Traagiline olukord Birmas (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused traagilise olukorra kohta Birmas.
Janez Lenarčič
eesistuja. - (SL) Me oleme endiselt vapustatud inimlikest kannatustest, mida tsüklon Nagris põhjustas Birma ehk Myanmari vaesele ja rõhutud elanikkonnale.
Me avaldasime Euroopa Liidu sügavaimat kaastunnet mitmetes katastroofi järel tehtud avaldustes. Lisaks lubas Euroopa Liit kohe kiireid abivahendeid humanitaarvajaduste jaoks. Liidu lubatud summa on üle 60 miljoni euro. Samal ajal tuleb rõhutada, et lubatud summa lisandub juba senisele Euroopa Liidu abile, mis pole samuti väike summa.
Sellele vaatamata on põhiprobleemiks jätkuvalt juurdepääs kannatadasaanud piirkondadele ja abi kiire jaotamine. Möödunud teisipäeval kutsus eesistujariik koos volinik Louis Micheliga kokku Euroopa Liidu Nõukogu erakorralise istungi. Sel korral nõustusid arenguvaldkonna ministrid, et valitseb veelgi suurema tragöödia oht, kui Birma ametivõimud ei ole valmis paremaks koostööks.
Olukord on endiselt kriitiline. Sellepärast palus Euroopa Ülemkogu Birma ametivõimudel võtta kasutusele kiired meetmed, et võimaldada abi jõudmist rasket puudust kannatavate inimesteni. Nõukogu tervitas volinik Louis Micheli jõupingutusi Birma/Myanmari ametivõimude veenmisel, et humanitaarabi on tungivalt vajalik ja erapooletu. Samal ajal kahetseme, et Birma ametivõimud ei olnud valmis kasutama kogu abi, mida Euroopa Liit ja rahvusvaheline üldsus olid valmis osutama.
Lisaks on nõukogu väljendanud oma täielikku toetust ÜRO peasekretärile ja kõigile ÜRO organite algatustele, mis aitaksid rahuldada humanitaarvajadusi. Samuti tervitame ÜRO peasekretäri Ban Ki-mooni homseks kavandatud visiiti Birmasse.
Nõukogu on tõstatanud Birma olukorra küsimuse kõigil viimasel ajal Aasia partneritega toimunud poliitilistel kohtumistel. Aasia riikidel on palutud mõjutada Birma ametivõime ning veenda neid, et rahvusvahelise humanitaarabi iseloom on neutraalne ja erapooletu.
19. mail kohtusid Singapuris ASEANi liikmesriikide välisministrid. Euroopa Liit oli varem esitanud sellele rühmale demarši, paludes piirkonna riike mõjutada Birma ametivõime, et nad avaksid oma piirid humanitaarabile ja humanitaarabitöötajatele.
Esmaspäeval, 26. mail arutab üldasjade ja välissuhete nõukogu Birma humanitaarolukorda ning keeldumist humanitaarabi ekspertide ja abi lubamisest kannatanud piirkonda.
Birma ehk Myanmar on jätkuvalt nõukogu arutelude prioriteetne teema selles riigis valitseva poliitilise olukorra tõttu. Muret põhjustab asjaolu, et humanitaarkatastroofi tohutule ulatusele vaatamata ei ole sõjaväeline hunta riiklikku rahvahääletust tühistanud. Me usume, et see võib kaasa tuua eeskirjade rikkumise uue põhiseaduse vastuvõtmise käigus.
Samuti tunneme muret teadete pärast, mis räägivad suurenevast hirmutamisest rahvahääletuseks valmistumise perioodil. Pean rõhutama, et Euroopa Liit on ka pettunud, sest ametivõimud pole pööranud mingit tähelepanu ÜRO üleskutsetele, et üleminek demokraatiale oleks kaasavam ja õiguspärasem. Tahaksin kinnitada, et Euroopa Liit jätkab ÜRO püüdluste toetamist.
Lõpetuseks võtke palun teadmiseks, et 29. aprillil vaatas Euroopa Liit läbi 2007. aasta novembris vastu võetud ühise seisukoha. See seisukoht, mis võetu vastu vastusena rahumeelsete protestide mahasurumisele, sisaldab nüüdsest rangemaid piirangumeetmeid Birma suhtes.
Louis Michel
volinik. - (FR) Proua juhataja, daamid ja härrad, eelkõige tahan teid tänada, et võtsite Birma küsimuse selle istungi päevakorda.
Arvestades 2. mail tsüklon Nargise põhjustatud katastroofi suurust, soovitasime eesistujariigil kutsuda kokku ELi välisministrite erakorraline nõukogu. Eesistujariik Sloveenia, keda ma tahan tänada, kutsus nõukogu kokku esimesel võimalusel ning see toimus 12. mail.
Kohtumisel kutsus EL Birma ametivõime üles suuremale koostööle, et lubada rahvusvahelise humanitaarabi kohaletoimetamist ja jagamist. Ma otsustasin vastust sellele üleskutsele ise uurida, külastades Birmat 15. ja 16. mail. Oma missioonil, mida ma selgelt nimetasin humanitaarseks ja mittepoliitiliseks, oli mul võimalus kohtuda Birma ametivõimudega ja Birma humanitaarabiorganisatsioonide esindajatega ning ma külastasin mööda maismaad Yangoni ümbruse kannatanud piirkondi. Ma pidasin kahe ja poole tunnise üsna intensiivse kohtumise ja arutelu planeerimisministriga - kellel oli ilmselt kõige rohkem võimu ning kes oli kolmest ministrist, keda ma kohtasin, selgelt kõige autoritaarsem -, sotsiaalkindlustus- ja tervishoiuministriga.
Minu missioonil ilmnes väga selgelt, et Birma ametivõimud suhtuvad endiselt äärmise vastumeelsusega tegevustingimuste loomisesse, mis oleks tavapäraselt vajalikud kohalike vajaduste jaoks rahvusvahelise humanitaarabi osutamisel. Samuti on mulle selge, et katsed suruda rahvusvahelist humanitaarabi Birma ametivõimudele peale, arvestades praegu meie käsutuses olevaid vahendeid, on määratud läbikukkumisele ja võiks anda hoopis vastupidiseid tulemusi. Seda ütlesid mulle kõik Birma humanitaarabiorganisatsioonid, kes kinnitasid, et probleem ei ole kohapealsete organisatsioonide puudumine ega isegi rahaliste vahendite puudumine, sest vahendite puudumine sõltub kindlasti ka kontaktivõimalusest rahvusvaheliste ekspertide ja asjatundjatega, vaid eelkõige juurdepääsu puudumine.
Minu missioon andis kindlasti tagasihoidliku panuse, et avada väike aken, mis võimaldaks järk-järgult luua minimaalse humanitaarruumi rahvusvahelise humanitaarabi jaoks. Birma ametivõimud andsid osalise vastuse mitmetele konkreetsetele nõudmistele: näiteks komisjoni heaks töötavate ekspertide viisasid pikendati kahe nädala võrra. Neile olid antud kolmepäevased viisad ja neid pikendati kahe nädala võrra. Meie olime taotlenud ühte kuud.
Samuti selgitasime olukorda, mis näis olevat tõeliselt tõsine. Teatud kohtades nõudsid kohalikud ametivõimud luba ning seega ka kirjalikke volitusi isegi kohalike töötajate jaoks, ehk siis meie allasutuste, ÜRO või mittetulundusühingute poolt tööle võetud inimeste jaoks, ning enamikel juhtudel oli selle hankimine loomulikult võimatu. See sai selgeks ning mõistagi ei nõuta volitusi kohalike töötajate jaoks. Samuti ei ole vaja enam luba katastroofipiirkonda, eriti Patheini lennuväljale sisenemiseks. Lisaks palusin avada varustust vedavate saabuvate lennukite jaoks veel teise lennuvälja, Patheini lennuvälja, mis on sõjaväe lennuväli. Mulle öeldi, et see ei ole võimalik, kuna lennujuhtimistornis kasutatavad tehnilised standardid erinevad rahvusvahelistest standarditest ning pealegi ei muudaks see tööd niikuinii lihtsamaks, sest teed Rangooni ja delta, kõige rohkem kannatanud piirkonna vahel on palju paremas seisus ja neid oleks palju lihtsam kasutada. Kahjuks ei olnud mul volitusi sellise teabe isiklikuks kontrollimiseks.
Leian, et oluline on jätkata rahvusvahelise surve avaldamist nii naaberriikide poolt kui ka rahvusvahelise üldsuse poolt tervikuna. Peaksin ütlema, et avaldasin oma vestlustes ametivõimudega ka konkreetse soovi - tegelikult esitasin viis konkreetset soovi, millest räägin teile hetke pärast -, et naaberriikide arste ja meditsiinitöötajaid lubataks viia kõige rohkem kannatanud piirkondadesse, ning nad said selleks loa minu lahkumispäeval. See tähendab, et sinna viidi 140 arsti ja meditsiinitöötajat Laosest, Kambodžast, Indiast, Bangladeshist ja Taist. Seega oli neil võimalus külastada kõige rängemalt kannatanud piirkondi. Naaberriikide roll on otsustav ning mul oli samuti võimalus pidada küllaltki pikk vestlus peasekretär Ban Ki-mooniga, oodates Bangkokki tagasipöördumiseks oma lennukit. Ma edastasin talle kogu selle teabe, rääkisin talle oma arvamusest selles küsimuses ning ka sellest, kuidas missioon oli kulgenud.
ÜRO peasekretär nõustus selle analüüsiga, kuid tal oli endal kaks konkreetset ettepanekut: saata kohale ÜRO ja ASEANi ühine humanitaarabi koordinaator ning korraldada kiirelt 24. ja 25. mail Bangkokis doonorriikide konverents ÜRO ja ASEANi eesistumisel. Pärast ÜRO humanitaarabi koordinaatori John Holmesi hiljutist visiiti külastab Ban Ki-moon Birmat uuesti homme, et arutada rahvusvahelise abi suunamist.
Võrreldes vajadustega, on humanitaarolukord Birmas endiselt dramaatiline. Valitseb oht, et esialgset tsükloni põhjustatud katastroofi halvendab teine, humanitaarkatastroof: näljahäda oht saagi hävimise tõttu ning samuti epideemia oht ellujäänute hulgas, kelle elutingimused on masendavad. Valitseb epideemia oht. Meie sealoleku ajal ei tuvastanud Maailma Terviseorganisatsioon koolera riski, kuid suur osa lapsi kannatas kõhulahtisuse ja muude hädade all. See tähendab, et vee saastumisest tingitud epideemia oht on olemas. Samuti valitseb näljahäda oht. Sellesse piirkonda varuti suures koguses riisi ning kogu ladudes olnud toit on hävinud.
On üks praktiline probleem: põllumaa tuleb täis külvata, et tagada oktoobris saak. Selleks on aega maksimaalselt kolm kuni neli nädalat. Paljud inimesed ajutistes laagrites, nagu nad neid nimetavad, ei soovi mitmetel erinevatel põhjustel oma kodupiirkonda tagasi pöörduda, samas kui teised tahavad tagasi pöörduda, kuid vajavad spetsiaalseid seemneid, sest kogu pinnas on sooldunud ning nad vajavad tugevamaid taimi ja ka väetisi. Seega püüdsin asuda selles küsimuses ametivõimudega konstruktiivsesse praktilisse dialoogi. Arvati, et rahastamismehhanismina võiks kasutada ÜRO Arenguprogrammi väikelaenude süsteemi. Me arutame seda praegu ikka veel. Pean teile ütlema, et see ei ole kiire protsess.
Komisjon reageeris olukorrale kiiresti, tehes 5. mail erakorralise otsuse eraldada kaks miljonit eurot. Nagu te teate, on mul volitused eraldada kohe kolm miljonit eurot ilma ametlike menetlusteta. Loomulikult alustasime kahe miljoni eraldamisega, kuna meil polnud täpsemaid andmeid. Hiljem langetasime otsuse viie miljoni euro suuruse toiduabi paketi ja ka täiendava kümne miljoni euro suuruse erakorralise abi paketi kohta. Loomulikult oleme valmis tegema veelgi enam, lähtudes hinnangust vajadustele ning tagatistest seoses abi kasutamise järelevalvega.
Kui ma pärast oma kaks ja pool tundi kestnud vestlust ametivõimudega lahkusin, saatsin neile konkreetse kirjaliku teatise oma erinevatest soovidest. Minu esimene soov hõlmas ajutiselt missioonil töötavate inimeste, nimelt komisjoni personali viisade pikendamist. Meile anti kahenädalane pikendus.
Samuti palusin lõplikult selgitada ja kohalikele ametivõimudele teada anda, et meie allasutuste ja teiste üksuste birmalastest töötajatel ei ole enam vaja ametlikku volitust ega reisiluba. See punkt on nähtavasti selgeks saanud.
Ma palusin kuuekuulise tähtajaga mitmekordset sisenemist võimaldavaid viisasid, et ELi rahastamisel seal töötavad mittetulundusühingud saaks oma rahvusvahelist personali kolmekordistada. Kui ma Birmast lahkusin, oli menetluses umbes sada ÜRO asutuste viisataotlust ja veidi üle saja mittetulundusühingu taotluse. Ma palusin, et mind korrapäraselt teavitataks. Mõned viisad on pärast seda väljastatud, kuid see on kaugel taotletud arvust.
Samuti soovisin viisasid ja reisilubasid, mis võimaldaks külastada deltat ning tagada piisavalt arvuka personali mobiliseerimise. Nagu ma ütlesin, palusin siis kiiresti lubade väljastamist piirkonna arstidele ja kohalikele meditsiinitöötajatele. Tundub, et sellest punktist said nad täielikult aru.
Patheini lennuvälja küsimuses, mis oleks võinud toimida teatava transpordisõlmena rahvusvahelise üldsuse poolt lennukiga saadetavate kaupade jaoks, oli vastus kindel ei. Nende põhjendus oli, et juhtimisseadmed ja -vahendid ei vasta rahvusvahelistele standarditele ning palju lihtsam oleks minna Rangooni kaudu. Ma kahtlen selles, sest minu sealoleku ajal oli Rangoon juba üle koormatud ning seal esines mitmeid probleeme, mis hiljem teataval määral lahendati. Ma ei ole kindel, et need lahendati tänu minule. Asi oli lihtsalt selles, et nad ei leidnud võimalust ka Rangooni lennuvälja kasutamiseks. Samuti leian, et tegevust korraldati selliselt ametiasutuste mugavusega seotud põhjustel.
Kokkuvõttes võin teile öelda, et see oli äärmiselt pettumust valmistav missioon. Mulle näib, et rahvusvahelise üldsuse suhtes valitseb seal täielik usaldamatus. Riigis on mitmeid väga sügavate juurtega aprioorseid muresid. Aeg-ajalt tekib mulje, et keegi ei kuula kedagi. Äärmiselt raske on jõuda vestluspartneri südametunnistuse ja mõtteviisini. Kõnelused läksid hästi, sest kahe ja poole tunni vältel toimus meil reaalne arutelu, küll väga viisakas, aga ka sihipärane, kuna õhku jääb üks näriv küsimus: miks keelduda rahvusvahelisest personalist, mis on tegevustes abistamiseks sedavõrd vajalik?
Samuti mainisin ma eriti just sellist kaitsmise kohustust ning isegi see tõi kaasa põhimõtete probleemi. Sel hetkel öeldi mulle, et teatud küsimused ei vaja vastuseid. Nii see missioon läks. Mõistagi oli mul kahju, et mul ei õnnestunud saavutada midagi konkreetsemat, aga ma ei salga, et mul oli hea meel Euroopasse tagasi jõuda.
Hartmut Nassauer
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (DE) Proua juhataja, daamid ja härrad, volinik esitas meile veenva ja ilmeka pildi sellest, kuidas Birma sõjaväeline valitsus reedab küüniliselt ja julmalt oma rahvast.
Tahan pöörduda siinkohal Kagu-Aasia Rahvaste Assotsiatsiooni ja ASEANi liikmesriikide poole. Euroopa Parlament on palju aastaid hoidnud sõbralikke suhteid ASEANi riikide parlamendisaadikutega. Mitte väga ammu sõlmisid need riigid uue ASEANi harta, milles kinnitavad selgelt inimõiguste austamise ja kaitsmise põhimõtte järgimist. On ütlematagi selge, et ASEAN kannab teatavat vastutust ühe oma liikmesriigi Birma eest ning ASEANi riikide maine maailmas kannatab, kui nad lubavad Birma sõjaväelisel huntal jätkuvalt praegusel moel edasi tegutseda.
Ma pöördun ASEANi liikmesriikide poole nende endi huvides ning nende ja Euroopa Liidu vaheliste heade ja sõbralike suhete nimel ning palun neil teha kõik võimaliku, et veenda Birma sõjaväelist huntat laskma välismaailmal oma riigi elanikkonda aidata. Nagu ma viitasin, on see ASEANi riikide võimuses ja nende ülesanne. Nende käest küsitakse, kuidas nad seda ülesannet täidavad, ning see, kas nad oma tegevusvõimalusi selles küsimuses kasutavad, hakkab mõjutama meie suhteid ASEANiga. Nad ei pea tegutsema avalike pöördumiste vormis - on ka teisi võimalusi -, kuid Euroopa Liit eeldab, et eriti just Birma naabrid teeksid kõik endast sõltuva selle riigi valitseva režiimi suhtumise muutmiseks.
Jan Marinus Wiersma
fraktsiooni PSE nimel. - (NL) Ma alustan komplimendiga volinikule oma fraktsiooni nimel. Ta ütles täna selgelt, et teeb kõik endast sõltuva väga rasketes oludes. Ta ise viitas kurtide dialoogile. Me peame tähele panema, et olukord Birmas võtab jaburaid vorme. Tsüklon tabas seda riiki nüüdseks peaaegu kolm nädalat tagasi ning valitsus ei lase endiselt sisse peaaegu mingit välisabi. Ametivõimud ise näivad jäävat üsna passiivseks. Riik on olnud humanitaarabitöötajatele, ekspertidele ja ajakirjandusele nädalaid suletud. On peaaegu kafkalik, et hunta lubas pooleteise nädala eest toimuda oma võimu tugevdamiseks mõeldud rahvahääletusel.
Mitme allika kohaselt on hukkunute arv kaheksakümne tuhande ringis. Kümned tuhanded on endiselt kadunud ning ümberasustatud isikute arv on üle kahe miljoni. Asi võtab järk-järgult Pol Poti aegseid mõõtmeid või vähemalt meie usume seda, sest riigist väljapääsev teave on täpselt sama napp kui sinna sissepääsev abi. Endine ÜRO koordinaator Jan Egeland ütles käesoleva nädala algul, et abi sisselaskmisest keeldumine on mõrv. Birma valitsus muudab oma kohustuse inimesi kaitsta farsiks. Erinevus möödunud aastal suure maavärina all kannatanud Hiinast on märkimisväärne. Ulatuslikku laastamistööd ei varjatud ning seda võis kõikjal, ka Hiinas endas, telerist näha ning Hiina valitsus esitas rahvusvahelise abipalve.
Birma valitsuse mainet pole võimalik enam palju rohkem kahjustada. See on jõudnud praktiliselt kõigi aegade madalaimale tasemele. Hiinal on võimalus teha märksa rohkem, et õhutada Birma valitsust abi vastu võtma. Sama saavad teha Venemaa ja India, kes peavad avaldama huntale survet kas ÜROs või ASEANis. Ma nõustun Hartmut Nassaueri sellekohase kommentaariga.
Möödunud esmaspäeval jõuti ASEANis kokkuleppele rahvusvahelise abi andmises Birmale. Igasugune abi tuleb koordineerida ASEANi kaudu. See on samm edasi, kuid otsene abi läänest on endiselt välistatud. Järgmisel nädalal toimub doonorriikide konverents. Ma palun Euroopal annetada lahkelt ja puhtsüdamlikult, kuid seda üksnes juhul, kui tagatakse, et meie annetus läheb tegelikult õigesse kohta ning riiki lubatakse ajakirjanikud, nii et meil oleks võimalik saada sealsest olukorrast täielik ülevaade.
Jules Maaten
fraktsiooni ALDE nimel. - (NL) Kui palju kordi varem oleme sellel täiskogul juba Birmast rääkinud? Mitmeid kordi aastas seisame siin ja asi jääb endiselt lootusetuks.
Ent olukord Birmas on muutunud isegi hullemaks pärast viimast korda, kui me sellest rääkisime. 1,4 miljonit ohvrit ei ole endiselt saanud mingit abi. Kolmkümmend tuhat last kannatavad ägeda alatoitumise all. Sajad tuhanded on jäänud kodutuks ning neid ähvardab koolera, kopsupõletiku ja nakkushaiguste oht. Ma saan aru, et täna hommikul lubati katastroofipiirkonda tervelt kaheksa organisatsiooni Médecins Sans Frontières välismaalasest arsti.
Ma tahan igal juhul toetada Hartmut Nassaueri pöördumist ASEANi poole. See peab nüüd lõpuks ilmutama kindlameelsust, sest hunta on selgelt rohkem huvitatud enda režiimi säilitamisest rahvahääletuse abil, mis ei vääri isegi seda nime - Jan Marinus Wiersma nimetab seda kafkalikuks -, kui oma rahva ellujäämisest. Kindralid arvavad, et riiki saabuvad välismaalased ähvardavad sõjaväelise režiimi püsimist.
Samas on selge, et Médecins Sans Frontières, Oxfam, Briti, Prantsuse ja Ameerika Ühendriikide laevad toovad endaga abikaupu, mitte režiimivahetust, kui väga ma ise seda ka ei sooviks. Aga nähtavasti ei suuda me huntat selles veenda, seega peame otsima alternatiive. Arvan, et parim alternatiiv on julgeolekunõukogu. Euroopa ja Ameerika Ühendriigid peavad nõudma Birma olukorra päevakorda võtmist. Kõik ÜRO liikmesriigid on nõustunud kahe järgmise põhimõttega: vastutuse võtmine kodanike kaitsmise eest ning rahvusvahelisele üldsusele sekkumisõiguse andmine katastroofide korral, kui mõni riik ei saa või ei taha enam oma kodanikke kaitsta.
ÜRO peab tegutsema. Ma mõistan probleeme ja tunnen uhkust volinik Micheli üle, kes käte ringutamise ja töörühmade kokkukutsumise asemel asus lihtsalt asja kallale, lähtudes põhimõttest, et teod on olulisemad kui sõnad. See avaldab mulle muljet. Samuti leian, et Euroopa Liidu lubatud abi on eeskujulik. Usun, et Prantsusmaa ministril Bernard Kouchneril on õigus, kui ta ütleb, et hunta on süüdi kuriteos inimsuse vastu. Mind paneb imestama, miks meie, ülejäänud 26 ELi liikmesriiki, neid sõnu hoolikalt ei kuula.
Proua juhataja, abi tuleb viia Birma rahvani hunta nõusolekust või keeldumisest hoolimata. Vajaliku abi andmisest keeldumine on inimsusevastane kuritegu. Tahaksin näha Euroopa Liitu eestvedaja rollis, et ÜRO ja ÜRO Julgeolekunõukogu suunaks selle asja Haagi Rahvusvahelise Kriminaalkohtu prokurörile. Kõigel on piir, kannatus on otsa saanud. Ma ütlen, et hunta tuleb vedada Rahvusvahelisse Kriminaalkohtusse. See on see, mida me tahame. Praeguses olukorras peaksid trellide taga istuma nemad, mitte Birma dissidendid!
Daniel Cohn-Bendit
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Proua juhataja, mulle näib, et me peaksime olema sellest küsimusest rääkides veidi täpsemad; võtame näiteks erapooletuse mõiste. Me ei ole erapooletud. Kui me oleme Birma rahva poolt, siis tähendab see, et me oleme sõjaväelise hunta vastu. Kuna sõjaväelisel huntal pole mingit kavatsust Birma rahvast aidata, oleme sõjaväelise hunta vastu. Me ei tohi seda toetada ja täpselt sellise mulje me jätame.
Louis Michel pidas kahe ja poole tunni vältel arutelusid. Kogu see lugu kõlab sürrealistlikult: ta ütleb, et ta läks sinna, rääkis nendega kaks ja pool tundu, talle öeldi, et seda ja seda lennuvälja pole võimalik 24 tunni jooksul kasutusele võtta, samas kui näiteks Sarajevos leiti lennuvälja avamiseks vajalikud tehnilised vahendid. See ei ole tegelikult probleem.
Seega on selge, et me oleme äärmiselt erilises pöördepunktis, ning ma nõustun: kohustus inimesi kaitsta tähendab, et sõjaväeline hunta paneb toime kuriteo inimsuse, omaenda elanikkonna vastu. See on fakt. Me veel näeme, mis sellest asjast saab järgnevates avalikes aruteludes. Samas on tõsi, et see ilmne asi tuleb esitada Rahvusvahelisele Kohtule. Kõige huvitavam on, et seda tehes pöördume me julgeolekunõukogu poole, aga Birma kaitsjad, hiinlased, räägivad tegelikult üsna arusaamatut keelt.
Võiksime öelda, et tegelikult võis Hiina oma piire avades küll õigesti käituda, aga samal ajal kaitseb ta jätkuvalt Birmat ning kaitseb valitsust, mis tapab kümnete kaupa omaenda rahvast.
Seega tundub mulle, et selles olukorras ei saa keegi toitu peale sundida. Sellegipoolest peame avaldama survet, kogu meie käsutuses olevat survet. Isegi võimalik lahendus, mille käigus abi antaks sõjaliste vahenditega, annaks meile ja Aasia riikidele teatava võimaluse Birmale survet avaldada. Leian, et Louis Micheli tänane sõnavõtt meie ees oli üsna selge: räägi minuga, kallis, räägi minuga, ma kuulan, aga ei hooli vähimatki. Täpselt seda ta meile diplomaatilisel moel ütles ning selle eest minu suurim lugupidamine.
Täna aga on Birma ametivõimud kurdid. Nad ei kuula, nad ei ole huvitatud põhiseaduse rahvahääletusest, nagu on mainitud. Nad naeravad meie kõigi üle. Seega tuleb nüüdsest alates avaldada maksimaalset survet ning me peame nõudma, et tagajärjed esitataks julgeolekunõukogule ja Haagi Rahvusvahelisele Kriminaalkohtule.
Brian Crowley
Proua juhataja, peaaegu kolm nädalat on möödunud sellest, kui tsüklon Nagris Birmat tabas, hävitades Ayeyarwady sadamad ja deltad. See hävitas maju ja linnasid, tappes tuhandeid inimesi ja jättes tuhandeid teisi kodutuks.
- Ajalugu on meile õpetanud, et kui me inimeste kannatustele kohe ei reageeri, suurenevad need kannatused mitmekordselt, rohkem, kui me suudame mõista.
Mitmel moel kajastab Birma režiimi tegevusetus seda, mida me siin selles parlamendis mitmel viimasel aastal Birmas praegu valitseva sõjaväelise hunta kohta oleme öelnud. Aga vaatamata meie vastuseisule sellele sõjaväelise huntale, peame leidma - ükskõik millisel teel - mehhanismid abi viimiseks otse inimesteni. Ma tervitan asjaolu - ja ma poleks arvanud, et ma seda täna ütlen -, et sõjaväeline hunta on lubanud viiel ÜRO helikopteril toitu jagada, kuigi Prantsusmaa laev ja Ameerika laevad seisavad sadamas, oodates võimalust toimetada inimestele toitu ja arstiabi.
Meie kõigi kohus on tagada, et me teeksime maksimaalseid jõupingutusi kannatavate inimeste aitamiseks. Tegelikult, mis puudutab neid Birma suuri kaitsjaid, hiinlasi, siis Birma võiks õppust võtta sellest, kuidas hiinlased reageerisid enda viimasele loodusõnnetusele, paludes rahvusvahelist abi Jaapanilt ja teistelt riikidelt. Loodetavasti on meil võimalik nende erinevate liitude vahel luua tingimused abi kohaletoimetamiseks.
Rahvusvahelise Kriminaalkohtu küsimus on teema mõneks teiseks päevaks. Meie esimene ja vahetuim ülesanne, nõustudes Louis Micheli juba öeldud sõnadega, on tagada mehhanismid abi kohaletoimetamiseks, infrastruktuuri ülesehitamiseks, kodude ülesehitamiseks ning, mis kõige tähtsam, Birma rahva kannatuste jätkumise ärahoidmiseks.
Jim Allister
Proua juhataja, režiim, mis hoolimatult lubab omaenda kodanikel tarbetult kannatada oma ksenofoobse paranoia tõttu, pole lihtsalt amoraalne, vaid kuri, ning kahjuks valitseb selline hunta Birmas. Kui seda ei liiguta omaenda rahva saatus, ei mõjuta seda tõenäoliselt ka Euroopa Parlamendis öeldu, kui peame inimsuse nimel sõna võtma.
Me ei püüa Birmat kontrollida, me tahame lihtsalt aidata sealseid inimesi, kuigi reaalsus on see, et ilma režiimivahetuseta ei muutu birmalaste jaoks pikas perspektiivis suurt midagi. Jah, me peame suurendama humanitaarabi, pidades toiduainete ja varustuse allaviskamist vajalikuks taktikaks, kuid lõpuks on demokraatia taastamine ainus moodus, kuidas see kunagine õitsev riik saab oma koha tagasi võtta ja eelistada inimeste vajadusi hunta säilitamisele.
Urszula Gacek
Proua juhataja, lubage mul esmalt väljendada südamlikku kaastunnet kõigile Birma inimestele, kes on tsükloni Nargis tagajärjel lähedasi kaotanud või vigastatud. Birma inimesed on paljude eurooplaste mõtetes ja palvetes. Ent meie kaastundest ei piisa. Me peame arutama praktilisi meetmeid ning uurima, kuidas saaksime neid rakendada, et leevendada ellujäänute kannatusi.
Paljud riigid ja rahvusvahelised organisatsioonid on valmis ja suutelised andma kohest humanitaarabi; nad on seda olnud juba mitmeid nädalaid. Kahjuks peavad valitsevad sõjaväelised võimuorganid esmatähtsaks enda võimu säilitamist; nende enda rahva kannatused näivad neile vähe korda minevat. Nad kardavad igasugust välist sekkumist Birmas, isegi kui see tuleb humanitaarabitöötajatelt. Voliniku vahetut ülevaadet oma vestlustest Birma sõjaväeliste võimudega oli kainestav kuulata ning pole kuigi palju lootust, et Birma ametivõimud oma seisukohta muudaksid. Seega, kuni me räägime ja väänutame käsi selle üle, et Birma ametivõime pole võimalik panna abi vastu võtma, ning ASEANi võimetuse üle, kannatavad sajad tuhanded.
ÜRO Julgeolekunõukogu saab ja peaks tuginema oma põhimõttele kaitsta ja osutada abi ilma Birma ametivõimude nõusolekuta. Ma õhutan Suurbritannia valitsust, kes on praegu julgeolekunõukogu eesistuja, andma loa abi koheseks õhust allaviskamiseks. Birma ametivõimud vastutavad inimsusevastase kuriteo eest, aga me ei saa passiivselt istuda, lubades neil seda kuritegu jätkata. Ning kuigi me nõustume, et abi õhust allaviskamine ei ole abi riiki saatmiseks ideaalne meetod - sest me eelistaksime, et abi jagaksid väljaõppinud humanitaarabitöötajad -, on see parem kui mitte midagi, seega palun hankigem natuke abi ja tehkem seda kohe.
Libor Rouček
(CS) Daamid ja härrad, ma tahan lisada oma hääle neile, kes on väljendanud oma siirast kaastunnet Birma (Myanmari) surmava tsükloni Nargis kümnete tuhandete ohvrite leinavatele peredele. Samuti tahan väljendada oma täielikku solidaarsust nende sadade tuhandete inimestega, kes on selle loodusõnnetuse tagajärjel kaotanud oma elatusvahendid ja katuse pea kohal. Ma tervitan kiirust, millega pakuti Euroopa Komisjoni humanitaarabi, ning ma hindan samuti volinik Micheli kiiret tegutsemist. Kahjuks ei saa ma heaks kiita Birma valitsuse ja Birma ametivõimude käitumist. Viis, kuidas nad takistasid oma rahval, kohutava katastroofi ohvritel, saada välisriikidest humanitaarabi, oli ebainimlik ja julm. Seetõttu tahan kutsuda üles Birma valitsust ja kõiki Birma kõrgemaid ametnikke avama täielikult piirid välisabile ning lubama riiki sisse kaubad ja välismaiste humanitaarabiorganisatsioonide töötajad. Samuti kutsun üles Hiinat, Indiat, Singapuri ja teisi selle piirkonna riike, kaasa arvatud ASEANi liikmesriike, kasutama oma mõjuvõimu, et veenda Birmat avama ennast välisabile. Ükski maailma riik ei suuda sedavõrd suure loodusõnnetusega iseseisvalt toime tulla.
Marios Matsakis
Proua juhataja, olukord Birmas pärast hiljutist katastroofilist tsüklonit on traagiline ja halveneb iga päevaga. Pärast tsükloni algset tabamust ellu jäänud tsiviilisikud peavad nüüd võitlema näljast tingitud haiguste ja surmaga, peavarju ja vajaliku arstiabi puudumisega. Samas jäävad Birmat valitsevad sõjaväelised diktaatorid suuresti ükskõikseks tungiva vajaduse suhtes lubada piisava abi jõudmist ohvriteni.
Need südametud sõjaväekindralid hoolivad palju enam võimu külge klammerdumisest ja kaugelt vähem katastroofis ellujäänute saatusest. See, kuidas Birma režiim on käitunud ja jätkuvalt käitub, on lubamatu ja kriminaalne. Rahvusvaheline üldsus ja konkreetsemalt EL volinik Micheli kaudu on andnud endast parima, et veenda Birma huntat kuulda võtma mõistuse häält, kuid kahjuks ilma soovitud tulemusteta.
Ma arvan, et nüüd ei ole teist võimalust kui alustada mingisugust jõumeetodil abi toimetamist kannatanud piirkonda. Selline tegevus on võimalik käivitada ÜRO kiire heakskiiduga ning vajalikku logistikat võivad korraldada sobivad sõjaväelised transpordisüsteemid tihedas koostöös teiste riikide, näiteks Ameerika Ühendriikidega.
See on tõeliselt viimane erakorraline abinõu, kuid minu arvates on see hädavajalik, et päästa tuhandeid süütuid elusid. Me ei saa lihtsalt jääda kauem tegevusetuks ning vaadata Birma rahva kannatusi ja surma.
Frithjof Schmidt
(DE) Proua juhataja, Birma kriisi suurus on kohutav: 100 000 surnut, 200 000 teadmata kadunut ning enam kui kaks miljonit kodutuks jäänut 54 miljoni elanikuga riigis. Irrawaddy delta on Birma suurim riisitootmispiirkond ning mängib toituainete tootmises võtmerolli. Tsunami pühkis üle saare 22 miili ulatuses, ujutades üle põllud ning jättes paljud neist sooldunuks. Teiste sõnadega lisandub praegusele humanitaarkatastroofile keskmises perspektiivis toiduainete tootmise kriis Irrawaddy deltas.
Birma inimesed vajavad tungivalt rahvusvahelise üldsuse kohest ja pikaajalist abi. Kahjuks tuleb see abi suruda läbi vastu kindralite tahet, saagu, mis saab. Hädaabi tõkestav valitsus on rahvusvaheliste suhete ajaloos ennekuulmatu. Tsükloni ohvreid hoiab pantvangis paranoiline ja mõrvarlik sõdurite jõuk, kes on Birmat mitmeid aastakümneid valitsenud.
Möödunud aasta septembris suruti julmalt maha budistlike munkade juhitud populaarne demokraatiameelne liikumine. Tuhanded inimesed tapeti või rööviti ja nüüd surevad kümned tuhanded, sest valitsus ei luba abi läbi. Valitsuse keeldumine abi vastuvõtmisest inimeste jaoks tapab neid. See mõrvarlik režiim kuulub ÜRO musta nimekirja tippu ning hunta liikmed kuuluvad Rahvusvahelise Kriminaalkohtu süüpinki.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Inimkond ei ole veel õppinud ära hoidma loodusõnnetuste traagilisi tagajärgi. Need tagajärjed on veelgi dramaatilisemad riikides, mida valitsevad diktaatorid. Birma rahva saatus on selle kaasaja näide. Birma inimesed on kannatanud nii tsükloni kui ka seal valitseva sõjaväelise režiimi käitumise tagajärjel. Valitsevate Birma kindralite südametus sai selgeks siis, kui nad keeldusid Birma inimeste päästmiseks mõeldud rahvusvahelisest abist, kuigi kindralid ise polnud suutelised inimesi päästma. See otsus kujutas endast ettekavatsetud kuritegu terve rahva vastu. Vaatamata laialdasele rahvusvahelisele hukkamõistule, jätkavad Birma kindralid oma kriminaalset tegevust. Humanitaarabi näib jõudvat sõjaväelaste ja nende perekondade kätte või pannakse müügile. Samal ajal on vajadus selle järele veelgi tungivam nälja ja haiguste leviku tõttu.
Erilist tähelepanu tuleb pöörata ka Birma orbude olukorrale. On üha rohkem märke sellest, et inimkaubitsejad otsivad nende orbude seast seksiorje maailma bordellide jaoks.
Inimõiguste austamine ei tähenda ainult seda, et riigivõimud peavad hoiduma piinamisest, mõrvast ja arreteerimistest. Katastroofiohvrite abistamata jätmine või abistamise tahtlik tõkestamine tähendab genotsiidi toimepanekut.
Colm Burke
Proua juhataja, tahan tänada volinikku tema senise töö eest selles küsimuses. Nüüdseks on selge, et 2. ja 3. mail Birma lõunapiirkondi tabanud tsükloni tagajärjel on hukkunud üle 125 000 inimese. ÜRO hinnangul on see tragöödia otseselt mõjutanud enam kui 2,4 miljonit inimest. Paljud on raskelt vigastatud ning tõenäoliselt puhkevad toiduainete ja puhta vee puudumise tõttu haiguspuhangud. See võib olla piirkonnas juba alanud.
Sõjaväelise hunta poliitika, millega takistatakse humanitaarabitöötajate pääsu kannatanud aladele, on enneolematu. Neil humanitaarabitöötajatel ja organisatsioonidel, mille heaks nad töötavad, on vajalik oskusteave laialdaste humanitaarabioperatsioonide korraldamiseks, mis suudaks viia abi lühikese aja jooksul suure hulga inimesteni. Kes veel sama palju inimesi peab surema, enne kui sõjaväeline režiim lubab abiorganisatsioonid riiki?
ELi, Hiina, India, kõigi Kagu-Aasia riikide ja ÜRO ühiste jõupingutustega oleks võimalik sundida Birma ametivõime neid piiranguid kõrvaldama. Üheskoos töötades on meil võimalik muuta selle korrumpeerunud valitsuse mõttelaadi. Eeskätt peame muudatuse läbisurumisse kaasama Hiina ja India.
Nüüdseks on tsüklonitabamusest selles piirkonnas möödunud 18 päeva. Rahvusvaheline üldsus peab jätkama tööd selle nimel, et iga katastroofis kannatanud inimene saaks toitu, puhast vett, vajalikku arstiabi ja peavarju. Jätkakem surve avaldamist Birma juhtidele ning sundigem neid, et nad lubaks rahvusvahelistel abiorganisatsioonidel oma tööd teha. Las iga ELi riik ja EL ise avaldab jätkuvalt diplomaatilist survet. See on koht, kus on vaja kohe tegutseda. Me ei tohi lasta enne tegutsemist veel 18 päeval mööduda. Piirangute kõrvaldamise aeg on kohe nüüd.
Thijs Berman
(NL) Kaks nädalat pärast katastroofi on mõned Birma inimesed lõpuks saanud riisi, ube ja arstimeid, kuid see abi ei jõua endiselt veerandini kõigist ohvritest ning jõuab hunta süül kohale kriminaalselt hilja. ÜRO maailma toiduabi programm ütleb, et suutis anda riisi ja ube 212 000 inimesele neist 750 000, kes on kõige rohkem kannatanud. Seetõttu on vaja spetsiaalset ÜRO abifondi, mida sotsiaaldemokraadid ka paluvad. Ma olen tänulik komisjonile kõigi väärtuslike jõupingutuste eest Birmas ja ka Brüsselis.
Ent miljonid inimesed jäetakse nälja, janu ja haiguse hooleks. See on teatud laadi piinamine, see on mõrv ning inimeste kaitsmise kohustuse täielik eiramine. Selline tegevus on väga lähedal genotsiidile. Seetõttu vastutab sõjavägi inimsusevastaste kuritegude eest. Meie fraktsiooni ja homme selle parlamendi jaoks on tegemist Rahvusvahelisse Kriminaalkohtusse kuuluva asjaga. Julgeolekunõukogu peab alustama juurdlust selle režiimi kuritegude kohta. Milline on komisjoni seisukoht selles küsimuses?
Birma küsimuse raportöörina küsin ma endalt, millal on käes piir, kust edasi ei saa enam riigi suveräänsust austada. Lõppude lõpuks oli see piir Iraagi puhul mõnevõrra lähemal. Millal muutub põhiliste inimõiguste austamine sellele samale rahvusvahelisele üldsusele puutumatuks väärtuseks? Nüüd määrib inimõiguste usaldusväärsust kõikjal maailmas peamiselt naaberriikide keeldumine Birma valitsusega tegelemisest ning tahtmatus minna neile inimestele appi ilma kindralite nõusolekuta. Suveräänsus ei anna õigust oma rahva kägistamiseks.
Sellest on tingitud ka taotlus Euroopa Liidu Nõukogule ja eriti Suurbritanniale kui praegusele julgeolekunõukogu eesistujale, et Birma olukorda arutataks uuesti julgeolekunõukogus. Hiina ja Venemaa peavad mõistma, et sealne olukord on nüüd veelgi kriminaalsem, veelgi tõsisem kui vahetult pärast tsüklonit.
Thomas Mann
(DE) Proua juhataja, 130 000 surnut ja enam kui kaks miljonit kodutuks jäänut - see on Birmas kibe reaalsus. Lisaks ähvardab ulatuslik näljahäda. Üleujutuste tõttu levivad kõhulahtisuse tekitajad, näiteks Salmonella, nagu kulutuli. Suur oht on selliste haiguste nagu kõhutüüfus, koolera, malaaria ja denguepalavik levikuks. Eriti ohustatud on lapsed, kes on nõrgema immuunsüsteemiga ja kelle kehad kaotavad kiiremini vett. Katastroofis ellujäänud vajavad puhast joogivett, mida ei saa püsivalt toota ilma heade puhastusjaamadeta. Neil on vaja ajutist peavarju, muu hulgas ka selleks, et ära hoida hingamisteede haiguste levikut.
Sõjaväeline hunta ei ole endiselt nõus lääne humanitaarabitöötajaid riiki lubama, nagu volinik Michel äsja oma jõulises sõnavõtus kinnitas. Sellega seab see ohtu kümnete tuhandete inimeste elu. Milline on vastutustundlik lähenemisviis? Kas surve avaldamine Haagi kriminaalkohtu poole pöördumisega? Kindlasti! Aga kas on vaja muuta ka rahvusvahelist õigust, et piirata riikide suveräänsust humanitaarkriisi korral? Seda oleks raske saavutada ning hiinlased paneksid sellele ÜRO Julgeolekunõukogus kindlasti veto.
Hiina on üks väheseid Birma diktaatorite liitlasi. Samas peab ta tegema kõik endast sõltuva - samuti ka ASEANi liikmesriigid, nagu Hartmut Nassauer ütles -, tagamaks juba mõnda aega kohal olnud rahvusvaheliste ekspertrühmade ja abimaterjalide riiki lubamist. Üks põhjus, miks Myanmar tõkestab rahvusvahelise üldsuse algatatud arvukaid humanitaarabioperatsioone, on ilmselt mõjutada doonorriikide konverentsi selleks, et saada mitme miljoni suuruseid summasid ja kasutada neid siis omal äranägemisel.
Sarnaselt sellega, kuidas Birma režiim kohtles 2007. aasta septembri buda munkade ülestõusu ajal põlglikult ja julmalt rahumeelseid meeleavaldajaid ning kehtestas hiljem mitmeid kuid kestnud uudiste embargo, on ka nüüd tegu totalitaarse teoga elanikkonna huvide vastu. Väidetav on riikliku suveräänsuse rakendamine täiesti ebariigimehelik ja igati ebainimlik.
Ana Maria Gomes
(PT) Tsükloni ning Birmat oskamatult juhtiva ja rahvusvahelise abi seda vajavate inimesteni jõudmist takistava hunta julmuse ühistegevuse tagajärjel on nüüd üle 63 000 inimese surnud ja kadunud ning kaks ja pool miljonit jäänud kodutuks. Milline kontrast, võrreldes Hiina avatuse ja kiire tegutsemisega Sichuani ellujäänute abistamisel!
ÜRO Julgeolunõukogu ei saa enam hoiduda Birma sõjaväelise hunta vastutusele võtmisest selle rahva kaitseks, aidates rahvusvahelistel humanitaarabiühendustel ja -organisatsioonidel riiki pääseda, et aidata Irrawaddy delta hüljatud elanikke. Samuti ei saa see hoiduda Birma sõjaväelise hunta toomisest Rahvusvahelise Kriminaalkohtu ette inimsusevastaste kuritegude eest.
See parlament loodab, et Euroopa valitsused avaldavad ÜRO Julgeolekunõukogule kohe survet. On aeg, et kõik nõukogu liikmed, kaasa arvatud Birma diktatuurirežiimi toetanud Hiina, tunnistaks oma vastutust Birma ohvriks toodud inimeste suhtes.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Me räägime täna traagilisest olukorrast Birmas pärast kuu alguses üle selle riigi tormanud tsüklonit. Selle tragöödia kohutavate tagajärgede tõttu on sajad tuhanded inimesed surnud, vigastatud, haiged ja kadunud, tohutult paljud on kaotanud oma kodud ning vajavad toitu ja vett. Iga päev näeme telerist painavaid stseene selle tsükloni poolt laastatud riigist ning võimatu on jääda ükskõikseks.
On tõsi, et inimkond on loodusõnnetuste ees endiselt jõuetu, eriti kui need juhtuvad ilma hoiatuseta. Samas on Birma praegune olukord teistsugune, sest me teame, et India valitsus hoiatas Birma juhte saabuva tsükloni eest kaks päeva enne seda, kui see riiki tabas, nii et nad olid teavitatud.
Sellegipoolest tabas tsüklon riigi inimesi kogu jõuga, sest riiki juhtivad kindralid ei vaevunud oma rahvast eelseisva katastroofi eest hoiatama. Selline valitsus väärib hukkamõistu, sest selle viimased teod näitavad täieliku teovõimetust ja ükskõiksust kodanike suhtes, mis on selge inimõiguste rikkumine. Võimul olevad kindralid on süüdi selles, et lubasid sellel loodusõnnetusel kujuneda sellise ulatusega katastroofiks.
Birma juhtide kriminaalsete tegude loetelu, mida kunagi ei unustata, sisaldab rahvusvaheliste humanitaarabitöötajate riiki sisenemise keelustamist, keeldumist abiküsijate aitamisest ning täielikku hoolimatust rahvusvahelise üldsuse püüdluste suhtes kannatajaid aidata. Kindralite häbiväärsed katsed viia sellistes tingimustes läbi põhiseaduse rahvahääletus ainult täiendavad seda loetelu.
Ma usun, et Euroopa Liit peab kasutama kõiki võimalusi - kordan: kõiki võimalusi - koostööks India, Hiina ja teiste Aasia riikide valitsustega ning kasutama kõiki ÜRO võrgustiku institutsioone, tagamaks, et Birma inimesed saavad maksimaalset võimalikku abi.
Józef Pinior
Proua juhataja, tahaksin tõstatada tänasel arutelul kolm küsimust. Esiteks, uue põhiseaduse probleem. Myanmari hunta teatas, et sõjaväemeelne põhiseadus on saanud ülekaaluka toetuse rahvahääletusel, mis korraldati laialdasele kriitikale ja riiklikust tragöödiast tingitud vajadustele vaatamata. Inimõiguste organisatsioonid on selle hääletuse hukka mõistnud kui pilkamise. Sellistes tingimustes korraldatud rahvahääletuse usaldusväärsus on kindlasti kahtlane. Tõenäoliselt osutub võimatuks korraldada suuremas osas Irrawaddy delta piirkondades 24. mail teist hääletusvooru.
Teiseks esineb üldisem probleem seoses sanktsioonide, eriti ELi sanktsioonidega. Kas need töötavad ka tegelikkuses? Kõige enam kannatab nende all üldine elanikkond. Mõned vaatlejad - karastunud ajakirjanikud, diplomaadid, endised ELi saadikud Kagu-Aasias - ütlevad, et Birma isoleerimine sel moel ei aita.
Kolmandaks ja viimaseks, nüüd on ÜRO Julgeolekunõukogul aeg tegutseda. ÜRO Julgeolekunõukogu peab nõudma, et abi kohaleviijatele ja humanitaarabitöötajatele antaks Birmale takistamatu juurdepääs. Abi andvad ELi riigid peavad nõudma kontrolli, tagamaks, et abi jõuab kõige hädalisemate tsükloniohvriteni.
Alessandro Battilocchio
(IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, tahaksin mõne minu käsutuses oleva sekundi jooksul juhtida selle täiskogu tähelepanu hädahüüule, mis on minuni jõudnud rahvusvahelise organisatsiooni Save the Children heaks töötavatelt vabatahtlikelt, kes teatasid meile senist tragöödiat võimendava uue tragöödia ohust.
Päästemeeskonnad on teatanud, et Irrawaddy delta soode piirkonnas sureb üle 30 000 lapse, kes elasid üle tsüklon Nargise, puuduse tõttu ning paljudel juhtudel on nende nälja ja janu käes vaevlevad vanemad haigestunud düsenteeriasse ning kurnatud vihma ja külma tõttu.
Volinik, selles kontekstis on Than Shwe ja tema sõjaväeliste käealuste režiimi abist keeldumise poliitika hullumeelsus. Me ei tohi aega kaotada! Kuna alatoitumine ja joogivee puudus, erinevad haigused ja abi puudumine on juba praegu probleemiks, ei ela need lapsed enam kaua: me kas sekkume kohe või vastutame otseselt selle eest, et me ei teinud piisavaid jõupingutusi.
Neena Gill
Proua juhataja, tahaksin tänada ja kiita volinik Micheli tema ette võetud tegude eest. Me kuulsime täna, et tsüklon Nargis tõi hävingut kahele ja poolele miljonile Birma elanikule ning, nagu volinik ütles, olukorda on hullemaks muutnud režiimi leppimatu välisabist keeldumine, nii et ainult veerand kiire abi vajajatest on seda tegelikult saanud. See on uskumatu ja südantlõhestav keeldumine Birma elanikkonna kõige põhilisemate inimõiguste tagamisest. Aga ühtlasi on see väga lähedal kuritegelikule hooletusele.
Viimasel ajal oleme kuulnud, et hunta on teatud määral paindlikumaks muutunud, aga ma õhutan komisjoni ja nõukogu olema selle leebumise suhtes ettevaatlik, sest seesama režiim surus halastamatult maha oma riigi demokraatiameelse liikumise. Tahaksin rõhutada, et oluline on jätkata huntale surve avaldamist, et riiki lubataks kõik ÜRO allasutused, kellel on selliste olukordade jaoks kogemused ja logistikaalane oskusteave. Ma olen eriti mures, et kõige rohkem kannatavad just lapsed, nagu volinik rõhutas. Seega tuleb riiki lubada UNICEF, et leevendada haiguste ja alatoitumise ohtu.
Lõpetuseks kutsun üles neid, kellel on Birma suhtes mõjuvõimu, nimelt naaberriike ja ELi partnereid - Indiat, Hiinat ja ASEANi riike - veenma huntat teiste abi vastu võtma. Samuti kutsun komisjoni ja teisi üles astuma samme, et teha huntale selgeks, et demokraatia ja välismaailmaga suhtlemine on ainus võimalus, kuidas sellest kriisist tegelikult väljuda. Ma loodan, et volinik Michel annab vastuse küsimustele selle kohta, kuhu ja kuidas me siit edasi liigume.
Mario Mauro
(IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, volinik Micheli, keda ma tänan tema äärmise siiruse eest, kirjeldatud missiooni läbikukkumine aitab meil mõista, kuidas praegusel ajahetkel on kohane keskenduda humanitaarsekkumise doktriinile, et soodustada mitte ainult suhteid Birma ametivõimudega, vaid ka Hiina ametivõimudega, kes ilmutavad praegu teist laadi tundlikkust nende riigis toimunud suurte segaduste ja õnnetuste kontekstis.
Keskendumine suhetele Hiinaga võib aidata kaasa humanitaarsekkumise võimaluse loomisele, mis võib ulatuda lennukeelutsooni kehtestamisest abipakkide allaviskamise puhul kuni tõelise humanitaarkoridori avamiseni.
Mul on küsimus ka nõukogule: Euroopa Liit määras Birmasse oma esindaja; ma küll tänan volinik Micheli tema pühendumise ja tema sõnul pettumust valmistava piirkonna külastamise eest, kuid mis on esindaja ülesanne? Mida tema püüab saavutada?
Tunne Kelam
Proua juhataja, on üks inimlik prioriteet: viia rahvusvaheline humanitaarabi miljonite inimesteni, kes on tõugatud hävingu servale. Sõjaväeline hunta vastutab esiteks selle eest, et ta elanikkonda läheneva tsükloni eest õigeaegselt ei hoiatanud, ning teiseks humanitaarabi riiki lubamisest keeldumise eest.
Arvan, et nüüd on aeg viia see inimsusevastaseid kuritegusid toime pannud jõuk Haagi Rahvusvahelise Kriminaalkohtu ette, kuid selleks on vaja koondatud rahvusvahelist jõupingutust. Vahepeal tuleb Birma valitsejatele ja nende liitlastele, kaasa arvatud Hiinale, avaldada kogu võimalikku survet, et nad lööks esmalt kaasa humanitaarabi etapis enne enda poolt välja kuulutatud ülesehitusetapi alustamist.
Glyn Ford
Proua juhataja, sõjaväelise hunta keeldumine abisaadetistest on Birma tragöödiat ainult võimendanud. Nad on loobunud Okinawal baseeruva ja juhuslikult Tais viibinud Ameerika Ühendriikide kiirreageerimisüksuse enam kui vormilisest abist. Kui algses katastroofis hukkusid sajad tuhanded, siis abi vastuvõtmisest keeldumine ja sellega haiguste leviku tõkestamisest hoidumine saab seda õnnetust ainult mitmekordistada. Oxfami hinnangul võib praeguses olukorras ohus olla kuni kaks kolmandikku miljonist inimesest.
Me peame õhutama kõiki - hiinlasi, Euroopa Liitu ja teisi naaberriike - avaldama režiimile võimalikult tugevat survet, et ta muudaks oma seisukoha mõõdukamaks ning avaks uksed abile ja humanitaarabitöötajatele, kes praegu ootavad Bangkokis ja Tais.
Janez Lenarčič
eesistuja. - (SL) Tahan tänada kõiki, kes osalesid sellel arutelul, mis paneb mind uskuma, et selles parlamendis valitseb laialdane konsensus mõnede põhiliste elementide osas, mis kuuluvad kindlasti ka nõukogu lähenemisviisi Birma küsimusele.
Me oleme eelkõige äärmiselt mures Birma humanitaarolukorra pärast ning teiseks ka Birma ametivõimude vastutuse pärast katastroofilise tsükloni mõju leevendamisel ning selles kontekstis nende vastutuse pärast tagada piisav juurdepääs, et humanitaarabi jõuaks nendeni, kes seda vajavad.
Tahaksin rõhutada, et Euroopa Ülemkogu on kindlalt otsustanud jätkata jõupingutusi selle nimel, et tagada humanitaarabi jõudmine abivajajateni. Selleks kasutab ta kõiki enda käsutuses olevaid vahendeid, kõiki võimalikke mehhanisme. Esmalt meie endi omi; taas kord tahan nõukogu nimel tunnustada ja toetada volinik Micheli tehtud jõupingutusi.
Teisest küljest jätkab Euroopa Liit oma jõupingutusi Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis ja piirkonna organisatsioonides, nagu näiteks ASEAN. Pean rõhutama, et enne üleeile toimunud ASEANi liikmesriikide kohtumist esitas Euroopa Liit ASEANi riikidele demarši, milles tõi välja oma ootused ja ettepanekud seoses Birma olukorraga. Ning 19. mail, pärast ASEANi kohtumist Singapuris, laekus avaldus, mis sisaldas mõningaid julgustavaid elemente. Loetlen neist vaid mõned.
Esiteks nõustusid ASEANi välisministrid rajama ASEANi egiidi all humanitaaralase koordinatsioonimehhanismi. Teiseks, Birma ehk Myanmari ametivõimud on nõustunud vastu võtma abi meditsiinirühmade näol teistest ASEANi riikidest. Ning kolmandaks, Birma ehk Myanmari ametivõimud on väljendanud valmisolekut lubada rahvusvaheliste ja piirkondlike asutuste ekspertabi, et võidelda katastroofi mõjude vastu.
Samuti peaksin mainima ASEANi riikide ja ÜRO ühist otsust kutsuda kokku doonorriikide konverents, mis peaks toimuma pühapäeval, 25. mail Rangoonis.
Tahaksin lõpetada tänuavaldusega sellel arutelul kuuldud seisukohtade eest. Ma kinnitan teile, et need on väga kasulikud meie ettevalmistustes esmaspäeval toimuvaks aruteluks üldasjade ja välissuhete nõukogus.
Tänan teid.
Louis Michel
volinik. - (FR) Proua juhataja, daamid ja härrad, loomulikult ma mõistan ja jagan täielikult siin täiskogul väljendatud üldist meelsust - kriitika ja pettumuse meelsust.
Peaaegu kõik sõnavõtjad mainisid julgeolekunõukogu poole pöördumist, kodanike kaitsmise kohustuse mõistet, õigust teataval määral sekkuda, riikliku suveräänsuse piire ja sanktsioone üldiselt. See ongi tegelikult see, millega me tegeleme. Samas tahan rääkida rahvusvahelise üldsuse käsutuses olevatest vahenditest teie nimetatud tegevussuundade elluviimiseks ja kõigi nende põhimõtete austamise tagamiseks. See teema on veidi keerulisem, sest sisuliselt tõstatab see tõsise küsimuse rahvusvahelise humanitaarõiguse järgimisest - Euroopa Komisjon ja parlament on juba otsustanud arutada seda teemat septembris seoses konkreetsete juhtumitega. Seega valitseb analüüsi osas ulatuslik konsensus: me kõik nõustume, et see on lubamatu, me kõik nõustume, et see on ebainimlik, me kõik nõustume, et juurdepääs peab olema parem ja nii edasi.
Ma tahaks soovitada - see on mõistagi isiklik arvamus -, et me püüaks lühikeses perspektiivis maksimaalselt ära kasutada peasekretär Ban Ki-mooni algatatud doonorriikide konverentsi tulemusi, kus doonorriikideks on Euroopa Liidu ja ASEANi riigid, ning määrata selle algatuse või ettepaneku raames ametisse ELi/ASEANi ühine koordinaator. See on väga lühikeses perspektiivis.
Mõistagi saab see olema raske ülesanne. Kui rahvusvaheline üldsus tahab tagada teataval määral ühtsust olukorras, kus need kaks algatust tulemusi ei anna, on raske tegutseda nii, nagu midagi muud polekski teha, ning sel hetkel peaks rahvusvaheline üldsus kas ÜRO või muude institutsioonide näol keskenduma veidi teistsugustele vahenditele.
Ma ütlen seda seepärast - ja ma hakkan kohe lõpetama -, et ilmselt teatud määral kõige masendavam asjaolu, mis diskrediteerib või vähemalt nõrgestab moraalset kohustust sekkuda ning kaitsmise kohustuse mõistet või selle rakendamist, on tõsiasi, et lisaks põhimõttelistele avaldustele, mida me teeme oma sisetunde, kultuuri ning demokraatia ja inimõiguste jne käsitluse pärast, on meie käsutuses vahendid või vahendid, mille rakendamiseks meil on poliitiline suutlikkus.
See on tõde. Poliitiline julgus on see, mida tuleb otsida. Sest liigagi lihtne on öelda: "me peame midagi tegema, me peame saatma seda, me peame neid sundima, me peame tegema seda ja teist”. Jah, hästi, aga kus on vahendid? Kas meie riigid on võimelised ja poliitiliselt valmis leppima - vajaduse korral ka jõu kasutamise - kaugemate tagajärgedega ning kas me oleme suutelised sel moel tegutsema? See on tegelik küsimus.
Ma nõustun kõigega, mis siin on öeldud, kuid meie suuremeelsetest seisukohtadest tuleb teha järeldusi. Tahan selgitada, miks minu arvates on sellel arutelul kaks osa. On üldine arutelu, kus me oleme kõik ühel meelel, ja siis on praegune kohest lahendust vajav probleem. Ma arvan, et viimane seisneb peasekretäri täielikus toetamises ning tema paigutamises mõttekaks dialoogiks parimasse kohta, samuti lubamises kasutada tal parimal viisil ära tema kahte algatust. Selline on enam-vähem minu ettepanek.
Ma kahtlen, et mis tahes avaldused, ähvardused või karmid sõnad - isegi kui need on vajalikud - suudaks siin ja praegu olukorda muuta. Ma arvan, et kahjuks ei ole see võimalik. Seetõttu leian, et meil tuleks kaasa minna peasekretär Ban Ki-mooni kahe algatusega ja neid lõpuni toetada.
Juhataja
Ma olen saanud kuus resolutsiooni ettepanekut, mis on esitatud vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 2.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Zita Pleštinská
, kirjalikult. - (SK) Mind šokeerib Birma elanikkonnale osaks langenud kohutav tragöödia. On põlastusväärne, et riiki oma haardes hoidvaid kindraleid ei veena hävitava tsükloni Nagrise ohvrite tohutu arv, mis võib veelgi kasvada joogivee, toiduainete ja arstiabi puudumise tõttu. Ma ei mõista selliseid inimesi, kes eiravad oma rahva õnnetust ning hoiavad Birmat täielikus isolatsioonis, kuigi on selge, et riik ei saa omal jõul hakkama. Võimu ülbusel pole tõenäoliselt mingeid piire. Sellises erakordses kriisiolukorras on riigi suveräänsuse küsimus täiesti ebainimlik mõiste.
Humanitaarabiorganisatsioon Oxfam on hoiatanud, et ilma abi kiire saabumiseta kannatanute juurde võib ohvrite arv tõusta tervelt 1,5 miljonini. ÜRO andmetel on katastroof mõjutanud kuni 2 miljonit inimest, kes vajavad abi. Need on murettekitavad teated ning me peame kiirelt võtma selge seisukoha. Me ei saa jätkuvalt oodata, vaadates abitult, kuidas nälg uusi ohvreid tapab.
Ma hääletan Birma traagilist olukorda käsitleva Euroopa Parlamendi resolutsiooni poolt. Ma olen veendunud, et EL ei tohi olla ükskõikne. Ta peab kasutama kõiki võimalikke vahendeid Birma elanikkonna aitamiseks. Arvestades selle katastroofi tohutut ulatust, peab EL kasutama ka jõustamismeetmeid, sest riiklikud ametivõimud ei ole ilmselt suutelised kaitsma oma elanikkonda genotsiidi, sõjakuritegude, etnilise puhastuse ja inimsusevastaste kuritegude eest.
