Parlamentets prioriteringer for FN's Menneskerettighedsråd (Genève, 1.-26. marts 2010) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om Parlamentets prioriteringer for FN's Menneskerettighedsråd (Genève, 1.-26. marts 2010).
Diego López Garrido
Hr. formand! EU forbereder sig i Genève, i Bruxelles og i hovedstæder i tredjelande på det første møde i år i Menneskerettighedsrådet.
Menneskerettighedsrådet er et forum til drøftelser af menneskerettighedssituationen i alle dele af verden og af det internationale samfunds indsats for at forbedre menneskerettighedssituationen, som er et af de principper, et af de elementer, et af de essentielle karakteristika for ånden i EU, det, der giver EU sin sande identitet i verden.
Rådsformandskabet har taget sin rolle meget alvorligt. Det har taget de udfordringer, som EU skal håndtere under møderne i Menneskerettighedsrådet, meget alvorligt. Dette fremgår af, at den spanske vicepremierminister, María Teresa Fernández de la Vega - der her handler som repræsentant for EU's rådsformandskab - deltager i det såkaldte højniveausegment, som indleder Menneskerettighedsrådets 13. møde.
Formandskabet vil derfor være aktivt til stede i Menneskerettighedsrådets arbejde.
Vi vil forsvare EU's holdninger til spørgsmål af særlig betydning for adskillige medlemsstater, og ud over de nationale initiativer vil EU fremlægge landeresolutioner.
Vi mener fortsat, at Menneskerettighedsrådet skal have instrumenterne til at forsvare menneskerettighederne, for at kunne reagere på situationer med alvorlige overtrædelser af menneskerettighederne, enten i form af et specifikt landemandat - det er f.eks. tilfældet i Burma eller Den Demokratiske Folkerepublik Korea - eller via mandater for bestemte områder i et bestemt land, som vi håber på i Den Demokratiske Republik Congo.
Disse situationer skal overvåges af det internationale samfund og af Menneskerettighedsrådet, hvis vi ønsker, at dette skal bevare sin troværdighed.
Et af de spørgsmål, der kommer på dagsordenen for Menneskerettighedsrådets kommende møder, er noget, vi kommer til at drøfte senere, under et andet af eftermiddagens dagsordenspunkter, nemlig de ekstraordinære møder om Gaza og Goldstone-rapporten. EU mener, hvilket vi også vil sige senere, at denne rapport er en troværdig analyse, og EU har understreget vigtigheden af troværdige undersøgelser af mulige overtrædelser af den internationale menneskerettighedslovgivning og den internationale humanitære lovgivning.
Endelig vil jeg gerne komme ind på problemet med revisionen af Menneskerettighedsrådet.
I år bliver et vigtigt år for forhandlingerne om en revision af Menneskerettighedsrådets arbejde, som nærmere bestemt skal gennemføres i 2011.
EU er begyndt at arbejde på, men vil også konsolidere en klar position, en klar strategi for Unionen, så vi kan bevare en aktiv rolle og vores engagement i beskyttelsen af og respekten for menneskerettigheder.
Under alle omstændigheder ligger det fast, at EU som hidtil fortsat vil være fortaler for et uafhængigt FN-Højkommissariat for Menneskerettigheder sammen med uafhængige, særlige procedurer, ikkestatslige organisationers deltagelse i Menneskerettighedsrådets møder om menneskerettigheder, Menneskerettighedsrådets evne til at håndtere alvorlige krænkelser af menneskerettighederne samt indførelsen af landemandater.
Spanien og det spanske formandskab er bevidste om, at landet har overtaget det roterende formandskab på et vigtigt tidspunkt for EU og for FN med hensyn til beskyttelse og fremme af menneskerettighederne i verden.
Lissabontraktaten har også været indledningen på en ny fase for EU's optræden udadtil som på så mange andre områder, og vi håber, at vores fælles indsats under ledelse af den højtstående repræsentant vil give EU en klarere stemme, når vi forsvarer de grundlæggende principper bag arbejdet i Menneskerettighedsrådet. Vi håber også, at denne fase, hvor vi bevæger os i retning af et mere aktivt, gennemsigtigt og effektivt Menneskerettighedsråd, vil have gavn af den overgangsfase, som EU befinder sig i under et formandskab - som jeg repræsenterer i øjeblikket - der vil gøre alt, hvad der står i dets magt for at sikre, at EU's og Menneskerettighedsrådets arbejde fremover fører mod det samme mål, nemlig fremme og beskyttelse af menneskerettighederne i verden.
Kristalina Georgieva
Hr. formand! Efter min mening er det meget hensigtsmæssigt, at jeg står her for første gang i dag og skal tale om menneskerettigheder, der passer så fint ind i prioriteringerne for min portefølje.
Kommissionen tilslutter sig fuldt ud redegørelsen fra det spanske formandskab, og jeg vil gerne tilføje to grupper af bemærkninger til det, der blev fremlagt vedrørende prioriteringerne for den kommende session, og hvordan EU vil forholde sig til disse prioriteringer.
Den første drejer sig om tematiske spørgsmål. EU og gruppen af latinamerikanske lande samarbejder om en fælles resolution om barnets rettigheder med særligt fokus på kampen mod seksuel vold imod børn. Kommissionen er meget bekymret over den stigende seksuelle vold i konfliktområder og krisesituationer og følgerne for de mest udsatte, nemlig børnene. EU vil i henhold til den europæiske konsensus om humanitær bistand sikre, at dette tages op på behørig vis i resolutionen.
EU ønsker også at deltage aktivt i et panel om handicappedes rettigheder. Der er en meget klar sammenhæng mellem vores interne EU-politikker, eftersom vi snart vil afslutte tiltrædelsesprocessen til FN-konventionen om handicappedes rettigheder.
Et andet emneområde af særlig interesse er retten til mad, som er i overensstemmelse med gennemførelsen af millenniumudviklingsmålene, samt menneskerettighederne for internt fordrevne, som til forskel fra flygtninge ikke er tilstrækkeligt beskyttede af internationale konventioner, og vi vil presse på i forbindelse med dette punkt.
Min anden bemærkning vedrører EU's støtte til, at plenarmødet vedtager rapporter om de universelle periodiske revisioner af de stater, der gennemgik denne proces i december. Dette er et meget vigtigt øjeblik, hvor de undersøgte stater kan offentliggøre deres løfter vedrørende en forbedring af menneskerettighedssituationen. Samtidig kan staterne vælge at anmode om international bistand til at opfylde disse løfter. Kommissionen er fortsat meget åben i sine drøftelser med partnerne om, hvordan den kan støtte gennemførelsen af anbefalingerne i disse undersøgelser.
Et meget vigtigt punkt, som allerede er blevet fremhævet af det spanske formandskab, er, at virkningerne af denne proces først og fremmest afhænger af den gennemsigtighed og åbenhed, som EU's medlemsstater udviser, for vi kan kun være effektive ved selv at foregå med et godt eksempel.
Laima Liucija Andrikienė
Hr. formand! Jeg er glad for, at Europa-Parlamentet vil vedtage et beslutningsforslag om det kommende møde i FN's Menneskerettighedsråd. Jeg glæder mig også over, at Europa-Parlamentet vil sende en delegation til Menneskerettighedsrådet, idet vores henstillinger til Det Europæiske Råd normalt vedrører, hvordan vi kan forbedre arbejdet i Menneskerettighedsrådet og styrke EU's rolle i denne forbindelse.
Dette 13. møde er det vigtigste i 2010, og det vil omfatte møder og diskussioner på højt niveau med ministre om vigtige spørgsmål, som kommissæren og ministeren allerede har nævnt, f.eks. den globale finanskrises indvirkning på menneskerettighedssituationen verden over.
Vi glæder os over, at vores amerikanske partnere er så engagerede i Menneskerettighedsrådets arbejde. Men vi bør se med bekymring på, at nogle lande forsøger at kapre hele processen og undergrave Menneskerettighedsrådets troværdighed. Iran har meddelt, at man overvejer at opstille til valget til en plads i Menneskerettighedsrådet. Det ville være særdeles beklageligt, hvis Iran blev valgt, eftersom dette ville øge antallet af lande med en problematisk menneskerettighedssituation i Rådet. Menneskerettighedsrådet ville så risikere at blive lige så ineffektivt som dets forgænger, Menneskerettighedskommissionen. Det er med andre ord Menneskerettighedsrådets troværdighed som sådan, der står på spil, og derfor bør vi gøre alt, hvad vi kan for at opretholde Menneskerettighedsrådets autoritet.
Richard Howitt
Hr. formand! Først vil jeg gerne glæde mig over Parlamentets engagement i FN's initiativer. I efteråret udførte vi lobbyarbejde i New York for at få udnævnt en ny vicegeneralsekretær med henblik på at få opprioriteret menneskerettighederne i FN, og næste måned vil vi igen være til stede i selve Menneskerettighedsrådet, ikke kun i dialog med vores EU-repræsentanter, men også i samarbejde med tredjelande som led i Europas fælles bestræbelser på at øge respekten for menneskerettighederne i resten af verden. Jeg er stolt af, at vi i Genève kan se, at Europa er førende på menneskerettighedsområdet, og med det arbejde, der efter planen skal indledes i juni i år, siger vi med dagens beslutning, at vi også skal gå i spidsen for at sikre yderligere reformer af selve Menneskerettighedsrådet.
Rådet er fortsat for politiseret, og i vores tekst i dag kritiserer vi med rette de delegerede, der kynisk holdt i kø i deres biler uden for FN i Genève kl. 6 om morgenen for at sørge for, at de kunne komme først og fylde talerlisten for at hjælpe Sri Lanka med landets forslag om, at der ikke skal gribes ind, for at omgå kritikken af krænkelserne af menneskerettighederne i landet og for at omgå den ånd, der lå bag oprettelsen af Menneskerettighedsrådet. Vi siger, at det skal arbejde året rundt og tage sig af menneskerettighedskrænkelser, uanset hvor eller hvornår de forekommer. Her i Parlamentet er vi enige i mange af de principper, som det spanske formandskab har nævnt med henblik på at gennemføre yderligere reformer, og jeg vil gerne tilslutte mig min ven, fru Andrikienė, og sige, at det bliver et yderligere dødsstød til Menneskerettighedsrådet, hvis Iran med sin skrækkelige historie på menneskerettighedsområdet vælges uden modkandidat næste gang, hvilket nogle frygter.
Den vigtigste prøve for menneskerettighederne i enhver nation er, når den selv anklages for krænkelser af menneskerettighederne. Derfor glæder det mig, at både EU og USA på det organisatoriske møde i Genève den 18. februar gav deres opbakning til den fælles undersøgelse af hemmelige fængsler, der forelægges Menneskerettighedsrådet denne gang. Vi vil ikke altid være enige i kritikken, men vi skal altid være åbne for kritik, hvis vi forventer, at andre skal være det samme.
Kristiina Ojuland
(ET) Hr. formand, fru Ashton, hr. kommissær! Hos Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa ønsker vi, at EU skal være synlig på det kommende 13. møde i FN's Menneskerettighedsråd. Som medforfatter til dette beslutningsforslag ønsker jeg navnlig at henlede opmærksomheden på punkt 9 og 13 i beslutningsforslaget, der beskæftiger sig med spørgsmålet om Iran.
Det er uacceptabelt for os i ALDE-Gruppen, at FN's Menneskerettighedsråd er ude af stand til - for ikke at sige uvilligt til - at reagere i tide på menneskerettighedskriserne i Afghanistan, Guinea, Iran, Yemen og Irak. Meningen med Menneskerettighedsrådet, der samler alle verdens lande, er, at det konstant skal overvåge menneskerettighedssituationen på alle medlemmernes område og reagere straks på enhver forværring af situationen.
Den nuværende sjuskede håndtering af situationen er et tydeligt tegn på organisationens svaghed og manglende evne til at overholde de målsætninger, den har opstillet for sig selv. Organisationens svaghed fremgår også med al ønskelig tydelighed af Irans kandidatur til valget til FN's Menneskerettighedsråd, der finder sted i maj 2010, hvilket er nærmest komisk. Selve tanken om dette er absurd i lyset af de hjælpeløse forsøg, som Irans teokratiske regime gør på at undertrykke den folkelige opstand, der har bredt sig til hele landet, ved hjælp af sit undertrykkelsesapparat. Den eneste mulighed er at skyde skylden på hele det internationale samfund.
Vi respekterer den iranske befolknings valg, og formålet med vores kritik er at sikre en bedre fremtid for den iranske befolkning. Vi appellerer til EU's højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og til Kommissionens næstformand om at stå fast i denne sag og lægge et kraftigt pres på FN.
Heidi Hautala
Hr. formand! EU har en glimrende mulighed for at støtte et forsøg på at styrke folkeretten på det næste møde i Menneskerettighedsrådet.
Vi har hørt lange lister over vigtige spørgsmål fra Rådet og Kommissionen, men har vi nogen garanti for, at EU rent faktisk vil insistere på, at de bliver taget op? Jeg kan f.eks. nævne, at Goldstone-rapporten om krænkelser af den internationale humanitære lovgivning under krigen i Gaza har fået en meget problematisk modtagelse i medlemsstaterne. Efter min mening har vi ret til at få en redegørelse fra repræsentanten for Rådet om, hvordan de forskellige medlemsstater nu ser på denne vigtige rapport. Denne rapport er af central betydning på et tidspunkt, hvor vi forsøger at sætte en stopper for, at alle, der gør sig skyldige i krænkelser af den internationale humanitære lovgivning, forbliver ustraffede, og at de i stedet vil blive stillet for retten.
For det andet vil jeg gerne som min kollega, hr. Howitt, nævne den nye rapport om hemmelige fængsler. EU skal være mere beslutsom i sin indsats over for tortur og alle former for umenneskelig behandling i fængsler, hvoraf nogle er hemmelige. Vi skal også kunne se i øjnene, at EU's medlemsstater selv gør sig skyldige i den slags. Det kan ikke blive ved. Vi er nødt til også at efterforske disse sager, fordi de også vedrører os selv.
Vi har mulighed for at styrke Den Internationale Straffedomstols beføjelser ved at stå fast på, hvordan vi mener, at domstolens adfærdskodeks bør ændres her til foråret.
Charles Tannock
Hr. formand! Menneskerettighedsrådet har utvivlsomt en prisværdig målsætning, men det bliver alvorligt kompromitteret af nogle af dets egne medlemmer. Mange af dem har en stærkt begrænset respekt for menneskerettigheder og demokrati, bl.a. Cuba, Kina, Pakistan, Saudi-Arabien, Nicaragua og Gabon - og Iran som en mulig kandidat - for blot at nævne et par stykker. Derfor har dette organ kun begrænset moralsk myndighed. Det er det eneste, EU har at forholde sig til på FN-niveau, og det gør trods alt et godt stykke arbejde med hensyn til fødevaresikkerhed og barnets rettigheder. Men de angriber konstant Israels overholdelse af menneskerettighederne, mens deres egen foragt for menneskerettigheder ofte undgår nærmere undersøgelse.
I Parlamentets beslutningsforslag præciserer man med rette, at man ved det 13. møde undlader at nævne de alvorlige menneskerettighedsproblemer, der forbindes med regimer som Guinea-Conakry, Afghanistan, Iran og Yemen. For det andet henviser man i dette beslutningsforslag til CIA og de ekstraordinære udleveringer. Vi bør tænke os om to gange, inden vi angriber vores amerikanske allierede, som jo stadig bærer en uforholdsmæssig stor del af ansvaret for vores sikkerhed i EU.
Nicole Sinclaire
(EN) Hr. formand! Selv om Kommissionen er meget ivrig i forsvaret af menneskerettigheder, har vi briter siden det 13. århundrede vidst nøjagtig, hvor vi stod. Jeg må desværre sige, at Lissabontraktaten blegner sammenlignet med vores Magna Carta.
Kommissionen vil gerne se sig selv som en global aktør på menneskerettighedsområdet og er ivrig efter at dømme andre og tilbyde hjælp og rådgivning. Men den burde tage et kritisk kig på sig selv. Jeg finder det dybt ironisk, at mens EU helt med rette støtter rettighederne for Kashmirs befolkning, der tålmodigt venter på en folkeafstemning om retten til selvbestemmelse, som FN lovede dem i 1947, søger Kommissionen aktivt at fratage sine egne medlemsstater beføjelser på vigtige politiske områder via Lissabontraktaten. Dette bringer mig videre til spørgsmålet om en folkeafstemning, som blev lovet de britiske vælgere, men som ganske enkelt aldrig blev gennemført. Derfor venter mine vælger på selvbestemmelse sammen med Kashmirs befolkning.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Hr. formand! Jeg mener, at dette er en fremragende mulighed for at bekræfte menneskerettighedernes universalitet, udelelighed og gensidige afhængighed, således som det sker i dette fælles beslutningsforslag, der skal vedtages i morgen.
Parlamentet har ved flere lejligheder givet udtryk for sin holdning, normalt gennem den årlige betænkning om menneskerettigheder i verden og gennem forskellige beslutningsforslag, således som det skete for nylig vedrørende Iran.
Nogle af mine kolleger har henvist til det paradoksale - det er det ord, de bruger - ved, at nogle lande med særdeles ringe resultater på menneskerettighedsområdet er en del af det organ, der er ansvarligt for at overvåge dem, og jeg mener, at tilfældet Iran er et af de mest indlysende. Dette er ikke det eneste eksempel, og jeg mener, at FN bliver ineffektivt, hvis man baserer sig på disse lande, og vil miste enhver politisk legitimitet og moralsk autoritet til at kunne fordømme disse begivenheder.
I samme forbindelse har et anden af Parlamentets organer i denne uge behandlet udelukkelsen af et medlem, nemlig Cuba. I dag sørger vi desuden over Orlando Zapata Tamayo, en 42-årig bygningsarbejder og politisk fange, der er død efter en sultestrejke og et vilkårligt, umenneskeligt og brutalt fængselsophold.
Formanden for den cubanske kommission for menneskerettigheder og forsoning, Elizardo Sánchez, som er meget tæt på den socialdemokratiske ånd, har udtalt, at dette dødsfald kunne være undgået, og at han anser det for et mord forklædt som retfærdighed. Fru kommissær, jeg vil gerne høre Dem - idet vi allerede kender rådsformandens holdning - om De ud fra et etisk og demokratisk synspunkt og i lyset af de beklagelige begivenheder som hr. Zapatas død mener, og om Kommissionen mener, at forholdet mellem EU og Cuba skal hæves op på et højere plan og prioriteres højere?
