1. Burma
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om Burma.
Laima Liucija Andrikien 
forslagsstiller. - (LT) Hr. formand! Via denne drøftelse og den beslutning, vi om kort tid skal stemme om, henleder Europa-Parlamentet EU-medlemsstaternes, de andre EU-institutioners og det internationale samfunds opmærksomhed på menneskerettighedssituationen i Burma. Landet kaldes ofte et paradis for turister, men det er langtfra et paradis for de mennesker, som lever der. Den seneste provokation fra det siddende regime imod dets borgere var, da det sidste måned hævede benzinpriserne med 500 %. Ikke underligt, at en sådan beslutning har vakt utilfredshed og offentlige protester, som der er blevet og stadig bliver slået brutalt ned på. Snesevis af protestanter blev slået og arresteret, og for at forstå, i hvilken grad dette styre undertrykker sine borgere, og hvad det er i stand til, kan vi blot huske på begivenhederne i 1988, nobelprisvinderen Aung San Suu Kyis situation, mordforsøget på hende i 2003 og det faktum, at regimet siden 1996 har ødelagt mere end 3.000 landsbyer og gennemført tvangsforflyttelse af mere end 1 million mennesker. Karakteristisk for dette regime er den ekstraordinære brutalitet. Dets lange række af forbrydelser omfatter voldtægt, tortur, tvangsarbejde og brug af børnesoldater. Alt dette bliver utvivlsomt bemærket af det internationale samfund, og vi bør ikke give de seneste begivenheder mulighed for at udvikle sig til undertrykkelse i større målestok.
Burmas siddende regimes forbrydelser og brud på menneskerettighederne fortjener vores strengeste fordømmelse. Vi giver udtryk for vores solidaritet med Burmas befolkning og kræver, at de arresterede demonstranter løslades øjeblikkeligt, og at Aung San Suu Kyi får lov til at leve et lønsomt liv og får handlefrihed. I vore dage hviler også et tungt ansvar på nogle af landene i regionen som f.eks. Kina og Indien, som har mulighed for at øve indflydelse for at nå frem til en løsning på konflikten i Burma med civiliserede midler.
Paulo Casaca  
forslagsstiller. - (PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! For fire år siden havde jeg her i salen lejlighed til at beklage den skamløse overtrædelse af menneskerettighederne i Burma og udtrykke forhåbning om, at vi måske ville opleve en forbedring i fremtiden.
Det har vi desværre ikke gjort, for selv om overtrædelserne af menneskerettighederne i Burma til en vis grad har ændret sig, er menneskerettighederne faktisk blevet betydeligt ringere. Udvisningen af Det Internationale Røde Kors er højst symbolsk i den forbindelse, idet det viser, at dette er et totalt ufordrageligt regime. Det, vi imidlertid må se på i EU, er vores politik mod sådanne overtrædelser. Det er f.eks. nærmest utroligt, at vi i syv år ikke har haft noget topmøde med Afrika om Zimbabwe, hvor de har et ekstremt voldeligt regime, som ikke respekterer menneskerettighederne. Det samme kan imidlertid ikke siges om Burma, for de kommercielle interesser i Asien er tydeligvis langt større end i Afrika! Jeg synes ikke, at dette er acceptabelt.
Marios Matsakis  
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Burma har en skammelig rekord med et styre, som er et af de længst siddende militærdiktaturer, der findes. Burma har været underlagt et totalitært militærregime i 45 år. Som en tidligere britisk koloni har Burma gennemgået en traumatisk postkolonial periode, som har været gunstig for den militærjunta, der sidder sikkert i sadlen.
Siden 1962 har hærens generaler styret landet, og den burmesiske befolkning har lidt under alvorlige overtrædelser af deres menneskerettigheder. Desuden har generalerne som følge af deres inkompetence gjort Burma til et af Asiens fattigste lande og en nation, hvor korruptionen har antaget gigantiske proportioner. Derudover er Burma blevet en kræftsvulst, der belaster resten af verden, på grund af landets omfattende deltagelse i storstilet heroinsmugling, idet Burma er storeksportør af dette dødsensfarlige narkotikum.
Magten i Burma ligger i dag hos general Than Shwe, en person med tvivlsom psykologisk stabilitet, som efter sigende er ondskabsfuld, indadvendt og overtroisk, og som ofte træffer beslutninger af stor betydning for staten efter at have rådført sig med astrologer. Men Burma er et land af uforlignelig naturskønhed, en enestående frugtbar jord og rige mineralressourcer samt betydelige olie- og gasressourcer. Disse har alle vakt udenlandske investorers interesse. Men desværre er udbyttet af sådanne investeringer ikke nået ud til Burmas befolkning og er stort set endt i lommerne på diktatorerne og deres kollaboratører.
I 1990 opstod der håb om tilbagevenden til en demokratisk styreform, da den nationale liga for demokrati (NLD) vandt et parlamentsvalg. Men generalen undertrykte ethvert forsøg på demokratisering og NDL's leder, Aung San Suu Kyi, blev ikke blot forhindret i at komme til magten, men blev også sat i husarrest og dette til trods for international fordømmelse.
Burma har været genstand for menneskerettighedsbeslutninger her i Parlamentet mange gange tidligere, og nogle sanktioner har været på plads i årevis. Men det har alt sammen været forgæves, især fordi det burmesiske styre støttes af Kina. Sandheden er, at hvis vi virkelig ønsker at indføre demokratiske forandringer i Burma, må vi rette vores fordømmelse og vores opmærksomhed mod den kinesiske regering. Vi kan lægge pres på kineserne, f.eks. ved at true dem med handelssanktioner og en investeringsembargo mod Kina. Hvis vi er modige nok til at gøre det, har vi en chance for at ændre tingene til det bedre i Burma. Hvis ikke, er jeg bange for, at denne beslutning, som alle de tidligere, ender i general Than Shwes papirkurv.
Marcin Libicki  
forslagsstiller. - (PL) Hr. formand! Som sædvanlig beskæftiger vi os torsdag eftermiddag med krænkelse af menneskerettighederne i verden. Hvis vi skulle tælle alle de stater, samfund og nationer, hvor menneskerettighederne krænkes, og som dermed er genstand for vores forhandlinger, ville en enorm del af jordkloden sikkert være inkluderet. Og vi skal være opmærksomme på, at menneskerettighederne ikke kun krænkes i fattige lande, men ofte ligeledes i udviklingslande, der måske ikke er specielt velhavende, men de udvikles dog, det gælder bl.a. for Rusland. Disse lande retfærdiggør sig med demokratiske valg. Vi har også Kina - et land, der internationalt meget hurtigt stiger til vejrs rent formuemæssigt. Vi har samtidig også de fattigste lande.
Vi bør overveje, om vi ikke skal give afkald på en forhandling og bede Kommissionen om fremlægge idéer til, hvordan man kan håndtere de krænkede menneskerettigheder i verden. Vi bør gøre dette, eftersom vi som sagt hver torsdag taler om dette, hver torsdag brokker vi os, og der sker faktisk ikke noget. Og krænkelsen af menneskerettigheder skyldes helt åbenlyst en sammenkædning af en række faktorer. Og det er nødvendigt at sige, at en vigtig faktor udgøres af samarbejdet mellem staternes forbryderiske regimer og forskellige, ofte fuldstændig lovlige, store finansinstitutioner samt økonomiske institutioner.
Det har vist sig, at der findes en gruppe store finansvirksomheder, der i samarbejde med forskellige stammehøvdinge og lokale diktaturer undertrykker deres egne folk. Man må desværre sige, at disse nationer ofte havde det bedre under kolonitiden. De blev ganske vist regeret af kolonimagterne, men der fandtes ikke så ofte en forbryderisk forbindelse mellem store udenlandske virksomheder og de lokale regimer. Og et eksempel på denne forbindelse finder vi bl.a. i Burma, som hr. Matsakis korrekt har sagt. Hvad skal man gøre ved det?
Sepp Kusstatscher  
Hr. formand! Her i eftermiddag drøfter vi tre stater - Burma, Sierra Leone og Bangladesh - der hører til blandt de fattigste i verden, dvs. ikke staterne, men deres befolkning. Årsagen er naturligvis det manglende demokrati - her ser situationen naturligvis ret forskellig ud i de tre stater - udnyttelsen af befolkningen og især krænkelserne af menneskerettighederne i alle afskygninger. Det er især det, der står i betragtningerne i dette første beslutningsforslag vedrørende Burma, der er slemt. Det er faktisk hårrejsende og burde ruske op i os privilegerede europæere. Det, som dette militærstyre tillader sig over for befolkningen, især over for de forskellige minoriteter - her vil jeg gerne fremhæve karenerne - er hårrejsende. Her kan vi ikke bare kigge væk.
Jeg vil gerne tilføje noget, som der ikke er tilstrækkelig fokus på i forslaget. Vi grønne støtter gerne indholdet i forslaget, fordi det helt sikkert har sin berettigelse set ud fra et socialpolitisk og menneskerettighedsmæssigt synspunkt, men jeg mener bare, at man i højere grad også burde have fremhævet den økologiske katastrofe, der udgår fra dette militærstyre. Jeg vil gerne komme med et eksempel: Der er planer om at bygge en kæmpe dæmning, og i denne forbindelse - man kan næsten ikke få det sagt - skal 10 million mennesker flyttes. Det, som dette militærstyre gør her, kan kun bekæmpes med de strengeste fælles foranstaltninger fra EU, FN og verdens befolkninger.
Colm Burke
Hr. formand! Jeg er glad for at få lov at tale til Parlamentet for første gang om et så vigtigt emne som menneskerettigheder.
(EN) I dag må vi endnu en gang reagere kraftigt på de uacceptable handlinger begået af militærjuntaen i Burma. Vores uopsættelige beslutning om Burma blev vedtaget i juni, længere siden er det ikke. De seneste overgreb på fredelige demonstranter, som udnyttede deres forsamlingsfrihed, gav anledning til endnu en fordømmelse fra Europa-Parlamentet. De ringe hensyn, som det regerende statslige freds- og udviklingsråd (SPDC) tager til sin egen befolkning, er blevet stadig tydeligere med den seneste forhøjelse af brændstofpriserne med 500 %. SPDC ønsker tydeligvis at gøre sin befolkning endnu fattigere. Men Burmas civilbefolkning har udvist stort mod ved at gå på gaden og demonstrere. Ikke blot blev demonstranterne slået voldsomt af politiet, men mange blev anholdt, og medlemmerne af 88-generationens studentergrupper er blevet fængslet igen. Jeg opfordrer til den øjeblikke og betingelsesløse løsladelse af alle, der er blevet tilbageholdt, siden protesterne begyndte, og af Aung San Suu Kyi, måske verdens berømteste, fængslede, demokratiske leder. Desuden er den nye forfatning, som Burmas nationalkonvent for nylig har udformet, udelukkende spil for galleriet af den enkle grund, at ingen demokratisk valgte medlemmer af oppositionen blev inddraget i udformningen. Europa-Parlamentet fører nu an i opfordringerne til et krisemøde i FN's Sikkerhedsråd, hvor man skal behandle de seneste begivenheder i Burma. Vi har brug for en stærk og bindende resolution om Burma på dette tidspunkt, fordi krisen nu påvirker den overordnede sikkerhedssituation i hele regionen. Lande som Kina og Rusland, der blokerede for vedtagelsen af FN's Sikkerhedsråds seneste resolution om Burma og Kina tidligere i år, er nødt til at spille en mere ansvarlig rolle i forhold til dette land og bør støtte enhver kommende FN-resolution.
Ondskaben sejrer, hvis gode mænd undlader at handle. Det internationale samfund gør ikke meget, mens den burmesiske junta begår sine uhyrligheder mod sin egen befolkning. Hvor længe kan vi retfærdiggøre, at denne ondskab skal vare ved?
Glyn Ford
for PSE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! For næsten 10 år siden havde jeg det privilegium at besøge Aung San Suu Kyi i hendes husarrest i Rangoon. Her gjorde hun det helt klart, at vejen frem for Burma efter hendes mening var, at EU skulle indføre barske sanktioner over for styret. 10 år senere har kun få ting ændret sig. Vores sanktioner virker ikke. Hun er stadig fængslet, og som vi har set, bliver økonomien stadig dårligere.
Jeg glæder mig over erklæringen fra Gordon Brown i sidste uge om, at han vil gå forrest i foranstaltninger over for Burma, og jeg er glad for punkt 10 i vores beslutningsforslag, hvor vi anerkender den vigtige rolle, som ASEAN nu spiller i forhold til Burma, punkt 14, hvor vi beder Kina, Rusland og Indien gøre, hvad de kan, for at lægge pres på det siddende regime, og punkt 20, hvor vi opfordrer til en ny resolution fra FN's Sikkerhedsråd. Kun på den måde kan vi styrke den globale reaktion for at prøve at lægge pres på regimet for at få det til at give sig.
Urszula Krupa
for IND/DEM-Gruppen. - (PL) Hr. formand! For tredje gang i denne valgperiode tager jeg ordet i en forhandling om den politiske og sociale situation i Burma, hvor menneskerettighederne i mange år er blevet krænket. Forfølgelse finder ofte sted, og det er ikke kun demokratiaktivister, der bliver forfulgt, men også den resterende befolkning udsættes for tvangsarbejde og tvangsforflyttelse. 30 % af indbyggerne lever nær fattigdomsgrænsen.
Denne gang er protesterne og forfølgelsen intensiveret efter en prisstigning på brændstof på 500 %, eftersom regeringen holdt op med at betale tilskud. Menneskerettighedsorganisationer alarmerer om ca. 100 arresterede aktivister samt om, at Aung San Suu Kyi, modtager af Nobels Fredspris, tilbageholdes endnu et år.
Vi støtter beslutninger, der dog ikke ændrer ved situationen i Burma, hvor det ledende regime ikke reagerer på nogen form for interventioner. Af denne årsag bør mere radikale skridt tages.
Filip Kaczmarek
(PL) Hr. formand! Denne forhandling er ikke den første, og desværre sikkert heller ikke den sidste om krænkelsen af menneskerettigheder, demokrati og retsprincipper i Burma. Da vi i går i PPE-Gruppen talte om beslutningen om Burma, konstaterede vi, at beslutningsforslaget er meget godt, men at situationen i Burma er meget dårlig. Mange af os så sikkert gerne, at det forholdt sig lige omvendt, nemlig at situationen i Burma er af en sådan karakter, at det ikke er nødvendigt for os at vedtage en beslutning.
I Burma pacificerer hæren regioner beboet af etniske mindretal, den anholder regelmæssigt oppositionsaktivister og chikanerer almindelige borgere, der protesterer mod prisstigninger og en forværelse af de allerede skandaløst lave levestandarder. Hvad kan vi gøre? Det Europæiske Råd skal nøjagtigt analysere svaghederne i sanktionssystemet, så sanktionerne bliver et faktisk og effektivt våben i kampen mod det burmesiske politiske regime.
Der skal fortsat lægges pres på Kina og Rusland, så situationen i Burma langt om længe bliver gennemdiskuteret i FN's Sikkerhedsråd. Vi skal endvidere sørge for, at hjælpemidlerne fra EU på 65 millioner euro når frem til landets borgere i løbet af de næste år. Midlerne må ikke anvendes som støtte for regimet.
Karin Scheele
(DE) Hr. formand! Militærdiktaturet Burma står regelmæssigt på Europa-Parlamentets dagsorden på grund af alvorlige og meget alvorlige krænkelser af menneskerettighederne. Vi beklager i lighed med alle andre talere, at de fredelige demonstrationer, der fandt sted mod den massive forhøjelse af brændstofpriserne, blev slået ned. Denne forhøjelse af brændstofpriserne på 500 % betød en fordobling af transportomkostningerne og enorme prisstigninger på vigtige varer og tjenesteydelser, og det skyldes alt sammen en katastrofal social situation i landet. 90 % af befolkningen lever under fattigdomsgrænsen og for mindre end 1 dollar om dagen, og hvert tredje barn under fem år lider af alvorlig underernæring.
Vi beklager de voldsomme angreb på civile, de særligt brutale angreb på kvinder samt arrestationen af mere end 100 personer og kræver en omgående og betingelsesløs frigivelse af dem, inklusive af lederne af studentergruppen Generation 88. Jeg vil gerne understrege, at vi også øger presset på Kina, Indien og Rusland, så de kan bruge deres indflydelse på det burmesiske regime og indstille våbenleverancerne og opnå væsentlige forbedringer her.
Kathy Sinnott
(EN) Hr. formand! Vi står med endnu en beslutning, der fortæller os om de forfærdelige krænkelser af menneskerettighederne, der fortsat finder sted i Burma. Den seneste forlængelse af en ulovlig husarrest mod en uskyldig kvinde er uacceptabel. Burma er i praksis et fængselsland, der fungerer under et repressivt militærdiktatur.
Burma er af USA blevet udpeget til et særlig bekymringsvækkende land på grund af overtrædelser af religionsfriheden. Det burmesiske militær fører nøje kontrol med og begrænser organisationer, aktiviteter og udtryk for alle religioner, fordi det opfatter dem som trusler mod den såkaldte "nationale enhed". I Burma er navnlig overgreb mod kristne udbredte og systematiske. Kristne udsættes for en bevidst diskriminationskampagne imod deres arbejde, restriktioner på kirker, møder og litteratur samt arrestationer, tortur og fængsling af præster og kirkernes ansatte. Burmas militærregime har intet moralsk eller juridisk belæg for aktiviteter af denne art.
Sådanne menneskerettighedskrænkelser må ikke fortsætte. I Europa er vi nødt til at gå imod magter som Burma, uanset handelsfordele med Burma eller deres beskyttere som Kina, ellers vil vores beslutninger fortsat være uden virkning.
Viviane Reding
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Overgrebene mod fredelige demonstranter den sidste dag i august har endnu en gang sat fokus på menneskerettighedsskandalen i Burma, og Kommissionen er fortsat meget bekymret over denne situation. Vi mener, at militærregimet udgør en trussel mod regionen og frem for alt mod landet selv og Burmas befolkning.
En stor del af befolkningen på 52 millioner er forpint og fattig, hvilket skyldes dårlig politisk og økonomisk styring.
I en situation med politisk, social og økonomisk sikkerhed trænges menneskerettighedsspørgsmålet desværre i baggrunden, og de seneste tilbageholdelser af politiske aktivister er et bevis på dette.
Den altoverskyggende udfordring for regeringen - national forsoning og økonomisk udvikling - er indlysende. Men for det internationale samfund bør det vigtigste mål være at hjælpe Burma til at blive et mere åbent og mere udviklet samfund under ledelse af en legitim og civil regering.
Processen med det nationale konvent, som netop er afsluttet, var en meget formel procedure, der skulle styrke det siddende regimes magt. Det var bestemt ikke noget reelt forsøg på at udforme en ny forfatning, og det omfattede langtfra alle grupper. Derfor er Kommissionen helt enig med FN's generalsekretær Ban Ki-moon, som har bedt regeringen indlede en gennemsigtig proces med deltagelse af alle parter, med henblik på at give alle relevante grupper inden for Burmas nationale forsoningsproces mulighed for at bidrage fuldt ud til udformningen af landets fremtid.
Vi glæder os over det arbejde, som Ibrahim Gambari har udført som FN's generalsekretærs særlige udsending for Burma. Vi håber, at FN's positive indsats vil fortsætte. Professor Gambari skal efter planen besøge Burma inden længe.
Vi kritiserer specifikt Røde Kors' arbejdsbetingelser i landet. Regeringen bør i egen interesse og af respekt for den internationale humanitære lovgivning give Den Internationale Røde Kors Komité mulighed for at fortsætte sin mission.
Samtidig bør vi lægge mærke til nogle få opmuntrende signaler. Kommissionen håber, at den seneste aftale mellem Burmas regering og ILO vedrørende klagerne over tvangsarbejde vil hjælpe ofrene. Vi erkender, at regeringen i begyndelsen af august blev enig med sine ASEAN-partnere om at medtage en menneskerettighedskommission i det planlagte ASEAN-charter, forfatningsdokumentet.
Hvad kan EU gøre? En effektiv politik bør sigte på at bringe landet tilbage til det internationale samfund for at give mulighed for politisk, social og økonomisk udvikling. EU' fælles holdning afspejler dette behov. Det er et afbalanceret dokument, hvor vi præciserer vores kritik og samtidig forpligter regeringen til at påtage sig sit ansvar og yde bistand til befolkningen.
Med hensyn til at holde kontakt til regimet er der enighed om, at der skal gøres mere, ikke mindre. Isolation betyder kun, at befolkningen kommer til at betale en højere pris. Kommissionen fastholder, at kommunikationskanalerne til regeringen skal holdes åbne, navnlig for at viderebringe vores bekymringer på menneskerettighedsområdet, og i denne forbindelse benytter Kommissionen enhver given lejlighed, f.eks. ASEM-møderne og EU-/ASEAN-møderne, til at tage behovet for en inklusiv dialog op over for alle interessenter. Vi presser regelmæssigt på for at opnå national forsoning og for frigivelse af politiske fanger.
For at hjælpe Burmas befolkning og især de mest sårbare grupper i befolkningen styrker Kommissionen sine bistandsprogrammer både kvantitativt og kvalitativt. En ny landestrategi giver mulighed for at yde støtte til sundhed og grundlæggende uddannelse, f.eks. fonden for de tre sygdomme, der får støtte fra EU og dets partnere, og som allerede er i gang med en udmærket indsats for at bekæmpe aids, malaria og tuberkulose. Dette skal supplere vores betydelige humanitære bistand.
Som det fastlægges i EU's fælles holdning, ønsker EU navnlig at inddrage regeringen i en kritisk dialog om dens ansvar for at nå millenniumudviklingsmålene, og Kommissionen håber, at regeringen er parat til at intensivere den eksisterende dialog om bl.a. sundhed og uddannelse. Vi tror desværre ikke, at yderligere restriktive foranstaltninger vil skubbe regeringen i den ønskede retning eller lindre befolkningens lidelser.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter eftermiddagens forhandlinger.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Eija-Riitta Korhola  
skriftlig. - (FI) Hr. formand! I 1990 vandt Nationalforbundet for Demokrati det demokratiske valg i Burma. En militærjunta satte partiets leder Aung San Suu Kyi i husarrest. I 2007 fortsætter Burmas Statslige Freds- og Udviklingsråd sin undertrykkelse. Aung San Suu Kyi, som blev valgt som leder ved det burmesiske valg, er fortsat arresteret.
Burma er et eksempel på, hvordan samfundet lider, så længe befolkningens vilje undertrykkes ved hjælp af husarrest og fængsling. Menneskerettigheder og retsorden er ikke almindeligt udbredt. 90 % af befolkningen lever under fattigdomsgrænsen. Landets svindende økonomi og kummerlige humanitære rekord forværredes igen i år, da Burmas junta i august hævede benzinpriserne.
I jagten på en løsning spiller EU en førende rolle i FN's Sikkerhedsråd og Menneskerettighedsråd. EU-medlemsstaterne må vise styrke og tage ansvar for den burmesiske befolknings forfatning.
Nøglen til løsningen er imidlertid i hænderne på Kina, Rusland og Indien. Kina har allerede udøvet sin vetoret i Sikkerhedsrådet og blokeret for en resolution om Burma. En højtrespekteret position i det internationale samfund er ikke gratis. Den skal fortjenes.
Vestens forsøg på at fremtvinge en hurtig demokratisering af despotiske regimer rundt om i verden er slået fejl. Det er blevet sagt, at demokrati ikke er en vare, der kan eksporteres. Nogle har ment, at det var den hvide mands illusion. Folk har spurgt, om folkestyre overhovedet er den rette måde at lede et land på. Er det en hensigtsmæssig løsning overalt?
Problemet med verden er imidlertid ikke, at demokratiet vindes med ild og sværd. Problemet er, at det undertrykkes med ild og sværd.
