
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 11. marts 2004, for genoptaget.
Formanden.
   - Kære kolleger, ved åbningen af mødeperioden i dag synes jeg, at det er på sin plads, at vi på højtidelig vis mindes det højtelskede og bemærkelsesværdige tidligere nederlandske statsoverhoved, Hendes Kongelige Højhed Prinsesse Juliana, som skal bisættes i morgen.
Dronningemoderen var monark i Nederlandene fra september 1948 til tronfrasigelsen i 1980. Her oplevede hun landets usædvanlige transformation fra lavpunktet umiddelbart efter krigen, gennem koloniseringen og til det pulserende og velstående land, som vi kender i dag, og som spiller en stor konstruktiv og ledende rolle i EU. 
Hun var vellidt af folket på grund af hendes ydmyghed, troskyldighed og solidaritet med folket - navnlig under oversvømmelsen i 1953 - og hendes engagement i forbindelse med fred, samarbejde og forsoning.
Vores kondolencer går til Dronning Beatrix, til medlemmerne af hendes familie og til alle borgerne i Nederlandene. 
Jeg vil gerne anmode Dem om at iagttage et minuts stilhed. 
(1) 

Formanden.
   - Jeg har fået oplyst, at Christos Folias er udnævnt til minister i den græske regering.
Jeg lykønsker ham med udnævnelsen og bemærker i henhold til artikel 8, stk. 4, i forretningsordenen, at hans mandat i Europa-Parlamentet ophørte den 10. marts 2004.
Den græske indenrigsminister har meddelt pr. brev, at Meropi Kaldi er udnævnt medlem af Europa-Parlamentet i stedet for hr. Folias med virkning fra den 24. marts 2004. Jeg byder vores nye kollega velkommen og minder medlemmerne om, at et medlem, hvis mandat endnu ikke er prøvet, eller for hvem der ikke er truffet afgørelse om en indsigelse, deltager i Parlamentets og dets organers møder med fulde rettigheder i overensstemmelse med artikel 7, stk. 5, i forretningsordenen.
De lettiske myndigheder har meddelt, at mandatet for følgende tre lettiske observatører ved Europa-Parlamentet er udløbet: Juris Dobelis pr. 18. marts 2004, Aldis Kuskis pr. 18. marts 2004 og Rihards Piks pr. 24. marts 2004. Følgende personer er udnævnt som observatører ved Europa-Parlamentet: Silva Golde i stedet for Rihards Piks med virkning fra den 24. marts 2004 og Inese Slerere i stedet for Aldis Kuskis med virkning fra den 24. marts 2004.
Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne bede Dem om et øjeblik at rette Deres opmærksomhed mod noget, som er uden for dagsordenen, nemlig en hændelse af noget usædvanlig karakter. Jeg beder om forståelse for, at jeg tager det op her, og jeg beder om Deres hjælp.
Her i Parlamentet er der et medlem, som fremsætter omfattende og meget alvorlige beskyldninger i tysk presse i dag. Det sker via det tyske nyhedsbureau, , og mod - med hans egne ord - ca. 200 parlamentsmedlemmer, som efter hans mening har overtrådt Parlamentets gældende regler. Det drejer sig her om udbetalingen af mødediæter og om retten til at skrive sig på mødelisterne. Det er der ikke noget nyt i. Vi har allerede været nødsaget til at beskæftige os med dette emne ved flere lejligheder. Det, som jeg imidlertid anser for at være en meget alvorlig sag i den sammenhæng, er, at denne kollega i dag over for hævder, at han kender til 7.200 konkrete overtrædelser - 7.200 konkrete tilfælde!
Jeg mener, at denne udtalelse er så alvorlig, at jeg vil bede Dem, hr. formand, om at kontakte denne kollega. Jeg anmoder om, at disse 7.200 tilfælde forelægges for Dem, og jeg mener, at de kontrolinstanser, som er ansvarlige herfor - hvem det så end måtte være, det være sig kvæstorer, Budgetkontroludvalget, Revisionsretten, OLAF - skal gennemgå disse 7.200 tilfælde. For, hvis der er tale om en retsstridig adfærd her, skal disse lovovertrædelser undersøges til bunds. Hvis der derimod ikke foreligger nogen lovovertrædelser, kan det ikke blive hængende i luften, at der angiveligt er sket 7.200 overtrædelser. Derfor beder jeg Dem om at hjælpe de ansvarlige myndigheder med at leve op til deres ansvar, således at eventuelle lovovertrædelser bliver opklaret. Hvis tingene imidlertid viser sig at være i overensstemmelse med vores regler, skal det slås fast som en kendsgerning.
Formanden.
   - De kolleger, der rejser til Strasbourg fra Irland om mandagen, ved, at det tager lang tid at komme hertil. Jeg havde ikke hørt om sagen før nu. Det er et yderst alvorligt emne, og jeg vil behandle det som sådan. Efter at have lyttet til Dem, hr. Schulz, vil jeg kontakte det pågældende medlem og bede ham om at komme med nærmere oplysninger. 
Jeg vil gerne forsikre Dem om - som jeg allerede gjorde på Formandskonferencens møde - at alle de sager, som jeg er gjort opmærksom på som politisk myndighed i Parlamentet, er blevet handlet i overensstemmelse med forretningsordenen. Jeg giver Dem denne forsikring i dag, og hvis der er beviser, der kan støtte disse beskyldninger, vil vi følge op på sagen. Ligeledes, hvis der ikke er beviser, vil det mest hæderlige være at trække påstandene tilbage.
Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne følge op på dette. Jeg vil gerne takke Dem for denne udtalelse, men der er noget, som jeg godt vil bede Dem om. Anklagerne er alvorlige, og alvorlige anklager krænker folks ære og integritet, selv om de viser sig at være grundløse. Hvis der er hold i disse anklager, skal de bagvedliggende handlinger forfølges strafferetligt. 
Vi beskyldes til stadighed for at hytte vores eget skind, så hvis De som formand kommer i besiddelse af oplysninger, anses det ikke for at være en tilstrækkelig opklaring af sagen. Derfor beder jeg Dem endnu en gang om ikke udelukkende at spørge Parlamentet til råds, men også om at inddrage andre eksterne autoriteter, hvor det er nødvendigt. F.eks. kan Revisionsretten med sikkerhed kontrollere, om kollegerne har handlet i overensstemmelse med reglerne eller ikke. Efter min mening er det således i alles interesse, at anklagerne kommer for dagens lys, og at de bliver kontrolleret af en instans, som er bemyndiget hertil.
Formanden.
   - Hr. Schulz, jeg ønsker ikke at skjule noget for nogen myndighed, men som formand ønsker jeg ikke, at de nærmere oplysninger og kendsgerninger bag påstandene holdes skjult for mig. Hvis der er noget at komme efter, så lad os da undersøge det. Ud fra kollegialitetsprincippet bliver den første opgave at skaffe mere detaljerede oplysninger. Modsat Dem har jeg ikke haft mulighed for at se påstandene. Jeg vil gerne se indholdet og ikke kun påstandene. 
Banotti (PPE-DE ).
   - Hr. formand, så vidt det er mig bekendt, indeholder vores forretningsorden desværre ingen bestemmelser for behandling af et medlem, der fremsætter falske påstande om kolleger, især i forbindelse med en valgkampagne, som dette tydeligvis er. Jeg har ligesom Dem været ni timer om at komme hertil, og derfor har jeg heller ikke haft mulighed for at se påstandene, men De kan forvisse Dem om, at kvæstorerne vil give påstandene den nødvendige opmærksomhed, da jeg ved, at de skaber store bekymringer for mange kolleger. I et valgår er folks paranoia med hensyn til disse sager måske også større. 
Formanden.
   - Tak, fru Banotti.(1) 

Formanden.
   - Den 12. januar 2004 meddelte jeg, at jeg havde modtaget et brev fra den franske udenrigsminister, herunder et bilag om en sag vedrørende bortfald af Michel Raymonds mandat. I henhold til andet afsnit i artikel 7, stk. 4, i forretningsordenen blev sagen henvist til det kompetente udvalg, nemlig Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked.
Den 17. marts oplyste formanden for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked mig om, at et flertal i udvalget, efter at have behandlet spørgsmålet på møderne den 27. januar, den 19. februar, den 8. marts og den 17. marts, var af den opfattelse, at Parlamentet ikke bør tage bortfaldet af Michel Raymonds mandat i betragtning, før det franske statsråd, hvortil Michel Raymond den 26. januar 2004 har rettet en appel, har truffet afgørelse om den franske regerings dekret af 25. november 2003. 
I lyset af bemærkningen og de råd, som jeg har fået, agter jeg at følge henstillingen fra Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked. 
Berès (PSE ).
   - Hr. formand, som De kan huske, var jeg imod henvisningen af spørgsmålet til udvalgsbehandling i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked.
På nuværende tidspunkt, inden valgkampagnerne indledes, mener jeg, at Europa-Parlamentets evne til at beskytte dets medlemmer, også selv om de har svindlet med EU's midler, er meget alvorlig. Udtalelsen fra Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked vidner om, at det har handlet i ond tro og har misfortolket teksterne. Det tjener ikke til Europa-Parlamentets ære at forfølge en kommissær, lige så snart han begår den mindste overtrædelse i forvaltningen af budgetmidlerne, og samtidig overbeskytte en af kollegerne, som for egen vindings skyld har brugt og misbrugt fællesskabsmidler fra den fælles landbrugspolitik. Jeg beklager Europa-Parlamentets beslutning!
Formanden.
   - Jeg har noteret mig Deres bemærkning, fru Berès. De har tidligere bragt dette emne på bane. Jeg mener, at jeg handlede rigtigt set fra et proceduremæssigt synspunkt ved at henvise sagen til det kompetente udvalg. Son nævnt er det blevet drøftet ved adskillige lejligheder. Jeg har ikke givet nogen anvisning og har ikke forsøgt at påvirke udvalgets arbejde på nogen måde. Jeg mener, at de råd, som jeg har fået, følger den rette proces. De prøver ikke på upassende måde at beskytte et parlamentsmedlem.
Hvis De eller kollegerne har yderligere indlæg vedrørende dette emne, vil jeg henvise dem til det relevante udvalg.(1) 

Nogueira Román (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne give udtryk for den sorg, som jeg ligesom alle andre her føler over det forfærdelige terrorangreb i Madrid, og for min deltagelse og solidaritet med familierne til de myrdede og med de sårede og deres familier. Jeg vil også gerne give særligt udtryk for min dybe beundring over den værdige og menneskelige reaktion, som Madrids borgere har udvist, og hvor utrolig effektivt de regionale og kommunale myndigheder gennemførte rednings- og nødhjælpsarbejdet. Den modenhed, som det spanske samfund har lagt for dagen ligesom andre, der før er blevet ramt af tragiske menneskeskabte katastrofer, bekræfter den indtryk, at det med sin demokratiske bevidsthed hører hjemme i hjertet af Europa. Alt er gået for sig uden de mindste udtryk for fremmedhad, uden de mindste udtryk for modvilje mod bestemte religioner eller lande. Alt det, der er hændt, og befolkningens beundringsværdige reaktion forpligter os til i EU at træffe beslutsomme og demokratiske foranstaltninger i kampen mod terror, men det fordrer også, at vi i Europa radikalt afviser enøjet militaristisk antiterrorideologi, og at vi radikalt afviser at lade en sådan ideologi styre vores samfund. 
Villiers (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg retter en opfordring til Parlamentet og formanden om at gøre, hvad De kan for at bringe mennskerettighedsovertrædelserne til ophør i Iran. Det iranske styre har begået alvorlige menneskerettighedsovertrædelser i alt for lang tid. Jeg opfordrer formanden til at videregive Parlamentets protest til det iranske styre og opfordrer Iran til at bringe disse menneskerettighedsovertrædeser til ophør hurtigst muligt. Mange af Europas iranske borgere mødtes i Bruxelles den 21. marts, og de iranske personer i eksil fremsatte inderlige krav om at få ændret styrets fremgangsmåde i Iran. Alle parlamentsmedlemmerne bør støtte Europas iranske borgere om at kræve menneskerettigheder og retfærdighed for iranerne. 
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, natten til den 19. marts døde 23 unge mennesker i en frygtelig busulykke i Konginkangas i det centrale Finland. Kollisionen mellem en bus og en kæmpe lastbil er den værste vejtrafikulykke i Finlands historie. 
Regeringen har nedsat et undersøgelsesudvalg, der skal undersøge årsagerne til ulykken. Skyldes ulykken det yderst glatte føre eller de løst lastede papirruller, eller skyldes ulykken, som krævede 23 unge menneskers liv, noget andet? Jeg håber, at Parlamentet også i fremtiden kan drage nytte af udvalgets undersøgelse. Samtidig beder jeg Dem, hr. formand, om at tilkendegive Parlamentets kondolencer til det finske folk for denne frygtelige ulykke, når De besøger Finland om to uger. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil fordømme de colombianske væbnede styrkers anholdelse af Rubiel Vargas, som er medlem af Colombias Kommunistiske Ungdoms Eksekutivkomité og korrespondent for det uafhængige nyhedsbureau Ancol. Anholdelsen fandt sted to måneder efter anholdelsen den 23. januar af Gabriel Becerra, generalsekretær for Kommunistisk Ungdom og repræsentant for Colombias sociale og politiske front. Den 18. februar blev Luz Perly Córdoba, fagforeningsrepræsentant fra landbrugsbevægelsen Campesina de Arauca, arresteret, og den 6. februar blev kommunisten María Lucero Henao og hendes mand myrdet af soldater.
Det, jeg har nævnt her, er kun et lille udvalg af de forfølgelser, som kommunisterne og generelt folk i græsrodsbevægelsen i Colombia udsættes for. Det viser, hvor hyklerisk præsident Uribe var, da han for et par uger siden talte om national forsoning i forbindelse med den officielle modtagelse, som De og de få medlemmer, der var til stede i Parlamentet, gav ham. 
Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i dag udvides NATO officielt fra 19 til 26 medlemmer, da de tre baltiske republikker indtræder sammen med Slovakiet, Slovenien, Rumænien og Bulgarien - rent faktisk alle de nuværende tiltrædelseslande med undtagelse af Malta og Cypern. Sidste uge var jeg i Østrig, hvor der er øget politisk pres for at opgive den neutrale stilling, som er blevet værnet om, og træde ind i NATO.
Det er afgørende, at vi støtter den fortsatte stabilitet i NATO, som er gået aktivt ind i bekæmpelsen af international terrorisme, hvilket er bevist af dens aktion uden for området i teatre så langt væk som i Afghanistan. Vi må ikke lade den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik (ESFP) underminere vores alliance med USA - den eneste militærmagt, der bruger store beløb på forsvar - mens alle i EU sænker udgifterne. Vi skal også undgå overlapning i forbindelse med det separate planlægningsarbejde og kommando- og kontrolstrukturerne i ESFP.
Endelig skal vi endnu en gang forsikre vores russiske naboer om, at udvidelsen af NATO - især med de baltiske lande - ikke er en trussel mod deres sikkerhed, og hvis disse stater hurtigt ratificerer CFE-traktaten, vil det et langt stykke hen ad vejen kunne berolige russerne. 
Katiforis (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på en meget mærkelig og fuldkommen meningsløs udtalelse fra rektoren fra Istanbuls universitet. Han sagde tilsyneladende - selv om jeg så ham sige disse ting på fjernsynet - at Tyrkiet ikke havde nogen grund til at komme med indrømmelser over for EU på grund af Cypern, og at Tyrkiet let kan løse problemet ved at ofre 135.000 - han har endda talt antallet - af landets soldater for at kunne besætte både Cypern og Grækenland. Han fremsatte disse fuldkommen meningsløse udtalelser til publikums store bifald, hvilket jeg som nævnt for resten også så på fjernsynet. 
Jeg siger ikke, at dette inkriminerer den tyrkiske regering, eller at det inkriminerer flertallet af den tyrkiske offentlighed, men hvis en del af offentligheden udtrykker sig på denne måde i Tyrkiet, må vi være mere forsigtige med at acceptere Tyrkiet og virkelig samarbejde med landets progressive kræfter for at afstedkomme en virkelig meningsændring, for hvis det ikke sker, kan en egentlig fusion mellem Tyrkiet og EU ikke komme på tale. 
Formanden.
   - Jeg talte for nylig på nogle møder med en række ngo'er i Istanbul, herunder studenter fra Istanbuls universitet, der synes at være betydeligt mere oplyst end rektoren, som har det privilegium at være leder. 
Heaton-Harris (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne drøfte sagen om Hans-Martin Tillack, en journalist, der blev arresteret for 10 dage siden af det belgiske politi efter instrukser fra OLAF. Det var temmelig hårdhændede omstændigheder, tror jeg, hvor den omtalte person var fængslet i 10 timer uden adgang til advokat, og der er mange andre problemer med sagen. Jeg håbede, at De kunne drøfte sagen med OLAF, da Eurostat-sagen tilsyneladende ikke blev behandlet med den nødvendige hastighed, og det ville være en meget mere interessant sag for os i Parlamentet. 
Jeg er også meget bekymret for pressefriheden i Belgien, og jeg vil gerne, at De tager dette op med det belgiske indenrigsministerium.
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der finder en konflikt sted i Italien og nærmere betegnet i min region, Trentino-Alto Adige/Sydtyrol. Den drejer sig om den etniske og sproglige optælling, der sker på baggrund af regionens status som en særlig selvstyrende region, og som den tysksprogede forvaltning gør en stor indsats for at foretage. Denne optælling er i strid med princippet om fri bevægelighed og med direktiv 95/46/EF om beskyttelse af personoplysninger, ikke mindst artikel 8 om beskyttelsen af borgernes etniske oprindelse.
Selv om der muligvis bliver indledt en overtrædelsesprocedure mod den italienske stat, lader det til, at kommissær Bolkestein har aftalt en løsning direkte med formanden for provinsen Bolzano, sådan som formanden bekendtgjorde efter en rejse til Bruxelles. Eftersom den italienske regering - der er kompetent til at føre sådanne forhandlinger - allerede har fremsat en officiel protest, vil jeg gerne spørge kommissær Bolkestein, hvilken karakter dette møde havde. Er det rigtigt, at man blev enig om en løsning, eller drøftede man bare dette spørgsmål? 
Formanden.
   - Jeg kan se, at kommissær Bolkestein er til stede. Han kan vælge at svare på Deres spørgsmål på et andet tidspunkt og på en anden måde, men det er ikke passende at stille spørgsmålet direkte til ham på dette tidspunkt. 
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg henvender mig til Dem på vegne af vores kollega, hr. Eurig Wyn, der i øjeblikket er i Tyrkiet som valgobservatør. Han har anmodet mig om at oplyse Dem og parlamentsmedlemmerne om, at han er blevet nægtet adgang til valgstederne flere forskellige steder i Østtyrkiet. Jeg tror, at han vil fortælle nærmere om denne oplevelse, som bør tilføjes til rapporterne om vold under de seneste valg i Tyrkiet, som endda har ført til dødsfald. Dette understreger endnu en gang, at Tyrkiet ikke opfylder Københavnskriterierne. 
Lage (PSE ).
   - Hr. formand, ærede medlemmer, FN's Organisation for Uddannelse, Videnskab og Kultur, UNESCO, har for nyligt tildelt sin World Press Freedom Prize til den cubanske journalist og forfatter Raúl Rivero. Det afstedkom den sædvanlige vrede hos det cubanske diktatur, der har protesteret over for UNESCO, fordi organisationen har tildelt denne præmie til en forfatter og journalist, der er blevet idømt 20 års fængsel sammen med 74 andre dissidenter.
Hr. formand, ærede medlemmer, efter at Europa-Parlamentet har tildelt Oswaldo Payá Sakharov-prisen og dermed har opmuntret de cubanske dissidenter og kampen for frihed i Cuba, må vi ikke tie, men derimod hele tiden holde Cuba fast på, at det skal overholde menneskerettighederne, og at det cubanske tyranni er et anakronistisk tyranni, der har overlevet sig selv.
Hr. formand, jeg vil derfor gerne bede Dem meddele de cubanske myndigheder vores bekymring for de politiske fangers helbred og hele situation i de cubanske fængsler. 
Formanden.
   - Det kan jeg godt. 
Korakas (GUE/NGL )
   - Hr. formand, den græske regerings opfordring til NATO om at overtage sikkerheden ved OL har fremkaldt stærke reaktioner fra et bredt politisk spektrum i Grækenland. Det er ikke kun en krænkelse af den olympiske fredsånd, idet NATO er en udpræget terroristisk krigsorganisation, men også en krænkelse af den græske befolknings fredselskende, anti-NATO-følelser, som er kommet til udtryk og dagligt kommer til udtryk i Grækenland. Som det har lydt i klagerne fra mange sider, gøres Grækenland på denne måde til en magnet for terroristiske modanslag.
Der er ingen tvivl om, at både de repressive foranstaltninger og de foranstaltninger, som indskrænker de demokratiske friheder og rettigheder, samt NATO's dybe involvering i Grækenlands offentlige og private liv ikke vil stoppe, når OL er slut. Det vil fortsætte og blive en permanent situation. På denne måde vanæres det olympiske ideal under påskud af sikkerhed og bekæmpelse af terrorisme, og en befolkning bindes på hænder og fødder. Sådan afsløres det store hykleri i erklæringerne om olympisk våbenhvile.
Vi formidler den græske befolknings fredselskende og antiimperialistiske følelser, når vi fordømmer denne situation og opfordrer alle her i Parlamentet, som stadig nærer blot den mindste bekymring for demokratiet, til at kræve, at NATO holdes ude fra OL. 

Duthu (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne vende tilbage til den israelske regerings udenretslige henrettelse af sheik Yassin, som EU fordømmer meget hårdt. Jeg ville ønske, at EU-institutionerne i den forbindelse tager et meget kraftigt diplomatisk initiativ, for det står fast, at processen definitivt vil lide skade, hvis der kun sker små tilpasninger.
Jeg ønsker, at spørgsmålet om afbrydelse af aftalen mellem EU og Israel, som Europa-Parlamentet allerede har stemt om, igen drøftes, og at der i øvrigt arbejdes på indsættelse af en stabiliseringsstyrke, som reelt vil kunne beskytte den palæstinensiske befolkning, og endelig, at der tages et bredt initiativ til en international konference, så hele processen endnu en gang virkelig kan diskuteres
Bonde (EDD ).
   - Fru formand, i den sag, Christopher Heaton-Harris omtalte, var seks belgiske politibetjente forrige fredag kl. 7.10 mødt op hos en journalist på dennes private bopæl, hvorfra de fjernede adresse- og telefonlister, visitkort og fire telefoner, og de tømte derefter hans kontor på et internationalt pressecenter for bl.a. 17 dokumentkasser. Hans anmodninger om tilladelse til at ringe til sin kone, arbejdsgiver og advokat blev alle afvist. De fjernede også udskrifter fra private konti, og vi er nu i den situation, at OLAF er interesseret i at se konti, der tilhører journalister, der skriver om svindel, men endnu ikke har rekvireret bankudskrifter fra de folk, der har svindlet.
Jeg vil gerne bede formanden sørge for, at at vi får en fuldstændig afklaring af og redegørelse for OLAF's rolle i denne sag, herunder også Kommissionens rolle i beslutningen om at gå til det belgiske politi. Jeg vil endvidere bede formanden sørge for, at vi får garanti for, at EU's institutioner fremover respekterer pressefriheden og ikke mindst det vigtige princip om journalisternes kildebeskyttelse. Det er i den sammenhæng nødvendigt at få regeringen i Belgien, hvor der ikke er nogen lov om kildebeskyttelse, til at garantere, at de ikke vil intervenere i institutionerne, når journalister skriver om skandaler. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om :
- betænkning (A5-0079/2004) af Skinner for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om harmonisering af gennemsigtighedskrav til oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til omsætning på et reguleret marked, og om ændring af direktiv 2001/34/EF (KOM(2003) 138 - C5-0151/2003 - 2003/0045(COD))
og
- indstilling ved andenbehandling (A5-0114/2004) fra Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om Rådets fælles holdning fastlagt med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, Rådets direktiv 93/6/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF samt om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (Ordfører: Villiers).
Bolkestein,
    Fru formand, jeg vil gerne takke Europa-Parlamentet for dets store indsat i forbindelse med rettidigt at godkende to direktiver, som er afgørende for færdiggørelsen af et indre finansielt marked, nemlig direktivet om markeder for finansielle instrumenter og gennemsigtighedsdirektivet. 
Jeg er glad for at kunne benytte mig af lejligheden til at takke de to ordfører. Jeg beder om overbærenhed, hr. Skinner, men kvinderne kommer som bekendt først. Jeg vil gerne takke fru Villiers for hendes betænkning. Uden hendes bestræbelser og åbenhed ville vi ikke have kunnet opnå et så konsensualt og afbalanceret resultat. Jeg vil også gerne takke formanden for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, fru Randzio-Plath, der var i stand til at bilægge de divergerende holdninger mellem de politiske partier og de nationale fremgangsmåder. 
Kommissionen mener, at kompromispakken, som vi snart skal stemme om, både forbedrer Kommissionens forslag og den fælles holdning. Kommissionen kan godkende kompromispakken fuldstændigt, det vil sige ændringsforslag 54-82, og Kommissionen forkaster alle andre ændringsforslag. Omfanget af kravet om gennemsigtighed før handler er nu tydeligere, især med hensyn til de transaktioner, som kravet finder anvendelse på. Andre tekniske ændringsforslag - f.eks. ændringsforslagene vedrørende derivater - er nyttige præciseringer uden at ændre retningen i Kommissionens forslag. Kommissionen er taknemmelig for, at kompromispakken ikke indeholder ændringsforslag om andre politiske emner, som har været genstand for kraftige drøftelser i Rådet. Hvis vi skulle have drøftet de emner igen, kunne direktivets vedtagelse have været i fare. 
Den endelige ordlyd bliver et betydeligt skridt fremad i integrationen af de europæiske finansielle markeder. For første gang har vi været i stand til at vedtage en lovgivningsramme for det fælles marked, så vores marked er på forkant med fleksibilitet, innovation og investorbeskyttelse. Den fortjener støtte fra et stærkt absolut flertal af parlamentsmedlemmerne. 
Jeg går nu over til gennemsigtighedsdirektivet og hr. Skinners betænkning. Jeg vil gerne lykønske ordføreren og endnu en gang takke fru Villiers og hr. Huhne, som er skyggeordførere i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, samt hr. Lehne i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked for deres bidrag og tætte samarbejde.
Kommissionen er klar til at godkende kompromispakken som aftalt med ordføreren og skyggeordførerne, men forkaster alle andre ændringsforslag. Jeg omdeler en detaljeret oversigt over Kommissionens holdning til Europa-Parlamentet efter denne forhandling.(1)
Hvad angår bestemmelserne om de foreløbige ledelsesberetninger for aktieudstedere, er vi enige i det fremsatte kompromis. Kommissionen vil nu overvåge nøje, hvordan den aftalte løsning fungerer i praksis. Kompromispakken omfatter også overgangsordninger for obligationsudstederne fra tredjelande med henblik på obligationer, der allerede er optaget til omsætning på et europæisk reguleret marked før den 1. januar 2005. Visse medlemsstater - men ikke alle - vil benytte sig af disse ordninger i 2006, det vil sige den dato, hvor direktivet skal være gennemført. Jeg opfordrer de nationale regulatorer i disse medlemsstater til at gøre deres bedste for at sikre kontinuitet for sådanne obligationsudstedere, indtil vurderingen af overensstemmelse mellem internationale regnskabsstandarder og tredjelandes regnskabsstandarder på europæisk plan er afsluttet. Det er i vores interesse, at vi gør vores kapitalmarkeder så attraktive som muligt for udstedere, som ikke er medlem af EU. 
Hvis De derfor beslutter Dem for at stemme for kompromispakken, vil et af de endelige initiativer i handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser være afsluttet på rekordtid kun et år efter, at Kommissionen stillede sit forslag. Hvis den vedtages efter en enkelt behandling, vil det være en stor bedrift. 
Skinner (PSE ),
    Fru formand, det var meget nyttigt at høre den udtalelse fra kommissæren. Det vil et langt stykke hen ad vejen sende de rigtige signaler ud over de mange, der allerede er sendt på obligationsmarkederne og markederne generelt. Hr. kommissær, De har ret i Deres udtalelse om, at dagens betænkning om gennemsigtighedskrav er et centralt programpunkt i handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser. Den giver de finansielle markeder vished og understreger processen, som virksomhederne skal følge, når de giver oplysninger til investorerne. Der har været mange drøftelser mellem de forskellige interessenter, hvilket nogle gange har gjort os ret forvirrede og givet os et resultat, der er en smule uigennemsigtigt, men jeg tror, at vi her har den rigtige kombination og et meget anvendeligt lovgivningsdokument, som vi kan komme videre med.
Visse punkter bør dog fremhæves. Det første er, at vi trods den oprindelige plan ikke længere har en obligatorisk fremgangsmåde i forbindelse med kvartalsvis rapportering. Det står klart. Det var rigtigt af Parlamentet at forkaste den og også ganske rigtigt at støtte et kompromis, som normaliserer og standardiserer detaljerede forklaringer, men som ikke åbner mulighed for den allerede planlagte obligatoriske fremgangsmåde. 
Grunden til denne fremgangsmåde er, at vi ønsker at foregribe kortsigtethed, og vi ønsker at afveje dette over for behovet for omkostninger. Jeg håber især, at dette vil afklare en masse spørgsmål, og at vi ikke får en gentagelse i de tyske domstole af det, som vi i øjeblikket er vidne til i drøftelser mellem visse virksomheder og visse børser.
Derudover drejer dette sig også om den type regnskabsmetodik, som vi har brug for, og den nødvendige forsoning med udstedere fra tredjelande. Aftalen mellem Parlamentet, formandskabet og Kommissionen om at stræbe efter en forsoningsmekanisme er absolut afgørende. Derfor skal vi ikke være for langsomme i vendingen på dette punkt. 
Jeg vil også gerne nævne den 10-årige bestemmelse om gældende lovgivning i artikel 26, der omtaler halvårsrapportering. Det er også et stridbart punkt, hr. kommissær, og det er årsagen til, at artikel 29 indeholder en anden henvisning til en genvurdering af lovgivningen i løbet af fem år efter ikrafttrædelsen. Det har været vanskeligt at få oplyst faktiske kendsgerninger i denne korte periode. Vi skal følge dette meget nøje, og jeg er glad for, at De også bruger ordene "følge meget nøje". 
Parlamentet bifalder en beslutning om hurtigt at fremsætte lovgivning i handlingsplanen om selskabsretten, der tvinger den øverste ledelse til at afsløre deres lønpakke for investorer inden for den allernærmeste fremtid. Vi vil forfølge denne sag. Vi anser det som noget, der kunne have været her, men vi vil ikke komme nærmere ind på det nu, da De vil sætte det på dagsordenen senere. Vi vil dog følge dette meget nøje. 
Endvidere er der store forventninger til, at Rådet - og Kommissionen - står ved sit ord - vedrørende støtte til det frivillige initiativ om at skabe gennemsigtighed i forbindelse med alle betalinger fra virksomheder i udvindingsindustrien til alle regeringer. I Angola forsvinder der hvert år 25 % af statens indtægter - ca. 1,7 milliarder amerikanske dollars. Hovedparten af disse penge stammer fra olieudvinding, og på grund af måden, som pengene betales og indberettes på, kendes der i virkeligheden kun lidt til bestikkelse. For at sige det rent ud er den skjult, da det er forbudt og involverer øverste regeringsniveau. 
Olievirksomhedernes møde i Canada i næste uge, regeringerne i EU-landene og institutionerne, der håndterer god finansiel ledelse, skal presse på i forbindelse med dette spørgsmål. De bliver nødt til at ændre det, der foregår. Investorerne skal vide besked, og virksomhederne bør ikke sætte deres rygte på spil. Desuden bør de, der stjæler fra deres egne landsmænd, stoppes. F.eks. er Angolas behov for penge i efterkrigstiden tragisk for tusinder af fattigdomsramte familier. Spædbarnsdødelighed, sundhed generelt og uddannelse er stadig prioriteter i denne region, og alligevel gør basal grådighed det stadig svært at opnå solide fremskridt. 
En opfordring til disse virksomheder om at være gennemsigtige nu vil være en grundsten i god ledelse og åbenhed. Om ca. fem år vil Parlamentet vurdere fremskridt opnået med denne lovgivning, hvor Parlamentet vil se, at den er afvejet af Kommissionens og andre institutioners fremgangsmåde i forbindelse med at fremskynde dette fremskridt. 
Endelig vil jeg gerne takke alle de tjenestegrene, som har været involveret i denne betænkning, især Margaret Cazalet i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, min egen gruppes sekretariat, Annabel Garner-Boulay, formandskabet, Kommissionen samt mine kolleger i både Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål og Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked for deres store hjælp med at udarbejde en meget afvejet betænkning. 
Villiers (PPE-DE ),
    Fru formand, først vil jeg gerne tale om gennemsigtighedsdirektivet på vegne af PPE-DE-Gruppen, som støtter pakken fra formandskabet. Vi mener, at kvartalsvis rapportering er død. Ændringerne i forbindelse med kvartalsvis rapportering har været yderst velkomne. Jeg er ikke sikker på, at vi har brug for offentliggørelsen af erklæringen i kompromiset, men det er efter min mening ikke et særligt problem, og det er en acceptabel del af kompromispakken. Obligatorisk kvartalsrapportering ville have været yderst skadeligt og dyrt og ville ikke have givet investorerne øget gennemsigtighed. 
Gennemsigtighedspakken indeholder også uundværlige præciseringer af depositarer og fondsbestyrere og fornuftige bestemmelser for udbredelse af oplysninger. Der sikres en hurtig udbredelse i hele Europa, men medlemsstaterne bevarer muligheden for at kræve offentliggørelse i en avis. Jeg er særligt tilfreds med resultatet i forbindelse med obligationer med hensyn til udstedere fra tredjelande. Mange af deres problemer er blevet løst, og det glæder mig, at elementerne i mit ændringsforslag vedrørende årsrapportering og spørgsmålet om overensstemmelse for udstedere fra tredjelande er taget med i formandskabets pakke. 
Hvad angår investeringsservicedirektivet (ISD), vil jeg gerne takke en række mennesker: fru Cazalet fra sekretariatet, min assistent Sarah McCarthy, skyggeordføreren fra PSE-Gruppen, George Katiforis, der har været mig en stor hjælp, og hr. Karas, koordinatoren i PPE-DE-Gruppen, der har handlet meget rimeligt i denne yderst vanskelige sag. Jeg stemmer for formandskabets pakke. Jeg opfordrer andre medlemmer til at gøre det samme. Jeg er dog bekymret for det, da der er mange aspekter, som jeg finder utilfredsstillende, men der er ingen tvivl om, at pakken er meget bedre end den fælles holdning, og derfor har jeg i sinde at støtte den.
Pakken indeholder også positive elementer, som vil blive vedtaget i morgen. -tjenester og direkte tilbud bliver videreført i henhold til dette direktiv. Rammen for dette er vanskeligere, end jeg synes om, men -handler kan fortsætte. Det bifalder jeg, hvis kommissæren tydeligt bekræfter i dag, at det nye investeringsservicedirektiv - ISD-2 - ikke forhindrer folk i at gøre brug af -tjenester og direkte tilbud, som de mener er så værdifulde.
Det er beklageligt, at Rådet har forkastet PPE-DE-Gruppens ændringsforslag om oprindelsesland. Men når det er sagt, hilses det i høj grad velkommen, at de fleste af værtslandenes beføjelser flyttes og bidrager til grænseoverskridende handel. Vi står tilbage med nogle unødvendigt komplicerede rammer for filialer, men vi kommer et skridt nærmere på ordentlig hjemlandskontrol og oprindelsesland.
Jeg bifalder også, at investeringsrådgivning er taget med i ISD-2. Det vil lukke hullerne i visse lande, hvor rådgivning ikke er tilstrækkelig reguleret. Dette har en virkning i hele Europa, da disse tjenesteydelser fra dårligt regulerede lande kan sælges på tværs af Europa i henhold til direktivet om e-handel. Det er afgørende, at vi lukker disse huller og giver investorerne ordentlige regler om god forretningsskik og beskyttelse i forbindelse med rådgivning.
Jeg tror også, at investorerne vil bifalde beskyttelse i forbindelse med reglen om . Jeg er glad for, at mange af elementerne i Europa-Parlamentets førstebehandling af ændringsforslagene er taget med i bestemmelserne om og især en afpasset og pragmatisk tilgang til , som anerkender, at selv om det er en objektiv standard, er det ikke en fuldstændig standard. Jeg bifalder også udvidelsen af bestemmelserne om gennemsigtighedskravene efter handelen, som fremmer samarbejdet mellem markederne og beskytter investorerne. 
Hvad angår klassifikation, håber jeg, at ISD-2 forbedrer ISD-1, hvor der var en utilstrækkelig skelnen mellem investorer på privat- og engrosmarkedet. Det er afgørende, at vi kan skelne ordentligt mellem disse, da de hver har brug for helt forskellige regelsæt.
Velkommen teknisk afklaring i forbindelse med råvarederivater er også taget med, som giver ISD-rammerne mulighed for at tilpasse sig til innovation fremover på råvare- og derivatmarkederne, hvilket sikrer, at nye derivater er omfattet af rammerne på sigt og dermed giver mere investorbeskyttelse og større retssikkerhed. 
Hvad angår artikel 27 og koncentrationsreglen, har Parlamentet haft noget af en opgave med at udbedre skaderne efter Økofins resultat, som ærlig talt var katastrofalt. Set ud fra Det Forenede Kongeriges perspektiv er det efter min mening beklageligt, at hr. Boateng - den minister, som repræsenterer Det Forenede Kongerige i den forbindelse - ikke var i stand til at opnå et bedre resultat. I Europa-Parlamentets andenbehandling har vi kunnet udbedre en del af den skade, men det vil altid være svært at komme på ret køl igen efter den absolut vanskelige afstemning i Økofin sidste år. Skønt vi er gået lidt fremad, er vi også gået lidt tilbage. ISD-2 er i den forbindelse en mulighed, der er gået tabt. Jeg støttede helt Kommissionens forslag om at ophæve koncentrationsreglerne, men det forsøg er i betydelig grad blevet undermineret af den indgåede aftale om artikel 27. Det er en stor lettelse, at det ikke længere er muligt at kræve, at virksomheder skal afgive bud på aktier til flere millioner euro. Skiftet fra portionsstørrelse til normal markedsstørrelse hilses i høj grad velkommen, og teksten indeholder andre vigtige afklaringer, f.eks. bedre beskyttelse af virksomheder mod at blive ramt flere gange.
Jeg mener dog stadig ikke, at vi har den bedste balance, hvad angår likviditet og konkurrenceevne. Jeg havde håbet på at kunne udarbejde en tekst, som havde effektive gennemsigtighedskrav og sikrede god kursdannelse uden at pålægge lovgivningsbyrder, der er så tunge, at de skaber en koncentrationsregel ad bagdøren og hindrer adgangen til likviditet.
Jeg vil støtte formandskabets pakke, men jeg mener ikke, at den har den rette balance. Teksten omfatter stadig alt for mange virksomheder og alt for mange aktiviteter i definitionen af selskaber, der systematisk internaliserer, hvilket muligvis vil være til skade for en række handler på OTC-markedet og den traditionelle engroshandel. Derved pålægges virksomhederne stadig en betydelig lovgivningsbyrde, hvis de ønsker at konkurrere med børserne, og det er ironisk, at dette lovgivningsdokument aktivt tvinger virksomhederne til at påtage sig handelsricisi, som de ifølge Basel II-aftalen skal begrænse. Artikel 27 vil på mange måder gøre det mere vanskeligt for virksomhederne at konkurrere med børser, som betyder, at investorerne desværre ikke kan drage fuld fordel af at kunne vælge mellem en bred vifte af tjenesteydelser og reducerede transaktionsomkostninger, som et fuldt konkurrencedygtigt marked vil kunne tilbyde. Jeg beklager, at visse medlemmer af Rådet har været så meget imod øget konkurrence. 
Det er afgørende, at dette direktiv gennemføres på en fornuftig måde af både Kommissionen, af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg (CESR) - "Cæsar" - og af de lovgivende myndigheder i hvert land. Hvis det reguleres på en fornuftig måde, vil det give afkast i form af øget konkurrence. Jeg beder Kommissionen om at sikre, at direktivet gennemføres fornuftigt, da det er den eneste måde, vi kan opnå virkelige gevinster ud fra et konkurrencemæssigt og likviditetsmæssigt synspunkt til investorerne i Europa.
Lehne (PPE-DE ),
   Fru formand, mine damer og herrer, jeg taler her som ordfører for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked for gennemsigtighedsdirektivet.
Jeg mener, at det er et godt kompromisforslag, som vi nu er nået frem til med henblik på førstebehandlingen, og at de væsentlige forbehold, som blev fremført i Parlamentet mod det oprindelige kommissionsforslag, i det store og hele er ryddet af vejen. Som parlament er det lykkedes os at undgå en hel række regler, som - efter min bedste overbevisning - ville have været overflødige og dyre. Som et eksempel herpå vil jeg blot nævne forpligtelsen til at aflægge kvartalsrapport, hvilket - som hr. Skinner påpegede - ville have været meget dyrt for virksomhederne og kastet meget lidt af sig. Formålet med dette direktiv er også at forhindre udviklinger som hos f.eks. Parmalat, Enron og Worldcom. De aflagde alle sammen kvartalsrapporter på behørig vis, og hvad der kom ud af det, kan vi jo se. Vi bør derfor ikke belaste erhvervslivet med foranstaltninger, som ikke giver noget.
Desuden tillagde man det betydning i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, at der var en sammenhæng og overensstemmelse med direktivet om det elektroniske handelsregister. Heri har vi inkorporeret en optionsklausul om offentliggørelsesmedier, som gør det muligt for medlemsstaterne - afhængig af, hvad de har tradition for - at vælge andre medier end internettet til offentliggørelse af obligatoriske informationer. Det er også lykkedes os at få denne regel medtaget i direktivet, således at de to direktiver, der omhandler det samme emne, også bliver behandlet ens i medlemsstaternes lovgivning. Det er efter vores opfattelse et væsentligt punkt. 
Endvidere mener vi i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, at det var en tilfredsstillende løsning, som blev fundet med hensyn til obligationslånene. Resultaterne af forhandlingerne i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål gjorde os imidlertid en smule bekymrede med hensyn til, om vores forhandlingsposition i forhold til amerikanerne kunne blive svækket i spørgsmålet om gennemførelsen af IAS-standarderne. Jeg mener, at man undgår det med den regel, som man nu har udtænkt, om at begrænse . Vores forhandlingsposition er ikke blevet forringet. Vi gør det blot mere svært for dem, som allerede er i Europa. 
Alt i alt er jeg tilfreds med resultatet, og jeg vil gerne takke ordførerne og skyggeordførerne hjerteligt for samarbejdet. 
Karas (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, fru Villiers, hr. Skinner, for det første vil jeg godt sige, at begge direktiver er en del af handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser og derfor bidrager til styrkelsen og skabelsen af et indre marked for finansielle tjenesteydelser. For det andet er begge direktiver en succes for Parlamentet, og de er en succes for den parlamentariske medbestemmelsesprocedure. For det tredje betyder indholdet af de to foreliggende direktiver, at der er sket en markant ændring af kommissionsudkastet og Rådets fælles holdning i retning af Parlamentets holdning.
Hvad angår gennemsigtighedsdirektivet, er det allerede blevet nævnt, at den obligatoriske indførelse af kvartalsrapporter for aktieselskaber, der er børsnoteret i EU, som Kommissionen foreslog, er taget af bordet, og det er også godt det samme. Gennemsigtighedskravene i forbindelse med lån er blevet forbedret drasisk. Den aftalte formulering om offentliggørelse af virksomhedsoplysninger sikrer, at medlemsstaterne også kan forlange af deres virksomheder, at de skal offentliggøre oplysningerne i de trykte medier. Derimod blev kravet om simultan informationsdistribution strøget.
Til direktivet om investeringsydelser vil jeg blot sige, at det personligt ville have passet mig bedre, hvis der var blevet fastlagt en minimumsgrænse i artikel 27, eller hvis betragtning 49 var blevet slettet. Men det er vigtigt, at vi har fundet et kompromis på grundlag af parlamentsrapporten mellem de forskellige nationale interesser, de europæiske interesser med hensyn til det indre marked og vores egoismer, og jeg ønsker ordføreren, fru Villiers, hjertelig tillykke med det. Hun formåede at få tre stater med om bord, som immervæk er meget vigtige for finansmarkedet, nemlig Storbritannien, Danmark og Sverige, selv om de i første omgang ikke stemte for den fælles holdning, og hermed kan markedsdeltagerne nu drage nytte af et bedre direktiv. 
Katiforis (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, med direktivet om harmonisering af gennemsigtighedskrav og direktivet om finansielle tjenesteydelser når vi i dag til afslutningen på en vanskelig procedure, som har krævet en kolossal indsats, hvad angår finansielle tjenesteydelser, især fra ordføreren, fru Villiers' side. Det er et spørgsmål med store både tekniske og politiske vanskeligheder, og jeg tror ikke, vi var nået til et resultat uden hendes ihærdige indsats. Derfor vil jeg gerne rose hende for hele den indsats, hun har gjort.
At vi i dag når frem til et endeligt resultat, er Parlamentets og Økonomiudvalgets fortjeneste, og det viser, at forsinkelser i lovgivningen, når de optræder, ikke skyldes sløseri i Parlamentet. Direktivet om investeringsservice, som jeg gerne ville sige lidt mere om i egenskab af skyggeordfører, har til formål at genoplive det europæiske pas for virksomheder i den finansielle sektor. Det europæiske pas er ganske vist ikke en ny institution, men det sygnede hen under vanskelighederne i forbindelse med forskellene mellem medlemsstaternes interne lovgivning om selskabers grænseoverskridende aktiviteter og - i forlængelse heraf - om kapitalbevægelser i Europa.
Det nye direktiv foreslår foranstaltninger til ensartet og harmoniseret beskyttelse af investorer, især de små investorer i de forskellige medlemsstater. Det stiller ligeledes forslag til krav om lige konkurrence mellem børser og investeringsselskaber. Dette er et af de mest komplicerede og kringlede spørgsmål, vi står over for, da vi har med nye fænomener på markedet at gøre, hvor hele børser forvandles til private virksomheder, og hele private virksomheder fungerer som en slags mini-børser og clearer et stort antal transaktioner.
I dette meget vanskelige spørgsmål er det lykkedes os at finde et kompromis, der som alle kompromiser ikke er helt tilfredsstillende for nogen, men det var nødvendigt, for at vi kan komme videre. Gennemførelsen og erfaringen vil ganske givet bringe problemer og mangler op til overfladen, og jeg er sikker på, at vi vil få brug for et nyt direktiv om et par år, som, man kan håbe på, bliver endnu et skridt i bekæmpelsen af de nationale barrierer og skabelsen af et virkeligt europæisk kapitalmarked, som er nødvendigt for udviklingen af den europæiske økonomi, hvilket i øvrigt er i overensstemmelse med Lissabon-processen.
Den Socialdemokratiske Gruppe støtter den aftale, som er opnået med Rådet om direktivet om investeringsservice, og støtter naturligvis også betænkningen om harmonisering af gennemsigtighedskrav inden for finansielle tjenesteydelser. 
Schmidt, Olle (ELDR ).
   - Fru formand, hr. kommissær, en stor tak til de to ordførere fru Villiers og hr. Skinner for deres fremragende arbejde og for deres energi og vedholdenhed under forhandlingerne med Rådet. Også en tak til kommissær Bolkestein for disse to vigtige dele i handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser.
Vi kan nu skabe et fælles finansielt marked inden for EU. Det er utroligt vigtigt og giver mulighed for økonomisk vækst, fortsat konkurrence og flere arbejdspladser, præcis som hr. Katiforis sagde, i overensstemmelse med Lissabon-processen, som går alt for langsomt. Hvis vi skal kunne nå vores mål, er det vigtigt, at investorerne og forbrugerne kan stole på de finansielle markeder og aktørerne på disse. Borgerne har mistet tilliden til dem, da der desværre har været mange skandaler de seneste år. Derfor skal vi skabe troværdige forordninger, der ikke må være for tunge og bureaukratiske, men heller ikke veje for let.
Hvad angår direktivet om investeringstjenester og regulerede markeder, har ordføreren udført et enestående stykke arbejde. Jeg mener, at fru Villiers har udvist en særlig evne til at opnå rimelige og forståelige kompromiser. Jeg mener, at hun har været en rigtig god europæer. Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe mener, at udvalgets ændringsforslag har en god balance mellem kravene om investormuligheder og investorbeskyttelse, samt at det skaber regler for velfungerende finansielle markeder inden for EU.
Jeg erkender, at hr. Huhne og jeg skulle være gået længere, men vi kan leve med kompromiserne. De giver mulighed for fortsat konkurrence mellem forskellige handelssystemer. Ændringsforslagene medfører også, at de såkaldte koncentrationsregler forsvinder.
Til slut vil jeg gerne sige nogle ord om hr. Skinners betænkning. Selv har jeg haft det svært med, at udvalget vil stryge Kommissionens forslag om obligatorisk kvartalsrapportering. De lande, der har indført en sådan rapportering, mener, at den fungerer godt. Det er også den opfattelse, som børsen i Stockholm har. Ifølge en markedsaktør, som jeg talte med, har de virksomheder, der ikke kan stå til regnskab for deres resultater og komme med deres syn på virksomhedens fremtid hvert kvartal, ikke noget at gøre på børsen. Nu har vi et rimeligt kompromis, som vi til nøds kan leve med: halvårsrapportering med mulighed for at revidere direktivet inden for fem år. 
Herzog (GUE/NGL ).
   - Fru formand, takket være de rettelser, som Rådet har indført, hvilket fru Villiers beklager, men accepterer, opnår vi med direktivet om investeringsservice en tekst, der kan accepteres af alle parter. Jeg rynker ikke på næsen af det, men jeg vil alligevel sige, at vi besluttede os for en ændring, selv om vi ikke rigtig vidste, hvor vi ville ende.
Med ophævelsen af reglen om koncentration af handlerne på de steder, hvor den stadig er gældende, åbner vi for konkurrence mellem tre systemer. Er konkurrencebetingelserne retfærdige? Det er klart, at selskaberne i den moderne verden og hovedsageligt de amerikanske selskaber har gjort meget for at fremme deres interesser. Risikoen er, at de lægger beslag på en væsentlig del af det europæiske marked på bekostning af andre aktører, og at de således kan udøve en betydelig kontrol over de forskellige EU-landes finansieringsmidler. Rådet og Kommissionen har dog imidlertid sikret en ligevægt og har sørget for, at disse selskaber ikke kan undsige sig gennemsigtighedskravene. De kan stadig undgå disse forpligtelser, hvis transaktionerne drejer sig om beløb, der er højere end gennemsnittet. Jeg har fået at vide, at de små lande og endda nogle af de store lande endnu styrer den nationale del af markedet, men jeg tvivler på, at denne opdeling er holdbar, og vi kender ikke de forskellige aktørers, herunder børsernes, kommende strategier. Er betingelserne for den offentlige interesse i orden? Kan vi advare mod insiderhandler og krænkelser, som internaliseringen vil fordoble eller under alle omstændigheder risikerer at fordoble, og sikre en god kursdannelsesproces? Det er der stadig tvivl om. Antallet af transaktioner over gennemsnittet, der er fritaget for gennemsigtighedskravet før handelen, kan f.eks. stige til 50 % af det samlede beløb for de mest likvide aktier på børsen i Paris.
Derfor bør vores efterfølgere sikre gennemførelsen af et vigtigt og komplekst, men også meget skrøbeligt direktiv. Lad os råde dem til at være meget opmærksomme.
Vi er med direktivet om gennemsigtighedskravene nået frem til et overordnet kompromis, som er resultatet af et godt arbejde. Jeg vil alligevel gøre status over en række forbehold. Det mest positive er naturligvis afvisningen af kravet for kvartalsregnskaberne og det faktum, at oprindelseslandets lovgivning ikke er gældende med hensyn til udstedernes ansvar. Europa-Parlamentets anmodninger om yderligere informationer om virksomhedernes økonomiske dimensioner og sociale og miljømæssig betydning blev afvist af Rådet og henvist til et senere direktiv i lighed med kravene om oplysninger om aflønning af virksomhedslederne. Jeg mener, at det er en fejl. Men det værste, og det er hverken ordførerens eller direktivets skyld, er, at oplysningernes kvalitet i bund og grund afhænger af regnskabsstandarderne, og at situationen på dette område er meget alvorlig. Jeg mener, at EU-institutionerne begik en meget stor fejl, da de gav fulde beføjelser til IASB og forpligtede sig til at indføre dets bestemmelser allerede fra 2005. Vurderingen af virksomhedernes, bankernes og forsikringsselskabernes grundlæggende værdi hovedsageligt ud fra markedspriserne - som er en værdi, der til lejligheden er omdøbt dagsværdien - er et skråplan med grundlæggende usikkerhed. Jeg anmoder derfor om, at man er meget beslutsom over for ethvert skadeligt kompromis af standard 39 og 42, at man hurtigst muligt styrker EFRAG og dens midler, og at man om nødvendigt udsætter tidsfristen.
Berès (PSE ).
   - Fru formand, jeg tror, at alle her er lettede over, at de to direktiver endelig er blevet vedtaget efter et meget omfattende arbejde. Efter denne fælles lettelse vil jeg imidlertid sammen med nogle kolleger fortsat stille spørgsmål til direktivet om investeringsservice. Vi taler om et system, som kun få af os kender betydningen af.
Vi vedtager lovgivning, som skal gælde fremover, for at undgå finansielle vanskeligheder og uligevægt og med et håb om, at det indførte system på optimal vis vil sikre finansieringen af EU's økonomier og ikke blot af det finansielle område. 
Jeg spørger mig selv, om vi endelig har opnået det kompromis, som sikrer en solid og gennemsigtig harmonisering af de finansielle markeder. Har vi reelt fået midler til på de europæiske børsmarkeder at undgå pludselige spring og skandaler, som vi gerne vil undgå, for at økonomien kan tjene til alles interesse? Vi åbner monopolet på de regelmæssige markeder, og man kan håbe, at denne nye konkurrence medfører billigere produkter og fremmer mere likvide markeder og dermed en bedre udnyttelse af midlerne.
Men det oprindelige kompromis, som var det eneste, der virkede - hvilket havde til formål at åbne markederne, samtidig med at en god forvaltning blev sikret ved en øget gennemsigtighed - blev ikke respekteret fuldt ud, og det har været hele kernen i den diskussion, som vi hidtil har haft.
Vi har længe vidst, at markederne har brug for de bedst mulige oplysninger for at fungere, for at prisdannelsen bliver optimal, og for at aktørerne har adgang til de samme signaler, hvis man ønsker, at beslutningerne skal være rationelle. Ud fra det synspunkt beklager jeg, at Europa-Parlamentet sammen med Rådet ikke kunne gå videre i fastlæggelsen af markedets størrelse, og at vi også der overlader et vigtigt punkt i forhandlingen og balancen i teksten til eksperterne og til det næste trin i lovgivningsprocessen.
Beysen (NI ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i denne forhandling anmoder jeg Dem om at være særligt opmærksom på artikel 17 i gennemsigtighedsdirektivet, som omhandler offentliggørelse af såkaldte kursfølsomme oplysninger. Kompromisforslaget, som er vedtaget af Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, skaber efter min mening et andet problem. Ændringsforslaget henviser til officielt udpegede mekanismer til central opbevaring af regulerede oplysninger. Selvfølgelig har jeg ikke noget imod en central opbevaringsfacilitet til kursfølsomme oplysninger, men jeg spekulerer på, om sådanne faciliteter bør udpeges officielt på national basis. Efter min mening vil dette åbne dørene på vid gab for at skabe eller bevare monopoler på området for udbredelse af oplysninger. Som jeg ser det, stemmer monopoldannelsen ikke overens med direktivets formål, især formålet om fjernelse af de nationale barrierer med hensyn til gennemsigtighedskrav og forbedring af det europæiske kapitalmarkeds effektivitet, åbenhed og integritet. 
Radwan (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, vedtagelsen af de to direktiver i dag er en positiv begivenhed. For det første glæder det mig, hvis direktiverne bliver vedtaget i deres nuværende form, og at der således bliver vedtaget to vigtige direktiver inden for rammerne af handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser i denne lovgivningsperiode. Det er væsentligt, at vi - før valget til Europa-Parlamentet og før udvidelsen - har nået at få lagt grundstenen til et integreret finansmarked, som gør Europa mere attraktiv, og det gælder ikke mindst i forhold til USA.
Og for det andet glæder det mig, at det primært er takket være Parlamentet, men også Kommissionen, at vi er kommet så langt. De kompromiser og retningslinjer, som vi er nået frem til under Parlamentets førstebehandling, beviste den gode vilje fra alle involverede parter. Her vil jeg særligt fremhæve fru Villiers, som lykkedes med at finde en vej, der i sidste ende var acceptabel for medlemsstaterne, ved hjælp af en dialog på tværs af grupper og landeinteresser. Jeg beklager imidlertid, at medlemsstaterne helt frem til det sidste igen og igen viste, hvor lidt villige og parate de er til at forfølge et fælles mål. I direktivet om investeringsydelser handler det om mere konkurrence mellem systemerne, for der er forskellige systemer inden for EU. Det handler også om mere konkurrence og om gennemsigtighed, prisdannelse og forbrugerbeskyttelse. Hvis vi ønsker at bygge et samlet Europa, må stats- og regeringscheferne indse, at det ikke kun kan være sådan, at det ene system vinder, mens det andet taber. På den ene side står de store investeringsbanker, og på den anden side de mindre banker, sparekasserne og andelsbankerne. Jeg mener, at vi har ydet et flot stykke arbejde her i Parlamentet, og det både tidsmæssigt og indholdsmæssigt.
Til gennemsigtighedsdirektivet vil jeg blot ganske kort sige, at det glæder mig - selv om jeg har et noget andet syn på det end Kommissionen - at vi ikke fik de foreslåede regler om kvartalsvis rapportering. Jeg mener, at merværdien i forhold til det, som det ville betyde af yderligere arbejde og mere bureaukrati, ville have været meget lille. Derfor mener jeg, at vi med vedtagelsen af disse to direktiver i denne lovgivningsperiode og i denne uge vil have ydet et godt stykke arbejde for Europa som finansmarkedsplads. 
Van den Burg (PSE ).
   - Fru formand, vi har taget endnu to skridt fremad mod handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser og heldigvis ikke et skridt tilbage. Jeg vil hovedsagelig tale om gennemsigtighedsdirektivet og kritikken af den obligatoriske kvartalsrapportering. Selv om jeg kan affinde mig med det foreliggende kompromis, beklager jeg, at der ikke stilles flere krav til betænkningernes indhold. Jeg har stillet tre forslag herom. 
Det første forslag omhandlede tilvejebringelse af oplysninger om ledelsens løn og bonus i årsregnskaber. Kommissionen har imidlertid oplyst, at den vil stille et separat forslag om dette, så det var en vellykket aktion. 
Det andet handlede om rapportering af betalinger til regeringer, især fra udvindingsindustrierne. Dette ønske kom fra ngo'er - svarende til kampagnen - samt de velmenende elementer blandt virksomhederne selv. Disse virksomheder vil med glæde stå ved en forpligtelse, og det betyder, at konkurrenter, der endnu ikke frivilligt offentliggør disse betalinger eller denne bestikkelse, ikke længere vil kunne beskæftige sig med illoyal konkurrence. Der er nu indarbejdet en henstilling herom i en betragtning i direktivet. Det er en delvis succes, der fortjener at blive fulgt op på. 
Det tredje punkt var rapportering i et verificerbart og letforståeligt format af virksomheders påståede resultater i forbindelse med socialt ansvarlig virksomhedsledelse. Desværre er dette punkt endnu ikke taget med i teksten, men jeg vil ikke desto mindre gerne henlede Deres opmærksomhed på det igen. Det handler derfor ikke om at tvinge virksomheder til at gøre forretninger på en socialt ansvarlig måde, men i det øjeblik, hvor en virksomhed praler af alle de gode ting, som den foretager sig, bør det fremgå på en gennemsigtig og klar måde i en verificeret rapport, som det er tilfældet med finansiel adfærd.
Jeg er rimeligt tilfreds med ISD-direktivet. Jeg har fra starten forsøgt at slå bro mellem de modsatrettede synspunkterog interesser og har brugt min egen prøvesten i processen. Internalisering fra store banker, som bryder børsens monopol, er ud fra min fordelagtige stilling positivt og kan i overensstemmelse med de betingelser, som vi nu fastsætter i kompromiset, give flere muligheder til investorer og iværksættere, der har brug for kapital. Kompromiset er hverken blevet er rent engelsk city-direktiv eller et børsdirektiv, som på grund af den teoretiske ophævelse af koncentrationsreglen ikke desto mindre ville give børsen et de facto-monopol. Denne middelvej medførte, at de forslag, som jeg stillede ved førstebehandlingen, blev vedtaget. Jeg tror, at der er indført yderligere bestemmelser fra Rådet om overvågning, som jeg også bifalder. Også i den henseende har dette direktiv derfor fået grønt lys. 
Lulling (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil først og fremmest takke ordføreren fru Villiers, som har udvist en bemærkelsesværdig tålmodighed over for en række holdninger og pludselige ændringer i løbet af denne lange procedure, som til sidst har ført til det kompromis, som vi skal behandle i morgen. Som ordføreren med rette netop har sagt, skyder kompromiset forbi det væsentligste mål. Konkret bør direktivet fastlægge fælles bestemmelser, der skal gælde i alle medlemslandene med henblik på indførelse af ens betingelser for de forskellige aktører og mulighed for banker og andre finansinstitutter at indgå i konkurrence med børserne ved at tilbyde deres kunder internalisering. De ved, at Frankrig, Italien, Spanien og Belgien indtil nu ikke har tilladt denne form for salg uden for børserne. Betingelsen for, at Frankrig og Italien vil slutte sig til den fælles holdning, var, at de finansielle institutioner blev forpligtet til at offentliggøre deres noteringer inden transaktionen og at overholde en fast pris. De ved, at Luxembourg, Det Forenede Kongerige, Irland, Sverige og Finland afviste den fælles holdning. Jeg skal også gøre opmærksom på, at Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål afviste den fælles holdning ved i februar at vedtage fru Villiers' betænkning. Det kompromis, der er opnået nu, respekterer i det mindste delvist Europa-Parlamentets holdning ved at begrænse gennemsigtighedskravet for salgspriser til aktier, som er mindre end standardstørrelsen på markedet.
Det kompromis, som vi har fået fremlagt nu, er kort sagt et tomt kompromis, men jeg stemmer med stor fortvivlelse ikke desto mindre for af to årsager. For det først på grund af risikoen for at vende tilbage til den fælles holdning - som er endnu værre, og som skader den finansielle sektor - og for det andet for at undgå at indgå forlig med et nyt Europa-Parlament, som er mindre etableret. Jeg beklager i særdeleshed holdningen fra socialdemokraterne og især fra deres koordinator, hr. Goebbels, som ikke har bidraget til vedtagelse af den holdning, som Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål har forsvaret ved andenbehandlingen, skønt den ville være til større fordel for forbrugerne og investeringsselskaberne.
Ettl (PSE ).
   - Fru formand, direktivforslaget om gennemsigtighedskrav er en meget vigtig del af handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser, og formålet hermed er en harmonisering af gennemsigtighedskravene for værdipapirer og deres udstedere. Ved gennemførelsen af direktivet spiller både Kommissionen og de nationale tilsynsmyndigheder naturligvis en stor rolle. I det indre marked kræves der et ensartet og pålideligt informationsudbud for værdipapirhandler og ikke nogen forfordeling af værdipapirudstedere. Målsætningerne herom i betragtning 26a er således retningsgivende herfor.
For at opnå den nødvendige troværdighed kræver et veludviklet kapitalmarked også voksende gennemsigtighed. Alt dette forbedrer samfundsøkonomiernes indbyrdes konkurrencesituation. Det er ikke tilfældigt, at medlemsstater med en høj aktiekapitalisering og høj børsomsætning i forhold til bruttonationalproduktet, har højere vækst- og beskæftigelsestal. Omsætningen på børserne i Finland og i Nederlandene er mangedoblet siden 1995 - og det ved De bedre end nogen anden, hr. kommissær - i det ene tilfælde tidoblet og i det andet seksdoblet. En østrigsk undersøgelse, der blev offentliggjort for nylig, viste, at der også eksisterer en væsentlig positiv sammenhæng mellem aktiekapitaliseringen og børshandelen på den ene side og størrelsen af udgifterne til forskning og udvikling i en samfundsøkonomi på den anden.
I alle disse komplekse økonomiske sammenhænge spiller tillid og information en stor rolle. I Østrig forholder det sig f.eks. sådan, at de vigtigste børsnoterede aktieselskaber er forpligtet til at aflægge kvartalsrapporter i henhold til børslovgivningen. Det er således muligt og praktisk, at der kan ske en opgradering til kvartalsrapportering på nationalt plan, uden at der pålægges yderligere forpligtelser, hvis man tager det indre markeds nuværende situation i betragtning. Tillykke, hr. Skinner! 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Fru formand, med udkastet til direktivet om børsgennemsigtighed skal der opnås en bedre beskyttelse af investorerne, investorernes tillid skal fremmes, og kapitalomkostningerne skal sænkes. Desuden skal investeringer på de europæiske finansmarkeder promoveres. Jeg støtter disse målsætninger, men det har været nødvendigt at justere taktikken ved flere lejligheder. De fleste af mine ændringsforslag blev vedtaget, og hr. Skinner var parat til at indgå kompromiser, således at vi kunne forbedre kommissionsudkastet på nogle afgørende punkter. Et eksempel herpå er artikel 6, der omhandler kvartalsrapporterne. Finansmarkederne har brug for pålidelige virksomhedsdata, hvis de skal fungere ordentligt. Imidlertid forholder det sig sådan, at investorerne ikke honorerer hyppigheden af informationerne, men deres kvalitet. En kvartalsvis rapportering er noget, som de små og mellemstore virksomheder hverken kan mestre omkostningsmæssigt eller ressourcemæssigt. Det er glædeligt, at vi har kunnet slette artikel 6 i fællesskab.
Et andet eksempel er informationsspredningen via udstederne. Kommissionen holdt i artikel 17 fast ved, at de virksomhedsrelevante data skal offentliggøres - men kun på internettet - og at meddelelser udelukkende videreformidles pr. e-mail. Vi ser det i Parlamentet, hvor vi kontinuerligt bombarderes med e-mails, og vi har et frygteligt datarod. Skal investorerne være parate til at arbejde sig igennem dette for at nå frem til kvaliteten af dataene? Jeg mener, at det er fuldstændig umuligt. Vi har forbedret tingene, således at der fremover også vil blive taget et rimeligt hensyn til de trykte medier, som er de børsnoterede kapitalselskabers publikationsform. Vi har ikke alene formået at inkorporere disse trykte medier i artikel 17, men har også kunnet stryge passussen om internettets eksklusivitet. Det glæder mig, at vi slog ind på denne vej.
Vi vedtog den afbalancerede Skinner-betænkning med stort flertal i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, og det med rette. Jeg anbefalede min PPE-DE-Gruppe at stemme for betænkningen i sin helhed. 
Della Vedova (NI ).
   - Fru formand, hr. kommissær, hr. Skinner, fru Villiers, jeg tror, at Parlamentet kan være tilfreds med det arbejde, det har udført, når det gælder nogle så vigtige spørgsmål, og ikke mindst når det gælder direktivet om markeder for finansielle instrumenter. Dette resultat har vi også nået takket være den værdifulde indsats fra ordføreren Theresa Villiers, som andre parlamentsmedlemmer allerede har rost, og som forstod at lytte til de forskellige synspunkter og finde en solid løsning, der var enighed om.
Som bekendt har forhandlingerne med Rådet til tider været vanskelige, men jeg tror, at der i det kompromis, som vi skal stemme om i morgen, er taget højde for Parlamentets vigtigste ønsker - eller i det mindste for nogle af dem. I kompromiset har man taget hensyn til praksis, særpræg og typiske traditioner i de økonomiske og finansielle systemer i de forskellige medlemslande - her tænker jeg f.eks. på Italien - uden at der dog i overdreven grad gives efter for nogle af landenes ønsker om protektionisme eller om indførelsen af en fælles model. Den løsning, som vi skal stemme om i morgen, giver desuden nye muligheder til investorerne i de lande, der i stedet havde valgt markedskoncentrationsreglen.
Man fastslår uden tøven princippet om konkurrence mellem forhandlingssystemerne, et princip, der skal give nogle alternativer til de regulerede markeder. En liberalisering af forhandlingsaktiviteterne i forbindelse med børsnoterede finansielle instrumenter og et fremme af en større operativ decentralisering vil gøre det lettere for tjenesteyderne og forhandlerne at få adgang til markedet og dermed reducere de operative omkostninger og forbedre tjenesteydelsernes kvalitet. Konkurrencen vil således fremme innovation og effektivitet.
Til sidst vil jeg gerne sige, fru formand, at de radikale parlamentsmedlemmer fra Emma Bonino-Listen stemmer for dette kompromis. 
Bolkestein,
    Fru formand, jeg kan ikke tilføje meget mere, da der kun et stillet nogle få spørgsmål til Kommissionen.
For det første vil jeg gerne forsikre fru Villiers om en ting: Jeg kan bekræfte, at den nye artikel 19 stadig tillader -handler på betingelser, som nu skal harmoniseres på fællesskabsplan. 
Fru van den Berg nævnte to ting. I overensstemmelse med hende vil jeg gerne sige, at kompromiset anerkender, at investorerne skal have bedre oplysninger om aflønning af den øverste ledelse. Emnet er i øjeblikket ved at blive gennemgået, som fru van den Berg ganske rigtigt sagde, i forbindelse med handlingsplanen om modernisering af selskabsretten og forbedret virksomhedsledelse fra den 21. maj 2003. Det tror jeg, at fru van den Berg er enig i. Desuden vil det være et skridt i retning mod mere gennemsigtighed i forbindelse med, hvad udvindingsindustrierne betaler til regeringerne. Mens kompromiset bevarer en frivillig tilgang, giver det et klart signal til medlemsstaterne om at tilskynde udstederne til, at deres årsregnskaber bliver mere gennemsigtige og er inden for rammerne for de nuværende internationale initiativer som f.eks. Verdensbankens initiativer.
Jeg er nu kommet til hr. Manns og hr. Skinners bemærkning til måden, som oplysningerne bør udbredes på i Europa. Der er indgået et rimeligt kompromis. Kompromiset er neutralt vedrørende brugen af teknologi, så det hverken udelukker aviser eller elektroniske midler. Endvidere vil det blive præciseret i en betragtning, at en medlemsstat altid kan kræve, at regulerede oplysninger skal offentliggøres i en avis ud over andre udbredelsesmedier. 
Jeg vil nu vende tilbage til et punkt, som igen blev rejst af fru Villiers, og også fru Berès, der desværre har forladt salen. Som svar vil jeg gerne sige, at Kommissionen naturligvis vil gøre, hvad den kan, for at finde en afvejet løsning ved gennemførelsen af ISD. I den forbindelse vil CESR, medlemsstaterne og parlamenterne blive fuldt tilknyttet. 
Endelig vil hele processen med at vedtage gennemførelsesregler blive fuldt gennemsigtig. Alle markedsdeltagerne får mulighed for at tilkendegive deres synspunkter. 
Til slut vil jeg virkelig blive ked af det, hvis fru Lulling stemmer for med stor fortvivlelse Det kan vi trods alt ikke have, så jeg håber, at hun skifter mening og stemmer for med fred i sjælen.
Formanden.
   - Mange tak, kommissær Bolkestein.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forslag til beslutning (B5-0156/2004) fra Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om beskyttelsesniveauet for personoplysninger.
Boogerd-Quaak (ELDR ),
    Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i dag skal vi bestemme, om den såkaldte lette aftale, som Kommissionen og Rådet agter at indgå med de amerikanske myndigheder, er tilstrækkelig. Jeg vil gerne minde Dem om, at Parlamentet i marts 2003 tilkendegav, at den nuværende situation med ubegrænset tilvejebringelse af oplysninger til USA skulle bringes til ophør. Parlamentet gentog denne anmodning i oktober sidste år og anmodede Kommissionen om at angive, hvilke oplysninger der kunne viderebringes lovligt og uden risici. Parlamentet anmodede også om straks at få erstattet det nuværende downdoadsystem med et uploadsystem og om forhandlinger om en international aftale, der skulle give de europæiske borgere ægte garantier og den samme retsbeskyttelse som de amerikanske borgere. Det er afgørende og er kernen i denne drøftelse. Det, vi står med foran os, er en såkaldt let aftale - en aftale, hvor Parlamentet praktisk talt er offside. Vores godkendelse er trods alt ikke nødvendig. Vi kan kun komme med en henstilling. 
Efter min mening blev der bevidst taget beslutning om en let aftale, mens vi specifikt havde krævet en tung aftale. En tung aftale ville så sandelig have involveret Parlamentet, hvorimod vi nu i en vis udstrækning er offside. Artikel 29-gruppen, som er ekspertgruppen, har fastslået, at denne aftale er utilstrækkelig. Som ordfører foreslår jeg, at Parlamentet handler på baggrund af deres udtalelse.
Hvad sker der egentlig? Allerede i aftalens artikel 1 fastslås det, at den nuværende situation, hvor der videregives ubegrænsede oplysninger til USA, kan opretholdes, indtil der er udviklet et uploadsystem, hvilket tilfældigvis aldrig er sket og heller ikke er på tegnebordet. Vi har forhørt os om, hvornår et uploadsystem er klart, og det har jeg taget med i min beslutning. Et uploadsystem kan være på plads i løbet af tre måneder og har rent faktisk været klart, da vi fik at vide i december, at et sådant system var undervejs. Det, vi derfor gør nu, er at lovliggøre noget, som vi mente var ulovligt ved to lejligheder. I mellemtiden er vi under et enormt pres fra både USA og Kommissionen om at skrive blankt under på aftalen, mens vi er usikre på det præcise formål. På den ene side fastslås det, at den skal bekæmpe terrorisme, mens den på den anden side også skal bruges til at bekæmpe alvorlige forbrydelser. Formålene er dog ikke defineret, hvilket jeg mener er højst forkasteligt. 
Parlamentet har anmodet om en aftale, hvor luftfartsselskabernes rolle er klart angivet, hvordan de er beskyttet, og hvilke garantier passagerne har, så de kan berigtige deres data. Vi har også anmodet om en aftale, hvor luftfartsselskabernes og regeringernes ansvar reguleres, hvis der er fejl i kodeoverførslen. I mellemtiden har vi fået et praktisk kendskab til USA. Min kollega, hr. Sörensen, har, efter at have rejst til USA, anmodet om at kunne gennemlæse sine data for at ændre dem, hvis det var nødvendigt. Efter to måneder modtog han et svar, der fastslog, at han ikke fik tilladelse til at gennemlæse sine data, da det kunne afsløre den amerikanske strategi. 
Hvis vi ser på lovgivningen i USA, må vi konkludere, at den amerikanske lov om privatlivets fred burde yde en vis beskyttelse. Jeg har anmodet USA om at oplyse mig specifikt, hvad denne beskyttelse består i, og har endnu ikke fået et svar. Den såkaldte Patriot Act spiller også en rolle i dette. Rent faktisk kan enhver borger, der mistænkes for terrorisme, ifølge loven blive tiltalt uden at have adgang til domstolene. Kort sagt er den juridiske proces i USA ikke tilstrækkeligt reguleret. Beskyttelsen af vores borgere i USA er ikke tilstrækkeligt reguleret. De europæiske og amerikanske borgere har ikke ens vilkår. 
Derfor drøfter vi et spørgsmål, hvor vi rammer helt ved siden af målet, hvis vi godkender aftalen. Det er blevet antydet, at vi ikke ville være forberedt på at bekæmpe terrorister, men det er slet ikke det, det drejer sig om. Vi har tværtimod spurgt Kommissionen tre gange om at stille vores eget forslag, som også kunne finde anvendelse i Europa. Det handler heller ikke om dårlige forbindelser med USA. Det er fuldstændig uden forbindelse med hinanden og bør efter min mening ikke inddrages i drøftelsen på nogen måde. Det handler om, at vi skal beskytte vores borgere, og at de kan forvente dette af os på samme måde, som de amerikanske borgere kan forvente dette af deres regering. 
Bolkestein,
    Fru formand, dette er ikke første gang, at Parlamentet er bedt om at fokusere på dette vigtige og vanskelige emne. Helt fra starten har alle de involverede anerkendt, hvor vanskeligt det er at finde den rette balance mellem sikkerhedskrav og borgerlige rettigheder. Vi behandler dette på en ret trist baggrund. Lige før weekenden vedtog Det Europæiske Råd en stærk pakke med foranstaltninger, der skal styrke terrorbekæmpelsen i EU.
Jeg ved, at Parlamentet ikke ønsker at sende et forblommet budskab om terrorisme. Samtidig er vi alle enige om, at terrorbekæmpelsen ikke kan og ikke skal udføres på bekostning af beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder så som privatlivets fred. På denne baggrund opfordrer jeg medlemmerne til nøje at tænke over, hvad denne beslutning, hvis den vedtages, eventuelt kan opnå, og mærke efter, om det svarer til vores mål. 
Jeg vover at sige "vores mål", da Kommissionen og Parlamentet helt sikkert kan blive enige om, hvad vores mål er. Først og fremmest at koordinere bekæmpelsen af terrorbølgen uden at ofre grundlæggende civile rettigheder og friheder. For det andet at befri luftfartsselskaber fra truslen om at blive fanget mellem modstridende juridiske krav, som de skal opfylde. For det tredje at sikre os, at sådanne videregivelser foretages inden for en klar og sikker lovgivningsramme. For det fjerde at fremme et samarbejdsvilligt og afbalanceret forhold til USA. For det femte, og vigtigst, at forbedre beskyttelsen af flypassagerer og deres data, som videregives til USA.
I mere end et år har Kommissionen forhandlet med USA for at opfylde disse mål. Jeg vil gerne spørge Dem ligeud, om forslaget til beslutning foran os fokuserer tilstrækkeligt på de betydelige fremskridt, der er opnået? Kommissionen ønsker i hvert fald mere og pressede på for at få mere i nogle lange måneder med hårde forhandlinger. Men, som det er parlamentsmedlemmerne bekendt ud fra deres daglige forhandlinger, er forhandlingsresultatet sjældent, om overhovedet nogensinde, perfekt.
Vi skal også være ærlige over for os selv. Vores egen levering af høje databeskyttelsesstandarder er langtfra perfekt. De seneste Eurobarometer-undersøgelser viser, at de europæiske borgere har et foruroligende lille kendskab til deres rettigheder og forpligtelser. Derfor skal vi være varsomme, før vi prædiker over for resten af verden. Det vigtigste spørgsmål i dag i denne forbindelse er, om det er realistisk at opnå mere.
I beslutningen anmodes Kommissionen om at oplyse USA om, at de amerikanske indrømmelser ikke er nok. Desuden søger den at åbne op for nye forhandlinger for at opnå en bedre løsning. Listen over krav i beslutningen er uden tvivl meget fin, men vil den bringe os nærmere på vores mål? I kraft af min erfaring gennem de seneste 12 måneder er jeg bange for, at jeg bliver nødt til at fortælle Parlamentet, at det er tomme løfter. 
Hvis vi forkaster denne pakke, får vi ikke en bedre pakke, men slet ingen pakke. Hvis vi ikke har nogen pakke, kommer vi ikke vores mål, som jeg troede, at vi var fælles om, et skridt nærmere. Det giver i hvert fald ikke en bedre databeskyttelse i USA. Vi ville simpelthen smide alle de forbedringer væk, som vi har kæmpet så hårdt for. 
Det gavner i hvert fald heller ikke det fremtidige samarbejde mellem USA og EU. Vi kan kun påvirke USA, hvis vi er en troværdig samtalepartner. Troværdige samtalepartnere kommer med resultater. Hvis vi kommer tomhændet efter et års forhandlinger, består vi ikke troværdighedstesten, og tro mig, der er stemmer i Washington, der er mere end klar til at fortælle minister Ridge, at det var spild af tid at forhandle med sådan nogle som os. Der er derfor en reel risiko for, at USA vil forlade forhandlingsbordet og ikke vende tilbage. 
Fortalerne for beslutningen fra Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender vil måske hævde, at det er et usandsynligt skrækscenario, og at Kommissionen blot fører skrækkampagner for at berettige dens egne dårlige resultater. Naturligvis vil det først vise sin værdi i praksis, men hvis jeg var parlamentsmedlem, ville jeg ikke stole på, at målene i beslutningen kan opnås. 
Prøv at spørge Dem selv, om det er sandsynligt, at USA pludselig fordobler antallet af ændringer, som USA er villig til at foretage og endda inden juni, som det kræves i beslutningen. Parlamentsmedlemmerne har haft deres egne forbindelser til amerikanske repræsentanter gennem de seneste par måneder, og jeg er sikker på, at De har dannet Dem Deres egne synspunkter om, hvor åbne de er over for vores argumenter. 
Beslutningen og dens forsvarere ønsker også at få passagerernes samtykke til viderebringelsen som den magiske løsning, mens vi på dygtigste vis forhandler en ny og bedre aftale på plads. Lad mig gentage Kommissionens fuldstændige og aktive støtte til foranstaltninger, der sikrer, at passagerne får fuldstændige og præcise oplysninger, og, såfremt det er muligt, giver deres samtykke. Det bør dog være ud over - og ikke i stedet for - de handlinger, vi har iværksat for at forbedre beskyttelsen i USA.
Det seneste år har Parlamentet deltaget yderst aktivt og uforbeholdent i debatten. Det har uden tvivl styrket Kommissionens stilling i forhandlingerne med USA. Parlamentet skal helt sikkert ikke være tavs på dette tidspunkt. Jeg havde i høj grad ventet, at flere havde givet udtryk for deres bekymring og var kommet med konstruktiv kritik. Ingen forventer naturligvis, at Parlamentet erklærer sig indforstået med og går ind for det amerikanske system og den amerikanske fremgangsmåde. Kommissionen går ikke selv fuldstændig ind for den amerikanske fremgangsmåde, og vi vil heller ikke stoppe med at forsøge at forbedre den. Jeg er faktisk stadig i kontakt med de amerikanske myndigheder for at stramme op og præcisere deres tilsagn med hensyn til de vilkår, som de er underlagt i forbindelse med fremsendelse af flypassagernes persondata til myndigheder i tredjelande. Vi arbejder altså stadig på at forbedre situationen yderligere - og det vil vi fortsætte med - indtil Kommissionen træffer sin endelig beslutning om en procedure til konstatering af et passende beskyttelsesniveau. Det er én ting at sige, at det tilbudte ikke er perfekt, og noget ganske andet at forsøge at få det fuldstændig forpurret - som beslutningen gør i dens nuværende udformning. Derfor anmoder jeg Dem om at forkaste dette forslag til beslutning. 
Afslutningsvis skal jeg opsummere valgmulighederne for Parlamentet. Ved at forkaste forslaget kan Kommissionens foreslåede pakke - med forbedringerne af databeskyttelsen, som vi forhandlede på plads med USA - komme videre. Blandt disse store forbedringer er der årlige fælles revisioner, så vi kan holde nøje øje med tingene, og en tydelig skæringsdato efter tre og et halvt år. Det vil også stoppe retsusikkerheden og fjerne truslen for sanktioner mod luftfartsselskaberne. Jeg er ikke i tvivl om, at det vil have en positiv indvirkning på samarbejdet mellem EU og USA. Det er den første valgmulighed. 
Den anden valgmulighed er at vedtage forslaget til beslutning, hvor der gives afkald på de fordele til gengæld for en principerklæring og en ønskeliste, som desværre ikke er realistisk at opfylde. 
Hernández Mollar (PPE-DE ).
   - Fru formand, vi diskuterer endnu en gang et spørgsmål her i Parlamentet, som vi kender alt for godt. Siden vi for mere end et år siden begyndte at videregive oplysninger om flypassagerer, som skulle til USA eller via USA i transit, til de nordamerikanske myndigheder, har Parlamentet givet udtryk for stor bekymring over den helt uacceptable måde, som disse oplysninger blev videregivet og fortsat videregives på.
I dag drøfter vi imidlertid endnu en gang dette spørgsmål, men under lidt andre omstændigheder. For det første, fordi vi allerede har en afgørelse fra Kommissionen, som betegner det beskyttelsesniveau, som sikrer de data, de modtager, som passende, og for det andet, fordi de nylige, tragiske attentater den 11. marts i Madrid - som fulgte efter attentaterne den 11. september - tvinger os alle til at overveje og stå fast på, at internationalt samarbejde er den eneste måde, vi kan besejre en brutal og grusom fjende, som angriber frie og demokratiske samfund som vores.
Mine damer og herrer, min gruppe er overhovedet ikke tilfreds med den afgørelse, som Kommissionen forelægger for os. Den er endda enig i nogle af de kritikpunkter, som er indeholdt i ordførerens betænkning. Men hvad skal vi gøre? Skal vi gå tilbage til start? Skal vi vente et år mere? Bestræber vi os på at gøre de retlige garantier bedst mulige, samtidig med at terroristerne frit kan bevæge sig rundt fra det ene kontinent til det andet og ubarmhjertigt myrde tusindvis af mennesker, som vi for øvrigt ikke har givet nogen ret til at forsvare sig?
Lad os være realistiske. Lad os acceptere dette nye retsgrundlag for samarbejdet med USA til trods for alle vores forbehold. Lad os give det en prøvetid, og lad os eventuelt revidere det senere. For øjeblikket er det det eneste valg, som borgerne, der er forfærdede over al denne vold, kan forstå.
Forhandlingerne mellem EU's myndigheder og de nordamerikanske myndigheder har ført til aftaler, hvis betydning vi efter min mening ikke skal undervurdere. Vi har formået at reducere antallet af oplysninger, der skal videregives, at begrænse de formål, de indsamles til, at begrænse den tid, de opbevares, og at sikre vores borgere nogle instrumenter, der gør det muligt for dem at rette oplysningerne og klage, hvis de bruges uretmæssigt. Desuden kan aftalen revideres efter tre og et halvt år i lyset af de opnåede resultater. Hermed ønsker jeg ikke at sige til Dem, at den aftale, vi har opnået, er optimal i alle henseender, men den er dog tilfredsstillende i visse henseender.
På den anden side har omstændighederne, som jeg allerede har nævnt, ændret sig på tragisk vis. EU - og det er kommet til udtryk på det netop afholdte europæiske råd - har fuldt og fast erklæret terrorismen krig. Og effektiv handling i denne forbindelse kræver et styrket samarbejde og en styrket koordinering i EU mellem medlemsstaternes politimyndigheder og retsvæsen og mellem de organer, som EU har oprettet til dette formål - bl.a. Europol og Eurojust - men også ved samarbejdet med tredjelande, og der er ingen tvivl om, at både vi og USA har et fælles mål og er fast besluttet på at besejre terrorismens svøbe.
Jeg synes kort sagt, mine damer og herrer, at der i den aftale, vi forhandler i dag, og som ordføreren har udarbejdet en overdreven kritisk betænkning om, er en fornuftig balance mellem den nødvendige indførelse af sikkerhedsforanstaltninger og sikringen af de borgerlige rettigheder. Desuden giver den borgerne et beskyttelsesniveau og en retssikkerhed, vi ikke ville have, hvis vi besluttede at sende afgørelsen tilbage til Kommissionen, hvilket ville betyde endnu en periode med et retligt tomrum. 
Paciotti (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne takke ordføreren for det arbejde, hun har udført, og for det glimrende beslutningsforslag, som hun har udarbejdet, og som jeg er helt enig i.
Det er klart, at USA - ligesom ethvert andet land, der ønsker at gøre en seriøs indsats for at bekæmpe terrorismen - har ret til at foretage alle mulige kontroller af identiteten på de personer, der rejser ind på landets område, af formålet med deres indrejse og af opholdets varighed. Europa-Parlamentet har i den forbindelse flere gange givet udtryk for ønsket om - og det gør vi stadig - en international aftale, som fastlægger, hvilke af flypassagerernes personoplysninger der på forhånd må videregives automatisk til USA's efterretningstjenester, hvilke oplysninger der yderligere kan anmodes om, hvem der må anvende dem, hvor længe de må opbevares, hvilket ansvar luftfartsselskaberne har i tilfælde af fejl i oplysningernes registrering eller videregivelse og ikke mindst hvilke løsninger man tilbyder passagererne i tilfælde af fejl, samt hvilke klagemuligheder de har, såfremt deres rettigheder krænkes.
På trods af de lange forhandlinger giver de unilaterale løfter, som USA har afgivet, hverken de ønskede garantier eller et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau. For det første udgør disse løfter ikke en bindende international aftale - det præciseres tværtimod udtrykkeligt, at de ikke skaber noget retsgrundlag for nogen offentlig eller privat part - og for det andet kan der via den direkte adgang til luftfartsselskabernes forskellige arkiver indhentes et meget stort antal personoplysninger, som varierer alt efter de enkelte luftfartsselskabers praksis. Disse personoplysninger indsamles til private formål og kunne se anderledes ud, hvis de blev indsamlet til sikkerhedsformål. F.eks. risikerer alle de, der ikke forlader USA's område med det fly, de har købt billet til, at blive betragtet som personer under mistanke. Vi har dog alle sammen prøvet at købe returbilletter med fly alene af den grund, at de ofte er billigere end enkeltbilletter. Hvis vi skulle svare på en politibetjents eller tolders spørgsmål om, hvornår vi rejser tilbage, ville vi nævne den rigtige dato og ikke den dato, der står på den flybillet, som vi ikke har til hensigt at bruge til returrejsen, men det er den dato, som står i luftfartsselskabets register, der bliver betragtet som korrekt. Kan De se, hvilke alvorlige misforståelser det kan føre til, hvis oplysninger, der er indhentet til kommercielle formål, bliver brugt på en ukontrolleret måde i sikkerhedsøjemed? Det samme kan siges om nøjagtigheden af oplysninger som en korrekt og fuldstændig stavning af navnene.
Personligt afventer jeg stadig Rådets svar på en uopsættelig forespørgsel angående en meget ubehagelig oplevelse, som en italiensk statsborger var ude for, da han på grund af en misforståelse blev anholdt ved sin ankomst til USA og sendt tilbage til Europa uden at få nogen mulighed for at afgive forklaring. En europæisk leder, som bliver offer for en sådan misforståelse, og som således med urette bliver betragtet som en person under mistanke, risikerer at få sin karriere ødelagt. Og hvordan kan han sørge for, at retfærdigheden sker fyldest?
Det er forkert og farligt - også når det gælder en effektiv terrorismebekæmpelse - at man vilkårligt indsamler oplysninger, der ikke er specifikt indhentet til sikkerhedsformål, og det er forkert, at man ikke sørger for hurtige og effektive instrumenter, som sikrer de berørte personer, at fejlagtige oplysninger kan rettes. Jeg minder om, at der i artikel 8 i EU's charter om grundlæggende rettigheder står, at "enhver har ret til adgang til indsamlede oplysninger, der vedrører ham/hende, og til berigtigelse heraf." Kommissionens beslutning er i strid med fællesskabsretten og med EU's principper. Kommissionen overskrider de beføjelser, som den får med artikel 25 i direktivet om beskyttelse af personoplysninger, når den erklærer, at USA giver en tilstrækkelig beskyttelse af de europæiske borgeres rettigheder. Det er ikke rigtigt, at man ikke kan nå et bedre resultat. Også de amerikanske foreninger til beskyttelse af de grundlæggende rettigheder beder om en bedre lovbeskyttelse i deres land. 

Watson (ELDR ).
   - Hr. formand, Kommissionen befinder sig i en lidet misundelsesværdig position. Luftfartsselskaberne bryder næsten med sikkerhed loven om databeskyttelse ved at give de amerikanske myndigheder fortrolige oplysninger om deres passagerer. Hvis vi handler, kan det skade vores luftfartsselskaber og medføre en afbrydelse af rejserne til USA. Hvis vi ikke handler, behandler vi enkeltpersoners ret til privatlivets fred i EU fuldstændig hensynsløst.
Kommissionen har forsøgt at indgå en aftale med USA. Bekymringerne om denne aftale er omfattende. De er også rejst af Artikel 29-gruppen og blev formentlig også rejst på mødet i sidste weekend mellem stats- og regeringscheferne, der udarbejdede et forslag til formandskabets konklusioner om dette emne. De støttes i høj grad af Parlamentet i denne betænkning. I USA er der åbenlys udbredt kritik af regeringens metoder til terrorbekæmpelse, uanset om det vedrører politikken om forvaring uden retssag eller måden, hvorpå USA's hårde hånd slår ned på områder som dette. 
Kommissionens forslag til en aftale om dataoverførsel er en aftale, der går for vidt. Der kræves flere informationer, som strengt taget ikke er nødvendige, informationerne kan opbevares alt for længe, uden at enkeltpersonen har mulighed for at ændre dem, der er ingen erstatningsret for de personer, som nægtes adgang til et luftfartøj og heller ingen ret til at indgive klage til en domstol i tilfælde af, at staten misbruger persondataene. Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe mener, at det er muligt at slå hårdt ned på terrorisme og være i overensstemmelse med de traktater, som vi har underskrevet om borgerlige rettigheder. Vi bøjer os ikke for nogen i vores beslutsomhed på at bekæmpe terrorisme. Vi opfordrer medlemsstaterne til at handle mere effektivt. Vi anerkender behovet for at arbejde med demokratier på tværs af Atlanterhavet, men lad os gøre det på en klog måde med et afvejet og afpasset svar uden at ofre vores frihedsrettigheder ved bekæmpelsen af dem, der truer frihedsrettighederne.
Lambert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren for hendes betydelige stykke arbejde på dette emne og sige, at min gruppe støtter betænkningen. 
Det er allerede blevet nævnt - ikke mindst af kommissæren - at dette drejer sig om at afveje sikkerhed og borgerlige rettigheder. Det er vores opgave som parlamentsmedlemmer at se forslag til aftaler efter i sømmene og ikke vige, hvad angår de borgerlige rettigheder. Min gruppe mener, at balancen er forkert i denne aftale, da der mangler vished om oplysningernes beskyttelse. I mange henseender minder aftalen om en fiskeripolitik - et stort trawl med håb om at fange noget, uden at nogen bekymrer sig om bifangsten, så at sige.
Vi har allerede hørt om dem, der nægtes boarding. Hvad sker der med dem? Hvad sker der med deres beskæftigelsesmuligheder, hvis de ikke kan komme ind i USA, fordi nogle af deres data ikke ser rigtige ud? Spørgsmålet om appel og mulighed for at klage til en domstol er afgørende i enhver juridisk situation. 
Vi er allerede opmærksomme på, at visse luftfartsselskaber fra EU har fået en ret stor bøde af USA, fordi de ikke har udleveret alle dataene. De har tilkendegivet, at de gerne så, at den amerikanske regering kom for retten på grund af disse særlige bøder. Det rejser også spørgsmålet, om vores egne institutioner trods den vanskelige situation har ret til effektivt at kunne sætte sig ud over vores egne databeskyttelsesregler og kontrolforanstaltninger i en international sammenhæng. 
Sidste bemærkning drejer sig om passagerens samtykke. Det bliver fuldstændig meningsløst, hvis det eneste resultat bliver at afskrive de rettigheder, som man alligevel ikke var klar over, at man havde. Derfor skal vi støtte betænkningen. 
Cappato (NI ).
   - Kommissær Bolkestein, vi bliver aldrig enige om balancen mellem sikkerhed og frihed, hvis ikke vi først bliver enige om, at denne balance skal skabes med respekt for loven.
Kommissær Bolkestein, i de sidste 13 måneder er lovgivningen i de 15 EU-lande og nogle af EU's forordninger blevet krænket dagligt. Det har De ikke bekymret Dem om. Det var bestemt ikke nødvendigt at gå ind i en forhandling som denne, når vi er stillet så svagt, at vi er villige til at give afkald på overholdelsen og gennemførelsen af vores egen lovgivning. Det er klart, at vi står svagt i dag, for det gjorde vi allerede, da vi gik ind i forhandlingen. De amerikanske efterretningstjenester kan ikke på nogen måde forlange, at luftfartsselskaberne illegalt skal videregive personoplysninger til dem. Det er kun muligt, fordi De, hr. kommissær, og De alle - Kommissionen, nationalstaterne og størstedelen af de organer, der skal beskytte privatlivets fred - har accepteret alt dette.
Der er en alternativ løsning, f.eks. den løsning, at de amerikanske efterretningstjenester sørger for et simpelt visumsystem, hvor den enkelte udleverer sine personoplysninger - ikke til luftfartsselskabet i kommercielt øjemed, men til efterretningstjenesterne. Denne løsning ønskede De ikke at benytte, eftersom De ligesom USA snart giver tilladelse til, at oplysninger, der er indhentet i kommercielt øjemed, anvendes til sikkerhedsformål. Dette er i strid med den europæiske menneskerettighedskonvention. En terrorismebekæmpelse, hvor man tolererer ulovligheder i 13 måneder, giver et godt billede af dette Europa. "Hr. terrorisme" indføres på samme grundlag, og der er ingen demokratisk kontrol med Europol og Eurojust og ingen kontrol fra Domstolens side. Det er ikke på denne måde, at vi skaber et terrorismebekæmpende Europa! 
Pirker (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi bør have en diskussion, der er så lidt følelsesladet som muligt. Terrorister er ikke bange for vores diskussioner, direktiver eller forordninger, men de er derimod ene og alene bange for konkrete og effektive foranstaltninger.
Vi skal lægge os i selen for at beskytte de europæiske borgere med egnede foranstaltninger. Det vil sige, at vi skal handle i stedet for evig og altid at diskutere. Det, som vi har brug for, er samarbejde i EU og samarbejde, som går ud over EU's grænser, og det gælder specielt med USA. Vi forventer imidlertid, at der fastlægges bestemte spilleregler i forbindelse med dette samarbejde, og at de selvfølgelig bliver overholdt. Vi stillede forslag om og fik også Kommissionens støtte til, at der skal tages hensyn til bestemte forventninger, at der f.eks. kun videreformidles data, som udelukkende tjener terrorismebekæmpelsen, at der fastlægges en fornuftig lagringstid - hvis varighed vi i øvrigt kræver reduceret - at det kun er en enkelt myndighed i USA, der har adgang hertil, at kontrollerbarheden er garanteret, at passagererne skal informeres, og at de europæiske borgere også har en myndighed, der kan repræsentere dem.
Det var nogle af vores krav. Vi har fået lovning på, at disse krav også rent faktisk bliver opfyldt. Hvis det forholder sig sådan, og vi også fortsat kan installere et - og filtersystem, bør vi udnytte chancen til at finde passende samarbejdspartnere i kampen mod terrorismen.
Vi er et skridt fra målet. Vi bør se til, at vi kommer hurtigt i gang, før det er for sent for EU og for vores borgeres sikkerhed. 
Swiebel (PSE ).
   - Hr. formand, først og fremmest vil jeg gerne varmt lykønske fru Boogerd-Quaak med hendes fremragende og klare politiske analyser og med hendes ihærdighed. Den ihærdighed har endnu en gang vist sig at være meget nyttig. 
Jeg vil gentage mig selv endnu en gang. Det er nødvendigt at bekæmpe terrorisme, men ikke med alle midler. Aftalen, som vi drøfter i dag, er et af disse midler, som skyder over mål, når det drejer sig om at bekæmpe terrorisme. Selv om Kommissionen i afgørelsen om konstatering af et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau har konkluderet, at USA yder et passende beskyttelsesniveau for de passagerdata, som overføres, er jeg slet ikke overbevist. Den nuværende aftale giver EU-borgerne utilstrækkelige garantier. Der findes ingen tilfredsstillende retsmidler for de borgere, der kommer i vanskeligheder, som vi har set i de eksempler, som en række af parlamentsmedlemmerne er kommet med. Desuden fastslås det udtrykkeligt, at dataene også kan anvendes til andre formål så som indenlandsk bekæmpelse af kriminalitet i USA. Her er tredjemand, som dataene sendes til, ikke angivet, og det er meget vanskeligt at følge dataene. 
Artikel 29-gruppen har enstemmigt konkluderet, at aftalen strider imod europæisk lovgivning. Rent faktisk kom Rådet i februar også ind på, at de amerikanske foranstaltninger måske var i strid med europæisk national lovgivning, og den tvivl, som hr. Watson allerede har omtalt i forbindelse med det seneste møde for Det Europæiske Råd, er ikke blevet fjernet - snarere tværtimod. Det ser derfor ud, som om Kommissionen er den eneste institution, der stadig fastholder sine konklusioner om et passende beskyttelsesniveau. Måske er tiden inde til, at Kommissionen skal anerkende, at den har begået en fejl, og indrømme, at den er gået ud over dens kompetenceområde. Det nuværende forslag er utilstrækkeligt, og derfor skal Kommissionen stille et nyt forslag, som indeholder tilstrækkelige beskyttelsesmekanismer for offentligheden i Europa. 
I næsten et år nu er den europæiske lovgivning blevet degraderet under påskud af at bekæmpe terrorisme. Hvis Kommissionen er så overbevist om, at aftalen opfylder den europæiske lovgivning og ikke strider imod traktaten, kan jeg ikke forstå, hvorfor den ikke er villig til at anvende proceduren i artikel 300 i EF-traktaten og få EF-Domstolen til at komme med nogle bekræftelser. Derfor er jeg glad for, at denne mulighed stadig er åben i beslutningen foran os. Kampen er langtfra ovre. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg støtter i høj grad ordførerens holdning. Jeg er enig i alt det, hun sagde. 
Jeg var ret chokeret over kommissærens holdning over for Parlamentet i dag. Den var mildest talt yderst arrogant. Parlamentet har vedtaget en holdning, som er mere i overensstemmelse med traktaterne end Kommissionens holdning. Kommissionen bør sikre sig, at traktaterne overholdes, og at dataoverførsel er i fuld overensstemmelse med EU-lovgivningen om databeskyttelse. I marts sidste år bad Parlamentet Kommissionen om at gøre dette. Det, Kommissionen tilsyneladende har gjort, er at være gået væk og kommet tilbage med en påstand om, at den har et passende beskyttelsesniveau. Kommissæren sagde, at passende beskyttelsesniveauer fra USA er det bedste, han kan gøre, og at Parlamentet har en uansvarlig holdning. Det er efter min mening ikke berettiget. Det er en nonchalant holdning til de grundfæstede borgerlige rettigheder, som vi har kæmpet for så længe. 
Der er i dag blevet talt om emner i forbindelse med adgang til data, forsøg på udbedring af fejl, dataenes anvendelsesformål, hvor dataene ellers skal hen og især folks ret til at klage ved en domstol. Folks liv kan blive dramatisk ændret som følge af ukorrekte data om dem eller begåede fejl. Hvorfor skal de europæiske borgere have et anderledes beskyttelsesniveau end de amerikanske borgere? Ideelt set så jeg gerne, at PNR-overførslerne til USA straks blev bragt til ophør, indtil vi har et permanent lovforslag klar.
Dette er ikke måden at bekæmpe terrorisme på. Hvis vi tilsidesætter retsstatsprincippet og de grundfæstede borgerlige rettigheder, lader vi ikke alene terroristerne vinde på en front, men på alle fronter. Vi skaber en meget mørk og trykkende fremtid for alle. Det er ikke den fremgangsmåde, som skal anvendes. Vi skal værne om de borgerlige rettigheder. Vi behøver blot at vende blikket mod USA for at se de foranstaltninger, der på det seneste er indført til terrorbekæmpelse. De virker ikke. Den såkaldte Patriot Act og andre foranstaltninger virker ikke. Det eneste, de gør, er at undertrykke de almindelige lovlydige borgeres rettigheder uden at give dem ret til at klage ved domstolen. Jeg mener ikke, at dette er vejen frem i det 21. århundrede. 
Von Boetticher (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg havde for nylig planer om at flyve til Kina. For at kunne gøre det skulle jeg ansøge om visum og oplyse en række yderst vigtige persondata. Efter turen fra Frankfurt til Peking planlagde jeg at flyve videre med et kinesisk flyselskab fra Peking til Guilin, og det ville betyde, at nogle af dataene skulle overføres fra det ene flyselskab til det andet, hvorved den kinesiske stat ville få adgang til en masse personoplysninger. Jeg ved ikke, fru Lambert, om der findes en eller anden form for databeskyttelseslovgivning i Kina. Men jeg kan i hvert fald ikke forespørge om, hvem der lagrer mine data, til hvilket formål, og hvor længe de pågældende data lagres. Desuden kan jeg ikke bede nogen om at ændre i disse og ej heller kontakte den kinesiske databeskyttelsesansvarlige eller om nødvendigt anlægge sag mod den kinesiske regering. Til trods herfor forbyder vi ikke flyvninger til Kina eller forlanger generelle aftaler.
Nu ved jeg, at der er en stor forskel i og med, at dataene ved en flyvning til USA ikke formidles videre med et -system, men at de derimod kan kaldes frem direkte i et -system. USA har altså direkte adgang til vores systemer og er ikke begrænset til de data, som videreformidles hertil. Og, hr. kommissær, i den forbindelse har vores krav ikke noget at gøre med en ønskeliste. Det er europæisk databeskyttelseslovgivning sort på hvidt. De har nu forpligtet Dem til at skifte til et -system. Jeg ønsker at høre Deres mening herom, og ellers vil jeg godt appellere til mere sindighed. Det betyder imidlertid ikke, at borgerrettighederne er truet dér, hvor man ikke har det samme databeskyttelsesniveau. Amerikanerne har en legitim interesse heri, nemlig i dette tilfælde beskyttelsen af deres land. Jeg tvivler på, om andre lande ville kunne påstå det samme, også selv om de ikke respekterer vores databeskyttelseslovgivning.
Afslutningsvis vil jeg godt tilføje, mine damer og herrer, at jeg aldrig kom af sted til Kina, da jeg ikke havde indsendt mine visumdata rettidigt. Jeg har desværre heller ikke noget retsmiddel imod det. 
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg er på ingen måde uenig i, at vi skal bekæmpe den stigende trussel, som den grænseoverskridende kriminalitet og særlig terrorismen udgør. Jeg er heller ikke uenig i, at et tæt samarbejde er nødvendigt både inden for EU og mellem Europa og USA. Jeg er derimod meget bekymret over, om vi ikke er i færd med at nedbryde en fornuftig balance mellem sikkerhed og retfærdighed, hvis vi indfører et generelt overvågningssystem, som enhver passagerer, enhver borger skal udsættes for, og dermed krænker det proportionalitetsprincip, som alle demokratiske samfund hele tiden bør efterstræbe.
Kommissær Frederik Bolkestein spørger, hvilket signal vi skal sende til vores partnere. Vi skal sende det klare signal, at vi ønsker at samarbejde om at nå de fælles mål, men at det skal ske i overensstemmelse med vores lovgivning. Vi har her fået et vældig godt bidrag fra Artikel 29-gruppen i form af de 19 oplysninger, som jeg finder tilstrækkelige til at beksytte passagerernes sikkerhed, og vi ønsker derudover sikkerhed, hvad angår tilbageholdelse af oplysninger, ankemulighed og den måde, som disse oplysninger skal anvendes på.
Hr. kommissær Frederik Bolkestein, hvilket signal sendte vi vores borgere, da Europa-Parlamentet i marts 2003 fandt det uacceptabelt, at oplysningerne i PNR-databasen videregives, medmindre der sikres et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau, og gældende EU-bestemmelser overholdes? Og da vi i oktober samme år fastslog, at det af Kommissionens egne konklusioner fremgik, at databeskyttelsen ikke kunne anses for tilstrækkelig? Kommissær Frederik Bolkestein, De har her hørt indlæg, der beskriver det dilemma, som De har sat Parlamentet i, når det skal stemme om dette forslag til beslutning. Jeg vil gerne stille Dem et andet spørgsmål for at skabe større klarhed i debatten, og fordi det efter min opfattelse er sagens kerne: Hvad er det, der i dag er forskelligt fra marts eller oktober 2003, og som skulle begrunde en anden holdning fra Parlamentets side? 
Santini (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg må ærligt talt sige, at ud fra et følelsesmæssigt synspunkt bliver min tale anderledes end den, jeg ville have holdt før den 11. marts i år, det vil sige før de tragiske hændelser i Spanien. Lad os sige det, som det er: vi havde delvist accepteret eller i det mindste vænnet os til tragedien den 11. september, og derfor var også spørgsmålet om de oplysninger, som USA beder om, blevet en del af en normal diskussion om legitimiteten heraf.
Efter min mening bør vi tage udgangspunkt i den forudsætning, at borgerne under alle omstændigheder skal have en klar og forudgående information om, at de bliver mødt med sådanne krav og dermed med en sådan form for kontrol. Borgerne skal dog have en lige så klar information om oplysningernes anvendelse og formål, navnlig når det gælder oplysninger, som ikke blot er personoplysninger i snæver forstand, men som f.eks. kan afsløre tilhørsforholdet til en religion og en politisk bevægelse eller vise smagsretninger og vaner, der er meget delikate. I den forbindelse vil jeg gerne minde om direktiv 95/46/EF, som jeg nævnte for lidt siden, da jeg bad kommissær Bolkestein om yderligere information om den sproglige optælling i Sydtyrol. Jeg håber, at De giver mig et svar på et tidspunkt her i aften, hr. kommissær.
Der er et princip, som også gælder for dette tilfælde, nemlig artikel 6, stk. 1, litra c), hvor der står, at de personoplysninger, der indsamles, "skal være relevante og tilstrækkelige og ikke omfatte mere end, hvad der kræves til opfyldelse af de formål, hvortil de indsamles, og til de formål, hvortil de senere behandles." Sætningen "ikke omfatte mere end, hvad der kræves til opfyldelse af de formål, hvortil de indsamles" giver efter min mening et meget bredt debatspektrum. Formålene er velkendte, eftersom det drejer sig om bekæmpelse af terrorisme, og derfor må jeg ærligt talt sige, at meget af min personlige modstand svinder ind, også når det gælder antallet af efterretningstjenester, der har adgang til oplysningerne, brugen af et system med umiddelbar adgang til disse oplysninger, manglen på klagemuligheder og meget andet. Hvis jeg tænker på, at alt dette har et formål som det, der er tale om - nemlig bekæmpelse af terrorisme - betragter jeg det som et nødvendigt offer, der tjener et højere formål.
Cederschiöld (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, EU skal naturligvis være med i den internationale terrorbekæmpelse, hvilket også konklusionerne fra Det Europæiske Råd fra sidste uge viser.
Konklusionerne indeholder en tydeligere analyse af spørgsmålene vedrørende garanti for retssikkerhed og den demokratiske kontrol, som skal sikre de omhandlede foranstaltninger. Det er på høje tid, at EU tager balancen mellem terrorbekæmpelse og kriminalitetsbekæmpelse og bevarelse af de grundlæggende rettigheder alvorligt. Den nye koordinator for terroristbekæmpelse burde arbejde i forlængelse af en koordinator for privatlivet. Hvis den politiske vilje var til stede, burde det være muligt - inden forfatningen træder i kraft - at garantere den demokratiske undersøgelse.
EU skal ikke spille respekten for privatlivets fred og privatlivet væk. Europa er forbillede på det område, og artikel 29 i udvalgets indvendinger giver anledning til stor bekymring. Målsætningen er naturligvis en global løsning, der giver folk samme høje retssikkerhed. Terrorbekæmpelse er meget vanskeligere og skal angribes fra mange flere forskellige vinkler. Denne løsning vil ikke afskaffe terrorisme, men det virker indimellem, som om man tror det. 
Afslutningsvis vil jeg påpege følgende. Vi befinder os i en yderst utilfredsstillende situation. Kommissær Bolkestein har netop vist dette i sit indlæg. Allerede inden Parlamentet tager stilling i spørgsmålet, har Rådet meddelt, at det har tænkt sig at acceptere de amerikanske krav, hvilket får en til at spekulere på, hvorfor Parlamentet i en sådan situation overhovedet skal mene noget. 
Uanset hvordan afstemningen om dette spørgsmål forløber, anmoder jeg Kommissionen om utrætteligt at stræbe mod såvel bedre retssikkerhedsbeskyttelse som beskyttelse mod terror i mange andre former end kun denne. 
Boogerd-Quaak (ELDR ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke Dem alle dybt for Deres bemærkninger, men jeg vil gerne tilføje noget. Jeg er faktisk en smule forvirret over kommissær Bolkesteins udtalelse. Han sagde: "Vi forhandler stadig, og vi vil derefter beslutte, om det, vi gør, er tilstrækkeligt". Efter min mening havde vi en afgørelse om konstatering af et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau, som De beskrev var i orden. De skal bestemme Dem: enten er den i orden, eller også er den ikke i orden. 
Til hr. Pirker vil jeg gerne sige, at der i henhold til det hollandske persondatanævn findes 1.800 håndhævelses- og lovhåndhævelsesorganer i USA, der kan indhente disse data. 
Der er stadig enormt mange usikkerheder, og selv om Europa-Kommissionen er usikker, hvorfor skulle Parlamentet så give sin godkendelse på dette tidspunkt? Jeg er ganske overbevist om, at hvis dette fortsætter, må vi anmode EF-Domstolen om at rådgive os om, hvorvidt aftalen ifølge Domstolen er tilstrækkelig, og om der kan indgås en let aftale, der griber så drastisk ind i EU-borgernes data. Dette er vores eneste mulighed, og vi bliver nødt til at gribe den, da der er truffet afgørelse om denne lette aftale. Hr. kommissær, jeg anmoder Dem igen om at trække aftalen tilbage og komme med en bedre. 
Bolkestein,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke parlamentsmedlemmerne for deres mange kommentarer.
Jeg vil svare kort på nogle af kommentarerne og begynde med hr. Watsons bemærkninger. Han er ikke længere til stede i salen, men han vil uden tvivl tage forhandlingsreferatet fra dette møde til efterretning. Hr. Watson sagde, at Artikel 29-gruppen har forkastet proceduren til konstatering af et passende beskyttelsesniveau, som Kommissionen har stillet forslag om. Det er fuldstændig rigtigt. Som svar vil jeg gerne sige, at artikel 31-gruppen har godkendt Kommissionens resultater med kvalificeret flertal, hvor 13 faktisk stemte for og 2 imod. De to medlemsstater, der stemte imod, var Luxembourg og Italien.
Min anden bemærkning går på fru Boogerd-Quaaks og fru Paciottis kommentarer til krav om adgang til egne data. Den amerikanske forpligtelse omfatter adgang på en efter Kommissionens opfattelse tilfredsstillende måde. Vi skal bekræfte, at forpligtelserne overholdes i praksis, og der findes midler til at måle dette. Desuden vil den fælles gennemgang og de europæiske databeskyttelseskommissærers mulighed for at mægle sørge for dette. 
Fru Paciotti nævnte også en international aftale på længere sigt. Kommissionen forsøger at opnå en multilateral løsning gennem ICAO, men, som fru Paciotti nok er enig i, vil det tage tid. 
Nu vender jeg tilbage til fru Boogerd-Quaaks kommentar om en international aftale, der kan legalisere downloadsystemet. Hr. Pirker kommenterede også det punkt. Jeg vil gerne understrege her, at Kommissionen er forpligtet til at skifte fra et downdoadsystem til et uploadsystem, og, selv om det principielt er en sag for luftfartsselskaberne, er Kommissionen i færd med at forberede aktioner, som letter dette skift, så det kan komme på plads i de kommende måneder. Det er nødvendigt at udarbejde et retsgrundlag for downloadsystemet, indtil uploadsystemet er på plads. Ikke desto mindre må den internationale aftale ikke blive en undskyldning for at udskyde indførelsen af et uploadsystem. 
Hr. Cappato sagde, at Kommissionen burde opgive initiativet om en europæisk PNR-politik. Terrorbekæmpelsen er global. EU har ikke råd til ikke at få sin egen politik på dette område, som vurderes at være et vigtigt bidrag til den globale bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet. Sidste torsdag hilste Det Europæiske Råd velkommen, at Kommissionen har til hensigt at stille et forslag medio 2004. Det opfordrede Rådet til at tage handling på dette område inden årets udgang. Kommissionen vil naturligvis sørge for, at forslaget fuldt ud respekterer de borgerlige rettigheder generelt og især reglerne om privatlivets fred i forbindelse med behandling af data.
Hr. Cappato kritiserede også den manglende anvendelsen af lovgivningen. Jeg går ud fra, at bemærkningerne og kritikken er rettet mod databeskyttelsesmyndighederne i medlemsstaterne. Som hr. Cappato og andre medlemmer vil erfare, "overvåges" databeskyttelsesdirektivet af medlemsstaterne og ikke af Kommissionen.
Fru Swiebel omtalte artikel 300 i traktaten, der omhandler den internationale aftale. Kommissionen kan ikke se, at der er behov for at indhente udtalelse fra EF-Domstolen om aftalens lovlighed eller konstateringen af et passende beskyttelsesniveau.
Hr. Santini og andre spurgte om passagerer, der informeres - eller ikke informeres - om deres rettigheder. Forpligtelsen til at oplyse passagerne påhviler den dataansvarlige - i dette tilfælde er det til at begynde med luftfartsselskaberne og efterfølgende den amerikanske regering. Den amerikanske forpligtelse indeholder et klart tilsagn i den henseende. Kommissionen samarbejder med luftfartsselskaberne og rejsebranchen for at sikre, at borgerne har adgang til fuldstændige og præcise oplysninger, som de bør modtage på et passende tidspunkt, hvilket ideelt set er lige før, de køber deres billetter. 
Endelig - og mere generelt - vil jeg gentage mine tidligere bemærkninger om, at Kommissionen ikke går ind for eller erklærer sig indforstået med den amerikanske fremgangsmåde, men den deler nogle af synspunkterne om fremgangsmådens effektivitet. Vi skal dog være realistiske, og vi bør tage imod de forbedringer, der nu tilbydes. Det er altså ikke fordi, at vi går ind for den amerikanske fremgangsmåde, men blot at Kommissionen er omhyggelig med at understrege, at dette er den bedst mulige løsning, og at der ikke tilbydes andre løsninger. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Bolkestein.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0135/2004) af Bösch for Budgetkontroludvalget om beskyttelse af fællesskabernes finansielle interesser og bekæmpelse af svig - årsberetning 2002 (KOM(2003) 445 - C5-0593/2003 - 2003/2248(INI)).
Bösch (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, i 2002 måtte vi igen konstatere en markant stigning i misbruget, dårlig ledelse og uregelmæssigheder. Hvis vi lægger de rapporterede tilfælde fra medlemsstaterne sammen med det, som OLAF - det må vi jo nok indrømme - allerede afslørede nogle år tidligere, lander vi på et beløb på over 2 milliarder euro. Jeg kan ikke mindes, at dette beløb nogensinde har haft en sådan størrelsesorden.
Nu taler vi - det vil jeg gerne understrege - om uregelmæssigheder, og vi ved, at kun en brøkdel af disse uregelmæssigheder viser sig som svig under de efterfølgende undersøgelser. Og her er - det siger jeg klart og præcist som medlem af Parlamentet - de forskellige mediers analyser ikke vidtfavnende nok. Specielt her ved udgangen af Parlamentets valgperiode og Kommissionens embedsperiode er det et kæmpebeløb, og det er bestemt ikke tilfredsstillende. Særlig kraftig er stigningerne inden for strukturfondsområdet, hvor de rapporterede beløb er tredoblet fra ca. 200 millioner euro til over 600 millioner euro. Her melder spørgsmålet sig, hvordan det egentlig står til med medlemsstaternes rapporteringsmoral. Der er stadigvæk forskellige fortolkningsmåder og uenighed om, hvad der skal rapporteres og hvordan, og det er ganske enkelt ikke troværdigt, at et land som Belgien rapporterede 14 tilfælde, Italien 107, hvorimod Tyskland indberettede næsten 2.000 tilfælde til Kommissionen. Vi ved således, at der er gevaldige harmoniseringstab, og det siger jeg især med henblik på reformeringen af strukturpolitikken, men også i relation til andre politikker. Vi arbejder som Budgetkontroludvalg her, og ikke som samtidshistorikere. Vi ønsker at gøre fortidens svagheder til fremtidens styrker. Her kan jeg naturligvis kun tale for min egen del af arbejdet.
Det forholder sig på samme måde i forbindelse med krav om tilbagebetaling. Fru kommissær, hvad er formålet med at forhindre svig, hvis man næsten må vente i årtier på, at pengene er til disposition igen? Hvad angår en bestemt medlemsstat, nemlig Italien, har man ventet i mange år på en tilbagebetaling. Det er en offentlig hemmelighed, og det er ligeledes en kendsgerning, at der føres politik hermed. 
Det andet store område er landbruget. Det er en gammel kæphest i vores udvalg at få Kommissionen og medlemsstaterne til at fjerne eksportrestitutionerne, og det gælder først og fremmest eksportrestitutionerne til den unævnelige og samtidig så smertefulde, uetiske og grusomme transport af levende kvæg. Det er uforståeligt, hvordan der f.eks. i 2002 af en eksport på ca. 262.000 levende stykker kvæg, som kostede skatteyderne ca. 62 millioner euro, kunne transporteres 226.000 stykker kvæg til et lille land som Libanon. Vi har indikationer, der skal tages alvorligt og som tyder på, at dette land i vid udstrækning ikke har kapacitet til at optage denne mængde selv, konsumere den, slagte den eller sågar forarbejde den.
Fru kommissær, vi kan huske et tilfælde, som ikke ligger så langt tilbage i tiden, hvor den pludselige stigning i kødeksporten til Jordan i sidste ende viste sig at være en omgåelse af FN-sanktionerne mod Irak. Derfor kan jeg ikke forstå, at Kommissionen endnu en gang stikker hovedet i busken og siger, at den ikke har kendskab til noget. Vi opfordrer OLAF til at handle i denne sag, og her taler jeg ikke om præventive foranstaltninger. Jeg venter på, at de første dyrebeskyttelsesorganisationer vil ledsage denne type eksporter, og at vi får de første billeder at se i vores medier. Det er det, som de europæiske skatteborgeres penge går til.
Og nu vil jeg gerne komme ind på et tredje punkt, som ligger mig på sinde. For nogle dage siden var vi vidner til den uhørte ransagelse i en journalists hjem, og - i modsætning til det, som vi kunne læse i dag - har det intet at gøre med forhold her i Parlamentet, men det skal ses i forbindelse med Paul van Buitenen-sagen. Vi vil gerne rejse spørgsmålet om, hvordan OLAF håndterede denne sag. Vi husker meget vel den påtale, som ombudsmanden meddelte OLAF i denne forbindelse. Vi minder om, at OLAF kun må gennemføre undersøgelser, hvis der foreligger begrundet mistanke, og at de skal have en passende varighed, det vil sige, at de ikke må trækkes kunstigt i langdrag. Vi vil bede OLAF-Overvågningsudvalget om at fremkomme med en udtalelse om, hvorvidt der i dette tilfælde er handlet i strid med forskifterne, og om undersøgelsen muligvis er blevet misbrugt til at udøve pression mod og skræmme journalister.
Formanden for Overvågningsudvalget, hr. Kendell, meddelte mig, at dette punkt vil være at finde på dagsordenen ved næste udvalgsmøde i april. Han bekræftede ligeledes, at OLAF ikke havde indhentet en udtalelse fra udvalget, før de belgiske justitsmyndigheder blev koblet på sagen. Hr. Noack, som er medlem af Overvågningsudvalget, gav over for pressen udtryk for, at hvis udvalget på basis af sine undersøgelser kommer frem til den konklusion, at OLAF's fremgangsmåde ikke kan accepteres, kan man heller ikke udelukke, at chefen for OLAF bliver afskediget. Jeg vil godt understrege her, hvor vigtig Overvågningsudvalgets rapport om denne sag vil være for os. Den er en prøveklud for, om OLAF's kontrol fungerer, og om der drages de nødvendige konsekvenser, hvis tingene kommer ud af kontrol.
I den sammenhæng vil jeg blot advare de ansvarlige hos OLAF mod at gemme sig bag de belgiske justitsmyndigheder. Alt, og det gælder uden undtagelse, hvad OLAF foretog sig i denne sag og videregav til justitsmyndighederne, skal forelægges for Overvågningsudvalget. Vi har brug for hurtigt at få klarhed i denne sag. Det må ikke være et spørgsmål om måneder, men om nogle få uger. 
Schreyer,
    Hr. formand, hr. ordfører, kære kolleger, allerede fra begyndelsen var det et centralt punkt på Prodi-Kommissionens dagsorden at gennemføre en omfattende reformering af forvaltningen af de europæiske finanser og at beskytte disse finanser mod svig. Vi handlede resolut og opnåede meget.
Ved gennemførelsen af vores reformer støttede vi os til vismandsgruppens rapport, som Parlamentet anvendte ved udgangen af den forrige Kommissions embedsperiode. Et kerneelement heri er den klare ansvarsfordeling. Det fulde ansvar for en korrekt omgang med de europæiske midler ligger hos dem, der administrerer midlerne. Den centraliserede finanskontrol blev afskaffet. Dette skridt havde været savnet i lang tid. Opdelingen i finanskontrol og politikforvaltning var et levn fra fortiden, da det europæiske budget var meget lille. Nu har vi endelig fået en struktur, som har været taget for givet i medlemsstaterne, nemlig, at det er de enkelte ministerier, der er ansvarlige for, at deres programmidler anvendes korrekt. Eurostat-affæren, hvor der blev oprettet og administreret konti uden for budgettet i 1990'erne, betød, at ulemperne ved det tidligere system endnu en gang prentede sig godt og grundigt ind i alles bevidsthed. Kommissionen har imidlertid bevaret en central intern revision, og for at understrege dens betydning blev den underlagt næstformanden for Kommissionen. Det skete allerede i sommeren 2000. 
Med OLAF skabte man en vigtig og ny svigbekæmpelsesinstans, der har til formål at kaste lys over svig og uregelmæssigheder inden for institutionerne og på det eksterne område ved hjælp af administrative undersøgelser. Hvor findes der noget, som kan sammenlignes hermed i medlemsstaterne? EU har den gule førertrøje her, og det er naturligvis glædeligt, at OLAF's struktur fungerer som rollemodel for nogle af de fremtidige medlemsstater.
Kommissionen har suppleret opbygningen og udbygningen af OLAF med et omfattende og multidisciplinært svigbekæmpelseskoncept. På den måde har vi fremmet en præventionskultur ved hjælp af af lovbestemmelser, men også gennem udviklingen af etiske standarder for kommissionsansatte og klare bestemmelser til beskyttelse af angivere. Vi styrkede det operative samarbejde med medlemsstaterne om svigbekæmpelsen. Det er essentielt, fordi medlemsstaterne administrerer ca. 80 % af udgifterne i Fællesskabsbudgettet. I den henseende opbygger OLAF en sand tjenesteydelsesplatform for medlemsstaterne.
Rapporten om svigbekæmpelse 2002 - som det handler om her - viser, at medlemsstaterne allerede har gjort sig større anstrengelser med hensyn til at beskytte EU-finanserne end tidligere. Det er i hvert fald en kendsgerning, at aftalen om beskyttelse af fællesskabernes finansielle interesser omsider trådte i kraft i 2002. Men vi mangler stadig en del, og det viste Bösch-betænkningen også.
Ordføreren fremlagde - som vi er vant til fra hans side - en omfattende rapport, som behandler en lang række forskellige aspekter i forbindelse med svigbekæmpelsen. Jeg vil godt gribe fat i et enkelt punkt, som De også, hr. ordfører, netop fremhævede, nemlig spørgsmålet om eksportrestitutioner.
Det er rigtigt, at det er specielt nødvendigt med stor opmærksomhed på eksportrestitutionsområdet, fordi stadig flere lande er aktive her. Med det for øje skal overvågningen altid være meget konsekvent her. Ifølge hr. Fischlers Generaldirektoratet for Landbrug skyldes den store eksportmængde af levende kvæg til Libanon, at EU totalt set har gennemført flere foranstaltninger for at kontrollere eksporten af levende kvæg. I begyndelsen af dette årti var det hovedsagelig Libanon og Egypten, der spillede en rolle som importlande. Under BSE-krisen indstillede Egypten importen af levende kvæg fra EU og erstattede den med import fra Australien. Det er altså grunden til den store eksportmængde til Libanon. Jeg spurgte naturligvis også, om det antal af kvæg, som eksporteres hertil, overhovedet svarer til folks forbrugsvaner her. Generaldirektoratet for Landbrug bekræftede mig endnu en gang i, at man selvfølgelig også skal se disse tal i lyset af, at der praktisk taget ikke konsumeres noget svinekød i Libanon, og at det dermed er naturligt, at forbruget af oksekød er højere end for andre kødtyper. 
Jeg kan imidlertid forsikre Dem om, at jeg deler Deres særlige interesse for spørgsmålet om dyrebeskyttelse fuldt ud. Kommissionen udstedte nye forskrifter om eksport af levende dyr i 2003 og strammede de eksisterende. I dag fik jeg endnu en gang en bekræftelse fra Generaldirektoratet for Landbrug på, at der finder en meget grundig kontrol sted både i oprindelseslandene og i importlandene.
Jeg vil gerne understrege, at Bösch-betænkningen som sædvanlig er meget kritisk. Derfor glæder det os også, når der i betænkningen gives udtryk for anerkendelse af Kommissionens foranstaltninger. Men det er ikke kun derfor, at Kommissionen takker ordføreren. Tværtimod er der mange af de foranstaltninger, som Kommissionen har gennemført på svigbekæmpelsesområdet i de senere år, som kan relateres til krav og tilskyndelser fra især Budgetkontroludvalget. Det er også tilfældet, hvad angår forbedringerne og reformerne hos OLAF. Her var det ligeledes ordføreren, hr. Bösch, som pressede gevaldigt på for at opnå ændringer.
Nu foreligger ændringsforslaget til OLAF-forordningen. Vi foreslår en forbedring af informationsstrømmen mellem OLAF og Kommissionen samt en styrkelse af proceduregarantierne for de berørte personer og en styrkelse af den rolle, som OLAF-Overvågningsudvalget spiller. De henviste til nogle bestemte af Overvågningsudvalgets funktioner. Parallelt hermed har vi også forbedret den interne kommunikation i Kommissionen, som vedrører mistanke om svig, især mellem det politiske niveau og tjenesterne. Det var ligeledes nogle punkter, som Parlamentet gjorde os opmærksom på.
Vi har fået gennemført en grundlæggende reformering af finansforordningen. Og når jeg siger "vi", mener jeg også Parlamentet. Den nye finansforordning betyder ikke kun en styrkelse af budgetprincipperne, men indeholder også vigtige instrumenter til svigbekæmpelse og til eksklusion af kontraktsparter, hvis de har opgivet forkerte oplysninger i forbindelse med licitationer. betegnede for nylig dette som værende forbilledligt. Forvaltningsreformen er i det store og hele gennemført. Med OLAF har vi fået et effektivt og slagkraftigt instrument til svigbekæmpelse, men vi skal selvfølgelig til stadighed arbejde på en forbedring heraf. 
Men det, som vi har brug for, er etableringen af en europæisk statsadvokatur. Svig i forbindelse med det europæiske budget skal forfølges strafferetligt. Budgetkontroludvalget - og her tænker jeg især på formanden og ordføreren, hr. Bösch - har plæderet for det i årevis. I de senere år har vi i fællesskab kæmpet for - med stor succes - og opnået, at konventet nu har medtaget forslaget om etablering af en europæisk statsadvokatur til beskyttelse af de finansielle interesser i forfatningsudkastet. Glædeligvis vil det højst sandsynligt være muligt for regeringskonferencen at vedtage en beslutning om forfatningsudkastet, mens Irland stadig har rådsformandskabet. Men jeg vil gerne påpege igen, at alle forhindringer ikke er overvundet endnu, og jeg mener, at det er absolut nødvendigt, at alle de, der går ind for en europæisk statsadvokatur, også fortsat ser til, at den ikke bliver ofret på baggrund af et eller andet kompromis. Det er nødvendigt at fokusere meget på det frem til regeringskonferencen i juni. 
Stauner (PPE-DE ).
   - Mange tak, hr. formand, 1,8 milliarder euro er gået tabt i 2002 som følge af svig og uregelmæssigheder. Det er en solid stigning på ca. 36 % i forhold til året før. Det interessante i den forbindelse er, at man kan konstatere de største stigninger inden for områderne egne indtægter og strukturpolitik. Men det er heller ikke noget nyt.
Det er en trist historie, fru kommissær, og her hjælper ingen skøntaler. Man kan sige, at tingene fortsætter deres vante gang på svigfronten. En stigningstakt på 36 % vil være ønskeligt på andre områder, men i forbindelse med svigbekæmpelsen er det slet og ret en katastrofe. Det viser rent faktisk, at De ikke kan fremvise nogen resultater fra Deres fire og et halvt år som kommissær. Lad os tænke tilbage på Prodi-Kommissionens tiltrædelse i efteråret 1999 med dens selvpålagte krav om nultolerance over for svig og uregelmæssigheder. Alt skulle være anderledes, efter at vi fyrede Santer-Kommissionen, men hvad skete der? Den ene skandale fulgte så at sige den anden. Lad mig lige minde Dem om, at De lagde chefbogholderen på is, efter at hun havde givet udtryk for, at hele reformen ikke forløb så positivt, som De havde foregivet udadtil som kommissær. De ændrede finansforordningen, men efter min mening uden at skabe større gennemsigtighed og regnskabsklarhed, men der blev tværtimod skabt et virvar af bestemmelser, således at der i sidste ende ikke var en eneste, som havde styr på noget. I realiteten afskaffede De den uafhængige finanskontrol, hvilket efter min opfattelse var en kardinalfejl, og De etablerede i stedet en intern revisionstjeneste, som hverken er uafhængig eller - efter alt at dømme - særlig attraktiv, for lederen af denne revisionstjeneste forlader sin post til april, og han søger altså sin redning i flugten. Der kom et bogholderisystem for dagens lys, som pressen med rette omtalte som "hullet som en schweizer ost" eller "åben som en ladeport".
Og herefter fulgte Eurostat-affæren med tomme kasser og indrømmede tab på minimum 8 millioner euro. Det er - meget ironisk - en fremragende status, fru kommissær, og det er virkelig kun en kyniker, som vil kunne lykønske Dem med det. Men alting er, som det plejer at være. Det vil sige, at De ikke vedkender Dem nogen skyld, og at samtlige ansvarlige kommissærer prøver at sno sig uden om og at gemme sig i den selvskabte lovjungle. Det er ikke ligefrem noget, der vækker tillid hos de europæiske borgere. Men det er De tilsyneladende også ligeglad med. Den fremherskende holdning er åbenbart stadig den samme, nemlig, at de europæiske penge sidder løsere end de nationale. 
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær Michaele Schreyer, kære Herbert Bösch, den betænkning, som hr. Bösch har udarbejdet, fremhæver på rette vis skandalen omkring eksportrestitutionerne til oksekød til Libanon i 2002. Vi skal ikke undlade at bemærke, at den skandale, som vi her taler om, kun er den seneste blandt så mange andre. Kommissæren nævnte de rapporter, som hendes kommissærkollega Franz Fischler har ladet udarbejde om dette problem. Jeg kunne måske nok foreslå hende at konsultere pressen fra 2001 for dér med mange detaljer at se hele skandalen omkring eksportrestitutionerne til Jordan, der – ligesom det allerede var sket til flere andre lande – udelukkende havde til formål at bryde den af FN fastsatte embargo af Irak. Det skete flere år i træk til adskillige lande, og hvis Kommissionen ikke har været i stand til at forstå, hvad der foregik, tror jeg virkelig, at det var, fordi den ikke ville, for alene i pressen er der ganske klare oplysninger om sagen.
Jeg vil dog godt sige, at det ikke kun drejer sig om skandalen med at bryde embargoen af Irak ved hjælp af EU-midler, for det er blot én blandt mange andre som f.eks. skandalen omkring det net, som det napolitanske satte op, og som involverede store mejerigrupper i Frankrig, Belgien og Tyskland, for at forfalske smør ved hjælp oksefedt og smøreolie, og hvor EU's budget også bidrog med omfattende finansiering både i form af eksportsubventioner og afsætningsstøtte.
Problemet er, at kommissær Franz Fischler – som faktisk ikke er blevet nævnt, men som jo er den første, der bør nævnes i denne sammenhæng – ikke kan tillade sig at vende ryggen til disse mange skandaler omkring EU's landbrugsbudget. Til dato har vi ikke fået én eneste oplysning om, hvor mange penge EU's budget har brugt på afsætningen af det smør, som forfalskede mellem 1995 og 2000, og heller ikke, om disse penge er skaffet tilbage igen. Til dato ved vi stadig ikke, hvilke firmaer der var indblandet, eller hvorfor Kommissionen ikke har anvendt nogen sanktioner over for dem eller i det hele taget over for den måde, som mælkekvotemekanismerne er blevet udnyttet på. Det handler om at få at vide, hvorfor Kommissionen er så eftergivende og lader store landbrugsindustrielle grupper slippe ustraffet, mens den idømmer landmænd og små mejerier strenge bøder for rene og skære administrative fejl. Det er nogle af de store spørgsmål, der kræver svar. 
Virrankoski (ELDR ).
   - Hr. formand, først og fremmest vil jeg gerne takke ordføreren for en fremragende betænkning. Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) blev oprettet under stort pres fra Parlamentet for at erstatte det tidligere UCLAF. Dets opgaver skal tydeligvis præciseres, men samtidig skal vi sikre os, at EU ikke bliver et fællesskab, der minder om en politistat. På dette tidspunkt støtter vores gruppe ikke punkt 39, som går alt for langt i beskrivelsen af OLAF's kommende rolle. Vi vil stadig gerne holde mulighederne åbne, og derfor har vi stillet ændringsforslag 8. Det rejser opmærksomhed på følgende: kompetence for Overvågningsudvalget for OLAF i forhold til direktørens skønsbeføjelser, spørgsmålet om sekretariatets fysiske placering og rettighederne for de personer, hvis handlinger OLAF undersøger. Vi bør huske på, at vi vil få en meget foruroligende situation, hvis OLAF skulle undersøge en ubegrundet rapport.
Da punkt 1 og 2 indebærer, at dårlig administration og svig skyldes, at den samme kommissær er ansvarlig for både budgettet og den finansielle kontrol, kan vi ikke acceptere konklusionen, som forenkler sagen. Samtidig ønsker vi ikke at forklejne den beslutsomhed og bestemthed, som Kommissionen har brugt til at presse på for at få administrative reformer. 
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, ligesom ordføreren vil jeg gerne nævne den husransagning, som det belgiske politi foretog på foranledning af OLAF hos en tysk journalist for ganske nylig. Der er tale om et meget alvorligt indgreb i pressefriheden, når OLAF bryder ind hos en journalist og beslaglægger computere, notater, adresseregistre og mobiltelefoner. Efter denne husransagning har det belgiske politi egentlig ikke fremsat konkrete anklager. Jeg håber derfor inderligt, at OLAF har en meget god forklaring på, hvorfor man er skredet til værks på denne måde. Det kræver vi virkelig. Hvis ikke OLAF kan komme med en sådan forklaring, mener jeg ikke, at OLAF's direktør kan blive siddende. 
Jeg vil også gerne spørge Kommissionen, om den kendte til dette i forvejen, og i givet fald, hvem i Kommissionen der kendte til sagen. De må gerne svare her og nu. 
Der er rejst stor kritik af OLAF i kølvandet af Eurostat-skandalen. Jeg mener, at kritikken hovedsagelig har været berettiget. OLAF's direktør valgte ikke at informere Kommissionen i tide. Det er åbenlyst, at måden, som anvendes til at videregive oplysninger på, skal gennemgå en gennemgribende reform, hvilket der nu også til dels stilles forslag om.
Ordførerens betænkning er et meget grundigt stykke arbejde og ganske dyster læsning. Det er en slags afslutning på mere end fem års arbejde, efter Santer-Kommissionen blev tvunget til at afgå. Det, vi kan se, er, at problemerne med fusk og ukorrektheder ikke er forsvundet. Problemerne er endda taget til i løbet af det seneste år. Vi kan også se, at de tidligere afgivne løfter om at kræve politisk ansvarlighed ikke er indfriet, i hvert fald ikke i Eurostat-skandalen.
Problemet handler ikke bare om kontrolsystemer. Det handler også om systemfejl. En sag som eksportbidrag for levende dyr indbyder til svig. Det indebærer desuden et systematisk organiseret dyrplageri, som er finansieret af skatteborgerne. Hvis man har sådanne systemer, inviterer man faktisk til at misbruge skatteindtægterne i EU. Her er ikke behov for øget kontrol i første omgang. Her er behov for, at systemet afskaffes så hurtigt som muligt. 
McKenna (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne koncentrere mig om eksport af levende dyr og eksportrestitutioner, men først vil jeg gerne pointere, at det ikke er mere end rimeligt, at Parlamentet får en fuldstændig rapport om sagen med den tyske journalist, der fik konfiskeret sine ejendele.
Hvad angår eksportrestitutioner, kommer der om en uge en betænkning i Parlamentet om betingelserne for dyretransport. Eksportrestitutioner bør afskaffes. Størstedelen af de europæiske borgere er tydeligvis imod idéen om, at deres penge bruges til at give tilskud til en profession, som påfører dyr uhørte lidelser, uanset hvor høje disse standarder er, eller hvor gode betingelserne er. Det er uimodsigeligt, at dyr udsættes for unødige lidelser. For at sætte kronen på værket tvinges de europæiske skatteborgere til at give tilskud til dette. Tiden er kommet til at bringe eksportrestitutionerne til ophør. 
Der er et kæmpestort budget her, som er helt åbent for misbrug. Efter at have set på den seneste sag mener jeg, at OLAF bør foretage en fuldstændig undersøgelse af den. Uanset om vi ønsker eksportrestitutioner eller ej - og det gør jeg helt klart ikke - skal vi have en fuldstændig undersøgelse som følge af de seneste betænkninger om dyr, der transporteres til Libanon. Var det dyrenes endelige destination?
Generelt kan eksportrestitutioner på ingen måde retfærdiggøres. Jeg mener ikke, at de europæiske skatteborgeres penge bør gå til denne form for profession. Hvis eksportrestitutionerne blev afskaffet, ville det løse hele problemet. Der ville ikke være flere skandaler om misbrug af skatteborgernes penge, men vi skal have en fuldstændig rapport om det, der blev nævnt i medierne for nylig i forbindelse med de omtalte skandaler og svig. Hr. kommissær, De skal sikre, at der kommer en undersøgelse. Det er afgørende, at vi får en forpligtelse så hurtigt som muligt. 

Van Dam (EDD ).
   - Hr. formand, forsvarlig forvaltning af budgettet er afgørende for tilliden til EU. Det fremgår af årsberetningen for 2002, at antallet af anmeldte tilfælde af svig er steget voldsomt. Selv om det i sig selv ikke er godt, betyder denne stigning, at der er mere fokus på at bekæmpe svig og uregelmæssigheder. Mere fokus er godt, men det bør også omsættes til både straffende og forebyggende handling. 
Kommissionen har noget at indhente i forbindelse med forbedring af den direkte forvaltning. Der bør etableres et separat generaldirektorat for finansiel kontrol, som er uafhængigt af det nuværende Generaldirektorat for Budgettet. Så længe de ansvarlige har tænkt sig at bevare taget i deres kontrolinspektører, kan der ikke blive skabt et gennemsigtigt miljø, hvor folk kan påtage sig ansvar og holde andre ansvarlige. 
Vores gruppe er bekymret for, at der er stillet ændringsforslag, der skal slette punkt 1 og 2 fra beslutningen. Er Parlamentet måske blevet oprettet for at tage Kommissionen ind under dets vinger - selv når den begår fejl eller ikke opfylder sine forpligtelser? En ukritisk holdning som denne fremkalder mistillid hos vælgeren, og det med rette, da Parlamentet primært har en overvågningsfunktion, som den skal udføre omhyggeligt ved at bekæmpe uregelmæssigheder og svig, også internt i Parlamentet, på en konsekvent måde. Det er første skridt hen imod at øge den strukturelt lave deltagelse ved de europæiske valg. 
Til slut vil jeg gerne nævne den utilstrækkelige geninddrivelse af for store eller ukorrekte indbetalte beløb. Er der endelig oprettet et konsekvent register i regnskabssystemet? Hvorfor kræver Kommissionen kun en lille del tilbage? Hvordan forklarer De dette for borgerne i medlemsstaterne? Er det i deres interesse, at De inddriver så lidt? 
Titford (EDD ).
   - Hr. formand, det er yderst sjældent, at jeg er enig med størstedelen af en betænkning, der er udarbejdet til Parlamentet. Bösch-betænkningen indeholder dog et sandt litani af Kommissionens fiaskoer i forbindelse med enten at skabe et regnskabssystem eller bekæmpe den svig, der er dybt rodfæstet i alle EU's handlinger. Han anfører et kolossalt beløb på 2,12 milliarder euro - eller det der i menneskepenge svarer til 1,5 milliarder britiske pund - som er det samlede beløb for svig, der er opgjort i Kommissionens årsberetning for 2002. Fra uddannelsesseminarer, der aldrig afholdes, for højtstående tjenestemænd til massivt bedrageri i forbindelse med den fælles landbrugspolitik er denne opmærksomhedsskabende liste over fiaskoer til frit skue. 
Betænkningen bemærker, at det i 50 % af tilfældene med landbrugssvig ikke har været muligt at identificere de pågældende produkter, hvilket er utroligt. Under disse omstændigheder deler jeg også betænkningens bekymring over OLAF's ufuldstændige arbejde.
Bösch-betænkningen indeholder dog en liste over de højst indlysende ting, der kunne og burde have været gjort for mange år siden for at gøre dette synkende skib mere forsvarligt. Det er indlysende, at et synkende skib vil blive ved med at tage vand ind og til sidst synke, hvis der kommer nye passagerer om bord. Når tiltrædelseslandene træder ind i EU den 1. maj, forholder det sig sådan, at EU's finanser er et stort rod, og at 10 nye lande blot vil gøre rodet endnu større og kan få skibet til at forlise.
Betænkningen påviser højst effektivt et fejlslagent EU, der er håbløst nedsunket i svig og korruption, og som mangler viljen til at gøre noget ved det. Enhver nation, der fortsætter med at investere penge i dette sorte morads, svigter i høj grad skatteborgerne, der skal betale gildet. 
Schreyer,
    Hr. formand, først vil jeg gerne komme med en bemærkning til hr. Titford. Det handler ikke om et Tempus-fase-projekt, men om et Tempus-projekt. Min kollega, som er ansvarlig for udvidelsen, bad mig om at præcisere dette.
Dernæst vil jeg godt besvare fru Stauners spørgsmål og kommentere hendes påstand om, at der skulle være gået 1,8 milliarder euro tabt i 2002. Efter min mening er det en konklusion, som man simpelthen ikke kan nå frem til på grundlag af tallene i betænkningen om gennemførelsen af artikel 280. Medlemsstaterne er forpligtet til at rapportere uregelmæssigheder i forbindelse med strukturfondene, landbrugsfondene eller egne indtægter. Ved uregelmæssigheder forstår man en overtrædelse af en europæisk lovbestemmelse. Det kan være en uregelmæssighed af finansiel art, men det lige så vel være en overtrædelse af f.eks. en miljøbestemmelse, hvor der ikke foreligger noget økonomisk tab. Disse rapporter skal relatere sig til projektet i sin helhed. Man kan dermed på ingen måde drage den konklusion, at hele projektet på en eller anden måde kan sidestilles med svig. Men hvis der foreligger en finansiel uregelmæssighed, skal der stilles krav om tilbagebetaling, og det skal stilles direkte af medlemsstaterne. Heraf følger altså, at man som minimum skal trække tilbagebetalingerne fra de beløb, som De nævnte, fru Stauner.
Når man har et støttebudget, ville det selvfølgelig være illusorisk at tro, at man vil kunne reducere svig til et rundt nul. I forbindelse med et støttebudget vil der altid være en risiko for svig. Derfor er det desto mere nødvendigt at have strenge og universielle kontroller, og disse kontroller skal på nogle områder gennemføres af medlemsstaterne. Naturligvis er det ærgerligt, hvis rapporterne er forsinkede eller ufuldstændige. De har ret i, hr. Bösch, at hvis der er et land, som ikke har noget at rapportere, er det ikke ligefrem en indikation af, at alt forløber korrekt dér, men snarere en indikation af, at der ikke gennemføres nogen kontroller. Selv i de medlemsstater, som måske undertiden bryster sig af at have gode kontroller, kan man igen og igen konstatere, at det ikke er tilfældet.
Prøv en gang at kigge på rapporten fra Revisionsretten fra 2000. Den viser desværre, at i det land, som De og jeg kommer fra, og som vi begge kender bedst, er der udbetalende organer, som har den højeste fejlmargen, bl.a. også et udbetalende organ fra Bayern, hvorfra De selv kommer. Derfor er det nødvendigt at kræve, at alle udbetalende organer skal gennemføre kontroller, og hvis man finder noget, skal der også gennemføres passende foranstaltninger. Det er i givet fald et krav om tilbagebetaling. Her skal vi også være konsekvente nok til at sige, at midlerne skal inddrages. "Nul tolerance" betyder ikke, fru Stauner, at vi ikke skal gennemføre nogen kontroller længere, men derimod, at hvis man finder noget, skal man også være parat til at drage de nødvendige konsekvenser heraf.
Hr. van Dam, lad mig lige give Deres redegørelse en kort kommentar med på vejen. Generaldirektoratet for Budgettet er ikke Generaldirektoratet for Finanskontrol. Jeg vil gerne gentage, at vi har decentraliseret finanskontrollen, og ens for alle medlemsstater er, at det ministerium, der er ansvarlig for et bestemt program, også forestår kontrollen og den korrekte gennemførelse, og at det således ikke kan gemme sig bag et andet generaldirektorat, hvilket var tilfældet tidligere. Den interne revisionstjeneste er en uafhængig tjenestegren, og det mener jeg også, at den har bevist i praksis i de år, hvor hr. Muis havde ansvaret herfor.
Jeg vil gerne komme tilbage til emnet om transport af levende dyr, eksportsubventionerne og eksporten af levende kvæg. Det forholder sig således, at det er tilladt. Ifølge Rådets afgørelse gives der ligeledes støtte til eksport af levende kvæg, selv om det sker i mindre grad end tidligere. I den forstand kan jeg ikke sige om den kendsgerning, at der finder eksport af levende kvæg sted, at det er svig. Det er legalt. Jeg er enig med Dem i, at vi må spørge os selv, om det er etisk forsvarligt ud fra et dyrebeskyttelsessynspunkt. Jeg nævnte, at Kommissionen har strammet op på de relevante bestemmelser, og det så vi i tilfældet Egypten. Hvis EU stopper sin dyreeksport, og disse transporter så blot sker fra Australien i stedet, er der ikke vundet noget set ud fra et dyrebeskyttelsessynspunkt. I den henseende er det også vigtigt, at vi handler med dyrevelfærden for øje, og det ikke kun internt, men at vi ligeledes søger eksterne forbundsfæller. 
Jeg tager Deres kritiske bemærkninger på det område til efterretning og vil formidle dem videre til hr. Fischler, og jeg vil bede ham om at stille yderligere oplysninger til Deres rådighed, hvis De får behov for det. Under alle omstændigheder vil jeg informere ham om den kritiske holdning til dette emne her i Parlamentet. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (Α5-0160/2004) fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fremme af ligestilling mellem kønnene i udviklingssamarbejdet (5402/1/2004 - C5-0093/2004 - 2003/0176(COD)) (Ordfører: Zrihen).
Zrihen (PSE ),
   Fru kommissær, hr. formand, kære kolleger, vi er nu ved andenbehandlingen af en betænkning, som ikke burde give problemer. Jeg vil dog alligevel understrege nogle vigtige punkter og endnu en gang fastslå visse kendsgerninger.
En uforholdsmæssig stor del af de fattige i verden i dag er kvinder. Der er en meget tæt forbindelse mellem ulighed mellem kønnene og fattigdom, ligesom der er mellem bekæmpelse af fattigdom, kvindernes øget uafhængighed og ligestilling mellem kønnene. De fire lande, der står nederst på FN's liste med hensyn til lighed mellem kønnene, er også placeret nederst på fattigdomslisten. Hvis man reelt ønsker at bekæmpe fattigdommen, skal ligestillingen mellem kønnene forbedres.
I forhold til den vigtige rolle, som kvinder spiller i udviklingslandene, er det desuden bredt anerkendt, at kvindernes fulde og hele deltagelse er en nødvendig forudsætning for en bæredygtig udvikling. I flere år har kvinder været anerkendt som vigtige aktører i forbindelse med gennemførelse af projekter, ændring og udvikling. Det ville være forkert at gennemføre udviklingsprojekter og projekter til bæredygtig udvikling uden at tage hensyn til kvindernes holdning, og uden at de reelt får mulighed for at deltage i projekterne.
Udviklingssamarbejdspolitikken bør ikke blot være en finansiering af projekter for at sikre den gode samvittighed, men skal være investeringer i fremtiden, for at befolkningerne og de berørte lande en dag kan blive deltagere og drivkraft i deres egen udvikling. Kvinderne har flere forskellige roller i de forskellige samfund. De er på én gang hustruer, mødre og opdragere. De etablerer små forretninger, de dyrker jord, de sælger, og de er dermed egentlige - tør jeg sige det - industrielle operatører. Ikke desto mindre er de i adskillige tilfælde også ofre for et samfund i opløsning, krig, sygdomme og patriarkalske samfund.
Vores opgave bør være fremme af og støtte til kvindernes deltagelse på de økonomiske, sociale, politiske og miljømæssige områder. Vi bør ligeledes arbejde på en bedre adgang for kvinder i alle aldre til alle ressourcer og tjenester som sundhed, uddannelse, skole og infrastrukturer. Kvinderne får ved en øget fokusering på deres status og indflydelse mulighed for at tage ansvar for deres eget liv med henblik på at fastlægge egne mål, opnå de kompetencer, de har behov for, opnå større selvtillid, blive i stand til at løse egne problemer og lære at blive selvstændige.
Kvinder og mænd får således mulighed for at deltage i det sociale og politiske liv og dermed blive medborgere, som er et grundlæggende element i ethvert demokrati. Således styrker vi også retsstatsprincippet, og vi giver endelig mulighed for, at menneskerettighederne og de grundlæggende rettigheder kan komme til udtryk andre steder end i Europa. Ligestilling mellem kønnene har i flere år været en del af de politiske rammer for EU's udviklingssamarbejde. Prioriteter og mål er blevet fastlagt. Men der er dog stadig lang vej til konkrete resultater og forbedring af kvindernes situation i udviklingslandene.
Formålet med den forordning, som vi stemmer om i denne uge, er så hurtigt som muligt at fremme gennemførelsen af foranstaltninger til fremme af ligestilling mellem kønnene i EU's politikker, strategier og foranstaltninger inden for udviklingssamarbejdet. De aktiviteter, der er finansieret under den nuværende forordning, skal være en katalysator for udbygning og styrkelse af de politikker og programmer, der allerede findes i udviklingslandene. Finansieringen af forordningen har været den eneste forhindring. Der er fundet en løsning, og jeg håber, at jo hurtigere projekterne iværksættes, jo hurtigere vil pengene blive bevilget og foranstaltningerne blive gennemført sammen med ngo'erne og de lokale kvindesammenslutninger. Vi har brug for det konkrete og handling og ikke blot ord og smukke floskler.
Fru kommissær, hr. formand, kære kolleger, endelig tør jeg håbe, at vi ved den næste forlængelse af forordningen endelig får et væsentligt højere budget samt en vurdering af betydningen af de gennemførte foranstaltninger og en samlet oversigt for hvert land og hvert virkeområde. Det er ved vores eget fremadrettede arbejde, at vi fremmer demokratiet.
Schreyer,
    Hr. formand, kære kolleger, på vegne af min kollega, hr. Nielson, vil jeg gerne starte med at takke ordføreren, fru Zrihen, for det fremragende og konstruktive samarbejde under hele medbestemmelsesproceduren og navnlig siden afstemningen under førstebehandlingen i december sidste år.
Kommissionen bifalder Deres anbefaling om at vedtage Rådets fælles holdning og dermed også budgetmidlerne på 9 millioner euro til fremme af ligestillingen mellem kønnene som et led i udviklingssamarbejdet. Den forhøjelse af budgetmidlerne, som Parlamentet bad om, var det eneste punkt, som de tre organer ikke kunne nå til enighed om i december. Hvad angår de resterende punkter, trak vi eller trækker vi på samme hammel, hvilket tydeliggøres af, at Rådet og Kommissionen har overtaget 20 af de 21 ændringsforslag, som Parlamentet stillede. Så snart den nye forordning er vedtaget, vil vi koncentrere vores bestræbelser om at styrke katalysatorfunktionen og den strategiske rolle. Alle udviklingsforanstaltninger, som finansieres af Fællesskabet, bør bidrage til at fremme ligestillingen mellem kønnene som et gennemgående tema. Netop på det område er tanken om ligestilling mellem kønnene ekstrem vigtig.
Med denne forordning råder vi omsider over et bredt favnende koncept, som vil understøtte den nuværende gennemførelsesstrategi bedst muligt. Vi har brug for en effektiv forordning, således at vi fremmer ligestillingen og dermed kan opnå yderligere fremskridt i fattigdomsbekæmpelsen inden for rammerne af millenniumsudviklingsmålene. Vi er bekendt med de betænkeligheder, som mange ytrede i forbindelse med kvalificeringen af de kommissionsansatte på ligestillingsområdet. Det glæder mig derfor at kunne meddele, at vi vil fremlægge et bredt anlagt uddannelsesprogram om kort tid, som både er rettet mod de kommissionsansatte i administrationen og i delegationerne og mod vores partnerlandes personale. Vi arbejder allerede nu på udfærdigelsen af en ledetråd, hvor der foruden de vigtigste principper for ligestilling mellem kønnene og retningslinjer for fremme heraf også præsenteres en række metoder, som har stået deres prøve i praksis.
I årsrapporten om udviklingssamarbejdet vil vi informere udførligt om de foranstaltninger, der er finansieret i henhold til denne forordning. Det drejer sig her om informationer om relevante projekterfaringer og projektresultater. Desuden vil der før udløbet af forordningens gyldighedsperiode blive påbegyndt en uafhængig evaluering, hvoraf der skal fremgå anbefalinger om, hvordan de pågældende foranstaltninger fortsat kan udformes effektivt eller endnu mere effektivt i fremtiden, for vi ønsker at fremme ligestillingen kontinuerligt, og det skal ske inden for rammerne af udviklingssamarbejdet.
Jeg er overbevist om, at Parlamentet gennem sin støtte til denne forordning yder et bidrag til at nå de internationale udviklingsmål, fremme ligestillingen og styrke kvinders rettigheder og rolle. Det er en væsentlig forudsætning for en succesrig fattigdomsbekæmpelse. 
Dybkjær (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne starte med at sige tillykke både til Kvindeudvalgets ordfører for denne betænkning og til Udviklingsudvalgets ordfører for det arbejde, hun har gjort i forbindelse med denne betænkning. Jeg synes, at de 20 eller 21 ændringsforslag, der blev stillet ved førstebehandlingen, meget godt viser det samarbejde, der har været mellem disse to udvalg. De har gensidigt inspireret hinanden.
Kommissionen har taget 20 ud af 21 forslag, hvilket er en god ting. Jeg synes selvfølgelig, det er ærgerligt, at vi ikke har kunnet forhøje budgettet fra 9 til 11 millioner euro, men på linje med andre ordførere har jeg accepteret, at vi - hvis vi skulle slutte nu - altså måtte slutte på 9 millioner euro for de kommende tre års bevilling. Det var den eneste mulighed, vi havde, for at kunne blive færdige og komme i gang. Det har jeg ligesom andre tillagt større betydning end at få hævet budgettet. Også fordi de tidligere midler ikke er blevet brugt.
Når det så er sagt, mener jeg sådan set, at 9 millioner er for lille et beløb, når vi tænker på, hvad det egentlig er, vi er oppe imod. Vi taler tit om, at EU er en økonomisk stormagt i verden, og det er jo rigtigt, men man kan roligt sige, at på udviklingsområdet er vi ligefrem en mastodont. Vi er samlet set klart den største bidragyder i verden, og derfor er det selvfølgelig vigtigt, at vi behandler de grundlæggende principper, udviklingsarbejdet foregår på. Her er ligestilling et af områderne og et meget vigtigt område.
Det er simpelthen et , hvis ikke vi også bekæmper kvindernes fattigdom, vil det simpelthen ikke lykkes os at få udviklingen i gang. Man kan så håbe, at dette her kan stimulere til den udvikling. I sig selv er det selvfølgelig ikke nok, men det kan forhåbentlig få den katalysatoreffekt, som er beskrevet. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (Α5-0196/2004) fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser (elektromagnetiske felter) (18. særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (13599/1/2003 - C5-0016/2004 - 1992/0449C(COD)) (Ordfører: Pérez Álvarez).
Pérez Álvarez (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær - som jeg byder velkommen - mine damer og herrer, i 1994 vedtog Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen Kommissionens forslag om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af fysiske agenser.
De forskellige karakteristika ved de fire fysiske agenser - støj, vibrationer, optisk stråling og elektromagnetiske felter - betød, at Rådet i 1999 valgte at udarbejde særdirektiver.
Efter direktiverne om vibrationer og støj behandler vi i dag direktivet om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes eksponering for risici på grund af elektromagnetiske felter.
Forslaget hører ind under den række af forskrifter, der har til formål at forbedre arbejdsmiljøet, for i henhold til artikel 31 i chartret for grundlæggende rettigheder, som har titlen "Retfærdige og rimelige arbejdsforhold", har enhver arbejdstager ret til sunde, sikre og værdige arbejdsforhold.
Indledningsvis vil vi gerne understrege, at det nye direktiv er særdeles påpasseligt, for så vidt angår dets indvirkninger på samfundsøkonomien, idet det ikke pålægger forpligtelser, som ikke allerede findes i rammedirektivet, men blot specificerer dem.
Direktivet behandler kun skadevirkningerne på kort og mellemlangt sigt og ikke de skadelige langtidsvirkninger på grund af manglen på solide videnskabelige data. Det omhandler ikke risici på grund af kontakt med strømførende ledere. Beskyttelsen ligger i dette tilfælde i rammedirektivet. Der er ingen undtagelser til forslagets anvendelsesområde, da det ville betyde forskelsbehandling i henhold til EF-traktatens artikel 13 og artikel 20 i chartret for grundlæggende rettigheder. Desuden er der tale om et sundheds- og sikkerhedsdirektiv, der har til formål at fjerne faren ved kilden, selv om et særdirektiv - f.eks. direktiv 93/42/EØF - forpligter producenten til at overholde væsentlige krav. Anvendelsen kan være forkert, og hermed kan der være mange forskellige kilder til risici.
For at forstå det forebyggende indhold bør man være opmærksom på to aspekter. Det første er den højst tilladte grænseværdi for eksponering. Det andet er den aktionsværdi, der foranlediger en aktion, som anført i forslaget. Parlamentets bidrag fokuserer først og fremmest på arbejdsgivernes forpligtelser til vurdering og måling af de elektromagnetiske niveauer, som arbejdstagerne udsættes for, med høring og deltagelse af arbejdstagerne, samt til uddannelse og oplysning. Et andet af Parlamentets bidrag er at fastsætte detaljerede krav til forekomsten og målingen af denne eksponering - artikel 8 - med det formål at forebygge og på et tidligt tidspunkt at diagnosticere eventuelle sundhedsskadelige virkninger som følge af eksponering for elektromagnetiske felter.
Såfremt der opdages eksponering, der overstiger grænseværdierne, skal arbejdstageren gennemgå en lægeundersøgelse, og såfremt der påvises sundhedsskader som følge af eksponeringen, skal der foretages en ny risikovurdering.
Der forudsættes effektive, afbalancerede og afskrækkende sanktioner i henhold den nationale lovgivning - naturligvis - for eventuelle overtrædelser.
Hvis betænkningen opnår de nødvendige stemmer, og Rådet accepterer Parlamentets ændringsforslag, bliver direktivet resultatet af en slags social dialog, en politisk dialog i dette tilfælde, på grund af PPE-DE-Gruppens og PSE-Gruppes fælles indsats, og som Beskæftigelsesudvalget har foreslået, at vi ved hjælp af dette direktiv kan forbedre forholdene for de europæiske arbejdstagere. Vi har accepteret det oprindelige forslag fra hr. Crowley fra UEN-Gruppen. I min egenskab af ordfører vil jeg gerne udtrykke min tak til ham og til alle medlemmerne for deres bidrag og i særdeleshed til Den Socialdemokratiske Gruppes koordinator i Beskæftigelsesudvalget, hr. Stephen Hughes. Uden denne aftale ville direktivet ikke have været muligt.
Hvis vi i morgen opnår de nødvendige stemmer, får vi et direktiv, der er et resultat af dialog mellem de største politiske grupper i Parlamentet, og som har til formål at forbedre arbejdstagernes levevilkår og den værdighed, de som mennesker har krav på. 
Formanden.
   - Kommissær Dimas har ordet.
Hr. kommissær, jeg vil gerne benytte lejligheden til at byde Dem velkommen i Europa-Parlamentet, gratulere Dem med Deres nye post og ønske held og lykke i Deres arbejde. 
Dimas,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg sige tak for Deres pæne ord og velkomst. Det er mig en stor ære og glæde at være her i Europa-Parlamentet i aften. Jeg beklager, at jeg ikke har haft lejlighed til at mødes med medlemmerne af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, men jeg skal mødes med dem i morgen, hvor vi holder møde om eftermiddagen. Jeg glæder mig især til det kommende tætte samarbejde med Europa-Parlamentet og dets udvalg.
Betænkningen fra Pérez Álvarez er upåklagelig, og jeg vil gerne komplimentere ham på Kommissionens vegne, fordi han talte så fremragende og har udarbejdet en så enestående rapport om et så vanskeligt og teknisk spørgsmål som forslaget om fysiske agenser og navnlig elektromagnetiske felter. Emnet kompliceres yderligere af den kendsgerning, at det ændrede forslag blev forelagt Rådet allerede i 1994, men først i 2002 blev første del af forslaget om vibrationer godkendt, mens anden del om støj blev godkendt i 2003. Nu har vi så tredje del om elektromagnetiske felter, som er nået til andenbehandlingen.
Kommissionen tillægger fortsat alle foranstaltninger, som tager sigte på beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, og som udgør en vigtig faktor i forbindelse med livskvalitet, den største betydning. Der er i den sociale dagsorden lagt vægt på dette spørgsmål, som blev bekræftet i Kommissionens meddelelse om en ny strategi vedrørende sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Jeg er af den opfattelse, at lovgivningen om elektromagnetiske felter bliver et afgørende skridt hen imod en bedre beskyttelse af de arbejdstageres sundhed og sikkerhed, som eksponeres for risici på grund af fysiske agenser. De nyeste tilgængelige videnskabelige data viser, at overeksponering for elektromagnetiske felter kan få alvorlige konsekvenser for arbejdstagernes sundhed og sikkerhed og derfor kræver særlig opmærksomhed. I direktivet fastsættes forebyggende foranstaltninger til beskyttelse af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed, især mod induktionsstrøm i kroppen, stød og forbrændinger samt optagelse af varmeenergi, som stammer fra elektromagnetiske felter. Det skal bemærkes, at det endnu ikke har været muligt at undersøge de kræftfremkaldende virkninger af elektromagnetiske felter, fordi der ikke foreligger tilstrækkelige videnskabelige data eller dokumentation for en årsagssammenhæng mellem elektromagnetiske felter og kræft. Af tilsvarende årsager fastsætter direktivet heller ikke eksponeringsgrænseværdier for statiske magnetfelter. Det skal dog fremhæves, at Kommissionen i forbindelse med sin rapport om gennemførelsen i praksis vil lægge stor vægt på disse spørgsmål, følge udviklingen i de videnskabelige data meget nøje på disse to områder og om nødvendigt stille de nødvendige forslag på et senere tidspunkt.
Jeg vil gerne rose Parlamentets medlemmer for kvaliteten af deres ændringsforslag, hvormed de giver udtryk for Parlamentets bekymring og interesse med hensyn til risiciene forbundet med og konsekvenserne af arbejdstagernes eksponering for elektromagnetiske felter. Det skal påpeges, at Kommissionen under hele den meget tekniske og vanskelige lovgivningsproces har gjort sig store og ofte stædige bestræbelser på at bibeholde et højt beskyttelsesniveau i teksten og samtidig sikre muligheden for at nå frem til en kompromisløsning. Jeg skal gøre opmærksom på, at Kommissionen for at opnå et overordnet kompromis accepterede Rådets fælles holdning, selv om den havde forbehold over for svækkelsen af bestemmelserne om helbredskontrol. Det er med særlig glæde, at jeg konstaterer, at et af Deres ændringsforslag, ændringsforslag 3, retter op på denne mangel i den fælles holdning og genindfører helbredskontrollens forebyggende karakter. Hvad Deres ændringsforslag angår, kan Kommissionen acceptere dem i deres helhed, da de forbedrer tekstens kvalitet og gør meningen mere tydelig.
Helt konkret tydeliggør ændringsforslag 1 den procedure for vurdering af eksponeringsniveauerne, som er foreskrevet i rammedirektiv 89/391. Ændringsforslag 2 forbedrer tekstens kvalitet, fordi det supplerer indholdet af de oplysninger, som skal stilles til rådighed for arbejdstagerne, endnu mere. Ændringsforslag 3 styrker helbredskontrollen, hvilket er helt i tråd med Kommissionens forbehold over for den fælles holdning. Ændringsforslag 4 indfører en standardbestemmelse om sanktioner, ændringsforslag 5 fastsætter, hvor ofte Kommissionen udarbejder rapport, og er i overensstemmelse med de øvrige direktiver om sundhed og sikkerhed.
Jeg behøver ikke fortælle Dem, at denne rapport vil vurdere den videnskabelige udvikling med hensyn til de langsigtede virkninger af eksponering for elektromagnetiske bølger samt virkningerne af statiske elektromagnetiske felter. Samtidig undersøges også yderligere initiativer på baggrund af den nye videnskabelige viden.
Jeg vil ligeledes tillade mig at gøre opmærksom på, at den etapevise behandling af Kommissionens forslag, hvor man begyndte med vibrationer, derefter behandlede støj og nu behandler elektromagnetiske felter, ikke fjerner behovet for at arbejde videre med den resterende fysiske agens, som indgår i Kommissionens oprindelige forslag, nemlig optisk stråling. 
Andersson (PSE ).
   - Hr. formand, til kommissæren vil jeg gerne sige, at jeg ser frem til at møde ham i morgen for at udveksle erfaringer og synspunkter vedrørende den sociale dagsorden. Derpå vil jeg vende mig til ordføreren, hr. Pérez Álvarez. Jeg ser, at hr. Hughes ikke er her i dag. Det skyldes, at det indimellem er svært at komme til Strasbourg på grund af utilstrækkelige flyforbindelser. Hr. Hughes er blevet opholdt på vejen hertil. Jeg vil på De Europæiske Socialdemokraters Gruppes og hr. Hughes' vegne takke hr. Pérez Álvarez for et meget godt samarbejde. At vi er kommet frem til dette resultat, skyldes i høj grad det konstruktive samarbejde mellem Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater og De Europæiske Socialdemokraters Gruppe. Hr. Pérez Álvarez og hr. Hughes har været de ledende personer i dette samarbejde.
Vi har haft to mål som udgangspunkt. Det ene var at skabe et godt direktiv på dette område, som garanterer arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Det andet mål har været at blive enige, inden mandatperioden er slut, så vi ikke bliver ved med at udskyde spørgsmålet. Det er allerede blevet nævnt, at dette direktiv indgår i pakken om sundhed og sikkerhed og fysiske agenser. Vi har tidligere opnået gode resultater i forbindelse med vibrationer og støj, og nu er turen kommet til elektromagnetiske felter og arbejdstagernes eksponering for dem.
Dette berører mange mennesker på arbejdsmarkedet. Lad mig komme med nogle eksempler. Der er mennesker inden for sundhedsvæsenet, i cateringvirksomheder og inden for metalindustrien. Det er et vigtigt direktiv, som vi nu skal tage stilling til. Det har været en diskussion af langtidsvirkningerne og vanskelighederne med at finde videnskabelige resultater for at kunne vurdere langtidsvirkningerne. Jeg synes, at vi i kraft af de ændringsforslag, som vi har stillet i udvalget, og som vi håber at få opbakning til, påpeger nogle vigtige ting. 
For det første behandles konsultation og samarbejde med arbejdstagerne. Et andet vigtigt emne er naturligvis forebyggelse, det vil sige, at en arbejdstager ved overeksponering har en automatisk ret til sundhedskontrol. Hvis det ved disse sundhedskontroller viser sig, at arbejdstageren har været udsat for overeksponering og lidt skade som følge deraf, foretages en ny riskovurdering. Dette anser jeg måske som det vigtigste forslag af de ændringsforslag, som nu stilles af vores udvalg. 
Det er også vigtigt, at der vil være store konsekvenser for de arbejdsgivere, som ikke følger disse anbefalinger. Jeg skal også nævne det sidste ændringsforslag om, at der findes en tidsgrænse, som Kommissionen skal efterleve. Hvis der dukker nye resultater op, skal man tage initiativ og henvende sig til Parlamentet på ny.
Til slut vil jeg gerne komme med en stor tak. Vi har haft et konstruktivt samarbejde, og jeg håber, at udfaldet bliver vellykket. Det er jeg overbevist om, at det bliver. 

Crowley (UEN ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig mine kolleger i deres tak til ordføreren for det enorme stykke arbejde, som hun har lagt i denne betænkning.
Denne betænkning og den mekanisme, som vi anvender til at få betænkningen igennem Parlamentet, er det bedste eksempel på samarbejdet mellem institutionerne. På grund af tidsrammen, som vi nu arbejder inden for under det irske formandskab, især i forbindelse med det kommende valg i juni, var det nødvendigt at finde et kompromis og nå til enighed, hvilket måske ikke passer alle og måske ikke omfatter alle de individuelle bemærkninger, som hver medlemsstat ønskede skulle være omfattet, men på den måde bliver der vedtaget lovgivning for at sikre, at arbejdstagerne beskyttes mod disse nye risici, som de udsættes for.
Når vi ser på den fremskredne brug af teknologi, især farerne som følge heraf, er det afgørende, at Parlamentet, men også hele EU, vurderes hurtigt at kunne reagere på de nye innovationer og de nye risici. 
Vi sidder med et kompromis foran os. I de seneste par uger har Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender stillet fem ændringsforslag, som er accepteret af Coreper og Rådet samlet set under ledelse af det irske formandskab. Det giver os mulighed for at stille denne lovgivning på området for arbejdstagernes rettigheder i tråd med Parlamentets meget stolte og stærke tradition med at sikre arbejdstagernes beskyttelse i overensstemmelse med sundheds- og sikkerhedslovgivning. 
Jeg vil gerne lykønske kommissær Dimas med hans nye stilling. Jeg ved, at det er meget vanskeligt at tiltræde en stilling i så kort en periode. Jeg ønsker ham held og lykke i hans embede og lover, at jeg og min gruppe vil samarbejde med ham i de kommende måneder. Arbejdstagernes sundhed og sikkerhed skal komme allerførst i al vores lovgivning. Det er naturligvis vigtigt, at vi forsøger at oprette regler og forordninger i forbindelse med konkurrence og konkurrenceevne for at sikre, at arbejdstagerne kan få et arbejde, men ud over at have et arbejde skal de have et godt arbejde med ægte belønning og ægte beskyttelse. Først når vi har opfyldt alle disse kriterier, kan vi oprigtigt sige, at vi har arbejdet ordentligt på vegne af alle EU-borgerne. Jeg anbefaler betænkningen til Parlamentet. Jeg anmoder alle medlemmerne om at støtte den, så vi kan komme videre i denne samarbejdstid. 
Thorning-Schmidt (PSE ).
    Hr. formand, hr. kommissær, vi har set frem til at kunne stille spørgsmål i morgen i udvalget. Det er selvfølgelig en stor glæde efter så mange år at kunne lægge sidste hånd på dette direktiv - det er der ingen tvivl om. Direktivet har været utrolig længe undervejs, og jeg anbefaler det også med glæde til huset i morgen. Det er også godt, at det ikke som de øvrige direktiver om fysiske agenser er fyldt med overgangsperioder og dispensationsmuligheder og en masse undtagelser. Det synes jeg, at man skulle tage ved lære af i de kommende direktiver på dette område.
Når det så er sagt, vil jeg sige, at jeg er skuffet over, at direktivet ikke på nogen måde nævner de langsigtede effekter af elektromagnetiske bølger. Jeg er klar over, at der er problemer med at vise sammenhængen mellem eksponering og cancerudvikling. Alligevel synes jeg, at det må påvirke os i vores lovgivning, at vi i øjeblikket ser en række eksempler på mennesker, som har arbejdet med radar i 70'erne og 80'erne, og som nu ser ud til at følge et mønster, hvor de udvikler cancer. Jeg synes, at det er skuffende, at det overhovedet ikke er nævnt i direktivet.
Jeg synes, at vi på et eller andet tidspunkt må tage højde for, at der også er et forsigtighedsprincip på dette område. Hvis vi begynder at se et mønster i de tilfælde, hvor mennesker efter 20 år eller 30 år udvikler cancer, så bør vi gøre noget. Jeg vil derfor gerne spørge kommissæren direkte, om jeg hørte rigtigt, nemlig at De opfatter artikel 11 i direktivet således, at Kommissionen forpligter sig til at fremlægge et nyt forslag, så snart der foreligger ny viden om langtidsvirkningerne af elektromagnetiske bølger. Jeg vil blive meget glad, hvis Kommissionen kunne bekræfte det. Jeg tror, det er meget vigtigt for det næste Parlament at få et konkret holdepunkt at gå videre med. 
Dimas,
    Hr. formand, jeg vil blot sige, at jeg, hvad det sidste punkt angår, gentog, at den videnskabelige udvikling med hensyn til de langsigtede virkninger vil blive vurderet, og at yderligere initiativer vil blive undersøgt på baggrund af denne videnskabelige viden. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Jeg benytter ligeledes anledningen til at lykønske Dem med Deres udnævnelse og byder Dem velkommen til Europa-Parlamentet.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A5-0161/2004) fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om Rådets fælles holdning vedtaget den 6. februar 2004 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om fastlæggelse af et EF-handlingsprogram med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder (16185/1/2003 - C5-0068/2004 - 2003/0109(COD)) (Ordfører: Kratsa-Tsagaropoulou).
Lulling (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg tror, at alle glæder sig over, at Rådet sammen med Europa-Parlamentet har erkendt, at fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder i praksis kræver en kombination af foranstaltninger, et struktureret program, inddragelse af det civile samfund, særligt kvindeorganisationerne, og økonomisk støtte til disse.
Jeg bemærker med tilfredshed, at der ud over Den Europæiske Kvindelobby, som har stor fremmende betydning, og som jeg for øvrigt var med til at stifte, findes andre aktive kvindeorganisationer i Europa, som arbejder for fremme af ligestilling mellem kvinder og mænd, der også fortjener at få støtte. Det har jeg gennem flere år været fortaler for.
Ordføreren, fru Kratsa-Tsagaropoulou, som jeg er stedfortræder for i dag, og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder havde ikke ved førstebehandlingen nogen let opgave med at gøre opmærksom på det fornuftige i ikke at diskriminere andre europæiske kvindeorganisationer ud over Den Europæiske Kvindelobby. Der blev til sidst opnået en aftale med Rådet til sikring af lige behandling af de forskellige aktive kvindeorganisationer i Europa. Den Europæiske Kvindelobby har ikke monopol på at repræsentere og koordinere kvindernes ngo'er.
Derfor er det kun ret og rimeligt, at de øvrige organisationer ligeledes får en årlig driftsstøtte inden for rammerne af det fællesskabshandlingsprogram, der dækker perioden fra den 1. januar 2004 til den 31. december 2005. Fællesskabshandlingsprogrammet er ikke blot åbent for de 25 medlemslande, men også for EFTA-landene, Rumænien, Bulgarien og Tyrkiet, som venter på at indtræde i EU.
Hr. formand, når det er sagt, falder jeg på ingen måde i svime over den finansielle del til gennemførelse af programmet, som er på 2,2 millioner euro for to år, særligt ikke når der i de finansielle bestemmelser er en restriktion om, at "de årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af de finansielle overslag."
For ikke yderligere at forsinke vedtagelsen af denne beslutning, som skulle have været vedtaget inden ikrafttrædelsen den 1. januar 2004, anmoder jeg på vegne af min kollega fru Kratsa-Tsagaropoulou om, at De følger hendes holdning og vedtager den tekst, som hun har forhandlet sammen med Rådet uden ændringsforslag.
Tillad mig at gøre opmærksom på de vigtigste dele i aftalen. Først og fremmest er det flytningen af Den Europæiske Kvindelobby fra den første del af bilaget, fastsættelsen af en ens medfinansieringsgrad for Den Europæiske Kvindelobby og de øvrige aktive kvindeorganisationer i Europa, ikke-anvendelsen af gradvis faldende finansiering af de kvindeorganisationer, der ikke er med i Den Europæiske Kvindelobby, og den årlig driftsbevilling til støtte for gennemførelse af kvindeorganisationernes permanente arbejdsprogram. Det er godt, og jeg glæder mig over aftalen. Jeg håber, at De, som fru Kratsa-Tsagaropoulou har bedt om, vil støtte det dokument, som hun har forhandlet sammen med Rådet, for det kan alle acceptere.
Dimas,
    Hr. formand, det er med særlig glæde, jeg kan konstatere, at der er sket fremskridt med dette forslag både i Rådet og i Parlamentet, og at vi nu er nået til den sidste fase i vedtagelsen.
Forslaget tager sigte på at skabe et retsgrundlag for fortsat finansiel støtte til organisationer, som er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder. Det tager sigte på at øge den retlige klarhed og gennemsigtigheden ved tildeling af tilskud i henhold til den nye finansforordning. Nærværende forslag indgår i en pakke bestående af syv afgørelser, som vil tilvejebringe et konkret retsgrundlag fra og med 2004 for tilskud, som på nuværende tidspunkt ydes på grundlag af bevillinger til den administrative drift.
Jeg vil gerne gratulere fru Kratsa med hendes betænkning og ligeledes fru Lulling, som fremlagde den, samt Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder for det arbejde, det har gjort, og de forslag, det har stillet, hvoraf størstedelen er indarbejdet i Kommissionens ændrede forslag.
Vi støtter den fælles holdning, som Rådet har foreslået, da den lever op til hovedformålene med Kommissionens forslag og integrerer de fleste af Deres forslag. Det er meget positivt, at institutionerne har arbejdet så tæt sammen og nåede til enighed om de grundlæggende spørgsmål om programmets varighed og det centrale finansieringsniveau på trepartsmødet i november 2003.
Vi er alle enige om, at de pågældende organisationer har spillet en vigtig rolle i indsatsen for at fremme fællesskabspolitikkerne for ligestilling mellem mænd og kvinder. Det er vigtigt at sikre, at fællesskabsstøtten til de pågældende organisationer fortsætter, og at fjerne hindringerne for denne. På grund af den forsinkede vedtagelse af denne afgørelse er det absolut nødvendigt, at de ændringsforslag, der drejer sig om overgangsbestemmelser, kommer med i den endelige afgørelse, sådan som man vedtog på forligsmødet i november. 
Dybkjær (ELDR ).
    Hr. formand, man kan sige, at i modsætning til alle andre har jeg fundet det vigtigt at tage ordet ved denne andenbehandling. Det er ganske enkelt, fordi jeg vil benytte lejligheden til at lovprise det arbejde, den europæiske kvindelobby gør. Det er selvfølgelig vigtigt, hvad de europæiske politiske partier gør for at fremme kvinder i beslutningsprocesserne og på alle mulige andre områder. Men jeg tror også roligt, man kan sige, at hvis ikke den europæiske kvindelobby var aktiv på området, så ville det være meget sværere at komme igennem med en række ligestillingsinitiativer.
Specielt synes jeg, der er grund til at fremhæve nødvendigheden af den europæiske kvindelobby i forbindelse med udvidelsen med de nye medlemsstater, der helt givet har andre ligestillingstraditioner, end vi har i de nuværende medlemsstater. Det er vigtigt, at kvindelobbyen sammen med medlemsorganisationerne i landene er aktive, således at vi fortsat kan drive kvindearbejdet, selv om der er tale om kulturelle forskelle mellem de nye og de gamle EU-lande. 
Formanden.
   - Jeg tror ikke, Kommissionen ønsker at svare.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0155/2004) af Prets for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder om forslag til Rådets direktiv om gennemførelse af princippet om ligebehandling af kvinder og mænd i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser (KOM(2003) 657 - C5-0654/2003 - 2003/0265(CNS)).
Dimas,
    Hr. formand, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, EU har i næsten 50 år kæmpet for ligebehandling af kvinder og mænd, og der er sket store fremskridt på beskæftigelsesområdet med vedtagelse af lovgivning, som sikrer lige løn og lige arbejdsvilkår.
Lovgivning kan ganske vist ikke løse alle problemer, og der skal gøres meget mere for at fjerne lønforskellene mellem mænd og kvinder. I 2000 bebudede Kommissionen i sin dagsorden for den sociale politik, at den ville undersøge forskelsbehandling uden for arbejdsmarkedet. Denne idé fik støtte fra Det Europæiske Råd i Nice, som opfordrede Kommissionen til at styrke ligestillingsrelaterede rettigheder ved at vedtage et forslag til direktiv på grundlag af traktatens artikel 13.
Inden der blev udarbejdet et detaljeret forslag, fandt der et vidtspændende samråd sted med Det Rådgivende Udvalg for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder, hvor alle medlemsstater og arbejdsmarkedets parter er repræsenteret, samt med forsikringsbranchen og andre brancher, Europa-Parlamentet og det civile samfund.
Det er det forslag, De har foran Dem. Nærværende direktiv følger i fodsporene på det tidligere direktiv om forskelsbehandling på grund af etnisk tilhørsforhold og fokuserer på det grundlæggende område, der drejer sig om adgang til varer og tjenesteydelser, hvor vi havde beviser for, at der var forskelsbehandling mellem mænd og kvinder, og hvor man ved, at lovgivning kan ændre på situationen. Nærværende direktiv vil derfor hovedsagelig dække finansielle tjenesteydelser, hvor kvinder ofte bliver mødt med krav om at stille med en kautionist for at kunne optage lån, mens der ikke stilles dette krav til mænd. Endvidere er der boligområdet, hvor familier med enlige forsørgere, især kvinder, har flere problemer end mændene med at leje en bolig, og naturligvis forsikringsbranchen, hovedsagelig inden for bilforsikring, livsforsikring og annuitetspension samt sygeforsikring.
Forslaget om forbud mod forskelsbehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til varer og tjenesteydelser er kontroversielt, både i Rådet, i Parlamentet og i samfundet generelt. Det er kontroversielt, både fordi det sætter spørgsmålstegn ved nogle faste holdninger med hensyn til behandlingen af mænd og kvinder, fordi det går ind for, at der er faktorer, som er vigtigere end køn, når forsikringspræmierne beregnes, og fordi det antyder, at den måde, hvorpå de fleste forsikringsselskaber griber tingene an på i dag, er grundlæggende uretfærdig.
Men dette er et vigtigt fremskridt for ligebehandlingsprincippet, som vil ændre mænds og kvinders liv i hele EU. 
Prets (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil gerne takke Dem for det, som De netop sagde, fordi det gør os meget optimistiske med hensyn til at slippe af med den forskelsbehandling, der eksisterer i forsikringsbranchen.
Efter en meget intensiv arbejdsproces og en meget lang indkøringsfase er vi omsider nået frem til at kunne stemme om betænkningen. Dette direktivforslag stod allerede på Kommissionens socialpolitiske dagsorden i juni 2000, og stats- og regeringscheferne genoplivede det på Europa-Rådets møde i Nice i december 2000. I dag, fire år senere, er det de samme herrer, som modsætter sig et sådant direktivforslag, nu da det foreligger. Først tre år senere, nemlig i september sidste år, blev der stillet et forslag, som også måtte gå den meget tunge gang gennem Kommissionen. Som ordfører arrangerede jeg en offentlig høring herom i september 2003 med henblik på at opnå en bred folkelig tilslutning hertil.
Denne høring var meget interessant og bragte spændende ting for dagens lys, bl.a., at man må stille sig tvivlende over for den så ofte citerede statistik, der anvendes som grundlag for at opkræve højere forsikringspræmier for kvinder. I Storbritannien har mænd og kvinder i f.eks. Manchester den laveste forventede levealder, i Westdorset har mænd og i Westsummerset har kvinder den højeste forventede levealder. På samme måde bliver mænd i Østtyskland ældre end mænd i Vesttyskland. Også i Østrig kan man tale om en øst-/vest forskel i forventet levealder. Det vil sige, at kønnet som eneste bestemmende faktor sikkert er for lidt her. Jeg mener, at vores tilgang til dette ligestillingsdirektiv ikke udelukkende kan baseres på økonomiske faktorer, men at det derimod involverer en ren politisk beslutning. Med andre ord er det altså den politiske vilje til at tage stilling for eller imod ligestilling.
Efter vores mening er det meget beklageligt, at områderne uddannelse, beslutningsprocesser, medieindhold og reklameindhold ikke kom med i Kommissionens endelige direktivforslag. Derfor støtter jeg min kollega, fru Swiebel, i, at en trinvis tilgang sikkert ikke er den bedste løsning, men måske den mest tålelige i første omgang. Indholdet af dette direktiv er meget afdæmpet i sammenligning med det allerede eksisterende direktiv om ligebehandling af alle uanset race, og hvis krav er meget mere vidtgående. Derfor vil jeg godt takke fru Diamantopoulou for at have taget dette vigtige skridt, og samtidig vil jeg gerne opfordre Dem, hr. kommissær, og dermed Kommissionen til at få vedtaget yderligere forslag til en omfattende bekæmpelse af den seksuelle diskriminering snarest muligt og til at garantere en de facto-ligestilling på andre områder end beskæftigelsesområdet.
Dette direktiv er entydigt baseret på artikel 13, som blev indlemmet i Amsterdam-traktaten fra 1997, og jeg er ikke enig med de kolleger i Retsudvalget, som mener, at den bør baseres på artikel 95. I så tilfælde mener jeg, at det kun ville have betydet en ren økonomisk adgang til det indre marked, og jeg er ikke sikker på, at Rådet virkelig ville have givet Parlamentet medbestemmelse her.
Et afgørende punkt og kernen i betænkningen er den forsikringsmatematiske faktor, som forsikringslobbyen har henholdt sig til, og som er årsagen til de fleste uoverensstemmelser. Køn må ikke anvendes som forsikringsmatematisk faktor i beregningen af præmierne og ydelserne. Det er diskriminerende at inddrage kønnet som objektiv faktor, da køn ikke kan vælges frit, men at kvinder og mænd fødes som sådan. Forsikringsselskaberne og desværre også - som jeg kunne udlede af mange samtaler - kvinder i forsikringsbranchen går f.eks. ind for, at barselsudgifter udelukkende skal afholdes af kvinderne, fordi det også er dem, der lægger beslag på de medicinske ydelser. Da alle kvinder betaler de samme beløb, er der solidaritet mellem kvinder med børn og kvinder uden børn. Men hvad med mændene, som trods alt har haft en finger med i spillet i forbindelse med kvindernes graviditet? Familiepolitik er en varm kartoffel i øjeblikket, og der fremsættes krav om øget støtte til børnefamilierne. Desuden får vi tudet ørerne fulde om nødvendigheden af en stigning i fødselstallene, og økonomiministrene annoncerer højlydt forbedringer af familiepolitikken, mens de samtidig er kraftigt imod dette direktiv. Det beviser, at for vores mandlige politikere er familiepolitik ligesom kvindepolitik meget ofte en undskyldning for at føre alibipolitik. Skøntalerne bliver meget ofte hængende i luften, uden at der er afgivet konkrete indrømmelser.
Jeg vil gerne præcisere, at det som hidtil skal være muligt at gennemføre en beregning af præmierne, som er i overensstemmelse med risiciene, men at kønnet imidlertid ikke må inddrages som en faktor i disse beregninger. Anvendelsen af køn eller race som grundlag for præmieberegningen er diskriminerende, da disse faktorer ligger uden for den enkeltes kontrol. 
Swiebel (PSE ),
    Hr. formand, som ordføreren allerede har nævnt, sætter dette direktiv en stopper for den vedvarende form for kønsdiskrimination, der også kaldes statistisk diskrimination. I statistisk diskrimination er gennemsnitsforskellene, som er fastlagt på et givet tidspunkt, mellem grupper, i dette tilfælde grupper af mænd og grupper af kvinder, gjort kategoriske som et fast vurderingskriterium for enkeltpersoner. 
Desværre forekommer denne statistiske diskrimination stadig ofte i den private forsikringsbranche i en række lande. Det væsentlige ved forsikring handler dog om at dele risiciene. At dømme folk på en karakteregenskab, som de på ingen måde har kontrol over, må betragtes som diskrimination. Den tilsyneladende logik med, at forsikringsbranchen tager højde for forskellen mellem mænd og kvinder, er et levn fra forgangne tider - det er at vælge den lette løsning. Vi skal bekæmpe dette af principielle grunde. Modstanderne gør en sidste modstand. Derfor glæder det mig, at et så stort flertal i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder har godkendt fru Prets' betænkning, og jeg håber, at plenarforsamlingen vil gøre det samme. 
Vi venter dog på det næste skridt, som kan sætte en stopper for det såkaldte ligestillingshierarki. Europæisk lovgivning til bekæmpelse af forskelsbehandling er et kludetæppe, som selv diskriminerer mellem de forskellige årsager til diskrimination. Derfor får forskellige grupper forskellige beskyttelsesniveauer. Hvorfor er forskelsbehandling på grund af race forbudt i EU-lovgivning på områderne uddannelse og sociale tjenesteydelser, mens forskelsbehandling på grund af køn ikke er? Hvorfor er der heller ikke på dette område og på det sociale sikringsområde truffet forholdsregler mod forskelsbehandling på grund af alder, handicap og social orientering?
Vi ser frem til Kommissionens forventede grønbog om kommende lovgivning til bekæmpelse af forskelsbehandling samlet set og efterfølgende til ny ændringslovgivning. Et ligestillingshierarki er trods alt ikke acceptabelt i det EU, som angiveligt ønsker at være et fællesskab bestående af værdier. 
Niebler (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne takke vores ordfører, fru Prets. Kampen mod kønsdiskriminering fortjener vores fulde opbakning, og jeg tror, at det er noget, som vi alle er grundlæggende enige om.
Dette spørgsmål bør imidlertid ikke få søgelyset væk fra de problemer, som dette direktiv rejser. Direktivets kardinalpunkt er referencen til forsikringsbranchen. Ved beregningen af forsikringspræmierne må der nemlig efter Kommissionens og mange kollegers opfattelse ikke længere tages hensyn til køn, fordi det angiveligt allerede er diskriminerende i sig selv.
Der var et flertal i Retsudvalget imod dette initiativ. For forsikringsselskaber beregner risici, og hvis der er forskellige risici, må der også tages passende hensyn hertil. Eksempelvis er de private pensionsopsparinger baseret på forsikringsselskabernes beregninger af kvinders længere forventede levealder i forhold til mænds kortere forventede levealder. Jeg mener ikke, at det er egentlig diskriminering, men derimod et forhold, som man nødvendigvis må tage hensyn til ved præmieberegningen. Et andet eksempel er bilforsikringsområdet. Statistisk set forholder det sig sådan, at kvinder forårsager færre trafikuheld, og derfor beregner forsikringsselskaberne lavere præmier for kvinder. Jeg mener ikke, at det er diskriminerende, men at det blot er simpel matematik, der bliver anvendt her, og som man ikke bare sådan bør kunne sætte ud af kraft ved hjælp af lovgivning. 
Jeg vil godt gøre en undtagelse i forbindelse med moder- og svangerskab, hvor jeg mener, at der ikke må være nogen forskelle mellem mænd og kvinder med hensyn til udgifterne. Begge køn er naturligvis ansvarlige herfor, og dermed besluttede vi i Retsudvalget, at de skal behandles ens i den henseende. 
Jeg er imod dette direktiv, fordi det udgør et massivt indgreb i folks privatsfære. Jeg er imod indførelsen af unisexpræmier og håber, at de ændringsforslag, som vores gruppe stillede endnu en gang, vil kunne samle et flertal her i plenarforsamlingen i morgen. 
Zrihen (PSE ),
   Hr. kommissær, hr. formand, kære kolleger, jeg ønsker at give udtryk for min støtte til fru Prets' betænkning. Det er en meget vigtig betænkning for kvinderne. EU og medlemslandene har ikke-diskriminering af personer som et fælles princip. Vi beder ikke om penge, hvilket mange tilsyneladende tror, men vi beder om respekt for de europæiske værdier og traktaterne. Vi beder heller ikke om særlige privilegier, hvilket vi ofte bliver anklaget for.
Europa-Parlamentets holdning bør hverken være valgtaktisk eller partipolitisk, men skal være en politisk handling for en større respekt for ligestilling mellem kønnene. Vi havde længe håbet på et bredere direktiv, der kunne samle mange forskellige områder, hvor ligestillingen mellem kønnene skulle fremmes. Vi har nu et temmelig begrænset direktiv, som ikke desto mindre er meget vigtigt for ligestillingen mellem personer, men som dog i sig selv er et skridt fremad. Vi forventede mere solidaritet og lighed mellem kønnene i dette direktiv.
Jeg vil gerne understrege, at vi bør bekæmpe enhver form for diskrimination på baggrund af kriterier, som ikke er selvforskyldte, særlig køn, race, etnisk tilhørsforhold og alder. Direktivforslaget går ikke imod forsikringssektorens beregning af præmier i forhold til risikoen, men kun mod en indføjelse af køn som beregningsfaktor. Undskyld mig, jeg er en kvinde, og jeg betragter det ikke som en risiko. Andre faktorer, der har relation til livsstil andet end køn, kunne indgå i beregningen af en række forsikringer. Jeg vil desuden også understrege, at retten til ligestilling mellem kvinder og mænd er en individuel ret, som kvinder og mænd har som enkeltpersoner og ikke som medlemmer af en gruppe.
Nogle fremsætter argumenter, der skræmmer borgerne. Inden der opstår en hurtig sammenblanding af direktivets mulige konsekvenser, skal det understreges, at mulige eller lidet sandsynlige sænkninger eller stigninger i visse dele af forsikringsbranchen kun er gældende for nye kontrakter og ikke for kontrakter, der allerede er underskrevet, hvilket nogle gerne vil give indtryk af. Direktivet angår desuden ikke udelukkende kvinder, men også mænd. Direktivet vil derfor have konsekvenser for beregningen af forsikringspræmierne for mænd, og også på de andre områder, som direktivet dækker, det vil sige adgang til og levering af varer og tjenesteydelser. Lighed i adgang til og levering af varer og tjenesteydelser er grundlæggende. Endnu i dag i vores civiliserede samfund findes der stadig diskriminerende praksisser. Det er almindeligt at se opslag, der præciserer, at en lejlighed kun udlejes til kvinder eller kun til mænd, og at se steder og tjenesteydelser, der kun er tilgængelige for et af kønnene.
Vi har ved en tidligere forhandling drøftet ligestilling mellem kønnene i forbindelse med udviklingssamarbejdet. Jeg mener, at den pågældende betænkning, som sigter mod en styrkelse af kvindernes rolle og mod bekæmpelse af diskrimination mellem mænd og kvinder i tredjelandene, bør være et eksempel, som vi også bør anvende her i vores del af verden.
Der er nogle, der håber, at de ved en ændring af direktivet kan gøre det indholdsløst. Jeg håber, at det ikke bliver tilfældet under afstemningen, og at vi vil støtte denne betænkning. Ligeledes håber jeg, at EU og medlemslandene iværksætter og gennemfører direktivet. Selv om fællesskabsretten bekræfter princippet om ligestilling mellem mænd og kvinder, og selv om der allerede er vedtaget et direktiv, har gennemførelsen af princippet altid vist sig at være vanskelig at føre ud i praksis. Den gode vilje er ikke tilstrækkelig. Forskellen mellem mænd og kvinder på arbejdsmarkedet findes stadig. Denne ulighed betragtes dog nu som en europæisk konkurrenceforhindring og en forhindring for gennemførelse af målene fra Lissabon, hvilket blev beskrevet i den seneste meddelelse fra Kommissionen om ligestilling mellem kønnene.
Hr. formand, hr. kommissær, jeg håber, at Kommissionen i den kommende valgperiode vil præsentere os for et direktiv, der lapper hullerne i princippet om ikke-diskriminering mellem mænd og kvinder på områder, der endnu ikke er afdækket. Endelig håber jeg i særdeleshed, at Europa-Parlamentet fremover vil udvise klar beslutsomhed til fordel for ikke-diskriminering og ligestilling mellem af kvinder og mænd.
Attwooll (ELDR ),
    Hr. formand, jeg vil gerne lykønske fru Prets med betænkningen og takke hende for hendes samarbejde i forbindelse med udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender.
Jeg kan godt forstå forsikringsbranchens bekymringer. Forslaget vil medføre betydelige ændringer af branchens praksis, og i øjeblikket er den usikker på, hvordan disse ændringer skal gennemføres. Forståeligt nok bryder branchen sig ikke om usikkerhed. Jeg kan dog ikke forstå branchens argument om, at den nuværende differentiering af forsikringspræmier eller -ydelser på grundlag af køn ikke er diskriminerende, da den er baseret på objektive faktorer. Selv om det er tilfældet, at unge mænd generelt har flere biluheld end unge kvinder, eller at kvinder i gennemsnit lever længere end mænd, passer dette ikke på alle enkeltpersoner, og disse enkeltpersoner stilles ufordelagtigt som følge heraf.
Forekomsten af objektive forskelle, uanset om det er mellem enkeltpersoner eller grupper, er under alle omstændigheder ikke i sig selv tilstrækkelig grund til at behandle dem forskelligt. Der skal være en forsvarlig politisk begrundelse til dette. Jeg må sige, at jeg ikke tror, at det er lettere at komme med en sådan begrundelse i det 21. århundrede, hvad angår rutinemæssig levering af varer og tjenesteydelser til mænd og kvinder, end hvis det drejede sig om andre samfundsskabte grupperinger. Hvis jeg taler bevæget om dette emne, der det fordi, at jeg selv gentagne gange har oplevet denne form for forskelsbehandling, som dette direktiv skal forhindre. Jeg ønsker ikke, at de nye generationer skal få samme ar. 
Jeg anmoder forsikringsselskaberne til at undersøge, om ikke ændringerne faktisk kan være en mulighed for dem. Jeg vil ikke frivilligt købe en livrenteforsikring, da jeg ikke tror, at den vil være en økonomisk fordelagtig måde at ordne mine forhold på. Måske er jeg ikke den eneste kvinde, der har det på den måde. 
Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg kæmpede allerede her i Europa-Parlamentet i 60'erne for sikring af ligestilling mellem kvinder og mænd og mod enhver form for kønsdiskrimination. Jeg har siden 1963 kæmpet i nationale og europæiske kvindeorganisationer, for det meste som formand, for ligebehandling og lige muligheder for kvinder og mænd. Jeg kan derfor ikke anklages for ikke at fremme gennemførelsen af ligestillingsprincippet mellem mænd og kvinder i direktiver på alle områder.
Der er derfor for mig personligt også en moralsk og juridisk forpligtelse til at støtte direktivforslaget til fastlæggelse af ligebehandling mellem kvinder og mænd i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser. Men heller ikke i politik kan man forlange det umulige og det absurde.
Desværre tager Kommissionens forslag ikke hensyn til, at der for forsikringssektoren findes et andet direktiv, der forpligter assurandørerne til at fastsætte tilstrækkelige lave præmier under hensyntagen til alle fremtidige forpligtelser. Det er en kendsgerning, at køn i forbindelse med en række risici er et objektivt kriterium, som skal tages i betragtning, når omfanget af assurandørens forpligtelser skal vurderes.
Man kan dog ikke forbyde assurandørerne at tage hensyn til kønnet ud fra forsigtighedshensyn i forsikringens risikoberegning, selv om præmien og ydelserne i sidste ende ikke varierer fra det ene køn til det andet. Eftersom alle forsikrede uanset køn først og fremmest er interesserede i deres forsikrings finansielle levedygtighed, har vi fremsat ændringsforslag, der tager hensyn til denne bekymring.
Vi vil i lighed med Kommissionen bekræfte princippet om, at brugen af køn som afgørende og diskriminerende faktor i beregningen af præmier og forsikringsydelser skal forbydes i alle nye kontrakter, der indgås efter vedtagelsen af direktivet. Vi kan ikke acceptere, at de eksisterende kontrakter skal have tilbagevirkende gyldighed. Vi ønsker imidlertid at gøre det muligt at tage hensyn til køn ud fra objektive og gennemsigtige kriterier, som skal efterprøves og kontrolleres af medlemsstaterne særligt i forbindelse med forsikringsberegninger. Det er sund fornuft og i alle forsikredes interesse, og så meget desto mere, når "der næppe er dokumentation for systematisk forskelsbehandling i forbindelse med adgang til eller levering af varer og tjenesteydelser", hvilket Kommissionen selv anfører i begrundelsen.
Kommissionen skriver endda, at forsikringsselskaberne i fastsættelsen af tariffer i stedet for køn bør tage hensyn til andre kriterier som livsstil, adfærd eller faglig profession. Jeg tvivler på, at en sådan praksis harmonerer med respekten for privatlivet, men blot vil medføre nye og flere former for diskrimination mellem mænd og kvinder.
Hr. formand, jeg kan ikke forstå, hvorfor det er nødvendigt i lovteksten at indføre bestemmelser om sexchikane. Jeg kan ikke rigtig se, hvordan jeg kan blive chikaneret, når jeg køber en vare eller en tjenesteydelse. Jeg tror f.eks. ikke, at apotekeren vil chikanere mig, hvis jeg køber kondomer eller Viagra til min mand eller kæreste. Det gør jeg nu ikke, for jeg har ingen, men lad os skære alt det væk i lovteksten, som blot er fromme og overfladiske ønsker.
Dybkjær (ELDR ).
    Hr. formand, var man i tvivl om, at dette forslag til direktiv også handler om mænd og penge, så var man det i hvert fald ikke længere, da en række jakkeklædte mænd indfandt sig på de bagerste rækker under Kvindeudvalgets diskussion af dette emne. Helt legitimt, men også meget sigende. Skåret helt ind til benet, handler forslaget nemlig om at rette op på det faktum, at kvinder betaler mere og får mindre end mænd, når det drejer sig om livsforsikring, pensioner osv.
Vi vil bare gerne have et fair system, sagde nogle forsikringsfolk, da de henvendte sig på mit kontor med deres synspunkter mod forslaget. Det fik mig til at tænke over, hvad egentlig er. Deres opfattelse af var åbenbart, at det var helt fair, at kvinder var solidariske med kvinder, og mænd solidariske med mænd. Hvilket f.eks. betyder, at kvinder, der ikke kan få børn, skal betale for dem, der kan, mens børnenes far overhovedet ikke deltager i nogen form for økonomisk solidaritet i denne forsikringsmæssige henseende. Jeg er selvfølgelig helt uenig med forsikringsbranchen. Ligestilling er et fundamentalt princip i EU. Det står i den eksisterende traktat og går igen i forslaget til den nye forfatningstraktat. Der står også, at EU skal tage initiativer for at rette op på situationer, hvor disse principper ikke efterleves.
Derfor vil jeg gerne takke den tidligere kommissær for det arbejde, hun har gjort på dette område. Nu håber jeg så, at det kommer igennem Europa-Parlamentet og derefter Rådet. Jeg vil gerne sige, at der efter min opfattelse står langt mere på spil end blot dette forslag. Det er nemlig i virkeligheden EU's fremtid, det drejer sig om. Forslaget demonstrerer, om der er sammenhæng mellem ord og handling. Når kvinder i dag ser på "familiefotoet", er det svært for dem at identificere sig med det EU, de ser. Hvis vi så også - og det kan måske undskyldes - i Kommissionen, Rådet og Parlamentet viser, at vi end ikke kan rette op på et område som dette, så er der ingen chance for at få kvinder til også at stemme for det fremtidige EU. 
Fraisse (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil først og fremmest gøre opmærksom på, at direktivet har været længe ventet. Det er allerede blevet sagt, men direktivet mod racisme og diskrimination på grund af etnisk oprindelse blev vedtaget i 2000. Vi kommer altså fire år for sent. Er det derfor, ingen interesserer sig for dette spørgsmål? Det er muligt. Måske er det også fordi, emnet simpelthen er ekstremt vanskeligt.
Jeg bemærker for øvrigt, at Kommissionen har meget svært ved at komme frem til en aftale, at programmet skulle have været mere omfattende, at det skulle inddrage uddannelse og medierne, og at alt dette er forsvundet i det endelige forslag. Jeg beklager det, for svarene om medier og diskrimination i medierne, som bestod i at sige, at selvreguleringen var tilstrækkelig - det har fagfolkene sagt til os - er ikke tilfredsstillende. Jeg tror, at vi her alle kan bevidne, at selvregulering ikke er tilstrækkelig i vores lande. I direktivet om fjernsyn uden grænser findes der også bestemmelser til bekæmpelse af kønsdiskriminering i medierne, og resultatet kunne være bedre.
Det aspekt, som vi er optaget af nu - bolig, forsikring, varer og tjenesteydelser - er vigtigt, men det er endnu mere vigtigt, at vi ved at blive enige i aften og læse betænkningen og forslaget virkelig forstår, hvor vanskeligt det er at kæmpe mod disse former for diskrimination. Jeg har i den forbindelse ikke lyst til at beklage mig, men jeg har i stedet lyst til at glæde mig over, at EU gør mere end hvert enkelt af vores lande, og den forsøger først og fremmest at løse en meget vanskelig sag, nemlig bekæmpelse af stereotype årsager i forbindelse med præmieberegning eller forsikringsformer. Jeg synes, det er alle tiders, at EU på nuværende tidspunkt kan tage fat på sådan et problem.
Det er blevet fremhævet, at vi faktisk er langt fra målet, at vi stadig er i stereotypernes vold, at vi stiller os tilfreds med at bruge stereotyperne i stedet for, som det allerede er blevet nævnt flere gange, at vurdere de samlede repræsentationer eller årsager, der ville lette behandlingen af den enkeltes situation i forbindelse med forsikring. Ja, det er rigtigt, men jeg tror, at stereotyperne skal bekæmpes i forbindelse med udarbejdelse af og grundlag for forsikringerne.
Det er blevet sagt, at kvinderne er taberne. Mændene kan for deres del sige, at de ikke alle har lyst til at blive betragtet som motorbøller, og at de ikke alle kører dårligt. For det er både mændene og kvinderne, der er berørte, hvis det lykkes for os at blive enige om en ligebehandling inden for forsikringsområdet.
Breyer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vi hilser ligeledes kommissionsforslaget og den betænkning, som fru Prets fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder har udarbejdet, velkommen, også selv om vi er meget kede af, at både denne betænkning og kommissionsforslaget slet ikke levede op til forventningerne, og selv om vigtige områder som f.eks. uddannelse, medier og reklamer desværre ikke er indeholdt heri. Alligevel mener vi, at dette forslag vil give ligestillingen mellem kvinder og mænd kolossalt vind i sejlene i EU. Det var på høje tid, at disse uligheder i forbindelse med tjenesteydelserne blev elimineret. Med denne betænkning vil vi kunne sætte en milepæl for ligestillingspolitikken. 
Den private forsikringsbranches truende adfærd er hyklerisk og illoyal. Hensigten hermed er udelukkende at fremprovokere en panikreaktion blandt forbrugerne og kunderne. Som det allerede er blevet nævnt, er det langt bedre at inkludere andre risikofaktorer i beregningerne. Det er livsstilen, der er afgørende for den forventede levealder, og amerikanske undersøgelser viser, at 86 % af os lever lige længe. Der finder ikke nogen diskriminering sted på grund af etnisk oprindelse, og derfor skal der også være et forbud mod kønsdiskriminering. Det ville også være en hån, hvis det netop nu kort før vedtagelsen af den europæiske forfatning, hvori - som allerede nævnt - ligestillingen forankres som en central værdi i det europæiske fællesskab, ikke lykkes os at fremme denne ligestilling. Jeg mener dog, at der ligger en vis erkendelse af egen utilstrækkelighed i Kommissionens forslag om en trinvis afskaffelse af diskriminationen, og vi kunne have ønsket os mere. Det er efter min opfattelse tydeligt, at vi skal sende et klart signal for ligestillingspolitikken og mod diskriminering ved afstemningen. Ligestillingsprincippet skal veje tungere, for når alt kommer til alt, er selv de private forsikringsselskaber bundet heraf. Det kan heller ikke tolereres, at private forsikringsselskaber opnår en konkurrencefordel i forhold til de lovpligtige forsikringer ved hjælp af diskriminering.
Jeg ønsker, at vi skal blive betragtet som foregangsmænd i verden inden for ligestillingspolitikken, at EU sætter en milepæl for et så stort økonomisk område, og at vi sender et klart signal med denne afstemning. 
Blokland (EDD ).
   - Hr. formand, dette forslag handler om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser, især om de aktuarmæssige problemer i forsikringstjenester. Det er derfor ikke logisk, at Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder fik tildelt denne betænkning. Det har erstattet princippet om ligebehandling af med ligestilling mellem mænd og kvinder, men det er ikke, hvad det drejer sig om. Konsekvensen af denne ændring er, at teksten mangler sammenhæng. F.eks. fastslår ændringsforslag 19, at der ikke må finde nogen forskelsbehandling sted på grund af køn, herunder ringere behandling, eller på grund af faderskab.
Der bør også være ligebehandling i forsikringsbranchen, så den forventede levealder på baggrund af køn ikke længere spiller ind ved beregning af forsikringspræmier. Beregning af risici på baggrund af den forventede levealder er baseret på forældede oplysninger og andre mande- og kvinderoller. Præmierne bør derfor baseres på solidaritet mellem mænd og kvinder. Det forholder sig sådan, at der er større forskel inden for gruppen af mænd eller kvinder, end der er mellem mænd og kvinder. Der er ganske vist en betydelig forskel mellem mænd og kvinder statistisk set, men det kan forklares ud fra et historisk perspektiv. Fremover vil den øgede lighed i livsstil og beskæftigelse betyde, at denne statistiske betydelige forskel ikke vil blive ved med at eksistere. 
Thyssen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som kvinde har jeg altid været stolt af EU's resultater på området for ligebehandling af mænd og kvinder. I den henseende har vi været banebrydende, i hvert fald med hensyn til ligebehandling inden for det, som jeg for nemheds skyld gerne vil kalde arbejds- og erhvervsmiljøet. Det har ikke altid været tilfældet. Nu, hvor vi har et retsgrundlag, der giver os mulighed for at tage et skridt ud over arbejds- og erhvervsmiljøet, synes jeg, at vi skal gøre det. 
Jeg bifalder, at Kommissionen i hvert fald i øjeblikket kommer med en midlertidig fravigelse, hvad angår skattelovgivning. Det er efter min mening vigtigt, da vi bevæger os ind på familiepolitikkens område, når det kommer til skattelovgivning, og jeg mener, at vi fortsat skal give medlemsstaterne frit valg på det område. 
Forsikringsbranchen har forståeligt nok bedt om at blive undtaget, da forslaget kræver, at den skal foretage store ændringer. Jeg beder dog branchen om at forstå, at vi ikke desto mindre ønsker at lade forsikring være omfattet af direktivets anvendelsesområde. Jeg accepterer det juridiske argument om, at den ulige behandling af det, som er anderledes, strengt taget ikke er ensbetydende med diskrimination. Det bør dog ikke afholde os fra at tage positive skridt for at få ligebehandling af mænd og kvinder i ordets videste forstand i samfundet. Det betyder derfor, at vi skal gå ud over arbejds- og erhvervsbestemmelserne, og i den forstand kan jeg også hovedsagelig støtte Kommissionens forslag. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i denne debat mener jeg, at der er fire vigtige punkter, der bør understreges. Det første er, at det trækker ud med at få fremlagt et forslag til direktiv - sådan som det her allerede er nævnt - annonceret i den socialpolitiske dagsorden i juni 2000, og som vi gentagne gange har efterlyst i de forskellige betænkninger, som Europa-Parlamentet har vedtaget med henblik på at forbyde forskelsbehandling på grund af køn på andre områder end beskæftigelse. Vi beklager, at pression og modstand fra forskellige interessegrupper, særlig forsikringsselskaber og massemedier, har forsinket, at det er blevet fremlagt.
Det andet punkt er den meget beskedne rækkevidde, som Kommissionens forslag har, eftersom det kun vedrører adgang til og levering af varer og tjenesteydelser, idet andre områder som medieindhold, reklame, uddannelse og beslutningsprocessen ikke er omfattet. Det er meget beklageligt, især når man betænker den forskelsbehandling, der stadig findes i massemedierne, i reklamerne, i beslutningsprocesserne - eftersom faglig uddannelse og socialsikring er dækket af andre direktiver, selv om de bør revideres for at forbedre deres indhold og fjerne forskel på grund af køn på alle områder, herunder ikke mindst erhvervspensionsordninger og social sikkerhed.
Det tredje punkt er, at der bør være mekanismer til at sikre gennemførelsen af de facto-ligestilling, der allerede er indeholdt i tidligere direktiver, men som fortsat ikke er blevet til virkelighed, hvorfor vi støtter, at forslaget også kommer til at omfatte nogle praktiske foranstaltninger, så dette princip kan gennemføres mere effektivt.
Det fjerde punkt er, at det er vigtigt at få fjernet forskelsbehandlingen i de tjenesteydelser, som er afgørende for, at kvinder kan få ligestilling i deres daglige tilværelse. Ulige behandling af kvinder og mænd må forbydes inden for alle former for levering af varer og tjenesteydelser. Det kan ikke accepteres, at forsikringsselskaber indføjer køn som beregningsfaktor, eller at banker forskelsbehandler kvinder ved bevilling af lån. Som det påpeges af ordføreren, som jeg takker for hendes arbejde, har en person ret til ligebehandling i sin egenskab af borger og ikke i sin egenskab af medlem af en gruppe. Det er derfor uacceptabelt, at forsikringsselskaber analyserer risici, præmier og ydelser på basis af grupper og gennemsnitsmænd og -kvinder. Det skal imidlertid ikke forhindre os i vedblivende at kæmpe for, at der gennemføres positive foranstaltninger, der kan fjerne uligheder og fremme ligestilling mellem mænd og kvinder. Der er her tale om et lille og ufuldstændigt skridt fremad, som jeg håber bliver vedtaget i morgen og derpå bliver et EU-direktiv, idet jeg gerne vil betone, at de bør følges op med de tiltag, der stadig mangler på allerkorteste sigt. 
Dimas,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har fulgt denne forhandling med stor interesse og vil gerne takke Udvalget om Kvinders Rettigheder samt Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, Udvalget om Borgernes Friheder samt Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender for deres bidrag til denne betænkning. Jeg vil gerne gratulere fru Prets med hendes fremragende betænkning, som kommer med mange forslag til forbedringer af vores forslag og gør det meget mere klart og mere konsistent med tidligere EF-direktiver. Især ser vi med tilfredshed på de ændringsforslag, som bringer Kommissionens forslag på linje med direktiv 2000/43 om racediskrimination og direktiv 2002/73 om kønnenes ligebehandling med hensyn til beskæftigelse. Jeg taler her om ændringsforslag 3, 4, 5, tredje og fjerde del, 6, 7, 8, 12, 17, 20, 23, første del, 25, første del, 27, 30, 31, 32, 33 og 43. Jeg vil desuden takke Udvalget om Kvinders Rettigheder for ændringsforslag 15, som tydeliggør skillelinjen mellem private pensioner og arbejdsmarkedspensioner, som er omfattet af de gældende direktiver om beskæftigelse.
De ovennævnte ændringsforslag er også i overensstemmelse med de drøftelser, der har fundet sted i Rådet. Der er andre ændringsforslag, som vi ikke kan støtte, selv om de er konstruktive, fordi de afviger fra lignende bestemmelser i de gældende direktiver, og fordi vi mener, at det af hensyn til sammenhængen er bedre at bibeholde den samme indfaldsvinkel. Her taler jeg navnlig om ændringsforslag 16, 19, 21, 24, 25, 28, 29, 34 og 40. Vi er heller ikke enige i ophævelsen af undtagelserne i artikel 1, stk. 3, da det er nødvendigt at bevare et begrænset antal undtagelser, for at direktivet kan gennemføres i praksis. Der er tale om ændringsforslag 9 og 13. Vi kan heller ikke støtte de ændringsforslag, som udvider forslaget til at gælde for områderne uddannelse, massemedier og reklame. Kommissionens forslag fokuserer på et konkret område, nemlig varer og tjenesteydelser. Der er således tale om en skridt for skridt-strategi på et område, hvor alle ved, at der er stor forskelsbehandling på grund af køn, som kan fjernes med en bindende retsakt.
Vi erkender, at kønnenes repræsentation i massemedier og reklame rejser alvorlige spørgsmål vedrørende beskyttelse af mænds og kvinders værdighed, og at piger og drenge på uddannelsesområdet ofte afskrækkes fra at følge utraditionelle veje, men herved rejser der sig andre komplicerede spørgsmål som f.eks. kommunikationsmidlernes frihed.
Det er derfor Kommissionens vurdering, at det ikke er hensigtsmæssigt i den nuværende fase at gribe dem an med en bindende retsakt. Jeg taler her om ændringsforslag 38 og 39. Endelig kan vi med hensyn til ændringsforslag 35 og 36 til forslagets artikel 4 ikke tilslutte os ændringsforslag, der har til formål at tillade anvendelse af kønsrelaterede aktuarmæssige faktorer. Anvendelse af kønsrelaterede aktuarmæssige faktorer er ikke i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet og kan derfor ikke retfærdiggøres objektivt set. Aktuarmæssige faktorer forårsager brede generaliseringer for alle mænds og alle kvinders vedkommende og kan ikke forsvares. De afspejler statistikker for gennemsnitsbefolkningen, men disse statistikker er vildledende, fordi de dækker over den kendsgerning, at andre faktorer med hensyn til levevis er vigtigere end køn. Undersøgelser har faktisk vist, at 86 % af alle mænd og kvinder har den samme gennemsnitlige levetid. Inden for disse 86 % får kvinder en anden behandling end mænd under de samme betingelser, ene og alene fordi der sker en unøjagtig generalisering med hensyn til alle kvinders forventede levetid. Denne praksis krænker ligebehandlingsprincippet og kan derfor ikke retfærdiggøres med en generalisering baseret på statistikker. 
Vi glæder os dog over, at ændringsforslaget anerkender, at omkostningerne til graviditet i livsforsikringer bør påhvile mænd og kvinder i lige høj grad for at være i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet.
Hvad angår ændringsforslag 10, 22 og 41, som dels indfører en nedsættelse af den overgangsperiode på seks år, som er fastsat i artikel 4, i forbindelse med de kønsrelaterede aktuarmæssige faktorer dels infører strengere overvågningsforpligtelser i denne periode, er vi ikke enige i disse, da vi ikke mener, vi kan forvente af forsikringsbranchen, at den tilpasser sig fra den ene dag til den anden, og da vi vurderer, at det er nødvendigt med en yderligere periode på seks år, som det er fastsat i artikel 4, til at udvikle arbejdsmetoder, så der kan anvendes andre, mere nøjagtige faktorer end køn.
Vi har dog positive forventninger om, at forsikringsbranchen efter denne periode ikke vil have problemer med overholdelsen af ligebehandlingsprincippet, og at de europæiske forbrugere vil nyde godt af de relevante fordele.
Med hensyn til de ændringsforslag, som erstatter udtrykket "gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder" med udtrykket "gennemførelse af ligestilling mellem kvinder og mænd" gennem hele forslaget, kan vi ikke støtte disse, da det ville gå ud over retsgrundlaget i traktatens artikel 13. Artikel 13 giver Fællesskabet beføjelse til at bekæmpe forskelsbehandling, det vil sige til at sikre ligebehandling af mænd og kvinder. Den giver det ikke bredere beføjelser til at fremme ligestilling eller garantere fuld ligestilling i praksis. Selv om traktatens artikel 3, stk. 2, fastsætter som Fællesskabets målsætning at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder i alle dets aktiviteter, kan denne bestemmelse ikke ændre karakteren af retsgrundlaget i traktatens artikel 13. Jeg taler her om ændringsforslag 1, 5, første og anden del, 11, 18, 23, anden del, og 42.
Til sidst vil jeg med hensyn til det sidste ændringsforslag, ændringsforslag 45, ifølge hvilket medlemsstaterne skal føre en dialog med ikke-statslige organisationer, som beskæftiger sig med bekæmpelse af forskelsbehandling, og med arbejdsmarkedets parter, er vi i princippet enige, men vi mener, der bør vedtages en bredere formulering, som dækker alle de involverede parter, da der også er andre organisationer, som repræsenterer aktører i samfundet, såsom forbrugerorganisationer, sociale organisationer osv.
Jeg beklager, at jeg blev nødt til at overskride taletiden, men det er i det mindste opmuntrende, at vi kan konstatere, at vi mænd lever næsten lige så længe som kvinderne. 
Formanden.
   - Absolut, hr. kommissær. De har fuldt ud og meget klogt brugt Deres taletid.
Lulling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kommissæren sagde, at han ikke kunne acceptere vores ændringsforslag 35 og 36. Kommissæren er helt sikkert vidende om, at der findes et direktiv, som specifikt angår forsikringer, og at der i direktivet er en artikel 18, der forpligter assurandørerne til at fastsætte tilstrækkeligt lave præmier under hensyntagen til kommende forpligtelser. Jeg vil gerne spørge kommissæren om, hvorvidt Kommissionen sammen med Den Juridiske Tjeneste har kontrolleret, at de forslag, vi har fået fremlagt, er i overensstemmelse med forsikringsdirektivet.
Dimas,
    Hr. formand, hvad disse argumenter angår, vil jeg gerne sige, at direktivets formål er gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder. Anvendelse af kønsrelaterede aktuarmæssige faktorer er ikke i overensstemmelse med ligebehandlingsprincippet og bør derfor fjernes fra direktivets rammer. Af denne årsag er nærværende direktiv baseret på traktatens artikel 13 med henblik på at bekæmpe forskelsbehandling på grundlag af køn.
Direktivets formål er ikke at gennemføre en lovregulering af betingelserne for det indre markeds funktion, og derfor er artikel 95 ikke et passende retsgrundlag. 
Formanden.
   - Tak for denne juridiske præcisering, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
(1) 


Kommissionen kan godkende følgende ændringsforslag: 2, 3, 4, 7, 9, 12, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 71, 72, 73, 74, 77, 78, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 90, 94, 95, 96, 97, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 106, 107, 108, 111, 112, 114, 115, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 128, 137, 139, 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150, 151, 152, 153, 154, 155, 157, 158 og 164-209.
Kommissionen kan ikke godkende følgende ændringsforslag: 1, 5, 6, 8, 10, 11, 13, 14, 22, 28, 30, 31, 43, 50, 51, 59, 67, 68, 69, 70, 75, 76, 79, 89, 91, 92, 93, 98, 105, 109, 110, 113, 116, 117, 127, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 138, 156, 159, 160, 161, 162 og 163. 
