3. Észak-Korea
Elnök
A következő napirendi pont vita hét Észak-Koreával kapcsolatos állásfoglalási indítványról.
Bastiaan Belder
szerző. - (NL) Elnök asszony, annyira szigorúan nyom el minden esetleges kritikát a kialakult rend Észak-Koreában, hogy nincs nyilvánosan hozzáférhető információ semmilyen másként gondolkodó egyénről vagy aktivistáról. Ez a rendkívül éles következtetése egy június 14-i nyílt levélnek, amelyet öt emberi jogi szervezet írt az Európai Unió külügyminisztereinek. Ez annak mércéje is, hogy mennyire súlyos a helyzet Kim Dzsong Il éhező birodalmában. Nem ismerünk névről egy másként gondolkodó személyt vagy aktivistát sem Észak-Korea területén. Az ilyen információnak ki kellene szivárognia hozzánk. Az ottani helyzet még a volt Szovjetunió vagy Ceausescu Romániájának helyzetével sem összemérhető.
A június 14-i nyílt levél arra szólítja fel az európai kormányhivatalnokokat, hogy sokkal erőteljesebben lépjenek fel az észak-koreai állampolgárok alapvető jogainak könyörtelen megsértése ellen mind saját országuk határain belül, mind azon kívül. Számos erre irányuló konkrét ajánlás található a Parlament közös állásfoglalásában. Szép munka! Emlékeztessük például Kínát minden európai politikai szinten továbbra is az észak-koreai menekültekkel kapcsolatos szerződésbeli kötelezettségeire.
Szintén teljes szívemből támogatom az állásfoglalás 14. bekezdését. A Bizottság úgy védi meg a Keszongi Ipari Komplexum észak-koreai munkásainak jogait, hogy egy egyértelmű záradékot illeszt be ezzel kapcsolatban a Dél-Koreával kötött szabadkereskedelmi megállapodásába.
Elnök asszony, hivatalosan Észak-Korea azt állítja, hogy biztosítja a vallásszabadságot 24 millió fős lakosságának. A gyakorlatban azonban bárki, akit rajtakapnak, hogy bibliákat osztogat vagy titkos imákon vesz részt, a menekültek tanúvallomása szerint ki van téve annak, hogy munkatáborba küldik vagy akár ki is végzik. A hónap elején nyilvánosságra került, hogy Szon Dzsong Namot halálra kínozták egy észak-koreai börtönben az evangélium, a jó hír társainak való terjesztése miatt. Milyen bizonyíték van bűnére: 20 biblia és 10 imádságos kazetta? Úgy tűnik, ez az, amitől az észak-koreai hatóságok szó szerint halálosan félnek.
Gerald Häfner
szerző. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, jó, hogy megragadtuk a lehetőséget, hogy beszéljünk ma az Észak-Koreában, egy olyan országban fennálló helyzetről, amely annyira átfogóan elzárta magát a világ többi részének vizsgálódása elől, hogy csak páran tudják, mi zajlik ott, és az országban élő emberek gyakorlatilag nem tudják, mi történik a világ más részein.
Két dolgot szeretnék kiemelni. Először is az emberi jogi helyzetet Észak-Koreában, ahol emberek eltűnnek az utcákról, és életük hátralévő részét táborokban töltik; ahol néha akár emberek második generációja tölti egész életét táborokba zárva, mert szülei állítólag bűnt követtek el; ahol nyilvánosan végeznek ki embereket, és másokat arra köteleznek, hogy végignézzék ezeket a kivégzéseket, és még számtalan hasonló dolog történik. Úgy gondoljuk, ideje, hogy egy független bizottság megvizsgálja az emberi jogi helyzetet Észak-Koreában, ahogy azt ebben a közös jelentésben is javasoltuk.
Van egy másik dolog is, amit meg szeretnék említeni. Nevetségesen nehéz kijutni, elmenekülni ebből az országból. Ennek pedig az egyik legalapvetőbb emberi jognak kellene lennie, hogy az emberek megválaszthassák, hogy hol akarnak élni, és hogy szabadon mozogjanak. Most azonban az a helyzet, hogy azokat, akiknek sikerül elhagyniuk Észak-Koreát, sokszor nem engedik be egy másik országba, és sokukat visszaküldik.
Ezért különösen arra szeretném sürgősen felszólítani az EU nagykövetségeit, hogy fogadják be azokat, akiknek sikerül ezekhez a követségekhez menekülni, és segítsenek nekik eljutni biztonságosabb országokba és megfelelő támogatást szerezni ahhoz, hogy ott új életet kezdhessenek. Ez fontos, amikor ezeknek az embereknek a helyzetét vizsgáljuk. Megdöbbentő, ami jelenleg zajlik.
Miroslav Mikolášik
szerző. - Elnök asszony, a Koreai Népi Demokratikus Köztársaság minden csak nem demokratikus, mivel ennek az országnak van az egyik legrosszabb bizonyítványa az emberi jogok megsértésével kapcsolatban a világon. A civil társadalom képviselőivel való személyes találkozóm a Koreai-félszigeten további fájdalmas bizonyítékokat szolgáltatott az emberi jogoknak az országban tapasztalható különösen nyugtalanító és kritikus megsértésével kapcsolatban. Rendkívül csalódott vagyok, hogy a KNDK-ban tapasztalható emberi jogi helyzet nem javult, hanem romlott az utolsó európai parlamenti állásfoglalás óta. Még mindig több mint 150 000 politikai foglyot tartanak fogva koncentrációs táborokban és tesznek ki kényszermunkának, kínzásoknak és szándékos éheztetésnek. Megdöbbent továbbá a kapcsolaton alapuló bűn gyakorlata, amelynek következtében egész családokat börtönöznek be, beleértve a gyermekeket is. Az EU-nak és a tagállamoknak ezért közös erőfeszítést kell tenniük és nagyobb diplomáciai és politikai nyomást kell gyakorolniuk a KNDK kormányára, hogy tiszteletben tartsa állampolgárai emberi jogait.
Engedjék meg, hogy egy utolsó gondolattal zárjam. Meg kell akadályoznunk ugyanakkor, hogy a kétoldalú és többoldalú szankcióknak komoly negatív hatása legyen az elszegényedett hétköznapi észak-koreai állampolgárokra, akik már így is módszeres éheztetéstől és elnyomástól szenvednek.
(Taps)
Janusz Wojciechowski
szerző. - (PL) Elnök asszony, nagyon jó, hogy a Parlament érdeklődést mutat az észak-koreai helyzet iránt, mivel ez nagy aggodalmat jelent társadalmainkban.
Nemrégiben láthattunk észak-koreai sportolókat játszani a FIFA világbajnokságon. Különösen az első meccsük volt nagy hatással ránk, amikor egyenlő félként játszottak egy nehéz mérkőzésen Brazília ellen. Az azt követő meccseken nem szerepeltek ilyen jól. Miért beszélek ezekről a sporteseményekről? Nos, feljegyzések vannak arról, hogy Észak-Koreának a világbajnokságon való ezt megelőző szereplésekor, 40 évvel ezelőtt, amikor az ország játékosai nagy sikereket értek el, teljesítményük nem volt megfelelő a koreai rendszer hatóságai számára. A mérkőzéseket követően a játékosok elnyomásban részesültek, és kényszermunkatáborban tartották fogva őket. Azért hívom fel erre a figyelmet, hogy most is figyeljünk erre a helyzetre, és próbáljuk meg biztosítani, hogy ez ne történjen meg újra. Szükségünk van a sporthatóságok felhívására és nyomásgyakorlására ezzel kapcsolatban, mivel nekik van bizonyos lehetőségük nyomást gyakorolni a koreai hatóságokra, hogy biztosítsák, most ne történhessen hasonló dolog. Nagyon aggódunk, hogy mi fog történni ezekkel a sportolókkal.
Jaromír Kohlíček
szerző. - (CS) A Koreai Népi Demokratikus Köztársaságot hosszú évek óta úgy tartják számon, mint ahol az emberi jogok megsértésének legsúlyosabb esetei történnek. Mindenképpen egyet kell értenünk az állásfoglalás-tervezetnek azokkal a pontjaival, amelyek a nyilvános kivégzések beszüntetésére, a halálbüntetés eltörlésére, a kínzások beszüntetésére és a politikai foglyok szabadon bocsátására szólítanak fel.
Másrészről azonban a felhívás, hogy biztosítsák az összes rászoruló állampolgárnak az élelmiszerhez és a humanitárius segélyhez való hozzáférést, véleményem szerint képmutató. Közismert tény, hogy Észak-Koreának régóta problémái vannak a megfelelő mennyiségű élelmiszer biztosításával, és hacsak nem tévedek, sok más afrikai és ázsiai országnak is hasonló gondjai vannak, és az Európai Parlament mégsem fogalmaz meg hasonló felhívásokat ezen országok kormányai számára.
Ez nem változtat azon a tényen, hogy élelmiszerhiány van, és hogy ez a hiány objektíven hatalmas problémát jelent, alultápláltságot és ezzel kapcsolatos egészségügyi problémákat okozva az ország állampolgárai körében. A helyzet kétségkívül súlyos, és egyáltalán nem vagyok meggyőződve arról, hogy egy állásfoglalásban megfogalmazott néhány intézkedéstervezet jelentős javulást fog eredményezni. A szerzők kritikus megállapításai, melyeket Kína ellen használtak fel, klasszikus példát jelentenek a felelősség képmutató áthárítására, amely felfedi, hogy a szerzők kettős normákat alkalmaznak. Egyrészről felszólítják az Európai Unió országait, hogy fogadják be az Észak-Koreából érkező menekülteket, ugyanakkor azonban az Európai Unió visszafogadási megállapodásokat alkalmaz összes déli szomszédjával kapcsolatban. Ha ez nem kettős norma használata, akkor tényleg nem tudom, minek hívjam ezeket a képmutató szabályokat.
Az egész állásfoglalásban nyoma sincs semmiféle kísérletnek a feszültség csökkentésére és a Koreai-félsziget leszerelésére, vagyis bármilyen, a jó irányba mutató szükséges lépésnek. Senki sem szavazhat egy ily módon megfogalmazott állásfoglalás mellett az Egységes Európai Baloldal/Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportjából.
Kristian Vigenin
szerző. - Elnök asszony, először is szeretném hangsúlyozni, hogy széleskörű egyetértés van a Parlamentben az észak-koreai helyzettel kapcsolatban. Nagyon könnyű volt közös állásfoglalást kialakítani, és ahogy látják, nincsenek is módosítások az állásfoglalással kapcsolatban, tehát mindannyian mellette állunk.
Másrészről azonban szeretnék felvetni egy dolgot - amelyet képviselőcsoportom is tárgyalt tegnap -, hogy a sürgősségi eljárás alkalmazása ilyen esetekben talán nem a legjobb módszer, mivel semmi igazán sürgető nem történt Észak-Koreában. Talán megérdemlünk egy kicsivel több időt, hogy egy átfogóbb állásfoglalást készítsünk, és hogy egy kicsit többet beszéljünk a lehetséges ajánlásokról és a bonyolultabb megoldásokról, amelyeket javasolni tudnánk.
Nem akarom elismételni, amiről már szó volt az állásfoglalásban az emberi jogok súlyos megsértésével kapcsolatban. Talán nincs ehhez az országhoz hasonló jelenleg a világon. Szeretném hangsúlyozni azonban, hogy ezek közül a jogsértések közül talán azok a nyilvános kivégzések a legfelháborítóbbak, ahol gyermekek is jelen vannak. Nem gondolom, hogy sorrendbe kellene állítanunk a jogsértéseket, de ez tényleg rendkívül felháborító.
Szerencsére felismertük állásfoglalásunkban, hogy Kínának is van feladata. A Kínában végbemenő változások, többek között az emberi jogok terén, lehet, hogy nem kielégítőek számunkra, mindenesetre jó példa, és Kína esetleg fel tudja használni kapcsolatait arra, hogy valamiféle változást idézzen elő Észak-Koreában. Ennek a témának szerepelnie kellene a Kínával való kétoldalú párbeszédünk keretében tartott megbeszéléseken a jövőben.
Végezetül, engedjék meg hogy azt mondjam, egy észak-koreai uniós különmegbízott kinevezése nagyon jó lépés lehet afelé, hogy egy összetettebb megközelítés kialakítását segítsük elő a témával kapcsolatban.
Monica Luisa Macovei
a PPE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, az emberkereskedelem Észak-Koreában még mindig komoly probléma. Állítólag a Kínában élő észak-koreaiak 80%-a az emberkereskedelem áldozatává válik. A nők különösen ki vannak téve a prostitúciónak, a nemi erőszaknak, a kényszerházasságnak és a menyasszony-kereskedelemnek. Az emberkereskedelem áldozatai közül sokan nem beszélnek kínaiul, és voltaképpen fogolyként tartják őket.
Az észak-koreaiak jogállása és a kínai kormánynak az a politikája, hogy visszatartja a menekülteket és visszaküldi őket Észak-Koreába, növeli a menekülteknek a kényszermunka vagy a szexuális kizsákmányolás céljából történő emberkereskedelemnek való kiszolgáltatottságát. Nem kapnak védelmet a hatóságoktól sem Kínában, sem Észak-Koreában, és nem nagyon ismeri fel nehéz helyzetüket a nemzetközi közösség sem. Kínának meg kell változtatnia jogszabályát, hogy megvédje az emberkereskedelem áldozatait - ahelyett, hogy visszaküldi őket Észak-Koreába. Végezetül, ha embereket ölnek meg, kínoznak és zárnak börtönbe jogellenesen, akkor az mindig is sürgős kérdés.
David Martin
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, nem vitatott itt a Parlamentben, hogy az emberi jogi helyzet Észak-Koreában rettenetes. Ezért nem fogom megismételni, amit kollégáim már elmondtak.
A kérdés valójában az, hogy mit tehetünk ezzel kapcsolatban? Az, hogy Észak-Korea úgy döntött, ő lesz a nemzetközi közösség Greta Garbója - "egyedül akarunk lenni” -, még nem jelenti azt, hogy egyedül is kell hagynunk. 24 millió ember él Észak-Koreában, akiknek a segítségünkre van szüksége. Az állásfoglalás szellemével összhangban négy dolgot ajánlanék, amit meg kellene tennünk.
Először is, továbbra is nyújtanunk kell humanitárius segélyeket, de meg kell bizonyosodnunk arról, hogy a segély az emberekhez kerül, és semmiképpen sem a rendszerhez. Másodszor, növelnünk kell azoknak a nem kormányzati szervezeteknek a támogatását, amelyek segélyeket akarnak szállítani Észak-Koreába, és különösen azokat a szervezeteket, amelyek információkat akarnak bevinni Észak-Koreába. Egy rádió rendelkezésre bocsátása egy olyan országban, ahol nincs tájékoztatás, valójában egy létfontosságú eszköz. Harmadszor, fel kell kérnünk Catherine Ashtont, hogy nevezzen ki egy különleges képviselőt, aki párbeszédet kezdeményez a kínaiakkal, az oroszokkal és az Egyesült Államokkal, hogy fenntartsák az Észak-Koreára irányuló nyomást. Végezetül, minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk a menekültek megsegítése tekintetében. Ahogy kollégáim mondták, az emberek elmenekülnek Észak-Koreából, és nem kapják meg a segítségnyújtást, amit megérdemelnének.
Marek Henryk Migalski
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Sajnálatos módon a dolgok nem úgy vannak, ahogy Vigenin úr és Martin úr mondták. Sajnos nem igaz, hogy mi itt ebben az ülésteremben megállapodásra jutottunk a kérdésben, mert egy perccel ezelőtt hallhattuk a kommunista oldaltól, hogy fenntartásaik vannak álláspontunkkal kapcsolatban. Ez sajnálatos, mivel úgy tűnik, ebben a kérdésben egységesen kellene fellépnünk.
Én olyan országból származom, ahol kommunista uralom volt. Fiatal felnőttként megtapasztaltam, hogy mire képes a kommunizmus, és emlékszem, hogy milyen reménykedve vártuk a szabad világ, a nyugati világ szavát. Néha túlbecsültük jelentőségét, de nagy örömmel vártunk, remélve, hogy valaki majd felszólal jogainkért, és úgy gondolom, hogy nekünk, a szabad világnak biztosítanunk kell, hogy ez a hang hallható legyen most is. Ehhez az kell, ahogy Häfner úr mondta, hogy biztosítsuk a szabad média jelenlétét, valamint a hozzáférést legalább ezekhez a tömegkommunikációs eszközökhöz Észak-Koreában. Küzdenünk kell ezért, együtt dolgozva természetesen az Egyesült Államokkal, mert csak ilyen együttműködéssel fogjuk tudni biztosítani, hogy a koreaiak hozzáférhessenek a szabad médiához. Ezt biztosítanunk kell.
Thomas Mann
(DE) Elnök asszony, mi futballrajongók most tapasztaljuk, hogy mi a jó a sportban: csapatszellem, a győzelem öröme, és ahogy tegnap este láthattuk, a rivális csapat megbecsülése. Ugyanakkor azt is tapasztaltuk, hogy focistákat tesznek személyesen felelőssé a vereségért.
Folyamatosan szóbeszéd tárgya, hogy miután távozniuk kellett a világkupáról, az észak-koreai nemzeti játékosokat kényszermunkára fogták - remélhetőleg ez téves információ. Felszólítom az észak-koreai kormányt, hogy tájékoztasson a focisták hollétéről. Aligha meglepő, hogy aggódunk miattuk, mivel ez egy olyan ország, ahol az állami vezetőség bünteti a kritikát, ahol emberek tízezrei válnak kínzások és rossz bánásmód áldozatává, és ahol megszámlálhatatlanul sok ember éhezik.
Az EU-nak továbbra is folytatnia kell a komoly párbeszédet a Koreai Népi Demokratikus Köztársaság úgynevezett "kedves vezetőjével”. Ideje véget vetni a kényszermunkának, a kínzásoknak, eltörölni a halálbüntetést és a nyilvános kivégzéseket. Még az esetleges futballgyőzelmek sem rejthetik el a helyzet valóságát. Észak-Koreának még mindig hiányosságai vannak az összes területen: emberi jogok, túlélési esélyek, az egyén tiszteletben tartása.
Charles Tannock
Elnök asszony, annyira elszigetelt a KNDK, hogy csak találgatni tudunk az emberi jogok megsértésével kapcsolatos jelenleg zajló esetekről. Időnként kiszivárognak információk disszidensektől, és a valóság igazán megdöbbentő. Úgy tűnik, kényszermunkatáborok, emberrablások, önkényes letartóztatások és kínzások fémjelzik Kim Dzsong Il zsarnoki rendszerét. A halálbüntetést rendszeresen alkalmazzák, figyelmen kívül hagyva a jogállamiság elvét.
Mindannyian rendkívül aggódunk Észak-Korea miatt. Nem csak a belföldi helyzet miatt, hanem az ország nemzetközi színtéren tapasztalható harciassága és impulzív, sőt, paranoiás viselkedése miatt. Sajnálatos módon Phenjannak nukleáris fegyverei vannak, és keresi az együttműködést más gyalázatos rendszerekkel szerte a világon, például Iránnal. Egy dél-koreai hadihajó nemrégiben történt elsüllyesztése is kétségkívül az észak szándékos támadása volt.
Ebben a vonatkozásban a Kínai Népköztársaságnak az ENSZ Biztonsági Tanácsának tagjaként felelősséget kell vállalnia azáltal, hogy nyomást gyakorol Észak-Koreára. Úgy vélem azonban, hogy az emberi jogi helyzet tartós javulása Észak-Koreában csak egy rendszerváltozással és demokratizálódással lehetséges, és remélhetőleg a demokratikus déllel való újraegyesülésen keresztül.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Elnök asszony, elég bonyolult a nevem, és hozzászoktam, hogy nehéz kiejteni.
A történelem azt mutatja, hogy egy diktatórikus rendszer által irányított országban mindennaposak az emberi jogok megsértésével kapcsolatos esetek, az észak-koreai helyzet azonban megdöbbentő. A Koreai Népi Demokratikus Köztársaság kormánya tagadja az emberi jogok megsértésével kapcsolatos problémák fennállását. Ez azonban teljes ellentétben áll a menekültek és a disszidensek jelentéseivel, akik szemtanúi voltak az eseményeknek. Vannak munkatáborok, ahol kínzások, rabszolgamunka és éhezés a sora sok ezer koreai állampolgárnak, akik kritizálni merték a diktatórikus rendszert, vagy akik politikailag "veszélyesek”. Koreában az embereket a tárgyak szintjére csökkentik le, akiknek nincs szabad akaratuk, vagy nem fejezhetik ki nyíltan azokat. Vannak például információink olyan esetekről, hogy házastársakat válásra kényszerítenek, mert a felek különböző osztályokhoz tartoznak.
Felszólítok ezért minden olyan országot, amelynek bármilyen gazdasági kapcsolata van Észak-Koreával, hogy gyakoroljon nyomást az ottani kormányra, hogy mutassa meg, a világ nem közömbös sok ezer koreai sorsa iránt, és hogy ez nem csak Észak-Korea ügye.
Jacek Protasiewicz
(PL) Elnök asszony, Észak-Korea és Kuba az utolsó maradványai a kommunizmusnak a világon. Sajnálatos módon tragikus, hogy 20 évvel azután, hogy ez a bűnös rendszer megbukott Európában, még mindig vannak országok, ahol ennek a beteg ideológiának a nevében emberek éhen halnak, kínzásoknak, bebörtönzésnek vannak kitéve, munkatáborokba és koncentrációs táborokba vannak kényszerítve.
Sok észak-koreai álma egyszerűen az, hogy elmenekül saját országából. A szabad világ embereiként kötelességünk - különösen a Kínai Népköztársasággal való kapcsolatainkban, mivel ezek a kapcsolatok folyamatosan fejlődnek - biztosítani, hogy ezeket a menekülteket nem küldik vissza a koreai hatóságokhoz, mivel számukra ez súlyos börtönbüntetést, vagy akár halált jelentene. Én állásfoglalásunknak erre a részére összpontosítok, mivel nem hiszek Parlamentünk felhívásainak, vagy az egész szabad világ felhívásainak hatékonyságában, hogy azok véget vetnének az emberi jogok megsértésének Észak-Koreában. Ezért, mivel nem tudjuk hatékonyan elősegíteni a helyzet javulását Koreában, tegyünk meg mindent, hogy azoknak, akiknek sikerült elmenekülniük abból a börtönből, esélyük legyen egy jobb életre - akár Kínában, ahol természetesen a szabadsággal, a demokráciával és az emberi jogok tiszteletben tartásával kapcsolatos normák még mindig messze vannak az európai normáktól. Az élet azonban még mindig jobb ott, mint Észak-Koreában.
Elena Băsescu
(RO) Az észak-koreai emberi jogi helyzet különösen nagy aggodalomra ad okot. Az ország vezetősége betilt mindenféle politikai ellenzéket, demokratikus választást, sajtót és vallásszabadságot.
Nem hagyhat minket hidegen az észak-koreai lakosok szenvedése, akik nem férnek hozzá az alapvető élelmiszerekhez és a humanitárius segélyekhez. Én különösen a nők és gyermekek helyzete miatt aggódom Észak-Koreában, mivel több mint egyharmaduk szenved alultápláltságtól.
Jelentések szerint több mint 150 000 észak-koreait tartanak fogva hat munkatáborban. Nem részesülnek semmilyen orvosi ellátásban, és nagyon kevés élelmiszert kapnak. Valójában a 2009. novemberi valutareform megbukott, amelynek következtében nőtt a szegénység a népesség körében.
Úgy gondolom, az Európai Uniónak támogatását kell adnia egy ENSZ-vizsgálóbizottság felállításához, amely igazolni fogja az emberi jogok megsértésével kapcsolatos eseteket Észak-Koreában.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Elnök asszony, az ENSZ és számos nem kormányzati szervezet folyamatosan közöl információkat a nemzetközi közösséggel arról az elnyomásról, amely észak-koreaiak tízezreit érinti. Mindennapos az emberek kínzása és kényszermunkatáborokba küldése, gyakran politikai nézeteik miatt. A népesség jelentős része alultápláltságban szenved, és nem jut hozzá megfelelő orvosi ellátáshoz, és az észak-koreai kormány visszautasít mindenfajta együttműködést az ENSZ szerveivel, amelynek következtében lehetetlenné válik, hogy az észak-koreaiak hozzájussanak bármilyen nemzetközi humanitárius segélyhez.
Úgy gondolom, az Európai Parlamentnek morális kötelessége felhívást intézni a Koreai Népi Demokratikus Köztársaság hatóságaihoz, hogy a lehető leggyorsabban vessenek véget ennek a gyakorlatnak. Figyelembe véve továbbá, hogy a Kínai Népköztársaság milyen nagy hatást gyakorol Phenjan politikájára, az Európai Bizottságnak az Európai Unió és Kína közötti párbeszéd részeként is foglalkoznia kell a kérdéssel. Annak érdekében, hogy tevékenységünket jobban koordináljuk, érdemes lenne kinevezni egy Észak-Koreával foglalkozó európai uniós különleges képviselőt.
Jaroslav Paška
(SK) A Koreai Népi Demokratikus Köztársaság valószínűleg az utolsó még ma is élő emléke a második világháborúnak. Ideológiai nézeteltérések és hatalmi érdekek választották szét a koreai nemzetet két állammá, amelynek vezetői még mindig versenyeznek jogaik és a világról alkotott filozófiai nézeteik miatt.
A Koreai-félsziget északi része egy hatalmas gettóvá vált, ahol koreaiak milliói vannak bebörtönözve, akik a rendszer militarista irányítása alatt csak álmodozhatnak egy szabad életről.
Az észak-koreai vezetőség, azzal az ürüggyel, hogy az ország háború alatt áll, továbbra is ebben a militarista rendszerben tartja állampolgárait. Hogyan segíthetünk a koreaiakon ebben a helyzetben?
A nagyhatalmak aktív és közös megközelítésével. A nagyhatalmak osztották kétfelé a koreaiakat, és ezért most együtt kell cselekedniük, hogy folyamatos nyomás alá helyezzék az észak-koreai vezetőket, beleértve az emberiség ellen elkövetett bűncselekmények miatti büntetőeljárás elindításának fenyegetését is, annak érdekében, hogy felszabadítsák az észak-koreai embereket.
Cristian Dan Preda
(RO) Annyi, az emberi jogok megsértésével kapcsolatos eset van Észak-Koreában, hogy fel sem lehet sorolni. Ezek közül a legsúlyosabb valószínűleg a népesség éhezése, és hogy különbséget tesznek az élelmiszer elosztásakor azok között, akik közel állnak a rendszerhez, és akik nem.
Az Amnesty International szerint tavaly körülbelül 9 millió észak-koreai állampolgár, a népesség több mint egyharmada éhezett.
Szintén rendkívül aggasztónak tartom a kollektív büntetéssel kapcsolatos helyzetet, amelynek következtében néha családok három generációját küldik börtönökbe, ahol brutalitásnak, kínzásnak, kényszermunkának és nyilvános kivégzéseknek vannak kitéve, ahogy azt Tannock úr is említette. Azok többségét, akiket ilyen táborokba küldenek, nem engedik szabadon többet. Ha gyerekeik vannak, ők akár egész életüket fogságban tölthetik.
Azzal szeretném zárni, hogy bár az észak-koreai kormány beleegyezett abba, hogy részt vesz az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa által lebonyolított általános időszakos felülvizsgálatban, borzasztó, hogy mostanáig semmilyen ajánlást nem fogadott el, amit ennek keretében számára megfogalmaztak.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Elnök asszony, ezeknek az Észak-Koreáról szóló igen drámai történeteknek a listájához még egy dolgot hozzá kell tennünk. A Kim Dzsong Il általi nukleáris zsarolásra gondolok, amely bizonyos szempontból megbénította a világot. Bár lehet, hogy nem szándékosan, a nyugat meglehetősen gyakran fordított hátat a Koreai-félszigeten zajló eseményeknek. Ezért kifejezetten beszélnünk kell az elkövetett bűncselekményekről, és meg kell ismételnünk felhívásunkat. A nemzetközi közösségnek ki kell találnia egy olyan szankciót, amelyet a lehető legkevésbé éreznek meg maguk az észak-koreai állampolgárok. Nem szabad azonban becsapnunk magunkat: minden olyan szankció, amely egy rendszerre irányul, elkerülhetetlenül nyomot hagy a társadalmon.
Úgy gondolom ezért, hogy jelenleg az egyetlen hatékony intézkedés az Észak-Korea legközelebbi szomszédaival való együttműködés, különösen a menekültekkel kapcsolatban, mert csak akkor fogunk tudni hatékonyan föllépni a jövőben azoknak az embereknek az érdekében, akiknek jelenleg nincs semmilyen választásuk, ha pontos információkkal rendelkezünk a kommunista rendszer alatti helyzetről.
Kristalina Georgieva
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeretnék gratulálni a Parlamentnek, hogy vállalkozott erre a vitára. Ha megengedik, szeretném kifejezni elismerésemet az 582. széken ülő fiatalembernek, mert Észak-Korea jövője fontos a gyermekeink számára.
Nagyon sajnálatos, hogy az elmúlt hét évben, az első állásfoglalás elfogadása óta azzal összefüggésben, hogy az ENSZ elítéli a borzasztó emberi jogi helyzetet Észak-Koreában, nagyon kevés fejlődés történ ezen a téren, ha egyáltalán történt. A Bizottság teljes mértékben osztozik abban a véleményben, hogy foglalkozni kell az országban tapasztalható súlyos emberi jogi helyzettel, ahogy azt a közös állásfoglalási indítvány is kifejezi, amelyről a mai napon vitát folytatunk.
Az EU már egészen 2003 óta foglalkozik a helyzet javításával nemzetközi összefüggésben, amikor az emberi jogokkal foglalkozó genfi ülésen javasolta az első olyan állásfoglalás elkészítését, amely elítéli a Koreai Népi Demokratikus Köztársaságban fennálló helyzetet, amely ország - ahogy sokan említették már - nem igazán demokratikus. Emellett az EU továbbra is foglalkozik az emberi jogi kérdésekkel Észak-Koreával folytatott kétoldalú politikai párbeszéde során. Szintén foglalkozunk az üggyel, ahogy számos felszólaló rámutatott, a Kínával folytatott megbeszéléseink során, és különösen a Kínába illegálisan belépő észak-koreai állampolgárok visszatoloncolásával. Továbbra is ezt fogjuk tenni. Ezekre az emberekre nem lehet egyszerűen "gazdasági bevándorlókként” tekinteni.
Az állásfoglalási indítványban szereplő sok elképzelés tehát már része az EU jelenlegi, Észak-Koreával kapcsolatos emberi jogi politikájának. Nagyon örülünk annak, hogy az álláspontok közelednek a képviselők között, valamint a parlamenti képviselők és a Bizottság között. Teljesen egyetértünk azzal, hogy mit kellene tenni, beleértve egy olyan pontot, amelyet sok felszólaló említett, hogy fenn kell tartanunk a már meglévő programokat az Észak-Koreában élő legkiszolgáltatottabb emberek támogatása érdekében, akiknek komoly nehézségekkel kell megküzdeniük. Nem szabad őket büntetnünk vezetőik bűnei miatt.
Általánosságban egyetértünk abban, hogy mit kell tennünk, van azonban három speciális kérdés, amelyben a Bizottságnak némileg eltérő a véleménye - szeretném ezeket ismertetni, és elmagyarázni, miért vannak eltérések.
Az első azzal a javaslattal kapcsolatos, hogy illesszünk be egy záradékot az EU és Dél-Korea közötti szabadkereskedelmi megállapodásba a Keszongi Ipari Komplexumban dolgozó észak-koreai munkások figyelemmel kísérésére vonatkozóan. Ennek a szabadkereskedelmi megállapodásnak az egyeztetett szövege lehetővé teszi passzív feldolgozó övezetek kijelölését. Mindkét fél elismeri, hogy az ilyen övezetek elősegíthetik a béke kialakulását a félszigeten, de mielőtt egy övezetet ilyennek ismernek el a szabadkereskedelmi megállapodás értelmében, azt javasolnia kell az egyik félnek, és egy mindkét fél képviselőiből álló különbizottságnak kell döntenie róla. A jelenlegi politikai körülmények között nem valószínű, hogy ilyen javaslat fog születni rövid idővel azután, hogy a szabadkereskedelmi megállapodás hatályba lép. Szeretném azonban megnyugtatni Önöket, hogy a Bizottság ki fogja használni a számos lehetőséget, hogy foglalkozzon a kérdéssel egy későbbi időpontban.
Az állásfoglalási indítvány második javaslata egy Észak-Koreával foglalkozó európai uniós különleges képviselő esetleges kinevezésére vonatkozik, és számos felszólaló támogatta ezt a javaslatot a mai napon. Az EU elkötelezett a nemzetközi koordinációhoz való hozzájárulás fokozása iránt, és a főképviselő/alelnök asszony nagyon komolyan érdekelt ebben. Most azonban annak lehetőségeit vizsgálja, hogy ezt két dolog kontextusában tegye meg. Az egyik az összes uniós különleges képviselő mandátumának felülvizsgálata, a másik pedig az Európai Külügyi Szolgálat létrehozása. A főképviselő/alelnök ebben az összefüggésben irányítaná az EU nagyobb részvételét a nemzetközi koordinációban.
A harmadik pont arra irányuló javaslat, hogy szorgalmazzuk egy vizsgálóbizottság létrehozását az ENSZ-nél. Az Európai Bizottság mélységesen tisztában van ennek a javaslatnak az értelmével az állásfoglalási indítványban. Úgy gondoljuk ugyanakkor, hogy bölcs lenne ebben a szakaszban minden erőfeszítésünket az új, nemrégiben kinevezett különleges előadó, Marzuki Darusman úr támogatására fordítani, aki az ENSZ keretében az emberi jogok helyzetével foglalkozik Észak-Koreában, és akit az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa hatalmazott föl, hogy az emberi jogok ügyével foglalkozzon Észak-Koreában. Ezt figyelembe véve biztosítanunk kell, hogy minden támogatást megkapjon munkájához. A Bizottság szemszögéből ma ezt tartjuk a jobb útnak.
(Taps)
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra rövidesen sor kerül.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
George Sabin Cutaş
írásban. - (RO) Az emberi jogi helyzet és a humanitárius segélyek helyzete Észak-Koreában továbbra is kényes téma, amely aggasztja az Európai Uniót, egy olyan nemzetközi szereplőt, amely globális szinten támogatja az emberi jogokat. Másrészről az ENSZ ülésén készült 2010. március 25-i állásfoglalás aggodalmát fejezte ki a polgári, politikai, gazdasági, szociális és kulturális jogok súlyos megsértése miatt a Koreai Népi Demokratikus Köztársaságban. Sajnálatos, hogy az észak-koreai kormány úgy döntött, visszautasítja az ENSZ-szel való, olyan mechanizmusokon keresztül történő együttműködést, amelyek előmozdítják az emberi jogok tiszteletben tartását, beleértve egy különleges előadó kinevezését, aki az emberi jogok helyzetével foglalkozna Észak-Koreában.
Az EU-nak kötelessége felszólítani Észak-Koreát, hogy tartsa tiszteletben az emberi jogokat. Az EU-nak továbbá függetlenül kell fellépnie, hogy segítse az ország népességét a humanitárius segélyprogramok folytatásával, az Észak-Koreán belüli kommunikációs csatornák fenntartásával, és menedéket adva azoknak az észak-koreai menekülteknek, akik a tagállamokba érkeznek.
Egy észak-koreai uniós különmegbízott kinevezése lehetővé tenné számunkra, hogy közelebbről nyomon kövessük az emberi jogi helyzetet ebben az országban, és hogy jobban összehangolt válaszokat adhassunk a tagállamok részéről ebben az ügyben.
