Al cincilea raport privind coeziunea și strategia pentru politica de coeziune după 2013 - Punerea în aplicare a programelor politicii de coeziune pentru perioada 2007-2013 - Agenda urbană europeană și viitorul acesteia în cadrul politicii de coeziune - Obiectivul 3: viitoarea agendă a cooperării transfrontaliere, transnaționale și interregionale - O eficacitate sporită a FEDER și a celorlalte fonduri structurale (dezbatere)
Președinte
Următorul punct pe ordinea de zi îl reprezintă dezbaterea comună privind următoarele rapoarte:
raportul elaborat de Markus Pieper, în numele Comisiei pentru dezvoltare regională, referitor la cel de-al cincilea Raport privind coeziunea al Comisiei și strategia pentru politica de coeziune după 2013;-
raportul (A70111/2011) elaborat de Miroslav Mikolášik, în numele Comisiei pentru dezvoltare regională, referitor la raportul pentru anul 2010 privind punerea în aplicare a programelor politicii de coeziune pentru perioada 2007-2013;-
raportul elaborat de Oldřich Vlasák, în numele Comisiei pentru dezvoltare regională, referitor la Agenda urbană europeană și viitorul acesteia în cadrul politicii de coeziune;
raportul elaborat de Marie-Thérèse Sanchez-Schmid, în numele Comisiei pentru dezvoltare regională, referitor la Obiectivul 3: o provocare pentru cooperarea teritorială - viitoarea agendă a cooperării transfrontaliere, transnaționale și interregionale;
raportul elaborat de Georgios Stavrakakis, în numele Comisiei pentru dezvoltare regională, referitor la situația actuală și sinergiile viitoare pentru o eficacitate sporită a FEDER și a celorlalte fonduri structurale.
Markus Pieper
raportor. - (DE) Dle președinte, aș dori să încep prin a spune că aș dori foarte mult să mi se aloce două minute pentru comentariile finale. Doamnelor și domnilor, Uniunea Europeană este o Europă a solidarității și susținătorul regiunilor europene. Astăzi, Parlamentul European trimite un semnal puternic către regiunile noastre. Dorim să ajutăm regiunile cele mai defavorizate pentru a stabili legături mai bune. Oferim sprijin regiunilor de frontieră, astfel încât Europa să se bucure de mai multă coeziune, și dorim să folosim potențialul tuturor regiunilor pentru a face Europa mai competitivă.
Chiar dacă criza economică și financiară a eclipsat multe dintre aceste activități, politica structurală europeană va continua să ofere un stimulent puternic pentru creșterea economică și ocuparea forței de muncă. După anul 2013 vor trebui luate cu adevărat măsuri din cauza provocării schimbărilor demografice, a structurii în schimbare a economiei, a deficiențelor din sistemele noastre de transport, a începutului erei energiilor regenerabile și a creșterii discrepanțelor sociale.
Arta politicii structurale va permite regiunilor să inoveze în scopul de a răspunde la aceste provocări și le va ajuta să se ajute singure. În același timp, Europa are nevoie de potențialul regional pentru a putea pune în aplicare strategia Europa 2020 și pentru a se asigura că aceasta se bucură de succes. Trebuie să ne asigurăm că avem finanțare corespunzătoare pentru toate aceste sarcini. Prin urmare, ne vom opune tuturor încercărilor de a elimina politica noastră structurală care se bucură de succes, indiferent dacă acestea sunt renaționalizare, fonduri noi pentru climă sau ocuparea forței de muncă sau orice alte măsuri de centralizare pe care le poate planifica Bruxelles-ul. Dorim să consolidăm principiul guvernanței pe mai multe niveluri. Responsabilitatea regiunilor pentru punerea în aplicare a obiectivelor europene aduce o valoare adăugată în sine.
Am făcut o serie de propuneri în raport cu privire la modul în care Europa poate spori și mai mult această valoare adăugată. Solicităm mai multe resurse pentru îmbunătățirea infrastructurii în regiunile noastre de frontieră și pentru consolidarea rețelelor transeuropene. Dorim să investim mai mult în viitorul orașelor noastre și al zonelor noastre rurale și solicităm ca programele să fie mai bine coordonate. Este probabil ca o majoritate a Parlamentului să fie în favoarea unei categorii intermediare, cu rate ridicate de subvenție pentru regiunile mai puțin dezavantajate. Mă declar mai degrabă împotriva acestui lucru, deoarece va face ca eliminarea treptată să devină stagnare, ceea ce Consiliul nu-și poate permite.
De asemenea, înaintăm propuneri îmbunătățite pentru creșterea eficienței și transparenței. Este foarte important să ne asigurăm că alocarea fondurilor este condiționată mai strict. Legislația UE trebuie să fie pusă în aplicare înainte ca banii UE să fie puși la dispoziție. Acest lucru se aplică achizițiilor publice și reglementării prețurilor. De asemenea, dorim să se introducă controale mult mai stricte în ceea ce privește alocarea de fonduri subvenționate. Dacă nu vom denunța în mod regulat statele membre în care au loc cele mai multe cazurilor de fraudă, ne vom pierde credibilitatea.
Solicităm un angajament mai solid din partea Comisiei cu privire la monitorizarea utilizării fondurilor. Dle Lewandowski, vă rugăm să nu aveți prea multă încredere în statele membre. Asumați-vă responsabilitatea acreditării autorităților naționale de control, iar Parlamentul vă va oferi sprijinul său.
În cele din urmă, aș dori să atrag atenția Comisiei asupra câtorva aspecte care nu sunt abordate în raport. Spre deosebire de proiectul de raport, nu mai solicităm reducerea cofinanțării, dar, și acesta este aspectul pe care aș dori să îl subliniez, nici nu cerem o majorare. De asemenea, raportul nu mai include propunerea noastră de fuziune a Fondului european de ajustare la globalizare cu Fondul social european. Cu toate acestea, vă rog să rețineți că nu dorim nici un Fond european de ajustare la globalizare independent. Vă rog să luați în considerare aceste două exemple, ca dovadă a faptului că Parlamentul este mult mai mult în favoarea reformei decât o sugerează raportul. Avem nevoie de reforma politicii noastre structurale pentru a ne asigura că UE rămâne puternică.
În concluzie, aș dori să spun că în general mi-a făcut plăcere să lucrez la acest raport. Cu toate acestea, m-au supărat numeroasele situații de naționalism egoist care, din păcate, se reflectă în acest raport. Sunt nerăbdător să văd cum va fi tratat acest lucru în momentul votului. Vă mulțumesc foarte mult pentru atenție.
Miroslav Mikolášik
raportor. - Dle președinte, în primul rând aș dori să le mulțumesc tuturor deputaților implicați pentru interesantele contribuții, și în special raportorilor alternativi pentru cooperarea excelentă. S-au exprimat multe idei sugestive și relevante în amendamente, precum și în avize, astfel încât am acordat o atenție specială creării unei abordări echilibrate, care să poată reține cât mai mult posibil din esența și varietatea acestora.
Elaborarea de rapoarte strategice reprezintă o nouă caracteristică a politicii de coeziune, introdusă în perioada actuală de programare 2007-2013. Odată cu raportul strategic pentru 2010, Parlamentul are prima ocazie de a analiza și evalua consecințele și rezultatele punerii în aplicare a politicii de coeziune. De asemenea, aceasta este o oportunitate de a exprima opinia Parlamentului cu privire la prioritățile de cheltuieli ale statelor membre și de a evidenția domeniile în care sunt necesare eforturi suplimentare, inclusiv abordarea de către Comisie a punerii în aplicare a politicii de coeziune și a exercițiului de elaborare de rapoarte strategice în sine.
Raportul strategic pentru 2010 se axează în principal pe punerea în aplicare a programelor în cursul actualei perioade de programare și pe exercițiul de raportare strategică. Totuși, acesta prevede de asemenea mai multe perspective valoroase referitoare la viitorul politicii de coeziune.
În primul rând, în ceea ce privește punerea în aplicare a programelor, volumul financiar raportat al proiectelor selectate este de 93,4 miliarde de euro, reprezentând mai mult de 27 % din resursele UE disponibile în perioada în cauză. Acest lucru poate fi considerat destul de rezonabil, având în vedere nu doar contextul de deteriorare gravă a situației socioeconomice în perioada 2008-2009 din cauza crizei mondiale, ci și reforma politicii de coeziune pentru perioada 2007-2013.
Cu toate acestea, progresele variază semnificativ în funcție de țări și domenii, cu ratele de selecție totală de aproximativ 40 % în cazul a nouă state membre și sub 20 % în patru state membre. În mod evident încă există disparități economice, sociale și de mediu izbitoare între regiunile europene. Pe de altă parte, a existat o rată medie constantă a selecției proiectelor pentru cele trei obiective de convergență, competitivitate regională și ocuparea forței de muncă și cooperare teritorială europeană - și același lucru se aplică în categoriile destinate obiectivelor Strategiei de la Lisabona. Cele mai ridicate rate de absorbție pentru programele de mediu în cadrul obiectivului de cooperare teritorială europeană arată valoarea adăugată a cooperării transfrontaliere și interregionale - care prin urmare ar trebui să fie încurajată în viitor. Pe de altă parte, sunt necesare eforturi suplimentare în anumite domenii, în special pentru a îmbunătăți punerea în aplicare, pentru a evita întârzierile excesive, pentru a asigura o disciplină financiară mai strictă și pentru a spori sinergiile cu alte politici ale UE.
În al doilea rând, în ceea ce privește raportarea strategică în sine, aceasta este un instrument pentru a reflecta în mod strategic și pentru a discuta dimensiunea tematică a politicii de coeziune, pe baza unor dovezi concrete furnizate de statele membre. Raportarea strategică este de asemenea o evaluare a procesului aflat în curs de desfășurare. Aceasta se efectuează în cursul perioadei de programare în scopul de a oferi o imagine de ansamblu a progreselor statelor membre în ceea ce privește atingerea obiectivelor UE și o bază utilă în funcție de care se îmbunătățească rezultatele. Raportul evidențiază astfel multe bune practici care pot contribui la îmbunătățirea calității exercițiului de raportare, sporind implicarea părților interesate din statele membre și îmbunătățind în cele din urmă eficiența punerii în aplicare.
Voi încheia menționând doar una dintre multele bune practici, și anume utilizarea indicatorilor de bază de către toate statele membre.
Oldřich Vlasák
Dle președinte, aș dori să vă împărtășesc mai multe aspecte ale raportului pentru care sunt raportor, cu alte cuvinte raportul referitor la dimensiunea urbană a viitoarei politici de coeziune.
Raportul se concentrează asupra orașelor și a rolului acestora în cadrul politicii de coeziune. Cu toate acestea, aș dori să încep prin a sublinia că acest lucru nu înseamnă că ar trebui să uităm de zonele rurale atunci când distribuim fondurile europene. Dimpotrivă, dezvoltarea sincronizată, atât a orașelor mari, cât și a comunităților rurale mici trebuie să meargă mână în mână. De altfel, am subliniat aceste teme în proiectele mele de amendamente la raportul dlui Siekierski referitor la viitorul politicii agricole comune.
Aș dori să abordez mai multe aspecte în introducerea mea. În primul rând, trebuie să fim conștienți de faptul că orașele sunt o platformă importantă pentru punerea în aplicare a strategiei Europa 2020, din motive care includ importanța lor incontestabilă în dezvoltarea economică a regiunilor europene. Prin urmare, este esențial ca orașelor să le fie acordat un mandat puternic în punerea în aplicare a obiectivelor acestei strategii europene comune.
În al doilea rând, aș dori să subliniez că în multe orașe trebuie să construim infrastructură de bază. În opinia mea, o soluție bună nu ar fi doar simpla renovare, ci și modernizarea și investițiile tehnologice în infrastructură, prin intermediul tehnologiilor informaționale. Atunci am putea fi siguri că într-adevăr va avea loc creștere economică accelerată și îmbunătățirea calității vieții în orașe. Ar trebui să acordăm prioritate doar unor astfel de investiții privind creșterea, din motive care includ principiul concentrării.
În al treilea rând, aș dori să menționez tema parteneriatului. Parteneriatul este de multe ori un concept gol. Prin urmare, aș prefera să oferim orașelor un sprijin real și, în consecință, invit Comisia să impună statelor membre obligația de a implica reprezentanții politici din principalele orașe și federațiile de organisme locale și regionale în toate fazele procesului decizional din cadrul politicii de coeziune. Reprezentanții locali trebuie să aibă posibilitatea de a participa la negocierea acordurilor naționale de planificare pentru dezvoltare strategică.
În al patrulea rând, și acesta este ultimul aspect principal din proiectul de raport pe care aș dori să îl menționez astăzi, avem instrumentele de inginerie financiară. S-au spus deja multe lucruri pe tema inițiativei JESSICA. Cu toate acestea, în realitate nu se întâmplă prea multe lucruri. Prin urmare, aș dori să invităm Comisia să evalueze situația cu aceste instrumente și să modifice normele acestora pentru a le face competitive în comparație cu alte instrumente de pe piața financiară. În același timp, cred că ar trebui să solicităm statelor membre să pună în aplicare inițiativa JESSICA la nivel de orașe, și nu de regiuni sau state. Doar așa orașele vor beneficia din plin de JESSICA, permițându-i acestei inițiative să aibă un efect pe termen lung.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
Dle președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, este rară o dezbatere prioritară cu privire la politica de coeziune, iar cea de astăzi este extrem de importantă.
Politica regională s-a bucurat de multe succese pe parcursul îndelungatei sale existențe, iar în 2009 a devenit principalul element de cheltuieli al Uniunii Europene, cu 350 de miliarde de euro investite în regiunile noastre în perioada 2007-2013. Astăzi, Parlamentul European va vota cu privire la viitorul acestei politici și va defini prioritățile acesteia ca activitate pregătitoare pentru viitoarele negocieri bugetare și de reglementare pentru următorul cadru financiar.
În ceea ce mă privește, am avut onoarea de a lucra la viitorul cooperării teritoriale europene - Obiectivul 3 al politicii de coeziune - și aș dori să mulțumesc raportorului alternativ și Comisiei Europene pentru colaborarea lor fructuoasă.
Ce este cooperarea teritorială? Care este scopul acesteia? Care sunt aspectele în joc? Cât de vizibilă ar trebui să fie în cadrul politicii regionale? Acestea sunt întrebările la care trebuie să răspundem.
În prezent, 196 de milioane de cetățeni europeni trăiesc în regiunile de frontieră. Aceste regiuni dezvăluie, prin diferențele cu care se confruntă, dificultățile țărilor noastre de a se adapta la provocările frontierelor deschise, la finalizarea pieței comune europene și la globalizare.
UE are 27 de state membre împărțite în 271 de regiuni. În consecință, teritoriul european este divizat și împărțit de un mare număr de granițe administrative care definesc diferite sisteme politice și juridice. Pentru a parafraza un sociolog francez, o frontieră este un obiect politic care creează distanță acolo unde există apropiere. În schimb, Uniunea Europeană dorește să creeze apropiere acolo unde istoria a creat distanță, neînțelegeri și uneori ură.
De fapt, preambulul Tratatului de la Roma din 1957 reprezintă elementul comun aleși rolului nostru de reprezentanți europeni aleși. Scopul Uniunii Europene este "o uniune din ce în ce mai strânsă între națiuni”. Fără să elimine granițele sau să pună sub semnul întrebării legitimitatea acestora, Obiectivul 3, cu 8,5 miliarde de euro, urmărește să reducă impactul negativ al frontierelor în viața de zi cu zi a cetățenilor noștri, în scopul de a transforma aceste frontiere despărțitoare în frontiere de legătură.
Datorită acestui lucru, cooperarea teritorială europeană reprezintă întruchiparea integrării europene și o sursă extraordinară de competitivitate.
Ce viitor dorim să îi rezervăm?
Acest raport conține propuneri concrete și pragmatice, care rezultă din cererile de la fața locului, de la numeroasele părți interesate întâlnite și de la așteptările cetățenilor.
În primul rând, o referire explicită la valoarea adăugată a cooperării teritoriale europene și la potențialului său de creștere a competitivității. O propunere de majorare a fondurilor la 7 % din bugetul următor pentru politica de coeziune. Menținerea structurii generale și rolul-cheie al dimensiunii transfrontaliere, în scopul de a satisface nevoile locale ale comunităților de frontieră. Alocarea de fonduri pentru fiecare program de cooperare, efectuată folosind criterii armonizate, astfel încât să împiedice unele state membre să își calculeze câștiguri financiare. O programare mai strategică a fondurilor, în legătură cu o strategie Europa 2020 teritorializată.
Stimulente, astfel încât programele operaționale regionale să joacă un rol în proiecte transfrontaliere sau transnaționale importante, precum rețelele transeuropene de transport. O mai bună coordonare între dimensiunea transnațională și strategiile macroregionale, simplificarea punerii în aplicare prin adoptarea unui regulament separat. O mai bună utilizare a grupurilor europene pentru cooperare teritorială, care sunt singurul instrument pur comunitar pentru guvernanța pe mai multe niveluri. În cele din urmă, îmbunătățirea vizibilității și a clarității cooperării teritoriale între autoritățile local și în rândul cetățenilor.
În încheiere, aș spune că această cooperare teritorială este una dintre politicile pur europene cu valoare adăugată ridicată. Este modalitatea cea mai simplă, mai rapidă și ieftină de a realiza o integrare europeană practică și intensivă.
Dle comisar, doamnelor și domnilor, astăzi avem datoria de a consolida obiectivul cel mai european al politicii de coeziune.
Georgios Stavrakakis
raportor. - (EL) Dle președinte, dle comisar, principala ipoteză expusă în raport este faptul că intensificarea sinergiilor dintre Fondul european de dezvoltare regională și alte fonduri ale politicii de coeziune va ajuta foarte mult la creșterea atât a eficienței, cât și a valorii adăugate a politicii de coeziune. În același timp, este nevoie de o sinergie mai mare pentru acțiuni de dezvoltare ale Fondului european agricol pentru dezvoltare rurală și ale Fondului european pentru pescuit. În practică, o sinergie mai mare înseamnă că acțiunile finanțate de diferitele fonduri ale politicii de coeziune sunt pregătite, proiectate și puse în aplicare în cadrul unui plan comun integrat, astfel încât fiecare acțiune utilizează și completează rezultatele pozitive ale altor acțiuni.
Experiența dobândită din punerea în aplicare a programelor politicii de coeziune ilustrează clar faptul că succesul celor mai multe acțiuni de dezvoltare regională depinde practic de punerea în aplicare a unor inițiative complementare. De exemplu, îmbunătățirea infrastructurii nu conduce automat la o creștere mai mare dacă nu este combinată cu investiții în educație, întreprinderi și inovare. Credem, prin urmare, că o coordonare eficientă va aduce beneficii reale din punctul de vedere al eficienței și al îmbunătățirii bunei gestiuni bugetare.
Principala solicitare formulată în raport în scopul de a atinge acest obiectiv este de a adopta norme comune privind gestionarea și punerea în aplicare în cadrul general al politicii de coeziune, alături de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și de Fondul european pentru pescuit. În afară de beneficiile obținute din economisirea resurselor și utilizarea complementarității, acest lucru ar simplifica atât utilizarea fondurilor de către beneficiari, cât și gestionarea fondurilor de către autoritățile naționale. În cele din urmă, simplificarea realizată prin armonizarea normelor la toate nivelurile de programare va facilita participarea agențiilor mici în cadrul programelor politicii de coeziune și va îmbunătăți absorbția de fonduri.
În raport salutăm de asemenea inițiativa Comisiei Europene de a adopta un cadru strategic unic care să acopere mai multe fonduri. Cu toate acestea, ceea ce solicităm noi, cei din Comisia pentru dezvoltare regională, este ca acest cadru unic și coordonarea să nu se limiteze doar la etapa de planificare a politicii, ci să fie extinse pentru a acoperi toate etapele de elaborare a politicilor: planificarea, punerea în aplicare și plata, auditul și evaluarea.
De asemenea, aș dori să îmi exprim satisfacția față de faptul că principalele mesaje ale raportului meu au fost adoptate atât în propunerea de rezoluție foarte importantă a Parlamentului European referitoare la viitoarea perspectivă financiară a Uniunii Europene, cât și în raportul referitor la viitorul politicii de coeziune.
Pentru a încheia, permiteți-mi să subliniez, după cum am atras atenția de la început, că principiul de bază al raportului meu este că o mai mare sinergie între fonduri va îmbunătăți și mai mult eficacitatea politicii de coeziune. Aceasta fiind situația, aș dori să îmi exprim îngrijorarea în special față tendința recent apărută de a împărți politica de coeziune între diferite linii bugetare. În mod clar suntem împotriva oricărei propuneri de acest fel, deoarece aceasta subminează în mod direct bazele politicii de coeziune în sine, în special parteneriatul și abordarea integrată a dezvoltării regionale.
Johannes Hahn
Dle președinte, stimați deputați, vizitatori ai Parlamentului European, politica de coeziune este un pilon central al proiectului de integrare europeană și, în termeni generali, este una dintre cele mai de succes politici ale ultimelor decenii. În această perioadă am reușit cu adevărat să reducem diferențele de prosperitate între regiunile Europei. Modificările aduse clasificării în următoarea perioadă vor confirma acest lucru.
Trebuie să subliniez încă o dată faptul că, în același timp, politica regională a devenit politica de investiții centrală și durabilă pentru toate regiunile europene. Dacă dorim să ne asigurăm că Europa 2020 va fi un succes și dacă dorim să transformăm strategia care în prezent există doar pe hârtie în activități, inițiative și proiecte concrete, tocmai această formă avansată și modernă a politicii regionale trebuie să fie pusă în aplicare în toate regiunile noastre, în scopul de a obține rezultatele necesare în orașele, comunitățile, întreprinderile, centrele de cercetare și școlile noastre.
Aș dori să mulțumesc Parlamentului European și în special raportorilor, dlui Pieper, dlui Mikolášik, dlui Vlasák, dnei Sanchez-Schmid și dlui Stavrakakis pentru rapoartele lor excelente, care ne vor ajuta să facem progrese în activitățile noastre. Marea varietate de discuții purtate nu doar în comisie, ci și cu alte numeroase ocazii a arătat acest lucru. Lucrez pornind de la ipoteza că multe dintre aceste contribuții importante și extrem de constructive vor fi incluse în planul viitoarei politici regionale. Parlamentul și Comisia merg în aceeași direcție atunci când vine vorba de principalele aspecte ale viitoarei elaborări a politicii regionale și aș dori să vă mulțumesc pentru acest lucru. Vreau să fie clar faptul că în cursul discuției despre regiunile de tranziție am pierdut de fapt din vedere faptul că avem atât de multe în comun în acest domeniu, inclusiv priorități comune și propuneri foarte importante de modificări referitoare la direcția pe care politica o va urma pe viitor, ceea ce o va face să se bucure de și mai mult succes, să fie mai durabilă, mai vizibilă, mai ușor de înțeles și mai tangibilă pentru cetățenii Europei. Ne-am asumat angajamentul comun de a crea legături puternice între politica regională și strategia Europa 2020 și de a stabili în comun condițiile necesare, astfel încât să putem ajuta la depășirea oricăror dificultăți întâmpinate în punerea în aplicare a politicii. Ne-am asumat, de asemenea, angajamentul comun de a asigura faptul că politica noastră se axează foarte mult pe rezultate. Acest lucru ne va permite în cele din urmă să aflăm ce ar putea realiza această politică prin utilizarea precisă a resurselor financiare în fiecare regiune în parte până la sfârșitul perioadei și, prin urmare, cu ce ar putea contribui la obiectivele centrale ale strategiei Europa 2020.
Dacă îmi permiteți, aș dori să fac câteva observații scurte cu privire la fiecare raport. În primul rând, aș dori să fac referire la raportul dlui Pieper. Aș dori să subliniez ceea ce a spus despre a fi pregătiți pentru introducerea reformei și despre a fi de acord în multe domenii. Este important că am făcut angajamente în vederea inovării, dezvoltării durabile, eficienței energetice și exploatării potențialului tehnologiilor ecologice inteligente pentru economia europeană și pentru protejarea locurilor de muncă într-un mediu global competitiv. S-a discutat acest lucru în cadrul acestei reuniuni și aș dori să mulțumesc Parlamentului pentru sprijinul său considerabil și pentru propunerea de a crea în perioada următoare o așa-numită regiune de tranziție. Am avut discuții frecvente pe această temă. A fost abordată în mod corespunzător și nu este nevoie să intru în detalii despre asta acum. Cu toate acestea, aș dori să subliniez încă o dată faptul că am urmărit întotdeauna să înaintăm o propunere pentru a ajuta acele zone ale regiunilor care nu au fost printre cele mai sărace, dar care erau totuși mult sub nivelul mediu și de a oferi sprijin pentru procesul de recuperare. Cu toate acestea, înțeleg preocupările și îndoielile pe care le-au exprimat unele persoane. Sunt pregătit, și voi adopta chiar și o abordare proactivă în acest sens, să luăm în considerare spre sfârșitul perioadei următoare posibilitățile deja disponibile pentru o evaluare preliminară, în scopul de a stabili măsura în care au fost realizate obiectivele în fiecare regiune, de a evalua dacă neîndeplinirea obiectivelor a fost cauzată de factori interni sau externi și de a identifica concluziile pe care le putem formula pentru alocarea de fonduri în perioada următoare. Acestea sunt etape rezonabile și necesare prin care ne vom asigura că acest tip de politică europeană va fi acceptat în viitor de sfera politică, dar și de cetățeni.
Aș dori să îi mulțumesc dlui Mikolášik pentru angajamentul clar exprimat în raportul său de a obține rezultate și pentru trimiterile explicite la importanța și evoluția viitoare a rapoartelor strategice, la impactul acestor rapoarte, precum și la modul în care acestea pot fi folosite.
Dl Vlasák, care a militat mereu cu tărie în numele orașelor, și întreaga echipă merită de asemenea mulțumirile mele. Orașele noastre sunt un aspect central al obiectivelor noastre europene fundamentale, deși nu trebuie să ignorăm mediul rural. Nu voi înceta niciodată să spun că, dacă dorim să îmbunătățim eficiența energetică, trebuie să începem cu orașele. Dacă dorim să reducem emisiile de CO2, trebuie să începem cu orașele. Lupta împotriva sărăciei este o luptă pentru îmbunătățirea cartierelor decăzute întâlnite în toate marile orașe ale Europei. Prin urmare, există multe motive pentru care trebuie să începem cu orașele și, după cum am spus, nu trebuie să uităm zonele rurale. Cu toate acestea, și acest lucru îl privește pe dl Stavrakakis, este necesară de asemenea o cooperare mai bună cu celelalte fonduri din acest domeniu și în special cu Fondul pentru dezvoltare rurală. Coordonarea cu Programul-cadru pentru cercetare, în special în ceea ce privește inovarea, va trebui să fie eficientă, clară și transparentă, întrucât criteriul-cheie de decizie în cazul cercetării este excelența, care nu este determinată în funcție de geografie. Acest lucru este evident din faptul că mai mult de 30 % din finanțarea pentru cercetare merge în 10 regiuni europene care au această concentrație. De aceea este importantă. În perioada actuală începem să investim bani din fondurile structurale în infrastructura de cercetare în întreaga Europă, unde natura proiectelor justifică acest lucru, și ne vom spori cheltuielile în perioada următoare. Treptat, acest lucru va face posibilă stabilirea unei baze mai largi de activități de cercetare în întreaga Europă. În principiu, întreprinderile mici și mijlocii sunt de asemenea responsabile pentru inovare, de exemplu, în dezvoltarea produselor și în administrație, servicii și marketing, acoperind mai multe niveluri diferite. Avem nevoie de această bază largă deoarece întreprinderile mici și mijlocii din Europa sunt cele care creează în cele din urmă locuri de muncă și le păstrează pe termen lung.
De asemenea, aș dori să-i mulțumesc dnei Sanchez-Schmid pentru contribuția sa. Am discutat deja de mai multe ori despre cooperarea teritorială. În toată varietatea și complexitatea sa, acesta este unul dintre cele mai europene domenii ale politicilor noastre. Acesta ne permite să eliminăm frontierele pe care cetățenii nici măcar nu ar trebui să le considere frontiere și să facem progrese reale în procesul de unificare și integrare europeană. De exemplu, noile abordări în domeniul strategiilor macroregionale demonstrează potențialul cooperării transfrontaliere.
Vă mulțumesc din nou pentru contribuțiile dvs. Aștept cu nerăbdare discuția. Pot să vă asigur că multe dintre aceste gânduri și idei vor fi incluse în propunerea privind temeiul juridic de care avem nevoie pentru următoarea perioadă de subvenționare, pe care o vom prezenta în luna septembrie a acestui an. De asemenea, vă mulțumesc foarte mult pentru sprijinul dvs. permanent acordat politicii regionale europene și dezvoltării acesteia.
Derek Vaughan
raportor pentru aviz al Comisiei pentru control bugetar. - Dle președinte, o politică de coeziune puternică și finanțată corespunzător este vitală dacă UE dorește să își joace rolul în crearea de locuri de muncă și de creștere economică, în special atunci când statele membre își reduc cheltuielile.
Fondurile structurale contează în locuri precum Țara Galilor și, dacă ne dorim să conteze în continuare, trebuie să ne asigurăm că politica de coeziune este finanțată în mod corespunzător, că este bine direcționată, că banii sunt cheltuiți în mod adecvat, iar sistemul este simplificat. Ultimele două aspecte sunt, desigur, foarte importante pentru Comisia pentru control bugetar. Vrem să facem viața mai ușoară și mai simplă, nu doar pentru statele membre, ci și pentru solicitanți. Trebuie să ne asigurăm că există un echilibru între a garanta că banii sunt cheltuiți în mod corespunzător și a facilita accesul la fonduri, în special pentru organizațiile mici.
În final, aș dori să fac această remarcă. Atunci când se are în vedere orice acțiune către o mai mare concentrare asupra zonelor urbane și orașelor, crearea unui potențial nou fond de infrastructură, precum și eventuala creare a unei rezerve de performanță, trebuie să ne asigurăm că toate aceste lucruri nu pun în pericol sau nu prejudiciază regiunile mai sărace din UE.
Veronica Lope Fontagné
raportoare pentru aviz a Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale. - (ES) Dnă președintă, înainte de toate, aș dori să vă atrag atenția asupra contribuției importante pe care politica de coeziune a adus-o la creșterea economică și la integrarea cetățenilor și teritoriilor UE.
Din acest motiv, era esențial ca Parlamentul să aibă un cuvânt de spus referitor la politica care va fi urmată din 2013 și ar fi nedrept să nu menționăm activitatea derulată de dl Pieper în raportul său amplu.
În cadrul politicii de coeziune, Fondul social european a fost și va continua să fie un instrument foarte important care asistă statele membre în adaptarea politicilor lor la strategia Europa 2020 și în combaterea crizei financiare.
Fondul trebuie să își concentreze eforturile asupra creării de locuri de muncă și promovării învățării de-a lungul vieții, sprijinind îndeosebi lucrătorii cu calificări reduse, persoanele excluse de pe piața muncii, alături de grupurile cele mai vulnerabile, victimele discriminării și, bineînțeles, IMM-urile.
De asemenea, ar trebui să aibă drept scop incluziunea socială și reducerea sărăciei.
Pentru a atinge aceste obiective, este fundamental ca Fondul social, ca parte integrantă a fondurilor structurale, să beneficieze de resurse adecvate, iar sarcinile administrative și procedurale sa fie cât mai laxe și reduse la minimum.
Antigoni Papadopoulou
raportoare pentru aviz a Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale. -Dnă președintă, recesiunea economică globală a schimbat radical peisajul economic european: a determinat creșterea șomajului, a redus creșterea economică și a deteriorat mediul de afaceri.
Politica de coeziune trebuie să fie un instrument eficient pentru a răspunde provocărilor socioeconomice cauzate de criza financiară și pentru a reduce disparitățile dintre nivelurile de dezvoltare ale regiunilor europene.
Evaluarea gradului de punere în aplicare a programelor politicii de coeziune cofinanțate prin fonduri structurale în perioada 2007-2013 ar trebui să reflecte impactul proiectelor selectate în cadrul politicii de coeziune asupra redresării economice europene, îndeosebi în ceea ce privește crearea de locuri de muncă, reducerea disparităților socioeconomice, creșterea gradului de incluziune socială și îmbunătățirea capitalului uman. -
Cu toate acestea, în contextul în care criza economică și financiară accentuează inegalitățile sociale, fondurile structurale alocate statelor membre sunt în scădere. Comisia ar trebui să stimuleze eficiența și vizibilitatea publică a Fondului social european și, în cooperare cu statele membre, ar trebui să asigure sinergii puternice între fondurile structurale și politicile europene relevante, precum și să promoveze sinergii care să răspundă cerințelor în schimbare ale pieței muncii actuale.
Anna Rosbach
Dnă președintă, atunci când vorbim despre orașele viitorului, suntem conștienți că nevoia de mobilitate va crește. Transportul va dobândi o importanță și mai mare în viața cetățenilor. Mulți se vor muta din ce în ce mai aproape de zonele rurale și vor face naveta la locul de muncă în apropierea orașelor. Cu toate acestea, pentru a evita poluarea, ambuteiajele și călătoriile îndelungate, trebuie să găsim noi soluții, precum programele de tip "park and ride” combinate cu abonamente lunare flexibile pentru mijloace de transport diferite, precum biciclete, motociclete, folosirea în codiviziune a automobilelor, metrouri, autobuze electrice, sisteme feroviare subterane etc. Fără opțiuni flexibile de transport, orașele vor pieri. Prin urmare, avem nevoie rapid de idei noi. Industria automobilelor însăși este conștientă că avem nevoie rapid de idei noi, altfel companiile din afara Europei ne vor depăși. Se pregătesc pentru un viitor al automobilelor inteligente și al modurilor de transport combinate. Noi, în calitate de politicieni, ar trebui să facem același lucru.
Toate bune și frumoase, dar nu înțeleg de ce fondurile UE nu pot fi folosite pentru astfel de inițiative, dat fiind că este în interesul regiunilor să devină atractive pentru cetățeni. În acest context de criză, cred că ar trebui să încetăm, în sfârșit, să cerem mai mulți bani, asemenea unor adolescenți răsfățați.
Tadeusz Cymański
Dnă președintă, strategia Europa 2020 ar trebui să contribuie la generarea de creștere economică, astfel încât să contracareze excluziunea socială. Politica de coeziune, fiind unul dintre principalele instrumente ale strategiei Europa 2020, ar trebui, în următoarea perioadă, să își sporească contribuția la reducerea fenomenului sărăciei din țările noastre. Activitatea Fondului social european ar trebui să se concentreze îndeosebi asupra acelor persoane care au nevoie de sprijin pentru a-și găsi un loc de muncă și pentru a se integra în societate.
Acest lucru ar trebui sprijinit prin crearea unor facilități moderne de îngrijire și educație pentru copii și prin formare de înaltă calitate pentru acele persoane care sunt în căutarea unui loc de muncă. Acestea sunt exemple specifice de măsuri care for facilita reconcilierea vieții profesionale cu cea privată. Astfel de măsuri merită să fie sprijinite în primul rând prin fondurile structurale și astfel de măsuri sunt cele care vor duce la o reducere a sărăciei în rândul acelor persoane care prezintă un risc ridicat de expunere la sărăcie.
În următoarea perioadă de finanțare, este, de asemenea, important ca stabilirea și punerea în aplicare a fondurilor structurale să se adreseze în special oamenilor, în scopul simplificării procedurilor de folosire a fondurilor. Inspecțiile și auditurile numeroase se traduc prin faptul că chestiunile formale legate de punerea în aplicare a programelor au devenit principala prioritate și reprezintă un impediment în folosirea efectivă și eficientă a ajutorului.
Jaromír Kohlíček
raportor pentru aviz al Comisiei pentru transport și turism. - (CS)Dnă președintă, programul INTERREG III pentru cooperarea interregională transfrontalieră este un instrument complet de dezvoltare. Cred că flexibilitatea stipulată de articolul 21 din Regulamentul privind Fondul european de dezvoltare regională, cu alte cuvinte posibilitatea de a furniza fonduri pentru cheltuieli care nu respectă obiectivul programului, este un element important.
După părerea mea, punerea în aplicare a programului va fi înlesnită, pe de o pare de stabilizarea normelor și, pe de altă parte, de această flexibilitate. Grupările europene de cooperare teritorială (GECT) pot, în calitate de entități juridice, să joace un rol important. Cred că statutul acestora va fi finalizat în curând, ceea ce le va consolida poziția. De asemenea, acest lucru ar putea duce la o sporire a implicării entităților private sau a organizațiilor contributive și, prin urmare, la o folosire mai efectivă a resurselor. Grupul Confederal al Stângii Unite Europene - Stânga Verde Nordică sprijină acest program de cooperare teritorială îmbunătățit.
Erminia Mazzoni
Dnă președintă, doamnelor și domnilor, intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona a conferit o dimensiune teritorială politicii de coeziune. Acest fapt face ca promovarea unui mecanism de participare reală să fie și mai urgentă. Pentru ca o astfel de implicare să devină mai efectivă și mai eficientă, este esențial să permitem o folosire mai adecvată a instrumentelor disponibile.
Raportul dlui Vlasák, căruia îi mulțumesc, referitor la Agenda urbană europeană și viitorul acesteia în cadrul politicii de coeziune prezintă o viziune echilibrată asupra dimensiunii urbane a politicii de coeziune, care ia în considerare toate opiniile exprimate de grupuri în timpul dezbaterii din cadrul Comisiei pentru dezvoltare regională.
Aproximativ 73 % din populația Europei trăiește în zone urbane. Aceștia generează 80 % din produsul intern brut (PIB) și consumă până la 70 % din energia Europei. Prin urmare, evoluția lor este strâns legată de domenii precum ocuparea forței de muncă, incluziunea socială, protecția mediului și, în general, de atingerea obiectivelor politicii de coeziune. Argumentul invocat de dl Vlasák cu privire la chestiunea fundamentală a relansării politicii urbane ca platformă de dezvoltare a strategiei Europa 2020 este total acceptabil, deși este important să nu uităm zonele rurale și periurbane.
Există două priorități asupra cărora aș dori să atrag atenția dlui comisar, iar acestea sunt promovarea și consolidarea sistemului de guvernanță pe mai multe niveluri și sinergia între diferitele fonduri, cu alte cuvinte, o viziune și o abordare integrată a finanțării.
Referitor la prima prioritate, am arătat în prezentarea succintă pe care am făcut-o și în dezbaterea ulterioară că autoritățile locale și regionale și societatea civilă nu sunt implicate îndeajuns în conceperea, punerea în aplicare și dezvoltarea planificării regionale, adică în folosirea instrumentelor de coeziune socială. Pe de altă parte, am arătat dificultățile care apar atunci când finanțarea este rigidă. Prin urmare, am cerut și cerem Comisiei să ia în considerare o flexibilizare a finanțării și, în special, o integrare mai mare între Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul de coeziune.
Constanze Angela Krehl
în numele Grupului S&D. - (DE) Dnă președintă, politica de coeziune este o politică europeană de succes de care beneficiază toată lumea, atât regiunile care nu sunt atât de bine dezvoltate, cât și acelea care au deja o economie puternică. O serie de studii au arătat acest lucru. Cu toate acestea, cel mai important este ca, în primul rând, cetățenii europeni să se bucure de beneficiile acesteia. Acesta este motivul pentru care avem nevoie de politica de coeziune în viitor, în toate regiunile Uniunii Europene. Totuși, avem obligația să facem ca politicile noastre bune să fie și mai bune. Acesta este obiectivul pe care Parlamentul European dorește să-l atingă prin raportul dlui Pieper.
O politică modernă de coeziune se traduce prin abordarea noilor provocări, crearea unei infrastructuri actualizate, combaterea schimbărilor climatice, sprijinirea securității și a eficienței energetice, promovarea cercetării și a dezvoltării, sprijinirea întreprinderilor mici și mijlocii (IMM-uri) și crearea de locuri de muncă. Bineînțeles, trebuie să ne asigurăm că finanțarea este folosită în mod eficient. Prin urmare, este clar că politica de coeziune trebuie să fie mai transparentă și mai orientată spre rezultate și trebuie să presupună mai puțină birocrație. De asemenea, trebuie îmbunătățită coordonarea între diferitele fonduri și programe, după cum dl Stavrakakis a spus mai devreme. Un punct foarte important este acela că a venit momentul abordării unei noi etape îmbunătățite a principiului parteneriatului. Trebuie să implicăm pe toată lumea, inclusiv regiunile, zonele locale, ambele părți ale industriei și organizațiile neguvernamentale importante.
Noua categorie intermediară rămâne controversată. În opinia noastră, categoria intermediară va ajuta regiunile care au nevoie de sprijin mai mult decât clasicele regiuni încadrate la Obiectivul 2. Acestea nu vor fi finanțate în detrimentul altor regiuni. Din contră, rezultatul nu va fi o îmbinare de subvenții. În schimb, numeroasele proceduri de introducere și eliminare treptată vor fi standardizate și cred că este un lucru de care avem mare nevoie în Uniunea Europeană. Oricine crede că introducem o categorie de subvenționare permanentă subestimează Parlamentul European. În ultimii ani, am demonstrat adesea că suntem capabili să propunem inițiative comunitare în momentul în care este nevoie de ele. Cu toate acestea, am depus eforturi împreună pentru a le elimina în momentul în care obiectivul a fost atins. Suntem suficient de competenți pentru ca, la sfârșitul unei perioade de subvenționare, să apreciem dacă rezultatele au fost bune sau dacă programul ar trebui regândit. Prin urmare, le solicit colegilor mei deputați să sprijine această categorie intermediară în momentul exprimării votului.
Ramona Nicole Mănescu
în numele Grupului ALDE. - În primul rând, doresc să îi felicit pe raportori pentru munca depusă și mă bucur că avem această dezbatere privind viitorul politicii de coeziune în prezența comisarului Johannes Hahn.
Avem nevoie de o politică regională comunitară puternică și bine finanțată și în viitor, destinată tuturor regiunilor europene, care să aducă creștere economică, inovare și competitivitate. Pentru viitoarea perioadă de programare, consider că o singură abordare strategică, cu un set de norme comune de punere în aplicare pentru Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european și Fondul de coeziune va genera o valoare adăugată.
Cooperarea teritorială va juca un rol vital și în îndeplinirea cu succes a obiectivelor strategiei UE 2020 și, tocmai din acest motiv, consider că trebuie să fie mult mai deschisă potențialilor parteneri din sectorul privat, cărora trebuie să le dăm cu adevărat șansa de a deveni parteneri deplini în proiectele de cooperare teritorială..
De asemenea, nu trebuie să uităm rolul esențial pe care îl au atât guvernele naționale, cât și Comisia Europeană în elaborarea și implementarea eficace a politicilor europene la nivel național, regional și local.
În ceea ce privește politica regională post 2013, susțin ideea înființării regiunilor intermediare pentru a permite în acest fel regiunilor cu un PIB între 75 % și 90 % din media Uniunii să fie cu adevărat sprijinite, însă prin găsirea unor soluții adecvate.
Nu în ultimul rând, doresc să subliniez necesitatea ca dimensiunea regională să ocupe locul care i se cuvine atât în cadrul bugetului Uniunii revizuit, cât și al viitorului cadru financiar. Aștept, așadar, din partea Comisiei propuneri corespunzătoare, care să reflecte în primul rând opiniile Comisiei REGI și ale Parlamentului European.
Philip Bradbourn
în numele Grupului ECR. - Dnă președintă, după părerea mea, înainte de ședința plenară de azi, aceste rapoarte nu au reușit să abordeze principalele probleme legate de sistemul actual de finanțare structurală.
La începutul crizei financiare și în contextul unei nevoi permanente de a reduce deficitele bugetare în întreaga Europă, Parlamentul trebuie să recunoască că bugetul pentru coeziune nu poate continua să crească fără a fi verificat. Nu este o stare de normalitate. În schimb, atenția noastră ar trebui să se concentreze asupra remedierii nivelurilor inacceptabile de erori produse în cheltuieli, evidențiate de Curtea de Conturi Europeană.
În același mod, entitățile macroregionale nu constituie răspunsul la creșterea eficienței cheltuielilor regionale. Valoarea lor este pusă sub semnul întrebării și subminează statele membre care, în opinia mea, ar trebui să rămână principalul instrument în gestionarea cheltuielilor în materie de coeziune. Nu vor contribui la înfăptuirea viziunii noastre de a avea o politică de coeziune mai restrânsă și mai bine orientată, care ar ajuta cu adevărat regiunile europene cele mai defavorizate.
Aceste rapoarte merg într-o direcție total greșită și voi vota împotriva lor.
Elisabeth Schroedter
în numele Grupului Verts/ALE. - (DE) Dnă președintă, dle Hahn, doamnelor și domnilor, mă văd obligată să-l contrazic pe antevorbitorul meu. Mesajul central transmis Comisiei de raportul dlui Pieper este că politica europeană de coeziune conferă valoare adăugată Europei. Este un instrument care consolidează Europa. Acest lucru este clar pentru cetățenii tuturor regiunilor europene, în special pentru cei din regiunile defavorizate și regiunile aflate în stare de criză. Structura descentralizată și participativă a politicii de coeziune îi permite acesteia să aibă o contribuție decisivă la crearea unei Europe caracterizate prin folosirea eficientă a resurselor și reducerea emisiilor de carbon, inovatoare și socială. pre deosebire de părerea personală a raportorului, consider că instrumentele politicii de coeziune, împreună cu investiții inteligente pot, de asemenea, să contribuie la combaterea schimbărilor climatice și a sărăciei.
Prin urmare, suntem dezamăgiți de faptul că, în ciuda tentativelor pe care raportorul le-a făcut și continuă să le facă, aceste două aspecte au fost omise din raport. Aș dori să transmit Comisiei că o majoritate importantă a acestei Camere este în favoarea acestor două aspecte. Spre deosebire de raportor, și afirm acest lucru în calitate de cetățean german, sunt de părere că propunerea Comisiei de a crea o categorie intermediară va duce la o structură echilibrată și transparentă pentru viitoarea politică de coeziune în contextul problemelor grave ale anumitor regiuni.
Este ridicol să credem că se pot face economii în acest domeniu. De asemenea, pentru Germania este important ca Uniunea Europeană să continue să se dezvolte în mod armonios, dat fiind că acest fapt aduce beneficii Germaniei. De aceea, noi, cei din Grupul Verzilor/Alianța Liberă Europeană votăm în favoarea unei categorii intermediare.
[Vorbitoarea a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură]
Miloslav Ransdorf
- (CS) (la început fără microfon)... este de acord cu ideea care decurge din raportul Guellec din perioada anterioară, conform căreia forma actuală a politicii de coeziune nu contribuie la o apropiere a regiunilor, doar statele fac acest lucru, motiv pentru care cele mai dinamice regiuni ale UE își pierd dinamismul.
Elisabeth Schroedter
(DE) Nu pot fi de acord cu această întrebare. Am încercat din răsputeri să ne asigurăm că toate rapoartele au pus accent pe regiuni. Raportul dlui Pieper, în special, consolidează poziția acestora. Acest lucru are o importanță deosebită pentru noi în momentul de față. Este evident că jucătorii fundamentali pentru viitorul politicii de coeziune sunt regiunile și nu statele membre.
Elie Hoarau
Dnă președintă, aș spune că printre cele mai defavorizate regiuni din Uniunea Europeană se numără regiunile periferice care, pe lângă faptul că au rămas în urmă, prezintă o combinație de dezavantaje permanente, precum distanța, piețele mici, izolarea și vulnerabilitatea în fața capriciilor vremii.
Este un lucru bun faptul că cel de-al cincilea Raport privind coeziunea a reafirmat necesitatea aplicării unui tratament specific și special acestor regiuni, conform articolului 349 din Tratatul de la Lisabona. De asemenea, raportul solicită ca fondurile alocate acestor regiuni după anul 2013 să fie cel puțin egale cu cele pe care le primesc în actuala perioadă de programare.
În ceea ce privește crearea unei categorii intermediare pentru acele regiuni al căror PIB este cuprins între 75 și 90 % din PIB-ul mediu european, sunt de acord cu aceasta, dacă se îndeplinesc două condiții. În primul rând, ca fondurile pentru Obiectivul 1, destinate regiunilor de convergență, să nu fie reduse - aș dori inclusiv ca valoarea acestora să crească - din cauza economiilor făcute drept urmare a faptului că anumite regiuni nu se mai încadrează în Obiectivul 1. Aceste economii trebuie să fie în beneficiul noilor regiuni intermediare, bineînțeles, dar și în beneficiul celorlalte regiuni. Cea de-a doua condiție este ca această nouă categorie să fie cel puțin la fel de favorabilă pentru regiunile în cauză ca procesul de eliminare treptată.
În sfârșit, politica de coeziune se bazează pe solidaritate și redistribuire, astfel încât să permită regiunilor să recupereze și să ajungă la același nivel. Nu poate înlocui nicio altă strategie, de pildă strategia Europa 2020, care ar trebui să beneficieze de finanțare proprie, diferită de finanțarea pentru coeziune, chiar dacă aceste două politici trebuie, în mod evident, să fie coordonate și armonizate. Acesta este motivul pentru care grupul nostru, de exemplu, se opune separării Fondului social european de politica de coeziune.
John Bufton
în numele Grupului EFD. - Dnă președintă, regiunea West Wales and The Valleys ar trebuie să se califice din nou pentru obținerea de fonduri regionale, în ciuda scăderii VAB-ului UE, fapt care ridică semne de întrebare dacă într-adevăr politica de coeziune funcționează.
Am înțeles că o sumă importantă a fost alocată dezvoltării sectorului public, deși a fost compromisă de reducerea pe scară largă a cheltuielilor interne în întreg Regatul Unit. Între 2008 și 2009 au fost aplicate sancțiuni de aproximativ 12 milioane de lire sterline programelor derulate în Țara Galilor, în timp ce un total de 35 % din fondurile din aceeași perioadă au fost recuperat de Comisie prin amenzi. Acești bani nu pot fi folosiți în mod eficient dacă rămân în vistieria Bruxelles-ului. În contextul unor propuneri care reduc din ce în ce mai mult politica de coeziune și se concentrează pe o salvare bazată pe rezultate, cred că numărul sancțiunilor va crește.
Fondurile regionale nu sunt un cadou al Bruxelles-ului, ci o remunerație infimă pentru miliardele pe care Regatul Unit le plătește. Consultările publice cu privire la cel de-al cincilea Raport privind politica de coeziune arată o dorință generală de a ne desprinde de politica dictată de Bruxelles. Va fi interesant de văzut dacă dl comisar va acorda atenție acestor preocupări.
Acești bani nu sunt un dar al Bruxelles-ului. Sunt doar o mică parte din banii proveniți din buzunarul contribuabililor, iar apoi cheltuiți după bunul plac al Comisiei, cu riscul suplimentar de a arăta public că un lucru sau altul ne-a fost dat de UE sau de a primi o amendă Sunt o propagandă cinică.
Franz Obermayr
(DE) Dnă președintă, politica de coeziune va putea fi un succes în viitor doar dacă înfruntăm anumite probleme acum. În primul rând, ce se întâmplă în statele membre care încalcă în permanență dispozițiile Pactului de stabilitate și creștere? În aceste cazuri, fondurile structurale nu pot avea efectul scontat. În schimb, banii dispar pur și simplu, iar UE degenerează într-o uniune de transfer, care este și un sac fără fund. Oricine beneficiază de subvenții regionale, trebuie să accepte și regulile.
În al doilea rând, fondurile structurale nu pot fi centralizate sub egida Comisiei. Acest lucru va duce la creșterea și nu la scăderea activității administrative, iar rezultatul va fi crearea unor agenții descentralizate costisitoare.
În al treilea rând, trebuie să fim mai eficienți în folosirea fondurilor structurale. Trebuie să existe obiective mai clare și evaluări mai frecvente, iar beneficiarii înșiși trebuie să-și asume mai multă responsabilitate. Principiul cofinanțării trebuie să fie stabilit clar.
În al patrulea rând, pe lângă toate preocupările de natură culturală, socială, religioasă și de politică externă, aderarea Turciei ar reprezenta o povară imensă pentru Fondul de coeziune. Concret, acest lucru ar fi o lovitură dată bugetului. Suntem toți conștienți că aceasta este realitatea. Nu sunt doar păreri ale unor persoane. Turcia primește de ani de zile miliarde de euro din fonduri structurale. Trebuie să privim dintr-o perspectivă critică această abordare.
Pe scurt, în viitor aș dori să văd că subvențiile regionale ajung acolo unde este într-adevăr nevoie de ele, cu alte cuvinte, în proiecte inovatoare care au rezultate clare, la întreprinderi mici și mijlocii și, mai presus de toate, la cetățenii din acele regiuni și orașe.
Nuno Teixeira
(PT) Dnă președintă, aș dori să încep prin a lăuda activitatea raportorului, colegul meu dl Stavrakakis, care a făcut un lucru extraordinar, identificând viitoarele sinergii dintre diferitele fonduri structurale, în vederea creșterii eficienței lor. Raportul dumnealui este și el discutat în cadrul acestei dezbateri comune privind politica de coeziune, care este extrem de importantă, nu doar din perspectiva mizei, ci, în special, din prisma faptului că această dezbatere are loc la momentul oportun.
În prezent, discutăm propunerea Comisiei, nu doar din punct de vedere al perspectivelor financiare, ci și din punct de vedere al viitorului politicii de coeziune după 2013. Politica de coeziune este o politică-cheie pentru UE. Este o politică orizontală, care prin instrumentele sale, fondurile structurale prin excelență, finanțează proiecte și programe derulate în statele membre, în scopul reducerii disparităților între nivelurile de dezvoltare ale diferitelor regiuni. Cu toate acestea, experiența ne-a arătat dificultățile în materie de eficiență și rezultate, care decurg din fragmentarea și complexitatea acestei politici. Prin urmare, o strategie unică pentru diferitele fonduri, cu o abordare integrată și orientată spre rezultate, ar trebui să constituie un punct de plecare pentru a spori și a îmbunătăți sinergiile dintre diversele instrumente, precum și pentru creșterea eficienței acestora. De asemenea, acest lucru este esențial pentru o mai bună coordonare a diferitelor politici sectoriale și pentru eficientizarea folosirii resurselor.
Trebuie să profităm de existența riscului de criză, căutând noi alternative. Toate rapoartele dezbătute azi vor prezenta, cu siguranță, provocări fundamentale și știm că pentru a răspunde la aceste provocări trebuie să avem un buget sănătos, însă trebuie să facem o distincție clară între aspectele bugetare și obiectivele politice. Obiectivele politice sunt bine cunoscute. Într-adevăr, doar prin consolidarea acestor obiective vom reuși să oferim un viitor regiunilor. Date fiind toate acestea, trebuie să punem bugetul în serviciul regiunilor și al publicului, și nu să punem regiunile și publicul în serviciul bugetului.
Pervenche Berès
(FR)Dnă președinte, salut această dezbatere, organizată cu câteva zile înainte de deliberarea finală a Colegiului Comisarilor cu privire la viitoarele perspective financiare și la revizuirea regulamentelor privind fondurile structurale, inclusiv Fondul social european.
Fondurile structurale sunt unul dintre principalele instrumente de punere în aplicare a politicii economice și sociale a Uniunii. În contextul presiunii exercitate asupra bugetului comunitar, de care suntem toți conștienți, și al bugetelor naționale micșorate de măsurile de austeritate, este fundamental să folosim aceste fonduri structurale în mod eficient și inteligent.
Pentru a reuși în această direcție, revizuirea Regulamentului privind Fondul social european ne va oferi oportunitatea de a ne asigura că acest instrument este creat în beneficiul strategiei Uniunii, dar și în cadrul acestei strategii a Uniunii, bineînțeles, în special obiectivele privind ocuparea forței de muncă și incluziunea socială. Acest lucru presupune alocarea de fonduri conform unor indicatori, alții decât PIB-ul, și creșterea procentului alocat Fondului social european.
În ceea ce privește raportul dlui Pieper, dnă președintă, permiteți-mi să spun câteva cuvinte cu privire la punctul 55 referitor la Fondul european de ajustare la globalizare, al cărui conținut îl contest și care nu ar fi trebuit să-și găsească loc în dezbaterea noastră. Fondul acordă asistență angajaților afectați de efectele globalizării și ale crizei. Acest punct intră în responsabilitățile Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale, v-a fost supus atenției de Comisia pentru dezvoltare regională și ar trebui să poată fi respins în timpul votării separate, care va avea loc ulterior. Mă bazez pe inteligența și eficiența colegilor mei deputați.
Riikka Manner
(FI) Dnă președintă, dle comisar, în primul rând aș dori să îi felicit pe raportori pentru rapoartele excelente și importate privind politica de coeziune. Este bine că purtăm această dezbatere împreună, astăzi.
Aceste rapoarte arată că importanța politicii regionale a fost înțeleasă ca instrument care construiește Europa ca întreg și care creează unitate, ambele fenomene fiind abordate excelent în rapoarte. Politica regională a fost cu siguranță un succes, fiind capabilă să reducă diferențele între statele membre și să creeze, astfel, stabilitate în Europa.
Provocările viitorului se schimbă constant, iar politica regională trebuie să fie capabilă să se adapteze la aceste schimbări, așa cum reiese din discuțiile de aici. Trebuie să recunoaștem problemele avute cu fondurile de coeziune de-a lungul anilor, motiv pentru care, în următoarea perioadă, politica regională trebuie să devină mult mai eficientă din punct de vedere al aplicării sale și, de asemenea, trebuie să devină mult mai orientată spre rezultate. După cum s-a spus, în următoarea perioadă trebuie diminuată și sarcina administrativă. Astfel, vom fi cu siguranță într-o poziție mai bună pentru a răspunde provocărilor cu care se confruntă și politica de coeziune.
În ceea ce privește strategia Europa 2020, ar trebui să ne amintim faptul că politica de coeziune este unul dintre cele mai importante și tangibile instrumente pentru punerea în aplicare a acesteia. Din acest motiv, este extrem de important ca în acest raport Parlamentul să adopte o poziție puternică în favoarea menținerii bugetului la nivelul actual. Pe de altă parte, este, de asemenea, important ca raportul să ia în considerare provocările speciale actuale. Un exemplu, în acest sens, sunt zonele care, din păcate, au o populație redusă și care, de asemenea, au nevoie de ajutor separat conform articolului 71 pentru următoarea perioadă.
În legătură cu aceste rapoarte, astăzi s-au spus multe despre o categorie de regiuni intermediare. Cu toate acestea, aș dori să adresez o întrebare în acest sens Comisiei: crearea unei noi structuri rezolvă singură problema sau am putea răspunde, în acest caz, la provocări asemănătoare prin dezvoltarea actualului sistem introducere și eliminare treptată?
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Dnă președintă, nu există nicio îndoială că politica de coeziune ar trebui, după 2013, să continue să servească scopului său actual, și anume crearea de oportunități egale de dezvoltare, combaterea sărăciei și stimularea dezvoltării Europei. Prin urmare, nivelul de finanțare a noului buget ar trebui să fie mult mai ridicat, pentru a accelera dezvoltarea în Europa, dezvoltarea regiunilor și dezvoltarea durabilă a Uniunii Europene.
Faptul că planurile Comisiei includ obiective care sunt ușor diferite față de cele ale actualei perspective financiare, trebuie să fie cu siguranță deranjant. Mă gândesc la obiectivele privind combaterea schimbărilor climatice și inovarea. Cu siguranță, acestea sunt chestiuni importante, dar noile state membre, precum Polonia, mai au încă nevoie de fonduri pentru dezvoltarea infrastructurii. Fără infrastructură, ne va fi foarte greu să ne comparăm cu Uniunea Europeană la nivel de dezvoltare.
Mai există un ultim aspect: cred că pentru viitoarele programe bugetare după 2013, ar trebui să ne îndreptăm atenția asupra regiunii Carpaților - una dintre cele mai sărace și mai dens populate regiuni din Uniunea Europeană. Cred că o implicare mai mare a Uniunii Europene în această regiune va fi în beneficiul Uniunii și va contribui, în același timp, la creșterea nivelului de dezvoltare în țările din regiunea Carpaților, care, pur și simplu, au nevoie de intensificarea și sporirea acțiunilor Uniunii Europene.
Karima Delli
(FR) Dnă președintă, politica de coeziune trebuie să asigure o dezvoltare armonioasă și mai ales echitabilă a tuturor teritoriilor. Din acest motiv, sprijinim introducerea unei noi categorii de regiuni intermediare pentru alocarea de fonduri, precum și aplicarea unor noi indicatori de dezvoltare și indicatori pentru justiția socială, bunăstare și justiție în probleme de mediu. Regretăm absența acestui aspect din raportul Pieper.
În ceea ce privește echitatea, politica de coeziune trebuie, de asemenea, să abordeze inegalitățile de dezvoltare subregionale, pentru ca termenul "coeziune” să-și recapete sensul, adică solidaritatea care conferă valoare adăugată Uniunii Europene. Pentru a obține acest lucru, trebuie să se concentreze asupra inegalităților, în special în zonele urbane, care sunt cele mai afectate de noile provocări - sociale, de mediu - ceea ce constituie o sarcină enormă.
Îmbunătățirea atractivității și a mediului acestor teritorii discriminate se traduce prin redarea încrederii locuitorilor lor. De asemenea, va promova un nou mediu urban durabil, atractiv pentru toți, un model care răspunde la provocările de mediu, energetice și sociodemografice, dar care plasează mediul de viață și bunăstarea locuitorilor săi în centrul preocupărilor noastre.
Voi încheia cu un mesaj clar: după 2013, politica de coeziune trebuie să aibă la dispoziție resursele necesare și stabile pentru a putea exista.
Cornelia Ernst
(DE) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, cu privire la categoria intermediară, și eu m-am gândit la alte soluții la început, dle Pieper, de exemplu un regulament temporar pentru acele regiuni care până acum au primit cel mai înalt nivel de subvenții și pentru care, după 2013, situația se va schimba. Cu toate acestea, din discuție a reieșit că trebuie să luăm în considerare alte regiuni, în special acele regiuni aflate în situație de criză. În prezent, discutăm despre 51 de regiuni. În momentul în care ne confruntăm cu atât de multe regiuni care au fost afectate, ar fi o dovadă de neglijență să nu stabilim o categorie intermediară. Aceasta este singura modalitate prin care putem crea un cadru furniza fiabil pentru a putea furniza subvenții responsabile acestor regiuni, care trebuie să recupereze singure întârzierea de dezvoltare.
Pe de altă pate, raportul dlui Pieper cuprinde o serie de lucruri clare și altele mai puțin clare. Printre altele, criticăm faptul că nu există un angajament clar față de o abordare mult mai decisivă a combaterii sărăciei. Credem că formularea raportului, prin care politica de coeziune este condiționată de obligația statelor membre de a pune în aplicare reforme, este neclară și lasă loc la interpretări. Este de la sine înțeles că politica de coeziune trebuie să rămână un instrument al echilibrului social și al solidarității în toate regiunile.
Juozas Imbrasas
(LT) Dnă președintă, azi dezbatem unul dintre cele mai importante domenii ale politicii Uniunii Europe, care asigură bunăstarea tuturor cetățenilor, precum și competitivitatea și creșterea întregii Uniuni. Anterior, politica de coeziune includea câțiva factori decisivi pentru sporirea integrării și a creșterii în cele mai sărace regiuni ale Uniunii Europene și pentru reducerea semnificativă a disparităților economice și sociale.
Astăzi avem strategia Europa 2020, care acordă un rol mai important politicii structurale și de coeziune, pentru a depăși criza și a contribui la bunăstarea cetățenilor noștri. Evident, avem numeroase obstacole pe care trebuie să le depășim, legate de globalizare, de schimbările demografice și de conservarea resurselor. Cu toate acestea, pentru a reuși, va trebui să concretizăm potențialul tuturor regiunilor Uniunii Europene, fără excepție.
Cred că viitoarea politică regională ar trebui să fie legată de obiectivele europene fundamentale în materie de inovare, cercetare, mediu și dificultăți energetice și, bineînțeles, ar trebui să contribuie la crearea unei valori adăugate europene, însă doar prin intermediul unor măsuri ulterioare cât mai transparente și mai eficiente cu putință.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Dnă președintă, dle comisar Hahn, doamnelor și domnilor, coeziunea este adânc înrădăcinată în politica europeană și în Tratat și, datorită dimensiunii teritoriale a Tratatului de la Lisabona, și-a consolidat poziția. Sunt foarte mulțumit că, în cel de-al cincilea Raport privind coeziunea, Comisia a stipulat în mod corect abordările integrate pentru viitor. Menținem solidaritatea, dar făcând legătura între aceasta și noile obiective ale strategiei Europa 2020, prin intermediul acelor instrumente care s-au dovedit a fi foarte utile: o abordare descentralizată, parteneriat, programe coordonate la diferite niveluri și o gestionare pe mai multe niveluri. Apoi analizăm noile provocări. Acest lucru este excepțional. De asemenea, un aspect foarte pozitiv este faptul că aceste rapoarte sunt supuse dezbaterii. Toate aceste elemente fundamentale, un accent special fiind pus pe colaborarea transfrontalieră - Obiectivul 3 - primesc sprijin deplin.
Adevărul este că în cadrul dezbaterii există un aspect recurent. Noi, în cadrul Grupului Partidului Popular European (Creștin Democrat) am decis să votăm liber sau deschis în cadrul listei noastre de vot în ceea ce privește categoria intermediară și aș dori să vă explic ce înseamnă acest lucru. Am luat această decizie din cauza faptului că propunerea pe care Comisia trebuie să o prezinte poate lua nenumărate direcții. Dl comisar tocmai a spus că a dorit să vorbească cu regiuni de acest tip despre sarcini specifice, permiteți-ne să le chemăm. Mă bucur că acest aspect este subiectul discuției, dat fiind că încă nu a fost abordat. Încă nu știm care sunt regiunile implicate. Nu știm unde se vor cheltui aceste fonduri. Nu știm care sunt procentajele de cofinanțare. Toate acestea sunt aspecte care pot influența considerabil rezultatul. Prin urmare, consider că ar trebui să așteptăm prezentarea propunerii Comisiei - și cred că acest lucru se va întâmpla în curând - moment în care vom ști despre ce vorbim cu adevărat. Abordarea folosirii mecanismelor și instrumentelor transnaționale nu poate fi supusă dezbaterii. Am făcut deja acest lucru. Dl Manner a spus de asemenea că avem eliminare și introducere treptată, putem pune în aplicare o politică integrată în raport cu strategia Europa 2020. Atunci să facem acest lucru. Prin urmare, acesta este motivul votului liber din cadrul grupului PPE, în acest moment.
Karin Kadenbach
(DE) Dnă președintă, dle Hahn, doamnelor și domnilor, importanța politicii regionale a fost evidențiată astăzi. Politica noastră de coeziune și consolidare trebuie să acopere toate regiunile europene. Prin regiuni, mă refer și la locuitorii lor. Acesta este un aspect extrem de important. În cursul delegațiilor efectuate în anumite regiuni, am văzut cât de importantă este finanțarea europeană pentru dezvoltarea regională,pentru obținerea coeziunii sociale și pentru politicile destinate femeilor și egalității de gen. Nu putem decât să încurajăm Uniunea Europeană să sporească numărul programelor oferite în viitor, care sunt primite extrem de pozitiv de oameni și care vizează atingerea acestor obiective, așa cum am stabilit în procesul de cercetare a modului de punere în aplicare. În regiunile europene avem nevoie de oameni care să aibă un sentiment al asumării. Suntem acum în faza în care vorbim despre regiuni intermediare. Acest fapt este extrem de important pentru că Europa a contribuit la crearea de locuri de muncă în aceste regiuni. Eu înțeleg creșterea ca fiind în primul rând creștere durabilă dacă oferă justiție socială. Politica de coeziune se află în centrul politicii europene.
Adam Bielan
(PL) Dnă președintă, nu există nicio îndoială că politica de coeziune contribuie la îmbunătățirea mediului social și economic și stimulează, mai presus de toate, dezvoltarea regiunilor care primesc ajutor. Cu toate acestea, permiteți-ne să reamintim că gama largă oportunități de investiții oferă și statelor membre bogate posibilitatea să profite de aceasta. Conform estimărilor, valoarea beneficiilor rezultate din aplicarea politicii de coeziune în țara mea, Polonia, pentru țările din "vechea” Uniune ar putea ajunge la 38 miliarde de euro până în 2015. Întrucât etapa decisivă a dezbaterii privind viitorul politicii de coeziune va avea loc în timpul președinției țării mele, Polonia, sper că acest lucru va contribui la evitarea punerii în aplicare a unor propuneri care prevăd o reducere semnificativă în domeniul acestei politici.
Din păcate, regiunea mea, Mazowsze, din cauza poziției economice foarte puternice a capitalei, Varșovia, depășește pragul de 75 % din PIB-ul UE. Prin urmare, riscă să piardă sprijinul. Mai există încă 35 de regiuni europene care se află într-o situație similară. Aș dori să lansez apelul de a adopta propunerea referitoare la crearea unei categorii de regiuni intermediare, ceea ce ar permite o retragere treptată ajutorului. Dacă analizăm situația economică a regiunii Mazowsze, excluzând orașul Varșovia, constatăm că produsul intern brut al unei părți semnificative a regiunii este departe de a atinge nivelul stabilit de 75 % și, mai mult decât atât, este aproape comparabil cu PIB-ul celor mai sărace regiuni ale Uniunii Europene, ceea ce arată că este esențial să se acorde în continuare asistență.
François Alfonsi
(FR) Dnă președintă, politica de coeziune este sufletul politicilor Uniunii Europene, cea care exprimă eforturile de solidaritate între statele membre, fără de care nu ar exista o adevărată Uniune.
Experiența din ultimii 30 de ani este una excelentă. Aceasta impune stabilirea unor priorități pentru viitor. În primul rând, fără reduceri ale angajamentelor bugetare în materie de politică de coeziune. Pentru a concepe programarea pentru perioada 2014-2020, dl Hahn trebuie să se poată baza pe aceleași alocări bugetare, ca și în trecut.
În al doilea rând, avem nevoie de un cadru revizuit pentru această politică, un cadru adaptat la noile situații și provocări. În acest sens, crearea regiunilor intermediare este esențială. Trebuie să fie eligibile pentru ajutoare mai bine direcționate și mai bine finanțate, astfel încât fiecare regiune să rămână în media europeană, indiferent de handicapul structural, de întârzierea acumulată din trecut sau de gradul de expunere la actuala sau la viitoarele crize.
Prin obiectivele legate de regiunile intermediare urmărim un obiectiv pe termen lung în materie de echilibru teritorial, pentru a preveni adâncirea diferențelor dintre regiunile dezvoltate complet saturate și regiunile îndepărtate, care au rămas în urmă și chiar sunt amenințate de depopulare în Europa de mâine.
În al treilea rând, raportul din proprie inițiativă al dnei Sanchez-Schmid are meritul important de a arăta în ce măsură Obiectivul 3 poate genera valoare adăugată europeană. În cadrul noii politici de coeziune, bazându-ne pe stimulentul oferit de macroregiuni, Obiectivul 3 trebuie să fie consolidat semnificativ, după cum cere raportul dnei Sanchez-Schmid.
Danuta Maria Hübner
Dnă președintă, în ultimii ani, statele membre, Comisia și Parlamentul European au colaborat strâns pentru a identifica o modalitate de a îmbunătăți pe viitor eficiența politicii de coeziune a UE, rezultatele și calitatea intervențiilor sale.
Am ajuns la concluzia că, pentru a ajunge la acest lucru, condiționalitatea bine concepută și stimulentele din cadrul politicii ar putea fi un instrument eficient. În prezent, sunt convinsă că suntem pregătiți pentru a introduce, în cadrul politicii, instrumente de condiționalitate, care ar spori rentabilitatea investițiilor făcute.
Angajamentele de condiționalitate ar trebui să abordeze legătura dintre politica intervențiilor și progresul în materie de eficiență instituțională, administrativă și structurală. În contextul viitoarelor negocieri, ar trebui să asigurăm un cadru de reglementare adecvat, care să identifice factorii pozitivi pentru stimularea unei creșteri efective prin politica de coeziune.
Mă aștept ca în procesul de programare să fie integrată în totalitate o condiționalitate ex ante. De asemenea, mă aștept ca aceste condiționalități ex ante să fie legate direct de politică și de eficiența programului, ca numărul acestora să fie limitat și ca acestea să fie adaptate contextului specific și să respecte criteriile convenite.
De asemenea, trebuie să ne asigurăm că procedurile de condiționalitate nu generează sarcini suplimentare, ci mai degrabă determină o scădere a acestora și că nu produc întârzieri în punerea în aplicare a politicii, a programelor sau a proiectelor.
Andrea Cozzolino
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, structura politicii de coeziune pe care o dezbatem astăzi este lăudabilă.
Aș dori ca cele câteva comentarii pe care le voi face să fie axate pe trei chestiuni. În primul rând, consider că politica de coeziune este unul dintre instrumentele fundamentale de reducere a dezechilibrelor dintre și din cadrul statelor membre. Prin urmare, este și una dintre politicile fundamentale de combatere a îndelungatei crize economice și financiare, prin care trecem de câțiva ani.
În al doilea rând, cred că ideea implicării unor noi regiuni și cetățeni în politica de coeziune este una binevenită. Cu toate acestea, ar trebui să discutăm aceste chestiuni în momentul în care vom avea o idee clară despre costul acestei politici noi, despre efectele pe care le va avea asupra politicii de coeziune în general și despre modul în care vom distribui resursele în contextul reformării perspectivei financiare până în 2020.
În sfârșit, cred că rolul central al dimensiunii urbane în politica de coeziune este decisiv. Este important că am făcut câteva progrese în această direcție prin raportul dlui Vlasák, cu care sunt în totalitate de acord, și cred că acest raport ne va permite să definim cadrul juridic al dimensiunii urbane și să introducem instrumente, precum programele operaționale municipale, care să fie capabile să confere calitate politicii de coeziune.
Michail Tremopoulos
(EL) Dnă președintă, scopul acestui raport este de a stabili dacă statele membre au transpus legislația europeană în legislația națională. Ceea ce dorim este o primă analiză reală a programelor politicii de coeziune pentru perioada 2007-2013.
Mă voi concentra asupra transparenței, care face obiectul proiectului meu de raport. Raportorul, dl Mikolášik, a menționat problema transparenței în alocarea fondurilor ca fiind o cerință prealabilă fundamentală pentru atingerea obiectivelor generale ale politicii de coeziune. Cum putem obține o imagine de ansamblu la nivelul Uniunii Europene, în condițiile în care doar 19 țări au furnizat indicatorii de bază necesari în scopul efectuării comparației? Deși am cerut Comisiei să îmbunătățească conținutul și calitatea informațiilor obținute, nu există transparență, nu există date disponibile.
Trebuie să transmitem un mesaj clar. Totalul creditelor alocate pentru proiectele selectate nu poate corespunde în medie unui procent de 27 % din totalul fondurilor disponibile; 9 state nu pot absorbi peste 40 %, iar 4 state sub 20 %. Nu putem avea o politică de coeziune cu două sau trei viteze. Prin urmare, informațiile cerute trebuie să fie diseminate și folosite.
Jan Olbrycht
(PL) Dnă președintă, dle comisar, politica de coeziune este cea mai transparentă politică europeană, ceea ce înseamnă că succesele sale pot fi constatate cu ușurință și foarte repede, dar la fel de repede se pot constata și eșecurile și dificultățile sale cauzate de slăbiciunea administrației de la Bruxelles și, adesea, a administrației statelor membre. În acest sens, este foarte ușor să tragem concluzii și foarte ușor să ne folosim de condiții externe diferite - precum criza, de pildă - pentru a justifica reducerea cheltuielilor în cadrul acestei politici în favoarea altor politici europene, ceea ce este, în mod evident, o greșeală.
Trebuie să ne dăm seama că, dacă ar fi să presupunem că politica de coeziune este o politică care se adresează doar săracilor, atunci ar trebui să o eliminăm treptat, ceea ce înseamnă că, treptat, ar trebui să dispară complet din lista politicilor europene. Cu toate acestea, astăzi nu vorbim despre o astfel de politică, nu-i așa? Această politică este o politică de reducere a disparităților - disparitățile vor exista întotdeauna și vor apărea noi disparități, de care nu suntem conștienți astăzi. Mai mult decât atât, este o politică favorabilă investițiilor și dezvoltării. În acest sens, este o politică care necesită măsuri prevăzute de tratate, dar care, în același timp, are nevoie ca aceste măsuri să ia forme noi.
În consecință, aș dori să-mi exprim acordul față de decizia Comisiei Europene de a reconstrui structura internă a politicii și de a o adapta la noile condiții. De asemenea, aș dori să-mi exprim acordul și față de propunerile Comisiei Europene cu privire la măsuri noi care includ, printre altele, propunerea de a crea o categorie de regiuni intermediare. Cred că această muncă cu o nouă structură va crește eficiența și va permite politicii să funcționeze în continuare într-un mod adaptat la provocările cu care ne confruntăm în prezent.
Vasilica Viorica Dăncilă
Cooperarea transfrontalieră într-o Europă fără frontiere este benefică pentru autoritățile locale și regionale pentru că reprezintă un element important pentru dezvoltarea în continuare a pieței unice a Uniunii. Însă zonele transfrontaliere au o caracteristică importantă, cea a tradițiilor multiculturale comune și a diversității etnice, elemente care conferă de obicei o bază solidă pentru acțiunile de la om la om, dar și pentru cele de la comunitate la comunitate în diverse domenii.
Știm cu toții că zonele transfrontaliere se caracterizează de multe ori printr-un nivel al șomajului de la mediu la ridicat, având însă diferențe interregionale semnificative, precum și printr-un nivel important al șomajului ascuns, determinat de lipsa înregistrării persoanelor fără loc de muncă.
Ca atare, consider că o abordare integrată a pieței muncii din zonele transfrontaliere poate fi benefică pentru găsirea de soluții la problemele structurale și ar apropia cererea față de ofertă. De aceea, așa cum a susținut și raportoarea, Obiectivul 3 trebuie puternic consolidat.
Iosif Matula
Politica de coeziune reprezintă un instrument eficient pentru abordarea actualelor provocări majore cu care se confruntă regiunile Europei, precum globalizarea, schimbările climatice sau tendințele demografice. La nivelul Uniunii au fost înregistrate progrese semnificative, dar nu suficiente în dezvoltarea echilibrată a regiunilor. De aceea, avem nevoie de o politică ambițioasă de coeziune la dispoziția tuturor regiunilor UE, care să reducă inegalitățile existente.
Consider că susținerea nevoilor de convergență a zonelor mai puțin dezvoltate trebuie să rămână o prioritate în următoarea perioadă de programare, astfel încât să se asigure un acces echitabil la instrumentele politicii de coeziune. Vom putea pune astfel în aplicare prevederile Tratatului de la Lisabona, care subliniază că în cadrul Obiectivului 1 (convergență) trebuie atribuită o parte adecvată celor mai nevoiașe regiuni, pe măsura gravității problemelor lor de dezvoltare.
Uniunea va putea fi competitivă în fața concurenței la nivel mondial numai dacă politica de coeziune poate exploata pe deplin potențialul de dezvoltare al regiunilor zonelor urbane, dar și al celor rurale, cu potențialul lor endogen și dacă va face posibilă o reacție suficient de flexibilă la provocările și dificultățile identificate de strategia Europa 2020.
În acest sens, inovarea, educația și formarea, energia, mediul, ocuparea forței de muncă, competitivitatea, calificarea și combaterea sărăciei sunt și trebuie să rămână parte integrantă a politicii structurale și de coeziune. Noua politică de coeziune trebuie să implice o orientare clară înspre rezultate și o concretizare a reformelor necesare, reducând, în același timp, constrângerile birocratice și simplificând gestionarea fondurilor.
Provin dintr-o țară care va depinde, mai ales în perioada 2013-2020, de modul în care vom înțelege dezvoltarea uniformă a Uniunii. Practic, fondurile alocate acum și în următorii zece ani în România reprezintă o investiție pe termen lung necesară pentru dezvoltarea echilibrată a întregii Uniuni Europene.
Îi felicit pe colegul Pieper și pe toți raportorii pentru excelentul raport prezentat.
Mojca Kleva
(SL) Dle președinte, într-un moment de criză financiară și economică, politica de coeziune s-a dovedit a fi cel mai important instrument de reducere a disparităților economice și sociale între regiunile din Uniunea Europeană. Aceasta este una dintre politicile noastre fundamentale, ale cărei efecte pozitive pot fi văzute cu adevărat peste tot; în toate colțurile Uniunii Europene, în toate statele membre, în aproape fiecare comunitate urbană sau locală din UE.
Aceasta este o politică care permite reforme structurale și progres. De fapt, aceasta oferă o soluție la actuala situație economică dificilă și fără niciun cost. Succesul strategiei Europa 2020 va depinde, de asemenea, în mare măsură de succesul politicii de coeziune a UE, motiv pentru care este extrem de important ca în următorii șapte ani, aceste fonduri să rămână o prioritate pentru bugetul european.
Întrucât mai trebuie rezolvat cel mai important aspect legat de integrarea a ceea ce este cunoscut sub numele de noua categorie intermediară de regiuni, în această privință, aș dori să fac apel la comisar și la Comisia Europeană în ansamblu să ne ofere cât mai curând posibil toate detaliile care rămân neclare în privința creării acestei categorii de regiuni, în special aspectele și efectele financiare, deoarece această problemă se referă la dezvoltarea viitoare a regiunilor pe întreg teritoriul Uniunii Europene.
Alain Cadec
(FR) Dle președinte, doamnelor și domnilor, prin adoptarea raportului Garriga Polledo, Parlamentul a solicitat un cadru financiar multianual pentru 2014 egal cu provocările bugetului care ne așteaptă. În acest sens, politica regională trebuie să păstreze resurse financiare cel puțin echivalente cu cele ale perioadei curente. Aceasta este o prioritate.
Toate regiunile europene ar trebui să aibă în continuare acces la fondurile structurale. Desigur, trebuie să ne concentrăm eforturile pe sprijinirea regiunilor cel mai puțin dezvoltate pentru ca acestea să recupereze diferențele prin intermediul Obiectivului 1.
Din motive de echitate, ar trebui să oferim de asemenea sprijin adecvat în regiunile care nu se califică pentru Obiectivul 1, dar care se confruntă totuși cu dificultăți structurale. Prin urmare, mă bucur că Comisia Europeană a propus crearea unei categorii intermediare pentru regiunile în care PIB-ul pe cap de locuitor este cuprins între 75 și 90 % din media UE. Aș dori să profit de ocazie pentru a-l felicita pe comisarul Hahn pentru activitatea sa.
Acest nou instrument ne va permite să satisfacem mai bine caracteristicile specifice ale multor regiuni care nu sunt nici sărace, nici bogate. Această categorie intermediară va fi, de asemenea, mai echitabilă, deoarece va oferi un sprijin similar pentru regiunile care au un nivel comparabil de dezvoltare. Cu toate acestea, doresc să reasigur regiunile care s-ar fi calificat pentru mecanismul de eliminare treptată: nu se pune problema să le abandonăm. Acestea vor fi pe deplin eligibile pentru categoria intermediară și cu siguranță vor fi chiar principalele beneficiare.
În cele din urmă, aș dori să subliniez faptul că crearea acestei noi categorii nu va presupune cheltuieli suplimentare, datorită economiilor preconizate de mai multe regiuni care nu se mai clasifică la Obiectivul 1. De asemenea, iese din discuție reducerea ajutorului pentru acele regiuni eligibile pentru Obiectivele 1, 2 și 3.
Cu toate acestea, dacă nu vom crea această categorie intermediară, putem fi siguri că bugetul pentru politica de coeziune va fi redus. Prin crearea sa, vom păstra acest buget. Cred că nimeni de aici nu dorește să asiste la reducerea acestui buget. Aș dori să profit de ocazie pentru a-i mulțumi raportorului, dl Pieper, pentru activitatea sa.
Sergio Gaetano Cofferati
raportor pentru aviz al Comisiei pentru ocuparea forței de muncă și afaceri sociale. - (IT) Dle președinte, doamnelor și domnilor, coeziunea economică, alături de coeziunea socială și de asemenea de coeziunea teritorială, au fost întotdeauna principiile fundamentale pentru definirea tuturor politicilor Uniunii Europene încă de la începuturile sale.
Prin urmare, este foarte important ca aceste obiective să fie subliniate, deoarece sunt incluse în textele pe care le discutăm și este adevărat că fondurile structurale trebuie să fie revizuite și modificate pentru a le face mai eficiente în obținerea rezultatelor pe care sunt destinate să le producă. Dintre acestea, în opinia mea, Fondul social european este fundamental, dintr-un motiv foarte simplu, care este acela că suntem într-o fază acută a crizei economice și sociale care nu este încă terminată și își manifestă cele mai grave efecte tocmai în privința muncii și a ocupării forței de muncă.
Este foarte important ca Europa să își susțină modelul social și în același timp, reiterăm faptul că munca are o valoare socială de necontestat și că ocuparea forței de muncă este unul dintre punctele principale de referință în utilizarea resurselor pe care dezvoltarea economică ar trebui să le pună la dispoziție. Din acest motiv, Fondul social trebuie să fie consolidat, autonomia sa păstrată, iar resursele disponibile sporite. Cunoașterea este punctul principal și stimulentul oricărui model de concurență. Toate acestea nu se pot întâmpla decât dacă există o creștere semnificativă a calității locurilor de muncă. Acesta este motivul pentru care Fondul social european este la fel de valoros ca întotdeauna, dacă nu mai mult.
José Manuel Fernandes
Dle președinte, mai mult ca niciodată, UE are nevoie de o politică de coeziune care promovează o convergență reală și stimulează creșterea economică și ocuparea forței de muncă, aducând în același timp o contribuție la realizarea obiectivelor de mediu.
Având în vedere situația financiară actuală și punerea în aplicare a programelor în curs de desfășurare, Comisia ar trebui să depună toate eforturile pentru a promova simplitatea și flexibilitatea normelor de punere în aplicare a programelor și ar trebui să permită renegocierea ratelor de cofinanțare în cadrul reglementărilor actuale, ori de câte ori acest lucru este necesar și căutat de statele membre.
Politica de coeziune ar trebui să fie orientată spre rezultate prin stabilirea de obiective clare și măsurabile și de indicatori de rezultat. Politica de coeziune ar trebui să promoveze și transparența. În scopul de a monitoriza acest lucru și pentru a beneficia de transparență, aș spune că informațiile referitoare la adoptarea și punerea în aplicare a proiectelor ar trebui să fie puse la dispoziție în timp real prin cele mai detaliate clasificări ale unităților teritoriale de statistică, astfel încât întregul public să le poată accesa.
Jan Kozłowski
(PL) Dle președinte, de la bun început, aș dori să îi felicit pe raportori pentru activitatea lor excelentă. După cum au subliniat raportorii, politica de coeziune și-a dovedit importanța, inclusiv în timpul crizei, ca politică de dezvoltare care sprijină investițiile și aduce beneficii în mod direct și indirect pentru toate regiunile. De exemplu, pentru fiecare euro investit în țara mea, Polonia, aproape jumătate, sau 46 de cenți, se întorc în cele 15 state membre "vechi”.
Sprijinul pentru dezvoltare, investițiile, precum și importanța politicii de coeziune pentru realizarea obiectivelor strategiei Europa 2020 sunt motivele pentru care această politică ar trebui să își păstreze cel puțin semnificația sa actuală și de asemenea, sprijinul financiar. Cu toate acestea, sunt necesare îmbunătățiri în procesul de integrare a fondurilor și realizarea unei sinergii depline între ele. Având în vedere pericolele asociate cu șomajul în rândul tinerilor și cu schimbările demografice, este esențial ca potențialul Fondului social european (FSE) să se utilizeze la maximum, ceea ce necesită crearea unor condiții favorabile pentru o mai bună coordonare a FSE cu alte instrumente la nivel regional și local.
María Irigoyen Pérez
(ES) Dle președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, actuala criză economică și financiară cu care ne confruntăm subliniază necesitatea politicii regionale ca cel mai bun mijloc de reducere a decalajelor de dezvoltare între regiunile și statele membre. În același timp, putem restabili imaginea pozitivă a Europei, pe care cetățenii o asociază în ultima vreme doar cu programe dure de ajustare și cu reducerea cheltuielilor.
Viitoarea politică de coeziune, pilonul solidarității proiectului european și al justiției sociale trebuie să ia în considerare următoarele priorități: în primul rând, consolidarea coeziunii sociale și includerea provocărilor generate de strategia Europa 2020, în al doilea rând, respectarea nevoilor și a caracteristicilor geografice ale regiunilor, în special ale regiunilor celor mai defavorizate, în al treilea rând, menținerea unei abordări graduale pentru colectarea de fonduri, astfel încât regiunile să nu renunțe la obiectivul de convergență, evitând schimbările bruște la primirea de ajutor și în al patrulea rând, promovarea unui sistem echitabil.
În cele din urmă, doamnelor și domnilor, autoritățile aplică politici dure de ajustare fiscală. Prin urmare, sprijinul UE este necesar. Sper că Consiliul va lua act de acest lucru.
Kristiina Ojuland
Dle președinte, DG Dezvoltare și Cooperare este responsabilă pentru gestionarea programelor de cooperare transfrontalieră din cadrul Instrumentului european de vecinătate și parteneriat (IEVP), iar acest lucru a condus la o situație destul de absurdă atunci când vine vorba despre cooperarea transfrontalieră cu Rusia - care nu este nici o țară-țintă pentru IEVP și nici un beneficiar al asistenței pentru dezvoltare acordată de UE.
Sunt de acord cu raportorul că responsabilitatea totală pentru IEVP ar trebui să fie reatribuită DG Dezvoltare Regională și că programele de cooperare transfrontalieră ar trebui să fie puse în aplicare într-un cadru similar cu cel pentru programele Interreg. Indiferent de dimensiunea externă, programele de cooperare transfrontalieră nu ar trebui să se deruleze în conformitate cu reglementările privind ajutoarele de dezvoltare. Natura lor necesită aplicarea normelor de cooperare teritorială ale UE.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Dle președinte, politica de coeziune este cel mai bun instrument pentru crearea de oportunități egale de dezvoltare a regiunilor Uniunii Europene și de stimulare a creșterii economice.
În vederea realizării obiectivelor politicii de coeziune, este important nu numai să utilizăm pe deplin mijloacele disponibile, ci mai presus de toate, să le folosim în mod eficient, reducând birocrația și obținând o sinergie corectă între fonduri. Un lucru foarte important este utilizarea eficientă a Fondului social european într-un mod care redeschide calea ocupării forței de muncă pentru șomeri și nu contribuie doar la formarea acestora, lucru care este o practică foarte comună. Banii pentru inovare, cercetare și dezvoltare sunt importanți deoarece permit întreprinderilor și regiunilor să fie mai competitive.
Un obiectiv important al politicii de coeziune este cooperarea europeană transfrontalieră. Așadar, este important să avem o punere în aplicare armonioasă și o promovare a cooperării în zonele de frontieră, atât în ​​ceea ce privește zonele de frontieră internă, cât mai ales zonele situate de-a lungul frontierelor externe ale Uniunii Europene.
În cele din urmă, macroregiunile sunt foarte eficiente și aici aș dori să îi sugerez comisarului că, urmând exemplul altor strategii, vom crea o strategie pentru Carpați, una dintre cele mai mari regiuni ale Uniunii Europene și una dintre cele mai bogate în resurse naturale.
Patrice Tirolien
(FR) Dle președinte, doamnelor și domnilor, aș dori să subliniez sprijinul acordat de Parlament pentru crearea unei categorii de regiuni intermediare și aș vrea să menționez faptul că acest lucru nu va fi, în niciun caz - contrar a ceea ce au spus anumite persoane - o povară suplimentară asupra bugetului comunitar. Ceea ce ne propunem aici este o revoluție în conceptul de tranziție cu un buget nemodificat. Dorința noastră este să ne îndreptăm spre un sistem mai echitabil, care ajută acele regiuni cu dificultăți substanțiale. Această zonă de tranziție între 75 și 90 % din PIB-ul european reprezintă un angajament real față de o politică de coeziune consolidată pentru anii următori.
În plus, sunt încântat că rezoluția noastră a confirmat angajamentul Parlamentului European față de regiunile ultraperiferice, care sunt supuse unor dezavantaje specifice și permanente ce justifică acest efort de solidaritate, pentru ca ele să devină în mod eficient interfața Uniunii cu lumea.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Dle președinte, politica regională și politica de coeziune sunt necesare pentru a elimina diferențele de dezvoltare. Are o importanță majoră pentru bunăstarea oamenilor și, de asemenea, pentru competitivitatea europeană. Politica regională la nivelul UE trebuie, mai presus de toate, să creeze valoare adăugată și noi întreprinderi și, în consecință, locuri de muncă pentru oameni.
Trebuie să ne întrebăm dacă este potrivit să reciclăm toate ajutoarele regionale actuale prin intermediul Bruxelles-ului sau dacă banii ar fi cheltuiți mai eficient dacă ar fi alocați direct regiunilor din statele membre. Politica regională a UE este marcată de birocrație și abuz. Există multă birocrație, atât în UE, cât și în statele membre, iar acest lucru a dus la o situație în care multe întreprinderi inovatoare, noi sau vechi, nu solicită bani sau sprijin, deoarece ar trebui să angajeze unul sau doi oameni care să se ocupe de cerere și ar dura prea mult timp. Trebuie să ne gândim dacă politica de inovare a Europei chiar are un viitor, în cazul în care politica regională nu o sprijină.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Dle președinte, politica de coeziune este unul dintre domeniile politice cele mai emblematice ale UE și cel care simbolizează cel mai bine idealul construirii proiectului european. Prin urmare, ea necesită și merită ca toate aspectele dezbătute astăzi aici să fie analizate mai aprofundat, precum și participarea unui număr atât de mare de raportori, pe care îi felicit.
Aș dori să subliniez necesitatea unui buget adaptat la această politică, cu o mai mare flexibilitate și control, astfel încât fondurile europene să impulsioneze cu adevărat proiectele de dezvoltare care pot fi durabile. Având în vedere acest lucru, este important ca regiunile care fac deja parte din Obiectivul 1 să poată să treacă printr-o fază intermediară care consolidează dezvoltarea de care s-au dovedit a fi capabile deja, în loc să fie brusc abandonate, punând astfel în pericol progresele înregistrate în acest timp.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Dle președinte, discutăm acum un subiect care este esențial pentru noile state membre, inclusiv Ungaria. Există unele informații care indică faptul că unii factori de decizie din Comisie intenționează să reducă drastic bugetul politicii de coeziune începând cu 2014. Aceasta ar fi o măsură sinucigașă. O astfel de mișcare nu doar că ar face imposibilă redresarea regiunilor mai sărace, ci ar pune în pericol, de asemenea, strategia Europa 2020. Propunerea referitoare la instituirea unei categorii de sprijin de tranziție este într-adevăr corectă și echitabilă din punct de vedere social. Cu toate acestea, adăugarea sprijinului pentru coeziune la un sistem de condiții macroeconomice este inacceptabilă, pentru că am pedepsi regiunile pentru o politică guvernamentală asupra căreia nu au nicio influență. În cele din urmă, mecanismul de funcționare a politicii de coeziune este de succes și sănătos în esență, dar trebuie crescută transparența și redusă birocrația.
Sabine Verheyen
(DE) Dle președinte, doamnelor și domnilor, importanța cooperării interregionale va continua să crească în viitor. Colaborarea transfrontalieră și macroregională sunt extrem de importante pentru realizarea obiectivelor strategiei Europa 2020 într-o Europă care devine tot mai coerentă. Regiunile de frontieră încă se confruntă cu provocări deosebite. Conceptele și proiectele transfrontaliere în domenii precum infrastructura, cooperarea de afaceri, colaborarea în domeniul cercetării, dezvoltarea pieței forței de muncă și formarea acționează ca un motor pentru o mare parte a Uniunii Europene.
Avem nevoie de structuri clare, simple pentru proiecte interregionale. Cerințele naționale diferite pentru partenerii de proiect fac adesea mai dificilă cooperarea și punerea în aplicare a unor proiecte specifice. Apelul din raportul dlui Pieper de a extinde proporția de cooperare interregională, Obiectivul 3, la 7 % este un important pas înainte și sprijin ferm acest lucru.
Luís Paulo Alves
(PT) Dle președinte, politica de coeziune este domeniul-cheie de politică pentru viitorul proiectului european. Pentru a funcționa, instituirea unui spațiu comun cu o piață internă și o monedă unică necesită un anumit nivel de convergență între statele membre și regiunile lor. Disparitățile actuale în domeniul competitivității și asimetriile în domeniul dezvoltării au condus în mod inevitabil la slăbirea Europei și la criza care afectează zona euro. Acesta este motivul pentru care această nevoie crucială de convergență necesită neapărat un buget de coeziune robust, care nu poate fi slăbit pentru a finanța alte politici. Pentru a face mai mult, UE trebuie să aibă mai mult, iar acest lucru poate fi realizat prin creșterea bugetului său și nu prin reducerea, chiar minusculă, a bugetului pentru coeziune.
Prin urmare, aș dori să vă întreb, dle comisar, dacă este posibil ca, fără o creștere a bugetului Uniunii Europene, crearea fondului de infrastructură și noile politici de inovare - care vor fi legate de coeziune și de dezvoltarea regională, pe care le sprijin - vor deveni oare un cal troian adus în bugetul de coeziune?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Dle președinte, politica de coeziune joacă un rol important în facilitarea dezvoltării regiunilor - regiuni care reunesc zone urbane și rurale și creează unitate între ele. Este o realitate faptul că zonele urbane au o influență importantă asupra accelerării dezvoltării regionale. Acestea ar trebui să obțină sprijinul necesar în acest rol. Cu toate acestea, trebuie să ne amintim că trebuie să depunem eforturi pentru dezvoltarea echilibrată a zonelor rurale și urbane.
Aș dori să precizez că politica de coeziune nu este foarte vizibilă în zonele rurale, în pofida declarațiilor făcute în această privință. Este necesar să se aloce fonduri pentru dezvoltarea rurală în cadrul politicii de coeziune, pentru că al doilea pilon al politicii agricole comune își deplasează activitatea spre o zonă favorabilă mediului, spre "ecologizare”, probleme de mediu, dezvoltare agricolă și prelucrare. Cu toate acestea, lipsesc fondurile pentru dezvoltarea întreprinderilor, a infrastructurii tehnice și sociale în zonele rurale, iar acesta ar trebui să fie rolul politicii de coeziune. Construcția infrastructurii tehnice este fundamentală pentru dezvoltare, dar nu putem uita dezvoltarea întreprinderilor sau a infrastructurii sociale, a științei și a cercetării, care afectează în mod fundamental dezvoltarea modernă, inteligentă și inovativă.
Victor Boștinaru
Dezbaterea de astăzi este cea mai bună pledoarie pentru nevoia unei politici de coeziune robuste, bine finanțate în viitorul cadru financiar.
Inspirat de discursul excelent al președintei comisiei noastre, doamna Hübner, ca și de un remarcabil raport al colegului Theurer privind lecțiile capacității de absorbție, vă întreb, domnule comisar, din perspectiva europeană a viitorului ciclu de finanțare, cum este posibil ca statul cu cea mai scăzută rată de absorbție, România, să se angajeze într-o așa-zisă reformă administrativă care nu are nicio legătură cu reforma regională fără existența unui studiu de impact, fără mimarea măcar a consultărilor cu DG REGIO (DG REGIO a aflat din presă despre acest proiect), fără consultări cu actorii politici, fără consultări cu actorii locali, fără consultări cu societatea civilă, deci, punând în primejdie întregul proiect al stabilității și predictibilității.
Monika Hohlmeier
(DE) Dle președinte, aș dori să aduc în discuție două aspecte în ceea ce privește politica de coeziune și politica regională. Primul este disputa legată de așa-numita categorie intermediară, care are un caracter preponderent național. Cred că este esențial pentru noi să luăm în considerare următoarele puncte în legătură cu această discuție: politica regională și politica de dezvoltare economică trebuie să ofere un sistem de stimulare, astfel încât regiunile în cauză să se poată dezvolta. În cazul în care sistemul este instituit în așa fel încât se dezvoltă o dependență continuă de subvenții fără a necesita un efort din partea regiunilor pentru a obține resursele relevante, atunci cred că o astfel de categorie intermediară ar fi un adevărat dezastru, deoarece va fi întotdeauna un motiv de conflict și nu va oferi niciun raționament. Cu toate acestea, cred că are sens ca regiunile Obiectivului 1 care pierd acest statut de regiuni clasificate la Obiectivul 1 să continue să primească un sprijin special. De asemenea, cred că are sens ca o regiune care se confruntă cu dificultăți financiare și economice din motive specifice să primească, de asemenea, sprijin. Ceea ce nu dorim este o mentalitate de subvenție continuă; în schimb, ar trebui să oferim ajutor și sprijin pentru regiunile care au nevoie.
Petru Constantin Luhan
Nu există nicio îndoială că politica de coeziune este una de bază în ceea ce privește evoluția Uniunii Europene și, din punctul meu de vedere, arhitectura este suportul competitivității europene. Consider că, în continuare, regiunile trebuie să fie susținute pentru îndeplinirea obiectivului de coeziune economică și socială, iar sprijinul financiar trebuie să fie asigurat ținând cont în primul rând de produsul intern brut regional.
Cetățenilor le trebuie asigurat accesul la infrastructura socială, educațională, de sănătate și de transport. Va fi posibil, astfel, să dublăm eforturile dezvoltării economice cu o calitate ridicată a vieții, ceea ce îi va face pe cetățenii noștri să rămână acasă, în Europa.
Stimați colegi, IMM-urile sunt esențiale pentru creșterea competitivității economice și ele trebuie încurajate mai departe prin flexibilizarea regulilor de accesare a fondurilor și stimularea lor.
Susțin deci că accesul egal la infrastructură și servicii de calitate, precum și sprijinirea IMM-urilor sunt direcții de bază în arhitectura politicii de dezvoltare regională și că acesta este drumul spre competitivitate mondială.
Rosa Estaràs Ferragut
(ES) Dle președinte, politica de coeziune a contribuit fără îndoială la creșterea productivității în toate regiunile UE și la eliminarea disparităților regionale și nu există nicio îndoială că aceasta s-a dovedit a fi fundamentală pentru toți cetățenii și că va ajuta - și va continua să ajute - la combaterea crizei economice și financiare de care suferă Europa. Acesta este motivul pentru care al cincilea Raport privind coeziunea este atât de actual.
Există trei idei principale. Prima este aceea că autoritățile naționale și regionale ar trebui să adauge și alți indicatori pe lângă criteriul produsului intern brut. A doua idee este că ar trebui să existe o categorie intermediară, astfel încât toate regiunile care nu intră sub incidența obiectivului de convergență și nu reușesc să ajungă la un nivel de competitivitate să poată fi tratate în mod similar atunci când apar situații asemănătoare și astfel, aceste regiuni să nu sufere niciodată din cauza unei schimbări bruște. A treia idee este de a consolida Obiectivul 3.
Aș dori să solicit două lucruri. În primul rând, criteriul distanței maxime de 150 km ar trebui să fie eliminat pentru a permite multor regiuni, cum ar fi, de exemplu, Insulele Baleare, să acceseze cooperarea transfrontalieră. În al doilea rând, raportul precizează că limbile de lucru ale UE sunt franceza, engleza și germana. Nu este adevărat. Cele 23 de limbi ale UE sunt acelea care ne fac bogați și diverși.
Nadezhda Neynsky
(BG) Dle președinte, aș dori să îi felicit pe raportori pentru activitatea lor privind acest subiect deosebit de important.
În calitate de politician bulgar, urmăresc cu un interes special evoluțiile propunerii privind categoria intermediară de regiuni beneficiare, care este planificată a fi creată în cadrul noului buget pentru perioada 2013-2020.
Așa cum a fost subliniat în mai multe rânduri astăzi, dar și în timpul dezbaterii, cred că această problemă necesită discuții mai aprofundate, deoarece în acest moment se stabilește o condiție prealabilă pentru noi diviziuni și excluderi în tratamentul fiecărei regiuni, care sunt împotriva principiului european al solidarității. Categoria intermediară contravine principiului de convergență a regiunilor europene a căror dezvoltare este sub nivelul mediu din Uniunea Europeană. Nu este suficient de clar ce bază s-a folosit pentru a selecta chiar limitele de 75 % și 90 % sau din ce motive, de exemplu, nu a fost creată o categorie pentru regiunile subdezvoltate.
Voi vota pe baza sugestiei raportorului de la punctul 34, cu o rezervă privind menționarea regiunilor care intră sub incidența acestor limite. Voi vota, de asemenea, în favoarea amendamentului 5 pentru criterii clare, stricte, pe care le considerăm ca fiind de o importanță capitală în scopul de a evita dificultățile atunci când punem în aplicare noul cadru.
Johannes Hahn
Dle președinte, stimați deputați, în primul rând aș dori să vă mulțumesc pentru angajamentul arătat în această dezbatere amplă în care s-au ținut multe discursuri. Aceasta este o dovadă a necesității unei abordări detaliate a chestiunilor legate de politica regională și de politica de coeziune în acest Parlament. Aș dori să încep cu ceva foarte important pentru mine. A fost foarte important pentru Parlament în ceea ce privește calendarul, lucru pe care l-am salutat, ca Parlamentul să aibă posibilitatea să exprime un aviz detaliat, pe mai multe niveluri, înainte de publicarea proiectelor noastre de regulamente și ca acest aviz să își găsească ulterior expresia în regulamentele relevante. Din acest motiv, vă implor să înțelegeți că în acest moment mă aflu în imposibilitatea de a oferi propuneri cuprinzătoare în scris, pentru că acestea vor fi bazate, în special, pe rapoartele prezentate acum.
Este foarte important să punem un accent mai mare pe calitatea muncii cu regiunile, în special atunci când ne uităm la unele țări care se confruntă cu probleme structurale autentice. În acest caz, este necesar nu numai să abordăm alocarea resurselor și identificarea obiectivelor, ci și să contribuim la definirea programelor de identificare a obiectivelor și să sprijinim formarea de grupuri în fiecare regiune și parte a regiunilor, în vederea generării unei creșteri economice durabile.
Cu riscul de a repeta ceea ce au menționat deja unii vorbitori, aș vrea să subliniez că propunerea noastră va conține un capitol separat privind guvernanța pe mai multe niveluri, stabilind poziția noastră și invitând toate părțile interesate să coopereze la elaborarea de programe operative în regiuni. În acest moment, aș face apel, de asemenea, la cei aflați în poziții de responsabilitate în regiuni să se asigure că sunt incluse administrațiile locale. Spun acest lucru pentru și că eu, ca mulți dintre dvs., am auzit plângeri partea regiunilor cu privire la faptul că autoritățile naționale nu sunt incluse, iar administrațiile locale se plâng de faptul că nivelul regional nu le include.
Dacă analizăm ideea de implicare, care a fost menționată de mai multe ori deja, atunci este cu siguranță necesar ca dvs. să dați cu toții o mână de ajutor. Simplificarea este un concept utilizat foarte des, ca să nu spunem utilizat în exces, care constituie o provocare pentru noi toți. Cu toate acestea, simplificarea nu poate însemna pur și simplu o relaxare a controalelor. Trebuie să utilizăm mijloace adecvate pentru a încerca să ne simplificăm afacerile. Îmi pun mari speranțe în activitatea derulată de dl Barnier în domeniul achizițiilor publice, simplificând procesul prin continuarea standardizării procedurilor, reducând marja de eroare și contribuind, astfel, în mod semnificativ la simplificare. Trebuie să ne aducem contribuția la acest proces făcând propuneri suplimentare în legătură cu sumele forfetare etc. Aici, de asemenea, va fi important ca statele membre să ne urmeze exemplul.
Unul dintre vorbitori a sugerat că Fondul structural european ar putea fi desprins probabil de familia fondurilor structurale, dar nu avem planuri în acest sens. O mare parte din acțiunile necesare în zonele rurale ar trebui să fie, de asemenea, acoperite de Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală, al cărui scop nu este de a sprijini doar agricultorii, ci și zonele rurale. După cum știm, există mai mulți jucători și participanți în acest sector. Aici, de asemenea, sarcina este de a obține o mai bună coordonare între diferitele fonduri, care este un obiectiv general pentru cadrul strategic comun.
Condiționalitatea ne va ajuta să îmbunătățim calitatea muncii. S-au spus multe astăzi despre regiunile de tranziție, cea mai mare parte au fost lucruri adecvate și importante. Ideea este să ajutăm dezvoltarea în aceste regiuni, care nu reflectă încă media europeană. Acesta este sensul politicii regionale. Miezul problemei este după cum urmează: să avem o contribuție calitativă și cantitativă la creșterea economică și să ne asigurăm că obiectivele Europa 2020 sunt atinse, de exemplu, în domeniile energiei, schimbărilor climatice, inovării, cercetării, educației și formării, ocupării forței de muncă și combaterii sărăciei. Aș dori să vă mulțumesc tuturor pentru această dezbatere extrem de angajată și, de asemenea, pentru sprijinul enorm pe care l-a demonstrat Parlamentul față de politicile noastre.
Miroslav Mikolášik
raportor. - Dle președinte, punerea în aplicare a programelor este un proces continuu și dinamic, care poate fi influențat prin identificarea deficiențelor frecvente în întregul proces și a domeniilor în care sunt necesare reforme.
În acest context, raportarea strategică, ca instrument nou, crește responsabilitatea în realizarea obiectivelor de politică și demonstrează că politica de coeziune ar trebui să includă toate regiunile europene și provocările sociale în scopul de a realiza o creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii în întreaga UE.
Politica de coeziune se bazează pe o bună guvernanță la nivel european, național, regional și local. O cooperare fără obstacole la toate aceste niveluri este la fel de dorită ca și simplificarea întregului proces. Desigur, fondurile nu trebuie să rămână neutilizate din cauza birocrației inutile sau a regulilor și procedurilor oneroase. O politică de coeziune bine finanțată ar trebui să fie mai aproape de cetățenii UE și ar trebui să includă în continuare toate regiunile Uniunii Europene și provocările sociale, ajutând regiunile sărace să recupereze decalajul și să genereze creștere inteligentă, durabilă și favorabilă incluziunii în întreaga Uniune Europeană.
Raportul strategic pentru anul 2010 constituie un puternic stimulent pentru a îmbunătăți actuala punere în aplicare a programelor din cadrul politicii de coeziune. De asemenea, încurajează statele membre să corecteze întârzierile în investirea fondurilor UE și să elaboreze planuri de acțiune mai eficiente pentru a obține rezultatele agreate. Prin urmare, sper că rezultatul votului de astăzi privind raportul strategic 2010 va transmite acest mesaj către statele membre și Comisie.
