Intervenţii de un minut privind chestiuni politice importante
Preşedinte
Următorul punct îl reprezintă intervenţiile de un minut privind chestiuni politice importante.
Ádám Kósa
(HU) Doamnelor şi domnilor, aş dori să vă atrag atenţia asupra Cartei Drepturilor Fundamentale cu privire la persoanele cu handicap, în cadrul Tratatului de la Lisabona. Consiliul Europei lucrează în prezent la un nou proiect de regulament privind lupta împotriva discriminării şi aş dori să subliniez trei aspecte. În primul rând, potrivit cartei, nicio persoană nu poate fi discriminată direct sau indirect din cauză că are un copil sau un membru al familiei cu handicap. În al doilea rând, de acum înainte, societăţile de asigurări nu pot refuza eliberarea unei asigurări pentru că cineva suferă de o tulburare genetică sau de o dizabilitate. În al treilea rând, drepturile promovate de instituţiile Uniunii Europene şi democraţia creştină acordă o importanţă deosebită respectării calităţii vieţii persoanelor cu dizabilităţi. Aş dori să atrag atenţia colegilor mei deputaţi asupra tuturor acestor puncte, întrucât aş dori să vă rog să sprijiniţi crearea Intergrupului pentru persoanele cu handicap, în această săptămână.
Jarosław Kalinowski
(PL) Dle Preşedinte, Uniunea Europeană - în care un cetăţean din şapte aparţine unei minorităţi naţionale - poate să fie mândră de garanţia sa extinsă de respectare a drepturilor acestora. Semnificaţia motto-ului Uniunii Europene - unită în diversitate - merită să fie întărită aici. Toţi cei prezenţi aici ştim că o democraţie adevărată poate fi recunoscută după modul în care îşi tratează minorităţile. Tratatul de la Lisabona impune fără echivoc obligaţia de a respecta drepturile oamenilor care aparţin minorităţilor, iar Carta Drepturilor Fundamentale interzice orice discriminare bazată pe motive de origine etnică sau de apartenenţă la o minoritate naţională.
Din păcate, în UE există încă ţări care, în ciuda recunoaşterii obligaţiilor legale internaţionale în acest domeniu, acţionează în sensul asimilării şi privării absolute de identitatea naţională a minorităţilor acestora printr-o politică deliberată. Timp de peste 20 de ani, Lituania, pentru că aceasta este ţara la care mă refer, şi-a discriminat cetăţenii în diferite domenii ale vieţii. Acest lucru, nu numai că a fost făcut într-un mod planificat, ci chiar a cunoscut o escaladare după aderarea acestei ţări la Uniunea Europeană. Hotărârea Curţii Constituţionale din Lituania cu privire la ortografierea numelor de familie poloneze doar în transcriere lituaniană este un exemplu.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Dle Preşedinte, la 14 octombrie Comisia Europeană a anunţat strategia sa anuală de extindere. În acest document, Comisia prezintă o evaluare a progresului făcut de Balcanii de Vest şi de Turcia într-o perioadă de criză economică mondială, precum şi cele mai importante probleme cu care acele ţări se vor confrunta în viitorul apropiat.
În intervenţia mea scurtă, vorbind în calitate de membru al Delegaţiei Parlamentului European la Comisia parlamentară mixtă UE-Turcia, aş dori să încurajez Turcia să continue eforturile pe care le-a întreprins pentru reformă, al cărei obiectiv este democratizarea deplină a ţării şi soluţionarea rapidă a conflictelor cu ţările vecine. Negocierile pentru aderare au ajuns la un stadiu avansat, iar Turcia trebuie astfel să depună eforturi şi mai mari în îndeplinirea criteriilor de aderare. Perspectiva aderării la UE ar trebui să reprezinte un stimulent pentru consolidarea democraţiei şi respectarea drepturilor omului şi, de asemenea, pentru modernizarea în continuare a ţării şi atingerea standardelor Uniunii Europene.
Marc Tarabella
(FR) Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, la fiecare şase secunde un copil moare de foame undeva în lume, iar numărul oamenilor care suferă de malnutriţie tocmai a atins cifra de un miliard.
Această situaţie foarte gravă a fost condamnată în cadrul summit-ului G20 care a avut loc la Pittsburgh, în luna septembrie. În cadrul acelui summit a fost anunţat că 20 de miliarde de dolari SUA vor fi alocate pentru sprijinirea agriculturii în ţările în curs de dezvoltare. Întâmplător, acelaşi lucru a fost spus şi în cadrul summit-ului G8 de la L'Aquila.
Cu toate acestea, în cadrul Summit-ului mondial privind siguranţa alimentară desfăşurat la Roma, în data de 16 noiembrie, sub egida Organizaţiei pentru Alimentaţie şi Agricultură, situaţia a fost complet diferită: ignorat de aproape toţi liderii G8, acesta nu s-a soldat cu ratificarea măsurilor anticipate anterior. Prin urmare, nu este surprinzător că în textul care cuprinde în jur de 40 de articole nu apare nicio cifră exactă, nici măcar cele 44 de miliarde de dolari SUA despre care FAO afirmă că sunt necesare anual pentru a susţine sistemele agricole ale celor mai sărace ţări.
Autorii declaraţiei finale au recunoscut numai de formă promisiunea făcută de membrii G8 - respectiv de cei care s-au întâlnit la L'Aquila - cu privire la această chestiune. Prin urmare, deplâng aceste standarde duble şi pun sub semnul întrebării capacitatea membrilor G20 de a pune în aplicare aceste măsuri. După cum spunea celebrul actor francez de comedie Pierre Dac, "este nevoie de o răbdare infinită pentru a aştepta veşnic ceva ce nu are să vină niciodată.”
Antonio Masip Hidalgo
(ES) Dle Preşedinte, situaţia din Sahara de Vest este foarte gravă. Semnalele de alarmă din partea Observatorului pentru Drepturile Omului din Asturias - regiunea mea - şi de la multe alte organizaţii merită să fie luate în serios. Şapte prizonieri îşi aşteaptă procesele militare pentru că şi-au vizitat familiile în Tindouf, există deţinuţi politici, tortură, au dispărut oameni, iar o eroină paşnică şi candidată la premiul Sakharov, Aminatou Haidar, Gandhi sahariană, a fost expulzată de puterea care ocupă teritoriul. Acest lucru este fără precedent în dreptul internaţional.
Dnă Malmström, membri ai Comisiei Europene, noi lideri ai Consiliului, Uniunea Europeană ar trebui să se implice pentru a sprijini această populaţie extrem de reprimată. La cea de a 20-a aniversare a căderii Zidului Berlinului, există un alt zid foarte aproape de noi, care acţionează ca o barieră în calea libertăţii.
Ascultaţi-o pe Aminatou! Salvaţi-i viaţa!
Carl Haglund
(SV) Dle Preşedinte, în ultimele săptămâni am primit din nou rapoarte cu privire la starea deteriorată a Mării Baltice. Prin urmare, astăzi trebuie să spun, de asemenea, câteva cuvinte despre acest lucru, de asemenea pentru că am asistat săptămâna trecută la o conciliere între Consiliu şi Parlament cu privire la bugetul pe 2010. Bugetul include suma suplimentară de 20 de milioane de euro pe care Parlamentul a vrut să o aloce Strategiei privind Marea Baltică, ceea ce este îmbucurător.
Prin urmare, mă voi strădui să reamintesc Comisiei, când va fi reprezentată aici, că avem nevoie de un temei juridic pentru Strategia privind Marea Baltică, pentru ca noi să fim efectiv în măsură de a o pune în aplicare şi pentru ca fondurile care au fost rezervate acum să fie folosite. După cum am menţionat deja, rapoartele pe care le-am primit în ultimele săptămâni indică faptul că este nevoie urgentă de acţiune. Mai multe lucruri trebuie să se întâmple - şi asta repede. Prin urmare, sper că ne vom pregăti cu toţii şi vom începe să facem efectiv ceva, foarte curând. Sunt necesare măsuri, nu doar din partea noastră, ci şi din partea Comisiei, a Consiliului şi a părţilor implicate.
Hélène Flautre
(FR) Dle Preşedinte, joi am fost în Tunisia pentru procesul poetului şi scriitorului Taoufik Ben Brik, învinuit acolo pe baza unor acuzaţii obscure de drept comun greu de crezut. De la alegerile din Tunisia, organizate la 25 octombrie, apărătorii drepturilor omului au fost supuşi unei explozii de violenţă şi de hărţuire la un nivel cum nu am mai văzut vreodată, deşi cunosc acea ţară.
La 25 octombrie, preşedintele Ben Ali a înţeles profunzimea nemulţumirii poporului tunisian faţă de liderul său; ambasadele şi Comisia Europeană, care din păcate nu are viza politică pentru a participa la acest tip de proces, au afişat o lipsă generală de interes faţă de problema care ia amploare.
Cred că trebuie să fim foarte clari astăzi. Suntem vinovaţi de faptul că nu ne-am respectat datoria legală de a salva. Ce anume împiedică ambasadele şi Comisia Europeană să-l interogheze în mod riguros pe domnul Ben Ali - în numele acordurilor noastre obligatorii şi a angajamentelor reciproce cu Tunisia - cu privire la acţiunile sale, care sunt întru totul contrare acestor angajamente?
João Ferreira
(PT) Acordul comercial semnat la 4 noiembrie între Uniunea Europeană şi Israel, care are ca scop liberalizarea comerţului cu produse agricole, produse agricole prelucrate şi peşte şi produse pescăreşti, este inacceptabil din diferite motive, pe care le vom evidenţia aici.
În primul rând, acordul este inacceptabil deoarece se conformează politicilor neoliberale care exacerbează actuala criză economică şi socială, în special în agricultură şi pescuit, însă acest lucru devine deosebit de grav în momentul în care aceste politici sunt promovate printr-un acord cu o ţară care încalcă dreptul internaţional şi drepturile fundamentale ale poporului palestinian; o ţară care nu îşi respectă obligaţiile stabilite în foaia de parcurs pentru pace, menţinând Gaza sub asediu, construind mai multe aşezări, continuând construcţia zidului şi expulzând palestinienii din Ierusalim. Aceasta este o ţară care continuă să intensifice încălcarea drepturilor omului şi a legilor umanitare internaţionale.
Denunţăm şi condamnăm semnarea acestui acord, care va include comerţul de produse de la aşezările israeliene în teritoriile palestiniene, care subliniază complicitatea incontestabilă şi inacceptabilă a Uniunii Europene cu Israelul în faţa gravelor încălcări pe care tocmai le-am descris.
Dorim să exprimăm solidaritatea noastră deplină faţă de poporul palestinian în această situaţie şi să luăm atitudine pentru dreptul lor de a construi un stat liber, independent şi suveran.
Gerard Batten
Dle Preşedinte, exilatul rus Pavel Stroilov a publicat recent dezvăluiri despre colaborarea dintre Partidul Laburist din Regatul Unit şi Uniunea Sovietică în timpul Războiului Rece.
Documente din arhivele sovietice arată că, în anii 1980, Neil Kinnock, în calitate de lider al opoziţiei, l-a abordat pe Mihail Gorbaciov prin emisari secreţi, pentru a vedea cum ar reacţiona Kremlinul dacă guvernul laburist ar opri punerea în aplicare a programului de rachete nucleare Trident. Dacă raportul înaintat dlui Gorbaciov este adevărat, înseamnă că Lord Kinnock a abordat unul dintre inamicii Marii Britanii pentru a obţine aprobarea politicii de apărare a partidului său şi, în cazul în care ar fi fost ales, a politicii de apărare a Marii Britanii.
Dacă acest raport este adevărat, atunci Lord Kinnock ar fi vinovat de trădare. Documentele disponibile acum trebuie investigate la cel mai înalt nivel posibil de către autorităţile britanice, iar Lord Kinnock trebuie să aibă posibilitatea de a răspunde în faţa probelor sovietice.
Csaba Sógor
(HU) Este trist că o politică prin care se justifică pierderea drepturilor electorale colective ale minorităţilor poate încă să constituie un obstacol pentru următorul val al procesului de integrare. Aş dori să mulţumesc dlui Preşedinte pentru ceea ce a făcut în vederea restabilirii stării de normalitate în Slovacia. Legea referitoare la limbă este un astfel de mic capitol trist. Cazul Cehiei a fost un alt exemplu. Şeful de stat ceh trebuie să ştie, chiar şi fără Tratatul de la Lisabona, că Decretele Beneš au apărut prin punerea în aplicare a principiului vinovăţiei colective şi nu devin ilegale odată cu adoptarea Cartei Drepturilor Fundamentale; de fapt, acestea sunt încă în contradicţie cu peste şase documente europene. Suntem încrezători că viitorul Tratatului de la Lisabona şi al UE va fi definit nu prin revenirea pierderii colective a drepturilor electorale din al doilea război mondial, ci prin protejarea drepturilor minorităţilor în conformitate cu practica europeană obişnuită de a garanta autonomie în viaţa culturală.
Anna Záborská
(SK) Ziua de 20 noiembrie a marcat cea de a 20-a aniversare a adoptării Convenţiei privind drepturile copilului de către ONU.
Această aniversare marchează, de asemenea, crearea Intergrupului pentru familie şi protecţia copilului. În provocările cu care se confruntă astăzi - precum demografia, echilibrul dintre muncă şi viaţa personala, îngrijirea persoanelor care necesită asistenţă, incluziunea socială, combaterea sărăciei în rândul familiilor şi a copiilor şi politica pentru solidaritatea dintre generaţii -, UE are nevoie de experienţa organizaţiilor familiale dedicate protecţiei intereselor copilului.
}Convenţia privind drepturile copilului prevede că, pentru dezvoltarea armonioasă a personalităţii, copiii trebuie să crească într-un mediu familial bazat pe fericire, dragoste şi înţelegere. Intergrupul pentru familie şi protecţia copilului funcţionează în Parlament ca o platformă pentru opiniile pluraliste ale deputaţilor din toate grupurile politice. Invit toţi deputaţii să sprijine acest grup în partidele lor politice, permiţând astfel continuarea unui rol important şi eficient al acestui Parlament.
Daciana Octavia Sârbu
Situaţia comunităţii româneşti din Italia este din ce în ce mai îngrijorătoare. Întreaga Europă cunoaşte deja modul cum s-a încercat blamarea unei întregi comunităţi din cauza câtorva infractori. Pe zi ce trece, românii se confruntă cu probleme tot mai mari, sunt tot mai intimidaţi şi speriaţi.
Iată doar câteva exemple. Presa a relatat recent despre un caz flagrant de discriminare: directorul unei companii de telefonie, cablu şi internet din Italia le-a recomandat angajaţilor săi să evite încheierea de contracte cu cetăţeni români. De asemenea, un copil cetăţean român de etnie romă a fost rănit, dar niciun fel de spital din oraşul Messina nu a vrut să îl primească. A murit în drum spre Catania. Acestea sunt doar câteva situaţii concrete, dar românii din Italia se confruntă cu o asemenea lovitură aproape zilnic.
Consider necesar ca de la nivel european să se transmită guvernului italian o atenţionare clară pentru încetarea discriminărilor împotriva imigranţilor români. <BRK>
Derek Vaughan
Dle Preşedinte, urma să vorbesc despre importanţa fondurilor europene structurale pentru regiuni precum Ţara Galilor după 2013, însă trebuie să răspund la observaţiile făcute de dl Batten mai devreme cu privire la un distins politician britanic şi fost comisar în cadrul Comisiei Europene. Să acuzi de trădare o astfel de persoană este, după părerea mea, un limbaj neparlamentar, ca să nu spun mai mult, şi ar trebui să-i fie ruşine. I-aş cere să retragă observaţiile şi, dacă refuză, consider că dvs., dle Preşedinte, ar trebui să îi cereţi să o facă.
Ivo Vajgl
(SL) În acest Parlament, vom avea în curând posibilitatea de a-l asculta pe candidatul pentru postul de Înalt Reprezentant pentru afaceri externe şi politica de securitate.
Acest lucru va fi, de asemenea, un fel de test pentru noi şi o dovadă a influenţei pe care Europa o exercită asupra procesului de pace din Orientul Mijlociu, precum şi un răspuns la întrebarea dacă Uniunea Europeană poate într-adevăr să joace un rol activ în rezolvarea acestor probleme. Până în prezent nu am înregistrat prea multe succese în acest sens, iar colegul meu deputat care a vorbit mai devreme a arătat acest lucru într-un mod mai amănunţit.
În ultimul timp, cercul vicios al violenţei din Orientul Mijlociu a continuat. În primul rând, teroriştii Hamas au lansat rachete, apoi Israelul a ripostat în mod disproporţionat şi, încă o dată, deosebirea victimelor civile de cele militare este dificilă.
Consider că nu trebuie, nici măcar pentru un moment, să slăbim eforturile pe care trebuie să le dedicăm procesului de pace din Orientul Mijlociu.
Chris Davies
Dle Preşedinte, soldaţi din Regatul Unit şi multe alte state europene luptă şi cad la datorie în Afganistan. Ni se spune că motivele sunt menţinerea securităţii ţării noastre, prin prevenirea unei noi prezenţe a Al-Qaeda, sau apărarea democraţiei, lupta împotriva drogurilor, sprijinirea Pakistanului sau susţinerea drepturilor femeilor. Însă nu mai sunt convins de niciuna dintre aceste explicaţii. Nu există o strategie politică clară şi nu ştiu care este cauza pentru care mor soldaţii noştri. Departe de a ne aduce siguranţă, mă tem că prezenţa noastră intensifică pericolele, întrucât suntem văzuţi de islamişti ca nişte invadatori străini care sprijină un guvern de seniori ai războiului şi baroni ai drogurilor într-un război civil. Acţiunile noastre duc la întărirea credinţelor islamice radicale antioccidentale. Avem nevoie de o strategie diplomatică; trebuie să vorbim cu Talibanii, trebuie să promovăm reconcilierea şi să încercăm să extindem componenţa actualului guvern, şi trebuie să fim pregătiţi să ne retragem soldaţii de pe teritoriul afgan.
Isabelle Durant
(FR) Dle Preşedinte, după cum ştiţi, în octombrie 2009 s-a ajuns la un acord între statul belgian şi GDF Suez. Acesta consolidează şi prelungeşte monopolul deţinut de GDF Suez până în 2025. Acest lucru este pe deplin contrar politicilor de liberalizare. De asemenea, acesta constituie o decizie care va confirma monopolul energiei nucleare, care va face planuri pentru energiile regenerabile şi locuri de muncă aferente considerabil mai provocatoare.
Atunci când auzim că autoritatea de reglementare, în loc să fie independentă, intenţionează să abandoneze supravegherea pieţei şi stabilirea preţurilor în favoarea unui comitet de supraveghere din care face parte GDF Suez, atunci chiar încep să îmi pun întrebări. Sper în reacţia Comisiei, prin care să pună degetul pe o situaţie în care găsim atât judecător, cât şi judecat, supraveghetor şi supravegheat.
Sper, aşadar, în reacţia Comisiei, în special înainte de summit-ul de la Copenhaga, în cadrul cărui chestiunile legate de energie - în special de energiile regenerabile - vor fi, desigur, primordiale. Sper că Comisia se va asigura că Belgia nu are parte de o aşa-numită pax electrica, al cărei scop principal este de a consolida monopolul deţinut de de Electrabel GDF Suez.
Joe Higgins
Dle Preşedinte, mâine, zeci de mii de muncitori din sectorul public din Irlanda vor lua parte la o grevă la nivel naţional. Funcţionarii publici, asistentele, profesorii şi lucrătorii autorităţilor locale prost plătiţi s-au săturat să fie ţapii ispăşitori ai unei crize a capitalismului irlandez şi mondial şi să fie constrânşi să plătească pentru acea criză, pentru care ei nu sunt responsabili.
Vreau să transmit, din acest Parlament European, un sprijin puternic pentru acei lucrători care mâine vor fi în grevă. Acest guvern irlandez nu are niciun mandat democratic pentru programul său agresiv de reduceri de locuri de muncă. Îi îndemn pe lucrătorii din Irlanda să extindă acţiunea, să doboare acest guvern nedemocratic, să forţeze alegeri generale şi poporul să decidă.
Comisia şi Consiliul UE sunt, de asemenea, vinovaţi de solicitarea unor reduceri intense în Irlanda. Aceste instituţii au chiar şi mai puţină credibilitate în această săptămână, după o altă afacere cinică între PPE şi Social Democraţi pentru preşedinţie, precum şi pentru numirea ca Înalt Reprezentant pentru afaceri externe a unei doamne care nu a fost niciodată aleasă de o adunare publică, însă a obţinut noua poziţie prin faptul că aparţine unei camere de fosile feudale, fiind unul dintre mandatarii Partidului Laburist britanic.
În mod evident, lucrătorii din întreaga Europă trebuie să ia atitudine şi să lupte ei înşişi, decât să depindă de această majoritate neoliberală din acest Parlament.
Andreas Mölzer
(DE) Dle Preşedinte, unul din şapte europeni aparţine unei minorităţi etnice. În ciuda acestui lucru, protecţia minorităţilor autohtone în Europa nu este considerată o prioritate. În timp ce Bruxelles-ul nu oboseşte niciodată să priveze statele membre de tot felul de competenţe, Comisia, afirmând că nu doreşte să se amestece în afacerile interne, a declarat conflictele între minorităţi ca fiind o problemă a statelor în cauză. Nu există o abordare unitară în Europa. Dispoziţiile de drept internaţional sunt aplicate diferit în fiecare stat.
Franţa, de exemplu, nu recunoaşte nicio minoritate etnică, iar în Slovenia deciziile AVNOJ încalcă încă dreptul internaţional. În Austria, pe de altă parte, minoritatea slovenă se bucură de o întreagă serie de posibilităţi de dezvoltare. În opinia mea, aceste discrepanţe evidente reflectă necesitatea unei legi europene privind grupurile etnice. Dacă Europa vrea să protejeze diversitatea etnică care a evoluat aici de-a lungul istoriei, este vital să se elaboreze o lege europeană privind grupurile etnice, care să aibă caracter obligatoriu la nivel internaţional şi care să se refere la minorităţile autohtone. Aceasta ar fi o ocazie pentru UE să demonstreze că nu tratează doar la nivel declarativ protecţia diversităţii naţionale pe teritoriul Europei.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Dle Preşedinte, ceremoniile care au avut loc în Berlin la data de 9 noiembrie a acestui an, cu ocazia celei de a 20-a aniversări a căderii Zidului Berlinului au constituit o celebrare a unificării Germaniei. În plus, acestea au mai arătat şi calea luată de Europa Centrală şi de Est către libertate şi democraţie şi către sfârşitul divizării, nu doar a Germaniei, ci a întregii Europe.
Dărâmarea zidului de separare de la Berlin a constituit sfârşitul acestui drum, însă procesul de transformare în Europa Centrală şi de Est a început odată cu evenimentele din regiunea de coastă a Poloniei şi cu formarea sindicatului "Solidaritatea”, sub conducerea lui Lech Wałęsa, în august 1980. Să ne amintim, de asemenea, de demonstraţiile pentru libertate din Ungaria în 1956 şi de protestele din iunie de la Poznań, de evenimentele din 1968 din Cehoslovacia şi de lucrătorii şantierului naval din Gdańsk, ucişi în 1970.
Mulţi oameni au fost susţinut opoziţia în diferite ţări şi au luptat pentru libertate şi onoare. Unii dintre aceştia şi-au dat viaţa. Să îi venerăm şi să îi onorăm. Să ne amintim, de asemenea, de politicienii care au dat dovadă de o imaginaţie şi o hotărâre deosebite în construirea libertăţii, a democraţiei şi a economiei de piaţă.
Preşedinte
Stimaţi colegi, întrerup intervenţiile de un minut privind chestiuni politice importante, pentru a face un anunţ.
