnoksen sisällön perusteellinen ja laaja työstäminen oli mahdollista vain erityisin ponnistuksin. Tehtävän ottaneet parlamentin jäsenet olivat valmiita tähän ja tekivät hienoa työtä, ja kiitän heitä siitä lämpimästi. Mutta neuvosto on, kuulematta asianomaisten jäsenten mielipiteitä, edennyt neuvotteluissaan tällä välin niin pitkälle, että poliittisten sopimusten siunaaminen on tässä vaiheessa enää muodollisuus. Ilmeisesti neuvostoa ei kiinnosta, mihin ratkaisuun Euroopan unionin ainoa kansan suoraan valitsema toimielin on päätynyt. Neuvoston tekemä uusi puitepäätöksen luonnos radikaaleine muutoksineen on jo käsiteltävänä - tosin ei Euroopan parlamentin käsiteltävänä. Siksi olen sitä mieltä, että mietintö pitää ehdottomasti palauttaa valiokuntaan, jotta voidaan paneutua uuteen versioon ja neuvoston menettelytapaan, jota ei voida hyväksyä. Siksi pyydän, että te kaikki äänestätte huomenna sen puolesta, että mietintö palautetaan sisäasioiden valiokuntaan.
Toiseksi haluan puheeni toisessa osassa ottaa kantaa Karamanoun mietintöön lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian torjumisesta niissä jäsenvaltioissa, joissa tarvitaan Euroopan laajuista, koordinoitua menettelyä. Järjestäytynyt rikollisuus - ja tässähän on kyse lähinnä järjestäytyneestä rikollisuudesta - ei rajoitu vain tietyille alueille tai valtioihin. Rajat ylittävä yhteistyö on toteutunut rikollisuudessa ja varsinkin lasten seksuaalisessa hyväksikäytössä jo pitkään.
Euroopan unionissa tarvitaan siksi kipeästi toimenpiteitä näiden tuomittavien rikosten jäljittämiseen yli rajojen. On ilahduttavaa, että parlamenttiryhmien välillä on voitu päästä yksimielisyyteen puitepäätöksestä, joka rikosten tunnusmerkkien ja rangaistusten yhtenäistämisellä ja uhrien aseman parantamisella näyttää oikean suunnan. Tähän kuuluu myös uuden median huomioiminen lapsipornografian määritelmän myötä sekä keskustelu ylikansallisesta tuomiovallasta. Mielestäni uhrien suojelu on erityisen tärkeää.
Lapsiin kohdistuvia rikoksia seksuaalisen hyväksikäytön tuomittavimmissa muodoissa ei pitäisi käsitellä vain tekijöitä rankaisemalla. Uhriksi joutuneet lapset joutuvat koko ikänsä muistamaan, mitä aikuiset ovat heille tehneet. Siksi heillä pitäisi olla oikeus erityiseen huomioomme ja tukeemme. Rikosoikeudellisessa menettelyssä he ovat oikeudellisessa mielessä ensisijaisesti todistajia, mutta loppujen lopuksi ja ennen kaikkea he ovat uhreja! Euroopan parlamentin tahdosta kaikki nämä näkökulmat pitää kirjata käsiteltävänä olevaan luonnokseen. Tässä yhteydessä haluan myös kiittää lämpimästi jäsen Karamanouta, joka on laatinut mietinnön. Olen varma, että suuri enemmistö tulee äänestämään tämän mietinnön puolesta, ja samalla otamme aimo askeleen taistelussa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja lapsipornografiaa vastaan.

Lynne
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Karamanouta tästä mietinnöstä. Kulttuurivaliokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin myös kiittää puoluerajojen yli ulottuneesta yhteistyöstä, jota teimme valiokunnassa tässä hyvin tärkeässä asiassa. Koko EU:ssa on ryhdyttävä torjumaan lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja lapsipornografiaa. Oltiinpa läheisyysperiaatteesta mitä mieltä hyvänsä, meidän on varmistettava, että näin tärkeää asiaa säädellään yhteisillä säännöillä, etenkin Internetin ja sen vuoksi, että ihmisillä on oikeus vapaaseen liikkuvuuteen EU-maissa.
Tiedän, että monet lapsipornografisen aineiston tuottajat ovat asettuneet erääseen EU-maahan, koska he tietävät, että jos he jäävät kiinni, tuossa maassa langetettavat tuomiot ovat alhaisempia. Meidän on varmistettava, että tästä tehdään loppu.
Olen erittäin tyytyväinen, että suuri osa lausunnosta, jonka valmistelin, hyväksyttiin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa, erityisesti jakso, joka koskee rangaistuksia ja sen varmistamista, että koko EU:ssa noudatetaan samoja rangaistuksia. Komissio oli mielestäni väärässä, kun se ehdotti, että alle 10-vuotiaiden lasten hyväksikäytöstä langetettaisiin ankarampia rangaistuksia. Tein valiokunnassani suuren työn pyrkiessäni varmistamaan, että myös alle 16-vuotiaiden lasten hyväksikäytöstä langetetaan ankarampia rangaistuksia. Halusin myös ottaa mukaan lapset, jotka kärsivät oppimisvaikeuksista. Keskustelin paljon joidenkin tällä alalla työskentelevien järjestöjen edustajien kanssa, ja he sanoivat, että vammaisia lapsia hyväksikäytetään kaksi kertaa enemmän kuin muita lapsia. On tärkeää suojella lapsia, jotka kärsivät oppimisvaikeuksista ja joiden henkinen ikä on usein paljon alhaisempi kuin heidän fyysinen ikänsä.
Määritelmiin liittyvä kysymys on tietenkin vaikea, ja sen parissa on vielä työskenneltävä. Kulttuurivaliokunnassa oli suuria vaikeuksia, samoin kuin kautta koko linjan. Meidän on kuitenkin varmistettava, että alastomien lasten valokuvat saadaan haltuun. Olemme nähneet, mitä Wonderland Clubin tapauksessa kävi, kun ihmisten oli hankittava 10 000 valokuvaa alastomista lapsista voidakseen osallistua Wonderland Clubin toimintaan.
Haluan sanoa hyvin lyhyesti, että seksiturismi on pantava kuriin, ja meidän on varmistettava, että jäsenvaltioiden kansalaisia voidaan syyttää kolmansissa maissa tehdyistä rikoksista.

Prets
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, uskon, että puhumme täällä tänään yhdestä vaikeimmista aiheista: lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja lapsipornografiasta, jotka molemmat ovat lisääntymässä. Onkin välttämätöntä, että teemme tiiviimpää yhteistyötä yli rajojen, että teemme ennalta ehkäisevää työtä tiedottamalla ja vaikuttamalla asenteisiin tehokkaammin ja että yritämme sitoa yhteiskunnan paremmin tähän prosessiin. Tärkeää on tietenkin lisäksi muuttaa rikoslainsäädäntöä, myös kansainvälisellä tasolla, koska myös kauppa ja hyväksikäyttö sekä lapsipornografia leviävät yli rajojen.
Tämän saavuttamiseksi tarvitaan joitakin toimenpiteitä, nimittäin rangaistus, siis vapausrangaistus, pitäisi mielestämme nostaa vähintään kahdeksasta vuodesta vähintään kymmeneen vuoteen, ja samoin pitäisi nostaa 16 vuoteen niiden rikosten uhrien ikäraja, joiden tekijä tuomitaan kovennettuun rangaistukseen. En voi nimittäin ymmärtää, mitä tarkoitetaan sillä, että lapsia hyväksikäytetään "erityisen säälimättömästi". Lasten hyväksikäyttö on aina säälimätöntä! Ei ole olemassa mitään lasten lievää hyväksikäyttöä. Se, mitä lapsille näissä yhteyksissä tapahtuu, on aina säälimätöntä. Siksi olen myös sitä mieltä, että ikärajaa pitää nostaa ainakin 16 vuoteen, sillä ne vammat, jotka lapsi saa, ovat yhtä pahoja alle 10-vuotiailla lapsilla kuin 11-, 12- ja 13-vuotiailla lapsilla. Siksi puollan ikärajan nostamista 16 vuoteen. Yhtä lailla näillä lapsilla on oikeus uhrien suojeluun, eikä pelkästään lapsilla, vaan myös perheillä ja todistajilla. Oikeusapu ja psykologinen tuki ovat hyvin tärkeitä. Sitä paitsi lapsille pitäisi antaa mahdollisuus todistaa videonauhan välityksellä, mikä ei valitettavasti ole nyt mahdollista kaikissa maissa.
Valitettavasti minulla ei ole aikaa pidempään esitykseen. Mutta kiitän kaikkia, jotka ponnistelevat asian puolesta!

Eriksson
Arvoisa puhemies, kun komissio teki ehdotuksensa, sanottiin, että tavoitteena olisi mennä Palermon lisäpöytäkirjaa pitemmälle. Olen erittäin pettynyt, että Palermon lisäpöytäkirjaa on sen sijaan heikennetty. Luulen, että on erittäin tärkeää, että pidämme pakolaisten, joilla ei kuitenkaan ole tekemistä juuri tämän asian kanssa, työvoiman hyväksikäytön ja seksuaalisen hyväksikäytön määritelmät erillään toisistaan.
Tiedämme, että nykyään noin 90 prosenttia niistä ihmisistä, joilla kauppaa käydään ja joita nämä asiat koskevat, on naisia, joita on tarkoitus käyttää seksuaalisesti hyväksi. Ymmärrän, että komission ja neuvoston, kuten meidän täällä parlamentissakin, saattaa olla vaikea työskennellä näiden asioiden parissa, erityisesti, kun otetaan huomioon kansallisten lainsäädäntöjen suuret erot.
Ruotsissa on jo puolentoista vuoden ajan ollut voimassa aktiivinen lainsäädäntö, jossa vastustetaan myös seksipalvelujen ostoa, toisin sanoen asiakkaat on kriminalisoitu. Olemme siis keskittyneet miehiin sen sijaan, että leimaisimme ne, jotka toimivat prostituoituina. Tätä tarkasteltaessa on pidettävä mielessä, että useat jäsenvaltiot ovat nyt laillistamassa ilotalotoiminnan ja siten myös paritustoiminnan. Se säilyttää naisten ja miesten seksuaalisuutta ja seksuaalisia tarpeita koskevat stereotypiat.
Esittelijä Karamanoun mietinnöstä puheen ollen haluan ilmoittaa, että jos tarkistukset 3, 5, 6 ja 13 hyväksytään, ryhmäni ei voi äänestää mietinnön puolesta. Naisten oikeuksien valiokunnan hyväksymät lapsipornografian määritelmät ovat huomattavasti parempia. Esittelijä Karamanoun mietinnön määritelmät ovat niin laajoja, että saatamme joutua jatkossa peittämään Maneken Pis -patsaan.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, monissa unionin maissa ja erityisesti kotimaassani Portugalissa esiintyy nykyään Itä-Euroopasta tulleiden ihmisten hyväksikäyttöä, kun nämä ihmiset joutuvat heidän kärsimyksiään hyväksikäyttävien verkkojen uhriksi yrittäessään hankkia parempaa elintasoa. Ihmisten, miesten, naisten ja lasten hyväksikäyttö on iljettävä ilmiö, suuntautuipa se mihin tahansa tarkoitukseen: laittomaan työntekoon, seksityöhön tai muuhun. Meidän velvollisuutenamme on siis torjua tätä nopeasti leviävää ruttoa ja kehittää tarvittavat lainsäädännölliset välineet. Työskentely sujui tässä hengessä, ja sen tarkoituksena oli kehittää yhteinen määritelmä tämänkaltaisten rikosten osatekijöille sekä yrittää asettaa alarajat sovellettaville enimmäisrangaistuksille ja määritellä toimivaltuuksia ja oikeudellista ja poliisiyhteistyötä koskevat säännöt.
Haluan onnitella jäsen Ewa Klamtia ja Anna Karamanouta sekä komission jäsen António Vitorinoa heidän perehtymisestään näihin asioihin. Ihmiskauppaan ja lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvistä asioista pitää todellakin tulla yksi Euroopan unionin poliittisen asialistan ensisijaisista tavoitteista. Meidän on tehostettava lasten hyväksikäytön ja lapsipornografian torjumista parantamalla vuoden 1997 helmikuun yhteisen toiminnan säännöksiä ja varmistamalla, ettei lapsiin kohdistuvien seksuaalirikoksien tekijöille ole turvallista oleskelupaikkaa, kun he ovat tehneet rikoksen muussa kuin omassa maassaan. Kyse on myös unionin ja kansainvälisen yhteisön tähän asti toteuttamien toimien täydentämisestä, ja on painotettava, että 81 valtiota allekirjoitti joulukuussa 2000 Yhdistyneiden Kansakuntien pöytäkirjan, joka koskee rajat ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa ihmiskauppaa. Sen, että nämä ehdotukset hyväksytään tässä täysistunnossa, pitää olla selkeä osoitus tahdostamme ryhtyä tehokkaaseen taistoon näitä anteeksiantamattomia ihmisarvon ja ihmisoikeuksien loukkauksia vastaan. Olen iloinen, että neuvostossa on päästy yksimielisyyteen ihmiskaupan torjumista koskevan puitepäätösehdotuksen keskeisistä kohdista, mutta pahoillani, ettei rangaistusseuraamuksista ole saatu sopua aikaan.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksikin onnitella esittelijä Karamanouta ja esittelijä Klamtia, ja haluaisin aivan erityisesti onnitella myös komissiota sen ehdotuksesta.
Parlamentti on vuosien ajan pyrkinyt saamaan selkeän yhteisen lainsäädännön ihmiskaupan ja ihmisten hyväksikäytön - tämän mittasuhteiltaan laajan ja vastenmielisen rikollisuuden muodon - torjumiseksi. Emme halua tiedostaa sitä, mutta meidän tarvitsee vain katsoa maissamme esiintyvää prostituutiota huomataksemme, että sitä todellakin esiintyy.
Euroopan komission ehdotus, joka koskee rikoksen yhteistä määrittelemistä ja seuraamusten yhdenmukaistamista, on todellakin edistysaskel Yhdistyneiden Kansakuntien Palermon lisäpöytäkirjassa ehdottamaan suuntaan, ja olen siihen tyytyväinen.
Tässä istuntosalissa on kuitenkin jo keskusteltu komission jäsen Gradinin ehdotuksista, mistä on varmastikin ollut paljon hyötyä muille, esimerkiksi Yhdysvalloille, jossa jo on liittovaltiotason lainsäädäntöä ihmiskaupan torjumiseksi, joten minun on todettava, että olen erittäin huolissani neuvoston asenteesta sen viimeisessä kokouksessa. Tästä ehdotuksesta ei ole päästy yksimielisyyteen, mutta sen sijaan on hyväksytty Ranskan ehdottamia lainsäädännön rippeitä ilman asianmukaisia matkustusasiakirjoja tulevista maahanmuuttajista, vaikka on selvää, että ihmiskauppa ja ihmisten hyväksikäyttö ovat yksi vakavimmista rikollisuuden muodoista, paljon vakavampi kuin neuvostossa käsitelty ongelma.
Minä en ymmärrä sitä, eikä kukaan muukaan ymmärrä sitä, koska neuvosto ei selitä asiaa. Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä, tuleeko neuvosto huomisessa äänestyksessä selvittämään meille, mikä on sen kanta, mitä se aikoo tehdä ja aikooko se tehdä muutoksia ja millaisia muutoksia, sillä muuten olemme saavuttaneet unionin toimielinten välillä sellaisen sopusoinnun asteen, että meille on minun huomaamattani muodostunut yksi ainoa täytäntöönpanoelin eli komissio ja yksi ainoa lainsäädäntöelin eli parlamentti, eikä neuvostolla ole mitään sanottavaa.

Ludford
Arvoisa puhemies, ainoa tapa saada kiinni kansainväliset ja järjestäytyneet rikolliset on, että poliisimme, syyttäjämme ja tuomarimme tekevät yhteistyötä. Asiaa vastustavien on valmistauduttava siihen, että laittoman kaupan harjoittajat ja pedofiilit pääsevät kuin koirat veräjästä.
Onnittelen Klamtia ja Karamanouta, mutta ryhmäni ei ole täysin tyytyväinen eräisiin kohtiin. Ensimmäisenä ongelmana on, että molempien mietintöjen yleissävy on liian ohjaileva, ja niissä kajotaan yksityiskohtaisesti jäsenvaltioiden rikosoikeudellisiin järjestelmiin. Ensimmäisenä esimerkkinä mainittakoon rangaistukset. On aivan oikein yhdenmukaistaa enimmäisrangaistuksia, koska rikollista uhkaa tällöin sama rangaistus, karkasipa hän mihin hyvänsä, jolloin on mahdotonta löytää piilopaikkaa. Ei ole kuitenkaan myöskään sopivaa määrätä, että laittoman kaupan harjoittamisesta on langetettava vankeusrangaistus tai vahvistaa vähimmäisrangaistukset. En ole aina samaa mieltä neuvoston kanssa, mutta olen samaa mieltä sen kannasta, jonka mukaan joidenkin tietyntyyppisten rikosten yhteydessä voi olla tarpeen arvioida jäsenvaltioiden rikosoikeutta; tällöin on kuitenkin otettava huomioon kansallisten järjestelmien erityispiirteet. Molemmat mietinnöt ovat myös liian ohjailevia, kun on kyse uhrien ja todistajien kohtelusta, eikä niissä oteta huomioon toisistaan eriäviä kansallisia järjestelyjä.
Kun on kyse tavasta, jolla lapsipornografia määritellään Karamanoun mietinnössä, ryhmäni on vaikea ymmärtää määritelmää, johon sisältyy sen vaikutelman antaminen, että kuvissa esiintyvät henkilöt ovat lapsia. Tästä voidaan väitellä loputtomiin, eikä se ole järkevä perusta oikeudelliselle määritelmälle. On parempi tarkastella pornografiaa, jossa käytetään hyväksi oikeita lapsia, ei kuviteltuja lapsia. Haluan myös kiinnittää huomion ELDR-ryhmän esittämään tarkistukseen 38, jonka mukaan seksuaalirikollisten tietojen tarkastelemiseen on sovellettava tietosuojaa koskevia sääntöjä.
Lopuksi, ryhmäni on samaa mieltä Klamtin mietinnön palauttamisesta valiokuntaan niistä syistä, jotka hän mainitsi.

Sörensen
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, neuvosto oli nopeampi kuin me. Me pidämme riittämättömänä ja yksipuolisena sitä, mitä neuvosto pitää tärkeänä. Pidän neuvoston kertomuksessa kuitenkin myönteisenä jäsenvaltioiden velvoitetta. Se on edistystä, mutta uhrien vastaanottoon ja suojelemiseen ei vieläkään kiinnitetä tarpeeksi huomiota. Siitä on tarjottava enemmän takeita. Siksi erityisesti humanitaarisista syistä on pyrittävä pikemminkin pysyvään oleskelulupaan eikä niinkään väliaikaiseen.
Mitkä ovat nyt ongelmakohtia? Mafiaryhmät ovat hyödyntäneet talouden globalisoitumista nopeammin kuin kukaan muu. Toinen ongelma on rikkaiden ja köyhien alueiden välinen kuilu. Sitten tulee köyhyys. Ei riitä, että kaikissa näissä alkuperämaissa käynnistetään kampanjoita ihmiskaupan torjumiseksi, vaan myös köyhyyttä on torjuttava. Meidän pitäisi myös kehittää maahanmuuttopolitiikkaa, avata rajoja enemmän, vaikka se tapahtuukin kyseisten maiden kustannuksella. Silti suurin osa Euroopan maista valitsee käytännössä yhä ankaran lähestymistavan, jolloin se sitten ennen kaikkea kohdistuu uhreihin itseensä. Ihmiskaupan johtajat, ihmiskaupassa toimivat yrittäjät ja osakkaat jäävät yleensä ulottumattomiin, eikä nykyisellä ihmiskaupan vastaisella politiikalla ole juurikaan humanitaarista ulottuvuutta. Missä on kehitysyhteistyö tällä osa-alueella? Lähestymistavan on oltava kansainvälinen, mutta mafialla on käytössään kansainvälisiä hyvin toimivia verkostoja, joissa on mukana korkeimman tason verotus- ja rahoitusasiantuntijoita sekä televiestintä- ja tietokoneasiantuntijoita. Ihmiskaupan vastustajat joutuvat puolestaan selviytymään käyttäen suhteessa vähän henkilöstöä, vähän asiantuntemusta ja toimintaresursseja. Lainsäädännössä on aukkoja, ja todellisesta kansainvälisestä yhteistyöstä on vieläkin pula huolimatta Europolista jne. Rakenteellinen lähestymistapa on siis välttämätön sekä rikosoikeuden että kansainvälisen maahanmuuttopolitiikan osalta. Lisäksi minun täytyy sanoa, että älkää unohtako mainita lahjontaa.

Fraisse
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin palata Euroopan unionin allekirjoittamaan Palermon lisäpöytäkirjaan, jonka otsikkona oli itse asiassa "lisäpöytäkirja, joka koskee ihmiskaupan, erityisesti naisilla ja lapsilla käytävän kaupan, torjuntaa". "Erityisesti naisilla ja lapsilla käytävän kaupan torjunta" on tietenkin tärkein asia, ja meillä on nyt Klamtin jota haluan kiittää mietinnössä tarkistus 1, jossa sanotaan selvästi, että me haluamme torjua seksuaaliseen hyväksikäyttöön ja työvoiman hyväksikäyttöön tarkoitettua ihmiskauppaa. Minusta ei ole riittävää puhua pelkästään ihmiskaupasta.
Palermossa ehdotettiin lisättäväksi täsmennystä "naisilla ja lapsilla". Minusta on täysin oikein, että tarkistuksessa pyydetään, että seksuaalinen hyväksikäyttötarkoitus mainitaan ennen työvoiman hyväksikäyttöä juuri siksi, että kuten hyvin tiedämme meidän ei pidä olla tekopyhiä kauppa koskee ennen muuta naisia ja lapsia. Mainitsemalla työvoiman hyväksikäytön ennen seksuaalista hyväksikäyttöä tulkitsisimme totuutta hieman väärin, minkä tiedämme hyvin. Tästä syystä pidän tarkistusta 1 tärkeänä, ja toivon komission ymmärtävän asian.
Minusta on myös tärkeää, että ihmiskauppaa pidetään rikoksena eikä rikkomuksena. Kaikki, mikä liittyy seksuaaliseen hyväksikäyttöön, kuuluu rikosten eikä vain rikkomusten piiriin; meidän pitää tietää tämä asia, korostaa sitä, olla siitä tietoisia eikä leikitellä tällaisilla epätarkkuuksilla. Kiitän eri valiokuntiamme ja esittelijöitä, että he ovat painottaneet tätä seikkaa.
Haluaisin lisätä, että pidän tärkeinä tarkistuksiin tehtyjä lisäyksiä uhrien asemasta. Lisäykset koskevat ainakin kolmea seikkaa. Ensiksikin voidaan puhua yllyttämisestä, joka voi olla yksi rankaisemiseen johtavista syistä. Yllyttämisestä, eikä pelkästään petoksesta. Huomaamme selvästi, että kahden käsitteen välinen raja on hienon hieno.
Toinen tärkeä asia on uhrien heikko asema helposti tunnistettavan painostuksen ohella; myös uhrien heikko asema on minusta tärkeä kysymys.
Lopuksi, juuri Euroopan neuvosto painotti toukokuussa 2000 antamassaan suosituksessa suostumuksen olennaisuutta. Tässä on vielä yksi asia. Uhrin suostumus tai kieltäytyminen ei ole aina olennainen asia; asia on jopa kaikkea muuta kuin olennainen. Mielestäni tässä mielessä meidän pitää olla hyvin tarkkoja ja pystyä tunnustamaan, että suostumus ei ole peruste puolustella ihmiskauppaa harjoittavia ihmisiä.
Tämän vuoksi nämä mietinnöt ovat minusta merkittäviä. Kiitän molempia esittelijöitä. Toisin kuin muut, haluaisin sanoa, että toivoisin enemmän jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Miten kykenemme torjumaan ihmiskauppaa, jos jäsenvaltiot eivät tee yhteistyötä? Sisältyykö tähän ehdotukseen riittävästi yhteistyötä? Ei ole varmaa, sisältyykö, ja minä itse toivon enemmän yhteistyötä, jotta kaikki uhrit onnistuttaisiin tunnistamaan, sekä miehet että naiset, sillä voivathan miehetkin olla ihmiskaupan ja seksuaalisen hyväksikäytön uhreja. Miehet ja naiset, mutta erityisesti naiset ja lapset. Muistutan teille, että yhdessä tarkistuksessa ehdotetaan meidän tunnustavan, että aikuisikä alkaa jo 18 ikävuodesta ja että alle 18-vuotiaita täytyy pitää lapsina.

Andrews
Arvoisa puhemies, tämä on hyvin tärkeä mietintö ja merkittävä edistysaskel. Haluaisin muiden parlamentin jäsenien tavoin onnitella esittelijää hänen mietinnöstään. EU:n ja kansainvälisellä tasolla tehtävän yhteistyön avulla voimme tehdä tärkeää työtä lasten hyväksi, koska heitä on suojeltava tällaisilta rikoksilta.
Hyväksyn täysin ehdotuksen, jonka mukaan alle 18-vuotiaiden henkilöiden esittäminen selkeästi seksuaalisessa teossa on lasten seksuaalista hyväksikäyttöä. Tämä on mielestäni lapsen oikeuksien yleissopimuksen mukaista. Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö, johon sisältyy Internetistä löytyvä lapsipornografia, on vastenmielistä kaikissa muodoissaan.
Kuten komissio huomauttaa, kymmenillätuhansilla ihmisillä - erityisesti naisilla ja lapsilla - käydään vuosittain kauppaa hyväksikäyttötarkoituksissa. Yksikään maistamme ei voi väittää olevansa vapaa näistä uhkista. Yksikään maistamme ei voi yksinään tehdä loppua tästä toiminnasta. Yhdenkään maistamme ei pitäisi suhtautua epäröiden sellaisen sopimuksen allekirjoittamiseen, jolla tiivistetään tällaisten rikoksien torjumista koskevaa yhteistyötä.
Euroopan unioni ei ole sivuuttanut tätä huolestuttavaa ilmiötä. Parlamentissa on puhuttu siitä monesti: vuonna 1997 neuvoston yhteinen toiminta, jonka tarkoituksena oli torjua ihmisillä käytävää kauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä, tasoitti tietä jäsenvaltioiden toimille, joiden tavoitteena oli tarkistaa asiaan liittyviä rikoslakeja, jotta voitiin varmistaa joidenkin käyttäytymistapojen kriminalisoiminen ja kannustaa oikeudelliseen yhteistyöhön.
Uusi ehdotus vie meitä askeleen verran eteenpäin siten, että siinä pystytään toivottavasti takaamaan, että jokainen jäsenvaltio ryhtyy tarvittaviin toimiin varmistaakseen, että lapsiprostituution tai lapsipornografian helpottamisesta tai kaikenlaisesta lapsiprostituutiosta tai lapsipornografiasta hyötymisestä voidaan langettaa seuraamuksia, mukaan luettuna vankeusrangaistus, jonka enimmäiskesto on vähintään neljä vuotta.
Vetoamme lisäksi jokaiseen jäsenvaltioon, jotta voisimme varmistaa, että kukin jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimet, joilla velvoitetaan tällaisten rikoksien tuottaman irtaimen tai kiinteän omaisuuden etsintään, takavarikkoon ja menetetyksi tuomitsemiseen.
Lopuksi, kannatan täysin kompromissisopimusta, johon valiokuntamme pääsi ja joka koskee 5 artiklan 4 kohtaa. On syytä langettaa vankeusrangaistus, jonka enimmäiskesto on vähintään kahdeksan vuotta, kun on kyse lapsipornografiasta sekä avunannosta tällaisissa rikoksissa - mukaan luettuna lasten hyväksikäyttö - ja niihin yllyttämisestä, kun rikoksen kohteena on alle 16-vuotias lapsi.

Blokland
Arvoisa puhemies, on järkyttävää, että joudumme käsittelemään uudelleen tätä inhimillisen toiminnan ikävää ilmentymää. Kansainväliset rikollisjärjestöt toimivat häikäilemättömästi ja äärimmäisen röyhkeästi. Siksi on aivan välttämätöntä, että Euroopan unionin jäsenvaltiot ja ehdokasvaltiot tekevät tiivistä yhteistyötä, jotta puututaan näihin vakaviin rikoksiin ihmisyyttä vastaan kaikin oikeudellisin keinoin.
Esittelijät Karamanou ja Klamt ovat onnistuneet samaan aikaan vahvoja perusteluja ja esittäneet hyviä tarkistuksia. Toivon lämpimästi, että heidän miellyttävät ehdotuksensa kestävät oikeudellisen käsittelyn. Epäilen sitä kuitenkin jäsen Ludfordin kanssa. Komission jäsen Vitorino käsittelee varmaankin tätä asiaa.
Kovaan rikollisuuteen voidaan puuttua menestyksekkäästi ainoastaan yksimielisellä, yhtä kovalla viranomaisten lähestymistavalla. Siksi on vastustettava päättäväisesti kaikenlaista epäröintiä politiikassa ja sen heikentämistä. Viranomaiset eivät varmasti tartu miekkaan turhaan tässä asiassa.
Kuten esittelijä Klamt muistutti, pelkästään Keski- ja Itä-Euroopasta houkutellaan vuosittain 120 000 naista ja lasta Euroopan unioniin, minkä pitää saada meidät punastumaan häpeästä. Meidän ei olisi pitänyt koskaan päästää tilannetta niin pitkälle. Tarvitsemme ihmiskauppiaiden rankaisemisen lisäksi myös parempia valvontajärjestelmiä, jotta vuosittaiset 120 000 uhria voitaisiin vapauttaa orjuudesta.
Meidän on muuten oltava hyvin huolestuneita perusarvojen ja -normien katoamisesta yhteiskuntamme reunalla. Siksi olen kiitollinen, että torjumme Euroopan parlamentissa hyvin yksimielisesti tätä ilmiötä.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voimme tämän mietinnön yhteydessä pohtia ilmiötä, josta sanotaan löytyvän esimerkkejä ainakin niin ihmiset pelkäävät jopa jäsenvaltioiden kaikkien korkeimmilla tasoilla.
Lapsipornografian leviämiseen on syitä, ja näitä syitä pitää pohtia ensimmäiseksi. Päädyin kahteen syyhyn. Ensimmäinen on itse pornografian leviäminen ja toinen on valitettavasti piittaamattomuus lasten ja lapsuuden osalta. Pornografian räjähdysmäinen leviäminen johtuu moraalisten kiinnekohtien häviämisestä ja vallitsevasta nautintoon pyrkivästä suuntauksesta, jonka karvaista hedelmistä joudumme nyt kärsimään. Nyt joudumme arvioimaan sen iskulauseen tuloksia, jossa kehotettiin estottomaan nautintoon ja jota jopa jotkut Euroopan parlamentin jäsenistä hokivat 1960-luvulla. Tällainen johtaa väistämättä äärimmäisten tuntemusten etsintään ja jopa väkivallan ja sadismin etsintään, ja kaikki tämä on seurausta siitä, että lehdissä, elokuvissa ja televisiossa levitetään tiettyjä asioita arkipäiväisesti. Tämä on ensimmäinen tekijä.
Toinen syy on välinpitämättömyys lapsuutta kohtaan. On sanottava, että tällainen välinpitämättömyys alkaa hyvin varhain, koska samaan aikaan, kun keskustelemme täällä siitä, minkälaisesta kohtelusta jotkut lapset joutuvat kärsimään, ylpeilemme sillä, että esitämme ikään kuin oikeutena ja kulttuurimme kehittymisenä sen, että julkisissa sairaaloissa järjestetään synnytettäväksi tarkoitettujen lasten eliminointia. Meidän ei pidä hämmästyä, että meidän kulttuurissamme ollaan tässä asiassa kehityksen kärjessä. "Oikeus lapseen" perhesiteiden ja normaalien seksisuhteiden ulkopuolella ja esimerkiksi homoseksuaalien "oikeus adoptioon" ovat vaatimuksia, jotka nekin kulkevat omaa tietään, samoin konservatiivinen lehdistö, eikä tällä kaikella voi olematta seurauksia.
Niinpä nämä pohdiskelut eivät saa meitä tuomitsemaan käsittelemämme erinomaisen mietinnön tavoitteita. Haluan kuitenkin sanoa pari sanaa neuvoston oikeudellisista välineistä: miksi valita ennemmin puitepäätös kuin direktiivi, kun tarkoituksena on muuttaa jokaisen jäsenvaltion rikoslain lukuisia erittäin tärkeitä kohtia ja määräyksiä? Pari sanaa myös tässä mietinnössä käytetystä menetelmästä. Komission ehdotus oli laadittu melko yleisluonteisesti, jotta mukaan mahtuisivat syytteet kaikenlaisista asioista. Syytösten listaa haluttiin täydentää. Eikö tekstiä ole joissakin kohdissa kuormitettu hieman liikaa?
Sen sijaan hyväksymme määritelmän raskauttavista asianhaaroista, jollaisia ovat alle 16-vuotiaiden lasten tai fyysisistä tai henkisistä vajaatoiminnoista kärsivien lasten hyväksikäyttö. Eräs erityinen seikka otetaan esille tarkistuksessa 26, jossa muutetaan puitepäätöksen 8 artiklan 3 kohtaa. Tämä tarkistus on tarkoitettu sellaista tapausta varten, jossa jäsenvaltio näin meille sanotaan soveltaa "kaksinkertaisen rangaistuksen" periaatetta lapsipornografiaan syyllistyneisiin kansalaisiin. Tällaisessa tapauksessa pitää kuitenkin ryhtyä toimiin. Mitä tällä ilmaisulla "kaksinkertaisen rangaistuksen periaate" tarkalleen ottaen oikein tarkoitetaan? Onko kyse periaatteesta, jonka juristit tuntevat latinankielisenä ilmaisuna non bis in idem, eli periaate siitä, että oikeudenkäynti käydään vain kerran? Siinä tapauksessa kyse on pikemminkin ei-kaksinkertaisen rangaistuksen periaatteesta, toisin sanoen kansalaiselle kieltäydytään syyttämästä sen jälkeen, kun häntä vastaan on nostettu syyte toisessa jäsenvaltiossa. Tämän kohdan muotoilu pitää uskoakseni tarkistaa.
Pornografian määritelmä on kattavampi mietinnössä kuin alkuperäisessä ehdotuksessa, samoin kuin määritelmä sellaisesta aineistosta, jota voidaan käyttää lapsipornografiassa, tai niiden henkilöiden vastuusta, joilla on lapsia huollettavanaan.
Hyvät kollegat, minä kuitenkin varoitan teitä Internetistä. Mahdotonta on vaikea vaatia. Internet ei ole itsessään sen enempää vastuuvelvollinen kuin postikaan niistä rikollisista toimista, joita voidaan valmistella postitse. Se, että palvelujen tarjoajia vaadittaisiin harjoittamaan valvontaa joka voi olla tehokasta vain jos sitä harjoitetaan yleisesti johtaisi mielestäni samoihin kieroutuneisiin seurauksiin kuin jos postia vaadittaisiin tarkistamaan kuljettamansa postin sisältö.
Näine varauksinemme kannatamme mietinnön pääkohtia samoin kuin Interpolin liittämistä Europolin rinnalle. Toivomme, että näin tällä mietinnöllä edistetään tämän kauhistuttavan ilmiön hävittämistä.

De La Perriere
Arvoisa puhemies, meidän pitää onnitella laatijoita näistä kahdesta mietinnöstä, jotka ovat merkittäviä ja tuottavat arvonantoa parlamenttimme työlle.
Ehdotettujen toimien joita me kannatamme pyrkimyksenä on säilyttää niiden ihmisten koskemattomuus, jotka tarvitsevat meitä eniten, toisin sanoen lasten. Lapsissa on maailman tulevaisuus, ja he ovat myös kaikkein haavoittuvaisimpia, ja valitettavasti he joutuvat jo kohdussa ennen syntymäänsä kärsimään aikuisten itsekkyydestä kykenemättä aiheuttamaan liikutusta kenessäkään, sillä he ovat vielä ilman ääntä ja todellisia kasvoja.
Tuemme näitä kahta mietintöä, ja äänestämme tarkistuksista, joissa asioita on käsitelty perusteellisemmin kuin neuvoston ehdotuksessa. Meistä on erityisen tärkeää vahvistaa, että puhumme rangaistavista teoista, joita kohtaan ei pidä tuntea suopeutta, ja että näitä toimia on sovellettava silloin, kun kyseessä olevat lapset ovat alle 16-vuotiaita, kuten olemme valiokunnassa äänestäneet.
Näiden määräysten lisäksi meidän olisi taisteltava pahuuden todellisia ja perimmäisiä syitä vastaan, ja näihin kuuluu muiden muassa liian suvaitsevainen suhtautuminen pornografiaan, josta suuri osa Euroopan kansoista saa iloa. Verukkeena lehdistönvapaus tai henkilökohtainen vapaus sallimme sen, että vähemmistöjoukko levittää elokuvien, kirjojen, lehtien, videotekstipäätteen ja nykyään yhä enemmän Internetin välityksellä sellaista pornografista aineistoa, jossa vähät välitetään ihmisarvosta ja jossa kiihotetaan seksuaaliviettiä anarkistisesti ilman itsehillintää, ilman häveliäisyyttä ja ilman kunniallisuutta.
Ehkäisevä toiminta, jolla luodaan esteitä rikollisille toimille, rakentuu muun muassa sellaisesta perhepolitiikasta, jossa edistetään lapsen oikeanlaista sopeutumista yhteiskuntaan. Jokainen meistä tietää kokemuksesta, että oikeanlaisesti perheeseen sulautunut lapsi on paremmin suojattu aikakautemme vitsauksilta, olipa kyse sitten huumeista, ihmiskaupasta tai pornografiasta. Tällaista pahuutta on sitä paitsi helpompi vastustaa, jos sen kanssa asettuu vastakkain.

Banotti
Arvoisa puhemies, olin parlamentissa kesällä 1995, kun Dutroux'n kammottavat rikokset paljastuivat. Kauhu, jota parlamentin jäsenet ilmaisivat tuntevansa näiden hirveiden rikoksien vuoksi, johti suoraan tielle, jolla pyrimme edelleen kohti lasten suojelua koskevan lainsäädännön parantamista. Haluaisin onnitella molempia kollegojamme heidän erinomaisista mietinnöistään.
Haluaisin myös ilmaista pahoittelevani syvästi, että vaikka näiden katalien rikoksien paljastumisesta on kulunut kuusi vuotta, tätä miestä ei ole vieläkään tuotu oikeuden eteen. Se osoittanee, että meidän oli tuolloin mahdotonta uskoa kaikkia rikoksiin sisältyviä ulottuvuuksia, ja ettei oikeudessakaan pystytty käsittelemään niitä. On kuitenkin ehdottoman häpeällistä, ettei miestä ole vielä tuotu oikeuden eteen.
Haluaisin esittää pari teknistä huomautusta mietinnöstä. Ongelman voimakas kansainvälinen ulottuvuus edellyttää korkeiden yhteisön oikeuden normien käyttöönottoa, kun on kyse lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä; normeja on myös noudatettava Keski- ja Itä-Euroopan maissa, joissa ongelmat ovat vielä suurempia kuin unionissa. Seksuaalisiin suhteisiin suostumisen ikäraja vaihtelee maittain: ikäraja on Espanjassa ja Alankomaissa 13 vuotta, Pohjois-Irlannissa ja Irlannin tasavallassa 17 vuotta. Niinpä lasten hyväksikäyttäjät voivat liikkua varsin helposti sellaisissa maissa, joiden lainsäädännössä määrätään alhaisemmasta seksuaalisiin suhteisiin suostumisen ikärajasta. He voivat toimia näin vain välttyäkseen rikosoikeudellisilta seuraamuksilta. Tämä on myös huomattava este yhteisten normien kehittämiselle ja vertailevalle tietosuojalle.
Komission tekstin 5 artiklan 1 kohdassa ehdotetaan, että alle 10-vuotiaiden lasten hyväksikäytöstä langetettavien rangaistuksien pitäisi olla ankarampia. Vastustamme tätä, koska kaikenlainen lasten hyväksikäyttö on rikollista toimintaa.
Lopuksi, lapsipornografian hankkiminen ja hallussapito pitäisi kriminalisoida, vaikka tarkoituksena olisikin luovuttaa aineisto poliisille. On rikos pitää hallussaan tällaista pornografiaa, ja hyvin usein ihmiset, jotka käyttävät aineistoa, väittävät keräävänsä sitä luovuttaakseen sen poliisille. Emme voi mielestäni uskoa tähän.

Swiebel
Arvoisa puhemies, ihmiskauppa on ihmisoikeuksien loukkaamisen vakava muoto, joka on verrattavissa orjuuteen. Tämä on kuitenkin orjuuden muoto, joka koskee ennen kaikkea naisia. Toistan sen, mitä jäsen Fraisse sanoi. Ei ole kysymys pelkästään pakottamisesta työn tekemiseen vaan ennen kaikkea pakottamisesta seksipalvelujen tarjoamiseen sekä avioliittoihin.
Siksi on ilahduttavaa, että Euroopan unionin puitepäätökseen, joka tehtiin Yhdistyneiden Kansakuntien Palermon lisäpöytäkirjan jälkeen, sisältyy naisilla käytävän kaupan yhteinen määritelmä, joka on mahdollisimman laaja, jotta kaikki ihmiskaupan muodot sisältyvät siihen. Emme kuitenkaan saavuta paperilla olevalla yhteisellä määritelmällä mitään, kun käytännössä ei ryhdytä konkreettisiin toimiin rikoksentekijöiden ja rikoskumppanien jäljittämiseksi sekä tarvittavan oikeusturvan antamiseksi uhreille.
Mitä nämä toimenpiteet ovat? Ensinnäkin on tarpeen, että tehtyään rikosilmoituksen ihmiskaupan uhrit eivät ole vaarassa joutua ennenaikaisesti karkotetuksi maasta, koska he oleskelevat siellä laittomasti. Todellinen oikeusturva ja henkilökohtainen apu voidaan toteuttaa vain silloin, jos nämä henkilöt saavat väliaikaisen oleskeluluvan voidakseen osallistua oikeudenkäyntiinsä.
Toiseksi on välttämätöntä, että virkamiehillä, kuten poliiseilla ja tullimiehillä, on erityinen rangaistuksen uhka, koska heillä on keskeinen rooli katsottaessa ihmiskauppaa sormien läpi tai taisteltaessa tehokkaasti sitä vastaan.
Puitepäätös ihmiskaupan torjumisesta osoittaa lyhyesti sanottuna, että jäsenvaltioilla on poliittista tahtoa puuttua ihmiskauppaan, mutta on kyseenalaista, onko tämä aihe riittävän ensisijaisena painopistealueena sekä kansallisen että eurooppalaisen oikeudellisen ja poliisiyhteisyön asialistalla. Siksi haluaisin pyytää, että sekä neuvosto että komissio esittäisivät säännöllisesti kertomuksia tälle parlamentille, jotta voimme olla ajan tasalla tilanteesta ja ilmoittaa ajoissa tarpeesta tehostaa tätä politiikkaa.
Lopuksi haluaisin sanoa pari sanaa jäsen Karamanoun lapsipornografiaa koskevasta mietinnöstä. Suhtaudun edelleen epäilevästi määritelmän muotoiluun, koska sen juridisessa täsmällisyydessä on puutteita ja koska se on liian laaja, minkä vuoksi se antaa mahdollisuuden noitavainoja muistuttavaan lähestymistapaan. Siksi harkitsen vakavasti äänestäväni tyhjää näissä äänestyksissä.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, lapsipornografiaan on puututtava tiukasti, koska lapsia käytetään lapsipornografiassa hyväksi, ja siksi meidän on tehtävä parhaamme sanoaksemme tälle asialle rikosoikeudellisesti ja yhteiskunnallisesti "ei". Tätä varten tarvitaan kuitenkin lapsipornon huolellista määritelmää, joka ei vähennä lasten hyväksikäytön vakavuutta ja joka kunnioittaa sekä uhrien että epäilyksenalaisten eurooppalaisia oikeuksia. Siksi Karamanoun mietintöön sisältyvä hyvin laaja määritelmä herättää ryhmässäni huolestuneisuutta. Mielikuvituksen sensurointi menee mielestämme nimittäin liian pitkälle. Virtuaalinen lapsiporno, pornografiset tekstit ja harhaanjohtavat kuvat ovat tosiaankin vastenmielisen mielikuvituksen tuotetta, mutta niitä ei voi asettaa todellisen lasten hyväksikäytön rinnalle. En pidä markiisi de Saden tarinoita mieltä ylentävinä, mutta en halua myöskään kieltää niitä oikeudellisesti tämän mietinnön myötä. Myös kirjoissa ja elokuvissa, kuten Pulp Fictionissa, esiintyvä väkivalta tympäisee minua usein, mutta rikosoikeuden on aika tulla kuvaan vasta silloin, kun mielikuvituksesta tulee todellisuutta.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensiksi haluan kiittää esittelijä Klamtia ja esittelijä Karamanouta hyvistä mietinnöistä. Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö, lapsipornografia ja ihmiskauppa ovat hirvittäviä rikoksia, jotka kasvavat pelottaviin mittoihin. Niiden leviämistä helpottavat globalisaatio ja nykyaikainen tietoliikennetekniikka. Näitä ongelmia ei enää voida ratkaista yksittäisten jäsenvaltioiden toimenpiteillä. Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden täytyy yhteistyössä asiaan liittyvien kolmansien maiden kanssa ryhtyä torjumaan niitä.
Ihmiskaupassa täytyy erottaa kaksi aluetta selvästi toisistaan: seksuaalinen hyväksikäyttö ja työvoiman hyväksikäyttö. 2000-luvulla maailmassa on enemmän orjia kuin Afrikasta rahdattiin viime vuosisatoina. Yhdistyneet kansakunnat on laskenut, että koko maailmassa hyväksikäytetään 200:aa miljoonaa ihmistä orjina. Ihmiskauppaa harjoitetaan hyvin organisoitujen, rikollisten ja osittain kansainvälisten verkostojen avulla.
Puitepäätös on tärkeä askel tiellä jäsenvaltioiden parempaan yhteistyöhön. Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisellä luodaan pohja oikeusviranomaisten paremmalle yhteistyölle, jolla mahdollistetaan taistelu ihmiskauppaa vastaan Euroopassa. Sama pätee puitepäätökseen lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian torjumisesta.
Ennaltaehkäisyn kaikkia mahdollisuuksia täytyy vielä kehittää. Viranomaisia täytyy kouluttaa, jotta ne voivat toimia rikollisia verkostoja vastaan. Nämä ongelma-alueet täytyy ottaa huomioon Itä-Euroopan valtioiden liittymisneuvotteluissa. Esimerkiksi ihmiskaupan osalta on joistakin ehdokasvaltioista tullut maita, joista kaupataan ihmisiä, joiden kautta kuljetetaan ihmisiä tai joihin tuodaan ihmisiä kaupaksi.
Heti Euroopan unionin rajojen takana on prostituutiosta, seksiturismista ja lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä tullut surullista todellisuutta. Siksi näissä maissa täytyy nopeasti ryhtyä toimenpiteisiin tämän alan rikollisuutta vastaan ja vahvistaa yhteistyötä EU:n kanssa.

Theorin
Arvoisa puhemies, orjuus lakkautettiin Yhdysvalloissa ja Venäjällä 140 vuotta sitten. Se on nyt otettu käyttöön Euroopassa. YK:n Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön (IOM) mukaan joka vuosi puoli miljoonaa naista petkutetaan tai pakotetaan seksiorjiksi Eurooppaan. Voimakkaasti lisääntyvä ihmiskauppa on huumeiden salakuljetusta kannattavampaa, ja sitä johtaa entistä useammin järjestäytynyt mafia.
Samanaikaisesti yli miljoona lasta pakotetaan vuosittain mukaan lapsiprostituutioon ja kasvavan lapsipornografiateollisuuden palvelukseen. Nämä lapset joutuvat kasvavassa määrin huomattavan usein Euroopasta saapuvien turistien ja liikemiesten hyväksikäytön uhreiksi. Tästä kovasta todellisuudesta huolimatta lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä, lapsipornografiasta ja naiskaupasta saadut rangaistukset ovat hyvin pieniä verrattuna huumesalakuljetuksesta langetettaviin rangaistuksiin. Kyse on ehkä kahden vuoden vankeudesta, kun törkeistä huumausainerikoksista saa 10-15 vuoden vankeusrangaistuksen. Harvat rikoksentekijät joutuvat oikeuden eteen ja vieläkin harvemmat tuomitaan.
Keskustelemme tänään siitä, että retoriikka ja kauniit sanat, joille olemme todellakin omistautuneet usean vuoden ajan, yritettäisiin muuttaa konkreettisiksi toimiksi. Neljä esittelijäämme ovat tehneet erinomaista työtä, ja he ovat menneet useissa kohdissa komissiota pitemmälle, mistä haluan myös kiittää. Lainsäädännön yhdenmukaistaminen ja rangaistusten koventaminen on aivan välttämätöntä.
Kun kyse on lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä, tärkein vaatimuksemme on, että lainsäädännön on koskettava kaikkia alle 16-vuotiaita lapsia, mikä noudattaa täysin kansainvälisissä sopimuksissa käytettyä tavanomaista lasten määritelmää. Ikärajan laskeminen kymmeneen vuoteen voi jopa heikentää juuri kymmenen vuotta täyttäneiden lasten asemaa, koska heidän kysyntänsä kasvaisi silloin valtavasti. Lainsäädännön puutteellisuus ei koske vain rikollisten vastaisia toimia vaan myös uhrien suojelua koskevien lakien puuttumista.
Monet meistä tukevat jo nyt vaatimusta, jonka mukaan naisten ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö on lopetettava, mutta meitä on oltava enemmän. Tarvitsemme enemmän miehiä ja useampia hallituksia ja ennen kaikkea tarvitsemme enemmän konkreettisia toimia.

Fiori
Arvoisa puhemies, onniteltuani kollega Karamanouta ja kollega Klamtia heidän erinomaisesti tekemästään työstä, haluaisin esittää kaksi huomiota, joista ensimmäinen on yleisluonteinen, toinen liittyy toimielimiin.
Mitä tulee toimielimiin liittyvään ajatukseen, minusta tuntuu, että tässä varsin pulmallisessa aiheessa parlamentti ja komissio tekevät yhteistyötä hyvin arvokkaalla ja erinomaisella tavalla, mutta yhteistyö on sen sijaan paljon vähäisempää neuvoston kanssa, ja tästä olen samaa mieltä kollega Cusín kanssa.
Käsittelemme hyvin vaikeaa aihetta ja yhteiskuntamme kannalta olennaisen tärkeää kysymystä. Toimielinten välillä olisi tärkeä olla sellainen suhde, joka konkretisoisi niitä suuntaviivoja, jotka on määritelty niin hyvin kahdessa käsittelemässämme mietinnössä. Sen jälkeen, kun perusoikeuskirja hyväksyttiin Nizzassa, meillä on ensimmäistä kertaa tilaisuus tehdä poliittisesta asiakirjasta oikeudellinen asiakirja, kun panemme toimeen perusoikeuskirjan 24 artiklan.
Yleisluonteinen huomio on sen sijaan se, että keskustellessamme hyvin arkaluonteisesta asiasta jota on käsitelty mietinnöissä todella hyvin tarkastelemme yhteiskuntaa, johon on yhä voimakkaammin juurtunut sellainen ideologia, joka on hyvin lähellä jonkinlaista uutta nihilismiä. Monien henkilökohtaisten ja ihmisten välisten suhteiden merkitys on käsitetty väärin. Kuvittelemme, että kulutuksen tuomien etujen myötä ja antamalla lapsillemme kaiken, mitä he meiltä pyytävät sanon tämän isän näkökulmasta tarjoamme heille jonkinlaista onnea. Meidän pitää tarkkaan miettiä, mitä päätöksiä me Euroopan parlamentissa teemme.
Euroopan parlamentti luo katsauksen yhteiskunnassa esiintyviin jännitteisiin. Aihetta, josta tällä hetkellä käsittelemme, eli alaikäisten hyväksikäyttöä, joka koskettaa sekä kaikkein kehittyneimpiä että vähemmän kehittyneitä yhteiskuntia, on tarkasteltava paitsi oikeudellisesti, kuten nyt, mutta myös yleisen sosiologian ja yhteiskunnan kehittymisen kannalta.

Hieronymi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen todella iloinen molemmista mietinnöistä ja kiitän myös komissiota aloitteista, jotka liittyvät lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian hirvittäviin rikoksiin.
On oikein, että mietimme lapsipornografian ja seksuaalisen hyväksikäytön määritelmiä sekä pohdimme, miten laajalti ikärajoja käytetään ja mihin ne asetetaan. On myös oikein, että keskustelemme enimmäisrangaistuksista. Puollan mietintöjen ehdotuksia. Haluaisin kuitenkin tuoda esille vielä yhden näkökohdan - ja olen kiitollinen siitä, että se tuotiin esiin mietinnöissä - nimittäin vähimmäisrangaistusten ongelman, ei vain enimmäisrangaistusten vähimmäisvaatimusten ongelmaa. Langetetut vähimmäisrangaistukset mittaavat oleellisesti, kuinka yhteiskunta tuomitsee rikoksen. Nyt useiden lapsipornografian rikostapausten kohdalla on vielä mahdollista, että riittämättömät vähimmäisrangaistukset houkuttelevat rikokseen. Lapsipornografia ei kuitenkaan saa olla rikos, joka voi olla houkuttava. Siksi vetoan teihin, että toimimme yhdessä riittävien vähimmäisrangaistusten asettamiseksi ja luomme näin edellytykset sille, että yhteiskuntamme tiedostaa nämä rikokset kaikkein pahimpina lapsiin kohdistuvina rikkomuksina, ja näillä aloitteilla luomme yhdessä pohjan tälle ymmärrykselle Euroopan unionissa.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, onnittelen komission puolesta Karamanouta ja Klamtia heidän erinomaisista mietinnöistään ja kiitän teitä kaikkia, jotka olette tarkastelleet tätä hyvin tärkeää asiaa useita vuosia.
Haluaisin aloittaa Klamtin mietinnöstä. Komission ehdotuksia pitäisi tarkastella sellaisen kattavamman politiikan valossa, johon sisältyvät järjestäytyneen rikollisuuden vastainen tiiviimpi poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö, yhteisön tärkeiden ohjelmien, kuten Stop- ja Daphne-ohjelmien, myötävaikutus, ja viimeisimpänä mutta ei suinkaan vähäisimpänä: järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa käsittelevä foorumi, jonka komissio käynnisti äskettäin ja johon kuuluu erityinen työryhmä, joka tarkastelee ihmiskauppaa.
Ennalta ehkäiseminen on kuitenkin vain mitalin toinen puoli. On yhtä tärkeää tukea ja suojella uhreja. Haluaisin muistuttaa teille, että neuvosto hyväksyi maaliskuussa puitepäätöksen, joka koskee uhrien asemaa rikosmenettelyissä. Päätöksessä tarkastellaan monia tärkeitä asioita, jotka on mainittu joissakin parlamentin tarkistuksissa. Lisäksi, haluaisin toistaa, että komissio tekee ehdotuksen, joka koskee väliaikaisten oleskelulupien myöntämistä niille ihmiskaupan uhreille, jotka ovat valmiit tekemään yhteistyötä, kun heidän hyväksikäyttäjiensä toimia tutkitaan. Tällaisen aloitteen pitäisi olla riippumaton ja antaa mahdollisuus kehittää jäsennetympää tukea ja suojelua siten, että selvennetään uhrien asemaa heidän olinpaikkaansa nähden. Kun otetaan huomioon vallitsevat olot ja muistetaan näiden tarkasteltavien oikeudellisten välineiden erikoislaatuisuus, komissio on samaa mieltä useiden parlamentin esittämien tarkistuksien perimmäisistä tavoitteista. Emme voi kuitenkaan hyväksyä niitä tarkistuksia, jotka kuuluvat muiden puitepäätöksien piiriin - kuten esimerkiksi sen puitepäätöksen, joka koskee uhrien asemaa rikosmenettelyissä - tai niitä, joiden luonne ei tarkasti ottaen sovi yhteen puitepäätöksen kaltaisen erityislaatuisen välineen kanssa.
Minun on valitettavasti sanottava, että vaikka suhtaudunkin täysin myönteisesti ajatukseen korvausrahaston perustamisesta uhrien hyväksi, tällainen rahasto olisi läheisyysperiaatteen vastainen; meidän on kunnioitettava läheisyysperiaatetta, kun on kyse puitepäätöksien kaltaisista erityislaatuisista välineistä. Näin ollen komissio hyväksyy useimmat johdanto-osien kappaleiden tarkistukset, myös ne, joissa viitataan perusoikeuskirjaan, ja ne, joissa korostetaan työtä, jota parlamentti on näiden vuosien aikana tehnyt. Komissio on myös täysin samaa mieltä niiden tarkistuksien tavoitteista, jotka liittyvät erityisen haavoittuvien henkilöiden hyväksikäyttöön, velkaorjuuteen alistamiseen ja pakottamiseen, fyysisiin ja henkisiin vammoihin sekä laittomaan oleskeluun. Komissio voi myös tukea tarkistuksia, joissa ihmisten kuljettamista epäinhimillisellä tavalla pidetään raskauttavana asianhaarana.
Mitä Klamtin mietintöön tulee, haluaisin korostaa, että puheenjohtajavaltio Ruotsin erinomaiset ponnistukset ja sitoutuminen asian edistämiseen ovat huipentuneet siihen, että monista määräyksistä on tehty perustason sopimus, mutta rangaistuksien ankaruudesta ei, ikävä kyllä, ole päästy yhteisymmärrykseen. Tästä syystä komissio ei ole esittänyt tarkistettua ehdotusta. Odotamme parlamentin lausuntoja ja sisällytämme ne sitten omaan kantaamme.
Tarkastelen nyt Karamanoun mietintöä. Haluaisin kehua hänen lähestymistapaansa ja lisätä, että toimien yhteydessä pitäisi tosiaan aina ottaa huomioon niin käytännöllinen kuin oikeudellinenkin muoto. Jotta tällaiset toimet menestyisivät, on elintärkeää sovittaa yhteen rikosoikeutta ja niitä rikosoikeudellisia määräyksiä, jotka liittyvät sekä rangaistuksiin että lapsipornografian määritelmiin ja etenkin Internetissä välitettävään lapsipornografiaan.
Tässäkin tapauksessa olemme samaa mieltä joidenkin esitettyjen tarkistuksien tavoitteista, mutta meistä tuntuu suoraan sanottuna siltä, että tarkistukset kuuluvat muiden oikeudellisten välineiden määräyksien piiriin; esimerkkinä mainittakoon puitepäätös, joka koskee uhrien asemaa rikosmenettelyissä. Kun kyse on tarkistuksista, jotka koskevat lapsipornografian määritelmää ja siihen liittyviä rikoksia, olemme sitä mieltä, että unionin päättämien määritelmien pitäisi olla mahdollisimman pitkälle samansuuntaisia kuin niiden määritelmien, jotka hyväksyttiin Euroopan neuvoston laatimassa luonnoksessa tietoverkkorikollisuutta koskevaksi yleissopimukseksi. Näiden kahden välineen välinen johdonmukaisuus on mielestäni äärimmäisen tärkeää.
Komissio haluaisi havainnollistaa kantaansa tarkastelemalla kahdenlaisia tarkistuksia, jotka ovat poliittiselta kannalta erityisen hankalia.
Tarkastelen ensinnäkin niitä tarkistuksia, joissa ehdotetaan, että alle 16-vuotiaiden henkilöiden seksuaalista hyväksikäyttöä pitäisi pitää törkeänä rikoksena. Tämä herättää hyvin monimutkaisia oikeudellisia kysymyksiä, etenkin, kun on kyse kansallisen oikeuden ja yhteisöoikeuden välisestä suhteesta - eli läheisyysperiaatteesta. Monien jäsenvaltioiden rikoslainsäädännössä seksuaalinen hyväksikäyttö on rikos, kun se kohdistuu henkilöön, joka ei ole vielä saavuttanut seksuaalisuhteisiin suostumisen ikärajaa, kunhan sukupuoliaktista on todisteita. Tämä tarkoittaa puolestaan sitä, että ne tarkistukset, joissa törkeän rikoksen ikärajaksi asetetaan 16 vuotta, sekaantuvat epäilemättä jäsenvaltioiden järjestelmällisiin lähestymistapoihin, mutta myös niihin kansallisiin näkökulmiin, jotka liittyvät seksuaalisuhteisiin suostumisen ikärajaan. Meillä ei ole laillista oikeutta yhdenmukaistaa seksuaalisuhteisiin suostumisen ikärajaa.
Tästä syystä komissio ei voi olla samaa mieltä näistä tarkistuksista, mutta se on valmis harkitsemaan ikärajan nostamista korkeammalle kuin alkuperäisessä ehdotuksessa, eli 10 vuodesta 12 vuoteen. Toiseksi, mitä tulee lainsäädäntöä ja luovuttamista koskeviin tarkistuksiin, on syytä panna merkille, että ehdotuksen artiklojen esikuvana ovat määräykset, joissa heijastellaan tähän alueeseen liittyvien erityisten välineiden tilaa. Tästä syystä komissio ei voi olla samaa mieltä ehdotetuista tarkistuksista. Olemme samanaikaisesti halukkaita tarkastelemaan näitä asioita laajemmassa yhteydessä. Mitä tulee kuitenkin lainsäädäntöä koskevan artiklan ulottamiseen maassa vakinaisesti oleskeleviin henkilöihin, komissio on valmis hyväksymään tarkistuksen, kuten kaikki muutkin ehdotuksen johdanto-osien tarkistukset.
Lopuksi, toivon vilpittömästi, että neuvostossa päästään poliittiseen sopimukseen rangaistuksista. Yhdyn niihin, joiden mielestä rikoslakia sovelletaan todellisuudessa eri lailla kaikissa 15 jäsenvaltiossamme. Se on totta. Meidän ei kuitenkaan pidä antaa väärää kuvaa niille, jotka harjoittavat ihmiskauppaa, ettei Euroopan tasolla ole yhteisiä rangaistuksia. Yhteinen tavoitteemme heikentyy huomattavasti, jos emme pääse sopimukseen yhteisistä rangaistuksista, kun kyse on ihmiskaupasta. Olemme jo päässeet sopimukseen, kun on kyse euron väärentämisestä, rahanpesusta tai salakuljettajien vastuusta. En näe mitään syytä, miksi emme pääsisi poliittiseen sopimukseen yhteisistä rangaistuksista, jotka kohdistuvat taloudellisessa hyötymistarkoituksessa käytävään ihmiskauppaan ja seksuaaliseen hyväksikäyttöön.

Eläinten hyvinvointi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausuma eläinten hyvinvoinnista.

Winberg
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, tämänpäiväinen keskustelu osoittaa, että Euroopan parlamentti, komissio ja puheenjohtajavaltio Ruotsi ovat kaikki kiinnostuneita eläinten suojelusta ja eläimiin liittyvästä etiikasta. Se antaa meille myös mahdollisuuden vaihtaa ajatuksia näistä tärkeistä kysymyksistä.
Nyky-yhteiskunnassa keskustellaan yhä useammin ihmisen suhteesta eläimiin. Sinä aikana, kun olen toiminut EU:n maatalousministerineuvoston jäsenenä, on ollut selvää, että eläinten hyvinvointia koskevat kysymykset on otettu entistä enemmän esityslistalle ja ne ovat vieneet entistä enemmän aikaa. Vuosi 1995 ei siinä mielessä muistuta vuotta 2001.
Kun olemme keskustelleet eläimiin liittyvistä kysymyksistä, kyse on viime aikoina ollut lähinnä sairaista eläimistä ja sellaisista maatalouden ilmiöistä, joilla on ollut katastrofaalisia seurauksia. Ne eläintensuojeluun liittyvät kysymykset, joita neuvostossa käsitellään, koskevat lähinnä teknisiä määräyksiä, mutta mielestäni on jo aika keskustella myös periaatekysymyksistä, jotka koskevat ihmisten suhdetta eläimiin ja sitä, miten eläimiä pitää kohdella. Eläintenhoidon eettisten näkökulmien on oltava entistä keskeisemmässä asemassa maatalouspoliittisia päätöksiä tehtäessä. Etiikassa ei ole kyse siitä, että asiat jaetaan hyviin ja pahoihin, hyviin ja huonoihin, vaan se on väline, joka auttaa meitä ottamaan kantaa vaikeissa valintatilanteissa. Meidän on uskallettava kysyä, miksi eläimiä pidetään tietyissä tilanteissa pelkkinä tuotteina ja miksi eläimiä kohdellaan tietyissä tapauksissa ala-arvoisesti.
Kun epäkohdat tulevat ilmi, meillä on tapana reagoida vaatimalla tiukempia määräyksiä, mutta emme pysty estämään eläinten julmaa käsittelyä vain lainsäädännön tai valvontatoimien avulla. Eläinten käsittely on myös ihmisten asenteisiin ja arvoihin liittyvä kysymys.
Tein toukokuussa ministerineuvostossa aloitteen keskustelusta, joka liittyi eläintenhoidon eettisiin näkökulmiin. Keskustelun tarkoituksena oli ottaa kysymys esille periaatteellisella tasolla ja pitää lähtökohtana sitä, että meillä on jatkossakin yhteiskunta, jossa eläimiä käytetään ihmisen palveluksessa.
Kaikki jäsenvaltiot olivat sitä mieltä, että eläintenhoidon eettiset näkökulmat ovat tärkeitä. Ne on suuremmassa määrin sisällytettävä niihin jatkossa tehtäviin päätöksiin, jotka vaikuttavat eläintenhoitoon. Jäsenvaltiot korostavat, että eläimet ovat tuntevia olentoja, joita on kohdeltava hyvin. Useat jäsenvaltiot olivat sitä mieltä, että tieto eläimistä ja eläinten tarpeista sekä sellaisten ihmisten koulutukseen panostaminen, jotka käsittelevät eläimiä päivittäisessä työssään, ovat erittäin tärkeitä.
Tein keskustelusta muun muassa sellaisia päätelmiä, että eläimet ovat tuntevia olentoja, joilla on itseisarvo. Niitä on kohdeltava kunnioittaen ja niiden terveyteen ja hyvinvointiin on kiinnitettävä huomiota. Korostin loppupuheenvuorossani, että esitetyt lausunnot eivät saa jäädä vain kauniiksi sanoiksi vaan ne velvoittavat eläintensuojelua koskeviin käytännön toimiin.
Tieteellinen Food chain 2001 -konferenssi järjestettiin sen elintarvikeketjua koskevan kokonaisnäkemyksen mukaisesti, jota puheenjohtajavaltio Ruotsi on korostanut. Yksi konferenssin päätelmistä ansaitsee mielestäni erityistä huomiota. Parempi eläintensuojelu, joka takaa terveempiä eläimiä, merkitsee yleensä merkittäviä taloudellisia voittoja.
Östersundissa järjestetyssä epävirallisessa ministerikokouksessa keskusteltiin EU:n tulevasta maatalous- ja elintarvikepolitiikasta. Silloin oli selvää, että muutokset ovat välttämättömiä. Monet kollegani ottivat puheenvuoroissaan esille maataloudessa parhaillaan vallitsevan kriisin. Hullun lehmän tauti, suu- ja sorkkatauti ja eläinkuljetukset, joita ei voi hyväksyä, ovat vain muutamia niistä kysymyksistä, jotka tuovat selkeästi esille muutosten tarpeen.
Yksi Ruotsin puheenjohtajakauden aikana järjestetyistä konferensseista oli Ethics and Animal Welfare 2001, johon parlamenttikin oli kutsuttu. Tämän konferenssin tarkoituksena oli saada yhteen muun muassa elinkeinonharjoittajien edustajat, eläinsuojelujärjestöjen edustajat ja viranomaiset, jotta he kävisivät keskusteluja eläinten suojelusta ja etiikasta.
Osallistujat olivat samaa mieltä, että kokemusten vaihto ja avoin, jatkuvasti käynnissä oleva vuoropuhelu ovat eläinsuojeluasioiden parantamisen edellytyksiä. On tärkeää, että esimerkiksi hyväksytyt määräykset toteutetaan käytännössä. Olen tyytyväinen, että eläintensuojelusta ja eläimiin liittyvästä etiikasta on keskusteltu niin monissa yhteyksissä, mutta eläinsuojelun parannusten toteuttaminen edellyttää myös tiukempia määräyksiä monilla aloilla.
Ruotsin puheenjohtajakauden aikana neuvosto on käsitellyt useita eläintensuojeluun liittyviä kysymyksiä. Yksi näistä asiakirjakansioista on komission kertomus, jossa käsitellään eläintensuojelua eläinkuljetusten aikana. Kertomus esiteltiin ja siitä keskusteltiin tammikuussa järjestetyn ministerineuvoston kokouksen yhteydessä. Eräs kertomuksen päätelmistä on, että jokaisen jäsenvaltion on myönnettävä lisää resursseja olemassa olevien määräysten toteuttamiseen. On myös tärkeää, että komissio tekee lainsäädännön parantamista koskevia konkreettisia ehdotuksia.
Puheenjohtajavaltio tekee työtä myös sen puolesta, että eläinkuljetuksia koskeva päätöslauselma voitaisiin hyväksyä kesäkuussa järjestettävässä ministerineuvoston kokouksessa, toisin sanoen ensi viikolla. Tarkoituksena on pyytää komissiolta ehdotuksia, jotka koskevat parempiin eläinkuljetuksiin liittyviä määräyksiä. Puheenjohtajisto tarvitsee tietenkin paljon tukea, jotta tällaisesta päätöslauselmasta voitaisiin päättää.
Mielestäni kaikkein kiireellisintä on, että jo olemassa olevat määräykset todellakin toteutetaan jäsenvaltioissa, mutta nythän ei ole tehty niin. Se käy ilmi erityisesti niistä filmeistä ja videonauhoista, jotka on nauhoitettu eri maissa, yleensä salaa. Se käy selvästi ilmi niistä ja ne herättävät myös kansalaisten inhon. On tärkeää, että kaikki maat panevat täytäntöön yhteiset päätöksemme. On myös tärkeää, että eläinten kuljetusaikoja lyhennetään ja että elävien eläinten vientituet lakkautetaan.
Ilahduttavaa kyllä, komissio on kevään jälkipuoliskon aikana esittänyt tätä asiaa koskevan ehdotuksen. Ehdotuksessa kyse on yli kahdeksan tuntia pitkiin eläinkuljetuksiin käytettävien kuljetusautojen paremmasta ilmastoinnista. Puheenjohtajisto on aloittanut esityksen käsittelyn neuvoston työryhmissä.
Puheenjohtajisto on työskennellyt erittäin tiiviisti sellaisen komission ehdotuksen parissa, joka koskee uutta sikojen suojelua koskevaa direktiiviä. Kuten jo tiedätte, ehdotuksen tarkoituksena on parantaa sikojen hyvinvointia. Arvostamme paljon sitä työtä, jota esittelijä Busk on tehnyt tämän ehdotuksen parissa. Mielestäni on erittäin tärkeää, että neuvostossa saataisiin mahdollisimman pian aikaan päätös sikojen hyvinvoinnin parantamisesta. Se edellyttää tietenkin Euroopan parlamentin lausuntoa. Toivon sen vuoksi, että ymmärrätte, että haluamme pikaista menettelyä. Se antaisi sekä Euroopan parlamentille että neuvostolle selkeän merkin siitä, että korostamme eläintensuojelua.
Yksityiskohtaiset määräykset ovat tärkeitä, mutta niiden lähtökohtana on oltava perusteellinen kannanotto, joka koskee vastuutamme eläimistä. EU:ssa on päätetty huolehtia eläinten tarpeista. Tämä käy ilmi muun muassa Amsterdamin sopimuksesta, jossa päätetään, että eläimet ovat tuntevia olentoja ja että eläinten hyvinvointi on otettava huomioon yhteisön politiikkaa muotoiltaessa ja toteutettaessa.
Meidän on tietenkin otettava eläimet huomioon jatkossakin, koska lainsäädäntömme vaatii niin. Olen lisäksi henkilökohtaisesti vakuuttunut, että ihmisarvomme velvoittaa meitä kantamaan vastuumme eläimistä. Ihminen on ainutlaatuisessa erityisasemassa ja sillä on siten moraalinen vastuu huolehtia eläimistä.

Byrne
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää puheenjohtajavaltio Ruotsia, että se teki aloitteen tämän keskustelun käymisestä. Tämä toimi osoittaa, miten tärkeänä puheenjohtajavaltio ja erityisesti ministeri Winberg pitävät eläinten hyvinvointia.
Mielenkiinto eläinten hyvinvointia kohtaan on lisääntynyt jyrkästi yhteisön tasolla viime kuukausien aikana. Asiasta on käyty useita keskusteluja maatalousneuvostossa, ja viime kuussa pidettiin suuri konferenssi, kuten ministeri Winberg kertoi teille juuri. Edustin mielelläni komissiota kaikissa näissä väittelyissä ja keskusteluissa. Puheenjohtajakausi ei tietenkään ole vielä päättynyt, ja tulee vielä lisää tilaisuuksia, joissa voimme tarkastella eläinten hyvinvointiin liittyviä kysymyksiä.
Pidän keskiviikkona puheenvuoron parlamentin puolueryhmien välisessä työryhmässä, joka tarkastelee eläinten hyvinvointiin liittyviä kysymyksiä; tämä on jo toinen kerta tänä vuonna. Reilun viikon päästä pidetään lisäkeskustelu maatalousneuvostossa. Keskustelun tarkoituksena on johtaa päätöslauselmaan, jonka avulla voidaan määritellä tuleva poliittinen toimintasuunnitelma. Kyynikot voisivat väittää, että kaikki nämä keskustelut ovat vain tyhjää puhetta ja keino peitellä sitä, että asiassa ei itse asiassa edistytä lainkaan. Olen tyytyväinen, ettei näin ole.
Nämä keskustelut ovat todella käymisen arvoisia. On tärkeää rakentaa luja yhteisymmärrys, kun on kyse siitä, että eläinten hyvinvoinnin hyväksi on tehtävä enemmän. Meidän ei pidä unohtaa, että aivan viime aikoihin asti eläinten hyvinvointi oli asia, jota laiminlyötiin yhteisössä. Tilanne on muuttumassa nopeasti. Lisäksi olen vakuuttunut, että asiasta tulee vielä tärkeämpi tulevaisuudessa.
Ei ole vaikea ymmärtää, miksi asiasta on tullut merkittävämpi. Eläinten hoitaminen on ihmisille hyvin tärkeää. He suhtautuvat entistä suvaitsemattomammin eläinten huonoon kohteluun ja vaativat, että maataloustuotannon järjestelmissä on varmistettava, että eläimiä hoidetaan paremmin. Nämä tuntemukset vaikuttavat myös markkinoihin. Kuluttajat haluavat paljon enemmän tietoa oloista, joissa eläimiä kasvatetaan. Kansalaiset haluavat enemmän ja parempia tietoja tuotteista ja elintarvikkeista, siitä, missä ja miten ne on valmistettu, missä oloissa ja mistä aineksista. Näihin pyyntöihin vastaaminen osoittaa hyvää liiketajua.
Sain äskettäin eteeni luotettavan tutkimuksen tulokset, jotka koskivat kuluttajien suhtautumista tärkeimpiin eläinten hyvinvointiin liittyviin kysymyksiin. Tuloksista käy muun muassa ilmi se kiinnostava tieto, että jopa 85 prosenttia kuluttajista on valmiita maksamaan enemmän ravinnosta, joka on tuotettu korkeimpien hyvinvointinormien mukaisesti. Vaikka kuluttajien ostotottumukset eivät heijastelekaan täysin näitä tuloksia, markkinat voisivat selvästi hyötyä siitä, että ne käyttäisivät korkeita hyvinvointinormeja kilpailukeinona. Näiden suuntauksien merkitys kasvaa entisestään, eikä ole mitään syytä, etteikö niitä voitaisi mukauttaa. EU:ssa on jo käytössä järjestelmä, jonka avulla joka ikinen lehmä voidaan tunnistaa ja jäljittää. Tätä järjestelmää kannattaisi selvästi käyttää tietojen hankkimiseksi muista tärkeistä tekijöistä, kuten kyseisen eläimen ravinnosta sekä niistä oloista, joissa se on kasvatettu.
Väitettä pitäisi myös tarkastella suhteessa eläimillä ja eläinperäisillä tuotteilla käytävän kaupan maailmanlaajuiseen ulottuvuuteen. On elintärkeää jakaa eläinten hyvinvointia koskevia tietojamme Euroopan unionin ulkopuolelle ja kehittää yhtenäinen lähestymistapa asiaan. Tässä yhteydessä olin tyytyväinen kuullessani, että Maailman eläintautijärjestö hyväksyi viime viikolla pidetyssä yleiskokouksessaan viiden vuoden pituisen työohjelman, johon sisältyy eläinten hyvinvointiin liittyvien kysymyksien tarkastelua. Tämä on ensimmäinen kerta, kun laajapohjainen kansainvälinen foorumi, kuten Maailman eläintautijärjestö, on päättänyt tarkastella asiaa. Komissio tukee voimakkaasti aloitetta ja aikoo osallistua aktiivisesti tuleviin tapahtumiin.
Parlamentti on tietysti hyvin tietoinen näistä huolenaiheista. Kansalaisilta ja parlamentin jäseniltä tulee aina vain enemmän postia eläinten hyvinvointiin liittyvistä asioista. Aiheesta on myös esitetty komissiolle suhteeton määrä kirjallisia ja suullisia kysymyksiä. Tehtävänämme ja velvollisuutenamme on vastata näihin huolenaiheisiin.
Haluaisin kuitenkin lausua varoituksen sanan eräistä asioista. Yhteisöön vedotaan entistä useammin, jotta se ryhtyisi toimiin eläinten hyvinvointiin liittyvissä kysymyksissä, mutta meidän on pidettävä huoli, että tämä ei käännä huomiota pois siitä tosiasiasta, että kaikki osapuolet ovat vastuussa korkeampien normien edistämisestä. Puhuin tästä pitkään äskettäin käydessäni Tukholmassa. Komission merkitys voi lopultakin olla vain toissijainen, kun on kyse eläinten hyvinvoinnista. Meidän on tietysti suhtauduttava tehtäviimme erittäin vakavasti toimivaltuuksiemme puitteissa. Jäsenvaltioiden merkitys on kuitenkin edelleen suurin, koska eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset hyväksytään Euroopan lainsäädännön vähimmäisnormeina. Lisäksi jäsenvaltiot ovat vastuussa tätä alaa koskevan yhteisön lainsäädännön jokapäiväisestä täytäntöönpanemisesta. Niillä on myös riittävästi inhimillisiä voimavaroja tämän tehtävän hoitamiseksi, toisin kuin selvästi komissiolla.
Toinen väite liittyy maanviljelijöiden ja yleensä karjateollisuuden tehtävään. On vaarana, että hyvin suuri ihmisjoukko, joka työskentelee maatalousalalla, leimataan eläinrääkkääjiksi. Tämä on epäreilua, epätodenmukaista ja haitallista. Maanviljelijät ovat viime kädessä kaikkein tiiviimmässä yhteydessä eläimiin, ja he ovat kaikkein tietoisimpia tarpeistaan ja käyttäytymisestään. Suuri enemmistö hoitaa eläimiään hyvin ja inhimillisesti. Voimme joko valita maanviljelijäyhteisön kanssa näissä asioissa tehtävän yhteistyön tai vieraannuttaa heidät. Tiedän, mitä itse valitsisin: yhteistyön maanviljelijöiden kanssa.
Mitä tulee yleisempiin asioihin, haluaisin huomauttaa joistakin komission selkeistä suuntaviivoista. Ensinnäkin eläinten hyvinvointia koskevat kysymykset on sisällytettävä täydellisemmin elintarvikepolitiikkaan. Torjun väitteen, jonka mukaan eläinten hyvinvointi ei liity mitenkään ruoan turvallisuuteen. Väitän edelleen, että asia on sisällytettävä Euroopan elintarvikeviranomaisen poliittiseen toimintaohjelmaan. Tämä koskee erityisesti tieteellistä neuvontaa ja tietoja, joita viranomaisen pitäisi antaa komissiolle kaikista asioista, jotka vaikuttavat suoraan tai epäsuorasti kuluttajien terveyteen ja turvallisuuteen.
Toiseksi yhteisön on ryhdyttävä lisätoimiin. Neuvosto ja parlamentti tarkastelevat jo useita tärkeitä aloitteita, kuten ehdotusta, joka koskee sellaisten sikojen hyvinvoinnin parantamista, jotka on kasvatettu tehosikaloissa. Ehdotukseen sisältyy eläinten hyvinvointia puolustavien tahojen tärkein ja perusteltu vaatimus, jonka mukaan on kiellettävä emakkojen kasvattaminen yksittäisissä karsinoissa. Puheenjohtajavaltio on erittäin halukas pääsemään lopulliseen sopimukseen ehdotuksesta. Tämä edellyttää kuitenkin parlamentin lausuntoa, ja toivon, että voitte vastata tällä viikolla myönteisesti pyyntöön tämän lausunnon nopeasta hyväksymisestä. Se osoittaisi hyvin myönteisellä tavalla, että parlamentti on itse sitoutunut edistämään eläinten hyvinvointia.
On myös ehdotettu, että eläimiä kuljettavien kuorma-autojen ilman kosteutta ja tuuletusta on parannettava. Komissio odottaa myös lausuntoa, jonka eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean on määrä antaa lokakuussa ja joka koskee eläinten määrää kuljetusautoissa ja kuljetuksien kestoa. Lausunnon avulla voimme muotoilla tulevaa eläintenkuljetusta koskevaa politiikkaamme, josta keskustellaan perinpohjaisesti maatalousneuvostossa, joka pidetään myöhemmin tässä kuussa.
Kolmanneksi aion edelleen keskittyä eläinten hyvinvointia ja eläinperäisiä tuotteita koskevan kysymyksen maailmanlaajuiseen ulottuvuuteen, johon sisältyy myös Maailman kauppajärjestö. Yleisenä harhaluulona on, että toimintasuunnitelma on protektionistinen. Se on epäreilu väite. Euroopassa pannaan vaiheittain täytäntöön korkeampia hyvinvointinormeja. Meidän tehtävänämme ja vastuullamme on vaatia, että nämä normit tunnustetaan, sekä täysin eettisistä syistä - kun on kyse eläinten inhimillisen hoidon tarpeesta - että kun on kyse korkeammista kustannuksista, joita nämä normit aiheuttavat Euroopan unionin tuottajille ja kuluttajille. Nämä ovat perusteltuja kysymyksiä, joista kannattaa keskustella kansainvälisellä tasolla.
Lopuksi, komissio aikoo edelleen vaatia, että olemassa olevan yhteisön lainsäädännön noudattamista parannetaan. Toistan jälleen, miten turhautunut olen kuullessani, että yksikköni virkamiehet kertovat toistuvasti, miten yhteisön määräyksiä, jotka koskevat eläinten hyvinvointia, ei edelleenkään noudateta. Suurin yksittäinen toimi, jolla olisi välitöntä ja käytännöllistä vaikutusta eläinten hyvinvoinnin edistämiseen, olisi vastaavasti olemassa olevan lainsäädännön ankara noudattaminen. Tämä on vain lyhyt katsaus monimutkaiseen ja arkaluonteiseen asiaan. Kiitoksia huomiostanne, ja odotan kuulevani kantanne asiaan.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, hyvä ministeri, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, puhuttaessa aiheesta "eläinten hyvinvointi" ei kukaan ajattele Euroopassa kissoja häkeissä lentoasemilla, kukaan ei ajattele eläintenkuljetuksia olympialaisiin maailman toiselle laidalle eikä kukaan muista lintuja häkeissään viidennen kerroksen ikkunalaudalla. Viime vuosina ovat ennen kaikkea eläinkuljetukset Euroopassa ja valtamerten yli oikeutetusti kiihdyttäneet kansalaisia. Kuluttajilta ja eläintensuojelijoilta ei enää riitä ymmärrystä eläinkuljetuksille.
Minun mielestäni ei ole niinkään kyse siitä, miksi, vaan oikeutetusti siitä, miten. Miten kuljetetaan? Useiden vuosien keskustelujen jälkeen Euroopan unionissa totean, että aihe ei ole enää uusi. Komission jäsen Byrne, olen ollut parlamentin jäsen 12 vuotta, ja 12 vuotta olemme keskustelleet tästä aiheesta. Olemme todellakin käyttäneet jo paljon paperia ja tehneet päätöksiä. Kysymys kuuluukin: miksi edistymme niin huonosti?
Puhtaan kustannusperusteisen ja kilpailuhenkisen ajattelun vastapainoksi eläinsuojelu on nyt tulossa etualalle. Toisin kuin aikaisemmissa keskusteluissa, eläinsuojelusta esillä eivät ole nyt pelkästään tekniset näkökohdat, vaan yhä enemmän myös aiheeseen liittyvät eettiset kysymykset. Kuvakieltä käyttääkseni: olemme yksimielisiä matkamme päämäärästä, mutta tie sinne on kyllä hyvin kivinen. Sanon teille, että kuluttajat olisivat jo aiemmin voineet ostokäyttäytymisellään vaikuttaa merkittävästi kehityksen suuntaan. Aiemmin ovat kuluttajahinnat olleet ratkaisevia, ja väittäisin, että tuotteiden lopulliset hinnat ovat ratkaiseva tekijä myös tulevaisuudessa.
Komissio korostaa mietinnössään, että se parantaa valvonnan keinoja. Se on mielestäni erittäin ilahduttavaa. Kuljetustodistukset, kuljetussuunnitelmat ja jäsenvaltioiden valvontaraportit täytyy kaiken kaikkiaan sovittaa tiiviimmin yhteen, ja kannatan lämpimästi sitä, että yhteisön ehdot otetaan käyttöön myös ehdokasvaltioissa. Eläimen kuljetuskelpoisuuden määritelmän ja kuljetusvälineen, lastaustiheyden ja kuljetus- ja lepoaikojen vaatimusten täytyisi noudattaa huomattavasti paremmin uusien tieteellisten tutkimusten tuloksia. Olen eläinsuojelun kannattaja ja väitän: eläinten kasvattajat ovat myös sitä. He ovat olleet sitä jo vuosikymmeniä - pitäessään ja kasvattaessaan eläimiä ja kuljettaessaan niitä. Komission jäsen Byrne, kiitän teitä lämpimästi esityksestänne tänään. Mutta olen yhtä asiaa vastaan - antakaa minun sanoa tämä lopuksi - sitä vastaan, miten hyvinvoivia eläinten pitäisi olla. Se tulee useiden direktiivien vuoksi olemaan jäsenvaltioissa hyvin epäyhtenäistä. Saksan kanojen on oltava hyvinvoivia toisissa oloissa kuin Hollannin sikojen ja Tanskan vasikoiden, eikä siitä tule mitään! Siitä seuraa kilpailun vääristymistä, ja esitän todella sitä vastaan vastalauseen, myös eläintenkasvattajien puolesta.

Kindermann
Arvoisa puhemies, olemme iloisia, että neuvosto ja komissio ovat tuoneet tänään Euroopan parlamentin käsittelyyn aiheena eläinsuojelun. Yhteisön velvollisuus ottaa maatalouspolitiikassaan kaikessa huomioon eläinsuojelun vaatimukset on kirjattu jo Amsterdamin sopimukseen. Kysynkin, riittääkö tämä yhteisölle vai tarvitaanko tulevaisuudessa Euroopan unionin yhteistä eläinsuojelulainsäädäntöä.
Eläinsuojelulla ei valitettavasti käsitetä kaikkialla samaa. Lait ovat tulkinnan toinen puoli, todellinen kanssakäynti eläinten kanssa ja asenne niihin ovat tulkinnan toinen ulottuvuus. Ihminen yksinään on vastuussa eläimestä. Siksi lapsille ei voida opettaa liian aikaisin vastuuntuntoista kanssakäymistä eläinten kanssa. Kun myöhemmin on ammatissaan tekemisissä eläinten kanssa, kun pitää tai kuljettaa eläimiä, joutuu esittämään tästä kyvystä todistuksen.
Eläinsuojelulla on kuitenkin vaikutuksia myös yritysten kilpailukykyyn. Eläinten pitämisessä tuotantotarkoituksessa on rajoituksia myös tulevaisuudessa. Ihanteellisia vaatimuksia, jotka usein asetetaan tunnesyistä, ei voida aina soveltaa suoraan käytännössä. Kaivataan toteuttamiskelpoisia ratkaisuja. Luokittelu tuotantoeläimiin, kasvatuseläimiin ja lemmikkieläimiin on perusteltua. Taloudelliset syyt ja maailmanlaajuinen kilpailutilanne pakottavat loppujen lopuksi tietynlaisiin vaatimuksiin eläinten kohtelusta, ja siten myös ehdottoman eläinystävällisen kohtelun rajoituksiin.
Eläintenpitoon liittyvien vaatimusten täytyy kuitenkin olla sillä tavoin laadittuja, että voidaan taata mahdollisimman pitkälle eläinten luonnollinen käyttäytyminen. Poliittiset päätökset eläinsuojelusta voidaan nykyään tehdä eri eläinlajien osalta pitkälle tieteelliseltä pohjalta. Eläinsuojelulakien parantamisen ja soveltamisalan laajentamisen täytyy tapahtua kulloinenkin eläinlaji huomioon ottaen. Eläinsuojelun kokonaistarkastelussa täytyy sopeuttaa eläinten lajille ominaisen käyttäytymisen ja oikeuksien vaatimukset ympäristön- ja kuluttajansuojelun tarpeisiin, mutta myös voitontavoitteluun. Yhteiskuntamme korkeista hygieniavaatimuksista ei myöskään voida tinkiä. Kuluttajansuojelun lisääminen johtaa toki lopulta eläinsuojelun kannalta parempiin olosuhteisiin.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, suhtautuminen eläimiin on sivistyskysymys. Kotieläimiä hellitään, mutta maataloudessa karjaa kohdellaan yhä usein julmasti. Tehokas karjankasvatus on tehnyt eläinrääkkäyksestä järjestelmän. Toiminnassa keskitytään yksipuolisesti halpaan tuotantoon. Eläimistä on laajalti tehty esineitä, joita syödään tai joilla ansaitaan, sen sijaan että ne olisivat eläviä olentoja, joilla itsellään on arvoa.
On korkea aika, että eläimiä ei enää sopeuteta ympäristöönsä vaan että ympäristö sopeutetaan niihin. Eläinten tiloja on parannettava tehokkaasti. Siten sikoja ja vasikoita on pidettävä ryhmissä oljilla. Sikojen kastrointi, häntien leikkaaminen ja hampaiden katkaisu on kiellettävä. Munivia kanoja on saatava pitää ainoastaan tilavissa laidun- ja häkkikanaloissa. Kananpoikien ja kalkkunoiden kasvattaminen keinotekoisesti ja nopeasti on lopetettava. Lehmien on päästävä säännöllisemmin laitumelle, ja hanhet on tästä lähtien säästettävä kidutukselta, jota tehdään niiden maksan lihottamiseksi, niin että siitä saadaan herkullista syötävää ihmisille.
On hullua, että sikoja kuljetetaan läpi koko Euroopan, jotta niiden kinkuista voitaisiin käyttää nimitystä "Parma". Elävän karjan pitkät kuljetukset on kiellettävä. Neljä tuntia tai 250 kilometriä on mielestäni enimmäismäärä. Karjankuljetusten valvontaa on tiukennettava rajusti. Kansainvälistä kauppaa on käytävä lihalla eikä elävillä eläimillä. Kaikkialle on saatava hyvät teurastamot kuljetusten rajoittamiseksi. Karjamarkkinat on lopetettava.
Viimeaikaiset katastrofit saattavat koitua eläinten pelastukseksi tulevaisuudessa, mutta vain siinä tapauksessa, että leviää tietoisuus siitä, että eläimet ovat enemmän kuin pelkkiä tuotannontekijöitä. Siihen saakka eläimet kärsivät ja ihmiset kärsivät sivistyksen puutteesta.

Schörling
Arvoisa puhemies, minä pidän myönteisinä sekä neuvoston että komission lausuntoja. Pidän myönteisinä kaikkia niitä lausuntoja, jotka koskevat eläintensuojeluun ja eläinten hyvinvointiin liittyvää kysymystä. Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Ruotsia, joka on ensimmäistä kertaa onnistunut käynnistämään ministerineuvostossa keskustelun eläimiin liittyvästä etiikasta. Kyse on siten edistyksestä.
Eläimiin liittyvässä etiikassa kyse on paljon muustakin kuin pelkistä säännöistä. Kyse on eläimiä ja eläinten hyvinvointia koskevista asenteista ja tiedoista. On kuitenkin erittäin tärkeää, että EU:n ja erityisesti jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja sääntöjä noudatetaan.
Vihreiden ryhmä piti täällä parlamentissa 8. maaliskuuta eläinsuojelua koskevan konferenssin, johon neuvoston edustaja Margareta Winbergkin ilahduttavasti osallistui. Kyseisessä konferenssissa kävi ilmi, että EU:n eläinkuljetuksia koskeviin direktiiveihin ei liity minkäänlaista kaiken kattavaa valvontaa eikä direktiivien noudattamistakaan valvota. Ympäri vuorokauden, kaikkina viikonpäivinä, eläimiä kuljetetaan pitkin poikin Eurooppaa kauhistuttavissa oloissa kenenkään puuttumatta asiaan. Elävien eläinten kuljetuksia koskevat määräykset ovat tiedossa, esimerkiksi, kun kyse on kuljetusaikaan liittyvistä rajoituksista ja terveystodistuksia koskevista vaatimuksista. Olemassa ei ole kuitenkaan minkäänlaista toimivaa valvontakoneistoa.
Olemme nyt saaneet komissiolta vastauksen yhteen esittämääni kysymykseen. Myös neuvosto on ilmoittanut, että eläinkuljetukset on lakkautettava.
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Van Dam
Arvoisa puhemies, on olemassa tunnettu sanonta, että hyvinvointi on enemmän kuin vaurautta. Tämä ei ehkä ole aina selvää ihmisten tapauksessa, mutta sanoisin, että eläinten tapauksessa se on ilmiselvää. Ihmisten vauraus voi jopa vahingoittaa eläinten hyvinvointia erityisesti, jos tarkastelemme voiton tavoittelua. Meille on kuitenkin tärkeämpää, että myös eläimet ansaitsevat arvonsa Jumalan luomina olentoina. Asettamatta niitä samanarvoisiksi ihmisten kanssa tämä tarkoittaa, että meidän on oltava hyviä isäntiä. Valitettavasti erityisesti karjaeläinlajit on alennettu yhteiskunnassamme tuotantovälineiksi, ja ollaksemme rehellisiä, kuluttajat nauttivat aivan liian mielellään edullisista hinnoista, jotka ovat seurausta tästä. Eläinten hyvinvointia koskeva lainsäädäntö on enimmäkseen hyvin yksityiskohtaista tietyiltä näkökohdiltaan, mutta siitä puuttuu johdonmukainen näkemys. Tämän lainsäädännön noudattaminen on samalla hyvin suuri ongelma, ja usein säännöt jäävät paperille. Kertoo muuten paljon, että totalitaarisessa järjestelmässä, kuten Kiinassa, kielessä ei ole käsitettä "eläinten hyvinvointi". Olemme tyytyväisiä aloitteisiin elävän karjan kuljetusten tiukasta rajoittamisesta. Eihän ole ymmärrettävissä, miksi teurastusta ei voida suorittaa ennen kuljetusta sen sijaan, että se suoritetaan kuljetuksen jälkeen. Tässä yhteydessä pidän lepotaukoja hätävarana. Elävän karjan kuljetusten enimmäiskeston on tehtävä niistä tarpeettomia.
Arvoisa puhemies, jos otamme todellakin huomioon eläinten hyvinvoinnin, silloin voi käydä ilmi, että maatalouspolitiikka ei perustu pelkästään taloudellisiin mittapuihin.

Maat
Arvoisa puhemies, suu- ja sorkkatautikriisin yhteydessä EU:ssa on tapettu miljoonia eläimiä, joista sadattuhannet oli rokotettu. Maanviljelijät, kansalaiset ja maaseudun asukkaat vastustivat tätä kovasti. Näin kuitenkin tapahtui, koska yhteisön direktiivien mukaan torjuntatoimet on toteutettava periaatteessa ilman rokotuksia. Hätärokotukset sallitaan poikkeustapauksissa, mutta niillä on niin pitkälle meneviä seurauksia kyseisten jäsenvaltioiden viennille, että käytännössä myös tämä merkitsee puhdistusta. Euroopan komissio päätti hiljattain sallia uudelleen lihan viennin Uruguaysta ilman takeita siitä, onko kysymys suu- ja sorkkatautia vastaan rokotettujen eläinten lihasta vai ei. On äärimmäistä byrokratiaa, että suu- ja sorkkatautia vastaan rokotettujen eläinten lihaa voi tulla sisämarkkinoille EU:n ulkopuolelta mutta ei EU:n sisältä. Tämä on myös hetki, jolloin neuvoston pitäisi muuttaa jyrkästi suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevaa lainsäädäntöä siten, että vältetään eläinten tarpeettomia kärsimyksiä. Markkinoihin liittyvä perustelu, että suu- ja sorkkatautia vastaan ei saa rokottaa, on lopullisesti haudattu Uruguaysta tapahtuvan tuonnin myötä. Jos neuvosto suhtautuu Euroopan viljelijöihin ja kansalaisiin yhtä vakavasti kuin Etelä-Amerikan viljelijöihin, nyt on koittanut hetki tehdä todellakin jotakin. Arvoisa komission jäsen ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan sanoa, että luopukaa rokottamatta jättämisestä.
Haluaisin ottaa esille vielä toisen asian: jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja eläinten hyvinvoinnissa. Haluan yhtyä kollegani Keppelhoffin tästä asiasta esittämiin huomautuksiin. Eläinten hyvinvointi vääristää vieläkin liikaa jäsenvaltioiden välistä kilpailua. Tämäntyyppisissä asioissa on myös silmiinpistävää, että komissiolla ja neuvostolla ei ole varmastikaan riittävästi kunnianhimoa. Tästä syystä parlamentti tiukentaa hyvin todennäköisesti tällä viikolla sikojen hyvinvointia koskevaa direktiiviä mutta tekee samalla syyskuussa aloite-ehdotuksen eläinkuljetuksista. On oleellisen tärkeää, että siinä yhteydessä tarkastellaan myös kuluttajien roolia ja mahdollisuutta ottaa käyttöön vihreä verojärjestelmä.

Whitehead
Arvoisa puhemies, on todellinen ilo kuulla ministeri Winbergin ja komission jäsenen puhuvan samaan sävyyn asiasta, jonka pitäisi koskea meitä kaikkia. Tämä on mielestäni todellinen käännekohta siinä tavassa, jolla parlamentti keskustelee näistä asioista, koska nyt on laadittu yhtenäiset eettiset puitteet, joiden perusteella meitä kaikkia voidaan arvioida.
Eläimet eivät ole pelkkiä tuotteita eivätkä pelkkiä hyödykkeitä. Kuulin kerran suureksi järkytyksekseni, miten eräs oman maani karjakauppias puhui suu- ja sorkkataudin leviämisen yhteydessä: "Ne ovat hyödykkeitä. Kuljettelen niitä ympäriinsä. Kauppaan niitä sinne tänne." Eläimet eivät ole arvopapereita eivätkä osakkeita. Ne eivät ole jalometalleja, joilla voi keinotella. Tämän vuoksi uskon, kuten komission jäsenkin, että se tapa, jolla eläimiä hoidetaan, heijastuu meihin sekä moraalisesti että käytännössä sikäli, että eläinten huonot olot vaikuttavat myös ihmisten terveyteen ja turvallisuuteen. Elintarvikeviranomaisen on käsiteltävä asiaa.
Komission jäsen on oikeassa sanoessaan, että kuluttajat olisivat valmiita maksamaan "eettisestä ravinnosta". Toinen asia, jota he haluavat - mutta eivät aina saa - on, että eläinten hyvinvoinnin osalta ei enää annettaisi lupauksia, joita ei aina pidetä. Kuten kaikki muutkin parlamentissa, minä toivon ja odotan, että emakkojen karsinoita koskeva ehdotus hyväksytään torstaina. Se saa taatusti tukemme.
Haluaisin voida tuntea, että tarkastelemme samalla muita kysymyksiä, jotka sivuutetaan yleensä, koska ne ovat tärkeitä jollekin jäsenvaltiolle tai jollekin Euroopan unionin erityiselle ryhmälle tai yhteisölle. Huomasin äskettäin, että italialaiset ovat ryhtyneet tarkastelemaan tapaa, jolla tuotetaan hanhenmaksaa. Toiset ovat alkaneet pohtia raakuuksia, jotka liittyvät turkiskauppaan tarkoitettujen eläinten kasvatukseen. Olemme nyt tulossa kemiallisten aineiden testaamisen osalta pisteeseen, jossa meidän pitäisi saada täysi varmuus (ja tiedän, että komission jäsen Byrne on jo pyrkimässä tähän) siitä, että vähennämme minimiin - käytän sanaa tarkoituksellisesti - niiden eläinten määrän, jotka uhrataan kemiallisten aineiden testaamisen vuoksi. Nämä asiat ovat minusta erittäin tärkeitä.
Tällaista taustaa vasten voimme ryhtyä vakuuttamaan Maailman kauppajärjestölle, että nämä asiat ovat humanitaarisia, eivät protektionistisia. Ehkä pystymme sitten kehittämään keinoja, joiden avulla voimme luoda ravintojärjestelmän, jossa ihmisillä, mutta myös eläimillä, on väliä.

Maes
Arvoisa puhemies ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan rajoittua yhteen aiheeseen, vaikka tunnen suurta mielenkiintoa muuhunkin, mitä täällä on sanottu. Erityisemmin haluan käsitellä elävien eläinten kuljetuksia. Esitin siitä teille kysymyksen. Mielestäni on selvää, että teurastettavaksi tarkoitettuja eläimiä ei saisi katsoa tuotteiksi. Lihaa voidaan kuljettaa pitkiä matkoja, mutta eläimiä ei. Tämä on periaatteeni.
Sanotte, että pitkiä kuljetuksia jäsenvaltioissa on valvottava. Teillä on siihen kuitenkin aivan liian vähän resursseja. Vastasitte minulle, että teillä on ainoastaan neljä tarkastajaa ja että nämä neljä tarkastajaa ovat suorittaneet 12 tarkastusta, joista ainoastaan kuudessa kiinnitettiin huomiota eläinten hyvinvointiin kuljetusten aikana. Tämä on vaivaiset viisi prosenttia tarkastustehtävistä. Ymmärtänette, että emme ole tähän tyytyväisiä.
Tämä on kuitenkin johtanut tuloksiin, koska jäsenvaltioita vastaan on käynnistetty kaksi rikkomusmenettelyä, ja kolmessa tapauksessa oli kysymys vakavista puutteista eläinten hyvinvoinnissa kuljetuksen aikana. Nämä luvut osoittavat mielestäni riittävällä tavalla, että tarkastuksia on suoritettava enemmän, että sääntelyä on muutettava ja että ennen kaikkea tarvitaan enemmän sääntelyn noudattamisen valvontaa, jotta voimme olla varmoja, että kuljetettavia eläimiä ei enää kiduteta.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on todella hyvä, että neuvosto ja komissio käynnistivät tänään tämän keskustelun. Uskon, että jo menneisyydessä asiassa on edistytty melkoisesti. Olemme keskustelleet jo jonkin aikaa näistä ongelmista, olemme jo useinkin puhuneet ongelmista eläinten pitämisessä, kasvattamisessa ja suojelussa.
Jos tarkastellaan muutosta häkkikanaloiden suhteen, olemme parlamentissa ja Euroopan unionissa saavuttaneet jo merkittävän edistysaskeleen. Kun viime vuosien keskustelujen jälkeen tarkastelen kuluttajien käyttäytymistä, näen jo aikamoisen muutoksen. Mutta haluan varoittaa ottamasta todesta komission jäsenen väitöstä, että 85 prosenttia kuluttajista olisi valmiita maksamaan enemmän eläinsuojelun hyväksi. Tuo luku ei pidä paikkansa! Jos kysyn kansalaisilta kadulla: "Tekisitkö enemmän eläinsuojelun hyväksi?", sanovat he tietenkin: "Totta kai tekisin!". Mutta kun he ostavat pihvin kaupan tiskiltä, on tilanne toinen! Silloin ratkaisevat laatu ja hinta, eikä millään muulla ole merkitystä.
Siitä huolimatta täytyy voida saattaa sopusointuun eläin tuotantovälineenä - siitä emme pääse mihinkään, näin se on - ja eläinsuojelun kysymykset. Silloin ei auta syyttää tuottajia, vaan oikeastaan ainoa keino on tehdä alati neuvoston antaman ohjeen mukaan - tämä on mielestäni erittäin tärkeää - nimittäin muuttaa kansalaisten asenteita, jotta ihmisistä tulisi auliimpia eläinsuojelun suhteen. Tämä on todella keskeistä. Siitä tulemmekin aiheeseen kodin kasvatus ja opetus. Se on laaja kenttä, joka täytyy huomioida.
Eläinten terveydestä - tämäkin aihe mainittiin tänään -minulla on vähän epäilyksiä; ei terveen eläimen tarvitse olla aina oikein hoidettu, eikä eläinsuojelua tarvitse olla otettu huomioon. Eläimet voivat olla terveitä myös ilman näitä edellytyksiä, tiedämmehän sen jo käytännöstä.
Toivon, että edistymme paljon seuraavina päivinä, myös sen uuden direktiivin parissa, joka on esityslistalla. Toivon, että otamme jälleen askeleen kohti parempaa eläinsuojelua Euroopassa.

Winberg
. (SV) Arvoisa puhemies, pyytäisin saada kommentoida muutamia niistä asioista, joita keskustelussa on käynyt ilmi.
Keppelhoff-Wiechert esitti erittäin tärkeän kysymyksen - ei miksi vaan kuinka. Mielestäni meidän on esitettävä molemmat kysymykset - ei vain miksi vaan myös kuinka. Miksi esimerkiksi lähetämme eläimiä kolmansiin maihin? Miksi lähetämme vasikoita Ruotsista Hollantiin? On selvää, että näihin kysymyksiin on olemassa vastaus. Vastaus ensimmäiseen kysymykseen on, että se on kannattavaa, koska saamme vientitukea, kun lähetämme eläimiä EU:sta kolmansiin maihin. Pieniä vasikoita lähetetään esimerkiksi Ruotsista Hollantiin, koska se on kannattavampaa. Hollannissa kasvatusmenetelmät ovat erilaisia kuin Ruotsissa. On myös kysyttävä, ovatko kaikki nämä eläinkuljetukset todellakin tarpeellisia. Nykyään entistä useampi esittää onneksi tämän kysymyksen ja onneksi vastaus on entistä useammin kielteinen.
Useat puhujat ovat käsitelleet hintaa. Meidän on tietenkin ymmärrettävä, että jos haluamme hyvän eläintensuojelun ja jos haluamme tulevaisuuden maataloustuotannossa ja politiikassa laatua määrän sijaan, se tulee maksamaan. Meillä ei voi olla maailman halvin ruoka ja samalla maailman paras eläintensuojelu ja ympäristö. Jonkun on maksettava. Kysymys onkin siitä: kenen? Tätä onkin syytä pohtia nyt, kun olemme vähitellen laatimassa uutta maatalouspolitiikkaa. Kuka maksaa eläintensuojelun? Kuka maksaa avoimen maiseman? Kuka maksaa kosteikot, luonnon monimuotoisuuden ja niin edelleen?
Kindermann puhui ihmisen vastuusta. Olen siitä samaa mieltä. Juuri ihmisinä meillä on erityisvastuu näistä kysymyksistä. Olemme erikoisasemassa eläimiin nähden, ja vain me voimme kantaa kyseisen vastuun.
Van den Bos piti kaikkein perusteellisimman puheen. Kaikkien näiden vaatimusten esittäminen on tietenkin helppoa, mutta on muistettava, että niiden toteuttaminen maksaa. Ne eivät toteudu itsestään. Jos esimerkiksi vaaditaan, että kansainvälisessä kaupassa kaupanteon kohteena eivät ole eläimet vaan liha, on myös muistettava, että maatalouspolitiikka on yhteydessä talousjärjestelmään. Silloin on nimittäin torjuttava myös kaikki näitä eläimiä koskevat vientituet.
Schörling puhui useiden muiden tavoin valvonnasta. Sallikaa minun sanoa, että me emme voi vaatia, että vain komissio tai neuvosto parantavat valvontaa. Päävastuu valvonnasta on nimittäin kansallisella tasolla. Minusta jokaisen on palattava kotimaahansa ja kyseenalaistettava maansa valvonnan tila. Komissio nimittäin puuttuu asioihin vasta sitten, kun maa ei hoida asioitaan. Komission tehtävänä on huolehtia siitä, että valvonnan taso on hyvä eri maissa. Se tehdään Dublinissa sijaitsevan toimiston välityksellä.
Van Dam puhui rajoituksista, kun kyse on elävistä eläimistä, ja olen samaa mieltä hänen kanssaan. Sopimuksessa eläimet valitettavasti määritellään esineiksi. Siitä voidaan olla monta mieltä, ja minusta lähtökohdan pitäisi olla erilainen.
Maat puhui rokotuksista ja viennistä. Sallikaa minun korostaa, että tämä rokottamatta olemisen politiikka ei ole voimassa vain viennin vuoksi. Suurimpana syynä on se, että olemassa ei ole vain yhtä ainoaa rokotetta tiettyä suu- ja sorkkatautia vastaan. Sinä päivänä kun keksimme standardirokotteen voimme aloittaa joukkorokotukset myös ennalta ehkäisevässä tarkoituksessa. Niin pitkälle emme ole vielä päässeet, mutta tutkimukset jatkuvat. Belgian puheenjohtajakauden aikana, kun kriisi on ohi, järjestetään konferenssi, jotta voisimme tehdä päätelmiä siitä politiikasta, jota olemme ajaneet tässä asiassa. Silloin kyse ei ole vain rokottamisesta vaan muistakin asioista, jotka ovat jopa ehkä edistäneet suu- ja sorkkataudin tarttumista. Tämä konferenssi järjestetään toivottavasti syksyn aikana.
Whitehead puhui siitä, että eläimet eivät ole vain tuotteita tai esineitä. Tässä yhteydessä viitataan aikaisempaan vastaukseeni - eläimet ovat tuntevia olentoja. Hän otti esille myös kemikaalipolitiikan. Tässä yhteydessä haluan muistuttaa tätä asiaa koskevasta komission valkoisesta kirjasta, jossa muun muassa sanotaan, että halutaan kehittää testausmenetelmiä, jotka minimoivat eläinkokeissa käytettävien eläinten määrän. Se on mielestäni erittäin hyvä tavoite.
Maes puhui tarkastusmatkoista. Viittaan tässä siihen, mitä sanoin valvontaan liittyvästä vastuusta. Vastuu on ensi sijassa eri mailla itsellään, ja komission tehtävänä on sitten valvoa maita.
Jäsen Schnellhardt mainitsi muun muassa kanoja koskevan esimerkin ja sanoi, että olemme tehneet melko paljon. Tietenkin olemme tehneet melko paljon, mutta suunnattoman paljon on vielä tekemättä. Hän ei usko, että ihmiset ovat valmiita maksamaan. He eivät ehkä ole valmiita maksamaan korkeampaa hintaa. Palaamme siis jälleen eläintensuojelun ja kustannusten väliseen yhteyteen. Hyvä eläimistä huolehtiminen ja hyvä ympäristö eivät ole ilmaisia. Meidän on laadittava myös taloudellinen järjestelmä, jossa huolehditaan siitä, että ne, jotka pitävät hyvää huolta eläimistä ja ympäristöstä, hyötyvät siitä taloudellisesti, ehkä muuten kuin korkeampien hintojen kautta.
Lopuksi haluan esittää suurkiitokset, että saatoimme käydä tämän keskustelun. On tärkeää, että keskustelemme tästä asiasta jatkossakin, jotta ihmisten suhde eläimiin paranisi ajan myötä. Meillä on moraalinen vastuu eläinten hyvästä kohtelusta. Eläinrääkkäys on ihmisille sopimatonta.

Byrne
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winberg, hyvät naiset ja herrat, kiitän kaikkia osallistumisesta tähän keskusteluun. Olen merkinnyt esitetyt kannat huolellisesti muistiin ja otan ne huomioon muotoillessamme politiikkoja ja tehdessämme asianmukaisia lainsäädäntöehdotuksia.
Saanen käsitellä joitakin yksittäisiä asioita, jotka monet teistä ottivat esiin. Aloitan eläinkuljetuksista. Komissio kiinnittää asiaan enemmänkin huomiota, kun tiedekomitea esittää kertomuksensa lokakuussa ja kun tarkastellaan eläinten määrään kuljetusautoissa ja kuljetuksien kestoon liittyviä tärkeitä kysymyksiä.
Haluaisin lausua varoituksen sanan niille teistä, jotka pitävät hyvin tärkeänä tai jotka odottavat elävien eläinten kuljetusten lopettamista. Jotkut huomauttivat, että elävien eläinten sijasta pitäisi ryhtyä kuljettamaan ruhoja. Eläimillä käydään paljon kauppaa jalostustarkoituksissa, ja vaikuttaa, että eläinkuljetuksista hyvin merkittävän prosentuaalisen osuuden tarkoituksena on jalostus eikä kulutus. Olen pyytänyt asiasta lisätietoja, mutta minulle on kerrottu, että tilanne on tällainen. Asiaa tarkastellaan tiedekomitean meille antamien neuvojen valossa.
Toinen merkittävä huolenaihe on eläinten lastaaminen ja purkaminen. Odotan, että tiedekomitean jäsenet, jotka antavat meille lausuntonsa, tarkastelevat myös tätä asiaa ja pitävät sitä kenties tärkeämpänäkin kuin sitä, miten pitkään eläimiä kuljetetaan, kunhan eläinten kuljetusolot ovat inhimilliset. Haluan muistuttaa teille, että eläinten kuljetuksissa käytettyjen ajoneuvojen parantamista koskeva laki on jo valmisteilla.
Maat kysyi minulta, miten suu- ja sorkkatautirokotuksia koskeva politiikka vaikuttaa kauppaan. Toistan, mitä ministeri Winberg sanoi: asiasta pidetään konferenssi Belgian puheenjohtajakauden aikana. Asia on erityisen monimutkainen. Meille ilmoitettiin hyvin selvästi, että kaikkein tehokkain tapa - varmasti ainakin keskellä kriisiä - estää taudin leviäminen on sairastuneiden eläinten teurastaminen rokottamisen sijaan. Lisäksi on olemassa ainakin seitsemän erilaista suu- ja sorkkataudin muotoa, ja kaikkien torjumiseen tarvitaan yksittäiset ja erilliset rokotukset. Annettu rokotus on voimassa vain 6-9 kuukautta. Jos aiomme rokottaa kaikki Euroopan unionin eläimet, joiden epäillään saaneen suu- ja sorkkataudin, se tarkoittaa, että 300 miljoonaa eläintä on rokotettava puolen vuoden välein taudin seitsemää eri muotoa vastaan.
Pystymme luomaan todella menestyksellisen rokotuspolitiikan vasta, kun tiede on kehittänyt eräänlaisen merkkiainerokotuksen. Se tarkoittaa, että kun merkkiainerokotus on annettu, sen jälkeen voidaan tehdä koe, joka osoittaa, onko eläin rokotettu vai onko se saanut tartunnan. Tällä hetkellä on mahdoton selvittää asiaa, kun rokotus on annettu.
Näissä oloissa maailman muut kaupparyhmittymät ovat huolestuneita sellaisilla eläimillä käytävästä kaupasta, jotka on rokotettu mutta jotka ovat voineet myös saada tartunnan, koska tämä voi edistää taudin leviämistä heidän omiin maihinsa. Pelko ei ole aiheeton. Toivomme, että tiede kehittää tällaisen merkkiainerokotuksen ja että voimme tuolloin ryhtyä lisätoimiin tässä asiassa. Asiasta keskustellaan ja sitä tarkastellaan kuitenkin muiden asioiden ohella konferenssissa, joka pidetään ennen vuoden loppua.
Rokotettujen eläinten maahantuontia ja rokotettujen eläinten lihan vientiä hallitaan Maailman eläintautijärjestön sääntöjen avulla. Niitä sovelletaan yhtä lailla Euroopan unionista peräisin olevaan vientiin kuin Euroopan unioniin suuntautuvaan tuontiinkin. Ei todellakaan pidä paikkaansa, että Euroopan unionissa noudatetaan eri periaatteita tai että joitakin kauppiaita syrjitään.
Maes viittasi saatavilla oleviin varoihin, ja on totta, että työhön osallistuu neljä tarkastajaa. He laativat kertomuksia, jotka tietenkin julkaistaan ja välitetään minulle, jotta voitaisiin harkita, onko rikkomusmenettelyihin ryhdyttävä vaiko ei. Tällä hetkellä rikkomusmenettelyihin on ryhdytty Kreikkaa ja Belgiaa vastaan, kun on kyse direktiivin 91/628 täytäntöönpanemisesta. Rikkomusmenettelyyn ryhtymistä Italiaa vastaan harkitaan myös. Lisäksi rikkomusmenettelyihin ryhtymistä harkitaan niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät noudattaneet direktiivin 8 artiklaa, joka koskee vuoteen 1999 liittyvän vuosiraportin esittämistä komissiolle; kyse on Itävallasta, Alankomaista ja Portugalista. Olen antanut henkilöstölleni ohjeet kiinnittää erityistä huomiota tähän asiaan. Jos jäsenvaltiot eivät edelleenkään selvästi noudata eläinten hyvinvointia koskevaa lainsäädäntöä, rikkomusmenettelyihin ryhdytään kyseisiä jäsenvaltioita vastaan.
Kun on kyse hinnoista, normeista ja siitä, että eläinten hyvinvointia koskevat kuluttajien huolenaiheet huomioidaan, voin ilokseni kertoa teille, että olemme komission jäsenen Fischlerin kanssa käynnistäneet Euroopan tasolla ja jäsenvaltioiden kanssa käytävän keskustelun, joka koskee ravinnon laatua ja eläinten hyvinvoinnin vaikutusta asiaan. Aloitteen puitteissa on luotu korkeatasoinen pyöreän pöydän neuvoa-antava ryhmä, johon kuuluu alkutuottajia, elintarviketeollisuuden alalla työskenteleviä, jälleenmyyjiä ja kuluttajia. Ryhmä aikoo vierailla kaikissa jäsenvaltioissa keskustelemassa näistä asioista. Olemme jo vierailleet Ruotsissa, Irlannissa ja Saksassa ja aiomme vierailla aivan lähitulevaisuudessa Ranskassa, Belgiassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Itävallassa.
Viime tiistaina Internetissä pidettiin keskustelu, jonka yhteydessä meille esitettiin 2 600 kysymystä kahden tunnin aikana. Tarkastelipa asiaa miltä kannalta hyvänsä, kyse on mahtavasta vastakaiusta, joka heijastelee ihmisten valtavaa kiinnostusta asioihin, jotka koskevat ravinnon laatuun ja eläinten hyvinvointia. Monet tässä Internet-keskustelussa esitetyt kysymykset kohdistuivat eläinten hyvinvointiin.
Tästä huomaa, että komissio suhtautuu asiaan hyvin vakavasti; asia on jatkuvasti komission tarkasteltavana, ja odotan innokkaasti voivani tehdä parlamentille näitä asioita koskevia asianmukaisia lisäehdotuksia.
Haluaisin lopettaa lainaamalla Whiteheadin sanoja, joilla hän esitti puheenvuorossaan vetoomuksen sellaisen ravintojärjestelmän puolesta, jossa ihmisillä, mutta myös eläimillä, on väliä. Olen täysin samaa mieltä.

Tieto- ja viestintätekniikat ja kehitysmaat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dybkjærin laatima kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0191/2001) tieto- ja viestintätekniikoista (ICT) ja kehitysmaista (2000/2327(INI)).

Dybkjær
. (DA) Toukokuussa EU ja YK järjestivät täällä Strasbourgissa kolmannen vähiten kehittyneiden maiden konferenssin. Konferenssi oli hyvä siinä mielessä, että siellä käytettiin oikeita sanoja, mutta tosiasiat antavat kuitenkin aihetta huoleen. Vähiten kehittyneiden maiden määrä on nimittäin kasvanut vuodesta 1971, jolloin YK hyväksyi käsitteen "vähiten kehittyneet", 25:stä vähiten kehittyneestä maasta nykyiseen 49:ään. Ainoastaan yksi maa, Botswana, on onnistunut taistelemaan itsensä pois vähiten kehittyneiden maiden joukosta. Maailman rikkaiden ja köyhien välinen kuilu syvenee. Vuonna 1960 maailman rikkaimpien maiden väestöstä 20 prosenttia ansaitsi 30 kertaa enemmän kuin köyhimmät 20 prosenttia. Vuonna 1997 rikkaiden tulot olivat 74 kertaa suuremmat kuin köyhien, ja luku on nykyisin epäilemättä vieläkin suurempi.
Vähiten kehittyneiden maiden huonoon tilanteeseen on useita syitä. Näitä syitä ovat lisääntyvä väestönkasvu, lukutaidottomuus, kestämätön velka, ympäristötuhot, luonnonkatastrofit ja sairaudet kuten hiv-virus ja aids, malaria ja tuberkuloosi. Tämän lisäksi epävakaa poliittinen tilanne ja konfliktien määrän lisääntyminen vaikeuttavat pitkän aikavälin kehityssuunnitelmien laatimista. Ei myöskään auta kieltää, että vaikka monia päätöksiä onkin tehty siitä, että kehitysavun pitäisi olla 0,7 prosenttia, kehitysapu on todellisuudessa 0,23 prosenttia bruttokansantulosta. EU:n tilanne on hieman parempi, sillä se maksaa kehitysapua 0,34 prosenttia bruttokansantulostaan.
Kehitysmaita auttava tullimuurien poistaminen on hidasta. Viimeksi siitä saatiin osoitus, kun komission jäsen Lamy teki ehdotuksen, jonka lähtökohtana oli, että jäsenvaltiot pystyisivät jatkamaan sokerin markkinajärjestelyä erityisesti eurooppalaisten sokerintuottajien ansiosta. Yksityisyritykset eivät mitenkään edistäneet aidsin torjuntaan liittyvän teknologian vientiä, ja vasta voimakkaan painostuksen jälkeen ne suostuivat kompromissiin Etelä-Afrikan kanssa, ja nyt voimme huomata, että aivan sama tilanne uhkaa malarian torjuntaa, nimittäin se, että yrityksillä ei ole minkäänlaisia kannustimia valmistaa malarian vastaista rokotetta, ja sen vuoksi mitään rokotetta ei valmisteta, ellemme puutu asioihin joillakin ylimääräisillä toimilla.
Tämän lisäksi tulevat tieto- ja viestintätekniikat. Tämä kehitys lisää voimakkaasti talouskasvua teollisuusmaissa, mikä saattaa marginalisoida kehitysmaita entisestään, sillä niillä ei ole mahdollisuutta käyttää tämän kehityksen luomaa tietoa eikä myöskään teknologiaa sellaisenaan. Teknologian luomat mahdollisuudet sekä marginalisoitumisen kasvamisen vaara muodostavat tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön perustan. Keskeisin näkökohta ja mietinnön kantava ajatus on, että tieto- ja viestintätekniikat antavat kehitysmaille mahdollisuuden jättiharppauksen ottamiseen. Olen maininnut mietinnössä useita aloja, joilla tieto- ja viestintätekniikoiden käyttämisestä on hyötyä, mistä muilla järjestöillä kuten UNDP:llä ja Maailmanpankilla ja joillakin jäsenvaltioilla on jo hyviä kokemuksia.
Uskon, että parlamentti on tässä asiassa samoilla linjoilla kuin neuvosto, joka jo vuonna 1997 pyysi komissiota laatimaan kertomuksen niistä tieto- ja viestintätekniikoihin liittyvistä kokemuksista, joita on saatu kehitysyhteistyössä, ja joka vuoden 2000 marraskuussa kehotti komissiota laatimaan digitaalista kuilua koskevan tiedonannon. Tieto- ja viestintätekniikoista saatuja kokemuksia koskeva kertomus saatiin nyt keväällä, ja tiedonanto saadaan toivottavasti kehitysyhteistyöasioiden neuvoston kokouksessa marraskuussa 2001. Komissio on sitä mieltä, että tieto- ja viestintätekniikoita koskeva työ olisi toteutettava siten, että se ulotetaan kaikille aloille (mainstreaming). Tieto- ja viestintätekniikoita olisi toisin sanoen käytettävä yksittäisissä hankkeissa. Se on välttämätön, mutta ei riittävä ehto. Jos tämän kehityksen tarkoituksena ei ole auttaa vain niitä, jotka ovat vahvoja jo ennestään, on täysin välttämätöntä, että mainstreaming-periaatteen käyttöä täydennetään keskitetyllä toimella, jotta olemassa olisi sekä paikka, jossa voidaan tehdä aloitteita ja josta voidaan hakea hyviä neuvoja ja jonne voidaan koota kokemuksia, ja jotta aina ei tarvitsisi aloittaa alusta, mutta ennen kaikkea, jotta voitaisiin varmistaa kehityksen oikea sosiaalinen tasapaino. Sen vuoksi Euroopan parlamentti on aiemmassa, tämän vuoden maaliskuussa laaditussa mietinnössä, nimittäin esittelijä Gemellin mietinnössä, kehottanut komissiota painottamaan enemmän tätä alaa, mahdollisesti osana painopiste "liikennettä". Komissio on pitänyt kiinni tähänastisesta linjastaan, mutta en voi korostaa tarpeeksi sitä, että tämä ei riitä. Tämä mietintö sisältää sen vuoksi ehdotuksen eDevelopment-yksiköstä. Ilman tällaista yksikköä on mahdotonta varmistaa, että meillä on sellaista osaamista, jonka avulla voimme varmistaa, että tieto- ja viestintätekniikat on sisällytetty oikein komission työhön. Tietenkään tieto- ja viestintätekniikoiden hyödyntäminen ei saa rajoittua pelkästään kehitysyhteistyöhömme. Hyödyntäminen on ulotettava myös yksityisyrityksiin. Loistava esimerkki muista aloista on Bangladeshissa sijaitseva GraamerBank, joka aloitti mikrolainojen myöntämisen naisille, ensisijaisesti maataloussektorilla, mutta joka myöhemmin laajensi toimintaansa myös muille alueille. Vastaava sitoumus tieto- ja viestintätekniikoiden osalta on erittäin välttämätön. Yksittäisiä sitoumuksia on jo olemassa ja niiden lisäämistä on kiirehdittävä.
Yritysten maailmanlaajuinen sosiaalinen sitoutuminen olisi toivottavaa, ja siihen voitaisiin hyvin yhdistää se, että kyse on oikeastaan yleisestä hyödystä. Ja lopuksi, arvoisa puhemies: tieto- ja viestintätekniikoita pidetään aina sellaisena teknologiana, joka voi vapauttaa ihmisiä. Olisi toivottavaa, että se koskisi myös kehitysmaiden ihmisiä. Öljy- ja lääketeollisuudesta saatujen kokemusten perusteella yritystenkin kannalta olisi mukavaa, jos ne voisivat toimia loistavana esimerkkinä.

Ferrer
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella esittelijää hänen suurenmoisesta mietinnöstään, jossa käsiteltävä aihe on mielestäni todellakin erittäin tärkeä, sillä olemme parlamentissa antaneet monta julistusta ja vieläpä hyväksyneet monta toimenpidettä kehitysmaiden hyväksi tietoisina siitä, että on tärkeää madaltaa rikkaiden ja köyhien maiden välisiä raja-aitoja, mutta - kuten esittelijä meille muistutti - raja-aidat eivät suinkaan vähene, vaan ne lisääntyvät.
Jos otamme tulevaisuutta ajatellen huomioon tietotekniikan suuret mahdollisuudet yhteiskuntamme kehittämiseksi, rikkaiden ja köyhien maiden välinen kuilu epäilemättä vain syvenee. Silloin estämme kehitysmaita vapautumasta köyhyyden ikeestä ja hyötymästä tietoyhteiskunnan tarjoamista monenlaisista mahdollisuuksista sekä talouskehityksessä että terveydenhuollossa, koulutuksessa ja monilla muilla aloilla.
Emme saa unohtaa, että nykyisten arvioiden mukaan vuoden 2000 lopussa 700 miljoonalla henkilöllä maailmassa oli verkkoyhteys, mutta 2 miljardia ihmistä ei ollut koskaan kuullutkaan puhelimesta. Niinpä meidän on onnistuttava siinä, että myös kehitysmaat pääsisivät osallisiksi tietoyhteiskunnasta ja että ne voisivat hyötyä tietoyhteiskuntaan liittyvistä tulevaisuuden suunnitelmista.
Tästä syystä mietintö on tärkeä, ja erityisesti on tärkeää, että Euroopan unioni hyväksyy ponnekkaan aloitteen, jotta kehitysmaat todellakin voisivat päästä osallisiksi vaurauden yhteiskunnasta.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Eurooppa on ajan hermoilla: eEuropa, eLearning, eCommerce ja eBusiness ovat kaikkien huulilla ja ne leimaavat yhä enemmän arkipäivää. Mutta missä viipyy eDevelopment? Missään ei puhuta siitä, että nykyaikaisten sähköisten tieto- ja viestintätekniikoiden tehokas käyttö voi avata täysin uusia mahdollisuuksia juuri kehitysmaille. Olisi toki tuomittavaa herättää turhia toiveita julistamalla tieto- ja viestintätekniikka ratkaisuksi kaikkeen. Mutta ei voida kieltää, etteikö monissa etelän valtioissa olisi potentiaalia ja tahtoa ylittää digitaalinen kuilu. Se on samalla kehitysmaiden kiireellinen tavoite, ja voin kertoa, että tästä aiheesta laaditun mietintöni vastaanotto AKT-kokouksessa oli erityisen innostunut.
On siis kyse siitä, että kehitysmaat pitää ottaa mukaan verkkoon tietoyhteiskuntaan valmistautuessamme. Siihen tarvitaan täsmällistä strategiaa. Missä viipyy Euroopan Dot Force -asiantuntijaryhmä - G8-huippukokouksen mukaisesti - jolla edistetään kehitysmaiden osallistumista maailmanlaajuiseen viestintään? Se, että Euroopan komissio tukee joitakin hankkeita - vaikkakin epäröiden - ei muuta sitä tosiseikkaa, että meillä ei ole tarkkaa strategiaa siitä, miten kehitysmaat saadaan mukaan tietoyhteiskuntaan.
Käsiteltävänä olevalla valiokunta-aloitteisella mietinnöllä pyritään siihen, että tähän tulisi korjaus. Odotan, että voimme käynnistää tästä hedelmällisen keskustelun komission kanssa.
Haluaisin tuoda esiin seuraavat kohdat: tieto- ja viestintätekniikat täytyy ottaa myös kehitysyhteistyössä keskeiseksi kysymykseksi. Siksi olemme ehdottaneet komissiolle, että se perustaisi pätevällä henkilökunnalla varustetun Development-yksikön, joka vastaisi jatkuvista tehtävistä tällä alalla. Komissio vastaa siitä, että tähän yksikköön saadaan pätevää henkilökuntaa, jotta voimme vastata kaikkiin tulevaisuuden haasteisiin. Tavoitteemme tulee olla tietoyhteiskunnan mahdollisuuksien täysi hyödyntäminen kehitysmaissa, ja on käytettävä kaikkia mahdollisia teknisiä keinoja siihen pääsemiseksi. Tämä on nykyään käden ulottuvilla, koska esimerkiksi Afrikan kaukaisetkin alueet voidaan liittää matkaviestinverkkoon. Aurinkoenergialla toimivat puhelinkopit kyläaukioilla, samoin kuin pääsy Internetiin, eivät välttämättä vaadi enää puhelin- ja sähköjohtoja.
Uudet tietotekniikat voivat tuoda kansalaiset lähemmäksi valtiota, ne voivat auttaa parantamaan terveydenhuoltoa, koulutusta, kulttuuria, kasvatusta ja ympäristöä, tai ainakin ne voivat välittää niistä tutkittua tietoa. Haluan painottaa lopuksi, että tarvitaan kuitenkin myös sääntöjä. Myös tässä tapauksessa meidän pitää kehittää yhdessä kehitysmaiden kanssa säännöt, jotka mahdollistavat yhteiskunnallisen hyödyn sen sijaan, että olisivat vain kauppaa varten tarkoitettuja.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, onko viestintätekniikan käyttöönottoa pidettävä painopistealueena kehitysmaissa? Ensi silmäyksellä vastaus on kielteinen. Onhan kysymys ennen kaikkea köyhyyden vastaisesta taistelusta. Se, joka taistelee jokapäiväisestä leivästä, ei ajattele sähköpostia. Kehityksen kannalta talouskasvu ja siten kilpailukyky ovat kuitenkin tarpeen, ja kehitysmaat häviävät tässä kilpailussa, jos niiden ja rikkaiden maiden välinen digitaalinen kuilu suurenee pienenemisen sijasta. Niin ei saa siis tapahtua. Vaarana on myös se, että köyhissä maissa asioista perillä olevan eliitin ja kansan välinen etäisyys johtaa vielä suurempaan vallan epätasapainoon kuin jo nyt. Jos jokin asia on hyödyllinen tiedon ja vallan levittämisen kannalta, lyhyesti sanottuna demokratisoinnin kannalta, niin se on tieto- ja viestintekniikoiden (ICT) vallankumous. Siksi on kehitettävä eurooppalainen strategia. Jäsen Dybkjær on laatinut siitä erinomaisen mietinnön. Sekä julkinen että yksityinen sektori ovat siinä välttämättömiä. Viranomaiset ovat välttämättömiä hyvän sääntelyn, hallinnollisen ohjauksen ja edistämisen kannalta. ICT on sisällytettävä alakohtaisiin ohjelmiin, joihin kuuluu kohderyhmien strateginen valinta. Silloin on kysymys ennen kaikkea siitä, että tärkeimmät viranomaiselimet mutta myös koulutus ja terveydenhuolto voivat parantaa huomattavasti tehokkuuttaan uusien tekniikoiden avulla. ICT voi vaikuttaa myös parempaan ympäristöasioiden hallintaan ja energiansäästöön. Tämä kaikki ei ole helppoa, ja tämä vie vielä aikaa, mutta loppujen lopuksi uusi tekniikka osoittautuu hyvin tärkeäksi köyhyyden torjumiseksi ja kehityksen mahdollistamiseksi.

Maes
Arvoisa puhemies, kysyin eräältä perulaiselta opiskelijalta, onko tämä asia nyt painopistealueena. Hän kirjoitti minulle, että aina kun hän lukee, että teknistä kehitystä ja tietoyhteiskuntaa on kehitettävä, häntä hymyilyttää ennen kaikkea siksi, että se koituu pelkästään vähemmistön ja yhä rikkaamman eliitin hyväksi. Lisäksi on oikeastaan järjetöntä puhua teknisestä kehityksestä ja tietoyhteiskunnasta sellaisissa maissa, joissa ei ole erityisesti pääkaupunkien ulkopuolella alkeellisintakaan koulutusinfrastruktuuria. Hän sanoo kuitenkin, että se on välttämätöntä, jos kyseiset maat haluavat olla kilpailukykyisiä. Toisin sanoen, jäsen Dybkjærin ehdottaman strategian, jossa liikutaan samanaikaisesti ikään kuin alhaalta ylöspäin ja ylhäältä alaspäin, toteuttaminen on mielestäni järkevää. Älkäämme kuitenkaan unohtako, että ihmiset, jotka eivät ole saaneet koulutusta, jäävät aina toivottomasti jälkeen, vaikka heillä olisi mitä hienoin infrastruktuuri.

Korhola
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollega Dybkjæria erinomaisesta mietinnöstä aiheesta, joka on kaikkien kannalta tärkeä. Ryhmä 8 otti Okinawan huippukokouksessa vuosi sitten heinäkuussa kannan, jonka mukaan maailman keskeisin haaste tällä hetkellä on teknisen kapasiteetin ja osaamisen jyrkät erot etelän ja pohjoisen välillä eli digital divide. Maailmassa on alueita, joiden yhteensä 2 miljardia asukasta on jäänyt eristyksiin. Jollei tätä teknisen osaamisen kuilua saada umpeen, globalisaatio on jo lähtökohtaisesti vinksahtanut.
Esittelijä toteaa viisaasti, että digitaalisen osaamisen kehittäminen ei saa perustua yksinomaan yksityiseen sektoriin vaan EU:n ja muiden rahoittajien on sitouduttava julkiseen sektoriin. Tämä on realistinen lähtökohta. Kyse ei ole vain teknisestä ongelmasta vaan maantieteellisen eristäytymisen, köyhyyden ja sairauden yhteisvaikutuksesta. Siksi globalisaation onnistuminen edellyttää näiden eristäytyneiden alueiden liittämistä muuhun maailmaan mutta myös todellista panostusta asukkaiden koulutukseen ja terveydenhuoltoon. Jos tilanteen annetaan kehittyä pelkästään markkinavoimien ehdoilla, on vaarana, että digitaalinen kuilu levenee ylittämättömäksi.
Vaikka viime vuosikymmenien kehitysyhteistyö on pääosin ollut oikeansuuntaista, ovat mediassa painottuneet ja siten yleisön mielipiteitä muokanneet muutamat surulliset esimerkit pelloilla ruostuvista traktoreista eli lahjoituksista, jotka annettiin liike-elämän ehdoilla ilman tarvittavaa vastaanottajan tilanteen ymmärtämistä ja valmiuksista huolehtimista.
Täsmälleen sama kauhukuva voi toteutua nyt, ellemme huolehdi siitä, että kehitysmaiden tietoyhteiskunnalle on olemassa terve perusta, jolle sen voi laskea. Tämä perusta on kaikille turvattu oikeus peruskoulutukseen ja ihmisarvoiseen elämään. PPE-DE-ryhmä haluaa Euroopan unionin toimivan niin, että kaikki maailman maat voivat osallistua tietotekniikan käyttöönottoon ja kehittää sen avulla yhteiskuntiaan. Jos tietotekniikan ja telekommunikaation alalla kyetään noudattamaan tätä yhteensovittavaa ja täydentävää linjaa, on meillä toiveita siitä, että tietotekniikka edistää kumppanuutta ja vieläpä tehostaa sitä kaikkea muuta kehitysyhteistyötä, jota näissä maissa tehdään. Tämä linja heijastuu onnistuneella tavalla myös nyt käsittelyssä olevassa mietinnössä.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla Dybkjæriä hänen mietinnöstään, joka koskee tieto- ja viestintätekniikkoja kehitysmaissa. Mietintö on virkistävä ja innoittava, ja siinä on runsaasti näkemyksiä ja ehdotuksia.
Arvostin erityisesti, että uusi teknologia pyrittiin sijoittamaan mietinnössä köyhyyden torjunnan sekä sen asian yhteyteen, että on tarpeen varmistaa, että köyhät ihmiset hyötyvät uudesta teknologiasta. Tämä on komission mielestä perustavan tärkeää. Digitaalinen kuilu - eli tieto- ja viestintätekniikkojen käyttömahdollisuuksien epätasa-arvoisuus maiden sisällä ja niiden välillä - heijastelee olemassa olevia sosiaalisia ja taloudellisia eriarvoisuuksia sekä teollistuneissa maissa että kehitysmaissa. Tieto- ja viestintätekniikat eivät johtaneet eriarvoisuuteen, mutta ne voivat pahentaa sitä, jollemme ole tietoisia niiden vaikutuksesta. Toisaalta, jos tieto- ja viestintätekniikkoja käytetään käytännönläheisesti ja realistisesti, ne voivat edistää taloudellista kehitystä ja jopa tukea demokratian myönteistä kehitystä.
Dybkjærin mietinnön ajoitus on hyvä. Kuten kaikki tiedämme, G8-maiden johtajat kokoontuvat heinäkuussa Genovaan tarkastelemaan muun muassa Dot Force -asiantuntijaryhmän selontekoja ja ehdotuksia. Parlamentin jäsenet saavat toisen mahdollisuuden keskustella tieto- ja viestintätekniikkoihin ja kehitykseen liittyvistä aiheista EU:n ja AKT-maiden yhteisessä edustajakokouksessa, joka pidetään lokakuussa, Junkerin laatiman mietinnön pohjalta. Komissio valmistelee puolestaan tiedonantoa, joka on määrä esittää myöhemmin tänä vuonna.
Mietinnössä ja päätöslauselmaesityksessä tehdään useita ehdotuksia, jotka liittyvät yhteisön kehitysyhteistyön tehtävään tieto- ja viestintätekniikkojen yhteydessä. Suhtaudumme myönteisesti ehdotukseen tiiviimmän yhteistyön tekemisestä jäsenvaltioiden avustuselimien kanssa sekä tieto- ja viestintätekniikka-alan työnjaon määrittelemisestä. On tosiaan tärkeää tehdä ero sen välillä, mitä pitäisi tehdä ja mitä komission on tehtävä. Tehtävät ja vastuut voidaan hoitaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa; komissio osallistuu tähän työhön sekä G8-maiden että jäsenvaltioiden kanssa, mutta ei ryhdy johtamaan sitä.
Suhtaudumme samoin myönteisesti siihen, että tieto- ja viestintätekniikat otetaan huomioon yksittäisiä valtioita koskevissa strategia-asiakirjoissa. Näin varmistetaan, että tieto- ja viestintätekniikkoja käytetään maiden yleisen kehityspolitiikan yhteydessä ja että etusijalle asetettavat alat ovat edelleen maiden itsensä eivätkä avunantajien päätettävissä.
Emme kuitenkaan hyväksy ehdotusta kehityspolitiikan painopistealueiden määrän lisäämisestä. Neuvoston ja komission yhteinen julkilausuma Euroopan yhteisön kehityspolitiikan painopistealueista hyväksyttiin vasta viime marraskuussa. Tämä ehdotus olisi sen vastainen. Komission on kohdistettava toimiaan, jos se haluaa saattaa avustussuunnitelmansa päätökseen.
20 ja 22 kohdassa komissiota kehotetaan osallistumaan laaja-alaisemmin tieto- ja viestintätekniikkaan ja kehitykseen liittyviin toimiin kuin tällä hetkellä on järkevää tai realistista. Mikä vielä oleellisempaa, komissio pyrkii vakavasti parantamaan avun hallintaa ja edistämään avun suuntaamista köyhyyden torjuntaan. Muutosten voimaantulo kestää muutaman vuoden. Jollemme pyri vakavasti keskittymään painopistealueiden rajoitettuun määrään, onnistumme vain jatkamaan nykyisiä ongelmia.
Komissio on valmis harkitsemaan tieto- ja viestintätekniikan käyttämistä olemassa olevilla painopistealueilla ja useita aloja samanaikaisesti koskevien aiheiden osalta - jos ja kun ne ovat taloudellisia - kun pyritään saavuttamaan vahvistetut tavoitteet, ja näin on tosiaan entistä useammin. Hyvän hallinnon, toimintakyvyn kehittämisen, alueellisen yhdentymisen ja hallinnonuudistuksen asettaminen painopistealueiksi nopeuttaa monissa tapauksissa tieto- ja viestintätekniikan käyttämistä tärkeänä välineenä. Tieto- ja viestintätekniikkaa koskevien erityismainintojen sisällyttäminen aihekohtaisiin talousarvion kohtiin ei kuitenkaan olisi sen lähestymistapamme mukaista, jossa on kyse tieto- ja viestintätekniikan käyttämisestä olennaisena osana painopistealueilla tehtävää työtä.
Komissio suhtautuu varauksellisesti ehdotukseen eDevelopment-yksikön luomisesta EuropeAid-yhteistyötoimistoon, ja komissio onkin luonut innovointiyksikön, jonka toimeksianto on samanlainen useita aloja ja eri maantieteellisiä osastoja samanaikaisesti koskevien aiheiden osalta. Komission mielestä yksikkö vastaa komission tarpeita tarkoituksenmukaisella tavalla.
Lopuksi, päätöslauselmaehdotuksen 32 kohdassa kehotetaan laatimaan seurantakertomus vuonna 2003. Komissio on luvannut esittää vuotuisen kertomuksen yhteisön kehityspolitiikasta ja ehdottaa näin ollen, että tieto- ja viestintätekniikkaa käsitellään tässä vuotuisessa kertomuksessa tarkoituksenmukaisella tavalla.
Komissio odottaa voivansa edelleen osallistua tieto- ja viestintätekniikkaa koskeviin keskusteluihin, kun se esittelee tiedonantonsa myöhemmin tänä vuonna.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kulttuuriesineiden vienti ja palauttaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Aparicio Sánchezin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0122/2001) komission kertomuksesta kulttuuriesineiden viennistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3911/92 ja jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY soveltamisesta (KOM(2000) 325 - C5-0509/2000 - 2000/2246(COS)).

Aparicio Sánchez
. (ES) Arvoisa puhemies, käsittelemme nyt yhtä unionin sisärajojen poistamisen aiheuttamista harvoista mutta vakavista ongelmista.
Jo yhtenäismarkkinoiden toteutuessa vahvistettiin, että tavaroiden vapaa liikkuvuus on sovitettava yhteen jokaisen jäsenvaltion taide- ja kulttuuriperinnön suojelemisen kanssa. Kansallisen kulttuuriperinnön määritteleminen ja sen suojeleminen kuului tuolloin ja kuuluu edelleenkin kunkin jäsenvaltion toimivaltaan. Kuitenkin 1. tammikuuta 1993 lähtien tarvittiin toimenpiteitä, kuten myyntiä koskevien edellytysten vahvistaminen tai yhtenäinen valvontamenettely yhteisön ulkopuolelle suuntautuvassa viennissä. Tästä syystä vuosina 1992 ja 1993 annettiin nyt käsittelemämme asetus ja direktiivi.
Asetuksen perusajatus voidaan tiivistää seuraavasti: kullakin jäsenvaltiolla on velvollisuus valvoa paitsi oman kulttuuriperintönsä myös sen alueella olevan 14 muun jäsenvaltion kulttuuriperinnön vientiä. Asetus annettiin yhdeksän vuotta sitten, mutta joitakin vähäisiä muutoksia lukuun ottamatta vuonna 1992 hyväksytty teksti ja lähestymistapa ovat edelleen voimassa. On sanottava, että kulttuuriesineiden laiton kauppa ja sen rankaisemattomuus ovat nyt vakavampia ongelmia kuin koskaan. Arviot ovat vieläkin pessimistisempiä, jos riittämättömäksi osoittautunut nykyinen yhteisön lainsäädäntö on yhä voimassa silloin, kun ehdokasvaltioiden erittäin rikas kulttuuriperintö tulee aikanaan yhtenäismarkkinoille.
Vuonna 1993 komissio sitoutui kolmen vuoden välein kiinnittämään huomiota asiaintilaan ja sovellettavien säännösten tehokkuuteen sekä ehdottamaan tarpeelliseksi katsottuja korjauksia. Se yritti tätä vuonna 1996, mutta useimmat jäsenvaltiot eivät antaneet sille sen pyytämiä tietoja. Joissakin tapauksissa asetuksen sisällyttäminen osaksi valtion lainsäädäntöä kesti häpeällisen kauan; tarkemmin sanottuna neljässä jäsenvaltiossa asetus tuli voimaan vasta vuonna 1998.
Komissio sai lopulta vuonna 1998 joitakin tietoja, mielipiteitä ja kokemuksia, ja niiden perusteella se on laatinut kertomuksen, johon me tänään otamme kantaa. Kyseessä on yksinomaan tiedoksi annettu tiedonanto, toisin sanoen se ei sisällä ehdotuksia uusien toimenpiteiden hyväksymiseksi tai nykyisten toimenpiteiden muuttamiseksi. Se on voluntaristinen kertomus, jossa ei ole riittävästi tietoja, jotta laskelmia voitaisiin tarkastella objektiivisesti, ja jossa ei mielestäni ole myöskään omia päätelmiä, jotta siinä voitaisiin ehdottaa parannuksia nykyiseen menettelyyn.
Joitakin päätelmiä voidaan silti tehdä. Osa päätelmistä - pienempi osa - on myönteisiä, kuten se seikka, että näiden kahden säännöksen pelkkä olemassaolo on lisännyt viranomaisten ja kansalaisten tietoisuutta ongelmasta sekä pakottanut tekemään tuomioistuimen ulkopuolisia ratkaisuja. Osa päätelmistä - suurempi osa - on kielteisiä, ja ne voidaan tiivistää seuraavasti: yleisenä käytäntönä on edelleen, että kulttuuriesineen viennin salliva valtio ei tiedustele alkuperämaalta, onko esineen alkuperä laillinen vai laiton.
Useimmissa tapauksissa jäsenvaltioiden viranomaisten yhteistyö ei ole ollut hyvää, ja tarkoitan tässä erityisesti poliisi- ja tulliviranomaisia, toisin sanoen sisäministeriöiden alaisuuteen kuuluvia yksiköitä. Tässä on mielestäni yksi ongelman ydin; yhtäältä näillä hallintoyksiköillä on rajoilla muita järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviä ensisijaisia tehtäviä. Toisaalta kyseessä on kolmanteen pilariin kuuluva yhteistyö, jota on erittäin vaikea saada aikaan, kuten parlamentin jäsenet hyvin tietävät.
Tilanne on siis vakava kahdella saralla: historiallisten kulttuuriesineiden laiton kauppa yhteisön sisällä kasvaa, ja myös sen vienti unionin ulkorajojen yli kasvaa. Järjestäytyneet verkostot ovat tulleet mukaan laittomaan kauppaan, ammattitaidottomien antiikkikauppiaiden määrä lisääntyy huimaa vauhtia eikä heitä valvota riittävästi, ja syylliset jäävät lähes aina rankaisematta joko rikoksen nopean vanhentumisajan - vain yhden vuoden - takia taikka siksi, että ostajan katsotaan toimineen vilpittömässä mielessä ja menettely keskeytetään, ja nämä ovat joitakin syitä tähän vakavaan tilanteeseen.
Näistä syistä katsomme mietinnössämme, että on välttämätöntä parantaa säännöstöä ja saada aikaan laadullinen muutos yhteisön toimenpiteisiin. Kyse on mielestämme kulttuuriin liittyvästä aiheesta, jota neuvoston on käsiteltävä kunkin jäsenvaltion kulttuurista vastaavien henkilöiden välityksellä; kyse on rikoksista tai rikkomuksista, jotka taiteelliseen ja historialliseen kulttuuriperintöön erikoistuneiden yhteisön toimintayksiköiden on havaittava; kulttuuriasioista vastaavan komission jäsenen - pikemminkin kuin kenenkään hänen kollegansa - on arvioitava tilanne ja ehdotettava siihen ratkaisua. Tässä kaikessa on otettava huomioon kaupasta vastaavien tahojen, poliisin ja tulliviranomaisten eri elimet, mutta toistan, että näkökulman on oltava ensisijaisesti kulttuurinen.
Yksilöimme mietinnössä myös joitakin vaikeuksia, esimerkiksi kirkon kaltaisille instituutioille kuuluvan tuntemattoman kulttuuriperinnön. Ehdotamme joitakin täsmällisiä ja erittäin kiireellisiä toimenpiteitä - kuten Internetin käyttöä, jotta varastettujen esineiden tiedot ja kuvat olisivat vapaasti saatavilla - tai pyydämme komissiota laatimaan kulttuuriasioista vastaavan komission jäsenen johdolla vihreän kirjan, jossa kuvattaisiin nykytilannetta, arvioitaisiin asetuksen ja direktiivin vaikutuksia, tehtäisiin vertaileva tutkimus siitä, miten kussakin jäsenvaltiossa määritellään kulttuuriperintö, ja erityisesti ehdotettaisiin konkreettisia toimenpiteitä tilanteen parantamiseksi.
Kulttuuriasioista vastaava komission jäsen, jota olen ihaillut vuosikausia, on jo jonkin aikaa ollut rohkea ja päättäväinen, kun on kyse tulevista asioista, mutta varovainen ja epäröivä, kun on kyse nykyisistä asioista. Hänellä on riittävästi kykyjä ja välineitä muuhunkin.
Parlamentti pyrkii tässä mietinnössä osoittamaan, että se on hätääntynyt ja huolestunut nykytilanteesta, sillä vaikka nykytilanne johtuu sisärajojen poistamisesta, joka on muuten ollut erittäin hyödyllistä, yhteisön vastuuhenkilöt eivät ota sitä riittävästi huomioon.

Graça Moura
Arvoisa puhemies, kuten kollegani Aparício Sánchezin ajankohtaisen mietinnön perusteissa huomautetaan, käytettävissä ei ole riittävästi tietoa, jotta saataisiin puolueettomasti selville, kuinka tehokkaita toisen valtion alueelta toiselle laittomasti siirretyn kulttuuriomaisuuden vientiä ja palauttamista koskeva direktiivi ja asetus ovat. Tämä mahdottomuus johtuu suureksi osaksi näiden asiakirjojen viivästyneestä siirtämisestä jäsenvaltioiden kansallisiin oikeusjärjestyksiin. Kaikki tämä saa uskomaan, että tällä välin kulttuuriomaisuuden, ennen kaikkea taidemarkkinoilla liikkuvan omaisuuden, laiton kauppa on lisääntynyt. Kaiken tämän perusteella on suositeltavaa, että jäsenvaltiot tottelevat tiukasti kansallisen kulttuuriperinnön eheyttä koskevaa periaatetta, ja että kauppaa ehkäisevistä ja torjuvista toimista tehdään tehokkaampia.
On kuitenkin muitakin ongelmia. Ei ole kauaakaan, kun saimme täällä parlamentin toimitiloissa nähdä näyttelyn Kyproksen kulttuuriperinnön vakavasta vahingoittamisesta tämän näemmä myös unionin ehdokasvaltiona olevan valtion viranomaisten sallivan katseen alla. Niinpä nyt ehdotetuilla toimilla voidaan parantaa oleellisesti käytettävissä olevia yksittäisiä oikeudellisia välineitä ja järjestelmää kokonaisuudessaan. Kaikki kulttuuriperinnöt ovat korvaamattoman tärkeitä kansallisen ja eurooppalaisen identiteetin kannalta. Jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä oikeudellisissa ja poliisiasioissa pitää tiivistää tällä alalla. Varastetun tai laittomasti haltuun otetun kulttuuriomaisuuden liikuttamista pitää vaikeuttaa. Tässä asiassa on oleellista, että kulttuurista, sisämarkkinoista sekä oikeus- ja sisäasioista vastaavat komission jäsenet tekevät yhteistyötä ja että heidän toimensa ovat yhteensopivia.
Komission pitäisi laatia tiedonanto tuon omaisuuden salakuljetuksesta ja laittomasta kaupasta, ja kohdistaa huomio siihen, minkälainen tilanne on nykyisin. Sen pitäisi luetteloida ja tunnistaa yhä palauttamatta oleva omaisuus ja tutkia, minkälaisia seurauksia vuoden 1992 asetuksen sekä vuoden 1993 direktiivin soveltamisesta on ollut, arvioida ennakolta ehdokasvaltioiden liittymisen vaikutuksia, valmistaa monikielinen kaavake, jossa annetaan anastettua omaisuutta koskevia ohjeita sekä käynnistää kansalaisille suunnattu tiedotuskampanja, jossa kaikki tarpeellinen tieto on saatavissa Internetissä. Arvoisa puhemies, kaiken tämän vuoksi meidän on mielestämme äänestettävä tämän mietinnön puolesta, ja onnittelen vielä kerran kollegaani Aparício Sánchezia siitä, että hän teki tämän aloitteen.

Sanders-ten Holte
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein ja arvoisat kollegat, ammoisista ajoista lähtien ihmiset ovat matkustaneet lisätäkseen tietojaan toisista kansoista ja päästäkseen yhteyteen toisten kulttuurien kanssa. Ammoisista ajoista lähtien matkustavat ihmiset ovat ottaneet muista kulttuureista muistoesineitä joko laillisesti tai laittomasti. Meidän tarvitsee vain ajatella lordi Elginiä tai Napoleonia, jotka molemmat ajattelivat, että löytämänsä saa pitää ja ottaa mukaansa omaan maahansa. Se, että siten vahingoitettiin vierailun kohteena olleen maan kulttuuriperintöä, oli selvää.
Siksi on hyvä, että Eurooppa panee tämän asian kuriin. Ei pidä vähätellä kaupan merkittävää roolia tässä asiassa. Kun ajattelemme, että museoihin ja kirkkoihin kohdistuvat taidevarkaudet tehdään usein kauppiaiden toimeksiannosta, meidän on tosiaankin kiinnitettävä huomiota tähän asiaan.
Vaikka tämä on mielestäni ennen kaikkea jäsenvaltioiden itsensä asia, eurooppalainen koordinointi on oleellisen tärkeää kaikilla tasoilla ja erityisesti poliisi- ja tulliyhteistyön alalla, kuten jäsen Aparicio Sánchez jo huomautti.
Julkisten ja yksityisten laitosten omistuksessa olevien taideteosten luettelointi ja yksityiskohtainen kuvaus mahdollisesti valokuvia käyttämällä on ensimmäinen askel varkauksien torjunnassa. Myös sillä vaatimuksella, että maasta vietävillä kulttuuriesineillä on oltava todistus alkuperästä, on ennalta ehkäisevä vaikutus.
On itsestään selvää, että kaikille tarjolla oleva eurooppalainen digitaalinen tietoverkko on mittaamattoman arvokas. Siksi haluan ilmaista toiveeni siitä, että se otettaisiin käyttöön mahdollisimman pikaisesti ennen kaikkea pitäen silmällä varastettuja ja vieläkin löytämättä jääneitä taideteoksia. Emme saa silloin rajoittua pelkästään Eurooppaan - tässä voidaan yksinkertaisesti käyttää Internetiä - vaan mukaan on otettava loppujen lopuksi koko maailma Yhdistyneiden Kansakuntien kautta. Meidän on kuitenkin aloitettava Euroopassa. Siksi haluan pyytää jäsenvaltiolta, että ne eivät suojelisi pelkästään omaa kansallista kulttuuriperintöään vaan myös muiden maiden kulttuuriperintöä. Olen tyytyväinen, että Alankomaat on ottanut tässä asiassa jo askeleen hyvään suuntaan. Toivon, että muut maat seuraavat, jotta kulttuuriesineiden laiton kauppa voidaan pysäyttää.

Manisco
Arvoisa puhemies, Pedro Aparicio Sánchezin mietintö ansaitsee suurta arvostusta ja ehdotonta kannatusta, koska siinä käsitellään ensimmäistä kertaa kriittisesti ja rakentavasti yhtä Euroopan unionin vakavimmista ja huolestuttavimmista ongelmista: ihmiskunnan historiassa ainutlaatuisen yhteisen kulttuuriperinnön säilyttämisestä. Tämä kulttuuriperintö on liian usein ollut turmelun ja hävityksen kohteena, ja usein kulttuuriperinnön suojelusta vastaavat viranomaiset syyllistyvät siihen kohdistamaansa välinpitämättömyyteen.
Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa käyty keskustelu kulttuuriesineiden viennistä annetusta neuvoston asetuksesta ja jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetusta neuvoston direktiivistä oli laajaa ja perinpohjaista, vaikka valiteltiinkin sitä, että keskustelusta puuttui kulttuurista vastaavan komission jäsenen Viviane Redingin henkilökohtainen panos, ja yhtä lailla valiteltiin kulttuurin pääosaston kertomuksen puutteita ja epäloogisuuksia.
Karvas totuus on, että tämän loputtoman suuren kulttuuri- ja taideperinnön suojelu on jätetty yksittäisten kansallisten viranomaisten käsiin kotimaassani asiasta vastaa Carabinierien urhoollinen virkamies, kenraali Conforti ilman, että yhteisössä olisi toteutettu purevaa ja todella toimivaa yhteistyötä, jossa sovellettaisiin ainakin Unescon yleissopimuksen perusperiaatteita. Ja kaikkea tätä vastaan hyökkää voimakkaasti järjestäytynyt rikollisuus, jonka toiminta kuuluu kaikkein pahamaineisimpiin, kuten pimeän rahan kierrättämiseen ja veronkiertoon. Ja kaikki tämä vahingoittaa kunnollista ja rehellistä antiikkikauppaa, joka on joutuu keinottelijoiden harjoittaman hillittömän kilpailun ja suurten kauppayhtymien kohteeksi.
Nyt puhun vain omasta maastani Italiasta, jossa on varastettu mittaamattoman arvokkaita töitä, tai niitä on viety maasta laittomasti, tai lyhyesti sanottuna ne ovat kadonneet jäljettömiin: Michelangelo Merisi di Caravaggion La Natività Giovanni Bellinin La Madonna dell'Orto, Antonello Da Messinan Ecce Homo, jopa kaksi Cima da Coneglianon mestarityötä on kadonnut, ja samaan aikaan arkeologista perintöä ryöstetään yhä kiivaampaan tahtiin. Riittää, kun näinä päivinä vierailee Brysselin Sablon kaupunginosassa ja katselee näyteikkunoihin häpeilemättä aseteltuja kymmeniä 1100-luvulta peräisin olevia upeita öljyruukkuja ja marmorikorkokuvia, jotka tieteelliset tutkimusmatkailijat jotka ovat miltei aina amerikkalaisia löysivät meren pohjasta viime vuonna, tarkemmin ottaen viime syyskuussa.
Tästä ja muista painavista syistä jäsen Aparicion työ merkitsee historiallista käännettä unionin kulttuurin suuntaviivoille ja politiikalle: tämä on ensimmäinen vaikuttava toimi, josta muiden toivottaisiin ottavan mallia ja josta neuvosto ja komissio ottaisivat vastuun, vaikka tämä tapahtuukin hieman myöhässä.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, sekä komission tiedonannosta että kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietinnöstä käy selväksi joidenkin jäsenvaltioiden haluttomuus panna täytäntöön kulttuuriesineiden vientiä koskeva asetus sekä ohje laittomasti hankittujen esineiden palauttamisesta. Perussyy on mielestäni kulttuurin kaupallistaminen, johon pakottavat kapitalistinen järjestelmä ja valtavat laittomat sekä myös laillisilta vaikuttavat edut, jotka järjestelmällisesti ovat mukana varastettujen kulttuuriesineiden kaupassa.
Kulttuuri on yhteiskunnan kollektiivinen luomus, eikä kenelläkään ole oikeuttaa yksityistää taideteosta, riistää sitä yhteiskunnan käytöstä tai jopa siirtää sitä pois ympäristöstä, johon se on luotu. Asiaan ei liity vain laiton kauppa, vaan mukana ovat myös tunnetut huutokauppakamarit sekä monet arvostetut museot, joiden arvokkaat kokoelmat on hankittu laitonta tietä. Oma maani on yksi niistä, jonka kulttuuriperintöä on ryöstetty todella suuressa mittakaavassa, suuri joukko teoksia sijaitsee englantilaisissa, ranskalaisissa, saksalaisissa ym. museoissa sekä yksityiskokoelmissa. Tilaisuuden tarjoutuessa haluaisin kysyä komission jäseneltä, voidaanko odottaa joitain toimia, jotka helpottaisivat Parthenonin veistosten palauttamista, tavallaan osoituksena komission vakavista aikeista.
Aparicio Sánchezin mietintöön sisältyy monia myönteisiä huomioita ja mielenkiintoisia ehdotuksia, ja tästä haluan onnitella häntä. Haluaisin lisäksi kiittää Graça Mouraa, että hän mainitsi ongelman, joka liittyy kulttuuriesineiden ryöstämiseen miehitetyn Kyproksen alueella. Pelkään kuitenkin, että juuri edellä mainitsemani kaupallistamisen vuoksi ongelman todellinen hoitaminen on mahdotonta.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, komissio on parlamentin tavoin huolestunut jäsenvaltioiden kulttuuriperinnön suojelemisesta. Komissio kiinnittää erityistä huomiota tähän kysymykseen laajentumisneuvotteluissa.
Panen merkille, että päätöslauselmaehdotuksessa vedotaan komissioon, jotta se tarkastelisi kulttuuriesineillä käytävää laitonta kauppaa. Haluaisin huomauttaa, että tämä ei kuulu niiden komission kertomuksien piiriin, jotka koskevat asetuksen nro 3911/92 ja direktiivin 93/7 soveltamista. Haluaisin kuitenkin korostaa, että ongelma koskee monia aloja ja monia pilareita, mitä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntakin painotti. Kun otetaan huomioon toimivalta, joka on perustamissopimuksissa myönnetty yhteisölle, on vaarana, että huomion kohdistaminen ongelman, joka koskee kulttuuriesineillä käytävää laitonta kauppaa, kulttuuripoliittisiin näkökulmiin voi heikentää yhteisön toimien tehokkuutta tällä alalla.
Haluaisin vakuuttaa parlamentin jäsenille, että komissio on jo ryhtynyt toimiin, joiden tarkoituksena on parantaa jäsenvaltioiden välistä hallinnollista yhteistyötä, jotta niiden kulttuuriperintöä voitaisiin suojella. Toimet on suunniteltu kulttuuriesineiden suojelua tarkastelevassa neuvoa-antavassa komiteassa ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa käsittelevässä foorumissa. Komissio haluaisi pyytää parlamenttia tukemaan näitä toimia. Kollegiaalisena elimenä komissio jatkaa edelleen sen ongelman tarkastelemista, joka koskee kulttuuriesineillä käytävää laitonta kauppaa, ja asettaa ongelman etusijalle, mitä se edellyttää.
Lopuksi, vastauksena Alyssandrakisin äskettäin esittämään kysymykseen, totean, että komissio on käynnistänyt jatkuvasti aloitteita, joiden tarkoituksena on osallistua kulttuuriesineillä käytävän laittoman kaupan torjumiseen. Saanen mainita joitakin esimerkkejä aloitteista, joita komissio on käynnistänyt. Ensinnäkin, on rahoitettu sellaisen Internet-sivuston luomista, joka on tarkoitettu kulttuuriesineiden suojelua koskevien tietojen vaihtoon. Toiseksi on käynnistetty tutkimus, jossa tarkastellaan kulttuuriesineiden jäljitettävyyttä. Kolmanneksi kulttuuriesineiden suojelua tarkastelevan neuvoa-antavan komitean yhteyteen on perustettu työryhmä, jonka tehtävänä on laatia hallinnollisen yhteistyön suuntaviivat. Neljänneksi ja viimeiseksi, kulttuuriesineitä koskevaa ongelmaa tarkastellaan järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa käsittelevän foorumin puitteissa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 20.55.)

