Směrem ke společné evropské vnější energetické politice (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je zpráva Jacka Saryusze-Wolského za Výbor pro zahraniční věci o společné evropské vnější energetické politice.
Jacek Saryusz-Wolski  
zpravodaj. - Paní předsedající, předkládám vám zprávu z vlastní iniciativy, kterou doporučuje Výbor pro zahraniční věci drtivou většinou. V naší zprávě podporujeme společnou vnější energetickou politiku EU k tomu, abychom čelili problémům týkajícím se zabezpečení energie. Přineslo by to nezbytnou a podstatnou přidanou hodnotu úsilí podnikanému na vnitrostátní úrovni, v souladu se zásadou subsidiarity, a umožnila by se tak lepší ochrana zájmů Evropy spojených s energetikou.
Jaká by tato politika měla být? Měla by být založena na těchto čtyřech zásadách: diverzifikace; jednotné definování zájmů EU a jednotný hlas EU; solidarita v krizi; a prohloubená spolupráce s partnery.
Je třeba, abychom rozvinuli proaktivní rozsáhlou diplomacii pro energetiku zaměřenou na prohloubení naší spolupráce se všemi velkými zeměmi výroby, transitu a spotřeby energie a vytvořili trh s energií založený na zásadě vzájemnosti.
Ve zprávě vítáme návrhy třetího energetického balíčku, který minulý týden přijala Komise, který je zaměřen na tyto obavy a je v souladu s touto zprávou. EU musí být aktivní, odhodlaná a sjednocená. Geopolitický rozměr zabezpečení energie byl až doposud zanedbáván a nyní je nejvyšší čas tento rozpor vyřešit. Doufejme, že nová Smlouva dá EU právní základ energetické solidarity a tím umožní institucionální pravomoci EU vyjednávat o rámci zabezpečení energie se třetími zeměmi. Ve zprávě se doporučuje zahrnout do našich dohod se zeměmi výroby a transitu tak zvanou doložku o zabezpečení energie, v níž se stanoví kodex chování a výslovně se nastiňují opatření, jež se mají uplatnit v případě přerušení dodávek.
Měli bychom nahradit upřednostňování jednostrannosti stávajících členských států EU ve vztahu k energii novou společnou politikou energetické solidarity založené na mnohostranném přístupu. Na druhou stranu je zde potřeba zavést osvědčené postupy vzájemné konzultace členských států o strategických rozhodnutích, která by mohla mít vliv na EU nebo jednoho z jejích členů.
Nová společná vnější energetická politika musí být v souladu se všemi politikami EU zahrnujícími vnější hledisko, co se týče např. vnitřního trhu, hospodářské soutěže, dopravy, obchodu, životního prostředí, ochrany spotřebitelů, rozpočtu a dalších. Nemůžeme vytvořit novou společnou politiku ze dne na den. Proto navrhujeme, abychom zaujali postupný přístup a dále, aby to bylo efektivnější, by tuto novou politiku měly doprovázet náležité nástroje.
Navrhujeme, aby byla poté, co nová Smlouva - doufejme - vstoupí v platnost, byl vytvořen nový post vysokého představitele pro vnější energetickou politiku. Tento úřad by umožnil koordinaci všech výše zmíněných odvětvových politik Unie, a zejména těch hledisek, která jsou spojena s vnější stranou zabezpečení energie, a jeho činnost by probíhala pod vedením vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, jenž by byl v budoucnu rovněž místopředsedou Evropské komise. Tím by se podpořila spolupráce v rámci Unie.
Tato institucionální novinka tedy představuje důležité ukotvení nového přístupu. Rovněž navrhujeme vypracovat přesný plán, v němž se stanoví krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé cíle se zvláštním časovým rozvržením jejich provedení a jenž bude samozřejmě podléhat kontrole Evropského parlamentu.
Abychom byli úspěšní, musíme zapojit vnitřní dynamiku EU a zajistit potřebnou podporu veřejnosti. V zájmu občanů je jistá a cenově dostupná energie. Tento zájem našich občanů by měl být těžištěm tohoto projektu, a tudíž i jedním z cílů našeho přístupu "Evropy výsledků".
Na základě společného ohrožení zabezpečení energie Evropě by tedy mělo dojít ke společné reakci. Mohli bychom však dosáhnout víc: nová společná politika se může stát spouštěčem další evropské integrace, dát jí nový impuls a novou sílu EU jakožto světovému činiteli. Ambicí Evropského parlamentu by měl být náročný a odvážný přístup.
Dnešní Evropská unie začala s energetikou před mnoha lety. Poté naší rekonstrukci dalo počáteční popud uhlí. Neměli bychom zmeškat příležitost, aby k tomu došlo znovu. Pro Evropu skutečně potřebujeme energii, což platí jak doslovně, tak obrazně.
Andris Piebalgs
člen Komise. - Paní předsedající, velmi vítám iniciativu Výboru pro zahraniční věci, a zejména pana předsedy Saryusze-Wolského, který navrhl zprávu o společné evropské vnější energetické politice. Poslední vývoj potvrdil, že se jedná o velmi příhodnou iniciativu. Zpráva slouží ke zdůraznění rostoucího významu energetických otázek v souvislostech Společenství, zejména vnějších hledisek a významu toho, aby Evropská unie hovořila o vnějších energetických otázkách jedním hlasem.
Oceňuji, že se ve zprávě jasně klade důraz na to, že za poslední rok Evropská unie a její orgány učinily velký pokrok směrem k cíli hovořit jednotně. K tomu patří i založení Sítě zpravodajů v oblasti energetické bezpečnosti (NESCO), kromě stávající koordinační skupiny pro zemní plyn a skupiny pro dodávky ropy. NESCO funguje od počátku léta, díky čemuž je umožněna velmi užitečná a včasná výměna informací spojených s energetikou mezi členskými státy.
Nicméně by stále byla velmi vítaná včasnější výměna informací týkajících se plánovaných iniciativ jednotlivých členských států. Proto, jak se ve zprávě zdůrazňuje, nám ještě zůstává mnoho práce.
Žádost spojená s vhodným základem Smlouvy pro energetiku a zabezpečení energie je obzvláště důležitá a příhodná, stejně jako požadavek konkrétních ustanovení ve Smlouvách, která povedou k vytvoření společné evropské vnější energetické politiky. Tento přístup velmi vítám, nevyjímaje návrh Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku, aby byly zásady společné energetické politiky zahrnuty na nadcházející mezivládní konferenci do Smlouvy ES, aby vznikl pevný základ společné činnosti v energetice vůči třetím zemím.
Rovněž jsem zaznamenal, že Výbor dále uvažuje o návrhu, co se týče pevnějšího ukotvení vnějších energetických politik jak v Komisi, tak v Radě. O tomto důležitém tématu bude ještě třeba dále uvažovat.
Domnívám se, že tato verze zprávy je vyrovnaná také ze zeměpisného hlediska, neboť se v ní uznává význam prohloubení našich energetických vztahů nejen s východními sousedy, ale i s našimi partnery ze Středomoří, Středního východu, Asie a dalšími.
Již nyní mě těší to skutečné energetické partnerství se Spojenými státy, ale věřím, že v této oblasti toho můžeme dosáhnout ještě víc. Rovněž se domnívám, že je třeba, abychom pokračovali ve spolupráci s podobně smýšlejícími energetickými partnery, jako je Norsko, Kanada a Austrálie, abychom podpořili konsenzus ohledně hodnoty otevřených, transparentních a konkurenceschopných mezinárodních trhů s energií.
Uznávám hodnotu Smlouvy o energetické chartě a souhlasím s Výborem, že její ratifikace Ruskem by byla velmi významná. Zároveň jsem však pevně přesvědčen, že zásady charty musí být rovněž zahrnuty do větší dohody o energetice v rámci dohody s Ruskem navazující na dohodu o partnerství a spolupráci.
Mám však praktické obavy spojené s počtem zpráv, které se doporučují v Komisi vypracovat. Vím, že každá z nich je sama o sobě důležitá, ale mám za to, že většina zmíněných otázek bude pokryta v rámci pravidelného přezkumu akčního plánu pro energetiku nebo jsou již zahrnuty ve výročních zprávách Komise o uplatňování práva týkajícího se hospodářské soutěže.
Upřednostňuji však větší zapojení Parlamentu a prozkoumám návrhy svých kolegů z kolegia, abych přesně zjistil, co může Komise k řešení zmíněných obav prakticky udělat.
Na závěr, s ohledem na podstatu, Komise má v úmyslu pokračovat v práci, jíž se účastníme od začátku minulého roku a v níž je zahrnuta většina priorit vymezených ve zprávě, zejména co se týče studie proveditelnosti k prošetření stávajících právních ujednání v EU v případě, že odvětví energetiky jejích sousedních zemí nedosahují dané úrovně, a toho, jak tato ujednání podpořit.
Rovněž je důležité předložit konkrétní návrhy týkající se vzájemnosti a já vítám skutečnost, že se ve vaší zprávě uznává význam opatření o vzájemnosti zaměřených na ochranu našeho vnitřního trhu s energií.
Je to velmi příhodná zpráva, jak z politického hlediska, tak co se týče jejího obsahu. Komise v uplynulém roce a půl aktivně pracovala na tom, aby se prohloubila vnější energetická politika EU a, jak se ve zprávě uznává, bylo dosaženo řady podstatných úspěšných výsledků.
Nicméně opravdu musíme jít dál, a proto plně podporuji požadavek této zprávy spojený s konkrétními ustanoveními ve Smlouvách, jejichž výsledkem bude společná evropská vnější energetická politika.
Co se týče zabezpečení energie, hovoříme zde o bezpečnosti našich ekonomik a našeho způsobu života. Vzhledem k tomu, že je EU stále více závislá na dovozu energie, je zásadní, abychom měli soudržnou a soustředěnou reakci na problémy, jaké to představuje, co se týče zejména našich vztahů s našimi hlavními vnějšími dodavateli energie. To je již zahrnuto v posledním balíčku Komise spojeným s vnitřním trhem s elektrickou energií a zemním plynem a já velmi vítám vaše ocenění tohoto návrhu.
Mohu rovněž oznámit, že Komise bude provádět rychlý a podrobný přezkum širších hledisek vnější energetické politiky EU a že výsledky této práce jistě zveřejníme.
Chtěl bych poděkovat Výboru pro zahraniční věci, a zejména jeho předsedovi panu Saryuszovi-Wolskému, že tuto iniciativu podnikl a že dal Parlamentu příležitost diskutovat o tomto tématu, které je pro Evropu nesmírně důležité, a těším se do budoucna na naši další spolupráci.
Jean-Pierre Audy  
Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, má první slova budou určena mému kolegovi a příteli, panu Saryuszovi-Wolskému, kterému blahopřeji k vynikající práci.
Nyní je načase, aby Evropa hovořila o energetice jedním hlasem, protože čelíme vážným hrozbám spojeným se zabezpečením dodávek, transitem a investicemi.
Je však škoda, že odstavec 62 této zprávy je příliš kategorický, co se týče plného vlastnictví odděleného od výroby energie, přenosu a rozvodu, protože existují jiná řešení ke sladění vytvoření evropského trhu s energií se zásadní politickou bezpečností, jíž musíme v rámci našich sítí zachovat.
Pokud jde o mezinárodní obchod, je třeba, abychom trvali na začlenění kapitol týkajících se energetiky do veškerých nových obchodních dohod. Na mezinárodní úrovni musí být zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž, zejména prostřednictvím a na základě dohledu Světové obchodní organizace.
A musíme také podporovat mezinárodní vědecké iniciativy jako program pokusného termonukleárního reaktoru ITER, do něhož je kromě Evropské unie rovněž zapojena řada dalších partnerských zemí z celého světa.
Umberto Guidoni  
navrhovatel stanoviska Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin. - (IT) Paní předsedající, dámy a pánové, vyčerpávání fosilních paliv a změny geopolitické situace postavily zabezpečení energie na vrchol politického programu Evropské unie.
Kvůli stále větší závislosti Evropské unie na vnějších dodávkách energie, zejména z nestabilních zemí, narůstají obavy spojené s hospodářskými a politickými zájmy členských států, ale i celkovou bezpečností EU. Nevěřím však, že na tyto problémy a potíže můžeme reagovat pouze zvýšením výroby a dodávek ze zahraničí, ale odezvu na poptávku energie bychom měli hledat spíše v rámci Evropy.
Právě proto Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin vybízí k tomu, abychom se v příštím desetiletí zaměřili na energetickou účinnost a obnovitelné zdroje energie jako na hlavní způsob zmenšení závislosti na ropě a zemním plynu. Vzhledem k tomu, že výroba a spotřeba energie jsou hlavními zdroji emisí skleníkových plynů, požaduje se k dosažení cílů udržitelné energetické politiky integrovaný přístup k životnímu prostředí a energetice.
Proto by boj proti změnám klimatu neměl zůstat doménou politik životního prostředí, ale měl by být v jádru politik Evropské unie, a to jak vnitřních, tak obchodních. Pokud jde například o biopaliva, je nezbytné, aby Evropská unie zajistila, že neohrozí zabezpečení dodávek potravin po celém světě a nevznikne v jejich důsledku tlak na hospodářství zemí Jihu, v důsledku něhož se v nich bude rozšiřovat monokultura a odlesňování.
Podpora rozvoje a využívání obnovitelných zdrojů by může zajistit spravedlivý převod technologií do zemí mimo EU a přinést výhody, co se týče evropského vedení v rozvoji mezinárodních trhů. Návrh partnerství s Afrikou v energetice je tedy důležitý a měli bychom přidat podobná partnerství s Čínou a Indií s ohledem na růst těchto zemí. Prioritou je dosažení cílů tisíciletí rozvojových zemí.
Lena Ek  
Navrhovatelka stanoviska Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku. - Paní předsedající, úhelnými kameny energetické politiky Evropské unie jsou transparentnost, vzájemnost a zákonnost. A jak jsme všichni v posledních dvou letech zažili, jedná se také o životně důležité téma, pokud jde o energetiku a zahraniční vztahy.
V Evropě již máme problémy, co se týče zabezpečení dodávek, práv spotřebitelů a hledisek životního prostředí, a musíme také něco udělat se skleníkovým efektem.
Jde také o vážné narušení trhu, na něž ve své zprávě velmi jasně poukázala Neelie Kroesová a vznesla v ní potřebu oddělení vlastnictví, což je také záležitost zahraničních vztahů. To je velmi důležité hledisko tohoto problému. V Evropě tedy musíme přebudovat náš systém energetiky s ohledem na výrobu, rozvod a spotřebu.
Ráda bych poděkovala panu zpravodaji Saryuszovi-Wolskému za velmi dobrou spolupráci. Vzal v potaz všechny texty Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku. Tolik se mi už ale nelíbí jeho dodatek týkající se nové solanovské funkce, tedy moci hovořit za Evropskou unii jedním hlasem. Tato nová instituce by, z mého pohledu, způsobila nejistotu ve vnímání rolí, situaci podobnou principu "rozděl a panuj" a jedná se o přístup, jenž je zcela protichůdný úhelným kamenům naší energetické politiky. S takovou institucí nemůžeme prověřovat vzájemnost, je vypuštěna transparentnost a jsou zmenšeny pravomoci Parlamentu, což také zcela protiřečí tomu, čeho chceme dosáhnout ve všech ostatních oblastech. Proto jsme požádali o to, aby zítra o tomto tématu proběhlo oddělené hlasování.
Na závěr chci říci, že souhlasím s panem komisařem, že je nezbytně důležité, abychom otázku energetiky přidali do nové Smlouvy.
Christopher Beazley
jménem skupiny PPE-DE. - Paní předsedající, tato zpráva představuje seriózní, pečlivou a inspirativní práci. Zpravodaj shromáždil podporu celého Výboru pro zahraniční záležitosti, ale i ostatních čtyř výborů, jejichž zástupci zrovna hovořili. Dle mého názoru se zítra setká se všeobecným souhlasem, včetně mé podpory, a k mé velké radosti i mých britských kolegů.
Pane komisaři Piebalgsi, váš úvod byl velice důležitý pro podporu iniciativy, jíž předseda Výboru pan Saryusz-Wolski navýšil, jak říkám, o mnoho inovací a znalostí, protože pro mnohé to představovalo problémy.
Mám dvě konkrétní otázky, na něž byste mi mohl možná odpovědět. Uvedl jste, v souvislosti s jedním z našich hlavních dodavatelů, Ruskem, že se těšíte na novou dohodu v rámci akčního plánu. Co je špatného na staré dohodě, kterou Rusko skutečně podepsalo, energetickou chartou, včetně protokolu o transitu? Protože, jestliže naši sousedé a dodavatelé, s nimiž nás váže vztah vzájemné závislosti, setrvale nedodržují dohody, jakou můžeme mít důvěru v budoucnost? Snažíme se o harmonické vztahy, ale musíme si bránit své místo, a ne jen souhlasit s těmi, kteří jsou v pozici dodavatele.
Nesouhlasím s paní Ekovou a jejími výhradami - možná mě poslouchá - ohledně vysokého představitele. Mám pocit, že pan Saryusz-Wolski má naprostou pravdu, že musíme mít institucionálního zástupce, ať už jde o vás, nebo, jak plánujeme, o dvojí zodpovědnost - Komise, ale i Rady. S paní Ekovou zcela nesouhlasím. Tím se zvětší transparentnost, protože by měl Parlament přímé kontakty v podobě místopředsedy Komise v úloze tohoto vysokého představitele.
Mohl byste se ve své odpovědi trochu věnovat tomuto institucionálnímu tématu, jež je z mého pohledu nesmírně důležité a na nějž bude Parlament klást velký důraz?
Justas Vincas Paleckis
jménem skupiny PSE. - (LT) Paní předsedající, chtěl bych blahopřát zpravodaji a vyjádřit své díky za dobrou spolupráci na koordinaci změn zprávy o tomto novém odvážném tématu.
Evropská unie s obtížemi provádí svou společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a právě začíná s utvářením energetické politiky. Navrhuje jít ještě dál, tedy vytvořit společnou evropskou vnější energetickou politiku. Domnívám se, že je to správný krok, protože provázanost zahraniční a energetické politiky je stále patrnější a my se musíme dívat do budoucnosti.
Země, které spravují zdroje energie, mohou podlehnout pokušení řídit celý svět nebo alespoň mít zvláštní vliv na určité regiony. V této zprávě se představují způsoby, jak tomu zamezit, a to uplatněním oprávněného opatření EU - solidarity. Jsem si jist, že vytvoření postu vysokého představitele pro vnější energetickou politiku s dvojí podřízeností je velmi důležité. Připomenu-li známý výrok Henryho Kissingera, úředníci zemí dodávajících zdroje, zemí tranzitu a zástupci velkých společností by mu zavolali a on by nebyl schopen zarazit telefonáty z hlavních měst členských států EU.
Poslanci Evropského parlamentu by očekávali od Evropské komise zprávy o uplatňování navrhované politiky a hodnocení, jak třetí země plní zásady transparentnosti a vzájemnosti. Bude-li tato politika pro Evropskou unii přijatelná, vyhneme se všem klopýtnutím při uzavírání dvoustranných dohod a obcházení jejich sousedů v Evropské unii
EU a Rusko jsou na sobě z hlediska dovozu a vývozu energie vzájemně závislé. Obě hledají možnosti diverzifikace a s tím nepřestanou. Zůstanou však na dosti dlouhou dobu přirozenými partnery ve vzájemných dodávkách. Je velmi důležité, aby dohody mezi EU a Ruskem byly založeny na mezinárodním právu a byly transparentní a jasně kontrolované. Cesta k tomu je v této zprávě rovněž představena.
(Potlesk)
István Szent-Iványi
jménem skupiny ALDE. - (HU) Paní předsedající, pane komisaři, nejprve bych chtěl blahopřát panu Saryuszovi-Wolskému k tomu, že napsal vynikající zprávu o velmi důležitém a aktuálním tématu, a chtěl bych vám poděkovat za společnou práci, za vaši spolupráci a vůli dosáhnout kompromisu.
Není pochyb, že otázka zabezpečení energie je jedním z největších problémů, kterým Evropská unie čelí. V současné době se nejedná v prvé řadě o technickou stránku, hospodářskou stránku nebo dokonce záležitost spojenou s řízením odvětví energetiky. Ve své podstatě je to strategický problém.
Celá Evropská unie nyní plní 50 % ze svých požadavků na energie ze zemí mimo EU. Podle odhadů odborníků bude do roku 2030 dovážet 70 % požadované energie. To znamená, že její závislost na zdrojích energie je velmi velká. I nyní je řada členských států mnohem více závisí na dodávkách energie ze zahraničí a hezkých pár nových členských států je závislých na jediném vnějším dodavateli. Kromě toho tento dodavatel stále více využívá energii jako prostředek prosazování svých vlastních politických zájmů. Někdy se rozhodne trestat členské státy, jindy je zase rozdělovat. Dámy a pánové, hovořím o Rusku.
Naléhavě potřebujeme společnou energetickou politiku, energetickou politiku založenou na jednotě a solidaritě, přesně, jak pan Saryusz-Wolski právě vysvětlil. Je nezbytné, abychom diverzifikovali své zdroje a dopravní koridory, protože oblasti světa, jimiž se zabýváme, jsou v obou případech nestabilní, nebo do značné míry nestabilní, a to znamená i ohrožení našeho zabezpečení dodávek.
Ve zprávě se navrhuje jmenovat vysokého představitele pro vnější energetickou politiku, ale skupina ALDE to nepodporuje. Máme obavy, že by to mohlo vést ke sporům o pravomoci; obáváme se, že pravomoc Evropského parlamentu spojená s kontrolou by byla omezena, a bojíme se, že by to nepředstavovalo skutečnou přidanou hodnotu.
Zároveň se však domníváme, že velmi důležitým hlediskem zprávy je to, že zdůrazňuje význam energetických projektů, zejména projektu Nabucco, jako hlavního energetického podniku Evropské unie, což by mohl být první krok ke skutečné společné vnější energetické politice.
Zpráva, a také pan Saryusz-Wolski, si zaslouží zvláštní uznání za to, že upozorňuje na obavy spojené s plynovodem Nord Stream. Tyto obavy jsou zčásti spojeny se životním prostředím, ale přinejmenším stejnou měrou také s politikou a tento plynovod bude moci být postaven, nalezneme-li pro všechny tyto obavy uspokojivá řešení a uspokojivé odpovědi. Smlouva o energetické chartě je obzvláště důležitá, protože se jedná o základ evropské spolupráce na poli energetiky a Rusko ji také musí ratifikovat. Děkuji vám.
Konrad Szymański
jménem skupiny UEN. - (PL) Máme velkou naději, že dosáhneme společné energetické politiky. V nejnovějším sdělení Komise se naznačuje, že jsme na správné cestě. Zpráva pana Saryusze-Wolského je rovněž důležitým krokem tímto směrem.
V prvé řadě zde máme odpovídající přehled problémů obchodu s energií v souvislosti se zahraniční politikou. Evropská unie se tomu dlouho vyhýbala. Kvůli nepřátelskému zneužití energie Ruskem jsme si uvědomili, že obchod s energií se stal úzce politickým nástrojem. Touto zprávou se zabezpečení energie začleňuje do bezpečnostních priorit EU.
Nalézáme v ní dobře definovanou zásadu solidarity a požadavek na diverzifikaci dodavatelů a dopravních koridorů. Narazíme na velmi pochopitelné pochybnosti spojené s plynovodem Nord Stream, požadavek, aby Rusko dodržovalo zásady energetické charty, zapojení WTO a rozšíření naší energetické politiky do souvislostí přesahujících členské státy Evropské unie.
Vzhledem k těmto všem důvodům tuto zprávu naše politická skupina ráda podpoří. Blahopřeji panu zpravodaji.
Rebecca Harms
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Paní předsedající, dámy a pánové, souhlasím s hodnocením pana zpravodaje Saryusze-Wolského, co se týče problému závislosti na dovozu a stále větší závislosti na dovozu paliv, a do určité míry s ním nesouhlasím - ve zprávě je to velmi dobře popsáno. Nesouhlasím však s řešeními, která se v této zprávě předkládají, a jsem toho názoru, že v této zprávě měly být zahrnuty důležité strategické cíle vnitřní, vnitroevropské energetické politiky.
Podle mého mínění je nejdůležitějším nástrojem ke snížení této rostoucí závislosti na dovozu snížení spotřeby energie ve všech oblastech a jsem také toho názoru, že 20% nárůst energetické účinnosti, jehož se Evropa zavázala do roku 2020 dosáhnout, musí být cílem, který se musí podepsat na strategické vnější energetické politice. Uvědomíme-li si, že v samotném odvětví stavebnictví v Rusku se zbytečně spotřebuje tolik zemního plynu, kolik se jej jinak z Ruska dováží do Evropské unie, je potom jasné, kolik toho můžeme získat, budeme-li u nás uplatňovat své strategie účinnosti a změníme-li poté vnější energetickou strategii Evropské unie v realizovatelnou metodu Ruska. To by tedy také zahrnovalo ovlivnění vnitřní energetické politiky Ruska prostřednictvím příkladu.
Co se týče ropy - závislost na OPEC je v perspektivě vzrušené debaty o Rusku vždy nevýhodou - řekla bych toto: podaří-li se Evropě vyrábět hospodárné, účinné automobily na pilotním modelu a zavést daň na letecká paliva pro letecký benzin, získáme tím víc než v rámci vzrušených debat s OPEC ohledně trhů a vývozních příležitostí.
Pane Saryuszi-Wolski, některé části podporujeme, ale jiné ne!
Tobias Pflüger
jménem skupiny GUE/NGL. - (DE) Paní předsedající, tato zpráva je v některých ohledech velice otevřená. Její znění je jasné. Dosud nemáme základ této energetické politiky v žádné Smlouvě. Správně! Pro mě je pak otázkou, proč tuto iniciativu podnikáme.
Tuto iniciativu podnikáme - nyní jsme to slyšeli v ústních příspěvcích jasněji, než se lze dočíst v samotné zprávě - kvůli energetické politice Ruska. Přesně tato linie se táhne jako vlákno celou zprávou. Jedná se o protiruskou zprávu - jak je jasně různými způsoby v různých bodech formulováno - a je to zpráva, v níž se jasně uvádí, že Evropská unie chce být světovým aktérem a že vnější energetická politika je prakticky prostředkem k dosažení této pozice. To je v některých ohledech také otevřené a mohlo by to být či nemuselo z politického hlediska žádoucí. To nechceme!
V souvislosti s některými projekty se předkládají jasné požadavky. V této zprávě rovněž narazíme na politiku lobbování za projekt plynovodu Nabucco, která se rovněž uplatňuje zde v Parlamentu. O zemích se pojednává souborně: Turecko je téměř výhradně vnímáno jako transitní centrum dodávek energie. Turecko je však víc než jen to. Znění týkající se USA považuji za obzvláště dobré. Uvádí se zde: "klade důraz na význam prohloubeného dialogu o energetice se Spojenými státy a dalšími ústředními partnery v oblasti energetiky, kteří sdílí hodnoty EU." Chtěl bych vám jen připomenout, že USA vede válku v Iráku s řadou spojenců, mimo jiné kvůli záležitostem spojeným s energetikou. Jedná-li se o tytéž hodnoty, musíme tomuto vývoji velice jasně říci "ne"!
Znění je jasné v tom směru, že různé zúčastněné členské státy G8 budou podporovat zájmy v odvětví energetiky a vytvoří se vztah s vojenskými složkami. Jak jsem řekl: v některých ohledech je to velmi otevřená zpráva. Jeden z mých kolegů ji popisuje takto: tato zpráva má v sobě závan studené války. Domnívám se, že to je pravda, a proto moje skupina tuto zprávu zamítne.
Bastiaan Belder
jménem skupiny IND/DEM. - Paní předsedající, čas nás tlačí k podniknutí konkrétních kroků k evropské vnější energetické politice. Ve zprávě pana Saryusze-Wolského se neprosazuje zejména projekt Nabucco bez dobrého opodstatnění. Náš komisař pro energetiku, pan Piebalgs, tento plynovod výmluvně přezdívá "ztělesněním existence společné evropské energetické politiky". Slova však zcela jistě musí činy, a právě proto také velice vítáme jmenování Joziase van Aartsena do pozice koordinátora EU projektu Nabucco.
Nedávná britská a rakouská mise, jež byly zaměřeny na potenciální dodavatele zemního plynu pro Nabucco, Turkmenistán a Ázerbájdžán, mohou být rovněž důkazem evropské rozhodnosti. V každém případě kladné reakce Ašchabadu a Baku nám nabízí vyhlídky. Zásadní význam pro efektivní pokračování projektu Nabucco, jehož náklady jdou do miliard eur, mají dvě otázky. Zaprvé, mezi stávajícími společnými vlastníky musí panovat soulad. Stručně řečeno, rakouský manažer projektu OMV musí okamžitě přestat s tvrdohlavými pokusy o agresivní převzetí partnera skupiny, maďarské ropné a plynárenské společnosti MOL. Pro nového koordinátora projektu Nabucco pana Van Aartsena ve jménu EU bude skutečně naléhavým úkolem být také ve střehu, co se týče dalších pokusů Ruska proniknout do tohoto zajímavého projektu zaměřeného na diverzifikaci energie.
Paní předsedající, budou-li projekt Nabucco a podobné evropské plány neúspěšné, bude diverzifikace energie pro nové členské státy EU nedostatečná. V důsledku toho dojde k roztříštění evropského trhu s energií a za evropskou vnější energetickou politikou bohužel spadne diplomatická opona. Evropské orgány nesmí dopustit, aby k tomu došlo.
Alessandro Battilocchio
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, společně s panem zpravodajem se také domnívám, že je nezbytné a důležité propojit zahraniční politiku s energetickou politikou.
Doufám, že není třeba rozvádět, jak by náležitá soudržnost těchto dvou politik, jež by se prostřednictvím společné strategie obě prohloubily, vedla k hospodářskému růstu a prosperitě evropských občanů, ale i k větší politické stabilitě na celém světě a pravděpodobně i k dominovému efektu u našich hlavních evropských partnerů.
Priorita by se ovšem neměla spojovat výhradně se zabezpečením dodávek, ale měli bychom se zároveň soustředit na udržitelnou účinnou energetickou politiku, díky níž bude Evropa stále více soběstačná, co se týče energie, a tudíž i nezávislá na vnějších tlacích, které by mohly mít vliv, někdy i silný vliv, na závazek EU spojený s prosazováním demokracie, lidských práv a míru.
Účinná společná politika musí být založena na vyšších prostředcích na výzkum obnovitelných energií i na investicích do jaderné energie, a proto bychom se měli zaměřit na to, co máme: znalosti, profesionalitu a technologie. Přidáme-li k tomu politickou vůli, můžeme přeměnit evropskou energetickou krizi v jedinečnou příležitost: získat plnou výhodu technologií k tomu, abychom v tomto hospodářském problému, jakmile dojde k hrozící světové energetické krizi, porazili své hlavní konkurenty.
Tunne Kelam
Paní předsedající, dnešní rozprava by klidně mohla být pojmenována jako "Kdo bude mít vedení nad prováděním zahraničních politik EU?" Budou to velké korporace a třetí země, nebo to budou orgány EU?
Díky vytvoření společné energetické politiky, jak navrhuje pan Saryusz-Wolski, se EU stane mnohem silnějším hráčem na světové scéně a bude mít lepší podmínky k hájení zájmů všech svých členských států. Společná energetická politika se musí stát zásadní součástí naší společné bezpečnostní politiky.
Až v lednu 2006 si země EU začaly uvědomovat, že Rusko energii používá a bude používat jako hlavní nástroj své zahraniční politiky. Prezident Putin tuto roli otevřeně přisoudil státem vlastněné společnosti Gazprom. Pro mou zemi, Estonsko, to není nic nového: Estonsko zažilo před 16 lety celkovou blokádu energií, kdy Rusko trestalo svou někdejší kolonii za to, že se pokouší dosáhnout plné nezávislosti.
V této zprávě se ukazuje, že je nejvyšší čas zaujmout jednotný přístup. Dvoustranné dohody ve skutečnosti příliš často vedou k odhlížení od demokratických standardů a způsobují skutečné poškození jednoty a důvěryhodnosti EU. Například projekt plynovodu v Baltském moři by měl být v prvé řadě vnímán jako politický nástroj, jenž umožní Putinovu Rusku dále rozdělovat EU stavěním určitých států proti ostatním.
Proto důrazně podporuji dvě ústřední myšlenky této zprávy: vytvoření zvláštního úředníka EU ke koordinaci vnějších energetických politik a zahrnutí doložky o energetické solidaritě do budoucích Smluv. Obzvláště mě ale povzbuzuje pan komisař Piebalgs svým vysoce profesionálním, konstruktivním a vstřícným přístupem a těším se na naši dobrou spolupráci.
Hannes Swoboda
(DE) Paní předsedající, nejprve bych chtěl poděkovat panu zpravodaji Saryuszovi-Wolskému za příležitost, že jsem s ním mohl dobře pracovat a že jsme mohli dosáhnout kompromisu. Jeden z těchto kompromisů byl právě zmíněn a znepokojuje ty, kteří jsou zodpovědní za vnější energetickou politiku. Vím, že se jedná o složitou oblast, nikoli nekontroverzní, a pan komisař jí ještě bude muset věnovat mnohem více práce. Co se toho týče, budou se muset zapojit nejen politici pro zahraniční věci, ale také politici Komise pro otázky energetiky.
Jedním z důležitých cílů naší vnější energetické politiky je diverzifikace. To neznamená, že chceme podnikat kroky proti zemím, od nichž získáváme nezpracovanou ropu nebo zemní plyn, ale skutečně chceme odčerpávat jiné zdroje. Dokonce i Rusko se snaží získat přístup ke zdrojům, aby mohlo dodávat nezpracovanou ropu nebo zemní plyn do Evropy. Je naším opodstatněným právem pokusit se takový přístup také získat. Kromě toho je důležitým hlediskem souvisejícím s Ruskem otázka vzájemnosti. Pro naši skupinu to neznamená politiku vůči Rusku, ale politiku rovných práv. Otevírá-li Rusko své trhy, uděláme to také. Nemohou po nás však chtít, abychom všechno otevřeli, zatímco Rusko vše zavírá. To nám nedává smysl.
Poslední bod, o němž bych se chtěl zmínit, je velmi složité téma, které je rovněž v pozměňovacím návrhu obsaženo, a tím je vztah energetické politiky a politiky lidských práv. Když jsem byl se svými kolegy na krátkou dobu v Ázerbájdžánu, hovořili jsme o tom. Většina našich zdrojů dodávek se bohužel nachází v zemích, kde otázka lidských práv nemá největší prioritu. Kvůli tomu nemůžeme říci, že si již nebudeme zajišťovat zdroje z těchto zemí. Musí to však znamenat - chceme-li být i nadále důvěryhodní - že uděláme obojí: energetickou politiku, ale také politiku lidských práv a zlepšíme stav lidských práv v těchto zemích. Nemůže to znamenat, že si řekneme "čerpáme energii, nic jiného nás nezajímá". Musíme nabídnout souběžnou strategii. Jedině to je důvěryhodné.
Samuli Pohjamo
(FI) Paní předsedající, já bych také rád blahopřál panu Saryuszovi-Wolskému k vynikající zprávě o velmi důležitém tématu. Ve zprávě se ukazuje, že má Unie před sebou k vytvoření společné energetické politiky ještě hodně práce.
Chtěl bych poukázat na význam obnovitelné energie jako cesty ke zlepšení soběstačnosti v souvislosti s energií, diverzifikaci zdrojů energie a potlačení změn klimatu. Máme-li zvýšit podíl energie z obnovitelných zdrojů, je stále třeba, abychom výrazně investovali do výzkumu a vývoje produktů.
Členské státy musí mít možnost zachovat si právo rozhodovat o energetice a využívat vlastní zdroje energie, ale zároveň je potřeba, abychom spolupracovali, vyměňovali si osvědčené zkušenosti a měli také společné předpisy a nařízení k podpoře vytvoření společné energetické politiky.
Je rovněž důležité, abychom prováděli společné projekty týkající se obnovitelné energie ve spolupráci se sousedními zeměmi Unie, aby bylo možné všechny obnovitelné zdroje energie Evropy využívat účinněji, efektivněji a udržitelnějším způsobem.
Inese Vaidere
(LV) Dámy a pánové, nejprve bych chtěla poděkovat panu zpravodaji Saryuszovi-Wolskému za jeho velmi podrobnou a nesmírně aktuální zprávu. Energetika je oblastí, v souvislosti s níž EU sdílí pravomoci s členskými státy. Je jasné, že za těchto okolností není snaha o společnou vnější politiku v oblasti energetiky snadným úkolem. Co nejrychlejší vyřešení této situace nás však činí závislými, z hlediska našich dodávek energie, na nestabilních zemích s pochybnými demokratickými doporučeními. Zabezpečení dodávek energie je důležitým prvkem celkové bezpečnosti. Ze zkušeností se nám doposud potvrzuje, že energetika může být velice účinným nástrojem politického nátlaku. Jediným protiopatřením je společná politika a solidarita. Jedním z největších dodavatelů Evropské unie je Rusko, s nímž se v současné době připravuje nová dohoda o partnerství a spolupráci. Do této dohody musí být zapracovány zásady energetické charty a Rusko samozřejmě chartu musí ratifikovat. Co se týče zemí mimo EU, u nichž je patrná rostoucí potřeba energie, měla by Evropská unie zajistit, že jim je technologie spojená s obnovitelnými zdroji energie dodávána za preferenčních podmínek. To se v budoucnosti v mnoha směrech rozhodně vyplatí. Minulý týden Komise zveřejnila návrh další liberalizace trhu. To se bohužel okamžitě setkalo s odporem některých členských států a Ruska. Je příznačné, že odpor vychází z těch zemí, kde se podniky v nedávné době pokusily těžit z vytvoření zvláštních dvoustranných vztahů a opomíjely přitom práva a zájmy jiných členských států, jako je tomu například v případě projektu severoevropského plynovodu. Ráda bych doufala, že se přesto budeme moci dohodnout a že díky tomu budeme silnější, co se týče zahraničních vztahů. Děkuji vám.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Paní předsedající, chtěla bych poděkovat našemu zpravodaji. Energetika se znovu stala geostrategickou záležitostí. Je to rovněž Achillova pata Evropské unie. Vzhledem k tomu, že EU nemůže splnit své potřeby spojené s energií sama, snaží se diverzifikovat zdroje dodávek v rámci obchodních dohod podepsaných se zeměmi Latinské Ameriky, Afriky a Eurasie.
Nedávná neshoda mezi Evropskou unií a Ruskem týkající se energetické charty je znamením toho, že zabezpečení energie vstupuje do nové éry. Vzhledem k tomu, že čelíme ztenčujícím se zásobám ropy, všudypřítomnému jadernému riziku nástupu energetických velmocí, jako je Rusko a Brazílie, je rovněž nezbytné lépe zformulovat politiku udržitelného rozvoje EU. V tomto ohledu bude soudržná zahraniční politika odrážet cíle obnovitelné energie stanovené na jarním zasedání Evropské rady. V důsledku toho také bude předpokladem našich vnějších vztahů energetická účinnost. Nestačí trvat na zárukách nepřerušených dodávek z jiných zemí, zejména sousedních zemí. Musíme také zajistit, že mezi 27 členskými státy skutečně funguje koordinace.
Zabezpečení energie ve skutečnosti znamená ztrátu suverenity v evropském odvětví, jež se nyní stalo strategickým bodem. Tlak, jaký dodávky energie kladou na vlády, by nás neměl nutit ke spěchu s těmito rozhodnutími nebo k opomíjení zásad, na nichž společně pracujeme. Jak předchozí předseda Evropského parlamentu připomněl prezidentu Putinovi, lidská práva nemohou být vyjednávána výměnou za naše potřeby spojené s energií. Naopak, naše dodávky musíme podmínit dodržováním lidských práv.
Miguel Portas
(PT) V této zprávě se na začátku uvádí skutečný problém - závislost Unie na energii - ale dochází se v ní k chybnému závěru. Nepřítelem není Rusko, ať už je náš názor na Putina jakýkoli, ani Alžírsko, ať už jeho ozbrojené složky schvalujeme, či nikoli. Změny klimatu, břemeno fosilních paliv a způsob života spojený s velkou spotřebou energie, to jsou naši protivníci - vnitřní i vnější. Neporazíme je tak, že se soustředíme na otázky bezpečnosti spadající do období studené války.
Posedlost bezpečností podrývá spolupráci a vede k vnitřní politice "všechno je přijatelné": od jaderné fúze po spoléhání na biopaliva. Teprve včera byly v Le Monde odhaleny závěry Paula Crutzena: litr zemědělského paliva může přispět ke skleníkovému efektu až dvojnásobně více než tentýž objem fosilního paliva.
Na závěr bych rád parafrázoval Josého Sócratese: Možná by spíše stálo za to znovu začít poslouchat vědce a ekonomy než geostratégy usazené na pohovce.
Thomas Wise
Paní předsedající, hovoří-li EU o společné vnější energetické politice, musíme si být dobře vědomi toho, s kým přesně hodláme obchodovat. Prezident Putin na záznam řekl: "Komise by neměla mít žádné iluze. Chce-li nakupovat ruský zemní plyn, musí jednat s ruským státem."
Gazprom není soukromá společnost. Je to státem kontrolovaný nástroj ruské zahraniční politiky. Kromě toho je v rukou politických nohsledů prezidenta Putina, a údajně i subjektů organizované trestné činnosti. Vezměme si třeba Ališera Usmanova. Tento džentlmen, syn komunistického aparátčíka, je předsedou Gazprom Invest Holdings, skupiny, která ovládá obchodní aktivity společnosti Gazprom mimo Rusko. Právě s tímto člověkem obchodujeme. Je to člověk, jenž odřízne dodávky zemního plynu, odváží-li se zákazník zpochybňovat požadavky společnosti Gazprom. Údajně je to gangster a podvodník, v osmdesátých letech si v Sovětském svazu odpykával šestiletý trest odnětí svobody a nakonec došlo k jeho omilostnění na rozkaz šéfa uzbecké mafie a heroinového vládce Gafura Rachimova, který je označován jako Usmanovův rádce.
Usmanov koupil noviny Kommersant. O tři měsíce později novinář Ivan Safronov, kritik Putinova režimu, jehož jen několik týdnů předtím důrazně vyslýchala FSB, jak se nyní říká KGB, za záhadných okolností zemřel po pádu z okna svého bytu, přičemž v ruce stále svíral tašku s nákupem, kterou si chvíli předtím přinesl.
Podle Craiga Murraye, bývalého britského velvyslance v Uzbekistánu, právě Usmanov nařídil později v tomto roce odříznutí dodávek do Gruzie. Všimněte si prosím, paní předsedající, že Kreml nyní odmítá udělit sankce za stavbu plynovodu přes gruzínské území do EU. To jsou lidé, s nimiž chcete obchodovat. To jsou lidé, kolem nichž chcete utvářet vaši vnější energetickou politiku. Hodně štěstí, pane komisaři. Budete ho potřebovat.
Godelieve Quisthoudt-Rowohl
(DE) Paní předsedající, nejprve bych chtěla složit poklonu panu zpravodaji Saryuszovi-Wolskému. Z této velice velké účasti v tak pozdní hodinu vidíte, jak důležitá tato zpráva je, a je také slyšet, jak citově nabitá atmosféra zde je, když posloucháme různé příspěvky lidí různých národností a skupin. Proto je poklonou, že byla zpráva skutečně sepsána a přijata.
Jako zpravodajka pro obchodní a hospodářské vztahy mezi EU a Ruskem bych chtěla zmínit dvě hlediska a poté přednést obecnou připomínku.
První hledisko se týká dvoustranných dohod o energetice. Pokud to chápu správně, zpráva pana Saryusze-Wolského je "ke společné evropské vnější energetické politice". Jinými slovy, tato společná vnější energetická politika ještě neexistuje. Jestliže dosud ještě neexistuje, musí být tedy možné najít jiné způsoby, jak o energetice hovořit. Členské státy jsou skutečně schopny se mezi sebou dohodnout - to je velmi žádoucí, není to povinnost. Není možné vetovat dvoustranné dohody. Je to ke cti zpravodajovu realistickému přístupu - protože vím, že si přál něco jiného - že tuto zprávu napsal tímto způsobem.
Zadruhé: spojení energetické charty se členstvím Ruska ve WTO. Spojování energetické charty se vstupem do WTO je krokem zpět. Pro EU bude vždy výhodné, bude-li Rusko členem WTO. Navíc nejsme o tomto schopni rozhodnout sami.
Zpravodajova zpráva ve prospěch společné energetické politiky se přiklání k Rusku, ale to je zkrátka v souladu s dnešní situací.
Libor Rouček
(CS) Dámy a pánové, Evropská unie je stále více závislá na dodávkách tradičních energií, především ropy a zemního plynu. Aby bylo možno tuto závislost omezit a snížit, je nutno provést mnohá důležitá opatření. Je nutno například zavést výrazné úspory energií i posílení výzkumu v této oblasti. Je nutno zavést výraznější využívání alternativních paliv od větru, vody, biomasy až po atomové reaktory. Je nutno provést teritoriální diversifikaci zdrojů dodávek mezi více zemí a více tras.
Všechny tyto výzvy a úkoly nelze řešit osamoceně, pouze na úrovni jednotlivých národních států. Ukazuje se, a začínají to chápat i politici v mnohých euroskeptických zemích, že řešení je nutno hledat společně, prostřednictvím společných evropských politik. A nejinak je tomu i na poli společné evropské zahraniční politiky v oblasti energií.
Vítám proto zprávu Saryusze-Wolskeho jako nezbytný krok a základ do debaty o vytvoření této politiky. Zpráva obsahuje důležité zásady a doporučení, kterými by se měla Evropská unie řídit, aby byla schopna jednotně hájit zájmy svých členů, aby byla schopna, a to i navenek, mluvit jedním hlasem. Mezi tyto zásady a důležité principy patří i velmi důležitý princip solidarity - solidarity v krizových situacích. Se všemi těmito zásadami a principy je možno souhlasit. K jejich naplnění však potřebujeme také nový, posílený smluvní základ - jinými slovy potřebujeme reformní smlouvu. Já myslím, že i tento aspekt bychom měli při diskusích o vytvoření společné zahraniční politiky v oblasti energií mít na paměti.
Henrik Lax
(SV) Paní předsedající, děkuji panu zpravodaji za to, že se snaží učinit z rusko-německého projektu Nord Stream společný zájem EU. Tak tomu ve skutečnosti opravdu je. EU potřebuje zemní plyn a Rusko potřebuje příjmy z vývozu. Zároveň tento projekt vzbuzuje obavy a úzkost u obyvatel baltského regionu a chápou jej jako hrozbu. K rozptýlení této nedůvěry potřebujeme opatření ke zvýšení důvěry. Rusko nemůže dále rozdmýchávat plameny nepřátelství panujícího mezi ním a národy v okolí jeho nejvýznamnější vývozní cesty. Jedině sjednocená EU však může proměnit to, co je nyní vnímáno jako hrozba, v příležitost a krok kupředu v rámci vztahů s Ruskem.
Aby tento projekt dostal zelenou, musí EU požadovat následující: spolehlivé hodnocení jeho důsledků pro životní prostředí, záruk náhrad v případě nehod spojených s plynovodem a plný dozor nad činnostmi prováděný kontrolním orgánem se zástupci zemí při Baltském moři.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Paní předsedající, pane komisaři, chtěl bych poukázat na to, že z hlediska jednotlivých zemí a společností jsou prvořadé tři typy zabezpečení: zabezpečení energie, zabezpečení potravin a osobní bezpečnost. Mé díky tedy patří autorovi zprávy o evropské vnější energetické politice, panu Saryuszovi-Wolskému, za to, že vypracoval tuto složitou řadu myšlenek týkajících se zabezpečení energie v Evropské unii. Zároveň mi dovolte vyjádřit naději, že společná energetická politika bude zapracována do reformní smlouvy Evropské unie.
Polsko, které zastupuji, samo zakouší účinky rozdílných názorů na energetickou politiku mezi jednotlivými členskými státy. Toho je pozoruhodným příkladem způsob, jakým Rusko a Německo provádějí jejich investice do plynovodu v Baltském moři na úkor zájmů Polska, ale i ostatních pobaltských států.
Před dvěma lety, na schůzi Rady EU, Polsko oznámilo návrh společné energetické politiky, jenž by se dal popsat heslem "jeden za všechny a všichni za jednoho". Je dobře, že zpráva, o níž zde dnes diskutujeme, se pohybuje tímto směrem a nabízí se v ní společná řešení, jimiž by se výše zmíněná zásada realizovala. Koneckonců nemůže být pochyb o tom, že bez jednotného chránění zájmů Evropské unie spojených s energetikou, bez dodržování zásady solidarity v krizových situacích nebude Evropská unie vnímána jako jediná instituce.
Jana Hybášková
Paní předsedající, pane komisaři, chtěla bych vám a panu Saryuszovi-Wolskému poděkovat za vaši stávající práci a úspěchy a blahopřát vám k nim.
Dovolte mi dnes zahájit rozpravu ohledně nového návrhu, nikoli ohledně vysokého komisaře, ale zcela nové záležitosti. Vytvořme evropský fond pro alternativní zdroje energie. Možná vás udivuje, proč o této věci hovořím. Slyšeli jste někdy o jedné děsivé noci roku 1965 ve zmrzlých Spojených státech, která vedla k baby boomu? Zcela jistě si vybavujete počátek května 1986 v Černobylu a hodiny, dny a měsíce, které tomu následovaly. Pane komisaři, pravděpodobně jste také neměl příležitost přistát a být v roce 1991 v Kuvajtu, kde hořelo 300 ropných polí.
To všechno jsou případy nedostatečné energetické bezpečnosti. Proč takto nedostatečnou energetickou bezpečnost máme? Protože nemáme svobodu volby; jsme velmi závislí. Jako vnučka zakladatele společnosti ČEZ vím, že můžeme říkat, že Česká republika už není "Česká", ale "ČEZká"!
Když jste žádali do roku 2020 20 % energie z obnovitelných zdrojů, přišel k nám premiér Topolánek a řekl, že by to mohl podepsat, protože je to naprostý nesmysl. S tímto přístupem nebudeme i nadále zabezpečeni, protože nebudeme mít svobodu volby. Jak toho dosáhnout? Samozřejmě nejen vnější diverzifikací - my Evropané si musíme najít své vlastní zdroje. Proto nám může pomoci používání sazebníků energie k vytvoření evropského fondu pro alternativní zdroje energie, nikoli k vytvoření další Lisabonské strategie na rok 2020, ale k tomu, abychom se skutečně spojili s takovými lidmi jako pan Topolánek a získali možnost mít nové zdroje, a tedy nebýt závislí.
Ana Maria Gomes
(PT) Toto usnesení odhaluje do očí bijící nedostatky evropských politik týkajících se energetiky. Evropská unie ve skutečnosti v těchto souvislostech není světovým činitelem. Ti, kteří se jako já domnívají, že by si Evropská unie měla zajistit minimální strategickou autonomii, jen konsternovaně sledují naši zranitelnost v těchto záležitostech. Není to otázka usilování o utopickou soběstačnost, ale spíše uznání potřeby lepší koordinace vnitrostátních politik, zajištění, že mezi členskými státy panuje solidarita, a rozvíjení vztahů se světovými partnery, již jsou méně asymetričtí, avšak předvídatelní a mají základ ve skutečně evropském přístupu. Například je na nás Evropanech působit proti přístupu "rozděl a panuj", který poznamenal vztahy s Ruskem v této oblasti.
Ve zprávě se zdůrazňuje politický rozměr evropského trhu s energií. Dokud členské státy, s přístupem srovnatelným s tím, který byl přijat pro evropský trh s obranným vybavením, budou nadále trvat na vnitřním prosazování suverenistického a anachronického protekcionismu a vnějším liberalismu nikoli Adama Smitha, ale spíše "smithovském", bude mít Evropa i nadále jiné názory ve světě, v němž všichni hlavní činitelé vnímají energetiku jako nesmírně politickou a strategickou záležitost. Návrh zpravodaje na vytvoření postu vysokého představitele je tedy užitečný a měli bychom podle něj co nejrychleji jednat.
V této oblasti však EU nejen čelí strategickému imperativu záruk zabezpečení dodávek. Skutečná udržitelnost evropské energetické politiky a důsledky nedostatečné diverzifikace našich zdrojů energie pro životní prostředí vyžadují naléhavou změnu směru. Evropa proto nemůže dále podporovat zkorumpované a represivní režimy zemí vyrábějících ropu. Vnější energetická politika EU musí zahrnovat požadavky spojené s lidskými právy, řádnou správou věcí veřejných a udržitelností životního prostředí.
A na závěr, znečištění a scénář následující po Kjótském protokolu, ceny ropy, požadavky na morální a lidská práva, politická a hospodářská nestabilita v důsledku závislosti na uhlovodících, potenciál nových technologií šetrných k životnímu prostředí k povzbuzení nové průmyslové revoluce v Evropě i v celém světě, to vše kolem nás znamená, že EU musí vyvinout mnohotvárnou, a přesto soudržnou vnější politiku.
Na závěr bych, paní předsedající, ráda blahopřála panu zpravodaji Saryuszi-Wolskému.
Šarūnas Birutis
(LT) Dámy a pánové, chtěl bych poděkovat panu zpravodaji k vynikající zprávě. Budu se znovu opakovat a řeknu, že je velmi nezbytná a přichází v pravý čas, není-li příliš pozdě. Již několikrát jsem zdůraznil otázky společné energetické politiky a zabezpečení dodávek energie, protože se pro Litvu a ostatní pobaltské země jedná o záležitosti rozhodujícího významu.
Vzpomeňte si na zprávu paní Laperrouzeové týkající se hlavních směrů transevropských sítí, zvažovanou před dvěma lety. Zde v Parlamentu se bohužel setkala se zcela jiným pochopením a v některých zemích je tomu tak i nadále, například co se týče projektu Nord Stream. Život nám ukáže, kdo má pravdu.
Dnes je potěšitelné, že se situace mění a Evropská komise přijala odvážné iniciativy. Dne 19. září balíček obsahující tuto zprávu konečně začal splňovat naše očekávání.
Anna Ibrisagic
(SV) Paní předsedající, dovolte mi, abych nejprve blahopřála panu zpravodaji k jeho zprávě, jež není pouze velice dobrá, ale také příhodná. Pan Saryusz-Wolski provedl nesmírně důležitý úkol tím, že přesunul pozornost z vnímání energetiky jako záležitost vybavení energií k otázce geopolitického významu. Jedná se právě o geopolitický a bezpečnostní rozměr, jenž je na prvním místě smýšlení těch z nás, kteří jsme se narodili za železnou oponou, ale jejž západní Evropa po dlouhou dobu opomíjela. Proto se možná jedná o nejdůležitější prvek, který pan zpravodaj do této rozpravy vnáší.
Je třeba, abychom vyvinuli společnou politiku k lepší ochraně svých společných zájmů v této nesmírně důležité strategické oblasti. Jsem panu Saryuszovi-Wolskému vděčný za to, že měl tu odvahu předložit zprávu, která obsahuje řadu důležitých a inovativních nápadů. Měli bychom mít skutečně na paměti, že bezpečné dodávky energie jsou v životně důležitém zájmu stovek milionů občanů Evropy.
Pan Saryusz-Wolski má také naprostou pravdu, když říká, že o této záležitosti musíme hovořit jedním hlasem, a to proto, že otázka energetiky je rovněž zcela jasně otázkou bezpečnosti. Všechny naše zkušenosti spojené se zahraniční a bezpečnostní politikou nám ukazují, že pokaždé, když nehovoříme jednotně, na to doplácíme a naši občané za to vždy musí platit. Proto mohu jenom vybídnout k tomu, abychom zprávu pana Saryusze-Wolského jako celek podpořili.
Adrian Severin
Paní předsedající, zpráva pana Saryusze-Wolského je důležitá a příhodná. Energetika je dnes pro Evropskou unii strategickou záležitostí, jako tomu bylo před desítkami let v případě uhlí a oceli. Ano, Evropská unie potřebuje společnou evropskou vnější energetickou politiku. V souvislosti s tímto prohlášením se domnívám, že vyvstávají dvě opodstatněné otázky.
Zaprvé, jak bychom mohli mít společnou vnější energetickou politiku bez společně vnitřní energetické politiky? Potřebujeme společnou agenturu pro rozvoj technologií v této oblasti; potřebujeme evropský rozpočet financovaný náležitým způsobem a z náležitých zdrojů; potřebujeme soudržnou strategii výroby energie; potřebujeme integrovanou síť dopravy energie, slučitelné systémy rozvodu a politiku Evropské unie k vyvážené spotřebě a výrobě. Potřebujeme skutečně volný vnitřní trh s energií.
Zadruhé, jak bychom mohli mít společnou vnější energetickou politiku bez všeobecné společné zahraniční politiky? Ruský faktor je zásadní. Rusko bohužel vnímá jakoukoli společnou evropskou energetickou strategii tak, že je namířena proti jeho zájmům. Jak můžeme v rámci našich vztahů s Ruskem přijít na přesvědčivou zaručeně úspěšnou energetickou strategii? Současné chování Ruska je nepřijatelné. Neměli bychom však Rusku jen říkat, jak se má chovat, musíme je k určitému chování motivovat. Proto se domnívám, že bychom měli zprávu pana Saryusze-Wolského přivítat, ale měli bychom ji vnímat jako jeden nezbytný důležitý krok na dlouhé cestě k našemu společnému cíli.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Paní předsedající, měli bychom panu Saryuszovi-Wolskému blahopřát, protože se v jeho zprávě jasně uvádí zásadní body, jež by Unie měla brát v potaz při vytváření skutečné společné vnější energetické politiky: vzájemnost s dovážejícími zeměmi, potřeba lepší koordinace naší diplomacie spojené s energetikou na evropské úrovni a význam vytvoření integrovaného a konkurenceschopného trhu.
Co se týče vnější energetické politiky, je zásadní pamatovat na to, že podnik, jenž má pod kontrolou trh od výroby po konečný prodej, jako je tomu v případě elektřiny, není stejný jako jiný podnik, jehož produkt závisí na faktorech, které do značné míry pod kontrolou nemá, jako je tomu v případě zemního plynu.
Kromě toho bychom neměli zaměňovat protekcionismus, jejž odsuzujeme, s ochranou, což je obezřetné opatření. Je třeba, abychom se na tento problém zaměřili jinak, z hlediska vzájemné závislosti, protože Unie představuje přibližně 500 milionů spotřebitelů, díky čemuž máme značný vliv na světovém trhu.
Opakujeme však tu chybu, že neslaďujeme diplomatickou činnost na vnitrostátní a evropské úrovni, což nás hospodářsky i geopoliticky oslabuje. Musíme zajistit, aby dvoustranné dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi neohrožovaly činnost prováděnou na evropské úrovni. Značný počet členských států závisí na dovozech, co se týče více než 90 % jejich spotřeby energie, vzhledem k čemuž musíme zachovávat dobře fungující a stabilní vztahy s výrobními zeměmi.
Někdy se však kvůli neočekávaným událostem vztahy oslabí, což obvykle vede k negativním důsledkům pro obchod mezi regiony, jakými nyní trpíme ve Španělsku a jakých jsme byli ve velmi nedávné době svědky v Polsku a dalších členských státech.
Na závěr bych chtěl, paní předsedající, říci, že podobným situacím se v budoucnu budeme moci vyhnout pouze díky skutečné evropské vnější energetické politice, a proto každý nový právní základ a každý nový institucionální nástroj, který k jejímu vytvoření napomáhá, musí být...
(Předsedající řečníka přerušila)
Roberta Alma Anastase
(RO) Dámy a pánové, nejprve bych chtěla blahopřát panu zpravodaji k jeho namáhavé práci a otevřenosti, jakou prokázal svým přístupem k řadě hledisek společné evropské politiky týkající se energetiky.
Jedno z těchto hledisek, o němž bych se chtěla ve svém příspěvku zmínit, je význam černomořského regionu pro uvedenou budoucí politiku. V posledních letech jsme byli svědky několika energetických krizí, jež rovněž zasáhly Evropskou unii. Cíle spojené se zajištěním stabilních dodávek energie, ale i transparentní trh jsou již nezpochybnitelnou prioritou Evropské unie.
V této souvislosti představuje černomořský region důležitý klíč k zabezpečení evropského odvětví energetiky prostřednictvím diverzifikace zdrojů energie a transitních sítí a za tímto účelem by měla být do nejvyšší míry uplatňována evropská iniciativa ke konsolidaci regionální spolupráce v černomořské oblasti pomocí vytváření synergií. Zvláště zdůrazňuji strategický význam projektů Nabucco a Konstanca-Terst.
Dále vítám, že je těmto projektům, stejně jako nedávnému jmenování evropského koordinátora projektu Nabucco, ve zprávě pana Saryusze-Wolského věnována pozornost. Neméně důležité jsou i cíle spojené s konsolidací sítě energetických koordinátorů a uplatňováním Smlouvy o Energetickém společenství. Doufám, že tyto iniciativy budou následovány ještě pevnějšími kroky v rámci utváření společné energetické politiky, při nichž se dobře využije černomořský region a díky nimž se položí základy dialogu s vnějšími partnery, a to na základě vzájemnosti a vzájemné důvěry, společných hodnot, a samozřejmě i v souladu s mezinárodními závazky.
Bogdan Klich
(PL) Paní předsedající, touto výbornou zprávou pana Jacka Saryusze-Wolského se ukazuje, že nejdůležitějším hlediskem energetické politiky EU je v současné době zabezpečení dodávek. Jsme již z poloviny závislí na zahraničních dodávkách: v případě zemního plynu je to ve skutečnosti 57 % a v případě ropy 82 %. To znamená, že jakákoli krize, jež zasáhne jednoho z dodavatelů a Evropskou unii nebo jednoho z dodavatelů a transitní zemi, by mohla mít katastrofální dopad na naše ekonomiky a naše občany. Vzhledem k tomu je ještě mnohem důležitější zavést zásadu solidarity mezi členskými státy v případě krize společně s reformní smlouvou do našeho právního řádu.
K tomu, aby tato zásada byla pozorovatelná v praxi, je však zásadní, abychom vytvořili systém strategických zásob, zvýšili počet spojů mezi dopravními sítěmi a zkrátka vybudovali fungující mechanismus reakce, díky němuž by měly země, které v důsledku krizí trpí nejvíce, technickou podporu. Solidarita mezi členskými státy se musí rovněž projevovat v podobě společné vnější energetické politiky a je dobře, že nás Komise ujišťuje o tom, že má v záměru takovou politiku vytvořit, jak jsme slyšeli z úst pana komisaře Piebalgse. Ještě je třeba, aby se o tom členské státy přesvědčily, aby upustily od svých vlastních zájmů ve prospěch společného přístupu a společného dobra.
Je důležité, aby tato politika byla založena na zásadě diverzifikace zdrojů i dodavatelů, ale také cest a způsobů dodávek energie. Proto je nezbytné zajistit politickou a finanční podporu novým infrastrukturním projektům jako plynovod Oděsa-Brody-Płock nebo plynovod Nabucco. Jsme však povinni zakročit proti rozvratným projektům, jako je například baltský plynovod. Navíc by neměnným prvkem ve hře, již Evropská unie hraje se svými sousedy, zejména s těmi nejbližšími, měla být jako součást evropské politiky sousedství doložka o energetice založená na modelu protiteroristických doložek, v souvislosti s kterými zde, v Evropském parlamentu, trváme na tom, aby byly začleněny do dohod s třetími zeměmi.
Andris Piebalgs
člen Komise. - Paní předsedající, na začátek chci poděkovat panu zpravodaji.
Mám za to, že víte, o jak složitý problém se jedná, a je velmi obtížné zabývat se všemi hledisky, ale je dobré se pokusit zabývat se tímto problémem v celé jeho složitosti. Ve své práci nepředstírám, že jsem "Pan Energie". Co se týče vnějších energetických vztahů, jsou tvořeny třemi pilíři: prvním je transit dodávek (a na tom spolupracuji se svými kolegy Benitou Ferrerovou-Waldnerovou a Peterem Mandelsonem); druhým pilířem je čistá energie a energetická účinnost jako zavedení světové platformy energetické účinnosti (na tom spolupracuji se Stavrosem Dimasem a Janezem Potočnikem); a v rámci třetího pilíře se zabýváme energetickou chudobou (na té spolupracuji s Louisem Michelem).
Tím se potvrzuje, o jak složitou otázku se jedná, a k tomu ještě máme členské státy. Ve Smlouvě, ale také v reformní smlouvě se uvádí velmi důležitá věc: každý členský stát je zodpovědný za svou skladbu energetických zdrojů. Domnívám se, že právě z tohoto důvodu se ve zprávě žádá, abychom hovořili jedním hlasem. To je z mého pohledu hlavní poslání, které jsem si ze zprávy vzal. To zdaleka není jednoduché a my jsme toho ještě zdaleka nedosáhli. Myslím si, že tato zpráva dává celé Unii dobrou příležitost na této cestě dále pokročit.
Nyní se dostávám k otázce pana Beazleyho, protože mám za to, že se týká jádra celého procesu. Proč je třeba se zabývat otázkami energetiky v rámci dohody o partnerství a spolupráci, dohody s Ruskem navazující na dohodu o partnerství a spolupráci, máme-li energetickou chartu?
Energetická charta je mnohostranný nástroj. Pokud jde o Rusko, naše vztahy spojené s energetikou jsou rozhodně mnohem významnější. Investujeme do Ruska. Rusko investuje zde. V Bělorusku bude možná postaven ruský jaderný reaktor. To znamená, že je třeba, abychom na obou stranách vybudovali důvěru, a té je možné dosáhnout, pokud existují velmi jasné zákonné požadavky popisující povinnosti, ale i práva obou stran.
Budou-li popsány, můžeme rovněž dojít k závěru, že zde existují oblasti, v nichž je také třeba vnější zástupce pro otázky energetiky. Jsem si vědom této žádosti dalších partnerů spojené s vysokým představitelem. Budeme-li mít ustanovení Smlouvy, jimiž se zajistí vývoj Unie, měli bychom se dohodnout na mandátu - a mandátem myslím na základě podobném výboru 133 pro vnější obchodní politiku - a na základě tohoto mandátu by mohla delegovaná osoba hovořit s vnějšími dodavateli, transitními zeměmi nebo všemi ostatními účastníky trhu s energií.
Budeme-li se tím zabývat odděleně, rozhodně se tím ztratí veškerá moc. Měli bychom to chápat jako symbiózu, protože to není záležitost oddělená od toho, abychom hovořili jedním hlasem. Nemluví-li se jedním hlasem, není třeba posel. Mluví-li se jedním hlasem, pak posla rozhodně potřebujeme.
U tohoto postoje tedy zůstanu. Chtěl bych vám poděkovat za velmi dobrou rozpravu. Byla velmi zajímavá. Poté, co Komise vytvoří tuto zprávu o vnějších energetických vztazích, mám za to, že se Parlament k této záležitosti vrátí, protože tento problém nelze vyřešit pouze jednou zprávou. To by bylo příliš optimistické. Ještě jednou bych rád poděkoval panu zpravodaji za velmi dobrou práci.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve středu.
Písemná prohlášení (článek 142)
John Attard-Montalto  
písemně. - Dnes se více než kdykoli předtím hospodářské velmoci ženou za zdroji energie. Čína poskytuje nesmírnou podporu rozvojovým zemím výměnou za dodávky energie bez jakýchkoli podmínek. Rusko uplatňuje svou moc spojenou s ropou a zemním plynem, aby se znovu stalo světovým aktérem. Spojené státy si plánují budoucnost s větší závislostí na jaderných technologiích. Kdy to Evropskou unii opustí?
Pro dodávky a zabezpečení energie začalo být nezbytné uzavírat spojenectví. Problémy, kterým čelí země EU mající potenciál stát se dodavatelem energie, jako je Malta, musí řešit Evropská unie jako celek. Stejně jako v případě nezákonného přistěhovalectví by i v záležitostech spojených s energetikou měla zasahovat EU. Společná vnější energetická politika by se neměla omezovat pouze na dodávku a zabezpečení, ale musí rovněž zahrnovat dva zásadní prvky: emise skleníkových plynů, ale také hledání alternativních energií. Společná vnější energetická politika může mít smysl pouze v těchto širších souvislostech, v rámci trojúhelníku s dodávkou a zabezpečením v horní části a se základnou tvořenou změnami klimatu a alternativními zdroji.
Avril Doyle  
písemně. - V rámci našich snah o řešení změn klimatu bychom neměli ohrožovat úsilí spojené s ochranou biologické rozmanitosti, ekosystémů a zabezpečení potravin v Evropě. V závěrech zasedání Rady ve dnech 8.-9. března se stanoví, že 10% cíl pro biopaliva je přiměřeným cílem, pouze pokud je spojen s udržitelnou výrobou. Dopady biopaliv první generace mohou být horší, než se původně předpokládalo, například v důsledku přání USA používat bioetanol se v rámci výroby biopaliv značně zvětšilo používání obilovin. Tato poptávka má negativní účinek na evropské dodávky obilovin a předpovídá se, že se to mnohem více zhorší, jakmile se ve Spojených státech sníží přebytek obilovin. OECD a FAO předvídají výrazný vliv výroby biopaliv na ceny zemědělských komodit s možnými řetězovými reakcemi v zemích dovážejících potraviny. Proto je třeba komplexní mezinárodní systém osvědčení pro biopaliva - jak se uvádí ve zprávě pana Saryusze-Wolského, ale i paní Thomsenové - v rámci něhož by se udělovala osvědčení na vývoz i dovoz EU. Kritéria udělování osvědčení by měla být navržena tak, aby se zajistilo, že biopaliva přinášejí v rámci celého životního cyklu podstatné úspory skleníkových plynů a že jejich výroba nevede ke ztrátám biologické rozmanitosti nebo výrazným socioekonomickým problémům jako závažná inflace cen potravin.
András Gyürk  
písemně. - (HU) Ve zprávě nazvané Ke společné evropské vnější energetické politice se zmiňuje důležitá skutečnost, že dodávky energie do Evropy závisí do stále větší míry na nestabilních a nedemokratických zemích. Tato stále patrnější závislost se zhoršuje tím, že se energie čím dál častěji používá jako prostředek vyvíjení politického nátlaku.
Vzhledem k těmto procesům je mnohem naléhavější vyvinout společnou evropskou energetickou politiku založenou na solidaritě.
Rozsáhlé evropské projekty hospodaření s energií by mohly představovat cestu k uplatňování společné politiky v praxi. Nedávné jmenování koordinátora k vedení nejdůležitějšího z těchto projektů, projektu Nabucco, Evropskou unií bychom tedy měli uvítat. To by mohlo, společně s tím, že se doposud neochotná maďarská vláda rozhodla podpořit stavbu plynovodu, znamenat, že plynovod spojující evropské spotřebitele se zdroji energie v regionu Kaspického moře by se nyní namísto toho, že byl znakem zaváhání, mohl stát symbolem úspěšné společné energetické politiky. Do několika let by se v souvislosti s plynovodem Nabucco, jenž představuje diverzifikaci jak ve smyslu zdrojů, tak dopravních koridorů, mohlo potvrdit, že společná činnost znamená větší zabezpečení dodávek a ceny dostupné pro spotřebitele. To je v zájmu všech členských států, ale obzvláště důležité je to pro Maďarsko, které je v současné době závislé výhradně na ruském zemním plynu.
Marian-Jean Marinescu  
písemně. - (RO) Evropská energetická politika je zaměřena na vytvoření, stabilizaci a regulaci vnitřního trhu, což je také očividný trend spojený s nejnovějším energetickým balíčkem Evropské komise.
Panovalo zde přesvědčení, že díky liberalizaci vnitřního trhu se EU stane významným hráčem na mezinárodní scéně energetiky, ale ve skutečnosti se zjistilo, že Unii chybí vnější a stejnorodá dimenze energetické politiky.
V nové realitě, v souvislosti s níž je hospodářská soutěž a liberalizace spojena se změnami klimatu a zabezpečením zdrojů, vznikají nejen vnější problémy (strach z energetické závislosti na jediném dodavateli, jenž své postavení využívá jako politickou zbraň), ale také významný vnitřní problém, prostřednictvím něhož se zkouší schopnost členských států klást své státní zájmy na druhé místo, aby vznikly předpoklady pro rozvoj společné a soudržné energetické politiky.
Dalším krokem je diverzifikace zdrojů prostřednictvím prohloubené spolupráce se sousedními zeměmi, zejména se zeměmi východní Evropy a střední Asie. Tímto způsobem se zajistí sbíhavý rozvoj členských států a jejich sousedních zemí a povzbudí se regionální a meziregionální spolupráce, která je nezbytná k zefektivnění evropské vnější energetické politiky.
Rozšíření Evropského energetického společenství směrem na východ by podnítilo dovršení liberalizace energetiky a to by zároveň přineslo společnou výhodu budoucímu možnému rozšíření Evropské unie.
Gay Mitchell  
písemně. - Je nezbytné, abychom zajistili, že jsou prostřednictvím opatření plánovaných v rámci energetiky a zahraniční politiky dodržovány a podporovány zásady a cíle rozvojové politiky EU. Přístup k energii je zásadní zmocňovací činitel pro hospodářský růst a k zajištění základních životních podmínek pro všechny lidské bytosti.
Členské státy EU a evropské energetické společnosti v rámci energetiky do značné míry spolupracují s rozvojovými zeměmi, avšak není vždy jasné, do jaké míry mají občané z těchto zdrojů skutečně prospěch. Z tohoto důvodu podporuji všechny kroky směřující k prosazování transparentnosti, zákonnosti a lepší správy v rámci odvětví energetiky.
Hospodářský rozvoj nemusí předpokládat opakování činností průmyslových zemí vedoucích ke znečištění. Řada rozvojových zemí je do velké míry závislá na zdrojích energie spojených s vysokými emisemi uhlíku. Potřebují pomoc k tomu, aby diverzifikovaly zdroje energie k dosažení udržitelnější skladby těchto zdrojů. Odsuzuji rozsáhlé využívání uhelných elektráren v Číně. Měli bychom podniknout veškeré odpovídající kroky k podpoře jejich přechodu na čisté technologie prostřednictvím budování udržitelné energetické kapacity a usnadnění převodu čistých technologií.
