Kyselytunti (kysymykset komissiolle) 
Puhemies
- (EN) Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B7-0223/2009).
Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä.

Aihe: Komission toimet sellaisen ympäristön luomiseksi, joka kannustaa yrityksiä investoimaan tutkimukseen ja pankkeja rahoittamaan näitä investointeja
Vuosi 2009 on Euroopan luovuuden ja innovoinnin teemavuosi. Vuonna 2000 hyväksytyn Lissabonin strategian päämääränä on, että Euroopan unioni on "maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous" vuoteen 2010 mennessä. Tuo päämäärä on poikinut kaksi muuta tavoitetta: työllisyysaste pyritään nostamaan vähintään 70 prosenttiin työvoimasta ja investoinnit tutkimukseen pyritään nostamaan vähintään 3 prosenttiin BKT:stä niin, että kaksi kolmasosaa tuosta määrästä saadaan yksityiseltä sektorilta. Valitettavasti kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat vuonna 2009 joutuneet talous- ja rahoituskriisin kouriin, mikä on rajoittanut yksityisten yritysten mahdollisuuksia käyttää rahoitusvälineitä. Tutkimukseen on investoitu kokonaisuudessaan vain 1,85 prosenttia BKT:stä, ja ainoastaan viisi jäsenvaltiota on investoinut yli 2 prosenttia BKT:stä tutkimukseen. Jäsenvaltioiden talous elpyy vain, jos EU pystyy säilyttämään kilpailukykynsä, mikä taas riippuu siitä, investoidaanko tutkimukseen ja koulutukseen.
Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa sellaisen ympäristön luomiseksi, joka kannustaa yksityisyrityksiä investoimaan tutkimukseen ja erityisesti soveltavaan tutkimukseen ja pankkeja rahoittamaan investointeja tutkimukseen ja innovointiin?
Günter Verheugen
Euroopan unionin tutkimus- ja innovaatiopolitiikka perustuu pääasiassa seitsemänteen tutkimuksen puiteohjelmaan, jota toteutetaan vuosina 2007-2013, kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaan, jota toteutetaan samalla ajanjaksolla, sekä koheesiorahastojen hankkeisiin, joita toteutetaan samalla ajanjaksolla. Noita kolmea tärkeää ohjelmaa valmistellessaan komissio esitteli vuosien 2005 ja 2006 aikana pitkän aikavälin strategian sekä toimintasuunnitelman. Toimintasuunnitelma esiteltiin vuonna 2005 ja laaja-alainen innovointistrategia vuonna 2006. Mainittujen ohjelmien tuloksia käsitellään kattavasti komission asiakirjoissa, ja niistä on keskusteltu usein myös Euroopan parlamentissa. Toimitan hyvin mielelläni kaikki tarvittavat asiakirjat teille uudelleen, arvoisa parlamentin jäsen Silvia-Adriana Ţicău. En voi toistaa niiden sisältöä teille kokonaan tällä kyselytunnilla, mutta haluan tuoda esiin joitakin keskeisimpiä seikkoja.
Unionin tutkimukseen ja kehitykseen osoittamia määrärahoja lisättiin tuntuvasti seitsemännessä tutkimuksen puiteohjelmassa. Lisäksi luotiin uusia välineitä, kuten yhteisiä teknologia-aloitteita, joiden merkitys on tullut erittäin hyvin esille.
Koheesiorahastoja on uudistettu, ja ne soveltuvat nyt paremmin tutkimuksen ja innovoinnin edistämistä koskevan tavoitteen toteuttamiseen. Lukujen perusteella niiden merkitys on myös huomattava; koheesio- ja rakennerahastoista edellä mainituille aloille osoitetut määrärahat ovat kuluvalla kaudella 86 miljardia euroa, mikä vastaa 25:tä prosenttia rakenne- ja koheesiorahastojen kokonaisvaroista. Unionin rakennepolitiikassa on luotu lisäksi uusi väline, JEREMIE-tukialoite, jonka päätavoitteena on auttaa pieniä ja keskisuuria yrityksiä hankkimaan pääomaa. Aloitetta toteutetaan yhdessä Euroopan investointirahaston kanssa.
Omalle vastuualueelleni kuuluva innovoinnin ja kilpailukyvyn edistämisohjelma on myös pohjimmiltaan ohjelma, jonka kautta luodaan rahoitusvälineitä. Suuri osa sen varoista ohjataan tällä hetkellä pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseen, jotta niiden olisi helpompi hyödyntää pienten ja keskisuurten yritysten innovointikyvyn parantamiseen tarkoitettuja rahoitusvälineitä.
Olette varmasti tietoisia siitä, että unionin kasvu- ja työllisyyspolitiikalla ei ole juurikaan määrällisiä tavoitteita. Sillä on kuitenkin yksi määrällinen tavoite, joka on pysynyt samana vuodesta 2008 lähtien: tavoitteena on käyttää kolme prosenttia bruttokansantuotteesta tutkimukseen ja kehitykseen. Voimme jo nyt sanoa, ettei tavoitetta saavuteta. Pelkkien prosenttilukujen tuijottaminen on kuitenkin harhaanjohtavaa, sillä absoluuttisina lukuina esitettynä Euroopan unionin tutkimus- ja kehitysmenot nousivat 14,8 prosenttia vuosina 2000-2006. Nousu on suurempaa kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa. Tästä huolimatta on todettava, etteivät tulokset tyydytä. Sen vuoksi neuvosto hyväksyi viime joulukuussa asiakirjan Visio 2020 eurooppalaisesta tutkimusalueesta, jossa käsiteltiin mahdollisuutta käyttää enemmän varoja unionin tutkimus- ja kehityspolitiikkaan.
En halua salata sitä, että tämänhetkinen talouden taantuma on uhka tutkimuksen ja kehityksen edistämiseksi laaditulle pitkän aikavälin strategialle. Komissio reagoi tähän uhkaan hyvin nopeasti marraskuussa 2008. Unionin elvytyssuunnitelmassa, joka täydentää jäsenvaltioiden toimia talouskriisistä selviämiseksi ja jonka tavoitteena on tukea ja torjua rahoitusalan hankalaa tilannetta, painotetaan tutkimukseen ja kehitykseen investoimista sekä investointien lisäämistä. Annan tästä kolme esimerkkiä: tulevaisuuden tehtaita koskeva aloite, jolla pyritään nykyaikaistamaan unionin teollisuusperustaa ja jonka määrärahat ovat 1,2 miljardia euroa, energiatehokkaita rakennuksia koskeva aloite, jonka määrärahat ovat 1 miljardi euroa, vähäpäästöisten autojen valmistamista koskeva kumppanuus, jonka alalla on varattu 1 miljardia euroa tutkimukseen, sekä edellisiä täydentävät 4 miljardia euroa, jotka on osoitettu tähän tarkoitukseen muiden talousalan toimenpiteiden kautta.
Komissio on jo aloittanut seuraavan kasvu- ja työllisyysstrategian valmistelun. Ei ole mikään salaisuus - puheenjohtaja José Manuel Barrosohan puhui tästä jo suuntaviivoja koskevan keskustelun yhteydessä - että tutkimus, kehitys ja innovointi ovat keskeisessä asemassa seuraavassa kasvu- ja työllisyysstrategiassa.
Minulla on toinenkin innovointiin liittyvä huomio: Unioni on tällä hetkellä melko hyvässä asemassa tutkimuspolitiikan alalla. Tutkimuskapasiteettimme on hyvä, joissain tapauksissa jopa erinomainen. Olemme tehneet hyvää tulosta myös teknologian kehittämisen alalla. Innovoinnissa voisimme kuitenkin menestyä paremminkin. Jos ymmärrämme sen, että innovointi on tutkimus- ja kehitystyön toteuttamista käytännössä tuotteiden, palvelujen, muotoilun ja toimintatapojen alalla - eli kaikkialla, missä käytännön soveltaminen on mahdollista - mahdollisuutemme lisätä kasvua ja parantaa työllisyyttä Euroopan unionissa ovat edelleen hyvät. Näin ollen komissio ilmoitti aiemmin tänä vuonna aikovansa esitellä "innovointialoitteen" (innovation act). Aloitteella tarkoitetaan tässä yhteydessä uutta poliittista välinettä, jollainen luotiin ensimmäisen kerran pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseksi - muistanette eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan Small Business Act -aloitteen. Aiomme seuraavaksi esitellä innovointialoitteen, jossa lainsäädäntötoimet, poliittiset aloitteet sekä poliittisesti sitovat suuntaviivat kootaan yhdeksi suureksi paketiksi.
Olen pyrkinyt ohjaamaan työtä niin, että uusi komissio voi itse päättää, milloin se esittelee innovointialoitteen. Ymmärrätte varmasti, etten voi päättää asiasta; päätöksen tekee uusi komissio. Valmistelutyössä on kuitenkin edistytty hyvin, joten voinen varmuudella sanoa, että Euroopan parlamentti saa innovointialoitteen käsiteltäväkseen ensi vuoden aikana.
Lopuksi haluaisin sanoa, että laaja-alaisesti katsottuna olemme edistyneet hyvin viime vuosina, vaikkakin edistys on ollut hyvin epäsäännöllistä. Edistystä on kuitenkin arvioitava tasapuolisesti. Emme voi esimerkiksi olettaa, että uudet jäsenvaltiot käyttävät heti yhtä suuren osan bruttokansantuotteestaan tutkimukseen, kehitykseen ja innovointiin kuin vanhat jäsenvaltiot. Olen kuitenkin hyvin mielissäni siitä, että uudet jäsenvaltiot - erityisesti ne, joilla on eniten kiinniotettavaa - edistyvät muita nopeammin. Pidän siis yleistä kehitystä myönteisenä.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Kiitos tiedoista ja vastauksesta. Haluaisin kysyä komissiolta, aikooko se keskustella eurooppalaisten pankkilaitosten kanssa mahdollisuudesta myöntää takuita ja lainoja alhaisemmilla koroilla tutkimus- ja innovointialan yrityksille sekä sellaisiin hankkeisiin, joita pidetään tällä hetkellä hyvin riskialttiina. Lisäksi unionin tutkimusohjelmat, kuten 50-prosenttisesti yhteisrahoitteinen seitsemäs tutkimuksen puiteohjelma, eivät sovellu kovin hyvin pienille ja keskisuurille yrityksille. Haluaisin kysyä komissiolta, aikooko se muuttaa noita ohjelmia pienten ja keskisuurten yritysten osallisuuden lisäämiseksi.
Günter Verheugen
Hyvä Silvia-Adriana Ţicău, tämä on erittäin hyödyllinen huomio, ja voin ilokseni kertoa, että komissio ajattelee ja toimii juuri noin. Toistan, että pienten ja keskisuurten yritysten merkittävin ongelma liittyy riskipääoman hankkimiseen tutkimuksen ja kehityksen rahoittamiseksi. Tällä alalla on luotu kaksi tärkeää välinettä, jotka ovat kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma sekä JEREMIE-ohjelma.
Kummassakin ohjelmassa on kyse samasta asiasta, eli siitä, miten Euroopan investointipankin ja Euroopan investointirahaston kautta voidaan myöntää matalakorkoista luottoa ja riskipääomaa - eli osallistua suoraan yrityksen pääomaan - sekä takuita, jotta pienten ja keskisuurten yritysten olisi helpompi saada luottoa. Kyse on suurista investointiohjelmista, joissa on mukana satojatuhansia eurooppalaisia yrityksiä.
Ymmärrätte varmasti, että Euroopan investointipankki ja Euroopan investointirahasto eivät kykene käsittelemään jokaista luottopäätöstä yksityiskohtaisesti. Tämän takia toiminnassa hyödynnetään välittäjiä, joina toimivat yleensä jäsenvaltioissa sijaitsevat pankit. Uusimpien käytettävissäni olevien tietojen mukaan tilanne on nyt kaikissa jäsenvaltioissa sellainen, että kansallinen pankkijärjestelmä on osa tätä politiikkaa ja yhteisön talousarviosta myönnettävää rahoitusta hakevat yritykset voivat saada sitä kulloinkin kyseessä olevan kansallisen pankkijärjestelmän kautta.
Paul Rübig
(DE) Kysymykseni liittyy Eurostars-ohjelmaan, jota toteutimme EUREKA-hankkeen yhteydessä. Sen erityisenä tavoitteena oli nopeuttaa ja tehostaa rahoituksen jakamista pienille ja keskisuurille yrityksille. Voitaisiinko kyseisen ohjelman soveltamisalaa mielestänne laajentaa? Entä millaisia haasteita mielestänne liittyy kahdeksanteen tutkimuksen puiteohjelmaan, jonka osalta keskustellaan ehdotuksestamme osoittaa jatkossa 50 miljardia euroa energiatehokkuutta koskevaan tutkimukseen erityisesti pk-yrityksille?
Günter Verheugen
Hyvä Paul Rübig, tiedätte jo vastaukseni, mutta vastaan silti mielelläni kysymykseenne. Kyllä, olen sitä mieltä, että kaikkia sellaisia ohjelmiamme voidaan laajentaa, jotka auttavat pieniä ja keskisuuria yrityksiä rahoituksen saamisessa. Kokemuksemme noista ohjelmista ovat hyvin myönteisiä, minkä vuoksi niitä pitäisi laajentaa. Toivon teidän kuitenkin ymmärtävän, etten halua kommentoida millään tavalla kahdeksannen tutkimuksen puiteohjelman ensisijaisia tavoitteita. Ensinnäkään asia ei kuulu vastuualueeseeni, kuten tiedätte, mutta minun ei olisi myöskään soveliasta ennakoida uuden komission päätöksiä.
Voin vain kertoa nykyisen komission näkemyksen kysymyksenne pääsisältöön. Sen mukaan meidän on tulevien kymmenen vuoden aikana painotettava tutkimus-, kehitys- ja innovointipolitiikassamme energiatehokkuutta, uusiutuvia energialähteitä sekä laaja-alaisemmin sellaista teknologiaa, jolla edistetään kestävää elämäntyyliä ja taloutta.
Tunnette minut riittävän hyvin tietääksenne, että olen aina korostanut energiatehokkuuden parantamista todennäköisesti halvimpana ja tehokkaimpana kestävyysohjelman muotona, sillä sen kautta voimme saavuttaa paljon melko alhaisin kustannuksin. Uusi komissio voi siis vielä hyödyntää nykyisen komission aloittamaa valmistelutyötä ja politiikkaa antamalla tätä alaa edistäviä ehdotuksia.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, tutkimus ja kehitys ovat luonnollisesti avainasemassa erityisesti lääketeollisuuden alalla tehtävässä innovoinnissa ja tautien torjunnassa. Se taas hyödyttää vuorostaan EU:n kansalaisia. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä sellaisia lääkeyhtiöitä vastaan, jotka yrittävät rajoittaa rinnakkaislääkkeiden myyntiä? Aikooko se luokitella kyseisen toiminnan kilpailun vastaiseksi?
Günter Verheugen
Hyvä Andreas Mölzer, tätä kysymystä ei oikeastaan tarvitsisi esittää, koska sitä käsiteltiin kattavasti ja siitä päätettiin jo lääkeainepaketin yhteydessä, jota koskevan ehdotuksen komissio antoi viime vuonna. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö on tässä asiassa yksiselitteinen ja kattaa rinnakkaislääkkeiden kaupan. Näin ollen rinnakkaislääkkeiden kaupan torjumiselle ei ole oikeudellisia perusteita.
Komission viime vuonna esittelemä lääkeainepaketti ei sisällä mitään erityissäännöksiä, jotka vaikuttaisivat rinnakkaislääkkeiden kauppaan kielteisesti. Erittäin tärkeissä ja kauaskantoisissa ehdotuksissa lääkeväärennösten pääsyn estämisestä lailliseen jakeluketjuun lääketehtaisiin sovelletaan aivan samoja sääntöjä kuin rinnakkaislääkkeitä kauppaaviin tahoihin. Mitään syrjintää ei harjoiteta En tiedä, aikooko joku komissiossa käsitellä tätä kysymystä.
Aihe: Energian hinnoista tiedottaminen kuluttajille
Euroopan komissio avasi äskettäin Lontoossa järjestyksessä toisen "kansalaisten energiafoorumin". Kuluttaja-asioista vastaava komissaari korosti puheenvuorossaan, kuinka tärkeää kuluttajille on, että kaasu- tai sähkölasku tarjoaa parhaan näytön heidän energiankulutuksestaan, eli sen on oltava selkeä ja tarkka, ja sen perusteella on voitava vertailla eri toimittajia.
Voisiko komissio ilmoittaa, miten se aikoo käytännössä näiden suurten julkisten tapahtumien ulkopuolella pakottaa energiantuottajat ja -jakelijat toimimaan tämän kuluttajien kannalta olennaisen tavoitteen mukaisesti, vaikka se on kieltäytynyt hyväksymästä parlamentin ehdottamaa energian kuluttajien peruskirjaa?
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Totean vastauksena Marc Tarabellan ensimmäiseen kysymykseen energian hinnoista, että kansalaisten merkitys energian sisämarkkinoilla on kasvanut huomattavasti kolmannen energian sisämarkkinapaketin hyväksymisen ansiosta. Uusilla toimenpiteillä pyritään parantamaan energian vähittäismarkkinoiden toimintaa sekä vahvistamaan kuluttajansuojaa. Näistä asioista keskustellaan ja niitä seurataan kansalaisten energiafoorumissa, jonka tavoitteena on kehittää vähittäismarkkinoiden toimintaa yksittäisten kuluttajien eduksi.
Energiafoorumissa kokoontuu kuluttajien, teollisuuden, kansallisten energia-alan sääntelyviranomaisten sekä kansallisten hallintoviranomaisten edustajia. Foorumi pyrkii edistämään energialainsäädännön täytäntöönpanoa, ja se voi laatia myös käytännesääntöjä, jotka on tarkoitettu alan itsesääntelyä varten tai jotka voivat jopa olla luonteeltaan sitovia. Energiafoorumi kokoontui ensimmäisen kerran vuonna 2008. Samassa yhteydessä perustettiin myös laskutusta käsittelevä työryhmä, jonka suositukset sisältävät esimerkkejä hyvistä laskutuskäytännöistä. Ryhmä esitteli suosituksensa vuonna 2009 foorumin toisessa kokouksessa, jossa ne myös hyväksyttiin. Energia-alan sääntelyviranomaiset ja teollisuus antavat selonteon laskutusta koskevien suositusten täytäntöönpanosta foorumin seuraavassa tapaamisessa, joka on tarkoitus järjestää syksyllä 2010.
Kolmannen energian sisämarkkinapaketin yhteydessä luotiin myös uusi väline kuluttajille tiedottamista varten: eurooppalaisen energiankuluttajan tarkistuslista. Tarkistuslistan avulla eri jäsenvaltioissa sijaitsevat kuluttajat saavat tietoa oikeuksistaan - erityisesti laskutuksen alalla - ja se edistää ja tukee myös energialainsäädännön täytäntöönpanoa ja toteuttamista. Tarkistuslistan avulla kuluttajille pyritään välittämään yksinkertaista, virheetöntä ja käytännöllistä tietoa paikallisista energiamarkkinoista. Energia-alan sääntelyviranomaisten toimivaltuuksien yhdenmukaistaminen kuluttajansuoja-asioissa lisää markkinoiden aktiivista valvontaa ja parantaa samalla kuluttajansuojaa.
Marc Tarabella
(FR) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, viittasitte vastauksessanne itse asiassa kolmatta energiapakettia koskevaan toiseen selontekoon, joka julkaistaan syksyllä 2010 ja jota aiomme seurata tarkasti.
Tiedätte kuitenkin varsin hyvin, että tällä hetkellä kuluttajajärjestöillä ja kansallisilla sääntelyviranomaisilla on käsiteltävänään tuhansia valituksia, jotka liittyvät täydelliseen avoimuuden puutteeseen kaasu- ja sähkölaskuissa niin hintojen kuin todellisen kulutuksen osalta. Näin on, vaikka komissio ja jäsenvaltiot painottavat energiasuunnitelmissaan tarvetta vähentää energiankulutusta sekä mahdollisuutta verrata hintoja ja vaihtaa mahdollisesti energiantoimittajaa. Se olikin vapauttamisen päätavoite.
Näin ollen, arvoisa komission jäsen, menen suoraan asiaan ja kysyn teiltä, millaisiin toimenpiteisiin - monikossa - komissio aikoo ryhtyä puuttuakseen näihin ongelmiin lyhyellä aikavälillä. Haluaisin myös mainita, että komissio hylkäsi parlamentin ehdotuksen energiankuluttajien peruskirjasta - kyse oli kollega Mia De Vitsin ehdotuksesta - jota olitte itse aiemmin suositellut.
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Hyvä Marc Tarabella, kysymyksenne koskee erityisesti sitä, miksi peruskirja hylättiin. Heinäkuussa 2007 käynnistettiin kuulemiskierros otsikolla Towards a Charter on the European Energy Consumers ("kohti energiakuluttajien eurooppalaista peruskirjaa"). Kuulemiskierroksen tulokset osoittivat, että tietoisuus energiankuluttajien oikeuksista oli heikkoa.
Ajatus peruskirjasta, jolla koottaisiin yhdeksi säädökseksi nykyisin useisiin eri direktiiveihin sisältyvät kuluttajanoikeudet sekä lukuisat kansalliset täytäntöönpanovälineet, hylättiin lainsäädännöllisistä syistä. Nykyiseen EU:n lainsäädäntöön sisältyvät energiankuluttajan oikeudet ovat jo laillisesti sitovia.
Kysytte, miksei voitaisi luoda kaikille kuluttajille tarkoitettua vakiomuotoista laskua. Laskutusta käsittelevä työryhmämme, joka perustettiin ensimmäisen kansalaisten energiafoorumin yhteydessä, on vahvistanut, että teollisuuden oikeus itsesääntelyyn ja sitä kautta laskutuksen uudistamiseen pitää säilyttää jatkossakin. Samanaikaisesti pitäisi varmistaa kuluttajille tarjottujen hintojen ja palvelujen avoimuus ja vertailtavuus.
Laskujen virheettömyys liittyy läheisesti mittareiden lukemisen tiheyteen. Mittarinluennan tiheyttä ei määritetä EU:n lainsäädännössä. Asia voidaan kuitenkin ratkaista suoraan älymittareiden avulla.
Haluaisin myös korostaa sitä, että tuimme kansalaisten energiafoorumissa suosituksia hyvästä laskutuskäytännöstä. Suositusten tavoitteena on, että kaasu- ja sähkölaskuissa annettavat tiedot ovat kuluttajien kannalta yksinkertaisia ja selkeitä.
Arvioimme kuluttajamarkkinoiden tulostaulun yhteydessä kuluttajamarkkinoiden eri aloja ja havaitsimme, että suurin osa valituksista liittyy sähkömarkkinoihin. Toiseksi eniten valituksia tehdään rahoitusmarkkinoista ja kolmanneksi eniten paikallisliikenteestä.
Tämän takia komissio on käynnistänyt sähkön vähittäismarkkinoita koskevan suurtutkimuksen, jonka tulokset esitellään energiafoorumissa vuonna 2010. Kyse on kuluttajamarkkinoiden tulostaulun tulosten täytäntöönpanon toisesta tasosta. Uskon, että tulostaulu on jatkossakin yksi parhaimmista välineistä, joiden avulla voimme analysoida vähittäismarkkinoiden toimintaa erityisesti tässä hyvin tärkeässä ja perusluonteeltaan kiinnostavassa tapauksessa, joka liittyy myös hyvin läheisesti palveluihin.
Chris Davies
(EN) Haluaisin jatkaa tätä kysymystä. Tiedämme, että kotitaloudet voisivat säästää valtavasti energiaa. Tutkin sähkölaskuani suurella mielenkiinnolla, koska haluan säästää energiaa. Lasku on kuitenkin mielestäni sekava.
Jos lasku on minun mielestäni sekava, se on sitä varmasti myös monien äänestäjieni mielestä. Itsesääntely ei riitä. Euroopan komission pitäisi toimia aidosti juuri selkeyttämisen puolesta. Tämä tyydyttäisi uskoakseni kaikkia ihmisiä sekä antaisi merkittävää tukea pyrkiessämme vähentämään ilmastonlämpenemistä aiheuttavia päästöjä.
Olkaa ystävällisiä ja käsitelkää tämä asia komissiossa uudelleen.
Franz Obermayr
(DE) Tämän vuoden ensimmäisellä vuosipuoliskolla kaasuntoimittajien polttoöljyn hinnat laskivat jopa 40 prosentilla. Sillä on kuitenkin ollut kuluttajien kannalta hyvin vähän merkitystä, vaikka kyse on erityisen tärkeästä asiasta kylminä vuodenaikoina.
Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että myös kuluttajat hyötyvät myönteisistä hintavaihteluista?
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Olemme tietoisia siitä, ettei komissio määrää hintoja. Se, mitä voimme tehdä ja mihin olemme sitoutuneet, on hintojen avoimuuden lisääminen.
Yhdessä hiljattain annetussa direktiivissä - vuoden 2007 kuluttajaluottodirektiivissä - kehotimme pankkeja laatimaan yhteiset menettelytavat korkojen laskentaa varten, jotta kuluttajat voisivat vertailla tarjouksia ja valita niistä itselleen sopivimman. Käytössämme on useita työkaluja; kyse on sopimattomista kaupallisista menettelyistä, jotka ovat keskeinen osa mainittua direktiiviä.
Alalla on annettu myös toinen horisontaalinen direktiivi, kohtuuttomista kauppaehdoista annettu direktiivi. Se koskee sitä, johtavatko kauppaehdot kohtuuttomaan rikastumiseen. Viittasitte luullakseni tähän hintoja koskevassa kysymyksessänne.
Asia on vireillä, ja meidän täytyy tehdä kaikkemme varmistaaksemme, että direktiivi pannaan yhtä hyvin täytäntöön kaikissa unionin jäsenvaltioissa. Kaikkien direktiivien tulokset nimittäin riippuvat siitä, miten hyvin direktiivit pannaan täytäntöön. Tämän takia laadin juuri Euroopan komissiolle tiedonantoa kyseisten direktiivien täytäntöönpanosta. Toimimme tässä asiassa uranuurtajina, sillä tavallisesti täytäntöönpano on jäsenvaltioiden käsissä. Meidän pitää kuitenkin vertailla tuloksia ja määrittää esikuvia, minkä takia - tämä liittyy edelliseen kysymykseen mittarinluennasta ja ymmärrettävyydestä - tuemme erityisen voimakkaasti älymittarihanketta. Kyse ei ehkä ole yleiseurooppalaisesta aloitteesta, mutta jotkut maat, kuten tämänhetkinen puheenjohtajavaltio Ruotsi, ovat edelläkävijöitä tällä alalla. Kehotankin kaikkia tutustumaan sen esimerkkiin ja hyödyntämään sitä mahdollisimman kattavasti. Tästä pääsemme myös muihin kysymyksiin, kuten siihen, miten voimme laskea energiankulutuksestamme aiheutuvan hiilijalanjäljen.
Muilla aloilla komissio on pyrkinyt viime aikoina parantamaan erityisesti energiatehokkuutta koskevia merkintöjä ja hintojen vertailtavuutta tukemalla erilaisten kuluttajahintaindeksien käyttöä. Näin on tehty esimerkiksi Italiassa ja joissakin muissa maissa. Tällainen Internetissä tarjottava palvelu on todella hyödyllinen ja auttaa kuluttajia taistelemaan alhaisempien hintojen puolesta.
Jotta onnistuisimme näissä tavoitteissa, tarvitsemme kuitenkin rajatylittävää kauppaa ja rajatylittäviä mahdollisuuksia. Rajatylittävän verkkokaupan osuus on Euroopan unionissa tällä hetkellä vain yhdeksän prosenttia. Näin ollen velvollisuutenamme on toteuttaa sisämarkkinoiden toinen vaihe, vähittäismarkkinat. Vähittäismarkkinat ovat yksi sisämarkkinoiden puuttuvista ketjuista, ja toivon kovasti, että parlamentti ja komissio vauhdittavat erään kuluttajanoikeusdirektiiviin liittyvän tärkeän direktiiviehdotuksen käsittelyä. Sen tavoitteena on määrittää säännöt, joiden avulla voitaisiin lisätä varmuutta ja luottamusta - sekä kuluttajien että yritysten näkökulmasta - toistaiseksi hyvin vähäisen rajatylittävän kaupankäynnin edistämiseksi Euroopan unionissa.
Aihe: Kuluttajille suunnatut elintarvikemerkinnät
Voiko komissio kertoa, mitä tutkimuksia on tehty ja mitä kertomuksia on laadittu elintarvikkeista, joilla väitetään olevan terveysvaikutuksia? Onko kuluttajansuojaa ajatellen näitä elintarvikeryhmiä tutkittu tai testattu esitettyjen väitteiden todenpitävyyden selvittämiseksi?
Androulla Vassiliou
Jäsenvaltioiden ja sidosryhmien pyynnöstä komissio laati taannoin ehdotuksen elintarvikkeiden ravitsemus- ja terveysväitteitä koskevaksi asetukseksi, ja parlamentti ja neuvosto hyväksyivät sen joulukuussa 2006.
Asetuksen tavoitteena on taata asianmukainen kuluttajansuoja varmistamalla, että elintarvikkeita koskevat ravitsemus- ja terveysväittämät pitävät paikkansa, ovat selkeitä ja perustuvat yleisesti hyväksyttyihin tieteellisiin todisteisiin. Komissio pyrkii laatimaan tätä varten luetteloita sallituista terveysväittämistä sekä päivittämään sallittuja ravitsemusväittämiä. Asetuksessa säädetään hyväksyntämenettelyt sen varmistamiseksi, että ainoastaan tieteellisesti todistettuja terveysväittämiä käytetään.
Menettelyt koskevat ensinnäkin Euroopan elintarvikevirastoa, joka arvioi terveysväittämiä koskevat todisteet. Komissio ehdottaa tämän jälkeen toimenpiteitä terveysväittämien hyväksymiseksi tai hylkäämiseksi, ja lopuksi jäsenvaltiot esittävät sääntelykomiteassa kantansa komission ehdottamiin toimenpiteisiin.
Komissio on hyväksynyt tähän mennessä neljä asetusta, joissa on joko hyväksytty tai hylätty terveysväittämiä. Vastaavia säädöksiä hyväksytään jatkossakin terveysväittämiä koskevien Euroopan elintarvikeviraston arviointien perusteella. Näin voidaan varmistaa, ettei kuluttajia johdeta harhaan.
Jim Higgins
(GA) Kiitän komission jäsentä vastauksesta. Panen tyytyväisenä merkille elintarviketuotantoa koskevan tutkimuksen, jota Euroopan elintarvikevirasto tekee parhaillaan. Nyt on nimittäin todistettu, että kuluttajat maksavat mielellään enemmän ruoasta, jolla on terveyttä edistäviä vaikutuksia.
Tärkeintä on kuitenkin se, että noudatamme uusia säännöksiä ja painostamme alan yhtiöitä toimittamaan täysin totuudenmukaisia tietoja, etteivät ne kertoisi valheita tuotteitaan ostaville ihmisille.
Androulla Vassiliou
Olen täysin samaa mieltä kanssanne, arvoisa Euroopan parlamentin jäsen. Juuri tämän takia ehdotimme tätä asetusta.
Minun on todettava, että yllätyimme vastaanotettujen hakemusten suuresta määrästä. Odotimme saavamme muutaman sata hakemusta, mutta niitä tulikin 44 000. Yhdistimme kaikki 44 000 väittämää 4 000 väittämän ryhmäksi, jonka toimitimme Euroopan elintarvikevirastolle (EFSA) lausuntoa varten. EFSA ei kykene tutkimaan kaikkia 4 000:ta väittämää määräaikaan, eli joulukuuhun 2010 mennessä.
Mielestäni on kuitenkin kuluttajien kannalta hyvin tärkeää, että saamme menettelyn valmiiksi. Siten kuluttajat voivat olla varmoja nähdessään kaupassa terveysväittämän tai terveysväittämän sisältävän elintarvikkeen, että kyseinen väittämä perustuu tieteelliseen tutkimukseen eikä johda heitä harhaan.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Kiitän komission jäsentä näistä tiedoista. Teette todellakin erittäin tärkeää työtä.
Yli 40 000 yhtiötä jätti hakemuksen saadakseen vahvistuksen sille, että niiden tuotteet täyttävät korkeimmat vaatimukset ja kriteerit. Vaan mitä tapahtuu, jos yhtiöt saavat tämän vahvistuksen mutta niiden tuotteet eivät jonkin ajan jälkeen enää täytäkään kaikkia pakkausmerkinnöissä kuvattuja vaatimuksia tai parametreja? Miten toimitaan erityisesti suurten ja kansainvälisesti vaikuttavien tapausten yhteydessä? Yhtiöt ovat saaneet hyväksynnän ja kertovat sen pakkausmerkinnöissä, mutta todellisuus onkin jotain aivan muuta. Mitä silloin tapahtuu?
Paul Rübig
(DE) Minua kiinnostaisi tietää, miten aiotte varmistaa jatkossa sen, että paikalliseen myyntiin tarkoitetut alueelliset tuotteet merkitään ja saatetaan markkinoille tuoreina ja korkealaatuisina?
Androulla Vassiliou
Vastaan viimeiseen kysymykseen, että kyse on täysin eri asiasta. Kyse ei ole tuotteen alkuperästä. Puhumme terveysväittämistä. Jos valmistaja väittää, että joku tuote on hyväksi terveydelle tästä tai tuosta syystä, väittämän todenperäisyys on todistettava tieteellisesti.
Toiseen kysymykseen totean, että EFSA arvioi tietenkin hakemuksessa esitetyt terveysväittämät hakemuksessa esitettyjen todisteiden perusteella.
Jos väittämä esitetään tiettyjen tieteellisten todisteiden perusteella ja valmistaja tekeekin tuotteeseen myöhemmin muutoksia, kyse on selvästi petoksesta. Tällöin ryhdytään luonnollisesti toimiin kyseistä valmistajaa vastaan, koska tämä johtaa kuluttajia harhaan ja huijaa heitä.
Aihe: Erilaiset kuluttajien oikeudet
Vaalipiirien asukkaat lähestyvät usein omia EP:n jäseniään kuluttajien oikeuksiin liittyvissä ongelmissa, joita he kohtaavat asuessaan tai matkustaessaan toisissa jäsenvaltiossa. Kuinka komission jäsenet aikovat lisätä tietoutta ja ymmärrystä kuluttajan oikeuksista, jotka vaihtelevat Euroopan unionin jäsenvaltiosta toiseen?
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Kysymys koskee kuluttajan oikeuksien vaihtelua ja on hyvin ajankohtainen. Kaikissa jäsenvaltioissa on laitoksia ja järjestöjä, joiden tehtävänä on edistää kuluttajan oikeuksia koskevaa tietoa ja ymmärrystä kansalaisten keskuudessa.
Yhteenveto kansallisista laitoksista ja järjestöistä löytyy Internetistä. Voin toki antaa teille kyseisen Internet-osoitteen. Osoite on http://ec.europa.eu/consumers/empowerment/cons_networks_en.htm. Sivustolta saa todellakin hyvin mielenkiintoista tietoa.
Komissio edistää kuluttajan oikeuksia koskevaa tietoa erilaisilla välineillä. Rahoitamme EU:n laajuista kuluttajakeskusten verkostoa, jonka kautta kuluttajat saavat tietoa oikeuksistaan rajatylittävässä kaupassa sekä tukea korvaushakemusten jättämisessä, jos joku menee pieleen. Keskusten Internet-sivuilla ja esitteissä kerrotaan, mitkä ovat kuluttajien oikeudet heidän tehdessään Internet-ostoksia, vuokratessaan auton tai varatessaan loman toisesta jäsenvaltiosta.
Komissio suositteleekin, että Euroopan parlamentin jäsenet neuvovat äänestäjiään kääntymään omassa maassaan sijaitsevan Euroopan kuluttajakeskuksen puoleen. Komissio toteuttaa myös EU:hun hiljattain liittyneissä jäsenvaltioissa tiedotuskampanjoita kuluttajien oikeuksia koskevan tietoisuuden lisäämiseksi sekä sellaisten kansallisten järjestöjen ja laitosten toiminnan edistämiseksi, joilta kuluttajat saavat tarvittaessa lisää apua ja tukea.
Komissio parantaa kuluttajan oikeuksia koskevaa tietoisuutta myös kuluttajille suunnattujen koulutusaloitteiden kautta. Esimerkkinä voidaan mainita 15-18-vuotiaille opiskelijoille suunnattu Europe diary -aloite sekä Dolceta, aikuisille ja opettajille suunnattu Internet-sivusto.
Sokerina pohjalla totean, että komissio esitteli lokakuussa 2008 ehdotuksen kuluttajan oikeuksia koskevaksi direktiiviksi, josta parlamentti ja neuvosto neuvottelevat parhaillaan.
Jos kyseinen direktiivi hyväksytään, se vähentää nykyisen kuluttajansuojasäännöstön hajanaisuutta ja takaa sen, että kaikkiin kuluttajiin sovelletaan EU:ssa yksiä ja yhtenäisiä kuluttajan oikeuksia. Tämä helpottaisi myös kuluttajan oikeuksia koskevien yleiseurooppalaisten koulutuskampanjoiden toteuttamista.
Komissio tutkii ja kerää parhaillaan tietoa siitä, millaista tietoa kuluttajille annetaan myyntipisteissä. Se aikoo kuulla vähittäiskaupan asiantuntijoita, kuluttajajärjestöjä sekä muita kentällä toimivia sidosryhmiä ennen kuin antaa ehdotuksensa konkreettisista toimenpiteistä.
Minulla on myös teidän kannaltanne hyvin tärkeitä uutisia. Dolceta-sivustolle on lisätty kaksi uutta osiota. Lisäsimme sivustolle kaksi uutta aihealuetta: toinen käsittelee kestävää kulutusta ja toinen yleishyödyllisiä palveluita. Laajennamme siis toimintaamme.
Gay Mitchell
- (EN) Kiitän komission jäsentä vastauksesta. Kysyisin komission jäseneltä, onko hän tietoinen siitä, että ihmisillä - komission jäsen itsekin viittaa tähän - jotka ostavat Internetistä vaikkapa hotellien kanta-asiakaskortteja tai mitä muuta tahansa, on suuria ongelmia löytää taho, jolle voi tarvittaessa tehdä valituksen. Näkyvillä saattaa olla jonkinlainen postilokero-osoite, mutta puhelinnumero tai kunnollinen sähköpostiosoite mainitaan harvoin. Arvoisa komission jäsen, aiotteko vaatia, että kaikilla tavaranmyyjillä on oltava jonkinlainen suora numero, johon ihmiset voivat ongelmatilanteissa soittaa ottaakseen suoraan yhteyttä tahoon, joka on myynyt puutteellisia tuotteita tai palveluja?
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Tämä asia kuuluu hyvin selkeästi jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten toimialaan. Komissio voisi pyytää, että kansalliset viranomaiset sitoutuvat tähän asiaan. Kyseisillä viranomaisilla on oma verkostonsa. Keräämme ajoittain tietoa asiasta, mutta toissijaisuusperiaatteen vaikutusalueella keskitymme ennemminkin siihen, millaisia rajatylittäviä tai yleiseurooppalaisia toimia voimme toteuttaa. Käytännöt vaihtelevat hyvin paljon maasta toiseen. Tämä liittyy koulutukseen, ja kuten tiedämme, koulutus kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Valituksista voin todeta, että kerään kaikki valitukset yhteen. Sitten tarkastelen kuluttajamarkkinoiden tulostaulun yhteydessä, miten vakavia valituksia ovat, ja vertailen niitä kuluttajatyytyväisyyteen. Teen tämän perusteella tarvittavat johtopäätökset siitä, miten kuluttajia kohdellaan. Olette aivan oikeassa todetessanne, että meidän on vertailtava eri aloilla tehtävien valitusten määrää. Näin ollen aiomme tehdä ehdotuksen - työstämme ehdotusta parhaillaan - eurooppalaisesta valituslomakemallista, koska maan X viranomaisille tulevaa tietoa ei nykyään tallenneta samalla tavalla kuin maassa Z. Vaikka saisimmekin käyttöön yleisen valituslomakemallin, komissiosta ei tule mitään kuluttaja-asiamiestä, mutta voimme kehittää politiikkaamme valitusten pohjalta ja toimia kansalaisten kannalta merkityksellisemmin. Mielestäni tämä on todella tärkeä hanke tulevaisuutta ajatellen.
Meillä on tosiaan melko rajalliset mahdollisuudet puuttua siihen, miten jäsenvaltiot käsittelevät kansallisia valituksia ja vastaavat niihin. Voimme laatia tästä tulostaulun ja määrittää esikuvan, muttemme voi korvata yksittäistä jäsenvaltiota.
Jatkan hyvin mielelläni Euroopan komissiossa työtä yhdessä Euroopan parlamentin kanssa sen arvioimiseksi ja vertailemiseksi, miten kuluttajia kohdellaan ja miten paljon jäsenvaltiot panostavat tähän politiikkaan. Mielestäni on erittäin tärkeää, etenkin näinä vaikeina talousaikoina, panostaa kuluttajien saaman kohtelun arvioimiseen, koska sitä kautta saadaan tietoa markkinoista.
Malcolm Harbour
(EN) Arvoisa puhemies, halusin aivan erityisesti olla läsnä tänä iltana, koska tämä on uskoakseni komission jäsen Meglena Kunevan viimeinen tilaisuus puhua meille komission jäsenenä ja halusin esittää hänelle kaksi kysymystä.
Ensinnäkin kysyn, onko hän kanssani yhtä mieltä siitä, että kuluttajavalistus ja -tutkimus sekä hänen työmääränsä ovat lisääntyneet jyrkästi sinä aikana, kun hän on toiminut ensimmäisenä erityisesti kuluttaja-asioista vastaavana komission jäsenenä.
Toiseksi kysyn, onko hän kanssani yhtä mieltä siitä, että myös seuraavassa komissiossa on ehdottomasti oltava jäsen, joka vastaa erityisesti kuluttaja-asioista. Olemme kuulleet ikäviä huhuja, joiden mukaan näin ei ehkä olisi uudessa komissiossa, ja halusin antaa komission jäsenelle mahdollisuuden kertoa tänä iltana oman näkemyksensä.
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Olen saanut tehdä yhteistyötä Malcolm Harbourin kanssa ja olen nauttinut siitä kovasti. Haluaisinkin kiittää teitä henkilökohtaisesti tästä mahdollisuudesta näiden kuluneiden kolmen vuoden aikana. Uskokaa pois, tuen politiikassani myös jatkossa voimakkaasti markkinataloutta, koska markkinoissa ei ole kyse pelkästään markkinoista, vaan ne toimivat eräänlaisena kansalaisoikeuksien laboratoriona. Olen hyvin iloinen siitä, että olemme nyt niin lähellä oikeuksia, jotka ovat nykyään niin tärkeitä koko ihmiskunnalle. Tarkoitan ympäristöoikeuksia.
Kuluttaja-asioiden salkku on erittäin tärkeä. Sen alaan kuuluvat markkinoita ja vähittäismarkkinoita koskevat asiat, mutta oikeastaan se sisältää vielä enemmän, koska se käsittää myös oikeuksia, niiden toteuttamista, kuluttajien valituksia sekä merkityksellisemmän politiikan luomista koskevat kysymykset.
Olen aivan varma, että puheenjohtaja José Manuel Barroso löytää tässä oikeanlaisen tasapainon, koska hän totesi puheessaan, että meidän täytyy löytää sisämarkkinoiden puuttuvat palaset. Mielestäni yksi puuttuva palanen on vähittäismarkkinat. Olen aivan varma, että komission puheenjohtaja aikoo tavalla tai toisella kiinnittää suurta huomiota kuluttaja-asioihin, ja olen vakuuttunut siitä, että kyseinen politiikka pysyy hyvin vakaana. Aion joka tapauksessa välittää viestin hänelle.
Aihe: Autonvuokrausyritykset
Hyväksyykö komissio autonvuokrausyritysten käytännön, jossa kuluttajan on maksettava täydestä polttoainesäiliöstä ennen auton vuokrausta eikä hänelle palauteta erotusta, vaikka hän palauttaisi auton vuokrausyritykselle esimerkiksi siten, että polttoainesäiliö on puolillaan?
Onko tämä käytäntö sopusoinnussa pakettimatkadirektiivin (90/314/ETY) kanssa?
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Komissio on tietoinen autonvuokrausyritysten harjoittamasta käytännöstä, ja se on vastannut lukuisiin samaa asiaa koskeviin Euroopan parlamentin jäsenten kysymyksiin ja kansalaisten valituksiin. Olen itse vastaanottanut monet niistä.
Olen todennut jo aiemmin, ettei tällaista käytäntöä voida hyväksyä, jos kuluttajat joutuvat sen takia maksamaan polttoaineesta, jota eivät ole edes käyttäneet, eikä heille kerrota asiasta selvästi etukäteen. Pakettimatkadirektiiviä voidaan soveltaa vain siinä tapauksessa, että auton vuokraus sisältyy lomapakettiin. Pakettimatkadirektiivissä ei kuitenkaan säädetä tästä erityiskysymyksestä. Toisaalta käytäntö saattaa rikkoa sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevaa direktiiviä sekä kohtuuttomia sopimusehtoja koskevaa direktiiviä.
Kohtuuttomia sopimusehtoja koskevassa direktiivissä säädetään, etteivät yleiset sopimusehdot saa olla huomattavan epäsuhtaiset ja aiheuttaa siten haittaa kuluttajille. Lisäksi sopimusehdot olisi laadittava selkeästi ja ymmärrettävästi. Voidaan väittää, että lauseke, jonka mukaan kuluttajat maksavat jostain, mitä eivät ole kuluttaneet, on kohtuuton.
Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevassa direktiivissä taas velvoitetaan kauppiaat noudattamaan huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimuksia. Kauppiaiden pitää kertoa avoimesti ja etukäteen tarjotun palvelun pääpiirteistä. Sellaiset autonvuokrausyritykset, jotka eivät kerro asiakkailleen etukäteen, että käyttämättä jäänyttä polttoainetta ei korvata, saattavat rikkoa tätä direktiiviä. Käytännön voidaan mahdollisesti katsoa olevan myös vastoin huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimuksia, joita kauppiaiden on direktiivin mukaan noudatettava.
Arvoisan Euroopan parlamentin jäsenen pitäisi kuitenkin olla tietoinen siitä, että on kansallisten täytäntöönpanoviranomaisten tehtävä määrittää, ovatko tällaiset käytännöt kohtuuttomia, ja nostaa tarvittaessa syyte säännöksiä rikkovia yrityksiä vastaan. Komissiolla ei ole minkäänlaista valtaa täytäntöönpanon alalla. Rajatylittäviä palveluita ostaneet kuluttajat voivat kuitenkin valittaa asiasta omassa maassaan toimivaan Euroopan kuluttajakeskukseen, jonka pitäisi voida auttaa heitä hakemaan korvausta muissa EU:n jäsenvaltioissa toimivilta kauppiailta.
Mielestäni meidän on kuitenkin tehtävä kaikkemme sen varmistamiseksi, jotta lainsäädäntöön ei jäisi mitään porsaanreikiä ja jotta kuluttajat eivät kokisi tilannetta kohtuuttomaksi, toivottomaksi tai avuttomaksi.
Pat the Cope Gallagher
(EN) Kiitän komission jäsentä vastauksesta ja toivotan hänelle kaikkea hyvää jatkoa varten, mitä hän sitten ikinä päättääkin tehdä komission jälkeen.
On yleinen käytäntö kaikkialla unionissa, että kuluttajat kokevat autoa vuokratessaan saaneensa edullisen sopimuksen - ymmärrämme vakuutukseen liittyvän kysymyksen, joka on myös hyvin tärkeä - mutta sitten heitä kehotetaankin palauttamaan auto tankki tyhjänä.
Nuo yritykset rikkovat varmasti jotain direktiiviä. Mielestäni ei riitä, että komissio vain toteaa, että asia voidaan hoitaa eri maissa sijaitsevien kuluttajakeskusten avulla. Mielestäni kyse on suuresta ongelmasta. Meidän pitäisi välittää selkeä viesti, että kyse on kiskonnasta. Ihmiset käyttävät usein lomalla autoa vain kulkeakseen kohteeseen ja takaisin. Tiedän, että monet äänestäjäni ovat käyttäneet polttoainetta vain 15 euron arvosta mutta joutuneet maksamaan siitä 60 euroa. Erotus on 45 euroa, koska yksi tankillinen maksaa keskimäärin 60 euroa.
Mielestäni tähän asiaan pitäisi puuttua, joten toivon, että tuleva komissio ja komission jäsen ottavat asian vastuulleen ja tekevät jotain sen ratkaisemiseksi käytännössä.
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Kuten jo totesin, on kansallisten viranomaisten tehtävä panna täytäntöön lait. Riippumatta siitä, miten kriittisesti suhtaudumme EU:n toimielimiin, meidän on mielestäni muistettava myös se, että toimimme toissijaisuusperiaatteen mukaisesti eikä komissio voi ryhtyä suoriin toimiin joillakin aloilla.
Mielestäni meidän olisi syytä korostaa myös jäsenvaltioiden vastuuta. Toisaalta parlamentista on tulossa hyviä ehdotuksia, koska sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta (IMCO) laatii parhaillaan kuluttajansuojaa koskevaa valiokunta-aloitteista mietintöä esittelijänään Anna Hedh. Kuten edellisessä sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan kokouksessa sovittiin, kyseisessä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä käsitellään sekä kuluttajamarkkinoiden tulostaulua että keskustelun aiheena olevan lainsäädännön täytäntöönpanoa. Komissio julkaisi aiheesta tiedonannon 2. heinäkuuta 2009.
Puutumme täytäntöönpanoon, mutta on hyvin vaikea onnistua tässä ilman jäsenvaltioita. Myönnän joka tapauksessa täysin tämän ongelman vakavuuden - uskokaa minua, olen asiasta yhtä huolissani, koska saan paljon valituksia, mutta käytössäni ei ole yhtä käytännön keinoa ratkaista ongelmaa jonkun jäsenvaltion puolesta.
Seán Kelly
(EN) Ensimmäisen kerran täällä ollessani vuokrasin Frankfurtista auton. Tankki oli täynnä ja yritys oli sen maksanut. Minun piti myös palauttaa auto tankki täynnä. Tämä on yksinkertaisesti paras käytäntö. Voiko komissio taata tai suositella, että tätä käytäntöä aletaan soveltaa kaikkialla Euroopan unionissa? Se on oikeudenmukainen, avoin ja puhdas käytäntö.
Malcolm Harbour
(EN) Olen keskustellut paljon tästä aiheesta suoraan autonvuokrausyritysten kanssa. Tähän liittyy muitakin ongelmia: esimerkiksi ennalta arvaamattoman suuret vahingonkorvausvaatimukset ja katsastamattomat autot. Näin ollen mietin, mahtaako komission jäsen olla kanssani samaa mieltä siitä, että rajatylittäviä palveluita koskevan direktiivin säännöksissä jäsenvaltioita kehotetaan selväsanaisesti edistämään hyviä käytännesääntöjä rajatylittävien palvelujen tarjonnassa. Tämä vaikuttaa juuri sellaiselta alalta, jolla meidän pitäisi kehottaa jäsenvaltioita, mahdollisesti komission avulla, kutsumaan autonvuokrausyritykset koolle käytännesääntöjen laatimista varten. Hyvämaineisten yritysten pitäisi allekirjoittaa kyseiset käytännesäännöt, jotka kattaisivat useiden kollegoiden esiin tuomien asioiden ohella myös muita tärkeitä kuluttajakysymyksiä.
Meglena Kuneva
komission jäsen. - (EN) Tämä on mielestäni yksi tärkeimmistä ehdotuksista, joita meidän on vietävä jatkossa eteenpäin. Tärkein on palveludirektiivi, koska taloutemme ja elämämme ovat selvästi riippuvaisia palveluista, emmekä voi antaa huonomaineisten yritysten turmella koko alaa.
Meidän on torjuttava huonoja käytäntöjä ja suojeltava kaikissa tilanteissa kuluttajia. Mutta, est modus in rebus, meidän täytyy todellakin määritellä, mikä on jäsenvaltioiden ja mikä komission vastuu.
Seuraamme eri jäsenvaltioiden tilannetta viranomaisverkoston kautta. Jos saamme sellaiset käytännesäännöt, joista Malcolm Harbour puhui, tai jos toteamme, että sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevaa lainsäädäntöä rikotaan, kuluttajakeskuksia ja eri viranomaisia voidaan kehottaa tarkastamaan kaikki jäsenvaltioissa toimivat autonvuokrauspalvelut ja puhdistamaan markkinat.
Teimme niin Internetissä lentolippuja tarjoavien lentoyhtiöiden tapauksessa, soittoäänten tapauksessa sekä elektroniikkatuotteiden tapauksessa. Miksi emme voisi laajentaa toimintaamme ja tehdä vastaavia täytäntöönpanotarkastuksia myös autonvuokrausalalla?
Aihe: Toimintaohjelma hallinnollisen rasituksen keventämiseksi EU:ssa
Tammikuussa 2007 komissio käynnisti toimintaohjelman hallinnollisen rasituksen keventämiseksi EU:ssa, tarkoituksena määrittää EU:n lainsäädännöstä aiheutuvat hallinnolliset kustannukset ja vähentää hallinnollista rasitusta 25 prosentilla vuoteen 2012 mennessä. Huomattakoon, että kyseistä ohjelmaa rahoitetaan kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmasta (CIP-ohjelma).
Mikä on komission arvio edellä mainitun toimintaohjelman täytäntöönpanon tähänastisesta etenemisestä ja ohjelman vaikutuksesta eurooppalaisten yritysten kilpailukykyyn?
Günter Verheugen
Hyvä Georgios Papastamkos, tämä kysymys antaa minulle mahdollisuuden kertoa hyvin ilahduttavan menestystarinan. Toimintaohjelma hallinnollisen rasituksen keventämiseksi Euroopan unionissa on yksi säädöskäytännön parantamisohjelman pilareista. Ilmoitin keväällä 2006, että tavoitteeni on vähentää vuoteen 2012 mennessä 25 prosentilla kustannuksia, joita EU:n lainsäädäntö ja byrokratia aiheuttavat eurooppalaisille yrityksille, ja että komission pitäisi antaa asiasta ehdotuksia vuoden 2009 loppuun mennessä.
Komissio on mennyt jopa ehdotusten antamista pidemmälle. Se on perustanut toimensa määrälliselle tutkimukselle, joka toteutettiin eri puolilla unionia. Kuka tahansa voi sanoa vähentävänsä kustannuksia 25 prosentilla, koska kukaan ei tiedä, kuinka paljon EU:n byrokratia oikeastaan maksaa. Näin ollen toteutimme toistaiseksi laajimman määrällisen tutkimuksen, koska halusimme määrittää, millaisia kustannuksia unionin lainsäädäntö ja sen täytäntöönpano todellisuudessa aiheuttavat eurooppalaisille yrityksille muun muassa asiakirjoja, tilastoja ja tiedonvälitystä koskevien vaatimusten takia.
Tulokset vastasivat suunnilleen odotuksiamme. EU:n byrokratia aiheuttaa eurooppalaisille yrityksille vuosittain 124 miljardin kustannukset, mikä on noin puolet eurooppalaisten yritysten kaikista byrokratiakustannuksista. Toisin sanoen me aiheutamme nuo kustannukset joko täällä Strasbourgissa tai Brysselissä.
Britannian lehdistölle ja brittiläisille Euroopan parlamentin jäsenille haluan erityisesti todeta, että olisi väärin vetää tästä se johtopäätös, että sisämarkkinat itsessään aiheuttavat 124 miljardin euron byrokratiakustannukset. Jos unionin lainsäädäntöä ei olisi, kaikilla noilla aloilla sovellettaisiin 27 jäsenvaltion kansallisia säädöksiä. Silloin eurooppalaisille yrityksille - jotka osallistuvat sisämarkkinoiden toimintaan - koituvat kustannukset olisivat vielä suuremmat. Haluan tehdä tämän hyvin selväksi, koska olen todella väsynyt kuulemaan joidenkin eurooppalaisten tiedotusvälineiden parjaavia kommentteja sisämarkkinoiden kustannuksista. Katsomme kuitenkin, että 124 miljardia euroa on liikaa ja että voimme säädöskäytäntöä parantamalla sekä saavuttaa lainsäädännölle asettamamme tavoitteet että vähentää siihen liittyviä kustannuksia.
Näin ollen komissio on laatinut asiasta ehdotuksia, ja tulokset ovat seuraavanlaiset - haluan kertoa teille joitakin lukuja: Lainsäätäjien tähän asti toteuttamilla toimenpiteillä on voitu alentaa eurooppalaisille yrityksille koituvia vuosittaisia byrokratiakustannuksia seitsemällä miljardilla. Komission ehdottamilla toimenpiteillä, joita lainsäätäjät eivät ole vielä hyväksyneet, voidaan kaikkiaan säästää 31 miljardia euroa vuodessa. Komissio laatii parhaillaan uusia ehdotuksia, jotka se aikoo esitellä pian ja joiden avulla voidaan säästää vielä 2 miljardia euroa. Tämä tarkoittaa, että voimme säästää vuosittain yli 40 miljardia euroa. Näin tavoite kyseisten kustannusten alentamisesta 25 prosentilla voitaisiin jopa ylittää, kunhan vain lainsäätäjät hyväksyvät ehdotetut toimenpiteet.
Lopuksi haluaisin vielä todeta, että jäsenvaltioiden vastaavat kansalliset ohjelmat täydentävät unionin ohjelmaa. Voin ilokseni kertoa teille, että kaikki 27 jäsenvaltiota ovat nyt alkaneet toteuttaa ohjelmiaan. Ette kuitenkaan ylläty siitä tiedosta, ettei yksikään jäsenvaltio ole vielä kyennyt saavuttamaan yhtä hyviä lukuja kuin ne, jotka esitin teille tänään EU:n toimenpiteiden yhteydessä.
Georgios Papastamkos
(EL) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, 22. lokakuuta päivätyssä komission toimintaohjelmassa mainitaan muun muassa mikroyritysten vapauttaminen kirjanpitovaatimuksista. Arvoisa komission jäsen, minun mielestäni lainsäädännön, hallinnon ja verotuksen alalla on muita vielä suurempia esteitä. Harvoilla mikroyrityksillä on rajatylittävää toimintaa; on paljon enemmän sellaisia mikroyrityksiä, jotka tarvitsevat kirjanpitäjän leiman vahvistukseksi, jotta ne voisivat saada rahaa pankkitileiltä ja avoimuutta niiden tapahtumiin. Haluaisin, että vastaatte tähän yksityiskohtaiseen mutta erityiseen kysymykseen.
Günter Verheugen
Hyvä Georgios Papastamkos, tiedätte luultavasti henkilökohtaisen mielipiteeni, joka on teidän mielipidettänne jopa hieman radikaalimpi. Oma vakiintunut näkemykseni on, että jos mikroyritys ei toimi sisämarkkinoilla, sen asiat eivät kuulu meille ollenkaan - eivät unionin lainsäätäjille eivätkä komissiolle.
Saatte kuitenkin huomata, hyvä Georgios Papastamkos, että kuulumme tässä asiassa vähemmistöön. Jokaisessa parlamentin istunnossa - etenkin kyselytunnilla - saan kuulla lukuisia ehdotuksia, jotka liittyvät pienten yritysten ja mikroyritysten toimintaan. Toisin sanoen, hyvä Georgios Papastamkos, teidän on tehtävä paljon vakuuttaaksenne muut.
Ottamalla vaikutusarviointien alalla käyttöön pk-yrityksille tarkoitetun testin - eli pienille ja keskisuurille yrityksille tarkoitetun testin - komissio pyrkii kuitenkin varmistamaan, että pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sekä mikroyrityksiin kiinnitetään erityistä huomiota ja että niihin sovelletaan aina kuin mahdollista periaatetta, jonka mukaan mikroyritykset jätetään säännösten soveltamisalan ulkopuolelle.
Kerron aiheesta ajankohtaisen esimerkin. Komissio on ehdottanut, että mikroyritykset jätetään tilinpäätöksiä koskevan unionin lainsäädännön ulkopuolelle. Näin mikroyritykset voisivat säästää vuosittain 7 miljardia euroa. Joudun ikäväkseni toteamaan, että Euroopan parlamentin asiasta vastaava valiokunta on hylännyt komission ehdotuksen. Lisäksi joudun valitettavasti kertomaan, että ehdotusta vastustetaan järjestelmällisesti - varmaankin voitte arvata, mikä taho ehdotusta vastustaa. Tästä huolimatta komissio pitää edelleen kiinni ehdotuksestaan. Se on ehdottoman keskeisessä asemassa toteuttaessamme pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevaa politiikkaamme ja pyrkiessämme alentamaan mikroyritysten byrokratiakustannuksia.
Aihe: Lissabonin sopimus ja matkailu
Voiko komissio kertoa, mitä sellaisia valmistelevia toimia ja muita aloitteita se on kehittänyt, jotka koskevat matkailun sisällyttämistä EU:n toimivaltaan Lissabonin sopimuksessa (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 195 artikla) - olettaen että se tulee voimaan?
Voiko komissio ottaa kantaa mahdollisuuteen kehittää matkailupolitiikan ja aluekehityspolitiikan välistä synergiaa erityisesti EU: n maantieteellisillä ja taloudellisilla reuna-alueilla?
Günter Verheugen
Hyvä Seán Kelly, puhtaasti oikeudellisesta näkökulmasta katsottuna Lissabonin sopimus tuo mukanaan sellaisen muutoksen, että matkailu kuuluu jatkossa yhteisön kolmannen tason toimivaltaan. Toisin sanoen yhteisö voi täydentää jäsenvaltioiden toimia, mutta se ei voi antaa säädöksiä alan yhdenmukaistamiseksi. Käytännössä Lissabonin sopimus ei muuta millään tavalla vallitsevaa tilannetta, koska kaikki se, mitä varten Lissabonin sopimus muodostaa oikeusperustan, saavutettiin jo joitakin vuosia sitten jäsenvaltioiden kanssa tehtävän vapaaehtoisen yhteistyön kautta. Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltiot antoivat muutama vuosi sitten hyväksyntänsä sille, että komissio osallistuu matkailupolitiikkaan. Olemme itse asiassa jo onnistuneet tekemään jäsenvaltioiden kanssa useita yksittäisiä päätöksiä.
Se, että matkailulla on jatkossa oma paikkansa unionin perussopimuksissa, tarkoittaa kuitenkin sitä, että matkailun merkitys kasvaa yleisessä kasvu- ja työllisyyspolitiikassamme. Jos voisin jättää tulevalle komissiolle yhden asian eräänlaisena perintönä, se olisi tämä. Matkailualan kasvupotentiaali on valtava, ja se voitaisiin saada paremmin käyttöön, jos jäsenvaltiot ja yhteisö tekisivät taitavasti ja älykkäästi yhteistyötä keskenään. On aivan selvää, että Eurooppa on edelleen houkuttelevin kohde eri puolilta maailmaa tulevien matkailijoiden silmissä. Meidän on kuitenkin selvittävä suurista rakennemuutoksista. Joudumme reagoimaan kovaan kilpailuun erityisesti Aasian kanssa. Meidän on tehtävä kaikkemme sen eteen, että Eurooppa on jatkossakin matkailijoiden ykköskohde maailmassa.
Jos kysyisitte, mikä on minun mielestäni tärkein vaatimus, sanoisin, että kaikkien matkailualan toimijoiden - alueiden, jäsenvaltioiden ja unionin toimielinten - on tehtävä yleisesti ottaen enemmän, jotta Eurooppa tunnettaisiin paremmin kaikkialla maailmassa matkailubrändinä ja takuulla laadukkaana kohteena. Olemme ottaneet ensimmäiset askeleet tuohon suuntaan, mutta uskon, että voimme tehdä vielä paljon enemmän. Toivon, että sen selkeän poliittisen viestin ansiosta, jonka Lissabonin sopimus ja matkailupolitiikan sisällyttäminen siihen antavat, näemme parlamentin, neuvoston ja komission hyödyntävän tulevina vuosina paremmin mahdollisuudet edistää eurooppalaista matkailua ja lisätä sen näkyvyyttä. Olen täysin vakuuttunut siitä, että kyse on alasta, jolla on paljon kasvun varaa ja jonka kautta voimme ennen kaikkea luoda työpaikkoja sellaisilla unionin alueilla, joilla ei käytännössä ole muita vaihtoehtoja - joilla vain matkailuala voi tarjota todella hyviä työpaikkoja.
Seán Kelly
(EN) Olin aluksi hieman hämmentynyt komission jäsenen ensimmäisistä huomioista, mutta sitten hän selvensi asiaa. Olen melko tyytyväinen siihen, että uusi komissio voi käsitellä asiaa. Matkailualaa voidaan kehittää valtavasti kaikkialla Euroopan unionissa, ja työskentelen mielelläni komission kanssa ja teen kaikkeni asian eteen, koska kyse on mahdollisuudesta. On hyvin tärkeää osoittaa, että Lissabonin sopimus hyödyttää kansalaisia ja auttaa luomaan työpaikkoja erityisesti matkailualalla. Näin ollen olen tyytyväinen vastaukseen, enkä tarvitse lisävastausta.
Jörg Leichtfried
(DE) Aina kun keskustelemme matkailusta unionin tasolla - tiedän, ettei alalla ole jatkossakaan mahdollisuutta antaa säädöksiä - törmäämme ongelmaan, joka liittyy niin matkailuun, liikenteeseen kuin ympäristönsuojeluun. Kyse on unionin maiden lomakausista, joita ei ole yhdenmukaistettu, yhdennetty tai mukautettu keskenään. Haluaisin siksi kysyä teiltä, jolla on niin monen vuoden kokemus komission jäsenenä toimimisesta, olisiko unionin maiden lomakausia mielestänne mahdollista yhdenmukaistaa jatkossa - ei ehkä kuitenkaan aluksi lainsäädännön kautta. Mutta voitaisiinko niitä aluksi yhteen sovittaa siten, että välttäisimme kaaoksen, joka syntyy, kun lomat alkavat aina kaikkialla lauantaisin ja samaan aikaan? Voisimmeko toimia tässä asiassa joustavammin ja koordinoida yleistä tilannetta jotenkin?
Nikolaos Chountis
(EL) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, lisäkysymykseni antaa teille tilaisuuden vastata minulle, koska tähän asti antamanne vastaukset ovat osaltaan vahvistaneet kysymyksiä, jotka haluan teille esittää. Maailmanlaajuinen talouskriisi on vaikuttanut kielteisesti myös matkailualaan. Ottaen huomioon matkailualan merkityksen Euroopalle ja joillekin yksittäisille maille, kuten omalle maalleni Kreikalle, haluaisin näin ollen kysyä teiltä seuraavaa: Mitä toimia komissio aikoo ensinnäkin toteuttaa matkailualan työpaikkojen lisäämiseksi ja turvaamiseksi Euroopan unionissa? Toiseksi mitä aloitteita komissio aikoo tehdä unionin sisäisen matkailun lisäämiseksi? Ja kolmanneksi millaisilla toimenpiteillä aiotte houkutella matkailijoita Euroopan unionin ulkopuolisista maista?
Günter Verheugen
Hyvä Jörg Leichtfried, ensimmäiseen kysymykseen vastaan, että voimme aina yrittää. Itävallan puheenjohtajakaudella tehtiin lukuisia aloitteita lomakauden alkamisen yhtenäistämiseksi, mutta niissä ei onnistuttu. Tuen vastaavia uusia yrityksiä, mutta varoitan myös odottamasta liikaa.
Joillakin matkailualueilla vallitsee käsitys, jonka mukaan lomakaudet voidaan yhteen sovittaa Euroopassa niin, että kyseiset matkailualueet voivat toimia täydellä kapasiteetilla ympäri vuoden. Se on harhakuvitelmaa. Näin ollen en voisi myöskään missään tapauksessa tukea sitä. Jokaisella on oikeus pitää lomansa silloin, kun se itselle parhaiten sopii ja kun rahalle saa eniten vastinetta. Olette kuitenkin aivan oikeassa siinä, että naapurimaiden pitäisi järjestää niin, ettei lomakausi ala aina samana päivänä kaikkialla. Tämä on uskoakseni mahdollista matkailupolitiikan näkökulmasta, ja asiaan olisi puututtava yksinkertaisesti myös ympäristö- ja liikennepolitiikan näkökulmasta.
Nikolaos Chountisin kysymykseen vastaan, että olemme tutkineet kattavasti talouskriisin vaikutuksia matkailualalla. Kaikkiaan 50 000:lta sidosryhmiä edustavalta taholta saamiemme tietojen mukaan ihmiset matkustavat edelleen lomillaan - he eivät tule toimeen ilman lomamatkojaan - mutta he eivät matkusta niin kauas, käyttävät vähemmän rahaa ja viettävät lomat todennäköisemmin omassa maassaan. Ihmisten vaatimustaso on kuitenkin yhä sama, joten tällä hetkellä voittavat ne, jotka voivat tarjota erityisen hyvää palvelua edulliseen hintaan.
Komissio voi toteuttaa tällä alalla ainoastaan jäsenvaltioiden toimia täydentäviä toimenpiteitä. Unionin matkailupolitiikka ei ole oikeastaan itsenäinen politiikanala. Olisikin liiallista luetella tässä vaiheessa kaikki ne aloitteet, joilla pyritään lisäämään sekä kaikkialla maailmassa että Euroopan alueella tietoisuutta siitä, miten houkutteleva matkailukohde Eurooppa on. Haluan kuitenkin mainita yhden esimerkkialoitteen, joka on viime aikoina menestynyt hyvin. Käynnistimme kolme vuotta sitten European Destinations of Excellence (EDEN) -kilpailun. Kilpailun tarkoituksena oli kannustaa eurooppalaisia matkailualueita osoittamaan saavutuksensa tietyillä aloilla. Kolmen vuoden kokemuksen perusteella voidaan sanoa, että melkein kaikista näkökulmista katsottuna kaikkialla Euroopassa on erinomaisia matkailutuotteita. Ratkaisevaa on se, ollaanko näistä matkailutuotteista tietoisia. Tämän takia olemme luoneet Internet-portaalin, jonka kautta saa yhdellä painalluksella kaikki matkailun kannalta olennaiset tiedot kaikista jäsenvaltioista.
Aihe: Työmarkkinaosapuolten osallistuminen työllisyyspolitiikkojen organisointiin ja laatimiseen kansallisella ja Euroopan unionin tasolla
Talouskriisin voimakkuus ja laajuus on tunnustetusti aiheuttanut vakavia lisäongelmia työmarkkinoiden organisoinnissa ja toiminnassa EU:n jäsenvaltioissa; näiden hallinta ylittää kansallisten keskushallintojen toimivallan rajat. Yksi jäsenvaltioita koettelevista vakavimmista vaikutuksista on työllisyyden aleneminen ja vastaava työttömyyden kasvu vauhdilla, joka on kiihtymään päin, sekä suuret vaikeudet uusien korkealaatuisten ja vakaiden työpaikkojen luomisessa. Lisäksi kansallisten työmarkkinoiden toiminta on käymässä läpi rakennemuutosta, millä on kielteisiä vaikutuksia työntekijöihin, sillä käytännössä kollektiivisia työehtosopimuksia kierretään, vakuutusturvan ulkopuolelle jäävä työnteko lisääntyy nopeassa tahdissa ja työsuhteet heikkenevät ja muuttuvat yhä suuremmassa määrin joustaviksi työmuodoiksi, ilman että työturvallisuuden ja -suojelun käsitteitä vastaavasti vahvistettaisiin.
Voisiko komissio kertoa, mikä on sen kanta tähän asiaan ja onko tarkoitus saada työmarkkinajärjestöt osallistumaan aktiivisemmin poliittisten toimintalinjojen muotoiluun työmarkkinoiden sujuvan organisoinnin ja toiminnan varmistamiseksi, työttömyyden torjumiseksi ja työllisyyden vahvistamiseksi kansallisella ja Euroopan tasolla?
Vladimír Špidla
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kuten tiedätte, vastuu poliittisten toimien hyväksymisestä ja toteuttamisesta kriisiin ja erityisesti sen työllisyysvaikutuksiin reagoimiseksi kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille. Tästä huolimatta komissio on viime syksynä puhjenneen kriisin alusta asti käynnistänyt useita aloitteita, joilla pyritään lieventämään rahoitus- ja talouskriisin vaikutuksia työmarkkinoilla.
Komission marraskuussa 2008 esittelemän ja neuvoston hyväksymän Euroopan elvytyssuunnitelman tavoite on ratkaista kiireelliset kysymykset. Siinä kehotetaan myös toteuttamaan sellaisia investointeja, jotka voivat hyödyttää unionia pitkällä aikavälillä. Elvytyssuunnitelmassa painotetaan yhdennetyn politiikan toteuttamista joustoturvan periaatteen mukaisesti, ja sillä pyritään suojelemaan unionin kansalaisia kriisin ikävimmiltä vaikutuksilta. Tähän liittyen suunnitelmassa painotetaan aktivointijärjestelmien vahvistamista, uudelleenkoulutusta ja ammattipätevyyden lisäämistä sekä sitä, että työmarkkinoiden tarpeisiin pitää voida vastata paremmin. Suunnitelmassa korostetaan myös tarvetta tukea kaikkein heikoimmassa asemassa olevia. Tavoitteena on turvata työllisyys, erityisesti pitkäaikainen työllisyys yksittäisten työpaikkojen sijasta. Kokemus on osoittanut, että joustoturvan perustavoitteet - eli kyky sopeutua muutoksiin ja työpaikkojen välisen liikkuvuuden helppous - ovat äärimmäisen tärkeitä talouden taantuessa ja epävakauden lisääntyessä työmarkkinoilla.
Yhdennetty lähestymistapa luo yhtenäisen poliittisen kehyksen, jonka avulla voidaan yhteen sovittaa toimet kriisin vaikutuksista selviämiseksi työmarkkinoilla ja sosiaalialalla. Siitä voi olla myös apua, kun pyritään tasapainottamaan lyhytaikaisia tarpeita koskevia lyhyen aikavälin toimenpiteitä, kuten työaikojen tilapäinen lyhentäminen, sekä pitkän aikavälin uudistuksia, jotka liittyvät esimerkiksi ammattipätevyyden parantamiseen ja aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan.
Elvytyssuunnitelman käynnistymisen jälkeen toukokuussa järjestettiin työllisyysasioita käsittelevä huippukokous. Kokouksessa tärkeimmät osallistujat ilmaisivat yhteisen tahtonsa lievittää talouskriisin vaikutuksia EU:n työllisyyteen. Työllisyyshuippukokoukseen liittyen komissio hyväksyi 3. kesäkuuta tiedonannon Yhteinen sitoutuminen työllisyyteen, jossa asetetaan toimenpiteille kolme päätavoitetta: työllisyyden säilyttäminen, työpaikkojen luominen ja liikkuvuuden edistäminen; osaamisen kehittäminen ja työmarkkinoiden tarpeisiin vastaaminen; työmarkkinoille pääsyn parantaminen. Eurooppa-neuvosto hyväksyi nuo tavoitteet kesäkuun huippukokouksessa.
Komissio pitää työmarkkinaosapuolten kanssa tehtävää yhteistyötä sekä työmarkkinaosapuolten keskinäistä yhteistyötä erittäin tärkeänä erityisesti kriisin ja rakennemuutosten hetkellä. Työmarkkinaosapuolten rooli on ratkaisevan tärkeä taloudellisten elvytystoimenpiteiden määrittämisessä ja toteuttamisessa. Kansallisesti työmarkkinaosapuolten rooli riippuu siitä, millaisia perinteitä ja kokemuksia maalla on työmarkkinaosapuolten osallistumisesta työmarkkinapolitiikan suunnitteluun ja toteuttamiseen. EU:n tasolla työmarkkinaosapuolia kuullaan jatkuvasti poliittisista ehdotuksista esimerkiksi sosiaalialan kolmikantakokouksen yhteydessä. Tänä vuonna EU:n työmarkkinaosapuolten kanssa on tehty aiempaakin enemmän yhteistyötä esimerkiksi aiemmin mainitsemieni työllisyyshuippukokouksen sekä 3. kesäkuuta julkaistun tiedonannon valmistelussa.
Konstantinos Poupakis
(EL) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, olen iloinen siitä, että puheenne perusteella tekin pidätte työmarkkinaosapuolten osallistumista äärimmäisen tärkeänä demokratian sekä sosiaalisen vuoropuhelun tehokkuuden kannalta - erityisesti näinä kriittisinä aikoina, kun talouskriisi syvenee, työllisyys vähenee, työttömyys ja työsuhteiden epävarmuus kasvavat ja niin edelleen. Ottaen kuitenkin huomioon, että tähän asti työmarkkinaosapuolten osallistuminen on ollut muodollista, haluaisimme tietää, aikooko komissio toteuttaa erityisiä institutionaalisia toimenpiteitä varmistaakseen työmarkkinaosapuolten perustavanlaatuisen osallistumisen ennakkoedellytyksenä sekä EU:n tasolla että kansallisesti erityisillä Euroopan unionin suuntaviivoilla.
Vladimír Špidla
Hyvät kuulijat, haluan todeta, että perustamissopimuksen 138 artiklassa määritellään selkeästi työmarkkinaosapuolten asema ja työmarkkinaosapuolten osuus kaikissa sosiaalialaa tärkeissä koskevissa neuvotteluissa. Komissio hyödyntää täysimääräisesti tätä kehystä. Näin ollen työmarkkinaosapuolten kanssa on tehty joillakin aloilla myös sopimuksia, jotka on jo saatettu tai jotka saatetaan myöhemmin osaksi unionin direktiivejä.
Institutionaalisten tai lainsäädännöllisten muutosten osalta tietänette, että komissio on ehdottanut eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevan direktiivin muuttamista. Muutosehdotus hyväksyttiin mainittujen neuvottelujen yhteydessä, ja sillä vahvistetaan eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten osallistumista erityisesti monikansallisia rakenneuudistuksia koskeviin neuvotteluihin. Tietänette myös, että komissio tukee kaikkia keinoja, jotka koskevat tehokasta toimintaa työmarkkinoilla. Haluaisin myös korostaa, että komissio toimii hyvin aktiivisesti kansainvälisissä järjestöissä sekä edistää ja tukee voimakkaasti tärkeimpien perussopimusten ja ILO:n yleissopimusten täytäntöönpanoa maailmanlaajuisesti sekä tietenkin unionin tasolla. Joka tapauksessa yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa on edistytty tällä komission toimikaudella. Olen myös varma, että edistys jatkuu. Nimittäin kuten jo totesin, työmarkkinaosapuolten kanssa käytävästä keskustelusta määrätään perustamissopimuksessa, ja se on erityinen osa unionin lainsäädäntöä ja edistää mielestäni kiistatta asioita.
Georgios Toussas
(EL) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, EU:n työmarkkinastrategia muodostaa uuden kapitalististen rakenneuudistusten paketin, jolla pyritään turvaamaan pääoman tuotto ja parantamaan sitä lisäämällä työntekijöiden hyväksikäyttöä. Yhtäällä on työttömien, naisten ja nuorten pelot ja menetetty toivo, toisaalla pääoman tuotto. Mitä sanottavaa teillä, hyvä komission jäsen, on työttömille sekä joustavissa, tilapäisissä tai epävarmoissa työsuhteissa oleville työntekijöille, jotka ovat yli 4-5 vuotta olleet julkisella tai yksityisellä sektorilla paljon kehutussa työharjoittelussa ja jotka ovat jo saaneet irtisanomisilmoituksen? Mitä sanottavaa teillä on niille naisille, joille on miesten ja naisten välisen tasa-arvon varjolla kerrottu, että heidän eläkeikäänsä aiotaan nostaa 5-17 vuodella, kuten Kreikassa on tehty?
Vladimír Špidla
Unionin työllisyyspolitiikasta haluaisin sanoa, että ennen kriisin puhkeamista työllisten määrä saavutti kaikkien aikojen korkeimman tason unionin alueella. Tämä osoittaa, että unionin työllisyyspolitiikka vaikuttaa ainakin jossain määrin työmarkkinoihin. Sosiaalivakuutus- ja sosiaaliturvajärjestelmää ja perustamissopimusta koskevaan kysymykseenne totean, että kyseiset järjestelmät kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Bernd Posselt
(DE) Haluaisin vain kiittää komission jäsentä hänen tekemästään työstä, koska tämä on viimeinen kerta, kun hän puhuu meille tässä tehtävässä. Mielestäni on valitettavaa, ettei hän enää tule tänne, joten halusin sanoa tämän julkisesti. Olemme usein olleet asioista eri mieltä, mutta hän on onnistunut hyvin tehtävässään komission jäsenenä.
Puhemies
(EN) Kiitos huomiostanne, hyvä Bernd Posselt. En esittänyt tänään tätä huomioita muille komission jäsenille. Emme nimittäin voi olla täysin varmoja: he saattavat hyvinkin palata tänne vielä muutaman viikon kuluttua!
Pyydän anteeksi niiltä kollegoilta, jotka ovat kohteliaasti tulleet paikalle mutta joiden kysymyksiä ei käsitelty.
(EN) Kysymyksiin, joihin ei ajanpuutteen vuoksi voitu vastata, vastataan kirjallisesti (ks. liite).
