Lamfalussy-prosessin seuranta - tulevat valvontarakenteet (keskustelu) 
Puhemies
(PT) Esityslistalla on seuraavana Ieke van den Burgin ja Daniel Dăianun talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö Lamfalussy-prosessin jatkotoimista - tulevat valvontarakenteet.
Ieke van den Burg
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, vuodesta 2002 lähtien olen käsitellyt rahoitusmarkkinoiden vakautta ja valvontaa koskevia kysymyksiä. Jo tuolloin vaadin parlamentin vakavaraisuusvalvontaa koskevassa mietinnössä vahvaa eurooppalaista valvontajärjestelmää, joka olisi verrattavissa Euroopan keskuspankkijärjestelmään.
Onneksi meillä on euro ja EKP näinä myrskyisinä aikoina, mutta on kuitenkin noloa, ettei meillä ole vahvaa valvontarakennetta. Sain tuolloin parlamentin enemmistön vallankumouksellisen uudistuksen taakse, ja kaikki puhuivat edistyksestä. Kuitenkin kun olen vuosien saatossa puhunut useiden valvontaviranomaisten ja muiden teollisuuden ja valvonta-alan korkeiden edustajien kanssa, ihmiset ovat sanoneet minulle: "Emme voi sanoa tätä julkisesti, mutta olette oikeassa siinä, että täytyy tapahtua enemmän; todellinen kriisitilanne osoittaa vielä, ettei tämä riitä."
Tarvitsimme siis kriisin ymmärtääksemme tämän asian kiireellisyyden. Ei tarvinne edes sanoa, että olisin mieluummin välttänyt tällaisen kriisin, ja toivon, että olisimme olleet paremmin valmistautuneita siihen. Kriisi on kuitenkin nyt täällä. Myös tsunami, jota komission jäsen McCreevy ei halunnut tarkastella vielä muutama viikko sitten käsitellessämme kollegoiden Rasmussen ja Lehne laatimia mietintöjä, on täällä, ja se on mielestäni ennennäkemättömän kova.
Odotankin nyt, että tuo impulssi löytyy, mutta olen pettynyt ja häpeissäni siitä, että Euroopan unionin toimet ovat liian vähäisiä ja tulevat liian myöhään. Koko maailma katsoo, mutta emme onnistu saavuttamaan todellista yhteistä lähestymistapaa. Jopa taloustieteilijät ja kommentaattorit, jotka aiemmin puolustivat innokkaasti tätä upeaa ja innovatiivista rahoitusjärjestelmää, jota ei saisi haitata sääntelemällä, ovat lähestulkoon yksimielisiä ilmaistessaan pettymyksensä Euroopan johtajien tähänastisia toimenpiteitä kohtaan. Viittaan eilisen Financial Times -lehden pääkirjoitukseen, jossa sanotaan: "Toistaiseksi Euroopan johtajat ovat pelkästään esittäneet yhtenäisyyttä julistaessaan yhdessä, että he huolehtivat omista ongelmistaan." Näin siis myös Financial Times katsoo, että tarvitsemme kapellimestaria yksinlaulajien sijasta.
Mielestäni parlamentilla on huomenna mahdollisuus osoittaa, ettemme laula vain omia valitus- ja viha-aarioitamme ja takerru syyttelyyn. Voimme osaltamme rakentavasti edistää johtajuuden muodostamista sekä poimia joitakin hyvin konkreettisia ehdotuksia, joiden toteuttamisen Euroopan komissio voisi välittömästi aloittaa.
Tämä voi vaikuttaa melko tekniseltä monien muiden parlamentin jäsenten silmissä, mutta voin vakuuttaa, että näitä ehdotuksia on pohdittu syvällisesti ja että ne on valmisteltu kunnolla talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Vaatii vain johtajuutta ja rohkeutta teiltä, hyvä komission jäsen, näyttää niille vihreää valoa ja käynnistää prosessi. Teidän ei pitäisi kuunnella liikaa Cityn lobbareita, jotka pidättelevät teitä tekemästä asioita. Tietenkin teidän pitää kuunnella asiantuntijoita. Mutta poliittinen vastuu näiden aloitteiden toteutumisesta on teillä.
Puheenjohtaja Barroso puhui jo lyhyen aikavälin toimenpiteistä. Olen iloinen siitä, mitä hän sanoi viisaiden ryhmästä, mutta tämäkin on asia, jota parlamentti ehdotti jo kaksi vuosi sitten, emmekä silloin saaneet tukeanne asialle. Sitten vakavaraisuusdirektiivistä, luottoluokituslaitoksia koskevista toimenpiteistä: minulle ei ole aivan selvää, millaisia toimenpiteitä aiotte ehdottaa johtajien palkkioita koskevissa suosituksissa. Toivon, ettette kuuntele tässä asiassa pelkästään Ecofin-neuvoston heikkoja ehdotuksia, vaan olette valmiita menemään hieman pidemmälle. Lopuksi valvonnasta: kyse ei ole pelkästään pitkän aikavälin toimista viisaiden ryhmässä; meidän pitäisi tehdä jotain jo nyt. Tarkistuksistani 5, 6 ja 7: toivon saavani tukea ehdotukselle, jonka mukaan Euroopan valvontarakennetta varten nimitetään välittömästi riippumaton puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja.
Daniel Dăianu
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, käytän tilaisuuden sanoakseni muutaman sanan asioista, jotka näyttävät ympäröivän yleistä keskustelua sääntelystä ja valvonnasta.
Ensinnäkin vapaat markkinat eivät tarkoita sitä, ettei sääntelyä ole ollenkaan. Höllä rahapolitiikka voi kiihdyttää inflaatiota ja johtaa mahdollisesti taantumaan, mutta se ei voi itsessään aiheuttaa rahoitusjärjestelmän romahtamista. Romahduksen uhan aiheuttaneet rahoitusjärjestelmän piirteet ovat uuden rahoitusjärjestelmän rakenteellisia ominaisuuksia.
Perimmäinen syy tähän kriisiin on rahoitusjärjestelmän puutteellinen sääntely. Asuntolainat eivät itsessään ole myrkyllisiä, vaan niihin perustuvat heikosti suunnitellut arvopaperit ovat myrkyllisiä. Rahoitustuotteiden paketointi voi lisätä vaikeaselkoisuutta markkinoilla. Vastuuttomaan käytökseen johtavat korvausjärjestelmät: ne ovat myrkyllisiä. Harhaanjohtavat mallit ovat myrkyllisiä ja äärimmäinen velkaantuminen on pahasta. Olisi todella väärin olla puuttumatta näihin ongelmiin.
Rahoitusalalla tapahtuva innovointi ei aina ole vaaratonta. Siksi on hämmentävää kuulla, että uusi sääntely on huono asia, koska se tukahduttaisi rahoitusalan innovaatiot.
Kunnollisen sääntelyn ja valvonnan luominen ei ole sosialismia. Kyse on siitä, millaisessa markkinataloudessa haluamme elää. Myönnän, että tämä voi johtaa joidenkin valtiokapitalismin osatekijöiden uudelleen luomiseen, ja tästä on keskusteltava.
Teollisuusvetoisiin aloitteisiin luottaminen ei riitä, sillä tällaisissa aloitteissa ajetaan usein omaa etua.
Miksi emme osaa ottaa opiksi aiemmista kriiseistä? Oman edun ajajilla on selvästi pitkät kädet, ja he koettavat vaikuttaa sääntelyyn ja valvontaan sekä kaltaistemme ihmisten käyttäytymiseen.
Onko moraalisilla arvoilla väliä? Mielestäni niillä on väliä. Elämme keskellä sotkua, joka johtuu osaltaan siitä, että joidenkin mielestä moraalisilla arvoilla ei ole väliä liiketoiminnassa. Sääntely- ja valvontaviranomaisten olisi ymmärrettävä, että järjestelmään liittyy riskejä. Heidän pitäisi olla aina tietoisia rahoitusalan vakaudesta.
Jännitteitä ja kriisejä ei voida täysin välttää, mutta voimme lieventää niiden aiheuttamia vahinkoja. Tarvitsemme kokonaisvaltaisia vastauksia kriiseihin sekä aitoa koordinointia EU:n USA:n ja muiden tärkeiden rahoitusmaailman keskusten välillä, etenkin huonoina aikoina.
Charlie McCreevy
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, aloitan kommentoimalla rahoitusmarkkinoiden tilannetta. Elämme aikakautemme vakavinta kriisiä. Se alkoi subprime-luottokriisistä ja on nyt levinnyt koskemaan koko taloutta. Rahoituksen saantiin liittyvä pelko pahentaa luottamuspulaa entisestään kaikkien talouden toimijoiden keskuudessa. Jos luotonantoa ei saada pikaisesti vapautettua, ajaudumme jatkuvaan alamäkeen, millä on itsestään selviä vaikutuksia taloudelliseen toimintaan. Luotonannon vapauttaminen on tällä hetkellä tärkein tavoite. Keskuspankkien tämänpäiväiset toimenpiteet ovat merkittävä asia luottovirtojen vapauttamisen kannalta.
Viime viikkojen aikana olemme myös nähneet, ettei mikään talous tai mitkään rahoitusmarkkinat ole immuuneja näille tapahtumille.
Eilen pidetyssä Ecofin-neuvoston kokouksessa valtiovarainministereiden huolestuneisuus oli ilmeistä. Tunnustimme sen, että hallitusten on toimillaan tuettava rahoitusmarkkinoita joko syöttämällä niille pääomaa, antamalla takuita tai käyttämällä muita keinoja. Mitään hopealuotia ei ole käytössä. Olennaista on vahva ja nopea reagointi.
Omalta osaltaan komissio näyttää kykynsä reagoida nopeasti. Esittelen komission jäsenten kollegiolle ensi viikolla ehdotuksia talletustakuujärjestelmään tehtävistä muutoksista, jotka parantaisivat suojan vähimmäistasoa ja edellyttäisivät jäsenvaltioilta nopeiden takaisinmaksumenettelyjen käyttöönottoa.
Eilisessä Ecofin-kokouksessa sovittiin, että jäsenvaltiot voivat nostaa nykyistä tasoa vähintään 50 000 eurolla, ja monet aikovat nostaa sitä vielä enemmän aina 100 000 euroon asti. Tämä heijastaa eroja jäsenvaltioiden keskimääräisissä talletuksissa.
Lisäksi olemme tekemässä kiireellisiä muutoksia tilinpitosääntöihin, jotta EU:ssa toimivat pankit voisivat hyödyntää samanlaista joustavuutta kuin Yhdysvaltain pankit. Tällöin yksittäiset pankit voivat halutessaan siirtää varoja kaupankäyntirahastosta rahoitustoiminnan puolelle. Tämä on komiteamenettelyn mukainen toimenpide, jolle toivon parlamentin pikaista hyväksyntää. Samalla toivon, että kansalliset valvontaviranomaiset soveltaisivat jo nyt näitä uusia säännöksiä, jotta pankit voisivat halutessaan käyttää uuttaa mahdollisuutta kolmannen vuosineljänneksen tuloksissa. Lisäksi IASB on hyväksynyt Yhdysvaltain arvopaperimarkkinoita valvovan viranomaisen selvennyksen käyvän arvon soveltamisesta kirjanpitoon silloin kun aktiivisia markkinatietoja ei ole saatavilla. Tämä on merkittävä mahdollisuus myös pankeille, ja sitä pitäisi hyödyntää kolmannen vuosineljänneksen tilinpäätöksissä.
Jatkamme luonnollisesti Ecofin-neuvoston laatiman tiekartan nopeaa täytäntöönpanoa, mikä auttaa vahvistamaan Euroopan unionin kykyä ennaltaehkäistä ja hallitsemaan tulevia rahoituskriisejä. Näiden aloitteiden täytäntöönpano on yleisesti aloitettu.
Kriisiaikoina poliitikkojen pitää toimia näkyvästi kansalaisten rauhoittamiseksi. Asiat ovat samalla tavalla täällä Brysselissä, paitsi että toimintamarginaalimme on paljon rajallisempi. Meillä ei ole käytössämme sellaisia rahavaroja, joita tarvitaan kriisin taltuttamiseksi. Keskuspankit ja valtiovarainministerit hallitsevat kukkaron nyörejä. Mutta meidän pitää tehdä kaikkemme, jotta jäsenvaltioiden yhteinen lähestymistapa olisi mahdollisimman voimakas. On aivan varmaa, että jäsenvaltioilla on paremmat mahdollisuudet keskeyttää tämä syöksykierre, kun ne tekevät yhteistyötä. Meidän on jatkossakin tuettava jäsenvaltioita, kun ne pyrkivät määrittämään yhteisiä tavoitteita ja lähestymistapoja. Etenemme nopeasti toteuttamalla kaikki tarvittavat toimenpiteet siltä osin kuin meillä on työkalut käytössämme.
Seuraavaksi käsittelen mietintöänne Lamfalussy-prosessin jatkotoimista ja tulevista valvontarakenteista. Haluaisin onnitella talous- ja raha-asioiden valiokuntaa ja erityisesti parlamentin jäseniä van den Burg ja Dăianu erinomaisesta työstä, jolla on saatu aikaan näin ajatuksia herättävä ja laaja-alainen mietintö. Mietinnössä tuodaan esiin useita haasteita, joihin meidän on vastattava vallitsevassa rahoituskriisissä. Innovatiivisia ja hyvin suunniteltuja ehdotuksia sääntelyn ja valvonnan uudistamisesta tarvitaan kipeästi tässä tilanteessa.
Mietintönne sisältää melko vaativan luettelon suosituksia siitä, millä aloilla lainsäädäntöä tarvitaan. On rohkaisevaa nähdä, että niin monet korostamanne asiat ovat myös komission mielestä ensisijaisia asioita. Monessa tapauksessa joko itse työ tai sen suunnittelu on jo aloitettu suosituksia vastaavien aloitteiden pohjalta.
Haluan mainita joitakin tärkeimmistä käynnissä olevista aloitteistamme, kuten Solvenssi II -ehdotus, ehdotukset vakavaraisuusdirektiivin tarkistamiseksi, jotka komission jäsenten kollegio hyväksyi viime viikolla, sekä luottoluokituslaitoksia koskeva lainsäädäntöehdotus, joka on tarkoitus antaa pian.
Tämä on linjassa monien mietinnössänne annettujen suositusten kanssa.
Vakavaraisuusdirektiivin muutosehdotus kattaa kriittiset alat, ja se vahvistaa olennaisesti EU:n pankkeja ja rahoitusjärjestelmää koskevaa sääntelykehystä. Toivottavasti tuette meitä tässä. On tärkeää päästä asiasta sopimukseen ensi huhtikuuhun mennessä.
Aiomme pian myös antaa ehdotuksen luottoluokituslaitoksista. Ehdotuksella pyritään ottamaan käyttöön lakisääteistä hyväksyntää ja vankkaa ulkoista valvontaa koskeva järjestelmä, jonka mukaan eurooppalaisten sääntelyviranomaisten on valvottava luottoluokituslaitosten toimintaa ja menettelyjä. Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea (CESR) koordinoi tätä.
EU:n valvontakehyksen osalta olemme juuri tarkistamassa komission päätöksiä kolmen valvontakomitean perustamisesta. Vuoden loppuun mennessä näille komiteoille on määritetty erityiset käytännön tehtävät, kuten sovittelu, suositusten ja suuntaviivojen laatiminen sekä selkeä rooli EU:n rahoitusjärjestelmän vakautta koskeviin uhkiin liittyvien analyysien ja vastausten parantamisessa.
Meidän pitää nyt tarkastella eurooppalaista valvontaa myös pidemmällä aikavälillä. Tämänhetkiset tapahtumat ovat osoittaneet sen rajoitukset. Euroopan keskuspankki on toiminut kriisissä esimerkillisesti. Meidän pitää pohtia vakavasti sitä, miten valvonta järjestetään rajojen yli toimivien rahoituslaitosten tapauksessa. Kuten puheenjohtaja Barroso aiemmin ilmoitti, haluamme perustaa korkean tason työryhmän, joka käsittelee erilaisia vaihtoehtoja ja antaa suosituksia siitä, miten asioissa pitäisi edetä.
Tässä huomioidaan mietinnössänne oleva ehdotus korkean tason työryhmästä unionin valvontajärjestelyjen selvittämiseksi.
Olen ollut näissä ympyröissä riittävän kauan tietääkseni, ettei valvontajärjestelyjen uudistamisesta sopiminen ole helppo tehtävä.
Mutta jos emme ota opiksemme tästä kriisistä, teemme suuren karhunpalveluksen Euroopan unionille. Tämän pohdiskelun ei pitäisi estää meitä näkemästä tarvetta ryhtyä käytännöllisiin toimenpiteisiin valvonnan parantamiseksi, kuten esitämme Solvenssi II -ehdotuksessa sekä vakavaraisuusdirektiivissä. Valvojakollegiot ovat ehdottomasti tarpeen.
Edessämme ovat tukalat ajat. Meidän kaikkien on kannettava oma vastuumme. Nyt on aika osoittaa, että voimme vastata haasteisiin työskentelemällä yhdessä. Odotan tässä vahvaa tukea parlamentilta.
Piia-Noora Kauppi
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, luullakseni rouva Tumpel-Gugerell totesi Nizzassa syyskuun puolivälissä, että suurin virhe oli se, ettei rahoitusalan valvontarakennetta sisällytetty Maastrichtiin sopimukseen. Meidän olisi pitänyt käsitellä tätä asiaa jo talous- ja rahaliiton loppuvaihetta koskevien päätösten yhteydessä.
Olen täysin samaa mieltä tästä, eikä rouva Tumpel-Gugerell todellakaan ole ainut henkilö, joka on näin sanonut. Mutta ketä voidaan syyttää siitä, ettei valvontarakenne ole edistynyt? Emme voi mielestäni syyttää yhteisön sotureita - ja yhteisön sotureilla tarkoitan Euroopan komissiota, joka on hoitanut tehtävänsä, sekä parlamenttia. Kuten kollega van den Burg sanoi, olemme käsitelleet tätä asiaa vuoden 2000 alusta lähtien, ja olemme tehneet useita ehdotuksia neuvostolle, mutta neuvosto vaikuttaa täysin haluttomalta ryhtymään toimiin.
Ihmettelen vieläkin, miten Lamfalussy-järjestelmä oli mahdollista saada toimintaan. Ehkä ratkaisevaa oli lopulta Yhdistyneen kuningaskunnan ja Saksan sopimus ehdottaa CESR:n sijaintipaikaksi Pariisia, mutta mielestäni neuvostolla ei ole ollut minkäänlaista halua edetä asiassa. Nyt on siis oikea hetki. Ehkä aikaa on liian vähän tai on liian myöhäistä, mutta ainakin neuvostossa nyt tapahtuu jotakin.
Parlamentti on tehnyt useita tärkeitä ehdotuksia. Tässä kolme tärkeintä tärkeysjärjestyksessä:
Ensinnäkin pakolliset kollegiot kaikille rajatylittäville rahoituslaitoksille sekä sitovat säännöt sille, miten ne toimivat, miten ne jakavat tietoa ja millaista päätöksentekomenettelyä niissä käytetään.
Toiseksi parempi oikeudellinen asema sekä tehokkaammat työskentelytavat kolmannen tason komiteoille. Ehkä komissio voisi tältä osin jättää hieman enemmän liikkumavaraa kolmannen tason komiteoille, jotta ne eivät olisi jatkossa vain neuvoa-antavia elimiä vaan voisivat tehdä myös päätöksiä.
Ja kolmanneksi EKP:n aseman vahvistaminen rahoitusvakauden alalla. EKP:n pitäisi saada enemmän tietoa. Sen pitäisi olla sidoksissa CESR:iin ja CEOPSiin, ja niiden pitäisi tehdä enemmän yhteistyötä.
Lopuksi haluan sanoa jotakin transatlanttisesta vuoropuhelusta. Nyt ei ole hyvä hetki jättää transatlanttisia rahoituspalveluja odottamaan. Tiedän, ettei tämä ole komission vika, vaan asiat riippuvat nykyään pääasiassa USA:n toimista, mutta mitä enemmän voitte tehdä keskustelujen jatkumiseksi, sitä parempi. Tulevaisuuden kannalta on hyvin tärkeää...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Antolín Sánchez Presedo
Arvoisa puhemies, emme voi ummistaa silmiämme tältä. Tämänhetkinen kriisi on paljastanut puutteet rahoitusmarkkinoiden valvonnassa ja taloudellisessa hallinnossa.
Kansalaiset ovat hyvin vakuuttuneita siitä, että on parempi tunnistaa riskit ja ennaltaehkäistä niitä kuin korjata jälkeenpäin, kun ne ovat jo johtaneet epätasapainoon ja aiheuttaneet vahinkoa rahoitusmarkkinoilla ja reaalitaloudessa. On siirryttävä pois aikakaudesta, jolloin suuri osa rahoitusmarkkinoista toimi läpinäkymättömästi, ilman valvontaa ja varomattomien tai häikäilemättömien toimijoiden pelien armoilla.
Pääoman vapaa liikkuvuus, talous- ja rahaliitto, rahoituspalveluiden monimutkaistuminen sekä globalisaatio edellyttävät, että menemme kansallista sääntelykehystä pidemmälle. Meidän on mentävä kohti unionin tason valvontaa. Euroopan unioni ei voi jättäytyä pois tai tulla jätetyksi ulkopuolelle sellaisista uusista konsepteista kuin makrotason valvonta, järjestelmäriskit, rahoitusalan maailmanlaajuinen vakaus sekä tarve osallistua talousalan maailmanlaajuiseen hallintoon.
Näin ollen meidän täytyy mennä kohti unionin tason valvontaa ja pyrkiä siihen päättäväisesti. Olisi suuri strateginen virhe olla toimimatta näin nyt, kun globaalit valtasuhteet ovat muuttumassa. Meidän on päästävä pysähtyneisyydestä murtaaksemme Solvenssi II:ta koskevan esteen, ja siksi meidän on hyväksyttävä integroitu eurooppalainen lähestymistapa ja oikaistava sitä.
Jotta voimme varmistaa johdonmukaisuuden ja oikeudenmukaisuuden eri viranomaisten keskinäisten tai eri rahoitusalojen välisten erimielisyyksien ratkaisemisessa, meidän on luovuttava yksipuolisuudesta ja edettävä kohti aidosti toimivaa eurooppalaista järjestelmää. Kahden viranomaisen välisiä erimielisyyksiä ei voida ratkaista jommankumman yksipuolisella päätöksellä; samanaikaisesti ei voi toimia sekä tuomarina että asianosaisena.
Näin ollen tuen intohimoisesti kollegoiden van den Burg ja Dăianu mietintöä. Olen kiitollinen siitä, että tarkistukseni on otettu huomioon ja olen vaikuttanut osaan kompromisseista. Toivon myös, että niiden kunnianhimoisimmat ehdotukset menevät läpi. Se olisi hyvä kansalaisillemme ja tärkeää rahoitusmarkkinoille.
Wolf Klinz
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kuulijat, tämän vuosikymmenen alussa paroni Lamfalussy esitteli raportin, jossa ehdotettiin tapoja parantaa ja tiivistää eurooppalaisten valvontaviranomaisten yhteistyötä. Neuvosto oli tyytyväinen ehdotuksiin, muttei tehnyt niille mitään. Jos tämänhetkisestä rahoituskriisistä seuraa jotain myönteistä, se voisi olla se, että valvonnan parantaminen on otettu asialistan kärkeen.
On kuitenkin yllättävää, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan on laadittava työjärjestyksen 39 artiklan mukainen mietintö ennen kuin komissio alkaa suhtautua asiaan vakavasti. Varmaa on, että voimme selvitä yhdentyneiden ja kasvavien rahoitusmarkkinoiden asettamista haasteista vain siten, että valvonta-alaa lähennetään ja yhdennetään jatkuvasti. Tällä hetkellä sadasta rahoitusalan konglomeraatista 58 toimii rajojen yli. Jo nämä tilastot osoittavat, mitä pitää tehdä!
Esittelijöiden laatima raportti menee oikeaan suuntaan. Kollega Kauppi viittasi tähän: laaja-alainen järjestelmä, jossa kollegiot valvovat rajaylittäviä ryhmittymiä, sekä kolmannen tason komiteoiden vahvistaminen. Tämä on hyvä asia, mutta lisäksi pitäisi muistaa se, että pieniä jäsenvaltioita edustaa näissä kollegioissa usein vain isäntämaan valvoja, minkä takia niiden edut on tärkeää ottaa kunnolla huomioon.
Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä tämä on luultavasti ainut keino parantaa tilannetta; keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä se ei riitä. Tarvitsemme järjestelmän, joka ansaitsee oikeuden tulla kutsutuksi eurooppalaiseksi valvojaksi. Tämän järjestelmän pitäisi toimia Euroopan keskuspankkijärjestelmän rinnalla.
Pierre Jonckheer
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, totesin aiemmin ryhmäni puolesta, että tuemme Ecofin-neuvoston päätelmiä. Huomaan, että osakemarkkinat ovat tänään jälleen syöksyneet alas ja että Euroopan pörssikurssit ovat romahtaneet. Nämä toimenpiteet eivät siis riitä.
Vastuukysymyksissä olen kollega Kaupin kanssa yhtä mieltä siitä, että neuvostossa esiintyy todellakin suurta vastustusta. On kuitenkin selvää, että komissio - te erityisesti - ei ole lievästi sanottuna koskaan ollut erityisen ihastunut unionin tason sääntelyn lisäämiseen. Koko virkakauttanne on ohjannut ajatus markkinoiden itsesääntelystä. Tämän takia unionin lainsäädäntö on pahasti jäljessä tänään keskusteltavina olevilla aloilla.
Äänestämme mietinnöstä huomenna, ja ryhmäni tukee kaikkia siihen esitettyjä tarkistuksia ja erityisesti esittelijä van den Burgin tarkistuksia. Meidän mielestämme tarkistuksilla pyritään myös varmistamaan, että arvopaperistamisen ja pörssikeinottelun estäviä mekanismeja varten saadaan sitovampia säännöksiä. Ne tarkoittavat, että Lamfalussy-prosessin kolmannen tason komiteat toimivat tavallaan unionin tason valvonnan eli haluamamme unionin valvontaviranomaisen edelläkävijänä.
Siihen suuntaan haluamme edetä, ja mielestäni lainsäädännön alalla aloitemonopolia hallussaan pitävä komissio on epäonnistunut tehtävissään tällä vaalikaudella. Näin ollen yrityksenne tehdä vaikutus on ihan hyvä, mutta teillä on erittäin vähän aikaa alkaa toimia täydellä teholla.
John Purvis
(EN) Arvoisa puhemies, arvostan esittelijöiden halua pyrkiä yhteisymmärrykseen tämän mietinnön yhteydessä. Omasta mielestäni se ei vieläkään ole täydellinen - he ovat varmaan tyytyväisiä kuullessaan tämän - mutta se on paljon parempi kuin mitä se oli, ja koen, että voimme oikeutetusti tukea sitä.
Tuon esiin kaksi erityistä asiaa. Arvopaperistamista on pidetty yhtenä tämän rahoituskriisin paholaisista, ja nyt pidetään tarpeellisena sitä, että liikkeellelaskijoilta pidätetään näistä tuotteista jonkinlainen prosenttiosuus. Komissio ehdottaa vakavaraisuutta koskevassa selonteossaan viittä prosenttia. Meidän pitää ainakin arvioida tämän ehdotuksen vaikutukset. Uskallan epäillä, että ainut seuraus tästä olisi rahoitusmarkkinoiden jumiutuminen, ja se saattaisi jopa houkutella sijoittajia kiertämään huolellisuusvelvollisuutta. Se, mikä todella on tärkeää, on mahdollisuus jäljittää liikkeeseenlaskijat välillisten "uusiopakkausten" kautta ja saada heidät tilivelvollisiksi mahdollisesta tietojen vääristelystä, laiminlyönnistä tai epäpätevyydestä.
Toinen asia on tapa ratkaista riitoja tai erimielisyyksiä valvojien kollegioissa. Esittelijät ovat ehdottaneet melko monimutkaista ja muodollista muutoksenhakumenettelyä puheenjohtajineen ja varapuheenjohtajineen sekä uutta byrokratiaa. Kyseiset tilanteet on kuitenkin ratkaistava nopeasti, joten olemme ehdottaneet, että kaikissa sellaisissa riitatapauksissa, joita ei kyetä ratkaisemaan sopuisasti, osapuolet nimeävät yhteisesti sovittelijan, jonka päätöstä pitäisi ainakin meidän mielestämme pitää lopullisena.
Lopuksi, arvoisa komission jäsen, kiitän johdannosta, jonka esititte puheenvuorossanne tämänhetkisestä kriisistä. Pahoittelen, ettette ollut paikalla edellisessä keskustelussa komissaari Almunian ja neuvoston puheenjohtaja Jouyet'n kanssa, kun parlamentin jäsenet, minä itse mukaan luettuna, toivat esiin kaikki nämä asiat. Ehkäpä voitte lukaista läpi nuo pitkät puheenvuorot ja vastata näkemyksiimme.
Sharon Bowles
(EN) Arvoisa puhemies, tämä mietintö on kunnianhimoinen mutta samalla realistinen. Siinä analysoidaan syitä rahoitusalan sekasortoon ja ehdotetaan muutoksia tulevaisuutta varten. Useita näitä muutoksia, kuten monet muut ovat todenneet, olisi jo ehdotettu muutenkin, sillä joidenkin näkemysten mukaan Lamfalussy-prosessi ei ole edennyt niin pitkälle kuin mitä se olisi voinut tai sen olisi pitänyt edetä.
Kyse on siis ennemmin valvonnan seuraavasta sukupolvesta kuin tämänhetkisen kriisin korjaamisesta - vaikka uskommekin, että se auttaa torjumaan vastaavia tilanteita jatkossa. Nyt jäsenvaltioista pitäisi löytyä enemmän tahtoa ottaa käyttöön muodollisesti yhdennetyt päätöksentekorakenteet.
Mutta toistan, että sääntelyn on oltava järkevää. Ratkaisu tämänhetkisiin ongelmiimme ja rauhallisempi tulevaisuus myöhemmin ei ole mikään sääntelylomake, jossa on tuhansia rastittavia kohtia, jolloin annettaisiin, kuten tiedämme, asiantuntijaosaston tehtäväksi laittaa rasti ruutuihin ilman käytännön toimintaa johtokunnan tasolla.
Sääntöjen pitäisi olla selkeitä ja yksinkertaisia. Jotkut niistä voisivat kyllä olla soveltamisalaltaan laajempia, mutta ne eivät kuitenkaan saisi peittää kokonaistilannetta, jotta johdossa olevat ovat riittävän tilivelvollisia ja tietävät, missä mennään.
Lisäksi meidän pitää osana kriisin ratkaisemista parantaa selvitystilaa koskevia asioita. Tämä ei kuitenkaan koske pelkästään kriisitilanteita: meidän pitää tarkastella rajatylittävää selvitysmenettelyä myös normaaliaikoina. Tässäkin saatamme joutua astumaan maaperälle, jolla jäsenvaltiot tuntevat olonsa epämiellyttäväksi, mutta tilanne on kohdattava.
Margarita Starkevičiūt
(EN) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan todeta olevani eri mieltä niiden kanssa, joiden mukaan emme kykene löytämään EU:n laajuista ratkaisua rahoituskriisiin. Kansallisella tasolla toteutettiin jo rohkeita toimenpiteitä siellä, missä oli tarpeen. Koska kansalliset rahoitusmarkkinat ovat keskenään erilaisia, meillä on stressaavina aikoina liikkumavaraa. Siten voidaan huomioida erot jäsenvaltioiden rahoitusmarkkinoiden tasossa ja laajuudessa. Vilnassa ei ole Cityä, joten toimenpiteemme ovat erilaisia.
Jotenkin en ole yllättynyt siitä, että komission ehdotukset perustuvat rajatylittävien rahoitusyhtiöiden tarpeisiin; olen ollut viisi vuotta Euroopan parlamentin jäsen. Minua kuitenkin yllättää se, ettei komissio käsitä, että rajatylittävä konsernimalli ei selviä talouden laskusuhdanteista. Näemme sen tällä hetkellä. Yritysjohtajien täytyy laatia suunnitelmat malliensa nykyaikaistamiseksi lisäämällä joustavuutta tytäryhtiöiden tasolla, jotta voidaan huomioida erilaiset tarpeet EU:n reaalitaloudessa. EU:n valvonta- ja sääntelyjärjestelmien on varmistettava rahoitusalan sujuvat uudelleenjärjestelyt. Uudistuksen lähtökohtana on oltava vastaus seuraavaan kysymykseen: "Mikä valtiovarainministeriö lopulta maksaa auttamisesta koituvan laskun?" Tämä on koko Euroopan unionin vakauden etu.
Haluaisin kuitenkin pyytää kollegoiltani, etteivät he unohtaisi yhtä Euroopan pienistä naapureista, jolla on tiiviit yhteydet meihin: Islantia. Olemme jättäneet heidät oman onnensa nojaan.
Olle Schmidt
(SV) Arvoisa puhemies, Eurooppa tuntee nyt rahoituskriisin pahimmat vaikutukset. Unionin valtiovarainministereiden eilinen päätös yhteisestä talletustakuiden vähimmäistasosta oli tärkeä askel, kuten yksittäisten pankkien pelastusoperaatiot. Useat keskuspankit alensivat tänään koordinoidusti korkojaan, mikä on tarpeen luottamuksen palauttamiseksi rahoitusmarkkinoille. Kyseiset toimenpiteet ovat kohdennettuja, ja niiden avulla on ratkaistava kriisi tässä ja nyt.
Myös meidän päättäjien täytyy kantaa vastuumme siitä, että markkinat toimivat varmasti pitkällä aikavälillä. Tämä tarkoittaa, että meidän pitää omaksua järjestelmällinen ja selkeä lähestymistapa hyväksyessämme uutta lainsäädäntöä, jotta sen avulla luodaan myös hyvät edellytykset kasvulle. Vaikutustenarviointien merkitys ei ole rahoituskriisin tuloksia vähäisempi; ne ovat päinvastoin nyt aiempaakin tärkeämpiä.
Lamfalussy-prosessin yhteydessä parlamentissa tehdyt ehdotukset parantavat unionin valvonnan koordinointia ja ovat merkittävä askel kohti parempia eurooppalaisia markkinoita. Haluaisin kiittää kumpaakin kollegaa ja erityisesti Ieke van den Burgia, joka on tehnyt suurenmoista työtä monien vuosien ajan ja ollut erittäin sinnikäs. Se on hyvä piirre poliitikossa.
Ehdotukset perustuvat olemassa oleviin järjestelmiin, joita on parannettava ja tehostettava taloutta pysäyttämättä. Emme saa erehtyä vastuustamme reagoida nopeasti ja hallita kriisiä jopa aiempaa vastuullisemmin - sääntöjemme täytyy olla toimivia, jotta ne hyödyttävät kriisikauden lisäksi myös Euroopan tulevaa kasvua.
Protektionismi ei ole milloinkaan vastaus, eikä tämä ole maailmantalouden loppu.
Avril Doyle
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin toivottaa komission jäsen McCreevyn tervetulleeksi. Kuuntelin useiden kollegoiden reaktiota siihen, miten Irlanti reagoi pankkiemme luottamuskriisiin ja maksuvalmiusongelmiin ja miten asia vietiin läpi muissa maissa jälkeenpäin. Arvosteltuaan ensin Irlantia muiden täytyi lopulta seurata perässä. On enemmän kuin ironista, että keskustelemme tänään Euroopan rahoituspalveluiden valvontarakenteesta. En tiedä, kutsuisitteko tätä onnelliseksi sattumaksi vai "liian vähän, liian myöhään" -tapaukseksi.
Olisivatko asiat olleet kovin toisin, jos valvontarakenne olisi jo ollut olemassa esimerkiksi luottoluokituslaitoksia varten? Minusta näyttää siltä, että jos palataan lähtöruutuun, nuo laitokset ovatkin tosiasiassa syy moneen ongelmaan. Ne antoivat subprime-luottokriisin ajautua hallitsemattomaan tilanteeseen myöntämällä edelleen korkeita luokituksia laitoksille, jotka olivat pakanneet nuo kavalat tuotteet yhteen ja myivät niitä eteenpäin. Siitä tämänhetkinen ongelma johtuu.
Meidän pitää olla varmoja siitä, että vastuumme heijastaa kylmäpäistä ja kunnollista ajattelua keskustelun aiheena olevan kriisin huomioon ottaen.
Harald Ettl
(DE) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, jollei nyt niin milloin sitten on tarpeen parantaa unionin tason valvontaa? Kaikki ennusmerkit ovat selviä: toimia tarvitaan ja meidän täytyy tehdä jotakin. Rahoitusmarkkinoiden vakauden valvontaa koskevat säännökset ovat ratkaisevan tärkeitä. Tarvitsemme tiukempia valvontasääntöjä makrotalouspolitiikkaan ja rahoitusmarkkinoiden valvontaan erityisesti Euroopan keskuspankin taholta.
Avainparametrit ovat ratkaisevia, kun valvojakollegioissa pyritään tekemään määräenemmistöpäätöksiä rajatylittäviä laitoksia koskevissa asioissa eurooppalaisten viranomaisten kesken. Meidän pitää luonnollisesti käsitellä ja arvioida jäsenvaltioiden kokoa tapauskohtaisesti. Isot maat eivät saa syrjäyttää pienempiä. EU:lla on oltava lainsäädännön tukema rakenne, jonka avulla voidaan poistaa esteet ja ratkaista konfliktit kansallisten ja alakohtaisten valvojien välillä. Meidän on hyödynnettävä kaikki kolmannen tason hallintovaihtoehdot parantaaksemme alan rakennetta.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Arvoisa puhemies, pääsyy tämänhetkiseen romahdukseen rahoitusmarkkinoilla on rahoituslaitosten vastuuttomuus, kelvoton riskienhallinta, huonot lainat sekä suuren velanoton salliminen ilman kunnollisia takuita, mikä on lopulta johtanut maksuvalmiuden menettämiseen. Valvontajärjestelmä on myös ollut kokonaisuudessaan tehoton. Vaikuttaa siltä, että tämänhetkiset ratkaisut eivät pysy maailmantaloudessa nopeasti tapahtuvien muutosten perässä. Näin ollen meidän on päivitettävä niitä lieventääksemme tulevien kriisien mahdollisia seurauksia. Meidän on pidettävä mielessä rahoitusmarkkinoiden hankala tilanne ja asettaa lainsäädäntötyö ehdottomasti etusijalle yhtenäisten ja tehokkaiden valvontakeinojen luomiseksi. Samalla meidän on tunnustettava se tosiasia, että yksittäiset rahoitusmarkkinat yhdentyvät jatkuvasti ja ovat yhä riippuvaisempia toisistaan. Meidän on myös varmistettava maksimaalinen yhteensopivuus Euroopan uuden järjestelmän sekä Amerikan, Japanin ja Kiinan järjestelmien välillä.
Charlie McCreevy
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata lyhyesti muutamiin esitettyihin huomioihin. Yksi niistä koskee edellistä keskustelua, johon parlamentin jäsen Purvis viittasi. Minua ei ollut kutsuttu edelliseen keskusteluun. Harvoin jätän käyttämättä tilaisuuden tulla Euroopan parlamenttiin kuuntelemaan, kuinka tavanomaiset ihailijani vasemmistosta ylistävät panostani kaikissa Eurooppa-asioissa. En milloinkaan jättäisi käyttämättä tilaisuutta kuulla niin arvovaltaisten henkilöiden kuin parlamentin jäsenten Schulzin ja Berèsin ja monien muiden puhuvan minusta niin ylistävin sanoin. Olisin siis mielelläni tullut paikalle, jos minut olisi kutsuttu.
Unionin tason ratkaisuista haluaisin antaa kaksi esimerkkiä.
Palkkioasian käsittely aloitettiin edeltäjäni aikana. Asiasta annettiin suositus, joka lienee yksi pehmeimmistä välineistä, joita EU:lla on käytössään. Se oli ainut mahdollisuus saada vietyä jotain läpi, sillä näissä kysymyksissä toimivalta kuuluu jäsenvaltioille. Annoimme kertomuksen puolitoista vuotta sitten, mutta vain yksi jäsenvaltio on toteuttanut suurimman osan suosituksista. Muut ovat yleisesti jättäneet sen huomioimatta. Kertomuksen täytäntöön pannut jäsenvaltio - haluan kehua, kun on syytä kehua - oli Alankomaat. En väitä, että se olisi toteuttanut kaiken aivan kirjaimellisesti, mutta se on kuitenkin ainut jäsenvaltio, joka on valinnut kyseisen tien.
Unionin tason ratkaisu oli siis olemassa. Tällä hetkellä kiinnitetään paljon huomiota bonuksiin ja johtajien palkkioihin. Yritimme ehdottaa unionin tason ratkaisua. Ehdotuksen esitteli kollega Bolkestein - teknisesti katsottuna panin varmaankin itse asian täytäntöön, mutta annan kunnian aloitteen tehneelle Bolkesteinille. Näin olemme toimineet, minkä myös kertomuksemme osoittaa.
Toiseksi valvonnasta, tämän mietinnön pääasiasta: Olen useaan otteeseen puhunut parlamentissa ja muualla rahoituslaitosten rajatylittävästä valvonnasta. Olen puhunut asiasta Ecofin-neuvostossa ja lehdistötilaisuuksissa. On käytännössä mahdotonta päästä eteenpäin tässä asiassa, koska jäsenvaltiot eivät halua meidän laativan sitä varten unionin laajuista ratkaisua..
Haluaisin kuitenkin korostaa erästä asiaa Euroopan parlamentin jäsenille.
Viime vuonna tein aloitteen vakuutusalaa koskevasta Solvenssi II -ehdotuksesta. Lisäksi esitin ajatuksen valvojakollegioista, ryhmävalvonnasta sekä ryhmätuesta. Ajatusta on vesitetty huomattavasti niin ministerineuvostossa kuin Euroopan parlamentin kanssa käydyissä neuvotteluissa. Jos haluamme saada tämän erityisen lainsäädäntöaloitteen läpi tällä vaalikaudella, ministerineuvostossa on tapahduttava merkittäviä muutoksia, koska neuvostossa esiintyy merkittäviä mielipide-eroja niin tässä asiassa kuin muissakin asioissa.
Olen ollut koko aikuisikäni mukana politiikassa ja olen lakannut hämmästelemästä, miten ristiriitaisia kantoja poliitikot voivat omaksua - ja löydätte niitä epäilemättä myös oman pitkän poliittisen urani varrelta. Silti pidän yhä todella ironisena ja hämmästyttävänä sitä, että kun me puhumme unionin laajuisen ratkaisun puolesta, kuten vaikkapa Solvenssi II:een liittyvän valvonnan yhteydessä, unionin tason toimintaa kannattavat niin ministereiden kuin Euroopan parlamentin jäsenten keskuudessa usein samat henkilöt, jotka sitten kuitenkin lobbaavat omia kansallisia kantojaan, kun jokin yksittäinen lainsäädäntöehdotus esitellään heille.
Ne meistä, jotka ovat saaneet katolisen kasvatuksen, tuntevat Saint Augustinen rukouksen. Se kuuluu suurin piirtein näin: "Puhdista minut, mutta älä ihan vielä." Tässä on kyse vähän samasta asiasta. En ole yllättynyt, koska olen toiminut koko aikuisikäni poliitikkona ja olen tottunut tällaiseen ironiaan, kohteliaasti sanottuna.
Olipa asia miten tahansa, rajatylittäviä rahoituslaitoksia on vain 44 tai 45, ja valvontajärjestelmämme on pahasti vanhentunut kyseistä toimintaa ajatellen.
Lopuksi käsittelen erästä tämänhetkistä kriisiä koskevaa asiaa, josta olen puhunut täällä ja muissa yhteyksissä, kuten lehdistötilaisuuksissa. Tämän tilanteen ratkaisemiseksi ei ole mitään taikatemppua. Jos olisi, se olisi keksitty jo kauan sitten. Nämä ovat ennennäkemättömiä aikoja ja ennennäkemättömiä reaktioita on nähty niin tällä puolella Atlanttia kuin Yhdysvalloissa.
Haluaisin kuitenkin muistuttaa paikalla olevia parlamentin jäseniä - ja olen varma, että puheenjohtaja Barroso teki samoin omassa puheenvuorossaan - siitä, että Euroopan komissio tekee parhaansa koordinoidakseen ja kannustaakseen jäsenvaltioita antamaan kokonaisvaltaisen vastauksen. Mutta kuten avauspuheenvuorossani totesin, vastuu näissä asioissa kuuluu jäsenvaltioille, jäsenvaltioiden keskuspankkiireille sekä jäsenvaltioiden ministereille. Heidät on näihin tehtäviin valittu. He ovat niitä, jotka hallitsevat veronmaksajien rahoja, ja heidän on vastaukset annettava.
Olemme pyrkineet - ja jossain määrin myös onnistuneet - luomaan unionin tason ratkaisun joillakin näistä erityisaloista. Lopuksi haluan huomauttaa, että meidän on muistettava unionin rakenne. Tämä ei ole Yhdysvaltojen kaltainen liittovaltio. Komissio ei ole mikään keskushallitus, jollainen on kaikissa 27 jäsenvaltiossa. Näin ollen emme voi ylittää meille annettuja valtuuksia.
Ieke van den Burg
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, tässä on paljon materiaalia keskustelua varten.
Haluaisin siteerata komission jäsentä joissakin asioissa, ja aloitan hänen lausunnostaan, jonka mukaan poliitikkojen on tehtävä jotain kriisin hetkellä.
Mielestäni heidän olisi tehtävä niin paljon aiemmin. Meidän pitäisi toimia ennakoivasti, ennen kuin tsunami pyyhkäisee ylitsemme, ja estää tällainen tapahtumasta. Yhdyn siis siihen, mitä muut ovat sanoneet: jos alamme toimia nyt, se on liian vähän ja liian myöhään.
Toinen huomioni koskee valvonnan alalla tarvittavia toimenpiteitä. Mainitsitte esimerkkinä Solvenssi II:n ja syytitte meitä, parlamenttia, ryhmävalvontaa koskevien ehdotusten heikentämisestä. En usko, että tässä on ehdotettu rakenteen heikentämistä, niin kuin kollega Sánchez Presedo taisi jo todeta. Se, mitä komissio itse asiassa ehdottaa, on ryhmävalvontajärjestelmä, jossa johtavat valvojat, eli usein suuret jäsenvaltiot, ottavat johdon kollegion menettelyssä.
Tuen ajatusta siitä, että meidän pitäisi perustaa kollegioita ja että meidän pitäisi käsitellä joitakin valvontakysymyksiä yhteisesti, sillä nämä rajatylittävät ryhmät toimivat samalla tasolla. Mutta kyse on siitä, että jonkin yksittäisen jäsenvaltion johtavien valvojien ja isäntämaan valvojien välillä saattaa olla eturistiriita, koska tuo toinen ryhmä saattaa hallita suurta osaa isäntämaan markkinoista.
Kyseisissä konfliktitilanteissa ei siis ole reilua vain todeta, että teidän täytyy jotenkin sopia asiasta vapaaehtoisesti kolmannen tason komiteassa niin, että johtavalle valvojalle annetaan vain neuvoja ja sitten lopussa johtava valvoja voi joko toimia tämän mukaan tai ilmoittaa, että hän toimii neuvojen vastaisesti.
Tämä huolestuttaa isäntämaana toimivia jäsenvaltioita, joten asiaa ei voi jättää pelkästään kansallisten valvojien tehtäväksi. Unionissa tarvitaan neutraalia, puolueetonta ja riippumatonta sovittelijaa, kuten jo ehdotamme tässä mietinnössä; ei mitään byrokraattista valvontarakennetta, vaan nykyiseen rakenteeseen perustuvaa valvontarakennetta. Siinä kolmannen tason komiteoiden muiden puheenjohtajien rinnalle lisättäisiin riippumaton puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja, jotka toimivat kolmannen tason komiteoiden kanssa ja käsittelevät sitovina valvojien välillä mahdollisesti edelleen esiintyviin konflikteihin löydettyjä ratkaisuja.
Mielestäni tämän pitäisi mahdollistaa se, että isäntävaltiot, erityisesti pienemmät jäsenvaltiot, hyväksyvät tällaisen ryhmävalvonnan sekä johtavien valvojien mandaatin.
Tämä ylimääräinen taso, ylimääräinen lisäys, että meidän täytyy ratkaista tämä ongelma myös lyhyellä aikavälillä, on mukana tarkistuksessa seitsemän, jonka olen esittänyt huomista äänestystä varten.
Toinen asia on valvontakomiteoiden rooli komissioon verrattuna. Olen saanut kollega Kaupin tapaan sen vaikutelman, että komissio pitäisi näitä valvojia mieluummin neuvonantajina, joilla ei olisi tosiasiassa itsenäistä tehtävää esimerkiksi kansainvälisissä yhteyksissä, kuten standardilautakunta IASB:ssä tai vakausfoorumissa.
Suora kysymys teille: meille on kerrottu, että puheenjohtaja Barroso oli hyvin ylpeä siitä, että komissio on nyt kutsuttu mukaan vakausfoorumiin mutta että te ette olisi osallistunut kokoukseen kutsusta huolimatta. Ehkäpä voitte vastata suoraan ja kertoa, onko tämä totta vai ei.
Ja viimeinen huomio koskee johtajien palkkioita koskevaa suositusta. Mainitsitte vain sen, että kyse ei ole sitovasta lainsäädännöstä ja että yksi jäsenvaltio on noudattanut suositusta. On mahdollista tehdä vahvempia ehdotuksia, joten olkaa hyvä ja tehkää ehdotuksia.
Daniel Dăianu
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan sanoa jotain, mitä ei mielestäni vielä ole tuotu kunnolla esiin. Sääntelyssä ja valvonnassa ei ole kyse pelkästään rakentamisesta. Kyse on kohteesta: mitä sääntelemme ja valvomme - ja tämä on asian ydin.
Meillä olisi voinut olla riippumaton, EU:n laajuisesti toimiva tarkkailuelin unionin tason sääntelyä varten. Mutta olisimme silti saattaneet joutua kokemaan kriisin, koska ongelmana on se, että epäkohdat piilevät rahoitusjärjestelmässä eivätkä välttämättä siinä, ettei alalla ole yhtä tarkkailu- tai valvontaelintä.
Toiseksi olemme ajautumassa hyvin pahaan taantumaan. Meidän on annettava pankeille pääomaa, mikä vaatii suuria summia rahaa. Tämä asettaa valtavia paineita julkiselle taloudelle, ja mietinkin - koska meidän on katsottava kokonaistilannetta - mitä siitä seuraa. Mielestäni tämänhetkinen kriisi osoittaa, ettei EU:n talousarvio riitä mihinkään silloin, kun on aika puuttua asioihin ja tehdä jotain. Meidän täytyy siis tarkastella uudelleen EU:n talousarviota.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Puhemies
(DE) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Elisa Ferreira  
Koska unionissa ei ole tehokkaita mekanismeja, joudumme todistamaan lukuisia hajanaisia ja jopa keskenään kilpailevia hätätoimenpiteitä, joita eri maat toteuttavat rahoitusalalla.
Euroopan tason toimet ovat olleet reaktiivisia, "a posteriori", joilla on pyritty estämään vielä suuremmat vahingot. Selkeä tulos on se, että EU:n kansalaisten luottamus on kärsinyt.
Sääntelyä on harkittava perusteellisesti rauhallisempina aikoina. Kansalaisten tapaan me, heidän valitsemansa edustajat, emme voi ymmärtää sitä, miten välinpitämättömästi moniin parlamentin erityisaloitteisiin on suhtauduttu.
Nyt myllerryksen keskellä ei ole oikea aika keskustella siitä, kuka on tästä vastuussa.
Yksi asia on kuitenkin varma: järjestelmän sääntöjä on muutettava.
Teksti, josta äänestämme huomenna, parantaisi olennaisesti EU:n rahoitusmarkkinoiden sääntelyä ja valvontaa. Se on parlamentin ennakoiva reaktio tämänhetkisiin tapahtumiin - jotka valitettavasti ovat vain vahvistaneet sen merkityksen.
Monet niistä, jotka vastustivat poliittisesti vähimmäistason määrittämistä uusien rahoitusvälineiden avoimuudelle, sääntelylle ja valvonnalle, hillitsevät nyt kielensä tai ovat muuttaneet sävyä.
Toivomme, että komissio kantaa vihdoinkin vastuunsa aloitteiden tekemisessä ja vahvistaa eurooppalaisten rahoituslaitosten vakautta sekä auttaa palauttamaan kansalaisten luottamuksen.
Cătălin-Ioan Nechifor  
kirjallinen. - (RO) Lähes koko maailmaan levinnyttä rahoituskriisiä on analysoitava Euroopan unionin toimielimissä. Ei ole hyväksyttävää, että maailman nuorin alueellinen organisaatio, Euroopan unioni, ei kykene toimimaan löytääkseen kaikille osapuolille soveltuvia ratkaisuja. Korostan myös nopean toiminnan välineiden luomista, koska yhteisölle on suunniteltu myös korkean tason työryhmää. Elämme historiallisia ja ennennäkemättömiä aikoja.
Rahoitusala on romahduksen partaalla, mikä vaarantaa EU:n tavoitteiden saavuttamisen niin unionin 27 jäsenvaltiossa että muissa maapallon maissa. Jokainen hallinnon tai byrokraattisten menettelyjen vuoksi hukattu sekunti tarkoittaa merkittäviä tappioita kansainväliselle pankkijärjestelmälle ja arvopaperipörsseille kaikissa maanosissa. Samalla myös kaikkien asukkaiden elintaso heikkenee. Euroopan on pakko nousta ylös ja toimia standardinluojana taistelussa tämänhetkisen rahoituskriisin lopettamiseksi.
Meidän on nyt osoitettava unionin järjestelmän ja toimielinten toimivuus, tarvitsemme koordinointia ja yhteistyötä jäsenvaltioiden, Euroopan komission sekä Euroopan parlamentin välillä. Olemme saavuttaneet riittävän kypsyyden ja asiantuntijuuden ratkaistaksemme tilanteen, joka vaarantaa Euroopan unionin ja ihmiskunnan tulevaisuuden.
