Täiskogu töökorraldus ja algatusraportid (parlamendi kodukorra muutmine) (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on põhiseaduskomisjoni nimel Corbetti esitatud raport Euroopa Parlamendi kodukorra muutmise kohta, arvestades parlamendireformi töörühma ettepanekuid täiskogu töökorralduse ja algatusraportite kohta.
Richard Corbett
raportöör. - Härra juhataja, ma loodan, et kolleegid peavad vastu, kui ma taas kõnepulti asun ja sõna võtan kodukorra muutmise osas, mis paistab alati toimuvat esmaspäeva õhtuti.
Nagu mu kolleegid peagi teada saavad, on parlamendil olnud töörühm, mida on väga osavalt juhtinud kolleeg Dagmar Roth-Behrendt ja mis on uurinud parlamendi töö parandamise võimalusi.
Oleme muutunud jututoast kaasseadusandjaks. Mis iganes saab Lissaboni lepingust, on see muutus juba aset leidnud. Seepärast on mõistlik ja loogiline, et me peaksime vaatama, kuidas me korraldame oma tööd.
Üks äärmiselt tähtis aspekt selle juures on tingimata ja õigustatult keskendumine komisjonide omaalgatuslike, õigusloomega mitteseotud raportite asemel rohkem õigusaktidele.
See on esimene ja võib-olla kõige tähtsam osa sellest ettepanekute paketist, mille ma olen teile täna esitanud. Töörühma ettepanekud olid loomulikult laiaulatuslikumad: vaid mõningad neist nõuavad meie kodukorra muutmist, kuid see on üks neist.
Mõte on selles, et me peaksime vahet tegema omaalgatuslike raportite liikide ja tähtsuse vahel. Mõne üle neist arutletakse ja hääletatakse loomulikult ka edaspidi täiskogu istungil, kuid mõnda võib-olla tegelikult mitte.
Me ei tohiks muuta seda saali eelnõude koostamise komisjoniks, mis lõige lõike järel kirjutab ümber üksikasjalikud erikomisjonide koostatud omaalgatuslikud spetsiifilisi valdkondi käsitlevad raportid.
Mulle oleks meeldinud minna veelgi kaugemale ja küsida: miks ei ole sellistel raportitel, nagu on omaalgatuslikud raportid, oma õiguslikku staatust parlamendikomisjoni raportina?
Lordide koja raportid, millest me kõik räägime, on Lordide koja komisjonide raportid: nende üle ei hääletata Lordide kojas ja see koda ei kirjuta neid ka ümber; nad seisavad omaette ja on sageli väga head, põhjalikud ja analüütilised raportid. Lorde ei kasutata ümbertöötamiskojana lõige lõike järel. Ka meie ei peaks seda tegema sellist liiki omaalgatuslike raportitega.
Muutes seda eeskirja, muutub see ka võimalikuks; loomulikult esitame raporti jätkuvalt kogule poolt- või vastuhääle ütlemiseks - selline on kompromiss. Samuti lubame vastuolevatel fraktsioonidel esitada alternatiivse resolutsiooni ettepaneku, kuid me ei hakka tundide kaupa lõige lõike järel hääletama eesmärgiga ümber sõnastada seda liiki raport. See on siis minu arvates esimene väga tähtis muudatus.
Täiesti teist liiki muudatus on meie arutelude elavdamiseks ja selleks, kuidas me oma kõneaega kasutame. Raportööri rolli muudetakse: raportöör esitab komisjoni raporti vastusena komisjoni seadusandlikule ettepanekule, öeldes kohe, mida parlament komisjoni ettepanekust arvab ning võtab arutelu lõpus kokku, vastates võib-olla esinevate liikmete esitatud seisukohtadele nii, nagu ma püüdsin just eelmise arutelu puhul teha. See peaks elavdama meie arutelusid ja tasub end ära.
On siiski üks pisiasi, mis on toonud kaasa palju märkusi: nimelt soovitus, et meil peaksid olema suunised parlamendi kirjalike küsimuste jaoks samamoodi, nagu meil on olemas suunised küsimuste esitamiseks infotunnis teiste institutsioonidega.
Ma ei mõista, miks selle ümber nii palju draamat on. Tegemist ei ole katsega tsenseerida küsimusi. Juhistes lihtsalt öeldakse, et parlamendi kirjalikud küsimused, nagu ka infotunni küsimused peaksid jääma selle institutsiooni pädevusse, kellelt vastust oodatakse. See tundub loogiline ja mõistlik, kuid siiski seda praegu ei ole.
Asjaolu, et see puudub, on võimaldanud ühel selle täiskogu liikmel esitada enam kui tuhat parlamendi kirjalikult vastatavat küsimust teemadel, mis ei ole kuidagi seotud Euroopa Liiduga. See on ummistanud süsteemi, pannes kõiki teisi ootama oma vastuseid kauem, minnes maksma meile varanduse, sest kõik sellised küsimused tuleb tõlkida kõikidesse keeltesse, edastada volinikele ühise ja kollegiaalse vastuse koostamiseks ning see on meie aja ja vahendite raiskamine. Sätestades lihtsalt suunised ütlemaks, et küsimused peavad puudutama Euroopa Liitu ja institutsioone, tundub mõistlik.
Ning kes peaks selle üle otsustama? Minu ettepaneku kohaselt peaks selle üle otsustama meie president, parlamendi president. Sätestades suunised, et jäta me seda komisjoni hinnata ega anna talle võimalust öelda: "Ei, me ei vasta sellele või sellele küsimusele”. Ei, hoopis meie otsustame - ning see on liikmete kaitseks ja peaks andma liikmetele tagatise. Ma olen üllatunud, et mõned täna siin mitteviibivad liikmed on pidanud sobilikuks seda rünnata kõikidele parlamendiliikmetele edastatud e-kirjas.
Tegemist on tagasihoidlike, mõistlike ettepanekutega, mille on esitanud asepresidentide ja Dagmar Roth-Behrendti töörühm ning ma usaldan need täiskogu hoolde.
Margot Wallström
komisjoni asepresident. - Härra juhataja, reformitud parlament, mis aitab kaasa ELi käsitlevate arutelude elavdamisele, on kõikide meie kodanike ja ka kõikide institutsioonide huvides. Vajame Euroopa küsimuste dünaamilisemat arutamist ning ma kuulun nende hulka, kes on sügavalt veendunud, et arutelu on mis tahes toimiva demokraatia elujõuks.
Komisjoni nimel sooviksin õnnitleda härra Corbetti tema raporti puhul, milles käsitletakse täiskogu tööd ja kirjalikult vastatavate küsimuste esitamist. Aastate jooksul on parlamendi küsimuste arv suurenenud. 2007. aastal vastas komisjon enam kui 6700 küsimusele. See kujutab endast 12%list tõusu võrreldes 2006. aastaga ja peaaegu 35%list tõusu võrreldes 2005. aastaga ning sel aastal näitab trend veelgi suuremat kasvu.
Küsimuste arvu kasv on samal ajal tähendanud tõelist väljakutset: peaaegu 25% kõigist kirjalikest küsimustest on esitanud vaid kaheksa parlamendiliiget. Lisaks ei ole üsna paljude küsimused seotud ühenduse pädevusse kuuluvate teemadega. Võin teile selle kohta mõned näited tuua.
Komisjon on täiel määral pühendunud oma kohustuste täitmisele ja kõrge kvaliteediga vastuste andmisele parlamendi küsimustele. See on aluslepingutest tulenev kohustus; see on ka keskseks tunnuseks meie aruandluskohustuse puhul parlamendi ees. Komisjon tervitab teatud suuniste ja vastuvõetavate kriteeriumite kehtestamist parlamendi esitatud kirjalikult vastatavatele küsimustele, nagu raportis ette nähakse. Komisjonile ja nõukogule esitatavate suuliste küsimuste osas on hetkel olemas suuniste süsteem ning härra Corbetti raportis tehakse ettepanek meetodi kohta, mida parlament juba rakendab ning mis on nõukogule ja komisjonile hästi teada. Kõnealuste suuniste tulemuslik rakendamine suurendab üksikute liikmete võimalust esitada komisjonile küsimusi ja saada õigeaegseid vastuseid, nagu ka raportöör juba selgitas. Suudame keskenduda küsimusele, mis on esitatud tõesti komisjoni pädevusse kuuluvaid üldist huvi pakkuvate teemade kohta.
Lubage mul esitada märkused ka teise raportis käsitletud küsimuse kohta ning selleks on täiskogu arutelude sõnavõttude järjekord. Komisjon saab aru loogikast ja võimalusest, et õigusakti arutelusid alustavad raportöörid oma avaldustega. Sõnavõttude järjekorra ja kõneaja puhul sooviksin ma siiski rõhutada vajadust pidada kinni võrdse kohtlemise põhimõttest komisjoni ja nõukogu puhul.
Viimasena lubage mul meelde tuletada, et väljendasime hiljuti oma seisukohta teise vahearuande kohta, mille võttis vastu parlamentaarse reformi töörühm, ning me ootame kannatamatult võimalust arutada neid küsimusi parlamendiga, enne kui teie institutsioon võtab vastu lõpliku seisukoha reformipaketi kohta. Olen kindel, et hea institutsionaalse koostöö vaim, mida mõlemad institutsioonid on siiani üle näidanud, säilib kogu reformiprotsessi jooksul.
József Szájer
Härra juhataja, taas kord on meil olnud võimalus kuulda, kuidas räägitakse, et see soovitus tähendab teatud parlamendiliikmete tegevuse piiramist. Sooviksin euroskeptikutest parlamendiliikmete tähelepanu juhtida asjaolule, et nad peaksid enne sellist väidet lugema soovitust.
Kõnealune raport ja selline muudatus kodukorda oleks pidanud aset leidma juba väga ammu, kuna Euroopa Parlamendil on suured seadusandlikud volitused juba pikka aega. Samal ajal peaksime kaaluma asjaolu, et me kulutame kokku 17,4% oma ajast, mida me kulutame täiskogu istungjärkudel aruteludele, õigusaktidele ning ülejäänud aja muudele tegevustele.
Tegelikult muudab kõnealune raport parlamendi jaoks võimalikuks tegeleda sellega, mida asutamislepingud tal teha lubavad. Teiste sõnadega, me saame reaalselt keskenduda õigusloomele ning see ei tähenda, et me hindaksime vähem omaalgatuslikke raporteid, kuna ka need sisaldavad väga tähtsaid punkte, kuid me isekeskis me teame, et nende mõju on märkimisväärselt väiksem võrreldes sellega, mida me suudame saavutada õigusaktidega.
Kui me tegeleme õigusloomega, tekitame muudatusi, millel on otsene mõju 500 miljoni inimese eludele järgnevatel aastatel, samas kui omaalgatuslike raportite puhul võtavad need üleminekud aega palju enam ja on palju väiksemad. Sellest tulenevalt peab see parlament tegelema palju enam õigusloomega ning kõnealune raport muudab selle võimalikuks.
Oleme suutnud jõuda kokkuleppele ka küsimuste osas, kuna on tähtis, et küsimused tõesti saaksid tõelised vastused. Meie, parlamendiliikmed, et ei saa komisjonilt just sageli tõelisi vastuseid, kuigi nagu volinik ütles, on igal parlamendiliikmel õigus saada oma küsimustele vastuseid, kuid need peavad olema küsimused, mis puudutavad Euroopa Liitu ja komisjoni.
Samuti on mul hea meel, et komisjon on viimaks ometi tagasi lükanud piirangu esitada vaid kaks küsimust kuus. Tegemist on targa otsusega, kuid igatahes suudame nüüd saavutada parema tulemuse ning kõnealune uue reegel aitab muuta küsimused tulemuslikumaks, seega ma õnnitlen raportöör härra Corbetti. Tänan teid.
Jo Leinen
fraktsiooni PSE nimel. - (DE) Härra juhataja, omaalgatuslikud raportid on kindlasti õigustatud selles parlamendis. Oleme 27 riigi ja rahva parlament ning inimeste meeltes mõlgub palju küsimusi nii ELi kui ka meie suhete kohta teiste maailma osadega.
Nõustun siiski ka nendega, kes on öelnud, et parlament on üha enam muutunud nõuandvast kogust õigusandlikuks organiks. Lissaboni leping viib seda veelgi edasi. Seepärast peame paika panema prioriteedid. Kuulsin, et me kulutame vaid 17,4% oma ajast õigusloomele: see ei ole piisav. Me oleme surve all, aeg surub peale. Soovime paremat seadusandlust, seega vajame aega ja prioriteete.
On hea, et ütleme nüüd, et mitte kõiki raporteid ei pea täiskogul uuesti arutama. On võimalik hääletada ilma esmalt arutlemata ning liikmed võivad esitada kirjalikud avaldused, kui nad soovivad väljendada oma seisukohti raporti suhtes. Seda ei pea tegema suuliselt täiskogu istungjärgul.
Proua asepresident, leian, et see on õige, et raportööril oleks parlamendis õigus esimesele ja viimasele sõnale, sest olles "kodanike koja” moodi, peame end väljendama arutelu alguses ja lõpus. See on hea uuendus.
Viimasena, kuid mitte vähem tähtsana küsimuste teema. Kõnealune süsteem on väga hea senikaua, kuni seda kuritarvitatakse. Me kuulsime, millised on arvud - kaheksa liiget esitavad 25% küsimustest. See on umbes 1700 küsimust kaheksalt liikmelt. Näeme, et nad on väga töökad, kuid see tundub pigem olevat nii, et nagu ka paljudel teistel juhtudel, kuritarvitavad ELi vastased ELi süsteemi põhjendamatult. Peame selleks kehtestama eeskirjad ning suunised oleksid lähtepunktiks, raamistikuks, mille järgi me saaksime töötada.
Minu õnnitlused härra Corbettile, et ta võitles selle nimel, et taas kord parlamenti edasi arendada. Ma tänan teid väga.
Andrew Duff
fraktsiooni ALDE nimel. - Härra juhataja, mul on hea meel, et ma saan selles sõnavõtus olla rohkem konsensusele orienteeritud, kui oma eelmises sõnavõtus. Liberaalide fraktsioon toetab väga reformitõuget, mis on sellesse ettepanekute kogusse koondatud, eelkõige parlamendi küsimusi käsitlevaid reforme.
Arvan, et on üsna õige, et jätsime kõrvale raportööri esimese ettepaneku piirata küsitavate parlamendi küsimuste arvu.
Ausalt öeldes teeksin ma kaks täiendavad väikest parandust. Esimene neist oleks eesmärgiga laiendada menetlust, et peatada halva kvaliteediga komisjoni raportite - ning kahjuks vahepeal neid esineb - jõudmine täiskogu ette ilma eelneva parandamiseta ning siinkohal oleks asjakohane lubada komisjonil endal ja mitte ainult raportööril või kahel fraktsioonil või 10% parlamendi liikmetest esitada muudatusettepanekuid.
Minu teine ettepanek on lisada eelneva registreerimiseta sõnavõtud raportööri kavandatud uut liiki lühiettekandesse. Leian, et need kaks muudatust laiendaks natuke võimalusi parlamendi aruteluks ja mõtetevahetuseks, samas hävitama töörühma eesmärki, milleks on loomulikult kiirendada ja elavdada kogu menetlusi.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (DE) Härra juhataja, ma olen üsna nõus härra Duffiga. Sooviksin praegu öelda, et erinevalt eelmisest raportist võime seda raportit üldiselt fraktsioonina toetada, sest see kajastab parlamentaarse reformi töörühma ettepanekuid ning raportiga rakendatakse neid kui muudatusi kodukorda.
Sooviksin siinkohal ka lühidalt mainida seda, mida me toetada ei saa, ning selleks on ettepanek mitte lubada enam muudatusettepanekuid omaalgatuslikesse raportitesse. Oleme oma fraktsioonis arvamusel, et muudatusettepanekud on vägagi osa poliitilisest kultuurist ja poliitilisest arutelust ning eelkõige üksikute fraktsioonide õigusest - ning seda fraktsioonide õigust ei tohiks kärpida.
Lõpetuseks sooviksin lisada, et ma usun, et Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni ning Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni muudatusettepanekud 13 ja 15 on toetamist väärt. Isegi kui me ei vaja pikki, üksikasjalikke arutelusid üksikute raportite üle siin täiskogu istungjärkudel, peaks toimuma mingi arutelu ning see peaks olema lühike - kas üks sõnavõtja fraktsiooni kohta, nagu fraktsioon Verts/ALE soovitab, või siis eelneva registreerimiseta sõnavõttude menetluse kaudu. Üldse mittemingisuguse arutelu pidamine oleks endale karuteene tegemine. Kui me luba endale arutelu, siis me ei võta endid tõsiselt ning ma ei arva, et ka see oleks hea.
Hanne Dahl
Härra juhataja, kõiki seadusandlike organeid peab alati kontrollima ning nad peavad olema valmis teostama enesekontrolli, nagu ka meie seda tegema peame. Ma kardan siiski, et käesolevas raportis minnakse enesekontrolliga liiga kaugele; ma läheksin isegi nii kaugele ja nimetaksin seda enesetsensuuriks. Kui kõnealune raport võetakse vastu selle algsel kujul, siis see tähendab, et parlament teeb ise ettepaneku piirata oma liikmete õigust esitada nõukogule ja komisjonile asjakohaseid küsimusi. See tundub muidugi iseenesest arukas, kuid raportis sätestatakse ka, et presidendi otsustada on see, kas vastavat küsimust võib esitada. Seega on parlamendi presidendi otsustada, milliseid küsimusi on sobilik teistele ELi institutsioonidele esitada. Seega kehtestame täiendava enesetsensuuri ning lisaks sellele lubame ka parlamendi presidendil tegeleda tsensuuriga.
Sooviksin täiskogule meelde tuletada, et oleme ainus otse valitav organ ning seega on meil teatud kohustus. Meie ülesanne on teostada parlamentaarset kontrolli ning seega ei saa me mingil juhul kohaldada enesetsensuuri, mille puhul valitseb kuritarvitamise oht. Loomulikult on meil kõigil moraalne kohustus mitte raisata ühegi institutsiooni aega ebaoluliste küsimustega, kuid me ei saa lubada "objektiivsete kriteeriumite” sätestamist asjakohasuse suhtes. Poliitikas puuduvad sellised asjad nagu objektiivsed kriteeriumid ning kui me need sätestame, siis riskime nende kuritarvitamisega.
Jim Allister
Härra juhataja, oma esialgsel kujul oli kõnealune raport palju karmim ja demokraatiavastasem kui selle lõplik versioon. Meie eurofanaatiline raportöör näitas üsna palju oma tegelikke värve, kui ta esitas ettepaneku vähendada selle täiskogu valitud liikmete õiguseid esitada küsimusi mittevalitud komisjonilt ja nõukogult; siit ka siis tema koletuslik ettepanek piirata liikmete esitatav arv kolme küsimuseni kuus.
Õnneks pidi ta rutakalt taganema, kuid tema raportis on ikka veel sees natuke survetavaldavat loomust, mis on selle ettepaneku taga. Eelkõige on vastuvõetamatu vetoõigus, mida ta soovib anda presidendile otsustamaks selle üle, mida võib küsimuses käsitleda; kindlasti mitte, kuna praegusel presidendil ei ole selle täiskogu kõikide liikmete usaldust, pidades silmas tema võimetust taluda eriarvamusi, nagu oli näha tema karistavast käitumisest nende vastu siin täiskogus, kes julgesid nõuda oma valijaskonna õigust saada riiklikku referendumit Lissaboni lepingu osas.
President näitas oma sallimatust ning president, kellele on antud tsensuuriõigus, mis lubab tal kaitsta Euroopa eliiti liikmete uurivate küsimuste eest - selline president teostakse seda tsensuuri rõõmuga. Seepärast on rumal, vale ja ebademokraatlik siduda ja vaikima sundida selle täiskogu liikmed nii, nagu meie raportöör üldsegi mitte üllatades teha püüab.
Costas Botopoulos
(EL) Härra juhataja, parlamentaarne menetlus ei ole vaid formaalsus meie töös; see on mis tahes parlamendi töö sisu ning isegi meie parlament, kuhu kuulub 780 liiget paljudest erinevatest riikidest, on nii kaugel avalikkuse pilgu alt ja selle tulemusena eemaldub sageli üldsusele huvi pakkuvatest teemadest; parlament, millel on arutelu puhul teadaolevad menetlused - ja arutelu siin täiskogu istungjärgul on vaid ametlik menetlus võrreldes komisjonides toimuva tegeliku tööga.
Seega on alati teretulnud igasugused püüdlused parandada teatud põhimõtete alusel selle parlamendi täiskogu istungjärgu tööd: Esiteks tulemuslikkuse põhimõte, et me korraldaks arutelusid selleks, et jõuda valikuteni ja lõpuks otsusteni; teiseks demokraatia põhimõte, võrdsed võimalused kõigile olenemata nende volitustest, nii et kõiki võetaks kuulda; ja kolmandaks "elujõulisuse” põhimõte, nagu ma seda nimetaks, et see, mida me ütleme, oleks avalikkuse huvides.
Kui hästi on neid põhimõtteid järgitud selles konkreetses raportis sisalduvas ettepanekus? Rahuldavalt, ma arvan, kuidagi on ka, mida parandada ning selleks teen ma ettepanekud.
"Lühikese ettekande” küsimusega ma nõustun. On üks põhjus, miks lühikese ettekande mõte on väga hea: see tähendab, et kunagi ei saa olema raportit, mida üldse ei arutataks. Toon teile näite: härra Duffi väga huvitavat raportit, mille üle me homme hääletame ja mis käsitleb seda, kuidas teatud kontrolli komisjoni üle teostada, ei arutata üldse, kuidagi see oleks väga hea võimalus kasutada seda lühendatud menetlust.
Seepärast ütlen oma jah-sõna sellele, kuid peale selle tooksin välja - me näeme seda täna, me näeme seda iga kord -, kui huvitav on eelneva registreerimiseta sõnavõttude menetlus ning kui ebahuvitav on arutelu, millest võtavad osa vaid raportöör ja komisjon, kuigi oleks huvitav, kui teised saaksid rääkida.
Üks viimane märkus: küsimuste osas leian ma meie võetava kursi üsna õige olevat. Lõpetuseks, omaalgatuslike raportite puhul leian ma, et muudatusettepanekuid neisse raportitesse tuleks arutada.
Gerard Batten
Härra juhataja, mõnikord neid lühikesi sõnavõtte kirjutades mõtlen ma, et tegelikult oleks vaja nende kirjutamiseks George Orwelli talenti.
Kõnealune raport alateadlikult satiirikult ja humoristilt härra Corbettile on konkreetne näide. Milline monumentaalne ebademokraatlik ülbus on teha ettepanek, et selle parlamendi liikmete küsimusi nõukogule ja komisjonile tuleks tsenseerida! Meile on öeldud, et seda tehakse selleks, et ära hoida kuritarvitamist parempoolsete poolt või solvava kõnepruugi lõpetamiseks.
Võib-olla tunneb härra Corbett muret, et me võime küsida mõne voliniku karistuste kohta või nende varasema karjääri kohta aparatšikutena Ida-Euroopa kommunistlikes režiimides või võib-olla endiste ELi presidentide väidetavate karjääride kohta KGB agentidena?
Hiljuti võttis parlamendi president endale omavolilised volitused kontrollida parlamendiliikmete õigust siin saalis sõna võtta. Nüüd soovib härra Corbett tsenseerida, mida parlamendiliikmed võivad oma volitajate nimelt öelda nõukogule või komisjonile.
Sooviksin vastata härra Corbetti märkusele minu sõnavõtu kohta eelmises arutelus; nimelt osutasin ma loomulikult tema kavandatud, fraktsioonide moodustamist käsitlevatele eeskirjadele seoses Fraktsiooniga Iseseisvus ja Demokraatia, nagu see hetkel on moodustatud. Tööpartei on see, kes seisab Britannias silmitsi põrmustamisega. Üheks põhjuseks on selle eurofiilne fanatism ning ma võin talle kinnitada, et 2009. aastal tulevad Ühendkuningriigi Iseseisvusparte parlamendiliikmed siia tagasi veelgi arvukamalt.
Paul Rübig
(DE) Härra juhataja, daamid ja härrad, küsimused kujutavad endast täpselt seda teavet, mida kodanikud ELilt soovivad. Kuna volinik Wallström on täna siin, kutsun teda üles lubama, et need küsimused töötatakse läbi, ja võib-olla koostatakse brošüür, milles tehakse ka Euroopa kodanikele, sealhulgas interneti teel, kättesaadavaks küsimuste ja vastuste tulemused, nii et nad näeksid, kuidas nende parlamendiliikmete poolt komisjonile ja nõukogule esitatud küsimustele vastatakse. Kui seda saaks teha enne valimisi, oleks see fantastiline nii ajakirjanike kui ka Euroopa kodanike jaoks.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Härra juhataja, volinik, olen palunud sõna, et vastata härra Leineni sõnavõtule. Härra Leinen, kui te nüüd kuulaksite natuke: soovin rääkida teie märkustest omaalgatuslike raportite kohta. Esitatavate ja seejärel siin vastuvõetavate omaalgatuslike raportite kvaliteet on küsitav, kuid kui te ei luba enam muudatusettepanekuid, siis kuidas saab omaalgatuslikke raporteid paremaks muuta? Sooviksin teile meelde tuletada, et parlamendil puudub seaduste algatamise õigus. Sõltume selles komisjonist. Kuidas me saame komisjonile öelda, milliseid algatusi me soovime näha, kui me kärbime omaalgatuslikke raporteid või ei vii neid selles suunas, mis muudaks asju paremaks? Kui ma õigesti aru saan, siis vastavalt asutamislepingule, või sellele, mida me kutsusime põhiseaduse lepinguks, ei ole meil endil algatusõigust õigusloomes. Meil on vaid võimalus oma soovid teha teatavaks vaid omaalgatuslikes raportites. Kahju, kui te selle väärtust vähendate, sest see röövib meilt võimaluse. Arvan, et te peaksite veel kord selle üle mõtlema - nii teie, härra Leinen, kui ka raportöör.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Härra juhataja, raportöör ei vaja, et keegi teda kaitseks; ma ei kahtlegi, et ta suudab end ise kaitsta, kuid ma pean ütlema, et palusin sõna, kuna leian, et mõned sõnavõtud läksid liiale.
Arvan, et me vajame siin täiskogus arutelusid ja argumentide esitamist. Kuulasin just härra Graefe zu Baringdorf'i sõnavõttu ning me oleme selles osas alati eri arvamustel, kuid ma arvan, et mõned kirjeldused, solvangud ja karikatuurid kahjustavad lõpuks seda institutsiooni ning eelkõige neid, kes nende eest vastutavad, härra juhataja. Võttes arvesse, et viibime Prantsusmaal, siis ma arvan, et see oli prantsuse kirjanik, kes ütles, et kõigel ülemäärasel puudub väärtus. Täna on olnud mõned sõnavõtud, millel puudus väärtus.
Me väärtustame seda härra Corbetti tehtut, milleks on lihtsalt peegeldada seda, mida on teinud selle täiskogu asepresidentide rühm, milles on esindatud kõik parlamendi fraktsioonid. See avaldub määruses, me oleme temaga arutanud ja hindame kõrgelt tööd, mida ta teeb.
Richard Corbett
raportöör. - Härra juhataja, pärast eelmist arutelu on mul hea meel näha, et oleme ikka veel sõbrad ja et me suudame jõuda selles küsimuses laiema konsensuseni.
Lubage mul selgitada paari vaidlusi tekitanud punkti. Parlamendi küsimuste osas: me ei tee ettepanekut piirata kuidagi parlamendi küsimusi, ütleme vaid, et kirjalikult vastatavate küsimuste suhtes tuleks kohaldada samu suuniseid, mida meie kui parlament oleme juba vastu võtnud infotunni küsimuste puhul, nimelt et nad peaksid puudutama Euroopa Liitu ja institutsioone, kellelt vastuseid palutakse.
Küsimustel riikliku tervishoiu alla kuuluvate Ühendkuningriigi haiglate kohta või personali viimise kohta ühest haiglast teise ei ole midagi pistmist Euroopa Liiduga ning need ei peaks olema parlamendi küsimused, mis maksavad Euroopa tasandil palju raha. Mulle tundub see igati mõistlik olevat: vaid Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei ja nende sõbrad võivad seda kirjeldada kui mingit liiki vandenõu või tsensuurina. Tsensuur? Üks kriteerium, mille me omavahel kokku lepime ja mille üle on palutud otsustama meie president, mitte komisjon või nõukogu? Kui see on tsensuur, siis tule taevas appi...
Teine mõningaid vaidlusi tekitanud küsimus käsitles kõneaega. Võib-olla ei selgitanud ma seda varem täiel määral. Jätame alles kaks valikut, mis meil on praegu arutelude korraldamiseks, ning lisame kolmanda. Hetkel võime pidada täispika arutelu, mis võib olla juba lühike sõnavõtt ühe sõnavõtjaga igast fraktsioonist. Meil on praegu ka võimalus kasutada lihtsustatud menetlust, kus raportöör lihtsalt teeb kaheminutilise avalduse hääletamise ajal: selle jätame alles.
Meie ettepanek on lisada kolmas võimalus: lühike ettekanne, kui raport on koostatud konsensuse alusel ja omaalgatuslik jne ega vääri täit arutelu, kuigi ka see võimalus jääb alati alles. Lühiettekande menetluse korral esitab raportöör parlamendikomisjoni järeldused, komisjon vastab neile ning kõik, kes soovivad, võivad anda täiendava panuse kirjalikult. See suurendab parlamendi valikuvõimalusi; see ei piira ühegi liikme õigusi. Suu suurendab kordades paindlikkust nende küsimuste käsitlemisel ning taas kord usaldan ma selle täiskogu hoolde.
Lõpetuseks paar lühikest küsimust. Vastusena härra Rübigile. küsimused ja vastused on juba järjekorras. Need on nähtavad kõikidele liikmetele; võib-olla me peaksime seda paremini ära kasutama, kui need on seal ning see on kättesaadav vahend. Härra Baringdorfile sooviksin ma öelda, et jah, raport on erinev eri liiki omaalgatuslikest raportitest. Tema osutatud seadusandliku algatuse liik ei kuulu selle lihtsustatud menetluse alla, mida me kavandame: see läbiks tavamenetluse, nagu see konkreetset liiki õigusloomega seotud algatus ära on teeninud. Seega selle me oleme taganud.
Härra Batteni väga kummalise märkuse kohta Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei ja selle sekkumise kohta järgmistel Euroopa valimistel ütleksin ma, et seda me veel näeme. Jah, see partei võitis eelmistel Euroopa valimistel Ühendkuningriigis sama palju kohti kui liberaaldemokraadid, olles võitnud neid, ma arvan, 10-kohalise edumaaga - härra Duff noogutab, seega ma arvan, et see oli nii. Eks me näe, mitu miljonäri ta seekord oma kampaaniat rahastama saab, kuid ma loodan, et olles näinud nende tegutsemist Euroopa Parlamendis nende viimase viie aasta jooksul, ollakse väga teadlikud, mida see tegelikult tähendab, kui sa valid kellegi Ühendkuningriigi Iseseisvusparteist sellele kohale. Ning kui valijaskond on sellest teadlik, siis ma olen kindel, et Iseseisvusparteil ei lähe järgmistel Euroopa valimistel nii hästi.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub homme.
