Komisijos skiriamos baudos antimonopolinėse bylose (diskusijos)
Pirmininkė
Kitas klausimas - Komisijos pareiškimas dėl jos skiriamų baudų antimonopolinėse bylose.
Michel Barnier
Ponia pirmininke, kaip visada, labai malonu būti su jumis visą laiką, kalbu kolegos ir draugo J. Almunios vardu, kuris negalėjo atvykti, kaip sakome, dėl oficialios vakarienės kažkur tarp Kinijos ir Europos Sąjungos. Europos Parlamentas Europos Komisijos prašišdėstyti savo politiką dėl baudų, skiriamų kovojant su antikonkurencine veikla. Todėl man malonu tai pristatyti Europos Komisijos vardu.
Kaip žinote, Europos Komisija privalo kovoti su antikonkurencine veikla ir už ją bausti, jeigu ji kenkia vidaus rinkos įmonėms ir vartotojams.
Pirmoji mūsų turima priemon- mūsų įgaliojimai skirti baudas įmonėms, kurios susijusios su tokiais karteliais ir kurios pasirenka ribojančią verslo veiklą arba piktnaudžiauja dominuojama padėtimi. Šios baudos nustatomos remiantis mūsų gairėmis dėl baudų skyrimo metodikos. Dabar galiojanti jų versija buvo priimta tik prieš ketverius metus.
Taip pat siūlome sumažinti baudas įmonėms, kurios nori bendradarbiauti mums vykdant tyrimą, pvz., kai jos atkreipia mūsų dėmesį į esamą kartelį, ir įmonėms, kurios sutinka pasiekti susitarimą su Europos Komisija. Taip sutaupoma daug laiko ir visų šalių lėšų. Bet kuriuo atveju įmonių negalima versti išleisti daugiau kaip 10 proc. jų visos metinės apyvartos, ši suma - didžiausia skirtinos baudos riba.
Todėl baudos, gerbiamieji EP nariai, - svarbiausia mūsų priemonė. Tačiau nereikėtų atmesti galimybės ateityje įvesti asmenims sankcijas, pirmiausia, administracines sankcijas. Daugelis valstybių narių iš tiesų leidžia taikyti tokias sankcijas. Norime atidžiai išnagrinėti tokių pokyčių teisinius ir politinius padarinius.
Ar reikalingas oficialus teisinis pagrindas? Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 23 straipsnyje suteikiamas teisinis Europos Komisijos skiriamų baudų pagrindas, bet nenurodoma baudų skyrimo metodika. Minėtame 23 straipsnyje nustatyti pagrindiniai principai, įskaitant viršutines apyvartos ribas, kurias ką tik minėjau, o gairėse išsamiau išdėstoma, kaip minėti principai taikomi.
Daugelyje Europos Sąjungos teisinių sistemų gana įprasta taikyti įvairias galimas sankcijas, kurios nustatytos teisės aktuose ir administracinėse gairėse dėl galutinių baudų nustatymo. Tokia tvarka galioja Vokietijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Nyderlanduose, kuri naudojama taikant konkurencijos taisykles. Remdamiesi tokiomis aplinkybėmis, nematome priežasčių siūlyti naujų teisės aktų dėl Europos Sąjungos baudų skyrimo konkurencijos bylose.
Antrasis klausimas - ar prieš nagrinėjant skiriamų baudų dydį reikia persvarstyti minėtas gaires. Norėčiau jums suteikti šiokį tokį supratimą apie tai, kiek karteliai kainuoja Europos Sąjungos ekonomikai. Mūsų apytikriais skaičiavimais, 2005-2007 m. išardytų 18 kartelių padaryta žala siekbeveik 8 mlrd. EUR. Tyrimai taip pat atskleidė, kad dėl kartelių 10-30 proc. padidėjo kainos, o tai viliojanti perspektyva, kuriai būtų sunku atsispirti, jeigu nebūtų energingai įgyvendinami konkurencijos srities teisės aktai (juos įgyvendinti - mūsų užduotis).
Mūsų nustatomos baudos - tokio dydžio, kad būtų teisingai baudžiama už praeityje vykdytus neteisėtus veiksmus. Šios baudos - didelės, bet jos atspindi padarytos žalos ir neteisėto pelno, kurį gavo kartelį sudarę nariai, dydį. Mūsų baudos taip pat turi veiksmingai atgrasyti įmones nuo tokios antikonkurencinės veiklos ateityje. Todėl, kartoju, nematome priežasčių iš dalies keisti 2006 m. gairių dėl baudų nustatymo metodikos.
Trečias ir paskutinis klausimas - ar baudas reikėtų sumažinti per krizę. Galite būti tikri, kad labai atidžiai tiriame įmonių, kurios kai kuriais atvejais teigia negalinčios mokėti baudos, finansinę padėtį ir kad gerokai sumažinome baudas daugeliui tokių įmonių. Pvz., neseniai priimtų sprendimų dėl vonios higienos prekių arba itin tampraus plieno atvejais taikėme 25-75 proc. nuolaidas.
Gerbiamieji EP nariai, mes nesame suinteresuoti pašalinti įmonių iš rinkos. Iš tiesų, net priešingai. Konkurencijos taisyklės dažnai taikomos siekiant leisti naujoms įmonėms įsiveržti į rinką ir vykdyti įprastą veiklą vienodomis sąlygomis.
Klaus-Heiner Lehne
Ponia pirmininke, Komisijos nary, pirmiausia, norėčiau padėkoti Europos Komisijai už jos ką tik parodytą lankstumą. Europos Komisijos narys M. Barnier minėjo, kad kai kuriuose pramonės sektoriuose, statybų pramonėje, atsižvelgiant į tai, kad šiame sektoriuje įvyko žymus ekonomikos nuosmukis, įvyko didelis perversmas skiriant baudas ir suteikiant - negalima sakyti "išmokas" - galimybę atidėti mokėjimą. Manau, tai pagrįsta Europos Komisijos reakcija, atsižvelgiant į ypatingą ekonominę padėtį, kurioje yra daugelis įmonių. Nepaisant tokio palankiai vertintino Europos Komisijos lankstumo, vis dėlto aiškiai yra poreikis užduoti esminį klausimą: ar baudų nustatymo sistema, kurią vis dar tikriname, kaip nors atitinka teisinės valstybės principus.
Turėsiu drąsos pasakyti, kad tai abejotina. Priežastis - tai, kad Tarybos direktyvoje (EB) Nr. 1/2003 nustatytas bendras sprendimų priėmimo pagrindas, pačiame teisės akte neapibrėžti jokie konkretūs kriterijai, Europos Komisijai aiškiai suteikia tokią veiksmų laisvę, kad beveik būtų galima įtarti, jog jos priimami sprendimai nebūtinai pagrįsti teisėkūra, o galėtų būti labai susiję su tam tikrais atsitiktinumo elementais. Deja, Europos Bendrasis Teismas iki šiol sutiko su tokia tvarka ir ši nustatymo metodika nebuvo įvertinta kritiškai.
Tačiau galiu įsivaizduoti (o padėtis iš tiesų pasikeitė, nes labai greitai prisijungsime prie Europos žmogaus teisių konvencijos, o pagal Lisabonos sutartį Pagrindinių teisių chartija tapo privaloma), kad atsižvelgiant į tai galėtų pasikeisti teismo praktika. Todėl manau, kad į tai tikrai reikėtų atsižvelgti, ir palankiai vertinu, kad Europos Komisija galvoja apie dalinį Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 šios srities nuostatų keitimą ir ketina atsižvelgti į kriterijus bei kitas sankcijų rūšis, svarsto galimybę sukonkretinti minėto reglamento nuostatas ir nustatyti griežtesnius kriterijus, įskaitant tuos, kurie susiję su sankcijomis. Asmeniškai manau, kad tai būtina, norint kompensuoti teisinės valstybės trūkumą, kurį Europos Sąjungoje įžvelgia daugelis ekspertų.
Antolín Sánchez Presedo
Ponia pirmininke, Komisijos nary, baudų klausimas - labai svarbus. Jis susijęs su reakcija į antikonkurencinį elgesį ir ta reakcija turi būti veiksminga ir ryžtinga. Neryžtinga, nepakankama reakcija bus paskata ir akstinas pažeisti teisės aktus. Todėl baudos turi atgrasyti taisyklių pažeidėjus, jomis nuo pažeidimų taip pat turėtų būti atgrasomi visi rinkos veikėjai. Turi būti aišku, kad neteisėta konkurencija nesuteiks jokių pranašumų arba naudos tiems, kurie ja naudojasi.
Tiesa tai, kad Europos Komisija turi plačią veiksmų laisvę skirdama baudas. Tačiau veiksmų laisvnereiškia, kad baudžiama atsitiktinai, nes yra tam tikros taisyklės, ribos ir kriterijai, nustatyta tvarka su garantijomis ir bet kuriuo atveju vykdoma jos teisinkontrolė.
Sutartis, Reglamentas (EB) Nr. 1/2003, 2006 m., gairės ir Komunikatas dėl baudų sumažinimo programos (taip pat ir 2006 m.) - visi šie dokumentai sudaro pagrindą, kuris gana veiksmingas.
Tačiau sistemą galima būtų tobulinti. Jos taikymo patirtis, ekspertų rekomendacijos ir teisėtai institucijų ir kai kurių rinkos veikėjų išreikšti nuogąstavimai - patarimas mums spręsti kai kuriuos klausimus. Skaidrumą ir nuspėjamumą galima būtų gerinti, taip pat būtų galima aptarti jo poveikį mažosioms ir vidutinėms įmonėms, užimtumui ir verslo tvarumui. Taip pat būtų galima svarstyti sumų ir mokėjimų lankstumą bei jų ryšį su baudų mažinimo programomis ir netgi tai, kaip įveikti įvairių valstybių narių sistemų skirtumus.
Be to, ši sistema būtų išbaigta pridėjus kitas susijusias priemones: pvz., pabrėžiant asmeninę atsakomybę, svarstant galimybę taikyti kitų rūšių priemones, ne tik siekiant nutraukti antikonkurencinį elgesį, bet ir užkirsti kelią jam pasikartoti, ir inicijuojant asmeninius veiksmus siekiant kompensacijos už asmenis ir grupes.
Visus šiuos klausimus būtina spręsti griežtai, sistemingai ir konstruktyviai, nekeliant abejonių dėl to, kaip veikia konkurencijos politika.
Sophia in 't Veld
ALDE frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, sutinku su daugeliu dalykų, apie kuriuos kalbėjo ankstesni kalbėtojai. Palankiai vertinu Europos Komisijos nario pareiškimą, nes jeigu atidžiai klausiau, Europos Komisija iš tiesų atvira Europos Parlamento prašymui, kuris buvo įtrauktas į praėjusių metų pranešimą dėl konkurencijos politikos, dėl modernesnio priemonių komplekto, skirto antimonopolinei politikai.
Daugiausia dėmesio skirta baudoms ir jų dydžiui, bet turėtume būti atsargūs, kad tai nevirstų idėjinėmis diskusijomis. Tai labai susiję su priemonių rinkinio, kuris yra veiksminga atgrasymo priemonnuo antikonkurencinės veiklos, turėjimu. Kaip teisingai atkreipėte dėmesį, mūsų ekonomikai ir vartotojams padaryta didžiulžala. Manau, baudos turėtų būti pagrįstos, bet jeigu įmonės skundžiasi dėl baudų, tai viena, ko jos neturėtų daryti - jos neturėtų dalyvauti karteliniuose susitarimuose. Tai geriausia garantija, kad joms nebus skirtos per didelės baudos.
Praėjusiais metais Europos Komisijos prašėme pateikti pasiūlymus dėl įmantresnių priemonių taikymo. Prašėme jūsų teikti pasiūlymus, kurie būtų susiję su tokiais klausimais kaip asmeninatsakomyb(kurią minėjote), įmonių skaidrumas ir atskaitingumas, trumpesnės procedūros, teisį gynybą ir tinkamą teismo procesą ir su mechanizmais, kuriais būtų siekiama užtikrinti veiksmingą prašymų atleisti nuo baudos arba ją sumažinti taikymą, taip pat su įmonių atitikties programomis ir Europos Sąjungos standartų kūrimu. Norėčiau žinoti, ar Europos Komisija ketina pateikti tokius pasiūlymus. Suprantame, kad tai labai sudėtinga, nes kalbame apie valstybių narių ir ES kompetenciją. Bet, manau, turime bendrą tikslą - siekti, kad rinka veiktų tinkamai.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nary, pamenu, kad prieš keletą metų klausiau tuometinės už konkurenciją atsakingos Komisijos narės, ar ji žino apie kokius nors atliekamus vertinimus dėl skirtų baudų veiksmingumo vartotojams, ir šiuo klausimu ji pažymėjo mūsų komiteto susirinkimo pradžioje, kad baudomis ji sugebėjo susigrąžinti daug milijonų eurų. Taigi atsakymas buvo toks, kad šis klausimas nebuvo svarstytas. Pasirodė, kad po to atlikote tyrimus, kokia žala iš tiesų padaryta.
Tačiau norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į du klausimus. Pirmasis - kad kainos nustatomos remiantis grupės apyvarta. Tačiau įmonė, kuri gali būti pažeidusi konkurencijos taisykles (aš to netoleruoju), gali būti gana maža įmonė, priklausant tai grupei. Tai man kelia nerimą, ypač kai su tuo susiję atskiri juridiniai asmenys.
Antra, Komisijos nary (tai sakėte jūs, o ne jūsų kolega), dažnai kalbate apie poreikį vykdyti prevenciją ir teigiate, kad prevencija - geriau negu baudžiamosios priemonės ir kad bet kuriuo atveju ji veiksmingesnpriemonė. Taigi klausiu, ar šios didžiulės baudos, apie kurias nuolat skelbiama pirmuosiuose laikraščių, kuriuose apie jas rašoma, puslapiuose, tikrai padeda vykdyti prevenciją. Ir norėčiau žinoti, ar negalėtų būti veiksmingiau vykdant prevenciją dėmesį labiau telkti į patikrų skaičių, o ne baudų dydį.
Kaip neseniai buvo Prancūzijoje, neabejotinai gali būti priimami sprendimai dėl sumų, kurioms išmokėti reikėtų nuo 4 iki 5 000 metų. Manau, neturėtume įkyriai galvoti apie šiuos skaičius. Turime ypač atsižvelgti į atsiliepimus apie įmonę tokiu laiku, kai ekonomikos padėtis neaiški.
Nedera iškreipti konkurencijos taisyklių. Gerai, kad skiriamos baudos, bet jos turi būti iš tiesų proporcingos, todėl norėjome žinoti, ar Europos Komisija iš dalies pakeistų savo taisykles. Manau, sakėte, kad ji to nedarytų, o dėl to apmaudu.
Peter Skinner
Ponia pirmininke, nežinau apie tokias įmones, kurios paskirtas baudas turėtų išmokėti per 400 metų, bet tai skamba gana žiauriai. Nepaisant to, Komisijos nary, taip pat suprantu, kad šį vakarą negalite nepagalvoję kurti politikos. Tuo tikslu Europos Komisijos nariui J. Almuniai pateiksiu keletą klausimų apie šiandien mūsų aptariamas problemas.
Trumpai norėčiau pasakyti du dalykus. Pirma, norėčiau paprašyti, kad Europos Komisija pateiktų 2006 m. gairių poveikio vertinimą. Suprantu, kad J. Almunios personalas jau nurodė, kad tai galima padaryti. Lauksiu, kol galėsiu juos pamatyti. Galbūt man tik reikia susipažinti su naujausia informacija šiuo klausimu, bet būčiau įtikintas nenuogąstauti, jeigu taip būtų.
Antra, šį vakarą girdėjome, kad visas dėmesys skiriamas baudoms - ir baudoms, kurios skiriamos konkurencijos sąlygas pažeidusioms įmonėms. Baudos gali būti graduojamos, bet tai įmonių neatgraso. Vis tiek jos pažeidžia konkurencines sąlygas.
Darydami tai, ką šiuo metu darome, turime būti išradingi. Pvz., nustatant kainas gana dažnai mažų įmonių plaukimui pasroviui įtakos gali turėti nusižengusių įmonių patirti padariniai, ir pažeidimo nepadariusios įmonės patenka į keblią padėtį dėl šių baudų.
Kas atsitiktų, jeigu akimirką Europos Komisija pagalvotų apie socialinį šių taisyklių poveikį? Kaip būtų, jeigu ji pagalvotų apie kitokių metodų taikymą? Pvz., Jungtinėje Karalystėje (JK) susitarimais leidžiama diskvalifikuoti direktorius, užuot skyrus baudas, ir taip iš tiesų nubaudžiami kaltininkai, o darbuotojai ir įmonės išlieka - galbūt tai protingas požiūris ir jį būtų galima pasiskolinti ir naudoti kaip modelį, ką mes galėtume daryti, arba tik kaip bandomąjį variantą.
Esama ir kitų pavyzdžių iš kitų šalių, apie kuriuos girdėjome šioje salėje, esu tikras, galėtume jais pasinaudoti. Jeigu būsime sumanūs, galime padaryti daug siekdami užtikrinti, kad valstybėse narėse esančių įmonių darbuotojai nenukentėtų dėl blogo direktorių, sudariusių kartelinius susitarimus, elgesio.
Catherine Stihler
Pone pirmininke, kalbėsiu trumpai. Noriu pritarti tam, ką šį vakarą teigkolegos. Įgaliojimai, kuriuos turime skirdami baudas antimonopolinėse bylose, - realūs įgaliojimai, kuriais galima išardyti kartelius, užkirsti kelią antikonkurencinei veiklai ir pirmiausia galvoti apie vartotojus.
Europos Komisijai (J. P. Gauzèsui ir kitiems) noriu užduoti tris klausimus. Pirmiausia, ką galime daryti geriau prevencijos srityje? Antra, kaip teigP. Skinner, įvairiose valstybėse narėse ieškome geriausios tvarkos? P. Skinnerio siūlymas dėl valdybos bendrininkavimo ir to, ką galime daryti direktorių atžvilgiu, yra esminis. Trečia, ar galėtume numatyti galimų pasiūlymų trukmę?
Seán Kelly
Ponia pirmininke, 81, 101 ir 102 straipsniuose nagrinėjami šie klausimai dėl kartelių, kainų nustatymo, "grobuoniškų" kainų ir t. t. Žinoma, dėl to turėtume nerimauti, bet dažnai sunku įrodyti, kad karteliai iš tiesų sudaryti. Pvz., čia turiu antraštę "Antimonopolija: 2009 m. automobilių kainos nukrito nedaug", o remonto ir techninės priežiūros kainos ir toliau kyla nepaisant krizės, atlyginimų mažinimo ir defliacijos (o ne infliacijos). Ar tai kartelis?
Mano šalyje prasiautus liūčiai, automatiškai nukrinta galvijų kainos. Manau, be abejonės, reikia persvarstyti gaires dėl to, kaip per ilgą laiką susidaro tendencijos, ir dėl to, kokias bausmes iš tiesų ketinate taikyti. Manau, P. Skinner pasiūllabai įdomų dalyką sakydamas "priverskite direktorius už tai mokėti". Sakyčiau, reikėtų ir baudų - taikykime abi šias priemones. Žinoma, dar daug ką reikia nuveikti, bet einame teisinga linkme.
Michel Barnier
Ponia pirmininke, dabar girdėjau visus argumentus ir prašymus ir juos rūpestingai perduosiu kolegai J. Almuniai, kuris jums per mane teignematantis priežasčių siūlyti visiškai naujų teisės aktų dėl baudų, nes dabar galiojantis Reglamentas (EB) Nr. 1/2003, kurį jau minėjau, artimoje ateityje mums gali būti labai naudingas.
Kalbant apie gaires, Europos Komisija nuolat prižiūri, kaip jos taikomos, ir ji atvira bet kokiems siūlymams dėl jų tobulinimo ir, šiuo požiūriu, tai, ką sakkai kurie asmenys, labai padėtų.
Ponai K. H. Lehne, J. P. Gauzèsai, P. Skinneri, siekdami atsižvelgti į ekonominę padėtį, kuri vis dar sunki, neturime nieko prieš tam tikro masto lankstumą kontroliuojant taisyklių taikymą ir neviršijant teismo praktikos gairių nustatytų ribų. Tačiau kol kas, kartoju, J. Almunia nemato reikalo persvarstyti 2006 m. gairių. Jis patenkintas tuo, kaip veikia šios gairės. Per dabartinę krizę jos pasirodesančios pakankamai lanksčios, leidžiančios mums atsižvelgti į sudėtingą finansinę padėtį, su kuria susiduria kai kurios įmonės, kaip kai kurie iš jūsų minėjote.
Pagal šias gaires Europos Komisija įpareigota naudoti tam tikrą baudų nustatymo metodą. Tai reiškia, kad minėtos gairės įmonėms suteikia teisinio apibrėžtumo, nes Europos Komisija negali jų nesilaikyti tam neturėdama rimtų priežasčių. Jeigu ji šių gairių nesilaiko, ji rizikuoja, kad teismai jos sprendimus pripažins negaliojančiais.
Ponia S. in 't Veld, kalbėdami apie kitokias sankcijas, ne baudas, turėtume įvertinti, kiek prireikus jas būtų galima integruoti į mūsų dabartinę teisinę sistemą. Nors valstybės narės taiko tinkamas pakaitines sankcijas, atrodo, jos naudojamos tik nedaugeliu atvejų ir baudos išlieka pagrindinsankcijų forma.
Vedant šią diskusiją reikėtų vadovautis dviem principais. Pirmiausia, dėl atskirų sankcijų nereikėtų abejoti mūsų dabartine pažeidimų kontrolės sistema, pirmiausia - atleidimo nuo baudų ir baudų sumažinimo programa. Antra, tai, kad asmeniškai baudžiami įmonių direktoriai arba darbuotojai (tai leidžia minėta programa), jokiu būdu nesumažina įmonių atsakomybės joms pažeidus konkurencijos taisykles.
Galiausiai Europos Komisija mano, kad dabartinis baudų dydis ir vienodas Europos Sąjungos konkurencijos teisės taikymas - vidaus rinkai tinkanti atgrasymo nuo antikonkurencinio elgesio priemonė.
Dar vienas dalykas, pone K. H. Lehne. Turime administravimo sistemą, kuria užtikrinamas tinkamas konkurencijos taisyklių įgyvendinimas. Be to, ši sistema turi daug pranašumų. Taip pat turime Teismo praktiką, kuria pagrįsta ši sistema.
A. Sánchez Presedo minėjo skaidrumą, ir tai manęs nestebina, turint omenyje kitas diskusijas dėl priežiūros, kuriose jis dalyvavo. Minėtą sistemą galima tobulinti. Turime lanksčias gaires, kaip ką tik minėjau, ir pirmiausia šiais metais imtą taikyti geriausią patirtį.
Pagaliau S. in 't Veld ir C. Stihler iškėlsudėtingesnių programų ir priemonių klausimą. Šį klausimą galime kelti per atitikties programas. Jos labai laukiamos. Gerai žinau, mūsų nuomone, įmonės rimtai žiūri į atitikties programas ir jos gali padėti vykdyti prevenciją, kuri, pone J. P. Gauzèsai, iš tiesų vis tiek atsieina pigiau negu kompensacijos arba nuobaudos.
Galiausiai P. Skinner ir S. Kelly kalbėjo apie įmones, kurios kartais nukenčia dėl tokių skirtų nuobaudų, ir apie socialines problemas, kurias jos gali sukelti. Labai susidomėję sekame pokyčius valstybėse narėse, pirmiausia, mažosiose ir vidutinėse įmonėse vykstančius pokyčius. Todėl labai norime pasiūlyti, kaip nurodyta mūsų baltojoje knygoje, kad teiksime ieškinius atlyginti žalą, siekdami patikrinti, kiek jie veiksmingi, ir siekdami įvertinti jų poveikį. Dėl to Europos Komisija netrukus pradės viešąsias konsultacijas šiuo klausimu.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
George Sabin Cutaş
Europos Komisija vis dažniau skiria baudas dėl kartelių ir baudžia įmones, kurios piktnaudžiauja padėtimi rinkoje, ir šios baudos vis didesnės. 2009 m. Europos Komisijos skirtų baudų suma viršijo 2 mln. EUR ribą. Palankiai vertinu greitą Europos Sąjungos vykdomosios valdžios reakciją. Tačiau taip pat turime savęs paklausti, ar dabartinsankcijų sistema pakankamai visapusiška. Europos Komisija atlieka dvejopą vaidmenį - kaltintojo ir teisėjo. Be to, skirtos baudos neigiamai veikia ir įmonių darbuotojus, kurie baudžiami darbo praradimu. Tai reiškia, kad įstatymo nepažeidę asmenys tampa atsitiktinėmis aukomis. Todėl manau, kad antimonopolinėms byloms reikia parengti sudėtingesnių priemonių rinkinį, kuriuo būtų skatinama taikyti skaidresnes procedūras, skirti nepriklausomus teisėjus ir įvesti galimybę atskirai bausti už neteisėtą įmonių elgesį atsakingus direktorius.
