Juhlaistunto - Unkari
Puhemies
(PL) Arvoisa presidentti Schmitt, arvoisat vieraat, hyvät kollegat, toivottamme teidät tervetulleeksi, arvoisa presidentti Schmitt, henkilönä, joka vasta vähän aikaa sitten oli kollegamme Euroopan parlamentissa. Olette tänään kanssamme täysin erilaisessa asemassa kuin aiemmin. Istuitte monta kertaa tällä paikalla, arvoisa presidentti ja johditte parlamentin istuntoja. Meille on suuri ilo, että edustatte tänään puheenjohtajavaltio Unkaria ja myös että teette nyt työtä luodaksenne ystävällisen ilmapiirin Euroopan parlamenttia kohtaan EU:ssa, koska tiedätte, miten tärkeä tämä parlamentti on - miten tärkeä se on ihmisille, jotka elävät maassamme ja joiden puolesta tehdään päätöksiä Euroopan unionissa.
Aiomme äänestää tänään Lívia Járókan laatimista mietinnöstä. Se on tärkeä asia meille kaikille, koska romanivähemmistö on yksi vainotuimmista vähemmistöistä Euroopassa, ja se on myös Euroopan suurin vähemmistö. Meillä on sekä halu että keinot pystyä ratkaisemaan tämä ongelma asteittain. Lívia Járókan mietintö edistää sitä suuresti. Olemme varmoja siitä.
On myös tärkeää, että avaudumme Balkanin valtioille. Muistamme erittäin hyvin, arvoisa presidentti, että niinä kuutena vuotena, jotka työskentelitte kanssamme, kiinnititte erittäin paljon huomiota unionin laajenemiseen kattamaan Länsi-Balkanin. Siellä on todellakin paljon ongelmia ratkaistavana. Kyseisten maiden on ensin valmistauduttava, mutta sen jälkeen niiden osallistuminen Euroopan unionin auttaa myös meitä ratkaisemaan monia ongelmia. Haluaisimme myös kiittää teitä sen osalta tekemästänne työstä.
Ehkäpä kollegani muistavat päivät monta vuotta sitten, kun voititte olympialaisia kultamitaleja. Silloin panitte koko sydämenne palvelemaan olympialiikettä, ja nyt, valtiomiehenä, edustatte maatanne, ja myös Euroopan unionia sekä unionin ulkopuolella että Euroopassa. Haluaisimme kiittää teitä siitä.. Kuuntelemme hyvin kiinnostuneina, mitä aiotte sanoa.
Pál Schmitt
Unkarin tasavallan presidentti. - (HU) Puhun äidinkielelläni unkariksi. Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, seison erittäin mielelläni ja ylpeänä edessänne. Olen iloinen voidessani palata paikkaan, joka on tärkeässä asemassa elämässäni ja urallani, ja tavata ystäviäni ja kollegojani täällä - Euroopan parlamentissa, jonka jäsen olin kuuden vuoden ajan. Kiitos kutsusta.
Arvoisa puhemies, vuosi sitten olisin ollut valmis mihin tahansa saadakseni 20 minuuttia puheaikaa! Tämä on vaikutusvaltainen paikka, jossa jokainen poliitikko ja jokainen julkinen toimija voi oppia paljon. Mielestäni ei ole mikään sattuma, että monet presidentit ja ministerit ovat aikaisemmin olleet Euroopan parlamentin jäseniä. Se on hyvä uutinen Euroopalle, koska se saa johtavia poliitikkoja, jotka ovat valmistuneet eurooppalaisen vuoropuhelun usein vaikeasta yliopistosta, jotka näkevät kansalliset asiansa yhteisön ulottuvuudessa ja jotka kykenevät sekä edustamaan etuja että ovat oppineet sovittaman niitä yhteen. Tämä on Euroopan sivistyksellinen perintö ja tämä on sen tehtävä myös nykyisin.
Euroopan parlamentti on erinomainen esimerkki parlamentarismin ja julkisen keskustelun kulttuurin tärkeästä asemasta eurooppalaisessa ajattelussa. Parlamentti, joka on saanut lisää toimivaltaa Lissabonin sopimuksen jälkeen, on tae demokraattisesta päätöksenteosta. Selkeä ajattelu ja toisten ottaminen huomioon sopivat sen perinteisiin. Unkari tekee Euroopan unionin neuvoston nykyisenä puheenjohtajana mielellään yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa, koska parlamentti ei ole vain lainsäädännön sulatusuuni vaan - jos saan sanoa näin - paljon enemmän: Euroopan unionin sielu.
Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionilla todellakin on markkinoiden, valuutan, politiikan ja lainsäädännön lisäksi myös sielu ja henki. Tiedän varsin hyvin, että parlamentin jokapäiväisessä työssä on kyse lähinnä käytännön yksityiskohdista. Äskettäiset kriisit ovat kuitenkin myös osoittaneet, mitä voi tapahtua, kun ihmisten kohtaloa lähestytään puhtaasti taloudellisesta tai teknokraattisesta näkökulmasta ja kun tärkeät tavoitteet, asioita toiminnassa pitävät periaatteet, unohdetaan.
Jean Monnet, jota me arvostamme yhtenä sodanjälkeisen yhteistyön isistä ja joka ei uneksinut pelkästään Euroopan taloudellisesta yhtenäisyydestä, vaikka olikin taloustieteilijä, totesi aikoinaan, että me tarvitsemme todellisia eurooppalaisia ponnisteluja. Emme saata yhteen valtioita, yhdistämme ihmisiä. Seuraavat Jean Monnet'n ajatukset ovat olennaisia vielä tänäkin päivänä, vaikka ne lausuttiin 60 vuotta sitten: "Olemme täällä toteuttamassa yhteistä tavoitetta, emme neuvotellaksemme oman etumme nimissä vaan löytääksemme oman etumme kaikkien yhteisestä edusta. Voimme löytää ratkaisun vain, jos käymme neuvotteluja vailla itsekkäitä tavoitteita. Jos me tänne kokoontuneet voimme muuttaa toimintatapojamme, kaikkien eurooppalaisten asenne muuttuu niin ikään askel askeleelta."
Siitä on aikaa yli kuusi vuosikymmentä. Otammeko yhä vakavasti nämä ajatukset, jotka näyttivät meille tietä? Aivan alusta asti tämä liitto oli enemmän kuin hiili- ja teräsyhteisö. Sen perustajaisät herättivät sen henkiin lupauksena rauhasta, tehtävänä luoda voimakas Eurooppa. Myönnän, että ei ole helppoa löytää yhteistä nimittäjää nykyisen laajentuneen unionin puolelle miljardille kansalaiselle 27 jäsenvaltion Euroopan unionissa. Jos sallitte, pidän erityisen hyvänä asiana sitä, että Unkari voi ottaa vastaan vuoron puheenjohtajana juuri nyt, kun olemme keskellä vakavia ongelmia, ankaria kamppailuja ja tärkeitä kysymyksiä, koska juuri sellaisina aikoina tarvitaan eniten ominaisuuksia, joita maallani on.
On totta, että esi-isiemme henki ei voi ikinä taistella puolestamme nykyisiä taisteluja. Me unkarilaiset voimme kuitenkin olla oikeutetusti ylpeitä siitä, että - lainaan 200 vuotta sitten syntynyttä unkarilaista säveltäjää Franz Lisztiä - olemme luonnostaan vapaan kansan poikia. Me elämme maassa, josta kuningas Tapani Pyhän ansiosta luotiin suvaitsevainen, ystävällinen, monietninen kristitty yhteisö, jolla on ollut yli tuhat vuotta valtion asema ja joka on todistanut syvän vapauden tunteensa vallankumouksilla. Maaliskuun 15. päivänä vietettävän Unkarin kansallisen juhlapäivän lähestyessä emme saa unohtaa unkarilaisten käymiä useita kamppailuja, kuten vuoden 1848 itsenäisyyssotaa ja vallankumousta sekä etenkään vuoden 1956 kansannousua ja vapaustaistelua, jonka jotkut teistä vanhemmista jäsenistä saattavat muistaa ja jonka ansiosta me voitimme itsellemme eräänlaisen oikeuden ja kunnioituksen Euroopassa. Tämä ei myöskään koskaan antanut meidän unohtaa veljeyttä ja solidaarisuutta. Me unkarilaiset olemme taistelleet liikaa, jotta voisimme suhtautua välinpitämättömästi muiden kamppailuihin ja ohittaa muiden kansojen ongelmat sanomatta sanaakaan.
Tästä syystä seuraamme erityisen tarkasti kaikkia tapahtumia, joita nyt on meneillään eteläpuolellamme arabimaailmassa. Osoitamme ymmärrystä kansojen vapaudenkaipuulle, piirteelle, joka epäilemättä elää jokaisen ihmisen ja kansan sydämessä. Ei ole mikään ihme, eikä edes odottamatonta, että näin on tapahtunut. Minkään kansan vapaudenkaipuuta ei voida tukahduttaa loputtomiin. Se pääsee valloilleen ennemmin tai myöhemmin. Euroopan unionin yhteinen velvollisuus on suojella omien kansalaistensa etuja ja pitää kiinni humanitaarisista velvoitteistaan. Sen on edistettävä omien keinojensa avulla rauhanomaista muutosta ja - asianomaisissa maissa - ihmisten synnyinmaiden vaurautta.
Hyvät parlamentin jäsenet - tai jos saan sanoa hyvät kollegat ja ystävät - koska puhumme yhteisvastuullisuudesta, saanen luetella muutaman Schumanin suunnitelman käsitteen, kuten "aito yhteisvastuullisuus", "luovat ponnistelut", "eri näkökohtien sovittaminen toisiinsa" ja "syvenevä yhteisö". Uskon vilpittömästi, että nämä termit, joihin voimme törmätä jokaisessa EU:n asiakirjassa ja jokaisessa puheessa, eivät ole menettäneet merkitystään. Olen varma, että ne ovat syviä tunteita, joille Euroopan yhtenäisyys ja sodanjälkeinen jälleenrakentaminen aikoinaan voitiin perustaa ja jotka lopulta toivat myös diktatuurien alistamat Itä- ja Keski-Euroopan maat takaisin tähän yhteisöön.
Unkarin puheenjohtajakauden ohjelman jokaisessa kohdassa asetetaan nämä perusarvot tavoitteiksi. Kaikkea, mitä suunnittelemme ja jonka puolesta ponnistelemme, voidaan kuvata kahdella sanalla, joita käytetään usein mutta jotka eivät ole menettäneet voimaansa: vastuuntunto ja solidaarisuus. Saanen käsitellä perusteellisemmin muutamaa seikkaa. Mitä me tarkoitamme solidaarisuudella ja vastuuntunnolla? Solidaarisuutta tarvitaan rahoitusasioissa. Tiedämme, että kaikista yhteisistä tehtävistämme euron suojeleminen on etusijalla. Se koskee kaikkia jäsenvaltioita - toistan - kaikkia jäsenvaltioita, koska Euroopan unionin kilpailukyky on tärkeä sekä euroalueeseen kuuluville että sen ulkopuolisille valtioille, ja se riippuu meistä kaikista yhdessä.
Jo nyt Unkari näyttää hyvää esimerkkiä säätämällä valtion velkaantumiselle tiukat lainsäädännölliset ehdot perustuslaissa, jota ollaan laatimassa. Unkari on päättänyt ryhtyä vakaviin toimenpiteisiin menojen leikkaamiseksi, jotta se saisi vähennettyä nykyistä velkaansa ja saatettua budjettivajeensa EU:n keskiarvon alapuolelle.
Me kuitenkin odotamme kunnioittavasti euroa käyttäviä maita palauttamaan luottamuksen yhteiseen valuuttaan. Talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson käyttöönotto toimii yhteisen kilpailukyvyn hyväksi: sen ansiosta jäsenvaltiot voivat tiedottaa toisilleen talousarviota koskevista suunnitelmistaan ennen niiden kansallista hyväksymistä. Lisäksi se antaa meille mahdollisuuden asettaa maakohtaisia tavoitteita. Olisin itse mielissäni, jos se otettaisiin käyttöön Unkarin puheenjohtajakaudella, jolloin sitä voitaisiin jopa kutsua Budapestin ohjausjaksoksi.
Saanen jälleen lainata Jean Monnet'ta. Hänen mielestään oli tärkeä avu ja yhteisön sitoutumisen tavoite, että vastakkainasettelun sijasta kansat vaikuttaisivat toisiinsa vastavuoroisesti ja lopulta siirtyisivät luonnollisesti vuoropuheluun, yhteiseen toimintaan. Tiedän, että yhteiseen toimintaan liittyy yhä kiistanalaisia kysymyksiä, mutta toivon vilpittömästi, että ne saadaan ratkaistua onnistuneesti ennen lähiaikoina pidettäviksi kaavailtuja taloutta ja rahoitusta koskevia keskusteluja.
Taikasana on ennaltaehkäisy. Se voi auttaa varmistamaan, että yksittäisten maiden rahoituskriisit eivät pääse yllättämään Euroopan unionia, ja mahdollistaa sen, että kriiseihin voidaan reagoida asianmukaisella tavalla, koska on helpompaa välttää kriisi kuin toipua siitä.
Meidän on kannettava vastuu kehitykseen liittyvien erojen kuromisesta umpeen. Jopa tämänkokoisessa yhteisössä solidaarisuus voi tarkoittaa huomion kiinnittämistä toisaalta yksittäisten ihmisten kohtaloon ja toisaalta pienten ja suurempien yhteisöjen, kokonaisten alueiden, kohtaloon. Euroopan unionin kansalaiset ansaitsevat yhtäläiset mahdollisuudet. Tätä voidaan edistää hyvällä koheesiopolitiikalla, jonka tärkeimmistä kulmakivistä on jo sovittu onnistuneesti. On tärkeää, että unionia ei pitäisi repiä hajalle myöskään kilpailukyvyn takia.
Turvautuminen solidaarisuuteen ja yhtenäisyyteen energiamarkkinoilla sekä pyrkimykset kehittää energian yhtenäismarkkinat liittyvät myös tiiviisti koheesioon. Ne tähtäävät energiariippuvuuden ja energiansaannin haavoittuvuuden vähentämiseen sekä rajoittamattomien kaasu- ja sähkötoimitusten varmistamiseen kaikkialla Euroopassa. Pohjois-Amerikan tapahtumat ovat myös yksi muistutus siitä, miten tärkeää on vähentää yksipuolista riippuvuutta ja liittää yhteen erilliset energiaverkot. Kehitystä tarvitaan energian yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi, varoja tarvitaan kehitystä varten ja laajaa yhteisymmärrystä tarvitaan varojen löytämiseksi.
Vastuunkantoa edellytetään myös makroalueellisella tasolla. Barcelonan prosessi Euroopan eteläosassa ja Itämeri-strategia sen pohjoisella puoliskolla tarjoavat puitteet alueellisen kehityksen yhdenmukaistamiselle. Samalla tavoin nyt myös Keski- ja Itä-Euroopan maat etsivät tilaisuuksia tehokkaammalle yhteistyölle. Tonavan aluetta koskeva EU:n strategia muotoutuu 14 maan osallistuessa noin 40 ohjelmaan. Se on erinomainen osoitus siitä, että naapuruutta, joka usein mainitaan maantieteellisenä rajoitteena, voidaan pitää myös geopoliittisena etuna. Odotamme erittäin innokkaasti, että Tonava yhtenä luonnollisista siteistämme ja virtana, joka kuvastaa ikuista riippuvuuttamme toinen toisistamme, auttaa meitä edistymään tämän strategian ansiosta, joka on määrä hyväksyä kesäkuussa, auttaa meitä vihreänä käytävänä, taloudellisena mahdollisuutena, yhteisyritysten moottorina, kehittyvänä kuljetusreittinä ja myös kulttuurisena yhteytenä. Unkari toimii aloitteentekijänä strategian laatimisessa ja käytännön tehtävien osalta organisoi työtä, joka koskee yhteistä vesivarojen hallintaa ja ympäristönsuojelua.
Meidän on kannettava vastuu rajoistamme. Euroopan unionin on kyettävä reagoimaan maailmalla tapahtuviin nopeisiin muutoksiin. Mikään muutos ei kuitenkaan oikeuta sitä, että toimisimme vastoin omia etujamme, keinuttaisimme venettä ja vahvistaisimme siten voimakkaiden aaltojen vaikutusta entisestään.
Tiedän, että useat henkilöt ottavat esille kysymyksen eteläisistä ja itäisistä naapuruuksista joko-tai -tapauksena todeten, että nykyinen tilanne sanelee sen, että meidän on keskitettävä kaikki huomiomme Euroopan unionin eteläisiin rajoihin. Voimme kuitenkin vastata muuttuneisiin tilanteisiin hyvin vain - ja meidän on myönnettävä, että tilanteet muuttuvat aina - mikäli me muuten pysymme lujana kaikissa ilmansuunnissa. Jos Euroopan unioni unohtaa tämän, se toimii itseään vastaan ja heikentää itseään. Odottamattomia tilanteita voi aina syntyä helpommin missä tahansa emme pysyttele ajan tasalla ja päin vastoin: kaikkia uusia ongelmia voidaan käsitellä helpommin missä tahansa, kun on olemassa hyvin toimivat suhteet.
Itäinen kumppanuus ei ole Unkarin eikä Puolan ensisijainen tavoite. Vaikka se näyttää olevan lähestymistapamme tilanteeseen, se on paljon yleisempää harkitsevaisuutta. Selkein osoitus tästä on se, että me isännöimme itäistä kumppanuutta käsittelevää huippukokousta yhdessä puolalaisten ystäviemme kanssa Puolan puheenjohtajakaudella.
Meidän on puhuttava myös solidaarisuudesta, jota meidän on osoitettava EU:n laajentumista odottaville valtioille. Euroopan unionin perustaneiden valtioiden liitto on aina pitänyt ovensa auki todeten, että mikä tahansa demokraattinen maa, joka haluaa liittyä omasta vapaasta tahdostaan ja joka hyväksyy EU:n perusperiaatteet, voi päästä yhteisön jäseneksi. Toisaalta se tarkoittaa, että liittoon kuulumiselle on selkeät ehdot. Toisaalta se tarkoittaa, että meillä on myös vastuu Euroopan unionin ulkopuolisista maista, kaikista niistä valtioista, jotka pitävät jäsenyyttä tavoitteenaan ja ponnistelevat tosissaan sen saavuttamiseksi. Tavoite liittyä unioniin ansaitsee selkeitä vastauksia, selkeitä edellytyksiä sekä selvän aikataulun ja selvät näkymät Länsi-Balkanin maille, kuten myös Turkille ja Islannille.
Vähemmistöjä koskevan vastuun osalta lainaan Lissabonin sopimuksen 3 artiklaa: "Unionin perustana olevat arvot ovat ihmisarvon kunnioittaminen, vapaus, kansanvalta, tasa-arvo, oikeusvaltio ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, vähemmistöihin kuuluvien oikeudet mukaan luettuina." Kulttuurinen monimuotoisuus kuuluu todellakin Euroopan unionin sisimpään olemukseen ja on sen elinvoiman lähde. Kansallisena julistuksena tästä Unkarin seuraavassa kansalliskokouksessa - jonka jäsenmäärä muuten puolittuu vuodesta 2014 lähtien - kaikilla maan vähemmistöillä on oma edustus.
Se, miten Unkari edustaa ulkomailla asuvia unkarilaisia, on täysin saman periaatteen mukaista. Olemme epätavallisessa tilanteessa. Meillä on perustuslaillinen velvoite puolustaa muissa maissa asuvien alkuperäisten unkarilaisten yhteisöjen vähemmistöoikeuksia, heidän oikeuttaan käyttää äidinkieltään ja itsehallinto-oikeuttaan. Voisimmeko pitää itseämme hyvinä eurooppalaisina, jos emme tekisi niin? Nimenomaan Euroopan unioni tarjoaa meille lainsäädännölliset ja tiedolliset puitteet, joissa tämä ongelma ei enää olekaan ongelma. Meillä on viimeinkin kaikki mahdollisuudet päästä yli historiallisista epäkohdista - surematta maantieteellistä eroa toisistamme - ja juhlia henkistä ja aatteellista yhteenkuuluvuuttamme ilman aluevaatimuksia. Olemme jopa antaneet tästä lainsäädäntöä. Valtio vahvistuu eikä heikkene myöntämällä oikeuksia vähemmistöilleen. Tekemällä niin se saa uskollisia, tyytyväisiä ja itseään kunnioittavia kansalaisia, jotka - näkyvällä tavalla - edistävät ja värittävät monimuotoisuutta omilla kulttuureillaan ja perinteillään.
Lopuksi haluan mainita romanistrategian, koska puhemies Buzek on jo tehnyt sen. Puheenjohtajavaltio Unkari pitää tehokkaan ja toteuttamiskelpoisen Euroopan unionin romanistrategian esittämistä yhtenä tärkeimmistä tehtävistään. Lívia Járóka on jo tehnyt sen. Olen vakuuttunut siitä, että me tarvitsemme tämän yhteisen toimintasuunnitelman. Köyhyyden poistamiseksi sosiaalisten toimenpiteiden lisäksi on kuitenkin välttämätöntä torjua lujasti ennakkoluulot ja kehittää kannustava kulttuurinen ja koulutuksellinen ympäristö. Tässä kaikessa ei ole ensisijaisesti kyse sopimuksesta ja rahasta vaan inhimillisyydestämme ja kekseliäisyydestämme.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tiedämme kaikki varsin hyvin, että kiertävässä puheenjohtajuudessa on ensisijaisesti aina kyse nykyisten prosessien saattamisesta eteenpäin. Siihen tarvitaan nähtävästi kahta vastakkaista erityispiirrettä: nöyryyttä ja sinnikkyyttä. Nöyryys yhteisissä huolenaiheissa ja sinnikkys niiden edustamisessa ovat ominaisuudet, jotka saattavat johtaa onnistumiseen. Puheenjohtajakautemme lopulla mittapuumme on seuraava: olemmeko poikenneet määritellyltä polulta vai olemmeko onnistuneet ohjaamaan vuoropuhelun takaisin ensisijaisiin, olennaisiin ja rakentaviin asioihin.
Siksi puheenjohtajakautemme tavoitteena on toimia prosessien moottorina. Olemme pelaajana joukkueessa: sitä edustaa myös puheenjohtajien troikan käsite. On mahdollista yltää hyvään yksilösuoritukseen, mutta vain siinä tapauksessa, että yhteisön - tai ennemminkin joukkueen - edun palveleminen asetetaan etusijalle. Useita asioita on harkittava uudelleen, koska on tullut selväksi, että me emme rakentaneet uutta eurooppalaista elämäämme riittävän vankalle perustalle. Etenemistavan etsimiseen käytetty aikakausi näyttää olevan lopussa Euroopan unionissa. Olen taipuvainen ajattelemaan, että tähdet ovat suotuisassa asemassa tässä asiassa. Nyt Euroopan unionilla on puheenjohtajavaltio, joka on tekemässä juuri niitä tärkeitä rakenteellisia muutoksia, jotka odottavat myös EU:ta. Suuret, heikosti toimivat ja muuttumattomina pidetyt järjestelmät on järjesteltävä uudelleen ja niitä on tarkasteltava uudelleen. Lisäksi tarvitaan olosuhteita, jotka kykenevät selviytymään kriiseistä paremmin ja jotka edistävät kehitystä ja suojelevat kilpailukykyä.
Se, että Unkarissa käsitellään nykyisin pelkästään tarvetta muuttua ja uudistua, tekee meistä vain avoimempia yhteisen eurooppalaisen tulevaisuuden muovaamiselle. Siksi meillä on kokemusta, joka tekee selväksi, että meidän on palattava yhteisön etujen tehokkaaseen edustamiseen. Unkarilaiset odottavat johtajiensa ja poliitikkojensa - joille muuten myönnettiin viime vuonna eurooppalaisessa mittakaavassa ennennäkemättömän paljon itsenäistä toimivaltaa - laativan puitteet uudelle elämälle ja ilmaisevan tulevaisuuttamme koskevia perusperiaatteita voimakkaan lainsäädännön ja arvokkaan perustuslain avulla ja vaativat heitä tekemään tästä selkoa myöhemmin. Ikuisena perusperiaatteenamme on säätää lakeja, jotka määrittävät tulevaisuuttamme EU:n normien, eurooppalaisen perinteen ja kansalaisvapauksien mukaisesti.
Voimassaoleva Unkarin perustuslaki - jos saan sanoa siitä pari sanaa - alkaa vuodesta 1949. Sinä vuonna Euroopan onnekkaammalla puolella ajatus yhteismarkkinoista oli jo syntynyt ja sen toteutuminen oli lähellä. Samana vuonna Unkarin kommunistihallinto erotti itsensä Euroopasta näytösoikeudenkäyntien myötä. Maa menetti itsenäisyytensä, kun se vedettiin mukaan Neuvostoliiton vaikutuspiiriin vuosikymmeniksi. Meidät eristettiin todellisesta Euroopasta, yhteisöstä, johon olimme aina kuuluneet perinteidemme ansiosta. Jopa aurinko peitettiin näkyvistämme.
Sen, mitä valheille rakentuva valtio voi menettää, unkarilaiset säilyttivät kansana. Siksi pidän tärkeänä ja paljonpuhuvana sitä, että Unkarin perustuslaki kantaa kuluvan vuoden tästä lähtien. Se kantaa vuoden 2011, jolloin eräänlaisena historian lahjana, hyvityksen muotona, me voimme toimia ensimmäistä kertaa Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona. Voimme nyt ensimmäistä kertaa todella osoittaa demokraattisen sitoutumisemme kovalla työllä ja rauhanomaisissa, rakentavissa olosuhteissa ja voimme antaa unkarilaisen määrätietoisuutemme yhteisön palvelukseen.
Mielestäni kansakunnan elinkaarella oikea aika perustuslain laatimiselle tulee aina silloin, kun se on riittävän voimakas myöntämään menneisyydessä tekemänsä virheet ja puolustamaan totuuksia, jotka pitävät paikkansa useita vuosikymmeniä, ja kun se on riittävän vakaa saattamaan päätökseen sen, mitä on pannut alulle. Vähintään yhtä tärkeää on, että me hyödynnämme Euroopan unionin perusrakenteita. Minä takaan ja vakuutan teille, että me pidämme Euroopan unionin perusoikeuskirjaa Unkarin uuden perustuslain ihmisoikeuksia käsittelevän luvun normina.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen miekkailija ja osallistuin olympialaisiin miekkailussa, joten miekkojen kalskeen metallinen ääni on minulle tuttu. Siitä huolimatta en usko, että meidän pitäisi kilpailla Euroopan unionin nykyisellä poliittisella näyttämöllä nähdäksemme, kuka voi syrjäyttää ja voittaa toisen väkivalloin. Historia ei ole antanut meille tehtävää vain siksi, että ryhtyisimme poliittisiin shakkipeleihin ja taktisiin arvovaltakamppailuihin vaan siksi, että palvelisimme asiaa, vahvistaisimme yhteenkuuluvuutta ja pyrkisimme yksimielisyyteen.
Eurooppalaiset tarvitsevat menestyvän, voittoisan ja vahvan Euroopan unionin, joka perustuu yhtä lailla yhteisiin arvoihin ja etuihin ja jossa myös yksittäiset valtiot ovat voimakkaita. Kunnianhimoisessa ohjelmassa, jota me kutsumme Eurooppa 2020 -strategiaksi, on kyse nimenomaan tästä.
Hyvät parlamentin jäsenet, saanen päättää puheeni ansaitusti suositun unkarilaisen kirjailijan Sándor Márain ajatukseen, joka liittyy Eurooppaan. Lainaan häntä: Meidän on kehitettävä tätä elämäntapaa edelleen. Meidän on täytettävä se kaikella sellaisella, joka on nykyaikaista, ja säilytettävä siinä kaikki sellainen, joka on ajatonta. Meillä on kaikkea, mitä me tarvitsemme; me tarvitsemme vain uskoa ja peräänantamatonta tahtoa, uskoa asemaamme ja tahtoa taistella typeryyden ja kiukun tyranniaa vastaan. Missä eurooppalainen voi aloittaa työn? Missä unkarilainen voi tehdä sen? Uskon, että hän on jo aloittanut. Lainaus päättyy. Voin lisätä tähän vain, että olkoon niin.
Kiitos, että kuuntelitte.
Puhemies
(EN) Arvoisa presidentti Schmitt, ne olivat tärkeitä sanoja, ja määritelmänne on hyvin tärkeä. Euroopan parlamentissa ei ole kyse ainoastaan yksinkertaisesti lainsäädännöstä vaan nimenomaan Euroopan unionin sielusta. Yhdentymisen henkeä, vuoropuhelua ja yhteistä toimintaa, yhteisiä toimia koskevat lainaukset Jean Monnet'lta ovat erittäin tärkeitä meille. On hyvin tärkeää muistuttaa meitä Schumanin suunnitelmasta: se perustui ennen kaikkea solidaarisuuteen Euroopan unionin alkuvaiheissa ja sitten 1990-luvulla, viime vuosisadalla Keski- ja Itä-Euroopassa, nykyisin rahoitusmarkkinoilla ja aivan lähitulevaisuudessa Välimeren alueella. Kiitos kaikista huomautuksistanne, jotka koskivat nykyistä toimintaa sekä nykyisiä haasteita ja uhkia, joita Euroopan unioni kohtaa. Paljon kiitoksia puheestanne. Me muistamme teidän sananne ja huomautuksenne.
(Suosionosoituksia)
