Kööpenhaminan ilmastonmuutoskokouksen valmistelu (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Kööpenhaminan ilmastonmuutoskokouksen valmistelusta.
Andreas Carlgren
neuvoston puheenjohtaja. - (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, viimeksi keskustelin täällä parlamentissa ilmastoon liittyvistä asioista juuri ennen kuin tapasin kollegani ympäristöneuvoston kokouksessa, joka pidettiin lokakuussa. Tuossa kokouksessa sovimme vahvasta ja yhteisestä EU:n mandaatista Kööpenhaminassa pidettävän YK:n ilmastonmuutoskokouksen valmisteluissa. Vahvistimme muun muassa, että vuoteen 2050 mennessä EU:n päästöjä on vähennettävä 80-95 prosenttia vuoden 1990 tasosta. Päätimme myös, että EU vähentää joka tapauksessa päästöjä 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä, mutta mikäli Kööpenhaminassa saadaan aikaan riittävän kunnianhimoinen sopimus, vähennämme niitä 30 prosenttia.
Kun tätä verrataan muiden maiden päästövähennyksiin, pidämme erityisen tärkeänä sitä tavoitetta, että lämpötilan nousu pysähtyy kahteen asteeseen - tätä on pidettävä mittapuuna verrattaessa meidän päästövähennyksiämme muiden maiden vähennyksiin. Kansainvälisen liikenteen päästöjä on vähennettävä. Olemme asettaneet tavoitteeksi vähentää vuoteen 2020 mennessä lentoliikenteen päästöjä 10 prosenttia ja laivaliikenteen päästöjä 20 prosenttia vuoden 2005 tasoon verrattuna. Haluan myös tehdä selväksi, että EU myös vaatii laiva- ja lentoliikenteestä perittävien verojen käyttämistä kehitysmaissa toteutettaviin toimenpiteisiin erityisesti köyhimmissä ja ilmastovaikutuksista eniten kärsivissä maissa. Tämän on oltava yksi Kööpenhaminan tuloksista.
Sademetsien tuhoamista on vähennettävä puoleen vuoteen 2020 mennessä, ja se on lopetettava kokonaan vuoteen 2030 mennessä. EU vaatii, että Kööpenhaminan huippukokouksessa tehdään päätös sademetsien metsäkadon lopettamisesta, uudelleen metsittämisen tukemisesta ja kestävän metsänhoidon luomisesta. Vain tällä tavalla voimme vähentää päästöjä riittävän nopeasti ja saada Kööpenhaminassa onnistuneita tuloksia aikaan. EU on selventänyt ja esittänyt kantojaan jokaisessa vaiheessa, ja näin se on koko ajan pystynyt esittämään vaatimuksia ja painostamaan muita osapuolia. Suuri osa tästä on saatu aikaan laatimalla yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa ilmasto- ja energiapaketti, joka on EU:n kunnianhimoisten kannanottojen perustana.
Kööpenhaminan ilmastokokoukseen on enää kaksi viikkoa. Viime kuukausien aikana, kun valmistelut ovat olleet loppusuoralla, yleisössä on ollut paljon pessimistejä. Todellisuudessa suurin merkitys on kuitenkin sillä, onko johtajuuteen poliittista tahtoa - ja sitä EU:lla kyllä on. Saavuttaaksemme kaikki ne tulokset, joiden puolesta olemme jo niin kauan tehneet työtä, meidän on nyt otettava kaikki Euroopan unionin voimavarat käyttöön. Tässä mielessä erityisesti parlamentilla on jatkossakin tärkeä rooli.
Näin ollen totean ensimmäiseksi, ettei EU ole muuttanut sopimuksen tekoa koskevaa tavoitettaan. Meidän on saatava Kööpenhaminassa aikaan kunnianhimoinen ja kattava sopimus. Maapallon ilmasto on odottanut jo riittävän kauan. Nyt on aika tehdä sopimus.
Ympäristöneuvosto piti eilen ylimääräisen kokouksen voidakseen yhteisin voimin tehdä Kööpenhaminan kokouksesta sellaisen ilmastomuutostyömme virstanpylvään, jollaisen sen haluamme olevan. Ennen Kööpenhaminan ilmastokonferenssia EU:n valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat tehneet päätöksen, että EU:n tavoitteena on saada Kööpenhaminan prosessissa aikaan 1. tammikuuta 2013 alkavalle kaudelle oikeudellisesti sitova sopimus, joka perustuu Kioton pöytäkirjaan ja joka sisältää kaikki olennaiset elementit. Tämä edellyttää sitä, että Kööpenhaminassa tehdään sopimus, jonka avulla päästään yleisellä tasolla riittävän suuriin päästövähennyksiin, jotta tavoite pitää maapallon lämpeneminen alle kahdessa asteessa on mahdollista saavuttaa. Tarvitaan kaikkien maiden kanssa tehtävä sopimus, jonka seurauksena jokainen teollisuusmaa sitoutuu vähentämään kokonaispäästöjään, toisin sanoen asettamaan itselleen koko kansantaloutta koskevan tavoitteen. Kaikkien teollisuusmaiden, myös Yhdysvaltojen, on liitettävä sitoumuksensa Kööpenhaminassa tehtävään sopimukseen. Tarvitaan sopimus, jonka seurauksena kehitysmaat sitoutuvat vähentämään päästöjään siitä, mitä ne olisivat ilman näitä päästöjä vähentäviä toimenpiteitä varsinkin suurimmissa kansantalouksissa, ja teollisuusmaat tarjoavat välitöntä rahoitustukea kehitysmaiden tarvitsemiin toimenpiteisiin erityisesti köyhimmissä maissa vuosina 2010, 2011 ja 2012. Tarvitaan sopimus, jonka seurauksena luodaan pitkän aikavälin tukijärjestelmä päästöjen vähentämiselle, ilmastonmuutokseen sopeutumiselle, tekniselle yhteistyölle ja tekniikansiirrolle.
Lopuksi sopimukseen on myös sisällytettävä uudelleentarkastelumekanismi, jotta sitä voidaan mukauttaa mihin tahansa tieteellisesti osoitettuihin ilmaston hallinnan kannalta välttämättömiin näkökohtiin.
On puhuttu "kaksivaiheisesta ratkaisusta". EU:lle Kööpenhaminan sopimus on kuitenkin ratkaiseva vaihe. Päätös on tehtävä Kööpenhaminassa, ja tähän päätökseen on sisällytettävä kaikki, mikä on ilmaston kannalta tärkeää. Sitova sopimus olisi siirrettävä selkeän aikataulun mukaisesti ratifioitavaan tekstiin, mikä on ennemminkin tekninen kysymys, sillä sisältö olisi esitettävä kunnianhimoisessa sopimuksessa.
Näin ollen Kööpenhaminassa tehtävä sopimus antaa mahdollisuuden ryhtyä toimenpiteisiin välittömästi, eikä meidän tarvitse odottaa vuoteen 2013. Itse asiassa tällaisen sopimuksen avulla voisimme myös käynnistää toimenpiteitä nopeammin kuin muuten olisi ollut mahdollista. Tällä on meille ratkaiseva merkitys myös kaksivaiheisen tavoitteen saavuttamisessa.
EU on ollut liikkeellepanevana voimana erityisesti rahoituksen nopeassa tarjoamisessa sopeutumistoimenpiteisiin ja sademetsien metsäkatoa ehkäiseviin toimenpiteisiin. Meidän on toimittava nopeasti, jotta voimme kääntää maapallon päästökäyrän nopeasti laskusuuntaan.
Tällä hetkellä ehdotukset eivät ole yleisesti riittäviä kaksivaiheisen tavoitteen saavuttamiseksi. Neuvottelupöydässä EU on esittänyt kaikkein kunnianhimoisimmat tarjoukset, ja me olemme myös pyrkineet saamaan muita osapuolia nostamaan tarjouksiaan. Näin on myös käynyt. Olemme huomanneet, että kun olemme käyttäneet vipuvoimana 30 prosentin tavoitettamme, se on aiheuttanut painetta myös muissa osapuolissa. On palkitsevaa, että Norjan ja Japanin kaltaiset teollisuusmaat ovat nostaneet tarjoustaan, samoin kuin äskettäin myös Venäjä, ja että Etelä-Korean, Brasilian ja Indonesian kaltaiset kehitysmaat ovat myös esittäneet hiljattain kunnianhimoisia suunnitelmia. Jatkamme tätä sinnikkäästi. Tarjoamaamme 30 prosentin päästövähennystä käytetään vipuvoimana myös jatkossa. Odotamme nyt erityisesti Yhdysvaltojen ja Kiinan esityksiä.
Panemme merkille, että presidentti Obaman mukaan sopimus ei saisi sisältää vain tiettyjä elementtejä eikä se saisi myöskään jäädä vain poliittiseksi julistukseksi. Hän on myös samaa mieltä siitä, että sopimuksen olisi sisällettävä kaikki keskeiset elementit sekä ne toimenpiteet, jotka voidaan käynnistää välittömästi. Kööpenhaminassa tehtävän sopimuksen on katettava kaikki maailman päästöt. Elleivät Yhdysvallat ja Kiina tee tarjousta, vain puolet näistä päästöistä katetaan. Haluan sanoa tämän erittäin selkeästi: sopimuksen tekeminen voi olla kiinni yksinomaan siitä, esittävätkö Yhdysvallat ja Kiina riittävän kunnianhimoisen tarjouksen.
EU vaatii jatkossakin, että neuvotteluissa esitetään riittäviä toimenpiteitä. Kaksi viikkoa ennen lopullisia neuvotteluja olemme edelleen johtavassa asemassa. Odotan kovasti yhteistyön jatkamista parlamentin kanssa erityisesti Kööpenhaminassa paikalle saapuvan COP15-ryhmän kautta. Odotan vuoropuhelua kovasti. Yhteisvoimin teemme työtä erittäin onnistuneen, kunnianhimoisen ja aidon sopimuksen aikaan saamiseksi Kööpenhaminassa.
Stavros Dimas
Arvoisa puhemies, tärkeä Kööpenhaminan huippukokous lähestyy nopeasti, ja aikaa on enää vähän jäljellä. Olen täysin samaa mieltä ministeri Carlgrenin kanssa siitä, että meidän on lisättävä ponnistuksiamme ja tehtävä tiivistä yhteistyötä varmistaaksemme, ettemme haaskaa tätä meille tarjottua historiallista tilaisuutta saavuttaa Kööpenhaminassa maailmanlaajuinen, kattava, kunnianhimoinen ja tieteeseen pohjautuva sopimus ilmastonmuutoksesta. Kuten ministeri Carlgren totesi, meidän on päätettävä Kööpenhaminassa sopimuksen koko sisällöstä ja siitä, että sen oikeudellisia näkökohtia käsitellään välittömästi tämän jälkeen tulevien kuukausien aikana, vuoden 2010 ensimmäisen puoliskon aikana, jotta saamme täydellisen ja oikeudellisesti sitovan sopimuksen, jonka puolesta Euroopan unioni on alusta lähtien taistellut.
Kiitän Euroopan parlamenttia EU:n strategiaa Kööpenhaminassa koskevasta päätöslauselmaesityksestä. Se on kunnianhimoinen päätöslauselma, jossa vahvistetaan, miten tärkeänä Euroopan parlamentti pitää ilmastonmuutoskysymystä. Luotan myös varauksetta parlamentin jäsenten tukeen Kööpenhaminassa. Haluan tietysti korostaa myös tärkeitä yhteyksiämme kolmansien maiden parlamentteihin, kansalaisyhteiskuntaan ja yrityksiin, joiden avulla teemme Euroopan unionin kantaa tunnetuksi ja saamme tällä tavoin muut maat vakuuttuneeksi siitä, että on annettava sitovia kasvihuonekaasujen päästövähennyksiä koskevia ilmoituksia.
Kannatan erityisesti parlamentin kehotusta sopia 2 celsiusasteen tavoitteesta. Jotta tähän tavoitteeseen päästään, tarvitaan sekä teollisuusmaiden että kehitysmaiden ponnistuksia. On hyvä asia, että parlamentti on päätöslauselmassaan äänestänyt markkinamekanismeihin perustuvien ratkaisujen puolesta ja kannattaa puhtaan kehityksen mekanismin uudelleentarkastelua tulevassa sopimuksessa. Kuten tiedätte, tästä asiasta komissio on sitä mieltä, että hiilidioksidipäästöjärjestelmän olemassa olevia välineitä olisi laajennettava ottamalla käyttöön alakohtaiset päästövähennyshyvitykset.
Mitä tulee kehitysmaissa metsäkadosta ja metsien tilan heikkenemisestä aiheutuvien päästöjen vähentämiseen YK:n REDD-ohjelman avulla, komissio tekee kaikkensa edistääkseen vahvoja yhteiskunta- ja ympäristönormeja, joissa otetaan huomioon biologiseen monimuotoisuuteen ja ekosysteemeihin kohdistuvat vaikutukset.
Meillä on kuitenkin suuria haasteita kohdattavana. Kööpenhaminassa meidän on tähdättävä korkealle, jotta saamme aikaan sopimuksen, joka perustuu tieteellisiin löydöksiin. Toisin sanoen meidän on mentävä 2 celsiusasteen tavoitetta pidemmälle. Meidän on myös varmistettava, että jokainen maa tekee tarvittavat sitoumukset yhteistä mutta eriytettyä vastuuta koskevan periaatteen mukaisesti. Oletamme myös, että Yhdysvallat kantaa oman osuutensa vastuusta kahdeksan vuotta sen jälkeen, kun se irtisanoutui Kioton sopimuksesta.
Lopuksi meidän on myös käsiteltävä monia yksityiskohtaisempia kysymyksiä, kuten sitä, miten varmistetaan, että nopeasti kehittyvät taloudet todella osallistuvat hankkeeseen omien valmiuksiensa ja edellä mainitsemani eriytetyn vastuun periaatteen mukaisesti ja että tarvittavan rahoituksen määrä voidaan arvioida ennakkoon ja että se pysyy muuttumattomana. Lisäksi Kööpenhaminassa on varmistettava rahoituksen pikastartti, niin että välittömästi tarvittavat toimenpiteet voidaan toteuttaa nyt eikä vasta vuosina 2010-2013. Tämä mahdollistaa välittömän toiminnan ja välttämättömän sopeutumisen erityisesti maapallon erittäin herkillä alueilla, kuten köyhissä maissa.
Nyt Euroopan unionia kehotetaan näyttämään esimerkkiä ja vahvistamaan johtoasemansa. Kööpenhaminassa viime viikolla käydyissä valmistelevissa keskusteluissa kävimme ratkaisevaa ajatustenvaihtoa monien kansainvälisten kumppaneidemme kanssa. Kuten ministeri Calgren totesi, tietyt maat, kuten Brasilia ja Etelä-Korea, ovat ilmoittaneet ryhtyvänsä toimiin. Samanlaisia ilmoituksia odotetaan ennen huippukokouksen alkamista myös muilta mailta, kuten Kiinalta ja Intialta. Tänä aamuna uutisissa kerrottiin, että Yhdysvallat esittäisi vähennyksiä ja - toivottavasti myös - rahoitusta koskevan ehdotuksensa.
Kävimme kiinnostavaa keskustelua myös avoimuudesta ja tarkemmin sanottuna mittaus-, raportointi- ja todennusjärjestelmistä (MRV). On edelleen äärimmäisen tärkeää varmistaa enemmän sellaisia erityisiä toimenpiteitä ja toimia koskevia sitoumuksia, joilla pyritään luomaan vähemmän hiilidioksidipäästöjä tuottavaa taloutta. Kehitysmaiden on yhtenä ryhmänä ja valmiuksiensa rajoissa vähennettävä päästöjä 15-30 prosenttia päästöjensä normaalitasoon nähden.
Teollisuusmaiden toimissa ei valitettavasti ole edistytty tyydyttävällä tavalla. Espanja, Australia ja Norja ovat parantaneet sitoumuksiaan. Muut maat eivät kuitenkaan näytä olevan valmiita seuraamaan perässä. Nyt on myös käynyt ilmi, ettei Yhdysvallat valitettavasti pysty säätämään kansallista lakia vuoden loppuun mennessä. Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, ettei se pysty asettamaan Kööpenhaminassa tiettyjä määrällisiä tavoitteita. Kuten aiemmin totesin, saamiemme tietojen mukaan juuri näin tulee käymään, mutta - pelkään pahoin että - vain siinä tapauksessa, että kansallinen laki hyväksytään, ja koska tämä ei ole todennäköistä ennen vuoden loppua, myös tavoitteiden asettaminen on epävarmaa. Myönteinen ele Yhdysvalloilta vaikuttaa muiden maiden omaksumaan kantaan, ja näin ollen se vaikuttaa osaltaan myös Kööpenhaminan huippukokouksen tulokseen.
Nyt on selvää, etteivät yksinomaan teollisuusmaiden toimenpiteet riitä. Riippumatta siitä, mitä muuta tapahtuu, kehitysmaiden on myös osallistuttava ja keskityttävä vähän hiilidioksidipäästöjä tuottavan talouden kehittämiseen. Kuten aiemmin totesin, kehitysmaiden on vähennettävä päästöjään 15-30 prosenttia päästöjensä normaalitasoon nähden.
Meidän päätavoitteemme Kööpenhaminassa on edelleen oikeudellisesti sitovan sopimuksen tekeminen. Vaikka neuvottelut eivät olekaan edenneet toivomaamme tahtiin ja vaikka aikaa on enää vähän jäljellä, emme saa luopua tästä tavoitteesta. Haluamme myös, että sopimus on maailmanlaajuinen sopimus, joka kattaa kaikki Balin toimintasuunnitelman osa-alueet, jossa otetaan huomioon tähänastinen kehitys ja johon sisällytetään päästövähennyksiä ja rahoitusta koskevat määrälliset tekijät.
Sopimuksen rakenteessa on otettava huomioon kaikki sopeutumiseen, päästövähennyksiin ja rahoituksen pikastarttiin liittyvät osatekijät. Meidän on sovittava Kööpenhaminassa myös neuvottelujen loppuun saattamista koskevista menettelyistä ja aikatauluista, niin että oikeudellisesti sitova sopimus voidaan tehdä mahdollisimman pian, vuoden 2010 ensimmäisten kuukausien aikana, tai kuten liittokansleri Merkel totesi, vuoden 2010 alkupuoliskolla.
Todellinen ja maailmalaajuinen sopimus antaa neuvotteluprosessille huomattavasti poliittista vauhtia ja mahdollistaa sopimuksen oikeudellisten näkökohtien käsittelyn kohtuullisen ajan kuluessa Kööpenhaminan jälkeen. Tässä tilanteessa rahoituksella on hyvin ratkaiseva rooli. Kööpenhaminan huippukokous epäonnistuu, ellemme pysty tarjoamaan tarvittavia investointeja ja rahoituslähteitä.
Yhteenvetona palaan vielä Euroopan parlamentin ratkaisevaan rooliin EU:n kunnianhimoisen ilmastopolitiikan edistämisessä. Parlamentti on ollut eturintamassa sekä Euroopan unionissa että kansainvälisissä foorumeissa ja auttanut kannustamaan strategisia kansainvälisiä kumppaneitamme. Läheinen yhteistyö jatkuu Kööpenhaminan huippukokouksen valmisteluissa, ja minun on todettava, että iloitsen kovasti siitä, että parlamenttia edustaa vahva valtuuskunta.
Puhemies
(EN) Arvoisa komission jäsen, kiitos hyvin kiinnostavasta puheenvuorosta, jossa puhuitte niistä tärkeistä ongelmista, joita kohtaamme ennen Kööpenhaminan huippukokousta. Puhuitte hieman odotettua pidempään, joten oletan, että keskustelun lopussa esitätte hieman lyhyempiä huomioita. Puheenvuoronne oli niin kiinnostava, ettei sitä voinut keskeyttää!
Corien Wortmann-Kool
PPE-ryhmän puolesta. - (NL) Kello käy. Tärkeänä haasteenamme on varmistaa, että Kööpenhaminassa saadaan aikaan kunnianhimoinen ilmastonmuutosta koskeva sopimus, ja nyt kun joulukuu lähestyy, kohtaamme vastoinkäymisiä. Presidentti Obama ei pysty vielä täyttämään vaalilupaustaan. On kuitenkin nähty myös lupaavia merkkejä, kuten Japanin uuden hallituksen tavoitteet.
Haluan kiittää puheenjohtajavaltiota Ruotsia ja Euroopan komissiota, erityisesti komission jäsentä Dimasia, heidän ponnistuksistaan. Olemme teidän liittolaisianne. Haluan kiittää teitä myös pyrkimyksistänne saada Euroopan johtajat yhteisen suunnitelman taakse, sillä näissä neuvotteluissa Euroopan unionin on tärkeämpää kuin koskaan puhua yhteisellä äänellä.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmän puolesta voin todeta, että yhdymme toiveeseenne saada aikaan sellainen kunnianhimoinen sopimus, jolla asetetaan sitovia päästövähennystavoitteita paitsi Euroopan unionille, Yhdysvalloille ja Japanille myös Kiinalle, Brasilialle ja Intialle. On tärkeää, että meillä on samat päämäärät, mikäli haluamme käydä tehokkaasti käsiksi ilmastonmuutokseen ja luoda samalla tasapuoliset toimintaedellytykset maailmassa.
Arvoisa puhemies, on erittäin tärkeää sopia Kööpenhaminassa rahoituspaketista, jonka avulla rahoitetaan kehitysmaiden ilmastohankkeita. Euroopan unionin on vastattava tästä omalta osaltaan. Yhdyn kuitenkin myös näkemyksenne, jonka mukaan on erittäin tärkeää saada tämä rahoitus nopeasti käyttöön, sillä hankkeet odottavat jo valmiina, ja ne voidaan käynnistää heti. Tämä olisi toteutuskelpoinen ja näkyvä tulos Kööpenhaminan ilmastokokouksesta sekä rohkaiseva merkki. Samanaikaisesti on tärkeää tehdä sopimuksia, joilla varmistetaan, että näillä varoilla ilmastonmuutosta pystytään vähentämään aktiivisesti ja tehokkaasti, sekä sopimuksia, jotka koskevat teknologian siirtoa ja immateriaalioikeuksien suojelua.
Vain yhdessä voimme valjastaa käyttöömme sen tietämyksen ja ne taidot, joita tarvitaan ilmastonmuutoksen ja sen ekosysteemeille aiheuttaman peruuttamattoman vahingon torjumiseen. Ilmastosopimuksella tälle voidaan antaa merkittävä sysäys. Sillä voidaan myös merkittävästi auttaa meitä täällä Euroopan unionissa varmistamaan, että sosiaalinen markkinataloutemme muuttuu yhä vahvemmin kestäväksi sosiaaliseksi markkinataloudeksi.
Jo Leinen
S&D-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, viime vuosina Euroopan parlamentti on ollut veturina ilmaston suojelua koskevassa keskustelussa, ja olemme myös onnistuneet toteuttamaan merkittävän osan EU:n ilmastonsuojelupaketista. Päätöslauselmaesitys, jonka jätämme tänään käsiteltäväksi, sisältää kaikki ne osatekijät, joita tarvitaan kunnianhimoisen sopimuksen tekemiseen Kööpenhaminassa. Ehdotuksemme on kuitenkin myös realistinen. Se on samanaikaisesti sekä kunnianhimoinen että realistinen, ja toivomme, että neuvosto ja komissio liittyvät meihin ja muodostamme kokouksessa yhtenäisen lobbauselimen, jotta saamme muut kumppanit mukaan.
EU on ottanut näissä kysymyksissä johtajan roolin, ja haluamme sen pysyvän siinä myös Kööpenhaminassa. Siksi meidän on pysyttävä tarjouksessamme hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi 30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Tiede on osoittanut, että meidän on pyrittävä lähemmäs 40:ää kuin 25 prosenttia. Tiedämme siis, ettei 30 prosenttia riitä, ja siksi meidän onkin tarjottava tätä tavoitetta, sillä se lisää muiden maiden kunnianhimoa.
Tiedämme, ettei maailman ilmastoa voida suojella ilman rahoitusta. Toisin kuin neuvosto, parlamentti on esittänyt tätä varten täsmällisiä summia. Yleinen kehys on noin 100 miljardia euroa, ja Euroopan unionin osuuden on oltava tästä noin kolmannes. Miksemme siis sanoisi, että tarjoamme vuonna 2010 30 miljardia euroa? Parlamentti on sitoutunut tähän ja toivon, että neuvosto ja komissio esittävät yhtä tarkkoja summia kahden viikon kuluessa.
Jäsen Wortmann-Kool mainitsi jo pikastartin. Tarvitsemme heti 5-7 miljardia euroa. Kun ajattelen, kuinka paljon rahoitusta pystyimme tarjoamaan pankkikriisin ratkaisemiseen, ilmastokriisin kohdalla kysymys on todella pienistä summista - ja tämä on nyt ainoa tilaisuutemme. Kun ilmasto on pilalla, se on pilalla ikuisesti, emmekä pysty sitä enää korjaamaan. Siksi meidän kaikkien on todella ponnisteltava enemmän sen puolesta.
Olen myös pannut merkille, että toiset maat etenevät ja toiset eivät. Emme voi hyväksyä sitä, että kaksi suurinta ilmaston saastuttajaa, Kiina ja Yhdysvallat, pelaavat jättimäistä pöytätennispeliä, jossa kumpikin syyttelee toista ja viivyttelee oman vastuunsa kantamisessa. Tämä on vastuutonta, ja toivon, että erityisesti myös Yhdysvallat osoittaa Kööpenhaminassa johtajuutta antamalla tarkkoja tietoja siitä, miten se aikoo vähentää omia ilmastonmuutosta aiheuttavia kaasupäästöjään ja millaisella osuudella se aikoo osallistua rahoitukseen.
Ilman näitä kahta maata ja ilman Intiaa sopimusta ei tule. Me painotamme jälleen metsäpolitiikkaa - metsäkato on merkittävä tekijä - sekä lento- ja meriliikennettä. Mikäli raideliikenne sisällytetään päästökauppaan ja sitä vaaditaan maksamaan päästöistä, en ymmärrä, miksi lento- ja laivaliikenteelle pitäisi antaa enää erityisoikeuksia.
Vihdoinkin parlamentti on ensimmäistä kertaa edustettuna EU:n paviljongissa. Tämä on uusi alku, ja toivon, että pystymme osallistumaan neuvoston ja komission väliseen tiedotustilaisuuteen, sillä Lissabonin sopimus antaa meille Kööpenhaminan sopimusta koskevan yhteisen lainsäädäntövallan.
Corinne Lepage
ALDE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, 26. syyskuuta 2009 järjestettiin 44 kansalaispaneelia 38 maassa, jotka ovat kehityksen eri vaiheissa.
Koko maailman kansalaisista 91 prosenttia oli sitä mieltä, että Kööpenhaminassa on tehtävä kiireellisesti sopimus. Eurooppalaisista tätä mieltä oli 93 prosenttia. Paneeleihin osallistuneista 89 prosenttia oli sitä mieltä, että teollisuusmaissa kasvihuonekaasupäästöjä oli vähennettävä enemmän kuin 25 prosenttia, ja 92 prosenttia eurooppalaisista on samaa mieltä.
Meillä Euroopan kansoja edustavilla parlamentin jäsenillä on velvollisuus käyttää vaikutusvaltaamme ja vastata kansalaistemme vaatimukseen, mutta ennen kaikkea meidän on kannettava vastuumme, jotta pystymme saavuttamaan hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin tavoitteen, joka on päästöjen vähentäminen 25-40 prosenttia vuoteen 2020 mennessä.
Onnistuaksemme tässä meidän on pidettävä yllä 30 prosentin vähennystavoitettamme, kuten jäsen Leinen juuri totesi, ja siihen liittyy tietenkin myös rahoitus, jonka tarpeen arvioimme olevan 100 miljardia euroa vuoteen 2020 mennessä. Tässä tarkoituksessa meidän on todennäköisesti otettava käyttöön taloudellisesta toiminnasta perittävä vero sekä ympäristöä säästävän teknologian siirrot eteläisiin maihin.
Euroopan unionin johtajuuden tässä tulevaisuuden kannalta ratkaisevassa asiassa on johdettava sopimukseen, mutta ei mihin hintaan hyvänsä tehtyyn sopimukseen, toisin sanoen sellaiseen sopimukseen, jonka tavoitteet ovat puutteellisia ja jossa ei ole määritetty rahoituslähteitä, valvontamekanismeja tai rajoituksia. On parempi jäädä tyhjin käsin kuin saada epämääräinen sitoumus, joka siirtää tämän kysymyksen hyllylle ja saa ihmiset luulemaan, että asia on loppuun käsitelty.
Velvollisuutemme ei ole vain kantaa yhdessä vastuu ilmastovelasta, vaan tehdä kaikki voitavamme saadaksemme ihmiset vakuuttumaan ainoasta järkevästä ratkaisusta ja puhua väsymättä oikeudenmukaisen ja tehokkaan yhteisen ponnistuksen puolesta.
Tässä mielessä 30 prosentin tavoitteen ylläpitäminen tarkoittaa sitä, että kaikille niille maille, jotka ovat jo ehdottaneet päästöjensä vähentämistä koskevia ala- ja ylärajoja, annetaan välineet, joiden avulla ne voivat tavoitella vähennysten alarajojen sijasta niiden ylärajoja.
Kaikki ovat vastuussa kansainväliselle yleisölle ja tuleville sukupolville niistä sitoumuksista, joita he tekevät Kööpenhaminassa. Meidän eurooppalaisten kannan on oltava selvä, yksiselitteinen ja erittäin päättäväinen.
Satu Hassi
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FI) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvä ministeri, Kööpenhaminan kokous on ihmiskunnan historian tärkein neuvottelu. Kysymys on koko ihmiskunnan tulevaisuudesta. Kokouksen tärkeyttä korostaa sekin, että julkisuuspeli kokouksen lähestyessä on kiihtynyt jopa ilmastontutkijoiden mustamaalaamiseen asti.
Aikaa ei ole kuitenkaan hukattavaksi, globaalit päästöt pitää kääntää laskuun alle kymmenen vuoden kuluessa. Kööpenhaminaan kokoontuvien ministerien ja pääministerien on kannettava vastuunsa ja tehtävä päätökset sen varmistamiseksi, että maapalloa ei päästetä lämpenemään yli kahden asteen. Päätöksen on katettava kaikki pääkysymykset, sen on oltava sitova, ja siinä on sitovasti määritettävä aikataulu lopullisen kansainvälisen sopimuksen valmistumiselle.
Olen iloinen siitä, että ministeri Carlgren myös puhui sitovasta päätöksestä ja sitovasta kansainvälisestä sopimuksesta. Sopimuksen pitää sisältää pitkän aikavälin päästötavoitteet, mutta vielä tärkeämpää on sopia päästörajat vuodelle 2020. Teollisuusmaiden päästövähennysten on oltava lähempänä 40 prosentin kuin 25 prosentin rajaa.
Nyt EU:n johtajuus on ratkaisevaa, kuten ennenkin. Parhaiten osoitamme johtajuutta sitoutumalla nyt 30 prosentin päästövähennykseen vuodelle 2020 ja esittämällä selkeän rahoitustarjouksen kehitysmaille. Kuten ympäristövaliokunta totesi, EU:n rahoitusosuuden olisi oltava noin 30 miljardia euroa vuodessa vuoteen 2020 mennessä. Kuten ministeri Carlgrenkin on todennut, lama on tehnyt päästövähennykset halvemmiksi. Tämä tilaisuus täytyy käyttää hyväksi ja nostaa ambitiotasoa.
Niille, jotka haluaisivat kyseenalaistaa koko ilmastonsuojelun, haluan muistuttaa että planeetta ei odota. Planeetalle ei voi sanoa "ole kiltti, anna vuosi pari lisäaikaa, meillä on lama" tai "ilmastoskeptikot saivat meidät epäröimään". Ilmastonmuutos etenee fysiikan ja kemian lakien mukaan, ja me kannamme vastuun päätöksistämme ja myös tekemättä jättämisistämme.
(Suosionosoituksia.)
Miroslav Ouzký
Arvoisa ministeri ja neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen samaa mieltä lähes kaikkien edellisten puhujien kanssa siitä, että Kööpenhaminan huippukokous on todennäköisesti koko vuoden tärkein huippukokous Euroopan unionille ja koko maailmalle. Haluan kiittää komission jäsentä siitä, että hän kuuluu niin poliitikkoihin, jotka korostavat Euroopan parlamentin merkitystä tulevassa huippukokouksessa sekä ilmastopolitiikassa ja ilmastonmuutoksessa. Haluan kiittää häntä myös siitä, että hän korostaa rahoituksen merkitystä. Tšekissä sanomme usein - ja Tšekissä se kuulostaa melko ironiselta - että raha tulee aina ensin, ja tässä tapauksessa se pitää kaksin verroin paikkansa. Haluan myös korostaa, että ellei EU pysty esittämään yhtenäisenä osapuolena vahvaa ja selkeää mandaattia ja saamaan aikaan selkeää sopimusta rahoituksesta, asemamme maailmalla heikkenee huomattavasti.
Monet aiemmat puhujat ovat korostaneet, että EU:na olemme tällä alalla johtoasemassa ja että meidän pitäisi myös säilyttää tämä asema. Haluan todeta jälleen, että näkisin huippukokouksessa erittäin mielelläni jonkun vielä meitäkin kunnianhimoisemman, jonkun, joka olisi päässyt meitä pidemmälle, jolla olisi parempi lainsäädäntö ja joka haluaisi antaa tähän hankkeeseen enemmän rahoitusta. Minua ei haittaisi yhtään, jos menettäisimme johtoasemamme, sillä mielestäni on tullut aika jakaa yhteinen taakka aidommin maailmanlaajuisesti. Minäkin olen sitä mieltä, että ilman maailmanlaajuista sopimusta kaikki ponnistuksemme valuvat hukkaan. On turhaa toistella täällä jatkuvasti Yhdysvaltojen, Intian tai Kiinan merkitystä. Pelkään pahoin, ettei presidentti Obama pysty täyttämään kaikkia vaalilupauksiaan, ja se on valitettavaa.
Haluan myös mainita lyhyesti seikan, josta puhun usein, nimittäin metsäkadon ja maailman vesistöjen hoidon. Aliarvioimme yleensä aina näiden merkityksen. Kaikissa julistuksissamme vaadimme Brasiliaa, Intiaa ja muita maita tekemään sopimuksia sademetsien kaatamisen lopettamiseksi. Totean kuitenkin, ettei riitä, että vain teemme sopimuksia ja esitämme julistuksia. Olemme aiemmin huomanneet, että usein asianomaiset hallitukset eivät pysty valvomaan tai eivät valvo kyseistä toimintaa. Sen vuoksi haluan todeta, ettei sopimusten tekeminen riitä, vaan meidän myös otettava käyttöön valvontamekanismeja, meidän on tarkasteltava todellisia menettelytapoja, ja olen samaa mieltä siitä, ettei sopimusta pidä tehdä hinnalla millä hyvänsä.
Bairbre de Brún
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä siitä, että meidän on pyrittävä tekemään Kööpenhaminassa oikeudellisesti sitova sopimus. Sopimuksen on oltava riittävän vahva, jotta sillä voidaan vastata ilmastonmuutoksen haasteeseen, ja samalla sen on myös oltava tasapainoinen ja oikeudenmukainen kehitysmaita kohtaan.
Teollisuusmaiden on luvattava vähentää kasvihuonekaasupäästöjään vähintään 40 prosenttia vuoteen 2020 mennessä ja 80-95 prosenttia vuoteen 2050 mennessä vuoden 1990 tasosta.
Vuoteen 2020 mennessä EU:n on sidottava vuosittain 30 miljardia euroa kehitysmaiden ilmastorahoitukseen ulkomaan kehitysavun lisäksi.
Valitettavasti Euroopan unionissa on niitä, jotka käyttävät hyvin mielellään muiden maiden vastahakoisuutta ryhtyä tarvittaviin toimiin tekosyynä sille, ettei EU:n tarvitsisi täyttää velvollisuuksiaan. Tällainen asennoituminen on erittäin lyhytnäköistä.
Riippumatta Kööpenhaminan neuvottelujen tuloksista EU:n on jatkettava työtään ja laadittava ja toteutettava tehokkaita tavoitteita päästöjen vähentämiseksi, kehitettävä uusia puhtaita teknologioita ja sitouduttava ilmasto-oikeuteen, niin ettei kehitysmaita panna niittämään sitä, mitä teollisuusmaat ovat kylväneet.
Anna Rosbach
Arvoisa puhemies, neuvosto ja komissio, tänään jouluaattoon on yksi kuukausi. Minulla on yksi suuri joulutoivomus: kun ilmastokonferenssi on ohi ja kun kaikki osallistujat ovat lakanneet toimimasta virkamiehinä ja teknikkoina, jotka puhuvat vain yksityiskohdista ja kiintiöistä, toivon, että voimme vihdoin käydä poliittista keskustelua siitä, mitä realistisesti ja käytännössä voidaan tehdä planeettamme ja sen asukkaiden olosuhteiden parantamiseksi. Jos avaamme silmämme, näemme liiankin selvästi, että Yhdysvallat, Venäjä, Kiina ja monet muut maailman maat eivät oikeastaan käsittele ilmastonmuutokseen liittyvää ongelmaa. Sen sijaan ne esittävät vain hyvältä kuulostavia aiejulistuksia ja tyhjiä lupauksia.
Angelika Werthmann
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, edelleen jatkuva talous- ja rakenteellinen kriisi on osoittanut, miten kansainvälinen yhteisö voi antaa nopeasti käyttöön suuria summia helpottaakseen akuuttia tilannetta, vaikka se tapa, jolla se tämän tekee, voikin toisinaan olla kyseenalainen. Kriisi osoittaa myös sen, että mitä erilaisimmat valtiot voivat tehdä yhteistyötä, kun kysymys on laajemmista ja tärkeämmistä tavoitteista.
Rakenteellisen kriisin vaikutusten tavoin myös ilmastonmuutoksen traagiset vaikutukset ovat suurelta osin ihmisen aikaansaamia. Tavoitteena on kuitenkin oltava - ja puhun nyt ihmiskunnan tavoitteesta - maapallon ja sen luonnonvarojen hoitaminen kestävällä ja järkevällä tavalla. Meidän on säilytettävä biosfäärimme monimuotoisuus tuleville sukupolville. Mikäli onnistumme luomaan Euroopan unionissa järjestelmän, joka edistää tiedettä, innovointia ja ympäristöä säästävää uutta teknologiaa - vihreää teknologiaa - sekä uusiutuvia energiavaroja, me eurooppalaiset voimme saavuttaa kaksi tavoitetta. Ensinnäkin me kaikki osallistumme ilmastoa pilaavien hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen, ja näin pystymme lopettamaan suuren riippuvuutemme fossiilisista polttoaineista. Toiseksi, jos tuemme enemmän tiedettä ja ympäristöä säästävää teknologiaa, Euroopan unioni pysyy pitkällä aikavälillä innovoinnin keskuksena. Vain tällä tavoin voimme luoda Euroopan unioniin uusia työpaikkoja pitkällä aikavälillä.
Andreas Carlgren
neuvoston puheenjohtaja. - (SV) Arvoisa puhemies, on todettava, että arvostan todella sitä, että EU:n lähetymistapa on saanut laajaa kannatusta lähes kaikilta täällä parlamentissa. Tällä on nyt, on ollut aiemmin ja on myös jatkossa suuri merkitys EU:n vahvuudelle Kööpenhaminassa sekä siinä erittäin tärkeässä ilmastotyössä, jota meidän on tehtävä kokouksen jälkeen.
Haluan myös todeta komission jäsenelle Dimasille, että arvostan todella paljon sitä, mitä hän tänään sanoi. Komissiolla on ollut todella tärkeä rooli EU:n ilmastopolitiikan selkärankana, ja erityisesti komission jäsen Dimas on vaikuttanut erittäin ratkaisevalla tavalla siihen kantaan, jonka komissio on omaksunut. Kaikki jäsenvaltiot eivät aina ole kannattaneet tätä kantaa yhtä vahvasti kuin nyt, ja ratkaisevissa tilanteissa komission jäsen on aina pysynyt erittäin lujana. Arvostan sitä todella paljon, ja halusin sanoa sen täällä parlamentissa.
Haluan sanoa jäsen Leinenille, joka on sekä Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän johtohahmo että valiokunnan puheenjohtaja, että odotan kovasti parlamentin kanssa Kööpenhaminassa tehtävää yhteistyötä. Olen varma, että parlamentilla voi olla myös siellä hyvin tärkeä rooli kontaktien luojana muiden maiden edustajiin.
Haluan sanoa kaikille niille, jotka ovat ottaneet rahoituksen esiin tässä keskustelussa - jäsen Leinenille, jäsen Hassille, jäsen de Brúnille ja muille - että tietenkin myös täsmälliset summat ovat tärkeitä. Tämän vuoksi EU on ollut se teollisuusmaiden ryhmä, joka on toistaiseksi esittänyt sekä kaikkein kunnianhimoisimmat että kaikkein täsmällisimmät luvut. Totean myös nopeiden toimenpiteiden osalta - toimenpiteiden, joilla pysäytetään sademetsien metsäkato, ja toimenpiteiden, joiden avulla ilmastoa pilaavasta lento- ja laivaliikenteestä kerätään varoja tärkeiden toimenpiteiden toteuttamiseen erityisesti köyhimmissä EU-maissa - että niiden on tuotettava tuloksia välittömästi.
Joku kysyi käytännöllisestä puolesta. EU on näyttänyt tässä esimerkkiä. Olemme itse asiassa päässeet jo puoliväliin tavoitteessamme vähentää päästöjä 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Olemme saavuttaneet kolmanneksen siitä, mitä meidän on tehtävä saavuttaaksemme 30 prosentin tavoitteemme. Tämän vuoksi painostamme loppusuoralla muita osapuolia nostamaan tarjouksiaan, samalla kun sanomme heille: "Katsokaa, olemme näyttäneet, miten päästöjä voidaan todella vähentää käytännössä".
Toiset kehottavat lisäämään tavoitteeseen 10 prosenttia. Haluaisin todella tehdä niin, mutta se edellyttää maailmanlaajuista sopimusta. Muuten Kiinan päästöjen lisääntyminen söisi jo kahdessa vuodessa tämän EU:n ylimääräisen 10 prosenttia, eikä ilmastoa olisi silti pelastettu. Tämän vuoksi maailmanlaajuinen sopimus on niin tärkeä ja parlamentin rooli niin merkittävä, sillä tämä on tärkeä poliittinen perusta jatkotoimia ajatellen.
Stavros Dimas
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, mitä sanoitte, en odottanut teidän antavan minulle puheenvuoroa, mutta käytän tilaisuutta hyväkseni ja sanon pari sanaa tärkeimmästä perusteesta 30 prosentin tavoitteelle.
Olen tietenkin samaa mieltä jäsen Ouzkýn kanssa siitä, että tarvitsemme maailmanlaajuisen sopimuksen, mikä tarkoittaa sitä, että kaikki maailman maat osallistuvat kokonaisvaltaiseen sopimukseen ja että kaikki talouden alat osallistuvat päästöjen vähentämiseen. Tämän on tietenkin perustuttava tieteeseen.
Jotta tällainen maailmanlaajuinen sopimus saadaan aikaan, jotta muut maat saadaan houkuteltua mukaan, meidän on painostettava niitä omalla esimerkillämme, joka on moraalisesti merkittävä. Euroopan unionin moraalinen johtajuus on tärkeä, mutta EU näyttää myös omalla esimerkillään, että ympäristöä säästävä liiketoiminta on todella tärkeä osa kilpailukykyämme. Financial Times -lehden eilisessä numerossa kerrottiin, miten eurooppalaiset yritykset - mukaan lukien hyvin merkittävät EU:n yritykset - hyötyvät ympäristöä säästävistä toimenpiteistä ja itse asiassa arvioivat, että vuoteen 2020 mennessä niiden ympäristöä säästävät liiketoimet ohittavat kaikki muut liiketoimet. Näillä kahdella keinolla siis painostamme muita maita esittämään kunnianhimoisia sitoumuksia ja tekemään oikeudellisesti sitovan sopimuksen.
Mitä 30 prosentin tavoitteeseen tulee, minun on lisättävä seuraavaa. Ensinnäkin tavoite on sen mukainen, mitä tiede kehottaa meitä tekemään, joten pyrimme vilpittömästi tekemään osaltamme sen, mitä tiede käskee tekemään. Toiseksi se on nyt halvempaa, paljon halvempaa kuin silloin, kun keskustelimme ilmasto- ja energiapaketistamme: tavoitteen saavuttaminen on nyt noin 30-40 prosenttia halvempaa.
Kolmanneksi, tämä tavoite ei ainoastaan anna meille Andreas Carlgrenin aiemmin mainitsemaa vipuvoimaa muiden houkuttelemiseen, vaan se on myös ja ennen kaikkea keino painostaa muita omalla esimerkillämme. Koko maailman yleinen mielipide arvostaa sitä, mitä Euroopan unioni tekee. Kuten kuulin naispuolisen kollegani täällä toteavan, sillä on jatkossa erittäin tärkeä merkitys myös teknologiallemme. Tämä johtuu tietenkin siitä, että tavoite johtaa hiilen nykyisin hyvin alhaisen hinnan nousemiseen, ja tällä tavoin se edistää merkittävällä tavalla ekoinnovointia ja uusien teknologioiden kehittämistä ja käyttöönottoa.
Toinen tärkeä näkökohta on se, että EU on etuoikeutetussa asemassa, sillä olette jo hyväksyneet lainsäädännön, joka antaa Euroopan unionille ja jäsenvaltioille välineet ja toimenpiteet, joiden avulla se voi saavuttaa korkeampia tavoitteita vain tiukentamalla tiettyjä lainsäädännössämme olevia rajoituksia.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Arvoisa puhemies, aluksi haluan kommentoida sitä, mitä komission jäsen Dimas sanoi. Tarvitsemme tietenkin sitovan sopimuksen paitsi koko ilmaston suojelua varten mutta täällä Euroopan unionissa myös eurooppalaista teollisuutta varten. Kaikki teollisuutemme ei tietenkään ole ympäristöä säästävää. Täällä on myös muiden alojen teollisuutta, ja meidän on ajateltava tämän teollisuuden kilpailukykyä myös Euroopan unionin ulkopuolella.
Teollisuudessa tarvitaan suunnittelun tuomaa varmuutta, ja sen osalta Euroopan unioni on todella syöksynyt eteenpäin. Se oli oikea lähestymistapa, ja tuin sitä aikanaan selvästi. Nyt meidän on kuitenkin varmistettava, että viime vuoden myönteisille tuloksille saadaan jatkoa myös Kööpenhaminan huippukokouksessa. Meidän on kerrottava julkisesti mielipiteemme maailmanlaajuisesta hiilitaseesta. Tämä on jo todettu, mutta nyt meidän täytyy todella saada viesti perille muissa valtioissa ja maanosissa. Kun olemme sen tehneet - eikä se tule olemaan helppoa - päästökauppajärjestelmää on kehitettävä edelleen. Mikäli tämä jää vain Euroopan unionin asiaksi, aika alkaa käydä vähiin. Näin ollen voin vain pyytää komission jäsentä ja neuvoston jäsentä viemään tätä viestiä eteenpäin todella sitoutuneesti.
Olemme havainneet toisen ongelman - ja se mainittiinkin jo tänään - nimittäin metsäkadon. Jäsen Leinen, Borneossa raivataan vuosittain polttamalla kaksi kertaa Saarlandin kokoinen alue. Se on katastrofi. Näin tuotetaan 8 prosenttia koko maapallon hiilidioksidipäästöistä, ja me voimme arvostella teollisuuttamme aivan niin paljon kuin haluamme, mutta tähän se ei pysty. Enkä myöskään halua sen pystyvän tähän. Siksi meidän on omaksuttava aivan uudenlainen näkökanta.
Olen todella hämmästynyt rahoituksesta - siinä kilpaillaan luvuilla. Minulle on tärkeää, ettemme kuvittele rahoituslähteemme olevan pohjaton kaivo, enkä ole varma onko asia näin. Arvoisa komission jäsen, voisitteko tukea minua hieman tässä asiassa? Kehitysmaat on otettava mukaan mukautetuin summin ja tavoittein. Tätä pyydän. Euroopan unioni on vakavissaan, ja tämä vakavasti suhtautuminen - haluan tehdä selväksi, että tämä koskee myös komissiota ja neuvostoa - on vahvuutemme, ja tämän vahvuuden pohjalta meidän on jatkettava työtämme.
Dan Jørgensen
(DA) Arvoisa puhemies, pari kuukautta sitten olin Grönlannissa. Vierailin Ilulissat-nimisessä pikkukaupungissa, ja aivan Ilulissatin pohjoispuolella on jäätikkö. Nyt tämä jäätikkö sulaa ja liikkuu kaksi metriä tunnissa - kaksi metriä tunnissa! Sen voi nähdä paljain silmin. Sen voi kuulla, sillä kun valtava jäälohkare irtoaa, se kuulostaa ukkosen jyrähdykseltä. Yhtenä päivänä tästä jäätiköstä sulaneen veden määrä on sama kuin New Yorkin kokoisen kaupungin vuosikulutus. Yhtenä päivänä! Tämä on osoitus siitä, miten kiireellisestä ongelmasta on kysymys. Ja tämä tapahtuu jo ennen kuin ilmastonmuutoksen vaikutukset todella vielä vaikuttavat meihin.
Tämän vuoksi minun on pakko sanoa jäsen Rosbachille ja muille, jotka ovat tänään sanoneet "meidän on toimittava maltillisesti, meidän katsottava, mikä on poliittisesti mahdollista ja meidän on tarkasteltava, mistä voimme tinkiä", seuraavaa: tietyistä asioista ei voida tinkiä. Tietyistä tavoitteista emme voi tinkiä, ja yksi niistä on 2 celsiusasteen tavoite, jota EU kannattaa. Tämän vuoksi, ministeri Carlgren ja komission jäsen Dimas, olen todella, todella tyytyväinen niihin signaaleihin, joita tänään annatte. Emme voi tinkiä 2 celsiusasteen tavoitteesta. Tämä tarkoittaa sitä, että kaikkien maailman teollisuusmaiden on vähennettävä päästöjä 25-40 prosenttia. Tämä tarkoittaa myös sitä, että Yhdysvaltoja on painostettava ankarasti, jotta se saadaan tukemaan tätä tavoitetta. Haluaisin kuulla puheenvuoroissanne jotain merkkejä siitä, millaisia vähennyksiä Yhdysvaltojen on tehtävä jo pelkästään käytännöllisistä syistä. Tästä ei mielestäni puhuta julkisessa keskustelussa.
Sen lisäksi, että meillä on oltava riittävän kunnianhimoinen vähennystavoite, keskitymme EU:ssa myös rahoitussuunnitelmaan. Maailman rikkaiden maiden on autettava maksamaan kasvun siirtämisestä maailman köyhimpiin maihin, niin ettemme vaadi näitä maita pysymään köyhyydessä vaan jatkamaan kasvuaan. Tämän kasvun on kuitenkin oltava ympäristöä säästävää kasvua, joka perustuu teknologian siirtoon, ja sen on oltava myös kestävää. Tällä hetkellä joudun valitettavasti toteamaan, että vaikka EU on osoittanut johtajuutta monella alalla, rahoituksen osalta emme ole vielä valmiita esittämään tarvittavia summia. Tiedän, ettei tämä ole näiden kahden herran syytä. Valitettavasti tukea ei ole saatu Euroopan unionin hallitusten päämiehiltä. Toivon todella, että saamme heidän tukensa ennen Kööpenhaminaa, sillä asialla on kiire.
Lopuksi haluan todeta, että EU:n on todella tärkeää näyttää esimerkkiä ja vakuuttaa, ettei elintasoa tarvitse laskea - sen enempää rikkaissa kuin köyhissäkään maissa. Teollisuudenalojemme kilpailukyky ei heikkene. Päinvastoin, vaatimuksemme lisäävät niiden innovatiivisuutta, mikä puolestaan lisää niiden kilpailukykyä maailmalla. Jos luette sanomalehtiä tai katselette televisiosta tai seuraatte yhtään maailmanlaajuisia tiedotusvälineitä, huomaatte, että niissä vallitsee tällä hetkellä pessimismi. Monet ovat jo nyt päättäneet, että Kööpenhaminasta tulee fiasko. Tämän vuoksi on tärkeämpää kuin koskaan, että EU asettuu johtoon, että se istuu kuljettajan paikalle. Haluan siis toivottaa teille paljon onnea Kööpenhaminan neuvotteluihin.
Chris Davies
(EN) Arvoisa puhemies, kun katsoo tänään ikkunasta voi nähdä melko surkean päivän Strasbourgissa, mikä ei ole mitenkään epätavallista. Myöskään ne tulvat, jotka aiheuttavat tuhoja osassa vaalipiiriäni Cockermouthissa ja Workingtonissa, jossa sademäärät ovat olleet ennätyksellisiä, eivät ole mitenkään epätavallisia. Niiden ei voida katsoa johtuvan nimenomaan ilmastonmuutoksesta, vaikka ne vastaavatkin tieteellisten tutkimusten tuloksia.
On vaikeaa tehdä tarvittavia poliittisia päätöksiä, kun ei ole selvää, onko ilmastonmuutos tapahtumassa. Meidän on otettava askel taaksepäin, meidän on tunnustettava, että yhden eliniän aikana maapallon väestö on nelinkertaistunut ja fossiilisten polttoaineiden käyttömme, energiankulutuksemme, on kasvanut valtavasti. Koska ilmakehämme korkeus on edelleen sama, me varmaan myös ihmettelemme, eikö ilmastonmuutoksen pitäisi tapahtua nykyistä nopeammin.
Mielestäni on tärkeä ymmärtää, ettei ilmastonmuutos ole uskonto. Se ei ole uskon asia. Meidän on otettava skeptikkojen väitteet huomioon ja meidän on asetettava ne kyseenalaiseksi. Meidän on varmistettava, että tiede asetetaan etusijalle. Toivon vain, etteivät tietyt skeptikot nauttisi niin paljon esittäessään ehdotuksia toimien viivyttämiseksi, ehdotuksia, jotka saattavat lopulta maksaa miljoonien ihmisten hengen.
Kööpenhaminan tavoitteita on vähätelty, mutta jos olisitte kuulleet ministeri Carlgrenin puhuvan eilen ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa, ette olisi kuulleet minkäänlaista vähättelyä. Tavoitteita ei olisi voitu vahvistaa enää voimakkaammin. Ilmastokokoukseen osallistuu 65 hallitusten päämiestä. Yhdysvaltojen ja Kiinan johtajien on oltava myös paikalla, mutta meillä on nyt myös mahdollisuus tehdä tärkeitä poliittisia päätöksiä.
Olen tyytyväinen siihen, että Euroopan unioni on osoittanut tällaista johtajuutta. Olemme siitä ilahtuneita. Onkin kysyttävä, riittääkö se? Tilanne on epävarma. Aikaa on neljä viikkoa, ja neuvottelut etenevät omaan tahtiinsa. Annammeko teille riittävästi liikkumavaraa? Komission jäsen on ehdottanut, että meidän on nostettava 20 prosentin tavoite 30 prosenttiin. Muuttaako tämä neuvotteluasemaamme? Vahvistammeko tätä tavoitetta? Tarkoittaako tämä sitä, että olemme valmiit tähän eleeseen jo ennen kuin lopullinen sopimus on tehty? Ennen kuin tämä keskustelu päättyy, voisiko neuvosto ja komissio kertoa meille, kuinka paljon meillä on vielä varaa nostaa panoksiamme?
Bas Eickhout
(NL) Kööpenhaminan ilmastokokouksen alkuun on vielä kaksi viikkoa aikaa. Siellä meillä on ratkaiseva tilaisuus saada aikaan kunnianhimoinen ilmastosopimus.
Euroopan unioni toteaa oikeutetusti, että Kööpenhaminassa on välttämätöntä saada aikaan sopimus, sillä ilmastomme ei kestä viivyttelyä. Tieteelliset todisteet ovat selkeät. Saavuttaaksemme kahden asteen tavoitteen, jonka Euroopan unionin jo vuosien ajan halunnut saavuttaa, rikkaiden maiden on vähennettävä päästöjään 40 prosenttia. Euroopan unionin on siis kiristettävä omia tavoitteitaan, mikäli se haluaa saavuttaa tämän kahden asteen tavoitteen. Se on ilmastomme kannalta välttämätöntä.
Euroopan unionilla on kuitenkin myös ne valttikortit, joilla Yhdysvallat saadaan mukaan. Niin kauan kuin EU ei sano selkeästi, kuinka paljon rahaa se aikoo tarjota kehitysmaille, Yhdysvaltojen ei tarvitse astua esiin. Tarjotkaamme siis kehitysmaille nyt selkeästi 30 miljardia euroa, ja sen jälkeen Yhdysvalloilla on velvollisuus esittää oma vähennystavoitteensa. Kööpenhaminassa voidaan onnistua, siellä on onnistuttava, ja Euroopan unionilla on edelleen käsissään tämän onnistumisen avaimet.
Derk Jan Eppink
(NL) Hyvät kollegat, Kööpenhaminan ilmastokokous on epäonnistunut jo ennen kuin neuvotteluja on edes aloitettu. Siellä ehkä päästään sopimukseen, mutta oikeudellisesti sitovaa sopimusta ei tehdä.
Presidentti Obama ei saa päästökauppajärjestelmää läpi senaatissa. Hän pitää terveydenhuoltoa tärkeämpänä kuin päästörajoituksia ja päästökauppaa. Tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan unionin on tehtävä seuraava valinta: pitäisikö meidän jatkaa yksin vai ei? Pitäisikö meidän jatkaa pakollisen päästökauppajärjestelmän toteuttamista yksin vai ei? Meidän on harkittava tätä huolellisesti. Yksin jatkamisella olisi erittäin kova hinta. Se maksaisi Euroopan unionin teollisuudelle satoja miljardeja euroja vuoteen 2020 mennessä ja johtaisi näin satojen tuhansien työpaikkojen menettämiseen Euroopan unionissa.
Annan esimerkin. Antwerpenissä on Houstonin jälkeen maailman toiseksi suurin kemian alan yritysten keskittymä, joka tarjoaa töitä suoraan 64 000 henkilölle ja epäsuorasti 100 000 henkilölle. Antwerpenin kemian teollisuus ei selviäisi, jos Euroopan unionin täytyisi vähentää päästöjä yksin, ja ehkäpä juuri alankomaalaisten on noustava puolustamaan kaupungin taloudellisia etuja. Vuoteen 2020 mennessä kaupungin kemian teollisuus olisi joutunut liiallisten tuotantokustannusten uhriksi, eikä sitä enää olisi.
Päästökaupalla on myös monia haittapuolia. Se on erittäin epävakaata. Hinta on romahtanut 30 eurosta 8 euroon. Mitä meidän sitten pitäisi tehdä? Meidän olisi varmistettava, että ympäristöä säästäviä teknologioita kehitetään järkevästi, tehtävä ympäristöinvestoinneista verovähennyskelpoisia, edistettävä tutkimusta ja kehitettävä ympäristöä säästäviä tuotantotekniikoita. Parlamentin on tehtävä tilannekatsaus. Toisinaan vaikuttaa siltä, että tämä on ennemminkin uskonnollinen yhteisö kuin parlamentti. Pelastajamme on tekninen innovointi eikä kuumalla ilmalla käytävä kauppa.
Kartika Tamara Liotard
Haluaisin esittää teille karkean listan hiilidioksidipäästöjä aiheuttavista toiminnoista; sain tämän eräältä, johon törmäsin eilen kadulla.
Hän on elossa (muistakaa tämä!)
Hän kävi suihkussa. Hän ajoi autolla töihin. Hän osti kimpun kasvihuoneessa kasvatettuja kukkia, jotka oli kääritty muoviin. Hänen sylimikronsa oli päällä koko päivän. Hän valmisti valtavan, herkullisen pihvin ja sääti lämmitystä vähän suuremmalle.
Kun olemme viettäneet näin ylellisen päivän, miten voimme sen jälkeen vaatia alkuperäisväestöön kuuluvaa naista, joka on pakotettu lähtemään kotimaastaan sen takia, että metsiä kaadetaan meidän ylellisyytemme ylläpitämiseksi, vähentämään hiilidioksidipäästöjään, kun ainoa hänen listallaan oleva asia oli: "Olin elossa"?
Teollisuusmaat ovat vastuussa korkeista hiilidioksidipäästöistä, joten niiden on maksettava tästä ja tuettava kehitysmaita. Summa ei saa jäädä mitättömän pieneksi. Meidän on luovuttava halustamme edetä vain jos joku muukin tekee niin. Yhdysvaltoja ja Kiinaa on vaadittava ottamaan kunnolla vastuuta tässä asiassa. Kunnianhimo on yksi asia, mutta todellista merkitystä on vain vastuun kantamisella.
Oreste Rossi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haudatkaamme armeliaasti ajatus siitä käsittämättömästä 30 miljardin euron vuotuisesta summasta, joka EU:n pitäisi sitoutua maksamaan vuoteen 2020 mennessä nopean talouskasvun maille käytännössä ilman mitään takeita. Meille italialaisille se tuo mieleen surullisen kuuluisan Cassa del Mezzogiornon tapauksen Italiassa.
Tarkistuksemme käsittelevät kolmea asiaa. Ensinnäkin vaadimme oikeudellisesti sitovia ja yhtä kunnianhimoisia sitoumuksia paitsi muilta teollisuusmailta myös nopeasti kehittyviltä talouksilta ja erityisesti Kiinalta, Intialta ja Brasilialta.
Toiseksi pyydämme, että kaikille Euroopan unionin näille maille myöntämien määrärahojen ehdoksi asetetaan EU:n luoman teknologian käyttö. Näin yrityksemme saisivat edes osittaista korvausta niistä uusista ja raskaista päästövähennyksiä koskevista sitoumuksista, joita EU sille määrää ja jotka niiden on kustannettava kokonaan itse.
Kolmanneksi vaadimme toimia, joilla varmistetaan, ettei innovatiivisten rahoitusjärjestelmien - kuten päästökauppajärjestelmään perustuvat johdannaiset tai velkojen takaisinmaksun korvaaminen ympäristöinvestoinneilla ("debt for nature swaps") - keksimisellä itse asiassa peitellä uutta rahoituskeinottelua, joka muistuttaisi kovasti sitä rahoituskriisiä, josta emme ole vielä selvinneet.
Näin ollen, mikäli tarkistuksemme hylätään, valtuuskuntamme - Pohjoisen liiton valtuuskunta - äänestää tätä päätöslauselmaa vastaan.
Nick Griffin
(EN) Arvoisa puhemies, kaikki ovat samaa mieltä siitä, että ilmastonmuutos on ihmiskunnan suurin haaste. Näin poliittinen eliitti jatkuvasti väittää, ja se on valhetta. Kaikki eivät ole samaa mieltä. Tuhannet tiedemiehet kiistelevät siitä, onko ihmisen aiheuttamaa ilmaston lämpenemistä ylipäänsä olemassa, ja puhuvat luonnolliseen jaksottaiseen vaihteluun liittyvistä muutoksista, joiden vuoksi roomalaisilla oli viinitarhoja Pohjois-Englannissa ja Ruotsin armeija marssi jäätyneen Itämeren yli Kööpenhaminaan vuonna 1658.
Kun ilmaston lämpenemisen puolesta intoilevien armeija marssii Kööpenhaminaan, totuus on se, ettei heidän orwellmainen yksimielisyys perustu tieteelliseen yhteisymmärrykseen vaan pelotteluun, sensuuriin ja valheellisiin tilastoihin. Johtava ilmastotieteilijä professori Lindzen toteaa, että tulevat sukupolvet ihmettelevät hämmentyneen huvittuneina sitä, kun 2000-luvun alussa teollisuusmaat joutuivat hysteeriseen paniikkiin maapallon ilmaston lämmettyä keskimäärin muutamalla asteen kymmenyksellä ja suunnittelivat teollisen kehityksen hillitsemistä törkeästi liioiteltujen tietokoneella laskettujen erittäin epävarmojen arvioiden perusteella.
Itse asiassa hämmentynyttä huvittuneisuutta ei tule olemaan, sillä tähän hysteriaan on selvä syy. Sitä käytetään tekosyynä globalistien hankkeelle, jossa kansallinen demokratia korvataan uudella maailmanlaajuisella hallinnolla. Sillä ei ole mitään tekemistä tieteen kanssa, vaan se liittyy yksinomaan globalistien yhteiseen tavoitteeseen verottaa ja kontrolloida meitä ja kerätä samalla miljardien eurojen voitot ympäristöä säästävillä teollisuuslaitoksilla. Länsimaalaisuutta vastustaneet vasemmistolaiset älykkötyypit kärsivät joukkotappion, kun kommunismi romahti. Ilmastonmuutos on heidän uusi teologiansa, maallinen uskonnollinen hysteria, josta paavi - Al Gore - suvaitsevaisuus päästöhyvityksiä kohtaan ja harhaoppisten vainoaminen, tekevät täydellisen. Mutta harhaoppiset eivät vaikene Kööpenhaminassa, ja totuus tulee julki. Ilmastonmuutosta käytetään sellaisen epäinhimillisen utopian tyrkyttämiseen, joka on yhtä kuolettava kuin mikä tahansa Stalinin tai Maon keksimä järjestelmä.
Richard Seeber
(DE) Arvoisa puhemies, Albert Einstein totesi kerran, että asioista on tehtävä mahdollisimman yksinkertaisia, muttei yksinkertaisempia kuin ne ovat. Meidän on varottava joutumasta tähän ansaan. Huijaamme itseämme sillä, että tietyt sääilmiöt - kuten Irlannin tulvat - ovat suorassa yhteydessä ilmastonmuutokseen. Sanomme myös, että yleinen lämpötilan nousu, joka on kiistatta tapahtunut eri mantereilla, on suorassa yhteydessä ihmisen aiheuttamaan maapallon ilmakehän hiilidioksidipitoisuuden lievään nousuun.
Jotkut tiedemiehet suhtautuvat näihin syy-yhteyksiin epäilevästi, ja meidän olisi pidettävä se mielessämme, nyt kun menemme Kööpenhaminaan. Meidän olisi oltava kokouksessa optimistisia mutta myös realistisia. On muistettava, että Euroopan unioni on vastuussa vain 10 prosentista hiilidioksidipäästöjä. Tämä on täysin selvää. Samalla tiedämme, että Yhdysvallat, Kiina ja APEC-maat, jotka vastaavat yhdessä kahdesta kolmanneksesta maailman hiilidioksidipäästöistä, suhtautuvat tähän ongelmaan hyvin kriittisesti.
Kysymys ei ole nyt niinkään siitä, että kilpaillaan luvuilla ja halutaan vähentää päästöjä 20 tai 30 prosenttia, vaan ennemminkin siitä, että saadaan aikaan maailmanlaajuinen, ei ainoastaan Euroopan laajuinen, sopimus. Meidän on myös pyrittävä asettamaan kaikkia sitovia tavoitteita, joita voidaan valvoa ja jotka ennen kaikkea voidaan täyttää. Yhtä tärkeää on ottaa kansalaiset ja yritykset mukaan. Kukaan ei hyödy siitä, että Eurooppaa uhkaa "hiilivuoto" ja yritykset siirtyvät muualle, kun Euroopan unionissa yritysten tuotannon energiatehokkuus on kaksinkertainen muualla maailmassa toimiviin yrityksiin verrattuna. Sekään ei hyödytä ketään, että monissa maissa kaadetaan sademetsiä - viime vuonna Brasiliassa kaadettiin sademetsää 12 500 km2. Jäsen Florenz mainitsi Borneon.
On siis paljon tärkeämpää hillitä tätä metsäkatoa kuin kilpailla luvuilla. Tämän vuoksi pyydän neuvottelijoita menemään Kööpenhaminaan realistisella mutta myös erittäin optimistisella mielellä.
Marita Ulvskog
(SV) Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen Ruotsin ministerin sitoutumiseen. Hän on kuitenkin vielä melko lailla yksin. Maailman johtajat, Euroopan neuvosto ja jopa neuvoston puheenjohtajana toimiva Ruotsin pääministeri näyttävät pitävän kotimaansa lyhyen aikavälin poliittisia tavoitteita tärkeämpinä kuin maailmanlaajuisia pitkän aikavälin ympäristöetuja. Tätä ei voida hyväksyä.
Tarvitsemme muun muassa selkeää tietoa kehitysmaissa tehtävän ilmastotyön rahoituksesta. Ei riitä, että lupaatte maksaa kohtuullisesti, kuten olette tähän asti tehneet. On vain sanoja, ei sitoutumista, ja sen vuoksi aion jatkaa kysymistä. Voiko ministeri Carlgren luvata, että hän antaa meille selkeää tietoa ennen Kööpenhaminan huippukokousta?
Toiseksi, nyt kun keskustelemme rahoituksesta, suuri osa rahoista pyritään saamaan päästöoikeuksilla käytävästä kaupasta. Samalla voimme vaarantaa järjestelmän, sillä tämä mahdollistaa sen, että suuri määrä päästövähennyksistä tehdään kehitysmaissa puhtaan kehityksen mekanismiin (CDM) perustuvien hankkeiden avulla. Tämän lisäksi keskustellaan myös siitä, pitäisikö rikkaille maille antaa lupa siirtää edellisvuosina käyttämättömiä päästöoikeuksia. Mitä ministeri Calgren ja puheenjohtajavaltio aikovat tehdä varmistaakseen, että päästökauppajärjestelmä toimii asianmukaisesti? Voimmeko odottaa, että nykyinen kissa ja hiiri -leikki Kööpenhaminan huippukokoukseen osallistuvien maiden välillä saadaan loppumaan?
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Haluan kiittää ministeri Carlgreniä ja komission jäsentä Dimasia heidän puheenvuorojensa sisällöstä ja erityisesti niiden sävystä. Sävy on myönteinen ja ilmaisee uskoa siihen, että kansainvälinen sopimus, eli kansainvälisesti sitovia vaatimuksia sisältävä sopimus, voidaan todella saada aikaan.
Arvoisa puhemies, vähintään 60:tä valtioiden ja hallitusten päämiestä matkustaa Kööpenhaminaan. Toivotaan, etteivät he matkusta sinne turhaan. Toivotaan, että he tiedostavat suuren vastuunsa. Toivotaan, että he ylittävät itsensä ja näkevät lyhyen aikavälin taloudellisia intressejä pidemmälle. Toivotaan, että he ottavat pitkän edistysaskeleen kohti tulevaisuuden taloutta, jossa raaka-aineita käytetään mahdollisimman vähän.
Kööpenhaminan huippukokous ei onnistu, ellei Euroopan unioni ota siellä vahvaa johtoasemaa, kuten me kaikki tiedämme. Ministeri Carlgren, komission jäsen Dimas, toivotaan, että suuret toimijat lakkaavat kiristämästä toinen toistaan. Enää ei ole aikaa kilpailla siitä, kuka pysyy pisimpään paikoillaan. Yllyttäkäämme heitä toimimaan ja vetäkäämme heidät mukaan kansainvälisesti sitovaan sopimukseen, jota me kaikki niin kovasti haluamme.
Yannick Jadot
(FR) Arvoisa puhemies, kuten tiedämme - monien tieteellisten tutkimusten sekä Yvo de Boerin mukaan - nopeasti kehittyvät taloudet ponnistelevat tällä hetkellä vähintään yhtä paljon kuin Euroopan unioni vuotta 2020 silmällä pitäen.
Tiedämme myös, että neuvotteluissa on jo nopeasti kehittyviä talouksia koskeva tarkastusoikeus ja että sitä toteutetaan yhä enemmän päästökartoituksen, ja toteutettuja toimenpiteitä koskevien selvitysten avulla. Maailman luonnonvarain instituutin julkaisemat tilastot osoittavat, että Kiinan päästöt ovat noin 70 tonnia asukasta kohti kumulatiivisesti vuodesta 1950 laskettuna, kun taas Yhdysvaltojen päästöt ovat 810 tonnia ja EU-27:n 413 tonnia asukasta kohti.
Tämän vuoksi pyydämme, että ymmärrätte ennen kaikkea käyttää Euroopan parlamentin päätöslauselmaa neuvottelujen mandaattina. Tämä olisi parasta, mitä voimme tehdä sekä ilmaston puolesta että selvitäksemme Euroopan unionissa finanssikriisistä.
Seuraavaksi kehotan Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmää osoittamaan älykkyytensä ja uskottavuutensa ja peruuttamaan tarkistuksensa, jossa todetaan, että nopeasti kehittyvien talouksien on tehtävä samat sitoumukset kuin rikkaiden maiden. Tätä ei voida hyväksyä, se ei ole vakavasti otettava ehdotus.
Konrad Szymański
(PL) Arvoisa puhemies, Kioton tapauksessa annoimme kehitysmaille myönnytyksiä ja vapautuksia, joiden seurauksena menetimme suuren osan kilpailukyvystämme. Samaan aikaan vuonna 2005 kehitysmaat ylittivät Euroopan unionin hiilidioksidipäästöjen tason. Nyt parlamentti ei halua ainoastaan kuormittaa taloutta yhä tiukemmilla ilmastosäännöksillä. Ehdotettu päätöslauselma kuormittaa omia kansallisia talousarvioitamme 30 miljardilla eurolla vuodessa seuraavan kymmenen vuoden ajan, ja rahat käytetään kehitysmaiden avustamiseen. Puolan tapauksessa ehdotettu rahoitusosuuden laskentamenetelmä saattaisi merkitä jopa 40 miljardin euron menetystä 10 vuoden aikana vuoteen 2020 mennessä. Kioton pöytäkirjan kyseenalaiset seuraukset, kehitysmaiden etuoikeutettu asema ja tämän politiikan kustannusten nousu saa meidät vastustamaan päätöslauselmaa. Emme vastaa ainoastaan ilmastosta vaan myös kansalaistemme hyvinvoinnista.
Sabine Wils
(DE) Arvoisa puhemies, monissa maailman osissa ilmastonmuutoksen vaikutukset ovat selviä. Viimeisimpien laskelmien mukaan maapallon ilmasto lämpenee maailmanlaajuisesti vuoteen 2060 mennessä 4°celsiusastetta ja arktisella alueella 10°celsiusastetta. Arktisen alueen jäätiköiden huomattavasti nopeampi sulaminen aiheutuu pääasiassa Euroopan nokipäästöistä - ne kulkeutuvat sinne tuulen mukana. EU:n rikkaiden teollisuusvaltioiden velvollisuutena on nyt tukea köyhempiä maita taloudellisesti, jotta ilmastonmuutoksen vaikutusten torjumiseksi voidaan ryhtyä välittömiin toimenpiteisiin. Vuosina 2010-2050 tarvitaan joka vuosi 100 miljardia Yhdysvaltain dollaria. On oikeudenmukaista todeta, ettei ole liikaa pyytää tästä summasta 30 miljardia Yhdysvaltain dollaria Euroopan unionilta.
Teknologian siirtoa ei myöskään pidä yhdistää patentteihin, tai muuten osa rahoista vain virtaa suoraan takaisin teollisuusmaiden yhtiöille. EU:lla on velvollisuus ottaa johtoasema Kööpenhaminan ilmastonmuutoskokouksessa.
Paul Nuttall
(EN) Arvoisa puhemies, kuulin juuri sosiaalidemokraattisen kollegani puhuvan Grönlannista ja jään sulamisesta Grönlannissa.
Haluaisin kysyä tästä aiheesta seuraavaa: miksi Grönlantia kutsutaan tällä tavoin "vihreäksi maaksi"? Johtuuko se kenties siitä, että Grönlanti on ollut aiemmin vihreä, silloin kun maapallon ilmasto oli lämpimämpi?
Näyttää siltä, että britit ovat päässeet tästä selville, sillä äskettäin The Times -sanomalehdessä julkaistun mielipidekyselyn mukaan ihmiset eivät enää usko ihmisen aiheuttamaan ilmaston lämpenemiseen.
Britit ovat hyvin neuvokkaita, ja he ovat varmoja siitä, että poliitikot ovat kaapanneet ympäristönsuojelijoiden asialistan. Sitä käytetään kyynisesti verojen korottamiseen ja valvontaan, ja nyt Euroopan unioni käyttää sitä oman olemassaolonsa oikeuttamiseen.
Tällä viikolla koettiin myös näytös, jossa yksi Yhdistyneen kuningaskunnan johtavista ilmastontutkimuslaitoksista, joka antaa neuvoja hallitukselle, jäi kiinni tietojen vääristelystä ja keskustelun tukahduttamisesta. Tämä on todella häpeällistä.
Odotan kovasti sitä, kun poliitikot istuvat Kööpenhaminassa neuvottelupöydässä ja jättävät kiusaantuneina mainitsematta huoneessa olevan valtavan virtahevon, eli sen, ettei maapallon ilmasto itse asiassa olekaan lämmennyt kuluneiden kymmenen vuoden aikana.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Ensinnäkin haluan antaa sekä komissiolle että neuvostolle ja tietenkin myös parlamentille tunnustusta niiden tähänastisista ponnistuksista ja siitä, miten innokkaasti ja pitkään ne ovat torjuneet ilmastonmuutosta tässä ohjelmassa.
Haluan todeta, että on monia varmoja asioita, joita meidän olisi pidettävä tienviittoinamme. Ensimmäinen on tämä: kaikkien on osallistuttava, erityisesti niiden maiden, jotka saastuttavat eniten. Toinen lähes varma asia on seuraava: kaikkien saamiemme tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että Kööpenhaminassa on todella vaikea saada aikaan samalla tavoin oikeudellisesti sitovaa sopimusta kuin päästöosuuksia koskevat sopimukset ovat.
Tämä todellisuus ei kuitenkaan saisi johtaa siihen, että luovutamme, sillä pessimismi perustuu siihen, ettei tunnusteta tosiasioita. Sen sijaan optimismi perustuu siihen, että tunnustamme tosiasiat.
Mitä meidän pitäisi pohjimmiltaan tehdä Kööpenhaminassa? Emme saa tietenkään unohtaa mahdollisuutta saada aikaan yleinen sopimus. Koska kuitenkin tiedostamme tilanteen ja olemassa olevat mahdollisuudet, meidän olisi mielestäni keskityttävä todella perusteltuihin alakohtaisiin sopimuksiin, joilla on toteutuskelpoiset tavoitteet. Ajattelen metsäkatoa koskevaa sopimusta, nopeasti kehittyvän talouden maiden ja kehitysmaiden tukemista koskevaa sopimusta, mutta ennen kaikkea teknologian siirtoa koskevaa sopimusta. Mielestäni olisi myös äärimmäisen hyvä ajatus tehdä sopimuksia sellaisten ohjelmien edistämiseksi, joiden avulla kaikkialla maailmassa eniten energiaa kuluttavat teollisuudenalat voisivat tehdä päästöjä koskevia sopimuksia riippumatta siitä maasta, jossa toimintaa harjoitetaan. Tämäkin lisäisi kansantalouksiemme kilpailukykyä.
Lopuksi haluan painottaa, että optimismi perustuu realismiin ja tehokkuus perustuu toteutuskelpoisten tavoitteiden asettamiseen. Tämän pitäisi olla aina ohjenuoranamme.
Linda McAvan
(EN) Arvoisa puhemies, jälleen kerran parlamentille on tarjottu kaksi BNP:n ja UKIP:n esittämää puheenvuoroa, ja jälleen kerran nämä kaksi puoluetta uskovat yhdessä salaliittoteorioihin ja osoittavat näin, etteivät ne juurikaan eroa toisistaan.
Haluan kuitenkin onnitella ministeriä tänä aamuna ensinnäkin siitä, että hän on pysynyt päättäväisenä Kööpenhaminan suhteen ja pitäytynyt ajatuksessa oikeudellisesti sitovasta sopimuksesta.
Tänä aamuna BBC uutisoi Valkoisen talon ilmoittaneen, että presidentti tuo Kööpenhaminaan mukanaan Yhdysvaltojen päästöjen vähentämistä koskevat tavoitteet. Ne meistä, jotka ovat tavanneet Yhdysvaltojen kongressin jäseniä, tietävät, että kongressissa on nyt lähdetty vakavissaan liikkeelle, ja näin ollen lain säätäminen Yhdysvalloissa näyttää hyvin todennäköiseltä. Mielestäni on siis edelleen todellista toivoa saada Kööpenhaminassa sopimus aikaan.
Kööpenhamina on kuitenkin vasta alkua, sillä kun palaamme Kööpenhaminasta, meidän on jatkettava Euroopan unionissa työtämme päästöjen vähentämiseksi. Meidän on jatkettava investoimista energiatehokkuuteen, uusiutuviin energiavaroihin ja vähähiiliseen teknologiaan. Olen todella tyytyväinen siihen, että viime viikolla sovimme Euroopan unionina investoivamme hiilidioksidin talteenotto- ja varastointiteknologiaan ja että yksi näistä laitoksista perustetaan vaalipiiriini, Yorkshiren alueelle Hatfieldiin.
Komission jäsen Dimas, haluan kiittää teitä. En tiedä, onko tämä viimeinen tilaisuuteni kiittää teitä puheenvuorossani täällä parlamentissa siitä työstä, jota olette tehnyt komission jäsenenä viimeksi kuluneiden vuosien aikana, mutta komissio on tehnyt todella hyvää työtä asettamalla Euroopan unionin johtoasemaan, ja työtänne voidaan kehua parlamentille.
Tapaamme teidät Kööpenhaminassa. Saatamme tavata teidät täällä tammikuussa, mutta halusin, että tämä merkitään pöytäkirjaan.
Lopuksi toivon, että parlamentti äänestää ilmastonmuutosta koskevan hyvän päätöslauselman puolesta, ja toivon, että hylkäämme niiden vastapuolta edustavien parlamentin jäsenten tarkistukset, jotka haluavat näköjään vesittää sitoumuksemme. He haluavat laskea tavoitteitamme ja he haluavat lisää korvauksia päästöistämme. Jos suhtaudumme ilmastonmuutokseen vakavasti, jos haluamme hyvän sopimuksen, meidän on äänestettävä näitä tarkistuksia vastaan.
Fiona Hall
(EN) Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen puheenjohtajavaltio Ruotsin myönteiseen ja päättäväiseen kantaan ja erityisesti ministerin päättäväisyyteen sen osalta, että Kööpenhaminassa tehtävää sopimusta on voitava myöhemmin parantaa ja siihen täytyy sisällyttää seurantamekanismeja, jotta sitä voidaan muuttaa uusien tieteellisten tutkimusten mukaisesti.
Joulukuussa 2008 hyväksytty EU:n ilmastopaketti on tärkeä, sillä siinä osoitetaan, miten vakavasti olemme sitoutuneet ilmastonmuutokseen. Myös se on ollut tärkeää, mistä on sovittu Ruotsin puheenjohtajakaudella viime kuukausina - erityisesti muutettu rakennusten energiatehokkuudesta annettu direktiivi, jolla pienennetään roimasti sekä uusien että korjattujen rakennusten hiilijalanjälkeä.
Euroopan unionin suunnitelmissa on kuitenkin yksi räikeä puute, ja se on investointi. On hämmästyttävä tosiasia, että vaikkei Yhdysvallat olekaan vielä säätänyt lakia, se on kuitenkin investoinut yli 100 miljardia Yhdysvaltain dollaria puhtaasta energiasta aiheutuviin menoihin, ja Kiina on käyttänyt 200 miljardia dollaria taloudelliseen kannustinsuunnitelmaansa, kun taas EU:n sitoumus on hieman yli 50 miljardia dollaria. Meidän olisi muistettava tämä eikä kehuttava liikaa itseämme ennen Kööpenhaminan kokousta.
Claude Turmes
(DE) Arvoisa puhemies, minulla on erityinen kysymys komission jäsenelle Dimasille. Mikäli tietoni pitävät paikkansa, tilanne on seuraava. Mikäli täytämme Euroopan unionissa itsellemme asetetut tavoitteet - uusiutuvien energialähteiden osuuden lisääminen 20 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä ja energiatehokkuuden lisääminen 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä - EU:n energiamallit osoittavat, että pelkästään näin pystymme vähentämään hiilidioksidipäästöjä 18-21 prosenttia, olettaen että hiili- ja kaasuvoimalat jatkavat toimintaansa.
En siis ymmärrä, miksi tuhlaamme niin paljon aikaa keskusteluun 30 prosentin tavoitteen saavuttamisesta, sillä toteuttamalla energiatehokkuustoimenpiteitä, käyttämällä uusiutuvia energialähteitä sekä toteuttamalla päästökauppajärjestelmää ja hiukan myös päästöhyvitysjärjestelmää, voimme helposti päästä 30-35 prosentin tavoitteeseen.
Komission jäsen Dimas, olisin kiitollinen, jos voisitte uskollisena konservatiivina vihdoinkin selvittää tämän sotkun, jonka ovat aiheuttaneet Seeber, Florenz ja muut, jotka kumartavat jälleen vanhojen teollisuusalojen edessä.
Ryszard Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, nyt tarvitaan suhteellisuudentajua. Riippumatta siitä, mitä olemme täällä kuulleet, kysymys ei ole ihmiskunnan historian tärkeimmistä neuvotteluista eikä ihmiskunnan tulevaisuus itse asiassa riipu näistä neuvotteluista, kuten jotkut jäsenet sanovat. Tiettyjä rajoja koskevia päätöksiä ei ilmastopaketissa tehty tarkasti ja yksityiskohtaisesti.
On todella valitettavaa, että on jo päätetty, että itse asiassa tämän paketin vaikutukset, taloudelliset vaikutukset, kohdistuvat pääasiassa köyhiin maihin, uusiin EU-maihin. Päätös, jonka mukaan toimenpiteiden rahoitus ei perustu asukaskohtaisiin tuloihin vaan päästöjen raja-arvoihin, vahingoittaa uusien EU-maiden, myös kotimaani Puolan, taloutta.
João Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voidaksemme lähestyä johdonmukaisesti ilmastonmuutosta koskevia ongelmia, on mentävä päästövähennyksiä koskevia tavoitteita pidemmälle ja selitettävä realistisesti niitä keinoja, joilla nämä tavoitteet saavutetaan.
Mielestämme on merkittävä ja paljastava seikka, että ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta ei hyväksynyt Kööpenhaminan ilmastokokousta koskevaan päätöslauselmaluonnokseen niitä tarkistuksia, joissa puolletaan seuraavia seikkoja: eriytetään päästövähennystavoitteiden saavuttamisessa käytettäviä välineitä, vältetään riippuvuussuhdetta markkinaehtoisista välineistä, joiden lisäksi on tarpeen arvioida näiden markkinaehtoisten välineiden tehokkuutta sekä niiden sosiaalisia vaikutuksia ja ympäristövaikutuksia.
Se, että Euroopan unioni pitää markkinaratkaisuja niin tärkeinä, on osoitus pohjimmiltaan poliittisesta ja ideologisesta valinnasta. Tämän tarkoituksena on luoda järjestelmä, joka tuottaa miljardeja, kuvitteellisia varoja, sen järjestelmän käyttöön, joka ei näytä oppineen mitään siitä kriisistä, johon se on parhaillaan sotkeutunut.
Euroopan unionin päästökauppajärjestelmän toteuttamisesta saadut kokemukset ovat täydellisesti horjuttaneet uskoa markkinaehtoisen sääntelyn arvoon ja osoittaneet selvästi, että sen välineet ovat tehottomia ja järjettömiä.
Timo Soini
(FI) Arvoisa puhemies, meidän pitää turvata työntekijöiden, pienyrittäjien ja teollisuuden hyvinvointi. Vain terveessä taloudessa ympäristöteot ovat mahdollisia. Vain jos talous on terve, voimme satsata ympäristöön.
Se ei onnistu nykyisillä prosenttimääräisillä tavoitteilla. Nykyinen prosenttikauppa, vaikka katolilaisena itse sanonkin, on nykyajan anekauppaa, ja se ei ole hyvä asia. Meidän täytyy ottaa käyttöön ominaispäästöjärjestelmä, kuten autoissa, jolloin voidaan mitata, mitä on tullut, ja sen perusteella tehdä johtopäätöksiä.
Miksi vasemmisto sen paremmin Suomessa kuin Euroopassakaan ei puolusta työmiestä? Vasemmiston kannatus sulaa nopeammin kuin jäävuoret. Vaihtoehtoja on, ominaispäästörajat ylittäville tuotteille voidaan määrätä tullit. Jos luodaan sellainen järjestelmä, jossa ympäristödumppaus kehitysmaista ja vähemmän teollistuneista maista ei ole mahdollista, niin silloin pystytään turvaamaan työpaikat ja paremmat tuotteet myös jatkossa.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Olen optimisti ja samaa mieltä kuin Ruotsin ministeri Carlgren, jonka mukaan meidän on onnistuttava. Lisään vielä, että onnistuaksemme meidän on myös toimittava tosissamme ja pyrittävä tavoitteisiimme selkeästi ja avoimesti.
Ensimmäiseksi haluan todeta, että kasvihuonekaasupäästöjen leikkaaminen on sekä Euroopan laajuinen että maailmanlaajuinen tavoite. Meillä ei ole oikeutta arvostella teknologioita ja tarjota toisille niistä tukea samalla kuin tuomitsemme toiset. Meidän on suhtauduttava teknologioihin puolueettomasti. Meidän on suhtauduttava avoimesti sekä vähähiilisiin teknologioihin että uusien teknologioiden kehittämiseen.
Emme saa sallia sitä, että ponnistuksemme ilmastonmuutoksen torjumiseksi aiheuttavat kilpailua yksittäisten vähähiilisten teknologioiden välille. Mikäli haluamme onnistua, meidän on harkittava vakavasti kaikkien saatavana olevien teknologioiden hyödyntämistä.
Toiseksi COP15-kokouksessa meidän Euroopan unionin edustajien on annettava selkeä sanoma: kehitysmaat tarvitsevat lisää rahaa sitoumustensa täyttämiseksi, ja kestävä kehitys edellyttää pakettiratkaisuja. Kuinka me sitten selitämme veronmaksajillemme, että olemme luvanneet rahoittaa kolmansien maiden kestävää kehitystä vaatimatta heiltä kuitenkaan minkäänlaisia sitoumuksia, joilla varmistettaisiin, että maat käyttävät näitä rahoja aiottuun tarkoitukseen. Tarvitaan sitoumuksia ja tarvitaan valvontaa.
Kolmanneksi eräässä marraskuussa käydyssä keskustelussamme sain parlamentin huomaamaan, että meidän on ilmoitettava presidentti Obamalle, että haluamme hänen osallistuvan COP15-kokoukseen. Tänä aamuna kuulin uutisista, että presidentti Obama on vahvistanut osallistuvansa Kööpenhaminan ilmastokokoukseen ja että hän vaatii sitovien tavoitteiden hyväksymistä kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämiseksi. Minä pidän tätä todisteena siitä, että teimme oikein päättäessämme jatkaa poliittista painostusta.
Lopuksi haluan esittää selkeän viestin. Meidän on toimittava ja meidän on toimittava välittömästi. Haluamme oikeudellisesti sitovan sopimuksen ja haluamme muiden maiden toimivan vastuullisesti.
Saïd El Khadraoui
(NL) Haluan keskustella liikenteeseen liittyvästä näkökohdasta. Mielestäni energiakysymyksen ohella liikenne on itse asiassa suurin ilmastonmuutokseen liittyvistä haasteistamme.
Se on suuri haaste, koska sen vuoksi meidän on harkittava uudelleen, miten järjestämme kaupankäyntijärjestelmämme logistiikan ja miten liikumme ja matkustamme. Saavuttaaksemme nämä tavoitteet meidän on tietenkin toteutettava monenlaisia toimenpiteitä. Niitä ovat tutkimukseen ja kehitykseen tehtävien investointien jatkaminen, tiukempien teknisten standardien määrääminen, parhaiden standardien määrääminen ja levittäminen, ulkoisten kustannusten sisällyttäminen hintoihin, niin että järjestelmän tehokkuus säilytetään ja eri liikennemuodoille luodaan tasapuoliset toimintaedellytykset, ja tietenkin oikeudellisesti sitovien ja kunnianhimoisten maailmanlaajuisten tavoitteiden asettaminen. Tämä on erityisen tärkeää lento- ja meriliikenteen aloilla, joilla on tehtävä vielä paljon kestävyyden lisäämiseksi.
Tältä osin on todettava, että neuvoston asettamat tavoitteet - 10 prosentin vähennys vuoteen 2020 mennessä lentoliikenteessä ja 20 prosentin vähennys meriliikenteessä - eivät itse asiassa ole riittävän kunnianhimoisia. Mielestäni voimme mennä tässä vieläkin pidemmälle.
Toisaalta huomaan, että päätöslauselman mukaan puolet päästöoikeuksista pitäisi huutokaupata. Tämä on ristiriidassa sen kanssa, mitä itse ehdotimme kaksi vuotta sitten, kun ehdotimme 15:tä prosenttia, ja sen vuoksi keskittyisin kunnianhimoiseen sopimukseen. Pyrkikäämme siihen.
Frédérique Ries
(FR) Arvoisa puhemies, ymmärrämme tilanteen täysin, mielestäni tunnelma on nyt viritetty, ja ministeri Carlgren on jopa kritisoinut vallitsevaa pessimismiä. Lähtölaskenta on todella alkanut Kööpenhaminan huippukokouksen pelastamiseksi ja sen varmistamiseksi, että maapallon eniten saastuttavat maat allekirjoittavat sopimuksen ja tekevät sitoumuksen tulevia sukupolvia varten.
Sopimus on hyvä asia. Onnistuminen on tietysti vielä parempi. Tiedämme, että tämä onnistuminen riippuu väistämättä siitä, miten teollisuusmaat - pääasiassa Kiina ja Yhdysvallat - tukevat tulevaa Kööpenhaminan pöytäkirjaa, sekä kehitysmaiden pöytäkirjalle antamasta tuesta, joka on aivan yhtä tärkeä. Tältä osin parlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta on tehnyt tehtävänsä ehdottamalla, että näitä maita autetaan siirtymään vähähiiliseen talouteen maksamalla niille vuosittain 30 miljardia euroa suorana tukena vuoteen 2020 asti.
Tämän vuoksi haluan sanoa, mikä päätöslauselmassamme on mielestäni vialla, nimittäin se, ettei siinä oteta ilmastonmuutoksen vaikutuksia ihmisten terveyteen. Jos kuuntelemme WHO:n vetoomuksia ja varoituksia, vaikutukset ovat ratkaisevia.
Tämän vuoksi kehotan teitä kaikkia kannattamaan niitä kahta päätöslauselmaamme lisäämääni tarkistusta, jotka käsittelevät tätä aihetta.
Caroline Lucas
(EN) Arvoisa puhemies, ilmastonmuutoksesta on tehty uusi elokuva, jonka nimi on The Age of Stupid - tyhmyyden aikakausi. Sen tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2055, ja siinä keskitytään ainoaan ilmastokatastrofista eloon jääneeseen ihmiseen. Minua ahdistavat tässä elokuvassa tietyt sanat, jotka näyttelijä lausuu ajatellessaan vuotta 2009 - meidän nykyhetkeämme. Hän sanoo: "Kun he kerran tiesivät sen mitä silloin tiesivät, mikseivät he toimineet, kun heillä oli vielä aikaa?"
Toisin sanoen, miksemme ole saaneet luotua riittävää poliittista tahtoa? Osittain siksi, ettemme puhu tarpeeksi niistä eduista, joita saamme siirtyessämme maailmaan, jossa ei enää tuoteta hiilidioksidia - miljoonista työpaikoista ympäristöä säästävän energiantuotannon alalla, paremmin eristetyistä kodeista, paremmasta julkisesta liikenteestä. Tämä on se sanoma, jota EU:n täytyy puolustaa.
Silti kaikkein kunnianhimoisin tavoite, jota EU ehdottaa - 30 prosentin vähennys vuoteen 2020 mennessä - antaa meille vain 50 prosentin mahdollisuudet välttää vakavimman mahdollisen ilmastonmuutoksen. Jos teille sanottaisiin, että lentokone, johon olette juuri nousemassa, syöksyy maahan 50 prosentin todennäköisyydellä, ette varmaankaan nousisi siihen. Silti panokset ovat Kööpenhaminassa paljon korkeammat. Viestini teille on siis seuraava: olkaa kunnianhimoisempia. Älkää antako Kööpenhaminan hautakirjoituksena olla "Tämä oli tyhmyyden aikakausi".
Paweł Robert Kowal
(PL) Arvoisa puhemies, jälleen kerran kuulemme Euroopan unionille hyvin tärkeässä asiassa jatkuvasti taikasanan "onnistuminen". Puheenjohtajavaltio haluaa onnistua, ja se haluaa tätä enemmän kuin mitään muuta. Samalla Euroopan unionin tiedotusvälineissä väitetään koko ajan, että Kööpenhaminan huippukokous epäonnistuu. Mietitäänpä, miksi se epäonnistuu. Tämä johtuu siitä, että hallitusten mielestä, jos kaikki sanottaisiin selkeästi ja jos EU:n jäsenvaltioiden kansalaiset tietäisivät seuraukset, jos he tietäisivät, mistä syistä haluamme tehdä näin tärkeitä päätöksiä, näiden syiden ja toimiemme seurausten epävarmuus saisi kansalaiset vastustamaan koko asiaa.
Haluan sanoa yhden asian, ja se on kaikista tärkein asia - Euroopan unioni on vastuussa, EU:n jäsenvaltiot ovat vastuussa siitä, mitä maailmalla tapahtuu, mutta ne ovat ennen kaikkea vastuussa omista kansoistaan, valtioistaan ja kansalaisistaan. Ne ovat vastuussa niistä ihmisistä, jotka pistävät toivonsa siihen, mitä me teemme, ihmisistä, jotka myös toivovat, että heidän asiansa ovat tulevaisuudessa hyvin. Meidän on otettava tämä huomioon. Kun haluamme kantaa vastuuta maailmanlaajuisista asioista, enkä mene nyt yksityiskohtiin, kaikkien on kannettava vastuuta tasapuolisesti, toisten päästöjen vähentämisestä, toisten ympäristön suojelusta ja toisten vielä jostain muusta - tätä me tarvitsemme tänään.
David Campbell Bannerman
(EN) Arvoisa puhemies, vaalipiirissäni Englannissa saatiin tänään selville, että East Anglian yliopiston tutkijat olivat tarkoituksellisesti manipuloineet tietoja yrittäessään todistaa, että ilmaston lämpeneminen on ihmisen aiheuttama.
Se oli melkoinen paljastus! Nyt on selvää, että tieteellinen yhteisymmärrys ihmisen aiheuttamasta ilmaston lämpenemisestä murenee kovaa vauhtia: 30 000 epäilevää tutkijaa Manhattanin julistuksessa, 600 tutkijaa Yhdysvaltain senaatin raportissa ja jopa saksalaiset tutkijat, jotka kirjoittivat tänä vuonna liittokansleri Angela Merkelille.
Samalla keskeisen YK:n raportin laatija Sir Nicholas Stern kehottaa ryhtymään kasvissyöjäksi, jotta lehmien piereskely loppuisi. Ehkäpä hulluiksi eivät ole tulleet vain jotkin lehmät.
Olen kansainvälisen kaupan valiokunnan jäsen. Olen todella huolissani tällä viikolla alkavista WTO:n neuvotteluista. Olen huolissani siirtymisestä vihreisiin tariffeihin, joiden perusteena käytetään tällaisia epäaitoja väitteitä. Nämä uudet tariffit ovat vain esteitä kaupankäynnille, niillä rangaistaan köyhiä eikä niille ole mitään perusteita. Tämä on vain ympäristöimperialismia.
Herbert Reul
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, täällä parlamentissa käydyissä ilmastokeskusteluissa on kuultu erilaisia näkemyksiä ilmastonmuutoksen syistä ja vaikutuksista. En haluaisi jatkaa tästä aiheesta, mutta monet asiasta puhuneet kollegani ovat oikeassa: tiedeyhteisössä kuullaan yhä enemmän uusia näkemyksiä, ja haluaisin meidän keskustelevan keskenämme näistä näkemyksistä oikeudenmukaisella tavalla.
Toiseksi parlamentti on omaksunut selkeän kannan Kööpenhaminan huippukokoukseen. Tavoitteita koskeva toimeksianto on selkeä. Jokaisen parlamentin jäsenen tehtävänä on myös huolehtia Euroopan unionin kansalaisten hyvinvoinnista, ja se on tehtävä kaikissa asioissa. Näissä keskusteluissa meidän on varmistettava, ettemme pidä yhtä hanketta ainoana meille poliittisesti merkittävänä hankkeena. Siksi toivon toisinaan, että välttäisimme Kööpenhaminaa koskevissa tavoitteissamme taikatemppuja ja kilpailua luvuilla - kuten eräs toinen jäsen totesi - ja tarkastelisimme sen sijaan, mitä voimme konkreettisesti ja tehokkaasti saavuttaa. Mitä voimme järkevästi ajatellen saavuttaa? Mitkä ovat seuraukset, myös Euroopan unionin teollisuudelle? Meidän on otettava myös tämä huomioon. Se ei ole ainoa arviointiperuste, mutta sen on oltava yksi arviointiperuste, ja tämän vuoksi haluaisin meidän pyrkivän tekemään sellaisia sopimuksia, jotka todellakin ovat mahdollisimman konkreettisia. Tämä edellyttää myös sitä, että toimitaan oikeudenmukaisesti ja että muutkin teollisuusmaat osallistuvat, niin ettei tämä jää vain Euroopan unionin hankkeeksi.
Eräs toinen jäsen totesi, että osuutemme on 10 prosenttia. Muun maailman, nopeasti kehittyvien talouksien ja kehitysmaiden on maksettava oma osuutensa. Ellemme saavuta Kööpenhaminassa tältä osin tarkkoja ehtoja, haluaisin, että pääsemme mieluummin poliittiseen yhteisymmärykseen ja myönnämme valtuuksia, jotta voimme tehdä erityissopimuksia tulevien kuukausien aikana. Emme saisi turvautua Kööpenhaminassa mihin tahansa hätäisesti laadittuun muodolliseen kompromissiin ja huijata itseämme, että tämä on se tulos, joka johtaa automaattisesti 30 prosentin vähennyksiin. Tarvitaan siis realismia ja neuvottelua yksityiskohdista - ehkä sitten saamme edistystä aikaan.
Teresa Riera Madurell
(ES) Arvoisa puhemies, ilmastonmuutoksen torjuminen edellyttää myös radikaaleja muutoksia energian tuotannossa ja kulutuksessa. Tarvitsemme mallin, joka vastaa seuraavaan kolmeen tarpeeseen: turvallisuus, kestävyys ja kilpailukyky. Tämä tavoite mielessämme teemme työtä yhteisen vastauksen löytämiseksi.
Vuosi 2007 oli ratkaiseva, sillä asetimme silloin tarkat tavoitteemme. Silloin päätettiin, että lämpötilaa estetään nousemasta siihen pisteeseen, josta ei ole enää paluuta. Päätös tehtiin kuitenkin tietäen, että ellemme ryhtyisi toimiin, maailman taloudelle aiheutuisi muita kuluja, kun taas investoiminen energiatehokkuuteen ja uusiutuvin energiavaroihin voisi olla kannattavaa.
Saadaksemme kansalaiset ja markkinat vakuuttuneiksi vahvasta halustamme saavuttaa nämä tavoitteet, tarvitsimme järkevän ja vakaan lainsäädäntökehyksen, joka tarjosi investoinneille oikeusvarmuutta. Tämän vuoksi laadittiin kuusi lainsäädäntöaloitetta vihreää pakettia varten.
Teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan panos on ollut merkittävä. Haluan korostaa sopimusta uusiutuvia energiavaroja koskevasta direktiivistä sekä äskettäistä sopimusta kahdesta hyvin tärkeästä direktiivistä, nimittäin rakennusten energiatehokkuutta sekä energiamerkintöjä koskevista direktiiveistä. Nämä toimenpiteet merkitsevät muutoksia, mutta ne myös kannustavat aidosti ja määrätietoisesti talouskasvua luomalla uusia työpaikkoja. Ne merkitsevät 50 miljardin euron säästöä öljyn ja kaasun tuonnissa, miljoonaa uuttaa työpaikkaa uusiutuvan energian alalla ja saman verran energiatehokkuuden alalla vuoteen 2020 mennessä.
Ympäristöteollisuudessa on nyt yli kolme miljoonaa työpaikkaa, ja ympäristöteknologialla on kasvava rooli tällä alalla, jonka liikevaihto on yli 200 miljardia euroa vuodessa.
Olemme saaneet Euroopan unionissa paljon aikaan. Se ei riitä. Tarvitsemme maailmanlaajuisia toimia. Tämän vuoksi teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan sosiaalidemokraatit haluavat, että kansainvälisissä neuvotteluissa palataan taas ymmärryksen tielle, niin että Kööpenhaminassa voidaan tehdä aito maailmanlaajuinen sopimus.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Holger Krahmer
(DE) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ilmastopolitiikassa olisi unohdettava unelmointi ja nähtävä maailmanlaajuiset tosiasiat.
Ensinnäkin Kioton kokous epäonnistui. Se oli erittäin symbolinen, mutta ei johtanut päästöjen vähentämiseen. Toiseksi Kööpenhaminan ilmastokokouksen alla on selvää, etteivät maailman tärkeät valtiot ole valmiita hyväksymään sitovia päästötavoitteita. Kolmanneksi, politiikassa on otettava huomioon uusi keskustelunaihe tieteen alalla. Samat tutkijat, jotka allekirjoittivat hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin IPCC:n päätelmät kaksi vuotta sitten, puhuvat nyt luonnollisista ilmastoon vaikuttavista tekijöistä - jotka IPCC ehdottomasti sulki pois kaksi vuotta sitten.
Kun teemme poliittisia päätöksiä, meidän pitäisi jo tietää, miten varmoja voimme olla niistä tekijöistä, jotka vaikuttavat ilmastonmuutokseen. Kehotan siis muuttamaan strategiaa. Ensinnäkin meidän on sopeuduttava ilmastossa tapahtuviin väistämättömiin muutoksiin, ja samalla meidän on unohdettava kaikenlainen ideologinen keskustelu hiilidioksidista ja etsittävä kansainvälisiä liittolaisia, jotta voimme nopeuttaa uusia energialähteitä ja puhtaita teknologioita koskevaa tutkimusta.
Michail Tremopoulos
(EL) Arvoisa puhemies, maapallo on tullut ratkaisevaan käännekohtaan. Tieteellinen yhteisö pyytää IPCC:n välityksellä Euroopan unionia ja jäsenvaltioita sitoutumaan 40 prosentin vähennyksiin kasvihuonekaasupäästöissä vuoden 1990 tasosta vuoteen 2020 mennessä. Euroopan unioni on tällä hetkellä sitoutunut vain 50 prosenttiin siitä, mitä IPCC:n raporteissa vaaditaan ehdottomasti vähimmäistason sitoumukseksi.
IPCC:n merkitys ilmastonmuutokselle on sama kun Kansainvälisen valuuttarahaston merkitys talouselämälle. Kysyn seuraavaa: voisiko komissio koskaan poiketa 50 prosenttia Kansainvälisen valuuttarahaston suosittamista ehdottomista vähimmäistason tavoitteista? Lisäksi Euroopan unioni pitää kiinni siitä, että päästövähennystavoite nostetaan 30 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä, edellyttäen että muut teollisuusmaat sitoutuvat vastaaviin päästövähennyksiin. Kun nykytilanne otetaan huomioon, mitä, millaisia ja minkä suuruisia sitoumuksia ja täsmälleen miltä mailta tarvitaan, jotta edellä mainittua tavoitetta voidaan ryhtyä tavoittelemaan? Mitä ilmastotoimenpiteitä siinä tapauksessa tarkistetaan ja miten tähän tarkalleen ottaen on valmistauduttu?
Bogusław Sonik
(PL) Kuukausien ajan on käyty taukoamatta väittelyitä, keskusteluja ja neuvotteluja kansainvälisestä ilmastosopimuksesta Kööpenhaminassa. Tietotulvan keskellä toiset maat käyvät huutokauppaa ja kilpailevat keskenään siitä, kuka ilmoittaa entistä kunnianhimoisemmista tavoitteista samalla kun toiset ilmoittavat loistavista tulevaisuudennäkymistä ja toiset ovat täysin passiivisia, ja on helppo unohtaa, mikä on tämän yksinkertaisesti sanottuna historiallisen sopimuksen päätarkoitus.
Me puhumme nimittäin siitä, miten torjutaan ilmastonmuutosta - muutosta, joka saattaa johtaa todelliseen ympäristökatastrofiin. Puhumme maapallon yhteisestä tulevaisuudesta - meidän kaikkien tulevaisuudesta. Tämän vuoksi myös koulutustyö on niin tärkeää. Käsittääkseni Euroopan unionin kansalaisten mielipiteet poikkeavat yhä enemmän poliittisen eliitin mielipiteistä. On olemassa vaara, että Kööpenhaminassa esitettäviä ehdotuksia pidetään vain eräänlaisena poliittisen eliitin jumalallisena väliintulona tai valheina.
Meidän on tehtävä työtä kansalaisten kouluttamiseksi, ja Euroopan komission olisi otettava tämä tehtävä hoitaakseen. Ilmastonmuutoksen torjuntaa ei saa pitää sellaisten vauraiden maiden päähänpistona, jotka haluavat tyrkyttää mielipidettään muille. Mielestäni tässä asiassa komission ja sen edustustojen on jatkettava tiedottamista ja kouluttamista.
Tarvitaan myös vahvaa politiikkaa, jolla tuetaan sellaisten tehokkaiden teknologioiden löytämistä, joilla energialähteenä käytettävästä hiilestä syntyvä hiilidioksidi voidaan ottaa talteen. Tälle teknologialle pitäisi antaa sama poliittinen asema kuin muille uusiutuville energianlähteille. Tämän pitäisi olla ensisijaisena tavoitteena äskettäin Budapestiin perustamamme Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin työssä.
Viimeiseksi totean, että ilmastonmuutoksen torjumisen tukemiseksi perustettavan rahaston kustannukset olisi jaettava tasapuolisesti kaikille jäsenvaltioille niiden varallisuus huomioon ottaen.
Edite Estrela
(PT) Arvoisa puhemies, vain muutama päivä ennen Kööpenhaminan ilmastokokousta näyttää siltä, että on vaikeampaa kuin koskaan saada aikaan oikeudellisesti sitova sopimus. Saamme sopimuksen, jota jotkut ovat jo kutsuneet kaksivaiheiseksi sopimukseksi, mutta tämä ei tarkoita sitä, että meillä olisi varaa olla tyytyväisiä itseemme. Euroopan unionin on jatkossakin johdettava neuvotteluja ja painostettava muita osapuolia.
Kööpenhaminassa olisi saatava aikaan enemmän kuin pelkkä aiejulistus. Kööpenhaminassa on saatava aikaan vähintäänkin sitovia poliittisia sitoumuksia sekä aikataulu, joka mahdollistaa Kioton jälkeisen sopimuksen hyväksymisen Bonnissa kesäkuussa 2010. Yhdysvaltojen, Japanin, BRIC-maiden ja monien muiden on tehtävä Euroopan unionin sitoumuksiin verrattavia sitoumuksia, sillä ainoastaan EU:n ponnistuksilla ei päästä lähemmäs tavoitetta, joka on ilmaston lämpenemisen rajoittaminen 2 celsiusasteeseen.
Kehitysmaiden sopeutustoimien rahoittaminen ei saa vaarantaa vuosituhannen kehitystavoitteita etenkään Afrikan maissa, joihin ilmastonmuutoksen vaikutukset kohdistuvat voimakkaimmin.
Kööpenhaminan kokouksen pitäisi myös helpottaa maailman energiamallin muuttamista tukemalla uusiutuvaa energiaa ja energian säästöä. Tällä tavoin tulevaisuudessa paitsi torjutaan ilmastonmuutosta myös luodaan työpaikkoja.
Vladko Todorov Panayotov
(BG) Kaksi vuotta sitten Euroopan unioni päätti johtaa ilmastonmuutoksen torjuntaa. Euroopan unionilla on voimassa oleva lainsäädäntökehys, ja aloitteita tarvittavan teknologia-alustan kehittämiseksi on edistettävä, sillä tämä helpottaa siirtymistä vähähiiliseen talouteen. Euroopan unionin johtajilla on kunnianhimoisia tavoitteita Kööpenhaminan neuvotteluissa. Vaikka edellytyksiä lopulliselle päätökselle ei vielä ole, on tärkeää, että luodaan perusta maailmanlaajuiselle yhteisymmärrykselle onnistunutta sopimusta varten. Kööpenhaminaa koskevien neuvottelujen yhteydessä matkustin parlamentin valtuuskunnan kanssa Washingtoniin ja ymmärsin, että meidän on keskusteltava niiden toimenpiteiden taloudellisesta vaikutuksista, joilla ilmastonmuutosta aiotaan torjua. Heti kun neuvottelujen osapuolet vakuuttuvat siitä, että ilmastonmuutoksen torjumista koskevilla toimenpiteillä on edullisia talousvaikutuksia ja ettei se uhkaa heidän talouksiaan, voidaan luoda maailmanlaajuinen strategia.
Françoise Grossetête
(FR) Arvoisa puhemies, jokainen toivoo ja rukoilee tänään, että Kööpenhaminassa saadaan aikaan kunnianhimoinen sopimus, mutta on sanottava, että viime viikkojen aikana erityisesti Yhdysvaltojen ja Kiinan varautuneisuus on vesittänyt Kööpenhaminan huippukokousta koskevat tavoitteet.
Mikäli haluamme, ettei maapallon ilmasto lämpene vuosisadan loppuun mennessä kahta astetta enempää, kaikkien maiden on todella haluttava hyväksyä samat velvoitteet, samat sitovat velvoitteet. Keskusteluissamme on kuitenkin nähtävissä eräänlainen kilpailu luvuista, kilpailu rahoituksesta. Pyydän, ettei Euroopan unioni olisi naiivi vaan realistinen ja luja neuvottelija niiden kumppaneidensa kanssa, jotka eivät ole ponnistelleet merkittävästi päästöjensä vähentämiseksi.
Emme voi hyväksyä sitä, että kunnianhimoisimpien maiden ponnistukset vaarannetaan hiilivuodolla, joka aiheutuisi yksinkertaisesti siitä, että jotkut eivät toimi tarpeeksi tai ollenkaan.
Euroopan unioni ei saa suhtautua naiivisti Kiinaan ja Intiaan. On totta, että Brasilia ja Korea ovat jo päättäneet sitoutua, mutta vaikka Euroopan unioni haluaakin näyttää esimerkkiä, se ei voi tehdä niin mihin hintaan hyvänsä eikä varsinkaan vähentämällä omaa teollisuuttaan.
Neuvotteluja on pidettävä tilaisuutena lisätä uusien teknologioiden kehittämistä ja mahdollistaa merkittävien summien investoiminen tutkimukseen ja kehittämiseen. On todellakin olemassa vaara, että Euroopan unionin osaaminen menetetään lopullisesti teknologian siirroista hyötyville maille. Tämän vuoksi on ehdottoman tärkeää, että luomme Kööpenhaminassa edellytykset kestävälle maiden väliselle vaihdolle, joka perustuu yhteisiin intresseihin, samalla kun suojelemme Euroopan unionin yhtiöiden tutkimukseen ja kehitykseen tekemiä investointeja.
Onnistuminen tarkoittaa sitä, että kehitysmaissa autetaan levittämään teknologioita korvaukseksi immateriaalioikeuksien tunnustamisesta ja markkinoiden avaamisesta näille teknologioille.
Euroopan unionilla on joka tapauksessa uskomaton mahdollisuus, jota on käytettävä sekä ilmastonmuutoksen torjumiseen että aidon teknologiaohjelman käynnistämiseen innovoinnin kannustamiseksi ja siten myös työpaikkojen luomiseksi.
Gilles Pargneaux
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, puhuisin muutamasta tärkeästä seikasta, jotka liittyvät päätöslauselmaamme sekä siihen keskusteluun, jota käymme muutaman viikon päästä Kööpenhaminassa.
Ensimmäinen seikka on ilmaston lämpenemisen torjuminen. Kuulin aiemmin usean kollegani vähättelevän ilmaston lämpenemisen mittakaavaa. On kuitenkin muistettava, että ilmaston lämpenemisen seurauksena sadat miljoonat ihmiset maailmassa joutuvat niin sanotusti ilmastonmuutoksen uhreiksi. Ilmaston lämpeneminen on pysäytettävä Kööpenhaminassa.
Toiseksi meidän on tehtävä sitova sopimus, jossa määrätään, että kasvihuonekaasupäästöjä on vähennettävä 30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä ja 80 prosenttia vuoteen 2050 mennessä.
Meidän on myös varmistettava, että voimme taata jonkinlaista selkeyttä rahoitukseen. Päätöslauselmassamme ehdotetaan, että köyhimmille maille myönnetään 300 miljardia euroa seuraavien 20 vuoden aikana. Meidän on mentävä tätä pidemmälle. Myös 500 miljardin euron summa on mainittu, ja tässäkin tapauksessa Euroopan unionin on näytettävä esimerkkiä.
Meidän on myös otettava käyttöön yleinen hiilivero ja mahdollisuus verottaa taloudellista toimintaa. Lopuksi totean olevani erittäin yllättynyt siitä, miten väärin kollegani Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmässä ovat tulkinnet sitä, mitä olen kuullut kotimaani Ranskan presidentin ja tänä aamuna myös ministeri Borloon sanovan.
Werner Kuhn
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikista Kööpenhaminan kokousta koskevista jaloista tavoitteista huolimatta emme saa - ilmastonsuojelun alalla - tietenkään unohtaa, että Euroopan unioni, sen yhtiöt ja yritykset kilpailevat päivittäin Pohjois-Amerikan ja Kaakkois-Aasian suurimpien talous- ja kauppa-alueiden kanssa. Tämä koskee aivan yhtä paljon teollista tuotantoa kuin energiantuotantoa, mutta se koskee erityisesti myös liikennettä.
Monet kuljetusalan yhtiöt ovat myös maailmanlaajuisia toimijoita. Mikäli ne haluavat säilyttää kilpailukykynsä, kaikilla alan toimijoilla on oltava samat mahdollisuudet. Tämä tarkoittaa sitä, että ilmaston suojeluun tarvitaan rahaa. Euroopan unionissa olemme todellisia edelläkävijöitä liikennealan kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisessä. Muistuttaisin teitä kaikkia tässä vaiheessa siitä, että sovimme yhdessä täällä parlamentissa, että sisällyttäisimme erityisesti lentoliikenteen mutta myös meriliikenteen päästökauppajärjestelmään.
On puhuttu raideliikenteestä. Raideliikenne on todellakin sisällytetty hiilidioksidipäästöjen vähennystoimenpiteisiin energiantuotannosta kannettavan veron avulla, kun taas maantieliikenne on sisällytetty toimenpiteisiin erilaisten mahdollisten tiemaksujen avulla. Meidän on myös täytettävä Euroopan unionin katalysaattoreita koskevat tekniset vaatimukset noudattamalla tiukennettuja Euro 4- ja Euro 5-standardeja. Jos haluamme saavuttaa jotain meri- ja lentoliikenteen aloilla, meidän on kuitenkin tehostettava edelleen neuvottelujamme liitteessä I lueteltujen 20 valtion kanssa. Toistaiseksi ICAO:n kanssa lentoliikenteen alalla toteutetut toimet eivät ole johtaneet minkäänlaisiin tuloksiin. Tältä osin meidän on jatkettava sinnikkäästi työtämme. On todella tärkeää, että tästä keskustellaan Kööpenhaminan kokouksessa, ja sama koskee meriliikennettä, joka on tietysti myös - kun tarkastellaan energiankulutusta tonnikilometriä kohti - erittäin ympäristöystävällistä. Samalla on kuitenkin myös tärkeää päästä IMOn kanssa sopimukseen yhteisistä käsitteistä.
Andres Perello Rodriguez
(ES) Arvoisa puhemies haluan onnitella ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaa ja sen puheenjohtajaa Leinenia siitä työstä, jota he ovat tehneet saadaksemme tällaisen päätöslauselman, jota varmasti tuemme voimakkaasti. Emme voi tyytyä sanomaan, että alakohtaiset sopimukset ovat riittäviä, koska niin sanotusta jäännössopimuksesta puhuminen on sama kuin osittaisen epäonnistumisen hyväksyminen.
Meidän on hyväksyttävä tämä päätöslauselma, jolla on kolme jaloa päämäärää. Ensimmäinen ja selkein niistä on ilmastonmuutoksen välttäminen konkreettisten päästövähennyksiä koskevien ehdotusten ja rahoitusta koskevien sitoumusten avulla. Näillä pyritään sitovaan sopimukseen eikä jäännössopimukseen. Päätöslauselmalla on myös kaksi muuta päämäärää. Ensinnäkin aletaan laatia yhteistä energiapolitiikkaa mahdollisimman pian samalla tavoin kuin aiemmin laadimme itsellemme yhteisen maatalouspolitiikan, koska tarvitsimme sitä. Lisäksi päätöslauselmassa pyritään palauttamaan kansalaisten luottamus politiikkaan ja poliitikkoihin, sillä se on Euroopan unionissa hieman puutteellista.
Onnistuminen huippukokouksessa merkitsee siis onnistumista näissä kolmessa päämäärässä. Pyydän siis neuvoston puheenjohtajaa säilyttämään optimisminsa ja painostamaan muita ja neuvottelemaan heidän kanssaan mahdollisimman paljon, jotta myös heidät saadaan pyrkimään kohti onnistumista.
En tiedä, haluavatko tämän moninapaisen maailman johtajat tulla tulevaisuudessa tuomituksi siitä, etteivät he pystyneet saamaan aikaan sitovaa sopimusta, mutta mielestäni minua sen enempää kuin ketään muutakaan parlamentin edustajaa ei voida tuomita tulevaisuudessa siitä, ettemme olisi tuoneet Kööpenhaminassa esiin ihmiskunnalle antamaamme sitovaa sitoumusta torjua ilmastonmuutos.
Anne Delvaux
(FR) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää puheenjohtajavaltiota Ruotsia sen pyrkimyksistä päästä kunnianhimoiseen sopimukseen Kööpenhaminassa siitäkin huolimatta, että tulevia neuvotteluja varjostaa todella voimakas pessimismi.
Itse olen sitä mieltä, ettei tässä vaiheessa ole realistista myöntää, että Kööpenhaminan huippukokous olisi tuomittu epäonnistumaan tai ettei sen päätteeksi tehtäisi lopullista sopimusta, jonka kaikki osapuolet ratifioisivat.
Älkäämme antako liian aikaisin periksi pessimismille. Tässä vaiheessa kehotan meitä olemaan tinkimättä tavoitteita tai määräaikoja koskevista päämääristämme. Meidän on uskottava edelleen kattavaan, kunnianhimoiseen ja sitovaan maailmanlaajuiseen poliittiseen sopimukseen, joka tasoittaa tietä oikeudellisesti sitovan sopimuksen tekemiselle mahdollisimman pian. On todellakin liian aikaista asettaa COP16:n määräajaksi joulukuu 2010.
Nyt meidän on muutettava retoriikkamme aidoksi poliittiseksi tahdoksi. Meidän on selvennettävä sitoumuksiamme, jotka liittyvät rahoitukseen ja kehitysmaille erityisesti teknologian siirtona myönnettävään tukeen. Tässä vaiheessa Euroopan unionilta tarvitaan välttämättä täydellistä yhteistä sitoutumista.
Lisäksi panen merkille, että Brasilia, Etelä-Korea, Indonesia ja erityisesti Norja ovat antaneet äskettäin esimerkillisen sysäyksen neuvotteluille esittämällä määrälliset tavoitteet saastepäästöjensä vähentämiselle.
On ymmärrettävää, että Yhdysvallat, joka on vasta alkanut ottaa ilmastokysymyksen huomioon, on pyytänyt joustoa. Siitä huolimatta meidän on saatava Yhdysvaltojen ja Kiinan kaltaisilta suurimmilta saastuttajilta sitovia ja kunnianhimoisia lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin määrällisiä sitoumuksia. Ilman näitä sitoumuksia kuljemme kohti ilmastollista, poliittista ja moraalista katastrofia.
Vittorio Prodi
(IT) Arvoisa puhemies, ministeri Carlgren, komission jäsen Dimas, hyvät kollegat, tänä aamuna haluaisin puhua 84-vuotiaasta lähetystyöntekijästä, isä Ettore Turrinista, joka on viettänyt 59 vuotta Amazonian luoteisosassa. Hän on aina pyrkinyt suojelemaan alkuperäiskansoja ja heidän metsäänsä kaikkia niitä vastaan, jotka haluavat tuhota nämä kansat ja heidän metsänsä lyhyen aikavälin intressien vuoksi.
Matkustaessaan ympäri metsiä, isä Ettore on joutunut seitsemään lento-onnettomuuteen, mutta jatkanut niistä huolimatta toimintaansa ja kerännyt kymmeniä tuhansia allekirjoituksia, jotka hän toimittaa presidentti Lulalle, useille ministereille ja Italian presidentille Napolitanolle. Hän on työskennellyt uupumatta.
Tapasimme viime sunnuntaina ja kerroin hänelle, että olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä, mutta ehkä maailma tulee järkiinsä ja tekee sen johtopäätöksen, että nämä metsät ovat välttämättömiä maailman keuhkoina sekä paikallisen ilmaston ja hiilidioksidin talteenoton ja varastoinnin kannalta.
Kerroin hänelle, että Kööpenhaminassa löydämme myös varoja, joilla voimme maksaa korvauksia niille maille, jotka pitävät metsät koskemattomina. Kerroin hänelle, että olemme ottamassa käyttöön seurantavälineitä - GPS ja INSPIRE - joilla mitataan, miten hallitukset toimivat, ja että vuoteen 2030 mennessä teemme lopun metsäkadosta.
Kööpenhaminassa voimme tehdä kaiken tämän, ja osallistun huippukokoukseen myös isä Turrinin puolesta.
Christine De Veyrac
(FR) Arvoisa puhemies, olemme kaikki tietoisia - ja olemme kaikki myös sanoneet sen - Kööpenhaminan neuvottelujen tärkeydestä, mutta vaikka me kaikki toivomme sopimusta, emme voi hyväksyä mihin hintaan hyvänsä tehtyä sopimusta.
Mikäli kunnianhimoista sopimusta ei saada aikaan, toivon vilpittömästi, että Euroopan unionin pystyy sanomaan "ei" ja kieltäytyy allekirjoittamasta halpaa sopimusta. Euroopan unionin asukkaat, joita me täällä parlamentissa edustamme, odottavat sopimusta. He odottavat sopimusta, jonka avulla voidaan torjua tehokkaasti kaikkia niitä ilmastohäiriöitä, joita havaitsemme ympärillämme päivittäin. Euroopan unionin kansalaiset eivät tyydy julkisuustemppuihin, he eivät tyydy ilman määrällisiä tavoitteita esitettyihin aiejulistuksiin eivätkä ei-sitoviin tavoitteisiin, jotka voidaan unohtaa heti kun tiedotusvälineiden valokeila siirtyy toisaalle.
Yhdysvaltojen on annettava Kööpenhaminassa sitoumus!
Ainoana mantereena, jolla hiilidioksidipäästöt ovat laskeneet vuoden 1990 jälkeen, ja ainoana mantereena, joka on tehnyt tarkkoja, sitovia ja kunnianhimoisia sitoumuksia tulevaisuutta ajatellen, Euroopan unioni ei voi yksin kantaa vastuuta koko tehtävästä. Tämän vuoksi, mikäli muut teollisuusmaat ja nopeasti kehittyvän talouden maat eivät halua osallistua vastuun kantamiseen, niiden on hyväksyttävä täysin tämän seurauksena rajoilla käyttöön otettava vero, jolla suojellaan teollisuuttamme kilpailulta niitä vastaan, jotka päättävät jäädä maailmanlaajuisen sopimuksen ulkopuolelle.
Me eurooppalaiset pyydämme tuottajiltamme joka päivä vähän enemmän. Todisteena tästä mainitsen ilmastonmuutospaketin, joka allekirjoitettiin Ranskan puheenjohtajakaudella. Mainitsen myös ne kansalliset aloitteet, esimerkiksi hiiliveron, jota jäsen Pargneaux juuri kiitteli - ja olen iloinen, että hän teki niin - jotka kannustavat ottamaan käyttöön ympäristöverotuksen.
Kuljetusalalla, joka on yksi suurimmista hiilidioksidin tuottajista - vaikka jotkin liikennemuodot, esimerkiksi lentoliikenne, aiheuttavatkin vähemmän kasvihuonekaasupäästöjä - panostetaan yhä enemmän ilmastonmuutoksen torjuntaan. Tämä on kuitenkin ala, joka on kärsinyt paljon kriisin jälkiseurauksista. Jos lento- ja meriliikenne otetaan mukaan Kööpenhaminan neuvotteluissa, kuten toivon, on varmistettava, että se, mitä vaaditaan alan teollisuudelta Euroopan unionissa, vaaditaan vastaavalta teollisuudelta myös muissa teollisuusmaissa.
Kööpenhaminassa kansainvälinen yleisö naulitsee katseensa päättäjiinsä. Sanomme heille nyt: "Älkää tuottako meille pettymystä".
Åsa Westlund
(SV) Arvoisa puhemies, ministeri Carlgren varoitti, että ympärillämme on paljon pessimistejä. Se on totta, ja olen iloinen, ettei ministeri Carlgren ole yksi heistä. Valitettavasti kuitenkin Ruotsin pääministeri, joka on neuvoston puheenjohtaja, ja Tanskan pääministeri, joka isännöi Kööpenhaminan huippukokousta, kuuluvat näihin pessimisteihin. Kumpikin näistä konservatiivisista johtajista on lyhyen aikavälin puoluepoliittisiin syihin vedoten vähätellyt mahdollisuuksiamme ennen Kööpenhaminan kokousta ja vaikeuttanut näin entisestään hyvään sopimukseen pääsemistä. Tämä on kiusallista ja äärimmäisen vastuutonta, sillä tämän parempaa mahdollisuutta emme saa koskaan, kuten myös ministeri Carlgren totesi.
Juuri Kööpenhaminassa on määritettävä tarkasti erityisesti seuraavat kolme asiaa ja muutettava ne oikeudellisesti sitoviksi sitoumuksiksi:
1. Kunkin teollisuusmaan määrällinen tavoite päästöjen vähentämiseksi vuoteen 2020 mennessä. Tieteellisten arvioiden mukaan vähennysten pitäisi olla lähes 40 prosenttia. Sen lisäksi, että tämä on mahdollista saavuttaa, se myös vahvistaa kilpailukykyämme ja luo enemmän ympäristöä säästäviä työpaikkoja.
2. Mitä kehitysmaiden on tehtävä päästöjensä vähentämiseksi? Tämä koskee erityisesti Kiinaa ja Intiaa.
3. Kuinka paljon rikkaiden valtioiden on tarjottava kehitysmaille lyhyen aikavälin rahoitusta ja missä muodossa? Tämä rahoitus on myönnettävä niiden varojen lisäksi, joilla rikkaat valtiot ovat jo luvanneet torjua köyhyyttä. Tältä osin on tärkeää, että puheenjohtajavaltio Ruotsi on myös valmis muuttamaan näkemystään ja estämään sen, etteivät ilmastonmuutoksesta eniten kärsivät joudu kärsimään vielä nälänkin vuoksi.
Eija-Riitta Korhola
Arvoisa puhemies, viime viikolla vuoti tieto, että komissio on valmistellut kaikessa hiljaisuudessa muutamien jäsenvaltioiden kanssa aloitetta, jonka mukaan päästöjen 30 prosentin leikkauksiin siirryttäisiin heti. On argumentoitu, että hiilidioksidin hinta voitaisiin pitää järkevällä, eli päästövähennystoimia edistävällä tasolla, jos leikkaus olisi 30 prosenttia. Ahkerasti lobbaavat suuret sähköntuottajat ovat hyvillään suunnitelmasta, joka kasvattaisi pörssisähköyhtiöiden voittoja entuudestaan ja samalla poistaisi hiilivuotosuojauksen eurooppalaiselta teollisuudelta.
Haluaisin kuitenkin muistuttaa komissiota, että päästökauppadirektiivin mukaan EU:n päästövähennystavoite 20 prosenttia muuttuu 30 prosentiksi vasta, kun muilla teollisuusmailla on comparable reduction efforts, verrannolliset vähennystoimet, ja kehittyneillä kehitysmaillakin jotkin velvoitteet. Se, että Kööpenhaminassa saataisiin aikaan poliittinen sopimus, ei vielä riitä. Toisaalta ei myöskään laillisesti sitova sopimus riitä ennen kuin kaikki maat sen ratifioivat. Vasta ratifioinnin jälkeen EU voi todeta, onko sen asettama ehto verrannollisista vähennystoimista toteutunut.
Poliittisen yhteisymmärryksen muuttaminen sitovaksi sopimukseksi ei ole teknisluonteinen pikkujuttu. Globaali ilmastopoliittinen juridinen sopimus sisältää täsmälliset tekstit sadoista kysymyksistä, joiden yläotsikoita ovat muun muassa teollisuusmaiden määrälliset päästövähennysvelvoitteet vuoteen 2020 ja pidemmälle, kehitysmaiden ominaispäästötavoitteet vuoteen 2020 ja pidemmälle, teollisuusmaiden rahoitusapu kehitysmaille, teknologian kehittäminen ja siirto, nielut ja niiden laskentasäännöt. Näihin kaikkiin kohtiin liittyy kymmeniä yksittäisiä asioita, joista maiden pitää keskenään päästä sopuun.
Ennen kaikkea on kuitenkin kyse siitä, että vain tasatahtisella päästöjen vähentämisellä taataan, että päästöt kokonaisuutena vähenevät eivätkä vain siirry paikasta toiseen kokonaispäästöjä kasvattaen. Siksi EU:n vähennysten ehdollistaminen muiden toimiin on ympäristön kannalta vastuullista politiikkaa. Muuten toteutuisi Verheugenin paha ennuste, että me vain viemme saasteita ja tuomme työttömyyttä tänne.
(Suosionosoituksia.)
Maria da Graça Carvalho
(PT) Arvoisa puhemies, ministeri Carlgren, arvoisa komission jäsen, on erittäin tärkeää, että Kööpenhaminassa tehdään sitova poliittinen sopimus. Sopimuksen on sisällettävä toiminnallisia elementtejä, jotka voidaan panna toimeen välittömästi, sekä aikataulu, jonka avulla oikeudellisesti sitova sopimus voidaan laatia vuoden 2010 aikana.
Kaikkien yleissopimuksen allekirjoittaneiden valtioiden on osallistuttava sopimukseen, ja on tärkeää, että kaikki sitoumukset, koskivatpa ne sitten päästöjen vähentämistä tai rahoitusta, esitetään selkeästi.
Vaikka teollisuusmaiden pitäisi näyttää esimerkkiä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisessä, myös taloudellisesti edistyneempien kehitysmaiden on osallistuttava pyrkimyksiin vastuunsa ja valmiuksiensa mukaisesti. Teollisuusmailta ja taloudellisesti edistyneemmiltä nopeasti kehittyvän talouden mailta on vaadittava vastaavia ponnistuksia. Vasta sitten voidaan vähentää kansainvälisen kilpailun vääristymiä.
Uuden sopimuksen pitäisi helpottaa lainsäädännön tukemien vähähiilistä taloutta koskevien kansallisten suunnitelmien laatimista. Kansallisissa suunnitelmissa tehdyistä sitoumuksista pitäisi puolestaan ilmoittaa kansainväliselle yhteisölle ja taata näin parempi läpinäkyvyys koko prosessille. Vähiten kehittyneitä maita lukuun ottamatta näistä suunnitelmista pitäisi tehdä pakollisia kaikissa sopimukseen liittyneissä maissa. Kuitenkin, mikäli tämän strategian on määrä johtaa todelliseen kolmanteen teolliseen vallankumoukseen, joka perustuu vähäiseen hiilidioksidin tuotantoon, meidän on omaksuttava holistinen lähestymistapa, joka kattaa kaikki päästöjä aiheuttavat alat.
On myös erittäin tärkeää, että määrittelemme rahoituksen rakenteen niin, että se on kestävää keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Rahoitus on saatava teollisuusmaiden yksityissektorilta, hiilimarkkinoilta ja julkiselta sektorilta mutta myös taloudellisesti edistyneemmiltä kehitysmailta.
Rahoituksen myöntämisessä on annettava etusija koulutukselle ja ilmastonmuutokseen sopeutumiselle ja keskityttävä erityisesti vähiten kehittyneisiin maihin.
Yhteenvetona haluan kiittää komission jäsentä Dimasia hänen erinomaisesta johtamistyöstään tässä asiassa.
Iva Zanicchi
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, parin viikon päästä minulla on kunnia osallistua viralliseen valtuuskuntaan, jonka parlamentti lähettää Kööpenhaminaan Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta käsittelevään kokoukseen.
Jatkona aiemmille Rio de Janeirossa vuonna 1992 ja Kiotossa vuonna 1997 pidetyille tärkeille kokouksille 7. joulukuuta aloitetaan työskentely uudessa maailmanlaajuisessa ilmastokokouksessa, joka voi osoittautua mahdollisuuksiltaan historialliseksi. Arvoisa puhemies, sanoin "voi osoittautua", sillä APEC-huippukokouksen viimeisinä päivinä Yhdysvallat ja Kiina näyttivät päättäneen muuttaa Kööpenhaminan kokouksen mahdollisuuksia.
Huippukokouksen alkuun on kuitenkin vielä vähän aikaa, ja on kaikkien osallistujien etu saapua paikalle tarkkojen tavoitteiden ja ohjelmien kanssa, jottei suuria toiveitamme edistymisestä ilmastonmuutoksen torjumisessa petetä.
Saastuttaja maksaa -periaatetta on sovellettava kaikkiin. Euroopan unioni on aina ollut johtoasemassa, ja äskettäinen ilmastoa ja energiaa koskeva lainsäädäntöpaketti on tästä selkeä esimerkki. Olemme todenneet tämän jo monesti: eniten saastuttavina maina Yhdysvaltojen, Kiinan, Intian ja Brasilian on myös kannettava vastuunsa. Ellei näin tapahdu, olemme rasittaneet Euroopan unionin yhtiöitä tarpeettoman suurilla kustannuksilla, ja ennen kaikkea ilman näiden maiden panosta myös Kööpenhaminan kokouksesta uhkaa tulla menetetty mahdollisuus.
Lopuksi totean, että ilmastonmuutoksen torjuminen on välttämätön edellytys myös vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiselle - tai ehkä pitäisi sanoa pääsemiselle lähelle näitä tavoitteita.
Meidän on torjuttava aavikoitumista, ilmaston mullistuksia ja ankaria luonnonilmiöitä, mikäli haluamme puolittaa äärimmäisen köyhyyden, torjua epidemioita ja varmistaa, että kaikilla on mahdollisuus käyttää vettä, mikä on välttämätön edellytys.
Elie Hoarau
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kööpenhaminan huippukokous on historiallinen tilaisuus muuttaa planeettamme kohtaloa.
Meidän on tehtävä päätöksiä, jotka ovat vielä sitovampia kuin Kiotossa tehdyt. Tämän vuoksi meidän on kehotettava johtajiamme luomaan WTO:n kaltainen kansainvälinen järjestö, joka vastaa ilmastonmuutoksen ja ilmasto-asioiden sääntelystä, sekä rahasto, jolla tuetaan ilmastonmuutokseen sopeutumista - tämä tulisi tietenkin virallisen kehitysavun lisäksi. Johtajiamme on myös kehotettava ottamaan käyttöön meri- ja lentoliikenteestä perittävä hiilivero, jota on perittävä myös taloudellisesta toiminnasta.
Voimme nähdä selvästi, että tarvitsemme ympäristöasioissa kipeästi samanlaista kansainvälistä sääntelyä kuin rahoitusmarkkinoiden ja Internetin alalla. Meillä on nyt tilaisuus ottaa tämä historiallinen askel ympäristöasioissa. Tehkäämme se osoittaen suurinta inhimillistä innoitusta. Muuten näytämme päätöksentekijöiltä, joilla ei ole mitään käsitystä todellisuudesta.
Rachida Dati
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, kun Kööpenhaminan huippukokoukseen on enää vajaa kaksi viikkoa aikaa, huoli ilmastonmuutosta koskevien neuvottelujen onnistumisesta kasvaa. Lisäksi jotkut sanovat jo nyt, että huippukokous epäonnistuu.
Tärkeät kansainväliset toimijat ovat edelleen haluttomia toimimaan niin kunnianhimoisesti kuin ilmastonmuutoksen aiheuttama hätätila edellyttäisi. Hyväksymällä huomenna päätöslauselmaesitys Euroopan unionin strategiasta Kööpenhaminan ilmastonmuutoskokouksessa meidän parlamentin jäsenten on osoitettava, että olemme ensinnäkin erittäin päättäväisiä ja että huippukokoukseen päätteeksi on tehtävä sopimus - joka on tietenkin täsmällinen mutta joka on ennen kaikkea myös sitova.
Lisäksi tehtävän sopimuksen sitovuutta ei pidä voida vesittää tai kyseenalaistaa. Päätösten tekemistä ei voida lykätä loputtomiin, muuten pian on liian myöhäistä. Tämän vuoksi on tarpeen perustaa kansainvälinen ympäristöjärjestö, jota nykypäivänä tarvitaan ja vieläpä kiireellisesti, sillä sen tehtävänä olisi valvoa YK:n alaisuudessa Kööpenhaminassa tehtävien sitoumusten soveltamista.
Kööpenhaminan kokouksesta alkaen meidän on voitava odottaa maailman tärkeimmiltä valtioilta selkeämpää ja vastuullisempaa asennetta.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Keskieurooppalaiset EU:n jäsenvaltiot tukevat vilpittömästi Euroopan unionin ilmastopoliittisia tavoitteita. Syy on yksinkertaisesti se, että ilman niiden panosta Euroopan unioni ei pystyisi saavuttamaan ilmastopoliittisia tavoitteitaan. Itse asiassa vuosina 1990-2005 nämä jäsenvaltiot hillitsivät teollista tuotantoaan poikkeuksellisessa mittakaavassa. Tämän vuoksi uudet jäsenvaltiot pitävät hyvin tärkeänä sitä, että ne toimivat tässä asiassa järkevästi myös tulevaisuudessa. Tämän vuoksi ne ovat ottaneet erittäin raskaan taloudellisen ja sosiaalisen vastuun kantaakseen. Maailmanlaajuisessa päästövähennyssopimuksessa on otettava huomioon uusien jäsenvaltioiden taloudellinen painoarvo ja kokonaisvaltainen tarvearviointi. On myös erittäin tärkeää, että nämä jäsenvaltiot pystyvät säilyttämään ne välineet, joilla ne toteuttavat ympäristöä säästäviä investointejaan ja kehittävät uusiutuvia energialähteitä.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Euroopan komissio ja jäsenvaltiot rahoittivat äskettäin julkaistun tutkimuksen, jossa kritisoidaan Euroopan unionin ilmastopolitiikkaa sen vuoksi, että siinä keskitytään teollisuuden kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen kiinnittämättä huomiota luonnon omaan kykyyn ottaa hiilidioksidia talteen. Toisaalta tutkimus osoittaa, että Euroopan unionin kehittämä tehomaatalous aiheuttaa suuren osan ilmastonmuutoksesta.
Itse asiassa tutkimuksessa syytetään Euroopan maataloutta. Jos haluamme puhua tässä yhteydessä maataloudesta, meidän on mielestäni mainittava myös muita asioita. Esimerkiksi kasvihuonekaasupäästöjä on pystytty vähentämään Euroopan unionin maataloudessa huomattavasti: 20 prosenttia vuosina 1990-2006. Kun otetaan huomioon, että keskimääräisesti kasvihuonekaasuja vähennettiin näinä vuosina vain 6 prosenttia, on mielestäni väärin panna maatalous syytetyn penkille kaksi viikkoa ennen Kööpenhaminan kokousta.
Marc Tarabella
(FR) Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa olen kuullut puhuttavan paljon teollisuudesta, eikä Kööpenhaminassa saa mielestäni tehdä sitä virhettä, että maatalous unohdetaan.
Jatkaen kollegani Niculescun kommenteista haluaisin tietenkin vahvistaa ne sanomalla, ettei maataloutta saisi pitää rajoittavana tekijänä vaan mahdollisena työkaluna ilmaston lämpenemisen torjumisessa tulevaisuudessa.
Tätä toimintaa ei voida työntää syrjään eikä sitä voida edes jättää huomiotta, sillä - minun on ehkä syytä muistuttaa teille - se kattaa suurimman osan Euroopan unionin alueesta, ja sillä on valtavasti mahdollisuuksia ilmaston lämpenemisen torjunnassa. Tämän vuoksi maatalous on asetettava Kööpenhaminan keskusteluissa keskeiselle sijalle, ja toivon, että neuvoston ja komission jäsenet muistavat tämän ja puhuvat puolestamme joulukuussa Kööpenhaminassa.
Catherine Greze
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, alkuperäiskansojen suojelulla on merkittävä rooli ilmastonmuutoksen torjunnassa. Juuri alkuperäiskansat kärsivät ensimmäisinä ilmastonmuutoksen aiheuttamista ympäristöön, köyhyyteen ja terveyteen liittyvistä ongelmista.
Metsäkadon ja kaivosteollisuuden lisäksi he kärsivät teollisuusmaiden ehdottamista vääristä ratkaisuista. Biologiset polttoaineet eivät ole ympäristöä säästävä vaihtoehto. Ne vahingoittavat alkuperäiskansojen maita niin, että heidän täytyy siirtyä muualle.
Samalla tavoin, kun kehitämme puhtaita teknologioita, monikansalliset yhtiöt omivat itselleen esi-isiltä perittyjä teknologioita ja myyvät ne sitten takaisin korkeaan hintaan samoille kansoille, jotka ovat ne alun perin keksineet. On valitettavaa, ettei tänään esitettävässä päätöslauselmassa viitata Yhdistyneiden Kansakuntien alkuperäiskansojen oikeuksia koskevaan julistukseen.
Meidän olisi pitänyt viitata myös biopiratismiin ja alkuperäiskansojen autonomiseen omistusoikeuteen, jotka ovat perustavanlaatuisia välineitä ilmastonmuutoksen torjumisessa. Otan nämä kysymykset esiin, kun keskustelemme tulevista päätöslauselmista. Metsäkysymys ei liity vain hiilidioksidiin vaan myös ihmisten elämään.
Lopuksi haluan kiittää jäsen Datia hänen päättäväisyydestään, ja mikäli ymmärsin häntä oikein...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Zoltán Balczó
(HU) Euroopan unionilla on vahvat moraaliset perusteet ryhtyä määrätietoisiin toimenpiteisiin, jotta Yhdysvallat ja Kiina saadaan vähentämään päästöjään. Tämä perustuu siihen tosiasiaan, että Eurooapn unioni ja sen 27 jäsenvaltiota ovat täyttäneet Kioton pöytäkirjassa tehdyt sitoumukset. Myös entisten sosialististen maiden panos on ollut merkittävä, ja ne ovat tehneet suuria uhrauksia. Kun näiden maiden raskas teollisuus romahti, hiilidioksidipäästöt vähenivät merkittävästi, mutta maksoimme tästä yhteiskunnallisesti korkean hinnan. Näin ollen kansainvälisiä sitoumuksia tehtäessä ja rahoitusta myönnettäessä on kohtuullista ottaa huomioon tämä tosiasia eli talouskehitys. Toisaalta on oltava mahdollista - tämä olisi kohtuullista - siirtää käyttämättömiä oikeuksia seuraaville kausille, sikäli kuin niitä voidaan käyttää ympäristönsuojelutarkoituksiin.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Arvoisa puhemies, päätöslauselma Euroopan unionin strategiasta Kööpenhaminan ilmastonmuutoskokouksessa on erittäin tärkeä ja kunnianhimoinen asiakirja, mutta ilman maailmanlaajuista sopimusta huippukokous epäonnistuu. Tiedämme, että Yhdysvallat yrittää parhaillaan vahvistaa yksityiskohtia ja lopullisia päästörajoja kansainvälisten neuvottelijoiden kanssa, mutta monet seikat osoittavat, etteivät he onnistu tekemään lopullista päätöstä ennen huippukokousta. On myös todettu, että vaikka rajoista neuvotellaankin, Yhdysvaltain kongressi ei ehkä hyväksy niitä.
Euroopan unionin johtoasema on erittäin tärkeä, mutta käsittääkseni EU onkin ainoa, jolla on kunnianhimoiset tavoitteet. Näin ollen on kysyttävä, mitä tapahtuisi, jos Yhdysvallat ei tukisi 30 prosentin kynnysarvoa, mikäli tällaisesta päätettäisiin. Millä keinoilla aiomme varmistaa, että kaikki osapuolet myös täyttävät kaikki tekemänsä sitoumukset? Emmekö jää lopulta yksinäiseksi soturiksi, joka tekee valtavia ponnistuksia suunnattomin kustannuksin mutta ei pysty silti vaikuttamaan millään tavoin ilmastonmuutokseen eikä hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen?
David-Maria Sassoli
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, valmistaudumme Kööpenhaminan kokoukseen päätöslauselmalla, joka osoittaa meidän olevan tietoisia siitä, että mikäli haluamme toteuttaa toimia ilmastonmuutoksen torjumiseksi, kaikkien maailman maantieteellisten alueiden on välttämättä osallistuttava hankkeeseen. Lisäksi teollisuusmaiden velvollisuutena on asettaa kehitysmaiden kanssa tavoitteita, joihin pyritään, sekä myöntää varoja, joilla nämä tavoitteet saavutetaan.
Tältä osin parlamentti on tehnyt hyvää työtä. Päätöslauselmassa esitetään tiettyjä välineitä, ja on tärkeää, että olemme arvioineet toimet määrällisesti. Ehdottomaamme 30 miljardin euron summaa vuoteen 2020 mennessä voidaan pitää merkittävänä kehitysmaiden aloitteiden tukemiseen myönnettävänä summana, vaikka se onkin vähimmäissumma. Eilen Yhdistyneiden Kansakuntien neuvottelija De Boer pyysi 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuoteen 2012 mennessä.
Yhdysvaltain ja Kiinan tekemien valintojen jälkeen Euroopan unionin on otettava uusia vastuita kannettavakseen ja johdettava ilmastonmuutoksen torjuntatyötä.
Seán Kelly
(GA) Arvoisa puhemies, olemme käyneet tänä aamuna todella hyvää keskustelua, ja kaikilta puhujilta voidaan oppia paljon.
(EN) Haluan esittää ainoastaan kolme näkökohtaa. Ensimmäiseksi, mikäli Kööpenhaminassa ei saada aikaan sitovaa sopimusta, parlamentin ja Euroopan unionin olisi käytettävä vaikutusvaltaansa ja nimettävä ja saatava kuriin ne maat, jotka ovat tästä vastuussa, jotta niille voidaan määrätä sanktioita ruotuun palauttamiseksi.
Toiseksi tarvitaan kansalaisille suunnattua koulutusohjelmaa, sillä monet kansalaiset haluavat vähentää hiilijalanjälkeään, mutta heiltä ehkä puuttuu siihen tarvittava taitotieto tai taloudelliset resurssit.
Kolmanneksi, rahoitus on mainittu tänä aamuna yhä uudelleen. Rahoituskysymyksen sisältö on yksinkertainen. Kysymys ei ole siitä, onko meillä varaa tehdä tämä, vaan siitä, onko meillä varaa olla tekemättä tätä. Kello käy, eikä toista tilaisuutta tule. Tämä on tehtävä nyt.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, vaikka odotuksemme Kööpenhaminan osalta tässä vaiheessa laskevat, on totta, ettei tavoitteitamme kuitenkaan voida laskea. Kuten muut kollegat ovat todenneet, jos voisimme korostaa ilmastonmuutosta koskevan keskustelun myönteisiä puolia sekä kansantalouksien että kansalaisten kannalta, keskustelu voisi sujua paremmin - tässä keskustelussa nimittäin on myönteisiä puolia. Vaikka Kööpenhaminassa ei ehkä tehdäkään sitovaa sopimusta, on mielestäni selvää, että muutos on jo päässyt vauhtiin, ja meidän varmistettava, ettei tämä vauhti laannu.
Tämä on keskeinen maankäyttöön - maatalouteen ja maankäytössä tapahtuviin muutoksiin - liittyvä huolenaihe. Maatalous ei selvästikään ole vain osa ongelmaa vaan se on myös merkittävä osa ratkaisua. Tässä keskustelussa on otettava huomioon huolenaiheemme maailmanlaajuisesta elintarviketurvasta: ongelma voidaan ratkaista kehittämällä kestäviä tuotantojärjestelmiä, joilla voidaan hallita ilmastoa ja jotka myös tarjoavat meille elintarviketurvaa. Tämä on keskeinen huolenaiheemme.
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, ilmaston suojelu ja kestävä kehitys ovat aiheita, jotka koskevat meitä kaikkia. Näin meidän pitäisi ajatella. Tyydyttävää edistystä ei kuitenkaan saada aikaan elleivät erityisesti maailmanlaajuiset toimijat tee keskenään tiivistä yhteistyötä. Niin kauan kuin Yhdysvallat ja Kiina kieltäytyvät asettamasta yhteisiä sitovia kasvihuonekaasujen päästötavoitteita, Kööpenhaminassa voidaan hyväksyä yksinomaan - kuten YK:n korkein ilmastovirkamies osuvasti totesi - moraalisesti sitovia, toisin sanoen hampaattomia, päätöslauselmia.
Sanoisin erään asian ydinvoimasta. Ongelmaa ei todellakaan ratkaista ydinvoimalla. Sen hyödyt ovat minimaaliset, kustannukset valtavat ja riskit todella suuret. Tämän vuoksi kannatan kotiseutuni Ylä-Itävallan ydinvoiman vastustajien laatimaa päätöslauselmaa, jossa EU:ta kehotetaan ottamaan käyttöön ydinvoimavero. Ajatuksessa on järkeä, sillä se tarkoittaisi, ettei päästökauppajärjestelmä suosisi ydinvoiman käyttöä.
Jolanta Emilia Hibner
(PL) Arvoisa puhemies, muutaman päivän päästä maailman johtajat, myös Euroopan parlamentin edustajat, kokoontuvat Kööpenhaminaan keskustelemaan ilmastonmuutoksesta. Kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen on epäilemättä todella tärkeä kysymys, mutta aivan yhtä tärkeä kysymys on Euroopan unionin teollisuuden suojelu. Emme saa sallia sitä, että Euroopan unionin yhtiöt menevät nurin ja teollisuus siirretään kolmansiin maihin, joissa hiilidioksidipäästöjä ei rajoiteta.
Meidän on myös muistettava suojella teknologiaamme ja immateriaalioikeuksiamme. Näin ollen Euroopan unionin on oltava Kööpenhaminassa johtavassa asemassa, mutta se ei saa asettaa epärealistisia tavoitteita itselleen eikä muille. Hiilidioksidipäästöjen vähentäminen 30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä vuoden 1990 tasosta ilman suurimpien saastuttajien Yhdysvaltojen, Intian ja Kiinan tukea tuntuu vaikealta. Sama koskee myös niitä päätöslauselmaluonnoksen säännöksiä, joissa kasvihuonekaasupäästöjä pyritään vähentämään 80 prosenttia vuoteen 2050 mennessä. Vähentämällä kasvihuonekaasupäästöjä 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä voidaan...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Arvoisa puhemies, täällä käyty keskustelu on ollut erittäin mielenkiintoinen ja näyttää siltä, että Euroopan parlamentti on erittäin voimakkaasti sitoutunut tukemaan Kööpenhaminan ilmastokokousta.
Maatalouden merkitystä on korostettu myös ongelman ratkaisuna. Haluan omasta puolestani korostaa myös metsäpolitiikan ja metsien merkitystä, koska metsät ovat hiilinieluja, jotka sitovat hiilidioksidia. Vaikuttaa siltä, että Yhdysvallat tuo hyvän uutisen mukanaan Kööpenhaminaan, mikä on erittäin merkittävä asia.
Nyt on aloitettava konkreettinen keskustelu myös siitä, millä tavoin ilmastonmuutoksen estämisestä koituva lasku maksetaan. Tässä asiassa tulonjakokysymykset nousevat erittäin keskeiseen asemaan, koska laskua ei saa maksattaa myöskään Euroopassa köyhillä ihmisillä.
Axel Voss
(DE) Arvoisa puhemies, haluaisin kannustaa Kööpenhaminassa käytävien neuvottelujen puheenjohtajaa pyrkimään onnistuneeseen lopputulokseen. Kunnianhimoiset tavoitteet ovat hyviä, ja tänään toteuttamamme toimet ovat viime kädessä panostus tulevaisuuteen, ottaen huomioon tulevat seuraukset ja haitat, kuten muuttoliike, rannikkoalueille aiheutuvat vahingot ja kenties se, että vakaista alueista tulee epävakaampia ilmastonmuutoksen vuoksi.
Meidän olisi myös näytettävä esimerkkiä. Jos muut valtiot ja erityisesti todella suuret valtiot eivät kuitenkaan tee samoin, meidän on toimittava suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. Tämä huomioon ottaen huomautan, että liikeyrityksiimme kohdistuu nyt jo varsin raskas taakka.
Haluan vielä mainita yhden seikan eli sen, että pyrimme myös edistämään EU:n uskottavuutta kokonaisuudessaan ja osoittamaan uudelle sukupolvelle, että EU:ta tarvitaan.
Andreas Carlgren
neuvoston puheenjohtaja. - (SV) Arvoisa puhemies, haluaisin todella kiittää parlamenttia pitkästä ja tiiviistä keskustelusta sekä keskustelun aikana ilmenneestä lujasta ja laaja-alaisesta sitoutumisesta. On todettu, että optimistisen asenteemme on perustuttava tosiasioihin. Menen kuitenkin vielä pidemmälle ja totean, että optimismimme perustuu itse asiassa todellisiin kokemuksiin. EU on onnistunut vähentämään päästöjä. Niitä on vähennetty puoleen siitä, mitä on tarkoitus saavuttaa vuoteen 2020 mennessä - kävi miten kävi - ja kolmasosaan siitä, mihin toivottavasti päästään Kööpenhaminan sopimuksen myötä, eli 30 prosentin päästövähennyksiin EU:ssa. Tämä johtuu erityisesti siitä, että olemme kehittäneet yhteisiä sääntöjä, jotka on vahvistettu kansainvälisesti sitovassa asiakirjassa eli Kioton pöytäkirjassa. Tästä syystä olemme sitoutuneet voimakkaasti varmistamaan, että Kööpenhaminan prosessi johtaa tähän oikeudellisesti sitovaan asiakirjaan. Näin ei käy heti kättelyssä Kööpenhaminassa. Meidän on päästävä yhteisymmärrykseen sopimuksen koko sisällöstä. Sitten on tekninen osa, johon sisältyy asiakirjan muuntaminen oikeudellisesti sitovaksi tekstiksi. Me haluamme EU:ssa, että tämä tapahtuu muutaman kuukauden kuluessa Kööpenhaminan kokouksesta.
Totean myös, että maailmanlaajuinen rahoituskriisi ei liittynyt mitenkään siihen, että ilmastonmuutoksen estämiseen olisi käytetty liikaa rahaa. Laajamittaiset ekologiset sijoitukset ovat päinvastoin osa taloudellisia muutoksia: toisin sanoen, siirtyminen kohti ympäristöystävällisempää taloutta auttaa myös sekä rikkaita että köyhiä valtioita selviytymään talouskriisistä. Hiilidioksidimarkkinat ovat itse asiassa keino antaa riittävästi tilaa sijoituksille. Hiilidioksidimarkkinoiden avulla varmistetaan, että saastuttaja maksaa, että asetamme päästöille ylärajan ja että saastuttajan maksamat rahat voidaan myös ohjata kehitysmaihin, jotta niissä tehtäisiin ekologisia investointeja. Tämä kyseenalaistetaan toisinaan. Jotkut ihmettelevät, miksi meidän pitäisi sijoittaa puhtaan kehityksen mekanismiin (CDM), vaikka kyse on juuri siitä, että saastuttajan on maksettava kehitysmaissa tehtävistä ekologisista sijoituksista. Se on mielestäni hyvä ja tärkeä asia, mutta meidän on myös uudistettava näitä sääntöjä, jotta ympäristövaikutuksista tulee laajempia ja selvemmin havaittavia ja jotta voimme olla varmoja siitä, että toimi saavuttaa kaikkein köyhimmät.
On myös tehtävä sopimus hiilivuodon estämiseksi. Esitetyt huolenaiheet on tästä syystä muutettava entistä voimakkaammaksi sitoutumiseksi siihen, että sopimuksesta tulee totta.
Lopuksi on mielestäni syytä tehdä täysin selväksi, että jos Kööpenhaminan sopimuksen avullakaan ei saavuteta EU:n 30 prosentin tavoitetta, eli jos tulos vesittyy niin pahasti, että EU ei voi kohtuuden nimissä saavuttaa 30 prosentin tavoitetta, sopimus on epäonnistunut. Tästä syystä on myös tehtävä täysin selväksi, että huono sopimus on vieläkin pahempi vaihtoehto kuin se, ettei sopimusta tehdä ollenkaan. Tästä syystä EU on asettanut riman niin korkealle. Tästä syystä työskentelemme juuri nyt kovasti sisällön parissa. Syynä on myös se, että puhuessamme kahden celsiusasteen tavoitteesta olemme tietoisia siitä, että se on korkein taso, joka meidän on saavutettava. Tiedämme, että jo nyt on havaittavissa seurauksia, joita on mahdoton hyväksyä. Kysykää vaikka Malediivien hallitukselta, jonka hallitus järjesti hiljattain kokouksen veden alla osoittaakseen, millaisia lähes väistämättömiä seurauksia syntyy joissakin maailman osissa. Olisi kyynistä olla toteuttamatta määrätietoisia toimia. Maailma on odottanut jo riittävän kauan. On tullut aika tehdä tarvittava sopimus Kööpenhaminassa maapallon vuoksi. Myös tästä syystä parlamentin ja koko EU:n sitoutuminen on tärkeää.
Stavros Dimas
Arvoisa puhemies, keskustelu oli erittäin mielenkiintoinen ja sen aikana esitettiin poikkeuksellisia ja rakentavia puheenvuoroja. Olemme kuulleet lukuisia kantoja monista eri asioista. On hyvin mahdollista, että kaikki eivät ole yksimielisiä. En esimerkiksi ymmärrä, miksi kukaan vastustaisi ekologista ja saastuttamatonta teollisuutta, joka perustuu uuteen suorituskykyiseen teknologiaan. Tätäkin on tänään kuultu. En ymmärrä, miksi kukaan suosii saastuttavaa vanhaan tekniikkaan perustuvaa teollisuutta, jonka tuottama hyöty perustuu siihen, että se ei maksa saastumisesta aiheutuvia kustannuksia. Tällainen hyöty on kuitenkin lyhytaikaista, koska nämä teollisuudenalat eivät ole kilpailukykyisiä. Demokratiassa ja demokraattisessa parlamentissa kuulee tosiaan kaikenlaisia kantoja.
Haluan myös lausua sanasen Maailman ympäristöjärjestöstä. Järjestö, jonka hyväksi tiedän erityisesti Ranskan toteuttaneen paljon toimia, oli itse asiassa yksi tavoitteistamme, ja toivon sen täyttyvän tulevina vuosina. On selvää, että tällaista järjestöä tarvitaan, jotta olisi olemassa kansainvälinen järjestö, jossa edistetään ympäristöasioita samalla tavalla kuin taloudellisia tai sosiaalisia asioita ja jonka avulla voidaan myös paremmin koordinoida kansainvälisiä ympäristösopimuksia. Tämä onnistuu suhteellisen helposti siten, että parannetaan YK:n ympäristöohjelmaa, ja tämänsuuntaisia toimia onkin jo toteutettu.
Haluan myös mainita Kioton pöytäkirjan, johon viitattiin monta kertaa. Olen tyytyväinen Euroopan unionin saavutukseen: 15 jäsenvaltiota, jotka ovat asettaneet yhteiseksi tavoitteekseen vähentää hiilidioksidipäästöjä kahdeksan prosenttia vuosina 2008-2012, saavuttavat tavoitteensa, samoin kuin 27 jäsenvaltion EU, jossa 10 uutta jäsenvaltiota on asettanut itselleen tavoitteen Kyprosta ja Maltaa lukuun ottamatta. Näin Euroopan unioni pystyy osoittamaan, että pidämme sanamme, mikä on epäilemättä onnistunut niiden toimien avulla, joita olemme toteuttaneet kansallisesti tai yhteisössä ja joihin hiilidioksidipäästöjen päästökauppajärjestelmä kuuluu.
Kuten puheenjohtaja Carlgren huomautti, on syytä korostaa, että päästöjä onnistutaan vähentämään Euroopan unionissa vieläkin enemmän kuin mihin alun perin päätimme pyrkiä ennusteidemme ja taloudellisen kasvun perusteella. Mainitsen muutamia tilastotietoja: vuosina 1990-2007, kaudella, jolta tilastotietoja on saatavilla, talouskasvu oli suuruudeltaan 44 prosenttia; hiilidioksidipäästöjä vähennettiin viisi prosenttia 15 jäsenvaltiossa ja yhdeksän prosenttia 27 jäsenvaltiossa. Ennusteiden mukaan ylitämme tavoitteen selvästi vuoteen 2012 mennessä, minkä ansiosta on helpompi saavuttaa 30 prosentin vähennystavoite vuoteen 2020 mennessä.
On pantava merkille, että vuonna 2008 kasvihuonekaasupäästöjä vähennettiin Euroopan unionissa merkittävästi - 1,6 prosentin verran -taloudellisen kasvun jatkuessa. Talouskriisi alkoi vasta vuoden 2008 lopussa, ja se vaikutti myös kasvihuonekaasupäästöihin.
On enää muutama päivä jäljellä, ja pyydän hartaasti teitä jatkamaan toimianne ja kahdenvälisiä yhteyksiänne. Ecofin-neuvoston, ympäristöneuvoston ja Eurooppa-neuvoston neuvotteluissa laadittiin selvät ohjeet, joilla edistetään rahoituslähteitä, toimintarakenteita ja niitä kriteerejä, joilla määritellään kaikkien tahojen panokset, koskevia erityisiä ehdotuksia. Meidän on pyrittävä jäljellä olevana aikana hyödyntämään näitä keinoja mahdollisimman tehokkaasti.
Laajamittainen yhteisymmärrys vallitsee siitä, että on tarpeen toteuttaa maailmanlaajuisia toimia kahden celsiusasteen tavoitteen saavuttamiseksi. Yleisen uskomuksen mukaan Kööpenhaminassa luodaan ja on luotava pohja vuoden 2012 jälkeistä kautta koskevalle ilmastosopimukselle. Pohja muodostuu pääasiallisesti kehittyneiden valtioiden, kuten Yhdysvaltojen, kunnianhimoisista sitoumuksista vähentää päästöjä, kehittyneiden valtioiden asianmukaisista toimista päästömäärien kasvamisen vähentämiseksi ja kehitysmaille tarkoitetusta taloudellisesta tuesta, jotta ne voivat vähentää päästöjä ja mukautua ilmastonmuutokseen.
Maaliviiva lähestyy nopeasti. Kööpenhaminan kokousta on hyödynnettävä parhaalla mahdollisella tavalla ja kaikkien valtioiden tärkeimmät sitoumukset on tiivistettävä historialliseen sopimukseen. Kööpenhaminassa on päästävä merkittävään sopimukseen kaikista Balin toimintasuunnitelman osatekijöistä. Kaikista niistä on tehtävä sitova sopimus Kööpenhaminassa, ja heti sen jälkeen - enintään kolmen-kuuden kuukauden kuluessa - sopimukselle on annettava lainvoima, jotta saavutetaan sitova sopimus, mihin Euroopan unioni on pyrkinyt ja jolla edistetään kasvihuoneilmiön rajoittamista kahteen celsiusasteeseen koskevaa tavoitetta.
Mielestäni on sanomattakin selvää, että Euroopan parlamentin jäsenet osallistuvat näinä päivinä toteutettaviin toimiin, erityisesti Kööpenhaminan ratkaiseviin kokouksiin. Kiitän teitä tästä ja, vielä kerran, kaikista toteuttamistanne toimista.
Puhemies
(DE) Muistutan jäseniä jälleen siitä, että parlamentaarista uudistusta käsittelevän työryhmän luomaa sinisen kortin järjestelmää ei sovelleta komissiossa eikä neuvostossa vaan ainoastaan parlamentin jäsenien välisissä keskusteluissa.
Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta on esittänyt keskustelun päätteeksi päätöslauselmaesityksen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
Luís Paulo Alves  
Kukaan ei voi olla välittämättä siitä, että on erittäin kiireellisesti tehtävä kansainvälinen Kioton jälkeinen sopimus, jolla vähennetään merkittävästi hiilidioksidipäästöjä.
Meidän on varmistettava, että maapallon lämpötila ei nouse enempää kuin kahden celsiusasteen verran. Mikäli haluamme saavuttaa tämän tavoitteen, maailmanlaajuisia päästöjä on vähennettävä vähintään 30 prosenttia tulevien 10 vuoden aikana. Ihmiskunnan tulevaisuus riippuu tästä tasapainotilasta ja aika on loppumassa. Olemme saaneet tilaisuuden lieventää ilmastonmuutoksen seurauksia, jotka tuntuvat jo nyt ja joista saattaa muodostua 2000-luvun vakavin ongelma.
Olemme erittäin huolestuneita asiasta, koska me saarten asukkaat vaikutamme vähiten näihin muutoksiin.
Euroopan unionin on edelleen toimittava johtavassa asemassa ja puhuttava yhdellä äänellä ympäristöasioista. Sen on hyödynnettävä kaikkea poliittista vaikutusvaltaansa varmistaakseen, että maailman suurvallat saavuttavat vakaan sopimuksen tulevassa Kööpenhaminan huippukokouksessa. On olennaisen tärkeää toteuttaa päättäväisiä toimia ja muuttaa energiankäyttöön liittyvää maailmanlaajuista toimintamallia - kuten Portugalissa ja Azoreilla on jo tehty - samoin kuin investoida uusiutuvaan energiaan ja energiatehokkuuteen.
Nessa Childers  
Irlanti on kärsinyt viime päivien aikana vakavista tulvista, jotka ovat aiheuttaneet tuhoa tavallisille perheille, pienyrityksille ja viljelijöille koko saarella. Irlannin toiseksi suurimman joen eli Barrow-joen tulviminen on johtanut siihen, että Carlow on ollut suurelta osin veden alla jo yli neljän päivän ajan! Naapurialueella Kilkennyssä vettä on tullut enemmän kuin 60 vuoteen! Vaikka Irlannissa on aina ollut tulvia, niiden toistumistiheys ja voimakkuus on jälleen todellinen muistutus siitä, mitä ympäristömme piittaamattoman hyväksikäytön aiheuttamasta ilmastonmuutoksesta saattaa seurata. Riippumatta siitä, mitä alle kahden viikon kuluttua Kööpenhaminassa järjestettävässä YK:n ilmastokokouksessa tapahtuu, äärimmäiset sääolot, kuten Irlannin tulvat, toistuvat entistä useammin. Meidän on parannettava vastustuskykyämme ilmastonmuutoksen vaikutuksille. Arvoisa puhemies, kehotan Irlannin hallitusta välittömästi hakemaan luonnonkatastrofiapua Euroopan solidaarisuusrahastolta. Irlantilaiset osoittivat hiljattain sitoutumistaan EU:hun äänestämällä selvin äänin Lissabonin sopimuksen puolesta. EU:n on osoitettava sitoutumistaan irlantilaisia, kuten Carlow'n ja Kilkennyn asukkaita, kohtaan nopeuttamalla avustusvarojen myöntämistä.
Diogo Feio  
Kööpenhaminassa on ehdottomasti saavutettava poliittinen sopimus, mutta sen on oltava maailmanlaajuinen. Taloudelliselta kannalta olisi väärin asettaa yhteisön teollisuus tilanteeseen, joka on täysin suhteeton muissa kehittyneissä valtioissa vallitsevaan tilanteeseen nähden, eikä siitä olisi suurta hyötyä ympäristön kannalta. Yhteisön toimilla on pyrittävä kaikkia osapuolia velvoittavaan sopimukseen.
Yhteisössä on myös kehitettävä tehokkaita ja järkeviä ratkaisuja rahoituskysymykseen. Tämä tekee tyhjäksi ajatuksen kansainvälisten rahoitustoimien verottamisesta (Tobinin vero), jolla rahoitetaan kehitysmaiden mukautumista ilmastonmuutokseen.
Tällaista tukea, vaikka se onkin välttämätöntä, ei pidä antaa talouden, kaupan ja vaurauden edistämisen kustannuksella.
Tällaisen veron koko yhteiskunnalle aiheuttamia kustannuksia (verotaakan lisääntyminen, millä on seurauksia kaikille veronmaksajille ja kuluttajille) ja sen vaikutuksia rahoitusmarkkinoihin (tarvittavan maksukyvyn sekä yritysten ja kotitalouden luotonsaannin heikkeneminen) ei voida jättää huomiotta.
Lisäksi maailmanlaajuisen veron täytäntöönpano aiheuttaisi teknisiä ongelmia ja edellyttäisi monimutkaista hallintoa. Kriisiä ei voida ratkaista asettamalla lisää uusia veroja, joita olisi vaikea kantaa. Tämä ajatus uudesta verosta on unohdettava.
José Manuel Fernandes  
EU:n olisi jatkossakin toimittava esimerkkinä ilmastonmuutosta torjuttaessa. On syytä muistaa, että EU on ylittänyt Kiotossa asetetut tavoitteet.
Mielestäni Kööpenhaminassa tehtävän ja maailmanlaajuisten hiilipäästöjen vähentämistä koskevan sopimuksen olisi oltava sitova. Tätä ajatellen olen esittänyt parlamentin päätöslauselmaan asiaa koskevan tarkistuksen, jossa pyydetään kansainvälisten seuraamusten sisällyttämistä lopulliseen tekstiin.
Mielestäni sopimuksen on oltava maailmanlaajuinen ja kunnianhimoinen, ja sillä on oltava selvä aikataulu. Ellemme ole kunnianhimoisia, lopputuloksena on hyödytön, Kioton pöytäkirjaakin tehottomampi väline. Pöytäkirjassahan määrätään jo kansainvälisistä seuraamuksista. Toivomme, että onnistumme laatimaan tehokasta sääntelyä ja että sopimukseen sisällytetään tarkistuslauseke, jotta se voidaan saattaa helposti ajan tasalle.
Meidän on myös lähetettävä selkeä merkki Aasian nouseville teollisuusvaltioille. Kiinaa ja Intiaa ei voida vapauttaa kaikesta vastuusta niiden tuottaessa suuren prosentuaalisen osuuden maailman päästöistä meidän teollisuutemme pyrkiessä kaikin tavoin vähentämään päästöjään.
Yhdysvalloilla on suuri vastuu tämän huippukokouksen onnistumisesta. Toivon, että Yhdysvaltain presidentti Barack Obama osoittaa, että hän on ansainnut saamansa Nobel-palkinnon, koska torjumalla ilmastonmuutosta edistetään kaikkien kansakuntien rauhaa ja onnellisuutta!
Adam Gierek  
Ilmasto on muuttumassa. Niin on käynyt jo monta kertaa aiemminkin. Meitä on yli kuusi miljardia, ja se, mikä oli taannoin äärimmäinen ilmiö ja meni huomaamatta ohi, on nykyään ilmiselvää. Lisäksi taidokkaasti rakennetut infrastruktuurit - esimerkiksi virran tuotannon ja jakelun infrastruktuurit - pettävät usein, minkä vuoksi tietoliikenneyhteyksissä on katkoksia ja ne menevät poikki. Myös maapallon laajojen alueiden aavikoituminen aiheuttaa ongelmia. Tästä on seurannut humanitaarinen ja taloudellinen katastrofi. Ensimmäisinä merkkeinä tästä ovat Somalian levottomuudet ja ennusteet vesipulasta johtuvista tulevista selkkauksista. Muuttoliike on kasvamassa. Ratkaistaanko nämä ongelmat rajoittamalla hiilidioksidipäästöjä? Ei.
Ensinnäkään ei ole todistettu, että ilmastonmuutos johtuu hiilidioksidipäästöistä. Toiseksi hiilidioksidipäästöjen rajoittamisen vaikutukset ovat havaittavissa vasta vuosisadan lopussa. Kolmanneksi hiilidioksidipäästöihin kohdistuvat rajoitukset heikentävät ihmiskuntaa taloudellisesti, mikä vain pahentaa katastrofia. Päästökauppaa koskeva ehdotus on yhteiskunnan vastainen ja tavalliset ihmiset joutuvat vastaamaan sen kustannuksista. Ehdotuksesta hyötyvät sen sijaan rahoitusala ja keinottelijat. Humanitaarisista ja yhteiskunnallisista syistä on näin ollen tärkeintä torjua ilmastonmuutoksen seurauksia, ei sen erittäin epätodennäköisiä syitä. Tarkoituksena ei ole mukautua ilmastonmuutokseen vaan toteuttaa ennalta ehkäiseviä toimia. Vedensaannin turvaaminen on esimerkiksi omassa kotimaassani jo nyt tärkeä asia.
Rovana Plumb  
Maapallon lämpeneminen aiheuttaa ihmiskunnalle tällä hetkellä kaksi suurta ongelmaa: yhtäältä on tarpeen leikata jyrkästi kasvihuonekaasupäästöjä ja toisaalta on tarpeen mukautua ilmastonmuutoksen seurauksiin. Ottaen huomioon, että ilmiö on maailmanlaajuinen ja että EU on vastuussa vain 10 prosentista maailman kasvihuonekaasupäästöistä, on tärkeää, että Kööpenhaminassa saavutetaan kahden viikon kuluttua pakottava, maailmanlaajuinen oikeudellinen sopimus. Pidän myönteisenä, että presidentti Obama osallistuu Kööpenhaminan kokoukseen valtuutuksella, johon sisältyy selviä päästöjen vähentämistä koskevia tavoitteita, mihin Yhdysvallat sitoutuu. Mukautuaksemme ilmastonmuutoksen vaikutuksiin tarvitsemme rahoitusjärjestelyä, josta käy täsmälleen ilmi, millaisia summia on sijoitettava työpaikkojen luomista edistävään ympäristöystävälliseen teknologiaan. Tämä on erityisen tärkeää tänä kriisiaikana.
Silvia-Adriana Ţicău  
Ilmastonmuutosta tarkastelevan, Kööpenhaminassa 7. joulukuuta 2009 alkavan kansainvälisen kokouksen tavoitteena on laatia Kioton jälkeinen sopimus, jossa maailman valtiot sitoutuvat vähentämään saastepäästöjä. EU on sitoutunut yksipuolisesti vähentämään saastepäästöjä 20 prosenttia vuoden 2005 määriin verrattuna sekä varmistamaan, että 20 prosenttia kulutetusta energiasta on peräisin uusiutuvista energialähteistä. Näitä toimia on kuitenkin sovitettava yhteen kaikkien kehittyneiden valtioiden tai kehitysmaiden toimien kanssa. Energiankulutusta ja saastepäästöjä on mahdollista vähentää nopeasti ja edullisesti lisäämällä energiatehokkuutta maailmanlaajuisesti. Tästä syystä EU:n ja jäsenvaltioiden on lisättävä energiatehokkuutta erityisesti rakennus- ja liikennealalla. On osoitettava taloudellisia varoja yhteisön yrityksien uudenaikaistamiseksi, jotta EU voisi vähentää runsaasti energiaa kuluttavan teollisuuden saastepäästöjä tehtyjen sitoumusten mukaisesti. Tämä on ainoa tapa ylläpitää tuotantoa ja näin ollen työpaikkoja Euroopan unionissa. Tarkistettaessa EU:n talousarviota on varmistettava, että saatavilla on riittävästi taloudellisia varoja, jotta voidaan hyväksyä toimia, joilla torjutaan ilmastonmuutosta ja mukaudutaan sen seurauksiin. Luomalla ympäristötehokkaan maailmanlaajuisen talouden synnytetään uusia investointeja, luodaan uusia työpaikkoja ja parannetaan elinoloja.
