EU:n ja Kuuban suhteet
Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavana Elmar Brokin laatimat ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suulliset kysymykset neuvostolle (B5-0271/2003) ja komissiolle (B5-0272/2003) EU:n ja Kuuban suhteista.

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, mielestäni tämä keskustelu on sekä tärkeä että arkaluontoinen, sillä aiheena ovat ihmisoikeudet, maan erittäin huonot yhteiskunnalliset ja taloudelliset olosuhteet sekä se, millaisen strategian voimme suunnitella olosuhteiden parantamiseksi.
Haluan lisäksi, että pöytäkirjaan tulee merkityksi, kuinka suunnattoman pahoillani olen siitä, että Kuuban virkavalta ei ole ollut valmis yhteistyöhön, eikä Saharov-palkinnon saaneelle Oswaldo Payá Sardiñasille ole valitettavasti annettu lupaa poistua Kuubasta ja osallistua tähän keskusteluun. Tässä keskustelussa meillä on mahdollisuus osoittaa solidaarisuutta häntä ja hänen ystäviään kohtaan sekä tehdä näin selväksi, että annamme tukemme ja osoitamme myötätuntoamme Kuuban demokraattiselle oppositiolle. Siksi haluaisin neuvoston ja komission kertovan, kuinka meidän tulisi edetä, jotta estäisimme ihmisoikeuksien loukkaamisen, kuinka voimme tukea 70 ihmisoikeusaktivistia, jotka ovat olleet vangittuna 18. maaliskuuta 2003 lähtien, ja millä keinoin voisimme vapauttaa poliittisia vankeja.
Kuuba on yksi viimeisistä kommunistisista hallinnoista. Myös sen talousjärjestelmä on väärä. Nämä kaksi tekijää yhdessä selittävät maan katastrofaalisen tilanteen. Voimme nyt keskustella siitä, onko esimerkiksi Yhdysvaltojen Kuuballe asettama boikotti sopiva toimintatapa. Boikotti ei kuitenkaan ole Kuuban ongelmien syy. Tosiasiassa, kun Euroopassa vielä oli kommunistisia maita, Saksan demokraattisen tasavallan saamat valtaisat avustukset, kuten miljoonaluokan lainat, jotka antoivat liikesuhteissa DDR:lle mahdollisuuden toimia tosiasiallisesti kuten Euroopan unionin jäsenvaltio, eivät edistäneet DDR:n demokraattisen järjestelmän kehittymistä sellaiseksi, että kansan taloudelliset ja yhteiskunnalliset tarpeet olisivat täyttyneet asianmukaisella tavalla.
Tässä yhteydessä meidän olisi selvästi mietittävä kanssakäymisiämme Kuuban kanssa ja pohdittava, onko lähestymistapamme lainkaan oikea, kun ajatellaan Kuuban liittymistä Cotonoun sopimukseen. Jos liittymisen ehdoksi asetettaisiin Kuuban avautuminen, suurempi liikkumisvapaus ja vapaus matkustaa myös opposition jäsenille voisi muutos Kuubassakin käynnistyä. Tämä edellyttää kuitenkin kehitystä tietyillä alueilla. Olenkin hyvin kiinnostunut kuulemaan sekä neuvostolta että komissiolta, kuinka saisimme käynnistettyä muutosstrategian, jolla saataisiin kaadettua yksi viimeisistä kommunistisista diktatuureista. Tämä olisi toivottavaa kansalaisille, jotka ovat tämän kieroutuneen valtion uhreja. Odotan näin ollen kiinnostuneena, mitä neuvoston puheenjohtaja voi kertoa tästä aiheesta.
Frattini
. (IT) Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Brokia hänen puheenvuorostaan.
Neuvoston puheenjohtaja on viime kuukausina useasti esittänyt julkisia lausumia ja vahvoja vetoomuksia Kuuban hallitukselle sen jälkeen, kun Havannan suoraan sanoen jo ennestäänkin heikko ihmisoikeustilanne huononi maaliskuussa 2003. Eurooppa-neuvosto vahvisti äskettäin 21. heinäkuuta 2003, että Euroopan unionin Kuuban politiikan tavoitteina olevan edelleen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen, moniarvoiseen demokratiaan siirtymisen rohkaiseminen ja kestävä taloudellinen elpyminen, jolla pyritään parantamaan Kuuban väestön elintasoa. Puheenjohtajamaa huomauttaa, että sen jälkeen kun tilannetta on viimeksi arvioitu, Kuuban hallitus ei ole ryhtynyt mihinkään selviin toimenpiteisiin näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, vaan ihmisoikeustilanne on huonontunut entisestään.
EU odottaa, että Kuuban viranomaiset alkavat jälleen soveltaa kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon tosiasiallista lykkäämistä. Toistamme Kuuban viranomaisille osoittamamme pyynnön vapauttaa välittömästi kaikki poliittiset vangit ja pyydämme, että vangit eivät tällä välin kärsisi tarpeettomasti ja että vankeja ei kohdeltaisi epäinhimillisesti.
Viime kuukausina tiedotusvälineet - jopa Kuuban valtion tiedotusvälineet - ovat tuoneet esiin, että pääsyä Internetiin on rajoitettu entisestään ja satelliittitelevisioita sekä ulkomaisia lehtiä ja radioita on takavarikoitu. Liikkumisvapautta rajoitetaan edelleen ankarasti sekä maan sisällä että kansainvälisesti.
Puheenjohtajamaa pahoittelee haluttomuutta edetä kohti talousuudistusten ja kansalaisvapauksien palauttamista. Olosuhteet vaikeuttavat varmasti Kuuban kansalaisten päivittäistä elämää. Kehotamme ja kannustamme jälleen Kuuban hallitusta osoittamaan, että maalla on mahdollisuus taloudelliseen vapautumiseen ja yksityisen taloudellisen sektorin olemassaoloon.
Edellä mainitsemieni asioiden perusteella puheenjohtajamaa vaatii jälleen asenteenmuutosta. Viime kuukausina määritelty yhteinen kanta on edelleen pätevä: Euroopan unionin Kuuban politiikan perustana on oltava jatkuva ja rakentava sitoutuminen. Neuvosto katsoo, että yhteisen kannan tavoitteisiin voidaan pyrkiä entistä tehokkaammin, jos jatketaan tiivistä ja vakavaa poliittista vuoropuhelua konkreettisten tulosten aikaan saamiseksi erityisesti politiikan alalla, johon kuuluvat myös poliittiset vapaudet sekä taloudellinen ala ja kansalaisoikeudet.

Neuvosto olisi valmis - käytän konditionaalia - tukemaan Euroopan unionin kehitysyhteistyön lisäämistä Kuuban osalta aloilla, jotka edistävät siirtymistä moniarvoiseen demokratiaan ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, sekä aloilla, jotka parantaisivat Kuuban väestön elintasoa ja edistäisivät siten myös kestävää talouskasvua.
Puheenjohtajamaan mielestä varoja tulisi myöntää vain, jos voidaan taata, että Kuuban väestö hyötyy niistä välittömästi tai jos niillä edistetään merkittävästi Kuuban taloudellista muutosprosessia. Tämän vuoksi on selvää, että - vastaan lopuksi joihinkin jäsen Brokin esittämiin kysymyksiin - toimenpiteet, joihin Kuuba on toteuttanut, ja joiden Euroopan unioni katsoo loukkaavan perustavia kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia, ovat vaikuttaneet unionin ja Kuuban suhteisiin.
Kuten Euroopan komissio on jo todennut, se on päättänyt lykätä arviointia, joka on välttämätön tarkasteltaessa Kuuban pyyntöä liittyä Cotonoun sopimukseen. Lisäksi se, että Kuuba toistamiseen 17. toukokuuta 2003 veti pois hakemuksensa, ei tullut yllätyksenä, vaikkakaan neuvoston ei tarvitse kommentoida tuota päätöstä. Totean vain, ettemme yllättyneet.
Viime vuoden kesäkuun 5. päivänä julkaistussa aloitteessa sekä kesä- ja heinäkuussa 2003 annetuissa neuvoston päätelmissä pyritään tekemään selväksi, että Euroopan unioni tukee Kuuban väkivallatonta demokraatista oppositiota ja näyttämään Kuuban johdolle, että kaupankäynti ei voi jatkua normaalisti ilman hallinnon konkreettisia tekoja. Olemme huolissamme poliittisista vapauksista, kuten sanoin, ja myös siitä, että rajoitetusta ja hapuilevasta avautumisesta huolimatta Kuuba ei ole sallinut yksityiselle sektorille enempää vapauksia talouselämässä.
EU-lähetystöjen päälliköt jatkavat poliittisten vankien ja heidän vankilaolosuhteidensa tarkkailemista Havannassa. Kuuban kanssa vuonna 2001 aloitettua poliittista vuoropuhelua on syytä jatkaa, mutta mainitsemieni ehtojen rajoittamana. Poliittista vuoropuhelua käydään luonnollisesti myös ihmisoikeustilanteesta.
Pahoittelemme Kuuban aivan äskettäisessä julkisessa lausumassaan ilmaisemaa kieltäytymistä osallistua poliittiseen vuoropuheluun ja julkista päätöstä olla ottamatta vastaan rahoitusta Euroopan valtioilta ja komissiolta. Tulevan kuuden kuukauden aikana puheenjohtajamaa aikoo, kuultuaan parlamentin mielipiteitä, keskittyä etsimään keinoja poliittisen vuoropuhelun tehokkuuden lisäämiseksi ja pyrkii siihen, että tuo vuoropuhelu on suoraa, rakentavaa ja tarvittaessa tietenkin myös kriittistä.
Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, Kuuban tilanteessa tapahtui hyvin valitettava käänne, kun useita toisinajattelijoita pidätettiin maaliskuussa 2003 ja kolme matkustajalaivan kaappauksesta tuomittua teloitettiin huhtikuun 2003 alussa.

Aion käsitellä jäsen Brokin esittämää seitsemää kysymystä mahdollisimman avoimesti.
Komissio tarkkailee kansallisen opposition voimistumista. Tapasin ryhmän tunnetuimpia kuubalaisia toisinajattelijoita Havannan vierailuni aikana maaliskuussa 2003. EU:n viimeaikainen päätös kutsua toisinajattelijoita kansallispäivän juhlallisuuksiin, kuten komissio teki 9. toukokuuta 2003, on osoitus kansallisen opposition aseman tunnustamisesta. Haluan lisätä, että oppositioryhmien kanssa pidettävät säännölliset tapaamiset Kuubassa ovat toteutuneet jäsenvaltioiden aloitteesta.
Jäsenvaltiot ja komissio ovat perustaneet Havannaan ihmisoikeustyöryhmän seuraamaan Kuuban ihmisoikeusasioita ja myös poliittisten vankien kysymystä. Työryhmä, vangittujen perheenjäsenet ja paikalliset ihmisoikeusryhmittymät kertovat komissiolle säännöllisesti vankilaoloista. Euroopan unioni on toistuvasti vaatinut poliittisten vankien välitöntä vapauttamista sekä vedonnut Kuuban viranomaisiin, jotta vangit eivät sillä välin kärsisi tarpeettomasti eikä heitä kohdeltaisi epäinhimillisesti.
Kuuban harjoittama sorto saanut unionin toimimaan pikaisesti ja tiukasti. Viime heinäkuussa, kuusi viikkoa ennen määräaikaa, se arvioi uudelleen Kuubaa koskevan yhteisen kannan. Uudelleenarviointi vahvisti, että rakentava sitoutuminen on edelleen EU:n Kuuban politiikan pohjana. EU aikoo jatkaa vuoropuhelua Havannan kanssa edistääkseen poliittisia ja taloudellisia uudistuksia sekä kansalaisoikeuksiin liittyviä uudistuksia. EU on halukas tarjoamaan apuaan aina, kun se on mahdollista kansalaisjärjestöjen välityksellä, jotta se voi edistää maan demokratisoitumista ja tavallisten kuubalaisten elintasoa. Mielestäni yhteinen kanta on nyt paras väline Kuuban suhteissamme. Asiakirja on yhtenäinen strategia-asiakirja, ja se tulisi säilyttää tässä muodossaan. Sen mukaan olisi lisättävä Kuuban johdon ja opposition kanssa käytävää poliittista vuoropuhelua, edistettävä ihmisoikeuksia sekä vahvistettava moniarvoista demokratiaa ja avointa talousjärjestelmää.
Komissio pahoittelee Kuuban johdon päätöstä perua hakemus Cotonoun sopimukseen liittymisestä. Kuuba on Karibian alueen maista, ja käytännössä myös kehitysmaista ainoa maa, jonka kanssa komissio ei ole allekirjoittanut yhteistyösopimusta. Cotonoun sopimukseen liittyminen olisi tarjonnut oikeanlaiset puitteet organisoidulle vuoropuhelulle Kuuban virkavallan kanssa ja edistänyt avun toimittamista maahan.
Komissio on tyytyväinen Havannan uuteen lähetystöön. Läsnäolomme Kuubassa on juuri nyt tärkeämpää kuin koskaan aiemmin. Lähetystö ei ainoastaan vastaa avustusohjelmien ja avustusprojektien toimeenpanosta vaan myös edistää poliittista vuoropuhelua Kuuban viranomaisten ja kansan kanssa sekä suojelee jäsenvaltioiden etua kaupan ja sijoitustoiminnan aloilla.
Viimeisimpien tapahtumien vuoksi komission Havannan lähetystön on keskityttävä jatkossa entistä enemmän Kuuban ihmisoikeustilanteen tarkkailuun, poliittisen vuoropuhelun edistämiseen ja EU:n jäsenvaltioiden kaupallisten etujen turvaamiseen. Tämä on raskas ja vaativa tehtävä, mutta välttämätön, jos haluamme edistää Kuuban poliittisia ja taloudellisia muutoksia.
Yhteisen kannan viimeisimmän arvioinnin mukaan EU:n kannattaa vahvistaa kehitysyhteistyötä Kuubassa alueilla, joilla edistetään siirtymistä kohti moniarvoista demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista, parannetaan Kuuban väestön elintasoa ja edistetään kestävää talouskasvua. Yhteisen kannan mukaan rahoitus olisi toimitettava hallituksen elinten kautta vain, jos väestö hyötyy siitä suoraan tai sillä edistetään merkittävästi Kuuban talouden avautumista ja uudistumista. Komissio on tehnyt aiheeseen liittyviä aloitteita.
Havannan äskettäisen ilmoituksen mukaan näyttää siltä, että jatkossa Kuuban hallitus ottaa vastaan avustuksia komissiolta ja jäsenvaltioilta vain, jos ne kanavoidaan YK:n lähetystöjen tai hallituksista riippumattomien organisaatioiden, säätiöiden, solidaarisuusliikkeiden, itsehallintoalueiden tai paikallishallintojen kautta. Lisäksi Kuuban hallitus kieltäytyy neuvottelemasta suoraan jäsenvaltioiden ja komission kanssa kehitysyhteistyöhön liittyvistä aiheista, ohjelmista ja hankkeista. Se suostuu neuvottelemaan tällaista kysymyksistä vain hallituksista riippumattomien järjestöjen kanssa. Koska komissio on jo aikaisemminkin toiminut pääosin kansalaisjärjestöjen ja itsenäisten avustusryhmien kautta hyvin tuloksin, en näe syytä käytännön muuttamiseen. Meidän on ainoastaan taattava, että yhteisön toimien näkyvyys pystytään säilyttämään ja EU:n toimielimet voivat yhä valvoa niitä.
Lopuksi totean, että minulle ilmoitettiin, että demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta eurooppalaisesta aloitteesta ei tällä hetkellä rahoiteta Kuubaan liittyviä toimia.

Galeote Quecedo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä komission jäsenen Nielsonin kanssa siitä, että sen jälkeen, kun Kuuban johto aloitti maaliskuussa sortotoimet ja pidätti yksittäisiä toimittajia ja ihmisoikeusaktivisteja, suhteemme ovat vain huonontuneet. Arvoisa puhemies, tuomioita edeltäneet oikeudenkäynnit eivät yhdenkään selvityksen mukaan täyttäneet oikeusturvan vähimmäisvaatimuksia, ja näin ollen ne osoittivat todeksi kaikkein pessimistisimmät ennustukset. Lisäksi, arvoisa komission jäsen Nielson, kaikkien tietojen mukaan vangittujen olot ovat selvästi ihmisoikeuksia loukkaavia.
Mielestäni tärkeintä tällä hetkellä on suojella vangittuja ja heidän perheitään kaikin käytössämme olevin keinoin. Pyydän komission jäsentä Nielsonia kertomaan, mitä toimia hän toteuttaa Havannaan juuri avatun komission lähetystön hyväksi.
Kuuban viranomaisille on tehtävä selväksi, että vankien vapauttaminen on ehdoton edellytys, mikäli he toivovat suhteidemme normalisoituvan. Lisäksi heidän on erityisesti suojeltava niitä toisinajattelijoita, jotka eivät ole vangittuina, kuten Saharov-palkinnon voittajaa Oswaldo Payáa. Kuten ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtaja ilmoitti, viranomaiset eivät myöntäneet hänelle lupaa osallistua istuntoomme tänään. Tämä on minusta hyvin huolestuttavaa, ja pyytäisinkin Euroopan parlamentin puhemiestä tukemaan ulkoasioiden valiokuntaa sen toimissa.
Tässä tilanteessa - kuten ministeri Frattini totesi - on selvää, ettei vuonna 1996 annettua yhteistä kantaa voida muuttaa ja meidän täytyy - osoitan tämän suoraan neuvoston puheenjohtajalle - välttää kaikkea, mikä voitaisiin tulkita Euroopan unionin sisällä vallitsevaksi erimielisyydeksi. Sitä vastoin meidän tulee säilyttää nykyinen yhteinen linja, ja olen iloinen, että Italia puheenjohtajana pyrkii tähän suuntaan.

Meidän on myös torjuttava Kuuban viranomaisten yritykset aiheuttaa meissä erimielisyyttä, ja siksi 14. heinäkuuta järjestetyn mielenosoituksen tai Espanjan kulttuurikeskuksen sulkemisen kaltaiset teot eivät ole hyökkäys vain yhtä jäsenvaltiota, vaan koko Euroopan unionia vastaan. Arvoisa puhemies, ainoa päämäärämme on oltava Kuuban kansalaisten elintason ja vapauksien kehittäminen.

Obiols i Germà (PSE).
Arvoisa puhemies, on tehtävä selväksi, että Euroopan unionin suhtautuminen Kuuban tämänhetkiseen tilanteeseen perustuu näkemykseen, että Kuuban kansa elää nykyään kaksinkertaisessa saarrossa. Yhtäältä siihen kohdistuu jo 40 vuotta jatkunut ulkoinen taloussaarto, joka on kohdistunut erotuksetta kaikkiin kuubalaisiin, ja toisaalta sen kansalaisiin kohdistuu maan johdon harjoittama poliittinen saarto, jolla kansalaisilta kielletään ilmaisuvapauden ja yhdistymisvapauden kaltaiset perusoikeudet ja oikeus demokraattiseen ja avoimeen poliittiseen osallistumiseen.
Euroopan unionin on suhtauduttava yksiselitteisen kielteisesti tähän kaksoissaartoon, sillä nämä kaksi saartoa ruokkivat toisiaan ja synnyttävät todella järkähtämättömiä kantoja Kuuban kansan tulevaisuudesta.
Tässä tilanteessa, kun mielipiteet ovat täysin vankkoja, on epävarmaa, kuinka Kuuban politiikka kehittyy. Ainoa varma asia on, että henkilö, jolla on käytännössä kaikki päätösvalta, on 77-vuotias, joten tilanne maassa muuttuu.
Viime vuosina siirtymistä demokratiaan on vaadittu voimakkaasti sekä maan sisä- että ulkopuolella. Tästä syystä joitakin kuukausia sitten alkaneisiin julmiin ja ehdottoman tuomittaviin sortotoimiin liittyy opetus: on yritettävä torjua tai ainakin hidastaa tätä väistämätöntä tapahtumasarjaa.
Emme voi tässä tilanteessa kuvitella voivamme muuttaa tämänhetkisiä poliittisia päätöksiä painostuksen keinoin. Jos 40 vuoden kauppasaarto ei ole auttanut, meidän olisi hylättävä kaikki tämänkaltaiset taktiikat.
Meidän on lähestyttävä asiaa toisesta näkökulmasta ja keskityttävä väistämättömään muutokseen. Meidän on autettava Kuuban väestöä vähentämään kärsimyksiään, vastattava heidän tarpeisiinsa ja käytävä rakentavaa vuoropuhelua, jotta muutokset eivät riistäytyisi kansalaislevottomuuksiksi tai väkivaltaisiksi yhteenotoiksi vaan toteutuisivat rauhanomaisesti vuoropuhelun, yhteisymmärryksen ja Kuuban kansallisen itsenäisyyden ansiosta.
Mielestäni tässä on pääperiaate, jota EU:n on noudatettava ilmaistessaan kantaansa Kuubassa vallitsevaan muutoskriisiin. Siksi meidän on myös oltava peräänantamattomia ja voimakkaita vaatiessamme Kuuban kansan ihmisoikeuksien kunnioittamista ja kymmenien vangittujen opposition jäsenten, oppineiston ja lehtimiesten vapauttamista sekä kaikkien poliittisten pyrkimystensä tai mielipiteidensä vuoksi vangittujen vapauttamista. Tämän on oltava oleellisin tekijä EU:n pyrkiessä muodostamaan vuoropuhelua ja solidaarisia suhteita Kuuban väestön kanssa.

Gasòliba i Böhm (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, viime vuoden tammikuussa tehdyn arvioinnin jälkeen Kuuban tilanne on vain pahentunut. Kaikki ehdotukset yhteistyöstä, avoimuuden edistämisestä, demokratiaan siirtymisestä ja taloudellisesta tuesta ovat saaneet vastaansa suvaitsemattomuudesta ja torjunnasta rakentuneen muurin, ja mikä pahinta, niihin on vastattu toimilla, jotka kohdistuvat kymmeniin Kuuban opposition jäseniin, riippumattomiin toimittajiin ja ihmisoikeusaktivisteihin.
Tämä tilanne edellyttää perusteellista vastausta ja, kuten täällä on vaadittu, yksimielistä ja hyvin selkeää vastausta Euroopan unionin toimielimiltä, jotta edistetään demokratisoitumisprosessia ja etenkin jotta taataan ihmisoikeuksien toteutuminen. Osa ihmisoikeuksista on yhteiskunnan kannalta yhtä välttämättömiä ja tärkeitä kuin sananvapauden käyttäminen.
Mielestäni meidän on nyt ja jatkossakin tehtävä kaikkemme ensiksikin, jotta saamme kuuluviin EU:n toimielinten kannan, joka ilmaistaan hyvin selkeästi päätöslauselmassa, jonka Euroopan parlamentti toivottavasti tänään hyväksyy, ja toiseksi, jotta osoitamme yhteistyöhalumme ja solidaarisuutemme opposition jäsenille ja kansalaisjärjestöjen kautta työskenteleville ihmisoikeusaktivisteille, sekä ilmaistaksemme erityisen huolestuneisuutemme johtajasta, Oswaldo Payásta, jolle myönnettiin Saharov-palkinto, ja jotta voimme osaltamme estää Kuuban väestön, joka on tilanteen tärkein uhri, kärsimykset niin pitkälti kuin mahdollista.

Marset Campos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Nielson, Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto tuomitsee kuolemantuomion ehdoitta ja on tehnyt näin Kuuban kuten muunkin maailman osalta. Ryhmämme kritisoi myös Kuuban, kuten muunkin maailman osalta vapauden ja oikeuksien puuttumista, mutta haluaisin kiinnittää huomionne kokemuksiini, joita minulle kertyi matkustaessani Argentiinasta Kolumbiaan ja Kuubaan viime joulukuussa. Argentiinassa näin lasten kärsivän nälkää Tucumánin sairaalassa. Kolumbiassa näin kuolleita. Joka vuosi tuhannet joutuvat puolimilitaaristen joukkojen ja Kolumbian vallankumousarmeijan (FARC) ja muiden sissiliikkeiden, oikeuslaitoksen tai sotajoukkojen uhreiksi, mutta tullessani Kuubaan en nähnyt nälkäisiä lapsia. Päinvastoin, lapsikuolleisuus on alhaisimpia maailmassa. Maassa on tarjolla kulttuuria ja koulutusta eivätkä tuhannet kuole joka vuosi kuten Kolumbiassa. Kontrasti on tämän vuoksi suuri.
Mielestäni Euroopan unioni voi, ja sen onkin otettava aivan toisenlainen, myönteinen rooli suhteessa Kuubaan. Roolin on oltava täysin erilainen kuin Yhdysvalloilla. Itse asiassa saamme parhaimman käsityksen Kuuban tilanteesta tarkastelemalla, kuinka Yhdysvallat on toiminut: yli 40 vuoden yhtäjaksoinen kauppasaarto, YK:n tuomitsemat ja Euroopan unionin tuomitsemat Helms-Burton-lait ovat selkeää väärinkäytöstä. On muistettava, että saarto ja Yhdysvaltojen toimet Kuubaa vastaan ovat johtaneet yli 3500 kuubalaiseen uhriin ja suunnattomiin taloudellisiin menetyksiin. Kaikki tämä näyttäisi johtuvan Floridan Kuuban vastaisten ryhmittymien painostuksesta ja suuresta vaikutusvallasta. Ryhmittymäthän ovat äänestäneet Bushin niukkaan ja kyseenalaiseen vaalivoittoon sekä vaikuttaneet José María Aznarin poliittiseen menestykseen Espanjassa sekä vuonna 1996 että 2000. Miamilaisessa lehdessä tämä myönnettiin todeten, että Aznarin voitto oli Kuuban toisinajattelijoiden voitto.
Vaikuttaa siltä, että Yhdysvallat jatkuvasti piirittää Kuubaa. Colin Powellkin myöntää, että 22 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria on välitetty toisinajattelijoille levottomuuksien aiheuttamiseksi, ja jopa kuten Irakin tapauksessa, hyökkäyksen aikaansaamiseksi.
Meidän olisi mielestäni myönnettävä, että Euroopan unionin yhteinen kanta on epäonnistunut. Se on Aznarin sanelema eikä auta meitä mitenkään. Meidän olisi ryhdyttävä käymään Kuuban kanssa kulttuurillisiin ja taloudellisiin sopimuksiin tähtäävää vuoropuhelua ilman ehtoja, koska sellaista viestiä muu Latinalainen Amerikka ja muu maailma meiltä odottaa. Kuten Fidel Castro varsin oikeutetusti totesi tammikuussa 1999, kun euron kurssi määritettiin, euro antaa kehitysmaille ja kaikille maille toivon dollarin vallan alta vapautumisesta. Mielestäni Euroopan unionin pitää omaksua myönteinen rooli eikä Yhdysvaltain omaksumaa kielteistä roolia.
Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meille, jotka rakastamme Kuubaa ja sen rehellisiä ja aitoja ihmisiä, on suuri järkytys nähdä, kuinka Castron hallinto jatkuvasti loukkaa ihmisoikeuksia ja erityisesti kansalaisten sananvapautta. Euroopan unioni, jonka yhtenä tehtävänä on edistää universaaleja ja kiistämättömiä ihmisoikeuksia, kansalaisoikeuksia, poliittisia, taloudellisia, sosiaalisia ja kulttuurisia oikeuksia, voi vain hyvin voimakkaasti tuomita tämän autoritaarisen asenteen, joka Kuuban hallituksella on perusarvoja oikeutetusti tavoittelevaa kansaansa kohtaan.
Euroopan unioni ei ole aivan puhtoinen itsekään. Sen suhteita Kuubaan voidaan hyvällä syyllä sanoa ainutlaatuisiksi. Kuuba on itse asiassa ainoa Latinalaisen Amerikan maa, joka ei ole solminut Euroopan unionin kanssa kahdenvälistä sopimusta, huolimatta siitä, että joidenkin jäsenmaidensa kautta unioni on liike-elämän ja investointien tasolla tärkein toimija Kuubassa. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen unionista tuli saaren tärkein kauppakumppani. Uskomme että tässä asemassa unionin suuri merkitys antaa sille ainutlaatuiset mahdollisuudet tarjota Kuuballe demokratiaa ja ihmisoikeuksia edistäviä moraalisia ja poliittisia vaikutteita.
Toinen ainutlaatuinen piirre on saarivaltion asema AKT:n ja EU:n yhteisessä edustajakokouksessa. Kuuba on hyväksytty kokouksen jäseneksi, mutta on edelleen tarkkailijajäsenenä sekakomiteassa. Kuuba on myöskin ainoa maa, jolle unioni sanelee ehdot, jotka maan on täytettävä ennen kuin se voi allekirjoittaa Cotonoun sopimuksen. Eikö EU ole velvollinen kohtelemaan maita tasaveroisesti? Kuubaa olisi kohdeltava aivan samalla tavalla kuin mitä tahansa muuta valtiota.
Unionin on näin ollen oltava avainasemassa Kuubaan liittyvissä asioissa. Se voi tehdä voitavansa maan sisäisen rauhanomaisen muutoksen saavuttamiseksi ja saada suhtautumisellaan Kuuban ryhtymään rakentaviin tekoihin, kuten allekirjoittamaan ja panemaan täytäntöön kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevat YK:n yleissopimukset.
Kuuban kansa kärsii. Se kärsii ristiriitaisten Yhdysvaltojen suhteiden, 44 vuotta kestäneen kauppasaarron ja Helms-Burton-lain vuoksi. Se kärsii romahtanutta taloutta johtavan autoritaarisen hallitusjärjestelmän vuoksi ja tukeutuu Euroopan unioniin ja sen edustamiin arvoihin. Tämä Euroopan unionin on tajuttava ja Castron hallinnon hyväksyttävä.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää parlamenttia sen päätöksestä ottaa tämä keskustelu esityslistalle tänään, koska meillä on nyt hyvä tilaisuus esittää näkemyksemme Kuuban humanitaarisesta tilanteesta ja ihmisoikeuksien jatkuvasta heikkenemisestä.
Enää ei ole kyse vain joitakin kuukausia sitten tehdyistä mielivaltaisista pidätyksistä ja erittäin kovista tuomioista. Fidel Castron hallinto suhtautuu edelleen kansainväliseen yhteisöön kielteisesti, ja valitettavasti maassa, joka on monille meistä tärkeä, vainojen ajat jatkuvat. Haluan lisäksi selventää Yhdysvaltojen politiikkaan liittyvän sekaannuksen, johon joskus viitataan. Eurooppa, Euroopan unioni tai mikään sen jäsenvaltioista ei ole milloinkaan toiminut Kuubaa kohtaan siten, että toimintaa voitaisiin pitää Yhdysvaltain toimintatapojen vertaisena. Olemme yhä pettyneempiä ja närkästyneempiä, koska Kuuban hallinto ei ole hyväksynyt kädenojennustamme vaan on murskannut toiveemme positiivisesta kehityksestä Kuuban hallinnossa. Tässä toivossa avattiin uusi lähetystö vuoden alussa ja toteutettiin komission jäsen Nielsonin vierailu, sekin vuoden alussa.
Tämän vuoksi meidän on ilmaistava mielipiteemme luovasti, määrätietoisesti ja selkeästi. Kuten tiedätte, olen antanut paljon poliittista ja symbolista painoarvoa aloitteelle, jota olen kutsunut Saharov-aloitteeksi, ja olen tyytyväinen nähdessäni, että aloitteen parlamentissa saaman valtavan tuen ansiosta se on nyt sisällytetty kompromissipäätöslauselmaan. Aloitteessa vedotaan puheenjohtajamaa Italiaan sekä komissioon ja parlamenttiin, jotta nämä kutsuisivat Oswaldo Payán takaisin Eurooppaan ja parlamentin täysistuntoon, ja että hänet otettaisiin vastaan Euroopan pääkaupungeissa korkeimmalla tasolla. Lisäksi siinä kehotetaan meitä ottamaan johtava ja näkyvä rooli Kuuban kansan kamppailussa ihmisoikeuksiensa puolesta. Tämä on hyvä tapa edetä ja osoitus siitä, kuinka paljon arvostamme Euroopan vain vuosi sitten myöntämää palkintoa ja että tuemme sen voittajaa osoittaen solidaarisuuttamme ja sitoutumistamme.

Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten juuri on todettu, Kuuba on tällä hetkellä ainoa Latinalaisen Amerikan maa, jonka kanssa yhteisö ei ole tehnyt yhteistyösopimusta. Mielestäni tämä on virhe kolmesta syystä.
Ensinnäkin, meidän on ylipäänsä lakattava valitsemasta valtioita, joiden kanssa solmimme yhteistyösopimuksia, äärimmäisen subjektiivisten, humanitaaristen ja poliittisten - aivan liian usein Yhdysvaltojen politiikkaan perustuvien - arvojen perusteella. Meidän on sovellettava Kuubaan, kuten muihinkin maihin, objektiivisesti valittuja perusteita. Esimerkkinä mainittakoon Ranskan politiikassa edelleen vaikuttavat edelleen kenraali de Gaullen kainostelemattomat sanat: tunnustamme valtion, kansallisvaltion, emme hallitusta.
Toiseksi, meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, että Eurooppa on eniten tekemisissä Latinalaisen Amerikan maista juuri Kuuban kanssa. Euroopan unioni on Kuuban tärkein kauppakumppani ja maan suurin investoija. Kuuban kulttuuri, kirjallisuus ja musiikki ovat Euroopan nuorison parissa suosituimpia aiheita. Lisäksi on todettava, että Castro on huolimatta niistä hyvistä ja huonoista puolista, joista olemme kuulleet paljon, ja joita emme kiellä, kuitenkin edelleen 1900-luvun vallankumouksellisuuden ruumiillistuma, kansan oikeuksien puolustaja, ja tämä on vaikuttanut erittäin myönteisesti asenteisiin saarivaltiota kohtaan.
Lopuksi totean, että meillä on syytä lähestyä ihmisoikeuskysymystä varoen, sillä Yhdysvallat - jonka Saksan ulkoministeri Joschka Fischer Washingtonin vierailunsa aikana viime heinäkuussa, ilman mitään valtuutusta, sanoi olevan jokaisen Euroopan valtion tärkein liittolainen - on viimeisen puolentoista vuoden aikana käyttänyt Guantanamon tukikohtaansa Kuubassa lähes kaikkien kansainvälisen oikeuden periaatteiden rikkomiseen ja selvittänyt asioita lähes barbaarisin keinoin, jotka ovat kuin suoraan toisesta ajasta. Kaikkien näiden syiden vuoksi meidän olisi harkittava uudelleen suhtautumistamme Kuubaa kohtaan ja osoitettava sille suurempaa solidaarisuutta.

Bonino (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tänään käydystä Kuubaa koskevasta keskustelusta ilmenee selvästi, kuinka vaikeaa on edistää ihmisoikeuksia ja demokratiaa, kun vastassa on totalitaarinen hallinto. Vuosien saatossa olemme yrittäneet kaikkea: rakentavaa vuoropuhelua, taloudellista yhteistyötä, humanitaarista apua. Olemme yrittäneet kaikkia keinoja, ja mielestäni nyt on oikea aika valita jyrkempi linja, vaikkakin sosialistijäsen saatiin sanomaan: 'Toivomme, että 77-vuotias Fidel Castro kuolee, jotta?', sillä suoraan sanoen Fidel Castro on ollut riesanamme jo hyvän aikaa.
Ehkä meidän pitäisi ajatella asiaa toiselta kannalta. Ehkä meidän pitäisi huomata, että jos demokratioina suhtaudumme erimielisesti diktaattoriin, emme pääse pitkälle. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olisiko nyt, kun yritämme muodostaa yhteisen mielipiteen ja yhtenäisemmän lähestymistavan, oikea aika keskustella demokratioiden maailmanjärjestön perustamisesta. Harkitkaamme tätä vaihtoehtoa, koska olemme jo yrittäneet kaikkea muuta. Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, mitä hyötyä on pitää lähetystö avoinna, jos voimme toimia vain virkamiehen kanssa, joka vaikuttaa olevan pikemminkin vallanpitäjien panttivanki kuin kansalais- ja ihmisoikeuksien aito puolustaja tai edistäjä - tai on puolustaja vain symbolisella tasolla, ei missään tapauksessa aidosti.
Olemme todellakin turhautuneita. Diktaattorin kanssa käytävällä rakentavalla keskustelulla näyttää olevan rajansa, ja kysymys onkin siitä, mitä meidän tulisi tehdä. Mielestäni maailman demokraattisten valtioiden järjestö on väline, jota kohti meidän tulisi pyrkiä varsin - jopa ehdottoman - päättäväisesti.
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, varsinkaan espanjalaisten ei ole helppoa tarkastella ongelmaa puolueettomasti ja maltillisesti, koska meillä on erityinen tunneside Kuubaan. Valitettavasti Kuuba on poikkeus Euroopan unionin ulkopolitiikassa, kuten täällä on osoitettu.
Vuonna 1995 ei ollut mahdollista täyttää huippukokouksen komissiolle antamaa tehtävää, jonka mukaan oli säädettävä kahdenvälisen sopimuksen tekemistä edistäviä direktiivejä. Arvoisa puhemies, nyt Kuuban mukaantulo Cotonoun sopimukseen torjutaan juuri sillä hetkellä, kun kansainvälinen huomio on kohdistunut Irakiin. Tilanteen varjolla sortotoimet ovat levinneet Kuubassa ennennäkemättömällä tavalla ja johtaneet kolmeen kuolemantuomioon ja pidätysten sarjaan. Pidätetyiksi on joutunut riippumattomia toimittajia, ihmisoikeustaistelijoita ja rauhanomaisia toisinajattelijoita, joista monet kuuluvat Kristilliseen vapautusliikkeeseen. 
Parlamentti aikoo antaa tiukkasanaisen päätöslauselman, jossa se ilmaisee ehdottoman sitoutumisensa ihmisoikeusasiaan ja kaikkien niiden tukemiseen, jotka Kuubassa tai sen ulkopuolella taistelevat vapautensa ja ihmisarvonsa puolesta. Arvoisa komission jäsen, minua askarruttaa, onko sellainen valtio, joka ei halua olla yhteydessä Euroopan unioniin ja on toistamiseen kieltäytynyt osallistumasta Cotonoun sopimukseen, valtio, jonka johto kieltäytyy yhteisön tuesta, loukkaa ja panettelee Euroopan unionin jäsenvaltioiden päämiehiä, valtio, joka asettaa loputtomia rajoituksia komission diplomaattiedustajalle, ylipäänsä sen arvoinen, että Havannan lähetystö on syytä pitää toiminnassa.
Kompromissipäätöslauselmaesityksessä, josta huomenna äänestämme, arvostellaan Havannassa sijaitsevan Espanjan kulttuurikeskuksen sulkemista. Tämä ei yllätä minua, koska, arvoisa puhemies, kulttuuri on vapautta, ja siksi se, joka tietää eniten, on kaikista ihmisistä vapain.
En puolestani tiedä, ymmärtävätkö Kuuban viranomaiset, että on paljon vaikeampaa säilyttää vapauden tasapaino kuin kestää tyrannian painolasti. Arvoisa puhemies, ne, jotka parhaiten tämän tietävät, ovat esimerkillisiä ihmisiä - kuten Oswaldo Payá, parlamentin myöntämän Saharov-palkinnon voittaja, Prince of Asturias -yhteistyöpalkinnon ja Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi asetettu ehdokas - jotka taistelevat rohkeasti oikeuksistaan kansana ja kansalaisina, ja viime kädessä he joutuvat taistelemaan vapaudestaan, sillä he tietävät, arvoisa puhemies, että vapaus - kuten maanmieheni sanoi joitakin vuosia sitten - ei tee ihmistä onnellisemmaksi, se vain tekee ihmisestä ihmisen.
Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, luulen että Kuuban kansan mielestä olisi tärkeää kehittää suhteita Euroopan unioniin, kun Amerikka jatkaa epäoikeudenmukaista ja tuhoisaa pakotepolitiikkaansa. Tässä vaiheessa haluan ilmaista eriävän mielipiteeni siitä, mitä jäsen Brok sanoi, ja tehdä selväksi, että Amerikan pakotteet nimenomaan ajoivat Castron kommunistien leiriin. Castro ei lähtenyt vallankumoukseen Neuvostoliiton kehotuksesta, vaan Kuuban kansan ahdinko sai hänet ryhtymään siihen. Juuri tämän vuoksi Amerikan pakotteet ovat niin vahingollisia sekä poliittisesti että taloudellisesti.
Kaiken tämän vuoksi olisikin entistä tärkeämpää luoda hyvät suhteet Euroopan unionin kanssa, mutta Castro ei ole ymmärtänyt ajan merkkejä. Hän on itse keskittynyt tuhoamaan kaiken, mitä vallankumous edusti ja tallannut sen saavutukset jalkoihinsa. Tämä on mielestäni erityisen valitettavaa, koska loppujen lopuksi Kuuba on valmis putoamaan Amerikan ja sen liike-elämän hampaisiin.
Sosiaalidemokraatit ovat puolustaneet vapautta kaikkialla maailmassa, eikä Kuuba ole poikkeus. Sosiaalidemokraatteina vastustamme kuolemantuomiota aina ja kaikkialla, eikä Kuuba ole poikkeus. Sosiaalidemokraatteina vastustamme täten sortoa, kuten toivon kaikkien tässä salissa eurooppalaisina tekevän, ja on sanomattakin selvää, ettei Kuuba ole poikkeus. Meille on tärkeää, että demokratiaan ja vapaasti valittuun taloudelliseen järjestelmään siirtyminen tapahtuu Kuubassa rauhanomaisesti, eikä Castron tai kansainvälisten suuryritystenkään tulisi tehdä sitä pakolla. Kuuban kansan on saatava vapaasti valita johtajansa, demokratia, kansanedustajansa ja talousjärjestelmänsä.
Castro on provosoinut Euroopan unionia. Monet ovat varsin oikeutetusti sanoneet näin, mutta en ole sitä mieltä, että meidän pitäisi vastata tilanteeseen katkaisemalla suhteemme jollain tavoin tai jäädyttämällä ne. Jäsen Bonino on väärässä. Kyseessä ei ole vuoropuhelu diktaattoreiden kanssa. Castro on diktaattori ja hän ilahtuisi, jos Euroopan unioni vetäytyisi, mutta olisivatko toisinajattelijat helpottuneita kuullessaan, etteivät saa enää tukea komission jäsenen Nielsonin mainitsemalta ihmisoikeustyöryhmältä. Olisiko Kuuban kansa iloinen, jos Euroopan unioni lopettaisi toimintansa Kuubassa? Luulen että tilanne olisi päinvastainen ja siksi haluan vahvistaa varauksettomasti komission jäsenen Nielsonin sanat: Kuubassa sijaitseva lähetystö on tarpeellinen.
Olen samaa mieltä jäsen Boninon kanssa siitä, että Euroopan unionia pitäisi edustaa useampi kuin yksi henkilö. Euroopan unionin läsnäolon Kuubassa tulisi näkyä, ja olen ehdottomasti sitä mieltä, että meillä on oltava lähetystö siellä. Euroopan unionin läsnäolo Kuubassa on tärkeää, koska se edesauttaa Kuuban siirtymistä demokraattiseen järjestelmään. Kuuba tarvitsee demokratiaa ja vapautta.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, maaliskuun lopulla Kuubassa pidätettiin yli 75 toisinajattelijaa, minkä jälkeen heidät tuomittiin ilman oikeudenkäyntiä 20 vuoden ja pidempiinkin vankeusrangaistuksiin. Heidän joukossaan on useita liberaaleja, joita olen henkilökohtaisesti tavannut Kuubassa, kuten Kuuban liberaalipuolueen johtaja Osvaldo Alfonso Valdés ja solidaarisen demokraattipuolueen kansainvälinen sihteeri Adolfo Fernándes Sainz. Tämä tapahtui alle kuukausi sen jälkeen, kun Euroopan unionin komission Havannan lähetystö avattiin. Kyseessä ei ole vain ihmisoikeuksien rikkominen, vaan myös näpäytys Euroopan unionia vastaan. Arvostan toimenpiteitä, joihin lähetystö on tämän jälkeen Kuubassa ryhtynyt. Meidän täytyy ilmaista Kuuban hallinnolle selvästi, ettemme enää hyväksy tällaista tilannetta. Korkean tason kahdenvälisten valtiovierailujen rajoittaminen, jonka neuvosto mainitsi 5. heinäkuuta antamassaan julkilausumassa, on kuitenkin liian heikko toimenpide. Meidän pitää tehdä näkemyksemme selviksi, ja mielestäni neuvoston olisi harkittava samankaltaisia toimenpiteitä kuin Zimbabwessa on toteutettu, eli Fidel Castron pääsy Euroopan unioniin tulisi kieltää, kuten Kreikka on tehnyt olympialaisten osalta. Arvostan tätä suuresti ja olen pohtinut, onko neuvosto keskustellut asiasta ja tukeeko se Kreikan hallituksen päätöstä.

Claeys, Philip (NI).
Arvoisa puhemies, Kuuban kommunistinen diktatuuri täyttää kaikki totalitaarisen hallinon tunnusmerkit. Sen ihmisoikeustilanne on äärettömän huono ja taloudellinen tilannekin katastrofaalinen. Meillä kaikilla on oma mielipiteemme Yhdysvaltojen ulkopolitiikasta, mutta Amerikka asetti kauppasaarron Kuubassa sattuneiden systemaattisten ihmisoikeusloukkausten seurauksena. Ei toisin päin. Yhdysvallat on Castron hallinnolle syntipukki, jota syytetään kaikesta mikä menee pieleen. Useat parlamentin jäsenistä syyllistyvät tähän naiiviin ajattelutapaan. Joidenkin mielestä diktatuuri on jokseenkin oikeutettua niin kauan kuin se on poliittisesti korrektia. Euroopan unionin on reagoitava tilanteeseen voimallisesti, mikä tarkoittaa, että meidän on toimittava yhdessä. Castro ei halua enää apua Euroopan unionilta vaan kansalaisjärjestöiltä ja muilta yksityisiltä organisaatioilta. Alankomaissa on arvosteltu Novibia, Oxfamia ja Hivosia järjestöinä, jotka tarjoavat apua yhdelle maailman viimeisistä kommunistisista diktatuureista Anap Farmers -liiton, Casa de las Americasin ja Martin Luther King -keskuksen kaltaisten avustuskanavien kautta. Carlos Payán - Faella-projektin edustajan ja Oswaldo Payán veljen - mukaan näiden tahojen rahoittaminen on sama kuin rahoittaisi itse Castroa. Emme voi olla Castron käytettävissä. Kaikki tuki Kuuban johdolle olisi pysäytettävä, ja jos ilmenee, että kansalaisjärjestöt käyttävät Euroopan tukivaroja väärin ja tukevat niillä Kuuban hallintoa, on tämäkin rahavirta tukittava.

Tannock (PPE-DE).
Herra puheenjohtaja, Kuuban ja EU:n viime vuosina tasaisesti kehittyneet suhteet ovat nyt syöksyneet kriisiin, koska presidentti Castro päätti mielivaltaisesti ja provokatiivisesti vangita 70 ihmisoikeusaktivistia ja toimittaa teloituksia.
Kuuban hallitus on jo kauan voinut selittää maan kaikkien ongelmien johtuvan Yhdysvaltojen kauppasaarrosta. Kuitenkin aina, kun kauppasaarron lievittämisestä käydään keskusteluja, Kuuban hallitus keksii keinon romuttaa tällaisen kehityksen.
Viimeisimmät tapahtumat eivät poikkea totutusta, mutta ne koskevat tällä kertaa eurooppalaisia. Kuuba ei saa kuitenkaan jäädä rangaistuksetta ja erityisen tärkeää on, että lähetämme valtaa pitäville selkeän viestin siitä, että perusoikeuksien rikkomista, kuten vankien sairaanhoidon laiminlyömistä, ei voida sallia. Kuuballe ei saisi myöntää lupaa osallistua Parlatinon kaltaisiin Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan hallitustenkeskisiin neuvotteluihin, ikään kuin se olisi demokraattinen valtio, samalla kun emme voi hyväksyä Castron ehdotusta, jonka mukaan EU:n humanitaarista apua voidaan toimittaa perille vain kiertoteitse toisten organisaatioiden kautta.
Apua on myönnettävä avoimesti. Kissa ja hiiri -leikki on lopetettava ja aloitettava järkevämpi keskustelu. Keskustelemalla voidaan selvittää tapoja käynnistää muutokset ja samalla säilyttää joitakin vallankumouksen ainutlaatuisista saavutuksista.
En kannata yleensä Euroopan yhteisöjen lähetystöjen sulkemista, joten pieni lähetystö Havannassa on hyödyllinen. Kuitenkin on outoa, että meillä on lähetystö siellä, mutta ei eräissä eurooppalaisissa naapurimaissamme. Meillä ei ole lähetystöä Chisinaussa Moldovassa eikä Minskissä Valko-Venäjällä. Jälkimmäisessä maassa yhteydenpito ihmisoikeusaktivistien kanssa on myös tärkeää.

Ferrer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, on kulunut puoli vuotta siitä, kun Castron hallitus iski kansallisia toisinajattelijoita vastaan. Operaatio on merkittävin sitten Castron vallankumouksen onnistumisen. Yli 70 kansallista toisinajattelijaa, heidän joukossaan Varela-hankkeen kannattajia, ammattiyhdistysaktivisteja ja itsenäisiä toimittajia, ainoana rikoksenaan vallalla olevan poliittisen kannan vastustaminen ja mielipiteidensä avoin ilmaiseminen, on edelleen vangittuna oloissa, jotka ovat selvästi ihmisoikeuksien vastaisia ja jotka selkeästi vaarantavat joidenkin hengen. Ajattelen erityisesti Oscar Espinosa Chepeä, jota hoidetaan tällä hetkellä kroonisen maksakirroosin vuoksi Havannassa Finlayn sotilassairaalan vankiosastolla. Hän kärsi sairaudesta jo pidätettäessä, ja hänen tilansa on huonontunut vankilan huonon hygieniatason vuoksi.
Vallitsevan tilanteen ja tosiasioiden vuoksi on erittäin tärkeää, että tuomitsemme jälleen yksimielisesti Castron hallinnon ja vaadimme kaikkien poliittisten vankien välitöntä vapauttamista. Lisäksi on tärkeää, että osoitamme myötätuntoa Kuuban kansaa kohtaan, sillä se joutuu kärsimään perusvapauksien puutteen seurauksista, ja että osoitamme käytännössä - ei vain sanoin - että haluamme auttaa heitä heidän valitsemallaan tiellä kohti rauhanomaista siirtymistä demokratiaan.
Kuten uruguaylainen runoilija Eduardo Galeano sanoi, Kuuba tekee kipeää. Poliittisten ja taloudellisten oikeuksien sekä yhteiskunnallisten oikeuksien jatkuva loukkaaminen tekee todellakin kipeää. Koska parlamentti on pahoillaan tästä tilanteesta - tapaamme muuten tänään totalitaarisen neuvostovallan alaisuudessa vapaudenriistosta kärsineiden maiden edustajia - haluamme kertoa heille, ettei toivon menettämiseen ole syytä. Haluamme kertoa heille, ettei yksikään diktaattori voi tukahduttaa oikeutta pyrkiä kohti vapautta ja demokratiaa.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, minulla on vain joitakin lyhyitä huomioita. Ensin minun täytyy todeta jäsen Brokille, joka puhui lähes retorisesti, mikä kuulosti siltä kuin hän olisi halunnut vallan vaihtuvan Kuubassa. Nykyään meidän tulee valita sanamuodot erittäin varovaisesti, etenkin kun puhumme tämänkaltaisista toimista.
Yhdyn täysin siihen, että meidän on jatkettava sitkeästi demokratisointiprosessia ja poliittisen kentän avaamista Kuubassa. Juuri tähän pyrimme.
Toiseksi huomautettiin Kuuban osallistumisesta EU:n ja AKT-maiden yhteiseen parlamentaariseen edustajakokoukseen: niin kauan kuin Kuuba ei ole Cotonoun sopimuksen jäsen, tämä osallistuminen on ratkaisu tilanteelle. On selvää, ettei meillä ole teknisiä tai poliittisia syitä vastustaa tätä.
Kolmanneksi puheenvuoroissa ilmeni kaksi eri suhtautumistapaa Havannassa sijaitsevaa lähetystöämme kohtaan. On todettava, että lähetystö on tarpeellinen ja myös välttämätön, jotta komissio voi toimia kuten parlamentti toivoo. Meillä on oltava lähetystö Kuubassa.
Lopuksi ehdottaisin, että hoidamme suhteemme Kuubaan provosoimatta tilannetta millään tavalla. Näen paljon kuohuntaa tämän vuoden traagisten tapahtumien taustalla. On tärkeää, että ajattelemme asioita pitkällä aikavälillä: Kuuba on olemassa vielä Castron jälkeenkin; kansat ovat tärkeämpiä kuin hallinnot. Vaikka nykyinen tilanne tuntuu turhauttavalta, meidän on ymmärrettävä, että Euroopan ja Kuuban välisille ystävällisille ja harmonisille suhteille on olemassa hyvät perustavat syyt pitkällä aikavälillä. Tämä meidän on pidettävä mielessä ja omaksuttava rauhallisempi pitkän tähtäimen lähestymistapa, ja näin toimimmekin, kun noudatamme annettua yhteistä kantaa.
Pannella (NI).
Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa toivovani, että neuvoston puheenjohtajalla - ja myös meillä - on tämän keskustelun jälkeen, mahdollisuus kuulla - kuten komissiolta kuulimme -yhteenveto keskustelusta. Näin ollen pyytäisin, koska työjärjestys ei vain salli sitä, vaan tästä on myös ennakkotapaus, että neuvoston puheenjohtaja voisi pitää yhteenvetopuheenvuoron.

Puhemies.
Hyvä jäsen Pannella, tähän on mahdollisuus, mutta sitä ei edellytetä.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Eurooppa-valmistelukunnasta: esitellään ehdotus sopimukseksi Euroopan perustuslaista.
Hyvät kollegat, toivotan teidät tervetulleiksi tähän erityislaatuiseen keskustelutilaisuuteen, jossa käsitellään Euroopan perustuslakia. Haluan toivottaa tervetulleiksi puheenjohtaja Giscard d'Estaingin, puheenjohtaja Romano Prodin, varapääministeri Finin ja ulkoministeri Frattinin, jotka osallistuvat tänään valmistelukunnan työn tarkasteluun. Euroopan parlamentti saa ensimmäistä kertaa täysistunnossa tilaisuuden kuulla suoraan valmistelukunnan puheenjohtajalta valmistelukunnan saavuttamista tuloksista ja siitä, miten niitä käsitellään hallitustenvälisessä konferenssissa.
Haluaisin aivan ensiksi huomauttaa, että parlamentti suhtautuu hyvin ihailevasti ja kunnioittavasti valmistelukunnan tekemään työhön ja tapaan, jolla - erityisesti mutta ei yksinomaan - puheenjohtaja Valéry Giscard d'Estaing johti sen toimintaa. Hän myötävaikutti merkittävästi Eurooppa-valmistelukunnan saavuttamiin onnistuneisiin ja kattaviin tuloksiin.

Giscard d'Estaing
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tämä hetki herättää minussa suuria tunteita. Esittelen teille, Euroopan parlamentin jäsenille, Euroopan perustuslain, jonka valmistelukunta laati. Minulla oli poikkeuksellinen kunnia johtaa sen toimintaa.
Arvoisa puhemies, kuten totesitte juuri äsken, esittelen perustuslain nyt, Euroopan parlamentin ensimmäisessä täysistunnossa valmistelukunnan toiminnan päättymisen jälkeen. Pyysitte minua tulemaan heinäkuun alussa, mutta en ollut silloin vielä esitellyt tekstiä neuvoston puheenjohtajalle. Koska neuvoston puheenjohtaja pyysi meitä ryhtymään työhön, meidän oli luovutettava teksti ensimmäisenä neuvostolle. Tästä syystä esittelen teille tekstin tässä istunnossa.
Teillä on itsestään selvä oikeus kuulla tämä esittely, koska Euroopan parlamentti on toimielin, joka on varsinaisesti valmistelukuntamme ja siis perustuslakiluonnoksen takana. Parlamentti laati kauan sitten, vuonna 1984, Altiero Spinellin mestarillisesti kannustamana, Euroopan ensimmäisen perustuslakiluonnoksen. Kukaan ei silloin uskaltanut puhua eikä edes haaveilla sellaisesta. Te uskalsitte harkitusti nimetä uudelleen institutionaalisten asioiden valiokunnan "perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnaksi" heti vaalikauden alussa. Yritän löytää valiokunnan puheenjohtajan Napolitanon, mutta hän ei näytä olevan vielä paikalla. Tapaamme hänet varmasti pian.
Vaaditte kovaan ääneen valmistelukunnan koolle kutsumista sen masentavan vastakaiun jälkeen, jonka Nizzan sopimus sai osakseen institutionaalisella tasolla. Joulukuussa 2001 pidetyssä Laekenin Eurooppa-neuvostossa vaatimustanne tuettiin Belgian pääministerin aloitteesta.
Kun ryhdyimme tarkastelemaan asian ydintä, valmistelevat työt, joita tehtiin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa - juuri puheenjohtaja Napolitanon johdolla - sekä mietinnöt, jotka vuoroin edelsivät, vuoroin säestivät keskustelujamme, kuten Alain Lamassouren mietintö toimivallan jaosta Euroopan unionissa, helpottivat suuresti tehtäväämme. Haluan korostaa, miten ansiokkaasti ja halukkaasti kaikki parlamentin jäsenet osallistuivat valmistelukunnan töihin, samoin kuin sitä, miten ratkaisevalla tavalla Klaus Hänsch ja Iñigo Méndez de Vigo - luulen, että puolitoista vuotta kestänyt yhteistyömme antaa minulle oikeuden puhutella heitä heidän etunimillään - edistivät valmistelukunnan puheenjohtajiston pohdintoja.
Arvoisa puhemies, todettakoon lopuksi, että en ole unohtanut, että annoitte Eurooppa-valmistelukunnalle oikeuden käyttää toimitilojanne. Kävin luonanne heinäkuussa kiittääkseni teitä jalomielisestä vieraanvaraisuudestanne. Istuntosalin istuimetkaan eivät enää lopulta tienneet, käytettiinkö niitä parlamentin vai valmistelukunnan tarpeisiin!
Tämä esittelytilaisuus on siis tunteita herättävä mutta myös realistinen, koska esittelen teille tuloksemme ja arvioin niitä, mutta haluan myös korostaa sitä, mitä on vielä tehtävä, jotta Eurooppa saisi todellisen perustuslain.
Kun pyritään arvioimaan mitä hyvänsä tilannetta, lähtökohta tuntuu usein unohtuvan. Kaksi vuotta sitten pelkkä sana "perustuslaki" oli vielä siinä määrin tabu, että siihen viitattiin vain epäsuorasti Laekenin julistuksessa. Tällä hetkellä ajatus Euroopan perustuslaista on lyönyt itsensä läpi yleisessä mielipiteessä: ihmiset odottavat perustuslakia. Arvoisa puhemies, komission laatiman viimeisimmän Eurobarometri-tutkimuksen mukaan, joka tehtiin kesä- ja heinäkuussa koko Euroopan unionissa, 70 prosenttia vastaajista kannattaa perustuslakia ja vain 13 prosenttia vastustaa ajatusta. Italiassa, neuvoston puheenjohtajavaltiossa, joka on siis suurelta osin vastuussa hallitustenvälisen konferenssin onnistumisesta - käytän tilaisuutta hyväkseni tervehtiäkseni neuvoston varapuheenjohtajaa, joka on myös valmistelukunnan jäsen, sekä ulkoasiainministeriä - 82 prosenttia kannattaa ajatusta perustuslain laatimisesta. Jopa niissä maissa, joissa asioihin suhtaudutaan perinteisesti varauksellisemmin, perustuslain kannattajia on enemmän. Mainitsen esimerkkinä Suomen, jonka edustajat toimivat hyvin aktiivisesti valmistelukunnassa: perustuslakia kannattaa 53 prosenttia maan kansalaisista ja vastustaa 37 prosenttia.
Pyrkiessämme yhdessä selvittämään perustuslain sisältöä olemme myös voineet edistää kansalaisten tietoisuutta hankkeestamme. On myönnettävä, että lähdimme liikkeelle aika kaukaa. Hankkeestamme ei tiedetty mitään, eikä se saanut juurikaan ymmärrystä osakseen, mutta kesäkuun lopussa, siis kaksi kuukautta sitten, tehdyssä komission tutkimuksessa kävi ilmi, että 70 prosenttia kansalaisista, joilla oli mielipide hankkeestamme, pitivät sitä myönteisenä asiana. Hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, pyydän teitä, jotka edustatte kansalaisia: älkää koskaan unohtako heitä. Monien ihmisten, kuten johtajien, vastuuhenkilöiden ja valtaapitävien henkilöiden, ääni kuuluu kyllä, mutta älkää koskaan unohtako kansalaisia. Teemme työtä heidän puolestaan! Arvoisa puhemies, kun istuin paikallanne - vain väliaikaisesti - valmistelukunnan käymien neuvottelujen aikana, ajattelin lakkaamatta eurooppalaista kadunmiestä ja yritin kuvitella, miten hän suhtautuisi ehdotuksiimme.
Mihin tuloksiin olemme siis päätyneet? Perustuslakiluonnos, jonka aion esitellä teille, on tiiviin työn tulos. Kuten tiedätte, se julkaistiin kaikilla unionin kielillä ja kaikkien uusien jäsenvaltioiden kielillä. Niin tehtiin hyvissä ajoin, jotta koko unionin kansalaiset saivat tekstin käsiinsä heti, kun se oli esitelty Thessalonikin Eurooppa-neuvostolle.
Valmistelukunnan jäsenet tekivät töitä pitkään ja hartaasti. He osallistuivat 26 täysistuntoon, joista jotkin kestivät kaksi päivää. He kuulivat yli 1 800 puheenvuoroa. Kaikkia ehdotuksia, tarkistuksia, vaihtoehtoisia ratkaisuja, esittivätpä niitä valmistelukunnan jäsenet, jäsenvaltiot, Euroopan komissio, kansalaisyhteiskunnan edustajat tai tietenkin Euroopan parlamentti, tarkasteltiin huolellisesti sekä arvioitiin tarkasti ja objektiivisesti. Sanon teille suoraan, että tällä hetkellä ei pitäisi olla yhtäkään sellaista ratkaisumallia, jota valmistelukunta ei olisi tarkastellut.
Luulen, että ehdotuksemme menee niin pitkälle kuin mahdollista, kun otetaan huomioon Euroopan tämänhetkinen poliittinen, sosiaalinen ja kulttuurinen tilanne. Sen sijaan, että perustuslakiluonnos muodostaisi pienimmän yhteisen nimittäjän, kuten jossakin vaiheessa saatettiin pelätä, se antaa mielestäni kokonaisvaltaisen kuvan siitä, mitä vuoden 2003 Euroopassa on enintään mahdollista saavuttaa. Jos pyrkisimme vielä pidemmälle, mitä eräät tahot toivovat ja mitä kenties itsekin toivoisin, saattaisimme repiä rikki hädin tuskin yhdentyneen Euroopan, koska hanke herättäisi vastustusta tai arvostelua. Se on riski, jota on mahdoton hyväksyä ja jota kenelläkään ei ole oikeutta ottaa. Hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, te itse kannustitte meitä menemään mahdollisimman pitkälle ja asetitte rajat sille, mikä on järkevää ja hyväksyttävää.
Mitkä ovat siis perustuslakiin sisältyvät tärkeimmät ehdotukset? Saitte kuulla niistä sitä mukaa kuin työmme edistyi. Niitä ei siis tarvitse kuvailla teille yksityiskohtaisesti, minkä vuoksi joutuisin sitä paitsi ylittämään laajalti keskustelulle varatun ajan. Haluaisin kuitenkin korostaa, että monet ehdotukset tuntuivat vielä kaksi vuotta sitten saavuttamattomilta ja luoksepääsemättömiltä. Ne muodostavat nyt lujan ja johdonmukaisen kokonaisuuden. Palautan ne mieliinne.
Ensin keskeinen asia, jonka ympärille koko järjestelmä kietoutuu: Euroopan unionin - Euroopan kansojen ja valtioiden unionin - kaksitahoinen luonne. 
Sitten yhtenäisen tekstin laatiminen, tekstin, jolla korvataan kaikki nykyiset perussopimukset, joita on neljä, plus joitakin muita, ja jossa Euroopan unionille annetaan oikeushenkilöllisyys. Kun tarkastelin keväällä 2002 mahdollisuutta laatia yhtenäinen teksti, tutkin aikaisempia töitä ja tehtyjä tutkimuksia, jotka olivat kaatuneet ylittämättömiltä tuntuviin esteisiin. 
Perustuslakiin on tarkoitus myös sisällyttää perusoikeuskirja, jossa taataan kansalaisten oikeudet. Näen komission jäsenen Vitorinon, joka on käyttänyt paljon aikaa asian tarkastelemiseen. 
Toinen ehdotus: määritellään unionin toimivaltuudet selvästi, avoimesti ja pysyvästi. Painotan näitä kolmea asiaa. Määritelmän on oltava selvä, jotta kansalaiset saisivat tietoa toimivaltuuksista, ja avoin, jotta niitä ei tulkittaisi sellaisissa elimissä, joiden menettely on salaisempaa. Perustuslain mukaan toimivaltuudet on myös pantava täytäntöön yksinkertaisin menettelyin; palaan asiaan tuonnempana. 
Viimeinen ehdotus: toissijaisuusperiaatteen noudattamiselle on annettava poliittinen takuu, joka koskee kansallisia parlamentteja sekä Euroopan parlamenttia. Läsnä oleva jäsen Méndez de Vigo on ollut tärkeässä tehtävässä tätä asiaa käsittelevän työryhmän puheenjohtajana. Asian käsittely ei ollut edistynyt vuoden 1990 jälkeen.
Unionille on luotu lisäksi uusia toimintakeinoja kolmella alalla, joilla ne olivat kansalaisten mielestä olennaisen tärkeitä. Ensinnäkin oikeusalalla, koska tarkoituksena on ottaa käyttöön turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, jonka avulla voidaan torjua tehokkaammin laajamittaista rajatylittävää rikollisuutta ja tunnustaa kansalaisoikeudet vastavuoroisesti jäsenvaltioiden kesken. 
Unionin ulkopolitiikan alalla olemme vastanneet kansalaisten toiseen toiveeseen ehdottamalla Euroopan unionin ulkoasiainministerin nimittämistä. Hänen tehtävänään on johtaa puhetta ulkoasiainministerien neuvostossa ja kehittää kauan kaivattua yhteistä ulkopolitiikkaa. Yhteisen puolustuksen alalla kansalaisten odotuksiin vastataan siten, että perustetaan Euroopan puolustusmateriaalivirasto. Tarkoituksena on panna täytäntöön myös muita alaan liittyviä määräyksiä. 
Unionin taloudellista ja sosiaalista hallintoa parannetaan erityisesti mutta ei yksinomaan niiden maiden välillä, jotka ovat ottaneet euron käyttöön, jotta voidaan taata yhteisen eurooppalaisen valuuttamme vakaus ja menestyminen. 
Näiden määräyksien ansiosta kolme kuuluisaa pilaria, jotka ovat vaikeuttaneet unionin toimenpiteiden hallintaa ja ymmärtämistä Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksista alkaen, katoavat Euroopasta. Perustuslaissa yhteisölle luodaan yhtenäinen institutionaalinen järjestelmä, ja tarkoitan tällä sitä, että yksi ainoa institutionaalinen järjestelmä korvaa kyseiset kolme pilaria. 
Perustuslaissa ehdotetut toimielimet ovat vakaita, demokraattisia ja tehokkaita. Euroopan parlamentista, joka on perustuslain mukaan unionin tärkein toimielin, tulee unionin pääasiallinen lainsäädäntöelin ja talousarviopolitiikan johtaja. Eurooppa-neuvosto, joka erotetaan vastedes ministerineuvostosta, koska ne eroavat niin kokoonpanoltaan kuin toimivaltuuksiltaankin, antaa tarvittavat virikkeet unionin kehittämiselle ja vahvistaa unionin yleiset poliittiset painopistealueet. Eurooppa-neuvosto saa kasvot: sen jäsenet valitsevat keskuudestaan puheenjohtajan, joka organisoi sen toimintaa ja hahmottelee sen tulevaisuutta. Ministerineuvoston toimintaa kohdistetaan uudelleen lakiasäätävän ja yleisten asioiden neuvoston tehtäviin, ja ministerineuvoston eri kokoonpanot ryhmitellään uudelleen.
Euroopan komissiosta, jonka tuleva rakenne todistaa sen kollegiaalisuudesta ja jonka kokoonpanoa mukautetaan hoidettavien tehtävien määrän perusteella, tulee unionin liikkeellepaneva voima ja pääasiallinen toimeenpanovallan harjoittaja. Komissio ilmaisee ja ilmentää yhteistä eurooppalaista hyvää. Komission puheenjohtaja voi nimittää komissioon jäseniä, joilla ei ole äänestysoikeutta, taatakseen halutessaan kaikkien jäsenvaltioiden tiedonsaannin. 
Puhuessani teille, jotka olette tehneet lujasti töitä tämän asian hyväksi, haluaisin korostaa erästä seikkaa eli perustuslain mukaisen järjestelmän demokraattista legitimiteettiä. Ei voida enää puhua demokratiavajeesta. Kyseistä ilmaisua käytettiin usein, kun poliittista järjestelmäämme arvosteltiin. Parlamentti saa keskeisen lainsäätäjän aseman eurooppalaisessa järjestelmässä. Muutamia harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta - pyrimme rajoittamaan niiden määrää poliittisten mahdollisuuksien rajoissa - kaikkien yhteisön lakien tai puitelakien on saatava hyväksyntänne. Muuten ne hylätään. Parlamentin oikeuksia laajennetaan myös talousarvioasioissa. Kun perustuslaki tulee voimaan, te valitsette komission puheenjohtajan. 
On myönnettävä, että keskustelu ehdokkaiden asettamisesta ehdolle oli vaikea. En voi valitettavasti tarkastella asiaa tämän perusteellisemmin. Käytyämme pitkät neuvottelut, joihin osallistuivat sekä valmistelukunnan jäsenet että poliittiset ryhmät, pääsimme yhteiseen ratkaisuun. Ehdokkaat asetetaan ehdolle Eurooppa-neuvoston aloitteesta, mutta asiaan liittyy kaksi uutta näkökohtaa: yhtäältä se, että parlamentin vaalitulos otetaan huomioon, ja toisaalta se, että asiasta on käytävä tarvittavat neuvottelut. Kyse on siis avoimesta ehdotuksesta. Teillä on myös ennen kaikkea oikeus kieltäytyä. Jos jäsentenne enemmistö ei kannata Eurooppa-neuvoston esittelemää ehdokasta, tämän on asetettava ehdolle toinen ehdokas kuukauden kuluessa. 
Giuliano Amaton vaikutuksesta valmistelukunta on tehnyt valtavan työn yhteisön päätöksenteon yksinkertaistamiseksi ja luokittelemiseksi. Muistan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa tuolloin käydyt keskustelut ja Jean-Louis Bourlangesin ehdotukset. 
Koska erotamme vastedes lainsäädäntövallan täytäntöönpanovallasta, lähestymme klassisia järjestelmiä, jotka ovat voimassa jäsenvaltioissa, järjestelmiä, jotka kaikki kansalaiset tunnistavat ja ymmärtävät. Toisin joskus sanotaan, Montesquieun ja valistusajan ajattelijoiden kehittämää demokraattista järjestelmää - olen monien muiden tavoin hyvin kiinnostunut Montesquieun ajatuksista - ei voida ottaa käyttöön sellaisenaan, koska Montesquieun järjestelmä vastasi kansallisvaltioiden tarpeita; se, mitä hän kutsui vallanjaon tasapainoksi, kuvastaa kansallisvaltioiden sisäistä tasapainoa. 
Olemme kuitenkin jossakin mielessä ottaneet tämän järjestelmän käyttöön voidaksemme tasapainottaa vallanjakoa uudelleen siten, että otetaan huomioon unionin kaksitahoisuus, joka on nyt ja epäilemättä tulevaisuudessakin Euroopan unionin ominaispiirre kansojen ja valtioiden unionina. Olemme siis hahmotelleet Euroopan laajuisen demokraattisen mallin, joka ottaa huomioon niin väestön määrän (450 miljoonaa asukasta), vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden moninaisuuden kuin Euroopan mantereen halun yhdentyä. Saanen siis sanoa, kunnioittaen ja harkiten, että olemme luoneet eräänlaisen Montesquieun mallin 2000-luvun Eurooppaan.
(Naurua ja suosionosoituksia)
Ennen voimaantuloaan perustuslain on vielä ylitettävä kaksi suurta estettä. Sen on saatava hallituksien hyväksyntä ja Euroopan kansojen on ratifioitava se demokraattisesti parlamenttien tai kansanäänestyksien välityksellä.
Saanen sanoa pari sanaa teidän asemastanne tässä prosessissa. Ennen sitä haluaisin kuitenkin hälventää epäselvyyksiä, jotka liittyvät valmistelukunnan tulevaan asemaan. 
Valmistelukunta on hoitanut tehtävänsä. Välitin valmistelukunnan nimissä 20. kesäkuuta 2003 puheenjohtajavaltio Kreikalle kaksi ensimmäistä osaa perustuslaista, jonka valmistelukunta oli laatinut. Kun vein 18. heinäkuuta puheenjohtajavaltio Italialle Roomaan valmiin ehdotuksen sopimukseksi perustuslaista, lisäsin (lainaan lyhyttä kohtaa kokonaisuudessaan parlamentin istuntoselostuksia varten): "Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta on saanut Laekenissa kokoontuneelta Eurooppa-neuvostolta saamansa toimeksiannon mukaisen tehtävänsä päätökseen ja esittää nyt Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle työnsä tulokset: ehdotuksen sopimukseksi Euroopan perustuslaista." Tämä tarkoittaa sitä, että valmistelukunnan tehtävä on päättynyt ja että se ei osallistu hallitustenväliseen konferenssiin, koska sillä ei ole siihen minkäänlaisia toimivaltuuksia. 
Valmistelukunnan jäsenet, erityisesti parlamentin puhemies, varapuhemiehet ja minä itse, olemme sitä vastoin edelleen valmiit vastaamaan kaikille niille, jotka haluavat tässäkin istuntosalissa kysyä, miksi teimme jonkin tietyn ehdotuksen, joka on otettu mukaan perustuslakiin. Hallitustenvälinen konferenssi alkaa täsmälleen kuukauden päästä puheenjohtajavaltio Italian johdolla, ja Italian edustajat lausuvat varmaan asiasta muutaman sanan tuonnempana. Suurin osa valmistelukunnan jäsenistä toivoi ennen valmistelukunnan hajaantumista, että konferenssi olisi lyhytaikainen ja että se päättyisi ennen vuoden loppua. 
Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa päätettiin, että konferenssin lähtökohdaksi otetaan tämä ehdotus perustuslaiksi. Tällöin on mahdollista päätyä kolmeen ratkaisuun. Joko hallitustenvälinen konferenssi parantaa ehdotusta perustuslaiksi - on tosin vaikea kuvitella, että se pystyisi siihen,

... en sano näin tekstimme laatijoiden turhamaisuuden tähden, vaan siksi, että konferenssi kohtaa kaksi ongelmaa, jotka valmistelukunta onnistui välttämään: ajan vähäisyys ja yksimielisyyden sääntö. Miten olisi tosiaan mahdollista parantaa kahdessa ja puolessa kuukaudessa hanketta, jonka valmisteleminen vaati meiltä 16 kuukauden jatkuvan työn? Entä miten päästään yksimielisyyteen vaikeammista kysymyksistä kuin ne, jotka edellyttivät meiltä melkoisia ponnisteluja, ennen kuin pääsimme yhteisymmärrykseen? Todettakoon kuitenkin reilun pelin nimissä, että jos hallitustenvälinen konferenssi onnistuu parantamaan perustuslakia, valmistelukunnan jäsenet onnittelevat konferenssia ensimmäisinä. 
Toinen vaihtoehto on, että hallitustenvälinen konferenssi päätyy lopulta ehdotuksiin, jotka menevät pidemmälle kuin perustuslain sisältämät ehdotukset. 
Tässä tapauksessa uhkatekijät ovat huomattavat. Varaumat tai arvostelut, joita esitetään siellä täällä ja jotka liittyvät erityisesti toimielimiä koskeviin ehdotuksiimme, merkitsevät suurta uhkaa. Yhtä rakennelman kulmaa ei voida muuttaa ottamatta sitä riskiä, että koko rakennelma romahtaa. Ne, jotka uskovat voivansa muuttaa merkittävästi toimielimiä koskevia ehdotuksia, ovat mielestäni väärässä, koska kun jotkut saavat tahtonsa läpi, kaikki muut voivat olla tyytymättömiä ja pettyneitä. 
Niinpä kolmas ratkaisu, joka tuntuu sopivimmalta, on perustuslakiehdotuksen hyväksyminen.
(Suosionosoituksia)
Hyvät puheenjohtajavaltion edustajat, tällöin pitäisi kuitenkin hyväksyä perustuslakiehdotus, jota valmistelukunta on kypsytellyt, ja tyytyä tekemään siihen muutoksia, jotka hyväksytään yksimielisesti. Pyytäisin teitä - asiaan liiemmälti syventymättä - pohtimaan epäonnistumisesta aiheutuvia vakavia seurauksia. Tässä tapaamisessa vallitsee tietynlainen optimistinen ilmapiiri, joka johtuu vuodenajasta, paikasta, auringonpaisteesta ja siitä, että minusta on miellyttävää tavata teidät. Pyydän teitä kuitenkin huomioimaan epäonnistumisen vakavuuden ja siitä johtuvat seuraukset, pettymyksen ja turhautuneisuuden, joita epäonnistuminen aiheuttaisi Euroopan kansalaisten parissa. 
Ei pidä myöskään unohtaa, että hallitustenvälisen konferenssin jälkeen seuraa todellinen tulikoe: perustuslaki on ratifioitava kaikissa 25 jäsenvaltiossa. Ratifioiminen ei ole lainkaan itsestään selvä asia. Jos perustuslakiehdotus annetaan valmistelukunnan laatimassa muodossa ratifioitavaksi joko kansanäänestyksen tai parlamenttien hyväksynnän perusteella, uskon, että ehdotus hyväksytään lopulta kaikkialla, mutta se edellyttää laajamittaista selittämistä ja suostuttelua. Jos esitämme sitä vastoin silvotun tai typistetyn perustuslakiehdotuksen, epäilen, että se torjutaan yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa. Sen puolustajilta ja tukijoilta puuttuisi tällöin kaksi ratkaisevaa perustetta, jotka ovat johdonmukaisuus ja tasapaino. Nämä kaksi tekijää löytyvät perustuslakiehdotuksesta. Tilanne johtaisi kriisiin, jota Eurooppa ei tarvitse nykyisissä oloissa ja josta sen on vaikea kuvitella selviytyvän.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentilla on merkittävä asema koko prosessissa, ja pyydän teitä toimimaan aktiivisesti ja valppaasti. Teidän on varmistettava suuren yleisön tiedonsaanti. Kyse ei ole klassisesta eli diplomaattisesta hallitustenvälisestä konferenssista, jossa asiantuntijat tai diplomaatit keskustelevat molemminpuolisista eduista, joita toiset yrittävät saada toisten kustannuksella. Kyse on perustuslaillisesta hallitustenvälisestä konferenssista, jollaisesta ei ole kuunaan kuultu ja jonka on johdettava perustuslain luomiseen. Konferenssissa on siis noudatettava erityisiä sääntöjä. Parlamentin tarkkailijat osallistuvat konferenssiin. Heidän on siis varoitettava suurta yleisöä ja vaadittava avoimuutta! 
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisat valmistelukunnan jäsenet, valmistelukunnan viimeisessä istunnossa, johon tekin osallistuitte, ehdotin hallitustenväliselle konferenssille, että se ottaisi mallia meidän toimintatavastamme - joka meidät sitä paitsi pakotettiin omaksumaan - siten, että kaikki perustuslakiin tehtävät muutosehdotukset ja tarkistukset julkistetaan, tarvittaessa Internetissä.
(Suosionosoituksia)
Näin ollen kansalaiset ja lehdistö saisivat tarkan kuvan keskustelujen sisällöstä. Minusta tuntuisi myös perustellulta, että saisitte kulloiseenkin täysistuntoonne tiedon konferenssin edistymisestä, aivan kuten minäkin ilmoitin valmistelukunnan töiden edistymisestä Eurooppa-neuvostolle.
Aiotte siis laatia lausunnon hallitustenvälisestä konferenssista ennen kuin se alkaa Roomassa. Teillä on luonnollisesti vastuu lausunnon laatimisesta ja sen hyväksymisestä, mutta minusta tuntuu siltä, että lausunto voi muodostua varoitukseksi. Jos hallitustenvälisessä konferenssissa kavennetaan merkittävästi perustuslakisopimuksen ulottuvuutta, perustuslakisopimuksen, jonka valmistelukunta laati avoimesti ja teidän tukemananne, ja jos Euroopan parlamentti ei tällöin hyväksy perustuslakisopimusta, on epätodennäköistä, että Euroopan valtiot ja kansat ratifioivat sen. 
Jos sitä vastoin unionin hallitukset hyväksyvät konferenssissa perustuslakisopimuksen, joka muistuttaa valmistelukunnan ehdotusta - emme odota sen noudattavan täysin omaa ehdotustamme - ja jota Euroopan parlamentti tukee, se saa keskeisen aseman suuressa poliittisessa keskustelussa, jota käydään kesäkuussa 2004 pidettävien parlamenttivaalien yhteydessä. Saamme tällöin tilaisuuden vedota mantereemme kaikkiin toimijoihin, herättää kansalaisyhteiskunnan kiinnostuksen ja saada epävarmat äänestäjät varmistumaan kannastaan. He ovat niitä ihmisiä, jotka eivät enää usko unionin kykyyn yhdistyä ja uudistua. 
Niinpä parlamenttivaalien yhteydessä käytävä keskustelu vastaa kaikuna valmistelukuntamme tekemään vaatimattomampaan työhön auttamalla eurooppalaisia lähentymään unionia ja ymmärtämään sitä paremmin, jotta he voisivat viime kädessä kokea itsensä osaksi unionia. Hyvät parlamentin jäsenet, lisäsimme aivan loppuvaiheessa edustajienne pyynnöstä perustuslakiin eräitä symboleja ja muun muassa tunnuslauseen Euroopan unionille: "Erilaisuudessaan yhdistynyt". Pyydän, jopa rukoilen teitä auttamaan Eurooppaa saamaan perustuslain, jonka avulla se voi elää vapaana, rauhassa ja tyytyväisenä, erilaisuudessaan yhdistyneenä. 
(Suosionosoituksia)

Puhemies.
Hyvät kollegat, reaktionne on paljon puhuva.

Fini
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa esittämällä vilpittömät, sydämelliset kiitokseni Italian hallituksen puolesta - jota minulla oli kunnia edustaa Eurooppa-valmistelukunnassa - puheenjohtaja Valéry Giscard d'Estaingille ja valmistelukunnalle heidän tekemästään työstä. Italian hallitus ja kansa, joka on syvästi eurooppalaismielinen ja joka tukee täysin puheenjohtajan sanoja sekä yleisemmällä tasolla valmistelukunnan laatimaa tekstiä, yhtyvät suosionosoituksiin, joilla parlamentti vastasi puheenjohtaja Giscard d'Estaingin selontekoon.
Hetki oli todella merkittävä, ja sitä voidaan perustellusti luonnehtia historialliseksi. Haluaisin ensinnäkin sanoa olevani hyvin tyytyväinen siihen, että Thessalonikin Eurooppa-neuvosto tuki valmistelukunnan hyväksymää luonnosta perustuslaiksi. Eurooppa-neuvosto kuvaili sitä historialliseksi askeleeksi kohti Euroopan yhdentymistä ja terveeksi pohjaksi hallitustenväliselle konferenssille, joka pidetään Italian puheenjohtajakaudella. 
Valmistelukunta teki paljon muutakin kuin vain tarkisti toimielimien järjestelmiä ja sääntöjä, vaikka sekin oli tärkeää. Laekenin Eurooppa-neuvoston antama toimeksianto oli yksiselitteinen: tarkoituksena oli arvioida uudelleen koko unionin toimielimiin liittyviä järjestelyjä ennen suurta historiallista tapahtumaa eli vanhan mantereen lopullista yhdentymistä. Ensimmäistä kertaa Euroopan yhdentymisen historiassa tehtävää ei annettu hallitusten viranomaisille - vaikka heitä arvostetaankin - vaan todella demokraattiselle edustajainkokoukselle, valmistelukunnalle, johon kuului kansallisten parlamenttien, Euroopan parlamentin ja komission jäseniä. Valmistelukuntaan kuului myös edustajia sekä niistä maista, jotka ovat kuuluneet alusta asti Euroopan unioniin, että niistä maista, joista on tulossa suuren perheemme täysivaltaisia jäseniä. 
Kuusitoista kuukautta kestäneen työn jälkeen olemme saavuttaneet merkittäviä tuloksia, joihin ei monelta osin uskottu päästävän. Tulokset ovat mielestäni sitäkin merkittävämmät, kun otetaan huomioon, miten innovatiivista työskentelytapaa puheenjohtajisto ehdotti valmistelukunnalle. Pyrimme jatkuvasti mahdollisimman laaja-alaiseen yhteisymmärrykseen, jotta emme olisi joutuneet turvautumaan perinteiseen äänestysmenettelyyn. Niinpä hallitustenvälisen konferenssin työskentelyä - joka ei tosiaan ole ongelmatonta - helpottaa varmasti se, että sen ei tarvitse käsitellä useaa vaihtoehtoa vaan päinvastoin yhtä ainoaa tekstiä, jota valmistelukunnan jäsenet tukevat laajalti ja jonka Eurooppa-neuvosto on jo hyväksynyt.
Tästä syystä puheenjohtajavaltio Italia katsoo, että puheenjohtaja Giscard d'Estaing on oikeassa todetessaan jyrkästi, että mitä kauemmas hallitustenvälisessä konferenssissa etäännytään valmistelukunnan laatimasta sopimuksesta, sitä vaikeampi on päästä uudelleen yhteisymmärrykseen, jolloin epäonnistuminen on todennäköisempää. Se taas merkitsisi kirvelevää tappiota, ei ainoastaan puheenjohtajavaltiolle tai valmistelukunnalle, vaan myös miljoonille eurooppalaisille, jotka uskovat todella, että on tullut aika vahvistaa yhteisten sääntöjen ohella myös yhteiset arvot.
Olemme tästä syystä tyytyväisiä lopputulokseen. Olemme tehneet sen selväksi omille kansalaisillemme ja Italian parlamentille, mutta on syytä todeta asia jälleen kerran tässä istuntosalissa. Teksti oli tulos korkeatasoisesta ja jalosta kompromissista, joka saavutettiin eri elimien, tavoitteiden ja etujen välillä. Se perustuu eräisiin seikkoihin, joita pidimme olennaisen tärkeinä ja jotka haluan myös mainita lyhyesti uudelleen. Perusoikeuskirja on sisällytettävä perustuslakiin. Voimassa olevien perustamissopimuksien pilarirakennetta on muutettava, koska se on monimutkainen ja tietyssä mielessä vanhentunut. Vallanjakoa on selvennettävä unionin ja jäsenvaltioiden välillä siten, että otetaan huomioon kunkin jäsenvaltion kansallinen identiteetti ja sisäinen organisaatio - kaksitahoisuuden periaate, johon puheenjohtaja Giscard d'Estaing viittasi. On otettava käyttöön järjestelmiä, joiden avulla varmistetaan, että toissijaisuusperiaatetta noudatetaan tosiasiallisesti ja että kansalliset parlamentit otetaan enenevässä määrin mukaan unionin toimintaan. Valmistelukunta vahvisti, että toimielimiä on neljä: neuvosto, Euroopan parlamentti, komissio ja kansalliset parlamentit, jotka edustavat kansojen tahtoa. 
Mainittakoon lisäksi oikeudellisten ja rahataloudellisten asiakirjojen ja välineiden luokitteleminen ja asianmukaisen normihierarkian käyttöön ottaminen ensimmäistä kertaa, Euroopan ulkoasiainministerin viran perustaminen - todennäköisesti merkittävin toimielimiin liittyvä innovaatio, joka perustuu valmistelukunnan työhön ja joka on seuraus korkean edustajan ja ulkosuhteista vastaavan komission jäsenen tehtävien yhteensulauttamisesta. Yhtä tärkeää on, että neuvoston ja komission puheenjohtajien tehtävät aiotaan mahdollisesti yhdistää. Määräenemmistöpäätöksien soveltamisalaa aiotaan lisäksi laajentaa muille aloille. 
Paljon on saatu aikaiseksi. Jos joku kysyisi, olisiko voitu tehdä jotakin enemmän, vastaisin, että "kyllä, enemmän olisi voitu ja pitänyt tehdä", mutta saavutettu kompromissi saattaa olla ainoa mahdollinen. 25:n tai 27:n jäsenvaltion unionissa yksimielinen päätöksentekomenettely olisi tehnyt lopun unionin mahdollisuuksista noudattaa asianmukaista hallintotapaa yleisen mielipiteen mutkikkuuden vuoksi. 
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni sanomalla pari sanaa toimivaltuuksien institutionaalisesta tasapainosta, joka saavutettiin perustuslain ansiosta. Tasapaino on herkkä ja siihen on pyritty alusta asti, koska koko valmistelukunnalle oli päivänselvää, että yhden toimielimen valtaa ei voida lisätä jonkin toisen toimielimen kustannuksella. Tasapaino perustuu vallanjakoon, jonka osapuolina ovat Eurooppa-neuvosto, josta tulee poliittinen instituutio, jonka tehtävänä on määritellä unionin suuntaviivat ja yleiset poliittiset painopistealueet, komissio, joka edustaa jäsenvaltioita ja säilyttää keskeisen asemansa perustamissopimuksien vartijana ja yhteisön edun takaajana, ja Euroopan parlamentti, josta tulee täysimääräinen lakia käyttävä elin.
Haluan korostaa parlamentille, että yksi tärkeimmistä innovaatioista on, että Euroopan parlamentti valitsee komission jäsenet. Tämä lisää parlamentin valtaa lainsäädäntöön sovellettavassa yhteispäätösmenettelyssä ja talousarvioasioissa - enää ei tehdä jakoa pakollisten ja ei-pakollisten menojen välille - ja parlamentti saa oikeuden ehdottaa tarvittaessa perustuslain tarkistamista valmistelukuntamenettelyä käyttäen. 
Uudistus on muiden innovaatioiden tavoin osa institutionaalista pakettia, jota, kuten puheenjohtaja Giscard d'Estaing sanoi, on toki varaa parantaa, vaikka onkin erittäin vaarallista pyrkiä muuttamaan sitä suuressa määrin, koska tällöin saatetaan horjuttaa monimutkaisen järjestelmän tasapainoa, järjestelmän, joka perustuu kansallisvaltioiden ja niiden kansalaisten takaamaan kaksitahoiseen legitimiteettiin, joka perustuslaissa saavutettiin. Tästä syystä herkkä mutta merkittävä tasapaino, joka saavutettiin perustuslaissa, toimii perustana hallitustenväliselle konferenssille. Tämän hengen säilyttämiseksi ja sen takaamiseksi, että valmistelukunnan työtä jatketaan johdonmukaisella tavalla, pidin ja pidän edelleen toivottavana, että komission ja Euroopan parlamentin jäsenet osallistuvat konferenssiin samoin kuin valmistelukunnan puheenjohtaja ja varapuheenjohtajat Amato ja Dehaene.
Euroopan parlamentin on oltava edelleen ratkaisevassa asemassa perustuslakiuudistuksen tässä vaiheessa. Pääministeri Berlusconi vetosi heinäkuun täysistunnossa parlamentin mahdollisimman laajan osallistumisen puolesta, ja haluaisin korostaa tätä tarvetta jälleen kerran. 
Haluaisin myös tuoda esille toiveen, jonka toteutumisesta olen varma: että Euroopan parlamentti ryhtyy hoitamaan viipymättä valvontatehtäväänsä, ei vain sen varmistamiseksi, että hallitustenvälinen konferenssi toimii avoimesti ja läpinäkyvästi, minkä pyrimme takaamaan, vaan ennen kaikkea sen takaamiseksi, että konferenssi vastaa kansalaisten odotuksia ja että hallitukset eivät anna periksi houkutukselle tuhota valmistelukunnan töiden arvokkaat tulokset. Tämän tärkeän tilaisuuden menettäminen olisi todella kielteinen merkki kaikille Euroopan kansalaisille, ja aiheuttaisimme korjaamatonta vahinkoa Euroopan yhdentymiselle. 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme kulkeneet pitkän tien niiden 50 vuoden aikana, jotka ovat kuluneet Euroopan unionin syntymäpäivästä eli Robert Schumanin 9. toukokuuta 1950 esittämästä julistuksesta, jossa ehdotetaan muutamien mielenkiinnon kohteiden, kuten energia-alan, raaka-aineiden ja talousasioiden, yhteistä hallintaa, jotta voitaisiin edistää yhteisvastuun ja rauhan periaatteita ja panna ne täytäntöön.
Yhdentyneen Euroopan rakentaminen on parhaillaan historiansa ratkaisevassa vaiheessa. Yhtäältä unioniin on liittymässä Itä-Euroopan maita, jotka ovat jälleen kerran omaksumassa innokkaina vapauden ja demokratian periaatteet, ja toisaalta ollaan siirtymässä taloudellisesta ulottuvuudesta poliittiseen ulottuvuuteen, mikä edellyttää sellaisen eurooppalaisen identiteetin luomista, jonka avulla unionista voi tulla vakautta, vaurautta ja rauhaa edistävä tekijä maailmassa. Nämä ovat käänteentekeviä haasteita erilaisuudessaan yhdistyneelle Euroopalle, joka mainitaan perustuslain johdanto-osassa, Euroopalle, joka muodostuu valtioista, jotka yhdistävät itsemääräämisoikeutensa ja toimivaltansa menettämättä identiteettiään. 
Puheenjohtajavaltio Italia aikoo johtaa tulevaa hallitustenvälistä konferenssia uskollisena eurooppalaiselle perinteelle, joka on Italian kansan ja maani kaikkien poliittisten ryhmittymien perintöä. Ensimmäisessä Rooman sopimuksessa käynnistettiin Euroopan yhdentyminen; toisen on johdettava, ja se johtaa, uuteen yhdentyneeseen Eurooppaan, unioniin, joka on poliittisesti ja taloudellisesti vahvempi ja jonka tarkoituksena on kehittyä vakautta ja vaurautta edistäväksi tekijäksi maailmassa. Valmistelukunnan hyväksymän uudistetun perustamissopimustekstin perusteella voimme luottavaisin mielin todeta, että olemme askeleen päässä tästä historiallisesta tavoitteesta. 
Frattini
. (IT) Kuten puheenjohtaja Giscard d'Estaing ja varapääministeri Fini totesivat, valmistelukunta on merkinnyt todellista tukipylvästä - ja vakiinnuttanut asemansa sellaisena - Euroopan yhdentymisprosessissa. Puheenjohtajavaltio Italia pitää saavutusta perustana, johon hallitustenvälinen konferenssin toiminta voi pohjautua. 
Puheenjohtajavaltio aikoo noudattaa kolmea periaatetta johtaessaan hallitustenvälistä konferenssia, joka alkaa, kuten tiedätte, Roomassa 4. lokakuuta. Puheenjohtajavaltio pitää ensinnäkin olennaisen tärkeänä pitäytyä aikataulussa, joka laadittiin Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa. Tämä tarkoittaa, että on pyrittävä päättäväisesti saavuttamaan myönteinen tulos ennen parlamenttivaaleja, jotka pidetään kesäkuussa 2004. Tämän edellytyksen vuoksi puheenjohtajavaltio Italian ensisijaisena tavoitteena on viedä hallitustenväliseen konferenssiin liittyvät menettelyt nopeasti läpi siinä toivossa, että joulukuuhun mennessä päästään kokonaisvaltaiseen kattavaan sopimukseen perustuslaista. Tuleva perustuslakisopimus - Euroopan perustuslaki, kuten puheenjohtaja Giscard d'Estaing sen määritteli - voidaan näin ollen allekirjoittaa 1. toukokuuta 2004 jälkeen, jolloin kymmenen uutta jäsenvaltiota liittyvät unioniin, mutta ennen kesäkuussa 2004 pidettäviä Euroopan parlamentin vaaleja. Jos perustuslakia koskevia neuvotteluja venytetään kyseisten päivämäärien yli, aiheutetaan kaksi vakavaa ongelmaa, jotka liittyvät legitimiteettiin ja demokraattiseen avoimuuteen: toinen on valmistelukunnan rakentaman olennaisen perustan asteittainen hajoaminen ja toinen on se, että eurooppalaiset joutuisivat valitsemaan uuden parlamentin tietämättä, millaiseksi unionin perustuslaki muotoutuu. 
Puheenjohtajavaltion toisena tavoitteena on säilyttää valmistelukunnan laatiman tekstin rakenne ja tasapaino. Kuten olen jo sanonut, pidämme tarkoituksenmukaisena kunnioittaa sitä, mitä voi kuvailla olennaiseksi perustaksi. Se edellytti 16 kuukauden verran työtä demokraattiselta elimeltä, jossa hallitukset, kansalliset parlamentit ja unionin toimielimet olivat edustettuina. Samalla kertaa meistä on epätarkoituksenmukaista käynnistää uudelleen keskustelut, jotka ovat nyt kerta kaikkiaan ohi. Konferenssissa ei hälvennetä tai heikennetä poliittista arvoa, jota saavutettu menestys lisää; konferenssissa on pikemminkin pyrittävä parantamaan ja täydentämään niitä perustamissopimuksen osia, joista ei ole vielä saavutettu täyttä yhteisymmärrystä. Toistan tämän asian selventämiseksi: niitä perustamissopimuksen osia, joissa ei käsitellä valmistelukunnan määrittelemiä toimielimiin liittyviä pilareita. Puheenjohtajavaltio Italia vastustaa tästä syystä luonnoksen ja sen perusominaisuuksien välillä vallitsevan kokonaisvaltaisen tasapainon kyseenalaistamista. Puheenjohtajavaltio katsoo, että Euroopan ja sen kansalaisten edut on asetettava etusijalle sellaisten erityisetujen puolustamiseen nähden, jotka voivat muuttaa perustamissopimusta merkittävällä tavalla. Tältä kannalta parlamentin ja Euroopan komission esittämät lausunnot otetaan täysimääräisesti huomioon konferenssin aikana.
Kolmanneksi ja viimeiseksi konferenssia ohjaa tarve päästä yhteisymmärrykseen useista aiheista, jotka ovat edelleen kiistanalaisia, tärkeänä pidettyä yksimielisyysperiaatetta noudattaen. Puheenjohtajavaltio Italia ei aio tämän vuoksi missään tapauksessa ryhtyä neuvottelemaan minkäänlaisesta ylhäältä käsin sanellusta kompromissista, joka merkitsisi perääntymistä valmistelukunnan ehdotuksista.

Tavoitteenamme on päästä laadukkaaseen lopputulokseen, joka vastaa eurooppalaisten odotuksia ja jonka avulla voidaan varmistaa, että unionin toiminta on tehokasta ja demokraattista pitkällä aikavälillä. Emme aio laatia Euroopalle perustuslakia vain muutamaksi vuodeksi, ja luotamme tässä yhteydessä Euroopan parlamentin perustavaan tukeen. 
Kuten tiedätte, puheenjohtajavaltio Italia on käynnistänyt menettelyt hallitustenvälisen konferenssin koolle kutsumiseksi Roomaan 4. lokakuuta. Konferenssia on ohjattava mielestämme korkealla poliittisella tasolla, kuten Eurooppa-neuvosto on jo vaatinut, eli pääministerien ja ulkoasiainministerien tasolla. Katsomme kuitenkin myös, että kaikkien Euroopan toimielimien edustajien on osallistuttava konferenssiin, jotta siinä voitaisiin tosiasiallisesti jatkaa valmistelukunnan työtä. Tältä pohjalta ehdotan, että taataan Euroopan parlamentin osallistuminen hallitustenväliseen konferenssiin edustajiensa välityksellä, niin ulkoasiainministerien kuin hallituksien päämiesten tasolla. Euroopan parlamentin puhemiehen on myös osallistuttava konferenssiin. Muut ratkaisut merkitsisivät etääntymistä demokraattisesta menetelmästä, jonka avulla on tarkoitus tarkistaa perustamissopimuksia ja joka perustuu avoimuuden ja kansalaisten huomioon ottamisen periaatteeseen ja edellytykseen. 
Lopuksi toteaisin, että aiomme pyytää parlamentilta ja muilta Euroopan toimielimiltä kannanottoja ja suosituksia siinä lujassa uskossa, että - kuten varapääministeri Fini totesi - perustuslain laatiminen Euroopan unionille on haaste, joka ei kohdistu vain tiettyihin maihin saati pelkästään puheenjohtajavaltio Italiaan, jolla on kunnia ohjata neuvoston työtä tässä vaiheessa. Haaste kohdistuu kaikkiin. Olemme sen velkaa kansalaisillemme. Jos emme pysty vastaamaan haasteeseen, petämme kaikki, myös ne - toivon, ettei heitä ole - jotka ovat pyrkineet siihen, että erityiset edut veisivät voiton yleisestä edusta. Aiomme estää tällaisten tuhoavien pyrkimyksien onnistumisen. 
(Suosionosoituksia)

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa valmistelukunnan puheenjohtaja Giscard d'Estaing, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa kiittämällä lämpimästi kaikkia valmistelukunnan jäseniä ja erityisesti teitä, puheenjohtaja Giscard d'Estaing, siitä, miten omistautuneesti ja älykkäästi toimitte pitkien työntäyteisten kuukausien aikana, jotka olivat tunnusomainen piirre perustuslain laatimisprosessin tässä vaiheessa. Onnistunut kokeilu, valmistelukunta, muutti pysyvästi Euroopan unionin demokraattisia oloja. Suuri työ hoidettiin hyvin, eikä nyt saavutetusta tuloksesta uskallettu edes haaveilla. 
Valmistelukunnan laatiman luonnoksen pohjalta - luonnehtisin sitä erinomaiseksi pohjaksi - voidaan näin ollen laatia perustuslain lopullinen versio. Se on hyvä asia, koska tekstillä on ennen kaikkea suurta symbolista arvoa: unionin perustasta on keskusteltu ensimmäistä kertaa avoimella, demokraattisella foorumilla, joka edustaa Euroopan kansoja ja valtioita. 
Toiseksi perustuslakiluonnoksessa pyritään päättäväisesti ratkaisemaan toimielimien välisen vallanjaon tasapainoon ja unionin monitahoiseen luonteeseen liittyvät ongelmat. Keskustelu on ollut kiihkeää ja perusteellista, ja sen ansiosta kaikkia esitettyjä peruskysymyksiä on voitu tarkastella johdonmukaisesti. Näitä peruskysymyksiä ovat: kehitetään uusi tehokkaampi tapa sovittaa yhteen Euroopan yhdentymisen kaksi tasoa eli yhteisön taso ja hallitustenvälinen taso, tasapainotetaan valtioiden ja kansojen poliittista edustusta samoin kuin tästä seuraavia parlamentin ja neuvoston tehtäviä sekä pyritään organisoimaan unionin yleisen edun ja yksittäisten jäsenvaltioiden perusteltujen etujen edustus. Kolmanneksi ja viimeiseksi valmistelukunta on luonut perustan tärkeälle tehtävälle eli unionin politiikkojen saattamiselle ajan tasalle. 
Hallitustenvälinen konferenssi, jonka tehtävänä on saattaa päätökseen ja virallistaa valmistelukunnan tekemä työ, on nyt alkamassa. Kaksi ääripäitä edustavaa kantaa on nousemassa esiin, ja siitä on mielestäni keskusteltava avoimesti. Yhtäällä ovat ne, joiden mielestä valmistelukunnan luonnosta ei pitäisi muuttaa, koska se on ainoa mahdollinen kompromissi. Toisaalla ovat ne, jotka haluaisivat käynnistää neuvottelut uudelleen, koska itsemääräämisoikeus on uskottu viime kädessä valtioille, ja niiden pitäisi saada sanoa viimeinen sana. 
Vaikka nämä näkökannat ovatkin ymmärrettäviä, molempia voidaan mielestäni arvostella. Olemme alusta alkaen - eli kun komissio ja parlamentti suosittelivat valmistelukuntamenettelyä Nizzan Eurooppa-neuvoston jälkeen - olleet komissiossa sitä mieltä, että hallitustenvälisen konferenssin pitäisi olla lyhyt, tarkoin kohdennettu ja ratkaiseva vaihe. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että konferenssin pitäisi olla pelkkä kumileimasin, koska tällöin siltä riistettäisiin sen poliittinen vastuu. Tätä hallitustenvälistä konferenssia ei selvästikään voida verrata aikaisempiin konferensseihin, koska sen toiminta perustuu valmistelukunnan erinomaiseen työhön. Konferenssin ensisijaisena tehtävänä on kuitenkin edelleen antaa valtioiden ja hallituksien päämiehille mahdollisuus harjoittaa poliittisia tehtäviään ja antaa lopullinen teksti toimielimien ja jäsenvaltioiden kansalaisten hyväksyttäväksi, kuten puheenjohtaja Giscard d'Estaing totesi. 
Tämä merkitsee näin ollen uutta poliittisen sitoutuneisuuden vaihetta. Se ei tietenkään edellytä pitkää hallitustenvälistä konferenssia mutta kylläkin asianmukaista harkinta-aikaa. Perustuslakiluonnokseen liittyy näkökulmia, jotka osoittavat selvästi, että saavutettu kompromissi on epätäydellinen ja että tähänastiset tulokset eivät voi olla lopullisia, kuten alun perin toivoimme. Tästä syystä on oikein, että jäsenvaltiot, joille itsemääräämisoikeus on viime kädessä uskottu, voivat vielä keskustella tuloksista selvittääkseen, onko joitakin aloja, joilla tuloksia voidaan parantaa. Komission tehtävänä on ja sen vastuuseen kuuluu tuoda tällaiset alat esiin.
Perustuslakiluonnoksessa määrätään sen nykyisessä muodossa, että päätökset on tehtävä yksimielisesti yli 50 alalla, joista jotkin ovat unionin toiminnan kannalta ratkaisevia. Kaikki ovat lisäksi sitä mieltä, että yksi vallitsevaan tilanteeseen liittyvistä ongelmista on, että jäsenvaltioiden talousarviopolitiikkojen koordinointiin ei ole luotu tarkoituksenmukaista välinettä. Ihmettelenpä kuitenkin, miten ihmiset luulevat koordinoinnin onnistuvan, jos nykyinen veto-oikeus säilytetään ennallaan? Sama pätee välilliseen verotukseen ja yhtiöverotukseen.

Ratkaiseva on myös kysymys komission, neuvoston ja parlamentin välisestä vallanjaosta. Komissiolle ehdotetaan perustuslakiluonnoksessa sellaista rakennetta, joka omasta mielestäni ja kollegion mielestä heikentää tämän unionin yleistä etua edustavan toimielimen tehokkuutta ja uskottavuutta. Ehdotetussa ratkaisussa tehdään ero komission jäsenien välille siten, että luodaan toinen jäsenien luokka, joka on tarpeettomasti alempi. Yksikään unionin kansa ei ansaitse tulla toisen luokan komission jäsenen edustamaksi.
(Suosionosoituksia)
Se merkitsisi kollegion jakamista, kollegion, jonka yhteys jäsenvaltioihin on ollut komission liikkeellepaneva voima viimeisten 50 vuoden ajan. On siis tehtävä enemmän töitä sen takaamiseksi, että jokaisella jäsenvaltiolla on täysivaltainen edustaja komissiossa. Tämä sopii myös aivan hyvin yhteen sen tavoitteen kanssa, jonka mukaan hallitustenvälinen konferenssi on pidettävä lyhyenä ja vietävä nopeasti päätökseen. 
Samalla perustuslakiluonnoksessa jätetään avoimiksi sellaiset tärkeät olevat asiat kuin Eurooppa-neuvostojen toimintatapa ja ulkosuhteisiin liittyvät vastuualueet. Hallitustenvälisen konferenssin tehtävänä on tehdä toimielimien toiminnasta avoimempaa ja tehokkaampaa sekä estää päällekkäisyydet ja puolinaiset ratkaisut, jotka voivat johtaa selkkauksiin. Kyse on enemmänkin asioiden helpottamisesta kuin innovaatioista.
Todettakoon viimeiseksi, että valmistelukunnalla ei ollut aikaa saattaa yhteisön politiikkoja koskevia nykyisiä sanamuotoja ajan tasalle. Ne ovat joissakin tapauksissa peräisin 1950-luvulta ja osittain tai täysin vanhentuneita. Kaikkia jäljellä olevia ongelmia on tietenkin vaikea ratkaista, mutta meidän on otettava välimatkaa vallitsevaan poliittiseen tilanteeseen ja tarkasteltava huolellisesti ja perinpohjin sellaisia muutoksia, joita perustuslain rakenteeseen voidaan vielä tehdä, jotta tuleviin haasteisiin voidaan vastata vieläkin paremmin. Meidän on tietysti otettava selville, onko poliittista tahtoa olemassa. Onko sellaista, vai saako realistinen katsantokanta meidät pidättymään näiden ongelmien ratkaisemisesta ja jättämään tekstin nykyiseen muotoonsa? Jos näin on, komissio ottaa asian tietenkin huomioon tyynesti ja realistisesti, pitäen mielessä sen tosiasian, että edistys on ollut joka tapauksessa merkittävää.
Tilanne on ollut pääpiirteissään sama aina kun perustamissopimuksia on muutettu. Tilanne oli sama, kun Euroopan yhtenäisasiakirjaa sekä Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksia laadittiin. Tilanne voi nytkin olla sama, mutta meidän on ymmärrettävä, että kuten edellä mainituissa tapauksissakin, meidän on oltava valmiit selviytymään mahdollisista kriiseistä ja tästä syystä neuvoteltava lisämuutoksista ja -mukautuksista. Tämä on saattanut aina olla erottamaton osa Euroopan yhdentymistä - joka muodostuu toisaalta tulevaisuudenkuvista, toisaalta reaktioista kasvun mukanaan tuomiin kriiseihin. Sellainen on historia, jota olemme eläneet ja jonka tunnemme hyvin, vaikka meidän onkin toisinaan edettävä hyvin nopeasti. Elämme epäilemättä parhaillaan sellaista aikaa. 
Oli miten oli, jos haluamme hyödyntää kokemuksiamme ja jos haluamme todella laatia kestävän perustuslain, meidän on luotava järjestelmiä, joiden avulla päätökset voidaan tehdä myöhemminkin, jos niitä ei voida tehdä nyt. Tästä syystä meidän on tarkasteltava - lähestyn lyhyen puheenvuoroni loppua mutta myös viimeistä tärkeää seikkaa - realistisempia keinoja tarkistaa perustuslakia, keinoja, joiden avulla voimme toimia nopeasti ja tehokkaasti, jos tämänhetkiset järjestelymme osoittautuvat riittämättömiksi kriisitilanteissa, jotka ovat väistämättömiä. Pahin mahdollinen olisi tilanne, jossa joutuisimme toimimaan sellaisten epätarkoituksenmukaisten perustuslaillisten määräyksien mukaisesti, joita ei voitaisi käytännössä muuttaa, koska se edellyttäisi 25:n tai useamman jäsenvaltion yksimielistä päätöstä. 
Tämä pätee yksimieliseen päätöksentekoon, jota vaaditaan edelleen monilla aloilla, ja se pätee tästä syystä entistä selvemmin politiikkojen saattamiseen ajan tasalle. Tähän prosessiin emme voi puuttua nyt. Ikuisiksi ajoiksi kiveen hakattu perustuslaki, johon ei voida luottaa tulevien kriisien selvittämisen yhteydessä, merkitsisi koko Euroopan yhdentymisen historian kyseenalaistamista. Tämä on estettävä kaikin keinoin, jos haluamme suorittaa vastuullisesti historiallisen tehtävän, joka meille on uskottu. 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meillä on oltava selvä kuva tiestä, jota unionin on seurattava: rauhan, vapauden ja yhteisvastuun on säilyttävä toimielimien jokapäiväisen työn tavoitteina. Näin ollen unionille on annettava käytännölliset välineet näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Unionin on esiinnyttävä maailmalle yksimielisenä - voimakkaana, arvovaltaisena ja sopuisana. Unionin on pystyttävä ylläpitämään sisäisesti ja ulkoisesti lainvoimaisuutta ja lakeja, joissa määrätään velvollisuuksista mutta myös suojellaan yksittäisiä ihmisiä ja varjellaan heidän vapauttaan toimia järjestäytyneessä, luovassa yhteiskunnassa. 
Todettakoon lopuksi, että unionin on pystyttävä osoittamaan yhteisvastuullisuutta. Se tarkoittaa heikoimmassa asemassa olevien tukemista osallistavassa yhteiskunnassa. Yhteisvastuullisuutta ilmaistaan yhteisin toimin, joiden tarkoituksena on antaa apua luonnonkatastrofien sattuessa. Yhteisvastuullisuus perustuu keskinäisen puolustuksen velvollisuuteen siinä lujassa uskossa, että jokaisen jäsenvaltion puolustaminen on paras tapa osoittaa, että kuulumme yhtenäiseen perheeseen. 
Hyvät parlamentin jäsenet, uusi vaihe on alkanut. Meidän on saatettava valmistelukunnan tekemä erinomainen työ päätökseen viisaasti, päättäväisesti ja rohkeasti. On selvää, että se on saatettava nopeaan päätökseen, mutta se on ennen kaikkea saatettava tyydyttävään päätökseen. Komissio tekee jatkossakin oman osuutensa auttaakseen tämän tavoitteen saavuttamista. 
(Suosionosoituksia)

Méndez de Vigo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vierailimme Klaus Hänschin kanssa valmistelukunnan puheenjohtajan luona Pariisissa muutamaa viikkoa ennen kuin valmistelukunta aloitti työskentelyn. Tapaamisen jälkeen kirjoitin päiväkirjaani: "Onnistuminen edellyttää valmistelukunnan hengen luomista."
Mitä tarkoitimme valmistelukunnan hengellä? Tarkoitimme sen varmistamista, että valmistelukunnan jäsenet ovat tietoisia hetken historiallisesta merkityksestä, haasteen vaativuudesta ja halusta arvioida uudelleen Eurooppaa sen perusteella, mikä on kansalaisille parhaaksi suuren laajentumisen jälkeisessä uudessa Euroopassa. 
Arvoisa valmistelukunnan puheenjohtaja, olen sitä mieltä, että vaikutitte ratkaisevasti valmistelukunnan hengen luomiseen, hengen, joka on ollut valmistelukunnan menestyksen avain. Suosionosoitukset, jotka seurasivat tänään pitämäänne puhetta, osoittavat, että parlamentti on arvostanut työtä, jonka teitte valmistelukunnan johdossa. 
Miksi meidän piti saada itsemme vakuuttuneiksi siitä, että Euroopan uudelleen arvioiminen olisi vaikeaa? Olemme mielestäni onnistuneet tekemään totta iskulauseista, joita Euroopan parlamentti on julistanut jo 1990-luvulta alkaen: lisää demokratiaa, lisää tehokkuutta ja lisää avoimuutta. 
Tämä perustuslaki on mielestäni demokraattisempi, tehokkaampi ja avoimempi. Siinä luodaan Eurooppa, joka on myös näiden ajatuksien täyttämä. Miksi? Sen vuoksi, että olemme muuttaneet toimielinjärjestelmää. On totta, että olemme tehneet niin, mutta teimme niin juuri siksi, että Euroopan unionista tulisi demokraattisempi. 
Meidän tarvitsee vain muistaa ja verrata tätä perustuslakia EHTY:n perustamissopimukseen. Meidän tarvitsee vain muistaa, millainen oli EHTY:n perustamissopimuksen mukainen edustajainkokous, nykyisen parlamentin edeltäjä. Nykyinen parlamentti on tämän perustuslain myötä täysin demokraattinen parlamentti, joka osallistuu täysimääräisesti päätöksentekoprosessiin. Olemme myös kuitenkin onnistuneet sisällyttämään kansalliset parlamentit tähän päätöksentekoprosessiin, ja olemme varmistaneet, että kansalaiset voivat ryhtyä aloitteisiin, kun laki antaa siihen mahdollisuuden. 
Perustuslaissa näkyy ajatus laaja-alaisemmasta demokratiasta samoin kuin ajatus toiminnan tehostamisesta, ja sen vuoksi olemme muuttaneet toimielinjärjestelmää. Olemme muuttaneet sitä perinpohjaisesti. Olemme tietääkseni aina pitäneet mielessä, että on varjeltava toimielimien välillä tarvittavaa tasapainoa ja että se on ollut kaiken työmme perusedellytys. Totuus on, että vain aika näyttää, olemmeko onnistuneet siinä vaiko emme. Olen kuitenkin sitä mieltä, että ajatus tasapainon säilyttämisestä oli aivan olennainen tekemiemme muutoksien yhteydessä. 
Työmme on päättynyt. Hallitustenvälinen konferenssi on alkanut. Mielestäni asiantuntijoiden ja professorien tehtävänä on arvostella perustuslakia - todeta, että se olisi pitänyt laatia niin tai näin - ei Euroopan parlamentin. Euroopan parlamentin tehtävänä on ottaa poliittinen kanta perustuslakiin. Niin tehdään mietinnössä, jonka laativat parlamentin jäsenet Gil Robles ja Tsatsos.
Arvoisa valmistelukunnan puheenjohtaja, asetitte nähdäkseni Euroopan parlamentille tänään haasteen. Carl Schmitt ja Hans Kelsen keskustelivat muistaakseni 1920-luvun Saksassa perustuslain valvojista seuraavin sanoin: Der Hüter der Verfassung. Wer soll der Hüter der Verfassung sein? (Perustuslain valvoja. Kenen pitäisi valvoa perustuslakia?)
Nyt Euroopan parlamentin poliittisena tehtävänä, ja poliittisena viestinä, joka meidän on lähetettävä, on, että siitä tulee perustuslain valvoja. Parlamentti pitää perustuslakia hyvänä Euroopan ja sen kansalaisten kannalta. Tästä syystä poliittisena viestinämme pitäisi olla, että meistä tulee perustuslain valvojia. 
Arvoisa puhemies, tämän tavoitteen saavuttamiseksi meidän on toimittava aktiivisesti hallitustenvälisessä konferenssissa. Olen myös iloinen siitä, että varapääministeri Fini, joka on myös valmistelukunnan hengen täyttämä, sanoi, että Euroopan parlamentin läsnäolo on tosiasiallista. Emme halua sen olevan muodollista, emme halua vain lounastaa Roomassa, vaikka se onkin upea kaupunki. Haluamme edelleen kertoa ajatuksistamme ja tarjota virikkeitä hallitustenväliselle konferenssille. 
Arvoisa puhemies, on ollut kunnia johtaa Euroopan parlamentin valtuuskuntaa. Se on tosiaan ollut hyvin ihmeellinen seikkailu, epäilemättä poliittisen urani ihmeellisin seikkailu, mutta haluan ennen kaikkea sanoa tänään tässä parlamentissa, että uskon Euroopan kansalaisten hyötyvän tästä loppujen lopuksi kaikkein eniten. 
Hänsch (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa puheenjohtaja Giscard d'Estaing, valmistelukunnan työ ei aina sujunut kuin luonnostaan - eikä sen enempää puheenjohtajistonkaan työ - mutta pääsimme sopimukseen tavoitteestamme eli yhtenäisen tekstin laatimisesta Euroopan perustuslaiksi. Saavutimme tavoitteen. Noudatimme Jean Monnet'n viisasta neuvoa: hän sanoi, että on helppo kirjoittaa, mitä pitäisi tehdä, mutta on tärkeintä kirjoittaa, mitä voidaan tehdä. Valmistelukunta teki juuri niin. Hallituksille tekemämme ehdotus on tarkkaan harkittu, tasapainoinen ja ennen kaikkea saavutettavissa, jos vain haluamme. Aikaisemmissa hallitustenvälisissä konferensseissa ja EU:n huippukokouksissa on verrattu onnistumista ja epäonnistumista menneisiin konferensseihin ja kokouksiin. Se on nyt ollutta ja mennyttä, sillä Rooman hallitustenvälisen konferenssin tuloksia verrataan valmistelukunnan saavuttamiin tuloksiin. Hyvät parlamentin jäsenet, sen olemme saavuttaneet.
Emme ole onnistuneet saavuttamaan kaikkea haluamaamme, ja kaikkea, mitä olemme saavuttaneet, ei voida pitää kiistattomana menestyksenä. Olisimme halunneet, että kaikista uusista laeista - erityisesti verotukseen liittyvistä laeista - olisi päätetty määräenemmistöllä neuvostossa. Olisimme halunneet, että yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta olisi tehty toinen ala, jolla jäsenvaltiot olisivat voineet tehdä päätöksiä määräenemmistöllä. Tiedämme, miten hataria jotkin ratkaisut ovat. Mainittakoon esimerkkinä kompromissi, joka liittyy komission kokoon ja siellä pidettäviin äänestyksiin. Tässä kaikessa liikutaan aivan perustuslaillisen terveen järjen rajamailla. Tiedämme kuitenkin myös, että on kyse kompromissista, joka ei perustu pienimpään yhteiseen nimittäjään. Tästä perustuslakiluonnoksesta ei ole tullut pelkkää kompromissien luetteloa, vaan se on pysynyt sisäisesti johdonmukaisena lainkappaleena. Meidän on siis vastustettava kaikkia kiusauksia paketoida kompromissit uudelleen. 
Hallituksien edustajat osallistuivat valmistelukunnan toimintaan. Ne pystyivät vaikuttamaan siihen, mistä lopuksi sovittiin. Sen lisäksi, että olen huolestunut joidenkin hallituksien halusta vetäytyä tästä yhteisymmärryksestä, pidän sitä vaarallisena. Hyvät parlamentin jäsenet, tosiasia on, että se ei johda uuteen ja parempaan luonnokseen vaan toiseen Nizzan sopimukseen. Se on estettävä.

Komission ilmiselvä halu mukautua tähän hämmästyttää ja häkellyttää minua. 
(Suosionosoituksia)
Arvoisa komission puheenjohtaja, uskotteko todella, että sitä, mitä sanoitte täällä, ei ole vielä sanottu ja ettei siitä ole keskusteltu valmistelukunnassa? Luuletteko, että komission edustajat eivät esittäneet näitä ajatuksia osallistuessaan puheenjohtajiston ja valmistelukunnan toimintaan? Se, mitä te haluatte ja mitä he haluavat, voi olla oikein, mutta tuottaa väärän lopputuloksen. Ehdotuksenne johtaa vain vanhaan perinteiseen hallitustenväliseen konferenssiin, samoihin vanhoihin lehmänkauppoihin, joita olemme todistaneet aikaisemmissa hallitustenvälisissä konferensseissa. Arvoisa komission puheenjohtaja, älkää kuvitelko, että teitä tuetaan tässä asiassa, joten unohtakaa koko juttu. Revitte rikki sen, mitä valmistelukunta on rakentanut.
(Suosionosoituksia)
Lopuksi todettakoon, että kunhan tämä hallitustenvälinen konferenssi on päättynyt - toivottavasti siitä tulee menestys - voin vain pyytää ja rukoilla varapääministeri Finia ja ulkoministeri Frattinia, joiden lausuntoihin suhtaudun myönteisesti, seisomaan sanojensa takana, jotta voidaan varmistaa, että luonnos johtaa Euroopan perustuslain laatimiseen hallitustenvälisessä konferenssissa. Hyvät parlamentin jäsenet, sitten voimme panna jäsenvaltioidemme kansalaiset liikkeelle. Sitten voimme kertoa heille, mitä ainutlaatuista perustuslaki on tuonut esiin, perustuslaki, joka on laadittu monia valtioita ja kansoja varten, jotka Euroopan jako ja kommunistiset diktatuurit erottivat toisistaan 50 vuoden ajan. Perustuslaki suo heille ensimmäisen mahdollisuuden osallistua edustajiensa välityksellä Euroopan tulevaisuuden muotoilemiseen. Sanon Itä-, Keski- ja Etelä-Euroopan maiden parlamenttien kollegoille, jotka olivat ensimmäistä kertaa mukana: sen lisäksi, että osallistuitte työntekoon, annoitte jotakin valmistelukunnalle!
(Suosionosoituksia)
Tämä 25:n ja useamman valtion ja kansan perustuslaki on ainutlaatuinen. Nämä valtiot ja kansat ovat vuosisatojen ajan ryövänneet ja tappaneet toisiaan, käyneet sotia toisiaan vastaan ja tuhonneet toisiaan, ja nyt ne haluavat yhdistää voimansa tulevaisuuden muokkaamiseksi. Se on 25:n ja useamman kansan perustuslaki, kansojen, joilla on omat perinteensä, kielensä ja historiansa; ne haluavat kaikki säilyttää identiteettinsä mutta kulkea kuitenkin yhdessä kohti yhteistä tulevaisuutta. Juuri tämä on hienoa tässä perustuslakiluonnoksessa. Juuri tämä on hienoa Euroopan yhdentymisessä, josta meidän on pidettävä kiinni ja johon meidän on pyrittävä päättäväisesti. Vastuu on meidän. Olemme samassa tilanteessa kuin Euroopan yhdentymisen isät ja äidit 1950-luvulla. Kun he yhdistyivät Euroopan yhteisöksi, he olivat rohkeita ja riittävän kaukokatseisia sivuuttaakseen Saksan ja Ranskan välisen tuhatvuotisen vihollisuuden ja käynnistääkseen Länsi-Euroopan yhdentymisen. Meillä on sukupolvemme politiikkoina ensimmäistä kertaa tuhanteen vuoteen tilaisuus yhdistää koko manner rauhan ja vapauden vallitessa. Meidän on kerättävä samaa rohkeutta ja suhtauduttava yhtä kaukokatseisesti Euroopan yhdentymiseen kuin sen alkuunpanijat 50 vuotta sitten. Hyvät parlamentin jäsenet, se on tiemme.
(Suosionosoituksia)

Puhemies.
Haluan toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen Ukrainan parlamentin valtuuskunnan, jota johtaa entinen ulkoministeri Tarasuk. Olette hyvin tervetulleita parlamenttiin.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sitoutumalla edistämään Euroopan asiaa pyrimme luomaan toimintakykyisen, demokraattisen ja avoimen Euroopan unionin, jonka perustana ovat yhteiset arvot, periaatteet ja säännöt. Euroopan perustuslakia koskevalla sopimusehdotuksella olemme lähentyneet tätä tavoitetta ratkaisevasti, ja olenkin hyvin iloinen voidessani toivottaa sydämellisesti tervetulleeksi parlamenttiin ryhmämme entisen jäsenen, valmistelukunnan puheenjohtajan Valéry Giscard d'Estaingin. En halua nyt toistaa sitä, mitä liberaalit ovat aiheesta todenneet. Arvoisa puheenjohtaja Giscard, muistan selvästi, miten tammikuussa 1992, kun ryhmämme puheenjohtaja Egon Klepsch valittiin parlamentin puhemieheksi, seisoin takananne ja äänestimme yhdessä - ensin te ja sitten minä vaatimattomana teidän jälkeenne - Leo Tindemansia ryhmän puheenjohtajaksi. Jos joku olisi tuolloin vuonna 1992 sanonut, että Valéry Giscard d'Estaing esittelee syyskuussa 2003 Euroopan parlamentille perustuslaista tehdyn sopimuksen, Euroopan perustuslain, olisin sanonut, että sehän on mahtavaa, se on unelma ja haave! Tämä unelma on nyt käynyt toteen, ja iloitsemme siitä koko sydämestämme.
Arvoisa puheenjohtaja Giscard, haluaisin esittää teille erityiset kiitokseni ja antaa teille tunnustusta. En ole sivumennen sanoen koskaan epäillyt sitä, etteikö lopputulos olisi hyvä, sillä tehän olette kokoontuneet ryhmämme istuntosalissa, ja tunnustan mielelläni, että aiemmin myös eräs toinen ryhmä kokoontui salissa. Haluaisin myös kiittää sydämellisesti puheenjohtajiston jäseniämme Iñigo Méndez de Vigoa ja Klaus Hänschiä sekä puheenjohtaja Elmar Brokia, joka on edustanut kaikkia jäseniämme valmistelukunnassa, sekä valmistelukunnassa toimineita kollegoitamme. Teillä kaikilla on mahdollisuus käyttää puheenvuoro syyskuun toisessa istunnossa, kun keskustelemme parlamentin jäsenten Gil-Roblesin ja Tsatsosin mietinnöstä. Valmistelukunnan menetelmä on osoittautunut oikeaksi, sillä totesimme jo Nizzan jälkeen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan läsnäollessa tarvitsevamme toisenlaisen menetelmän, ja ryhmämme on aina kannattanut valmistelukuntaa. Eikä ole mikään salaisuus, että suuressa ryhmässämme PPE-ryhmällä on eri painopisteet kuin DE-ryhmällä, toisin sanoen brittiläisillä ystävillämme. Voin kuitenkin todeta koko ryhmämme puolesta, että meille on tärkeää eurooppalainen toimivallanjako. Tavoitteenamme on toimintakykyinen Eurooppa, jota ei johdeta keskitetysti. Unionin on voitava toimia niillä aloilla, joilla eurooppalaisten on toimittava yhdessä. Jokainen eurooppalainen kysymys ei kuulu unionille, mutta niillä aloilla, joilla Euroopan on toimittava, Euroopan on oltava vahva. Nyt määritellään, mitkä ovat unionin tehtävät. Kansallisvaltioiden on nyt sanottava, mitkä ovat kansallisvaltioiden tehtävät, mitkä ovat alueiden tehtävät ja mitkä ovat kuntien tehtävät. Olen hyvin tyytyväinen siihen, että tässä perustuslaista tehdyssä sopimuksessa taataan toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet sekä kaikkien kansallisten parlamenttien muutoksenhakuoikeus ja että Euroopan unionin eri tasojen välille luodaan taidokas tasapainon verkko. Olemme erityisen tyytyväisiä siihen, miten paikallista itsehallintoa on vahvistettu perustuslaista tehdyssä sopimuksessa.
Euroopan parlamentti osallistuu tasavertaisesti yhteispäätösmenettelyyn yli 90 prosentissa - tarkkaa prosenttilukua en tiedä - tapauksista, ja ministerineuvostossa aletaan vihdoin noudattaa avoimuutta, sillä ministerineuvoston on säädettävä lakeja avoimin ovin. Komission puheenjohtajan nimeämisen on perustuttava Euroopan parlamentin vaalien tulokseen. Kehotan jo nyt valtion- ja hallitusten päämiehiä ottamaan huomioon vuonna 2004 järjestettävien Euroopan parlamentin vaalien tulokset - vaalien tuloksesta riippumatta, sillä puhun nyt periaatteesta - kun ne nimeävät komission puheenjohtajan, vaikka perustuslaista tehty sopimus ei tulekaan voimaan ennen Euroopan parlamentin vaaleja.

Ryhmämme arvostaa suuresti sitä, että myös ulkoasiainministerin hyväksymisestä äänestetään Euroopan parlamentissa. Kaikkia toiveitamme ei luonnollisestikaan ole täytetty, eikä se ole mahdollistakaan. Toivoimme, että perustuslaista tehtyyn sopimukseen olisi sisällytetty viittaus juutalais-kristilliseen perintöön. Toivoimme, että määräenemmistöäänestyksistä olisi tullut perusperiaate ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevissa päätöksissä, ja olemme kaikki hyvin tietoisia neuvoston äänten painottamiseen liittyvistä vaikeuksista. Uskon, että useimmat meistä ovat kanssani samaa mieltä siitä, että on ehdottomasti varoitettava purkamasta tätä taidokasta kompromissia. Hyvät neuvoston puheenjohtajat Fini ja Frattini, haluamme, että Euroopan parlamentilla on hallitustenvälisessä konferenssissa edustajia - vältän tarkoituksella sanaa "tarkkailijoita" - joilla on käytettävissään kaikki mahdolliset keinot oman osuutensa hoitamiseksi. Se on minun harras pyyntöni teille.
Lopuksi totean, että nyt käsiteltävänä olevalla hankkeella on valtava merkitys. Teidän harteillanne on suuri vastuu seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa. Siihen sisältyy valtavasti mahdollisuuksia mutta myös suunnattomia vaaroja, ja meidän kaikkien puolesta toivotan teille erittäin paljon onnea, sillä loppujen lopuksi kyse on siitä, että 2000-luvulla luomme oikeudellisen perustan, jonka avulla voimme ratkaista rauhanomaisesti eurooppalaiset näkemyserot ja konfliktit, jotta rauha voidaan turvata lailla. Toivotan teille paljon menestystä hallitustenvälisessä konferenssissa!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puheenjohtaja Giscard d'Estaing, puhun teille omalla kielellänne ennen kaikkea siksi, että haluan näin ilmaista tyytyväisyyteni teidän johdonmukaisiin toimiinne ja teidän kampanjaanne Euroopan puolesta, jotka juontavat pidemmälle kuin teidän jäsenyyteenne Euroopan parlamentissa. Olitte mukana perustamassa Eurooppa-neuvostoa ja vaatimassa Euroopan parlamentin suoria vaaleja. Te jopa annoitte nimen écu Euroopan tulevalle valuutalle. Kuten tiedämme, nimeä on sittemmin muutettu.
Olitte oikeassa valitessanne valmistelukunnan symboliksi kilpikonnan, sinnikkyyden perikuvan. Sain tehdä töitä kanssanne Euroopan parlamentin jäsenenä, kun hallitukset ja neuvosto avasivat kokeiluvaiheessa ovensa kiinteänä osana toimielinten välistä valmistelevaa konferenssia, jonka me perustimme ja joka oli valmistelukunnan edeltäjä ennen kuin kyseistä termiä käytettiin. Ryhmämme mielestä olette tehnyt hyvää työtä valmistelukunnan puheenjohtajana. Jadesta tehty kilpikonna oli onnistunut valinta. Jos se olisi ollut lihaa ja verta, olisitte ollut pahoillanne sen kadottua.
En aio nyt analysoida valmistelukunnan työtä, sillä teemme sen syyskuun toisella istuntojaksolla jäsen Tsatsosin mietinnön pohjalta. Haluaisin kuitenkin kommentoida Montesquieutä koskevaa sitaattianne. Suuri historiallinen tehtävämme on todellakin luoda demokraattinen järjestelmä, joka ulottuu kansallisvaltioiden rajojen yli globalisaation aikakaudella. Montesquieu oli kiistämättä filosofi, joka puhui demokratiasta ja kansallisvaltiosta. Meidän ei pidä kuitenkaan unohtaa sitä, että Montesquieu aloitti kirjoittamalla Rooman suuruudesta ja rappiosta, ja nyt palaamme jälleen Roomaan.
Olen tyytyväinen myös siihen, että olette aloittanut perustuslaista tehdyn sopimusehdotuksenne sitaatilla Perikleen hautajaispuheesta. Kaikki eurooppalaiset, niin miehet kuin naisetkin, voivat samaistua tähän 2 500 vuotta sitten esitettyyn puheeseen. Se osoittaa, että olemme antaneet oman panoksemme historialle Montesquieun mallin mukaisesti. Perustuslaista tehdyllä sopimuksella vahvistetaan etenkin lainsäätäjänä toimivan parlamentin asemaa.
Myös minä suhtaudun varauksellisesti siihen, että keskeisiin aloihin sovelletaan edelleen yksimielisyysvaatimusta. Katson, että toimeenpanovallan osalta olisi ollut järkevää jakaa neuvosto lainsäädännölliseen ja toimeenpanevaan neuvostoon, mutta valmistelukunnan työn päätteeksi esitetyt ratkaisut eivät ole tyydyttäviä. Yhdyn suurelta osin kollegani Hänschin esittämään komission puheenjohtajaa koskevaan arvosteluun, ja myös minä kannatan joustavampia ratkaisuja perustuslaista tehdyn sopimuksen tarkistamiseksi, kun otetaan huomioon tämänhetkinen historiallinen tilanteemme.
Haluaisin lisätä etenkin, että valmistelukunnan henki oli aistittavissa jo hallitustenvälisen konferenssin lopussa. Muutoin minun on mahdotonta ymmärtää, miksi niin monet ulkoministerit osallistuivat aktiivisesti valmistelukuntaan.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa valmistelukunnan puheenjohtaja, myös minulla on kunnia onnitella teitä vakuuttavasta, uraauurtavasta työstä, mutten voi jatkaa Charles Aznavouria lainaten sanomalla "You are for me, formidable".

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, seuraavalla istuntojaksolla keskustelemme perusteellisesti perustuslakiluonnoksen toimielimiä koskevasta ulottuvuudesta. Ryhmäni aikoo korostaa myönteisiä edistysaskelia: parlamentin uusia etuoikeuksia, halukkuutta rohkaista tavallisia ihmisiä osallistumaan sekä tiettyjä avoimuuteen liittyviä näkökohtia. Ryhmäni aikoo ilmaista näkemyksenä myös muista, paljon ristiriitaisemmista toimielimiä koskevista näkökohdista ja selventää, miksi se kannattaa kansanäänestysten järjestämistä asiakirjan ratifioimiseksi. Tänään aion kuitenkin tarkastella erästä yleismaailmallisempaa ongelmaa ja esittää eräänlaisen alustavan kysymyksen.
Perustuslaki on periaatteessa laki, jossa vahvistetaan valtion hallitusmuoto. Siinä voidaan määrätä myös useista perusarvoista ja perusoikeuksista. Sillä ei voida missään tapauksessa rajoittaa 30-50 vuodeksi - joka on tämän asiakirjan elinkaari, kuten puheenjohtaja Giscard d'Estaing on luvannut - itsenäisten valtioiden vapautta valita oma yhteiskuntamallinsa. Demokratia tarkoittaa valinnanvapautta. Toimielinjärjestelmän uudistamisen lisäksi meillä on nyt edessämme menettely, jolla liberaalin Euroopan mallille annetaan perustuslaillinen asema.
Niinkin alussa kuin 3 artiklassa todetaan, että "unioni tarjoaa kansalaisilleen ? sisämarkkinat, joilla kilpailu on vapaata ja vääristymätöntä". Tämä vapaaseen kilpailuun perustuva avoimen markkinatalouden periaate toistuu myöhemmin neljässä kohdassa. Kuitenkin yhä useammat kansalaiset vastustavat tätä aggressiivisen kilpailun pakkomiellettä ja suuntausta alentaa yhteiskunnan koko elämä hyödykkeen tasolle, ja he myös osoittavat mieltään sitä vastaan. Eräs toinen tekijä, josta on moitittava valmistelukunnan puheenjohtajistoa, on se, että valtaosa liberaalin Euroopan mallin loukkaamattomuutta koskevista säännöistä esitetään asiakirjan kolmannessa osassa. Suurin osa parlamentin ulkopuolisista ihmisistä ei ole tietoinen siitä, että tämän osan muodostavista 340 artiklasta - mikä vastaa kolmea neljäsosaa koko perustuslakia koskevasta sopimusehdotuksesta - ei ole keskusteltu lainkaan sen 16 kuukautta kestäneen valmistelukuntatyön aikana, jonka tulokset esiteltiin Thessalonikin Eurooppa-neuvostolle. On todettava, että ne on lisätty asiakirjaan kaikessa hiljaisuudessa tapahtuman jälkeen heinäkuun puolivälissä, joten valtaosassa julkaistuista perustuslakisopimuksen painoksista niitä ei yksinkertaisesti ole mainittu lainkaan. Tämä on ikään kuin perustuslakia koskevan sopimusehdotuksen salainen puoli. Nimenomaan tässä osassa määritellään kuitenkin talous- ja rahapolitiikka sekä hintavakautta ja palkkakustannusten nousua pakonomaisesti painottavan Euroopan keskuspankin kohtuuton toimivalta. Olette näin ollen toistaneet ja säilyttäneet Maastrichtin sopimuksen kaikkein kiistellyimmän sisällön.
Kyseisissä artikloissa luetellaan myös jyrkät rajoitukset, joita on asetettu niin sosiaalipolitiikalle kuin julkisten palvelujen käsitteelle, joka sallitaan perustuslain mukaan ainoastaan, "jos se on korvausta tiettyjen velvoitteiden täyttämisestä" ja jos kyse on poikkeuksesta kilpailusääntöihin ja valtion tuen vastaisiin säännöksiin.
Olen syvästi vakuuttunut siitä, että nyt jos koskaan Eurooppa tarvitsee toivoa maailman muuttumisesta, ja mielestäni olisi hyvin vahingollista kiihottaa tällä tavoin lukuisia liberaalipolitiikan vastustajia liittymään Euroopan vastustajiin. Arvoisa puheenjohtaja Giscard d'Estaing, siksi haluan kysyä teiltä, eivätkö Euroopan unionin tulevat suuntaukset muutu mitenkään yksittäisen Euroopan maan poliittisesta kehityskulusta riippumatta? Eikö tämä ole oikeutettu kysymys? Se on perusteltu sekä tämän hankkeen taloudellisten ja sosiaalisten ulottuvuuksien että sen poliittisen ulottuvuuden takia, sillä esimerkiksi 40 artiklassa määrätään, että yhteinen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka on "sopusoinnussa ? [Pohjois-Atlantin liitossa] määritettävän politiikan kanssa". Tuleeko Pohjois-Atlantin liitosta perustuslaissa säädetty osa Euroopan identiteettiä? Voimme varmasti yltää parempaan Euroopan tavoitteissa, politiikkojen uudistamisessa ja yksittäisten kansalaisten vastuullisuuden edistämisessä.
Arvoisa puheenjohtaja Giscard d'Estaing, kuten aivan oikein totesitte, emme saa koskaan unohtaa kansalaisia. Odotan teiltä vastausta.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, valmistelukunnan hyväksymä teksti on kiistämättä edistysaskel Euroopan demokratialle. Monia vaatimuksistamme on noudatettu: perusoikeuskirja on sisällytetty tekstiin ja lainsäädäntömenettelyä on parannettu, ja nyt kansalaisilla on oikeus tehdä lainsäädäntöaloitteita. Monet tavoitteet on sisällytetty unionin päämääriin, ja pyrimme kansalaisten tuella varmistamaan niiden toteutumisen. Tällaisia ovat täystyöllisyys, oikeudenmukainen kauppa, moniarvoisuus, ihmisoikeuksien suojelu, konfliktien torjuminen ja maapallon kestävä kehitys.
Näiden tulosten ansiosta voimme nyt pitää tätä tekstiä omanamme ja ryhtyä puolustamaan sitä seuraavien kuukausien aikana. Mielestämme on kuitenkin ilmeistä, ettei Euroopan perustuslakimenettelyä ole vielä saatettu loppuun. Emme yhdy näkemykseen, jonka mukaan valmistelukunta ei pystynyt parempaan. Se epäonnistui etenkin välineiden ja politiikkojen yhteensovittamisessa kaikkein innovatiivisimpien tavoitteiden kanssa, se säilytti yksimielisyysvaatimuksen ja lisäsi entisestään neuvoston ylivaltaa unionin toimivaltaan kuuluvilla keskeisillä aloilla.
Vaikka tunnustammekin, että valmistelukunta on tehnyt laadukasta työtä, katsomme, että puheenjohtajiston ja teidän, arvoisa puheenjohtaja Giscard d'Estaing, niin tapaanne johtaa valmistelukunnan työtä kuin menettelyn hallinnointia koskevia sääntöjäkin on arvioitava ja analysoitava huolellisesti, sillä niillä on ratkaiseva vaikutus hyväksytyn tekstin laatuun. Teimme heti alussa vakavan strategisen virheen, kun suostuimme valmistelukuntaan, sillä sen painolastina oli juuri se hallitustenvälinen menetelmä, josta se yritti päästä eroon. Tämän vuoksi keskustelun painopiste siirtyi selvästikin pois siitä, mitä unionin olisi tehtävä ja miten, siihen, kuka voittaa ja kuka häviää uusien sääntöjen myötä, siihen, mikä on ominaista hallitustenväliselle konferenssille sekä siihen, mikä oli Nizzan valitettavan epäonnistumisen perussyy.
Meillä on tulevaisuuden varalle kaksi käytännön ehdotusta: valmistelukunnan on itse valittava puheenjohtajansa, ja sen työssä on noudatettava entistä tiukemmin parlamentaarista menetelmää, joka konsensushakuisuudestaan huolimatta perustuu myös enemmistöäänestykseen. Meillä on edessämme kaksi äärimmäisen tärkeää haastetta, joista ensimmäinen on varmastikin sen estäminen, että valmistelukunnan aikaansaamat myönteiset tulokset vesitetään hallitustenvälisessä konferenssissa siitä syystä, että samat hallitukset, jotka vastustivat valmistelukuntaa, haluavat nyt kyseenalaistaa sen työn. Tätä ei voida hyväksyä, ja uskallan sanoa, että se olisi laitonta. On selvää, että perussopimusten määräysten ohella valmistelukunnan tärkein saavutus on ollut hallitusten monopolin lakkauttaminen unionia koskevissa uudistuksissa. On mahdoton ajatus, että kajoaisimme tähän saavutukseen, emmekä voi hyväksyä, että asiakirjan olennaisia osia muutetaan ilman parlamentin nimenomaista suostumusta, joka on vähimmäisvaatimus muuttamiselle. Tämä eroaa selvästi vaihtoehdosta, jossa kokouksiin kutsuttaisiin ainoastaan muutamia tarkkailijoita. Tässä mielessä on erityisen tärkeää korostaa puheenjohtaja Giscard d'Estaingin ehdotusta tehdä hallitustenvälisen konferenssin eri työvaiheista täysin avoimia ja julkisia.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että on ensisijaisen tärkeää poistaa perustuslaista tehdyn sopimuksen tarkistamista koskeva yksimielisyysvaatimus ja antaa Euroopan parlamentille valta ratifioida asiakirja. Jos tämä ei ole mahdollista ja jos yksimielisyyttä koskeva turvamekanismi säilytetään, ei ole vaikeaa ennustaa, mitä tulevaisuudessa tapahtuu: unioni ei kykene kehittymään eikä toimimaan, ja pitkällä aikavälillä se menettää yhä enemmän merkitystään ja jakautuu osiin.
Valmistelukunnan työn todellinen historiallinen panos on riippuvainen etenkin puheenjohtajavaltio Italiasta. Arvoisat neuvoston puheenjohtajat Fini ja Frattini, teidän on puolustettava valmistelukunnan hyväksymää tekstiä hätiköiviltä kollegoiltanne. Teidän on oltava avoimia parannuksille ja pyrittävä saamaan aikaan teksti, jota voidaan kehittää ja muuttaa. Tuemme teitä täysin tässä asiassa.
Pasqua (UEN).
Arvoisa puhemies, älkää toki luulko, että tarkoitukseni on olla pahansuopa, vaikka esitänkin sanottavani lyhyesti. Se johtuu yksinkertaisesti lyhyestä puheajastani.
Ensiksi haluaisin sanoa, että yksikään kätilö ei pysty korjaamaan synnynnäisiä epämuodostumia, olkoon kyse sitten synnytyksestä tai politiikasta. Valmistelukunnan ja sen puheenjohtajan sekä työhön osallistuneiden ansioituneiden kollegoidemme - etenkin ryhmäni varapuheenjohtajien Muscardinin ja Queirón - hengenlahjoista riippumatta on selvästikin hyvin naiivia uskoa tai johdatella muut uskomaan, että Euroopan perustuslaista tehty sopimus voisi itsessään saada aikaan Euroopan teknokraattisen rakenteen muuttumisen demokraattiseksi poliittiseksi kokonaisuudeksi.
Kaikki yhtyvät ajatukseen Euroopan unionista demokratiana. Perustuslaki voi kuitenkin pohjautua ylipäätään ainoastaan perustuslainsäädäntövaltaan, toisin sanoen itsenäisiin kansoihin, ja sen voivat ratifioida ainoastaan samaiset itsenäiset kansat. Kenellä sitten on perustuslainsäädäntövalta? Kenellekään valmistelukunnan jäsenelle ei ole annettu minkäänlaisia yleisiä toimivaltuuksia laatia perustuslakia, ja olen myös yllättynyt kuullessani valmistelukunnan jäsenten - myös kaikkein ansioituneimpien - sanovan, ettei laadittuun asiakirjaan saada tehdä minkäänlaisia muutoksia sen enempää hallitustenvälisessä konferenssissa kuin Eurooppa-neuvostossakaan. Tämä on röyhkeä vaatimus.
Kun otetaan huomioon perustuslakiasiakirjan suuri periaatteellinen merkitys, haluaisin lisätä, että tällainen suuri EU:n toimielimiä koskeva muutos olisi oikeutettu vain kansanäänestyksen perusteella. Minkälaisesta kansanäänestyksestä sitten olisi kyse? Sen on ehdottomasti oltava eurooppalainen kansanäänestys, toisin sanoen jokaisessa jäsenvaltiossa samana päivänä järjestetty kuuleminen. Jos kansanäänestystä ei ole tarkoitus järjestää kaikissa jäsenvaltioissa, miten tulosta muutoin voidaan arvioida? Koko Euroopan tasolla? Kansallisella tasolla? Mitä tapahtuisi, jos valtaosa jonkin jäsenvaltion kansalaisista äänestäisi sopimusta vastaan? Yhteenkään näistä kysymyksistä ei ole annettu tyydyttävää vastausta. Olemme ajautuneet poliittiseen umpikujaan, sillä emme ole saaneet vastausta niihin kahteen kysymykseen, joista perustuslain menestys riippuu: Onko väestöllä valta hyväksyä tai hylätä säilytettävän rakenteen eri vaiheet? Entä haluavatko Euroopan kansat rakentaa itsenäisen Euroopan, joka pystyy vaikuttamaan vallan tasapainoon maailmassa?
Halusin sanoa tämän teille erilaisuudessaan yhtenäisen ryhmän puolesta. Pitäkäämme siksi jalat maassa ja pitäkäämme kiinni aidon Euroopan yhdentymisen perustana olevista periaatteista: kansoista ja valtioista.
Abitbol (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa valmistelukunnan puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, oli suuri ilo kuunnella jäsen Pasquan erinomaisia ajatuksia, ja haluaisin muistuttaa teitä siitä, että - kuten historia on meitä opettanut - on parempi laatia perustuslaki vasta, kun vallankumous on ohi, ei päinvastoin. Valitettavasti näin ei ollut, kun tulevaa Euroopan perustuslakisopimusta laadittiin, sillä toistaiseksi se on ollut käytännössä vanhojen ja uusien sekä pienten ja suurten maiden kesken käyty sekä Euroopan toimielinten sisäinen ja niiden välinen hauska seuraleikki.
Arvoisa puhemies, olisimme kuitenkin voineet osallistua useisiin vallankumouksiin. Olisimme voineet käynnistää taloudellisen ja sosiaalisen vallankumouksen ja kumota puheenjohtaja Prodin typeriksi nimittämät dogmit, jotka otettiin käyttöön Maastrichtissa, joita lujitettiin Amsterdamissa ja jotka päivä toisensa jälkeen saavat Euroopan ja etenkin eurovyöhykkeen syöksymään yhä vääjäämättömämmin deflaatioon ja työttömyyteen. Olisimme voineet käynnistää poliittisen vallankumouksen julistamalla itsenäisyyttämme, vahvistamalla käsitystämme moninapaisesta maailmasta ja puolustamalla Yhdistyneiden Kansakuntien keskeistä asemaa maailman tapahtumissa. Olisimme jopa voineet käynnistää kulttuurivallankumouksen antamalla kansoille oikeuden valita vapaasti oman elintapansa ja sen, kenelle he ovat uskollisia, vastauksena maailman kaupallisuuteen perustuvalle järjestäytymiselle. Olisimme ennen kaikkea voineet käynnistää demokraattisen vallankumouksen tekemällä Euroopasta kansallisten demokratioidemme jatkeen sen asemesta, että aiheutamme niiden kuoleman, ja luomalla ehdottamanne kongressin avulla ja kansanäänestykseen turvautumalla aidon, Euroopalle ominaisen poliittisen ilmaston.
Tämän toteuttaminen olisi kuitenkin epäilemättä edellyttänyt pikemminkin Rousseaun kuin Montesquieun ajatusten noudattamista. Kaikki tietävät, että valitsitte kilpikonnan epäilemättä säntillisyyden ja sinnikkyyden, vaan ei vallankumouksen symboliksi. Se on sääli.
Siksi epäilen, että Euroopan kansat ja kansalaiset - nämähän ovat enemmän tai vähemmän sama asia - huomaavat, että tällä perustuslailla halutaan määräillä heitä. Nähtäväksi jää, kuka on riittävän rohkea järjestääkseen kansanäänestyksen. Lopuksi haluan vielä esittää lyhyen pyynnön hallitustenväliselle konferenssille: älkää hylätkö Strasbourgia.

Berthu (NI).
Arvoisa valmistelukunnan puheenjohtaja, esititte kerran valmistekunnalle kysymyksen, joka oli yhtä aikaa olennainen ja epäolennainen mutta johon emme koskaan saaneet vastausta. Kun työryhmän asiakirja oikeushenkilöydestä esitettiin, te kysyitte: "Mille te tarkkaan ottaen myöntäisitte oikeushenkilöyden? Valtiolle vai kansainväliselle organisaatiolle?" Se oli erinomainen, joskin sopimaton kysymys. Valmistelukunta ei koskaan vastannut, koska se ei halunnut sitoutua mihinkään. Jos kuitenkin heti alkuun olisi todettu, että Euroopan yhdentymisellä on kokonaan oma erityisluonteensa ja että kyse on määrittelemättömästä oikeudellisesta kohteesta, nyt kun perussopimukset ovat vaihtuneet ja, mikä tärkeintä, valmistelukunnan työ on päättynyt, päämäärä olisi entistä helpompi määrittää. Se olisi pohjimmiltaan valtio, keskitetty ja ylikansallinen päätöksentekoelin, jolla on ainutlaatuinen toimielinkehys. Sen lait olisivat ensisijaisia kansallisiin perustuslakeihin nähden. Sen oikeusjärjestys perustuisi enemmistöpäätöksentekoon, ja nyt sillä olisi jopa perustuslaki ja perustuslaillinen supertuomioistuin. Jotkin näistä osista voivat - tietyssä valossa ja erikseen tarkasteltuna - viitata kansainväliseen järjestöön. Ne kaikki yhdessä muodostavat kuitenkin Euroopan valtion ääriviivat, kun otetaan huomioon, miten voimallisesti, intensiivisesti ja laajasti niitä sovelletaan.
Haluaisin myös kysyä vuorostani teiltä yhden kysymyksen: uskotteko todella, että kansamme haluavat tällaisen eurooppalaisen supervaltion? Meille juuri äsken tutkimusten tuloksia esitelleiden pitäisi tietää, että vastaus on kieltävä. Kansamme haluamme ilmiselvästi eurooppalaista yhteistyötä. Ne haluavat jopa lisätä sellaisia eurooppalaisia politiikkoja, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia. Samalla kansat kuitenkin haluavat, että niiden omalla maalla on edelleen vapaus tehdä päätöksiä ja vapaus valita kansallinen demokratia, joka on nykyään ainoa demokratian muoto sanan täydessä merkityksessä.
Ettekö näin ollen katso, että Euroopan supervaltio on varsin surkea vastaus hyvään kysymykseen?

Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, valtaosa meistä valmistelukunnassa työskennelleistä yllättyi sen valtavasta menestyksestä, ja arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, kriittisen lähestymistavan ansiosta saimme aikaan kehittyneen ja kattavan paketin, jota on nyt puolustettava niiden - valitettavasti brittiläisten - tahojen hyökkäyksiltä, jotka haluavat heikentää Euroopan unionia. Erityisessä vaarassa on määräenemmistöäänestyksiä koskeva passerelle-lauseke sekä turvallisuutta ja puolustusta koskeva määräykset.
Yhteisymmärrykseen perustuva yksi yhteinen paketti oli paras mahdollinen ratkaisu yhdentymisen nykyisessä vaiheessa. Jos kompromissia aletaan purkaa, tulos heikkenee selvästi. Nizzan tapahtumien uusiutuminen on selvästi huonompi vaihtoehto kuin paketin purkaminen. Jos hallitustenvälisessä konferenssissa aletaan purkaa valmistelukunnan ehdotuksia, samalla horjutetaan valmistelukunnan käsitettä, joka edustaa tämän perustuslain ja parlamentaarisen demokratian suurta läpimurtoa Euroopassa.
Hallitustenvälinen konferenssi voi keskittyä työssään niihin kysymyksiin, joista me emme onnistuneet pääsemään yhteisymmärrykseen - etenkin IV osaan. Olen samaa mieltä komission puheenjohtajan Prodin kanssa siitä, että on ensisijaisen tärkeää, että käytössämme on joustavampia tarkistusmenettelyjä, kun kyse ei ole toimivaltuuksien muuttamisesta. Vaadimme myös järkevää suunnitelmaa sen varalta, että voimaantuloa koskevat säännökset tehdään tyhjiksi joko tahattomasti tai tahallaan.
Useita III osassa esitettyjä, unionin politiikkaa koskevia lukuja - etenkin yhteistä maatalouspolitiikkaa - voidaan ja pitäisi hioa ja parantaa edelleen. Tämä on mahdollista, jos valmistelukunnan avointa ja moniarvoista henkeä vaalitaan myös hallitustenvälisessä konferenssissa. Tiedän, että parlamentti on valmis hoitamaan oman osuutensa kaikilta osin.
Arvoisa puheenjohtaja Giscard d'Estaing, lopuksi haluaisin onnitella teitä erinomaisesta työstänne Euroopan tulevaisuuden hyväksi. Paljon kiitoksia.
(Suosionosoituksia)

Giscard d'Estaing
Arvoisa puhemies, vastaan lyhyesti, sillä uskoakseni teillä on esityslistalla muitakin kysymyksiä. Älkää siksi syyttäkö minua myöhemmin siitä, etten käsitellyt kysymyksiä riittävän laajasti. Ottakaa tämä pikemminkin kohteliaisuutena parlamentin työtä kohtaan.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Fini, haluan kiittää teitä kahdesta asiasta: ensinnäkin teidän panoksestanne valmistelukunnan hyväksi, sillä olette ollut aktiivisesti mukana työssä. Olette hallituksenne varapääministeri, osallistuitte jokaiseen kokoukseen, pysyitte omalla paikallanne, kuuntelitte, käytitte puheenvuoronne ja olitte - tietenkin muiden ohella - valmistelukunnan malliosallistuja. Haluaisin kiittää teitä myös siitä, että annoitte hyväksyntänne - luonnollisesti puheenjohtajavaltio Italian puolesta - koko hankkeelle ja että korostitte hankkeen johdonmukaisuutta. Tämä on ensisijaisen tärkeää.
Olemme itse asiassa juuri kuulleet - ja palaan tähän asiaan myöhemmin - osittaisia muutosehdotuksia. Näiden osittaisten muutosten haittana on kuitenkin se, että niillä heikennetään sitä tasapainoa, jonka me olemme huolella saaneet aikaan ja jolla olemme pyrkineet varmistamaan hankkeen johdonmukaisuuden -omaa ilmaustanne käyttääkseni - eikä sitä saa horjuttaa. Siksi tasapainon on oltava viitekohtamme.
Olette myöntäneet - useat valmistelukunnan jäsenet, etenkin omat maanmiehenne, ovat tuoneet tämän esille - että työ on ollut avointa ja läpinäkyvää. Toivon, että lehdistössä ja julkisuudessa - ja vastaan nyt jäsen Pasqualle - käydään todellakin avointa keskustelua perustuslaista. Pyydän teiltä, ettette ottaisi asioita enää uudelleen käsittelyyn. Älkää tuottako pettymystä mutta älkää myöskään tyytykö vain omaksumaan kielteistä asennetta, sillä se ei tietenkään riitä. Sen sijaan on otettava johto käsiin.
Suurimmat poliittisen innostuksen hetket liittyvät kehitykseen eivätkä niinkään hajaantumiseen. Valmistelukuntamme viimeisessä kokouksessa erilaisten poliittisten näkemysten edustajat pääsivät lisäksi yhteisymmärrykseen, sillä ilmassa oli toivoa siitä, että uusi yhdentynyt Eurooppa voisi nyt edetä. Tämä on jokseenkin omituista, sillä emme odottaneet mitään poliittista tunnekuohua.
Arvoisa puheenjohtaja Frattini, teidän vastuullanne on luonnollisesti useita teknisiä tehtäviä hallitustenvälisessä konferenssissa. Uskon, että kolme periaatettanne ovat järkeviä. Pitäkää siksi kiinni näistä periaatteista: kunnioittakaa aikataulua ja kunnioittakaa sitä, mitä olette aivan oikein kutsuneet valmistelukunnan kokoamaksi viisauden arkuksi, nimittäin valtavaa perintöämme, joka koostuu 1 800 puheesta. On välttämätöntä hyödyntää sitä, ja tehtävänne on siksi parantaa ja täydentää sitä. Parantaa - kyllä; täydentää - kyllä; kyseenalaistaa - ehdottomasti ei.
Arvoisa komission puheenjohtaja, olemme käyneet asiasta keskusteluja. Työmme loppuvaiheessa vierailin lisäksi oma-aloitteisesti luonanne Brysselissä kuullakseni, miten te henkilökohtaisesti reagoitte asiakirjan sisältöön. Totesitte, että tämä kompromissi on vajavainen. Katsotaan, mitä siihen lisätään, sillä jos siihen kajotaan merkittävästi, kompromissista tulee entistä vajavaisempi. Hyvät parlamentin jäsenet, te itse olette niin uusien kuin vanhojenkin jäsenvaltioiden edustajia. Nyt on korostettava sitä, että valmistelukunta pääsi kompromissiin ja että vastustajia oli vain kuusi, mikä on osoitus siitä, että kompromissi oli lähes täydellinen.
Otitte esille määräenemmistöäänestyksiä koskevan kysymyksen. Ensinnäkin aina kun joku vaati määräenemmistöäänestystä valmistelukunnan työn aikana, kysyin, minkätyyppistä määräenemmistöäänestystä hän tarkoitti. Tätä näkökohtaa ei ole nostettu esille. Nyt meillä on itse asiassa kaksi määräenemmistöäänestykseen pohjautuvaa järjestelmää. Käytössä on Nizzan järjestelmä, joka perustuu taulukkoon, ja perustuslakiluonnoksen järjestelmä, joka perustuu kaksinkertaiseen enemmistöön: jäsenvaltioiden enemmistöön ja unionin kansalaisten enemmistöön, jonka olemme vahvistaneet 60 prosentiksi. Siksi on määritettävä, minkätyyppisestä määräenemmistöstä on kyse.
Meille on sanottu, että meidän olisi pitänyt mennä pidemmälle vaikeassa keskustelussamme, joka koski useita määräenemmistöäänestyksellä päätettäviä kysymyksiä. Olemme itse asiassa kaksinkertaistaneet niiden määrän, emmekä kyenneet vahvistamaan yleistä sääntöä, koska monille eri ryhmille esteet osoittautuivat ylitsepääsemättömiksi.
Viittaan tässä yhteydessä verotusta koskevaan kysymykseen. Valmistelukunnassa kuusi valtiota teki verotuksesta ylitsepääsemättömän ongelman. Keskustelimme asiasta niiden kanssa. Vierailin Lontoossa kahdesti tavatakseni Britannian pääministerin. Keskustelimme kysymyksestä muiden kollegoidemme kanssa, sillä, kuten tiedätte, muut jäsenvaltiot suhtautuivat hyvin varauksellisesti verotuskysymykseen. Toivoin loppuun saakka, että voisimme ottaa markkinaverotuksessa käyttöön määräenemmistöäänestyksen, sillä tämä liittyy läheisesti yhtenäismarkkinoiden toimintaan. Lopulta onnistuimme etenemään asiassa jonkin verran, sillä teimme määräenemmistöäänestyksistä käytännön tapauksissa, jotka liittyvät hallinnolliseen yhteistyöhön sekä veropetosten ja veronkierron torjuntaan. Emme onnistuneet pääsemään pidemmälle yhteisymmärryksessä.
Arvoisa komission puheenjohtaja, jää nähtäväksi, voimmeko vielä edetä yksimielisesti. Haluan muistuttaa teitä eräästä keskeisestä uudistuksesta, josta on puhuttu vain vähän: artiklasta, joka koskee yksimielisyysvaatimuksen muuttamista määräenemmistöäänestykseksi. Tämä kohta on hyvin tärkeä, sillä olemme ottaneet käyttöön järjestelmän, joka mahdollistaa siirtymisen ajan myötä määräenemmistöäänestykseen. Viittaan 24 artiklan 3 kohtaan, jonka nojalla voimme tehdä näin tulevaisuudessa - ja sanon tämän myös vastauksena Barón Crespolle. Tähän olemme pyrkineet perustuslaissa kaikin mahdollisin tavoin: Eurooppa-neuvosto voi tehdä yksimielisesti päätöksen siitä, että tietty määrä puitelakeja tai eurooppalakeja hyväksytään määräenemmistöäänestyksessä, kuten perustamissopimuksessa määrätään.
Toisin sanoen käyttämällä 24 artiklan 4 ja 5 kohdan mukaista toimivaltaansa Eurooppa-neuvosto voi saavuttaa sen, mihin te pyritte neuvotteluteitse. En aio nyt puhua komission kokoonpanosta. Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, haluan yksinkertaisesti sanoa teille, että esitetyt tarkistukset ovat tässä. Valmistelukunta on tietoinen teidän juuri esittämistänne ehdotuksista. Niistä keskusteltiin valmistelukunnassa. Lisäksi uudet jäsenvaltiot, jotka olivat alussa ymmärrettävästi halukkaita pitämään kiinni siitä, että komission jäseniä on yhtä monta kuin jäsenvaltioita - mikä johtaisi määrään, joka ei ole missään suhteessa komission vastuisiin - ovat hyväksyneet ehdotuksemme, jonka mukaan uudistusta aletaan soveltaa vasta vuonna 2009.
Toisin sanoen kaikilla uusilla jäsenvaltiolla on oma komission jäsenensä vuosina 2005-2009. Niiden asema ei heikkene yhtään, kun muodostamme aidon eurooppalaisen kollegion, jonka kokoonpano ilmentää komission tehtävien määrää ja, kuten presidentti Jacques Delors totesi, mahdollistaa sen, että se voi säilyttää kollegiaalisuutensa.
Lopuksi tarkastelen mainitsemianne luonnonkatastrofeja. Komission jäsenen Barnierin johtaman työryhmän aloitteesta perustuslakiin sisällytetään 42 artiklan myötä määräys yhteisvastuusta luonnonkatastrofien yhteydessä.
Sanon vielä muutaman sanan tarkistusmenettelyä koskevasta ongelmasta, jonka muut puhujat ovat ottaneet esille. Jotkut valmistelukunnan jäsenet - jopa useat heistä - olisivat halunneet, että tätä aihetta olisi voitu käsitellä, sillä tarkistusmenettely jää perussopimuksissa määrättyyn muotoon. On ilmeistä, että perustuslakiin liittyy jonkinlainen sisäinen tarkistusmenettely, joka ohittaa perussopimuksia ja 25:tä tai 27:ää ratifiointiasiakirjaa koskevan tavanomaisen menettelyn.
Meillä ei ollut valtuuksia käsitellä tätä aihetta. Ongelma on kuitenkin edelleen ratkaisematta, ja uskon, että tulevina vuosina - ei ehkä 30 seuraavan vuoden aikana mutta varmastikin jossain vaiheessa - perustuslaista tehdyn sopimuksen tarkistusmenettelyä koskevaa kysymystä on käsiteltävä. Euroopan poliittisessa nykytilanteessa olisi mielestäni epärealistista kuvitella, että jäsenvaltioiden näkemykset voitaisiin jättää huomiotta. On kuitenkin ilmeistä, että jossakin vaiheessa on otettava käyttöön uusi tarkistusmenettely, samaan tapaan kuin yksimielisyysvaatimuksesta on siirrytty määräenemmistöäänestykseen.
Siirryn nyt tarkastelemaan parlamentin jäsenten puheita. Haluaisin kiittää parlamentin jäsen Méndez de Vigoa sekä hänen työstään valmistelukunnassa että hänen visiostaan siitä roolista, jonka hän toivoo Euroopan parlamentin ottavan. Tätä roolia valmistelukunta ei tosiaankaan voi ottaa vastaan, mutta parlamentilla on siihen valmiudet.
Jäsen Hänsch, käännyn teidän puoleenne viimeiseksi. Jäsen Poetteringille haluaisin sanoa, että hänen maansa on antanut paljon musiikin saralla. Jokaisessa konsertissa - kun valmistelukunta kokoontui Brysselissä, sain mahdollisuuden kuunnella Berliinin filharmonikkoja - kapellimestari pyytää yleisöä antamaan soittajille suosionosoituksia. Hän pyytää soittajia seisomaan, jotta yleisö voi osoittaa heille suosiotaan. Haluan kiittää teitä minulle esittämistänne kohteliaisuuksista, mutta haluan jakaa ne myös valmistelukunnan jäsenten kanssa. Asiakirja, jonka esittelen teille tänään, on yhteinen eikä niinkään yhden ihmisen työ. Se on yhteisten toimien hedelmä.
Hyvä parlamentin jäsen Poettering, olemme käsitelleet uutterasti kysymyksiä, jotka liittyvät toimivaltuuksiin, toimivaltuuksien tasapainoon ja toissijaisuusperiaatteen noudattamiseen. Tämän kysymyksen tarkastelua puolsivat voimakkaasti etenkin ne EU-maat, joissa on liittovaltiorakenne. Siksi valmistelukunnan saksalaiset jäsenet, mutta myös espanjalaiset kollegamme, painottivat erityisesti näitä kysymyksiä.
Jäsen Barón Crespo, joka puhuu EU:n kaikkia kieliä - mikä selvästikin helpottaa keskusteluja - oli oikeassa sanoessaan, että tämä on ensimmäinen yritys kansallisvaltion rajat ylittävän demokraattisen järjestelmän luomiseksi. Siksi kyse on alkuperäisestä rakenteesta, ja ne, jotka sanovat, että kansallisvaltioiden elinten kopioiminen riittää, ovat väärässä, sillä kansallisvaltion mallin avulla emme voi käsitellä jäsenvaltioiden ja väestön kaksoislegitimiteettiä koskevaa ongelmaa.
Halusitte nähdä avoimen HVK:n eli hallitustenvälisen konferenssin. Uskon, että jokainen läsnäolija ja etenkin puheenjohtajavaltion edustajat kannattavat toivettanne.
Kohtalon oikusta jäsen Watson istuu jäsen Poetteringin vieressä. Tunnen kokemukseni perusteella molempien kulttuurit, ja kiitän jäsen Watsonia hänen ryhmänsä panoksesta, sillä siihen kuului useita vaikutusvaltaisia valmistelukunnan jäseniä, joista eräs on sattumoisin jäsen Duff, joka on ollut yksi aktiivisimmista henkilöistä työmme kehittämisessä.
Hyvä jäsen Wurtz, teidän esittämänne viittaukset asiakirjaamme osoittavat erityisesti sen, kuten itse totesitte, että asiakirjassa Euroopan liberaali talousjärjestelmä tavallaan sidotaan perustuslakiin. Jos nyt tarkastelemme unionin tavoitteita koskevaa 3 artiklaa, josta olemme käyneet pitkiä keskusteluja, mitä toteamme? Siinä todetaan ensinnäkin, että unioni on kansalaisten vapauteen perustuva alue, vapauteen perustuva alue käsitteen taloudellisessa merkityksessä, ja siinä vahvistetaan perussopimuksissa määrätyt neljä vapautta. Haluamme kuitenkin lisätä unionin tavoitteisiin erittäin kilpailukykyisen sosiaalisen markkinatalouden, jonka tavoitteena on täystyöllisyys ja sosiaalinen edistys. Mielestämme unionin tehtävänä on torjua sosiaalista syrjäytymistä ja syrjintää, edistää naisten ja miesten tasa-arvoa - joka on keskeinen kohta asiakirjoissamme - ja suojella lasten oikeuksia. Taloudellisen vapauden ohella, joka on tilaan liittyvä vapaus, perustuslaista tehdyssä sopimuksessa kuvataan siten tarkkaan myös sosiaaliset tavoitteet.
Te puhuitte unionin politiikkoja koskevista artikloista ja totesitte, että jotkin näistä ovat salaisia. Ne eivät ole salaisia, mutta ne on vielä käännettävä. Kuukauden lopussa esittelemme kaikki asiakirjamme, jotka on käännetty EU:n kaikille tuleville 22 kielelle. Tästä syystä emme ole voineet toimittaa niitä eteenpäin nopeammin. Kyseessä olevia artikloja ei kuitenkaan ole muutettu. Nämä artiklat perustuvat perussopimuksiin, sillä meillä ei ollut valtuuksia muuttaa niitä muutoin kuin ottamalla huomioon seuraavat muutokset: uusi toimielinjärjestelmä, nimen muutokset, eurooppalait, puitelait, äänestysmenettelyt ja politiikkojen oikeudellinen perusta. Politiikkojen kuvausta ei ole kuitenkaan muutettu neljää politiikan alaa lukuun ottamatta. Nämä ovat talous- ja sosiaalipolitiikan ohjausjärjestelmä, jonka alalla on tehty merkittäviä edistysaskelia, vaikka toivomisen varaa vielä jäikin; yhteinen ulkopolitiikka, yhteinen puolustuspolitiikka ja turvallisuuteen ja oikeuteen liittyvä politiikka.
Parlamentin jäsen Frassoni, jonka tapasin valmistelukunnan keskusteluissa, puhui hallitustenvälisistä menetelmistä. Olemme luopuneet tästä termistä, joka juontaa juurensa valmistelukunnan alkuvaiheisiin. Sen asemesta halusimme elvyttää toimielinten kolmikantayhteistyötä. Mitään hallitustenvälistä elementtiä ei ole olemassa. Kolme toimielintä tekee työn: parlamentti ilmaisee kantansa, komissio tekee lainsäädäntöehdotuksia ja hallinnoi, ja ministerineuvosto tekee sille perustuslakisopimuksessa uskotut päätökset. Kyse ei ole hallitustenvälisestä menettelystä, vaan tässä menettelyssä jokin unionin elimistä tekee yhteisön päätökset. Mainitsitte, että Euroopan parlamentin olisi valittava komission puheenjohtaja. Tulette huomaamaan, että ensi kerralla asiat hoidetaan edelleen Nizzan sopimuksen mukaisesti, toisin sanoen teidän tehtävänne on ainoastaan antaa hyväksyntänne. Teidän toimivaltaanne kuuluu yksinomaan hyväksynnän antaminen. Perustuslaista tehdyn sopimuksen nojalla voisitte äänestää vaaleissa ja kieltäytyä teille ehdotetusta vaihtoehdosta.
Jäsen Pasqua pohti muutosta teknokraattisesta rakenteesta poliittiseksi kokonaisuudeksi. Olemme yrittäneet edistää tätä kehitystä parhaamme mukaan. Hän pohti perustuslainsäädäntövaltaamme. Keitä sitten kuuluu valitsijakuntaan? Jäsen Pasqua, keitä kuului perustuslakivaliokuntaan, joka vuoden 1958 kesällä laati viidennen tasavallan perustuslain? Valiokunta koostui siihen nimetyistä henkilöistä. Perustuslakimenettelyssä tärkeää on ratifiointi. Valitsija on se, joka ratifioi asiakirjan. Siinä tapauksessa valitsijakunta muodostuu peräkkäin Euroopan parlamentista, kansanäänestyksistä kaikissa niissä maissa, jotka tähän menettelyyn voivat turvautua - ja toivon myös Ranskan lukeutuvan niihin - ja kansallisista parlamenteista, jos perustuslakimenettely sitä edellyttää.
Lopuksi käännyn jäsen Abitbolin puoleen, joka esitti tyhjentävästi näkemyksensä valmistelukunnassa. Hän saattoikin todeta, että valmistelukunnassa oli mahdollisuus ilmaista vapaasti oma mielipiteensä. Omaan tapaani myös hän kannatti kongressia, joten me molemmat epäonnistuimme. Uskon kuitenkin, että kysymys tulee uudelleen esille. "Eurooppalaisen poliittisen valitsijakunnan" puuttuminen on virhe. Tarvitsemme näyttämöä, jossa eurooppalaiset poliitikot voivat kokoontua organisoidusti niin eurooppalaisella kuin kansallisellakin tasolla. Puheenjohtaja Barón Crespo muistanee Roomassa järjestämänsä konferenssin, joka oli tämän mallin mukaan järjestetyksi tapaamiseksi hyvin hedelmällinen.
Jäsen Abitbol on vallankumouksellinen, jollaista jokainen edustajainkokous tarvitsee. Hän moitti meitä siitä, että olemme laatineet perustuslain ennen vallankumousta. Vaihtoehtoisia menetelmiä on varmastikin kaksi, mutta me teemme mieluummin laillisen vallankumouksen. Toivon, että monet teistä tulevat valituksi seuraavaan Euroopan parlamenttiin. Jos asiat sujuvat toivomallamme tavalla, keskusteluihinne osallistuu pysyvästi Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, jonka on esitettävä teille selonteko EU:n toimista jokaisen Eurooppa-neuvoston jälkeen. Voitte esittää kysymyksiä EU:n ulkoasiainministerille, ja kun jatkossa ilmenee tilanteita, jollaisia olette jo kokeneet, käytettävissänne on joku, jolle voitte esittää kysymyksenne siitä, miksi jotakin tiettyä väitettä on puolustettava ja toista ei, tai miksi johonkin tiettyyn toimeen on osallistuttava ja toiseen ei. Siksi kyse on laillisesta vallankumouksesta, ja Barón Crespoa lainatakseni tämä vallankumous toteutetaan Montesquieun tapaan, mutta se ulottuu koko mantereelle.
Vastaan viimeiseksi jäsen Hänschille. Arvostin suuresti teidän valmistelukunnalle antamaanne panosta, sillä ette puolustanut sen enempää tiettyjä etuja kuin eturyhmiäkään. Sen sijaan teitä inspiroi Euroopan yhteinen etu, ja vaikkemme tasapainoisiin kompromissiratkaisuihin pyrkiessämme aina noudattaneetkaan ehdotuksianne, innoititte silti meitä tekemään useita parannuksia etenkin sosiaalipolitiikan ohjausjärjestelmän alalla. Kiinnititte huomiota siihen, että jos kertaalleen käydyt keskustelut käynnistetään uudelleen, tasapainoisen kompromissin saavuttaminen ei ole mahdollista. Mitä järkeä on aloittaa uudelleen keskustelu, kun tarkistukset on jo esitetty ja niistä on jo keskusteltu ja kun valmistelukunta on jo joko hyväksynyt ne jossain muodossa tai hylännyt ne?
Te esititte tämän kohdan hyvin voimallisesti, ja toivon, että ääntänne kuullaan, koska - ja arvoisa puhemies, nämä ovat viimeiset sanani - nykytilanteessa, kun muutaman kuukauden kuluttua tiedämme, onko Euroopalla perustuslaki vai ei, lähestymistapoja on kaksi: joko Eurooppa ei laadi itselleen perustuslakia ja aloittaa yhä uudelleen keskustelun samoista aiheista, taikka se laatii itselleen perustuslain tietoisena siitä, että sen on elettävä tämän lain mukaisesti. Siksi en halua nähdä edustajainkokoukseltanne mitään vallankumouksellista kiihkoilua vaan lujaa tahtoa ja Euroopan kansoilta harrasta pyrkimystä edetä unionin viitoittamaa tietä.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Puhemies.
Jatkamme tämän aiheen tarkastelua kahden viikon kuluttua, jolloin keskustelemme perusteellisesti Gil-Robles Gil-Delgadon ja Tsatsosin laatimasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnöstä.
Kiitän kaikkia keskusteluun osallistuneita. Osoitan erityiset kiitokseni puheenjohtaja Giscard d'Estaingille tämänaamuisen keskustelun johtamisesta ja yhteenvedosta.
Keskustelu on päättynyt.
KIRJALLISET LAUSUMAT (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ehdotuksen sopimukseksi Euroopan perustuslaista ovat laatineet kapitalistisen järjestelmän kaikkein taantuneimmat tahot. Puheenjohtaja Giscard d'Estaingin ja hänen taustahenkilöidensä mahtailu ja entisen puheenjohtajavaltion Kreikan ja nykyisen puheenjohtajavaltio Italian ilonpito eivät riitä osoittamaan vääräksi tätä tosiasiaa.
Ruohonjuuritason politiikkaa vastustavat henkilöt julkeavat kutsua "perustuslaiksi" tekstiä, jossa paitsi jätetään kiteyttämättä kansalaisten demokraattiset saavutukset myös vesitetään ne tekstiksi, jossa kapitalistinen järjestelmä sidotaan perustuslakiin, jossa valta jaetaan uudelleen vahvoille, jossa kansallinen suvereniteetti luovutetaan imperialistiselle Euroopan yhdentymiskeskukselle ja jossa laajennetaan vaarallisella tavalla Euroopan unionin militarisointia.
Tulos ei hämmästytä meitä. Muu ei olisikaan mahdollista, sillä tulos ei voi olla ilmentämättä EU:n luonnetta ja sen politiikan nykytilannetta. Siksi Kreikan kommunistipuolue vastustaa Euroopan perustuslakia, jolla lujitetaan imperialistista EU:ta kansalaisten kustannuksella hyväksikäyttäjien eduksi.
Emme ole myöskään yllättyneitä "perustuslain" sisältöä koskevan olennaisen tiedon puuttumisesta. Propagandakampanjasta huolimatta kansalaisia ei saada johtaa harhaan. Kansalaisten on lujitettava taisteluaan puolustaakseen ja lisätäkseen saavutuksiaan, poistaakseen hyväksikäyttäjien luomat rakenteet ja muuttaakseen lopulta yhteiskuntaa.

Martinez (NI)
"Euroopan perustuslain" ensimmäisen osan lopussa tunnustettu oikeus erota unionista ja neljännen osan lopussa tunnustettu tarve ratifioida perustuslaista tehdyn sopimuksen muutokset yksimielisesti ovat kaksi järkevää kiintopistettä asiakirjassa, jonka yhteydessä otettiin heti aluksi järjettömästi laki omiin käsiin varastamalla nimi "perustuslaki" asiakirjan hallitustenvälisen luonteen salaamiseksi.
Asiakirjan yli 400 artiklassa eri aloja kehitetään seuraavasti: säädökset luokitellaan eurooppalaeiksi, eurooppapuitelaeiksi tai säädösvallan siirron nojalla annettaviksi asetuksiksi. Asiakirjan myötä perustetaan ulkoasiainministerin virka ja kolmen puheenjohtajan - Eurooppa-neuvoston, ministerineuvoston ja komission puheenjohtajan - toimet sekä institutionaalisten välineiden suuri orkesteri, jonka kapellimestaria ei tosin voi jäljittää mutta jossa on helppo paikantaa bassorumpua soittava Euroopan parlamentti. Parlamentti on jälleen korottanut ääntään kasvattamatta kuitenkaan poliittista uskottavuuttaan.
Samalla kun Euroopan perustuslaista tehdyssä sopimusehdotuksessa pidetään kovaa ääntä institutionaalisten välineiden avulla, siinä vaietaan kahdesta ensisijaisen tärkeästä aiheesta, yhtäältä
välttämättömyydestä suojella demokratioita, jotka joutuvat Murdochista Berlusconiin ulottuvien mediavaltojen imperiumien murskaamiksi; ja toisaalta
veronmaksajien suojelemisesta yhä rangaistuksenomaisemmilta veroilta.

Souchet (NI)
. (FR) Puheenjohtaja Giscard d'Estaing korosti, että valmistelukunnan laatiman perustuslakia koskevan sopimusehdotuksen ydin oli Euroopan unionin "kaksitahoisuuden" tunnustaminen, sillä perustuslaki ilmentää sekä kansalaisten että valtioiden tahtoa. Tämä harhaanjohtava erottelu viittaa siihen, että valtiot ovat erillään niiden kansalaisten tahdosta. Siinä tapauksessa perustuslain avulla valmistellaan todellisuudessa valtioiden demokraattisen oikeutuksen ja siten EU:n luonteen muuttamista, sillä tähän asti se on ollut valtioiden unioni, joka edustaa niiden kansoja. Äärettömän vahingollinen basilli on näin levinnyt uuteen perustuslaista tehtyyn sopimukseen, joka jo itsessään perustuu myyttiseen olentoon, "Euroopan kansalaiseen", edesmenneen proletariaatin muistoon, johon voidaan liittää mitä erilaisimpia aikeita. Puheenjohtaja Giscard d'Estaing teki juuri näin, kun hän julisti, että Euroopan kansalaiset odottavat hyvin kärsimättöminä Euroopan perustuslakia, eurooppalaista ulkopolitiikkaa, Euroopan ulkoasiainministeriä ja niin edelleen. Tällainen perusta voi olla vaarallinen hyvin monella eri tavalla etenkin, kun otetaan huomioon Euroopan kansalaisen edustaman "uuden ihmisen" luonne, jolle on ominaista ajattelematon sivistymättömyys. Tästä on osoituksena se, että valmistelukunnan jäsenet kieltäytyivät viittaamasta asiakirjassaan kristinuskon historialliseen asemaan Euroopan todellisessa valtiosäännössä.
Puhemies.
Siirrymme nyt äänestyksiin.
Göran Färmin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0261/2003) esityksestä Euroopan unionin lisätalousarvioksi nro 3 varainhoitovuodeksi 2003 - Pääluokka III: Komissio (SEC(2003) 0552 - C5-0289/2003 - 2003/2103(BUD))
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)

Juan Ojeda Sanzin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0264/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Guinean vallankumouksellisen kansantasavallan hallituksen välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta tehdyn pöytäkirjan 2000-2001 voimassaolon jatkamista koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona 1 päivän tammikuuta 2003 ja 31 päivän joulukuuta 2003 väliseksi ajaksi (KOM(2003) 107 - C5-0128/2003 - 2003/0049(CNS))
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Ramos Rosa Miguélezin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0228/2003) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille EU:n ja Grönlannin välisen neljännen kalastuspöytäkirjan välitarkistuksesta (KOM(2002) 697 - 2003/2035(INI))
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Bernard Poignantin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0152/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta annetun direktiivin 2001/25/EY muuttamisesta (KOM(2003) 1 - C5-0006/2003 - 2003/0001(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Jean Lambertin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0226/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta (KOM(1998) 779 - C4-0137/1999 - 1998/0360(COD)) 
Ennen äänestystä:
Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Haluaisin muutoksen äänestysluetteloon: pyydän, että tarkistuksesta 42 äänestettäisiin tarkistuksen 55 jälkeen. Tämä saattaa tuntua epäloogiselta, mutta ei kuitenkaan ole sitä, koska tarkistuksella 55 korvataan se, mitä eri artiklaa koskevassa tarkistuksessa 42 sanotaan. Esittelijä on tästä samaa mieltä.
Koukiadis (PSE)
. (EL) Arvoisa puhemies, mietinnön 9, 10 ja 11 kohdassa todetaan, että parlamentti "pyytää valmistelukuntaa ja HVK:ta tarkastelemaan?". Koska valmistelukunnan työ on saatettu päätökseen, minusta meidän olisi poistettava kyseisistä kohdista sana "valmistelukunta" ja jätettävä vain "HVK".

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, Koukiadisin päätöslauselmaesityksen espanjankielisen version 4 kohdassa sanotaan päinvastoin kuin pitäisi. Kyseisen kohdan mukaan: ?"Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston mekanismia ei voida käyttää, mikäli EY:n perustamissopimus tarjoaa riittävät mahdollisuudet tavoitteen saavuttamiseen". Esittelijän alkuperäisessä tekstissä todetaan päinvastoin. Näin ollen pyytäisin espanjankielisen käännöksen korjaamista.
Puhemies.
Varmistamme, että kaikki kieliversiot vastaavat toisiaan.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Ilda Figueiredon laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0247/2003): sosiaalipoliittisen ohjelman toteuttamista koskeva tulostaulu (KOM(2003) 57 - 2003/2097(INI)) 
Ennen äänestystä:
Figueiredo (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, taloudellinen ja sosiaalinen tilanteemme on tällä hetkellä varsin huolestuttava, ja vaikka puheissa sosiaalipolitiikan ilmoitetaan olevan etusijalla, todellisuudessa työttömyyden kasvu ja elintason lasku koskevat hyvin monia kansalaisia. Joidenkin maiden, etenkin Portugalin, tilannetta on pahentanut vielä kuivuus ja metsäpalot. 
On syytä todeta, että neuvoston vuonna 2000 asettamien työllisyystavoitteiden saavuttamiseksi vuoteen 2010 mennessä olisi luotava yli 15 miljoonaa uutta, laadukasta ja työntekijöiden oikeudet takaavaa työpaikkaa. Työttömyys on kuitenkin vain lisääntynyt. Myös köyhyyttä esiintyy yhä pöyristyttävän paljon, sillä yli 15 prosenttia väestöstä eli noin 56 miljoonaa ihmistä on vaarassa pudota köyhyysloukkuun. 
Tämä tilanne olisi nähtävä hälytysmerkkinä, joka vaatii tekemään muutoksia yhteisön harjoittamaan monetaristiseen politiikkaan, jotta julkiset investoinnit sekä muut työllisyyttä ja sosiaalista osallisuutta edistävät toimenpiteet pantaisiin etusijalle. Tämän vuoksi korostamme esityksissämme, että vakaussopimusta on tarkistettava. Toivon lisäksi, että tuhoisien metsäpalojen ja kuivuuden aiheuttamat investoinnit ja menot otettaisiin ainakin huomioon budjettivajetta arvioitaessa.
Van Lancker (PSE).
Arvoisa puhemies, seuraavassa kohdassa on PPE-DE-ryhmän käsiteltäväksi jättämään tarkistukseen 15 käsittääkseni toimituksessa tullut pieni virhe. Kyseisessä tarkistuksessa nimittäin puhutaan "asianmukaisen oikeusperustan määrittelemisestä sosiaalisen vuoropuhelun kehittämiselle". Meillä kuitenkin on jo oikeusperusta sosiaaliselle vuoropuhelulle. Kyse on mielestäni vain toimituksessa tehdystä pienestä virheestä, sillä oikeusperustaa haettiin käsittääkseni yhteiskunnallisen vuoropuhelun edistämiseen. Jos näin on, ryhmäni peruuttaa kohta kohdalta -äänestystä koskevan pyyntönsä.
Puhemies.
Peruutatteko kohta kohdalta -äänestystä koskevan pyyntönne?
Van Lancker (PSE).
Arvoisa puhemies, kysymykseni oli, koskeeko tämä toimituksen virhettä, jolloin "sosiaalinen" voitaisiin korvata "yhteiskunnallisella". Jos vastaus on myönteinen, kohta kohdalta -äänestystä koskeva pyyntömme voidaan peruuttaa.

Puhemies.
Äänestämme siis tarkistuksesta 15, jossa "sosiaalinen" korvattaisiin "yhteiskunnallisella".
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Elizabeth Lynnen laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0270/2003): Komission tiedonanto: Tavoitteena oikeudellisesti sitova Yhdistyneiden Kansakuntien asiakirja vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi (KOM(2003) 16 - 2003/2100(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Puhemies. Äänestykset ovat päättyneet.
ÄÄNESTYSSELITYKSET

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tällä lisätalousarvioesityksellä pyritään sisällyttämään varainhoitovuoden 2002 ylijäämä vuoden 2003 talousarvioon. Tässä mielessä olen esittelijän tavoin huolissani vuoden 2002 ylijäämästä, joka on yhteensä 7,4 miljardia euroa, vaikka onkin myönnettävä, että se on vähemmän kuin vuosina 2000 ja 2001 (noin 12 ja 15 miljardia euroa).Ylijäämä johtuu talousarvion ennakoitua heikommasta toteutumisesta etenkin rakennerahastojen osalta. 
On valitettavaa, ettei näitä summia jaeta uudelleen yhteisön talousarviossa, vaan ne on palautettu jäsenvaltioiden kirstuihin. Yhteisön suppeaa talousarviota, joka vuoden 2004 kohdalla on alle prosentin yhteisön bruttokansantuotteesta, ei todellakaan voi pitää riittävänä, kun taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen käytettävien varojen tarve kasvaa entisestään laajentumisen myötä.
Komission jäsen Schreyer käytti hyväksi tilaisuutta ja totesi, että tämä talousarvio oli "hyvä uutinen" valtiovarainministereille, joilla etenkin Saksassa ja Ranskassa on vaikeuksia vakaussopimuksen noudattamisessa. 
Talousarvion ennakoitua heikompi toteutuminen johtuu kuitenkin nimenomaan vakaussopimuksen tuomista rajoituksista, mutta koska sopimusta on paisutettu ottamalla käyttöön uusia välineitä, erityisesti niin kutsuttu n+2-sääntö, siitä on tulossa ase, jolla suurimmat maksajat voivat muokata rakennepolitiikkaa haluamaansa suuntaan (ja vähitellen siirtää sen kustannukset takaisin jäsenvaltioiden vastuulle).
Fatuzzo (PPE-DE).
Joidenkin mielestä puhun varsinkin äänestysselityksissäni aivan liikaa täällä parlamentissa, mutta kuten tiedätte, arvoisa puhemies, edustan Italian eläkeläisten puoluetta, ja eläkeläiset harrastelevat kaikenlaista, myös syövät pannulla paistettua kalaa. He ovat sanovat: "Syömme mielellämme guinealaista kalaa, josta te siellä parlamentissa keskustelette, mutta toivoisimme, että kala olisi guinealaisten kalastajien pyytämää, eikä eurooppalaisten, jotka maksavat päästäkseen Guinean vesille pyytämään "guineaa" puhuvaa kalaa ja tekemään sillä voittoa, jolloin guinealaiset kalastajat köyhtyvät ja kurjistuvat vielä entisestään."
Näin ollen vaikka äänestinkin päätöslauselmaesityksen puolesta, haluan kuitenkin korostaa, että vastustan tämäntyyppisiä kalastussopimuksia.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Käsittelemme nyt EU:n ja Grönlannin välisen, tammikuussa 2001 voimaan tulleen neljännen kalastuspöytäkirjan välitarkistusta. Tämä kalastuspöytäkirja takaa suuremmat korvaukset, kuin mikä olisi myönnettyjen kalastusoikeuksien todellinen arvo; noin 28 miljoonan euron arvoisista kalastusoikeuksista maksetaan noin 43 miljoonaa euroa. Pöytäkirjassa myös esitetään sellaista kestävän kehityksen kumppanuutta, jossa otetaan huomioon kalastusalan kriisi.
Portugalille tärkein kysymys on yhä sen menettämät perinteiset kalastusoikeudet Grönlannin vesillä maan liityttyä EU:hun, sekä niin sanotut paperikiintiöt, joita myönnettiin suhteellisen vakauden periaatteen mukaisesti mutta joita kaikki pöytäkirjan allekirjoittaneet jäsenvaltiot eivät käytä. Vuonna 2002 vain 54 prosenttia myönnetyistä kalastusmahdollisuuksista käytettiin pöytäkirjan rahoituspanoksesta huolimatta. Näin ollen meidän on suhteellisen vakauden periaatetta vaarantamatta varmistettava, että muiden jäsenvaltioiden laivastot voivat hyödyntää nämä käyttämättä jääneet kiintiöt. Erityisesti on kiinnitettävä huomiota Portugalin laivastoon. 
On aivan oikein todeta, ettei Grönlannille sen tämänhetkisiin vaikeuksiin antamaamme taloudellista tukea voida sisällyttää kalastussopimuksen nojalla maksettaviin taloudellisiin korvauksiin, sillä se kuormittaisi liikaa asianomaista budjettikohtaa, joka kärsii jo nyt vakavista vajeista. Kalastuksen ulkopuoliset kysymykset on siten erotettava sopimuksesta.

Hudghton (Verts/ALE)
. Skotlannin kansallispuolueen edustajat äänestivät tänään täällä parlamentissa Grönlannin kalastuspöytäkirjaa koskevaa Miguélez Ramosin mietintöä vastaan. Tarkoituksenamme ei ole kiistää EU:n ulkopuolisten naapurivaltioiden kanssa tehtyjen kalastussopimusten merkitystä. Sen sijaan emme voi hyväksyä unionin oikeutta riistää oman alueensa ulkopuolisia kalavaroja aluksillaan, jotka pyytävät missä lystäävät, kunnes ei ole enää mitään pyydettävää. 
Miguélez Ramosin mietinnössä vaaditaan käyttämättömien kiintiöiden jakamista uudelleen jäsenvaltioiden kesken. Tämä vaatimus on osa eri osapuolten yhdessä ajamaa pyrkimystä katkaista kalavarojen ja niitä perinteisesti pyytäneiden laivastojen välinen yhteys. Emme voi hyväksyä tätä vaatimusta, eikä parlamentin pidä rangaista sellaisia aluksia, jotka eivät tunne rajoja eivätkä hyväksy rajoituksia. 
Unionin pyrkimykset hallita omia kalavarojaan ovat epäonnistuneet täydellisesti. Meidän olisi otettava opiksemme tästä. Parhaiten omia kalavarojaan ovat onnistuneet hallitsemaan ne maat, jotka ovat kunnioittaneet historiallisia oikeuksiaan ja lisänneet siten kalastajiensa uskoa tulevaisuuteen. Meidän ei pidä viedä ongelmiamme unionin ulkopuolisille vesille, mutta ahneiden pyyntilaivastojen tavoitteita meidän on hillittävä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Tapasin tänä aamuna ennen tänne parlamenttiin tuloa 18-vuotiaan Fatuzzon, joka työskenteli vuosia sitten merimiehenä New Yorkin ja Bahama-saarten välillä liikennöivillä risteilyaluksilla. Merimiehen pätevyyden saadakseni minun oli suoritettava ammattitutkinto, kuten kaikkien tässä mietinnössä puheena olevien merenkulkijoiden. Tutkintoon sisältyi uinti- ja soutukoe, vaikka valitettavasti tapana olikin antaa juomarahaa airojen pitäjälle, joka siten souti merimieskokelaan puolesta.
Kysyisinkin seuraavaa: antaako tämä mietintö mahdollisuuden valvoa, miten Euroopan kanssa sopimuksia tekemään pyrkivät kolmannet maat myöntävät ammattitutkintoja? Toivon, että antaa, koska äänestin mietinnön puolesta.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) On tärkeää asettaa perusteet, ennakkoedellytykset ja rajoitukset kolmansien maiden merenkulkijoiden palkkaamiselle yhteisön aluksille. Nämä muistuttavat usein Babelin tornia, mistä seuraa anarkiaa ja onnettomuuksia. Prestige- ja Tricolore-alusten haaksirikot osoittavat meriturvallisuuden tärkeyden. 
Poignantin mietintö, jossa käsitellään ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta, on askel oikeaan suuntaan, koska siinä otetaan esille kolmansista maista tulevien merenkulkijoiden pätevyyden tunnustaminen. Tämä edellyttää kunkin maan koulutusjärjestelmän arviointia - tapauskohtaisen arvioinnin sijaan - viisi vuotta voimassa olevan pätevyyskirjan myöntämistä varten.
Toteutetuissa toimissa on kuitenkin se puute, ettei niihin kuulu järjestelyä, jolla voitaisiin ratkaista yhteisön merenkulkijoiden työttömyyteen ja keskinäisen kilpailun heikentymiseen liittyvät ongelmat.
Darras (PSE)
Tricolore- ja Prestige-alusten uppoaminen on kolkko muistutus siitä, että meriturvallisuus olisi nopeasti nostettava erityiseksi tavoitteeksi ja varmistettava eurooppalaisilla aluksilla työskentelevien merenkulkijoiden koulutuksen korkea taso myös silloin, kun he ovat lähtöisin Euroopan unionin ulkopuolisista maista. 
Eurooppalaiset laivastot ovat aidosti kiinnostuneita mahdollisuudesta saada kolmansista maista lähtöisin olevia merenkulkijoita työhön Euroopan unioniin. Euroopan unionin jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivilla aluksilla palvelevista noin 140 000:sta merimiehestä suunnilleen kolmannes (eli 47 000) on lähtöisin kolmansista maista. Lisäksi varustamoilla on monissa jäsenvaltioissa vaikeuksia löytää kotimaassa koulutettua miehistöä. 
Tämä ehdotus, jolla pyritään - Euroopan meriturvallisuusviraston avulla - korvaamaan nykyiset jäsenvaltioiden käyttämät pätevyyskirjojen tunnustamismenettelyt komission tasolla toteutettavalla tunnustamismenettelyllä, on siten tärkeä askel oikeaan suuntaan turvallisuuden mahdollisimman korkean tason varmistamiseksi. Aion kiinnittää äänestyksessä erityistä huomiota niihin tarkistuksiin, joissa korostetaan merenkulkijoiden pätevyyttä, koulutusmahdollisuuksia, arviointikertomusta sekä petosten torjuntaa.
Grossetête (PPE-DE)
. (FR) Äänestin direktiivin puolesta ja kannatan tätä esitystä. 
Valitettavasti Euroopan unionissa ja etenkin Ranskassa on nykyisin pulaa työntekijöistä kaikilla merenkulun aloilla. Joudumme sen vuoksi turvautumaan kolmansien maiden kansalaisiin, joten meidän on varmistettava, että he ovat saaneet korkeatasoisen koulutuksen. Koulutuksen tasolla nimittäin on merkittävä vaikutus meriturvallisuuteen. Alusten kuluminen ei ole ainoa syy Euroopassa sattuneisiin onnettomuuksiin. Inhimilliset erehdykset, kokemattomuus ja tiedonkulun puute miehistön kesken lisäävät riskejä merellä. Näin ollen koulutuksen tunnustamista koskevia sääntöjä on yhdenmukaistettava ja aluksilla otettava käyttöön yhtenäinen työkieli.
On katsottava myös tulevaisuuteen. Nyt kun Euroopan talous polkee paikallaan eikä työttömyys ole enää laskenut, meidän on parannettava merenkulkualan eri ammattien arvostusta etenkin nuorten keskuudessa, jotta heitä saataisiin houkuteltua alalle. Siten eurooppalaiset yritykset voisivat tarjota merenkulkualan työtä EU:n kansalaisille.

Korakas (GUE/NGL)
. (EL) Komission esityksellä tuetaan merenkulkijoiden koulutuksen laadun heikkenemisen laillistamista, koska se antaa siunauksen suurten varustamojen pyrkimyksille kasvattaa voittojaan merenkulkijoiden hengen ja turvallisuuden, laivaliikenteen turvallisuuden ja ympäristön kustannuksella. 
Koulutuksen laadun heikkenemisen ovat panneet merkille myös kansainvälisten järjestöjen asiantuntijat, joiden mielestä sen suurimpana syynä ovat laivanomistajien ohjeistuksen perusteella tehdyt sopimukset, joihin ehdotettu direktiivi perustuu.
Tutkintotodistusten erottaminen työsopimuksista tarkoituksena hyödyntää halpaa ja epäpätevää työvoimaa on vain yksi tyypillinen esimerkki halusta tahallisesti mieltää merenkulkijoiden koulutus pelkkänä käytännön harjoitteluna. 
Meidän mielestämme merenkulkijoiden koulutusta on parannettava siten, että heidän tietonsa vastaisivat nykyisiä vaatimuksia. Se edellyttäisi kuitenkin täydellistä pesäeroa suuriin varustamoihin, mitä EU ei voi eikä halua tehdä. 
Merenkulkijoiden ja muiden työntekijöiden on vaadittava kokonaan uudenlaista politiikkaa, joka paitsi toisi jyrkän muutoksen nykyiseen järjestelmään ja takaisi ilmaisen julkisen koulutuksen, myös edellyttäisi kansainvälisten sopimusten ja yleissopimusten muuttamista niin, että niissä määrättäisiin koulutuksen vähimmäistasosta ja annettaisiin tarkkoja määräyksiä miehistön kokoonpanosta sekä turvattaisiin merenkulkijoiden työllisyys ja vakuutusoikeudet.
Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kuten tämä monipuolinen tutkimus osoittaa, Euroopassa on pulaa pätevistä kotimaisista merenkulkijoista suhteessa Euroopan meriliikenteen laajuuteen. Tämän vuoksi Euroopan unionin on rekrytoitava merimiehiä kolmansista maista. Tällä esityksellä pyritään luomaan puitteet kolmansista maista tuleville merenkulkijoille suunnatun, tehtävien hoitamiseen pätevöittävän koulutuksen vaatimuksille, joita Euroopan meriturvallisuusviraston olisi valvottava. Näin ollen tällä aloitteella vahvistetaan meriturvallisuuden merkitystä, josta Prestige-säiliöaluksen viimeaikainen haaksirikko on jälleen yksi ikävä muistutus.
Tässä tarkoituksessa voimme kannatamme ehdotusta, jolla pyritään varmistamaan merenkulkijoiden mahdollisimman korkea ammattipätevyys. Kannatettavia ovat myös ehdotukset, jotka koskevat yhteisen työkielen käyttöönottoa sekä alan työntekijöiden mukaan aivan liian monimutkaisen tunnustamismenettelyn yksinkertaistamista.
Lopuksi haluan toistaa tämän lausunnon valmistelijan varoituksen, jolla hän muistutti komissiota ja neuvostoa siitä, että parlamentti on toistuvasti vaatinut toimintaohjelman laatimista merenkulkualan ammattien edistämiseksi. Jos meidän on määrä edistää ja parantaa meriliikennettä, jolla voitaisiin korvata etenkin pitkät ja raskaat tavaroiden maantiekuljetukset, kuten on monesti ehdotettu, meidän on pantava täytäntöön merenkulkualan ammattien edistämistä koskeva toimintaohjelma.
Vairinhos (PSE)
. (PT) Merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksen pitäisi mielestäni kuulua yksinomaan kalastajien ammattiliittojen toimivaltaan niiden omien säännösten mukaisesti.
Kalastuksella on suuri merkitys rannikkoyhteisöjen työllisyydelle, ja samalla se on perheille tärkeä tulonlähde, joten koulutuksen tekemisellä pakolliseksi ei pidä estää pääsyä merille ja joille, vaan siitä olisi tehtävä ennakkoedellytys, joka mahdollistaa kestävän paikallisen kehityksen ja paikallisten asukkaiden osallistumisen merialueiden kasviston ja eläimistön elvyttämiseen.
Fatuzzo (PPE-DE).
Kannatan asetuksen kaikkia artikloja ja äänestin päätöslauselmaesityksen puolesta, mutta minun on todettava, että olen koko Euroopan eläkeläisten edustajana hyvin pettynyt siihen, että hyväksymämme tarkistuksen 55 takia vammaisilta ympäri Euroopan evätään edelleen mahdollisuus matkustaa Euroopassa kotimaansa rajojen ulkopuolelle ja asettua asumaan johonkin toiseen Euroopan maahan, koska niin tehdessään he menettäisivät suuren osan etuuksistaan, joista heidän toimeentulonsa on riippuvainen.
Jonkinasteista edistystä on kyllä tapahtunut, ja osa niistä eläkkeistä, joita aiemmin ei voitu siirtää maasta toiseen, on poistettu. Suurin osa on kuitenkin yhä käytössä, minkä takia vammaisten on Euroopassa matkustaessaan luovutettava eläkkeensä valtiolle, joka ei niitä totisesti ole ansainnut.
Crowley (UEN)
. Äänestin sosiaaliturvajärjestelmiä käsittelevän Lambertin mietinnön puolesta osoittaakseni, että kannatan asetuksen (EY) N:o 1408/71 nykyisen tekstin järkeistämistä ja yksinkertaistamista sekä sen tekemistä helpommin lähestyttäväksi Euroopan kansalaisille ja niille, jotka ovat sen kanssa tekemisissä päivittäin. Miljoonien Euroopan kansalaisten sosiaaliturva olisi puutteellinen ilman näitä sosiaaliturvaa koskevia yhteisön säännöksiä. Meidän on varmistettava, että EU:n kansalaisten työskentely, asuminen tai oleskelu toisessa jäsenvaltiossa turvataan asianmukaisesti.
Sosiaaliturvan yhteensovittaminen EU:ssa on edelleen tavoitteenamme. Emme kuitenkaan pyri eikä meidän pidäkään pyrkiä yhdenmukaistamaan sosiaaliturvaa. Verotuskysymyksiä ei pidä sisällyttää tähän asetukseen, koska ne eivät kuulu sen soveltamisalaan, ja äänestinkin tämänpäiväisessä äänestyksessä tällaisia esityksiä vastaan. 
En voi hyväksyä Lambertin mietinnön määritelmää perheestä, minkä vuoksi pyysin kohta kohdalta -äänestystä tästä tarkistuksesta. Nämäkään kysymykset eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan. "Perheen" määrittely kuuluu jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön. 
Kaikki ovat varmasti samaa mieltä siitä, että nyt olisi toivottavaa päästä lopulliseen yksimielisyyteen asetuksesta. Toivon sen olevan mahdollista toisessa käsittelyssä.
Manders (ELDR)
. (NL) Tämä mietintö on tervetullut parannus nykyiseen tilanteeseen, jossa kullakin jäsenvaltiolla on erilaiset sosiaaliturvajärjestelmänsä. Erityisen tärkeä se on raja-alueilla, joilla monet käyvät työssä naapurivaltion puolella. Esittelijä onkin tehnyt hienoa työtä tämän kysymyksen hyväksi.

ELDR-ryhmän enemmistö äänesti kotitalouden ja perheen määritelmää koskevan tarkistukseen 20 puolesta, eikä siitä huolimatta vaatinut nimenhuutoäänestystä, koska emme halunneet ottaa sitä riskiä, että mietintö olisi hylätty äänestyksessä. Myös esittelijä lienee samasta syystä suostunut tarkistuksen 20 hylkäämiseen.
Minun täytyy nyt puhua asiasta, joka painaa kovasti mieltäni. Parlamentti käyttää kuukausittaisissa istunnoissaan lukuisia tunteja Euroopan ulkopuolisten maiden ihmisoikeustilanteen käsittelyyn. Puutumme käytännöllisesti katsoen jokaiseen Euroopan mittapuun mukaan tuomittavaan tapaukseen. Emme kuitenkaan halua ottaa kantaa, kun on kyse Euroopan maiden ihmisoikeuksista, kuten sukupuolisesta suuntautumisesta. Minusta on häpeällistä, että parlamentti haluaa säilyttää mahdollisuuden jättää kansalaiset lainsäädännön ulkopuolelle heidän sukupuolisen suuntautumisensa perusteella. Tätä näkemystä puoltavia argumentteja voidaan toki esittää useita. Voidaan esimerkiksi vedota toissijaisuusperiaatteeseen, tai todeta, että on parempi hyväksyä kokonainen mietintö kuin tarkistukseen 20 sisältyvä periaatteellinen valinta. Tämä rikkoo kuitenkin erästä toista oikeutta, nimittäin jokaisen eurooppalaisen oikeutta työskennellä kaikkialla Euroopan unionissa. Tarkistuksen 20 hylkääminen kaventaa merkittävästi lukuisten kansalaisten mahdollisuuksia liikkua työn perässä, ja kaiken lisäksi Euroopassa, jonka pitäisi olla edistysmielinen.
Onneksi tämä samainen parlamentti on hiljattain hyväksynyt samansuuntaisen tarkistuksen Santinin mietinnössä, tosin ehkä tahtomattaan. Liberaalina toivon, että kyseisen tarkistuksen hyväksyminen tarjoaa kaikille Euroopan kansalaisille riittävät takeet oikeuksien säilymisestä.
Moraes (PSE)
. (EN) Euroopan parlamentin työväenpuolue aikoo äänestää sosiaaliturvajärjestelmiä koskevan Lambertin mietinnön puolesta, koska mietinnössä pyritään näiden järjestelmien yhteensovittamiseen EU:n eri maista töitä hakevien tavallisten kansalaisten aseman parantamiseksi. 
Mietintö edistää tätä yhteensovittamista, mutta ei pyri yhdenmukaistamaan sen enempää sosiaaliturva- kuin verotusjärjestelmiäkään, sillä ne kuuluvat jäsenvaltioiden tehtäviin. 
Euroopan parlamentin työväenpuolue ei antanut tukeaan tarkistukselle 48, koska se ei kuulu sosiaaliturvajärjestelmiä käsittelevän 42 artiklan soveltamisalaan, ja merkitsisi lisäksi kaksoisverotuksen käyttöönottoa. Samaten tarkistuksilla 1, 2, 43 ja 45 pyritään menemään sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista pidemmälle, joten EPLP-ryhmä ei voinut hyväksyä niitä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen pahoillani siitä, että ettei osa parlamentin jäsenistä voi vieläkään vastustaa kiusausta hyödyntää parlamentin tekstejä astuakseen jäsenvaltioiden tontille kaikenlaisissa kysymyksissä - joskus aiheellisesti, toisinaan taas aiheettomasti - täysin vastoin EU:n toimivaltuuksia ja toissijaisuusperiaatetta. Vaikuttimena tällaisessa on puhtaasti ideologinen ahdasmielisyys jopa äärimmäisen aroissa poliittisissa ja sosiaalisissa kysymyksissä. Näin tapahtui erityisesti epäonnistuneen tarkistuksen 20 kohdalla. Kyseisellä tarkistuksella pyrittiin sisällyttämään asetukseen uusi perheen määritelmä, mikä olisi ollut väärin. Onneksi terve järki vei voiton, ja täysistunnossa tämä täysin epäasianmukainen ja loukkaava tarkistus hylättiin ylivoimaisella äänten enemmistöllä.
Mietintöön jäi kuitenkin muita, ei tosin näin vakavia esimerkkejä pyrkimyksistä hyödyntää ja käyttää väärin kaikille kansalaisille hyvin oleellista asiaa - sosiaaliturvajärjestelmiä - sellaisten näkemysten läpiviemiseen, jotka ovat edelleen kiistanalaisia, kyseenalaistavat vallanjaon eivätkä ylipäätään kuulu EU:n toimivaltaan.
Vaikka en äänestänyt mietintöä vastaan - koska tarkistus 20 hylättiin - ainoaksi mahdollisuudekseni jäi äänestää tyhjää lopullisessa äänestyksessä.
Fatuzzo (PPE-DE).
Äänestin Grönerin mietinnön puolesta, sillä hänen kunnioitettavana tavoitteenaan on vastustaa naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. Minun on kuitenkin tunnustettava, että Rooman lentokentällä matkalla tänne Strasbourgiin eräs Roomasta kotoisin oleva eläkeläinen lähestyi minua ja sanoi: "On oikein, että te EU:ssa taistelette lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan, mutta toivoisin, että te, jäsen Fatuzzo, toisitte esiin myös sen, että on laitoksia, joihin otetaan vanhuksia ja muita hoitoa tarvitsevia, ja koska näitä laitoksia ei valvota millään tavalla, nämä vanhukset, jotka eivät pysty huolehtimaan itsestään, joutuvat valitettavasti usein pahoinpitelyjen ja laiminlyöntien kohteiksi. Myös näiden ihmisten asian ajamisesta olisi tehtävä päätöksiä ja siihen olisi myönnettävä Euroopan parlamentin rahoitusta, jotta myös tämäntyyppistä väkivaltaa voitaisiin torjua."
Caudron (GUE/NGL)
. (FR) Viimeaikaiset uutiset muistuttavat meitä tämän asian tärkeydestä sekä kaikissa yhteiskuntaluokissa esiintyvän, lapsiin ja naisiin kohdistuvan piilotetun tai näkyvän väkivallan laajuudesta ja vakavuudesta. Miesten naisiin kohdistamassa väkivallassa on kyse miehisyyden korostamisesta, ja vanhempien lapsiinsa kohdistamassa väkivallassa taas harkitsemattomista, jopa patologisista tunteenpurkauksista.
Näin ollen tarvitsemme runsasrahoitteista ohjelmaa, jonka lisäksi olisi kehitettävä ennalta ehkäisevää ja rankaisevaa lainsäädäntöä tällä alalla.
Darras (PSE)
. (FR) Daphne-ohjelman toisen vaiheen tarkoituksena on varmistaa lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisemistä koskevan toimintaohjelman jatkuminen sen voimassaolon päättymisen jälkeen vuoden 2003 lopussa, joten se on voitava panna viipymättä täytäntöön. 
Kyseisen toimintaohjelman mahdollisimman tehokas täytäntöönpano ei kuitenkaan ole komission nykyisellä rahoituksella mahdollista. Kyse on 40 miljoonasta eurosta, joka on minusta täysin riittämätön, jos haluamme, että entistä suurempi osa kansalaisjärjestöistä voisi hyötyä ohjelmasta ja jos tarkoituksena on vastata uusien jäsenvaltioiden tarpeisiin. Näin ollen ohjelman jatko ja ulottaminen uusiin jäsenvaltioihin edellyttää rahoitusta, joka on oikeassa suhteessa haasteiden laajuuteen.
Minusta väkivaltaa olisi järkevää käsitellä ihmisoikeusrikkomuksena, jos ohjelmalle vain saataisiin sopivampi oikeusperusta kuin EY:n perustamissopimuksen 152 artikla.
Färm ja Hedkvist Petersen (PSE)
Mietintöön sisältyvän tarkistuksen 1 perusteluissa mainitaan "pakkoprostituution" käsite. Emme hyväksy tällaisen käsitteen käyttöä, sillä katsomme, ettei prostituutiossa ole koskaan kyse ihmisen vapaasta tahdosta vaan että pakottaminen ja riippuvuus kuuluvat aina siihen.

Goodwill (PPE-DE)
 Brittiläiset konservatiivit pitävät kaikenmuotoista väkivaltaa hyvin valitettavana ja kannattavat sen torjumiseen tähtääviä toimenpiteitä, myös eräitä Daphne-ohjelmassa esitettyjä aloitteita. Väkivalta, etenkin naisiin ja lapsiin kohdistuva väkivalta, on täysin tuomittavaa, eikä sitä voidaan koskaan hyväksyä. Osa tässä mietinnössä esitetyistä toimenpiteistä koskee kuitenkin alueita, joiden hoitaminen olisi parempi jättää jäsenvaltioiden vastuulle. Ei ole näyttöä siitä, että olisi tehokkaampaa käyttää veronmaksajien rahaa EU:n hankkeisiin kuin kansallisiin ohjelmiin, vaikka kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihdolla voidaankin edistää tämäntyyppisen väkivallan vähentämistä. 
Vaikka me brittiläiset konservatiivit hyväksymmekin Daphne-ohjelman puitteissa tehdyn hyvän työn, äänestimme edellä mainituista syistä lisärahoituksen myöntämistä vastaan ja tyhjää lopullisessa äänestyksessä.
Klaß (PPE-DE)
. (DE) Otin tänään tiukan kannan sen puolesta, että lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisemistä koskevaa toimintaohjelmaa (Daphne II -ohjelma) jatkettaisiin vuodesta 2003 vuoteen 2008. Päätavoitteenamme on nyt varmistaa tarvittavan rahoituksen saaminen ajoissa vuoden 2004 tammikuulle sekä välttää pitkällinen sovittelumenettely. 
Rahoitusta on lisättävä 50 miljoonaan euroon, kuten PPE-DE-ryhmä on vaatinut, jotta ehdokasvaltioiden vaatimukset ja tarpeet voidaan täyttää. Toivon, että tämä hyväksytään viipymättä ja vältetään näin parlamentin ja neuvoston välinen sovittelumenettely ja saadaan mahdollisuus laatia realistiset rahoitusnäkymät. 
Lainsäädäntöehdotuksessa harkitaan myös mahdollisuutta kehittää suodattimia, joilla estettäisiin lapsipornografian kaltaisen aineiston levittäminen Internetissä. Lisäksi esitetään etenkin suurkaupungeissa elävien katulasten aseman parantamista. Siten Daphne-ohjelma on yleisesti ottaen oikeansuuntainen, mutta oleellista on saatavilla olevien resurssien kokoaminen mahdollisimman sopivalla ja tehokkaalla tavalla, jotta sekä rahoituksella että toimilla voidaan vaikuttaa suoraan niihin ihmisiin, joihin ne on tarkoitus kohdistaa, ilman turhia välikäsiä.
Marques (PPE-DE)
Onnittelen esittelijä Gröneriä erinomaisesti laaditusta mietinnöstä, jossa käsitellään ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisemistä sekä väkivallan uhrien ja riskiryhmien suojelemista koskevan yhteisön toimintaohjelman toisen vaiheen perustamisesta (vuosiksi 2004-2008). Annan sille täyden tukeni, etenkin mitä tulee tarpeeseen lisätä ohjelman rahoitusta.
Haluan korostaa myös, että ohjelman täytäntöönpanossa on mahdollistettava sen soveltamisalan ulottaminen myös liittymisneuvotteluja käyviin valtioihin ja ehdokasvaltioihin tai mihin tahansa muihin valtioihin, joilla on etuoikeutetut suhteet unioniin.
Muscardini (UEN)
Kaikkien yhteiskuntien kaikkien kansalaisten moraalisena velvollisuutena on vastustaa lasten hyväksikäyttöä ja lapsipornografiaa.
Olen hyvin tyytyväinen lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisemistä koskevaan yhteisön Daphne II -ohjelmaan. Johtamani valtuuskunta ja koko UEN-ryhmä antavat sille tukensa. Grönerin mietinnössä on yhdistetty kaksi ehdotusta, jotka parlamentti on tänään täällä Strasbourgissa yksimielisesti hyväksynyt ja joilla tuetaan kahta muuta lisätoimenpidettä, joita yhteisön ohjelmassa olisi vietävä eteenpäin: olisi edistettävä tiedotuskampanjoita, joissa tuomitaan väkivalta, ja helpotettava psykologisen, henkisen ja käytännön tuen järjestämistä väkivallan uhreille sekä ennen kaikkea tutkittava mahdollisuutta luoda suodattimia, joilla estetään lapsipornografiaa käsittävien tietojen leviäminen Internetissä.
Internet, joka tarjoaa ainutlaatuisen viestintävälineen ja tiedonlevityskanavan, voi todellakin muodostaa ehtymättömän ja kontrolloimattoman kanavan, jonka kautta alaikäisille suunnataan väkivaltaa ja raakuuksia sisältävää aineistoa, jossa lapset ovat usein pääosassa. Näin ollen on tarpeen säädellä tämänkaltaista Internet-aineistoa ja antaa perheille, aikuisille ja alaikäisille mahdollisuus tunnistaa käyttämiensä sivujen luonne. Tämä on tarpeen sen vapauden nimissä, jolla yhteiskuntamme ylpeilee ja joka ei ole todellista vapautta, jos kaikki eivät sitä kunnioita ja jos se ei tarjoa suojaa kaikille.
(Keskeytetty äänestysselitys työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)
Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tämän mietinnön puolesta. Yhdyn esittelijän huoleen tarpeesta tarttua heikoimmassa asemassa oleviin yhteiskunnan jäseniin kohdistuvan väkivallan eri muotoihin, ja minusta Daphne II -ohjelman jatkaminen ja laajentaminen on todella suositeltavaa ja oikeutettua.
Annan täyden tukeni väkivallan vastaisen eurooppalaisen teemavuoden perustamiselle ja korostan tällaisen vuoden tarkoituksenmukaisuutta ja tarpeellisuutta.
Vaikkei tarkoituksenani ole vähätellä tai väheksyä niiden kokemuksia, jotka ovat kaikkein alttiimpia väkivallan eri muodoille, olen pahoillani esittelijän taipumuksesta sortua feministiseen ja jossakin määrin puolueelliseen retoriikkaan. En hyväksy tällaista absurdin seksismin pinnallista lietsomista, sillä se on alentavaa ja halventaa maskuliinisuutta. Mietinnössä jopa puolletaan eräänlaista "uudelleenkouluttamista", joka on, jos ei loukkaavaa, niin ainakin naurettavaa. 
Lopuksi haluan sanoa olevani tyytyväinen siitä, että ne tarkistukset, jotka yhdessä jäsen Muscardinin ja jäsen Angelillin kanssa allekirjoitin, tulivat hyväksyttyä. Tarkistuksilla pyritään edistämään sellaisten suodattimien ja tekniikoiden kehittämistä, joilla rekisteröidään ja jäljitetään lapsipornografisen aineiston leviämistä Internetissä.
Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, rakastan monien muiden tavoin maaseutua. Olen iloinen, että maatalous on saamassa runsaasti rahoitusta ja tukea Euroopan yhteisöltä. Samoin on hienoa, että haluamme taata täsmälliset tiedot ja tilastot sekä yhdenmukaiset menettelyt yhteisön 15 jäsenvaltion maatalousmenojen esittämiseksi. Kunpa vain Euroopan jäsenvaltioiden hallitukset ja Euroopan unioni haluaisivat samalla uutteruudella varmistaa yhtä lailla niiden tilastojen täsmällisyyden, jotka koskevat meitä tavallisia kuolevaisia! Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, kaikkia EU:n jäsenvaltioita vaivaava eläkevaje johtuu - niin ainakin valtionpäämiehet väittävät - siitä, että miesten ja naisten keskimääräinen eliniän odote on odottamatta noussut ainakin 10 vuodella. Eikö tätä muka ole voitu ennustaa?
Ribeiro e Castro (UEN)
Tällä asetusehdotuksella vahvistetaan kauan sitten hyväksyttyä käytäntöä, joka asiantuntijoiden mukaan toimii erinomaisesti. Maatalouden taloustilit ovat tärkeä väline yhteisen maatalouspolitiikan valvonnassa ja arvioinnissa. Kuten me kaikki tiedämme, jäsenvaltiot ovat perinteisesti laatineet ne yhteisen menettelyn mukaisesti ja toimittaneet ne komissiolle (Eurostat) herrasmiessopimuksen mukaisesti. Näin ollen hyväksyn komission näkemyksen tiedon laadun vaalimisesta ja parantamisesta sekä puitteiden laatimisesta tiedonvälitykselle, mikä lisää taloudellisten toimijoiden saamien tietojen avoimuutta ja saatavuutta. 
Uskon, että koordinoitu tiedonkeruu, tietojen välittäminen sekä kokemusten vertailu ja vaihto parantavat merkittävästi sekä Euroopan unionin että jäsenvaltioiden toimien tehokkuutta ja taloudellisuutta tällä alalla, kuten monilla yhteisön toiminta-aloilla.
Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin Koukiadisin mietinnön puolesta, sillä siihen sisältyvät vaatimukset ja toiveet edustavat pitkäaikaista unelmaani, silloin kuin kykenen unelmoimaan, mikä ei tapahdu nykyään kovin usein kesäkuun 13. päivän lähestyessä, ja koska nukun hyvin. Miksi näin? Siksi, että toivoisin todella, että EU:n lainsäädännöstä muodostuisi aitoa primaarioikeutta. 
Näyttää siltä, että Italiassa rikotaan esimerkiksi Amsterdamin sopimuksen 13 artiklaa. Siellä syrjitään vanhuksia ja vammaisia, joille annetaan tai jätetään antamatta taloudellista tukea vain sen vuoksi, että he ovat yli tai alle 65-vuotiaita. Tämän vuoksi kannatan mietintöä ja odotan aikaa, jolloin EU:n lainsäädännöstä tulee primaarioikeutta.

Alyssandrakis (GUE/NGL)
. (EL) Huolimatta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan valiokunta-aloitteisen mietinnön näennäisen neutraalista otsikosta "oikeusperustoista ja yhteisön oikeuden noudattamisesta" sen taustalla piilee halu alistaa kansallinen lainsäädäntö yhteisön lainsäädännölle.
Tässä EU:n logiikkaa kauttaaltaan myötäilevässä mietinnössä väitetään, että yhteisöllä pitäisi olla mahdollisuus velvoittaa jäsenvaltiot säätämään rikosoikeudellisia seuraamuksia tapauksissa, joissa rikotaan yhteisön oikeutta. Ilmaus "rikosoikeudelliset seuraamukset" on hyvin painava ja erottaa ne EU:n vallanpitäjien käytössä jo olevista hallinnollisista tai taloudellisista seuraamuksista. Mietinnössä myös esitetään, että komissiolla pitäisi olla oikeus esiintyä jäsenvaltioiden rikostuomioistuimissa kantajana ja jopa pakottaa jäsenvaltiot määräämään yhteisön antamia vankilatuomioita. Nyt meiltä puuttuvatkin enää yhteisön vankilat, joissa yhteisön tuomiot pantaisiin täytäntöön!
Jälleen kerran tässä rikotaan kansallista itsemääräämisoikeutta ja porvarillista "oikeusvaltiota", kun ylikansallista elintä ohjataan harjoittamaan rikosoikeudellista valtaa ja päättämään seuraamusten luonteesta ja tasosta. Oikeusperustojen ahnas haku kätkee siis taakseen halun palvella kaikilla aloilla nykyään yhdistyvien monopolien etuja ja sivuuttaa demokraattiset saavutukset.

Butel ja Saint-Josse (EDD)
. (FR) Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnön lähtökohtana on periaate, jonka mukaan sen ehdotusten tarkoituksena ei ole "säätää seuraamuksista suoraan tai yhdenmukaistaa rikosoikeuden säännöksiä": Tämä on mielestämme oikea lähtökohta, ja se on oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan valmistelutyön ja perusteellisen harkinnan ansiota. Valiokunta on tässä työssään tukeutunut etenkin rikoslainsäädännön asiantuntijoiden kuulemiseen. He ovat vahvistaneet, että yhdenmukaistaminen saisi aikaan suuria mullistuksia ja ongelmia.
Mietinnön muu osa vie valitettavasti juuri päinvastaiseen suuntaan, kun siinä vedotaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen laajakantoisiin tulkintoihin, kehotetaan komissiota yhteisön perussopimusten vartijana tekemään asiasta valituksia sekä pyydetään HVK:ta määrittämään yhteisön rikosoikeudellinen toimivalta.
Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmään liittyvään "metsästyksen, kalastuksen, luonnon ja perinteiden" valtuuskuntaan kuuluvat jäsenet äänestivät näin ollen mietintöä vastaan, sillä siinä pyritään tällä alalla tutuiksi tulleilla keinoilla lopulta pakottamaan meidät sellaiseen, jota olemme nimenomaan todenneet vastustavamme.

Inglewood (PPE-DE)
. (EN) Kuten mietinnössä todetaan, on vain muutamia tapauksia, joissa rikosoikeudellisia seuraamuksia määrätään yhteisön lainsäädännön perusteella. Kyse on ennemminkin poikkeuksesta kuin säännöstä, ja on hyvin tärkeää, että reagoidessaan mietinnön 10 kohtaan yhteisö ei hanki minkäänlaista yleistä toimivaltaa rikosoikeudellisissa kysymyksissä, jotka on jätettävä jäsenvaltioiden vastuulle.
Bastos (PPE-DE)
. (PT) Sosiaalipoliittisen ohjelman toteuttamista koskevan tulostaulun on määrä tarjota käytännöllinen, sosiaalipolitiikkaa hyödyttävä väline, joka tuo tietoa saavutetusta edistyksestä ja mahdollisista ratkaisuista ongelmiin. Elämme taloudellisen taantuman aikaa, mikä saattaa lisätä työttömyyttä, köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä entisestään. Näin ollen on kiinnitettävä erityistä huomiota jatkuviin sosiaalisiin ongelmiin, kuten koulunkäynnin keskeyttämisen yleisyyteen, lastenhoitojärjestelmien puutteeseen ja lukutaidottomuuteen. Lisäksi on panostettava yleissivistävään koulutukseen, ammatilliseen koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen helpottamalla työn ja perhe-elämän yhteensovittamista, kannustamalla aktiiviseen ikääntymiseen sekä parantamalla työterveyttä ja -turvallisuutta.
Tulevan laajentumisen vuoksi toimia taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden toteuttamiseksi on edistettävä ottaen huomioon 10 uuden jäsenvaltion sosiaaliset olot. Jäsenvaltioiden, työmarkkinaosapuolten ja muiden asianosaisten on sitouduttava sosiaalipoliittisessa ohjelmassa laadittujen poliittisten aloitteiden sekä työllisyyssuuntaviivojen toteuttamiseen. Komission on puolestaan laadittava toimia, joilla vastataan Euroopan parlamentin vaatimuksiin.
Tällä mietinnöllä on äärimmäisen tärkeä tehtävä unionin sosiaalipolitiikan täytäntöönpanossa, joten äänestin sen puolesta.
Crowley (UEN)
. (EN) Äänestin lopullisessa äänestyksessä sosiaalipoliittisen ohjelman toteuttamista käsittelevän Figueiredon mietinnön puolesta siitä huolimatta, että suhtaudun varauksellisesti sen tiettyihin ehdotuksiin. Äänestin mietinnön puolesta sen vuoksi, että sosiaalipoliittisessa ohjelmassa on useita kohtia, joita on aivan oikeutetusti korostettava. Aiemmin valiokunnassa mietintöön tehtiin tarkistuksia, joilla ratkaistiin useita kyseisessä menettelyvaiheessa esiin nousseita ongelmia. 
Joidenkin jäsenvaltioiden jatkuvasti korkeat työttömyysluvut, köyhyyden poistaminen, vammaisuuteen perustuvan syrjinnän torjuminen, aktiivisen ikääntymisen edistäminen sekä lastenhoitojärjestelmien järjestäminen ovat kaikki tärkeitä kysymyksiä, jotka on nostettava etusijalle.
Äänestin niitä tarkistuksia vastaan, joissa vaaditaan vielä lisää teollisuuden toimintaa vaikeuttavia direktiivejä ja ehdotuksia. Sosiaalisen Euroopan rakentaminen edellyttää konsensuksen rakentamista työmarkkinaosapuolten välille, ei uusien esteiden luomista.
Kannatan myös keskittymistä unionin jäsenyyttä hakeneisiin valtioihin. Niillä on varmasti paljon tarjottavaa sosiaalipoliittisen ohjelmamme kehittämiseksi.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Olen pahoillani siitä, että mietinnön selkeyttämiseen pyrkivät ehdotuksemme on hylätty. Ne vesitettiin PPE-DE-ryhmän työllisyys- ja sosiaalivaliokunnalle käsiteltäväksi jättämillä tarkistuksilla, ja erityisesti niillä, joissa: 
todetaan vakaussopimuksen täytäntöönpanon kielteiset vaikutukset työllisyyteen ja sosiaalimenoihin, mikä oikeuttaisi vakaussopimuksen tarkistamisen siten, että siinä otettaisiin huomioon taloudellisen tilanteen muutokset sekä työllisyys- ja koulutuskriteerit;
kehotetaan muotoilemaan uudelleen talous- ja sosiaalipolitiikkaa siten, että niissä keskityttäisiin sosiaalisten tarpeiden tyydyttämisen yritysten voittojen sijasta;
katsotaan, että talouskehitys, laadukkaat julkiset investoinnit ja julkiset palvelut, etenkin investoinnit yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, laadukkaiden ja työntekijöiden oikeudet takaavien työpaikkojen luominen ja työpäivän lyhentäminen olisivat keino torjua työttömyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä ja taata kaikkien hyvinvointi.
Moraes (PSE)
. EPLP aikoo äänestää Figueiredon mietinnön puolesta, koska sillä pyritään parantamaan vuosittain laadittavaa sosiaalipoliittisen ohjelman toteuttamista koskevaa tulostaulua sisällyttämällä siihen saavutusten seurannan ja viivytyksistä muistuttamisen. Mietinnössä esimerkiksi tuodaan esille eräiden jäsenvaltioiden edelleen korkea työttömyys ja köyhyys ja kehotetaan aivan oikeutetusti, että näiden ongelmien ratkaiseminen asetettaisiin etusijalle yhteisön politiikassa, ja etenkin yhteisen maatalouspolitiikan, rakennerahastojen ja vakaussopimuksen tulevissa väliarvioinneissa.
EPLP aikoo äänestää tyhjää tarkistuksista 2, 6 ja 17, koska ne ovat epäselviä niiden kohtien osalta, jotka koskevat Euroopan-laajuista oikeutta yhteisiin toimiin, lakko-oikeus mukaan luettuna. Sitä vastoin EPLP kannattaa pitkäjänteisiä ratkaisuja yhteisten toimien hallintaan EU:ssa, sillä se tarjoaa oikeudenmukaisen ratkaisun sekä EU:n työntekijöille että kuluttajille.

Patakis (GUE/NGL)
. (EL) EU:ssa, joka on luotu palvelemaan suurten monikansallisten yritysten tarpeita, työväenluokat jäävät osattomiksi sosiaalisesta vauraudesta, eikä työntekijöiden, naisten, nuorten, vammaisten tai vanhusten oikeuksia pystytä turvaamaan. Tästä on osoituksena se, että noin neljännes EU:n väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella.
Kiinnostus köyhyyden poistamiseen on keinotekoista. Tavoitteena on peittää kapitalistisen riiston raadollisuus "hyväntekeväisyyshankkeilla" ja välttää äkilliset yhteiskunnalliset mielenilmaukset. Niin sanottua sosiaalipoliittista ohjelmaa on pantu täytäntöön lisäämällä työelämän joustoja ja tilapäistöitä, pidentämällä työelämää, edellyttämällä elinikäistä oppimista, alentamalla palkkoja ja sitomalla ne tuottavuuteen sekä tekemällä supistuksia hyvinvointivaltion palveluihin, sosiaaliturvaan sekä terveys- ja koulutusmenoihin. 
Kapitalismi tarvitsee varalle työttömiä, minkä vuoksi täystyöllisyyden tavoite on täysin harhaanjohtava etenkin nykyisin hillittömän kilpailun aikaan, kun yritykset saneeraavat ja muuttavat muualle hävittäen siten joukoittain työpaikkoja. Tästä umpikujasta on yritetty päästä luomalla osa-aika- ja tilapäistöitä sekä jakamalla työtä useiden työntekijöiden kesken. 
Näin ollen kehotamme EU:n jäsenvaltioiden työntekijöitä, työväenluokkaa ja edistyksellisiä radikaalipuolueita taistoon monopolien tekemiä valintoja vastaan sekä vaatimaan erilaista, ruohonjuuritasoa suosivaa politiikkaa.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, Lynnen mietinnöstä haluan todeta, että Euroopan unionilla on mahdollisuus näyttää hyvää esimerkkiä muille maille etenkin siinä, miten parhaiten kohtelisimme yhteiskuntamme heikoimmassa asemassa olevia jäseniä.
Maailmassa on nykyisin arviolta noin 600 miljoonaa vammaista. Suurin osa heistä elää köyhissä oloissa, monet kehitysmaissa, joista puuttuvat monet niistä palveluista, joita me pidämme itsestään selvyytenä. Näin ollen on tärkeää laatia kansainvälisiä sääntöjä ja säännöksiä vammaisten kohtelusta sekä heidän oikeuksiensa kunnioittamisesta ja edistämisestä. 
Yksi tämänpäiväisten saavutustemme ja Lynnen mietinnön hyväksymisen tärkeimmistä ansioista on ollut se, että ne antavat sekä Euroopan unionin 15 jäsenvaltion että kymmenen ehdokasvaltion puolesta selkeän viestin siitä, että haluamme luoda yhteiset standardit ja säännöt. 
Luen teille lopuksi lyhyen lainauksen irlantilaisen kirjailijan George Bernard Shawn teoksesta, jota lainasin myös ensimmäisessä puheessani täällä parlamentissa. Se kuuluu seuraavasti: "Pahin synti kanssaihmisiämme kohtaan ei ole vihata heitä, vaan pahinta on välinpitämättömyys: siinä on epäinhimillisyyden ydin". Nykymaailmassa on liikaa välinpitämättömyyttä niitä kohtaan, jotka tarvitsisivat eniten tukeamme - eivät sympatiaamme, armeliaisuuttamme tai holhoamistamme - elääkseen täysipainoista ja itsenäistä elämää sekä tullakseen kohdelluiksi tasavertaisina 2000-luvun maailmassa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Olen pahoillani, että joudun sanomaan viimeisen sanan tästä mietinnöstä, jota esittelijä Crowley niin erinomaisesti käsitteli äänestysselityksessään, mutta, arvoisa puhemies, vaikka äänestinkin mietinnön puolesta, olen todella surullinen siitä, että Italiassa, tuossa kauniissa ja aurinkoisessa kotimaassani, on edelleen voimassa laki, jonka mukaan vammautuneet ja työkyvyttömät henkilöt saavat eläkettä 40 - 50 euroa kuukaudessa, vaikka ovatkin tehneet työtä ja maksaneet sosiaaliturvamaksuja, ja tällä summalla heidän olisi elettävä esimerkiksi 30-vuotiaasta 65- tai jopa 70-vuotiaaksi asti.
Pyytäisin neuvoston puheenjohtajana parhaillaan toimivaa Italian hallitusta ystävällisesti ottamaan huomioon tämän ja korjaamaan tilanteen.
Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) YK:n päätöslauselmassa 56/168 määrätään tasavertaisista mahdollisuuksista, joiden avulla voidaan luoda oikeudellisesti sitova kehys vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi. Näin ollen olisi tärkeää:
luoda tehokas valvontamekanismi, niin kuin Yhdysvalloissa on tehty kuuden muun ihmisoikeussopimuksen osalta,
luoda yleissopimus, joka perustuisi vammaisten eri oikeuksien edistämiseen, kuten Lynnen mietinnössä esitetään,
laatia säännöksiä vammaisten henkilöiden ja heitä edustavien järjestöjen osallistumisesta vammaisia koskevien kansallisten ja kansainvälisten elinten perustamiseen, ottaen luonnollisesti huomioon, että byrokraattiset ongelmat on selvitettävä,
poistaa syrjintä,
jouduttaa yhteisön direktiivin laatimisaikataulua.
Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Kuka voisi äänestää sellaista mietintöä vastaan, joka on näin täynnä hyvän tahdon ilmauksia?
Vammaisten asemaa on todellakin analysoitava "ihmisoikeuksien kannalta eikä hyväntekeväisyyden kannalta". Meidän on todellakin "edesautettava vammaisten tavoitteiden täyttymistä"!
Yksinkertainen tosiasia kuitenkin on, että jos meidän täytyy erikseen todeta sellaisia perustotuuksia, kuin että vammaisetkin ovat ihmisiä, se jo osoittaa, että asia on kaikkea muuta kuin itsestään selvä tässä epäinhimillisessä yhteiskunnassamme.
Huolimatta otsikostaan "Tavoitteena oikeudellisesti sitova Yhdistyneiden Kansakuntien asiakirja vammaisten oikeuksien ja ihmisarvon edistämiseksi ja suojelemiseksi" tiedonannossa ei ole mitään sitovaa, ja miten voisikaan olla? Miten voitaisiin varmistaa esimerkiksi vammaisten työnsaantimahdollisuudet, kun Euroopan unionissa on 30 miljoonaa työtöntä, vammaista tai ei-vammaista? Miten voitaisiin varmistaa heidän oikeutensa "elää itsenäisesti osana yhteiskuntaa" tai edes oikeus "helppopääsyisiin asuntoihin"?
Miten tämä voidaan muka varmistaa aikana, jolloin kaikki hallitukset leikkaavat sosiaaliturvaetuuksia ja vammaisille maksettu vähimmäisavustus riittää juuri ja juuri ruokaan?
Caudron (GUE/NGL)
. (FR) Olen aina sanonut, ettei vammaisten sopeuttamista yhteiskuntaamme parhaalla mahdollisella tavalla vaadita vain oikeudenmukaisuuden tai solidaarisuuden vuoksi, vaan kysymys on myös heidän tuomastaan valtavasta henkisestä rikkaudesta koko yhteiskunnallemme ja kaikille meille. 
Tämä on niin itsestään selvä asia, ettei meillä pitäisi olla tarvetta lainsäädäntöön. Kokemus kuitenkin osoittaa, että lainsäädäntöä tarvitaan ja että sen on oltava sitovaa. Näin ollen parlamentti on ehdottanut, että tulevaan ihmisoikeusyleissopimukseen olisi sisällytettävä tiettyjä oikeuskokonaisuuksia.

Kannatan tätä sekä komissiolle esitettyä vaatimusta laatia tälle täsmällinen ja tiukka aikataulu.
Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Vaikka tänä vuonna Euroopassa vietetään vammaisten teemavuotta, heidän oikeuksiensa edistämisessä ja suojelemisessa on todellisuudessa edetty vain vähän. Erityisen valitettavaa on se, ettei Euroopan unioni ole vieläkään antanut EY:n perustamissopimuksen 13 artiklaan pohjautuvaa erityistä direktiiviä vammaisten oikeuksista ja ettei komissio ole kuluvan vuoden aikana jättänyt ehdotusta tilanteen korjaamiseksi parlamentin toistuvista kehotuksista huolimatta. Tämä on totisesti kummallista, varsinkin kun komissio vaatii aiheesta YK:n yleissopimusta. Koska yksi aloite ei poissulje toista, kannatamme parlamentin mietinnössä esitettyä vaatimusta molempien lainsäädännöllisten välineiden luomisesta.
Toistan kuitenkin, että meidän on varmistettava vammaisten kokonaisvaltainen suoja ihmisoikeuskysymyksissä, poistettava sellaiset tekijät, jotka estävät heitä käyttämästä täysimääräisesti oikeuksiaan sekä tuettava heitä henkilökohtaisten tavoitteidensa saavuttamisessa ja mahdollisuuksiensa hyödyntämisessä asettamalla vammaiset etusijalle jäsenvaltioiden poliittisissa ohjelmissa. 
Vaikka päätös yleissopimuksen laatimisesta onkin kannatettava, samalla on taattava, että se tuo todellista lisäarvoa, jolla varmistetaan, että vammaisten ihmisoikeuksia todella kunnioitetaan.

Hume (PSE)
. (EN) Euroopan vammaisten teemavuosi lisää tietoisuutta EU:n yli 40 miljoonan vammaisen henkilön ongelmista. Olemme luoneet EU:n kansalaisille turvaa jossakin määrin, vaikka sen itse sanonkin. 
On myös tärkeää, että EU näyttää esimerkkiä pyrkimällä luomaan perusoikeudet maailman noin 660 miljoonalle ihmiselle, joilla on jokin vamma; tämä tarkoittaa lähes 10 prosenttia maailman väestöstä. Monet vammaiset kokevat syrjintää, monia kohdellaan huonosti ja suljetaan laitoksiin.
Euroopan pitäisi nyt viestittää yli rajojen, että vammaisten epäinhimillinen tai ihmisarvoa alentava kohtelu on todella tuomittavaa. 
YK antoi kymmenen vuotta sitten vammaisia koskevat yleisohjeet, jotka tosin eivät ole oikeudellisesti sitovia. Nyt on käynyt selväksi, että vammaisten oikeuksia olisi kansainvälisesti suojeltava oikeudellisesti sitovalla YK:n yleissopimuksella. Sen on katettava muun muassa oikeus elämänlaatuun, pääsy työelämään sekä yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, oikeus osallisuuteen, kansalaisoikeudet ja poliittiset oikeudet, oikeus taloudelliseen apuun, terveydenhuoltoon, kulttuuri- ja vapaa-ajan toimintaan sekä oikeus tasavertaisuuteen lain edessä. EU:n on otettava ohjat käsiinsä YK:ssa ja pyrittävä näihin tavoitteisiin kehitysyhteistyönsä kautta.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Emme epäröineet äänestää tämän asiakirjan puolesta tuodaksemme julki sen, että sekä Euroopassa että muualla maailmassa olisi kiireesti kehitettävä aktiivista vammaisten syrjinnän vastaista politiikkaa, jolla varmistettaisiin heidän oikeutensa työhön ja koulutukseen sekä kaikkeen sosiaaliseen elämään, myös seksuaalisuuteen. 
On kuitenkin korostettava, että tämä pyrkimys on räikeässä ristiriidassa Euroopan unionissa ja suurissa kansainvälisissä taloudellisissa järjestöissä vallitsevien nykysuuntausten kanssa. Tosiasiassa nämä suuntaukset suosivat julkisten palvelujen purkamista ja yksityistämistä sekä sosiaaliturvan ja sosiaalialan määrärahojen vähentämistä. Yhteisvastuu edellyttää vammaisten sopeuttamista yhteiskuntaan ja työelämään, mutta tätä on vaikea sovittaa yhteen kannattavuustavoitteiden kanssa.
Se vaatii oman hintansa, mikäli haluamme sitoutua luopumaan sellaisista erillisistä järjestelmistä, joilla edistetään vain vähän vammaisten sopeutumista yhteiskuntaan tai heidän itsenäisyyttään, ja tukea sen sijaan heidän täysipainoista osallistumistaan yhteiskunnassa ja torjua ennakkoluuloja. Ennakkoluulojen torjumisessa törmätään väistämättä yksityisen edun tavoitteluun ja ahneuteen, joka on naamioitu korkeatasoiseen kilpailukykyyn, joka puolestaan on nykyajattelun mukaan kaiken lähtökohta ja tarkoitus.
Marques (PPE-DE)
. (PT) Kiitän esittelijä Lynneä hänen esittelemästään mietinnöstä, jossa käsitellään mielestäni äärimmäisen tärkeää aihetta, vammaisten oikeuksien suojelua. Voin vain tukea täysin ehdotusta sellaisen oikeudellisesti sitovan yleissopimuksen laatimisesta, jolla turvattaisiin vammaisten oikeudet ja varmistettaisiin näiden oikeuksien noudattaminen koko maailmassa. Tällaisella yleissopimuksella edistettäisiin taistelua vammaisten syrjäytymistä ja syrjintää vastaan. Sen vuoksi meidän kaikkien olisi mielestäni osoitettava solidaarisuutta ja annettava tukemme tälle mietinnölle.

Moraes (PSE)
. Äänestin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan jäsenenä Lynnen mietinnön puolesta, sillä minusta on tärkeää, että Euroopan parlamentti tukee YK:n aloitetta ja viestittää komissiolle, että sen olisi joudutettava kattavan direktiivin antamista vammaisten oikeuksista. Vammaisten oikeuksien sisällyttämisessä kehitysyhteistyöpolitiikkaamme olisi niin ikään saatava aikaan todellista edistystä.
Parlamentin jäsenet ovat korostaneet valiokunnassa, että YK:n prosessin tuloksena olisi synnyttävä oikeudellisesti sitova yleissopimus, johon liitetään tehokas valvontamekanismi.
Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tämän mietinnön puolesta tietäen, että tänä vammaisten teemavuotena meillä on vielä paljon tehtävää vammaisten arkielämässään kohtaamien fyysisten, teknisten ja yhteiskunnallisten esteiden poistamiseksi. 
Haluan korostaa Crowleyn aloitteen tarkoituksenmukaisuutta, ja yhdyn hänen näkemykseensä siitä, että vammaisille ja vammaisjärjestöille sekä heidän perheilleen ja holhoojilleen olisi annettava mahdollisuus osallistua näistä aiheista käytäviin keskusteluihin.
Vaikka olen periaatteessa samaa mieltä mietinnössä esitetyistä asioista, minun on ilmaistava tyytymättömyyteni siihen, että vaikka esittelijä perustelee seikkaperäisesti vammaisten oikeuden elämänlaatuun olevan yksi tärkeimmistä oikeuksista, hän samalla vähättelee epäsuorasti erästä toista, kaikkein tärkeintä oikeutta, nimittäin oikeutta elämään.
Samoin pidän valitettavana, että esittelijä käyttää väärin sanaa "hyväntekeväisyys". Sanaa käytetään parjaavaan sävyyn ja irrotettuna asiayhteydestään, ja unohdetaan sen todellinen teologinen ja semanttinen merkitys, jotka korvataan populistisella kliseellä, joka on väärä ja hyödytön.

Puhemies.
Äänestysselitykset päättyvät tähän.
(Istunto keskeytettiin klo 13.20 ja sitä jatkettiin klo 15.05.)
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Irakin tilanteesta.

Frattini
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Irakin turvaton tilanne ja vakavat veriset iskut antavat aihetta suureen huoleen. Valitettavasti ne vievät huomion paitsi käynnissä olevalta jälleenrakentamistyöltä ja toimilta, joiden avulla paluuta normaalitilaan voidaan nopeuttaa, myös niiltä seikoilta, jotka ovat osoituksena maan aidosta uudistumisesta: mielipiteenvapaudelta, uskonnonvapaudelta, siltä, että hallintoelimissä orastaa alustava vaikkakin vielä heikko demokratia, sekä yrityksiltä vakiinnuttaa kaikille tasavertaiset mahdollisuudet ja yhtäläiset oikeudet.
Äskettäiset tapahtumat osoittavat, että kaikkien valtioiden ja koko kansainvälisen yhteisön on edelleenkin keskityttävä terrorismin torjuntaan sekä turvallisen ja poliittisesti vakaan Irakin muodostamiseen. Vihollisiamme ovat ne, jotka hyökkäävät maltillisuuden puolestapuhujia vastaan, jotka vastustavat kaikkea uutta ja jotka hyökkäsivät Sérgio Vieira de Melloa vastaan siksi, että hän teki hyviä asioita ja että hän teki ryhminensä paljon työtä maan tilanteen vakauttamiseksi. Häntä vastaan hyökänneet ovat meidän kaikkien vihollisiamme ja demokraattisen Irakin vihollisia. Kansainvälinen yhteisön asiana on näin ollen huolehtia Irakin jälleenrakentamisesta ja maan tilanteen normalisoimisesta, eikä myöskään Euroopan unioni voi eikä sen pidä pakoilla vastuutaan. Tämän tavoitteen saavuttamista on siksi tuettava entistä voimakkaammin. Lain ja järjestyksen palauttaminen koettelevat voimakkaasti liittoutuman joukkoja. Nyt on aika vahvistaa solidaarisuuden tunnetta, jotta yhä useammat valtiot voivat toimia yhdessä turvallisten olojen palauttamiseksi Irakiin.
Yhdistyneiden Kansakuntien Bagdadin päämajaan tehtiin 19. elokuuta raukkamainen terrori-isku, joissa kuoli useita viattomia rauhanturvaajia, muun muassa juuri mainitsemani Sérgio Vieira de Mello. Myös Najafiin tehtiin 29. elokuuta verinen isku. Näiden iskujen vuoksi meidän velvollisuutenamme on edelleen lisätä toimiamme Irakin poliittisen elämän, kansalaisyhteiskunnan ja talouselämän jälleenrakentamiseksi. Erityisesti katsomme, että Yhdistyneillä Kansakunnilla olisi oltava siinä nykyistä keskeisempi tehtävä ja että sen olisi vahvistettava entisestään asemaansa tässä vaikeassa sodan jälkeisessä tilanteessa.
Puheenjohtajavaltio toivoo näin ollen, että seuraavina viikkoina turvallisuusneuvoston huomattava enemmistö kannattaa YK:n toiminnan lisäämistä Irakissa. Lisäksi puheenjohtajavaltio tekee kaikkensa - ja myös minä teen kaikkeni - yhdessä tärkeimpien kansainvälisten toimijoiden kanssa, jotta tämä tärkeä tavoite saavutetaan. Pyrkimykset hajottaa kansainvälinen yhteisö ja tuhota sen yhtenäisyys ovat tuomittuja epäonnistumaan, sillä Irakin onnistunut jälleenrakentaminen on kaikkien etujen mukaista. Meidän on edistettävä monenvälisyyttä ja kriisien ratkaisun monenvälistä lähestymistapaa, joka on paitsi tehokas myös tuottoisa. Puheenjohtajavaltio pyrkii kaikin tavoin tähän tavoitteeseen.
Olemme tyytyväisiä turvallisuusneuvoston hyväksymään päätöslauselmaan 1500 ja pidämme sitä erityisen tärkeänä edistysaskeleena, sillä siinä tunnustetaan Irakin hallintoneuvoston keskeinen asema Irakin uusien hallintoelinten muodostamisessa. Päätöslauselmassa YK:lle annetaan erityinen toimeksianto auttaa jälleenrakentamisessa. Minä uskon ja me kaikki uskomme vahvasti Yhdistyneiden Kansakuntien toimintaan, ja uskomme on saanut vahvistusta viime viikkoina, joina YK:n henkilöstö on osoittanut erinomaista asiantuntemustaan ja ammattitaitoaan, jota voidaan yhä enemmän hyödyntää Irakin jälleenrakentamistyössä.
Puheenjohtajavaltio on siten vakuuttunut, että vapaata ja demokraattista Irakia koskevan tavoitteen saavuttaminen edellyttää, että koko kansainvälinen yhteisö toimii yhdessä, jotta Irakin kansa saa rauhaan ja toivoon perustuvan tulevaisuuden. Madridissa on tarkoitus järjestää 24. lokakuuta tuenantajien konferenssi, joka tarjoaa hyvän mahdollisuuden vahvistaa kansainvälistä yhtenäisyyttä, kunhan mahdollisimman monet maat ovat valmiita auttamaan ja myöntämään varoja tähän tarkoitukseen, minkä osalta vetoankin voimakkaasti konferenssiin osallistuviin maihin. Taivas Irakia varjelkoon, jos tuenantajien konferenssi epäonnistuu!
On tärkeää, että kansainvälisillä elimillä on selkeä tehtävä Irakin taloudellisessa ja yhteiskunnallisessa jälleenrakentamisessa. Jälleenrakentamistyöllä olisi oltava selkeä kehys, joka määrittelee eri valtioiden ja kansainvälisten järjestöjen osallistumistavat. On kuitenkin yhtä tärkeää, että ne monet valtiot, jotka haluavat osallistua Irakin jälleenrakentamiseen, ovat valmiita antamaan tukensa jo ennen tällaisen yhteisen kehyksen toimintaedellytysten varmistamista.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meidän on näin ollen sitouduttava varmistamaan, että voimme tuenantajien konferenssin jälkeen muodostaa yleiskehyksen, jonka mukaisesti Irakissa tarvittavat jälleenrakentamistoimet voidaan toteuttaa. Puheenjohtajavaltio katsoo, että Euroopalla, joka on jo selkeästi ilmaissut halunsa osallistua Irakin jälleenrakentamiseen, on nyt oiva tilaisuus hyödyntää voimavarojaan ja kokemuksiaan. Irakin jälleenrakentamista koskevan sitoumuksemme olisi nimittäin katettava paitsi turvallisuusasiat myös humanitaarisen avun, yhteiskunnalliset palvelut, kaikkien Irakin kansalaisten tarpeet ja viimeisimpänä vaan ei vähäisimpänä kulttuurin.
Tämän vuoksi meidän on jälleenrakennettava Irakin infrastruktuuri ja liikenneverkko sekä tarjottava maan vaatimaa tukea mutta myös - tai pikemminkin ennen kaikkea - muodostettava tulevan demokraattisen Irakin hallintojärjestelmä jälleenrakentamalla opetus- ja peruskoulujärjestelmä ja korkeakoulujärjestelmä. Jälleenrakentamisen on käsitettävä muutakin kuin vain yhteiskuntajärjestyksen palauttamista edistävä tekninen suunnittelu; jälleenrakentamisen on oltava rauhanomaisen rinnakkainelon liikkeelle paneva voima. Tämän vuoksi meidän on järjestyksen palauttamisen ohella edistettävä vapaan kulttuurin leviämistä. Kun edellytykset täysin turvallisille oloille on palautettu, voidaan alkaa rakentaa vapauteen ja suvaitsevaisuuteen pohjautuvaa kansalaisyhteiskuntaa, jonka kanssa Eurooppa voi muodostaa yhteistyöhön ja solidaarisuuteen perustuvat suhteet.
Nämä ovat suuria avoimia kysymyksiä, joiden yhteydessä Euroopan on osoitettava, että se kykenee olemaan poliittisesti läsnä ja toimimaan yhtenä yhtenäisenä yhteisönä, joka pystyy suoraan vastaamaan turvallisuuden varmistamisesta, keskittymään demokratian vahvistamiseen ja levittämiseen sekä paneutumaan suhteissaan turvallisuusasioihin. Irakiin on muodostettava kulttuuri, joka pystyy käymään vuoropuhelua erilaisten etnisten ryhmien ja uskontojen maailmankatsomusten ja perinteiden kanssa. Irak voidaan jälleenrakentaa, ja siinä on onnistuttava. Tätä velvollisuutta emme saa jättää täyttämättä. Meitä velvoittaa siihen jo eurooppalainen perinteemme rauhan, solidaarisuuden ja hädänalaisten kansojen tukemisessa, mutta - eikä mitenkään vähäisessä määrin - myös se, että Eurooppa voi omalta osaltaan vaatia ja sen onkin vaadittava, että Yhdistyneille Kansakunnille annetaan keskeinen tehtävä. Euroopan on tehtävä kaikki mahdollinen tämän varmistamiseksi, jotta Irakiin voidaan palauttaa vakaus ja jotta Irakin kansalaisilla on jälleen toivoa.
Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aluksi kommentoida jäsen Frattinin kaunopuheisia huomautuksia ja osoittaa kunnioitustani Sérgio Vieira de Mellolle ja hänen henkilöstölleen. Olen varma, että koko parlamentti tuntee tästä asiasta samalla tavalla.
Tunsin itse asiassa Sérgion hyvin työskennellessäni hänen kanssaan viiden vuoden ajan silloin, kun hän toimi Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun UNHCR:n palveluksessa. Autoin tuolloin häntä ratkaisemaan laittomien vietnamilaisten siirtolaisten ongelmaa Hongkongissa. Sen jälkeen olin tekemisissä Sérgion kanssa ollessani erityisedustajana Kosovossa, ja vielä hiljattain, kun hän teki erinomaista työtä YK:n edustajana Itä-Timorissa. Hän oli merkittävä kansainvälinen virkamies - rehellinen, työllensä omistautunut ja älykäs mies. Lisäksi hän oli erinomainen ja ihailtava esimerkki siitä, etteivät kansainväliset byrokraatit ole välttämättä tylsiä ihmisiä. Hänessä oli ihailtavaa elinvoimaa, minkä ansiosta hän oli erittäin mieluisa keskustelukumppani ja seuralainen. Kunnioitamme siis mitä lämpimimmin hänen muistoaan.
Kuten ministeri Frattini totesi, 19. elokuuta 2002 tehty pommi-isku oli tavallaan voimakas isku kaikkia meitä vastaan, joiden mielestä Yhdistyneiden Kansakuntien auktoriteettiin perustuva kansainvälinen yhteistyö on paras tapa ratkaista kaikkein hankalimmat ongelmat maailmassa. Ministerin tapaan olen tyytyväinen siihen, että turvallisuusneuvosto on nyt päättänyt, että Yhdistyneisiin Kansakuntiin ja humanitaarisiin järjestöihin kohdistuvia hyökkäyksiä käsitellään sotarikoksina. Se, mitä Irakissa tapahtui, antaa lisätukea kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista puoltaville vahvoille perusteille.
Odotin myönteisin mielin sitä, että pääsisin työskentelemään Sérgion ja hänen ryhmänsä kanssa Irakissa. Voidaan perustellusti sanoa, että hänen vaikutuksensa siirtymäprosessiin oli selkeästi nähtävissä jo kahden kuukauden aikana. Häntä arvostettiin huomattavasti. Yhdysvaltojen entinen Yhdistyneiden Kansakuntien lähettiläs Richard Holbrooke osoitti hänelle arvostuksensa, ja erityisen ansaittu oli kunnianosoitus, jonka lähettiläs Holbrooke teki palauttaessaan kaikkien mieliin, kuinka arvokasta Sérgio Vieira de Mellon työ oli kaikille maailman maille, myös ainoalle supervallalle.
YK:n tekemän työn ratkaiseva merkitys selittää sen, miksi Bagdadissa sijaitsevaan päämajaan hyökättiin kaamealla tavalla. Murhaajat haluavat, että siirtymäprosessi ja Irakin demokratian muodostaminen epäonnistuvat, ja soveltavat siksi sekasortoon perustuvaa strategiaa. Viime perjantaina Najafin moskeijaa pommitettiin kiivaasti käyttäen vastaavia räjähteitä kuin YK:n päämajaan tehdyssä iskussa, ja seuraukset olivat yhtä murheelliset kuin päämajaan tehdyn hyökkäyksen seuraukset. Myös tämä on osoituksena väkivaltaa käyttävien ryhmien päämääristä ja toimintatavoista.
Toivon näin ollen, että voimme tämänpäiväisessä keskustelussamme lähettää terroristeille selkeän viestin. Vaikka meillä onkin aiemmin ollut erimielisyyksiä - ja vaikka ne ovatkin olleet hyvin keskeisiä, tänään niitä ei ole juurikaan aikaa käsitellä - vauras, vakaa ja demokraattinen Irak on meidän kaikkien etujen mukainen. Meidän kaikkien tulisi sitoutua sen saavuttamiseen.
En aio tänään missään tapauksessa palata vanhoihin perusteisiin ja väitteisiin, vaikka arvostankin sitä, että jotkut niistä, jotka esittivät epäilyksensä ja esittivät kritiikkiä parlamentissa ja kotimaani poliittisissa hallintoelimissä, eivät - lievää ilmaisua käyttääkseni - koe, että tapahtumien kulku olisi osoittanut heidän olleen väärässä. Käsiteltävänämme oleva kysymys ei koske sitä, pitäisikö meidän osallistua Irakin jälleenrakentamiseen, vaan sitä, miten meidän olisi siihen osallistuttava ja millä edellytyksillä jälleenrakentamisessa voidaan onnistua.
Aikaisemmissa kansakunnan rakentamista koskevissa hankkeissa on havaittu, että onnistuminen edellyttää turvallisuutta. Sivumennen haluan lisätä, ettemme ole onnistuneet läheskään ratkaisemaan Afganistanin ongelmaa. Afganistan on toinen esimerkki valtiosta, jossa vallanvaihdos on osoittanut edistävän pikemminkin suoraa vallansiirtoa kuin moniarvoisen yhteiskunnan rakentamista.
Onnistuminen edellyttää lisäksi, että siviilitoimintaan perustuvien turvallisuutta ja hallintorakenteiden vahvistamista koskevien sitoumusten on oltava vähintään yhtä vahvoja ja pitkällä aikavälillä vahvempia kuin sotilaallisen toiminnan sitoumusten. Se edellyttää jatkuvaa poliittista ja taloudellista sitoutumista siihen, että puheissa esitetyt lupaukset toteutetaan myös käytännössä. Nykyaikaisen, demokraattisen ja avoimen yhteiskunnan rakentaminen edellyttää uhrauksia.
Se edellyttää kansainvälistä sitoutumista Yhdistyneiden Kansakuntien ja siihen liittyvien elinten kautta. Jos haluamme, että jälleenrakentamiseen osallistuu mahdollisimman monet kansainväliset tahot, meidän on otettava huomioon, miten siihen osallistuminen voidaan useimpien valtioiden mukaan perustella tehokkaimmin ja miten siinä voidaan onnistua parhaiten. Kuten kansainvälinen kriisiryhmä äskettäin huomautti tyypillisen ajatuksia herättävässä ja paljon tietoa sisältävässä arviossaan, jälleenrakentamisen onnistuminen edellyttää lisäksi, että toimintaan osallistuu varhaisessa vaiheessa myös paljon irakilaisia.
Mitä komissio on sitten tehnyt jälleenrakentamisprosessin edistämiseksi? Ensisijaisena tavoitteenamme on ollut tarjota humanitaarista apua. Tässä yhteydessä haluan kiittää humanitaarisen avun toimistoa ECHO:a sen tekemästä työstä. ECHO on toiminut Irakissa ennen kriisiä ja sen jälkeenkin, eivätkä aseelliset yhteenotot ja humanitaariseen henkilöstöön äskettäin kohdistuneet iskut ole saaneet sitä lopettamaan toimiaan. Parlamentti voi olla ylpeä ECHO:n ammattimaisesta ja rohkeasta työstä.
Tämän tärkeän toiminnan ohella komissio on valmistellut Thessalonikin Eurooppa-neuvoston pyytämää ehdotusta, joka koskee Euroopan unionin lähestymistapaa Irakin jälleenrakentamiseen. Olemme valmiita auttamaan, jos ja kun turvallisuusolot sen sallivat ja jos työhön osallistuu asianmukainen monenvälinen kattojärjestö, joka toimii erillään koalition väliaikaishallinnosta mutta jonka toimintaa yhteensovitetaan väliaikaishallinnon toimien kanssa. Olen tehnyt tämän asian selväksi kesän aikana Yhdysvaltain ulkoministerin ja alivaltiosihteerin Alan Larsonin kanssa järjestetyissä tapaamisissa.
Olen ollut tässä asiassa täysin johdonmukainen, enkä ole mielestäni toiminut siinä mitenkään moitittavan ristiriitaisesti tai järjenvastaisesti. Annan teille esimerkin politiikan todellisuudesta. En usko, että parlamentti tukisi mitään muuta lähestymistapaa. Ehkä olen väärässä. Ehkä poliittinen arvioni on täysin väärä. En kuitenkaan usko, että se olisi väärä.
(Jäsen Cohn-Benditin välihuomautus)
Kiitän kollegaani tuesta!
Komission virkamiehet ovat kesän aikana osallistuneet kansainvälisten tarpeiden arviointitehtäviin Maailmanpankin ja YK:n ryhmissä. Haluaisin kiittää heitä täällä julkisesti siitä, että he ovat suostuneet siihen tässä vaikeassa turvallisuustilanteessa. Olimme vähällä menettää kaksi henkilöstömme jäsentä 19. elokuuta tehdyssä iskussa. Kysymys oli tuolloin minuuteista.
Komissio on paitsi vastannut tähän tärkeään arviointityötä koskevaan tarpeeseen se on myös yhdessä puheenjohtajavaltion kanssa osallistunut ydinryhmän viikoittaisiin puhelinneuvotteluihin, joissa myös Yhdysvallat, Japani, Arabiemiraatit, Maailmanpankki, Kansainvälinen valuuttarahasto ja YK:n kehitysjärjestö UNDP ovat olleet mukana. Ydinryhmä tapaa tänään kasvokkain Brysselissä ja valmistelee tuenantajien konferenssia vuoden 2004 loppua edeltävää ajanjaksoa varten. Konferenssi järjestetään Madridissa 23. ja 24. lokakuuta 2003, ja ryhmään liittynyt Espanja toimii sen isäntänä. Olen hyvin tyytyväinen siihen ja olen vakuuttanut Espanjan hallitukselle, että komissio pyrkii kaikin mahdollisin tavoin varmistamaan, että konferenssi onnistuu.
Kaikki ydinryhmän jäsenet ovat todenneet, ettei aikatauluja voida siirtää paikallisen väkivallan vuoksi. En voi kuitenkaan väittää, etteivätkö nyt näkemämme kaltaiset iskut vaikuttaisi jollakin tavalla kansainvälisiin jälleenrakentamistoimiin. Madridissa keskustelemme siitä, mitä erityistoimia me ja muut toimijat teemme Irakin jälleenrakentamiseksi tänä aikana, kun on epäselvää, mitä toimia paikan päällä todella voidaan toteuttaa.
Tätä silmällä pitäen olen ottanut alustavasti yhteyttä asianomaisten valiokuntien puheenjohtajiin selvittääkseni varainhoitovuoteen 2003-2004 kohdistuvat talousarviovaikutukset ja tapasin eilen talousarvioasioita koskevista mietinnöistä vastaavat asianomaisten valiokuntien esittelijät. Tapaaminen oli hyvin antoisa. Olen varma, että parlamentti myöntää, että vaikka emme näissä vaikeissa oloissa ole vielä aloittaneet keskustelua tarkoista luvuista, tiedämme kaikki, että tarpeet ovat suuret lopullisista tilannearvioista riippumatta.
Meidän on totuttuun tapaan toimittava ennalta määrättyjen rahoituspuitteiden mukaisesti. Tämä on rautainen laki, jonka olen joutunut oppimaan ajoittaisista poliittisista varauksistani huolimatta. Lisäksi meidän on yhä kyettävä vastaamaan muiden maailman osien, kuten Afganistanin ja Palestiinan, toiveisiin ja tarpeisiin, sillä näiden maiden tarpeet eivät ole lainkaan vähenemässä lähiaikoina. Kun teemme teille ehdotuksen, teidän on budjettivallan käyttäjänä päätettävä, onko ehdotus tasapainoinen.
Toivon todella, että olemme kaikki oppineet jotain Irakista, vaikka tuo oppi olisikin tullut kalliiksi ja ollut tuskan takana. Toivon, että me kaikki eurooppalaiset voimme nyt tunnustaa, että Euroopan unioni on tehokkuudeltaan vertaansa vailla silloin, kun työskentelemme yhdessä erityisesti nykypolitiikan keskeisempien asioiden parissa. Jos voimme toimia yhdessä nyt Bagdadissa, Basrassa ja muissa paikoissa, voimme luultavasti olla myös mukana varmistamassa, että julman diktaattorin vallasta suistaminen - ainakin tätä voimme kaikki pitää hyvänä asiana - parantaa Irakin kansan elämää.
Brok (PPE-DE)
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kertoa olevani samaa mieltä komission jäsenen Pattenin ja neuvoston puheenjohtajan kanssa siitä, että meidän on nyt toimittava yhdessä rauhan palauttamiseksi Irakiin ja vakautettava sitä varten koko alue. Paitsi monilla Euroopan hallituksilla myös monilla parlamentin jäsenillä on ollut eriäviä mielipiteitä Irakin sodasta. Koska tilanne on mikä on, nämä erimielisyydet olisi nyt jätettävä syrjään, sillä emme pääse asiassa eteenpäin etsimällä syyllisiä. Meidän on pikemminkin keskityttävä kehittämään yhteinen strategia, jonka avulla tämänhetkiset ongelmat voidaan ratkaista järkevällä tavalla.
Meidän on myös ymmärrettävä, että terrori-iskujen lisääntyminen Irakissa osoittaa, ettei sodan päättyminen ole tuonut Irakiin todellista rauhaa ja että legitiimi ja hyväksytty Irakin hallitus saa odottaa vielä syntymistään. Yhdysvallat ei voi monista syistä, joista käydään laajaa keskustelua, saavuttaa tavoitetta tähänastisilla keinoillaan. Presidentti Bush on mielestäni oikeassa, kun hän vaatii YK:ta laatimaan nyt asiasta päätöslauselman.
Tässä vaiheessa haluan esittää vielä yhden luvun. Yhdysvallat arvioi osoittavansa kuukausittain neljä miljardia Yhdysvaltain dollaria Irakiin, mikä tekee vuositasolla 50 miljardia dollaria. Summa on valtaisa, kun otetaan huomioon Yhdysvaltain talouden alijäämä, joka sekin on huomattava. Jo pelkästään tämän perusteella on ilman muuta selvää, että alueella tarvitaan yhteistyötä. Jos Eurooppa pystyy nyt puhumaan yhdellä äänellä, meidän on myös aika kokoontua yhteen ja työstää uutta poliittista tavoitetta, jonka perusteella voidaan selkiyttää sitä, mihin olemme nyt menossa, päättää, kuka tekee ja mitä siviili- ja sotilastoimien sekä humanitaaristen toimien alalla, ja jakaa tehtävät järkevällä tavalla. Jos Eurooppa ja Yhdysvallat voivat tehdä tämän tasavertaisesti ja työskennellä yhdessä YK:ssa, olen varma, että parlamentti on valmis hyväksymään komission määrärahaehdotukset ja välittämään määrärahat ja niihin liittyvän toimeksiannon tuenantajien konferenssille.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää ECHO:n Irakin henkilöstöä sen loistavasta työstä, jonka ansiosta voimme todella edistää rauhan saamista alueelle. Se on epäilemättä omien etujemme mukaista, sillä jos koko alueelle ei saada rauhaa, keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutukset ovat tuhoisat myös meidän kannaltamme.
Tällaista keskustelua olisi kuitenkin käytävä myös Afganistanista. Tämän vuoksi meidän olisikin mielestäni yritettävä uuden Petersbergin konferenssin yhteydessä saavuttaa todella oikeudenmukainen valtatasapaino ja varmistaa tasapuolinen tuen jako myös pataaneille, jotta Afganistaniinkin saataisiin rauha. Minulla on sellainen käsitys, ettei tällaista strategiaa ole sovellettu aikaisemmin Irakissa eikä Afganistanissa. Nyt meidän on siis syytä hengittää syvään, aloittaa uudelleen yhdessä ja tehdä parhaamme alueen etujen ja omien etujemme mukaisesti.
(Jatkuvia suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ilmaista Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta sydämellisen ja vilpittömän osanottomme Yhdistyneiden Kansakuntien erityislähettilään Sérgio Vieira de Mellon menehtymisen johdosta ja, kuten puhemies eilen totesi, parlamentin yhteistyökumppaneiden ja virkamiestemme perheenjäsenten kuoleman johdosta sekä välittää osanottomme kaikkien menehtyneiden perheille.
Elämme todellisuudessa, jossa voimakas, YK:n päämajan Bagdadissa tuhonnut tulipalo ja shiiamuslimien uskonnollisen johtajan Mohammed al Baqirin murhaaminen autopommilla ovat osa terrorismia. Sitä voitaisiin kuitenkin verrata myös vastarintaan. Tarkastellessamme nyt kaikkia sotaa edeltäneitä tapahtumia meidän on oltava tietoisia siitä, ettei Irakissa tarvita nyt lisää miehittäjäjoukkoja, vaan niiden sijasta on laadittava aikataulu maan jälleenrakentamiseksi, johon irakilaisten on osallistuttava.
On totta, ettei meidän pidä palata menneeseen, mutta jotkin periaatteet ovat mielestämme edelleen päteviä. Tällainen periaate on ensinnäkin monenvälisyyden asettaminen etusijalle nykymaailmassa, mihin liittyy myös meidän velvollisuutemme sitoutua toimintaan. Tässä yhteydessä käy entistäkin selvemmäksi, että kyseenalaistamamme ennalta ehkäisevien iskujen oppi on nyt osoittautunut täysin hyödyttömäksi keinoksi ratkaista Saddam Husseinin tyrannian ongelmia.
On yllättävää, miten huonosti Bushin hallinto on valmistautunut hoitamaan sodan jälkeisen tilanteen. Missä on ulkoministeri Powellin poistumisstrategia? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ensi viikolla pidettävää epävirallista kokousta ajatellen totean, että meidän olisi Euroopan unionissa pohdittava, miten voimme toimia yhtenäisenä Euroopan unionina paitsi esittämällä yleisiä vetoomuksia myös tekemällä sitoumuksia.
Alun alkaen on ollut selvää, että neljän Euroopan valtion ja turvallisuusneuvoston on toimittava yhdessä. Tässä ei ole vielä onnistuttu, mutta niin on tapahduttava. Siihen asti olemme edelleen jakautuneita. Meidän on tärkeää ottaa tämä askel, koska meillä on kansainvälisten sitoumustemme ohella paljon pelissä kriisin ratkaisussa.
Komission jäsenen Pattenin ja neuvoston puheenjohtajan tapaan olen tyytyväinen ECHO:n toteuttamiin humanitaarisiin toimiin. Ne ovat hyvin tärkeitä irakilaisille, ja ne myös osoittavat sitoumuksemme asiaan. Nyt on kuitenkin pohdittava tulevaisuuden lähestymistapaa, joka meidän eurooppalaisten on selvitettävä. Tämä niin kutsuttu johtamisjärjestelyn ongelma ilmenee tilanteessa, jossa Yhdysvaltain kongressin talousarvio-osasto toteaa, ettei se voi jatkaa joukkojen läsnäoloa Irakissa maaliskuuta 2004 pidemmälle, ja jossa Yhdysvaltain hallinto esittää uutta päätöslauselmaa turvallisuusneuvostolle.
Asia on hyvin selvä: emme voi vaatia lisätoimia samalla kun ylläpidämme nykyistä tilannetta, jossa pääasiassa yhden valtion johtamat miehittäjäjoukot vastaavat kaikista johtamisjärjestelyistä. Jos uskomme monenvälisyyteen ja jos uskomme, että Euroopan unioni voi sitoutua voimakkaasti Yhdistyneiden Kansakuntien ja kansainvälisen yhteisön toimintaan, meidän on ehdotettava vastuunjakoa, hylättävä miehitykseen perustuva lähestymistapa ja palautettava itsemääräämisvalta irakilaisille. Tämä puolestaan edellyttää hyvin selkeää ja tarkkaa aikataulua ja yhteistyötä, johon osallistuvat Eurooppa ja hyvin suoraan myös arabimaat. Sen avulla voidaan pyyhkiä pois mielikuva tuomittavasta uuskolonialismin muodosta.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi minusta on hyvä, että osallistumme tuenantajien konferenssiin, sillä meidän on muutettava nykyistä ajattelutapaa, jonka mukaan saalis jaetaan liittoutuman ystävien kesken, ja meidän on pystyttävä toimimaan Euroopan unionina. Toivon, että ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta valmistelee suosituksen, jonka puolesta voimme äänestää yksimielisesti tai ainakin enemmistöllä syyskuun toisella istuntojaksolla.

Watson (ELDR).
 Arvoisa puhemies, myös Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä kunnioittaa osoittaa kunnioitustaan Sérgio Vieira de Mellon ja kaikkien muiden Yhdistyneiden Kansakuntien Bagdadin päämajaan kohdistuneiden julmien iskujen uhrien muistoa.
Irakin epävakaa ja väkivaltainen tilanne osoittaa, että vaikka yhteistyöhön halukkaiden tahojen muodostama liittouma saattaa pystyä voittamaan aseelliset yhteydenotot, rauhan aikaansaaminen ilman Yhdistyneiltä Kansakunnilta saatua legitimiteettiä on paljon vaikeampaa.
Ryhmäni on näin ollen tyytyväinen pyrkimyksiin laatia asiasta YK:n päätöslauselma, jolla Irakissa olevat liittoutuman joukot asetettaisiin monenväliseen hallintaan. Liberaalipuolueen ryhmä on aina kannattanut Irakin ongelmien monenvälistä ratkaisua, ja jos liittoutuma on nyt viimein kallistumassa tälle kannalle, niin parempi myöhään kuin ei milloinkaan.
Niin sanotusta "yhteistyöhön halukkaiden tahojen muodostamasta liittoumasta" tuli kummallinen ja vanhentunut 1800-luvun vallan tasapainokäsite, jossa oli aina vaarana, että aina vähintään yksi valtio jää kaunaiseksi. Tavoitteenamme on laatia monenvälinen, sääntöihin perustuva kriisinhallintamenettely, joka antaa loukatuille kansakunnille riittävästi tilaa parannella haavojaan. Ei ole mitään perusteita sille, ettei Yhdysvaltojen pitäisi johtaa Yhdistyneiden Kansakuntien monikansallisia joukkoja Irakissa. Toiminnan on kuitenkin perustuttava YK:n päätöslauselmaan, ja YK:lla sekä mukana olevilla valtioilla on oltava keskeinen asema päätöksenteossa.
Lontoossa, Washingtonissa ja Canberrassa järjestetyissä kuulemisissa on esitetty perustavanluonteisia kysymyksiä sen seurauksena, ettei joukkotuhoaseita ole tähän mennessä löytynyt. Tämä on myös herättänyt epäilyjä joukkotuhoaseiden etsintään liittyvien toimien oikeutuksesta. Jotta kansainvälinen läsnäolo Irakissa voidaan perustella ja jotta Irakin kansan luottamus voidaan palauttaa, on noudatettava YK:n tukemia toimia turvallisuuden parantamiseksi, tavallisten irakilaisten elinolojen parantamiseksi ja sellaisen hallituksen muodostamiseksi, joka perustuu kansalta saatuun valtuutukseen.
Merkittävää edistysaskelta tässä asiassa kuvastaa se, että ensimmäinen Saddamin jälkeinen Irakin hallitus vannoo virkavalansa tänään. Toivomme, että aikataulua, jonka mukaan vaalit järjestetään ensi vuoden loppuun mennessä, voidaan noudattaa.
Ryhmäni on tyytyväinen komission aloitteeseen kutsua tänään Brysselissä koolle kokous, jossa valmistellaan ensi kuussa järjestettävää tärkeää tuenantajien kansainvälistä konferenssia.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ymmärrän varsin hyvin, miksi monet ihmiset eivät halua katsoa menneeseen. En minäkään oikeastaan nauti menneisyyden penkomisesta. Olemme nyt sellaisessa tilanteessa, jossa on todettava, että mitä enemmän aikaa kuluu, sitä ikävämmältä alkaa tuntua se, että oli alun perin oikeassa. Ryhmäni, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän, Euroopan sosiaalidemokraattipuolueen ryhmän sekä Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmän edustajat kävivät Bagdadissa tämän vuoden helmikuussa. Keskustelimme siellä asetarkastajien kanssa ja saimme selkeästi sen käsityksen, että tarkastukset olivat tehokkaita ja että jos joukkotuhoaseita ei löytyisi, se johtuisi mitä todennäköisimmin siitä, ettei niitä ole. Kuusi kuukautta myöhemmin voidaan todeta, että tämä näkemys oli mitä ilmeisimmin oikea, että asetarkastuksia tehtiin asianmukaisesti ja että YK toimi oikein tässä asiassa.
Keskustelimme tuolloin myös siitä, miten Irakissa suhtauduttaisiin mahdolliseen hyökkäykseen. Pidettäisiinkö sitä vapauttamisena vai miehittämisenä? Olimme sitä mieltä, että sitä pidettäisiin luultavasti molempina. Luonnollisesti irakilaiset halusivat vapautua Saddam Husseinin kaltaisen hirmuvaltiaan ja diktaattorin vallasta. Mutta haluaako kukaan, että vieraat joukot miehittävät kotimaan? Voinemme nyt todeta, että tuolloiset pelkomme olivat perusteltuja ja että iskut, joita nyt tehdään esimerkiksi siviilikohteisiin, YK:n rakennuksiin ja Irakin poliisivoimiin, ovat osoituksena siitä, että Irakin kansa pitää nykytilannetta miehityksenä.
Toinen asia, jota olisimme halunneet pohtia ennen Irakin vastaista hyökkäystä, koski sisäisiä jännitteitä, joita hyökkäys aiheuttaisi Irakissa. Shiiamuslimien johtaja Mohammed Baqir al Hakim murhattiin äskettäin. En todellakaan pidä häntä silti sankarina, päinvastoin. Se kuitenkin osoittaa, kuinka vahvoja jännitteitä Irakin väestönosien välillä on ja kuinka suureen ja hulluun tehtävään ryhdyttiin, kun Irakiin hyökättiin. Al Hakiminin hautajaisissa osoitettiin mieltä protestoiden sekä Saddam Husseinia että George Bushia vastaan, minkä perusteella myös se väestö, jonka täytyy tuntea vapautuneensa diktaattorista, reagoi hyvin vahvasti Yhdysvaltojen miehitystä vastaan.
Lisäksi pelkäsimme, että hyökkäyksen myötä YK heikentyisi perustavanlaatuisesti. Valitettavasti on todettava, että myös tämä pelko on käynyt toteen. Nyt kun YK on heikentynyt, huomaamme, kuinka paljon me tosiasiassa sitä tarvitsemme. Yhdysvaltojen on nyt tunnustettava, ettei edes 180 000 sotilasta riitä palauttamaan rauhaa ja järjestystä Irakiin. Tarvitaan muutakin. YK:n on oltava mukana. Sen vuoksi nyt on mielestämme hyvin tärkeää, että YK:ta uudistetaan ja vahvistetaan. Tämä on yksi syy siihen, miksi ryhmäni ehdottaa, että tämän vuoden Saharov-palkinto myönnettäisiin Hans Blixille, Mohammed el Baradeille ja Sérgio Vieira de Mellolle. Tausta-ajatuksena tässä on, että parlamentti lähettäisi tällä tavoin viestin siitä, että haluamme vahvistaa kansainvälistä oikeutta. Haluamme vahvistaa YK-järjestelmää, ja uskomme sen olevan edellytyksenä sille, että Irakia voidaan jälleenrakentaa meidän kaikkien haluamallamme tavalla.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ennen kuin puhun Irakista, haluan kunnioittaa paitsi Vieira de Mellon myös hänen työtoverinsa Jean-Sélim Kanaan muistoa. Kanaan oli työskennellyt Euroopan parlamentissa Pierre Pradierin avustajana ja komission palveluksessa erityisesti Burundissa.
Mitä tulee Irakiin, uskon, että siellä on merkittäviä vaaroja. Toiset sanovat, että Yhdysvaltojen olisi tunnustettava virheensä. Mitä se meitä hyödyttää? En halua olla oikeassa ja kertoa yhdysvaltalaisille, että he olivat väärässä, koska tuolloin esillä oli kysymys, johon meillä ei ollut vastausta ja joka kuului seuraavasti: miten pääsemme eroon Saddam Husseinista? Olimme ehkä oikeassa vastustaessamme sotaa, mutta emme löytäneet mitään vaihtoehtoista tapaa päästä eroon Saddam Husseinista. Siinä mielessä komission jäsen on oikeassa todetessaan, että Irakin kansalla on oikeus elää rauhassa ilman Saddam Husseinia.
Nyt Saddam Hussein ei ole enää vallassa, mutta Irakin kansa ei vieläkään elä rauhassa. Tässä tilanteessa tärkeää ei ole se, olemmeko tyytyväisiä Yhdysvaltojen toimintaan, vaan se, mitä voimme tehdä auttaaksemme Yhdysvaltoja ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa pääsemään pois eristyneisyydestä. Riippumatta siitä, olimmeko alun alkaen oikeassa vai emme, meidän tehtävänämme on nyt soveltaa järkevää lähestymistapaa. Se taas valitettavasti maksaa paljon, minkä vuoksi Yhdistynyt kuningaskunta arvioi parhaillaan uudelleen asemaansa. Tämä asia on pirullinen, sillä kyse on pikemminkin rahasta kuin hyvistä periaatteista, mutta sellaista elämä on.
Vaikka YK antaisi päätöslauselman huomenna ja Yhdysvallat luovuttaisi operatiivisen määräysvallan YK:lle, YK ei pystyisi tuomaan Irakiin rauhaa ongelmitta. YK ei ole mikään jumala eikä sitä ole myöskään Eurooppa. Miten tällaisessa tilanteessa voidaan toimia, kun kerran niin vahva yhteisö on nyt täysin pirstaloitunut? Jotkut sanovat, ettei meillä ole oikeutta miehittää maata. Heille haluan sanoa, että liittoutuneilla oli oikeus miehittää Saksa. Jos Yhdistyneet Kansakunnat olisi päättänyt, että Irak on miehitettävä, miehittäminen olisi ollut oikeutettu. Ongelmana on, ettei YK tehnyt tällaista päätöstä. Joskus maa valitettavasti vain on miehitettävä, jotta diktatuuri voidaan kaataa.
Toivoisin, että Euroopan unioni voisi ehdottaa esimerkiksi sellaisen alueen vakautta ja rauhaa käsittelevän konferenssin järjestämistä, johon Iran ja muut lähialueen valtiot osallistuisivat. Tällä tavoin Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta voisivat vähitellen löytää tiensä takaisin YK:hon. Keskittäessämme keskustelun YK:n päätöslauselman hyviin ja huonoihin puoliin joudumme nimittäin umpikujaan, koska kumpikaan puoli ei nyt pääse yli aiemmista erimielisyyksistä. Tämä tarkoittaa, että meidän on haettava ratkaisua eri tavalla kuin ennen, alueen vakautta ja rauhaa käsittelevän konferenssin avulla, minkä jälkeen johto on siirrettävä YK:lle, joka ottaa vastuulleen Irakin demokratian jälleenrakentamisen. En valitettavasti usko, että ensi vuoden vaalit edistävät Irakin epävakautta koskevan ongelman ratkaisua.

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, on erittäin huolestuttavaa, että Irakin turvallisuustilanne on heikentynyt huomattavasti viime viikkoina. Irakissa olevat Yhdysvaltojen joukot eivät yksinkertaisesti pysty takaamaan irakilaisten tai ulkomaalaisten turvallisuutta. On surullista, että ensi kertaa historiassa sota on nyt voitettu mutta rauha hävitty. Irakissa olevat joukot joutuvat valitettavasti kärsimään päivittäisistä sabotaaseista ja hengenmenetyksistä. Ryöstely on yleistä Bagdadissa ja kaikilla pääkaupunkiin johtavilla pääteillä. Hallintoneuvosto ei näytä pystyvän suojelemaan Irakin kansaa. Useimmat irakilaiset katsovat, ettei hallintoneuvosto johda maata, ja syyttävät liittoutumaa jatkuvista vastoinkäymisistään. Olen vakaasti sitä mieltä, että Yhdistyneille Kansakunnille on myönnettävä keskeinen asema Irakin poliittisessa, taloudellisessa ja sotilaallisessa vallanvaihdoksessa. Meidän kaikkien on pyrittävä siihen, että Irak palaa kansainvälisen yhteisön yhteyteen ja että Irakia johtaa irakilainen Irakin kansaa edustava hallitus. Totuus on kuitenkin se, etteivät Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukot yksinkertaisesti pysty estämään turvallisuustilanteen nopeaa heikentymistä.
Olen varma, että Irakin vaikeisiin poliittisiin ongelmiin voidaan puuttua tehokkaasti ainoastaan Yhdistyneiden Kansakuntien avulla. Poliittinen tuki tälle näkemykselle vahvistuu jatkuvasti.
Turvallisuusasioita voidaan aina käsitellä tehokkaimmin yhdessä. Yhdistyneet Kansakunnat on elin, joka hallinnoi laajan kansainvälisen yhteisön tukea ja hyvän tahdon toimia. En usko, että Irakissa olevat joukot pystyvät johtamaan maan rauhanturvaamista. Joukot eivät pysty hallinnoimaan vastuullisesti maan päivittäistä elämää.
Meidän ei pitäisi avata uudelleen keskustelua niistä hyvistä ja huonoista seurauksista, joita Irakissa aiemmin tänä vuonna tapahtuneilla seikoilla on. En usko, että sellainen keskustelu olisi hyödyllistä. Meidän on toimittava yhdessä, jotta Irakin kansalaisten suojelu voidaan varmistaa. Tähän tavoitteeseen päästään ainoastaan siten, että Yhdistyneet Kansakunnat on keskeisesti mukana toiminnassa.
Irakin tilanne on vähintäänkin masentava. Umpikujasta ei kuitenkaan päästä, ellei Yhdistyneet Kansakunnat ota johto-asemaa kaikissa poliittisissa toimissa.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, miten Euroopan toimielimet voivat auttaa paljon kärsinyttä Irakin kansaa? Neuvosto voi vahvistaa huomattavasti vasta perustetun Irakin väliaikaisen hallituksen sisäistä ja ulkoista legitimiteettiä tunnustamalla sen harjoittaman politiikan ja auttamalla hallitusta kaikin mahdollisin tavoin.
Komissio voi neuvostoa ja parlamenttia kuultuaan tarjota varattomalle Mesopotamialle merkittävää taloudellista ja humanitaarista tukea. Parlamentti voi kutsua vasta nimitetyn Irakin ulkoministerin Hoshiyar Zebarin Brysseliin tai Strasbourgiin antamaan meille ensi käden tietoa maan tilanteesta. Tämänkaltaiset Euroopan tason aloitteet osoittaisivat, että olemme sitoutuneet Irakin kansojen parempaan poliittiseen tulevaisuuteen. Niiden avulla edistettäisiin kärsineen alueen vakautta, Irakia koskevien transatlanttisten erimielisyyksien vastavuoroista ratkaisemista, ja kaiken kaikkiaan niillä olisi suuri merkitys. Ne olisivat lisäksi Euroopan vastaus Saddamin vanhan hallinnon ja niin sanottujen jihadilaisten murhanhimoisille voimille, joiden ei pitäisi enää pitkittää Irakin kansan kärsimystä.

Bonino (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voin ilokseni todeta, että jäsen Cohn-Bendit toi esiin joitakin totuuksia, joista yksi on se, että - riippumatta siitä, onko Yhdysvaltain politiikka oikeaa tai väärää, ja yhdysvaltalaiset ystävämme todellakin tekevät usein vakavia virheitä - eroamme Yhdysvalloista siinä, että Euroopalla ei ole minkäänlaista politiikkaa. Pelkäänpä, ettei tämä lähtökohta valitettavasti muutu seuraavina vuosina tänä aamuna kiittelemästänne valmistelukunnasta huolimatta, sillä eurooppalaiset eivät ole vahvistaneet politiikkaansa ennen eivätkä valitettavasti nytkään.
Katson, että jälleenrakentamistoimemme ja taloudellinen anteliaisuutemme ovat todella arvokkaita, mutta ne eivät riitä muodostamaan politiikkaa. En ymmärrä, mitä muuta me ehdotamme kuin turvautumista Yhdistyneisiin Kansakuntiin. Yhdistyneet Kansakunnatkaan ei kuitenkaan ole suurempi kuin sen jäsenvaltioiden summa. Arabivaltiot - joista monet hyötyvät tilanteen mahdollisesta huonomisesta, sillä monien niistä olisi palattava kotiinsa, jos Irakin hallinto alkaisi toimia asianmukaisesti - tarkkailevat tilannetta tiiviisti, ja myös monet Euroopan valtaa pitävistä tarkkailevat tilannetta ja ehkä myös odottavat yhdysvaltalaisten epäonnistuvan.
Minua häiritsee, kun kuulen, että terrori-iskuja kutsutaan oikeutetuksi vastarinnaksi. Olen huolissani tästä moniselitteisyydestä, ja pelkästään tämän termin kuuleminen on tässä yhteydessä suorastaan pöyristyttävää. Iskuissa kuolleille irakilaisille ei voida sanoa, että kyseessä oli vain oikeutettu vastarinta. Ehkä mekin olemme edelleen hämillämme, vaikka tällä hetkellä Irakin onnistuminen on kaikkien ja ennen kaikkea 20 vuotta Saddam Husseinin vallan alla marttyyrin omaisesti kärsineen Irakin kansan etujen mukaista. Heillä on meidän tapaamme oikeus erilaiseen elämään ja erilaiseen kehitykseen. Meidän raukkamaiset tekomme eivät auta heitä. Raukkamaiset tekomme eivät vie meitä piirun vertaakaan lähemmäksi demokratiaa.
Toivotan teille onnea, arvoisa komission jäsen. Jälleenrakentaminen on välttämätöntä, mutta Euroopan on vielä laadittava Irakia koskeva politiikka.

Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, nyt näyttää siltä, että minun ja jäsen Frahmin kaltaiset tuomiopäivän ennustajat olivat valitettavasti oikeassa keskusteltaessa tavoista, joilla voitaisiin puuttua Irakin tilanteeseen. Yhdistyneiden Kansakuntien Bagdadin päämajaan tehdyn iskun ja Najafiin shiiamuslimien pyhille paikoille tehdyn iskun jälkeen vähäisetkin toiveet tyvenestä, jonka aikana liittoutuman perustamat viranomaiset saisivat vähitellen legitiimin aseman, ovat häviämässä, ja niiden mukana romuttuvat myös suunnitelmat siitä, että liittoutuman nykyiset vastuualueet voitaisiin siirtää muille melko lyhyessä ajassa.
En usko, että Saddam Husseinin kiinnijääminen, jonka on tapahduttava pian, riittää selvittämään sekasorron, jota pakoteillä oleva diktaattori mielellään pitää yllä ja jota myös monet hänen liittolaisensa ja mahdollisesti myös hänen seuraajansa ovat päättäneet lisätä entisestään. Ajattelen tässä yhteydessä tietenkin uskonnollisia ääriryhmiä, jotka ovat valmiita kuolemaan taistellessaan al Qaidan tai muiden ääriryhmien tukemina Yhdysvaltoja vastaan. Ajattelen myös Irakin suurta naapurivaltiota Irania, johon Irakin tilanne myös epäilemättä vaikuttaa. Ajattelen ennen kaikkea Irakin kansaa, joka, kuten monet ovat täällä todenneet, oikein tai väärin perustein kokee maansa miehityksen luvattomaksi riippumatta niistä perusteluista, joita miehitykselle on esitetty.
Kun asiaa tarkastellaan viimeksi mainitulta pääasiassa psykologiselta kannalta, kansainvälisellä yhteisöllä, joka aivan perustellusti toivoo, että sekasortoinen tilanne korjattaisiin mahdollisimman pian, ei ole nähdäkseni muuta vaihtoehtoa kuin perustella toimiaan äänestämällä uudesta turvallisuusneuvoston päätöslauselmasta, jossa Yhdistyneiden Kansakuntien tehtäväksi annetaan järjestyksen palauttaminen maahan ja legitiimin Irakin hallituksen muodostamisen edellyttämien toimien valmistelu. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä oli teidän tavoitteenne, ja olen tyytyväinen siihen, että myös Yhdysvaltojen viimeisimmät ehdotukset näyttävät olevan tämänsuuntaisia.

Sakellariou (PSE)
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Frattini, arvoisa komission jäsen Patten, olin jäsen Morillonin tapaan yksi niistä, jotka varoittivat sodan mahdollisista seurauksista. Toivon, että olisin ennustanut väärin, enkä ole onnellinen siitä, että olin oikeassa. Nyt ei ole kyse siitä, kuka oli oikeassa, kuka on syyllinen tai mistään muustakaan vastaavasta, sillä nyt on löydettävä keinot tilanteen ratkaisemiseksi. Uskoakseni suurin osa meistä katsoo, että kansainvälinen ratkaisu on ainoa tapa selvittää asia, mutta se edellyttää kansainvälistä oikeutusta, joka on ensin saatava. Koska aiemmille toimille oikeutusta ei ollut saatu, YK ja miehittäjävallat joutuvat määrittelemään, kuka tekee, mitä ja missä, sekä yksilöimään selkeästi kunkin vastuualat.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että irakilaiset on otettava prosessiin mukaan mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jos aiomme tarkastella tarvittavia jälleenrakentamistoimia kokonaisuutena sen sijaan, että keskitymme vain turvallisuustilanteeseen ja odotamme sen varmistumista. Näihin jälleenrakentamistoimiin sisällytän demokratiaprosessin, hallituksen aseman palauttamisen, järjestyksen synnyttämisen ja tietenkin kaikkien irakilaisten turvallisuuden takaamisen sekä lisäksi infrastruktuurin, kuten sähkö-, vesi- ja tieverkostojen, sekä sairaaloiden ja koulujen jälleenrakentamisen.
Mitä nopeammin Irakin kansa ottaa vastuulleen maansa jälleenrakentamisen - poliittisen järjestelmän ja demokratian ja tietenkin myös maansa teknisen, yhteiskunnallisen ja kulttuurisen jälleenrakentamisen - sitä nopeammin voimme odottaa tilanteen palaavan ennalleen. Uskon, että jos he ryhtyvät tähän, heillä on oltava selvä kuva siitä, että he ottavat tulevaisuutensa omiin käsiinsä hyvin pian. Tämän vuoksi meidän on asetettava hyvin tiukat aikataulut ja odotettava Irakin yleisiä parlamenttivaaleja, jotka on tarkoitus järjestää tämän vuoden lopulla ja joiden avulla irakilaiset voidaan saada tuntemaan, että toimimme näissä asioissa yhdessä.
Jos tälle saadaan kansainvälinen oikeutus ja jos irakilaisille annetaan mahdollisuus jakaa vastuu tulevaisuudestaan, Euroopan unioni voi mielestäni todellakin vaikuttaa merkittävästi tapahtumiin yhteisten toimiensa avulla. Tämänpäiväinen keskustelu on osoittanut, että aiempia poliittisia ja kansallisia erimielisyyksiä ei enää ole ja että me kaikki olemme lähtökohtaisesti samaa mieltä tavoitteesta, joka on Irakin jälleenrakentaminen.

Nicholson of Winterbourne (ELDR).
Arvoisa puhemies, nyky-Irak kuuluu Irakin kansalle. Kansa on vapautettu kaamean tyrannian ikeen alta. Kolmekymmentä vuotta kestänyt julma sorto, johon sisältyy ainoastaan muutama veritekoihin päättyneiden ulkomaisten invaasioiden virstanpylväs, ja kansanmurhat kuuluvat nyt menneisyyteen. Syyllisiä on kuitenkin yhä karkuteillä. Oikeudenkäynnit ovat hyvin tärkeitä, mutta irakilaiset tuomarit eivät selviä työstään yksin. He ovat tässä tilanteessa liian haavoittuvia, minkä vuoksi heidän ei pidä toimia erillään kansainvälisestä oikeusjärjestelmästä. Myös vapautettu Irak on haavoittuvainen järjestäytyneiden rikollisjengien ja terroristihyökkäysten edessä. Nyt on välttämätöntä turvata Irakin rajat ja suojella Irakin kansaa entistäkin voimakkaammin.
On selvää, että Naton on nyt liityttävä liittoutuman joukkoihin. Joukkoihin kuuluu jo monia kansallisuuksia, mutta niiltä puuttuu Naton pitkään kokemukseen perustuva hyödyllinen asiantuntemus ja tiivis yhteensovittaminen. Naton suojeluksessa YK:n ohjaavaa toimintaa voitaisiin asianmukaisesti suojella neuvoa-antavissa, humanitaarisissa ja kehitykseen liittyvissä tehtävissä. Ilman sitä YK:n virastot eivät yksinkertaisesti voi toimia.
Edesmenneen ja paljon surrun Ajatollah Mohammed Baqir al Hakimin pääajatuksiin kuului pyrkimys perustaa täysin toimiva oikeusvaltio ja suojella ihmisoikeuksia liittovaltion perustuslaissa. Myös Irakiin tehtävät investoinnit, kansalaisyhteiskunnan kehittäminen sekä pienyritysten ja kansalaisten oikeudet ja vapaudet ovat osa demokratiaa, joka on toteutumassa.
Olemme Euroopan unionissa luottaneet näihin demokratian tekijöihin jo vuosikymmeniä. Meidän on nyt syytä ottaa haaste vastaan ja osallistua kaikin mahdollisin tavoin Irakin rikkaan kulttuurin ja inhimillisen moninaisuuden elinvoiman palauttamiseen sekä Irakin palauttamiseen kansakuntien perheeseen vapaan ja demokraattisen valtion avulla.

Messner (Verts/ALE)
. (FR) Arvoisa puhemies, nyt on liian myöhäistä keskustella siitä, oliko Irakin sota oikeutettu tai tarpeellinen. Joka tapauksessa Amerikan yhdysvaltojen tehtävänä on pohtia, tehtiinkö tässä yhteydessä virheitä. Valitettavasti tapahtui juuri se, mitä pelkäsimmekin. Diktaattori Saddam Hussein on syrjäytetty, mutta maassa ei vallitse rauha, vaan olosuhteet ovat sekasortoiset, ja paikalliset iskut lisääntyvät muuallakin kuin Irakissa. Tämän vuoksi on tärkeää, että teemme oman osuutemme yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa, jotta Irakin kansalle saadaan rauha, järjestys ja toivoa. Kun otetaan huomioon kokemuksemme, rauhan kulttuurimme ja taloudelliset voimavaramme, myös meidän eurooppalaisten on pyrittävä omalta osaltamme varmistamaan Irakin nykyistä paremmat tulevaisuudennäkymät. Kostomielestä tai "mitä minä sanoin" -asenteesta on nyt vain haittaa. Sanon tämän, koska vierailin Irakissa juuri ennen sotaa ja varoitin juuri niistä seurauksista, jotka ovat nyt nähtävissä.
Velvollisuutenamme on nyt jälleenrakentaa Irak, ja meitä eurooppalaisia todennäköisesti arvioidaan myöhemmin sen perusteella, pystymmekö nyt löytämään ratkaisun Irakin ongelmiin. Kyse on politiikasta. Meidän on löydettävä ratkaisu, jos aiomme saada luottamuksemme takaisin tässä asiassa.

Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, historiassa on usein tarvittu aikaa poliittisten päätösten asianmukaisuuden ja tehokkuuden arvioimiseksi. Nyt esillä olevassa asiassa tuskin tarvitaan aikaa, jotta voidaan arvioida presidentti Bushin ja hänen hännystelijänsä Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin päätöstä Irakin tuhoamisesta. Irakin tuhoaminen oli todellakin päätöksen tavoite. Todellisuudessa historian perusteella voidaan päätellä, että tämä surullinen tapaus perustuu kahteen valheeseen. En aio tarkastella pitkästi ensimmäistä valhetta, sillä se on jo mainittu useita kertoa ja se on se kuuluisa tekosyy, jonka mukaisesti valtio on tuhottava, jotta sen joukkotuhoaseista voidaan päästä eroon. Kuten totesimme, kuten asetarkastajat totesivat ja kuten nyt on vahvistettu, joukkotuhoaseita ei ollut.
Meidän on kuitenkin tarkasteltava lähemmin toista valhetta, joka on yhtä vakava ellei vakavampikin. Halusivatko presidentti Bush ja pääministeri Tony Blair todella hävittää islaminuskon kokonaan vai halusivatko he pikemminkin vahvistaa sitä ja vakiinnuttaa sen aseman Irakissa? Kuten olen jo täällä parlamentissa todennut, Irak oli vuosi sitten ainoa arabivaltio, jossa ei ollut lainkaan ääri-islamilaista toimintaa. Nyt ääri-islamilainen suuntaus näkyy vahvasti Irakissa ja rehottaa siellä vapaana.
Aikooko imperiumi leikkiä vielä kauankin ääri-islamilaisen suuntauksen kanssa ja saako se jatkossakin apua sitä varauksettomasti tukevilta tahoilta?
Tilanne on erittäin surullinen. Monet Euroopan parlamentin jäsenistä tukivat tätä politiikkaa. Euroopan näkökulmasta olen siitä hyvin pahoillani, sillä pohjimmiltaan he rohkaisivat valitettavan ja lyhytnäköisen politiikan soveltamista.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, olette epäilemättä havainneet, että ranskalaiset poliitikot puhuvat nyt lakkaamatta itsemääräämisoikeudesta ja riippumattomuudesta, kun taas liittovaltion kannattajat voivat rauhoitella mieltään ajattelemalla, että he keskustelevat Irakista eivätkä Ranskasta.
He keskustelevat Irakista, jossa alkuperäisestä strategisesta virheestä välittömästi seuranneet vaikutukset ovat käyneet hyvin ilmeisiksi. Sotilaallisen miehityksen jatkumisen vuoksi maasta on tullut terroritoimien vapaa näyttämö, ja, uskomatonta mutta totta, terroristit ovat jopa muodostamassa oman liittoumansa, johon kuuluu maanpaosta palanneita islamisteja, kaikenlaisia jihadin kannattajia ja eloonjääneitä Baath-puolueen jäseniä. Ei todellakaan tarvitse olla mikään geopolitiikan asiantuntija, jotta havaitsee, että turvattomuus jatkuu niin kauan kuin ulkomaiden sotilaallinen miehitys jatkuu maassa.
Ongelmaa ei näin ollen ratkaista pyrkimällä laajempaan liittoutumaan eikä siten, että YK asettuu liittoutuman tueksi. Tiedämme, mitä se aiheuttaisi. Jos haluamme estää terrorismin kehittymisen Irakissa, meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin palauttaa irakilaisille itsemääräämisoikeus. Arvoisa puhemies, meidän on kiireellisesti laadittava aikataulu poliittisen vallan siirtämiselle irakilaisille niiden johdolla ja koko kansainvälisen yhteisön tuella.

Nassauer (PPE-DE)
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämänhetkiset Irakin tapahtumat muistuttavat meitä jollain tavalla siitä, mitä tapahtui entisessä Jugoslaviassa. Kun Jugoslavian totalitaarinen hallinto oli kukistettu ja syösty vallasta, kaikki sisäiset - usein väkivaltaiset - voimat pääsivät valloilleen. Irakissa on samanlainen tilanne. "Mitä minä sanoin" -asenne ja vahingonilo ovat näissä oloissa tuomittavia ja epäoikeutettuja, sillä meidän pitäisi kantaa huolta nykytilanteesta.
Rikollishallitus on syrjäytetty, mikä on hyvä asia ja mikä oli välttämätöntä, mutta tämä tie ei kuitenkaan missään tapauksessa johda suoraan rauhaan, vakauteen ja oikeusvaltioon. Sen vuoksi eurooppalaisten panosta tarvitaan. Mielestäni ei riitä, että esitämme Yhdysvalloille ilmiselvän tosiasian eli sen, etteivät he pysty palauttamaan maahan rauhaa pelkästään sotilaallisin keinoin.
Tämän vuoksi Euroopan aika on nyt tullut. Meidän on tarjottava apuamme. Se on meidän velvollisuutemme ja se on myös meidän etujemme mukaista. Haluan näin ollen sanoa komission jäsenelle Pattenille, että hän voi luottaa CDU/CSU-puoluetta edustavien parlamentin jäsenten tukeen niin sitoumusta tehdessään kuin siinäkin asiassa, että meidän on otettava varoja käyttöön, sillä niitä todella tarvitaan. Meidän on perusteltava, mihin varat käytetään. Sanon siis vielä kerran: meidän etujemme mukaista on osallistua tehokkaasti yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien ja luonnollisesti myös Amerikan yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa toimiin, joilla tuetaan rauhaa, vakautta ja oikeusvaltion syntymistä Irakissa.

Hume (PSE).
Arvoisa puhemies, keskustellessamme Irakin sodasta meidän pitäisi välittömästi ymmärtää, ettei maailmassa ole koskaan käyty sotaa, jonka uhrit eivät olisi olleet pääasiassa viattomia siviilejä. Tämän vuoksi ensisijaisena tavoitteenamme olisi nyt uudelle vuosisadalle ja vuosituhannelle siirryttäessä oltava, että teemme kaikkemme varmistaaksemme, että Irakin sota on viimeinen sota koko maailman historiassa.
Jotta tämä tavoite voitaisiin saavuttaa, Euroopan unionin olisi toimittava seuraavasti: sen sijaan, että konfliktialueille lähetetään sotajoukkoja, sinne olisi vietävä filosofiaa ja rauhan periaatteita sekä suuri virkamiesryhmä edistämään vuoropuhelua. Tiedän, mistä puhun. Euroopan unionilla on hyvin vahvat valmiudet tällaiseen tehtävään. Voidaan vain katsoa juuri taaksemme jääneeseen vuosisataan. Vuosisadan ensimmäinen puolisko oli maailmanhistorian kauhein: silloin käytiin kaksi maailmansotaa, ja 50 miljoonan ihmisen henki riistettiin. Kuka olisi osannut ennustaa, että vuosisadan jälkimmäisellä puoliskolla samat maat toimisivat yhdessä tai että me kaikki olisimme yhdessä näin kuin nyt olemme? Meidän olisi näin ollen tutkittava, miten tähän päästiin ja miten tämän taustalla olevaa filosofiaa voitaisiin levittää kaikille konfliktialueille.
Euroopan unionin ensisijainen periaate on erilaisuuden kunnioittaminen. Mistä kaikki konfliktit koostuvat? Uskontojen, kansakuntien ja rotujen välisistä eroista. Ratkaisu erilaisuuteen on sen kunnioittaminen. Toinen periaate on varmistaa, että hallintoelimet tekevät niin. Kolmas periaate on luoda olosuhteet, joissa kaikki voivat työskennellä yhdessä yhteisen etujen mukaisesti ja purkaa menneisyyden esteet. Näitä kolmea periaatetta sovelletaan meillä Pohjois-Irlannin rauhanprosessissa.
Euroopan unionin ja kaikkien maailman merkittävimpien valtioiden olisi liityttävä yhteen, luotava tällainen maailma ja estettävä sodat tarvittavin keinoin. Kuten aikaisemmin totesin, Euroopan unioni - kun otetaan huomioon, että se on ratkaissut aiemmin maailman konflikteja todella esimerkillisesti - voisi aluksi nimittää rauhasta ja sovittelusta vastaavan komission jäsenen, jota tukisi rauhan ja sovittelun pääosasto, joka voisi välittää konfliktialueille Euroopan unionin perustana olevia konfliktin ratkaisun periaatteita. Tähän pyrkiessämme meidän on rakennettava uuden vuosisadan ja vuosituhannen maailma, jossa ei enää ole sotia eikä konflikteja vaan jossa erilaisuutta kunnioitetaan täysimääräisesti. Ihmisyyttä tutkittaessa voidaan nimittäin havaita, ettei kahta samanlaista ihmistä ole. Erilaisuus on ihmisyyden ydin, ja sitä olisi sen vuoksi täysimääräisesti kunnioitettava eikä sen pitäisi johtaa kiistoihin.
Sandbæk (EDD).
Arvoisa puhemies, jäsen Frahm ja jäsen Messner kiinnittivät ilokseni huomiota varoituksiin, joita ne meistä, jotka olivat Irakissa helmikuussa, esitimme. Olen iloinen, että he tekivät niin, koska myös ne on otettava huomioon tulevaisuutta koskevissa pohdinnoissamme. Nyt kun Yhdysvallat on ymmärtänyt, että miehityksen jatkaminen Irakissa vaatii paljon enemmän varoja ja joukkoja kuin kansa ja poliitikot haluavat tarjota, on tarjoutumassa mahdollisuus perustaa monikansalliset joukot, joita Yhdysvallat kuitenkin haluaisi johtaa. Sitä ei luonnollisesti voida missään tapauksessa eikä millään tavalla hyväksyä, koska siinä tapauksessa liittoutuma jatkaisi edelleen toimiaan yhä useampien valtioiden auttaessa sitä. Kyseisen tehtävän on jatkossa oltava YK:n vastuulla. Sitä on toteutettava YK:n tukemana, ja YK:n on nyt mentävä Irakiin ja tuettava maan demokraattisia vaaleja siten, että Irak voi ottaa vastuun omasta tulevaisuudestaan niin pian kuin ylipäänsä on mahdollista.

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Patten on osoittanut useaan otteeseen voimakasta myötätuntoa sen johdosta, että Sérgio Vieira de Mello ja YK:n ryhmän jäseniä kuoli kauhistuttavassa pommi-iskussa. Tänään haluan osoittaa kunnioitustani yhdelle omalle valitsijamiehelleni, 35-vuotiaalle Dewi Pritchardille, joka asui Bridgendissä Etelä-Walesissa ja joka oli kuusivuotiaan ja vuoden vanhan lapsen isä. Hänet surmattiin vain viikko sitten. Hän oli ensimmäinen YK:n siviilityöntekijä, joka kuoli tässä konfliktissa.
Hänen tehtävänsä poliisina oli osallistua 35 000 irakilaisen poliisin koulutukseen. Kaiken kaikkiaan tarkoituksena on kouluttaa 65 000 poliisia. Hän oli työskennellyt yhdeksän vuotta saksalaisomistuksessa olevassa Bosch-yhtiössä Etelä-Walesissa, ja kun häntä kesäkuussa kutsuttiin osallistumaan konfliktitilanteen jälkeiseen jälleenrakentamiseen, hän lähti Irakiin mielellään, ja se maksoi hänen henkensä. Meidän olisi vaalittava myös hänen muistoaan.
Kukaan, joka on joutunut näkemään liittoutuman joukkojen ihmishenkien menetyksiä, YK:n Bagdadin päämajan pommituksen tai viimeviikkoisen hyökkäyksen Najafin moskeijaan, ei voi olla myöntämättä, että turvallisuus ja vakaus ovat nyt suurimmat huolenaiheet Irakissa. Meidän on annettava täysi tukemme liittoutuman joukoille ja Irakin hallintoneuvostolle niiden jälleenrakentaessa Irakia ja edistäessä demokratiaan siirtymistä.
Yhdistyneillä Kansakunnilla on selkeästi keskeinen tehtävä tässä prosessissa, ja se myös yrittää tehdä siinä parhaansa. Pyynnöt siitä, että YK ottaisi tilanteen välittömästi valvontaansa, ja jäsen Souchet'n ehdotus perääntymisestä ja vastuun siirtämisestä irakilaisille, auttavat kuitenkin ainoastaan vanhan hallinnon edustajia ja joitakin muita ulkopuolisia voimia, joiden tavoitteena on selkeästi lisätä epävakautta. Euroopan ja YK:n tehtävänä on sitoutua täysimääräisesti sen jälleenrakentamisprosessin tukemiseen, jota liittouman joukot ja jotkin meidän puolestamme työtä tekevät rohkeat henkilöt Irakissa tällä hetkellä toteuttavat.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Patten on mielestäni onnistunut täydellisesti tämän keskustelun kohdentamisessa. Voimme joko antautua hyödyttömään väittelyyn ja syyttelemään toinen toisiamme vastuuttomiksi - mikä tuo mieleeni vanhat keskiaikaiset väittelyt siitä, kuinka monta enkeliä mahtuu neulan silmään - tai sitten koko kansainvälinen yhteisö ja erityisesti Euroopan unioni tekevät kaikkensa palauttaakseen turvallisuuden, vakauden ja demokratian Irakiin. Ei saa olla epäilystäkään siitä, ettei Irakin demokratisointi kuulu yksinomaan Yhdysvaltain vastuulle, sillä siitä on vastuussa koko kansainvälinen yhteisö, koska koko maailma tarvitsee sitä.
Pidän jäsen Boninon tapaan tärkeänä, että olemme hyvin varovaisia puheissamme. Raukkamaista terrori-iskua, jossa Yhdistyneiden Kansakuntien edustaja Vieira de Mello, espanjalainen merikapteeni Martín Oal ja monet muut kuolivat, ei voida missään tapauksessa verrata vastarintatoimiin. Kyse on vain ja ainoastaan terrorismista. Arvoisa puhemies, mistä lähtien islamilainen radikaaliterrorismi on tarvinnut tekosyyn kauhistuttaville iskuillensa?
Komission jäsen Patten esitti mielestäni hyvin käytännönläheisen ja järkevän toteamuksen, ja jos minun olisi päätettävä, mihin asiaan on - turvallisuuden ohella - kiireesti puututtava, valitsisin infrastruktuurin, koska se on kiinteä järjestelmä, minkä vuoksi töiden kasautuminen aiheuttaa korvaamatonta vahinkoa. Veden- ja sähkönjakelupalvelut sekä televiestintäpalvelut ja infrastruktuurin varajärjestelmät muodostavat suuren haasteen kansainväliselle yhteisölle, ja olen vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin on osoitettava Madridin kokouksessa taloudellinen sitoumuksensa, jonka on oltava niiden kunnianhimoisten tavoitteiden mukainen, jotka, arvoisa puhemies, Giscard d'Éstaing esitti meille täällä tänä aamuna maailman johtajan tavoin samalla kun hän esitteli meille Euroopan perustuslakiluonnoksen.

Frattini
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia puheenvuoron pitäneitä jäseniä sekä erityisesti komission jäsentä Pattenia ja monia puhujia, joiden tavoitteena on ollut edesauttaa Madridissa järjestettävän tuenantajien konferenssin onnistumista. Lisäksi haluan kiittää parlamenttia useista huomautuksista, joita en aio enää toistaa.
Haluan sen sijaan tuoda esiin, että epävakaus sekä Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan iskut Irakiin ovat kaikkien, ei ainoastaan liittouman joukkojen, ongelma. Ne ovat olleet ongelma jo alun alkaen, heti ensimmäisestä iskusta lähtien. En usko, että tästä on kenelläkään epäselvyyttä, mutta on tehtävä täysin selväksi, ettei terrorismi ole koskaan oikeutettua ja etteivät kostotoimet pommitusten ja itsemurhapommien muodossa ole koskaan oikeutettuja. Tämä on yksi perusperiaatteistamme. On kuitenkin selvää, että panssarivaunujen ja aseiden ohella Irakiin olisi nyt vietävä demokratian ja hallintoelinten jälleenrakentamista ja uutta Irakin hallitusta koskeva suunnitelma. Tämän vuoksi puheenjohtajavaltio on sanonut ja toistaa edelleen, että tarvitsemme YK:n valtuutuksen. Eurooppa katsoo nyt tarpeelliseksi lisätä YK:n toimintaa, minkä vuoksi se haluaa, että Yhdistyneet Kansakunnat toimii tehokkaammin, tekee päätöksiä tehokkaammin ja kantaa enemmän vastuuta kuin sotilaallista toimintaa edeltäneinä tapahtumarikkaina viikkoina.
Meidän on mielestäni katsottava tulevaisuuteen, jolloin Eurooppa pystyy, kuten joku on todennut, esittämään turvallisuusneuvostossa kantoja, joista on keskusteltu ja sovittu etukäteen 25 Euroopan valtion kesken. Pidän tätä hyvin tarpeellisena kokeena. Meidän on pyrittävä tähän tavoitteeseen kaikin keinoin, jotta pääsemme lähemmäksi unelmamme toteutumista. Se, että Euroopalla olisi oma paikkansa Yhdistyneissä Kansakunnissa, nimittäin todellakin on unelma. Tämän vuoksi puheenjohtajavaltio raportoi ensi perjantaina yleisten asioiden neuvostolle Yhdistyneiden Kansakuntien, Venäjän ja Yhdysvaltojen uutta päätöslauselmaa koskevista kannoista, joiden toivon lähentyvän toisiaan ja yhdenmukaistuvan. Uudessa päätöslauselmassa YK:lle annetaan keskeinen asema. Erilaiset arviot ja mielipiteet pitäisi sitten yhdistää Euroopan yhtenäiseksi kannaksi.
Tämä voisi mielestäni olla erinomainen ja esimerkillinen tapa edistää euroatlanttista yhteenkuuluvuutta, mihin puheenjohtajavaltio on sitoutunut. Sitä voitaisiin edistää nimenomaan Irakia koskevassa kysymyksessä, joka on vahingoittanut eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten välisiä suhteita viime kuukausina. Puheenjohtajavaltio näin ollen vahvistaa, että se pyrkii kaikin tavoin edistämään tätä asiaa.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, nykyisin humanitaarisesta avusta vastaavan komission jäsenen ja aikaisemmin humanitaarisesta avusta vastanneen komission jäsenen läsnä ollessa haluaisin aivan aluksi todeta olevani erittäin iloinen, että tässä keskustelussa on tuettu niin paljon toimia, joita ECHOon toteuttanut Irakissa viime kuukausina ja itse asiassa viime vuosina.
Täällä on pidetty useita erinomaisia ja tärkeitä puheita. Kuuntelimme kiinnostuneena jäsen Humen puheenvuoroa. Jäsen Humella on runsaasti omakohtaisia kokemuksia konfliktien ehkäisystä. Hän perustellusti huomautti, että nykyaikaisessa sodankäynnissä suurin osa uhreista on siviilejä.
Olen pääosin samaa mieltä siitä, mitä jäsen Hume totesi konfliktien ehkäisystä, mutta olen luultavasti kuitenkin hänen kanssaan eri mieltä yhdestä asiasta. Jos halutaan muodostaa kansainvälinen oikeusvaltio, on toisinaan hyväksyttävä, että se edellyttää pakottamista voimakeinoin, jotta se olisi tehokas ja jotta sitä sovellettaisiin.
Olen varma, että kaikki parlamentin jäsenet ovat huomanneet hyvän ystäväni jäsen Evansin valitsijamiehelleen osoittaman kunnioituksen, ja me kaikki tiedämme, että valtion rakenteiden perustaminen on äärimmäisen tärkeä ja vaikea tehtävä niille, jotka perustavat oikeus- ja poliisiviranomaisia alueelle, jossa aiemmin vallitsi sekasorto. Irakin poliisivoimien perustaminen edellyttää runsaasti asiantuntemusta ja paljon sen kaltaista rohkeutta, jota parlamentin jäsenen valitsijamies osoitti. Parlamentin jäsenen tavoin myös minä esitän surunvalitteluni menehtyneen perheelle ja ystäville.
Olen samaa mieltä hyvin monista tässä keskustelussa esiin tuoduista asioista. Olen samaa mieltä siitä, mitä jäsen Cohn-Bendit sanoi Lähi-idän ja Kaukoidän ja Keski-Aasian ongelmien alueellisesta ulottuvuudesta. Olen samaa mieltä siitä, mitä jäsen Collins sanoi YK:n roolin merkityksestä. Tätä asiaa on korostettu myös kansainvälisen kriisiryhmän raportissa, johon aiemmin viittasin. Pahoittelen ainoastaan sitä, etteivät kaksi kyseistä parlamentin jäsentä ole nyt kuulemassa, kun osoitan heille loistokkaat kiitokseni.
Olen täysin samaa mieltä myös jäsen Sakellarioun kanssa siitä, että Irakin kansa on otettava mahdollisimman laajasti mukaan sen oman tulevaisuuden suunnitteluun.
Meidän on tunnustettava se tosiasia, ettei mihinkään valtioon voida perustaa käden käänteessä täysin toimivaa demokraattista järjestelmää. Demokratiaa on rakennettava alhaalta ylöspäin. Sitä on rakennettava paikallis- ja aluevaalien, kunnallisvaalien, asiantuntijaelinten vaalien, ammattiyhdistysvaalien ja kaikkien yhteiskunnallisten järjestöjen vaalien kautta. Siten moninaisuus voidaan juurruttaa ajallaan myös Irakiin ja toivon mukaan alueen muihinkin valtioihin.
Jäsen Bonino oli luonnollisesti aivan oikeassa. Hänellä on silloin tällöin tapana osoittaa, ettei keisarilla todellakaan ole vaatteita. Hän oli oikeassa siinä, että tarvitsemme toimillemme poliittisen kehyksen. Pelkkä sekkien kirjoittaminen ei riitä.
Haluaisin sanoa yhden asian Madridin konferenssista. Haluamme ilmaista selkeästi Madridin konferenssia koskevat tavoitteemme. En usko, että kolehtihaavin sisältö on pääasia. Pääasiat ovat seuraavat: Meidän on laadittava asianmukainen arvio Irakin seuraavien 14 tai 15 kuukauden tarpeista. Meidän on tiedettävä, mitä vaaditaan. Toiseksi meidän on päästävä yksimielisyyteen tavoista, joilla näihin tarpeisiin voidaan parhaiten ja tehokkaimmin vastata.
Haluan mainita uudelleen kolme asiaa. Ensimmäinen on se, että kansainvälisellä yhteisöllä on oltava monenvälinen kehys toimiamme varten. Tarvitaan ehdottomasti kansainvälistä rahastoa, joka toimii avoimesti ja erillään Irakin kehittämisrahastosta ja liittoutumasta mutta jonka toimet kuitenkin yhteensovitetaan asianmukaisesti näiden toimien kanssa. 
Totean vielä kerran, että ellemme anna tällaisia takeita budjettivallan käyttäjälle, on hyvin vaikeaa saada ketään tekemään talousarviosiirtoja, joita tarvitaan kohtuullisten määrärahojen saamiseksi rahoitusnäkymiemme rajoissa.
Toiseksi, Irakissa on taattava kohtuulliset turvallisuusolot. Tämä ei ole kovin erikoinen toteamus. On mahdotonta kehittää yhteiskuntaa, jos sitä pommitetaan jatkuvasti. On hyvin vaikeaa rakentaa demokratiaa ja moniarvoisuutta, jos tilanne on väkivaltainen ja epävakaa. Meidän on varmistettava, että turvallisuustilanne paranee. Meidän ei tule painostuksesta huolimatta luopua sitoumuksien teosta, mutta meidän on tunnustettava, että huomattava epävakaus jarruttaa jälleenrakentamista.
Kolmanneksi, sitä parempi mitä nopeammin siirrämme todellisen vallan Irakin hallitukselle, jotta se voi vastata omista asioistaan. Toivon, että niin tapahtuu piakkoin, nyt kun Irakin hallitus nimitettiin muutama päivä sitten. Hallituksen jäsenet tarvitsevat titteleiden ohella virkakoneiston, jota he voivat hoitaa, politiikan, jota he voivat kehittää, ja palveluja, joita he voivat tarjota.
Olemme pitkän taipaleen alkumetreillä. Taipaleesta tulee karikkoinen, mutta mitä pikemmin voimme matkan aloittaa, sitä parempi.
Puhemies.
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta aikoo laatia asiasta päätöslauselman, josta äänestetään syyskuun toisella istuntojaksolla.
Keskustelu on päättynyt.
KIRJALLINEN LAUSUMA (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Korakas (GUE/NGL).
- (EL) Arvoisa puhemies, Irakin nykytilanne ja maassa yli 12 vuotta vallinnut tilanne eivät johdu yksinomaan Yhdysvaltojen ja sen lähimpien liittolaisten maailmanherruudesta. Myös EU on suurelta osin vastuussa ja tilivelvollinen tapahtumista, sillä se on oikeuttanut edellä mainitut rikokset, vaikka monet sen jäsenvaltioista ovat vaatineet kansainvälisen oikeuden noudattamista, ja kuten tämäkin päivä on osoittanut, se pitää Irakin raakalaismaista miehitystä oikeutettuna toivoen, että saisi osansa ryöstösaaliista.
Euroopan parlamentin Kreikan kommunistisen puoleen jäsenet katsovat, että tämä tuomittava tilanne loukkaa kansalaistemme tunteita, kuten aikaisemmin ja nykyisin - myös Euroopan unionissa - järjestetyt joukkomielenosoitukset osoittavat. Tilanne muuttuu ainoastaan, jos miehittäjien sotajoukot vedetään välittömästi pois Irakista siten, että Irakin kansa voi itse päättää tulevaisuudestaan, ja jos maahan hyökänneet maksavat korvauksia, joilla mahdollistetaan Irakin jälleenrakentaminen. EU:n olisi pitänyt omaksua tällainen lähestymistapa, jos se olisi halunnut kunnioittaa kansainvälistä oikeutta sen sijaan, että se auttoi pitämään sitä pilkkanaan. Kaikki muut väitteet ovat tuomittavia tekosyitä.
Kaikki yritykset käyttää YK:ta pelaamaan Yhdysvallat pois pelistä ja jatkaa miehitystä ovat tuomittuja epäonnistumaan. On selvää, että Irakin kansa jatkaa taisteluaan valloittajia vastaan, esittivätpä ne minkälaisia tekosyitä tahansa, ja kansainvälinen myötätunto on yhä enemmän Irakin kansan puolella.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Bob van den Bosin laatimasta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan vuosittainen mietintö (A5-0274/2003) ihmisoikeuksista maailmassa vuonna 2002 ja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta (2002/2011(INI)).

Van den Bos (ELDR)
. (NL) Ihmisoikeuksien alalla Euroopan unionilla pitäisi olla johtava asema maailmassa. Olemme nimittäin arvoyhteisö ja suuri talousmahti, mutta meillä on valitettavasti vielä parantamisen varaa. Euroopan unionilta ei puutu hyviä aikomuksia eikä poliittisia päätöksiä. Puheiden ja tekojen välillä on kuitenkin suuri ero. Kritiikki kohdistuu pääasiassa jäsenvaltioihin ja koskee epäjohdonmukaisuutta ja päättäväisyyden puutetta. Neuvosto myöntää puutteet ja on nimenomaisesti luvannut parannuksia, joita ei toistaiseksi ole havaittavasti tapahtunut. Poliittinen vuoropuhelu unionin ulkopuolisten maiden kanssa on yhä vapaaehtoista. Niin kauan kuin taloudelliset tai strategiset intressit ovat meille ihmisoikeuksia tärkeämpiä keskustelua voidaan jatkaa ikuisesti, mutta muutoksia ei ilmeisesti juurikaan tapahdu. Erityisiä tavoitteita on asetettava, ja ihmisoikeusrikkomuksiin syyllistyneet hallitukset on saatava vastuuseen teoistaan. Pakotteiden ohella erityisesti kannustimet voivat auttaa kehitystä. Mitä vaihtoehtoja vuoropuhelun kehittämiselle neuvoston ja komission mielestä on? Neuvoston on kuunneltava parlamenttia ja otettava huomioon sen mielipiteet ulkopolitiikasta. Valitettavasti näin ei kuitenkaan tapahdu juuri koskaan, mitä me täällä parlamentissa emme luonnollisestikaan voi hyväksyä. Euroopan unionin rooli maailmassa huolestuttaa Euroopan kansalaisia ja näin ollen heidän edustajiaan. Onnistuminen tai epäonnistuminen Euroopan unionin ulkopuolella vaikuttaa moniin unionin aloihin. Tutkimusteni mukaan viime vuonna oli ainoastaan yksi tapaus, jossa neuvosto keskusteli Euroopan parlamentin laatimasta ihmisoikeuksia koskevasta päätöslauselmasta. Kirjallisista kysymyksistämme yhteenkään ei vastattu ajoissa. Olen tyytyväinen siihen, että neuvostoa edustava Roberto Antonione osallistuu tähän keskusteluun. Olkoon tämä alku uudelle, rakentavalle ja intensiiviselle suhteelle. Haluaisin kysyä komissiolta aikataulua hankkeiden vaikutusten järjestelmälliselle pitkän aikavälin arvioinnille. Haluaisin myös pyytää komissiota saattamaan päätökseen sisäiset uudistukset, tehostamaan henkilöstön koulutusta sekä rahoittamaan tasapainoisella tavalla kidutuksen torjuntaa ja kidutuksen uhrien kuntouttamista. Vaikka parlamentti tuomitseekin erittäin aktiivisesti monet ihmisoikeusrikkomukset kaikkialla maailmassa, emme kuitenkaan kiinnitä tarpeeksi huomiota jatkotoimenpiteisiin. Meidän on organisoitava toimintamme niin, että jatkamme käsiteltyjen ihmisoikeusrikkomusten seuraamista ja tarpeen vaatiessa otamme asian jälleen painokkaasti esiin. Mietinnössäni kehotetaan myös kiinnittämään erityistä huomiota uskonnon- ja omantunnonvapauteen sekä uskonnon käyttöön poliittisiin tarkoituksiin. Uskontoja tukahdutetaan yhä eri puolilla maailmaa. Puolet maapallon väestöstä asuu maissa, joissa uskonnonvapautta on rajoitettu. Lisäksi on erityisen järkyttävää, että ihmisoikeuksia loukataan laajasti uskonnon nimissä. Lähes puolet tarkastelujakson aikana käydyistä konflikteista oli sellaisia, joihin liittyy uskonnollisia näkökohtia. Viime vuosikymmenen aikana uskonnon harjoittaminen on ollut entistä intensiivisempää mutta valitettavasti ei aina rauhanomaista. Kaikissa maailman suurissa uskonnoissa radikalismi on nostamassa päätään, mikä voidaan laskea pääasiassa globalisaation syyksi. Maailmanlaajuisten yhteyksien nopea lisääntyminen ei suoranaisesti lisää uskonnollisten yhdyskuntien välistä keskinäistä ymmärtämistä ja kunnioitusta. Päin vastoin ihmiset kokevat uhkaksi sen, minkä he katsovat loukkaavan omia normejaan ja arvojaan. Radikalismi on niin ikään seuraus erittäin monien nuorten ihmisten tyytymättömyydestä. Edesvastuuttomat johtajat käyttävät näitä levottomuuden mielialoja hyväkseen - joskus laajan taloudellisen tuen tai terroristiverkostojen avulla. Uskontojen keskeiset ja uskontojen väliset yhteenotot ovat vakava uhka ihmisoikeuksille ja maailmanrauhalle, ja lisäksi Euroopan ulkopuolisilla uskonnollisilla selkkauksilla on vaikutuksia meidän moniuskontoisiin yhteiskuntiimme. Koska uhka on vakava, Euroopan unionin on ensisijaisen tärkeää kartoittaa ongelma ja suunnitella strategia. Komission puheenjohtaja Prodi on jo näyttänyt mallia tässä asiassa. Mikä on komission ja neuvoston mielipide? Mitä mieltä ne ovat näistä erityissuosituksista, joita olen antanut mietinnössäni tästä asiasta?
Lopuksi puhun kahdesta asiasta, jotka ovat erittäin lähellä sydäntäni.
Ensin muutama sana vastemielisestä kastijärjestelmästä. Yli 260 miljoonaa ihmistä kärsii päivittäin syrjinnästä, väkivallasta ja hyväksikäytöstä pelkästään syntyperänsä takia. Euroopan unionin pitäisi politiikallaan pyrkiä tällaisten vastenmielisten käytäntöjen lopettamiseen.
Sitten muutama sana lapsista. Kaikkialla maailmassa lapsia käytetään hyväksi, laiminlyödään tai altistetaan väkivallalle. Yli 300 000 nuorta osallistuu aktiivisesti aseellisiin konflikteihin. Joka kolmas sekunti yksi lapsi kuolee aliravitsemukseen. Täysipainoisessa EU:n kehityspolitiikassa lapsella pitäisi olla keskeinen asema.
Aivan lopuksi, koska Euroopan unioni on arvoyhteisö ja talousmahti, se ei voi olla vaatimaton ihmisoikeusasioissa. Meidän eurooppalaisten pitäisi panna itsemme likoon, sillä uhrit odottavat sitä kiihkeästi.
Antonione
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen tyytyväinen saadessani puhua teille Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana ja olen erityisen iloinen, että tämä tapahtuu ihmisoikeuskeskustelun yhteydessä.
Ennen varsinaista asiaa haluan esittää omasta ja puheenjohtajavaltio Italian puolesta osanottoni Sérgio Vieira de Mellon kuoleman johdosta. Yhdistyneiden Kansakuntien erityisedustajana Vieira de Mello oli jo saavuttanut itselleen kansainvälisen maineen urhoollisena ihmisoikeuksien edistäjänä ja puolustajana.
Ihmisoikeuksien puolustaminen ja edistäminen on yksi Euroopan unionin ulkopolitiikan keskeisistä pilareista ja pysyvä malli unionin maailmanlaajuisille toimille. Unioni allekirjoittaa ihmisoikeuksien yleismaailmallisen perusperiaatteen, jota mikään kulttuurinen vaikutus ei voi uhmata eikä vääristää. Ihmisoikeudet ovat yksi avaintekijöistä vastatessa nykyajan keskeisiin haasteisiin. Minun ei edes tarvitse mainita yhtäältä rauhan, turvallisuuden ja vakauden sekä toisaalta ihmisoikeuksien, perusoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamisen välistä läheistä yhteyttä.
Samoin myös äärimmäisen köyhyyden ja alikehityksen torjumisen sekä perusihmisoikeuksien turvaamiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden välillä on läheinen yhteys. Perusihmisoikeuksiin kuuluu muun muassa kaikkien ihmisten oikeus elämään, koskemattomuuteen ja ihmisarvoon. Tästä syystä uskommekin, että kuuden seuraavan kuukauden aikana on ensisijaisen tärkeää vahvistaa pohjoisen ja etelän välisen vuoropuhelun rakenteellista pohjaa, koska se on heikentynyt selvästi viime kuukausien aikana erityisesti ihmisoikeuksien osalta, joiden on jatkossakin oltava keskeinen osa tätä vuoropuhelua.
Puheenjohtajavaltio Italian ihmisoikeusohjelma on julkistettu, eikä minun näin ollen tarvitse esitellä sitä yksityiskohtaisesti. Mainitsen vain joitakin ohjelman avainkohtia, joihin kuuluvat ihmisoikeuksien valtavirtaistaminen niin, että ne otetaan mahdollisimman laajasti huomioon unionin toimissa unionin ulkopuolella, sekä keskitettyjen toimenpiteiden toteuttaminen maailmanlaajuisesti kuolemantuomioiden täytäntöönpanon lykkäämiseksi ja kuolemantuomioiden poistamiseksi kokonaan. Niihin kuuluu myös monia rakentavia poliittisia aloitteita kidutuksen lopettamiseksi ja vammaisten ihmisoikeuksia koskevan sopimuksen edistämiseksi.
Erityisesti on kehitettävä Iranin ja Kiinan kanssa käytävää rakenteellista vuoropuhelua, ja on aloitettava perusteellinen keskustelu ihmisoikeustoimikunnan työstä. Puheenjohtajavaltio Italia kiinnittää lisäksi suurta huomiota traagiseen lapsisotilasilmiöön. Haluaisin lopuksi mainita aloitteet, joita unioni aikoo tehdä yleiskokouksen kolmannessa komiteassa, sekä Euroopan unionin vuosittaisen ihmisoikeusraportin laatimisen sekä kansalaisjärjestöjen kanssa pidettävät vuosikokoukset, joiden toivomme olevan tänä vuonna aiempaa rakentavampia.
Haluan onnitella Bob van den Bosia Euroopan parlamentin vuosittaisen mietinnön laatimisesta. Mietinnössä on runsaasti ajatuksia, analyyseja, ehdotuksia ja suosituksia. Mietintö ansaitsee erittäin perinpohjaisen analyysin, jota ei luonnollisestikaan voida tehdä tässä istunnossa. EU:n muut elimet analysoivat sitä kuitenkin tarkoin.
Tästä syystä haluan tässä yhteydessä, mikäli mahdollista, keskittyä vain joihinkin mietinnössä esitettyihin kohtiin, joiden katson ansaitsevan erityistä huomiota. Aloitan mietinnössä esitetyllä yleisluonteisella asialla, josta olen samaa mieltä: huolimatta unionin ja muiden maiden huomattavista toimenpiteistä maailmassa tapahtuu edelleen vakavia ihmisoikeuksien ja perusvapauksien loukkauksia. Tähän on monia syitä. Mietinnössä keskitytään joihinkin niistä, kuten poliittisten ja taloudellisten intressien pitämiseen ihmisoikeuksia tärkeämpänä sekä tarpeeseen päästä kansainvälisiin kompromissiratkaisuihin periaatteellisten kantojen kustannuksella.
Jos todellakin olemme nyt vakuuttuneita siitä, että ihmisoikeuksien ja perusvapauksien edistäminen ja suojeleminen ovat keskeisellä sijalla demokratiassa ja sivistyneessä rinnakkaiselossa, meidän on oltava myös sitä mieltä, että oikeutettuihin poliittisiin ja taloudellisiin tavoitteisiin pyrkiminen vaatii demokraattisten elinten sekä vapauden ja oikeuden periaatteiden lujittamista. Tiedämme hyvin, että terroriin ja väkivaltaan perustuvat diktatuurit torjuvat demokraattisen ihanteen kieltämällä oikeudet ja vapaudet, pyrkimällä väärinkäyttämään valtaansa muiden kansojen kustannuksella sekä lisäksi osoittamalla olevansa epäluotettavia keskustelukumppaneita.
Millaista strategiaa Euroopan unionin on noudatettava suhteissaan tällaisiin hallituksiin? Mietinnön mukaan "poliittiset - - vuoropuhelut, joita EU on käynyt kolmansien maiden kanssa, eivät ole johtaneet tuloksiin." Pitäisikö meidän tästä syystä pitää vuoropuheluja tehottomina, myönnettävä, ettei kolmansien maiden kanssa käytävään ihmisoikeusvuoropuheluun perustuva politiikka ole kovin usein johtanut näkyviin tuloksiin, ja lopetettava vuoropuhelu?
Hyvät parlamentin jäsenet, van den Bosin mietintö sisältää vastauksia tähän kysymykseen, ja allekirjoitan ne. Meidän velvollisuutemme on tuomita julkisesti käytännöt, joihin jotkin hallitukset syyllistyvät ja joita ei voi hyväksyä, koska tällä tavalla näihin syyllistyneet hallitukset asetetaan asemaan, jossa niiden on vähintäänkin perusteltava toimensa ja oltava valmis kohtaamaan kansainvälisen yhteisön tuomio. Kolmansien maiden kanssa käytävään, ihmisoikeuksia koskevaan rakenteelliseen vuoropuheluun sovellettavan lähestymistavan yhteydessä mietinnössä ehdotettu linja on juuri se linja, jota neuvosto aikoi noudattaa tässä vuoropuhelussa. Mielestäni kyse ei ole suvaitsevaisesta vuoropuhelusta, joka on vaihtoehto poliittisen tuomitsemisen eri muodoille, vaan siihen otetaan täysimääräisesti mukaan kansalaisyhteiskunta, mukaan lukien kansalaisjärjestöt, sekä akateemisen maailman henkilöitä, jotka toimivat aktiivisesti ihmisoikeuksien alalla, ja se perustuu täsmällisiin päämääriin, joiden toteutumista valvotaan tarkasti ja säännöllisesti.
Hyväksyn myös mietinnön sen kohdan, jonka mukaan poliittisen vuoropuhelun ja tuomitsemisen on kuljettava käsi kädessä köyhyyden torjuntaa, instituutioiden kehittämistä ja koulutusta koskevien edistyksellisten ohjelmien ja toimenpiteiden kanssa. Seuranta, päätöslauselmat, vuoropuhelut, ihmisoikeuslausekkeet sekä kentällä toteutettavat yhteistyön ja teknisen avun ohjelmat ovat kaikki välineitä yhden ja ainoan tavoitteen saavuttamiseksi, ja tämä tavoite on ihmisoikeuksien ja perusvapauksien taukoamaton puolustaminen maailmassa. Unionin paraikaa Kiinan ja Iranin kanssa käymä ihmisoikeuksia koskeva vuoropuhelu ei tarkoita sitä, ettei EU voisi tuomita ihmisoikeuksien loukkauksia tarvittaessa yksittäisissä päätöslauselmissa Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnassa tai Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksessa, eikä sitä, ettei se voisi antaa näille maille kentällä teknistä tukea, jolla on tarkoitus vahvistaa ihmisoikeuksien kunnioittamista.
Sama pätee mietinnön siihen osaan, jossa esitetään ankaraa kritiikkiä neuvostoa kohtaan siitä, ettei se onnistunut tuomitsemaan julkisesti hallituksia, jotka ovat syyllistyneet toistuviin ja vakaviin ihmisoikeusrikkomuksiin. En rohkene torjua tätä kritiikkiä suoralta kädeltä, mutta pieni selvennys on mielestäni kuitenkin tarpeen. Unionin toimia ei missään nimessä voida arvioida pelkästään niiden maakohtaisten päätöslauselmien lukumäärän perusteella, joita kukin maa esittää ihmisoikeustoimikunnalle tai yleiskokoukselle, taikka edes niiden päätöslauselmien lukumäärällä, joista päästään riittävään yksimielisyyteen. Joka tapauksessa Euroopan unionin rooli ihmisoikeuksien alalla maailmassa on täysin tunnustettu. Itse asiassa, kuten on jo osoitettu, unionin aktiivisuus tällä alalla kattaa monia erilaisia aloitteita edustustojen päälliköiden raporteissa esitetyistä toimenpiteistä aina julkisiin lausuntoihin. Tämä unionin toiminta on kohdistettu useisiin valtioihin.
On toinenkin näkökohta, johon haluaisin keskittyä ja jota käsiteltiin erityisen perusteellisesti mietinnössä: kulttuurien ja uskontojen välinen vuoropuhelu. Mietinnössä korostetaan erityisesti tämän kysymyksen keskeistä luonnetta osana laajempaa ihmisoikeuksien suojelua. Edustan maata, joka sijaintinsa, kulttuurinsa ja perinteidensä takia on aina suhtautunut erityisen herkästi tähän kysymykseen ja joka on nyt saavuttanut vaikutusvaltaa ja merkitystä, jota sillä ei koskaan aiemmin ole ollut. Siitä, mitä jossain vaiheessa on voitu pitää mahdollisuutena, johon tarttua, on nykyään tullut elintärkeä asia. Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien ideologinen vastustaminen ja poliittinen hyväksikäyttö ovat valitettavasti tosiasioita, vaikka tuomitsisimme ne kuinka ankarasti.
Vastakkaisuuksien ilmapiiri on yhä tunnusomaisempaa Yhdistyneissä Kansakunnan ihmisoikeustoimikunnassa käytävälle vuoropuhelulle, jota niin ikään käsitellään laajasti mietinnössä. Puheenjohtajavaltio Kreikka on jo käynnistänyt tätä vastakkaisuuksien ilmapiiriä koskevan keskustelun, jota me haluamme jatkaa ja kehittää. Osassa kansainvälistä yhteisöä, erityisesti eteläisellä pallonpuoliskolla, unionin ja yleisesti ottaen länsimaiden toimintaa ihmisoikeuksien alalla pidetään selvästikin manipulatiivisena yrityksenä jatkaa poliittista ja kulttuurista vallan väärinkäyttöä. Jo pelkkä ihmisoikeuksien yleismaailmallisuus ja vakaumus siitä, ettei mikään yhteiskunnallinen, taloudellinen tai kulttuurinen ryhmä voi rajoittaa niitä, on asetettu kyseenalaiseksi. Kaikenlainen fundamentalismi riippumatta sen alkuperästä tai luonteesta on osaltaan tulos kyvyttömyydestä kommunikoida sekä etsiä keskinäiseen kunnioitukseen ja suvaitsevaisuuteen perustuvia yhteisiä arvoja.
Tältä osin mielestäni ei riitä, että unioni ainoastaan torjuu päättäväisesti kahdenlaisten sääntöjen soveltamista koskevat syytökset, joita on usein esitetty. Näistä asioista tarvitaan pikemminkin keskustelua, johon Euroopan parlamentti voisi osallistua. Tässä yhteydessä haluaisin ilmoittaa teille, että Italian aloitteesta Milanossa pidetään maaliskuussa 2004 ihmisoikeuksien yleismaailmallisuutta ja kulttuurien välistä vuoropuhelua käsittelevä kokous.
Laatiessamme kuuden kuukauden toimikaudellemme ihmisoikeuksien alaa koskevia suuntaviivoja yksi keskeisistä kysymyksistä, jota pidimme tärkeänä korostaa, kuten edellä mainitsin, on valtavirtaistaminen. Meidän tavoitteenamme on oltava, että ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen sisällytetään harmonisesti ja johdonmukaisesti kaikkiin kolmansia maita koskeviin unionin politiikkoihin. Tästä syystä olen erityisen tyytyväinen havaitessani, että parlamentti on maininnut tämän asian mietinnössään selkeästi ja ponnekkaasti.
Tässä yhteydessä tuen täysin ajatusta, että assosiaatio- ja yhteistyösopimusten sisältämä ihmisoikeuslauseke pitäisi panna täytäntöön tinkimättä aina, kun tilanne edellyttää sen soveltamista. Mielestäni myös yhteistyösuhteisiin jonkin maan kanssa on sisällyttävä kaikilla tasoilla - poliittisella, taloudellisella, tieteellisellä ja kulttuurisella tasolla - avoin ja rakentava vuoropuhelu perusoikeuksien ja -vapauksien suojelua koskevista kysymyksistä. Mietintö sisältää mielenkiintoisia ja käytännöllisiä ehdotuksia, joista olen jo määrännyt laadittavaksi tutkimuksia ja teknisiä analyyseja.
Haluaisin lisäksi todeta, että voi olla erilaisia tapoja saavuttaa samat päämäärät ja tavoitteet. Kokemus on opettanut meille, että komiteoiden tai työryhmien perustaminen voi monesti olla nopein ja yksinkertaisin ratkaisu, mutta usein osoittautuu, ettei se ole tehokkain tapa toimia käytännössä.
Toinen mietinnössä esitetty asia, joka on syytä ottaa esiin, on avoimuus. Tanska ansaitsee kiitokset siitä, että sen puheenjohtajakaudella kannustettiin ja edistettiin käytäntöä säännöllisestä ja tinkimättömästä kansalaisyhteiskunnan kuulemisesta, joka on kiistatta edesauttanut Euroopan unionin työn profiilin nostamista. Kreikka on puheenjohtajakaudellaan jatkanut tätä käytäntöä, joka pysyy tiukasti myös Italian toimintamallina. Mielestäni tämä on loppujen lopuksi oikea ja asianmukainen tapa tunnustaa kansalaisjärjestöjen keskeinen ja välttämätön rooli tällä alalla. Ne ovat sekä nyt että jatkossa Euroopan unionin tarpeellisia ja etuoikeutettuja kumppaneita, joiden kanssa neuvotellaan.
Lopuksi haluaisin keskittyä mietinnössä esitettyyn kritiikkiin, joka koskee neuvoston ja Euroopan parlamentin välisiä toimielinsuhteita ihmisoikeuksien alalla. Tutkimme vielä perusteellisemmin esittelijän esittämää kantaa, jonka mukaan neuvoston ja Euroopan parlamentin suhteita on parannettava, ja jätänkin täten Kreikan puheenjohtajakaudellaan tällä alalla aloittaman työn jatkamisen puheenjohtajavaltio Italian vastuulle. Puheenjohtajamaa Kreikan esittämä kutsu, joka koski osallistumista ihmisoikeuskomitean kokoukseen ja joka laajennettiin koskemaan myös esittelijää, on esimerkki lähestymistavasta, jolla Euroopan parlamentti yritetään saada osallistumaan entistä tiiviimmin neuvoston toimintaan.
Puheenjohtajavaltio Italia antaa täyden tukensa ajatukselle, ja vahvistan, että aiomme jatkaa jo viitoitetulla tiellä yksilöimällä asianmukaisia ratkaisuja ongelmaan sekä mietinnössä korostettuja puutteita. Tässä mielessä toivon voivani kuuden kuukauden kuluttua raportoida parlamentille neuvoston toteuttamista toimenpiteistä ihmisoikeuksien alalla. Unionin jäsenvaltioiden hallitukset tunnustavat tällä hetkellä tarpeen varmistaa Euroopan parlamentin tehtävä liikkeellepanevana voimana ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelemisessa sekä tarpeen edistää nykyistä tiiviimmän yhteistyön muotoja. Tästä syystä on keskusteltava asianmukaisesti esittelijän esittämistä rakentavista ehdotuksista.
Olen tyytyväinen voidessani lopettaa puheeni toteamalla - ja tämä on poliittisesti merkittävin asia - että neuvosto ja parlamentti ovat yhtä mieltä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien keskeisestä merkityksestä unionin politiikassa ja ulkosuhteissa. Tämä on tärkeä seikka, joka kuvastaa jatkuvasti muuttuvaa lähestymistapaamme näihin kysymyksiin, jotka eivät enää rajoitu eettisiin ja periaatteellisiin lausuntoihin ja julkilausumiin vaan ovat yhä näkyvämmin esillä suhteita kolmansiin maihin koskevissa poliittisissa päätöksissä. Lausunto, jonka mukaan kansainvälinen rauha, turvallisuus ja vakaus perustuvat perusoikeuksien ja -vapauksien täydelliseen noudattamiseen, ei ole pelkkää tyhjää retoriikkaa vaan kuvastaa todellisuutta, jonka mukaan ihmisoikeudet vaikuttavat yhä enemmän ulkopolitiikkaa koskeviin hallitusten päätöksiin ja kansainvälisten järjestöjen strategioihin kaikilla tasoilla.
Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijä van den Bosia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Ihmisoikeuskysymyksiä koskeva Euroopan parlamentin sitoumus on ratkaiseva kannustin EU:n politiikalle, ja tämä viimeinen asiakirja antaa paljon ajattelemisen aihetta. Komissio vastaa tavalliseen tapaansa kirjallisesti kaikkiin sille tässä mietinnössä annettuihin suosituksiin.
Aluksi haluaisin esittää joitakin huomioita mietinnön keskeisistä aiheista - ajatuksen-, omantunnon- ja uskonnonvapaudesta. Yritimme käsitellä näitä kysymyksiä usein eri tavoin. Ensinnäkin pyrimme toimimaan kansainvälisillä foorumeilla. EU:n tuella Irlanti esitti YK:n ihmisoikeustoimikunnassa ja YK:n yleiskokouksen kolmannessa komiteassa uskontoon perustuvan kaikkinaisen suvaitsemattomuuden poistamista koskevan päätöslauselman, jossa valtioita kehotetaan takaamaan ajatuksen-, omantunnon-, uskonnon- ja vakaumuksenvapauden sekä helpottamaan jumalanpalveluksessa käyntiä ja torjumaan suvaitsemattomuutta. Ihmisoikeuksia maailmassa koskevassa lausunnossa, jonka se esitti YK:n ihmisoikeustoimikunnan edellisessä kokouksessa, EU korosti olevansa huolissaan uskonnon- tai sananvapaudesta 12 maassa, muun muassa Kiinassa ja Iranissa.
Toiseksi haluan esittää huomioita kolmansien maiden kanssa käytävästä kattavasta vuoropuhelusta. Ihmisoikeuksia koskevat vuoropuhelut antavat erinomaisen mahdollisuuden ihmisoikeuksien käsittelyyn. Arvioidessaan Iranin kanssa käytävää vuoropuhelua 18. maaliskuuta 2003 pitämässään istunnossa yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto muun muassa korosti olevansa huolestunut uskonnollisiin vähemmistöihin - erityisesti Bahai-uskonlahkoon - kohdistuvasta syrjinnästä sekä pitävänsä tarpeellisena, että mielipiteenvapauden ja sananvapauden alalla tapahtuu lisäedistystä. Sharia-lain nojalla määrätyistä ruumiillisista rangaistuksista ja kuvottavista kivitystuomioista keskusteltiin syvällisesti myös Iranin hallituksen, oikeusviranomaisten ja papiston edustajien kanssa. Toistaiseksi EU on pannut tyytyväisenä merkille, että kivitystuomioiden täytäntöönpano on de facto keskeytetty. Toivon että saavutamme lisätuloksia iranilaisten kumppaniemme kanssa. Sananvapaus on keskeinen aihe seuraavassa ihmisoikeusvuoropuheluun liittyvässä pyöreän pöydän tapaamisessa, joka järjestetään 15. ja 16. syyskuuta 2003.
Kolmanneksi haluan todeta, että demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevalla eurooppalaisella aloitteella (EIDHR) tarjotaan konkreettista tukea tämän alan hankkeisiin. Aloitteella on tuettu kampanjoita sananvapauden edistämiseksi - esimerkiksi ASEAN-maita koskevaa jatkuvaa hanketta - ja 11 EIDHR:n kohdemaan on määritetty vuosien 2002 ja 2003 ensisijaiseksi tavoitteeksi. Komissio toteuttaa myös merkittäviä toimenpiteitä laatiakseen tukevan perustan todelliselle kulttuurienväliselle vuoropuhelulle erityisesti Välimeren alueella - joka on uuden naapuruuspolitiikan keskus. Tähän liittyvät myös lähiaikoina julkaistava korkean tason neuvoa-antavan komitean kertomus sekä ehdotus Euro-Välimeri-säätiön perustamisesta.
Huomasin esittelijän viitanneen Cotonoun sopimukseen. Tämä on hyvä ja olennainen viittaus. Cotonoun sopimus osoittaa, että kattavasta järjestelmästä voidaan neuvotella jopa 77 maan kanssa, mutta se osoittaa myös, että edessä on vielä joitakin haasteita ja todellisia ongelmia. Järjestelmä on kuitenkin kiinnostava. Olen samaa mieltä esittelijä van den Bosin kanssa.
Olen tyytyväinen siihen, että parlamentin mietinnössä korostetaan ihmisoikeuslausekkeen mahdollisuuksia saada aikaan myönteisiä muutoksia ihmisoikeustilanteeseen EU:n ulkopuolissa maissa. Juuri tämä on viimeaikaisten innovaatioiden tarkoitus. Viime toukokuussa aloitti Bangladeshin kanssa tehdyn yhteistyösopimuksen yhteydessä toimintansa ensimmäinen hallintotapaa ja ihmisoikeuksia käsittelevä työryhmä, ja jo avauskokouksessa käsiteltiin monia kysymyksiä, kuten kuolemantuomiota ja oikeusjärjestelmää. Komission tiedonanto Välimeren kumppanimaiden kanssa toteutettavien, ihmisoikeuksiin ja demokratiakehitykseen liittyvien EU:n toimien lujittamisesta tarjoaa Välimeren alueen valtioiden assosiaatiosopimusten yhteydessä mahdollisuuden monille samankaltaisille aloitteille, jotka liittyvät esimerkiksi ihmisoikeus- ja demokratiakysymysten järjestelmälliseen sisällyttämiseen assosiaationeuvostojen kokousten esityslistalle ja ihmisoikeuksia koskeviin kansallisiin toimintasuunnitelmiin, joilla on tarkoitus muuttaa lausekkeen perustaa.
YK:n ihmisoikeustoimikunnan osalta ihmisoikeuslauseke ei ole pelkästään sitoumus ihmisoikeuksien kunnioittamiseen sen omalla alueella, vaan se velvoittaa EU:n ja kolmannet valtiot edistämään ja suojaamaan ihmisoikeuksia myös kansainvälisesti. Tämä saa minut käsittelemään YK:n ihmisoikeustoimikuntaa. Van den Bosin mietinnössä myönnetään, että Euroopan parlamentin YK:n ihmisoikeustoimikunnan 59. istuntoa varten yksilöimät painopisteet ja EU:n käynnistämät toimenpiteet ovat keskenään erittäin pitkälti yhdenmukaisia. Tämä on rohkaisevaa, koska EU:n ääni on huomattavasti kuuluvampi, kun sen toimielimet puhuvat yhdellä äänellä. Jaan kuitenkin mietinnössä selvästi ilmaistun huolen, joka koskee YK:n ihmisoikeustoimikunnan toiminnan suuntaa ja tarvetta tehdä kaikki mahdollinen sen varmistamiseksi, että YK:n ihmisoikeustoimikunta puuttuu ihmisoikeusrikkomuksiin tehokkaasti.
EU:lla on vielä tekemistä: vain 47 valtiota on esittänyt pysyvän kutsun YK:n ihmisoikeustoimikunnalle temaattisten menettelyiden täytäntöön panemiseksi - näistä maista 28 on EU:n jäsenvaltioita, unioniin liittyviä valtioita tai ehdokasmaita. Lisäksi 80 valtiota ei ole ratifioinut kaikkia kuutta keskeistä kansainvälistä välinettä ihmisoikeuksien toteuttamiseksi.
EU on aloittanut onnistuneesti toimenpiteet parantaakseen YK:n ihmisoikeustoimikunnassa toteuttamiensa toimien vaikutuksia; esimerkiksi tämän vuoden istunnossa saatiin aikaisemmassa vaiheessa valmiiksi luonnoksia EU:n aloitteiksi, joilla annettiin enemmän liikkumatilaa pyrkimyksille vaikuttaa kolmansien maiden kantoihin. Demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen yhteydessä myönnetyllä rahoituksella on myös ollut oma osansa, sillä sen avulla on toteutettu hankkeita, joilla on tuettu vakiintuneiden ihmisoikeusjärjestöjen sekä useiden YK:n raportoijien toimintaa. Näitä toimenpiteitä jatketaan tietoisena siitä, että voimme todella saada aikaan tarvittavan muutoksen ainoastaan siten, että hyödynnämme kaikkia EU:n käytössä olevia voimavaroja - niin poliittisia, diplomaattisia kuin taloudellisiakin voimavaroja.
Lopuksi haluaisin esittää kaksi huomautusta. Ensimmäinen huomautus koskee konfliktialueiden lapsia, kysymystä, jota on jo kommentoitu. Yritämme tehdä kaikkemme tilanteen muuttamiseksi, mutta Pohjois-Ugandassa on äärimmäisen vaikeaa päästä yhteyteen Lord's Resistance Armyn kanssa. On lähes mahdotonta tehdä mitään merkittävää kentällä, koska konfliktin ympärillä ei ole toimivaa yhteiskuntaa, johon EU:n toiminta voisi perustua. Koko maa on yhtä konfliktia. Konfliktien jälkeisissä tilanteissa - esimerkiksi Sierra Leonessa - olemme kuitenkin onnistuneet melko hyvin lasten sopeuttamisessa takaisin yhteiskuntaan ja muissa siihen liittyvissä toimissa.
Toinen kommentti, jonka haluan esittää, liittyy kidutukseen. Voimme tukea kuntoutuskeskuksia, joiden avulla kansa pidetään tietoisena kidutuksesta. Näistä kuntoutuskeskuksista saatavat tiedot ovat tärkein osatekijä, kun yritämme käsitellä edessämme olevaa ongelmaa ja tulla toimeen kidutusta harjoittavien hirmuhallitusten kanssa. Näin ollen asiaan liittyy muutakin kuin ensisijainen tavoite, joka on kidutuksen uhrien auttaminen. Tosiseikkojen selvittäminen on toinen keskeinen asia, joka näillä kuntoutuskeskuksissa toteutettavilla toimilla saavutetaan ja jota meillä on ilo rahoittaa. Jatkamme tämän alan aktiivista rahoitusta, ja tällä tavoin lujitamme varmasti toimia, jotka meidän on pantava etusijalle.
Kiitän teitä vielä tästä kattavasta mietinnöstä. Teemme kaikkemme vastataksemme erittäin suoralla tavalla.

Gahler (PPE-DE).
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kiittää esittelijä van den Bosia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja hänen valmiudestaan tehdä yhteistyötä muiden ryhmien kanssa. Parlamentissa saavutetun yksimielisyyden aste lisäksi osoittaa, että kaikki poliittiset ryhmät pitävät koko maailman sitoutumista ihmisoikeuksiin keskeisenä osatekijänä demokratian, yhteiskunnallisen kehityksen ja kansojen välisen rauhanomaisen rinnakkaiselon edistämisessä. Haluaisin kiittää myös ihmisoikeusjärjestöjä, joiden kanssa yhteistyö on aina erittäin onnistunutta.
PPE-ryhmä katsoo, että tämänvuotisen mietinnön ydin - ajatuksen-, omantunnon- ja uskonnonvapaus - on hyvä vertailukohta, jonka avulla voidaan arvioida demokratian ja ihmisoikeuksien tilanne kussakin maassa ja kussakin yhteiskunnassa. Tähän vapauteen sisältyy sekä vapaus harjoittaa uskontoaan että uskonnon velvollisuus osoittaa suvaitsevuutta muita uskontoja kohtaan. Vapauteen vaihtaa uskontoaan tai uskontokuntaansa on sisällyttävä myös oikeus olla tunnustamatta mitään uskoa. Demokraattisen ajatusmaailman ja toiminnan pitäisi myös sulkea pois kaikenlaiset tilanteet, joissa ainoastaan jonkin tietyn uskonnon tai uskontokunnan tunnustajia pidetään käytännössä jonkin valtion täysimääräisinä tai täysin hyväksyttyinä kansalaisina.
En myöskään tiedä yhtäkään maailmanuskontoa, joka olisi pohjimmiltaan suvaitsematon tai vihamielinen muita uskontoja kohtaan puhumattakaan oman uskonnon harjoittajista. Uskonnollista suvaitsemattomuutta koskevaa arvostelua ei tästä syystä voida kohdistaa uskontoon kokonaisuutena, vaan se on kohdistettava niihin yksilöihin, jotka harjoittavat tai tulkitsevat omaa uskontoaan todella epäinhimillisellä tavalla, yleensä halusta päästä valtaan tai pysyä vallassa. Tällainen kritiikki niitä kohtaan, jotka ovat vastuussa ihmisoikeusrikkomuksista, on asia, jota meidän on yhä uudestaan ja uudestaan vaadittava neuvostolta ja komissiolta.
Ajatteleeko neuvosto, että maailman vakaus lisääntyy, jos ihmisoikeuskysymys rajoitetaan pelkästään hienosti muotoiltuihin ihmisoikeuslausekkeisiin? Miksi meidän on niin vaikeaa panna täytäntöön nämä lausekkeet - kuten Cotonoun sopimuksen sisältämät lausekkeet? Mitä ovat ne edut, joita jotkin hallitukset luulevat keplottelevansa itselleen, jos ne siirtävät tai kiertävät esimerkiksi Zimbabwen vastaisia pakotteita? Palveleeko mielestänne Kiinan kansan etuja, vaiko suhteitamme Kiinaan, jos lokeroimme ihmisoikeuskysymykset osaksi oikeusvaltion periaatteista käytävää vuoropuhelua, jota käydään suljettujen ovien takana? Tällainen lähestymistapa antaa kaikille maassa vieraileville, olivat nämä sitten poliitikkoja tai liikemiehiä, mahdollisuuden vedota tähän skenaarioon ja vapauttaa itsensä vastuusta ihmisoikeusasioissa. Kysymyksen esiin ottaminen voisi päinvastoin vaikuttaa liiketoiminnan ilmapiiriin. Tämä pätee myös suhteisiin Venäjään sekä muihin suuriin maihin.
Me kaikki kuitenkin tiedämme, että maat, jotka eivät kunnioita ihmisoikeuksia omassa maassaan, ovat rakenteellisesti heikkoja, kun taas ihmisoikeuksien kunnioittamisella on vakauttava vaikutus sekä kotimaassa että ulkomailla. EU:n suunnasta tuleva paine ihmisoikeuksien noudattamiseen on viime kädessä parempi menetelmä kotimaisen ja ulkomaisen vakauden edistämiseksi kuin politiikka, jota kutsuisin orjalliseksi takertumiseksi vallitsevaan tilanteeseen ja jolla suositaan lyhytkestoista ja keinotekoista vakautta. Tätä politiikkaa muutetaan vasta, kun konflikti leviää muihin maihin. Euroopan parlamentti vaatii edelleen lausuntoja epämiellyttävistä asioista ja päätöslauselmiensa noudattamista, sillä uskomme, että sanojen ja tekojen on kuljettava käsi kädessä myös ihmisoikeuskysymyksissä ja että ilman asianomaisia maita koskevaa aktiivista ihmisoikeuspolitiikkaa on mahdotonta pienentää mahdollisen konfliktin vaaraa maailmassa.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä van den Bosia hänen mietinnöstään, mutta haluan todeta varsin ehdottomasti, että uskonnonvapauden lisäksi meidän on luvattava myös omantunnonvapaus sekä vapaus olla tunnustamatta mitään uskontoa, kuten jäsen Gahler huomautti. Meidän on muistettava, että vuosisatojen ajan, ja itse asiassa vielä nykyäänkin uskonnon nojalla tehdään monia julmuuksia.
Fundamentalismi ja suvaitsemattomuus ovat kasvavia uhkia. Tästä syystä maailman ihmisoikeuksien puolustajien merkitys on elintärkeä. Meidän on tehtävä kaikkemme suojellaksemme ihmisoikeuksien puolustajia sekä humanitaarisen avun parissa työskenteleviä henkilöitä kaikkialla maailmassa. Tästä syystä emme saa unohtaa Bagdadissa YK:n tiloihin tehtyä kauhistuttavaa iskua, vaan meidän on ilmaistava syvä osanottomme kuolleiden ja loukkaantuneiden perheille sekä todettava merkittävän ihmisoikeuksien puolustajan, Sergio Vieira de Mellon järkyttävä, traaginen ja ennenaikainen kuolema.
Meidän on puolustettava ajatuksen- ja omantunnonvapautta. Entä sitten suhteemme kolmansiin maihin? Meidän on käytävä vuoropuhelua, mutta vuoropuhelun pitää johtaa myös toimenpiteisiin. Tiedämme yhä useampia tapauksia kuolemantuomioista maista, joiden kanssa meillä on läheiset välit. Tästä syystä meidän on saatava kuolemantuomiot loppumaan. Jos meillä kerran on assosiaatiosopimuksemme - Egypti ja Israel tulevat mieleeni - mutta emme tee mitään, hyväksymme ihmisoikeusrikkomukset. Mitä hyötyä on sopimuksistamme, erityisesti ihmisoikeuslausekkeista, jos emme valvo niiden noudattamista? Egyptissä homoseksuaaleja houkutellaan Internetin avulla ansaan, ja heidät passitetaan vankilaan vain sen takia, että he ovat homoseksuaaleja: tämä on kauhistuttavaa.
Meidän on puolustettava lehdistön vapautta, lasten oikeuksia ja vapauksia, homoseksuaalien oikeuksia ja vapauksia, vähemmistöjen oikeuksia ja vapauksia, naisten oikeuksia, etnisten vähemmistöjen ja pakolaisten oikeuksia ja - kyllä vain - myös turvapaikanhakijoiden oikeuksia, vaikka ne eivät ole muodissa.
Haluan erityisesti mainita Aung San Suu Kyin, joka on tällä hetkellä syömälakossa Burmassa. Meidän on tehtävä kaikkemme vapauttaaksemme tämä rohkea ja kunnioitusta ansaitseva nainen vankilasta. Meidän on kunnioitettava myös vammaisten oikeuksia, jotka sisällytettiin mietintöömme ensimmäistä kertaa.
Päätän puheeni toteamalla, että neuvoston, komission ja parlamentin on puhuttava yhdellä äänellä. Viestimme on selvä: nämä ovat meidän arvomme. Jos tuette niitä, sitoudumme niihin teidän kanssanne. Jos ette tue niitä, jatkamme toimiamme, kunnes ihmisoikeuksia vihdoin noudatetaan täysimääräisesti.

Van Hecke (ELDR).
Haluaisin onnitella esittelijä van den Bosia hänen erittäin tasapainoisesta mietinnöstään, joka on yhdenmukainen viimeisten parin vuoden aikana laadittujen ihmisoikeusraporttien kanssa ja jossa tuodaan esiin erittäin paljon ajatuksia herättäviä näkökohtia tällaisiin uskonnonvapauden kaltaisiin arkaluonteisiin aiheisiin. Allekirjoitan täysin hänen vetoomuksensa ihmisoikeuspolitiikan johdonmukaisuuden ja yhtenäisyyden lisäämiseksi. Euroopan unioni voi nimittäin menettää uskottavuuttaan, jos se ei onnistu puhumaan yhdellä äänellä edes silloin, kun Kiinan ja Venäjän kaltaiset strategisesti tai taloudellisesti tärkeät maat ovat keskustelussa mukana. Esittelijä van den Bos on oikeassa tuomitessaan tärkeimmän ihmisoikeusfoorumin, YK:n ihmisoikeustoimikunnan siitä, että se on voimakkaasti politisoitunut. Minulla on itselläni ollut tilaisuus osallistua kahteen otteeseen tämän YK:n toimikunnan kokoukseen enkä kertaakaan päässyt eroon vaikutelmasta, että hallitukset tekivät järjestelmällisesti salaliittoja auttaakseen toisiaan. Mottona näyttäisi olevan: jos säästämme muut tuomiolta, meillä ei itsellämmekään ole vaaraa tulla tuomituksi. Viimeisten, Genevessä pidettyjen istuntojen aikana kävi ilmi jälleen kerran, että pukkien on toimittava kaalimaan vartijoina. On erittäin huolestuttavaa, jos Libyan, Sudanin, Zimbabwen ja Kuuban kaltaisilla mailla on johtava asema YK:n ihmisoikeustoimikunnassa ja jos tärkeimmällä rahoittajalla, Euroopan unionilla ei ole enää juuri lainkaan vaikutusvaltaa. Tästä syystä olen iloinen, että esittelijä on hyväksynyt tätä asiaa koskevat tarkistukseni. Toisaalta YK:n ihmisoikeustoimikunnan jäsenyydelle pitäisi määrätä ehdot, kuten ihmisoikeussopimusten allekirjoittaminen, ratifioiminen ja noudattaminen sekä YK:n ihmisoikeusraportoijien hyväksyminen. Toisaalta päätöksentekoprosessia on tarkistettava ja yksimielisyyssäännöstä olisi siirryttävä 2/3-määräenemmistöpäätöksiin. Jos näitä ehtoja ei täytetä, Euroopan unionin pitäisi vakavasti harkita vetäytymistä pois koko ihmisoikeussirkuksesta. Muuten on vaarana, että tuomitsemisen sijasta ihmisoikeuksien rikkomukset legitimoidaan, mikä ei varmasti ikinä voi olla tarkoituksena.

Caudron (GUE/NGL).
Hyvät kollegat, jos sen jälkeen, kun on tarkastellut valiokunnassa 284 :ää tarkistusta, tutkii tarkasti ihmisoikeuksia koskevaa päätöslauselmaa, jossa on jopa 56 johdanto-osan kappaletta ja 197 kohtaa, saa ristiriitaisen vaikutelman. Mainitsen vain muutamia: onko mietinnöllä tarkoitus, onko se hyödyllinen, ovatko esiin otetut asiat tärkeysjärjestyksessä, onko ne tarkistettu, mikä on erehdysten osuus, mikä on uutistoimistojen ja keskeisten tiedotusvälineiden valintojen osuus puhumattakaan poliittisista mieltymyksistä
Mitä voimme sanoa niille, jotka väittävät, että perimmäinen ideologia on rikkaiden ja vaikutusvaltaisten valtioiden ideologia? Nämä valtiot tuomitsevat muut omien intressiensä ja kriteeriensä perusteella noudattamatta kuitenkaan aina samoja normeja omissa maissaan.
Yhdysvaltojen asenne on esimerkki, joka on enemmän kuin karikatyyri tässä asiassa: mainitsen esimerkkinä vankien kohtelun, kieltäytymisen hyväksymästä Kansainvälistä rikostuomioistuinta, ennalta ehkäisevän sodan ja kuolemantuomion. Lopetan tähän luettelon, joka on kaikkea muuta kuin täydellinen ja johon jokainen voisi lisätä jotain.
Yleisen hyödyllisyyden ja pätevyyden osalta kunkin ihmisen on tehtävä oma valintansa. Huolimatta epäilyistäni olen kuitenkin itse tullut siihen päätelmään, että mietintö on hyödyllinen, ja onnittelen kollegaani van den Bosia.
Meidän on kuitenkin punnittava yksityiskohtaisemmin sitä, mitä mietinnöstä väärin perustein puuttuu ja mitä siinä, niin ikään väärin perustein, korostetaan liikaa. Kollegani Pernille Frahm ja minä esitimme valiokunnassa yhdeksän tarkistusta, joista seitsemän hyväksyttiin, ja täysistunnossa 27 tarkistusta, joista ryhmäni jäsenet hyväksyivät kahdeksan. Tämä on todiste kiinnostuksestamme ja vahvistaa näin ollen käsityksemme, että mietintö on hyödyllinen.
Lopuksi haluan sanoa, ettei kukaan meistä, ja tarkoitan todella ettei yksikään meistä, ole samaa mieltä kaikesta, mitä on hyväksytty. Minäkin voisin luetella kaikki sellaiset kohdat, jotka häiritsevät minua ja joista en ole samaa mieltä.
Kaikesta huolimatta ja negatiivisia asioita kieltämättä uskon kuitenkin, että mietinnössä on enemmän positiivista kuin negatiivista, ja olen valmis äänestämään mietinnön puolesta, ellei se vääristy tiettyjen äänestysten takia. Olen yhä jonkin verran huolestunut joidenkin ihmisten halusta korvata omantunnonvapaus uskonnonvapaudella, ja minulla on joitakin muitakin pelkoja tietyistä poliittisista yhteyksistä. Kollegat, myös oman ryhmäni jäsenet, painottavat muita asioita; tämä on demokratiaa. Tärkeintä on, ja tätä minun on korostettava, tarve puolustaa täysin sydämin ihmisoikeuksia, kaikkia ihmisoikeuksia, myös taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia, kaikkialla maailmassa. Todellakin korostan, että meidän on puolustettava niitä kaikissa maissa ilman minkäänlaisia poikkeuksia!

Wuori (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, samalla kun yhdyn niihin, jotka onnittelevat van den Bosia erinomaisesta mietinnöstä, ja mitä suurimmassa määrin siihen, mitä hän itse avauspuheenvuorossaan sanoi, totean, että meillä on luonnollisesti joitakin painotuseroja. Me puolestamme haluamme vielä tähdentää erityisesti mielipidevankien oikeuksia ja oikeutta terveeseen ympäristöön.
Kidutus yhdessä kuolemanrangaistuksen kanssa on kaikkein perustavinta laatua oleva ihmisoikeusloukkaus. Terrorisminvastaisen taistelun maailmassa olemme huolestuttavasti nähneet kidutuksen ehdottoman kiellon suhteellistuvan ja ikäänkuin pehmenevän reunoiltaan. Ei riitä, että me panostamme ennaltaehkäisyyn ja varsinkin kidutuksenvastaisen yleissopimuksen valinnaisen lisäpöytäkirjan mahdollisimman laajaan hyväksymiseen, vaan meidän on todella myös tuettava uhrien kuntoutusta. Me saamme siitä nyt lupauksen, mutta se edellyttää myös lisättyjä voimavaroja. Siihen on panostettava ja se tarkoittaa asianmukaisia budjettipäätöksiä.
Kun sitten katsoo mietinnön EU:n roolia ja valmiuksia ihmisoikeustyöhön koskevia osia, tulee déjà vu -vaikutelma. Ei suinkaan siksi, että esittelijä olisi epäonnistunut, vaan siksi, että me olemme vuosi vuoden jälkeen tähdentäneet hyvin samanlaisia muutostarpeita. Maailmassa, jossa aseisiin ja yhteistyöhön perustuvat turvallisuusnäkemykset kamppailevat ja jossa yleismaailmalliset ihmisoikeudet ja valtiosuvereniteetti ovat jännitteisessä tilassa - tämä on YK:n kohtalon kysymys - EU:lla on tilaisuus sijoittaa ihmisoikeudet ulkopolitiikkansa keskiöön. Institutionaaliset muutokset eivät tähän riitä, vaikka me saamme oman ulkoministerin ja parlamentin valiokuntia järjestellään uudelleen. Se voi toimia vain, jos me todella haluamme panostaa johdonmukaiseen työhön ja olla siinä täydestä sydämestämme mukana.

Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää lämpimästi hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka on myös erittäin kiinnostava sekä periaatteiden että käytännön kannalta. Hän yrittää saada parlamentin tekemään muutakin kuin esittämään pelkkiä pitäviä näyttöjä. Jos nimittäin puhumme suumme puhtaaksi, meidän on myös vastattava jatkotoimenpiteistä. Liian harvoin otamme vaarin omasta arvostelustamme, ja meiltä puuttuu välineet, joilla voisimme ottaa selville, miten syytöksemme on vaikuttanut. Meidän pitäisi lopultakin tehdä jotain tälle jatkotoimenpiteitä koskevalle asialle, vaikka ymmärränkin täysin komission jäsenen mainitseman vastustuksen, josta osa liittyy käytännön syihin. Tämä pätee varmasti tukeen, johon Saharov-palkintomme voittajalla on oikeus. Nämä voittajathan ovat monissa tapauksissa kansalaisvapauksien sankareita. Juuri tällä viikolla on jälleen oikea-aikaisesti - ja aivan perustellusti - tuettu Aung San Suu Kyita, joten on kummallista, että kiinnitämme Leyla Zanaan yhä niin vähän huomiota. Eikö se ole poliittisesti oikein sopivaa? Jos syy on tämä, esittelijän komissiota ja neuvostoa kohtaan esittämä kritiikki koskee myös meitä. Ihmisoikeuksien puolustaminen ei ole niin yksinkertaista. Sellaisten ihmisten puolustaminen, jotka näkee silmästä silmään, ei ole vaikeaa. Vasta sitten, kun puolustetaan sellaisten ihmisten oikeuksia, joiden kanssa ei olla samaa mieltä, ihmisoikeuksien puolesta puhuminen saa suuren merkityksen. Tämä koskee myös omantunnonvapautta. Yllätyksekseni jotkin parlamentin kollegoistani pitävät tästä termistä enemmän kuin uskonnonvapaudesta. Pidän tätä rehellisesti sanottuna hieman huolestuttavana. Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomiota omantunnonvapautta koskevaan tarkistukseeni, jonka luonnollisesti esitin välittömästi. Voidaanhan tästä aiheesta mainita erittäin positiivisiakin asioita. Tarkistuksessa viitataan moniin omantunnonsyistä johtuviin aseistakieltäytymisiin, jotka me hyväksymme tai emme hyväksy. Omantunnonvapauden kunnioittamisen kannalta jäljempänä mainittu asia ei ole lainkaan kiinnostava. Tästä syystä toivon laajaa tukea parlamentilta. Mielestäni esittelijä on käsitellyt mietinnön eri kohdissa uskonnonvapautta erittäin ammattitaitoisesti. Tästä syystä on sitäkin surullisempaa, että pelkästään lehdistön ennakkoasenteen vuoksi niin paljon huomiota kiinnitetään vain tähän 1 prosenttiin mietinnön tekstistä, jossa käsitellään uskonnollista väkivaltaa. Toivon, ettei esittelijä kiinnitä asiaan liikaa huomiota vaan jatkaa tinkimättä tiellä, joka mietinnössä on hahmoteltu.
Fava (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Caudronin ja kaikkien muiden tapaan ihmettelen, mitä voimme tehdä, ettei tämä vuosittainen ihmisoikeusmietintö olisi enää pelkkä rutiiniluonteinen seremonia. Mielestäni voimme tehdä jotain, eli jatkaa sinnikkäästi ihmisoikeusrikkomusten käytännön seurantaa ja tuomitsemista, panna täytäntöön parlamentin hyväksymät päätöslauselmat tinkimättä velvollisuuksistamme asiakirjoihimme kirjaamiamme periaatejulistuksia kohtaan, jotta voisimme toimittaa - kuten myös komission jäsen sanoi - varoja ja käytännön apua sekä koulutusta ja tukea niille, jotka työskentelevät ihmisoikeuksien alalla, muun muassa Yhdistyneissä Kansakunnissa. Arvoisa komission jäsen, lisäksi meidän pitäisi tukea lehtimiehiä, sillä monet lehtimiehet ovat kuolleet viimeisen vuoden aikana, ja uskon heidän toimivan silminnäkijöinä ja asioiden tarkistajina, mikä on tärkeää ainakin parlamentille.
Van den Bosin mietinnön perusteella näyttää ilmeiseltä, että meidän on varmistettava, ettei uskonnosta ole kolmannella vuosituhannella jälleen tulossa erottava tekijä, jota se aiemmin oli pitkiä aikoja. Meidän on vältettävä suvaitsemattomuuden uusia muotoja ja uusia jumalan nimeen perustuvan syrjinnän muotoja ainakin joissakin korkeasti kehittyneissä maissa, korkeasti kehittyneissä läntisissä demokratioissa: jakautunut ja ristiretkien halkoma maailma olisi kiistatta paha maailma, ja meidän on estettävä sellaisen maailman syntyminen.
Arvoisa puhemies, uskon, ettei kamppailua ihmisoikeuksien puolesta voida enää nykyään pitää kamppailuna periaatteista ja ettei sitä voi voittaa oveluudella eikä oikoteitä käyttäen. Tästä syystä vetoamme neuvostoon, jotta se tekisi kaikkensa varmistaakseen, ettei ihmisoikeuslauseketta - ja tämän olemme jo kuulleet neuvoston puheenvuorossa - pidettäisi pelkästään pienenä lisäyksenä vaan että sen noudattaminen on lainmukaisen ja demokraattisen sivilisaation ylevä tavoite, jonka parlamentti ei saa antaa hiipua.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, EU:n ja Yhdysvaltojen pitäisi olla ne kaksi keskeistä voimaa, jotka johtavat kansainvälisesti kamppailua ihmisoikeuksien puolesta. Voimme tehdä sen vain, jos toimimme yhtenäisesti arvioidessamme, mitä tarkoittaa ihmisoikeuksien täysimääräinen noudattaminen, ja jos olemme uskottavia toimimalla johdonmukaisesti siinä, mitä teemme kotona ja sanomme ulkomailla. Keskinäisen ymmärryksen puute on synnyttänyt kuilun EU:n ja Yhdysvaltojen välille. Me ihmettelemme, miksi amerikkalaiset haluavat välttämättä teloittaa ihmisiä, boikotoida Kansainvälistä rikostuomioistuinta sekä kieltää Guantanamon vangeilta oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin.
Camp Deltassa on vangittuna noin 18 EU:n kansalaista tai asukasta. Yksi heistä, Feroz Abbasi, on omasta Lontoon vaalipiiristäni. EU:n jäsenvaltioiden on yhdessä painostettava Yhdysvaltoja varmistaakseen, että syytetyille taataan tavanomainen siviilioikeudenkäynti. Terrorismin vastaisesta sodasta ei saa tulla hyökkäystä kansalaisvapauksia vastaan. Jos hyväksymme perusteettoman valvonnan ja vankeuden sekä vähemmistöjen, erityisesti muslimien, perusteettoman syrjinnän, heikennämme moraalista uskottavuuttamme sekä edistämme terrorismin lisääntymistä.
Paras elämänohje on "tee mitä sanot". Yhdessä Yhdysvaltojen kanssa EU muodostaa loistavan joukkueen. Jakautuneena heikennämme voimiamme ihmisoikeuksien alalla.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kun Euroopan unioni puhuu ihmisoikeuksista, kuulijoilla on täysi syy huolestua. Muistot rikollisista hyökkäyksistä Jugoslaviaan, Afganistaniin ja Irakiin ovat vielä tuoreina mielessä. Ongelmana luonnollisesti on, että Euroopan unionin ja sen imperialististen ystävien "hyväntahtoisuudesta" kärsivät kansat tekevät voimakkaasti vastarintaa vapauttajiaan vastaan. Sama pätee Kuuban kansaan, joka ei ole vakuuttunut vapaiden markkinoiden eduista. 
Euroopan unioni, joka on nimittänyt itsensä ihmisoikeuksien maailmanlaajuiseksi puolustajaksi, käyttää ihmisoikeuksia valikoivasti painostuskeinona tyrkyttääkseen omaa politiikkaansa. Sillä on tähtäimessään geostrategisesti ja taloudellisesti tärkeitä alueita ja valtioita sekä Kuuban, Vietnamin, Kiinan ja Valko-Venäjän kaltaisia valtioita, joiden yhteiskunnallinen ja poliittinen järjestelmä on sopimaton. Vaikka uskonnonvapautta käytetään tähän tarkoitukseen, Turcon päätöslauselmassa mennään kuitenkin niinkin pitkälle, että siinä ehdotetaan "offshore"lakia, jossa rangaistukset ja seuraamukset olisivat yhdenmukaisia Yhdysvaltojen lakien kanssa.
Toisaalta Euroopan unionissa ja mietinnössä ei puututa Yhdysvaltojen ihmisoikeusloukkauksiin, joihin kuuluvat terrorismin vastaisen lainsäädännön mahdollistamat salaiset pidätykset ja erityiset sotatuomioistuimet. Näin tehdään myös Israelin, Turkin ja ehdokasmaiden kohdalla, vaikka ne vainoavat ja kieltävät kommunistisia puolueita.
Hyvät parlamentin jäsenet, tästä tekopyhyydestä on päästävä kiireesti eroon.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan vilpittömästi kiittää esittelijä van den Bosia hänen asialle omistautuneesta ja kaukonäköisestä työstään ihmisoikeuksien alalla. Haluan erityisesti korostaa kysymyksiä, jotka koskevat uskonnonvapauden puolustamista, jolle esittelijä van den Bosin mietintö luo vankan pohjan ja jota olen itsekin saanut olla vahvistamassa.
Euroopan parlamentti kiinnittää huomiota lähetystoiminnan kieltämiseen sekä uhkauksiin uskonnon vaihtamisesta langetettavista rangaistuksista. Haluamme tuomita väkivaltaisuudet, jotka perustuvat uskonnon tai uskon väärintulkintaan. Euroopan parlamentti haluaa korostaa turvattomuutta, josta uskonnollisten vähemmistöjen edustajat ympäri maailmaa ovat kärsineet. Merkittävä huomio mietinnössä on, että ateistiset ääriliikkeet voivat heikentää ihmisten kykyä elää rauhanomaisesti rinnakkain. Varoitamme myös ateismiin perustuvasta suvaitsemattomuudesta.
On sanottu, että lapsiavioliitot ovat uhka naisten ja lasten oikeuksille. Haluamme tuoda esiin tiedotusvälineiden merkittävän roolin uskontoja ja kulttuureja koskevan tietouden levittäjänä. Merkittävä van den Bosin mietinnössä korostettu periaate on oikeus vaihtaa uskontoa tai luopua siitä sekä etsiä vapaasti oma hengellinen koti kohtaamatta sortavaa lainsäädäntöä taikka lainsäädäntöä, jonka nojalla voidaan rangaista niitä, jotka vaihtavat uskoa ja uskontoa.
Toivomme, että kielto vaihtaa uskontoa kumotaan ja uskonnon vaihtamiseen liittyvä rangaistusuhka poistetaan. Haluamme vastustaa uskonnon nojalla langetettavia rangaistuksia ja muita perusvapauksien ja ihmisoikeuksien vastaisia käytäntöjä.
Lisäksi tässä tärkeässä asiakirjassa tuomitaan perustellusti Libyan valitseminen YK:n ihmisoikeustoimikunnan puheenjohtajaksi. Kritiikkiä on kohdistettu myös Kuubaan, jossa 78 ihmisoikeusaktivistia on vangittu, koska he työskentelevät perusvapauksien ja ihmisoikeuksien parantamiseksi.

De Keyser (PSE).
Arvoisa puhemies, van den Bosin erinomaisessa mietinnössä on kaksi minua hämmästyttävää kohtaa. Ensimmäinen niistä on se, että hän korostaa melkeinpä liikaa uskonnon merkitystä, ja toinen on hänen implisiittinen käsityksensä siitä, että osaamme lukea rivien välistä, eli että omantunnonvapaus voidaan taata suvaitsemalla erilaisia uskontoja.
En käsittele ensimmäistä kohtaa tämän enempää: se on esittelijän poliittinen valinta, joka on jo perusteltu. Toiseen kohtaan, uskontojen moninaisuuteen ihmisoikeuksien edistäjänä yhteiskunnassa, suhtaudun kuitenkin jonkin verran skeptisemmin. Ensinnäkin tämän ajatuksen mukaan ateistit ja agnostikot on alennettu uskonnottomien asemaan, joka on jonkinlainen oletusarvo. Vakavasti puhuen olen kuitenkin vakuuttunut, että vain valtion tai valtioliiton rakenteellinen maallisuus vai taata jokaiselle ihmiselle omantunnonvapauden. Tämä rakenteellinen maallisuus sijoittaa uskonnot sinne, missä niitä tarvitaan, toisin sanoen yksityiselämään. Ei ole juurikaan merkittävää, onko joku yksityiselämässä ateisti, katolinen, juutalainen, muslimi tai jonkin rauhanomaisen lahkon jäsen. Lahkoista puheen ollen haluan lainata belgialaisen uskonnonhistorian professorin sanoja: "mitä muuta lahko on kuin uskonto, joka ei ole saanut poliittisen vallan tukea?" Julkisella, ja erityisesti poliittisella foorumilla kaikenlainen uskonnollinen puuttuminen pitää kieltää ja yliluonnollinen vaikutusvalta tuomita. Nämä ovat kansalaisten omantunnonvapauden ja kaiken muunkin vapauden ainoat todelliset takuut. Van den Bosin mietintö olisi ollut vielä vakuuttavampi, jos hän olisi mennyt päätelmissään näin pitkälle.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin käytössäni olevassa lyhyessä ajassa esittää ministeri Antonionelle ja komission jäsenelle Nielsonille kysymyksen, joka koskee mietinnön 135 kohtaa, jossa korostetaan muun muassa koulutuksen ratkaisevan tärkeää merkitystä keskinäisen ymmärryksen edistämisessä.
Kouluvuosi on alussa. Kyproksen miehitetyllä alueella toimintalupa annettiin vain yhdelle, Rizokarpasossa sijaitsevalle koululle. Nyt Rauf Denktashin miehitysjoukkojen viranomaiset eivät anna yläasteen toimia, ja kaksi tai kolme päivää sitten viranomaiset erottivat myös ala-asteen opettajat.
Tämä on kiireellinen asia. Kouluvuosi on alkamassa, lapset ovat ehkä jäämässä ilman koulua ja perheiden on luultavasti lähdettävä Kyproksen tasavallan niihin osiin, joissa kaikkien koulujen annetaan toimia. Tästä syystä haluaisin komission jäseneltä Nielsonilta ja ministeri Antonionilta vastauksen siihen, kuinka laajoja toimia he aikovat toteuttaa ottaakseen tämän asian esiin miehittäjäviranomaisten kanssa.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, esittelijä van den Bosia on onniteltava hänen työstään, mutta tällaisten laajojen mietintöjen ongelmana on, että niihin sisältyy kaikkien suosikkiajatuksia ja itse asia voi jäädä varjoon.
Nykyään on klisee sanoa, että ihmisoikeudet ovat jakamattomia. En kuitenkaan ole vakuuttunut siitä, että suuria joukkoja murhanneiden terroristien tai terrorismiin osallistuneiden henkilöiden ihmisoikeudet ansaitsevat samanlaisen huomion kuin kunnollisten lainkuuliaisten kansalaisten ihmisoikeudet. Meille muistutetaan, että terrorismin torjunnassa demokratioidemme on huolehdittava siitä, ettei kansalaisvapauksia ja ihmisoikeuksia loukata. Tämä on luonnollisesti totta, mutta vastaavasti emme myöskään saa suostua siihen, että ihmisoikeuksista tulee poliittinen ase terroristien asevarastoon. Terroristit ja heidän puolustajansa ovat pahimpia kansalaistemme ihmisoikeuksien loukkaajia.
Meidän on erittäin helppoa päivitellä eri puolilla maailmaa tapahtuvia ihmisoikeusloukkauksia. Mielestäni Euroopan unionin pitäisi keskittyä tarkemmin joihinkin saavutettavissa oleviin tavoitteisiin, joiden avulla se voi vaikuttaa muihin asioihin. Sen pitäisi keskittää toimintansa muutamiin aloihin, joilla on mahdollista saavuttaa tuloksia, ja toimia näillä aloilla johdonmukaisesti ja päättäväisesti.
Ajattelen tässä nyt Burmaa - josta puhun huomenna - ja Zimbabwea, jossa miljoonat ihmiset kärsivät Mugaben tyranniasta; joidenkin Afrikan maiden johtajat häpeällisesti hyväksyvät Mugaben toimet ja rohkaisevat häntä. Neuvosto on liian usein jättänyt huomiotta parlamentin antamat päätöslauselmat. Jotkin valtiot ovat yrittäneet käyttää tilannetta hyväkseen omien etujensa ajamiseksi. Tällaisen toiminnan sijasta pitäisi soveltaa johdonmukaista ja yhtenäistä lähestymistapaa, joka perustuu selkeään strategiaan, jolla on tarkoitus vapauttaa Zimbabwen kansa Mugaben sorrosta. Tässä voidaan onnistua.
Konfliktista toipuvien valtioiden korruptoituneet ja brutaalit hallitukset ovat yleensä suurimpia syyllisiä ihmisoikeuksien loukkauksiin, joista kärsivät miljoonat erittäin huonossa asemassa olevat ihmiset. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiiveina vaadimme ehdottomasti, että tukea saaneiden maiden pitäisi vastineeksi lisääntyneestä kehitysavusta täyttää oma osansa sopimuksesta, eli noudattaa hyvää hallintotapaa sekä kunnioittaa oikeusvaltion periaatteita ja ihmisoikeuksia. Tämän jälkeen voisimme ehkä saavuttaa jonkinlaista edistystä.

Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, jos ihmisoikeudet muodostavat eurooppalaisten arvojen perustan, tämä ihmisoikeuksia koskeva vuosittainen mietintö vuoden tärkeimpiä tapahtumia Euroopan parlamentissa. Onnittelen esittelijä van den Bosia hänen työstään, sillä hän on joutunut ponnistelemaan monien keskenään kilpailevien tavoitteiden ja vaatimusten parissa.
Parlamentille on edelleen epäselvää, kuinka monet yksittäiset valtiot tässä mietinnössä pitäisi mainita. Miksi uskonnon vapauden puuttumista pitäisi kritisoida Laosissa, Vietnamissa ja Pakistanissa mutta ei Turkmenistanissa tai Saudi-Arabiassa?
Päätöslauselmassa yksilöidään joitakin EU:n rakenteellisia muutoksia, joilla voitaisiin todella edistää ihmisoikeuksien noudattamista. Näihin muutoksiin kuuluvat EU:n ja kolmansien maiden nykyistä parempi yhteistyö ihmisoikeuslausekkeen alalla, Euroopan parlamentin ottaminen mukaan keskusteluihin ihmisoikeuksia koskevasta toimintaohjelmasta sekä sellaisten arviointiperusteiden käyttöönotto, joiden avulla EU voi toteuttaa muitakin toimia kuin soveltaa kahta usein kömpelöä keinoa, jotka ovat pakotteet ja tukien keskeyttäminen. Toivon, että komissio tutkii näitä asioita yksityiskohtaisesti.
Lopuksi, nyt kun parlamentti aiemmin tänään äänesti vammaisia koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen puolesta, on oikein, että vammaisiin kohdistuvat ihmisoikeuksien loukkaukset sisällytetään tähän kattavaan päätöslauselmaan. Tässä ei ole kyse pelkästään taloudellisista ja sosiaalisista oikeuksista vaan kaikkialla maailmassa olevista ihmisistä, jotka ovat menettäneet henkensä tai joita on sorrettu vain sen takia, että he ovat vammaisia. Ihmisoikeuksien loukkauksia tapahtuu esimerkiksi asuntoloissa, joissa ihmisiltä puuttuu perusihmisarvo. Esimerkiksi häkkisänkyjä käytetään psykiatrisissa laitoksissa sellaisissa maissa, joista ensi vuonna on tulossa EU:n täysimääräisiä jäsenvaltioita. Sekä tässä että muissa mietinnössä mainituissa asioissa ihmisoikeudet ovat jakamattomia Euroopassa niin kuin muuallakin maailmassa.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä meille halutaan uskotella, että Euroopan unionilla on keskeinen kansainvälinen rooli ihmisoikeuksien alalla.
Jos asiaa ei tarkastella liian yksityiskohtaisesti, on totta, että Länsi-Euroopan vauraissa maissa ja Yhdysvalloissa ihmisoikeudet ovat hieman paremmin suojattuja kuin maailman enemmistönä olevissa köyhissä maissa. Tämä pätee niin kauan kuin sulkee silmänsä siirtolaisten ja asianmukaisia papereita vailla olevien henkilöiden metsästykseltä, karkotusmääräyksiltä ja köyhiä ihmisiä sortavilta lailta ja niin kauan kuin unohtaa, että monilta ihmisiltä on kielletty oikeus kunnolliseen asuntoon, niin kauan kuin ei tiedä sitä, että Ranskan kaltaisessa maassa sananvapaus päättyy tehtaan portille, että poliittisten kirjoitusten jakaminen tehtaassa voi olla peruste irtisanomiselle, niin kauan kuin unohtaa, että joissakin EU-maissa naisilta kielletään perusoikeudet, kuten oikeus valita, haluaako lapsen vai ei, ja niin kauan kuin pitää normaalina sitä, että oikeutta työpaikkaan ja kunnolliseen palkkaan ei pidetä perusoikeutena eikä kunnioiteta. Vaikka puutteelliset ihmisoikeudet taataan ainoastaan vauraissa maissa, koska ne kielletään maailman köyhiltä, nimenomaan juuri nämä vauraat maat, jotka ovat niin ylpeitä ihmisoikeuksistaan, pitävät köyhissä maissa vallassa monia kauheita, sortoon ja ennen kaikkea loputtomaan kurjuuteen perustuvia hallituksia.

Sartori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vaikka ryhmäni onkin tyytyväinen mietintöön, olemme myös sitä mieltä, että meidän on käytettävä jäljellä oleva aika sen korostamiseen, että Euroopan parlamentin on ensisijaisen tärkeää jatkaa kaikkien käytettävissään olevien voimavarojen hyödyntämistä varmistaakseen entistäkin määrätietoisemmin, että ihmisoikeuskysymyksillä on nykyistä näkyvämpi asema päätöksenteossamme ja että noudattamamme politiikat ovat entistä tehokkaampia. Uskon, että yleisesti ottaen ihmisoikeuksien osalta - ja haluaisin erityisesti mainita tästä laajasta kokonaisuudesta lasten ja naisten oikeudet - että vielä on mahdollisuuksia, joita ei ole täysimääräisesti hyödynnetty etenkään kehitysmaihin soveltamiamme tukemenettelyjä koskevissa päätöksissä, mahdollisuuksia, jotka meidän on hyödynnettävä nykyistä päättäväisemmin ja määrätietoisemmin korostaaksemme, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen on välttämätöntä. Mielestäni tässä on kyse myös tiedotusongelmasta, ja yhdyn mietinnössä esitettyyn väitteeseen, jonka mukaan koko parlamentin ja erityisesti näiden maiden politiikkaa koskevia päätöksiä käsittelevien valiokuntien on saatava aiempaa enemmän, nopeammin ja varmemmin uusinta tietoa näiden maiden tapahtumista.
Lopuksi minäkin haluan mainita kuolemantuomion, joka on jatkuva huolenaihe kaikille ja josta kaikkien on muodostettava oma kantansa.

Antonione
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin erittäin lyhyesti vastata jäsen Alavanosille, joka otti esiin asian, josta komissio ei ole tietoinen. Neuvoston toimivallan rajoissa voin vakuuttaa teille, että tutkimme asiaa. Vastaan jäsen Alavanosille tarvittaessa kirjallisesti.

Nielson
. (EN) Riittää, että esitän yhden yleisen loppuhuomautuksen. Havaitsin monissa puheissa melkoisen määrän turhautuneisuutta, jota aiheutti sellaisten selkeiden ja sitovien päätösten sekä tehokkaiden välineiden puute, joilla voidaan valvoa, että ihmisoikeuksia kunnioitetaan maailmassa.
Joissakin puheenvuoroissa oli lähes ekstraterritoriaalinen, ehkä jopa unilateralistinen sävy. Meidän on vaalittava muita arvoja, jotka ovat tärkeitä itsekunnioituksellemme ja hankkeellemme, ja pysyttävä niille uskollisena. Meidän on keskityttävä jatkossakin monenväliseen toimintaan. Emme myöskään saa oikoa mutkia käsitellessämme näitä vaikeita asioita.
Kun kolmannen maailman köyhät katsovat meitä eurooppalaisia - vaikkakaan he eivät ymmärtäisi, miten tämä on mahdollista - seuraava ajatus kuvastaa hyvin, mitä he ajattelevat meistä: he näkevät, että Euroopan jokainen lehmä saa kaski euroa tukea päivässä. Kolmannessa maailmassa 1,2 miljardia ihmistä elää alle dollarilla päivässä. Yli puolet maailman väestöstä ansaitsee vähemmän kuin kaksi dollaria päivässä.
En ole vaihtanut tämän keskustelun keskeistä teemaa, mutta jos puhumme asioiden käsittämisestä ja siitä, miten tämä maailma näkee itsensä, meidän on pidettävä tämä mielessä. Kaikki puhuvat kansainvälisestä yhteisöstä. Meillä ei ole kansainvälistä yhteisöä. Yritämme luoda sellaisen. Tässä meillä on hyvä tilaisuus olla eurooppalaisia näinä aikoina. Meidän on yhdistettävä tämä siihen, mistä me keskustelemme täällä parlamentissa.

Puhemies. -
Kiitos paljon, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
KIRJALLISET LAUSUMAT (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Boudjenah (GUE/NGL)
- (FR) Mietinnössä tuomitaan aivan perustellusti monien valtioiden ihmisoikeustilanne. On kuitenkin valitettavaa, ettei mietinnössä jostain kumman syystä mainita Maghreb-maita eikä Israelia. Vuosi 2002 oli nimittäin huolestuttava käännekohta kohti ankarampaa sortoa kyseisissä maissa erityisesti sananvapauden osalta: esimerkkeinä voidaan mainita Kabylian alueen järjestön johtajien pidätys ja oikeudenkäynti Algeriassa sekä äskettäin tapahtunut lehdistön vapauden rajoittaminen, Internetissä julkaistavaan lehteen kirjoittavan toimittajan pidätys Tunisiassa, sensuuri ja lehtimies Ali Lmrabetin asettaminen syytteeseen Marokossa sekä Marokon viranomaisten Länsi-Saharaan tekemät hyökkäykset. Länsirannalla häpeän muurin rakentaminen on vakava rikkomus vastoin palestiinalaisten oikeutta liikkua vapaasti ja oikeutta maahan. Muurin rakentaminen on vakava uhka ihmisoikeuksille ja rauhalle.
Lisäksi monissa maissa niin sanottu terrorismin torjunta antaa tekosyyn turva- ja sortotoimille. Tätä pitää vastustaa. Sitä paitsi meidän tehtävämme on varmistaa, ettei kansainvälisen oikeuden kyseenalaiseksi asettaminen, joka on Yhdysvaltojen viranomaisille lähes jokapäiväistä rutiinia, johda meitä maailmaan, jossa taloudelliset ja poliittiset intressit vievät aina voiton yksilöiden ja kansojen oikeuksista.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Syllan laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0281/2003) perusoikeuksista Euroopan unionissa (2002) [2002/2013(INI)].
Sylla (GUE/NGL)
- (FR) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa toteamalla, että olen ylpeä saadessani esitellä tämän ihmisoikeustilannetta koskevan vuosittaisen mietinnön. Se on tiivistelmä niistä perusarvoista, joihin Euroopan unioni perustuu, se tunnustetaan valmistelukunnan ehdotuksessa sopimukseksi Euroopan perustuslaista ja se sisältyy ehdotuksen II osaan. Mielestäni Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaan Euroopan unionin toimielimet voivat valvoa toimivaltuuksiensa asettamissa rajoissa sitä, että jäsenvaltiot noudattavat ihmisoikeuksia ja perusvapauksia tiukasti.
Toivon, että tämän äänestyksen jälkeen, kun perusoikeuskirja on pantu täytäntöön, sen oikeudellisesti velvoittava luonne antaa Euroopan kansalaisille mahdollisuuden saattaa asiansa suoraan ja erikseen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Sanon näin, koska vaadin kansalaisten ottamista mukaan perusoikeuskirjan laadintaan. Siksi otin ensimmäiseen käsittelyyn mukaan kaksi koulua, saksalaisen ja ranskalaisen, jotka ovat nyt seuranneet työskentelyä kuuden kuukauden ajan. Sitten toin mukaan suuret kansalaisjärjestöt - Amnesty Internationalin, Human Rights Watchin, kansainvälisen ihmisoikeusliiton (International Federation for Human Rights) - sekä jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden parlamenttien edustajat. Uskon, että tällä tavalla pystyin saamaan paljon enemmän tietoa ja tarkistamaan tiedot omien käyntieni aikana.
Tiedon ylitarjonta voi olla palkitsevaa eikä suinkaan haitta. Sen vuoksi halusin myös varmistaa, että mietinnössä korostetaan tärkeitä asioita. Mielestäni tämä tarkoitti ensinnäkin ehkä yhden suurimman Euroopassa tapahtuneen jakautumisen tarkastelua sitten Berliinin muurin murtumisen, nimittäin syyskuun 11. päivän terrori-iskun seurausten tarkastelua niin unionissa kuin sen ulkopuolellakin. Minulla oli mahdollisuus tehdä kolmen viikon opintomatka Yhdysvaltoihin. Matkatessani maan poikki huomasin, että monet erittäin kielteiset syyskuun 11. päivän aiheuttamat vaikutukset näkyvät siellä yhä. Ihmiset pelkäävät, ja ennen kaikkea kaikki myöntävät ennennäkemättömän islaminvastaisuuden valtaavan alaa: heidän edukseen laskettakoon, että he myöntävät sen. Kirkot, tuomarit, kansalaiset ja kansalaisjärjestöt pyrkivät suojelemaan muslimeja. Tästä näkökulmasta sen olisi oltava meille esimerkkinä.
Miksi sen olisi oltava meille esimerkkinä? Mielestäni unohdamme aivan liian usein, että terroristien päätavoitteena on horjuttaa oikeusvaltiota. Sen vuoksi aina kun teemme paikasta riippumatta jotain, mikä ei edistä oikeusvaltion vahvistamista, edistämme osaltamme terroristien tavoitetta, joka on nimenomaan oikeusvaltion horjuttaminen. 
Tämän vuoksi on tärkeä muistaa, että meidän on taisteltava yhdessä terrorismia vastaan puolustaaksemme ensimmäistä, perusoikeuskirjan ensimmäisessä luvussa mainittua perusoikeutta - oikeutta elämään. Se on vähintä, mitä voimme tehdä, sillä terroristit eivät valikoi kohteitaan. Eräs tarina palautui mieleeni, kun laadin tätä mietintöä. Vuonna 1994 minulla oli suuri ilo tavata Nelson Mandela, joka oli juuri astumassa virkaansa Etelä-Afrikassa. Juuri kun hän oli astumassa virkaansa, julkaistiin raportti, jossa Afrikan kansalliskongressi ANC luokiteltiin terroristijärjestöksi. Eikö totta ole sekin, että saksalaiset miehittäjät pitivät vastarintaliikkeen edustajia terroristeina? YK on luetteloinut yli 142 määritelmää terrorismille. Jossain vaiheessa halutaankin ehkä sanoa, että vastustajansa kullakin. 
Arvoisa puhemies, tästä huolimatta on totta, että nykyinen terrorismi on todellakin konfliktien aiheuttaja, katsoipa asiaa miltä kannalta tahansa, ja se voi johtaa varovaisuuteen yhteiskunnissa ja saada ne eristäytymään. Tässä tilanteessa meidän on siis varmistettava, että löydämme ratkaisut mahdollisimman pian. Tarkoitan etenkin huolta niistä Euroopan kansalaisista, joita pidetään parhaillaan nähdäkseni salaa Kuubassa, koska heitä epäillään terroristiteoista. Täten terrorisminvastainen taistelu auttaa myös pitämään kiinni oikeusvaltion periaatteista. 
Toiseksi minua huolestuttaa vankiloidemme tilanne. Mielestäni on erityisen järkyttävää näin vuosituhannen alussa havaita, mitä tapahtuu EU:n vankiloissa, joissa tilanne on kaikkea muuta kuin tyydyttävä. Vankilat ovat liian täynnä lähes kaikkialla ja erityisesti Ranskassa, missä vankeja on 60 000, mutta tiloja vain 50 000:lle. 
Lisäksi minua huolestuttavat ilmaisunvapauteen kohdistuvat uhat. Tarkoitan etenkin suurkonserneja ja Italian tilannetta. Perimmäinen ongelma on yhdenvertaisuus. Tästä näkökulmasta useampien Euroopan poliittisten puolueiden olisi välttämätöntä ensi tilassa allekirjoittaa vuonna 1998 laadittu Euroopan poliittisten puolueiden peruskirja yhteiskunnasta ilman rasismia. 
Lisäksi työpaikoilla tapahtuvan syrjinnän torjumisesta annettujen neuvoston direktiivien saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on ollut monissa tapauksissa puutteellista tai jopa olematonta. Muut asiat, kuten solidaarisuus, kansalaisoikeudet ja sosiaaliset oikeudet, sukupuolten välinen tasa-arvo sekä tasa-arvo työpaikoilla, näyttävät mielestäni liittyvän Euroopan kansalaisuuteen ja oikeusjärjestelmään. Edistystä tarvitaan vielä valtavasti. En halunnut osoittaa sormella mitään tiettyä maata, halusin vain tuoda esille parhaat puolet jokaisesta jäsenvaltiostamme.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensimmäiseksi ilmaista tyytyväisyyteni tähän tervetulleeseen keskusteluun ja kiittää kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa sekä esittelijä Syllaa tänään keskustelun aiheena olevasta mietinnöstä, joka on osoittanut, että parlamentin toimet perusoikeuksien suojelemiseksi Euroopan unionissa jatkuvat. 
Tässä mietinnössä on yksi erityisen merkittävä piirre: kyseessä ensimmäinen parlamentin mietintö, joka perustuu unionin ja jäsenvaltioiden perusoikeustilannetta koskevaan vuosittaiseen mietintöön. Tämän mietinnön on laatinut riippumattomista asiantuntijoista koostuva ryhmä, jonka komissio perusti Euroopan parlamentin erityisestä pyynnöstä. Verkoston mietintö tuo esiin riippumattomien asiantuntijoiden eikä komission näkemykset, ja siinä perusoikeuksien suojelua tarkastellaan kansallisessa lainsäädännössä ja kansallisissa käytännöissä tapahtuneiden muutosten sekä yhteisöjen tuomioistuimen samoin kuin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön kehityksen perusteella. Näin ollen olen mielissäni siitä, että verkoston mietintö on ollut hyödyksi työssänne. Olen myös tietoinen siitä, että sitä on mahdollista parantaa tulevaisuudessa ja tehdä siitä toimivampi, kuten Syllan mietinnön 4 kohdassa ehdotetaan.
Niiden suositusten mukaisesti, jotka parlamentti mitä todennäköisimmin hyväksyy, komissio on jo keskustellut asiantuntijaverkoston koordinaattorin kanssa, jotta parlamentin ilmaisemat huolenaiheet ja ensisijaiset tavoitteet voidaan ottaa verkoston toiminnassa huomioon. Totean lisäksi, että tulevaisuudessa parlamentin jäsenet pääsevät käsiksi myös verkoston jäsenten laatimiin kansallisiin mietintöihin ja että kokouksia verkoston ja tulevan Euroopan parlamentin esittelijän välillä järjestetään tulevaisuudessa useammin. Komissio järjestää vastaavasti jo lokakuussa kokouksen kansalaisjärjestöjen edustajien kanssa varmistaakseen, että mietinnön sisältämät tiedot ovat mahdollisimman kattavia ja luotettavia. 
Perusoikeuksien suojeleminen Euroopan unionissa on selvästikin äärimmäisen ratkaisevassa vaiheessa ensinnäkin, koska unioni laajentuu käsittämään koko Euroopan, ja toiseksi, koska unioni laatii parhaillaan perustuslaillisia sääntöjään Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työn perusteella sekä tulevan hallitustenvälisen konferenssin yhteydessä. Unioni pyrkii edistämään myös vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen toteuttamista, minkä toivotaan osaltaan vahvistavan unionin asemaa poliittisena unionina, jossa kunnioitetaan demokraattisen oikeusvaltion perusarvoja. 
Jäsen Syllan mietinnössä esille otettujen tapausten sekä joidenkin perusoikeuksien alalla Euroopan unionissa ilmenneiden ongelmien osalta haluan kertoa parlamentille, että komissio on jo toteuttanut tai on tietyissä tapauksissa toteuttamassa toimia ongelmien ratkaisemiseksi. Komissio esitteli lokakuussa vuonna 2002 ehdotuksen rikoksen uhreille maksettavia korvauksia koskevaksi direktiiviksi, joka nimenomaisesti kattaa terrorismin uhrit. 
Liikkumisen ja oleskelun vapaus ovat Euroopan yhdentymisen kannalta ratkaisevia osatekijöitä, ja komissio hyväksyi tämän vuoden huhtikuun 15. päivänä muutetun ehdotuksen direktiiviksi, jossa liikkumisen vapautta tarkastellaan uudelleen. Toimimme myös parhaillaan tiiviissä yhteistyössä puheenjohtajavaltio Italian kanssa varmistaaksemme, että neuvosto ja parlamentti saavuttavat yhteisen kannan, jonka ansiosta toinen käsittely voidaan järjestää nopeasti, jotta tämä lainsäädäntömenettely voidaan saattaa päätökseen ennen Euroopan parlamentin vaaleja kesäkuussa 2004.
Komission seuraa tarkasti myös romanivähemmistön asemaa laajentumisen yhteydessä kiinnittäen tältä osin huomiota siihen, täyttävätkö maat Euroopan unioniin liittymiselle asetetut poliittiset vaatimukset ja saavatko ne rahoitusta Phare-ohjelmasta. Aiomme myös käynnistää tutkimuksen, jossa arvioidaan, miten komission ohjelmista saataisiin johdonmukaisia ja tehokkaita. 
Mitä tulee ennalta ehkäiseviin toimiin, joiden avulla voidaan estää suhdanteista johtuvien irtisanomisten seuraukset, unionissa on laadittu yhteinen yritysten uudelleenjärjestelyjä koskeva politiikka, jonka mukaan ennen uudelleenjärjestelyjen toteuttamista työntekijöille on tiedotettava asiasta ja heitä on kuultava, jotta asiaa koskevista päätöksistä aiheutuvat sosiaaliset vaikutukset voidaan estää tai niitä voidaan lieventää.

Perhe- ja työelämän yhteensovittaminen on olennainen osa naisten ja miesten tasa-arvoa koskevan yhteisön puitestrategian tavoitteista vuosiksi 2001-2005. Rikoksista epäiltyjen ja syytettyjen etujen turvaamista rikosoikeudenkäynneissä Euroopan unionin alueella koskeva puitepäätösehdotus, joka perustuu komission 19. helmikuuta julkaisemaan vihreään kirjaan, on parhaillaan valmisteltavana, ja teksti on saatavilla marraskuun lopussa, kun komissio on hyväksynyt sen. 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni saa perustuslain. Keskeistä tässä perustuslaissa Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan päätelmien mukaan on perusoikeuskirja, jonka edellinen valmistelukunta hyväksyi ja joka sai Nizzan Eurooppa-neuvostossa kaikkien kolmen toimielimen poliittisen hyväksynnän. Tämä tarkoittaa, että perustuslaillinen oikeussäännöstö perustuu unionin perusoikeuskirjaan. Komissio kuitenkin ymmärtää, että Nizzan sopimuksen 7 artikla on tärkeää panna täytäntöön ennen kuin perusoikeuskirja voi tulla kokonaisuudessaan voimaan. Näin ollen haluan vahvistaa, että jossain vaiheessa syyskuuta komissio hyväksyy sekä osoittaa parlamentille ja neuvostolle tiedonannon Nizzan sopimuksen 7 artiklan täytäntöönpanoehdoista perusoikeuksien suojaamisen osalta. 
Lopuksi haluankin todeta, että tämän keskustelun ja näiden aloitteiden avulla komissio osallistuu parlamentin tavoin merkittävällä tavalla unionin oikeudellisen ja poliittisen järjestelmän suureen muutokseen. Yhtenä osana tätä muutosta ovat perusoikeudet, joita on kunnioitettava, mutta joiden kokonaisvaltainen kehitys on myös turvattava. Näin unionissa voidaan luoda aitoa perusoikeuspolitiikkaa, panna se täytäntöön itse ja siten näyttää esimerkkiä koko maailmalle.

Wyn, Eurig (Verts/ALE)
- (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Syllaa hänen perusteellisesta mietinnöstään, joka käsittelee unionin perusoikeustilannetta vuonna 2002. Mietinnön pituus osoittaa selvästi, että Euroopan unioni, joka jatkuvasti luennoi muulle maailmalle perusoikeuksien kunnioittamisesta, rikkoo yhä näitä oikeuksia omalla alueellaan. 
Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietinnöstä laatiman lausunnon valmistelijana olen tyytyväinen siihen, että mietinnön kohdassa 38 Italia vihdoinkin mainitaan erikseen nimeltä ja sille annetaan nuhteita tiedotusvälineiden keskittymisestä ja pääministerin vaikutusvallasta niihin ilman, että käytössä on minkäänlaista eturistiriitoja koskevaa lainsäädäntöä.
Olen tyytyväinen, koska kulttuurivaliokunnan äänestyksessä enemmistö valitettavasti vastusti sitä, että Italiasta tehtäisiin malliesimerkki tiedotusvälineiden vääränlaisesta keskittämisestä, mikä on merkittävä uhka demokratialle kaikkialla. 
Me kaikki tiedämme, että yksittäiset media-alan konsernit hallitsevat merkittävää osuutta useiden Euroopan valtioiden kansallisista uutismedioista: Bertelsmann ja Kirch Saksassa, Rupert Murdochin imperiumi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Vivendi Ranskassa. Mediavallan ja poliittisen vallan yhdistelmä Berlusconin tapauksessa on kuitenkin ainoa laatuaan Euroopassa. Hiljattain julkaistussa Italian media-alan eturistiriitoja koskevassa Toimittajat ilman rajoja -kansalaisjärjestön raportissa lainataan Freimut Duvea, tiedonvälityksen vapaudesta vastaavaa Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (ETYJ) edustajaa, joka on toistuvasti tuominnut Italian uutismedian keskittymisen suurelta osin pääministerin hallintaan. ETYJ katsoo, että tilanne on sekä haaste Euroopan unionin perustuslain rakenteelle että huono esimerkki uusille siirtymävaiheen demokratioille. 
Euroopan neuvoston parlamentaarinen yleiskokous katsoo niin ikään, että mahdollinen eturistiriita Berlusconin poliittisten tehtävien ja hänen henkilökohtaisten talous- ja mediaintressiensä välillä on uhka tiedotusvälineiden moniarvoisuudelle.
Voisin puhua aiheesta pidempäänkin, mutta olen vakuuttunut siitä, että te kaikki ymmärrätte, mitä ongelmia Italian median omistuksen keskittymisestä koituu demokratialle ja tiedonsaantioikeudelle. Toivon sen vuoksi vilpittömästi, että te kaikki kannatatte Italiaa koskevan tapauksen sisällyttämistä tähän mietintöön.

Karamanou (PSE)
. (EL) Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Syllaa, joka on saanut erittäin vaativan työn päätökseen. 
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana haluan ilmaista olevani erittäin tyytyväinen mietinnössä esitettyihin huomautuksiin ja suosituksiin, jotka koskevat demokratian ja tasa-arvon turvaamista ja noudattamista jokapäiväisessä elämässä ja käytännössä. Demokratia ja tasa-arvo ilmenevät sukupuolten tasapuolisena osallistumisena demokraattisten instituutioiden toimintaan sekä naisten ihmisoikeuksien kunnioittamisena.

Arvoisa komission jäsen, 2000-luvun Euroopassa ei ole mahdollista, että naisilla on ihmisinä ja kansalaisina on rajoitetut oikeudet. On mahdotonta hyväksyä sitä, että Euroopan unionissa yhä on ammattialoja ja muita aloja, joilla yhteisön lainsäädäntöä, demokraattisia sääntöjä ja perusoikeuksia sovelletaan vain miehiin. 
Valiokuntamme on toistuvasti tuominnut sukupuoleen, seksuaaliseen suuntautumiseen, kansallisuuteen tai sosiaaliseen taustaan perustuvan syrjinnän. Toisin sanoen tuomitsemme pääasiassa kulttuuriperinteistä ja sosiaalisista stereotyypeistä johtuvat erilaiset painotukset ja toimet, jotka nykyisin kuuluvat ihmiskunnan pimeään ja ikävään menneisyyteen. 
Vaadimme edelleen voimakkaasti sitä itsestäänselvää asiaa, että ihmisoikeuksia ja perusvapauksia sovellettaisiin tasapuolisesti miehiin ja naisiin ilman minkäänlaista syrjintää. Vasta sitten voimme puhua yleismaailmallisista ihmisoikeuksista ja valtavirtaistamisesta.
Arvoisa komission jäsen, kun tänään äänestämme naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisemistä ja vastustamista koskevaa Daphne-ohjelmaa käsittelevästä mietinnöstä, haluan jälleen kerran vedota Euroopan komissioon ja jäsenvaltioihin, jotta ne asettaisivat naisiin kohdistuvan väkivallan ensisijaiseksi poliittiseksi tavoitteekseen, koska naisiin kohdistuva väkivalta sortaa naisten oikeuksia räikeimmin. Mielestäni millään muulla politiikalla ei pitäisi olla suurempaa painoarvoa kuin ihmisoikeuksien suojelulla.

Cornillet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Syllaa hänen tekemästään työstä sekä esittää kaksi huomautusta menetelmästä, jota tähän mietintöön olisi mielestäni sovellettava.
Ensinnäkin haluan muistuttaa teitä siitä, että tämä on kolmas mietintö parlamentin toivoman äärimmäisen merkittävän uudistuksen jälkeen. Tämän uudistuksen mukaan unionin perusoikeustilannetta tarkastellaan perusoikeuskirjan kannalta, mistä seuraa joitakin velvoitteita. Olemme ottaneet käyttöön keinot - mietinnön laativan asiantuntijaverkoston, tavallisemmin työryhmän - mutta iskusana on ennen kaikkea perusoikeuskirja, vain ja ainoastaan perusoikeuskirja. Tämä edellyttää luonnollisesti sitä, että esittelijä ja kaikki ne, jotka toivovat tämän mietinnön hyväksymistä laajan kannatuksen tukemana, varmistavat, ettei sitä pidetä tekosyynä poliittiseen aktivismiin, ettei se anna tilaisuutta henkilökohtaisten mielipiteiden ilmaisemiseen ja ettei se johda sellaisten etujärjestöjen painostustoimiin, joilla ei ole mitään tekemistä tämän asian kanssa. Vain perusoikeuskirja, mutta koko peruskirja! Se on periaate, josta on pidettävä kiinni, jos minulta kysytään. 
Toinen huomautukseni liittyy valtioihin. Tämä mietintö on jaettu kahteen osaan yhteisön säännösten mukaisesti. Todellisuudessa mietintö muodostaa kokonaisuuden, ja siten päätöslauselman olisi sisällettävä ainoastaan mietinnön pääsisältö ja korostettava vain asioita, jotka parlamentti toivoo kansalaisten muistavan. Näin estettäisiin niiden kollegojemme kansallismieliset reaktiot, jotka eivät halua maitansa mainittavan. Tästäkin näkökulmasta meidän kannattaisi varmistaa, että päätöslauselma sisältää vain ne tärkeät asiat, joiden vuoksi parlamentti päätti tämän mietinnön laatia. Se päätti laatia tämän mietinnön vaaliakseen kansalaisvapauksia ja voidakseen vastata seuraavaan kysymykseen: noudatettiinko kyseisenä vuonna perusoikeuskirjaa kaikkialla unionissa siten kuin se on kirjoitettu eikä siten kuin sen toivottaisiin olevan kirjoitettu? Tämä on mietinnön tavoite. On erittäin tärkeää, ettei näitä menettelyyn liittyviä näkökohtia unohdeta, mikäli haluamme tämän mietinnön hyväksymiselle mahdollisimman laajan poliittisen tuen.
Swiebel (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä on tämän istuntokauden neljäs Euroopan unionin ihmisoikeustilannetta koskeva täysistuntokeskustelu. Siksi on aiheellista kysyä, mikä tällä välin on muuttunut. Tarkastelkaamme ensin tosiseikkoja. Rakenteelliset painotukset ovat nyt ja tulevaisuudessa valtion virkamiesten, kuten poliisien, rikkomukset, vankiloiden tilanne, ihmissalakuljetus, epätasa-arvoisen kohtelun ja syrjinnän muodot sekä rasismi ja muukalaisviha. Kyynisesti voisi kysyä, mitä uutta tässä on. Uusi ongelma on kuitenkin, että liiallinen reagointi terrorismiin asettaa kansalaisoikeudet kyseenalaisiksi. Olemme huolissamme rikosoikeudellisesta yhteistyöstä Yhdysvaltojen kanssa sekä henkilötietojen vaihdosta. Siksi mielestäni näyttää kaiken kaikkiaan siltä, että ihmisoikeuskysymykset ovat Euroopan unionissa korostuneet muutaman viime vuoden aikana huolimatta monien ponnisteluista saada aikaan parannuksia tietyillä aloilla. 
Tietojen keruun ja analysoinnin suhteen voin olla hiukan toiveikkaampi. Ensinnäkin työskentelystämme on tullut systemaattisempaa ja objektiivisempaa, koska olemme pitäneet perusoikeuskirjaa johtavana periaatteenamme. Työskentelystämme on myös tullut asiantuntevampaa, koska voimme nyt tukeutua professori De Schutterin johtamaan asiantuntijaverkostoon. Molemmat parannukset ovat selvästi tämän parlamentin aloitteiden ansiota, ja tästä meidän pitäisi olla mielissämme. 
Poliittisten reaktioiden suhteen en ole yhtä optimistinen. Euroopan parlamentti arkailee joka kerta, kun jollekin nalkutetaan tai jotakuta kovistellaan hieman, eikä tämä vuosi ole poikkeus. Tästä huolimatta on selvää, että jäsenvaltioissa tapahtuvat väärinkäytökset on otettava esille. Miksi muuten tällainen mietintö laadittaisiin? Tarkoituksenamme ei ollut haudata kolmansissa maissa tapahtuneita rikkomuksia perusteluihin. Tästä on osoituksena jäsen van den Bosin erinomainen mietintö, josta aiemmin keskustelimme. Mielestäni meidän olisi pyrittävä soveltamaan samaa lähestymistapaa Euroopan unionissa tapahtuviin ihmisoikeusrikkomuksiin, ja siksi ryhmäni antaa jäsen Syllan mietinnölle varauksettoman kannatuksensa.

Euroopan komission kannasta minun on todettava, että arvostan suuresti sen sitoutumista sekä komission jäsenen Vitorinon omaa sitoutumista, josta hän puhui niin nopeasti, että oli jopa vaikea saada kaikista yksityiskohdista selvää. Siinä on kuitenkin eräs pieni ongelma. Verkosto on hieno instituutio, mutta olisiko niin, että komissio piiloutuu liiaksi sen taakse eikä näin saa riittävästi huomiota perussopimusten valvontaa koskevassa tehtävässään, joka oppikirjoissa aina mainitaan? Mitä mieltä komissio on tästä asiasta, ja milloin se osoittaa poliittista rohkeutta ja ottaa esiin Euroopan unionin ihmisoikeuskysymykset? Odotan näin ollen kiinnostuneena komission jäsenen lupaamaa tiedonantoa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklan yksityiskohdista. 
Arvoisa puhemies, haluan lisätä yhden neuvostoa koskevan asian: nuo tyhjät istuimet tuolla ovat suoranainen skandaali. Puheenjohtajavaltion herrat olivat paikalla edellistä aihetta käsiteltäessä. Pitäisikö minun päätellä tästä, että puheenjohtajavaltion mielestä vain Euroopan unionin ulkopuoliset ihmisoikeusasiat ansaitsevat tulla vakavasti pohdituksi? Kieltäydyn uskomasta sitä. Voitte ehkä meidän puolestamme kysyä heiltä syytä poissaoloonsa.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää ja toteamalla, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä kannattaa tätä mietintöä. Vaikka meillä on eriäviä näkemyksiä sen tietyistä osista, meidän olisi voitava olla samaa mieltä siitä, että tämä tutkimus on hyödyllinen ja merkittävä. 
Olisin kuitenkin halunnut nähdä enemmän käytännön esimerkkejä. Jäsen Cornillet, ihmettelen, mitä tarkoitusta varten tämä mietintö on, ellemme nosta joitakin maita esiin. Mikäli EU:n on tarkoitus näyttää mallia maailmalle, emme voi sulkea silmiämme ja jättää huolehtimatta omista asioistamme. Miten uskottava EU sitten olisi ympäröivän maailman silmissä? Kysymys komissiolle ja neuvostolle tietenkin kuuluu: mitä käytännön toimia aiotte toteuttaa näiden ongelmien ratkaisemiseksi?
Haluan ottaa kantaa kolmeen asiaan. Ensimmäinen koskee EU:n ja jäsenvaltioiden turvapaikkapolitiikkaa, joka ansaitsee tulla kritisoiduksi. Vallalla on poliittinen levottomuus, jonka perusteella kaikki valtiot ilmeisesti katsovat voivansa asettaa perustavat oikeusperiaatteet kyseenalaisiksi. Luonnollisesti meidän on saatava ihmissalakuljetus loppumaan ja ehkäistävä turvapaikkajärjestelmän väärinkäyttö, mutta emme voi lähettää pakolaisia takaisin kidutettaviksi tai huonosti kohdeltaviksi. Meidän on annettava kaikille EU:hun tuleville lapsille mahdollisuus ihmisarvoiseen elämään. Tällä alalla on monia puutteita, myös omassa maassani.
Toinen asiani koskee vankiloiden olosuhteita. Meillä on ylitäysiä vankiloita, lisääntyvä määrä väkivaltaa ja yhä enemmän ongelmia entisten vankien uudelleen sopeuttamisessa yhteiskuntaan. Euroopassa on oltava ihmisarvoisia vankiloita.
Kolmas asia liittyy arkaluonteiseen mutta tärkeään aiheeseen. EU:n perusoikeuskirjassa sanotaan selvästi ja yksiselitteisesti, että "tiedotusvälineiden vapautta ja moniarvoisuutta on kunnioitettava". Olen samaa mieltä jäsen Eurig Wynin kanssa tästä asiasta ja ihmettelen, onko ehkä kohtalon ivaa, että juuri puheenjohtajavaltio Italia on saamassa jäsenvaltiot yhteisymmärrykseen perustuslaista, jota Italian pääministerin mediamonopoli selvästi ja yksiselitteisesti rikkoo. Tällaista tilannetta ei voi olla. Arvoisa komission jäsen, haluan lopuksi kysyä teiltä, mitä aiotte tehdä arkaluonteiselle asialle. Italian tiedotusvälineiden tilanne on koko Euroopan vastuulla, myös teidän vastuullanne, jäsen Vitorino.

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista tyytyväisyyteni tähän mietintöön, joka on valaiseva väline monellakin tasolla: se on erinomainen kokoelma voimassa olevaa lainsäädäntöä, siinä tarkkaillaan täsmällisesti lainsäädännön kehitystä ja erityisesti syyskuun 11. päivän terrori-iskun vaikutuksia, ja se todistaa selkeästi, että tietoisuus vaarasta on horjuttanut vapauden ja turvallisuuden välistä tasapainoa ja että kasvanut poikkeuslakien määrä on tuntuvasti rajoittanut perusoikeuksiamme ja asettanut ne naurunalaiseksi. 
Antamalla yhteisön säännökset, kuten terrorismia tai eurooppalaista pidätysmääräystä koskevat puitepäätökset, tai jäädyttämällä tiettyjen terroristeiksi katsottujen yhteisöjen ja yksilöiden varat Euroopan unioni vahvistaa useita jäsenvaltioiden antamia terrorismin vastaisia ja sortavia lakeja. Vaikka terrorismin torjunnan välttämättömyys ei saa olla tekosyy syrjivien ja mielivaltaisten lakien antamiseen, terrorismin selkeän ja täsmällisen määritelmän puuttuminen nykyisestä eurooppalaisesta lainsäädännöstä sallii kuitenkin ilmaisunvapauteen ja kokoontumisvapauteen liittyvien yhteiskunnallisten liikkeiden epäsuoran kriminalisoinnin. Pelkkä epäily voi johtaa pidätykseen.
Kokonaiset ihmisryhmät, jotka olivat jo ennestäänkin haavoittuvia, ovat syyskuun 11. päivän terrori-iskun jälkeen entistä haavoittuvampia: kolmansien maiden kansalaiset, turvapaikanhakijat, romanit ja muslimit. Perusoikeuksista ja yleisistä vapauksista piittaamatta näitä väestöryhmiä pidetään usein uhkana tai vaarana valtion turvallisuudelle, ja siitä on helppo syyttää syyskuun 11. päivän tapahtumia. Tämä saa meidät unohtamaan todelliset haasteet, jotka yhteiskunnan olisi kohdattava, kuten yhteiskuntaan sopeuttamisen, muukalaisvihan sekä maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan. Nykyään terrorismin torjunta muka oikeuttaa torjumaan maahanmuuttoa, jota pidetään jo kaikilta osin laittomana.
Assosiaatiosopimukset esimerkiksi Algerian kanssa havainnollistavat hyvin tätä terrorismin ja maahanmuuton yhdistelmää. Sama koskee asianmukaisia papereita vailla olevien, kolmansiin maihin lähetettyjen henkilöiden takaisinottosopimuksia. Euroopan unionin valtioiden ja instituutioiden rikkomusten luettelo on pitkä: se kattaa muukalaisvihan, kaksinkertaiset rangaistukset, mielivaltaiset pidätykset, syrjivät käytännöt työhönotossa ja asunnon saamisessa sekä identiteettiin perustuvat loukkaukset.
Ihmisoikeudet eivät kuitenkaan tunne rajoja, joten meidän on oltava rehellisiä ja pantava ensin omat asiamme kuntoon. Meidän on lopetettava ihmisoikeuksien käyttäminen valuuttana kolmansien maiden kanssa; Euroopan unionin tavoitteena on edistää kansalaistensa rauhaa, vapautta, oikeutta ja solidaarisuutta sekä hyvinvointia. Meidän on nyt tehtävä kaikkemme varmistaaksemme, että Euroopan unionissa vihdoinkin kunnioitetaan kaikkien sen asukkaiden ihmisoikeuksia heidän kansalaisuudestaan riippumatta. 
Queiró (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sekä perusteluissaan että tässä täysistunnossa pitämässään puheenvuorossa esittelijä kertoi meille, että hänen aikomuksenaan ei ollut laatia mietintöä, jossa esitettäisiin tyhjentävä kuvaus kaikissa Euroopan unionin maissa tapahtuneista perusoikeuksien loukkauksista. Useimmissa mietinnön 150 pitkästä kohdasta annetaan kuitenkin periksi tälle houkutukselle ja poiketaan mainituista aikomuksista ja rajoista, ja joissakin tapauksissa tuomitaan jäsenvaltioita poliittisesti. Kuten tiedämme, tällainen rooli ei kuulu Euroopan parlamentin toimivaltaan, paitsi sellaisissa vakavissa erityistilanteissa, jotka saattavat antaa syyn Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklassa tarkoitettujen seuraamusten määräämiseen. Onko yksikään jäsenvaltio todella sellaisessa tilanteessa? Enpä usko.
Kenenkään ei tulisi päätellä sanomastani, että olisi yhtään vähemmän kiinnostunut tai tarkkaavainen perusoikeuksien suojelemisen tai syrjinnän eri muotojen torjunnan suhteen. Älkäämme unohtako, että taistelu terrorismia vastaan, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka, poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö, pidätysehdot sekä monet muut asiat ovat poliittisesti äärimmäisen arkaluonteisia. Jyrkkänä vastakohtana suurpiirteiselle politiikalle, joka on perinteisesti ollut demokraattisille järjestelmille tunnusomainen piirre, kansainvälinen rikollisuus ja terrorismi on nykyään pitkälle kehittynyttä, ja monitahoisen nykytilanteen meille kaikille asettamiin vaatimuksiin on mahdollista vastata vain huomattavan vastuuntuntoisella ja tarkoin harkitulla toiminnalla. 
Arvoisa puhemies, olen kotoisin ikivanhasta maasta, joka tuntee ylpeyttä siitä, että se poisti ensimmäisenä maana kuolemanrangaistuksen, orjuuden ja elinkautisen vankeusrangaistuksen. Juuri tästä syystä minun on vaikea hyväksyä kritiikkiä, jota esitetään huomautuksissa, jotka koskevat oletettua rasistista käyttäytymistä tai syrjintää sukupuolen perusteella, mikä vähintäänkin paljastaa tietämättömyyden tosiasioista. Lisäksi minun on kerrottava teille, että Portugalin viranomaiset jatkavat maan vankilajärjestelmän uudistamista ja inhimillistämistä kuvittelematta tietenkään, että kaikki tähän asti tekemättä ollut saataisiin tehtyä hetkessä. Tämä on vastaukseni Portugalia koskevaan mietinnön päähuomioon, ja lopuksi toteaisin olevani varma siitä, että tulevissa asiakirjoissa näkyy kansalaistemme turvallisuuden, elin- ja työolojen sekä itse vankien turvallisuuden nykyisen ja tulevan tilanteen kehitys.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, yksi tällaisten mietintöjen ongelmista on, että perusoikeuksille annetaan poliittisesti värittynyt selitys, josta sitten tehdään ehdoton normi. Tässä vuosittaisessa mietinnössä käsitellään jälleen kerran monia vaikeita aiheita. Esimerkiksi kohdassa 33 jäsenvaltioita pyydetään edistämään neutraalin maallisuuden periaatteen noudattamista, mikä ei kuitenkaan estä uskontojen historian opettamista kouluissa, mutta koska siinä kielletään opetuksen tunnustuksellisuus, se on itse asiassa vastoin Alankomaiden perustuslaissa vahvistettuja oikeuksia. Alankomaissa on todellakin mahdollista valita erityisopetus, ja se on oikeus, jota monet käyttävät, niin kristityt, uskonnosta riippumattomien aatejärjestelmien kannattajat kuin nyt myös muslimitkin. On suorastaan naurettavaa, että Euroopan parlamentin mietinnöstä löytyy näin harkitsematon ja huonosti muotoiltu toteamus. Mitä tämä neutraaliuden periaate muuten tarkoittaa? Politiikka ei koskaan ole neutraalia, ja sen vuoksi ei valtiokaan ole neutraali. Tämä osoittaa jälleen kerran, mitä tapahtuu joka vuosi, kun tämä mietintö julkaistaan.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestämme olisi virhe tarkastella ihmisoikeuksien suojelua laput silmillä ainoastaan yksilön oikeuksien näkökulmasta ikään kuin mikään muu ei merkitsisi kenellekään mitään ja jättää huomiotta kansojen oikeudet, heidän perinteensä ja kulttuuriset piirteensä. Tämä voi johtaa kömmähdyksiin ja täysin väärään linjavalintaan esimerkiksi tarkasteltaessa kolmansista maista tulleiden maahanmuuttajien joukossa laajalle levinnyttä rikollisuutta. Mietinnössä todetaan, että tämän täytyy johtua puutteellisesta yhteiskuntaan sopeuttamisesta, samalla kun jätetään täysin huomiotta niiden yhteisöjen oikeudet, jotka säätelemättömiä maahanmuuttovirtoja vastaanottaessaan kärsivät vahingot ja haittavaikutukset, jotka kohdistuvat ennen kaikkea vastaanottavan maan kulttuuriin. Maahanmuutto on joissakin tapauksissa suoranainen loukkaus vastaanottavan maan kansan oikeuksia kohtaan. 
Tämän vuoksi suhtaudumme erittäin kriittisesti mietintöön, jossa myös pyritään peitellysti sallimaan eutanasia.
Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Sylla, tämä parlamentti antoi teille erittäin selkeät toimeksiannon tutkia, noudatetaanko Euroopan unionin jäsenvaltioissa perusoikeuksia ja missä määrin. Toimittamanne mietintö on valitettavasti ideologinen toivomuslista, vasemmistolainen ostoslista. Sanon "valitettavasti", koska kyseessä on tärkeä ja merkittävä mietintö.
Voimme keskustella aiheista, joita otitte mietinnössä esille, ja voimme olla niistä samaa tai eri mieltä, mutta keskeistä on, että ne eivät kuulu perusoikeuksia ja niiden noudattamista Euroopan unionissa koskevaan mietintöön. Tämän vuoksi ja periaatteesta Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä aikoo äänestää tätä mietintöä vastaan. Kritisoitte kuitenkin myös useita jäsenvaltioita ja teette sen poikkeuksetta epäoikeutetusti. Ette yksinkertaisesti ole onnistunut hankkimaan riittävästi tietoa todellisesta tilanteesta tai kritisoitte, koska eri jäsenvaltioiden säännöt eivät sovi yhteen ideologisten ennakkokäsitystenne kanssa. Emme hyväksy esittämäänne kritiikkiä - myöskään Itävaltaa kohtaan esittämänne kritiikkiä - koska se on varsin perusteetonta, ja hylkäämme mietintönne myös näistä syistä.
Kolmanneksi hylkään mietinnön Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta, koska emme kannata päävaatimuksianne. Ne vaihtelevat turvapaikkaoikeuden laajentamisesta laittomien maahanmuuttajien mahdollisuuksiin päästä koulutukseen ja saada terveydenhoitoa, laittoman maahanmuuttajan aseman laillistamiseen ja kaikkien parisuhteiden tasa-arvoisuuden tunnustamiseen EU:ssa - me hylkäämme kaikki nämä vaatimukset yksiselitteisesti. Lisäksi hylkäämme mietinnön empimättä, koska vaaditte, että homopareille olisi annettava oikeus adoptoida lapsia. Voitte ajatella tällaisista parisuhteista mitä haluatte: minä sallin ne, mutta lasten etujen nimissä meidän on varmistettava, ettei tuollaista vaatimusta koskaan toteuteta.
Kaikkien mainitsemieni syiden vuoksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä hylkää mietintönne päättäväisesti ja äänestää sitä vastaan.
Hazan (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensin korostaa tämän mietinnön merkitystä, ja toisin kuin eräät kollegat juuri totesivat, haluan todeta, kuinka rohkeaa on mainita nimeltä maat, jotka ovat loukanneet perustavimpia ihmisoikeuksia. Sanon tämän, koska meidän on valitettavasti myönnettävä, että jäsen Syllan mietintö on täynnä tällaisia esimerkkejä, emmekä me Euroopan parlamentin jäseninä voi tyytyä arvostelemaan EU:n ulkopuolisissa maissa tapahtuvia perusoikeusloukkauksia kiinnittämättä huomiota loukkauksiin omissa maissamme. Tässä on kyse meidän maineestamme. 
Lisäksi mietinnön päätelmillä on äärimmäisen suuri merkitys muiden nykyisten haasteidemme kannalta. Esimerkiksi nykyinen talouskriisi ja siihen liittyvät monet irtisanomiset tarkoittavat, että meidän on valvottava sosiaalisten oikeuksien noudattamista erityisen valppaasti. Esimerkiksi Sommen alueella Ranskassa olemme joutuneet todistamaan kokoomatehtaan lakkauttamista. Viimeaikaiset tapahtumat sekä Ranskassa että muissakin Euroopan maissa osoittavat, että lehdistön vapautta rikotaan usein. Näin todellakin tapahtui kesän helleaallon aikana.
Täysin toisessa asiassa haluan yhtyä siihen, mitä jotkin aiemmat puhujat totesivat: jos terrorisminvastainen sota on oikeutettu, sen ei pitäisi johtaa perustavimpien oikeuksien loukkauksiin.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että koska kyseinen ihmisoikeusmietintö on jo neljäs laatuaan, haluan kysyä saman kysymyksen kuin kollegaltani jäsen Swiebeliltä: mikä on ihmisoikeustilanne, ja mitä muutoksia mietintö on siihen tuonut?

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Espanjassa perusoikeuksia loukataan terroristimurhien, kiristyksen, uhkailun ja väkivallan muodossa. Tähän tilanteeseen ei voida oikeusvaltiossa vastata vaatimalla silmää silmästä ja hammasta hampaasta, vaan soveltamalla demokraattista lakia ja noudattamalla kaikkien kansalaisten, myös väkivaltarikollisten, ihmisoikeuksia tinkimättä. 
Tästä huolimatta Espanjan hallitus ei kunnioita vankien ja heidän perheidensä oikeuksia. Vankeja siirretään kauemmas kotoaan, eivätkä he saa opiskella omalla äidinkielellään, mikä estää heitä kirjoittautumasta yhteisöissään yliopistoihin. Kaikki tämä on ristiriidassa sen perustuslaillisen tavoitteen kanssa, jonka mukaan vankien paluuta siviilielämään sekä heidän sopeuttamistaan yhteiskuntaan olisi edistettävä oikeudenmukaisemman ja sivistyneemmän yhteiskunnan luomiseksi.
On niin ikään sopimatonta, että maassa, joka väittää kunnioittavansa oikeusvaltion periaatetta, hallitus määrää kaksi lehtitaloa suljettavaksi. Nämä sulkemiset olivat sitä paitsi ennaltaehkäiseviä toimia, eikä yhdestäkään rikoksesta ole annettu tuomiota. Tämä on vieläkin vakavampaa, kun otetaan huomioon, että toinen näistä päivittäin ilmestyneistä sanomalehdistä - Egunkaria - on ainoa mahdollisuus saada uutiset vähemmistökielellä - baskiksi, ja tätä kieltä meidän on Euroopan unionin perusoikeuskirjan nojalla kunnioitettava eikä syrjittävä.

Dillen (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, älkää mainitko köyttä hirtetyn talossa. Tämä parlamentti on tekemässä itsestään toivottoman typeryksen uskoessaan tämän mietinnön kommunistille. Se on loukkaus kaikkia rikollisen kommunistisen ideologian uhreja kohtaan. Se on käytännössä sama kuin pyytäisi rouva Claudea laatimaan mietinnön moraalisesta rappiosta tai Bernard Cantat'ta laatimaan mietinnön naisiin kohdistuvasta väkivallasta. Jäsen Sylla valittiin kommunistien listalta; hän on viimeinen henkilö puhumaan meille perusoikeuksistamme. Tämä kävi ilmi jälleen tänä aamuna tässä salissa. Viittaan tässä yhteydessä häpeällisiin lausuntoihin, joita jotkin hänen ryhmänsä jäsenistä esittivät tänä aamuna keskustellessamme Kuubasta. Ne olivat kuin isku vasten Kuuban vankiloissa istuvien raukkojen kasvoja. Jäsen Sylla, menkää Havannaan saarnaamaan perusoikeuksista, mutta älkää tehkö sitä täällä Euroopassa älkääkä täällä Strasbourgissa! Kun kuulen esittelijän vetoavan ilmaisunvapauteen, kysynpä vain, olemmeko päätyneet orwellilaiseen maailmaan, koska juuri hänen puolueensa näytti jatkuvasti Ranskassa esimerkkiä kaventaakseen mielipiteenvapautta totalitaarisilla toimilla, kuten Gayssot'n lailla. Juuri tämän esittelijän puolue antoi jokin aika sitten raivata maahanmuuttajien talon Vitry-sur-Seinessa, joten ottakaamme tämä edelleen vakavasti. Kommunistit ovat viimeisiä ihmisiä maailmassa luennoimaan meille siitä, miltä oikeusvaltion periaatteita noudattavan Euroopan kuuluu näyttää.

(Suosionosoituksia oikealta)

Puhemies.
Puheenvuoroissa esitettiin henkilökohtaisia huomautuksia esittelijästä. Myönnän hänelle puoli minuuttia aikaa kommentoida haluamiaan asioita.
Tiedätte, että meillä on täällä ilmaisunvapaus ja vapaus olla toisinaan hieman tahditonkin.
Sylla (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa, että keskustelua voidaan käydä leimaamatta ihmisiä sekä loukkaamatta ja nöyryyttämättä heitä. Mielestäni suvaitsevaisuus on vähintä, mitä voimme odottaa, ja jos se ei ole mahdollista, niin edes kunnioitus. Tämä on kuitenkin kyseiseltä henkilöltä liikaa pyydetty. En vastaa hänelle nimittelemällä ja huutelemalla solvauksia, mutta uskon hänen olevan se, joka ei ole sopiva henkilö istumaan tässä parlamentissa.

Hernández Mollar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Baskimaan kansalaisten olisi otettava huomioon, että jäsen Ortuondo välittää enemmän ETA:n vangeista kuin terrorismin uhreista. 
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme tekemisissä uuden Euroopan unionin perusoikeuksia koskevan vuosittaisen mietinnön kanssa, jonka laadinnassa käytetyn menetelmän vuoksi - eri poliittinen ryhmä joka vuosi - lopputulos ei mitenkään voi ilmentää parlamentin kaikkien ryhmien yksimielisyyttä, mikä muuten olisi tarpeen. Tämä on ensimmäinen kriittinen huomautukseni tulevia mietintöjä silmällä pitäen.
Jäsen Sylla - jota arvostan ja kiitän henkilökohtaisesti -on pyrkinyt merkittävin toimin varmistamaan, että Euroopan unionin terrorisminvastainen politiikka on tarkkaan harkittua ja nauttii tämän parlamentin kannatusta. Haluan silti nimenomaisesti todeta - ja tässä mielessä olen eri mieltä hänen perusteluistaan - että tosiasiassa vain terrorismin uhrit kärsivät kidutuksesta ja kaikenlaisista kärsimyksistä eivätkä ETA:n terroristit, jotka käyttävät kidutussyytöksiä taktiikkana pyrkiessään heikentämään oikeusvaltion periaatetta. Tämän vuoksi kohdassa 12 esitämme perustettavaksi yhteisön välinettä, josta maksettaisiin korvauksia uhreille. Toivokaamme, että tämä otetaan huomioon vuoden 2004 talousarviossa.
Tästä huolimatta on muitakin asioita, jotka estävät antamasta mietinnöstä täysin myönteistä arviota. Yksi niistä on aktiivista eutanasiaa koskeva ehdotus, joka on täysin vastakkainen Eurooppa-neuvoston 26. maaliskuuta 2002 tekemän päätöksen kanssa, tai maahanmuuttoon ja turvapaikka-asioihin liittyvä kohta, jossa sekoitetaan keskenään taloudellisin perustein tapahtuva maahanmuutto ja turvapaikanhakijat - asia, josta komissiossa ja parlamentin keskusteluissamme on jo päästy eroon - tai toivomus avioliiton ja homoliiton samanarvoisuudesta. Mietinnössä niin ikään ehdotetaan, että homoparit saisivat oikeuden adoptoida lapsia, mikä menee paljon pidemmälle kuin looginen kielto, jonka mukaan ketään ei saa syrjiä seksuaalisen suuntautumisen perusteella. Voimme keskustella myös ehdotuksesta, jonka mukaan jossakin jäsenvaltiossa oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset, jotka ovat oleskelleet unionin alueella yli kolmen vuoden ajan, voisivat osallistua kuntavaaleihin sekä Euroopan parlamentin vaaleihin. Tämä katkaisisi yhteyden Euroopan kansalaisuuden ja jäsenvaltion kansalaisuuden välillä ja tekisi siten jäsenvaltion kansalaisuudesta merkityksettömän. 
Toinen paha virhe mielestäni on se, että mietinnössä viitataan erittäin kielteisesti Yhdysvaltojen kanssa tehtävään yhteistyöhön asiassa, joka ei ensinnäkään liity mietinnössä käsiteltävään vuoteen. Kyseessä on matkustajatietojen välittäminen Yhdysvaltojen viranomaisille, joka on parhaillaan neuvotteluvaiheessa sekä avoimen keskustelun kohteena tässä parlamentissa.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minun on torjuttava jäsen Hernández Mollarin minuun kohdistamat sanat jyrkästi. Voisin vastata samaan sävyyn. En aio tehdä niin. Mielestäni ensimmäisenä asiana puheenvuorossani sanoin, että Espanjassa perusoikeudet on kumottu väliaikaisesti väkivaltaisten henkilöiden tekojen vuoksi. En koskaan aseta väkivaltaisten henkilöiden oikeuksia muiden oikeuksien edelle. Mikäli todella haluamme ratkaista tämän baskeja piinaavan poliittisen konfliktin, meidän on ensiksi kunnioitettava poikkeuksetta kaikkien kansalaisten kaikkia ihmisoikeuksia.

Sousa Pinto (PSE).
Arvoisa puhemies, jäsen Syllan mietintö tarjoaa erinomaisen mahdollisuuden palauttaa mieleen, että Euroopan unionin alueella oleskelevat maahanmuuttajayhteisöt ovat erityisen alttiita perusoikeusloukkauksille ja että nämä loukkaukset kohdistuvat ennen kaikkea heihin.

Niiden toimenpiteiden toteuttaminen, joiden tarkoituksena on luoda yhteisölle todellinen ja johdonmukainen laitonta maahanmuuttoa koskeva politiikka, on viivästynyt, mikä on ristiriidassa näiden henkilöiden kohtaamien ongelmien kiireellisyyden ja vakavuuden kanssa. Sen sijaan turvallisuuden takaamiseksi ja laittoman maahanmuuton valvomiseksi suunnitellut toimet ovat yleensä ankaria, ja ne näyttävät saavan taakseen hallitusten yksimielisyyden helpommin kuin myönteiset toimet tai toimet, joiden tavoitteena on sopeuttaa maahanmuuttajayhteisöt yhteiskuntaan. Voimme havaita, että vuonna 2002 edistyttiin hyväksymällä useita välineitä, jotka ovat ensimmäiset askeleet kohti yhteistä maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa. Näistä välineistä mainitsisin direktiivin turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista, direktiivin pakolaisasemasta, Dublin II -asetuksen ja direktiivin perheiden yhdistämisestä.
Nämä välineet eivät kuitenkaan riitä korjaamaan niiden tuhansien maahanmuuttajien heikkoa oikeudellista ja sosiaalista asemaa, jotka ovat asettuneet maihimme ja joiden tilanne on erittäin epävarma ja altis kaikenlaisille väärinkäytöksille. Yksi perusväline odottaa yhä neuvoston lopullista hyväksyntää: unionissa pitkään oleskelleiden henkilöiden asemaa koskeva perussääntö, jota sovelletaan jäsenvaltion alueella yli viisi vuotta asuneisiin maahanmuuttajiin ja jossa asianosaisille annetaan oikeus etuuksiin oleskelumaan kansalaisten kanssa yhtäläisin edellytyksin. 
Arvoisa puhemies, meidän on löydettävä ulospääsy näistä umpikujista, mikäli todella haluamme parantaa perusoikeuksien suojelua unionin alueella.

Pannella (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jotkut meistä ovat äärimmäisen huolissaan: "meidän lapsemme, meidän lapsemme, meidän lapsemme...". Esittelijämme varoittaa heitä siitä, että sellaisten lukujen mukaan, joista ei koskaan puhuta, 87 prosenttia lasten hyväksikäyttötapauksista tapahtuu perhepiirissä ja 4 prosenttia pappisseminaareissa. Ehkä meidän olisi annettava homoseksuaaleille mahdollisuus - se saattaisi olla lasten kannalta parempi. Jäsen Borghezion puhe oli liikuttava: kansojen oikeudet olisi asetettava yksilön oikeuksien edelle. Tarkoitittepa sitten Benito Mussolinia, Saddam Husseinia tai ketä muuta tahansa, kansojen oikeudet ovat aina ajaneet yksilön oikeuksien ohi. Kansojenpa oikeudet hyvinkin, toisiaan vastaan taistelevien kansojen.
Puhemiehemme julisti asiakirjojen vapaaseen saatavuuteen tähtäävän muutoksen mahdottomaksi hyväksyä. Jos teemme tällaisia asioita, niin eläköön komission jäsen Vitorino! Eläköön demokraattinen valvonta, jonka olemme vuonna 2003 saavuttaneet ensimmäistä kertaa! Eläköön esittelijä! Äänestämme mielihyvin mietinnön puolesta.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, meillä on jälleen kerran edessämme mietintö, josta on nyt tullut melko rutiininomainen tapahtuma. Meidän olisi siis kaikkien istuttava täällä rauhallisesti, mutta kuten näette, kyseinen mietintö kirvoittaa vielä neljän vuoden jälkeenkin kiihkeän keskustelun. Sitä paitsi keskustelemme periaatteista, jotka erottavat sivistyneen yhteiskunnan heimoyhteisöstä, ja tältä osin perusoikeuskirja näyttää olevan soveliain, oikeudenmukaisin ja luotettavin tausta-asiakirja periaatteista ja arvoista puhuttaessa.
Kannatan mietinnössä esitettyjä peruslinjauksia: terrorismin vastustus, vankien suojelu, ihmiskaupan torjunta, tietoturva ja yksityisyyden suoja, oikean tiedon saaminen, maahanmuutto, turvapaikka-asiat ja monet muut asiat, kuten syrjinnän kaikkien muotojen torjunta, joka on mainittu jo monta kertaa.
On sääli, että kaikki nämä asiat, nämä periaatteet vaarannetaan jossain määrin, latistetaan hyökkäävillä ideologisilla ja poliittisilla näkemyksillä, kun ne edellyttäisivät suurempaa kunnioitusta. Ajatelkaa esimerkiksi kristinuskon lähtökohdan ja perinteisen perheen vaalimista - mies ja nainen, joita yhdistää yhteinen lisääntymisen tavoite. Tarkoituksemme on siis tyrkyttää viidelletoista jäsenvaltiolle mallia, jonka hyväksyy vain kolme Euroopan maata, ja hyvät parlamentin jäsenet, vaikka käyttämämme voimakeinot ovatkin puhtaasti sanallisia, ne ovat silti väkivaltaa. 
On sääli, että se koskee myös tietoalaa, jolla tämänkaltainen vakava asia on turmeltunut poliittisen propagandan takia, josta on osoituksena kulttuuri- nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan lausunnon valmistelijan puheenvuoro - en nimeä häntä, jotten anna heille oikeutta vastata. Hän on turmellut äärimmäisen vakavan aiheen käyttämällä rahvaanomaisen puoluepropagandalehtisen sisältöä ja tyyliä, jollainen käytös sitä paitsi kääntyy itseään vastaan. Hyvät parlamentin jäsenet, voin tyytyväisenä todeta, että tämä on vain lausunto tai joukko lausuntoja, joilla ei ole oikeusvaikutusta.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tämä mietintö antaa meille joka vuosi mahdollisuuden tarkastella Euroopan unionin perusoikeustilannetta, ja se on erinomainen muistutus niille, jotka mieluummin unohtaisivat perusoikeuksien yleismaailmallisen luonteen. Joskus se on karvas pala nieltäväksi, mutta voimme oppia siitä jotakin varsin hyödyllistä. 
Haluan erityisesti ottaa esille Euroopan kansalaisuuden lujittamisen, johon eittämättä liittyy oikeus äänestää paikallisissa ja Euroopan parlamentin vaaleissa. Tämä oikeus evätään useiden jäsenvaltioiden alueella laillisesti oleskelevilta sillä perusteella, että he eivät ole kyseisen jäsenvaltion kansalaisia tai ovat EU:n ulkopuolisen maan kansalaisia. 
Ajankohtana, jolloin olemme laatimassa perustuslaillista mallia, jolla varmistetaan, ettei pois sulkemisella ja syrjinnällä ole sijaa laajentuneessa Euroopassa, meidän on tehtävä loppu tästä tilanteesta, ja jos epäonnistumme siinä, Euroopan yhdentyminen ja ajamamme arvot menettävät kaiken uskottavuutensa. Käytettävissämme oleva aika on hyvin lyhyt, mutta tämän parlamentin on vastattava tähän suureen haasteeseen tulevien kuukausien aikana.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön käytännöllinen tarkastelu tuo välittömästi esille sen tärkeimmän ansion eli sen, että Euroopan unionin toimielimet eivät voi enää jättää huomiotta sitä, että jäsenvaltioiden arkipäivässä ihmisoikeuksien suojelu on säälittävällä tasolla. Kuten esittelijä totesi, tulevaisuudessa tätä vuosikertomusta arvostetaan ja mahdollisesti jopa pelätään. 
Vaikka yhdyn täysin jäsen Syllan näkemykseen, minun on tunnustettava, että minusta on jokseenkin vastenmielistä hyväksyä mietintöä, johon vaikuttavat nykyiset poliittisen korrektiuden paineet ja joka vaikenee tärkeämmistä aiheista, kuten ilmeisistä ihmisoikeuksien ja poliittisten vapauksien loukkauksista joissakin jäsenvaltioissa, kuten Espanjan kuningaskunnassa. 
Arvoisa komission jäsen Vitorino, mietinnön 22 kohdassa pyydetään kiireesti ryhtymään toimenpiteisiin vakaviin tauteihin sairastuneiden vankien hyväksi. Navarralainen vanki Bautista Barandalla sairastaa parantumatonta tautia. Käsittelin hänen tapaustaan viime maaliskuussa esittämässäni kirjallisessa kysymyksessäni komissiolle.
Pyydän kaikkia tutustumaan komission jäsenen Vitorinon 11. kesäkuuta 2003 antamaan vastaukseen. Jäsen Vitorino, teinä minä häpeäisin sitä suuresti.

Sylla (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, haluan selventää yhden asian: tietenkin myönnän olevani vastuussa tästä mietinnöstä, mutta minun on huomautettava, että se hyväksyttiin valiokunnassa äänin 24 puolesta ja 17 vastaan. Lisäksi siihen tehtiin lukuisia tarkistuksia, joista keskustelin valiokuntani puheenjohtajan kanssa vielä kerran tänä aamuna. Tämä tarkoittaa, etteivät kaikki ehdotukset ja tarkistukset olleet minun tekemiäni. Uskon, että jonkinlainen varovaisuus on tarpeen. Keskusteluja käydään, eivätkä kaikki näkökohdat ole yksiselitteisiä. 
Tämä ei silti tarkoita sitä, etten ajattelisi asiaa. Mielestäni on tavattoman järkyttävää, jos esittelijän rooli kutistuu vastuuvelvollisuudeksi. Tarkoituksenani oli yksinkertaisesti painottaa asioita, joita pidän tärkeinä, erityisesti vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkiseurauksia, vankilaoloja ja syrjintää. Sittemmin tehtiin kuitenkin lukuisia ehdotuksia, joita en itse keksinyt. En kannata enkä vastusta samaa sukupuolta olevien pariskuntien oikeutta adoptoida lapsia - asia ei yksinkertaisesti ole selväpiirteinen.

Puhemies.
Paljon kiitoksia esittelijälle.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.
 KIRJALLISET LAUSUMAT  
 TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA 

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0273/2003).
Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä, joihin vastaa neuvoston jäsen Antonione. Neuvoston jäsenelle kerrottakoon, että aloituksen huomattava viivästyminen johtuu luonnollisesti aiempien keskustelujen venymisestä.
Nähdäkseni on paikallaan pyytää neuvoston jäsentä jäämään seuraamme kello 19:n jälkeenkin. Toteaisin myös, että työjärjestyksen mukaisesti on paikallaan rajoittaa lisäkysymysten määrä vain yhteen, jotta ehdimme käsitellä mahdollisimman monta kysymystä. Tämä on minun suositukseni, ja uskon, että olette valmiita toimimaan sen mukaisesti.

Puhemies.
 Seuraavana on Camilo Nogueira Románin kysymys nro 1 (H-0433/03). Kysymyksen laatijan sijaisena on Josu Ortuondo Larrea.

Aihe: Euroopan unionin eteläosissa Välimeren ja Atlantin rannikoilla traagisesti hukkuneet maahanmuuttajat
Muutama päivä sitten 70 afrikkalaista maahanmuuttajaa hukkui tällä kertaa Sisilian edustalla. Traagiset, eurooppalaisten omaatuntoa satuttavat tapahtumat toistuvat systemaattisesti Euroopan unionin eteläosissa Atlantin ja Välimeren rannikon edustalla, erityisesti Kanariansaarilla ja Andalusiassa. Jo tuhansia maahanmuuttajia, joista useat ovat raskaana olevia naisia tai lapsia, on kuollut viime vuosien aikana. Mihin painostukseen perustumattomiin poliittisiin toimenpiteisiin Euroopan unioni aikoo ryhtyä estääkseen nämä valitettavat onnettomuudet?

Antonione
. (IT) Arvoisa puhemies, minun on valitettavasti aloitettava toteamalla, että joudun kiiruhtamaan lentokoneeseen enkä voi siksi myöntyä vaatimukseenne. Kaikkiin kysymyksiin vastataan kuitenkin kirjallisesti, joten pystymme kyllä täyttämään velvoitteemme.
Kysymyksestä H-0433/03 totean neuvoston paheksuvan parlamentin jäsenen mainitsemia traagisia tapahtumia. Unionin noudattaman maahanmuuttostrategian tarkoituksena on paitsi laatia ja panna täytäntöön toimia laittoman maahanmuuton torjumiseksi sekä ehkäistä ja valvoa tätä ilmiötä, myös vahvistaa suhteita kolmansiin maihin, joista maahanmuuttajat lähtevät ja joiden kautta he kulkevat. Meidän on siksi muistettava, että 21.-22. kesäkuuta 2002 Sevillassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä todetaan, että Euroopan unionille ja sen jäsenvaltioille on hyvin tärkeää hallita muuttovirtoja oikeutta noudattaen ja yhteistyössä maahanmuuttajien lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa. Päätelmissä huomautetaan myös, että laittoman maahanmuuton torjuminen edellyttää Euroopan unionilta toiminnan tehostamista ja kaikkien asianmukaisten ulkosuhteisiin kuuluvien välineiden käyttämistä. Päätelmissä todetaan, että tätä varten Euroopan unionin pitkän aikavälin pysyvänä tavoitteena on oltava edelleen yhdennetty, maailmanlaajuinen ja tasapuolinen lähestymistapa, jolla puututaan laittoman maahanmuuton perussyihin. Päätelmissä muistutetaan myös taloudellisen yhteistyön tehostamisen, kauppavaihdon kehittämisen, kehitysavun ja konfliktien ehkäisyn olevan keinoja edistää kyseisten maiden vaurautta ja sitä kautta myös keinoja vähentää muuttoliikkeiden syitä.
Sevillan Eurooppa-neuvoston päätelmien kanssa yhdenmukaisia ovat myös 19. ja 20. kesäkuuta 2003 pidetyn Thessalonikin Eurooppa-neuvoston päätelmät, joissa vahvistetaan, että maahanmuuttoa käsittelevän vuoropuhelun ja toiminnan EU:n ja kolmansien maiden välillä olisi oltava osa yhdennettyä, kokonaisvaltaista ja tasapainotettua yleistä toimintamallia. On syytä mainita, että komissio laati joulukuussa 2002 tiedonannon, jonka otsikkona oli "Siirtolaisuuskysymykset osaksi Euroopan unionin politiikkaa suhteissa unionin ulkopuolisiin maihin" ja jossa painotettiin erityisesti maahanmuuton ja kehitysyhteistyön välistä suhdetta. Neuvosto tunnustaa näiden tekijöiden välisen suhteen ja yhteisvaikutuksen ja painottaa niitä päätelmissään, jotka liittyvät 19. huhtikuuta 2003 annettuun tiedonantoon. Päätelmissään neuvosto toteaa erityisesti, että tehokas, yhtenäinen kehitysyhteistyöpolitiikka on olennainen osa tehokasta maahanmuuttopolitiikkaa, ja tunnustaa, että asianmukaisesti hallittuna maahanmuutto saattaa olla myönteinen kasvu- ja kehitystekijä niin Euroopan unionille kuin asianosaisille maillekin, kun taas laittomalla maahanmuutolla on vahingollinen vaikutus sekä kyseisten yksilöiden että lähtö-, kauttakulku- ja kohdemaiden kannalta. Tämän vuoksi neuvosto huomauttaa, että tehostaaksemme maahanmuuttopolitiikkaa meidän on saavutettava todellinen kumppanuus kolmansien maiden kanssa. Näin voimme saada muuttovirrat tehokkaammin yhteiseen hallintaan.
Minun on mainittava lisäksi komission heinäkuussa 2003 laatima työasiakirja, jossa käsitellään yhteistyön tiivistämistä lähtömaiden kanssa muuttovirtojen hallitsemiseksi. Asiakirjan tarkoituksena oli panna täytäntöön neuvoston 19. marraskuuta 2002 antamat päätelmät, ja siinä arvioidaan tiettyjen kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön tilannetta sekä esitetään ehdotuksia yhteistyön tiivistämiseksi ja parantamiseksi. Neuvoston elimet arvioivat parhaillaan perusteellisesti Sevillan ja Thessalonikin Eurooppa-neuvostojen päätelmien täytäntöönpanoa erityisesti komission tiedonannossa esitettyjen suuntaviivojen pohjalta.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Minun on kuitenkin huomautettava hänelle Espanjan lehdistössä juuri tänään julkaistusta uutisesta. Sen mukaan Punaisen Ristin, joka huolehtii Andalusian rannikolle ja erityisesti Tarifaan saapuvista maahanmuuttajista, oli eilen pyydettävä paikallisilta andalusialaisilta vaatteita maahanmuuttajille, jotka olivat saapuneet rannikolle ja joiden olot olivat kohtuuttoman epäinhimilliset.
Tältä osin haluan kysyä teiltä, eikö meidän olisi mielestänne ryhdyttävä - kaikista näistä Eurooppa-neuvostojen tekemistä päätöksistä riippumatta - asiaankuuluviin humanitaarisiin toimiin rannikoillamme ja sisämaa-alueillamme sijaitsevissa paikoissa, joissa maahanmuuttajat elävät huonoissa oloissa ja tarvitsevat asianmukaista humanitaarista apua.

Antonione
. (IT) Tätä kysymystä pohditaan aivan varmasti. Sitä on käsitelty jo useissa Eurooppa-neuvostoissa, joissa se on myös saanut ansaitsemansa huomion. Pyrimme palaamaan kysymykseen arvioidaksemme sitä tarkemmin ja katsomme sen jälkeen, miten voimme vastata siihen tähänastista perusteellisemmin.

Puhemies.
Seuraavana on Manuel Medina Ortegan kysymys nro 2 (H-0439/03):

Aihe: Odysseus-projekti
Voisiko neuvostolle kertoa Odysseus-projektin avulla saavutetuista tuloksista laittoman maahanmuuton torjumiseksi Välimeren länsiosassa ja Atlantin alueella?

Antonione
. (IT) Kuten huomautin vastatessani parlamentin jäsenen kysymykseen H-0086/03, ohjelmien täytäntöönpanoa, tilapäiskeskuksia, kokeiluhankkeita ja yhteisiä operaatioita käsittelevä loppukertomus esiteltiin 5. ja 6. kesäkuuta 2003 pidetyssä oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksessa tarkoituksena lähettää kertomus Thessalonikin Eurooppa-neuvostolle. Eurooppa-neuvosto on pannut merkille kertomuksessa kuvattujen operaatioiden tulokset.
Neuvostolle kerrottiin, että Odysseus-hanke oli määrä panna täytäntöön kahdessa vaiheessa: ensimmäinen vaihe toteutettiin Välimerellä tammikuun 25. päivän ja helmikuun välisenä aikana tänä vuonna, mutta toista vaihetta, joka oli tarkoitus panna täytäntöön huhtikuun alussa, jouduttiin siirtämään Irakin sodan vuoksi. Toinen vaihe pantiin lopulta täytäntöön 27. toukokuuta-2. kesäkuuta, ja siinä tarkkailtiin ja valvottiin Atlantin valtameressä sijaitsevien Kanarian saarten aluevesiä.
Osa jäsenvaltioista osallistui operaation molempiin vaiheisiin. Italia, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Portugali ja Espanja toimivat aktiivisesti hankkeen ensimmäisessä vaiheessa, johon Kreikka, Norja, Alankomaat, Saksa ja Puola osallistuivat tarkkailijoina yhdessä Europolin kanssa. Toiseen vaiheeseen osallistuivat aktiivisesti Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Espanja. Odysseus-hankkeen tuoma lisäarvo perustuu siihen, että käytännön tehtävissä yhdistettiin ja käytettiin yhteisesti erilaisia henkilöstövoimavaroja ja laitteita ja tietoja vaihdettiin uutta teknologiaa hyödyntäen.
Kertomuksen mukaan ilma-, maa- ja merivoimien koordinoitujen toimien tuloksena saatiin kiinni 454 laitonta maahanmuuttajaa ja 15 uimaria.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, paljon kiitoksia Odysseus-hankkeen tuloksiin liittyvistä yksityiskohtaisista tiedoista. Eräs huomiotta jäänyt näkökohta on kenties se, että kun hanke jaettiin kahteen vaiheeseen ja ensimmäisessä vaiheessa keskityttiin läntisen Välimeren valvontaan, maahanmuutto lisääntyi Atlantin puolella, ja kun toisessa vaiheessa valvonta siirrettiin Atlantille, maahanmuutto lisääntyi Välimeren puolella.
Kysymykseni liittyy uuteen hankkeeseen, Neptunukseen, joka aiotaan ilmeisesti panna täytäntöön varsin pian ja jossa keskitytään Välimeren keskiosiin. Eikö meidän olisi neuvoston puheenjohtajan mielestä koordinoitava toimiamme niin, ettei yhdelle alueelle kohdistettu paine pakota - ainakaan meriteitse tapahtuvaa - maahanmuuttoa suuntautumaan muille alueille?

Antonione
. (IT) Tämä on erittäin hyvä huomio. Koordinointi on ehdottoman välttämätöntä, mikäli aiomme päästä parempiin tuloksiin. Siksi voimmekin tukea suositustanne.

Posselt (PPE-DE)
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, nähdäkseni ongelmaa ei voida ratkaista pelkästään Odysseus-hankkeen avulla. Kysynkin laittoman maahanmuuton alalta, mitä tapahtui ehdotuksille, jotka koskivat Euroopan rajavartiolaitoksen tai rajapoliisin perustamista.

Antonione
. (IT) Tästä kysymyksestä on jo keskusteltu, ja yleinen kanta on luonnollisesti ehtinyt muodostua. Sen mukaan Euroopan poliisivoimat olisi perustettava tehokkaamman valvonnan takaamiseksi. Asiassa ei ole toistaiseksi tehty päätöksiä, mutta olen varma, että neuvosto palaa asiaan. Kun näin tapahtuu, voimme kertoa tarkemmin päätöksistä, joita neuvosto aikoo tehdä.

Puhemies.
 Seuraavana on Alexandros Alavanosin kysymys nro 3 (H-0449/03):

Aihe: Laittomien maahanmuuttajien kohtelu EU:n puheenjohtajavaltiossa Italiassa
Lehdistössä julkaistujen tietojen mukaan (Financial Times 25.6.2003) Pohjoisen liitto -puolueen puheenjohtaja ja Italian kokoomushallituksen jäsen Umberto Bossi vaati satamapoliiseja tulittamaan laivoja, jotka kuljettavat laittomia maahanmuuttajia Italiaan. Nämä laivat kuljettavat hyvin usein suuria joukkoja naisia ja lapsia. Onko Umberto Bossin lausuma myös puheenjohtajavaltio Italian kanta, ja jos ei, miten neuvosto on tuominnut tämän lausuman?

Antonione
. (IT) Ei ole neuvoston asia ottaa kantaa tällaiseen lausuntoon, jonka jäsen Alavanos kysymyksessään mainitsee. Totean kuitenkin, että puheenjohtajavaltio Italia pyrkii ohjelmansa mukaisesti edistämään maahanmuuttovirtojen yhteistä hallintaa siten, että säilytetään asianmukainen tasapaino Euroopan unionissa laillisesti oleskelevia ulkomaalaisia koskevan kotouttamispolitiikan - joka edistää merkittävästi sosiaalista, kulttuurista ja uskonnollista vuoropuhelua - ja laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan määrätietoisen torjunnan välillä. Toimenpide on osa tavoitteena olevan todellisen, kokonaisvaltaisen yhteiseurooppalaisen maahanmuutto- ja turvapaikkajärjestelmän luomista, ja se on yhdenmukainen Sevillan ja Thessalonikin Eurooppa-neuvostoissa päätettyjen toimien kanssa.

Alavanos (GUE/NGL).
Kiitoksia, arvoisa ministeri. Vaikka odotinkin jonkinlaista kieltävää vastausta - toisin sanoen ettei kyseisen lausunnon antajana ollut Italian hallitus - haluan uskoa, että kyseisen hallituksen kanta vastaa arvoisan ministerin esittämää kantaa eikä Financial Timesin artikkelissa esitettyä kantaa.

Puhemies.
 Seuraavana on Malcolm Harbourin kysymys nro 4 (H-0435/03):

Aihe: Kilpailukyky EU:ssa
Eurooppa-neuvoston päätelmissä 21. maaliskuuta 2003 vaadittiin, että "neuvoston päätöksentekoprosessin osana olisi kuultava kilpailukykyneuvostoa ehdotuksista, joilla on todennäköisesti merkittäviä vaikutuksia kilpailukykyyn". Kuinka monen päätöksen yhteydessä kilpailukykyneuvostoa on kuultu ja mitä toimia kuulemisen tuloksena on toteutettu? Eurooppa-neuvoston päätelmissä pysyäksemme, mihin konkreettisiin toimiin neuvosto on ryhtynyt mahdollistaakseen olosuhteet, joiden perusteella kilpailukykyneuvoston on "horisontaalisen tehtävänsä mukaisesti aktiivisesti parannettava kilpailukykyä ja lisättävä kasvua komissiossa laadittavan integroidun kilpailukykystrategian mukaisesti"? Ja miten neuvoston eri kokoonpanot arvioivat "oman alansa vaikutukset"?

Antonione
. (IT) Kuten jäsen Harbour varsin hyvin tietää, kilpailukykyneuvosto perustettiin sen jälkeen, kun Sevillassa kesäkuussa 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto oli päässyt sopimukseen useista toimenpiteistä. Perustamisen tarkoituksena oli kehittää tapaa, jolla neuvosto valmistelee laajentumista.
Päätöksellä yhdistettiin kolme aikaisempaa neuvoston kokoonpanoa - sisämarkkina-, teollisuus- ja tutkimusneuvostot - yhdeksi kokoonpanoksi, joka vastaa eurooppalaisten yritysten kilpailukykyyn liittyvistä asioista niin monialaisten kysymysten kuin yksittäisten poliittisten toimienkin osalta ja jonka tarkoituksena on uudistaa lainsäädäntöä. Näin kyseisillä aloilla tehostettiin neuvoston rakennetta merkittävästi.
Kuten parlamentin jäsen mainitsi, Eurooppa-neuvosto painotti maaliskuussa 2003 Brysselissä pitämässään kokouksessa kilpailukykyneuvoston roolia todeten, että neuvoston päätöksentekoprosessin osana olisi kuultava kilpailukykyneuvostoa ehdotuksista, joilla on todennäköisesti merkittäviä vaikutuksia kilpailukykyyn. Tämän ohella kilpailukykyneuvostolla on kaikkien neuvoston kokoonpanojen tapaan velvollisuus arvioida oman alansa vaikutuksia.
Kyseisen kokoonpanon tähän mennessä pitämien kokousten esityslistat ja tulokset vastaavat riittävästi Eurooppa-neuvoston asettamia tavoitteita ja puheenjohtajavaltioiden halua saada aikaan parhaat mahdolliset olosuhteet tavoitteiden saavuttamiseksi.
Kuluneilla Tanskan ja Kreikan puheenjohtajakausilla kilpailukykyneuvoston toiminta pyrittiin järjestämään siten, että sen toimialan kolme pääalaa saataisiin yhdennettyä mahdollisimman tehokkaasti ja että toimialaan liityvien kysymysten käsitteleminen olisi aiempaa tehokkaampaa. Asianmukaisen koordinoinnin varmistamiseksi perustettiin neuvoston korkea-arvoisista virkamiehistä koostuva "kilpailukyvyn ja kasvun ryhmä". Puheenjohtajavaltio Italia aikoo varmasti jatkaa kilpailukykyneuvoston toiminnan kehittämistä ja edistämistä tähän saakka saatujen kokemusten pohjalta. Roomassa 11. ja 12. heinäkuuta 2003 epävirallisella ministeritasolla käydyn rakentavan ja hedelmällisen keskustelun pohjalta puheenjohtajavaltio aikoo myös ryhtyä tarkoituksenmukaisiin toimiin, joiden tavoitteena on viitoittaa tietä yhtenäiselle kilpailukykystrategialle. Strategiasta on keskusteltava, ja se on hyväksyttävä jossakin neuvoston marraskuussa pidettävistä kokouksista.
Kuten on todettu, tähän mennessä on tehty joukko aloitteita ja muutamia käytännön toimia, joiden tarkoituksena on taata kilpailukykyneuvostolle mahdollisuus hoitaa oma erityinen tehtävänsä neuvoston muiden kokoonpanojen rinnalla siten, että asianmukaisesta koordinoinnista huolehditaan. Vielä on kuitenkin liian aikaista tehdä lopullisia päätelmiä. Euroopan parlamentin merkitys on epäilemättä erittäin suuri. Puheenjohtajavaltio Italia toivookin hartaasti, että parlamentin kanssa käydään jatkuvaa vuoropuhelua siitä, miten yhteinen kilpailukykystrategia on parasta panna täytäntöön, ja että keskustelua käydään esimerkiksi yhdennettyyn strategiaan liittyvien komission ehdotusten pohjalta.

Harbour (PPE-DE).
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta, mutta olen varsin pettynyt siihen, ettei hän pystynyt esittämään tarkempia tietoja ehdotuksista, joista neuvostoa oli kuultu. Euroopan unionin kilpailukyky - tai pikemminkin kilpailukyvyn heikkeneminen - on edessämme olevista haasteista suurin. Vastaus vaikutti pikemminkin omahyväiseltä. Voiko neuvoston puheenjohtaja vakuuttaa meille ensinnäkin, että kilpailukykyneuvosto tarkastelee aktiivisesti komission ehdotuksia, jotka heikentävät perin pohjin Euroopan kilpailukykyä esimerkiksi kemikaalipolitiikan aloilla? Voiko hän vakuuttaa meille myös, että komissiota vaaditaan tilille ehdotuksista, joiden vaikutusta ei ole arvioitu asianmukaisesti komission lupamaalla tavalla, niin että ehdotusten liiketoimintaa ja kilpailukykyä koskevia näkökohtia kyettäisiin tarkastelemaan asianmukaisesti?
Parlamentti odottaa neuvoston suhtautuvan vakavasti kilpailukykyyn. Neuvoston puheenjohtajan vastaus ei juuri vakuuttanut minua siitä, että asiaa pidettäisiin odotustemme mukaisesti ensisijaisena.

Antonione
Voin vakuuttaa, että kilpailukyky on todella yksi ensisijaisina pitämistämme kysymyksistä. Vastaukseni ei ollut tarkoitus olla välttelevä, vaan yksityiskohtaisen tiedon puute johtui juuri siitä, ettei meillä ole vielä ollut riittävästi aikaa arvioida kilpailukykyneuvoston kykyjä pystyäksemme antamaan kaikki parlamentin jäsenen vaatimat tiedot. Hyvä jäsen Harbour, voin kuitenkin vakuuttaa teille, että kiinnitämme suurta huomiota kilpailukykyyn, jolla on nähdäksemme strategista merkitystä Euroopan unionin kehittymisen kannalta.

Rübig (PPE-DE)
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kilpailukyky liittyy luonnollisesti myös työllisyyteen. Minua kiinnostaakin, missä määrin neuvosto käsittelee verotuskysymyksiä. Me kaikki tiedämme, että verotuksella on erittäin merkittävä vaikutus kansalliseen talouskehitykseen. Onko tältä osin mahdollista varmistua esikuva-analyysiä ja parhaita toimintatapoja käyttäen siitä, miten verotus voi vaikuttaa kilpailukykyyn niin Euroopassa kuin kansainvälisesti?

Antonione
Tässäkin tapauksessa haluan vahvistaa, että puheenjohtajavaltio Italia antaa kilpailukyvylle suuren painoarvon. Vakuutan myös, että koko kysymystä arvioidaan perusteellisesti tulevassa Eurooppa-neuvostossa. Parlamentin jäsenen korostamat näkökohdat ovat keskeisiä, mikäli aiomme parantaa yleistä kilpailukykyä Euroopan unionissa. Tämän vuoksi myös verotuksesta ja työllisyydestä aiotaan käydä perusteellista keskustelua.

Puhemies.
Seuraavana on Piia-Noora Kaupin kysymys nro 5 (H-0437/03):

Aihe: Interaktiivista verkkodemokratiaa edustavan verkkoäänestysaloitteen (eVote) jatko Italian puheenjohtajakaudella
Kreikan hallitus on omalla puheenjohtajakaudellaan menestyksekkäästi edistänyt interaktiivista verkkodemokratiaa nk. eVote -aloitteen avulla. Äänestämällä Internetissä 170 000 kansalaista on ilmaissut näkemyksensä, miten Euroopan unionia tulisi heidän mielestään kehittää. Erittäin myönteistä verkkoäänestysaloitteessa on, että puheenjohtajavaltio Kreikka sisällyttää kansalaisten palautteen päivittäiseen työskentelyynsä. Kansalaisten mielipiteet ja ehdotukset virtaavat suoraan ja välittömästi EU-tason kokouksiin, neuvotteluihin ja johtopäätöksiin.
Olisi vahinko, jos verkkoäänestysaloite ei muodossa tai toisessa jatkuisi Italian puheenjohtajakaudella. Näin ollen kysyn neuvostolta:
Onko Italia jatkamassa verkkoäänestysaloitetta? Ottaako Italian hallitus puheenjohtajakaudellaan mahdollisesti muita ohjelmia tai toimenpiteitä käyttöön edistääkseen uuden teknologian soveltamista erityisesti kansalaisten poliittisen osallistumisen lisäämiseksi? Miten Italian hallitus aikoo omalta osaltaan varmistaa sen, että EU:n kansalaiset kokevat unionin toimivan kansalaislähtöisesti ja unionin toteuttavan asioita, jotka ovat tärkeitä juuri tavallisten eurooppalaisten näkökulmasta?

Antonione
Puheenjohtajavaltio tunnustaa, että Euroopan yhdentymisestä kansalaisten kanssa käytävä vuoropuhelu on tärkeää. Se oli erityisen tärkeää Kreikan puheenjohtajakaudella muun muassa siksi, että tuolloin oli meneillään Eurooppa-valmistelukunnan työn loppuvaihe, joka huipentui EU:n perustuslakiluonnoksen esittelyyn Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa.
Puheenjohtajamaa Kreikan tekemä eVote-aloite ja muut EU:n toimielinten kehittämät välineet, kuten Futurum-sivusto ja valmistelukunnan sivusto, ovat toimineet tehokkaasti varmistettaessa, että kansalaisten näkemykset Euroopan tulevaisuudesta tulevat kuulluiksi.
Kesäkuussa 2003 Thessalonikissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti puheenjohtajavaltio Italiaa panemaan alulle perustamissopimuksen 48 artiklassa määrätyn menettelyn, jotta perustuslaillinen sopimus voitaisiin hyväksyä lokakuussa 2003 pidettävässä hallituksenvälisessä konferenssissa. Hallitustenvälisen konferenssin aikana puheenjohtajavaltio pyrkii tiedottamaan kansalaisille asianmukaisesti käsittelyn etenemisestä. Puheenjohtajavaltio Italian Internet-sivusto on yksi välineistä, joiden avulla levitetään tietoa niin HVK:sta kuin kaikista muistakin toimista, joita tämän puolen vuoden aikana tehdään.
Haluankin korostaa, että puheenjohtajavaltio Italia pitää erittäin tärkeänä nuorten osallistumista Euroopan yhdentymiseen. Komission valkoinen kirja nimeltään "EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet" on laadittu nuorisoalan eurooppalaisista yhteistyöpuitteista annetun neuvoston päätöslauselman pohjalta. Valkoisen kirjan täytäntöönpanossa puheenjohtajavaltio pyrkii tukemaan nuorten tietoisuuden lisäämistä, jotta he osallistuisivat aktiivisemmin politiikkaan ja päätöksentekoon heitä itseään koskettavilla aloilla. On myös ehdotettu, että sittemmin olisi laadittava sopivia strategioita, joissa otetaan huomioon nämä näkökohdat ja joiden pohjana ovat tulokset Euroopan unionin nuorten kansalaisten osallistumista ja tiedonsaantia koskevista kuulemisista.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston edustajaa tästä vastauksesta ja olen todella tyytyväinen siihen, että eVote-aloite jollain tavalla jatkuu myös Italian puheenjohtajakaudella. Yksi osa tätä aloitetta oli se, että kansalaisten Internetin kautta välittämät mielipiteet olivat suoraan nähtävissä huippukokouksissa. Tänään täällä parlamentissa on lanseerattu kollega Jo Leinenin toimesta tällainen aloite, että hallitustenvälinen konferenssi toimisi myös avoimesti ja kansalaiset voisivat lähettää edustajillemme siellä viestiä. Esimerkiksi HVK:n tietyt istunnot voitaisiin pitää internetin välityksellä avoimesti ja kansalaiset voisivat samalla, kun päämiehemme ovat siellä istunnossa, kommentoida asioita internetin kautta. Miten suhtaudutte tällaiseen ajatukseen? Olisiko tämä mahdollista ja voitteko viedä sitä eteenpäin?

Antonione
Mielestäni ehdotus on kiinnostava, ja se ansaitsee perusteellisen pohdinnan ja tarkastelun. Kuten parlamentin jäsenet Fini ja Frattini totesivat aiemmin tänään, olemme omalta osaltamme sitoutuneet vahvasti avoimuuteen lisätäksemme mahdollisimman paljon osallistumista tähän tärkeään prosessiin, jonka tarkoituksena on laatia Euroopan unionille uusi perutuslaki. Osallistumista ei toivota ainoastaan parlamentin jäseniltä ja kaikilta toimielimiltä vaan myös Euroopan kansalaisilta. Hyvä parlamentin jäsen Kauppi, kommenttinne otetaan aivan varmasti huomioon. Huolehdin siitä, että selvitämme, miten ehdotuksenne voitaisiin hyväksyä.

Puhemies.
Seuraavana on Mihail Papayannakisin kysymys nro 6 (H-0443/03):

Aihe: Irakissa olevat vangit
Amnesty International ilmoitti hiljattain julkaisemassaan tiedonannossa, että se on hyvin huolestunut Irakissa olevien miehitysjoukkojen pidättämien satojen irakilaisten vankilaoloista (Abu Ghraibin vankilassa ja Bagdadin lentokentän alueen erityisellä eristysalueella). Amnesty International korostaa, että vangit eivät saa oikeusapua, he eivät saa pitää yhteyttä perheisiinsä eikä heillä ole riittävästi juomakelpoista vettä ja terveyspalveluja. Amnesty Internationalin mukaan on perusteltua epäillä, että monet vangit joutuivat pidätyksen yhteydessä kovan, epäinhimillisen ja nöyryyttävän kohtelun uhreiksi.
Mikä on neuvoston mielestä Irakin miehitysjoukkojen oikeudellinen asema ja vastuu? Miten neuvoston mielestä voidaan varmistaa Irakin miehitysalueiden asukkaiden perusoikeudet?

Antonione
Neuvosto ei anna koskaan lausuntoja lehtijuttujen perusteella, eikä se ole saanut virallisia tietoja tapahtumista, joihin parlamentin jäsen kysymyksessään viittaa.
Neuvosto ei ole myöskään keskustellut Irakissa olevien vankien tilanteesta, vaikka Irakin ihmisoikeuskysymykset ovat edelleen suuri huolenaiheemme. Neuvosto seuraa tiiviisti kaikkia tilanteeseen liittyviä näkökohtia, luonnollisesti myös ihmisoikeuskysymyksiä. Asiaan sovellettavan kansainvälisen oikeuden mukaisista, Yhdysvaltoja ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa miehittäjinä koskevista erityisistä velvoitteista ja vastuullisista viranomaisista määrätään Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 1483(2003). Päätöslauselmassa kehotetaan myös kaikkia asianosaisia noudattamaan tiukasti kansainvälisen oikeuden mukaisia velvoitteitaan ja erityisesti Geneven yleissopimuksia vuodelta 1949 ja Haagin sopimusta vuodelta 1907.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kuten huomaatte, hyvä ystäväni Papayannakis mainitsee kysymyksensä alussa Amnesty Internationalin tiedonannon. Vangit muodostavat lainopillisen ongelman, mutta ongelmat koskevat myös vankien perusoikeuksia, mahdottomuutta pitää yhteyttä perheisiin, juomaveden saantia, hygieniaa ja niin edelleen.
Yksi miehittäjävalloista, Yhdistynyt kuningaskunta, on Euroopan unionin jäsenvaltio. Olisiko neuvosto valmis esittämään jäsen Papayannakisin kysymykset Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle, jotta se voisi vastata niihin? Uskoakseni koko Eurooppa on valmis arvosteluun tilanteen tuloksena.

Antonione
Haluan tarkistaa esittämienne huomioiden paikkansapitävyyden, sillä kuten jo sanoin, emme ole saaneet minkäänlaisia virallisia tietoja tai tiedonantoja asiasta. Selvitämme siis ensin tilanteen perusteellisesti, ja etenemme sitten saamiemme tietojen edellyttämällä tavalla.

Puhemies.
 Seuraavana on María Izquierdo Rojon kysymys nro 7 (H-0446/03):

Aihe: Euro-Välimeri-vuoropuhelu ja naisten asema
Thessalonikissa 19.-20. kesäkuuta 2003 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmien 66 kohdassa "Suhteet arabimaailmaan" todetaan, että "Euroopan unioni on vakuuttunut siitä, että sen on vahvistettava kumppanuuttaan arabimaailman kanssa" ja että "se aikoo edistää tiiviimpää poliittista vuoropuhelua, moniarvoisuutta ja demokraattisia uudistuksia sekä taloudellista ja sosiaalista kehitystä". Päätelmien 68 kohdassa puolestaan "odotetaan Välimeren maiden kansalaisyhteiskunnilla, mukaan lukien naiset, olevan merkittävä rooli demokraattisten arvojen, yhteiskunnallisen tietoisuuden, koulutuksen ja kehityksen edistäjinä".
Asema, joka naisilla on edelleenkin joissakin Välimeren itä- ja eteläosan maissa, merkitsee kuitenkin todellista ihmisoikeuksien rikkomista. Näiden yhteiskuntien nykyaikaistaminen edellyttää naisten ottamista mukaan demokratisoitumisprosesseihin. Valtioiden johtajat, jotka pyrkivät nykyaikaistamaan vain taloudelliset ja tekniset kysymykset säilyttäen koskemattomina yhteiskunnan vanhanaikaiset ja patriarkaaliset linjat, epäonnistuvat. Naiset ovat tänään ajanmukaisuuden tärkeimpiä välittäjiä, sillä kun nainen nykyaikaistuu, myös koko yhteiskunta modernisoituu. Miten puheenjohtajavaltio Italia aikoo toimia edistääkseen Välimeren alueen naisten asemaa?

Antonione
Marraskuussa 1995 annetussa Barcelonan julistuksessa tunnustetaan, että naisten merkitys on kehityksen kannalta keskeinen ja että naisten on osallistuttava aktiivisesti niin talouselämään, sosiaaliseen kanssakäymiseen kuin työpaikkojen luomiseenkin.
Myös MEDA II -asetuksessa viitataan yhtäältä tarpeeseen tunnustaa ja vahvistaa naisten taloudellista ja sosiaalista asemaa ja toisaalta merkitykseen, joka koulutuksella ja työpaikkojen luomisella on naisille. Yksi Barcelonan prosessiin liittyvä uusi piirre on alueellisen yhteistyön näkökulma, jonka ansiosta alueelliset ohjelmat ovat avoimia kaikille. Naisten mahdollisuuksien edistämistä mainittujen kysymysten osalta korostettiin sekä Brysselissä marraskuussa 2001 pidetyssä ulkoasiainministerien Euro-Välimeri-konferenssissa että ministerikokouksissa, jotka pidettiin Valenciassa huhtikuussa 2002 ja Kreetalla toukokuussa 2003. Näissä kokouksissa pantiin tyytyväisinä merkille Euro-Välimeri-alueella toteutetut toimet miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseksi. Toimien seurauksena on perustettu vuonna 2004 alkava alueellinen Euromed-ohjelma, jonka tarkoituksena on edistää 5 miljoonan euron talousarvion turvin naisten asemaa ja mahdollisuuksia talouselämässä rohkaisemalla heitä vahvistamaan valmiuksiaan ja hankkimaan tietoa.
Ohjelmassa on tarkoitus hyödyntää kansallisella tasolla laadittuja toimintasuunnitelmia, joissa keskitytään naisten pääsyyn ja osallistumiseen työmarkkinoille, tuetaan lainsäädäntöuudistuksia sekä laaditaan toimia, joilla edistetään aktiivista koulutusta ja työmarkkinoiden aktiivista kehittämistä. Ohjelmalla kannustetaan myös naisten etenemistä yritysmaailmassa perustamalla verkostoja vapaissa ammateissa ja liike-elämässä aktiivisesti toimiville naisille sekä helpottamalla naisten mahdollisuuksia käyttää rahoitusvälineitä. Italian puheenjohtajakaudella saatetaan päätökseen prosessi, jonka tarkoituksena on määritellä ensisijaiset yhteistyöalat, joilla toimia on suunnitelmissa toteuttaa, ja vuoden 2003 jälkipuoliskolla komission yhteistyötoimisto EuropeAid julkistaa kyseistä ohjelmaa koskevan ehdotuspyynnön.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ette ollut kovin täsmällinen sanoissanne, sillä kerroitte minulle ainoastaan, että ehdotukset on määrä esittää vuoden 2003 jälkipuoliskolla. Ette kertonut niistä mitään yksityiskohtia. Kiitän teitä kuitenkin vastauksestanne. Haluaisin vielä tietää kantanne siihen, pitäisikö naisten asemaa koskevia kysymyksiä ottaa vähitellen mukaan poliittiseen vuoropuheluun.

Antonione
Tämä on taatusti erittäin tärkeä kysymys, ja olemme tietoisia tarpeesta edetä mainitsemaanne suuntaan. Poliittisessa vuoropuhelussa on tilaa naisia koskevien kysymysten painottamiselle aiempaa enemmän, ja tällainen painottaminen on myös perusteltua. Hyvä jäsen Izquierdo Rojo, voittekin olla varma, että tarkastelemme huomioitanne perusteellisesti. Sitoudumme myös pyrkimään parhaisiin mahdollisiin tuloksiin.

Puhemies.
Neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 8-32 vastataan kirjallisesti

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kehitysyhteistyövaliokunnan mietinnöistä:
A5-0273/2003, esittelijä Paul A.A.J.G. Lannoye, komission tiedonannosta "Vesihuolto kehitysmaissa ja EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan painopisteet" (KOM(2002) 132 - C5-0335/2002- 2002/2179(COS)),
ja
A5-0277/2003, esittelijä Luisa Morgantini, komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Kauppapolitiikka ja kehitys - kehitysmaiden auttaminen hyötymään kaupasta (KOM(2002) 513 - 2002/2282(INI)).

Lannoye (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, edessämme on nyt kehitysyhteistyövaliokunnan hyväksymä päätöslauselmaesitys, jonka aiheena ovat komission tiedonanto "Vesihuolto kehitysmaissa ja EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan painopisteet" sekä EU:n vesirahaston perustaminen ja josta äänestetään täysistunnossa huomenna kello 12. Käytännössä käsittelemme siis kahta toisiinsa liittyvää esitystä.
Haluan aluksi muistuttaa, millaisissa oloissa merkittävä vähemmistö maapallomme asukkaista elää veden saannin suhteen. Yhteensä 1,7 miljardilla ihmisellä ei ole saatavilla juomavettä. Kolmelta miljardilta ihmiseltä puuttuvat jätevesihuollon palvelut. Arviolta 30 000 ihmistä kuolee joka päivä juomaveden ja jätevesihuollon puutteesta johtuviin sairauksiin. Vesi on elämän, terveyden, ravinnon ja yleisen hyvinvoinnin kannalta välttämätön luonnonvara. Taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia käsittelevä Yhdistyneiden Kansakuntien komitea on sisällyttänyt veden saannin ihmisen perusoikeuksiin. Taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen ratifioineet 145 maata ovat sitoutuneet takaamaan väestölleen vedensaannin tasapuolisesti ja syrjimättömästi. Yhä kiireellisemmin ratkaisua kaipaava kysymys on siis tämä: millaisella kehitysyhteistyöpolitiikalla köyhiä maita voidaan auttaa vastaamaan elintärkeään haasteeseen eli juomaveden saannin turvaamiseen kaikille?
Juomavedelle ja sanitaatiolle omistetun vuosikymmenen lopuksi vuonna 1991 julkistettiin kansainvälinen sitoumus, jonka mukaan kaikilla on oltava saatavillaan puhdasta juomavettä vuoteen 2000 mennessä. Kaksi vuotta määräajan umpeutumisen jälkeen eli vuonna 2002 Johannesburgissa jouduttiin myöntämään, että sitoumusta ei ollut pystytty täyttämään huolimatta erityisesti Maailmanpankin ponnisteluista. Tilanteen voidaan jopa katsoa huonontuneen. Johannesburgissa sovittiin uudesta alennetusta tavoitteesta: vuoteen 2015 mennessä on määrä puolittaa niiden ihmisten lukumäärä, joilla ei ole käytössään puhdasta juomavettä ja jätevesihuollon palveluja. Euroopan unioni haluaa edistää aktiivisesti tämän tavoitteen saavuttamista, ja komissio on esittänyt omat painopisteensä käsiteltävänämme olevassa tiedonannossa.
Kehitysyhteistyövaliokunta ehdottaa huomenna keskipäivällä äänestykseen tulevassa päätöslauselmassa seuraavien painopisteiden hyväksymistä, koska se pitää selvänä, että vesihuoltoa käsittelevässä Maailmanpankin raportissa vuonna 1993 viitoitetun tien jatkaminen ei ole uskottava vaihtoehto. On nimittäin käynyt ilmeiseksi, että vesipalvelujen yksityistäminen, jossa perusperiaatteena on täydellinen kustannusvastaavuus, johtaa yleensä hintojen nousuun ja estää näin juomaveden saannin köyhimpien maiden köyhimmältä väestöltä. Tämä vaihtoehto ei siis millään tavalla ratkaise ongelmaa, vaan jopa pahentaa sitä. Meidän näkemyksemme mukaan vedenjakelua on näin ollen pidettävä pohjimmiltaan julkisena palveluna. Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus voi olla yksi keino parantaa veden saantia, mutta sitä ei pitäisi pitää yleispätevänä ratkaisuna.
Katsomme myös, että olisi otettava käyttöön sellainen hinnoittelujärjestelmä, jolla voidaan varmistaa kaikille perustarpeiden täyttämiseen riittävä vedensaanti ja taata veden käytön tehokkuus lisäämällä käyttäjien vastuuta.
Asianomaisilla mailla on myös sekä oikeus että velvollisuus järjestää vesivarojen hoito sellaisella tavalla, joka edellyttää selkeästi paikallisen väestön osallistumista.
Kehitysyhteistyövaliokunta kannattaa EU:n vesirahaston perustamista, sillä se katsoo, että tarvittavien investointien tekeminen asianomaisissa maissa edellyttää huomattavaa rahoitusta. Sen mukaan rahaston on kuitenkin tärkeimpänä tavoitteenaan tuettava edunsaajamaiden vesihuoltopolitiikkaa, jonka on perustuttava vesivarojen demokraattiseen hallinnointiin ja tasapuoliseen jakamiseen. Ehdotammekin, että rahaston hoito perustuisi EU:n ja AKT-maiden kumppanuuteen. Lisäksi kehitysyhteistyövaliokunta katsoo, että rahaston onnistuminen riippuu edunsaajien osallistumisesta ja siitä, miten nämä otetaan mukaan rahaston suunnitteluun, täytäntöönpanoon, seurantaan ja arviointiin sekä hoitoon ja valvontaan, kuten aiemmin totesinkin.
Mielestämme on myös tarpeen luoda uudenlaisia, kansainväliseen yhteisvastuullisuuteen perustuvia rahoitusvälineitä. Ensimmäinen tässä yhteydessä mieleen nouseva ajatus on vaatia AKT-maiden velan mitätöimistä. Maat voisivat käyttää näin vapautuvat varat vesihuollon ja viemäröinnin perusrakenteiden rahoittamiseen.
Toivoisimme myös, että komissio selvittäisi - korostan sanaa "selvittäisi"; en siis tarkoita varsinaista ehdotusta - mahdollisuutta ottaa EU:n jäsenvaltioissa ja asianomaisissa AKT-maissa käyttöön pullotetusta mineraalivedestä perittävä pieni, noin puolen sentin suuruinen vero, jolla kerättäisiin rahastoon merkittävä summa.
Kerron lopuksi eri poliittisille ryhmille näkemykseni esitetyistä tarkistuksista. Sosiaalidemokraattien ryhmän jättämä tarkistus 1 täydentää ehdotuksia erittäin hyvin, vaikka mietintö hyväksyttiinkin valiokunnassa yksimielisesti. Toivoisin sen sijaan, että sosiaalidemokraattien ryhmä poistaisi johdanto-osan kappaleeseen L liittyvästä tarkistuksesta 2 joitakin termejä, jotka heikentävät tekstiä. Pidän myös Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien jättämää tarkistusta 11 täysin hyväksyttävänä. Jätin lisäksi itse Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta tarkistuksen 5, ja pidän tarkistusta erittäin tärkeänä näin Cancúnin huippukokouksen aattona: ryhmäni kehottaa äsken esittämäni mukaisesti komissiota vetämään pois GATS-sopimuksen yhteydessä esitetyn vaatimuksen vedenjakelun ja viemäröintipalvelujen vapauttamisesta. Mielestämme vaatimus on ristiriidassa tärkeimmän tavoitteen kanssa, joka on veden saannin turvaaminen kaikille köyhien maiden asukkaille. Jos tarkistus hyväksytään, se vahvistaa Euroopan parlamentin poliittista viestiä. Kehotankin teitä kannattamaan sitä.

Morgantini (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toivon, että olen mietinnössäni onnistunut säilyttämään tasapainon parlamentin jäsenten erilaisten näkökantojen välillä, vaikka keskeisenä seikkana onkin tietysti se, ettei kaupankäynnillä voida turvata kehitystä. Haluan kiittää kaikkia, yhtä lailla jäseniä kuin sihteeristöäkin, sillä tarkistuksia on tehty runsaasti, ja pystyimme sopimaan valiokunnassa yhteisestä kannasta.
Viides Maailman kauppajärjestön ministerikokous järjestetään Cancúnissa lähipäivinä. Valmisteltaessa Seattlen kokousta vuonna 1999 komission jäsen Lamylle, joka neuvottelee 15 EU:n jäsenvaltion edustajana Cancúnissa, annettiin täsmälliset neuvotteluvaltuudet. Neuvoteltavat aiheet olivat tuolloin kuitenkin erilaisia. Olen sitä mieltä, että WTO:lla on tällä hetkellä valtava vaikutusvalta ja että se on ottanut liiankin suuren roolin. Melkein kuin siitä olisi tullut uusi Yhdistyneet Kansakunnat. Tämä on kuitenkin todellisuudessa vain yksi syistä. Mielestäni uuden valtuutuksen antaminen olisi toivottavaa, kun pidetään mielessä Euroopan unionin tavoitteet ja sitoumukset, joita se on tehnyt erilaisissa kansainvälisissä foorumeissa.
Lisäksi on todettava, että kehityskierrokseksi kutsuttu Dohan kierros ei ole johtanut käytännön toimiin. Kaupan vapauttaminen ja kehitys eivät näy toteutuneen oikeassa suhteessa. Päinvastoin: kehitysmaiden markkinoiden summittainen vapauttaminen ja sääntelyn purkaminen ovat osoittautuneet käytännössä erittäin haitallisiksi kehitystavoitteiden kannalta. Silloinkin, kun vapauttaminen on nostanut BKT:ta, vaurauden jakautuminen kyseisessä maassa on hyvin usein ollut entistä epätasaisempaa.
Tästä syystä mietinnössä vaaditaan kehitysmaiden välistä alueellista yhdentymistä ja markkinoiden symmetristä avaamista, jotta kehittyneet maat voivat purkaa kaupan esteensä, muut kuin tariffeihin perustuvat esteet mukaan luettuina, jolloin eteläisen pallonpuoliskon maat saisivat tarvitsemaansa aikaa tuotannon vauhdittamiseen, kilpailukyvyn luomiseen ja markkinoidensa laajentamiseen. Mielestäni olisi tärkeää muistaa myös se, kuinka paljon me pohjoisen pallonpuoliskon maat olemme saaneet historiamme aikana hyötyä protektionismista matkalla kohti nykyistä kehitystasoamme.
Tästä huolimatta komissio aina silloin tällöin suureksi yllätykseksemme ja huolimatta parlamentin 3. heinäkuuta 2003 antamasta päätöslauselmasta vaatii esimerkiksi neuvottelujen aloittamista Singaporen kysymyksistä. Minulla ei tässä ole aikaa luetella niitä kaikkia, mutta joukossa ovat muun muassa julkiset hankinnat. Olen sitä mieltä, ettei neuvottelujen aloittaminen näistä asioista ole tarkoituksenmukaista johtuen yhtäältä WTO:n toimivallasta ja valtuuksista ja toisaalta ongelmasta, jonka jo aiemmin mainitsin eli kehitysmaiden neuvotteluvalmiuksien puutteesta. Kyseiset maat korostavat raporteissaan, ettei niillä ole mahdollisuuksia jatkaa neuvotteluja.
Mielestäni olisikin välttämätöntä käsitellä muita kysymyksiä ja antaa erityis- ja erilliskohtelua koskevalle lausekkeelle todellista sisältöä toteuttamalla maailmanlaajuinen takuuhintajärjestelmä kahvin ja puuvillan kaltaisten raaka-aineiden tuottajien tueksi. Kysymykset, joita on käsiteltävä kehityksen yhteydessä, ovat reilun kaupan toteuttaminen ja edistäminen - joka on itse asiassa kansalaisyhteiskunnan tekemä aloite - ja maiden tukeminen tuotantonsa monipuolistamisessa luomatta vientialoille erillisalueita. Tämä voidaan toteuttaa tukemalla todella kyseisten alojen sulautumista muuhun talouteen.
Näkemykseni mukaan kehitystä koskevien tavoitteiden tulisi liittyä ennen kaikkea väestön hyvinvointiin. Katsonkin siksi, että TRIPS-sopimuksesta annettu julistus, jossa todetaan, että sopimus voidaan ja pitää tulkita siten, että jäsenvaltiot säilyttävät oikeutensa suojella kansanterveyttä, olisi pantava täytäntöön viipymättä ja turvautumatta sopimuksiin, joissa määrätään niin rajoittavista ja byrokraattisista menettelyistä, että niitä on mahdoton toteuttaa käytännössä. Lannoyen mietinnössä käsitellään tätä näkökohtaa kattavasti, ja olen itsekin omassa mietinnössäni painottanut esimerkiksi sitä, että tiettyjä perushyödykkeitä, kuten vesi, ei saa jättää markkinavoimien armoille ja että Euroopan unionin on paitsi rahoitettava julkisista varoista vedenjakelua, myös edistettävä vesivarojen, kuten lähteiden, jokien ja vesialtaiden hallinnoinnin demokratisoimista.
Keskusteltaessa kehityksestä olisi aina puhuttava myös velkaongelmasta, mutta komission asiakirjassa sitä ei mainita lainkaan. Myönnettäköön tosin, ettei se tarkasti ottaen välttämättä liity aiheeseen. Voimakkaasti velkaantuneilla mailla velanhoitokulut vievät jatkuvasti jopa neljänneksen viennin arvosta. EU:n olisi mielestäni sitouduttava mitätöimään kehitysmaiden velka ja samalla luotava menetelmiä, joilla voidaan seurata, kuinka velkojen mitätöimisestä vapautuva pääoma sijoitetaan niin, että hyöty todella kohdistuisi laajoihin väestönosiin.
Yksi tärkeä kysymys on eettisen, sosiaalisen ja ympäristöllisen käytännesäännöstön laatiminen niitä eurooppalaisia yrityksiä varten, jotka tekevät suoria investointeja kehitysmaihin. Cancúnissa pian käytäviä neuvotteluja silmällä pitäen on syytä korostaa tarvetta luoda demokraattinen, avoin järjestelmä WTO:hon ja taata kaikille maille riittävät neuvotteluvalmiudet, mikä ei tällä hetkellä toteudu. Nämä edellytykset ovat käytännössä välttämättömät, jos haluamme luoda kaikille tasavertaiset lähtökohdat.
Nähdäkseni meillä on vielä pitkä matka kuljettavanamme. Meidän on toimittava siten, että nykyiset valtavat erot pienentyvät. Sitä varten me emme tarvitse rajoittamatonta kauppaa, vaan mieluummin sellaista kauppaa, jolla pyritään vastaamaan kaikkien maapallon asukkaiden sosiaalisiin ja taloudellisiin tarpeisiin.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, ei voi muuta sanoa, kuin että yksi maapallomme ongelmista on, että viidakkoa on enää niin vähän jäljellä. Havannassa on parhaillaan käynnissä aavikoitumisen estämiseksi tehdyn yleissopimuksen osapuolten välinen vesihuoltoa käsittelevä kokous, jossa komissio on edustettuna. On suuri ongelma, että autiomaa leviää ja ahneuden ja rikosten uhkaamiksi joutuneet trooppiset metsät ovat huonossa kunnossa. Yritämme tehdä asialle jotain. Sillä on vaikutusta myös maailman vesitasapainoon. Se vaikuttaa suoraan vedenjakajiin ja muuttaa mikro- ja makroilmastoja. Kaikki tämä liittyy ensimmäiseen kahdesta mietinnöstä, joita tänä iltana käsittelemme. Joidenkin vuosien päästä viidakon laki mielletään ehkä enemmänkin viittaukseksi kadonneeseen paratiisiin, sillä viidakko on koskemattoman luonnon symboli. Luulen kuitenkin, ettei tämä ole se aihe, josta jäsen Morgantini halusi keskustella.
Olen nyt sellaisessa hankalassa tilanteessa, että joudun käsittelemään kahta erillistä aihetta yhtä aikaa. Aloitan Morgantinin päätöslauselmaesityksestä.
Siinä kehotetaan komissiota vähentämään painostustaan kehitysmaiden markkinoiden summittaisen vapauttamisen ja sääntelyn purkamisen puolesta. Mitään sellaista painostusta ei ole koskaan tapahtunutkaan. Komissio tekee kehitysmaiden kanssa yhteistyötä peruspalvelujen tarjoamista koskevan toimivan sääntelyjärjestelmän luomiseksi. Pyydän parlamenttia ja erityisesti kehitysyhteistyövaliokunnan jäseniä kiinnittämään huomiota tiedonantoon valtionyhtiöiden uudistamisesta, joka on komission tavoitteena. Tämä liittyy hyvin läheisesti myös Lannoyen mietintöön.
Olemme laatineet tiedonannon saadaksemme lujemman perustan taistelullemme muiden muassa Maailmanpankkia ja Kansainvälistä valuuttarahastoa vastaan yksityistämisen alalla. Puhuttaessa vedestä ja vesivarojen hoidon yksityistämisen ehdoista olen todennut, että Burkina Fason kaltaisissa maissa hallituksen tehtävä hoitaa vesivaroja huolellisesti ja kansalaisten etujen mukaisesti on maalle yhtä tärkeä tai jopa tärkeämpikin kansallinen painopiste kuin ohjuspuolustusjärjestelmä Yhdysvaltain hallitukselle. Tämä on lähtökohta. Komissiomme pystyi varmistamaan, ettei pääkaupungin vesihuollon järjestämiseksi toteutetun suuren Zigan patohankkeen vastapainoksi vaadittu Burkina Fason kansallisen vesiyhtiön yksityistämistä. Maailmanpankki oli yksi hankkeen harvoista suurista rahoittajista ja kumppaneista, ja se oli alunperin asettanut kyseisen ehdon. Lopulta hanke kuitenkin toteutettiin ilman tätä ehtoa ja ilman että Maailmanpankki piti siitä kiinni, koska muut - joiden joukossa komissio - tukivat Burkina Fason hallitusta sen vastustaessa kyseistä ehtoa.
Tiedonannossa esitetään paljon yksityiskohtaisempi lähestymistapa tähän koko asiaan. Kun kuitenkin kuulen Morgantinin vaativan, että meidän olisi luovuttava kaupallisesta ajattelutavasta vesihuollossa, vastaan kyllä ja ei. Mitä 'kaupallisella' tarkoitetaan? Yksityisten, lyhytaikaisten, kaupallisten voittojen maksimoimiseen tähtäävä ajattelutapa on varmasti haitallinen kehitysmaiden vesivarojen hoidon kannalta. Mutta jos 'kaupallisella' tarkoitetaan sitä, että rahat on saatava riittämään ja hankkeiden on oltava taloudellisesti kestäviä, silloin emme voi millään välttää vastuuta. Asia on tästä syystä äärimmäisen hankala.
Kinshasassa asuu nykyisin yli seitsemän miljoonaa ihmistä, joista vain hieman yli miljoonalla on käytettävissään jätevesihuollon palvelut tai turvallinen jäteveden puhdistusjärjestelmä. Suurin osa asukkaista paitsi kaupungin eteläosan räjähdysmäisesti kasvavissa valtavissa slummeissa myös uudessa keskiluokassa elää näin ollen ilman minkäänlaista edes normaalia muistuttavaa jätevesihuoltoa. Heille on tarjolla makeaa vettä ja he maksavat siitä litrahintaa, mutta kierron seuraavan vaiheen järjestäminen on taloudellisesti lähes mahdotonta. Se on liian pitkän tähtäimen hanke ja liian kallis. Todellisuudessa ei ole mahdollista, että jotkut pohjoisen pallonpuoliskon vesiyhtiöt hakisivat etelästä pikavoittoja. Pikavoittoja ei ole tarjolla. Kansainvälisen vesikeskustelun edellisen neuvottelukierroksen ja erityisesti eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen antama eripurainen käsitys on väärä. On helppoa varoitella liiallisen voitontavoittelun vaarasta, kun vesialalla toteutetaan yhä enemmän tukijoiden rahoittamia hankkeita, mutta se ei ole varsinainen ongelma. Todellinen ongelma on houkutella pitkällä tähtäimellä toimivia, nöyriä, todellisuudentajuisia rahoittajia tekemään tarvittavat investoinnit. Emme ole vielä lähelläkään tätä tavoitetta. Ongelma on hyvin samantapainen terveydenhuollon alalla.
Saharan eteläpuolisessa Afrikassa julkiseen terveydenhuoltoon käytetään vuosittain noin 1-6 Yhdysvaltain dollaria henkeä kohden. Sellaisella summalla ei pääse kovin pitkälle. Osuus on täsmälleen sama vesihuollon ja jätevesihuollon kohdalla. Maaseutukylissä on monessa mielessä helpompi ryhtyä tarvittaviin toimiin. Tiedämme, mitä siellä on tehtävä. Se ei ole kovin vaikeaa, ja käytössämme oleva tekniikka on jokseenkin ylivoimaista. Tehdään porakaivoja tai asennetaan kuljetusputket, ja olemme loistavia tukijoita. Keskikokoisissa kaupungeissa ja etelän valtavissa suurkaupungeissa ongelma on sen sijaan toista luokkaa. Siellä kolera ja muut ongelmat leviävät salakavalasti huonon jätevesihuollon vuoksi. Ongelmat eivät ratkea pelkästään toistelemalla syvään juurtuneita näkemyksiä yksityisen ja julkisen rahoituksen eripurasta.
Liian helppo oikotie on myös kaikkien näiden maiden velkojen mitätöiminen. Ollaanpa nyt realistisia. Teemme jatkuvasti kaiken voitavamme tämän asian suhteen. Ainoa asia, joka voi muuttaa jotain, on pohjoisen pallonpuoliskon veronmaksajien taskusta saatavan rahan lisääminen. Se on varsinainen kiistakapula. Voitimme Euroopan osuutta koskevassa taistelussa muutamia eriä Monterreyn kokouksessa. Tästä taistelusta toivomme saavamme rahaa vesihuoltoa ja jätevesihuoltoa varten. Kehotammekin siksi jäsenvaltioita hyväksymään ehdotuksemme menojen lisäämisestä ja EU:n vesirahaston luomisesta. Näin varmistettaisiin, että yhdeksänteen EKR:ään vielä sisältyvät ehdolliset määrärahat - tuloksesta riippuvat 1 miljardi euroa - voitaisiin hyväksyä ja käyttää pikaisesti vesiongelmaan liittyviin toimiin.
Kaupankäynnin osalta meidän on oltava optimistisia ja rakentavia ja vaadittava Eurooppaa säilyttämään edistyksellisen ja rakentavan linjansa Cancúnissa pidettävässä WTO:n kokouksessa ja Dohan kehityskierroksella. Olen edelleen melko optimistinen. Sen on onnistuttava.
Morgantinin mietinnössä olisi viitattava selvemmin välittömästi edessämme olevaan työhön sekä kumppaneidemme - erityisesti AKT-kumppaneiden - kohtaamaan haasteeseen ja mahdollisuuteen tehdä se, mikä on heti mahdollista: avata alueellisia markkinoitaan enemmän toisilleen. Kuka haluaa sijoittaa maalin tai saippuan tuotantoon Ugandassa, jos tuotteita ei voida viedä naapurimaihin? Yritimme ottaa selvää, mitä hyttysverkoille tapahtui. Miksei hyttysverkkoja valmistettu Afrikassa? Niitä tuotiin maahan Hong Kongista, koska tuotteille oli Afrikassa asetettu 17 prosentin tariffit. Alueellinen vapauttaminen on ratkaisu, ja sitä käsitellään talouskumppanuussopimuksia käsittelevissä neuvotteluissa. Odotamme parlamentilta enemmän apua tässä asiassa. Tämä on turvallinen vaihtoehto. Mitä ikinä WTO:ssa tapahtuukin, Cotonoun prosessi on jäljellä ja se on vaihtoehto, johon AKT-kumppaneidemme kannattaisi sitoutua vahvasti.
Olen käsitellyt aiheita pintapuolisesti. Odotan mielenkiinnolla seuraavia puheenvuoroja ja, kuten aina, vuoropuhelua parlamentin kanssa.

Knolle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viime kesä oli tilastoidun historian kuumin ja kuivin, ja olemme voineet itse todeta, miten tärkeää vesi on sekä ihmisille että luonnolle. Me hemmotellut eurooppalaiset odotamme epätoivoisina sadetta, joka täyttäisi jokemme ja vesialtaamme. Asiantuntijat ovat laskeneet, että tarvitaan vähintään neljätoista sadepäivää, ennen kuin jokien ja vesialtaiden pinta on noussut ennalleen. Hanoistamme tulee onneksi vielä tarpeeksi puhdasta vettä. EU:n vesihuolto on ilmeisen hyvin turvattu, ja, mikä vieläkin tärkeämpää, kaikilla on siihen varaa.
Tämän kuuman kesän jälkeen meillä eurooppalaisilla on jonkinlainen käsitys siitä, mitä merkitsee, että kolmella miljardilla ihmisellä maailmassa - eli yli kolmasosalla maailman väestöstä - ei ole saatavilla puhdasta juomavettä tai jätevesihuollon palveluja. YK:n vuosituhatjulistuksessa 189 hallitusta kyllä lupasi puolittaa tämän luvun vuoteen 2015 mennessä, mutta toistaiseksi ei ole mitään merkkejä siitä, että tämä kunnianhimoinen tavoite joskus saavutettaisiin. Maailman vesivarat ovat vähentyneet vuodesta 1990 lähtien kymmenkertaisella vauhdilla. Suurin veden kuluttaja on maatalous, sitten teollisuus ja vasta viimeksi yksityiset kotitaloudet. Yhdysvallat kuluttaa eniten vettä: noin 296 litraa henkeä kohti päivässä. Saksassa ja monissa muissa Euroopan maissa kotitaloudet kuluttavat sen sijaan vain puolet tästä määrästä.
Lähi-idässä ja paikoin myös Aasiassa sekä joissakin Meksikon ja Afrikan osissa suurella osalla asukkaita on käytössään alle 2,5 litraa vettä päivässä henkeä kohti, ja monilla kuivuudesta kärsivien alueiden asukkailla vettä on vieläkin vähemmän. Lähes 40 prosenttia maapallon asukkaista elää sellaisen joen vedenottoalueella, joka ulottuu useampaan kuin kahteen maahan. Yläjuoksulla sijaitsevat maat hyödyntävät usein luonnollista etusijaansa alajuoksulla sijaitseviin naapureihinsa nähden. Nykyisin sotia käydään vielä öljyn vuoksi, mutta jo melko lähitulevaisuudessa saatetaan yhtä lailla sotia vedestä.
Lähi-idän tilanne on räjähdysherkkä. Israel, Jordania ja palestiinalaiset eivät onnistu jakamaan Jordan-jokea keskenään. Eufrat- ja Tigris-jokien halkomat Turkki, Syyria ja Irak yrittävät hallita näiden kahden joen vettä. Makeasta vedestä aiheutuvat konfliktit näyttävät väistämättömiltä, joten Unesco on nimennyt vuoden 2003 kansainväliseksi makean veden vuodeksi. Euroopan komissio ja Euroopan parlamentti tiedostavat vesivarojen niukkuuden ja siihen liittyvät ongelmat, joista keskeisin on oikeudenmukainen vesivarojen hallinnointijärjestelmä. Tästä syystä tärkeä kysymys oikeudenmukaisesta vesivarojen hallinnoinnista otettiin käsiteltävien asioiden listalle. Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraatit tekee työtä sen varmistamiseksi, että vesivarojen hallinnointi ei ole yksinomaan valtion tai suurten maailmanlaajuisesti toimivien yhtiöiden monopoli. Oikeassa suhteessa toteutettavalla julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöllä olisi taattava, että vesiongelmista kärsivien alueiden asukkaat saavat makeaa vettä kohtuulliseen hintaan. Emme saa päätyä tilanteeseen, jossa rikkailla on vettä saatavillaan, mutta köyhillä ei ole varaa makeaan veteen.
Tukeakseen sekä julkisen että yksityisen sektorin osallistumista vesihuoltoon Euroopan kansanpuolueen ryhmä on esittänyt useita tarkistuksia vuosittain laadittavaan mietintöön, joka käsittelee komission tiedonantoa vesihuollosta kehitysmaissa. Pyydän kaikkia parlamentin jäseniä äänestämään niiden puolesta.
Haluan lopuksi kiittää kollegoitani Corrieta ja Wijkmania erinomaisesta yhteistyöstä. Kiitos myös avustajillemme ja henkilökunnallemme.

Scheele (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka on jo lopullinen niiltä osin, joihin ei ole esitetty tarkistuksia. Vaikka keskustelu onkin tänään ollut melko vaimeaa, mietinnöstä on keskusteltu hyvin intensiivisesti parlamentin jäsenten keskuudessa viime päivinä ja viime viikkoinakin ja myös kokoussalien ulkopuolella.
On itse asiassa päivänselvää, että komission tiedonanto vesihuollosta kehitysmaissa herättää aina kiivaan ja intensiivisen keskustelun. Edellinen puhuja puhui pitkään siitä, miten vesi aiheuttaa herkästi ongelmia kaikkialla maailmassa. Lähipäivinä Cancúnissa alkava WTO:n ministerikokous tekee tästä keskustelusta luonnollisesti erityisen ajankohtaisen. Tässä yhteydessä keskeisiä kysymyksiä ovat esimerkiksi komission vaatimus julkisten palvelujen vapauttamisesta - joihin ilman muuta sisältyy myös vesihuolto - ja kehitysmaiden oikeus päättää tulevaisuudessa itse, miten ne hoitavat näiden julkisten palvelujen tarjoamisen.
Kun puhutaan vesihuollosta kehitysmaissa, on mielestäni täysin selvää, että komission ja Euroopan unionin pitäisi tukea kestävää vesihuoltoa. Yksi Lannoyen mietinnön ansioista on mielestäni se, että siinä keskitytään hyvin suoraan ja myös hyvin kriittisesti kestävän vesivarojen hallinnoinnin tiellä oleviin ongelmiin ja esteisiin. Hän mainitsee tehomaanviljelyn, joka on pääasiassa tuontivetoista, kehitysmailta aiemmin vaaditut rakennemuutosohjelmat, jotka ovat heikentäneet julkisia palveluita, ja vääränlaiset painopisteet hankkeiden rahoituksessa. Tämä on mielestäni erittäin hyvä viesti lähetettäväksi. Komission nykyisiin menettelytapoihin sisältyy myös erittäin positiivisia lähestymistapoja, joiden avulla pyritään välttämään nämä sudenkuopat tulevaisuudessa.
Olen ryhmäni varjoesittelijänä pettynyt siihen, ettemme päässeet yksimielisyyteen Lannoyen mietintöön esitetystä tarkistuksesta 5, jossa suhtaudutaan hyvin kriittisesti GATS-vaatimuksiin, jotka ovat ilman muuta paikallaan, ja komission esittämiin vapauttamisvaatimuksiin. Rauhoitan esittelijää kuitenkin saman tien kertomalla tekeväni kaikkeni varmistaakseni, että mahdollisimman monet kollegat tukevat häntä näissä vaatimuksissa.
Hän mainitsi ehdottavansa pientä muutosta yhteen van der Bergin esittämään tarkistukseen. Haluaisin pyytää van den Bergiä kertomaan tästä itse. Minä en voi sitä tehdä. Kiitän lopuksi vielä kerran esittelijää erinomaisesta työstä.

Sanders-ten Holte (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aivan aluksi esittää lämpimät kiitokseni Morgantinille ja Lannoyelle heidän mielenkiintoisista mietinnöistään. Haluan kuitenkin esittää joitakin huomautuksia. Haluaisin jopa siirtää painopistettä tietyissä kohdissa. Esimerkiksi liberaalit uskovat, että eritoten reilu kauppa on yksi parhaista keinoista torjua köyhyyttä. Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että pyrkisimme alistamaan kehitysmaat käskyvaltaamme. WTO:n foorumit tarjoavat tilaisuuden saavuttaa yhteisissä neuvotteluissa kaikille osapuolille oikeudenmukaisia sopimuksia. Odotammekin, että Cancúnissa laaditaan paremmat maailmankaupan ehdot.
Yksi asia, jota kehittyneillä mailla on epäilemättä annettavanaan, on osaaminen. Kansainvälisillä yhtiöillä on laajaa taitotietoa, jota ne voivat välittää kehitysmaissa toimiville kumppaneilleen. Kuten puolueeni tarkistuksessaan painotti, taitotiedon välittäminen johtaa taloudellisen toiminnan lisääntymiseen ja sitä kautta tuotannon huomattavaan monipuolistumiseen.
On myös syytä olla tyytyväinen siihen, että useat yritykset sitoutuvat parantamaan paikalliselle väestölle tarjottavan koulutuksen ja terveydenhuollon infrastruktuuria. Siihen on hyvät syyt. On toki myös niiden edun mukaista, että työvoima on tervettä ja koulutettua, mutta tähän on kannustettava. Vaadin erityisesti, että teollisuus osallistuisi aktiivisemmin kehitysyhteistyöhön, edellyttäen että se tapahtuu normaalien kriteereiden mukaisesti, eli toisin sanoen palkkojen on oltava kohtuulliset ja lapsityövoiman käyttö kiellettyä.
Olen myös sitä mieltä, että aluetason kauppamahdollisuuksiin kiinnitetään liian vähän huomiota. Tähänkin liittyy aika monta kiistakapulaa. Vesihuolto on siitä hyvä esimerkki. Maailmassa on noin 260 vesiallasta, jotka ovat useann maan yhteisessä käytössä. Viimeisten 50 vuoden aikana niiden takia on syttynyt noin 1 800 aseellista tai aseetonta konfliktia tapauksesta riippuen. Keskinäinen kuuleminen ja kunnolliset sopimukset olisivat voineet estää ne. Juomaveden saanti ja asianmukaiset jätevesihuollon palvelut ovat väestön perusoikeuksia. Tämä on sanomattakin selvää.
Ryhmäni vaatii todellista yhteistyötä paikallishallinnon ja valtionhallinnon sekä yksityisen sektorin välillä. Euroopan unionin on näytettävä tässä esimerkkiä ja kannustettava siihen voimakkaasti. Ryhmäni vastustaa esittelijän tapaa osoittaa syyttävällä sormella Maailmanpankkia ja Kansainvälistä valuuttarahastoa. Painotamme, että kehitysmaille myönnettävä tuki on suhteutettava maan tarpeisiin, ja olemme esittäneet tähän liittyviä tarkistuksia. Liberaalit katsovat, että kumppanuusehtoa on sovellettava myös Prodin ehdottamaan vesirahastoon. Pidämme asianomaisten maiden osallistumista erittäin tärkeänä. Toistan vielä, että Euroopan parlamentti menetti tärkeän tilaisuuden, kun se ei osallistunut aiemmin mainittua vesirahastoa koskevan ehdotuksen laatimiseen. Vaadimmekin, että parlamentti osallistuu täysimääräisesti sen täytäntöönpanoon. Se on viime kädessä paras demokraattisen legitiimiyden tae.

Modrow (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, köyhyyden torjumista pidetään kaikissa EU:n keskeisissä asiakirjoissa kehitysyhteistyöpolitiikan tärkeimpänä tavoitteena. On kiistatonta, että EU käyttää huomattavia rahasummia kehitysapuun ja pyrkii kaikin tavoin saamaan aikaan erilaisia kumppanuus- ja yhteistyösopimuksia kaikkialla maailmassa kummankin osapuolen eduksi. Kiistatonta on myös se, että huolimatta kaikista näistä ponnisteluista köyhyys on lisääntynyt maailmassa erityisesti viime vuosikymmenen aikana, eikä merkkejä kehityksen kääntymisestä ole näkyvissä. Tämä on erityisen huolestuttavaa, kun otetaan huomioon, että lisääntyvä köyhyys on yksi terrorismin alkuunpanijoista.
Parlamentin käsiteltävänä on joitakin mietintöjä, jotka kattavat erittäin tärkeitä kehitysyhteistyöpolitiikan osa-alueita. Kyse on, ei enempää eikä vähempää, kuin jatkuvasti niukentuvien maailman luonnonvarojen käytöstä. Nykypäivänä soditaan vielä öljystä esimerkiksi Persianlahdella, mutta lähitulevaisuudessa on odotettavissa väkivaltaisia yhteenottoja veden takia. Yhdysvallat ja muut teollisuusmahdit julistavat ne kehitysmaiden osat, joissa on öljyä ja maakaasua ja muita strategisesti tärkeitä luonnonvaroja, omaan etupiiriinsä kuuluviksi, mikä ilmeisesti antaa niille jopa oikeuden käydä sotia. Vedestä sen sijaan kiistellään etupäässä kehitysmaiden kesken - joko siksi, että vesivarat ovat riittämättömät tai siksi, että niiden hyödyntäminen on estetty.
Uhkaava katastrofi voidaan vielä estää huolellisen strategian ja kohdennettujen menojen avulla. Lannoyen mietinnössä määritellään mahdollisia rakentavia lähestymistapoja, jotka ansaitsevat lähemmän tarkastelun.
Terveydenhuollon alalla tilanne ei ole yhtään parempi. Joissakin EU:n jäsenvaltioissakin mottona näyttää jo olevan se, että köyhät kuolevat aiemmin, koska uudistuksilla pyritään luomaan kaksitasoinen järjestelmä. Tilanne kehitysmaissa on kuitenkin vielä paljon pahempi. Miljoonat afrikkalaiset kuolevat joka vuosi tauteihin, jotka voitaisiin parantaa teollisuusmaissa vuosien ajan käytössä olleilla lääkkeillä. Äskettäin neuvoteltu WTO:n kompromissi halpojen geneeristen lääkkeiden tuonnista tehtiin ensinnäkin liian myöhään, ja lisäksi se on ahdettu niin täyteen muodollisuuksia, että sen käytännön toteutuminen on varsin epävarmaa. Morgantinin mietinnössä painotetaan erityisesti tähän kaupan näkökohtaan liittyviä ongelmia.
Esittelijä ja itse asiassa koko kehitysyhteistyövaliokunta pyrkivät käyttämään kokemustaan ja vaikutusvaltaansa lisääntyvän köyhyyden kaikkien ilmenemismuotojen ja kaikkien vaikutusten torjumiseksi. Odotamme samaa ja enemmänkin myös neuvostolta ja komissiolta.
Kahdeskymmenesensimmäinen vuosisata on vasta alkanut, ja silti kaikki ennusmerkit antavat odottaa pikemminkin myrskyjä kuin yhteisvastuullisuuteen pohjautuvaa rauhallista rinnakkaiseloa. Kehitysyhteistyöpolitiikan soveltamisalaa on syvennettävä ja laajennettava. Myös uusi lähestymistapa on tarpeen, jos ihmiskunta haluaa säilyttää edes jonkinlaiset mahdollisuudet elää ja pysyä hengissä maapallolla.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, saimme hetki sitten kuulla Lannoyen ja Morgantinin puheenvuorot, joissa he esittelivät erinomaiset mietintönsä. Tuemme niitä täysin. Saamme nyt myös mahdollisuuden hyväksyä mietinnöt ennen kuin WTO:n ministerikokous Cancúnissa alkaa, ja toivon, että EU:ta ensi viikolla edustava komission jäsen Lamy tekee meille palveluksen ja ottaa mietinnöt huomioon neuvotteluvaltuuksiensa osana erityisesti niiltä osin, kuin ne koskevat keskeistä kysymystä vesihuollon yksityistämisen estämisestä. Uskon, ettei ystäväni Lannoye suutu minulle, vaikka kiinnitänkin nyt huomiota erityisesti Morgantinin mietintöön.
Komissio haluaa auttaa kehitysmaita hyötymään kaupasta. Mutta mahdollistavatko WTO:n säännöt sen? En ole varma siitä, onko Euroopan unioni paras mahdollinen taho tukemaan eteläisten valtioiden asemaa, kun otetaan huomioon kehitysmaita ja länsimaita tällä hetkellä repivät erimielisyydet esimerkiksi Singaporen kysymyksistä ja kun pidetään mielessä, että EU:lla on myös omat etunsa puolustettavinaan. Niistä selvimmät esimerkit lienevät maatalous ja kalastus.
Kehitysmaiden auttaminen hyötymään kaupasta merkitsee ennen kaikkea kauppasääntöjen muuttamista niin, että ne suosivat enemmän kehitysmaita. Etelän maita ensin kannustettiin viemään heikkoa lisäarvoa omaavia perustuotteita, ja sitten vientiä rajoitettiin, ja nyt ne kärsivät raaka-aineiden hinnan laskusta ja vaikeudesta päästä pohjoisen markkinoille. WTO puolestaan ei niinkään sääntele markkinoita, vaan vapauttaa kauppaa. Esimerkiksi kahvialan ja puuvilla-alan yhteiset markkinajärjestelyt ja raaka-aineiden hintojen vakautusjärjestelmät ovat kadonneet.
Entä onko maan auttaminen todella väestön auttamista? Hyötyvätkö kaikkein köyhimmät todellisuudessa kaupan oletetuista hyödyistä, vai juuttuvatko voitot yhteiskunnan huipulle? Reilun kaupan tukeminen on kuitenkin edelleen ainoa toteuttamiskelpoinen pitkän aikavälin strategia. Meidän on yhtäältä maksettava eteläisten maiden tuottajille oikeudenmukainen hinta perustuotteista ja toisaalta avattava pikaisesti markkinamme kehitysmaiden tuonnille ja lopetettava maanviljelijöidemme tukeminen. Cancúnin kokous saattaa herättää toiveita tämän suhteen. Toivon, ettemme joudu pettymään.
Kehitysmaat voivat saavuttaa riippumattomuuden ja keskeisen aseman maailmankaupassa vain muuttamalla ja monipuolistamalla tuotantoaan. Komission on ponnisteltava tätä tavoitetta kohti, ja tähän olisi keskityttävä myös Cancúnin kokouksessa. Kehitysmaiden auttaminen kehittämään kauppaansa merkitsee ennen kaikkea ihmisten auttamista elämään paremmin. Voidaanko kaupankäynnillä taata parempi elämä? Epäilemättä voidaan, mutta se ei varmastikaan ole ainoa keino.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, kukaan ei voi kiistää tarvetta luoda oikeudenmukainen maailmanlaajuinen kauppajärjestelmä, mutta emme saa pettää itseämme ajattelemalla, että täysin vapaa kauppa tuo tullessaan myös oikeudenmukaisuuden.
Jos esimerkiksi maatalouspolitiikassa kaikki markkinatuet ja suojelu lakkautettaisiin, noin kaksi kolmasosaa EU:n maanviljelijöistä joutuisi lopettamaan maanviljelyn. Tämä ei ole kenenkään etu maaseudulla eikä kaupungeissa. Nykyisen WTO:n kehityskierroksen tarkoituksena on kiinnittää erityishuomiota kehitysmaiden tarpeisiin ja niiden haluun integroitua paremmin maailmankauppajärjestelmään. Tämä on myönteinen askel ja sitä pitäisi mielestäni tukea.
Kuusikymmentä prosenttia maapallon asukkaista elää maaseudulla ja valtaosa heistä kehitysmaissa. Samassa yhteydessä on syytä panna merkille, että maataloustuotteiden kaupan osuus kokonaismaailmankaupasta oli vuonna 2000 alle 6 prosenttia. Talouskasvu riippuu alkuvaiheessa enemmän kehitysmaiden kotimaanmarkkinoista kuin pääsystä muiden alueiden markkinoille.
Maatalouskaupan vapauttamisesta Meksikossa saatuja kokemuksia olisi pidettävä varoittavana esimerkkinä täysin avoimista markkinoista, joiden avulla pyritään vastaamaan kehitysmaiden tarpeisiin. Tämän lähestymistavan soveltaminen kahden vuosikymmenen ajan Pohjois-Amerikan vapaakauppa-alueella on johtanut maaseudun köyhyyden, aliravitsemuksen ja maastamuuton lisääntymiseen. Se on myös kasvattanut erityisesti naisten työtaakkaa maataloudessa ja nostanut kuluttajahintoja.
Monikansalliset yhtiöt ovat saavuttaneet kasvavat voittonsa ja hallitsevat markkina-asemansa pienten perhetilojen kustannuksella. Kun tähän lisätään vielä valtiontulojen menetykset ja ympäristön ja luonnon monimuotoisuuden vahingoittuminen, voidaan todeta, että Meksikon pyrkimykset kehittää maatalousalaa kaupan vapauttamisen avulla ovat johtaneet tuhoisiin seuraamuksiin.
EU on edistänyt oikeudenmukaisen kauppajärjestelmän luomista merkittävällä tavalla "Kaikki paitsi aseet" -aloitteensa kautta. Olemme sitoutuneet poistamaan tullit 48 maailman köyhimmän maan vientituotteilta. Toivon todella, että komissio vaatii painokkaasti myös muita rikkaita maita noudattamaan tätä esimerkkiä.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, Morgantini ottaa mietinnössään esille juuri oikeita aiheita. Haluan aluksi käsitellä lääkkeiden saantia esimerkiksi aidsin ja malarian kaltaisiin kehitysmaiden terveydellisiin kriiseihin. Maat, joilla ei ole omaa lääketeollisuutta, ovat riippuvaisia halpojen lääkkeiden tuonnista. Terveysjärjestöt ovat kuvailleet viime viikonloppuna tehtyä sopimusta mahdottomaksi panna täytäntöön tuontimenettelyn monimutkaisuuden takia. Euroopan unionin on siis jatkettava Cancúnissa työtä menettelyn yksinkertaistamiseksi, jotta maat eivät käytännössä jäisi riippuvaisiksi kalliista lääkkeistä.
Toiseksi meidän on tehtävä kaupankäynnistä yleisesti ottaen oikeudenmukaisempaa. Se ei tapahdu tukemalla reilua kauppaa taloudellisesti, vaan laatimalla oikeudenmukaiset säännöt, joihin sisältyy paitsi työoloja, myös eläinten hyvinvointia ja ympäristöä koskevia vaatimuksia. Työoloja, lasten työssäkäynti mukaan luettuna, olisi ollut käsiteltävä yksityiskohtaisemmin komission asiakirjassa. Säännöt tekevät kaupasta oikeudenmukaisempaa vain, jos autamme kehitysmaita tuottamaan ja käymään kauppaa niiden mukaisesti. Erityisesti Euroopan markkinoille suuntautuvaan tuontiin on sovellettava jossain määrin samankaltaisia vaatimuksia, jotta kilpailuolosuhteet eivät poikkeaisi kohtuuttomasti toisistaan. Se kannustaa myös muita maita nostamaan tuotteidensa ja tuotantomenetelmiensä laatua. Vaatimusten asettamisen päämääränä ei loppujen lopuksi ole protektionismi, niin kuin monet kehitysmaat pelkäävät.
Myös raaka-aineiden ja maataloustuotteiden alhaiset hinnat ovat monissa maissa kehityksen este. Liikakapasiteetti aiheuttaa vakavia ongelmia monilla aloilla, kuten kahvin tuotannossa. Esittelijä toteaa oikeutetusti, että Euroopan on ryhdyttävä toimiin, jotta näiden tuotteiden hinnat lähtisivät nousuun. Tuotannon rajoittaminen on tässä hyödyllinen väline, jonka merkitys Euroopan on tunnustettava Cancúnissa. Vapaa kauppa ei viime kädessä ole ratkaisu näihin ongelmiin. Sekä komission asiakirjassa että mietinnössä tunnustetaan tämä, joten ne ansaitsevat täyden tukemme.

Deva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, seison tässä tänä iltana tietoisena siitä, että komission jäsenen ja kaikkien muiden on taisteltava Cancúnissa hyvin köyhien ihmisten suojelemiseksi.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä laskemaan kymmeneen. Kun olette päässyt loppuun, 80 ihmistä maailmassa on kuollut nälkään. Joka sekunti kahdeksan ihmistä kuolee aliravitsemukseen. Mitä nämä ihmiset voisivat tehdä, jotta meillä kaikilla olisi asiat paremmin? Ainoa asia, jonka he tietävät, on viljellä lisää elintarvikkeita. Silti ainoa asia, jonka me estämme heitä tekemästä, on sellaisten elintarvikkeiden viljely, joita he voisivat viedä meille.
Käytämme joka päivä yhden lehmän tukemiseen enemmän rahaa kuin 600 miljoonalla ihmisellä on käytettävänä elämiseen, koska haluamme suojella lehmiämme ja maanviljelijöitämme ja teollisuuttamme. Lehmä saa päivässä kaksi dollaria. Maailman köyhimpien ihmisten on elettävä yhdellä dollarilla.
Cancúnissa meillä on mahdollisuus muuttaa asioita. Tulin tähän parlamenttiin Britannian alahuoneesta suurin odotuksin. Odotin, että Euroopan unioni tarkoittaa sitä, mitä se sanoo. Odotin, että Dohan kierros olisi kehityskierros. Odotin, että istuvalla komission jäsenellä olisi kanttia mennä ja taistella, että komission jäsen Lamy, joka on pannut alulle "Kaikki paitsi aseet" -aloitteen, olisi valmis taistelemaan. Haluan vain nähdä heidän taistelevan, koska jos he eivät taistele, mikä heidän työnsä tarkoitus oikein on? Mikä meidän työmme tarkoitus on? Mistä on kysymys, kun tiedämme ensimmäistä kertaa historiassamme, että voimme osoittaa suoran yhteyden köyhyyden ja terrorismin yleistymisen välillä?
Meidän on sisäistettävä tämä yhteys ja ryhdyttävä tekemään asialle jotain. Olen lähtöisin hyvin etuoikeutetuista oloista Sri Lankasta, ja tiedän, että ihmiset täällä ovat lähtöisin hyvin etuoikeutetuista oloista eri puolilta maailmaa. Meidän on sisäistettävä tämä yhteys ja meillä on oltava kanttia ja rohkeutta taistella, jotta ihmiset, jotka osaavat esimerkiksi kasvattaa ja myydä elintarvikkeitaan ja luoda kehitysmaiden maaseudulle maataloutta, voivat viedä tuotteitaan. Meidän on lopetettava lehmiemme ja maanviljelijöidemme suojeleminen Euroopassa tehottomin tuloksin ja lopetettava oman asiakaskuntamme tuhoaminen. Ellemme pysty siihen, joudumme vielä maksamaan siitä kalliisti.

Kinnock, Glenys (PSE).
Arvoisa puhemies, Morgantinin mietintöä käsittelevässä keskustelussa on kysymys kaupan vapauttamisen, talouskasvun ja köyhyyden välisestä yhteydestä, joka meidän on määriteltävä. Kysymys on siitä, kulkevatko kaupankäynti ja kehitys käsi kädessä. Useinkaan tähän ei ole yksiselitteisiä vastauksia.
Väitän kuitenkin, ja uskoakseni monet keskusteluun osallistuvat puhujat voivat yhtyä väitteeseeni, että kaupan vapauttaminen ei ole yleispätevä keino synnyttää sellaista kestävää kasvua ja köyhyyden vähenemistä, jota haluamme politiikkojemme avulla saada aikaan - tarkoitan suuremman yhtenäisyyden saavuttamista - puhumattakaan tavoitteestamme tukea inhimillistä kehitystä.
Jos kehitysmaiden halutaan hyötyvän kaupasta, ensimmäinen asia on, kuten mietinnössä täysin selvästi todetaankin, että kehitysmaiden tuottajille on maksettava oikeudenmukainen hinta tuotteista, joita he vievät ulkomaille, ja hintojen on vastattava viennin arvoa.
Kehitysmaat ovat 1970-luvusta lähtien kärsineet suuria tappioita heikentyneiden kaupan ehtojen vuoksi. Monet AKT-maat ovat menettäneet yli seitsenkertaisesti sen summan, jonka ne saavat kehitysapuna. Niiden keskeinen ongelma on hinnaltaan kilpailukykyisten vientituotteiden puute, kuten arvoisa komission jäsen tietää. Sen sijaan sellaisissa maissa, joilla on vientivalmiuksia, kuten Etelä-Afrikassa, Mauritiuksessa, Ghanassa, Botswanassa ja eräissä Karibian alueen valtioissa, tuloksena on ollut viennin kasvu.
Maat väittävät kuitenkin myös - useiden puhujien esille ottaman Cancúnin lisäksi myös talouskumppanuussopimuksia koskevissa neuvotteluissa - ettei tulliton pääsy EU:n markkinoille yksinkertaisesti riitä kannustimeksi viennin lisäämiselle. Ne tiedostavat meidän tapaamme sen, että myös tarjontapuolen rajoituksiin on puututtava, mukautuksia on tehtävä ja kehitysmaille aiheutuvat kulut on katettava.
Meidän on käsitettävä - haluan korostaa tätä erityisesti - että neuvotteluvalmiuksien rajoitukset liittyvät olennaisesti siihen, miten me suhtaudumme kehitysmaiden kykyyn vaikuttaa tällä hetkellä niiden ratkaistavina oleviin kauppakysymyksiin kahdenvälisissä, alueellisissa ja monenvälisissä neuvotteluissa. Niillä on käytävänään valtava määrä neuvotteluja. Arvoisa komission jäsen Nielson tietää tilanteen, kuten minäkin, AKT-maiden osalta.
Neuvottelevien osapuolten talouden koko, poliittinen painoarvo ja yksinkertaisesti valmiudet käsitellä kysymyksiä ovat huomattavan ja ilmeisen eritasoiset kaikissa neuvotteluissa. Havaitsin tämän Etelä-Afrikan käymien neuvottelujen kohdalla.
Maataloustukien vaikutukset kehitysmaiden tuottajiin ja markkinoihin ovat valtavat, suorastaan murskaavat. Vaikka komission jäsenen Lamyn mukaan ongelma ei ole keskeinen, toivon, että Cancúnissa ymmärrettäisiin sen merkitys kehitysmaille.
Olemme kaukana vuosituhannen vaihteessa asetettujen kehitystavoitteiden saavuttamisesta. Ensi viikolla Cancúnissa meillä on tilaisuus kaksi vuotta Dohan kehityskierroksella annetun julistuksen jälkeen tehdä maailmanlaajuistumisesta monien eikä harvojen etu. Arvoisa komission jäsen, uskon, että olette kanssani samaa mieltä siitä, että epäonnistumiseen ei ole varaa.

De Clercq (ELDR).
Arvoisa puhemies, on korkea aika yhdistää voimat kehitysmaiden auttamiseen kohti parempaa tulevaisuutta. Paras keino tähän on yleinen kaupan vapauttaminen, joka tarjoaa parhaat takeet kestävälle talouskasvulle kaikkialla maailmassa. On varmasti totta, että kaupan vapauttaminen on kehityksen avain, mutta siihen on tehtävä yksi tärkeä täsmennys.
Puolustan vapaita markkinoita, en pidäkkeettömiä tai rajoituksettomia vapaita markkinoita. Varsinaisia vapaita markkinoita ei itse asiassa enää ole olemassakaan. Puhumme nykyisin sosiaalisesti ohjatuista markkinoista, joissa otetaan huomioon sosiaaliset vaatimukset, ympäristö, kuluttajansuoja, teollis- ja tekijänoikeuksien suojelu ja niin edelleen.
Nämä rajoitukset on otettava pysyvästi huomioon integroitaessa vähemmän kehittyneitä maita maailmankauppajärjestelmään. Euroopan on seuraavalla WTO:n neuvottelukierroksella suhtauduttava kehitysmaihin mieluummin kumppaneina kuin vastapuolina.
En ole esittelijä Morgantinin kanssa samaa mieltä väitteestä, jonka mukaan ei ole mitään todisteita siitä, että kaupan vapauttaminen saisi aikaan hyvinvoinnin lisääntymistä. Maailmanlaajuistuminen hyödyttää kaikkia maailmantalouteen osallistuvia maita. Erilaista kauppastrategiaa noudattaneiden samankaltaisten maiden tulot henkeä kohden ovat selvästi erisuuruiset. Tarkoitan esimerkiksi Pohjois-Koreaa verrattuna Etelä-Koreaan tai Itä-Saksaa verrattuna Länsi-Saksaan ennen Saksojen yhdistymistä. Tarkoitan Aasian tiikeritalouksia verrattuna Etelä-Aasian maihin. Vielä selvempi esimerkki ovat Kiina ja Afrikka, jotka olivat 20 vuotta sitten samalla kehitystasolla. Kiina on sen jälkeen noudattanut päättäväisesti avoimen talouden mallia ja osallistunut maailmankauppajärjestelmään, ja tulokset ovat vaikuttavat. Kiinalainen ansaitsee nykyisin keskimäärin kolme kertaa enemmän kuin afrikkalainen. Ero on valtava tulotason lisäksi myös osaamisen tasossa. 
Rikkaat ovat ehkä rikastuneet maailmanlaajuistumisen ansiosta, mutta väite köyhien köyhtymisestä on ilmeisen virheellinen. YK:n luvut osoittavat tämän. Äärimmäisessä köyhyydessä elävien maapallon asukkaiden määrä on laskenut 10 vuodessa 29 prosentista 23 prosenttiin. Aliravittuja oli 1990-luvun lopussa 826 miljoonaa eli 40 miljoonaa vähemmän kuin 90-luvun alussa huolimatta väestön räjähdysmäisestä kasvusta. Maailman imeväiskuolleisuusaste laski 64:stä 56:een 1000 lasta kohti vuoden 1980 ja 1990-luvun välillä. Kehitysmaiden asukkaista noin 80 prosentilla on käytettävissään hyvät vesihuoltopalvelut, ja lukutaidottomuus on pudonnut 20 prosenttiin. Tämä ei suinkaan ole täydellistä, mutta suunta on oikea. Tehtävää on paljon, mutta toivoakin on. Oikeanlainen maailmanlaajuistuminen on keino?
(Puhemies keskeytti puheenvuoron.)

Bordes (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kannatamme niitä mietinnön osia, joissa arvostellaan järjestelmää. Äänestämme siksi mietinnön puolesta, vaikka siitä ilmeneekin eräänlainen voimattomuus.
Millainen yhteiskunta tämä oikein on, kun lähes kolmasosa ihmiskunnasta elää ilman kaikkein perustavanluonteisinta hyödykettä, juomavettä? Miljoonat ihmiset kuolevat köyhissä maissa joka vuosi joko janoon tai sitten johonkin taudeista, joita leviää likaisen veden mukana. Johtuuko se siitä, että juomaveden toimittaminen kaikille maapallon asukkaille on mahdotonta ylitsepääsemättömien teknisten esteiden vuoksi? Ei johdu. Kaikki tietävät, että kysymys on vain rahasta. Kaikki tietävät myös, että 2000-luvun yhteiskunta on kerännyt kokoon enemmän kuin tarpeeksi aineellisia ja taloudellisia resursseja tämän toteuttamiseen. Vedestä ja sen jakelusta on kuitenkin tullut valtava voitonlähde monikansallisille monialayrityksille. Nämä jättiyhtiöt - Vivendi, entinen Société Générale des Eaux, Suez, Bouygues - voivat vapaasti nostaa veden hintoja sillä aikaa, kun kansainväliset toimielimet äänestävät päätöslauselmista ja valmistavat niille otollista maaperää purkamalla järjestelmällisesti köyhien maiden julkisia vesihuoltopalveluja.
Niiden käärimät voitot ovat likaista rahaa, jonka on tahrinut miljoonien punatautiin, koleraan, kuumetautiin, malariaan ja bilhartsioosiin kuolleiden ihmisten veri. Vailla juomavettä olevien ihmisten määrä on kymmenessä vuodessa noussut 1,2 miljardista 1,7 miljardiin. Se on rikos ihmiskuntaa vastaan ja puhuu selvää kieltään kuolettavan vahingollisesta nykyisestä talousjärjestyksestä, joka sysää osan ihmiskunnasta barbaarisiin oloihin.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, seuraava maailman kauppaneuvottelukierros alkaa ensi viikolla Meksikossa. Minut on nimetty Euroopan parlamenttia edustavaksi neuvottelijaksi. Toivon, että neuvotteluihin osallistuvat maat - Euroopan unioni ja Amerikan yhdysvallat mukaan luettuina - pääsevät sopuun eräästä hyvin tärkeästä kysymyksestä. Maailmassa on 42 miljoonaa ihmistä, joilla on aids-tartunta. Heistä suuri osa asuu Afrikassa. Aidsin kaltaisia tauteja voidaan kuitenkin nykyisin torjua teknologian ja lääkkeiden avulla. Jos kehitysmaille annettaisiin oikeus jakaa näitä kipeästi tarvittavia lääkkeitä kansalaisilleen omilla lisensointiehdoillaan, lääkkeiden kustannukset alenisivat huomattavasti. Tällä hetkellä ilmenee yhä enemmän poliittista halukkuutta muuttaa kansainvälistä teollis- ja tekijänoikeusjärjestelmää siten, että aids-lääkkeitä voidaan antaa sellaisille maille, joilla ei ole varaa maksaa niistä.
Tiedämme kaikki, mikä on oma vastuumme aidsin torjunnan alalla, ja meidän on toimittava sen mukaisesti. Onnistunut neuvottelutulos pelastaisi miljoonien ihmisten hengen. Tämän kauppaneuvottelukierroksen on oltava todellinen kehityskierros. Ihmishenkien pelastamisen on aina oltava tärkeämpää kuin kansainvälisiin teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvän oppijärjestelmän ylläpitäminen.

Andersen (EDD).
Arvoisa puhemies, Lannoyen mietinnössä on arvostellaan täsmällisesti ja purevasti vesihuoltopalvelujen yksityistämisestä aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia. Käytän tämän tilaisuuden hyväkseni ja täydennän Lannoyen esittämää arvostelua lisätodisteilla, joiden mukaan yksityistäminen heikentää myös arvokkaiden vesivarojen suojelua. Vesihuolto perustuu Tanskassa yhteisvastuullisuuteen hintojen ja vesivarojen saatavuuden osalta. Vesihuolto on Tanskassa keskitetty pääasiassa julkiselle ja pienemmässä määrin yksityiselle sektorille, mutta se on aina käyttäjän/omistajan valvomaa. Tämä on erittäin tärkeää vesivarojen jatkuvan suojelun takaamiseksi. Tanskan vesihuollon julkisen sektorin toimijat vaativat aktiivisesti mahdollisimman korkeaa suojelun tasoa ja mahdollisten ympäristölle vahingollisten tekijöiden poistamista. Yksityinen sektori on sen sijaan erittäin tyytyväinen lievennettyihin vaatimuksiin, joita EU valmistelee ja joilla alennetaan juomavedessämme sallittujen torjunta-ainepitoisuuksien kynnysarvoja.
Yhdistyneen kuningaskunnan ja muidenkin maiden kokemukset osoittavat, että kun vesihuollosta tulee kauppatavaraa ja se yksityistetään, vesivaroja ei enää suojella. Kun EU neuvotteli juomavesidirektiivistä, Lontoon yksityiset vesihuollon toimittajat vaativat samoin perustein kuin Euroopan kemianteollisuus, että yksinkertaisesti sallisimme suuret torjunta-ainemäärät juomavedessä. Rahan ansaitseminen olisi silloin helpompaa.
Näkemykseni mukaan ainoa varma keino suojella vesivaroja on olla käyttämättä torjunta-aineita. Olenkin siksi erittäin tyytyväinen, että Lannoyen mietinnön johtopäätöksissä on mainittu yhtenä painopisteenä tarve ottaa käyttöön yhtälailla pohjoisessa kuin etelässä uusia tuotantomalleja, jotka edistävät paikallisiin voimavaroihin pohjautuvaa ekologista maanviljelyä, ympäristöä säästävää teknologiaa sekä alueellisten yhteisöjen yhteistyötä. Äänestän ilolla Lannoyen mietinnön puolesta.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viimeisen kymmenen vuoden aikana puhtaan juomaveden saanti on ollut usean kansainvälisen konferenssin aiheena. Tiedämme, että monessa kohdin on epäonnistuttu, eikä vähiten sitoumuksessa turvata kaikille puhdas juomavesi vuoteen 2000 mennessä. Kymmenessä vuodessa puhtaan veden puutteesta kärsivien määrä vain lisääntyi puolella miljardilla, luvun ollessa tällä hetkellä noin 1,7 miljardia. Joka neljäs ihminen maailmassa juo likaista vettä.
Tilanne pakottaa päättäjät tarkistamaan vakavasti, ovatko keinot olleet lainkaan oikeat. Yleismaailmallinen, tasapuolinen ja syrjimätön puhtaan veden saanti kuuluu ihmisen perusoikeuksiin. Veden puute on itsestään selvä köyhyyden kierteen aiheuttaja. Kokemus on osoittanut, että veden puutetta on mahdoton jättää markkinoiden ratkaistavaksi. Markkinoiden näkymätön käsi ei aivan ilmeisestikään tule ojentamaan vesilasia janoiselle ihmiselle. On tunnustettava sekin, että yksityistäminen yleensä nostaa vesi- ja viemäröintipalveluiden hintoja, mistä kaikkein köyhimmät luonnollisesti kärsivät eniten.
Koska veden saanti on vahvistettu ihmisoikeudeksi, sen pitäisi vaikuttaa tapaan, jolla me siitä ajattelemme. Vesivaroja ei pitäisi nähdä jonkun valtion yksityisomaisuutena, vaan maapallon yhteisenä resurssina. Kuitenkin on todettava, että jos vettä käsitellään ilmaiseksi jaettavana hyödykkeenä, heikennetään mahdollisuuksia hyvin toimivan vesihuollon järjestämiseen. Siksi tarkistuksissa peräänkuulutetut joustavat käytännöt julkisen ja yksityisen yhdistämiseksi ovat tarpeen, kunhan luovuttamattomana lähtökohtana pidetään ihmisen oikeutta veteen.
Lannoyen mietintö korostaa viisaasti veden saannin yhteyttä viemäröintiin ja hygieniaan. Noin 6000 ihmistä, pääasiassa lasta, kuolee päivittäin tartuntatauteihin, joiden aiheuttaja on usein huono hygienia. Olisi perustavanlaatuinen virhe erottaa vesi, jätevesihuolto ja hygienia toisistaan. Nyt on ennen kaikkea kasvatettava niitä kotimaisia ja kansainvälisiä voimavaroja, joita käytetään vesi- ja jätevesihuollon kohentamiseen kaupunkien slummeissa ja hökkelikylissä sekä maaseudulla. Keskeistä on puhtaanpidon ja jätevesihuollon kytkeminen vesihuoltoon, mikä ei onnistu ilman vesihuollosta vastaavien tuntuvaa lisäpanostusta. Lisäksi on kehitettävä kotitalouksia varten ihmiskeskeistä tekniikkaa vesi- ja viemäriongelmien ratkaisuksi.
Haluan ilmaista tukeni tarkistukselle 19, jossa pyydetään soveltamaan velka vastaan vesi -vaihtokauppaa, niin että velat voidaan mitätöidä ja käyttää viemäröinnin perusrakenteiden rahoittamiseen.

Désir (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan korostaa kahta näkökohtaa vesihuoltoa käsittelevässä Lannoyen mietinnössä. Mainitsen ensin yhteyden palvelujen kauppaa koskevaan yleissopimukseen, sillä olemme ensi viikolla edustettuina WTO:n kokouksessa Cancúnissa.
Mielestäni Euroopan unionin olisi selkiytettävä kantaansa. Jos olemme sitä mieltä - ja te, arvoisa komission jäsen, ilmeisesti olette tällä kannalla - että vesi on julkinen hyödyke, meidän on varmistettava, että julkiset viranomaiset hallitsevat vedenjakelua joka ikisessä maassa. Rahoitukseen voidaan tietysti käyttää julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia. Esititte itse vertauskohdan - joka olikin aika uskalias, täytyy myöntää - siitä, mitä muut maat pitävät tärkeänä. Ajatellaanpa nyt vaikka Yhdysvaltojen ohjuspuolustusta. Kukaan ei voisi kuvitellakaan ehdottavansa Yhdysvalloille, että ohjuspuolustus olisi asetettava WTO:n riitojenratkaisuelimen toimivallan ja kansallista kohtelua tai suosituimmuutta koskevien sääntöjen alaisuuteen tai että siihen pitäisi soveltaa velvollisuutta tehdä sopimus minkä tahansa muun WTO:n jäsenmaan yrityksen kanssa, joka vastaa avoimeen tarjouskilpailuun tällä tärkeällä alalla.
Jos sovellamme vertailuanne edelleen, Burkina Fason kaltaisten kehitysmaiden tulisi valvoa hyvin pitkälle, missä määrin tarjolla olevat investoijat eli monikansalliset yhtiöt osallistuvat vesihuoltoon. Mielestäni GATS-sopimuksen yhteydessä - ja toivon, että kehitysyhteistyöstä vastaava komission jäsen pystyy vaikuttamaan ratkaisevasti kyseisiin neuvotteluihin ja että neuvottelut eivät liity ainoastaan kauppapolitiikkaan - näitä maita ei saisi painostaa vapauttamaan julkisia palvelujaan ja etenkään vesihuoltoon liittyviä palveluja vastineeksi sille, että suomme niille pääsyn esimerkiksi maataloustuotteiden markkinoillemme.
Rahoitukseen tarvitaan epäilemättä eurooppalaista rahastoa, mutta kannatan Lannoyen näkemyksiä siitä. Euroopan rakennerahastojen yhteydestä tiedämme, ettei markkinoiden luominen ole sama asia kuin yhteisön luominen. Joskus on tarpeen tukea jälkeen jääneiden kehitystä, ja siihen tarvitaan julkista rahoitusta. Eurooppalainen rahasto on välttämätön. Meidän olisi jopa perustettava maailmanlaajuinen vesirahasto, samaan tapaan kuin aids-potilaiden hoitoon tarkoitettu maailmanlaajuinen UNAIDS. Yksityinen rahoitus ei riitä tämän toteuttamiseen, emmekä voi tyytyä tarjoamaan pelkkää insinööritaitoa. Tarvitaan myös enemmän julkista rahoitusta. 
Todettakoon kaupan ja kehityksen suhdetta käsittelevästä Morgantinin mietinnöstä, että vaikka kaikki olisivatkin yhtä mieltä siitä, että kauppa voi edistää kehitystä, pelkkä rajojen avaaminen ei automaattisesti riitä käynnistämään kehitystä, kuten jotkut puhujista, esimerkiksi De Clercq, ovat todenneet. Talouden monipuolistuminen on ratkaisevan tärkeää. Meidän olisi otettava enemmän mallia siitä, mitä olemme itse tehneet. Meidän on tietyn aikaa hyväksyttävä se, että eteläiset valtiot suojelevat talouttaan käytännöllisten, asteittain sovellettavien ja alakohtaisten tukien avulla. Tarvittavien laajojen markkinoiden luomisen tukeminen on periaatteessa alueellisen yhdentymisen tavoite. Emme kuitenkaan saa suhtautua vapauttamiseen systemaattisesti, dogmaattisesti ja yleistävästi, sillä se pahentaisi entisestään Kinnockin mainitsemia heikentyneitä kauppaehtoja. Maat lisäävät toki vientiään, ja Deva on oikeassa todetessaan, että meidän tulisi helpottaa niiden maataloustuotteiden pääsyä EU:n markkinoille ja vähentää tukiamme, jotta markkinoita vääristävät vaikutukset olisivat lievempiä. Kyseiset maat kuitenkin vievät jatkossakin tuotteita, joiden arvo maailmanmarkkinoilla laskee koko ajan. Niiden tulisi pystyä viemään monipuolisempia, kehittyneempiä ja teollistuneempia tuotteita. Meidän on siksi tarkistettava kehitysmaihin soveltamaamme kauppapolitiikkaa antamalla etusija kehitysyhteistyöpolitiikalle ja kehitysyhteistyöstä vastaavan komission jäsenen odotuksille ja tavoitteille.

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnittelen komissiota nopeasta toiminnasta Johannesburgissa asetettujen vesihuoltoon ja vesipulaan liittyvien haasteiden suhteen. Kiitän myös Lannoyea, jolle kohdistan puheeni.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että vesihuoltoa koskevassa komission kertomuksessa ei mennä tarpeeksi pitkälle ja ehkäpä vältellään tiettyjen edessämme pian olevien ja jo nyt ilmenevien tärkeiden vesihuoltoon liittyvien rakenteellisten kysymysten ja perustavanluonteisten ongelmien käsittelyä.
Katson ensinnäkin, että keskustelussa on kyse muustakin kuin yksityistämisestä tai vapauttamisesta. Eurooppa on tottunut antamaan yleispäteviä ratkaisuja ja laatimaan direktiivejä kaikesta Euroopan unioniin liittyvästä. Mielestäni meidän on vain hyväksyttävä se, että kestävään kehitykseen on suhtauduttava mittatilaustyönä, että ongelmat eivät ole kaikkialla samoja ja että meidän on siksi alusta alkaen laadittava joustavia ja avoimia menettelytapoja, jotka mahdollistavat kuhunkin paikkaan sopivien tuhansien erilaisten ratkaisujen tekemisen ja satojentuhansien pienten hankkeiden toteuttamisen. Tämä ajattelutapa on lisäksi ulotettava investointikriteereihin ja tuen perusteisiin, sillä emme saavuta mitään ilman paikallisia ponnisteluja ja ohjelmien sopeuttamista paikallisiin oloihin. Puolustan tällaista joustavuudesta, sopeutuvuudesta ja lukuisista pienistä hankkeista muodostuvaa ajattelutapaa, vaikka ongelmat ovatkin laajoja.
Haluan kuitenkin kommentoida myös toista kysymystä, joka liittyy taustalla olevaan käsitykseen. Vesi on toki yleismaailmallinen luonnonvara ja yhtä tarpeellinen ja välttämätön kuin ilma ja maa, mutta se on myös rajallinen luonnonvara, ja pankaa merkille, hyvät kollegat, että se on kuljetettavissa oleva luonnonvara, toisin kuin maa. Sitä on siksi suojeltava ja säänneltävä paitsi valtiotasolla, myös kansainvälisesti.
Vesi on luonnonvara, joka on jaettava. Suuria jokia on jakamassa ja hyödyntämässä useita kansoja, joilla on eri kieli, uskonto ja kansallisuus. Vesi on rajatylittävä luonnonvara, josta on tehtävä kansainvälisiä sopimuksia oikeudenmukaisuuden ja kestävän käytön takaamiseksi.
Euroopan on ehdotettava yleismaailmallisia vesivaroja koskevaa kansainvälistä yleissopimusta, jonka mukaan jokien hallinnointi organisoidaan vesistöalueittain, kuten vesipolitiikasta annetussa direktiivissä on säädetty. Näin yksittäisellä valtiolla ei ole oikeutta toimia tavalla, joka vaarantaa muiden kansojen aseman, kuten Tigris- ja Eufrat-jokien yhteydessä.
Myös Euroopan on tehtävä päätöksiä ja keskusteltava siitä, että vesi, joka on yleismaailmallinen luonnonvara, ei voi kuulua vain niille, jotka asuvat jokien yläjuoksulla, tai kansoille, jotka haluavat hyödyntää jotakin joen osuutta. Meidän on keskusteltava mahdollisuudesta luoda ketään vahingoittamatta kiertoreittejä, joiden avulla ratkaistaan aavikoitumiseen ja vesipulaan liittyviä ongelmia ja jotta voidaan ratkaista jokien suistossa tai jokien varsilla asuvien kansojen kehitysongelmat.
Näkemykseni mukaan Euroopan pitäisi edistää erittäin tärkeitä lainsäädännöllisiä kysymyksiä ja meidän olisi myös otettava käyttöön joustavuuden, kestävän käytön ja mittatilaustoiminnan periaate.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, olette varmasti nähnyt Oxfamin lehmän, joka asustelee tällä hetkellä suojissamme parlamentissa. Meille eurooppalaisille lehmä on tietysti hyvinvoinnin vertauskuva. Mutta olkaamme realistisia: kehitysmaiden ihmisille tuo lehmä symboloi epäoikeudenmukaista maailmankauppaa.
Oxfamilla on hyvä syy käyttää kampanjassaan iskulausetta "Make trade fair, stop the dumping". En voi liikaa toistaa esimerkkiä, jota Devakin käytti: viidesosa maailman köyhimmistä ihmisistä joutuu elämään joka päivä pienemmällä summalla kuin mitä tämä eurooppalainen lehmä saa päivässä tukea. Sosiaalidemokraattien tavoite Cancúnissa ensi viikolla käytävissä WTO:n neuvotteluissa onkin päästä askeleen lähemmäksi aidosti oikeudenmukaista maailmankauppaa.
Tukea ja kauppaa käsittelevä Morgantinin mietintö on siten varsin oikea-aikainen. Siinä asetutaan selkeästi kehitysmaiden puolelle. Esittelijä painottaa yksiselitteisesti sitä, että Dohassa tehtiin kaksi vuotta sitten selviä sopimuksia, mutta niiden noudattamisessa ja täytäntöönpanossa on ilmennyt vaikeuksia. Laiminlyönteihin ovat syyllistyneet ennen kaikkea rikkaat pohjoiset maat - katseemme pysähtyy hieman pidemmäksi aikaa Yhdysvaltoihin. Teimme kesäkuussa Euroopassa, joka myös on sopimusosapuoli, juuri ajoissa sopimuksen Euroopan maatalouden uudistuksesta. Pääsimme vihdoin viime viikonloppuna sovintoon halvoista lääkkeistä Yhdysvaltain erittäin tiukan vastustuksen jälkeen. Sopimus syntyi viime minuuteilla, mutta kyseessä oli epäilemättä valtava läpimurto.
Cancúnissa käsitellään Dohan neuvottelujen keskeisten kysymysten eli maatalouden ja lääkkeiden lisäksi myös palvelujen kauppaa. Lannoye tarkastelee mietinnössään lähemmin yhtä palvelua eli vesihuoltoa. Hänen perustelunsa on se, että vesi on julkista omaisuutta. Puhuisin itse erityisesti veden tuotannosta, ja ryhmänikin kannattaa itse asiassa tätä. Veden tuotannon on siis säilyttävä valtion hallinnassa, mutta monet kehitysmaat tarvitsevat yksityistä pääomaa vedenjakeluun. Komission jäsen on selittänyt asian. Se ei tarkoita, että veden saannista ja hinnoista vastaava valtio ei saisi valvoa vedenjakelua. Puhdasta juomavettä puuttuu kuitenkin 1,7 miljardilta ihmiseltä, ja jopa 3 miljardilla ei ole saatavilla jätevesihuollon palveluita. Hyviä menettelytapoja on ehdottomasti löydettävä. Sosiaalidemokraatit kannattavat valtion hallinnassa olevia julkisia palveluja ja valtion valvonnan julkista vastuuta. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö yksityiselle sektorille olisi varattu tärkeää roolia vedenjakelun alalla. Tämä on keskustelun pääsisältö, ja olemme tästä asiasta yhtä mieltä komission jäsenten kanssa. Kuten kollegani on jo maininnut, ryhmässäni on poikkeavia kantoja tämän asian suhteen.
Toinen tuote, johon on kiinnitettävä erityistä huomiota kaupan ja kehityksen yhteydessä ja joka usein unohdetaan maataloutta koskevissa keskusteluissa, on puuvilla. Neljä Länsi-Afrikan maata on vedonnut WTO:hon, jotta se tunnustaisi puuvillan strategisen merkityksen kehitykselle, köyhyyden torjumiselle ja elintarviketurvalle Länsi- ja Keski-Afrikassa. Puuvillan tuotannosta ja viennistä suoraan riippuvaisia ihmisiä on kymmenen miljoonaa. Heidän kehitystään haittaavat kaupan esteet puuvilla-alalla, sillä hinnat pidetään niiden avulla keinotekoisesti alhaisina. Vaadimme, että Dohassa ryhdytään toimenpiteisiin sokerin ja puuvillan kaltaisten tuotteiden suhteen. Uskomme, että myös komissio voi toteuttaa tämänsuuntaisia toimia. Sitä kautta toteuttaisimme reilua kauppaa, sillä kaupankäynnin lisääntyminen tuo lisää menestystä köyhille maille.

Khanbhai (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koputtakaahan jonkun savimajan ovelle missä tahansa köyhässä maassa ja kysykää sisällä olevalta köyhältä perheeltä, mitä he tarvitsevat kaikkein kipeimmin. Vastaus on aina sama: vettä. Ei demokratiaa. Ei ihmisoikeuksia. Ei lääkkeitä. Aina vain vettä.
Mikäli pitää paikkansa, että Euroopan unioni on myöntänyt miljardi euroa vesiapua varten - mihin uskon komission jäsenen Nielsonin vaikuttaneen omalla panoksellaan - niin EU kuin komission jäsen ansaitsevat onnitteluni. Erinomaista työtä. Juuri sitä nämä ihmiset tarvitsevat. Valitettavasti vain se ei riitä. Meidän on tehtävä enemmän, ja pyydän arvoisaa komission jäsentä ystävällisesti varmistamaan, että parlamentille annetaan sananvalta vesiapuun liittyvää politiikkaa laadittaessa, jotta siitä ei tule yhtä tuulesta temmattua kuin EKR:stä. Parlamentti on otettava toimintaan mukaan.
Haluan, että näin tapahtuu. Toivon, että lupaatte tämän meille, koska en halua, että kollegani taivuttelee PPE-DE-ryhmän äänestämään huomenna Lannoyen mietintöä vastaan. Ymmärrän, mitä olette tekemässä, ja luotan siihen.
Sanon vielä muutaman sanan kaupasta. Köyhien maiden on jalostettava tuotteitaan eikä vain vietävä raaka-aineita, sillä niistä ne eivät saa lisäarvoa. Se on ratkaisu kaupan ongelmaan. Tiedän, että komission jäsen Nielson ymmärtää tämän ja tiedän, että hän tekee työtä sen puolesta. Toivon, että hän tekee työtä vieläkin enemmän.

Nielson
. (EN) Khanbhain puheenvuoro on samansisältöinen kuin Sanders-ten Holtenin esittämä toive, että parlamentti voisi osallistua vesipolitiikan aloitteeseen ja vesirahastoon liittyvään toimintaan. Se on helppo ymmärtää. Rahasumma, josta nyt puhumme, on osa EKR:ää. Laadimme parhaillaan talousarviota EKR:lle. Komissio ja parlamentti ovat asiasta täysin yhtä mieltä, myös hyvin periaatteellisista syistä.
Haluamme erityisen rahoitusjärjestelyn tai rahaston, jotta käytössämme olisi joustavampi väline ja paremmat valmiudet tehdä työtä kautta linjan. Lannoyen mietinnössä ilmaistulle huolelle rahaston 0,3 prosentin osuuden hallinnoinnista ei ole syytä. Tämä ei ole pyrkimys luoda yhtä ainoaa ratkaisua. Se on pikemminkin jonkinlainen järjestely. Sillä ei ole mitään merkitystä, että käytämme sanaa "rahasto". Johtoajatuksena on pystyä nopeuttamaan toimintaa tarpeen mukaan ja synnyttämään erilaisia mahdollisia kumppanuuksia, joita voidaan perustaa ja tukea. Emme tarkoita perinteistä hankkeiden rahoitustapaa, vaan jonkinlaista nopeutettua toimintaa.
Toivomme, että tämä keskustelu ja parlamentin antama tarpeellinen tuki mahdollistavat sen, että jäsenvaltiot hyväksyvät ehdotuksemme. Suoraan sanottuna pyrkimyksenä on välttää se vaara, että ensi vuonna arvioinnin kohteeksi joutuvaan yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon varatuista 13,5 miljardista eurosta menetettäisiin 1 miljardi euroa. Rahasumman myöntämiselle asetettiin joitakin vuosia sitten Cotonoun sopimuksen ja yhdeksännen EKR:n mukaisesti ehdoksi kauden alkuosan aikana saavutetut tulokset. Arvio on täysin poliittinen. Saimme tästä syystä ajatuksen varata summa vesipolitiikan aloitetta varten. Saatoimme näin varmistaa, että olemme kaikki yhtä mieltä tästä ehdottomasta painopisteestä ja että voimme varata summan sitä varten, jolloin kyseinen 1 miljardin euron summa voidaan jättää yleisten keskustelujen ulkopuolelle. Pyrimme nyt siihen. Toivon, että parlamentin tuki herättää innostusta jäsenvaltioiden keskuudessa.
Yksi keskustelussa mainittu kauppaa käsitellyt näkökohta oli kahvialan erittäin hankala tilanne, ja olen siitä Belderin kanssa samaa mieltä. On ironista, että kehotimme kehitysmaita monipuolistamaan tuotantoaan ja huomautimme, että kahvi on hyvä viljelykasvi myytäväksi. Tuloksena on nyt se, että Vietnam ja monet muut kehitysmaat siirtyivät kahvin tuotantoon melko hyvällä menestyksellä ja alkoivat sitten myydä kahvia polkuhintaan markkinoilla. Markkinat ovat tästä syystä vahingoittuneet niin suuressa määrin, että olemme joutuneet erittäin vaikeasti ratkaistavaan kriisitilanteeseen. Tähän ei ole helppoa vastausta. Markkinarealiteeteista emme pääse eroon.

Puhemies.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Bowisin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0217/2003) komission tiedonannosta terveydestä ja köyhyyden vähentämisestä kehitysmaissa (KOM(2002) 129 - C5-0334/2002 - 2002/2178(COS)).

Bowis (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, maailman huomio kiinnittyy nykyään erittäin suurelta osin maailmankauppaan. Maailmankauppa on kuitenkin valovuosien päässä miljoonista ihmisistä, joiden elämää leimaavat hajanaisuus, taudit ja vammaisuus. Kauppaa voi nimittäin käydä vain, jos kykenee valmistamaan, kasvattamaan, myymään ja toimittamaan. Nämä toimet ovat välttämättömiä ihmisen taloudellisen hyvinvoinnin ja maan talouskasvun kannalta, mutta ne ovat kaukana fyysisesti tai henkisesti sairaiden tai vammaisten ihmisten ulottuvilta. Jos toimet ovat ihmisen ulottumattomissa, syöksykierre vie tämän köyhyyteen ja useimmissa tapauksissa kuolemaan. Terveys ja vauraus, sairaus ja köyhyys ovat kietoutuneet erottamattomasti yhteen. Köyhyydestä aiheutuu sairautta, ja sairaus merkitsee köyhyyttä kansakunnille, perheille ja yksittäisille ihmisille. Ilman terveyttä ei voida luoda vaurautta, eikä ilman vaurautta voida ehkäistä tai parantaa sairauksia.
Me Euroopan unionin maat olemme ottaneet vastaan haasteen, joka koskee vähiten ja vähemmän kehittyneiden maiden auttamista köyhyyden nujertamiseksi sekä kumppanuuden luomiseksi meidän ja näiden maiden välille maailmankaupassa ja kehitysyhteistyössä. Olemme tunnustaneet perustavanlaatuisen yhteyden, joka vallitsee hyvän terveyden ja köyhyyden vähentämisen välillä, ja nyt meidän on korostettava tätä kehitysyhteistyöpolitiikassamme.
Komissio on esittänyt meille hyvän tiedonannon, mitä pidän myönteisenä. Tiedonannossa keskitytään kolmeen valtavaan haasteeseen eli tuberkuloosiin, aidsiin ja malariaan, eikä mietintöni ole mitenkään ristiriidassa näiden painopisteiden kanssa. Vaadin todella enemmän ja parempia investointeja näille aloille.
Meidän on kuitenkin käsiteltävä myös muita terveyteen liittyviä suuria haasteita. Aloitan mietinnön viimeisestä kohdasta. Meillä kehittyneessä maailmassa on pula lääkäreistä. Joka vuosi paikkaamme omaa vajettamme palkkaamalla 63 000 lääkäriä kehitysmaista. Vastapalvelukseksi lähetämme kehitysmaihin ainoastaan 1 300 lääkäriä. Tätä ei voida hyväksyä.
Haluan edelleen korostaa, että varoja on siirrettävä perusterveydenhuoltoon, mikäli aiomme ryhtyä sanoista tekoihin. Ainoastaan 3,4 prosenttia nykyisistä kehitysyhteistyömäärärahoista ohjataan terveydenhuoltoon. Tämä ei yksinkertaisesti riitä. Ensimmäisistä 61:stä maakohtaisesta strategia-asiakirjasta vain yhdeksässä terveydenhuolto on valittu keskeiseksi yhteistyön alueeksi. Tällä tavoin ei saavuteta tuloksia.
Tarvitsemme varoja, mutta ne on myös kohdennettava tehokkaasti. Esimerkiksi lääkkeet menevät hukkaan, ellei samalla huolehdita asianmukaisesta varastoinnista, jakelusta, valvonnasta ja potilaiden opastuksesta. Nigeria on esimerkki maasta, jossa tilannetta kyettiin parantamaan tuntuvasti lasten kuolleisuutta aiheuttavien tautien suhteen, kun ohjelmassa kehitettiin talosta taloon -menetelmä ja muutettiin yleistä käsitystä rokotuksista.
Etusijalle asetettujen kolmen taudin - tuberkuloosin, aidsin ja malarian - lisäksi on myös muita tauteja ja häiriöitä. Vuoteen 2020 mennessä 80 prosenttia kaikista taudeista on ei-tarttuvia, kuten sydän- ja verisuonitaudit, syöpä, hengitysteiden sairaudet, diabetes, masennus ja epilepsia. Ripulitauteihin kuolee 1,5 miljoonaa lasta vuodessa.
Edellisessä keskustelussa puhuttiin vedestä. Veden välityksellä tarttuviin heikentäviin ja tappaviin tauteihin kuuluvat malarian lisäksi lavantauti, dysenteria, kolera, hepatiitti, trakooma, fluoroosi ja japanilainen enkefaliitti. 1,1 miljardilla ihmisellä ei ole käytettävissään puhdasta vettä, ja 2,4 miljardia kärsii puutteellisesta hygieniasta. Kustannusten ei tarvitse kuitenkaan nousta kohtuuttomiksi. Mietinnössä annetaan esimerkkejä edullisista toimista ja paikallisia käytäntöjä koskevista muutoksista, joiden avulla voidaan saavuttaa merkittäviä tuloksia.
Kiitän poliittiseen ryhmään katsomatta parlamentin jäseniä, jotka ehdottivat mietintöön lisäyksiä ja tarkistuksia. Suurimman osan pystyimme sisällyttämään mietintöön valiokunnassa, ja joitakin olen hyväksynyt ja allekirjoittanut nyt täysistuntovaiheessa. Haluan kiittää avusta myös hallituksia, tutkijoita, ammattia harjoittavia lääkäreitä ja valtiosta riippumattomia järjestöjä - erityisesti kehitysmaista kotoisin olevia. Nämä vahvistivat useita laatimistani ehdotuksista ja ehdottivat tarkasteltavaksi uusia aloja, jotka liittyvät esimerkiksi rokotteisiin, lisääntymisterveyteen, biopolttoaineisiin ja lievittävään hoitoon. Toivon, että parlamentti tukee mietintöämme ja että neuvosto ja komissio pitävät sitä sekä kannustavana että kehottavana. Kukaan meistä ei voi olla tyytyväinen tähänastisiin terveyttä edistäviin toimiin köyhyyden voittamiseksi. Olemme kaikki kehitysvaiheessa, ja meidän on sitouduttava kehittämään ja nopeuttamaan toimiamme. On kaikkien etujemme mukaista saavuttaa todellista ja kestävää kehitystä.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä parlamentin jäsentä Bowisia hänen tekemästään hyvästä työstä. Samalla kun tuemme suoraan terveydenhuoltoa monissa maissa, komissio panostaa yhä enemmän talousarviotukia koskeviin strategioihin, joissa varmistetaan tuen yhteys terveystilanteen kohentumiseen.
Meidän on välttämätöntä valvoa tukitoimia vertailemalla keskeisiä investointeihin ja tuloksiin liittyviä indikaattoreita, ja tämä työ on ensisijaista. Kysymys liittyy pitkään keskusteluun, jota on käyty parlamentin ja kehitysyhteistyövaliokunnan kanssa eri alojen prosenttiosuuksista.
Komissio asettaa etusijalle tukitoimet, jotka suunnataan terveys- ja koulutusolojen parantamiseen. Tämän kuvaamiseen ei riitä, että laskemme pelkästään terveydenhuoltoon ja koulutukseen suunnatut varat, jos nämä kaksi ovat keskeiset kohdealat. Sen sijaan on otettava huomioon myös kaikki muita sosiaalisia aloja koskevat tuet, kuten investoinnit veteen ja hygieniaan sekä terveys- ja koulutusolojen kohentumiseen kytketyt talousarviotuet. Näin lopputulokseksi saadaan summa, joka nousee suunnilleen yli 40 prosenttiin yhdeksättä EKR:ää koskevasta ohjelmasuunnittelusta.
Kyse on talousarviotuen ja näillä aloilla saavutettavien tulosten välisen yhteyden uskottavuudesta. Tämä on kuitenkin paras tapa toimia. Luotamme siihen, että muut avunantajat tai kumppanimaiden hallitukset tekevät suuren osan aineellisesta työstä. Annamme käyttöön paljon rahaa, mutta juuri tästähän on kysymys täydentävyydessä, avunannon koordinoinnissa ja omistajuudessa.
En pyytele millään tavoin anteeksi näitä prosenttilukuja, enkä väsy koskaan väittelemään niin kuin teen tämäniltaiseen tapaan aina, kun kuulen mielestäni vääriä lukuja siitä, mitä teemme näiden alojen hyväksi. Interreg-ohjelmasta jaettavat talousarviotuet ovat konkreettisia toimia, ja niissä on se etu, että niiden ansiosta me voimme myös rahoittaa nykyiset toistuvat kustannukset ja tuet voidaan ottaa vastaan.
Sairaanhoitajien koulutuskeskuksen rakentamisesta ei ole juuri apua, ellei opetustoimintaa voida ylläpitää. Tämä on yksi talousarviotuen eduista. Tämä ei ole missään tapauksessa veruke vaan todellinen, ytimekäs perustelu.
HIV:tä/aidsia, malariaa ja tuberkuloosia koskevat erityiset haasteet ovat olleet merkittäviä, ja niiden seurauksena olemme panostaneet maailmanlaajuiseen rahastoon. Yksittäisten maiden tasolla toteutettujen toimien ansiosta tiedämme nyt paremmin kuin vielä joitakin vuosia sitten, mitä meidän on tehtävä.
HIV/aids-ongelman ratkaisemista vaikeuttaa se, että toimiin liittyy ideologinen taistelu lisääntymisterveyden ja seksuaalisten oikeuksien puolesta. En halua aloittaa tänään keskustelua näistä kysymyksistä, mutta kyseessä on ylimääräinen ongelma kaikkien muiden olemassa olevien ongelmien lisäksi.
Rahoituksen osalta olen tyytyväinen siihen, että saimme Yhdysvallat hyväksymään TRIPS-sopimuksen ja geneeristen lääkkeiden käytön, joista kaikki muut pääsivät sopimukseen WTO:ssa jo viime joulukuussa. On erittäin myönteistä, että viime vuonna tekemäämme päätöstä, jolla vapautettiin näiden tautien hoitamiseen tarkoitettujen lääkkeiden hankinta, saatiin tukemaan WTO:ssa viime viikonloppuna tehty sopimus ja sen vaikutukset. WTO:n sopimuksella, jonka mukaan kolmannen maailman maiden olisi kyettävä ostamaan geneerisiä lääkkeitä, ei olisi juurikaan todellista merkitystä, mikäli sitoisimme lääkehankinnat edelleen eurooppalaisiin tuottajiin. Dynaaminen kokonaisuus muodostuu näin ollen WTO:n sopimuksen ja hankinnan vapauttamista koskevan päätöksemme yhdistelmästä.
En halua pitkittää edessä olevaa keskustelua. Päätän puheenvuoroni toistamalla kiitokseni jäsen Bowisin tekemästä työstä.

Valenciano Martínez-Orozco (PSE)
Arvoisa puhemies, heikoimmasta terveydestä kärsivät vähävaraisimmat ihmiset. Sairaus ja köyhyys ovat saman kolikon kaksi puolta, ja siksi kaikissa köyhyyden torjuntaan tähtäävissä strategioissa on otettava huomioon näiden tekijöiden välinen suhde. Terveyden puute vähentää voimakkaasti siitä kärsivien kansojen ja ryhmien kehittymismahdollisuuksia. Kehitysmaissa kuolee päivittäin 28 000 alle viisivuotiasta lasta tauteihin, jotka olisivat hoidettavissa nykyisillä lääkkeillä. Pelkästään ripulitauteihin kuolee yli 1,5 miljoonaa lasta vuodessa, ja joka 13. afrikkalaisnainen voi kuolla raskauden tai synnytyksen aikana, mikä tarkoittaa, etteivät nämä naiset voi enää huolehtia perheestään. Tämä puolestaan lisää jäljelle jääneiden perheenjäsenten riskiä kuolla.
Aids tappaa Afrikassa vuosittain kaksi miljoonaa ihmistä ja haittaa yhteiskunnan kehittymismahdollisuuksia, sillä yhteiskunta menettää taudin uhreina tuhansia aktiivisia nuoria sekä äitejä, jotka puolestaan jättävät jälkeensä orpoja.
Kehitysmaissa naiset kärsivät köyhyydestä ja sairauksista kaikkein eniten. He ovat lisäksi paljon muita alttiimpia tautien riskeille, mikä johtuu aina köyhyydestä ja naisten asemasta synnyttäjinä. Olemmekin korostaneet tiedottamisen merkitystä. Myös mahdollisuus käyttää lisääntymisterveyspalveluja on tärkeää, sillä siten voidaan estää aidsin sekä jatkuvista raskauksista, synnytyksistä ja laittomista aborteista johtuvien tautien leviäminen.
Naisnäkökulman yhdistäminen köyhyyden ja sairauksien torjuntaan on välttämätöntä vähäosaisimmille yhteiskunnille, koska lapsista huolehtiminen on niissä naisten vastuulla ja koska naiset ovat korvaamattomia yksilöiden, perheiden, paikallisten yhteisöjen ja kansakuntien hyvinvoinnin kannalta.
Uskomme, että esittelijä Bowisin puollettua niin voimakkaasti sukupuolinäkökulman sisällyttämistä tekstiin komission tiedonanto on parantunut tämän mietinnön myötä. Ehkäpä samaa voidaan sanoa myös naisten edelleen heikosta asemasta Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikassa. Unionin on mielestäni jatkettava toimia sitoumustensa noudattamiseksi.

Zimmerling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä jäsen Bowisia todella erinomaisesta mietinnöstä. Parlamentti pitää myönteisenä komission tiedonantoa ja kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita panostamaan vuosituhannen vaihteen julistuksessa asetetun kehitystavoitteen saavuttamiseen, eli niiden ihmisten määrän puolittamiseen vuoteen 2015 mennessä, joilla ei ole jatkuvasti saatavillaan puhdasta juomavettä. Tämä on tärkeää etenkin siksi, että kolme miljoonaa ihmistä kuolee vuosittain veden välityksellä tarttuviin tauteihin.
Komission kunnianhimoiset tavoitteet ansaitsevat parlamentin täyden ja yksiselitteisen tuen. EU on sitoutunut saavuttamaan tavoitteen, jonka mukaan kaikkien EU:n jäsenvaltioiden antaman kehitysavun on oltava keskimäärin 0,39 prosenttia BKT:sta vuoteen 2006 mennessä. Monterreyssä maaliskuussa 2002 pidetyssä kehitysavun rahoitusta koskevassa kansainvälisessä konferenssissa sovittiin, että kaikki nykyiset jäsenvaltiot nostavat kehitysavun osuutta vähintään 0,33 prosenttiin BKT:sta vuoteen 2006 mennessä. Tarkasteltaessa esimerkiksi Saksan liittotasavaltaa on kuitenkin valitettavasti todettava, että tavoite jää todennäköisesti utopistiseksi ihanteeksi. Saksa vastusti viimeiseen saakka voimakkaasti menojen lisäystä väittäen, että tämä olisi ristiriidassa budjettikurin kanssa. Tämä osoittaa, että maan antaman kehitysavun riittämättömyyteen on viime kädessä syynä liittohallituksen talouspolitiikan epäonnistuminen.
Viimeksi eilen huomasin Saksan kehitysyhteistyöministerin toteavan Internet-sivuillaan, että maan BKT:sta on suunnattu kehitysapuun tällä hetkellä 0,27 prosenttia. Tämän täytyy vaikuttaa silkalta pilkanteolta niistä asianosaisista, jotka seurasivat, mitä tapahtui Kööpenhaminassa jo vuonna 1995 pidetyssä sosiaalisen kehityksen huippukokouksessa, ja jotka luottivat lupaukseen, että BKT:sta käytettäisiin 0,7 prosenttia viralliseen kehitysapuun. Tästä voidaan päätellä ainoastaan, että huonosti käy, jos luottaa kehitysapua koskeviin lupauksiin. Tilanne lähentelee poliittista vararikkoa ja todellista poliittista velkakurimusta, sillä todelliset menot ovat vähentyneet vuosina 1990-2001 yli 500 miljoonaa euroa. Silti elämme aikana, jolloin esimerkiksi Volkswagenin on otettava jokaista kehitysmaissa avautuvaa harjoittelupaikkaa kohti kolme harjoittelijaa, koska kaksi kolmesta harjoittelijasta kuolee harjoittelun aikana joko aidsiin tai muihin - veden välityksellä tarttuviin - tauteihin.
Arvoisa puhemies, luvallanne lainaan YK:n pääsihteerin Kofi Annanin sanoja Monterreyssä. Annan totesi, että elleivät teollisuusmaat kaksinkertaista kehitysapuaan, kateuden, epätoivon ja väkivallan voimat jatkavat voimistumistaan. Haluan lisätä tähän vielä, että nuo voimat vaikuttavat myös Eurooppaan. Ainakin tämä on voitava välttää.

Junker (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esittelijä on laatinut erittäin tyhjentävän mietinnön, josta ilmenee mieleenpainuvalla ja monipuolisesti esitetyllä tavalla, ettei kestävää kehitystä voida saavuttaa ilman terveyttä. Köyhyyden vähentäminen onkin liitettävä kiireesti tautien torjumiseen. Lisäksi tarvitaan määrätietoisia toimia tehokkaan terveydenhuoltojärjestelmän perustamiseksi kehitysmaihin. Tässä yhteydessä meidän on keskityttävä ennen kaikkea haavoittuvimpiin väestönosiin, kuten lapsiin. Edelliset puhujat ovat jo todenneet, että ripulitauteihin kuolee vuosittain satojatuhansia lapsia. Lapset kuolevat tartuntatauteihin, koska he eivät saa pelastavia rokotteita, ja he - sadattuhannet lapset joka vuosi - joutuvat malarian uhreiksi, koska heidän immuunijärjestelmänsä ei ole tarpeeksi vahva taudista selviämiseen.
Nämä esimerkit osoittavat, etteivät kehitysmaissa etenkin lasten keskuudessa ilmenevät terveysongelmat todellakaan johdu aina hengenvaarallisista taudeista. Ihmiset kuolevat usein sellaisiin tauteihin, jotka voitaisiin parantaa tai ehkäistä, mikäli tarvittavat lääkkeet tai rokotteet olisivat saatavilla. Myös naiset ovat erityisessä vaarassa. Useiden lasten synnyttäminen lyhyin väliajoin heikentää naisten lisääntymisterveyttä, aiheuttaa vakavaa anemiaa ja lisää heidän alttiuttaan sairastua tartuntatauteihin. Myös huonolaatuinen ravinto ja aliravitsemus heikentävät suurten kansanjoukkojen terveyttä, sillä nälkä ei tarkoita ainoastaan nälkää, vaan se myös ehdyttää voimat, joita tarvitaan hyvän elämän rakentamiseen.
Keskustelussa on perustellusti korostettu - ja toistan tämän jälleen kerran - että kestävä kehitys on uhattuna. On aivan totta, että nyt tarvitaan kokonaisvaltaista strategiaa. Pohjimmiltaan kyse ei ole ainoastaan terveydenhuollosta. Olemme tänä päivänä tilanteessa - ja tässä kuvaan tulevat mukaan toimet tuberkuloosia, malariaa ja aidsia vastaan - jossa vastassamme on tauteja, erityisesti aids, joita ei voida parantaa mutta joita pystytään hoitamaan niin, että tartunnan saaneilla on mahdollisuus elää pidempään. Tautiin ei ole parannuskeinoa, joten meidän on käsiteltävä myös sen ehkäisyä. Kyseessä on äärimmäisen tärkeä asia, joka on niin ikään sisällytettävä kokonaisvaltaiseen terveydenhuoltojärjestelmään.
Olen vakuuttunut siitä, että voimme saada toimille monella tavoin enemmän tukea korostamalla vakavia talousvaikutuksia, joita aiheutuu maille, joissa suuret ihmisjoukot sairastuvat näihin tauteihin. Saamieni tilastotietojen mukaan Burkina Fason maataloustuotanto on laskenut 16 prosenttia, koska ihmiset ovat sairaita tai jo kuolleet aidsiin eivätkä näin pysty enää työskentelemään maataloudessa.
Swazimaassa tyttöjen koulunkäynti on puolestaan vähentynyt 36 prosenttia, koska heidän on huolehdittava aidsiin sairastuneista vanhemmistaan. Lopulta jäljellä ovat enää isovanhemmat. Tilanteesta seuraa näissä maissa suunnattomia taloudellisia vahinkoja, ellei maihin saada perustettua tehokasta terveydenhuoltojärjestelmää, jonka avulla kansanterveys saadaan nostettua riittävälle tasolle.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission tiedonannon ja jäsen Bowisin mietinnön taustalla on julma, hirvittävä ja hengenvaarallinen noidankehä, joka vie kehitysmailta kaikki mahdollisuudet taata kansan enemmistölle sen oikeus terveyteen. Tämä vain pahentaa entisestään maiden alikehittyneisyyttä. Samasta asiasta oli sivumennen sanottuna kyse myös omassa mietinnössäni, jonka aiheena oli aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjumisessa käytettävien kliinisten interventioiden rahoittaminen ja joka hyväksyttiin useita kuukausia sitten.
Annankin täyden tukeni esittelijälle sekä ehdotuksille, joita hän ja kehitysyhteistyövaliokunta ovat esittäneet. Meidän on lisättävä taloudellista tukea etenkin veden osalta. Kuten useat parlamentin jäsenet ovat todenneet, kolme miljoonaa ihmistä kuolee maailmassa vuosittain juomaveden puutteeseen. Nyt tarvitaan myös laajoja rokotuskampanjoita. On kehitettävä ennalta ehkäiseviä terveydenhuoltotoimia. Lääkkeet on saatava ihmisten ulottuville, ja hoitomenetelmät on sovitettava kehitysmaiden tarpeisiin - puhumattakaan saattohoidosta, kipulääkkeiden toimittamisesta ja väärennetyillä lääkkeillä käytävän kaupan torjumisesta.
Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen kuudennen puiteohjelman hyväksymisen jälkeen taivuttelin maaliskuussa 2003 Euroopan parlamentin hyväksymään 600 miljoonan euron tutkimusohjelman, jonka tarkoituksena on aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjuminen perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti. Kyseessä oli konkreettinen askel kohti tavoitteen saavuttamista.
Käytän tänään saamani tilaisuuden hyväkseni kertomalla kollegoilleni mainitun ohjelman täytäntöönpanosta sen tultua lopullisesti hyväksytyksi 16. kesäkuuta. Komission jäsen Busquin on palannut Afrikasta, missä hän varmistui kiinnostuksesta, joka on herännyt tarkoituksenmukaisten hallintorakenteiden perustamisen seurauksena asianosaisissa maissa toimivien tutkijoiden keskuudessa. Merkittävää edistymistä on tapahtunut jo useiden vuosien ajan, mitä tämä parlamentti on hyvin usein tukenut tekemällä läheistä yhteistyötä Euroopan komission kanssa. Myös meidän on ennen kaikkea oltava tietoisia kehitysmaissa vallitsevasta dramaattisesta tilanteesta. Tilanteesta käy ilmi, mitä kaikkea on vielä tehtävä ja miten suunnattomasti vaaditaan mielikuvitukselta, kumppanuudelta ja talousarviovaroilta.
Lopuksi ilmaisen vielä kerran täyden tukeni valiokunnan ehdotuksille ja esittelijällemme sekä henkilökohtaisen sitoutumiseni näihin kysymyksiin - puhumattakaan edustamani Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän/Pohjoismaiden vihreän vasemmiston sitoutumisesta. Kehotan komissiota ja ennen kaikkea neuvostoa vauhdittamaan eurooppalaisten sitoutumista, mikäli haluamme välttää tilanteen, jossa kehitysmaiden asema ei tulevaisuudessa suinkaan kohennu vaan heikentyy.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tähän saakka olemme painottaneet erityisesti tartuntatautien ja etenkin HIV:n/aidsin, tuberkuloosin ja malarian torjuntaa. Olemme toistuvasti vaatineet torjuntatoimien laajentamista myös muihin, erityisesti köyhyyden, huonon hygienian ja epäsuotuisten ympäristöolojen aiheuttamiin tauteihin. Olenkin erittäin tyytyväinen John Bowisin mietintöön, jossa terveyttä lähestytään laajimmalta mahdolliselta kannalta ja jossa otetaan huomioon myös ravinto-, ympäristö- ja koulutuspolitiikan vaikutus terveyteen.
Tautien torjunta edellyttää eteläisten kansojen elinolojen kohentamista johdonmukaisen ja yhdennetyn kehitysyhteistyöstrategian avulla. Pitkällä aikavälillä on välttämätöntä laatia ennalta ehkäisevä strategia. Lyhyemmällä aikavälillä meidän on varmistettava, että sairailla on mahdollisuus saada hoitoa ja lääkkeitä, jotka on toimitettava heidän saatavilleen ensi tilassa. On aivan totta, että terveydenhuoltojärjestelmät ovat useimmissa eteläisissä maissa puutteellisia, mutta ongelma ei ratkea terveydenhuoltoalaa yksityistämällä. Ainoastaan julkinen sektori voi tarjota kaikille ilmaista terveydenhuoltoa. Siksi terveydenhuolto on pidettävä edelleen GATS-sopimuksen ulkopuolella, ja olen ilahtunut siitä, että tämä periaate tuodaan jälleen esiin tässä mietinnössä.
Kannatan luonnollisesti tarkistusta, jossa vaaditaan Dohan julistuksessa esitettyjen lääkkeitä koskevien määräysten täytäntöönpanoa, etenkin kun julistuksen pitäisi tulla voimaan TRIPS-neuvoston juuri saavuttaman sopimuksen ansiosta. Vaikka pidämmekin julistuksen voimaantuloa myönteisenä, on myös huomattava, että sopimuksen monitahoisuuden vuoksi epäilemme sen tehokkuutta. Esimerkiksi maita, joilla ei ole lainkaan tuotantokapasiteettia, koskee kaksinkertainen pakkolupien ja rajoitteiden järjestelmä, jota maat saattavat usein pitää kalliina. Jos terveydenhuolto on todella yksi Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikan prioriteeteista, jäsenmaiden on sitouduttava tiukasti myöntämään kehitysmaiden tarvitsemat pakkoluvat, jos ne haluavat suojella kehitysmaiden kansanterveyttä.
Meidän Euroopan parlamentin jäsenten on yhdessä pidettävä yllä jatkuvaa painostusta, jottei tämä tiedonanto jäisi merkityksettömäksi.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi ilmaista kiitokseni kollega Bowisin työlle. Hän on ottanut tasapuolisesti huomioon ihmisen terveyden kaikki ulottuvuudet.
On sopivaa, että puhumme kehitysmaiden terveystilanteesta ja puhtaan veden saannista samassa istunnossa. Terveydestä ei voi haaveilla, ellei ihmisen perusoikeutta puhtaaseen juomaveteen turvata. Puhdas vesi, toimiva sanitaatio ja hyvä hygienia on pohjarakenne, jonka varaan terveydenhuolto rakennetaan. Vuosittain kolme miljoonaa ihmistä kuolee juuri saastuneen veden välityksellä tarttuviin tauteihin.
Terveys ja köyhyyden vähentäminen on aihe, josta lähes kaikki on jo sanottu. Tietoa meiltä ei puutu. Siksi en aio nyt vyöryttää parlamentille lisää traagisia lukuja ja numeroita. Kerron mieluummin lyhyesti, miksi päätin aikoinani pyrkiä Euroopan parlamenttiin. Kun minua pyydettiin ehdokkaaksi, epäröin kovasti syistä, joita ei kannata tässä kertoa. Mutta miettiessäni ratkaisua olin työmatkalla El Salvadorissa ja Meksikossa. Olin kehitysyhteistyöjärjestön palveluksessa tutustumassa syksyllä 1998 riehuneen hirmumyrskyn jälkiin, aids-potilaiden tilanteeseen ja slummien olosuhteisiin. Tapasin pienten lasten äidin, joka oli saanut puolisoltaan hiv-tartunnan ja nyt se oli todettu vastasyntyneessäkin. Tapasin monta muutakin onnetonta ihmiskohtaloa, suurten ongelmien murskaamia pieniä ihmisiä. Silloin minua alkoi pelottaa, että jos ne poliitikot, jotka päättävät näiden ihmisten puolesta näiden ihmisten asioista ja kohtalosta, eivät ole koskaan kohdanneet heitä elävinä. Entä jos he eivät käsitä, mistä he päättävät? Entä jos he eivät näekään ihmistä numeroiden läpi? Hehän ovat oikeita ihmisiä, eivät sykkivää hyytelöä. Heillä on kipukynnys.
Tein päätöksen lähteä mukaan politiikkaan näiden ihmisten vuoksi. Monesti kysyn, näkyykö se missään ja näkyykö se tarpeeksi, enkä uskalla vastata. Ajattelen, että jos se ei muutu miksikään käytännön päätökseksi, eikä miksikään eleeksi kohti parempaa, miksikään oikeudenmukaisuuden näläksi, jolla on konkreettisia seurauksia, minulla ei ole oikeutta kutsua itseäni poliitikoksi.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, vuonna 2001 parlamentti pyysi Euroopan komissiota tekemään peruskoulutuksesta ja perusterveydenhuollosta kehitysyhteistyöpolitiikan ensisijaisia kohteita. Tällä hetkellä 35 prosenttia kehitysyhteistyömäärärahoista käytetään sosiaalisiin menoihin, joihin kuuluvat myös koulutuksesta ja terveydenhuollosta aiheutuvat kustannukset.
Afrikassa yksi suurimmista uhkista on aids-epidemia. Tuberkuloosin ja malarian ohella tähän tautiin on kiinnitettävä komission politiikassa erityistä huomiota. Nykyisissä tiedonannoissa asia onkin toimintaohjelman yhteydessä näkyvästi esillä. Huomio keskitetään näihin kolmeen tautiin. Näiden kolmen taudin torjuminen on edelleen perusteltua, ja aidsin osalta perustelut ovat jopa vahvistuneet entisestään.
Yleisesti ottaen ihmiset eivät ole kuitenkaan vielä täysin ymmärtäneet, millaisesta maailmanlaajuisesta kriisistä näissä kolmessa taudissa on kysymys. Tarvitsemme yhä kipeästi laajamittaisia yhteisiä toimia.
Jäsen Bowis toteaa mietinnössään perustellusti, että huomiota on kiinnitettävä näiden kolmen taudin lisäksi myös muiden köyhyyteen liittyvien tautien torjuntaan. Hyvänä esimerkkinä tästä on afrikkalainen trypanosomiaasi, joka tunnetaan paremmin unitautina. Tämä tartuntatauti on kaksivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa uhri kärsii kuumeesta ja heikotuksesta. Tässä vaiheessa tautia on vaikea tunnistaa, mutta sen hoitaminen on suhteellisen helppoa. Jos tautia ei hoideta, tautia aiheuttava loinen siirtyy verestä aivoihin. Taudin eteneminen ensimmäisestä vaiheesta toiseen vaiheeseen saattaa kestää muutamasta viikosta vuosiin. Toisessa vaiheessa uhri saa kohtauksia ja kouristuksia. Tässä vaiheessa unitauti on helppo tunnistaa, mutta sen hoitaminen on jo huomattavasti vaikeampaa. Hoitamattomana tauti johtaa koomaan ja potilaan väistämättömään kuolemaan. Kehitysmaissa vallitsee yleinen puute asianmukaisesta hoidosta. Tarpeettoman paljon ihmisiä kuolee, koska diagnoosia ei saada tehtyä ajoissa ja koska lääkkeitä ei ole saatavilla tai ne ovat aivan liian kalliita. Edullisista aids-lääkkeistä viime lauantain WTO-neuvotteluissa saavutettu sopimus on merkittävä askel eteenpäin tämän köyhyyteen liittyvän taudin torjumisessa.
Perusterveydenhuollon asettaminen teollis- ja tekijänoikeuksia koskevien määräysten edelle oli ratkaiseva päätös. Epäonnistuminen olisi murtanut luottamuksen WTO:n kykyyn järjestää kehityskierros, jossa käsitellään maailman kauppajärjestelmän epäoikeudenmukaisuuksia. Kaikilla WTO:n jäsenillä on nyt velvollisuus varmistaa sopimusten toimiminen käytännössä. Euroopan maiden on taattava, aivan kuten Kanada on jo tehnyt, että geneeristen lääkkeiden valmistajat saavat kultakin maalta luvan viedä lääkkeitä kehitysmaihin.
WTO-neuvotteluissa on myös tärkeää varmistaa palvelukaupan eli GATS-sopimuksen osalta, että jokaisella WTO:n jäsenellä on oikeus säädellä julkisia palveluja ja ettei kehitysmaita pakoteta luovuttamaan peruspalveluiden, kuten terveydenhuollon, valvontaa hallitukselta markkinavoimille. Haluan nimenomaan todeta, että olen tältä osin tyytyväinen komission ja sen jäsenen Lamyn suhtautumiseen. Tässä kysymyksessä kantamme ovat yhdenmukaiset.
Jos Strasbourgissa kysyy satunnaiselta ohikulkijalta hänen terveydentilastaan, hän pitää sitä poikkeuksetta parhaana mahdollisena. Mennessäni tulevaisuudessa Etelä-Afrikkaan haluaisin tavata samanlaisen satunnaisen ohikulkijan, joka voi sanoa samaa. Haluaisin myös, että voisimme elää turvallisesti samassa maailmankylässä, samalla kadulla.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Howittin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0249/2003) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle "Valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistuminen EY:n kehitysyhteistyöpolitiikkaan" (KOM(2002) 598 - 2002/2283(INI)).

Howitt (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, valtiosta riippumattomilla toimijoilla, valtiosta riippumattomilla järjestöillä, yksityisyrityksillä, ammattiyhdistyksillä ja kansalaisyhteiskunnalla on tärkeä merkitys Euroopan unionin kehitysyhteistyöohjelmissa. Ne ovat meidän kannaltamme ratkaisevia neljästä syystä. Ensinnäkin avustustoimet onnistuvat hyvän kehitysyhteistyökäytännön mukaan silloin, kun edunsaajat osallistuvat itse avustusohjelmiin. Näin ihmisiä autetaan auttamaan itseään.
Toiseksi: valtiosta riippumattomat toimijat edistävät moniarvoisuutta sekä hallituksiin nähden vaihtoehtoisia näkemyksiä ja kokemuksia. Parhaimmillaan nämä edustavat syrjäytyneiden ihmisten muodostamien ruohonjuuritason yhteisöjen näkemyksiä. Yhteisöt puolestaan edustavat suurimmassa hädässä olevia.
Kolmanneksi: vahva kansalaisyhteiskunta on osa tervettä demokratiaa, sillä se takaa hallitusten valvonnan sekä edistää korruption torjunnan ja hyvän hallintotavan periaatteita. Demokratia ja kehitys kulkevat käsi kädessä.
Neljänneksi: parhaat riippumattomat toimijat eli tunnetut valtiosta riippumattomat järjestöt, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan Oxfam ja Save the Children Fund sekä Ranskan Médecins Sans Frontières, ovat eurooppalaisesta näkökulmasta tarkasteltuna auttaneet saamaan julkista tukea koko kehitysyhteistyön käsitteelle. Järjestöt ovat myös saavuttaneet maineen nopeimman, suorimman ja tehokkaimman avun antajina - avun, joka jo sinänsä vetää puoleensa julkista tukea.
Kuten päätöslauselmaehdotuksessa todetaan, tämä suhde ei ole kuitenkaan aina kiistaton. Valtiosta riippumattomat järjestöt eivät esimerkiksi ole itsekään turvassa arvostelulta. Tuin komission jäsentä Nielsonia hänen arvostellessaan perustellusti Brysselissä toimineen, EU:n valtiosta riippumattomia kehitysyhteistyöjärjestöjä käsitelleen yhteyskomitean hallintotapaa ja tehokkuutta. On totta, että valtiosta riippumattomat toimijat saattavat kärsiä samoista huonoon hallintotapaan liittyvistä ongelmista, joista joskus arvostelemme kehitysmaiden hallituksia. Komission tiedonanto ja tämän parlamentin omaksuma vakaumus perustuvat kuitenkin periaatteeseen, jonka mukaan pystymme parempaan.
Kiitän komission jäsenen yksikköä aktiivisesta yhteistyöstä, mutta tekemäni kyselyn tulokset ilmentävät edessämme olevaa haastetta. Tulosten mukaan valtiosta riippumattomien toimijoiden kanssa käytiin neuvotteluja ainoastaan puolessa niistä 63 maasta, joihin avustustoimia suunnataan, ja ainoastaan 2-3 prosenttia kokonaisrahoituksesta suunnataan alueellisille valtiosta riippumattomille toimijoille. Kyse on haasteesta, johon voidaan ja johon täytyy vastata tulevassa väliarvioinnissa.
Pidän myönteisenä, että komissio kannattaa päätöslauselman sisältämää ehdotustani, jonka mukaan kussakin kehitysmaassa toimivassa lähetystössä olisi oltava yksi jäsen, joka vastaa valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistumisesta toimiin sekä näiden toimijoiden kanssa käytävistä neuvotteluista. Olemme toimineet näin myös varainhoidon osalta, ja on tarkoituksenmukaista, että annamme avun laadulle saman painoarvon kuin sen määrällekin. Toivon, ettei komission jäsen tyydy tänään kannattamaan tähän liittyvää koulutusta ainoastaan periaatteellisesti vaan sitoutuu myös koulutuksen aloittamiseen käytännössä. Päätöslauselmassa olen ehdottanut prosessin tukemista perustamalla monista osapuolista koostuvia kansallisia tai alueellisia komiteoita. Ehdotuksen tarkoituksena ei ole lisätä byrokratiaa vaan varmistaa valtiosta riippumattomien toimijoiden mahdollisuus järjestelmälliseen osallistumiseen.
Tiedän, että komission jäsenellä on terveitä epäilyksiä kiinnostuksestani talousarvioon sisältyviin kiintiöihin. Hänen omissa ohjelmointisuuntaviivoissaan määriteltyjen 15 prosentin pitäisi kuitenkin riittää takaamaan vakaa lähtökohta valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistumiselle. Hallintoon varatut 85 prosenttia eivät tunnu erityisen pieneltä määrältä. Olen tyytyväinen siihen, että komission jäsen on nyt kutsunut parlamentin jäsenet - ja samalla minut - osallistumaan valtiosta riippumattomien toimijoiden yhteisrahoitusta koskevan erityisen budjettikohdan uudistamiseen. Kannatan ehdotusta, jonka mukaan lähetystöillä olisi oltava omassa hallinnassaan pienimuotoisia valmiuksien kehittämisvaroja. Malli on tehokas tietyissä jäsenvaltioiden, esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan, toteuttamissa toimissa.
Lopuksi myönnän, ettei valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistuminen ole kiinni ainoastaan - tai periaatteellisesti - rahoituksesta. Nyt on kulunut viisi vuotta siitä, kun komissio perusti pienen, epävirallisen työryhmän, jota johti kehitysyhteistyön pääosaston silloinen pääjohtaja ja jonka tavoitteena oli suositella uudenlaisia suhteita valtiosta riippumattomiin järjestöihin. Noista keskusteluista alkanut kehitys on jatkunut osaltaan komission jäsenen Kinnockin uudistusohjelmassa ja puheenjohtaja Prodin ajamassa hallintotapaa käsittelevässä valkoisessa kirjassa. Nyt tähän kehityskulkuun on lisätty Eurooppa-valmistelukunnan ehdotus kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävän vuoropuhelun oikeusperustasta. Kehitysyhteistyössä siihen kuuluu oikeudellisesti sitova ja sopimukseen perustuva osallistuminen, josta on määrätty Cotonoun sopimuksessa. Periaatetta olisi mielestämme laajennettava koskemaan EU:n suhteita kaikkiin kehitysmaissa sijaitseviin alueisiin.
Nyt on kuitenkin aika siirtyä eteenpäin keskustelusta, joka koskee valtiosta riippumattomia järjestöjä, kansalaisyhteiskuntaa ja valtiosta riippumattomia toimijoita, jotta voimme saada aikaan todellisia muutoksia ja parannuksia. Komission jäsenen Nielsonin tiedonanto takaa meille mahdollisuuden toimia juuri näin. Näin meidän täytyy toimia, ja näin me myös toimimme.

Nielson
. (EN) Valtiosta riippumattomien toimijoiden asemaa koskevassa keskustelussa on monta eri puolta. Yksi niistä on, että nostatimme Cotonoun sopimuksen jälkeen tietoisesti odotuksia erityisesti AKT-maissa, ja saimme aikaan kiintoisan läpimurron antamalla näille maille roolin keskustelussa, jota käytiin maakohtaisista strategioista. Ryhdyimme myös uusiin toimiin, joiden ansiosta tuli mahdolliseksi rahoittaa entistä suoremmin erilaisia valtiosta riippumattomia toimijoita näissä maissa. Valtiosta riippumattomien järjestöjen ja muiden tahojen toiminnan ylläpitäminen ja organisoiminen kumppanimaissamme ei ole kuitenkaan meidän tehtävämme. Se riippuu poliittisesta tilanteesta, demokratisoitumisen etenemisestä ja yhteiskunnan luonteesta. Joissakin maissa nämä asiat ovat vielä hyvin uusia. Siksi osallistumisen tuloksellisuudesta saatu palaute on ollut hieman sekalaista. Toimimme asian hyväksi, mutta emme voi hyväksyä, että komissio voidaan tai että se pitäisi saattaa vastuuseen siitä, miten onnistuneesti tavoite voidaan saavuttaa toisessa maassa. Kyse ei ole omasta maastamme, ja toimivaltamme on rajallinen.
Olen kuitenkin varsin toiveikas. Olemme verranneet toimiamme kutakuinkin samankaltaisiin pyrkimyksiin, joiden tarkoituksena on ollut laajentaa keskusteluihin osallistumista laadittaessa köyhyyden vähentämistä koskevaa strategia-asiakirjaa. Asian käsittelijänä on ollut Maailmanpankki, ja suurimmassa osassa tapauksista toimet ovat koskeneet samoja maita. Jos verrataan kansalaisyhteiskunnan osallistumisen toteutumista, olemme onnistuneet huomattavasti paremmin.
Tilannetta ei saada kokea kansalaisyhteiskuntaa koskevana, komission ja Maailmanpankin välisenä kauneuskilpailuna. Tarkoituksenmukaisempaa on, että molemmat kehottavat kumppanimaita toimimaan samalla tavoin. Kumppanimaissa voitaisiin näin nähdä, että kehitysyhteistyökumppanit haluavat kansalaisyhteiskunnan osallistuvan tiivimmin näissä maissa.
Kansalaisyhteiskunnan suhteet eurooppalaisiin valtiosta riippumattomiin järjestöihin ovat jokseenkin erilainen tapaus. Olen eri mieltä parlamentin jäsenen Howittin kanssa yhdestä seikasta, josta hän kirjoittaa mietintönsä perusteluissa ja joka ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Jäsen Howitt toteaa järjestöjen itsensä valittavan, että niitä kuullaan vain tapauskohtaisesti ja että komissio kuulee järjestöjä vain niissä tapauksissa, joissa se haluaa legitimoida oman näkökulmansa. Tarkistin, ollaanko valtiosta riippumattomien kehitysyhteistyöjärjestöjen uudessa kattojärjestössä samaa mieltä kyseisistä suhteista. Näin ei ole. Jäsen Howittin mietinnössään esittämä näkemys ei näin ollen vastaa sitä, mitä olen kuullut samoilta valtiosta riippumattomilta järjestöiltä. Voi toki olla, että sekä kyseiset järjestöt että jäsen Howitt ovat väärässä. En väitä, että jommankumman olisi oltava oikeassa.
Nähdäkseni olemme keskusteluissa tänään rakentavassa vaiheessa. Välillämme on mielestäni korostettava ensisijaisesti sisällön vaihtoa, ei asioiden muodollistamista. Tämä on ymmärretty hyvin. Yhteistyön ydin eli rahoitus ja hallinnolliset suhteet ovat paremmalla tolalla kuin moniin vuosiin, ja tilanne on myös mahdollista säilyttää nykyisen kaltaisena. Rahoituksen osalta mielenkiintoisinta on, että valtiosta riippumattomia järjestöjä koskeva vuosittainen 200 miljoonan euron talousarvio muodostaa vain pienen osan kaikesta toiminnasta, jota rahoitamme valtiosta riippumattomien järjestöjen kautta. Järjestöjen kautta kulkeva rahamäärä on kaikkiaan lähes 1,5 miljardia euroa, mihin kuuluu elintarvikeapua, elitarviketurvaa, osa valtiosta riippumattomille järjestöille suunnatusta humanitaarisesta avusta sekä suuri määrä hankkeiden täytäntöönpanoon liittyvää työtä, jossa hyödynnämme kullakin alueella toimivia valtiosta riippumattomia järjestöjä. Tähän olisi kiinnitettävä enemmän huomiota. 200 miljoonan euron talousarvio on niin raskaasti kuormitettu, että tilanteesta tulee mahdoton, jos keskustelussa keskitytään vain siihen. Näin on etenkin, kun otetaan huomioon Euroopan unioniin liittyvät kymmenen uutta jäsenvaltiota. Meidän on huolehdittava siitä, että valtiosta riippumattomille järjestöille taataan noissa maissa asianmukaiset edellytykset päästä mukaan toimintaan. Valtiosta riippumattomia järjestöjä koskevaa 200 miljoonan euron talousarviota käsiteltäessä on varmistettava, etteivät uusien jäsenvaltioiden kansalaisyhteiskunnat tunne jäävänsä ulkopuolelle ankarassa kilpailussa, jota määrärahoista käydään.
Odotan innolla keskustelun jatkumista paitsi parlamentin ja sen jäsenen Howittin, myös valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa.

Khanbhai (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, valtiosta riippumattomien toimijoiden merkitys kehitysyhteistyön edistämisessä on tunnustettu, ja olen samaa mieltä komission jäsenen Nielsonin kanssa. Yhdistyneisiin Kansakuntiin kuuluu 72 000 rekisteröityä valtiosta riippumatonta järjestöä, jotka saavat vuosittain käyttöönsä 7 miljardia euroa. Valtiosta riippumattomat järjestöt ovat toden totta saaneet toimintansa hallintaan. Niissä kyllä tiedetään, mitä on tehtävä, minne on mentävä ja miten varat on hankittava.
Toisaalta yksityisyrityksillä, jotka ovat niin ikään valtiosta riippumattomia toimijoita, ei ole samanlaista asemaa, erioikeuksia tai rahoitusmahdollisuuksia. Kannatan vankasti tasapainon kallistamista sellaisten toimintansa vakiinnuttaneiden yksityisyritysten suuntaan, joilla on moitteeton tausta kehitysyhteistyössä ja kehitysmaissa, niin että nekin voisivat saada avustuksia, jotka saataisiin näin hyödynnettyä erittäin hyvin.
On olemassa myös kaksi ryhmää, joita EU ei ole ottanut koskaan huomioon. Tiedän niiden olevan hieman kaukaa haettuja, ja ehkä parlamentissa on keskusteltukin tästä. Ensimmäinen ryhmä ovat palvelujärjestöt, kuten rotaryklubit, jotka saavat aikaan erinomaisia tuloksia hyvin pienillä kustannuksilla. Toinen ryhmä ovat etenkin Afrikassa toimivat lähetystyöntekijät. Jos kehitysmaissa tehtävää lähetystyötä hyödynnetään tarkasti valikoiden, näiden maiden köyhimpiä voidaan auttaa merkittävästi hyvin pienillä rahamäärillä. Minulla on henkilökohtaista kokemusta sekä rotaryklubeista että lähetystyöntekijöistä, jotka ovat toimineet Itä-Afrikassa erittäin pienten määrärahojen turvin. Nämä tahot tukevat paikallisia yhteisöjä merkittävällä tavalla.
Tänään aion kuitenkin keskittyä tilivelvollisuuteen. On tiedossa, että merkittävä osa valtiosta riippumattomien toimijoiden ja etenkin valtiosta riippumattomien järjestöjen vastaanottamasta rahamäärästä kuluu hallintoon. Näihin kuluihin sisältyy korkeita palkkoja, ensimmäisen luokan tai klubiluokan hintoja ja kalliiden hotellien laskuja. Nykyään järjestetään myös huomattava määrä seminaareja, jotka ovat käytössä olevan informaatioteknologian ansiosta täysin tarpeettomia. Transparency International -järjestön on määrä valvoa kyseisiä elimiä, mutta se ei ole suoriutunut tehtävästään suunnitellulla tavalla.
Huomautan näistä asioista parlamentille ja komission jäsenelle Nielsonille, jotta he tulisivat niistä tietoisiksi, sillä puhetta asiasta on ollut jo paljon, ja puhe jatkuu edelleen. Haluan kuitenkin korostaa yhtä seikkaa, ja toivon, että komission jäsen Nielson ottaa sen huomioon. EU:n antaessa mitä tahansa apua mille tahansa köyhälle maalle meidän on kerrottava kansalle, mitä olemme tekemässä. Meidän on kerrottava, kuinka paljon rahaa annetaan kullekin alalle ja mille toimijoille tai osapuolille tämä raha annetaan. Köyhät ihmiset ovat nimittäin EU:n lähetystöjen kannalta parhaita valvojia, tarkastajia ja raportoijia, sillä he huomaavat, jos EU:n varoja käytetään väärin. Jos rahaa annetaan hallitukselle talousarvioiden kautta mutta jos sitä ei tällöin käytetä tarkoituksenmukaisella tavalla, kansa tietää väärinkäytöksestä ja ilmoittaa siitä. Jos rahaa annetaan valtiosta riippumattomille järjestöille, eikä sitä hyödynnetä, kansa tietää silloinkin. Ellei kansa kuitenkaan tiedä, mitä EU antaa ja mille aloille, ei ole myöskään valvontaa, valppautta eikä palautetta.
Lopuksi haluan todeta vielä yhden asian. Avustustoimiin ollaan väsymässä, ja on tärkeää varmistaa, että mitä tahansa EU avokätisyydessään antaa, se käytetään tehokkaasti. Toivotan komission jäsenelle Nielsonille paljon onnea hänen toimiinsa. Tuen häntä täysin.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, me Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmässä olemme aidosti tyytyväisiä komission aloitteeseen, joka koskee sekä Euroopassa että apua vastaanottavissa maissa toimivien valtiosta riippumattomien toimijoiden roolin määrittelyä ja vahvistamista yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikassa.
Haluan kiittää jäsen Howittia, jonka mietintö hyväksyttiin kehitysyhteistyövaliokunnassa yksimielisesti. Jäsen Howitt teki lisäksi erinomaista työtä toteuttamalla kyselyn, jonka tarkoituksena oli varmistaa tilanne valtiosta riippumattomien järjestöjen osallistumisen suhteen.
Valtiosta riippumattomilla järjestöillä on todella ollut ratkaiseva vaikutus kansainvälisen yhteisön nykyiseen, aikaisempaa avoimempaan rakenteeseen sekä kansainvälisen suhdejärjestelmän demokratisoitumiseen. Vielä aivan hiljattain kansainväliset suhteet rajoittuivat valtioiden ja hallitusten välisten organisaatioiden suhteisiin.
Uskomme, että valtiosta riippumattomien järjestöjen aktiivinen osallistuminen yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan täytäntöönpanoon antaa eurooppalaiselle yhteistyölle äärimmäisen tärkeän lisäarvon, sillä se tuo mukanaan tehokkuutta, joka kehitysyhteistyötoimilta puuttuu, jos ne toteutetaan pelkästään hallitusten kesken.
Tämä ei ole kuitenkaan edestakainen matka, vaikka kehitysyhteistyöhankkeilta on epäilemättä edellytettävä osallistumista, jos niiden halutaan olevan tehokkaita ja kestäviä. Edunsaajamaissa valtiosta riippumattomat järjestöt ja kansalaisjärjestöt osallistuvat vain murto-osassa tapauksista niiden kehitysyhteistyötoimien suunnitteluun ja täytäntöönpanoon, jotka on tarkoitettu kyseisten maiden hyödyksi. Kuten jäsen Howittin mietinnössä huomautetaan, me pyydämme komissiolta tietoja valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistumisesta alueellisten ja maakohtaisten strategia-asiakirjojen laatimiseen.
On syytä huomauttaa, että tällä tavoin laaditut ohjelmat ja hankkeet rahoitetaan pääasiallisesti EKR:n varoista, jotka eivät valitettavasti ole suoraan valtiosta riippumattomien toimijoiden ulottuvilla. Toisen rahoituskanavan, hajautettua yhteistyötä koskevan budjettikohdan B7-6002, kautta kulkevat rahamäärät ovat hyvin pieniä, sillä ne ovat vain 3 prosenttia valtiosta riippumattomille järjestöille suunnatuista varoista.
Kansalaisyhteiskunnan jäsentäminen, joka koskee myös yrityksiä, valtiosta riippumattomia järjestöjä, paikallisjärjestöjä ja muita vastaavia, on välttämätöntä kehitysyhteistyöprosessien ja yhteistyösuhteiden kannalta. Luotammekin siihen, että komissio - mietintöä kohtaan ilmaisemistaan varauksista huolimatta - panee vaatimuksemme tältä osin täytäntöön mahdollisimman nopeasti ja vastaa sitoumukseen, joka annettiin vuosituhannen julistuksessa yhdessä kansainvälisen yhteisön kanssa. Julistuksessa Yhdistyneet Kansakunnat hyväksyi toimintasuunnitelman, joka käsittää 1 300 valtiosta riippumatonta järjestöä ja jonka tarkoituksena on valtiosta riippumattomien toimijoiden jatkuvaa kuulemista koskevan järjestelmän luominen sekä avoimen ja tasapuolisen vuoropuhelun parantaminen. Esittelijänä toimiva jäsen Howitt kutsuu tätä osallistuvaksi kehitysyhteistyöksi. Valtiosta riippumattomia toimijoita on kuultava jatkuvasti, jotta äärimmäistä köyhyyttä voidaan torjua maailmassa.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, jäsen Howittin mietinnössä avataan joitakin kiinnostavia kanavia. Keskeisimpiin huolenaiheisiimme kuuluu yleinen osallistuminen kehitysmaiden kanssa tehtävään kehitysyhteistyöhön, ja tämän tiedonannon avulla olisi kyettävä tukemaan todellista yhteistyötä valtiosta riippumattomien toimijoiden kanssa.
Keitä nämä valtiosta riippumattomat toimijat sitten ovat? Keitä ovat nämä etuoikeutetut kumppanit? Onko heidät määrätty kumppaneiksemme? Näkemyksemme mukaan osallistuvien toimijoiden kirjon on oltava laaja, ja siihen on kuuluttava myös eteläisiä kumppaneita. Osallistumisen on estettävä köyhimpien maiden syrjäytyminen, mikä merkitsee, että meidän on saatava aikaan tarkoituksenmukainen järjestelmä osallistujien edustuksen optimoimiseksi. Tässä tiedonannossa ei voida sallia, että komissio ja kehitysmaiden hallitukset oikeuttavat toimintansa kohtelemalla valtiosta riippumattomia toimijoita kuin pelinappuloita.
Eteläisten maiden kansojen on voitava valita edustajansa demokraattisesti ja järjestäytyä liitoiksi, ammattiyhdistyksiksi ja ruohonjuuritason järjestöiksi. Meidän on tuettava tätä prosessia antamalla rakennetukea, jonka avulla valtiosta riippumattomille toimijoille voidaan taata riippumattomuus, joka on välttämätöntä vuoropuhelun ja kaikkien yhteiskunnan kerrostumien osallistumisen kannalta. Eurooppalaisten yhtiöiden velvollisuutena on purkaa rajoitukset, jotka koskevat ammattiyhdistysten perustamista sekä työntekijöiden ja paikallisen väestön järjestäytymisoikeutta. Yhtiöiden on sen sijaan tuettava tällaista toimintaa. Tällä hetkellä kansalaisyhteiskunta tunnustetaan ainoastaan Cotonoun sopimuksessa. Nyt on ryhdyttävä sanoista tekoihin.
Tarkistaessamme ALA-asetusta meidän on välttämätöntä sisällyttää tämä näkökohta Latinalaisen Amerikan ja Aasian maiden kanssa tekemäämme yhteistyöhön, minkä ansiosta valtiosta riippumattomille toimijoille saataisiin varoja kyseisissä maissa. Valtiosta riippumattomien toimijoiden ottaminen mukaan maiden hallitusten kehitysyhteistyöstrategioihin on ratkaisevaa moniarvoisuuden, ilmaisunvapauden ja demokratian takaamiseksi. Nämä arvot muodostavat perustan Euroopan unionin toimille kaikkialla maailmassa.
Olemmekin tyytyväisiä jäsen Howittin mietintöön. Siinä avataan tärkeitä kanavia, joita emme saa jättää tutkimatta.

Zimmerling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vaikka olemmekin tyytyväisiä komission tiedonantoon, pidän valitettavana, ettei siinä painoteta riittävästi Cotonoussa määritettyä perusperiaatetta, eli valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistumista. Komission tuki valtiosta riippumattomille toimijoille on varmistettava etenkin maissa, joissa hallituksen virastot eivät tukea myönnä. Lisäksi valtiosta riippumattomien toimijoiden toteuttamien, jo tuloksellisiksi osoittautuneiden hankkeiden on jatkuvuuden takaamiseksi pysyttävä edelleen valtiosta riippumattomien toimijoiden hallinnassa. Tällöin vältetään vaara, että EU:n antama rahoitus valuu hallituksen rakenteisiin.
EU:ssa on tunnustettu kiistattomasti jo pitkään, että kansalaisyhteiskunta on tärkeä osa unionin sosiaalista kehitystä. Tuoreena esimerkkinä tästä on ollut kansalaisyhteiskunnan aktiivisuus Eurooppa-valmistelukunnan EU:n perustuslaista käymien neuvottelujen aikana. AKT-maiden entistä elinvoimaisemmalla kansalaisyhteiskunnalla ei kuitenkaan ollut mahdollisuutta osallistua nyt voimassa olevan Cotonoun sopimuksen laatimiseen. Mielestäni komissio hukkasi tässä yhden tilaisuuden.
Saksan kehitysyhteistyöministeri kyllä alentui pitämään tuolloin yhteisen lehdistötilaisuuden joidenkin valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa, mutta hän ei kyennyt tukemaan riittävästi kansalaisyhteiskunnan suoraa osallistumista neuvotteluihin. On selvää, että jotkin kehitysmaat käsittelevät avustuksia yhä varsin mielivaltaisesti. Tämä on niiden tavoitteiden kääntöpuoli, joilla pyrimme antamaan kehitysmaille itselleen enemmän vastuuta kehitysyhteistyöpolitiikkaa muodostettaessa. Vahvan kansalaisyhteiskunnan ansiosta tasapaino voidaan kuitenkin epäilemättä palauttaa osittain kyseisissä maissa.
Ei ole kovinkaan yllättävää, että suurin osa AKT-maiden hallituksista torjuu tällaiset vaatimukset. Monelle näistä hallituksista valtiosta riippumattomat toimijat merkitsevät yhä oppositiota. Siksi on sitäkin tärkeämpää, että komissio ottaa viimein vaaditun askeleen oikeaan suuntaan.

Gahler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aloitan kiittämällä jäsen Howittia mietinnöstä, jonka puolesta Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä voi äänestää lähes varauksetta ja jossa viitoitettua suuntaa periaatteessa kannatamme. Haluan keskittyä tänä iltana erääseen valtiosta riippumattomien toimijoiden ryhmään, johon mietinnössä ei kiinnitetä nimenomaista huomiota. Mietinnössä viitataan lähinnä kahteen valtiosta riippumattomien toimijoiden ryhmään - ammattiyhdistyksiin ja yksityisen sektorin toimijoihin. Siinä ei kuitenkaan mainita riippumattomia poliittisia säätiöitä, jotka nekin täyttävät valtiosta riippumattoman järjestön kriteerit. Ne ovat voittoa tavoittelemattomia järjestöjä, joten niitä ei voida luokitella talouselämään tai teollisuuteen kuuluviksi valtiosta riippumattomiksi toimijoiksi. Ne ovat riippumattomia, vaikka niiden toimintaohjelmat perustuvat poliittisiin liikkeisiin. Ne ovat joka tapauksessa valtiosta riippumattomia järjestöjä, ja ne saavat rahoitusta Euroopasta. Niiden hallintoa ja rahoitusta valvotaan äärimmäisen tarkasti varainhoitoon ja suorituksiin liittyvien tarkastusten avulla. Ne ovat edustettuina useimmissa jäsenvaltioissa ja maailmanlaajuisesti yhteensä yli 80 maassa, ja ne ovat myös paikallisten kumppanien tunnustamia.
Merkittävintä on, että säätiöt toimivat useilla aloilla: niiden huolenaiheita ovat esimerkiksi köyhyyden torjunta, hyvä hallintotapa, moniarvoinen demokratia, ihmisoikeudet, pk-yritysten tukeminen, ympäristöystävällinen liike-elämä, oikeusvaltion periaatteisiin nojaavat rakenteet, turvallisuuspalveluiden valvonta, terveydenhuolto sekä koulutus kehitysmaissa. Ne kehittävät synergioita ja tekevät yhteistyötä monien kumppaneiden ja erityisesti valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa. Tähän saakka näiden säätiöiden rahoitus on ollut pääasiassa kansallista. Nyt valtiosta riippumattomille järjestöille on kuitenkin määritelty Euroopan tasolla tehtäviä, joita mainitut säätiöt ovat suorittaneet maailmanlaajuisesti jo vuosikymmenien ajan. Näin ollen ne ovat EU:n kannalta luonnollisia kumppaneita mainittuja tehtäviä toteutettaessa.
Elleivät esimerkiksi Konrad Adenauer -säätiö ja Friedrich Ebert -säätiö olisi toimineet viime vuosina Zimbabwen kaltaisissa maissa, monilla valtiosta riippumattomilla järjestöillä ja kansalaisyhteiskunnalla ei olisi ollut vahvoja kumppaneita tukemassa toimia ihmisoikeuksien, demokratian ja hyvän hallintotavan puolesta. Siksi myös riippumattomille poliittisille säätiöille on annettava erityistä huomiota nykyisessä ja ennen kaikkea tulevassa keskustelussa.

Howitt (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan vastata komission jäsenen Nielsonin väitteeseen, jonka mukaan olisin antanut mietintöni perusteluissa väärää tietoa siitä, mitä valtiosta riippumattomat kehitysyhteistyöjärjestöt ovat todenneet komission jäsenen omista kuulemisjärjestelyistä. En pidä komission jäsentä Nielsonia herkkänahkaisena, mutten usko, että hänen väitteensä tekee oikeutta hänelle itselleen. Voihan olla totta, että jäsen Howitt ja valtiosta riippumattomat järjestöt ovat väärässä, mutta eikö ole yhtä totta, että myös komissio voi olla väärässä?
Järjestöt ilmaisivat minulle asianmukaisesti kantansa, jonka mukaan valtiosta riippumattomat järjestöt eivät osallistu tarpeeksi asialistan laatimiseen ja esittämiseen kokouksissa, joita komissio pitää Brysselistä käsin toimivien valtiosta riippumattomien kehitysyhteistyöjärjestöjen kanssa kahdesti vuodessa. Kuulemani valtiosta riippumattomat järjestöt on luetteloitu julkisesti. Laadin todellakin mietintööni liitteen, jossa järjestöt lueteltiin ja jonka toimitin komission jäsenen yksikölle. Ehkäpä komission jäsenen olisi syytä kritiikin torjumisen sijaan pohtia sitä, miksi - mikäli asiassa on perää - valtiosta riippumattomat järjestöt puhuvat hänelle hieman eri tavoin kuin tälle parlamentille. Hyvä hallintotapa on varmastikin meitä kaikkia kiinnostava kysymys.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, yritin keskustella tästä asiasta Concord-järjestön kanssa. Käymme valtiosta riippumattomien kehitysyhteistyöjärjestöjen kanssa jatkuvaa keskustelua säännöllisten kokoustemme valmistelusta. Käytäntö toimii hyvin, ja keskustelu on säännöllistä. Molemmilla osapuolilla on ollut annettavaa keskusteluun, joka ei siis ole ollut yksipuolista sanelua. Jos järjestöt ovat tarpeeksi kypsiä käsittelemään ja arvostelemaan jotakin, mihin ne eivät ole tyytyväisiä, niiden olisi sanottava asiat suoraan. Jos ne sanovat minulle yhtä ja jäsen Howittille toista, jossakin on joka tapauksessa olemassa ongelma, eikä se välttämättä liity minuun tai jäsen Howittiin. Tämänkaltaisista asioista keskusteltaessa tarvitaan selkeyttä, jota meillä on myös oikeus vaatia. En halua sekaantua mihinkään, mikä ei ole vilpitöntä ja selkeää. Meillä on oikeus odottaa parempaa.

Puhemies.
 Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Martínez Martínezin laatimasta kehitysyhteistyövaliokunnan mietinnöstä (A5-0209/2003), jonka aiheena on komission vuotta 2001 koskeva vuosikertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille EY:n kehitysyhteistyöpolitiikasta ja ulkoisen avun täytäntöönpanosta (KOM(2002) 490 - C5-0607/2002 - 2002/2246(INI)).

Martínez Martínez (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tätä mietintöä olisi pitänyt käsitellä parlamentin edellisen istuntojakson aikana ennen kesää, sillä se oli jo tuolloin valmis käsiteltäväksi. Pääasiassa kehitysyhteistyövaliokunnan laatimaan mietintöön on sisällytetty myös ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan sekä naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnot. Valmistelijoina toimineiden jäsen Stenzelin ja jäsen Bastosin ehdotusten myötä alkuperäiset ehdotuksemme paranivat itse asiassa huomattavasti, ja lopullinen päätöslauselma hyväksyttiin yksimielisesti. Toivon, että näin tapahtuu myös huomisessa äänestyksessä.
Mietinnössämme tarkastellaan komission laatimaa asiakirjaa, jossa arvioidaan Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa ja ulkoisen avun täytäntöönpanoa vuonna 2001. Aluksi on huomautettava, että kyseessä on erittäin hyödyllinen kokoelma tietoja ja huomioita, joita ei ole saatavilla yhtä vaivattomasti missään muualla. Asiakirjassa kuvataan varsin selkeästi, miten komissio käytti hallussaan olleet varat kehitysyhteistyön ja humanitaarisen avun osalta vuonna 2001. Tämä arvio on erittäin tärkeä, etenkin kun muistamme, että Euroopan unioni on merkittävin avun antaja tietyillä aloilla.
Mietinnössä esitetään kuitenkin monia kriittisiä huomioita, jotka on kaikki tehty mitä parhaassa hengessä ja siinä toivossa, että tulevina vuosina puutteisiin ja varojen riittämättömyyteen liittyvät ongelmat kyetään voittamaan. Otimme lisäksi huomioon, että vuonna 2001 elettiin vielä siirtymäaikaa, jona määriteltiin eurooppalaisen politiikan yksityiskohtaiset muodot nyt käsittelemillämme aloilla ja suunniteltiin parhaat mekanismit tämän politiikan panemiseksi täytäntöön.
Parlamentin kannalta ehkä myönteisin tekijä komission vuosikertomuksessa on, että siinä heijastuvat hyvin selkeästi samat politiikalle asetetut tavoitteet, joita parlamentti oli toistuvasti suositellut: vuosituhannen kehitystavoitteiden toteutuminen ja erityisesti köyhyyden poistaminen. Vähemmän selvää on kuitenkin, missä määrin toimemme, jotka ovat eittämättä huomattavia, edesauttavat näiden tavoitteiden saavuttamista. Lisäksi käy ilmi, että monimutkaisten ja usein kohtuuttoman byrokraattisten menettelytapojen vuoksi komissio ei tarkasteltavana olleena vuonna kyennyt tietyillä alueilla käyttämään kovinkaan merkittävää osaa käytettävissä olleista varoista.
Toinen ratkaisemattomaksi jäävä kysymys koskee pyrkimystä tehokkaampaan toimintaan valitsemalla sopivampia neuvottelukumppaneita, joiden kanssa toteutamme toimiamme. Maissamme toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen osallistuminen on usein ratkaiseva tekijä hyvien tulosten saavuttamisen kannalta. Muissa tapauksissa erittäin tärkeää näyttää olevan yhteistyö, jota kykenemme tekemään Yhdistyneiden Kansakuntien ja sen erityisjärjestöjen kanssa kehitysyhteistyötä ja humanitaarisia toimia koskevissa kysymyksissä.
Kyseenalaisempaa on puolestaan työ, jota komission lähetystöt pystyvät tekemään suoraan edunsaajamaissa. Tämä johtuu epäilemättä lähetystöjen henkilöstön määrään liittyvistä hävyttömistä rajoituksista.
Eräs keskusteluissamme usein esiin noussut arvostelu liittyy siihen, että tarkasteltavana olevassa kertomuksessa sekoitetaan varsinainen kehitysyhteistyö ja humanitaarinen apu siihen apuun, joka vuonna 2001 myönnettiin laajentumiseen valmistuville ehdokasvaltioille. Tilannetta sekoittivat tältä osin myös Balkanilla toteutetut toimet, joihin kului huomattava osa käytettävissä olleista määrärahoista.
Haluan painottaa tässä kohden joitakin päätöslauselmamme johtopäätöksistä. Ensimmäinen koskee jälleen kerran toistettua parlamentin vaatimusta, jonka mukaan Euroopan kehitysrahasto (EKR) olisi sisällytettävä Euroopan unionin tavanomaisiin talousarvioihin, jotta siitä tulisi avoimempi ja jotta se saataisiin parlamentin valvontaan. Toinen koskee itse asiassa kiitoksia, jotka osoitamme komissiolle ja erityisesti niille henkilöille, jotka ovat vastuussa toimistamme niin kehitysyhteistyön kuin humanitaarisen avunkin osalta.
Esittämästämme arvostelusta huolimatta olemme vilpittömästi sitä mieltä, että tarkasteltavina olevilla aloilla on edistytty merkittävästi. Ennen kaikkea panemme kuitenkin merkille, että vallalla on yleinen halu arvioida tilannetta, paljastaa ongelmakohdat ja pyrkiä monien osapuolten - luonnollisesti myös parlamentin - osallistumiseen, jotta asioiden sujuminen voidaan varmistaa päivä päivältä paremmin. Tämän vuoksi yksi päätöslauselmassa eniten korostamistamme suosituksista on, että komission vuotta 2001 koskevaa vuosikertomusta olisi levitettävä puoleensavetävässä ulkoasussa laajalti sekä avustustoimistamme hyötyviin maihin että omiin maihimme. Asiakirjan on saavutettava hallintoviranomaiset - myös paikalliset viranomaiset, jotka osallistuvat usein tiiviisti yhteistyöhön ja humanitaarisen avun jakamiseen - sekä erityisesti valtiosta riippumattomat järjestöt, jotka ovat korvaamattomia ja suurenmoisia kumppaneita tässä Euroopan unionin tekemässä työssä.
Arvoisa puhemies, kiitän teitä ja kollegoitani, jotka auttoivat minua tämän mietinnön laatimisessa. Kiitän myös asiasta vastaavia komission työntekijöitä, jotka olivat erittäin avuliaita selvittäessään asioita ja vastatessaan kysymyksiimme. Kiitän lopuksi myös kehitysyhteistyövaliokunnan ja oman ryhmäni, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän, virkamiehiä, jotka tekivät kanssani yhteistyötä auliisti ja erittäin tehokkaasti koko mietinnön laatimisen ajan.

Nielson
. Arvoisa puhemies, mainituista parannuksista huolimatta vuotta 2001 koskeva vuosikertomus ei ole edelleenkään millään muotoa täydellinen. Aloitimme erittäin hankalasta tilanteesta, mutta opimme vuosi vuodelta enemmän.
Olen todennut muutamia kertoja - ja jotkut ovat luulleet tätä huonoksi vitsiksi - että suurin syy siihen, miksi olemme niin huonoja tiedottamaan kansalaisille kehitysyhteistyötä koskevista toimistamme, on se, ettemme tiedä, mitä teemme. Totuus on, että tilastollisesti tarkasteltuna olemme erittäin pahasti jälkijunassa sekä raportoinnin että koko järjestelmän toimintakyvyn osalta. Ennen meillä ei ollut vuosikertomusta, jossa olisi annettu yleiskuva komission toimista tällä alalla. Joitakin vuosia sitten tämä oli hyvin suuri ongelma, joten oli tärkeää päästä alkuun.
Olen tyytyväinen voidessani kertoa, että vuotta 2002 koskevaa vuosikertomusta julkaistaan parhaillaan. Itse asiassa lähetimme sen juuri tänään parlamentille ja neuvostolle. Vaikka siihen liittyvät valmistelut oli aloitettava viime vuoden lopussa, siinä otetaan huomioon monia esittelijänne suosituksia. Kertomuksessa esitetään esimerkiksi Monterreyssä ja Johannesburgissa tehtyjen päätösten mukaisesti aiempaa enemmän arvioita avun tehokkuudesta, enemmän alueellisen vertailun mahdollistavaa tilastotietoa sekä tiivistelmä. Kuten uudesta kertomuksestamme siis pian näette, me todella yritämme parantaa sitä.
Haluan korostaa, että tämänkaltaisen kertomuksen laatiminen on monitahoinen prosessi. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että kertomus suunnataan monenlaiselle kohdeyleisölle. Se on yhtäältä tärkeä hallinnointiväline omille toimielimillemme, mutta toisaalta se on julkinen tiedottamisväline. Tästä kaksijakoisesta tarkoituksesta johtuu, että kertomukseen kohdistuu ristiriitaisia odotuksia. Meidän on täytettävä useissa raportointia koskevissa säädöksissä, päätöslauselmissa ja muissa vastaavissa asiakirjoissa vaaditut velvoitteemme, minkä vuoksi kertomukseen on sisällytettävä paljon yksityiskohtaista tietoa. Sen pitäisi kuitenkin olla myös helppolukuinen, eikä se saisi sisältää liikaa teknistä ammattikieltä.
Kaiken kaikkiaan olemme tyytyväisiä siihen, että kertomus on tehty, vaikkemme olekaan vielä täysin tyytyväisiä sen laatuun. Parlamentilta saamamme suuri apu sekä jäsen Martínez Martínezin ansiokkaassa mietinnössä annettu palaute on nähdäksemme eräs tapa jatkaa laadun kehittämistä.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.45.)

Andersen, Bonde ja Sandbæk (EDD)
Mietinnössä komissiota kehotetaan aloittamaan viipymättä neuvottelut Grönlannin ja EU:n välisen kalastussopimuksen uusimiseksi. Tämä merkitsisi EU:n otteen kasvamista Grönlannin taloudesta. 
Mietinnössä esitetään sopimuksen välitöntä tarkistamista sekä sitä, että sopimuksen ne kohdat, jotka eivät liity suoranaisesti kalastukseen, kuten Grönlannin saamat ylimääräiset tuet, siirrettäisiin toiseen järjestelyyn, eli rakennerahaston piiriin. 
Kesäkuun liike EU:ta vastaan ei voi hyväksyä mietintöä, koska se siirtäisi merkittävän osan Grönlannin kehittämistä koskevasta päätöksenteosta EU:n kehitysrahastojen käsiin. Tätä kesäkuun liike ei voi hyväksyä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Jäsenvaltiot, joiden pitäisi noudattaa Euroopan unionin lainsäädäntöä, tallovat sen jalkoihinsa aina kun se on mahdollista. Mietinnössä tämä myönnetään, mutta samaan aikaan siinä tyynesti pohditaan, mikä olisi sellainen oikeusperusta, jonka perusteella jäsenvaltiot voitaisiin velvoittaa noudattamaan unionin lainsäädäntöä. Tämä on valtioiden liitto, johon kuuluvat on pakotettu yhdentymään, mutta jotka kilpailevat keskenään puolustaakseen kukin omaa keskiluokkaansa ja noudattavat yhteisön lainsäädäntöä vain silloin, kun se sopii niiden jättiyrityksille ja tärkeimmille teollisuudenaloille. 
Vaikka esittelijä mainitsee Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen edenneen yhteisön oikeuden tukemisessa, tuo samainen tuomioistuin ei kykene estämään sitä tosiasiaa, että "viidakon laki" on ainoa tässä kilpailuyhteiskunnassa toimiva laki. Näin ollen se ei juuri muuhun pysty kuin pakottamaan pienimmät jäsenvaltiot noudattamaan joitakin sääntöjä, kun suurempien edessä se joutuu nöyrtymään, kuten aina.
Hermange (PPE-DE).
Haluan aluksi korostaa sitä, että tarvitsemme säännöllisin väliajoin tämänkaltaisen tärkeän mietinnön, jotta voimme jatkuvasti parantaa Euroopan kansalaisten perusoikeustilannetta. Meidän on välttämätöntä kehittää keinoja, joilla edistetään kaikkien tasavertaisia mahdollisuuksia käyttää perusoikeuksiaan, kuten mahdollisuutta koulutukseen, terveydenhoitoon ja kulttuuriin sekä vakituiseen työhön ja asuntoon. 
Eurooppa on muutakin kuin pelkkä maantieteellinen ja historiallinen kokonaisuus, jonka rajat laajentuvat. Se on ennen kaikkea yhteisten arvojen yhdistämien kansojen yhteisö, joka on vuosien saatossa muotoutunut poliittisen, taloudellinen ja hengellisen historiansa mukaiseksi. 
Minusta mietinnössä ei tuoda esiin eikä kannateta mitään eurooppalaisen sivilisaatiomme arvoista. Uskon, että tietynlaisen moraalikäsityksen tyrkyttäminen koko Euroopan unionille on vastoin monimuotoisuuden kunnioittamisen periaatetta, joka sitä paitsi sisältyy Euroopan yhdentymisen perusarvoihin sekä perusoikeuskirjaan. Paikallisia kulttuureja ja erilaisia elintapoja ei saa horjuttaa.
Jokaisella maallamme on oma menneisyytensä ja tulevaisuutensa, jotka tietenkin ovat erilaisia muotouduttuaan lukemattomista erilaisista kokemuksista. Velvollisuutemme on kunnioittaa niitä, koska kulttuurinen ja hengellinen monimuotoisuutemme on meille rikkaus. 
(Työjärjestyksen 120 artiklan 7 kohdan mukaisesti lyhennetty kirjallinen lausuma.)
