Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Avustusrahasto Bosnian hyväksi
Gradin
Minua pyydettiin eilen istunnon alussa antamaan komission puolesta julkilausuma, joka koskee säännöttömyyksiä tai mahdollisia petoksia, jotka liittyvät useisiin sopimuksiin humanitaarisen avun alalla. Nämä sopimukset allekirjoitettiin vuosina 1993 ja 1994 humanitaarisen avun tarjoamiseksi entiselle Jugoslavialle ja Afrikan Suurten järvien alueelle. Petosten vastainen yksikkö UCLAF on syksystä 1997 lähtien johtanut tutkimusta näiden sopimusten eri puoliin liittyen. Tutkimusten kuluessa heräsi epäilyksiä vakavien säännöttömyyksien olemassaolosta. Viime viikon aikana tutkimus johti siihen, että epäilykset kohdistuivat tiettyyn komission virkamieheen. Nämä epäilykset olivat kyllin voimakkaita, jotta oikeudenkäynnin aloittaminen kävi mahdolliseksi. Viime viikolla näiden tosiseikkojen valossa komissio luovutti tutkimuksen tulokset kyseisten jäsenmaiden asiaankuuluville oikeusviranomaisille. UCLAF on tietenkin täysin mukana yhteistyössä. Tiedonvaihtoa koskevan sopimuksen mukaisesti parlamentin talousarvion valvontavaliokunnalle on tiedotettu näistä alustavista tuloksista. Kuten puhemies sanoi, myös minä olen sopinut puheenjohtajan kanssa tätä asiaa koskevasta tapaamisesta tällä viikolla.
Samaan aikaan komissio on aloittanut kurinpitomenettelyt yhtä asiaan sekaantumisesta epäiltyä virkamiestä vastaan. Sillä välin kyseinen virkamies on pidätetty toimestaan. Koska oikeudenkäynti on nyt aloitettu, en valitettavasti voi kertoa teille enempää yksityiskohtia tässä vaiheessa.

Puhemies
Arvoisa komissaari, kuulen kollegojen taholta erilaisia huudahduksia. Tiedonanto oli kylläkin hyvin lyhyt ja asian herkkyyden johdosta ihmettelen, missä määrin se vastasi kollegojen oikeutettuihin kysymyksiin, mutta pyytäisin kollegoja siirtämään keskustelun huomiseen talousarvion valvontavaliokunnan ylimääräiseen kokoukseen, jotta istunnossa ei nyt käytäisi tätä keskustelua järjestäytymättömästi.

Tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyky
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ribeiron laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0224/98) komission tiedonannosta: Toimintasuunnitelma Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi (KOM(97)0454 - C4-0626/97).

Ribeiro
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, riippumatta tiedonannon sisällöstä ja suuntaviivoista tahdon ensin ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että komissio on laatinut ja toimittanut Euroopan parlamentille tiedonannon " Toimintasuunnitelma Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi" , joka on tämän mietinnön aiheena.
Tuo asiakirja syntyi jatkona Bangemannin perustamille työryhmille, joista yksi käsittelee tekstiili- ja vaatetusalaa, mikä osoittaa alan suuren merkityksen. Vaikka esittelijänä käytettävissäni on enemmän aikaa kuin tavallisesti, se ei kuitenkaan riittäisi tekemään selkoa tuosta merkityksestä, jonka kaikki toisaalta myös tunnustavat, joten katson voivani jättää toistamatta seikkaperäisesti niitä asioita, jotka ovat jo mietinnössä.
Korostan kuitenkin, että tekstiiliala edustaa yli 4 % Euroopan unionin teollisuuden jalostusarvosta, ja yhdessä jäsenvaltiossa sen prosentuaalinen osuus on ainakin kaksi kertaa suurempi; kun toimialan osuus EU: n teollisuustyövoimasta on 8 %, tuossa jäsenvaltiossa sen osuus on yli 25 %, ja kolmannes maan viennistä on riippuvaista tästä toimialasta. Samanaikaisesti eräs toinen jäsenvaltio on sekä tekstiilin suurin viejä että sen suurin tuoja, ja sen teollisuuden rakenne on tyystin erilainen.
Toimialan merkitys vaihtelee siis määrällisesti ja laadullisesti koko EU: ssa ja eri jäsenvaltioissa alueittain, jäsenvaltioittain, ja vaihtelu on vieläkin suurempi, kun otetaan huomioon toimialan erityisasema.
Juuri tuo erityisasema ja mahdollisuus lähestyä toimialaa niin monelta kannalta - etenkin kilpailukykyyn liittyvissä asioissa - ovat vaarana sirpaleiselle tarkastelutavalle, joka estää tarkastelemasta toimialaa kokonaisuutena ja edes jossain määrin yhtenäisesti. Sen vuoksi näyttäisi olevan ratkaisevan tärkeää käsitellä alaa " tuotantosarjan" näkökulmasta. Juuri " tuotantosarjan" kautta alalla on sisäistä yhtenäisyyttä, ja jotta ala voisi olla kilpailukykyinen niin jäsenvaltioiden kuin koko EU: nkin tasolla, sitä olisi tarkasteltava kokonaisuutena ja tasapainoisesti.
Tämä näkemys hyväksyttiin talous- ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa. Mielestäni olisi kuitenkin menty liian pitkälle, jos " tuotantosarjaan" olisi otettu mukaan toimintoja, jotka tosin ovat keskeisiä tekstiili- ja vaatetusalalle, mutta joita ei kuitenkaan voida tarkastella tämän teollisuudenalan sisäisistä lähtökohdista käsin. Vaikka sarjan alku- ja loppupään toiminnoilla onkin suuri merkitys, minusta on sen vuoksi tarpeellista rajata " tuotantosarja" käsittämään kehruu, kankaankudonta ja sarjaompelu. Siitä syystä esitän kaksi tarkistusta, jotka toivon hyväksyttävän.
Tämä mietintö on hyväksytty yksimielisesti talous ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa, ja se on kollektiivisen työskentelyn sekä monien tapaamisten ja keskustelujen tulosta. Tahdon kiittää kollegoita tarkistuksista, joilla he ovat vielä täällä halunneet sitä parantaa. Mielestäni näin onkin tapahtunut miltei kaikkien tarkistusten kohdalla. Katson voivani olla eri mieltä ainoastaan kollegojen, de Rosen ja des Placesin ehdottamista tarkistuksista; en siksi, että olisin eri mieltä niiden sisällöstä, vaan siksi, että nähdäkseni niissä esitetyt ajatukset sisältyvät jo päätöslauselmaesitykseen, joka kuormittuisi liikaa, jos nämä tarkistukset otettaisiin mukaan. Samaa sanoisin tarkistuksista 25 ja 30. Kaikki muut saavat kannatukseni, vaikka jotkut niistä voivatkin jossain määrin kuormittaa päätöslauselmaesitystä.
Tahtoisin myös korostaa, että muiden valiokuntien lausunnot olivat erittäin hyödyllisiä ja monipuolistivat mietinnössä esitettyä näkökulmaa. Tämä pätee varsinkin taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntaan, joka on erityisen kiinnostunut kilpailukykyyn liittyvistä ongelmista; niinpä päätöslauselmaesitykseen on lisätty ehdotukset, jotka valiokunta on esittänyt kollega Concepció Ferrerin nimissä ja joihin yhdyn täysin.
Nähdäkseni tällä tavoin on voitu laadullisestikin kehittää sitä pohdintaa, johon komission asiakirja liittyy. " Tuotantosarjan" kokonaisvaltaisen lähestymistavan puitteissa mietinnössä annetaan eniten painoa työvoimavaltaisille toiminnoille, ja siinä ehkäistään alihankintasopimuksiin suuntautuvaa kehitystä ja tuotannon siirtämistä muualle, mikä on sitäkin aiheellisempaa, kun pidetään mielessä, että tältä toimialalta, jolla on yli 2 000 000 työpaikkaa, on viime vuosina hävinnyt 600 000 työpaikkaa ja että jos mitään ei tehdä, siltä voidaan ennustaa häviävän edelleen satoja tuhansia työpaikkoja. Koulutuksella on tärkeä tehtävä, ja lisäksi on otettava huomioon naistyövoiman erityisasema, epävakaiden ja laittomien työpaikkojen ongelmat ja jopa lapsityövoima, jotka tekevät tästä toimialasta sosiaalisesti erityisen haavoittuvan.
Parlamentti lienee myötävaikuttanut tämän prosessin aikana ratkaisevasti siihen, että komissio on selventänyt sen toimintasuunnitelmana esittämän asiakirjan sisältävän pikemminkin pohdintaa. Jopa teollisuutta käsittelevä neuvosto, joka kokoontui 7. toukokuuta, myöntää tämän seikan, ja sen sijaan, että komission asiakirja päättäisi prosessin, sanoisin sen pikemminkin olevan sille alkuna siinä mielessä, että vasta nyt voimme saada aikaan todellisen ja välttämättömän toimintasuunnitelman. Parlamentti tahtoi antaa oman osuutensa neuvoston kokoukseen esittämällä suullisen kysymyksen sekä silloin hyväksytyn päätöslauselman, mikä ei vaikuttanut tämän mietinnön laatimiseen.
Päätöslauselmaesitys on nähtävä tätä taustaa vasten. Vaikka parlamentti olikin tämän prosessin ulkopuolella ennen kuin se sai komission asiakirjan, se on sen jälkeen halunnut osallistua siihen täysivaltaisesti. Ja täysivaltaisesti se haluaa osallistua edelleenkin. Vaikka toimintasuunnitelma rajoittuikin pohdintaan, tämä päätöslauselma antaa oman lisänsä tuohon pohdintaan määrittelemiensä linjojen mukaisesti.
Sen tähden palaan erityisen painokkaasti päätöslauselmaesityksen kohtaan 20, jossa komissiota pyydetään jatkamaan työmarkkinaosapuolten kanssa aloitettua vuoropuhelua, jotta toimenpiteitä alan kilpailukyvyn parantamiseksi voidaan jatkaa ja koordinoida, sekä ottamaan huomioon, että parlamentin on voitava osallistua tuohon vuoropuheluun ja pohdintaan. Täysivaltaisesti. Jotta voitaisiin saada aikaan todellinen, hyödyllinen ja välttämätön toimintasuunnitelma.

Ferrer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, se, onko kaupan vapauttaminen mahdollisuus vai uhka Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuudelle, ei riipu ainoastaan niistä ponnistuksista, joita yritysmaailmassa voidaan toteuttaa. Arvoisa komissaari, sen vuoksi on pidettävä erittäin myönteisenä teidän edistämäänne vuoropuhelua komission, jäsenvaltioiden ja alan työmarkkinaosapuolten välillä toimintasuunnitelmien määrittelemiseksi, kun otetaan huomioon ne haasteet, joita talouden maailmanlaajuistuminen tuo tullessaan.
Tämän vuoropuhelun tuloksena työmarkkinaosapuolet antoivat kertomuksen, jossa yksilöitiin ne toimenpiteet, joita niiden mielestä olisi edistettävä yhteisön tasolla ja joka on ollut perustana tämän teollisuuden kilpailukykyä edistävää toimintasuunnitelmaa koskevalle komission tiedonannolle, josta me parhaillaan keskustelemme.
Kyseisessä tiedonannossa keskitytään kuitenkin enemmän ongelmien esittämiseen sekä komission toteuttamien politiikkojen arviointiin kuin vastaamaan konkreettisin ehdotuksin työmarkkinaosapuolten esittämiin pyyntöihin, jotta parannettaisiin yritysten kilpailukykyä ja hyödyttäisiin markkinoiden vapauttamisesta. Tämä on ainakin se sisältö ja se vaikutelma, jonka me taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa olemme saaneet.
Olemme näin ollen sitä mieltä, että ammatillisen koulutuksen, tutkimuksen ja kehittämisen, tietotekniikoiden tai sisämarkkinoiden toteutumisen osalta ehdotettujen toimenpiteiden ohella olisi pitänyt korostaa paljon enemmän kysymyksiä, jotka liittyvät kolmansien maiden markkinoille pääsyyn sekä kansainvälisistä sopimuksista johtuvien määräysten ja velvoitteiden noudattamiseen. Komission olisi etenkin pitänyt ehdottaa erityistoimenpiteitä petosten lopettamiseksi ja polkumyynnin torjumiseksi tehokkaasti ja järkevien määräaikojen kuluessa. Tai sellaisen teknisistä ja hallinnollisista esteistä johtuvan epätasapainon poistamiseksi, joka edelleen vaikeuttaa eurooppalaisten tuotteiden pääsyä ulkomarkkinoille. Tai henkisen omaisuuden turvaamiseksi, mikä on erittäin tärkeää, kun otetaan huomioon eurooppalaisen teollisuuden erikoistuminen muodin ja designin osalta. Ja tuotteiden viennin edistämiseksi ja eurooppalaisten tuotteiden imagon parantamiseksi: kuuluisa Exprom-budjettikohta, jota valitettavasti - meille sanotaan, että oikeudellisen perustan puuttumisen takia - pienennetään koko ajan.
Juuri tämä on tavoitteena niille tarkistuksille, jotka olen herra Ribeiron suostumuksella esittänyt sisällyttääkseni päätöslauselman tekstiin, joka on liitteenä hänen erinomaisessa mietinnössään - josta haluan onnitella teitä, herra Ribeiro - ne tarkistukset, jotka taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta aikoinaan yksimielisesti hyväksyi ja joiden puolesta parlamentti toivon mukaan äänestää samoin kuin Ribeiron mietinnön puolesta kokonaisuudessaan. On nimittäin selvää, että nämä tarkistukset ja päätöslauselman teksti kokonaisuudessaan tuovat esiin selvästi ja varmasti omalta osaltaan sellaisia ratkaisuja, joita tekstiili- ja vaatetusteollisuus, työmarkkinaosapuolet kokonaisuudessaan, edellyttävät Euroopan unionilta.
Haluan lopuksi vedota komissioon, jotta se hyväksyisi tarkistukset.

Mendonça
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, voimme tietyssä määrin yhtyä Ribeiron mietintöön komission esittämästä toimintasuunnitelmasta tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi. Mietinnössä katsotaan, että kyseinen ehdotus ei ole konkreettinen eikä johdonmukainen eikä sisällä mitään rahoitukseen eikä toimeenpanoaikatauluun liittyviä sitoumuksia, ja uskottavampina sekä tasapuolisempina siinä pidetään niitä johtopäätöksiä ja ratkaisuehdotuksia, jotka sisältyvät talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausuntoon samoin kuin muihin lausuntoihin, joita tiettyjä erikoisaloja käsitteleviä valiokuntia pyydettiin antamaan tästä toimintasuunnitelmasta.
Pidämme aiheellisena painottaa niitä sosiaalisia kysymyksiä, jotka väistämättä liittyvät nyt käsiteltäviin ongelmiin. On luonnollisestikin ryhdyttävä sellaisiin toimiin, joiden tarkoituksena on kiireellisesti pysäyttää työpaikkojen yhä nopeampi katoaminen tältä toimialalta, jossa alhaista koulutustasoa vaativien työtehtävien ja naispuolisten työntekijöiden osuus on suuri.
On tärkeää, että jäsenvaltiot vähentävät työllisyyspolitiikalle asetettujen suuntaviivojen mukaisesti välillisiä työvoimakustannuksia, erityisesti vähän koulutetun työvoiman osalta. Teknologian nopean kehityksen ansiosta ammatillinen koulutus on jatkuvasti kokeiluvaiheessa. Kilpailukyvyn ylläpitämiseksi on välttämätöntä varautua mahdollisimman aikaisin tulevaan kehitykseen ja ottaa se koulutuksessa välittömästi huomioon.
Erityistä huomiota on kiinnitettävä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin: rajallisten voimavarojensa vuoksi niiden on äärimmäisen vaikeaa panostaa ammatillisen koulutuksen uudistushankkeisiin. Tekstiili- ja vaatetusalan puitesopimus, josta työmarkkinaosapuolet jo neuvottelevat, on myönteinen ja myös yhä suurempia toiveita herättävä pyrkimys parantaa työllisyystilannetta yhteisellä ponnistuksella niin myynninedistämisen, ammattikoulutuksen, innovaation, kilpailukyvyn kuin laadunkin alalla.
Tunnustuksen arvoisena asiana on pidettävä eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten käytännesääntöjen hyväksymistä ja ajatusta ottaa käyttöön laatutodistus, joka myönnetään sosiaalisesti hyväksyttävissä olosuhteissa valmistetuille tekstiilituotteille polkumyynnin estämiseksi. Koska tuon laatutodistuksen tarkoituksena on turvata kansainvälisten työtä koskevien sääntöjen noudattaminen, sen avulla voidaan pyrkiä huolehtimaan myös siitä, että työtä koskevia vähimmäisstandardeja noudatetaan sellaisissa kolmansissa maissa, joissa käytetään lapsityövoimaa ja joiden palkkataso on erittäin alhainen. On syytä pitää mielessä, että tekstiili- ja vaatetusalan merkitys eräissä jäsenvaltioissa on ratkaiseva sen suuren painoarvon takia, joka sillä on eräillä toimialan toiminnasta riippuvaisten alueiden työllisyydelle, kauppataseelle ja taloudellisille rakenteille. Näissäkin olosuhteissa Euroopan unionin on pantava täytäntöön ne toimet, joita jäsenvaltiot tai niiden köyhimmät alueet vaativat, ja siten osoitettava solidaarisuuden käsite todeksi ja sovellettava käytännössäkin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatetta.

Moretti
Arvoisa puhemies, komissio on esittänyt toimintasuunnitelman Euroopan tekstiili- ja vaateteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi valitettavasti huomattavasti myöhässä, ikään kuin tämä aihe olisi pelkästään vähemmän tärkeä sivuseikka. Jo vuosien ajan teollisuutemme on kärsinyt kehitysmaiden hillittömästä kilpailusta, johon niin jäsenvaltiot kuin Eurooppakaan eivät halua antaa tarkoituksenmukaisia poliittisia ja taloudellisia vastauksia.
Tämän seurauksena Euroopassa on menetetty vuosina 1990-1996 600 000 työpaikkaa ja tekstiilituotanto on vähentynyt 4, 9 %. Tämän lisäksi vaateteollisuudessa on menetetty 3, 7 % tuotannosta. Lausunnon antanut aluepolitiikkaa, aluesuunnittelua ja suhteita alueellisiin ja paikallisiin viranomaisiin käsittelevä valiokunta pitää laadittua ehdotusta hyvin analyyttisena ja katsoo, että se sisältää monia hyödyllisiä seikkoja, mutta samalla valiokunta kuitenkin katsoo, että se ei ole konkreettinen eikä johdonmukainen eikä se ennen kaikkea sisällä mitään taloudellisiin velvoitteisiin tai toimeenpanoaikatauluun liittyvää strategiaa.
Yhdyn täysin aluepolitiikkaa, aluesuunnittelua ja suhteita alueellisiin ja paikallisiin viranomaisiin käsittelevän valiokunnan lausuntoon ja toivon todella, että koko parlamentti tekisi kaikkensa jotta tätä alaa ei enää lyötäisi laimin. Euroopan parlamentti keskustelee tänään rakennerahastojen uudistuksesta, jossa tekstiilialaa ei voida laiminlyödä. Tästä syystä näyttää merkittävältä, että komission toimintasuunnitelmassa esitetään toimia ja ohjelmia, jotka tukevat ja kannustavat innovatiivisten pienten ja keskisuurten yritysten verkostoa kaikilla, niin vaurailla kuin köyhilläkin, tekstiilialasta riippuvaisilla alueilla luomalla sopivia koulutusohjelmia; sen tähden tarvitaan myös tähän mennessä Retex- ja Exprom-ohjelmien tarjoamaa asianmukaista tukea taloudellisille tukitoimenpiteille myös tutkimuksen ja kehityksen osalta.
Vetoankin siis komissioon, jotta se tarkastelisi ohjelmaa uudelleen ja esittelisi nyt esiin tulleet puutteet täydentävän suunnitelman sisällyttäen siihen Euroopan parlamentin esittämät ehdotukset.

McCarthy
Arvoisa puhemies, saanen aivan ensiksi sanoa komissaarille, että suhtaudun parlamentin jäsenenä erittäin myönteisesti hänen toimintasuunnitelmaansa. Edustan aluetta, joka on voimakkaasti riippuvainen tekstiiliteollisuudesta. Nottinghamshiressä ja Derbyshiressä yli 48 000 ihmistä työskentelee tekstiili- ja vaatetusteollisuuden alalla, ja yhdellä ainoalla alueella - Ashfieldissä - sen osuus teollisuudesta on 24 %. Joulun 1997 jälkeen alalla on kuitenkin menetetty paljon työpaikkoja, 3 000 ihmistä on menettänyt työpaikkansa, joka on yli 5 % teollisuudesta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa olemme kansallisesti menettäneet noin 25 000 työpaikkaa 380 000: sta, osaksi suorana seurauksena päätöksestänne määrätä harmaalle puuvillalle tuontiveroja.
Meillä on alueellani toimintasuunnitelma, jossa käytetään seuraavien kolmen vuoden aikana tavoitteen 2 rahoitusta, Euroopan sosiaalirahastoa ja Retex-rahastoja, joiden arvo on noin 1, 8 miljoonaa. Alueellinen monille tekstiilialueillemme suunnattu tuki on kuitenkin uhattuna. Komission Agenda 2000 -ehdotuksessa ei turvata Retex-ohjelman korvaamista, ja tavoitteen 2 alueita aiotaan vähentää. Paikallisten, alueellisten ja kansallisten tekstiilialaa edustavien yritysten ja järjestöjen kanssa käymäni keskustelu osoittaa, että toimintasuunnitelmaanne suhtaudutaan todellakin hyvin myönteisesti. Yritykset ja järjestöt tarvitsevat pääsyä uusimman huipputeknologian järjestelmän sijoituspääomaan, tukea, jonka avulla mahdollistetaan perinteisen teollisuuden siirtyminen markkinoille, joilla on markkinarakoja erikoisaloille, ja merkkituotehanketta, jolla EU: n teollisuutta edistetään. Ja tietenkin kolikolla on toinenkin puoli, asianmukainen alkuperän merkintä.
Minun ei tarvitse kertoa teille, arvoisa komissaari, että kilpailukyky on pelin henki, ja uskon, että suunnitelmanne auttaa saavuttamaan haluttuja kilpailukykyisiä tuloksia. Sellaiset suunnitelmat vaativat kuitenkin varoja ollakseen tehokkaita. Uutta rahoitusta ei välttämättä tarvita, mutta nykyiset varat on kohdistettava koordinoidusti ja yhtenäisesti suunnitelmanne näkökohtien tukemiseen. Uskomme, että on hyvä asia asettaa tavoitteita ja päämääriä, jotta suunnitelman toteuttaminen mahdollistetaan. Mikä tahansa yrityksen liiketoimintasuunnitelma olisi hampaaton, ellei siinä toimittaisi näin ja määriteltäisi rahoituslähteitä. Toivon, arvoisa komissaari, että vastaatte näihin kohtiin esittäessänne yhteenvedon.
Olen usein kuunnellut keskusteluja ja puhunut teollisuuden alalla työmarkkinaosapuolille, joiden uskon tuntevan oman alansa. Toivon, että jatkatte erittäin tiivistä työtä teollisuuden parissa, arvoisa komissaari, jotta kilpailulliset voitot saavutetaan. On edelleen välttämätöntä, että EU: n yritysten pääsyä kolmansien maiden markkinoille edistetään, ja suhtaudumme myönteisesti koordinointiohjelmaan ja ehdotuksiin tällä alalla.
Saanen päättää puheeni sanomalla, mitä teollisuus ei tarvitse. Se ei tarvitse vanhanaikaista protektionismia, jota olette harjoittaneet harmaan puuvillan tuontia koskevassa päätöksessä. Olen ensimmäisenä puolustamassa komission polkumyyntitulleja ja kiintiöitä silloin, kun ne ovat oikeutettuja, mutta silloin, kun ne eivät ole teollisuuden etujen mukaisia, olen ensimmäisenä puolustamassa tekstiilin viimeistelijöitäni enkä pelkästään omalla alueellani vaan koko EU: ssa. Sen vuoksi suosittelisin iltalukemiseksenne, arvoisa komissaari - jos haluaisitte katsoa tähän suuntaan - että tutkisitte tätä asiakirjaa, jossa viimeistelyteollisuus puhuu sen puolesta, että maaliskuussa määräämänne väliaikaiset verot poistettaisiin. Toivon, että otatte huomioon teollisuuden tarpeet. Toivon, että teette päätöksen, jossa kunnioitetaan teollisuuden yhteisiä etuja kaikilla tasoilla, mukaan lukien viimeistelijät, tuottajat ja kutojat.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävänä olevassa mietinnössä Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvystä puhutaan selvää kieltä. Tämä toimiala oli jo ennenkin suurten muutosten ja haasteiden edessä. Työskentelemme tiiviisti myös tulevaisuudessa tämän talouden alan kilpailukyvyn ja työllisyyspoliittisten toimenpiteiden parissa.
Itävallassa tällä alalla maksetaan kaikkein alinta palkkaa. Alalla on töissä hyvin paljon naisia, ja kilpailupaine kasvaa suunnattomasti, joten lukuisten yritysten on lopetettava toimintansa. Euroopan tekstiiliteollisuudessa työskentelee tällä hetkellä noin kaksi miljoonaa ihmistä. Vuodesta 1990 lähtien - tämän kuulimme jo tänään - on menetetty noin 600 000 työpaikkaa. Jotta tähän kehitykseen voitaisiin vaikuttaa, komissio on laatinut toimintasuunnitelman. Tähän aloitteeseen on suhtauduttava hyvin myönteisesti, vaikka voidaan varmasti vielä tehdä konkreettisia ehdotuksia erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseksi ja siten kilpailukyvyn vahvistamiseksi. Tässä on tietenkin kohdistettava erityistä huomiota innovaatioiden ja uuden teknologian edistämiseen. Ne ovat lopulta avain yritysten menestykseen.
Mielestäni on erittäin tärkeää - tätä yritän selittää tarkistuksillanikin - välttää kilpailuvääristymiä ja yritysten syrjintää sisämarkkinoilla. Tekstiili- ja vaatetusteollisuus on voimakkaassa kilpailutilanteessa. Se koskee huomattavissa määrin kolmansia maita, joiden vuoksi alalla vallitsee usein hyvin erilaisia ehtoja.
Haluaisin vielä muistuttaa kollega Ferrerin tarkistuksesta, jotta voitaisiin vastustaa tehokkaasti kaikin mahdollisin käytössä olevin puolustuskeinoin epärehtiä käytäntöä kansainvälisissä sopimuksissa. Näiden markkinoiden vientituotteita ei saa syrjiä.
Lopuksi haluaisin sanoa, että koulutuspoliittiset toimenpiteet ovat luonnollisesti tärkeitä erityisesti vaatetusteollisuudelle, sillä lopultahan ostetaan ainoastaan niitä tuotteita, joita kuluttaja haluaa. Se on myös avain työttömyyteen. Meidän on aivan yksinkertaisesti päästävä tällä alalla siihen, että tarjoamme tuotteita, joita kuluttajat myös ostavat.
Mielestäni sen keskeisimpiä välineitä on koulutuspolitiikka. Meidän ei pidä kouluttaa ihmisiä yrityksissä ainoastaan teknisellä alalla. Meidän on koulutettava heitä kaupan alalla. Meidän on yritettävä tuoda näihin yrityksiin uusimmat yritystaloudelliset menetelmät. Siksi meidän olisi nähtävä paljon vaivaa, että emme unohda koulutussuunnitelmaa tällä alalla.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, tekstiiliteollisuudella on ratkaiseva asema Euroopan unionin teollisten toimintojen kokonaisuudessa, sillä se on työvoimavaltainen ala. Aikana, jolloin unionin vakavin sosiaalinen ongelma on työllisyysongelma, on perusteltua, että Euroopan toimielimet osoittavat sille aivan erityistä huomiota.
Olen seurannut tarkkaavaisena niin oman valiokuntani, talousasioita käsittelevän valiokunnan, kuin niiden muidenkin valiokuntien töitä, joiden lausunnot on annettu tässä, ja haluan ilmaista liberaaliryhmän tuen niin Ribeiron mietinnölle kuin rouva Ferrerin ja herra Mendonçan tekemille ehdotuksillekin.
Haluaisin korostaa näistä ehdotuksista erityisesti sitä seikkaa, että niissä pyritään lisäämään tekstiiliteollisuuden kilpailukykyä. Kyse ei ole siitä, että sitä suojeltaisiin ja että sillä tuettaisiin loputtomasti ulkoista kilpailukykyä, vaan sille pyritään takaamaan sellainen kilpailukyvyn taso, että sillä voisi olla vakaa asema kansainvälisen kilpailun yhteydessä. Sen vuoksi viittaan erityisesti Ribeiron mietinnön 5 ja 6 kohtiin. 5 kohdassa korostetaan ehdotusta innovaation ja alan uuden teknologian käytön edistämiseksi sekä vuorovaikutusta teollisuuden ketjujen välillä. Vähän aikaa sitten pidettiin mielestäni erheellinen puheenvuoro, jossa käsiteltiin ainoastaan tekstiiliteollisuuden yhden osa-alueen yhtä osatekijää, ja on erheellistä käsittää juuri tekstiiliteollisuutta koskeva suunnitelma ainoastaan yhtä tiettyä alaa koskevaksi - puhuttiin viimeistelyalasta - ja olla pohtimatta sitä kokonaisuudessaan.
Lopuksi haluan korostaa seikkaa - hyvin tärkeää seikkaa - johon Ferrerin lausunnossa viitataan ja joka koskee Euroopan unionin tekstiiliteollisuuteen sovellettavien sopimusten ja määräysten noudattamista kansainvälisen kaupan osalta, jottei aiheutuisi epärehtiä kilpailua, joka johtaa epäoikeudenmukaisesti työpaikkojen menettämiseen vain siksi, ettei ole riittävää perustaa tekstiiliteollisuuden välttämättömän jatkuvuuden takaamiseksi kansainvälisen kilpailun puitteissa.

Donnay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikki tunnustavat yksimielisesti tekstiili- ja vaatetusteollisuuden ensisijaisen merkittävyyden Euroopan unionissa, taloudellisen ja kaupallisen merkittävyyden, mutta myös ja etenkin merkittävyyden työpaikkojen kannalta.
Eurooppalaisilla yrityksillä on vastassaan erittäin voimakas kansainvälinen kilpailu. Maailmanlaajuistuminen koskee ensi sijassa niitä. Niiden on selviydyttävä etenkin sosiaalisen polkumyynnin tilanteista, jotka ovat niille erityisen vahingollisia. Näin ollen, kuten kollegani, esittelijä Ribeiro, korostaa ja kuten komissio näyttää toivovan, on ensiarvoisen tärkeää laatia todellinen yhteisön strategia, jotta eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä voitaisiin vahvistaa.
Edustan sellaista Ranskan aluetta, Nord-Pas-de-Calais'ta, missä tekstiilialalla on jo hyvin kauan ollut erittäin tärkeä osa paikallisessa taloudessa. Tällä alalla koetut ja edelleen jatkuvat vaikeudet järkyttävät vakavasti, hyvin vakavasti, kokonaista aluepolitiikkaa. Samoin on kaikkien niiden jäsenvaltioiden alueiden laita, joiden talous nojaa pääasiassa tällaiseen toimintaan. Olemme kokeneet, vieläpä unionin sisällä ja jäsenmaiden välillä, sellaisia kilpailutilanteita, jotka ovat olleet meille erittäin vahingollisia. Tällaiset tilanteet eivät euron ansiosta voi enää toistua.
Olin iloinen komission tahdosta laatia yhteisön toimintasuunnitelma Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn vahvistamiseksi, mutta perehdyttyäni komission tiedonantoon minun on esittelijän tavoin tunnustettava, että tämä tiedonanto on pikemminkin pelkkä hyvien aikomusten luettelo kuin todellinen tahdonvaltainen strategia, jollaista yritykset odottavat. Ne vaativat Euroopan unionilta ja jäsenvaltioilta vankempaa tukea. Ranskan edellinen hallitus oli pannut täytäntöön tekstiiliteollisuuden tukiohjelman. Tällä konkreettisella ohjelmalla alkoi olla myönteisiä vaikutuksia. Valitettavasti komissio piti sitä laittomana.
Käytän tästä syystä tämän mietinnön käsittelyvaihetta hyväkseni pyytääkseni komissiota viemään ehdotuksensa pitemmälle, sillä kysymyksessä on lukuisten yritysten tila, lukuisten työpaikkojen säilyminen ja unionin alueiden elinkelpoisuuden ylläpitäminen.

Theonas
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan aluksi onnitella kollega Ribeiroa mietinnön johdosta. Mielestäni olemme saaneet tarkan kuvauksen kriisistä, joka vaivaa erästä unionin tärkeimmistä teollisuudenaloista.
Vuosien 1990-1996 välisenä aikana menetettiin yli 600 000 työpaikkaa ja odotettavissa on, että tulevina vuosina menetetään vielä toiset 800 000. Erityisesti on painotettava tästä aiheutuvia seurauksia naisten työllisyydelle, sillä kyseessä on työvoimavaltainen ala, jolla työskentelee pääasiassa naisia. Todellakin, milloin Euroopan unioni aikoo tehdä tarvittavat johtopäätökset politiikastaan? Kilpailu sujuu hyvin, mutta tuotantopohja ja työllisyys tuhoutuvat. Noudattamallaan yleispolitiikalla ja erityisesti kauppapolitiikallaan Euroopan unioni käytännössä kaivaa maata tämän alan alta ja vahvistaa suuntausta siirtää tuotantoyksikköjä tai -laitoksia halvan työvoiman maihin. Euroopan unionilla on raskas vastuu, sillä se ei ole edes alkeellisella tavalla huolehtinut eurooppalaisen tuotannon suojaamisesta sosiaalista polkumyyntiä harjoittavien maiden hillitsemättömältä kilpailulta. Komission esittämä toimintasuunnitelma tulee osoittautumaan riittämättömäksi muuttamaan nykyistä sietämätöntä tilannetta.
Arvoisa puhemies, alan kokonaisongelmia ei voida ratkaista ilman Euroopan unionin kilpailupolitiikan sekä myös teollisuusja kauppapolitiikan yleistä uudelleenarviointia. Vain sellainen politiikka, joka vastaisi kysymykseen kilpailukyvystä tuotannon tukemisen ja olemassa olevien tuotantoyksikköjen ajanmukaistamisen näkökulmasta, joka edistäisi vakaata täystyöllisyyttä, joka ajaisi erilaista politiikkaa raaka-aineen eli puuvillan suhteen ja joka ryhtyisi vastatoimiin kaupallista ja sosiaalista polkumyyntiä vastaan, voisi johtaa alan kehittymiseen ja työllisyyden parantumiseen.

Wolf
Arvoisa puhemies, mehän emme ole tässä tekemisissä vain espanjalaisen ja portugalilaisen asian tai McCarthy-asian kanssa vaan sellaisen kysymyksen kanssa, joka koskee mahdollista Euroopan teollisuuspolitiikan mallia. On tosiaankin kyse siitä, että tässä on tehtävä kotiläksyjä sen sijaan, että etsisimme syntipukkeja muualta. On kyse siitä, miten voidaan kehittää innovatiivisesti korkealaatuista tuotantoa käyttämällä enemmän älyä sen sijaan, että tarrautuisimme ulospäin ennen kaikkea polkumyyntiin.
Kilpailukyky ei ole perimmiltään kustannuskysymys, vaan kyse on laatusuunnitelmista, joissa painottaisimme vielä lisäksi alueellista monipuolistumista, uudelleensuuntaussuunnitelmia, voittoa lapsityövoimasta, etätyöstä ja harmaasta työvoimasta, jotka ovat yhä tunnusomaisia joillekin tämän alan osille, ja kyse on erityisten mahdollisuuksien kehittämisestä asiakkaita varten, jotta ympäristömerkit, vastaavat todistukset ja noudatetut ympäristöstandardit vastaisivat todellakin heidän haluamaansa laatua.
Herra Rübig, jotta voitaisiin tarjota tuotteita, joita asiakkaat myös ostavat, edellytyksenä on se, että myös ihmisten ostovoima säilyy. Se ei toimi tilanteessa, jossa reaalipalkat laskevat.
On kuitenkin vielä esitettävä yksi kysymys komissaarille, nimittäin miksi sellaisia malleja kehitetään ainoastaan silloin, kun jokin toimiala on täydellisesti vaikeuksissa sen sijaan, että mallit olisivat tosiasiallisesti kaiken kaikkiaan eurooppalaisen teollisuuspolitiikan perustana.

Sainjon
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi onnitella herra Ribeiroa hänen erinomaisesta mietinnöstään. Tilanne on tällä alalla niin synkkä, että näiden kauhistuttavien lukujen esittämiseen voisi lopulta väsyä, lukujen, jotka heijastavat satoja tuhansia viime vuosina lakkautettuja työpaikkoja ja samalla kokonaisilla alueilla vallitsevaa hämmennystä. Ajattelen kaikkia niitä perheitä, joita tämä tilanne koskettaa, ja aivan erityisesti niitä naisia, jotka kärsivät ensimmäisinä tästä iskusta ja jotka päätyivät useimmiten työnvälitystoimistoihin, jotka eivät tarjonneet heille mitään toivoa.
Ei mitään toivoa, näihin sanoihin tiivistyy myös komission tiedonanto. Tämä hyvien aikomusten luettelo on kiinnostava joidenkin ehdotusten osalta, mutta se ei yksinkertaisesti ole riittävän kunnianhimoinen. Unioni on jo vuosien ajan harjoittanut puolustusstrategiaa - epätoivon strategiaa - ja siitä voidaan syyttää myös hallituksia.
Tekstiilialan tilanteen parantamiseksi on ensin otettava opiksi tällä alalla tapahtuneista villeistä tuotannon siirroista ja niiden taloudellisista ja sosiaalisista seurauksista Euroopassa ja joissakin kolmansissa maissa. Meidän on nykyisin lisäksi taisteltava enemmän innovaation, laadun ja koulutuksen alalla. Siihen tarvitaan kuitenkin asianmukaisia keinoja, alkaen esimerkiksi vahvistetusta Adapt-yhteisöaloitteesta tai sellaisesta hyökkäysstrategiasta, jonka avulla voimme rakennemuutosten ohjaamisen ohella myös voittaa markkinaosuuksia ja luoda uusia työpaikkoja.
Tekstiiliyrityksiä, jotka olivat siirtäneet tuotantonsa Aasiaan joitakin vuosia sitten, palaa nykyisin takaisin Eurooppaan, sillä huipputehokkaat koneet mahdollistavat paremman kilpailukyvyn. Nämä koneet edellyttävät luonnollisesti parempaa koulutusta, ja tämä juuri on yksi niistä merkittävistä ongelmista, joita on käsiteltävä. En ole herkkäuskoinen. Tiedän hyvin, että jotkut irtisanotut työntekijät eivät välttämättä löydä uutta työpaikkaa tekstiiliteollisuuden alalla tai eivät pysty tietyssä iässä hankkimaan kovinkaan suurta ammattitaitoa antavaa koulutusta ja perehtymään tietotekniikkaan. Heitä ei pidä missään tapauksessa hylätä. Mielestäni heidät on ehdottomasti suunnattava uudelleen Euroopan sosiaalirahaston avulla palvelusektorille, joka kasvaa parhaillaan räjähdysmäisesti. Tämä kaikki lähtee liikkeelle uudesta yleisemmästä tavasta käsitellä Euroopan työttömyysongelmaa siten, että jokaisen irtisanomisen jälkeen käynnistetään automaattisesti sellainen palkallinen koulutus, joka ei johda mihinkään väliaikaiseen harjoittelupaikkaan, vaan todelliseen työntekoon.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi sanoa sanan menettelysäännöistä, jotka laadittiin eurooppalaisten ammattiyhdistysten aloitteesta unionin ulkopuolelle investoivia eurooppalaisia tekstiiliyrityksiä varten. Pidän niitä hyvin kiinnostavina, mutta näiden yritysten johtajat, eivätkä he muuten ole pelkästään tekstiilialan yritysten johtajia, tulevat luoksemme pyytämään, että unioni laatisi tällaiset säännöt, kuten Yhdysvaltain hallinto on tehnyt.
Euroopan parlamentti on vaatinut useaan otteeseen komissiota kantamaan vastuunsa tässä asiassa. Emme ole saaneet siltä mitään konkreettista vastausta, vain pitkiä puheita menettelytapasääntöjen puolesta. Mielestäni tämä tilanne on kestänyt tarpeeksi kauan. Parlamentin on tällä kertaa osoitettava nimenomaisesti ne komission yksiköt ja pääosastot, jotka voisivat ottaa tämän ongelman hoidettavakseen ja painostaa paljon voimakkaammin herra Santeria, jotta tämä haaste johtaisi tulokseen.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijää. Yhdyn siihen hänen huoleensa, että Euroopan tekstiiliteollisuutta varten tarvitaan tarkka toimintasuunnitelma. Se tosiasia, että teollisuudessa menetettiin yli 600 000 työpaikkaa tämän vuosikymmenen seitsemänä ensimmäisenä vuonna, ei tiedä teollisuudelle hyvää seuraavalla vuosisadalla.
Tekstiiliteollisuus, mahdollisesti enemmän kuin mikään muu yksittäinen valmistusteollisuus Euroopan unionissa, voi väittää olevansa perinteistä teollisuuttamme. Omassa vaalipiirissäni tekstiiliteollisuus oli teollisen kehityksen perusta.
Yhdyn esittelijän huoleen siitä, että komission tiedonannossa ei esitetä erityistä toimintasuunnitelmaa. On selvää, että teollisuus tarvitsee sellaisen suunnitelman: tarvitsemme määritellympiä toimia, jotka rohkaisevat ja tukevat innovaatiota, designia, tuotteiden ja prosessien eriytymistä ja parempia toimintamenetelmiä.
Puollan myös sitä, että rahastoja annettaisiin saataville mielikuvituksellisten, innovatiivisten hankkeiden kokeilun tukemiseksi. Tekstiiliteollisuutemme tekeminen kilpailukykyisemmäksi vaatii sellaisen rahoituksen saattavuutta, ja sen olisi oltava saatavilla tavalla, joka on helposti lähestyttävissä ja jota on helppo hallinnoida. Pilottihankkeiden sisällyttäminen kokonaan teollisuuteen vaatii myös vankkaa tukea. Mitä tiiviimmin Euroopan tekstiiliteollisuuden alalla olevat työskentelevät yhdessä, sitä paremmat mahdollisuudet kyseiselle teollisuudelle on tulla kilpailukykyisemmäksi yksittäisissä jäsenvaltioissa.
Kannatan täysin pyyntöjä niiden jakeluketjuja koskevien aloitteiden tukemiseksi, joilla muun muassa rohkaistaisiin Euroopan unionin suuria jälleenmyyjiä kehittämään yhteyksiä Euroopan unionin tavaran toimittajien kanssa nopean reagoinnin ja tavaroiden massa-tilaustyön helpottamiseksi. Saman loogisen yhteistyömallin mukaisesti avunanto Euroopan tekstiiliteollisuuden palvelujen kohtaamiselle mahdollistaisi Euroopan unionissa suuremman yhteistyön eri liikeyritysten välillä, jotka jakavat samankaltaisia ajatuksia, mutta joilla ei välttämättä aina ole keinoja sellaisen yhteistyön aikaan saamiseksi.
Huomaan, että esittelijä viittaa polkumyyntitoimenpiteisiin. Jäsenet Yhdistyneestä kuningaskunnasta olivat erityisen huolestuneita siitä, mikä vaikutus väliaikaisilla valkaisematonta harmaata puuvillakangasta koskevilla toimilla on kansalliseen teollisuuteen. Välikohtaus on osoituksena ulottuvuudesta, jolla teollisuuden on oltava pääasiallinen ehdokas polkumyyntitoimenpiteiden vuoksi.
Lopuksi haluaisin sanoa komissaarille, että tämä ei ole auringonlaskun teollisuutta: tämä on teollisuutta, jolla on tulevaisuus, mutta joka tarvitsee Euroopan unionin komission taholta tukea varmistaakseen sen, että alan tulevaisuus toteutuu täysin.

Lukas
Arvoisa puhemies, herra Ribeiron mietintö valaisee hyvin selvästi tämän Euroopalle ja sen pienille ja keskisuurille yrityksille sekä sen työllisyyspolitiikalle niin tärkeän toimialan tosiasioita, ongelmia ja tarpeita. Kun otetaan huomioon valtava kansainvälinen kilpailupaine, panen etusijalle sen, että toimialan kansalliset tuotantosarjat muodostetaan voimakkaammin eurooppalaisiksi ja että ne liitetään voimakkaammin rajat ylittävien tuotantosarjojen verkoiksi yhdentyneessä talousalueessa.
Tekstiilialan tuotantosarjojen kaikkien osien vuorovaikutusta on vahvistettava erityiskoneista aina vaatetukseen ja vähittäiskauppaan saakka. Se seikka, että tekstiilialalla on erilaisia osa-alueita ja että alalla vallitsee laaja sirpaleisuus, ei saa olla esteenä sille, että toimialaa tarkastellaan ja käsitellään talous- ja sosiaalipoliittisesti epäyhtenäisenä kokonaisuutena.
Sen vuoksi on tuettava täysin komissiolle esitettyä vaatimusta uuden, sisällöltään pitkälti innovaation edistämiseen ja uuden teknologian käyttöön suuntautuvan toimintasuunnitelman laatimisesta. Pk-yrityksiin - sekä lopullisten tuotteiden valmistajina että myös alihankkijoina - on kiinnitettävä erityistä huomiota etenkin jo sen vuoksi, että niillä on merkittävä rooli työpaikkojen tasapainon turvaajana.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, tahdon aluksi onnitella komissiota siitä, että se on esittänyt tämän toimintaohjelman tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi, sekä kollegaani Sérgio Ribeiroa mietinnöstä, jonka hän tänään esittelee; samoin onnittelen lausuntojen valmistelijoita.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, käsittelemme tänään yhtä Euroopan unionin tärkeimmistä teollisuudenaloista, jonka kauppa on yli 200 000 miljoona ecua, mutta jonka alalla Euroopan unionin kauppatase muuhun maailmaan nähden on negatiivinen.
Tekstiili- ja vaatetusalan eri toiminnoissa on mukana 120 000 yritystä, jotka ovat melkein kaikki pk-yrityksiä, ja suurin osa alan 2 000 000 työntekijästä koostuu naispuolisista työntekijöistä. Tämä toimialan työllisyystilanne on osaltaan voimakkaasti pahentanut Euroopan unionin työttömyyslukuja: vuosina 1990-1996 alalla menetti työpaikkansa 600 000 henkilöä, heistä 100 000 yksinomaan vuonna 1996, ja ellei mitään tehdä asian korjaamiseksi, työttömyyden ennustetaan lähivuosina jatkuvan ja koskettavan 800 000 työpaikkaa.
Kun otetaan huomioon, että työllisyys on Euroopan unionin merkittävä painopistealue ja että jo nyt suurin osa työttömistä on naisia, on tärkeää ryhtyä välittömiin ja syvälle ulottuviin toimenpiteisiin tällä alalla, etenkin koska tilanne koskettaa Euroopan unionin vähiten kehittyneitä valtioita tai taantuvia teollisuusmaita, jotka ovat erittäin riippuvaisia tästä toiminnasta. Esimerkiksi Portugalissa toimialan osuus teollisuuden tuotosta on yli 30 %.
Laadukkaalla tekstiiliteollisuudella on tulevaisuutta Euroopassa, ja tarve pitää yllä työpaikkoja ja muuttaa kauppatase ylijäämäiseksi pakottaa Euroopan unionin panostamaan voimakkaasti tällä alalla, erityisesti:
ottamalla käyttöön asianmukaisesti valvottuja polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä ja sosiaaliasioita koskevia lausekkeita kolmansien maiden suhteen, joilta on vaadittava esimerkiksi sosiaalista tuotemerkkiä; -tukemalla aktiivisesti pk-yrityksiä erityisesti kansallisissa toimintasuunnitelmissa työllisyyden edistämiseksi; -lisäämällä ammattikoulutusta ja mukauttamalla se naisten perhe-elämän tarpeisiin, koska naiset muodostavat alan työntekijöiden suuren enemmistön; -lisäämällä yhteisön tekstiili- ja vaatetustuotteiden viennin edistämiseen tarkoitettuja määrärahoja erityisesti budjettikohtaa B7-852 vahvistamalla, ja tässä suhteessa Euroopan parlamentin on osoitettava erityistä johdonmukaisuutta siinä, mitä toimia ehdotamme toteutettaviksi ja siinä, mille toimille ehdotamme rahoitusta; -edistämällä uusien tuotteiden kehittämistä tutkimuksen ja kehityksen V puiteohjelman välityksellä; -parantamalla sisämarkkinoiden toimintaa ja yritysten yhteistyötä Euroopan unionin sisällä.Tässä on sarja toimenpiteitä, joita komission on täydennettävä ja syvennettävä ja joiden toteuttamistapa on asianmukaisesti määriteltävä tänään käsiteltävässä toimintasuunnitelmassa tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi. Kyseessä on työllisyyden ja Euroopan unionin tuotoksen kannalta keskeinen toimiala. Olkaamme johdonmukaisia ja kannattakaamme mietintöä yksiselitteisesti.

Carlsson
Arvoisa puhemies, keskustelemme nyt Euroopan tekstiili- ja vaateteollisuuden kilpailukyvystä. Pidän komission tähän alaan liittyvää toimintasuunnitelmaa myönteisenä, koska uskon tämän olevan erittäin tärkeä ala Euroopan kannalta. On tärkeää, että keskustelemme tästä, erityisesti jatkuvan, WTO: ssa tapahtuvan liberalisoinnin yhteydessä.
Useat jäsenmaat ovat 1970-luvulta lähtien avanneet markkinansa tekstiilien tuonnille ja luopuneet vanhoista tukimuodoista. Näillä aloilla ja näillä seuduilla tapahtui valtava muutos, koska säilyttäminen ei olisi suosinut pätevyyden lisäämistä, kehitysvoimaa tai vapaakauppaa uusien kilpailevien maiden kanssa. Erityisesti tuonti Etelä-Euroopan maista, jotka silloin vaativat vapaakauppaa ja pääsyä markkinoille, muutti mullistavalla tavalla olosuhteet muun muassa Ruotsin niin kutsutulla kulkukauppiasseudulla.
Nyt on kulunut muutama vuosikymmen. Tuotanto on nykyään korkealuokkaista, mutta työntekijöiden määrä on aivan toista luokkaa. Suuri osa tuotantoa on siirretty muihin maihin, esimerkiksi Viroon. Ne Ruotsin kulkukauppiasseudun yritykset, joista nyt puhun, eivät hyödy EU: n vinouttavista taloudellisista tukiohjelmista eivätkä tekstiilikiintiöistäkään.
Kun kuulen muutamien kollegoiden eri sanoin vaativan parempaa suojaa tekstiilien tuonnille, sitä ei todellakaan esitetä EU: n vapaakaupan tai solidaarisuuden hengessä. Itä- ja Keski-Euroopan uusille demokratioille sekä muiden maanosien kehitysmaille on myös annettava mahdollisuus päästä markkinoille. Niiden on voitava kilpailla omilla edellytyksillään, jolloin kyse on usein palkoista, jotka ovat alhaisemmat kuin EU: ssa vaaditaan.
Kunnioitan täysin sitä, että tarvitsemme sopeutumisaikaa. Tuen täysin toimintasuunnitelmaa ja yhteisiä panoksia, jotta tästä kaudesta selvitään. Suuntauksesta, toisin sanoen vapaakaupasta ja yhtäläisin ehdoin tapahtuvasta kilpailusta, ei kuitenkaan saa olla minkäänlaista epäselvyyttä. Tuen tätä, koska uskon, että Euroopan tekstiiliteollisuusalalla on hyvät edellytykset. En myöskään usko, että olisi mikään itsetarkoitus yrittää säilyttää useita niistä huonoista työmahdollisuuksista, joita tällä teollisuuden alalla nykyään todella on, vaan uskon tähän teollisuuteen ja tiedän, että se on monilta osiltaan johtavassa asemassa maailmassa ja erittäin kilpailukykyinen. Jos aiomme onnistua saamaan koko alan siihen asemaan, vaaditaan kuitenkin kasvavaa muuntautumiskykyä, erikoistumista ja parempaa tietämystä, jotta pystyttäisiin kilpailemaan maailmanlaajuiseksi laajentuneessa taloudessa.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, kuulun niihin, joiden mielestä komission tiedonantoa voi tuskin kutsua toimintasuunnitelmaksi. Toisaalta olen kyllä sitä mieltä, että alalla ei ole Euroopan taholta kovinkaan paljon hyvää odotettavissa ja että sen itsensä ja jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset muutokset.
Arvoisat kollegat, mitä on tehtävä, jotta alan kilpailukykyisyys saataisiin maailmantaloudessa turvattua? Euroopan on valvottava, että Uruguayn kierroksen sääntöjä noudatetaan tarkasti. Vapaata vientiä haittaavat tullimuurit on purettava ja kaikenlaiset kekseliäät tekniikat tuonnin estämiseksi kolmansista maista on hylättävä. Havaitsemme, että Euroopan tekstiilituottajat väistävät omasta aloitteestaan kilpailua halpojen tuontituotteiden kanssa. Niiden valtteja ovat nimittäin pikemminkin laatutuotteet, uudet sovellutukset ja uusien tekniikkojen hyväksikäyttö. Tässä voi viides Euroopan puiteohjelma tutkimusta ja kehitystä varten merkitä sysäystä monille innovaatiohaluisille pk-yrityksille.
Kansalliset hallitukset eivät saa kaihtaa vastuutaan. Joka kerran ne lupaavat neuvoston istunnossa parantaa koulutusta ja vähentää veroja ja sosiaaliturvamaksuja, jotka muuten ovat osaltaan syynä harmaan työvoiman käyttöön tällä alalla. Niiden on korkea aika toteuttaa nämä lupauksensa.

Ainardi
Arvoisa puhemies, Euroopan komissio tunnustaa tiedonannossaan, että tekstiiliala on joutunut kärsimään viime vuosina merkittävästä työpaikkojen vähentymisestä. Tiedämme, että tekstiilialan vaikeudet johtuvat pääasiassa tuotannon siirroista, tuonnin kasvusta sekä työttömyyden ja alhaisen tulotason aiheuttamasta kulutuksen laskusta, mutta myös merkittävästä jälkeenjääneisyydestä, mitä tulee koulutukseen, tutkimukseen ja laitteistojen uudenaikaistamiseen.
Tekstiiliteollisuus on kuitenkin yhä ala, jolla on tulevaisuutta Euroopassa, kuten Ribeiron mietinnössä osoitetaan, jossa ei tyydytä arvostelemaan komission lähestymistapaa, vaan tehdään ehdotuksia työpaikkojen häviämisen lopettamiseksi ja tekstiilialan kehityksen edistämiseksi.
Euroopan komissio noudattaa tiedonannossaan sellaista lähestymistapaa, jossa pyritään parantamaan yritysten kilpailukykyä, mikä ei sinänsä ole kielteistä, mutta tavoitteeseen pyritään pääasiassa painostamalla työnteon kustannuksia ja lisäämällä joustavuutta, vaikka tämä tapa on osoittanut tehottomuutensa. Sen paremmin palkkoihin kohdistuva painostus kuin työnteon kustannusten laskukaan eivät ole estäneet työpaikkojen poistumisen jatkumista ja kauppavajeen pahentumista. Niinpä on ryhdyttävä merkittäviin toimiin, kilpailun vääristymien korjaamisen ja sosiaalisen polkumyynnin vastustamisen ohella, jotta voitaisiin suosia työajan lyhentämistä, kehittää tutkimusta, parantaa koulutusta ja uudenaikaistaa laitteistoja ottamalla uusia teknologioita käyttöön. Ostovoimaa on lisäksi kohotettava, jotta kulutusta voitaisiin lisätä tekstiili- ja vaatetusalalla. Jos Ribeiron mietintöä, johon nämä ehdotukset pääosiltaan sisältyvät, ei muuteta tai heikennetä tarkistusten hyväksymisellä, sen on saatava täysi tukemme.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Bangemann, hyvät kollegat, kaikkien parlamentissa käsittelemiemme ja hyväksymiemme mietintöjen joukossa on niitä, jotka ovat meille ja minulle aivan erityisen tärkeitä. Nämä mietinnöt koskevat teollisuuspolitiikkoja, näitä politiikkoja, joilla ylläpidetään ja joilla on luotava rikkautta, taloudellista toimintaa ja työpaikkoja. Kokonaiset alueet ovat näistä politiikoista riippuvaisia. Ne ovat kaiken muun perusta ja jopa ehto, mukaan lukien yleinen mielipide ja työntekijöiden henkiset voimavarat, toiveikas suhtautuminen tulevaisuuteen ja itse Euroopan ajatuksen saama tuki. Sanoin sen täällä jo kuukausi sitten esittäessäni mietintöni Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä ja sen tulevaisuudesta.
Kollegamme Sérgio Ribeiron erinomainen mietintö sijoittuu tähän ajattelutapaan. Se on tämän ajattelutavan suuntainen ja edistää tekstiiliteollisuuden tulevan kehyksen luomista. Koska itsekin edustan suurta ja vanhaa tekstiilialuetta, PohjoisRanskaa, haluan onnitella häntä hänen mietinnöstään ja sanoa hänelle, että tuen hänen tekstinsä yleistä ajatusmallia. On tosiaankin perusteltua sitoutua sellaiseen toimintasuunnitelmaan, jonka avulla tällä alalla voidaan taistella tasavertaisesti kolmansien maiden kilpailun kanssa. Mielestäni Euroopan unionin on tässä suhteessa toimittava liikkeellepanevana voimana torjuttaessa polkumyyntiä sosiaali- ja ympäristölausekkeiden sekä tarvittaessa unioniin tuotuja tuotteita koskevien rahataloudellisten rajoitteiden avulla.
Kyllä, hyvät kollegani, tekstiiliteollisuuden erityisluonne on tuotava uudelleen esiin, tekstiiliteollisuuden, joka työllistää erittäin paljon usein kouluttamatonta ja hyvin naisvaltaista työvoimaa. Lukuisissa parlamentin mietinnöissä korostetaan koulutusta. Siihen on nyt löydettävä keinot. Odotan siis myös komissiolta päättäväisiä ja konkreettisia sitoumuksia.
Kyllä, hyvät kollegani, on normaalia pohtia Aasian kriisin vaikutuksia, näiden alueiden kanssa käytävän kaupan vajeen kasvua ja siis tästä aiheutuvia seurauksia eurooppalaisille tekstiiliyrityksille. Odotan tässä asiassa lisää avoimuutta.
Kyllä, lopuksi, hyvät kollegani, on välttämätöntä tukea kaikkia niitä aloitteita, joissa työllisyys asetetaan etusijalle, ilman ideologista ennakkoasennetta. On välttämätöntä tukea uusien teknologioiden kehitystä tällä alalla. Monet kollegani ovat olleet samaa mieltä. Uusia teknologioita sekä työllisyyttä ja sosiaalista kehitystä edistäviä toimia voidaan ja on voitava yhdistää. Lopuksi haluan todeta uudelleen tekstiilialan perustavan merkityksen Euroopan teollisuudelle. Tekstiiliteollisuus ei ole menneisyyden jäänne. Se on tulevaisuuden teollisuudenala. Tästä on tehtävä tarpeellisia päätelmiä, ja toimialan on löydettävä keinot siihen. Hyvät kollegat, olemme palanneet Euroopassa jälleen kasvukauteen, ja hyvä niin. Meidän on tehtävä kaikki voitavamme kasvukauden vahvistamiseksi tutkimuksen, koulutuksen, kaupallisen hyökkäävyyden ja sosiaaliasioiden tahdonvaltaisen ja älykkään suunnittelun avulla. Euroopan tekstiiliteollisuus on myös tässä suhteessa suotuisa maaperä.

Porto
Arvoisa puhemies, kollega Sérgio Ribeiron mietintö, josta onnittelen häntä, edistää merkittävästi tekstiilija vaatetusalaa oikeaan suuntaan ja vahvistaa komissaari Bangemannin myönteistä aloitetta. Kyse on Portugalille hyvin tärkeästä toimialasta, sillä sen osuus on 9 % tuotannosta ja 13 % koko työvoimasta, ja on pidettävä erityisen huolestuttavana sitä, että vuosina 1990-1995 menetettiin 22 % alan työpaikoista, enemmän kuin Euroopan unionissa kaiken kaikkiaan. Tämä ei vielä tarkoita sitä, että toimiala olisi tyystin vailla tulevaisuudennäkymiä, sillä työpaikkojen menetys - joka vaatii sopeutustoimia - johtuu suureksi osaksi viimeaikaisesta tuottavuuden paranemisesta. Niinpä esimerkiksi Portugalissa tuottavuus kohosi vuosien 1990-1995 aikana 1, 43 escudosta 2, 14 escudoon työntekijää kohden.
Myönteiseltä kannalta on korostettava, että vaikka joudumme vastaamaan paljon halvemman työvoiman maista tulevaan kilpailuun, Eurooppa on silti kyennyt säilyttämään tärkeän asemansa. Erityisesti korkealaatuisten muotituotteiden kohdalla meidän tuotemerkkejämme suositaan kaikkialla maailmassa, mikä merkitsee myös yhtä tapaa tunnustaa eurooppalainen kulttuuriarvo, tässä tapauksessa esteettinen arvo. Kyse on siis varsin onnekkaasta tilanteesta, jossa tuolla arvolla on suoranaista merkitystä myös sille taloudelliselle toiminnalle, jota sen yhteydessä harjoitetaan.
Tuotteidemme viennin edistämiseksi on erittäin perusteltua vahvistaa sitä budjettilinjaa, jota meillä oli muutamia vuosia sitten kunnia ehdottaa. Kyse on linjasta, jonka kokemus on laajalti osoittanut oikeaksi, koska se edistää myyntiä tärkeillä, paljon vaikeammilla markkinoilla, kuten Japanin ja muiden aasialaisten maiden markkinat. Sen vuoksi haluamme aivan erityisesti korostaa, että on syytä kannattaa taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan esittämää - ja kollega Ferrerin jo mainitsemaa - tarkistusta, jossa ehdotetaan tämän linjan vahvistamista.
Lisäksi markkinoiden avautuminen kolmansille maille on hyväksyttävää ja jopa toivottavaa, mutta siihen on liitettävä erinäisiä rakennemuutosta tukevia toimenpiteitä, jotka ovat monessa tapauksessa välttämättömiä. Niitä tarvitaan esimerkiksi Portugalissa, jossa on määrä toteuttaa Uruguayn kierroksen päätteeksi sovittua tekstiilialan tukiohjelmaa, eikä tässä vaiheessa voida tietenkään hyväksyä minkäänlaisia supistuksia tähän tarkoitukseen myönnettyihin, täysin oikeutettuihin määrärahoihin; niistä on jo olemassa sitoumus, eikä olisi mitenkään ymmärrettävissä, että poliitikot jättäisivät tuon sitoumuksen täyttämättä.

Ojala
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella herra Ribeiroa erittäin perusteellisesta ja syvällisestä mietinnöstä. Myös meillä Suomessa tekstiiliala on joutunut käymään läpi perusteellisen rakennemuutoksen ja siltä on kadonnut kymmeniä tuhansia työpaikkoja. Kuitenkin se tekstiiliteollisuus, joka meillä tämän muutoksen jälkeen on jäljellä, on osoittautunut kilpailukykyiseksi maailmanmarkkinoilla.
Alan rakennemuutoksessa ja nykypäivän epävarmuudessa selviytymisessä keskeisimmäksi tekijäksi on osoittautunut teknisen kehityksen ohella sosiaalinen innovaatio, kuten työn uudelleenorganisointi, työntekijöiden tehtävien itsenäistyminen ja johtamistapojen muutos. Tästä syystä olisikin kiinnitettävä huomiota yritysten henkilökunnan ammattitaitovaatimusten kasvuun ja taitojen luonteen muuttumiseen. Kaikille henkilöstöryhmille tulisi turvata sellainen ammatillinen koulutus, jossa huomioitaisiin lisääntynyt vuorovaikutuksen, neuvottelun ja ongelmien ratkaisun tarve.

García Arias
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella esittelijää. Koska tämä ala on merkittävä erityisesti naisten työllisyyden näkökulmasta katsottuna ja sillä on alueellista vaikutusta, parlamentin olisi seurattava jatkuvasti sitä, mitä alalla tapahtuu, ja jatkettava näitä töitä.
Tämä ala on koetinkivi Euroopan taloudellisille ja sosiaalisille arvoille ja reaktioillemme tuohon paljon puhuttuun maailmanlaajuistumiseen. On totta, että sen arvioiminen synnyttää kliseitä ja konservatiivisia ja protektionistisia asenteita, ja vaikka sekin on totta, että me puhumme myönteisesti eräästä eurooppalaisesta teollisuudenalasta, joka on monimutkainen epäyhtenäisyytensä ja moninaisuutensa takia, dynaaminen ja monissa tapauksissa kilpailukykyinen, haluamatta kärjistää sekin on mielestäni totta, että tällä alalla on ongelmia - Euroopassa ja maailmassa - jotka ovat peräisin ankarasta kansainvälisestä kilpailusta ja rakennemuutoksesta. Meidän on siis puhuttava joukkoirtisanomisista, sukupuolten eriarvoisuudesta palkkojen osalta, työn epävarmuudesta, sukupuolisesta häirinnästä, matalista palkoista, laittomasta työvoimasta, tuotannon siirtymisestä ja maailman muilla alueilla lapsi- ja naistyövoiman käytöstä, epäterveellisestä työstä ja teollisuusetiikaltaan epäilyttävistä esimerkeistä - sikäli, että sitä kutsutaan välttämättömäksi kansainväliseksi työnjaoksi - kuten eräät " jauhatusverot" rajoilla ja vapaa-alueilla.
Ratkaisuja? Mielestäni, kuten täällä on sanottu, meidän on ensiksi kunnioitettava Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja tuettava ILOn perusyleissopimusten kansainvälistä vaikutusta. Meidän on täällä ja Maailman kauppajärjestössä joudutettava puolustuksen ja Euroopan kaupan edistämisen prosesseja. Siksi on tärkeää levittää ja soveltaa sosiaalisia menettelytapasääntöjä, joihin - sekin on totta - on yhdistettävä taloudellisia ja sosiaalisia tukiohjelmia kolmansissa maissa. Euroopassa on samanaikaisesti päättäväisesti tuettava teknologista innovaatiota, laatua, merkkituotteita, jatkuvaa ammattikoulutusta soveltamalla myös alueellisia ja sosiaalisia toimenpiteitä. Tämä rakennemuutos nimittäin tulee jatkumaan, ja tekstiilialueiden monipuolistamisen olisi varmistettava työllisyyden, erityisesti naisten työllisyyden, säilyminen näillä alueilla.
Valitettavasti toimintasuunnitelma, josta me keskustelemme, ei vaikuta mielestämme tarpeeksi kunnianhimoiselta, koska siinä ei täsmennetä asianmukaisia toimenpiteitä eikä rahoitusta. Se on näin ollen merkittävä haaste, josta keskusteltiin, kun puhuttiin siitä, miten saadaan aikaan tasapaino kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden välillä. Sanoisin myös, että ei ainoastaan Euroopan unionin sisällä vaan myös sen suhteissa kolmansiin maihin.
Kyse ei ole protektionismista, arvoisa puhemies, vaan sen varmistamisesta, että tässä kansainvälisessä työnjaossa, joka vaikuttaa tähän alaan, täytetään kaikki ne sosiaaliset ehdot, joita me sanomme puolustavamme.

Otila
Arvoisa puhemies, mielestäni komission tekemä ehdotus eurooppalaisen tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi ei ole riittävä. Kuten aluepoliittisen valiokunnan lausunnossakin totesimme, niin sanottu toimintaohjelma on enemmänkin alustava, hyvin varovainen suunnitelma kuin valmis ohjelma toteutettavaksi.
Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden on tehnyt kilpailukykyiseksi etenkin tehokas ja osaava työvoima, laadukas, innovatiivinen ja moderni tuotanto sekä teollisuuden erikoistuminen ja joustavuus. Toimialan heikkoudet Euroopassa aiheutuvat pitkälti epätasapainoisesta markkinoille pääsystä. EU on avannut omat markkinansa saamatta vastavuoroista, samantasoista markkinoille pääsyä kolmansien maiden markkinoille. Tästä esimerkkinä viimeisin sopimus Venäjän kanssa. EU luopui rajoituksistaan saamatta juuri mitään vastamyönnytyksiä.
Euroopan yhteisön aluepoliittiset tuet tekstiili- ja vaatetusteollisuudelle kohtelevat eri EU-alueita epätasapainoisesti. Esimerkiksi Suomen suuret asutuskeskukset eivät kuulu näiden tukien piiriin. Myöskään Retex-ohjelmaa ei Suomessa voida käyttää. Suomalaiset yritykset joutuvat kuitenkin yhteismarkkinoilla kilpailemaan tukia saavien yritysten kanssa.
Haluan muistuttaa, että EU-tukien ja kilpailukykyä kohentavien toimien tulee olla sellaisia, etteivät ne aiheuta kilpailuvääristymiä, vaan takaavat yrityksille samat mahdollisuudet kilpailuun markkinoilla. Yritysten kilpailukyky on viime kädessä kiinni niiden omasta kyvystä innovaatioon ja kehitykseen, minkä tulisi olla EU: n tukiohjelmien pääasiallinen myöntämiskriteeri.

Frutos Gama
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen asiaan siirtymistä onnitella herra Ribeiroa, koska ei ollut helppoa käsitellä tätä aihetta, ja hän on käsitellyt sitä tehokkaasti ja tarkasti. Haluaisin myös onnitella kolmea lausunnon valmistelijaa. Onnittelin jo yhtä heistä, herra Morettia, kun tarkastelimme hänen työtään aluepoliittisessa valiokunnassa. Maannaiseni rouva Ferrer on tehnyt loistavan työn talousasioita käsittelevälle valiokunnalle ja samoin herra Mendonça työllisyysasiain valiokunnalle.
Euroopan tekstiili- ja vaatetusala on erittäin merkittävä työllisyyden lähde naispuoliselle työvoimalle. Naisten osuus tällä alalla yltää 75 %: iin, mikä tekee siitä naispuolisen työvoiman pääasiallisen " esiintymän" teollisuuden alalla ja minkä vuoksi sen tulevaisuus ratkaisee naisten läsnäolon eurooppalaisessa teollisuudessa.
Alan erilaiset rakennemuutosstrategiat, kuten uusi teknologia, tuotannon osittainen siirtäminen, tuotannon suuntaaminen uudelleen suosikkituotteisiin ja nopea vastaaminen kysynnän muutoksiin, vaikuttavat huolestuttavasti ja lähes yksinomaan naispuoliseen työvoimaan.
Mitä ammattitaitovaatimuksiin tulee, naiset työskentelevät pääasiassa tehtävissä, joihin vaaditaan vähän tai ei lainkaan koulutusta. Ylemmillä toimialoilla miehet ovat yliedustettuina. Niillä aloilla, joille on keskittynyt erittäin paljon naisia, kuten nyt käsittelemällämme alalla, koulutettuja naisia on prosentuaalisesti enemmän kuin koulutettuja miehiä sen takia, että tekstiilialalla olevat matalat palkat eivät houkuttele koulutettuja miehiä. Keskipalkka on nimittäin alhaisempi kuin tehdasteollisuuden keskipalkka ja naisten palkka on joskus selvästi miesten palkkaa alhaisempi, kuten Irlannissa tai Alankomaissa, kuten todetaan työllisyyden pääosaston vuonna 1991 toteuttamassa tutkimuksessa: Sisämarkkinoiden vaikutus naisten työllisyyteen tekstiili- ja vaatetusalalla.
Rakennemuutosaikana niiden yritysten, jotka eivät pysty varautumaan yhtenäismarkkinoiden, uuden teknologian tai maailmanlaajuistumisen aiheuttamiin muutoksiin, täytyy toteuttaa ylimääräisiä mukauttamisponnisteluja, jotka koskevat ennen kaikkea työntekijöitä ja heistä kouluttamatonta henkilöstöä, josta prosentuaalinen enemmistö on naisia. Jottei näin tapahtuisi, on tarpeen antaa tälle vähän koulutetulle naispuoliselle henkilöstölle mahdollisuudet kouluttautua uudelleen ja hankkia uusien tuotantoprosessien edellyttämä ammattitaito.
Mielestäni tämä tavoite ja tämä toive on esitetty täydellisesti Ribeiron mietinnössä, josta me tänään keskustelemme.

Chanterie
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, tiedämme, että tekstiili- ja vaatetusteollisuus ovat jo yli 20 vuoden ajan merkinneet tappiota ja työllisyyden menetystä. Tästä on jo mainittu, mutta mielestäni emme saa kuitenkaan unohtaa, että kuuden, seitsemän viime vuoden aikana on menetetty vielä 600 000 työpaikkaa lisää. Määräämme unionissa koheesio- ja rakennepolitiikasta. Euroopan sosiaalirahaston ja Retex-ohjelman kautta on mahdollista saada määrärahoja, mutta nämä eivät ole mitään todellisia ratkaisuja. Siksi Euroopan komission toimintasuunnitelma, jonka se on laatinut yhdessä kyseisen alan ja jäsenvaltioiden kanssa, on tärkeä. Siksi myös Ribeiron mietintö on tärkeä, ja tahdon erityisesti onnitella esittelijää tämän mietinnön johdosta.
Tahdon hetkeksi syventyä tarkemmin neljään kohtaan tämän toimintasuunnitelman puitteissa. Ensinnäkin kilpailuaseman parantamiseen. Mielestäni siinä on erotettava kolme tärkeää tekijää, nimittäin verojen ja sosiaaliturvamaksujen vähentäminen; koulutuksen parantaminen, sillä kyseisellä alalla työskentelee hyvin paljon puutteellisesti koulutettuja, ja sarjaompelutoiminnoissa työskentelevien, vähän koulutettujen naisten lukumäärä on todella suuri. Välttämätöntä on myös tutkimuksen ja kehityksen lisääminen, jotta uusi teknologia voitaisiin ottaa käyttöön. Älkäämme unohtako, että tässä on kysymys etenkin tyypillisistä pk-yrityksistä. Niitä on Euroopan unionissa suunnilleen 120 000. Se on siis täysin toisenlainen ala kuin autoteollisuuden ala, jolla meillä loppujen lopuksi on ainoastaan 10 tai 12 suurta yritystä. Tekstiili- ja vaatetusalalla toimii paljon pieniä yrityksiä, arvoisa komissaari, ja niillä on omat erityiset tarpeensa, ja niitä on erityisesti tuettava etenkin uutta teknologiaa silmällä pitäen.
Toinen kohta, johon haluan kiinnittää huomion, on pääsy kansainvälisille markkinoille. Ei voida tarpeeksi usein mainita siitä, arvoisa komissaari, että kaupalle ollaan kaiken aikaa asettamassa uusia esteitä. Esimerkiksi Brasilia on tämän vuoden alussa saattanut voimaan yli 50 %: n tuontitullin. Kuinka voimme päästä kansainvälisille markkinoille, jos maat asettuvat sillä lailla vastahankaan. Olemme sopineet monikuitusopimusten lakkauttamisesta suunnilleen vuoteen 2005 mennessä, mutta siitä täytyy seurata pääsy kansainvälisen tason markkinoille. Ryhtykäämme siis nopeasti toimimaan polkumyyntiä harjoittavia maita vastaan, esimerkiksi Kiinaa, esimerkiksi Intiaa, esimerkiksi Egyptiä vastaan, ja etenkin myös varjelemaan henkistä pääomaa.
Kauppataseemme kolmansien maiden suhteen on negatiivinen. Älkäämme unohtako tätä. Tekstiilialalla on 5, 4 miljardin ylijäämä, mutta vaatetusalalla 22, 6 miljardin alijäämä. Joten tässä kaivataan nopeita ja tehokkaita toimenpiteitä Euroopan komission ja unionin taholta.
Kolmanneksi sosiaalisesta puolesta. Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksia on mahdollisimman paljon tuettava Euroopan unionin kansainvälisellä foorumilla. Se on ehdoton välttämättömyys, muun muassa lapsityön kieltämisen kohdalla - herra Ribeiro viittasi jo tähän - tietenkin myös Euroopan unionin sisällä.
Neljänneksi työmarkkinajärjestöjen osasta. Uskon, arvoisa komissaari, että toimintasuunnitelman toteuttamista varten olisi hyödyllistä perustaa myös seurantakomitea, jossa työmarkkinajärjestötkin voivat olla mukana.
Arvoisa puhemies, tahdon lopettaa sanomalla, että oman maani talouselämän keskusneuvoston tekstiili- ja vaatetusvaliokunnan puheenjohtajana olen tyytyväinen toimintasuunnitelmaan ja ministerineuvoston hyväksymään päätöslauselmaan. Nyt seuraa vaikein vaihe, nimenomainen toimeenpano, ja siinä luotamme teihin.

Bangemann
Arvoisa puhemies, keskustelu on selvästi osoittanut, että sen strategian on oltava osa kokonaisstrategiaamme, joka tekstiiliteollisuudessa voidaan kehittää ja joka siinä on kehitettävä. Emme voi tehdä yhdellä toimialalla jotain muuta kuin koko teollisuuspolitiikassamme. Herra Caudron muistutti oikeutetusti siitä, että se, mitä tässä ehdotetaan, on mukautettu tekstiiliteollisuuden erityisiin tarpeisiin ja että se vastaa myös sitä, mitä teemme muutenkin pitääksemme Euroopan teollisuuden kilpailukykyisenä. Siinä mielessä tässä on jo käytännössä toteutettu se, mitä herra Wolf sanoi siitä.
Olen hyvin kiitollinen esittelijälle ja myös täällä puhuneille kollegoille siitä, ettei ole epäilystäkään siitä, että lähtökohdasta ei olla eri mieltä, nimittäin että ei jäädä kiinni vanhoihin suojatoimiin eli suojella markkinoitamme ja yritetä tällä tavoin pitää elinkykyisenä teollisuudenalaa, joka ei olisi elinkykyinen ilman näitä suojatoimia. Se on väärin monestakin syystä: emme voisi tehdä niin, olemme oikeudellisesti siinä määrin osa kansainvälistä talousjärjestelmää, ettei se olisi lainkaan mahdollista. Se on myös teollisuuspoliittisesti väärin, koska sellainen teollisuus ei voisi koskaan tulla omien markkinoittensa ulkopuolella kilpailukykyiseksi, mitä se tarvitsee pystyäkseen olemaan menestyksekäs kolmansien maiden markkinoilla. Tähän asti olemme siis yksimielisiä!
Olemme myös yksimielisiä toimintaohjelman sisällöstä. Yhden jos toisenkin mielestä joissakin asioissa ei mennä tarpeeksi pitkälle, mutta uskon, että vaatimuksia esittäneet kollegat näkevät varsin hyvin, että se kaikki löytyy tiedonannoistamme. Emme ole esimerkiksi unohtaneet ulkoasioita, rouva Ferrer, päinvastoin, ne käsitellään siinä perinpohjaisesti. Olemme myös viitanneet sosiaalitoimien kysymykseen ja olemme käsitelleet muitakin toimenpiteitä, joihin täällä on vielä kerran vedottu.
On täysin selvää: tekstiiliteollisuus on mitä parhain esimerkki siitä - ja rouva Carlsson mainitsi sen myös ruotsiksi - että kansainvälistymisen, maailmanlaajuistumisen alkuvaiheessa työpaikkoja menetetään eri syistä. Osaksi sen vuoksi, että tämä teollisuudenala oli vielä 10, 15 vuotta sitten hyvin työvoimavaltainen ja osaksi ihmistyön suurten kustannusten vuoksi unionissa. Syitä ei voi johtaa ainoastaan palkkakustannuksiin, sillä vaikka tekstiiliteollisuus on paljon palkkoja maksava ala, siinä ei kuitenkaan tietenkään makseta suuria palkkoja, ei ennen kaikkea ainakaan, kuten sanottiin oikeutetusti, niille monille naisille, jotka työskentelevät tällä teollisuudenalalla. Palkkojen lisäkustannukset ovat kuitenkin nostaneet palkkojen kokonaiskustannukset niin korkeiksi, ettei tämä paljon palkkoja maksava ala ollut enää kilpailukykyinen.
Se on tullut hyvin selväksi myös teollisuuden strategiassa. Siinä korkeiden palkkakulujen osuus on siirretty niin sanottuun ulkoiseen jalostusliikenteeseen ja sitten kotimaassa on joko valmistettu lopullisesti nämä puolivalmiit tuotteet tai ainakin myyty niitä. Tämä strategia oli vastaus tähän tilanteeseen, ja se on johtanut huomattavaan työpaikkojen menetykseen jo kauan ennen kuin aloimme käsitellä tätä kysymystä. Toiseksi tuli vielä yksi asia lisää: tämän pakkotilanteen vuoksi välttyäkseen palkkakustannuksilta - sanon vielä kerran, kustannuksilta, jotka ovat syntyneet huomattavilta osin myös palkkojen sivukustannuksista - teollisuudenalalla on harjoitettu hyvin suuressa määrin rationalisoinnin strategiaa eli koneistamista, enemmän kuin muilla teollisuudenaloilla, ja ala on tullut hyvin pääomavaltaiseksi.
Nykyään tekstiiliteollisuudesta on tullut Euroopan unionissa oikeastaan pääomavaltainen teollisuudenala, koska se on ollut ainoa mahdollisuus. Erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä on joitakin kiinnostavia kehityssuuntia. On pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka valmistavat hyvin korkealaatuisia ja muodikkaita tekstiilejä ja jotka suoriutuvat myös korkeista palkkakustannuksista, koska niiden tuote tuottaa hyvin paljon rahaa juuri siksi, että se on kallis. Koska se on korkealaatuinen ja muodikas, se on niin kallis. Se ei ole tietenkään mahdollista koko tuotannon osalta, mutta se osoittaa kuitenkin, että pätevöitymisen ja erikoistumisen ajatus olisi sopiva strategia yhdelle jos toisellekin yritykselle.
Nyt siirryn joihinkin kriittisiin huomautuksiin, joita myös jonkin verran esitettiin täällä. Kukaan ei tietenkään voi käsittää kaikkea heti alusta asti, ja täällä esittämämme tiedonanto käykin niin sanotuista yleisistä raameista. Soveltaessamme sitä tarkastamme askel askeleelta yhdessä teollisuuden, työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden kanssa, mitä voimme vielä tehdä ja mikä on menestyksekästä. Olemmehan sentään laatineet tämän tiedonannon tiiviissä yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa. Meillä oli useita kokouksia, osittain hyvinkin suuria, sekä pienempiä työryhmiä, ja se, mitä asiakirjassa sanotaan, vastaa enemmän tai vähemmän työmarkkinaosapuolten käsityksiä.
Toivoisin tietenkin, että olisin nyt voinut esittää täällä toimintasuunnitelman ja että olisin voinut aina esittää tarvittavan rahasumman luottaen siihen, että se mitä täällä parlamentissa sanottiin - se on varustettava luvuilla - pannaan myös todella täytäntöön. Valitettavasti minun on tunnustettava teille, että olen menettänyt tämän luottamuksen. Ajattelen esimerkiksi vain pienten ja keskisuurten yritysten vientitukea, josta parlamentti poisti itse budjettikohdan. Nyt sitä vaaditaan uudestaan! Jos täällä olisi tiettyä yhtenäisyyttä, jos budjettipäätöksissä heijastuisi todellakin se, mitä täällä sanotaan tänään, silloin komissio voisi tehdä sellaisia rahoitusehdotuksia. Koska meillä on kuitenkin tällaisia valitettavia kokemuksia, olemme mieluummin tekemättä niin ja sanomme, että esitämme sen käytössämme olevien yleisten rahoitusmahdollisuuksien yhteydessä - ja niissä meillä onkin jo varsin paljon asioita!
Aluerahastot mainittiinkin jo. Voimme muuten rahoittaa Agenda 2000: ssa - en tiedä, kuka sen mainitsi myös - rakennerahastoista tällaisia rakenteellisia uudistustoimenpiteitä, se on täysin mahdollista. Alueet keskittyvät ehkä voimakkaammin ja niin täytyykin tapahtua. Tavallisesti kuitenkin tekstiiliteollisuutta on näillä alueilla, joten luultavasti kestämme sen. Voimme ottaa mukaan sosiaalirahaston erityisesti pätevöitymistoimenpiteissä. Voimme tietenkin rahoittaa viidennestä tutkimuksen puiteohjelmasta useita toimia, esimerkiksi tietotekniikan laajempaa käyttöä - mikä on hyvin tärkeä tekijä myös tämän teollisuudenalan tuottavuuden parantamisessa.
Vaikka tässä ei nyt esitetä mitään lukuja, älkää toki pelästykö. Olisin kumminkin mielelläni valmis esittämään tällaisia lukuja tämän vuoden talousarvioneuvotteluissa, jos voisin olla varma siitä, että tekin päätätte niistä. Olisi erinomaista, jos täällä paikalla olevat ihmiset saisivat tahtonsa läpi puolueryhmissään ja budjettivaliokunnassa. Valitettavasti näin ei ole käynyt tähän mennessä. En halua kuitenkaan tehdä tästä nyt edestakaista pallottelua, vaan haluaisin myös sanoa, mitä olemme tällä välin...
(Välihuomautus)
Joku sanoi: " Hän ei ole naiivi" . Minulla on niin monta asiaa tehtävänäni ja yritän hoitaa ne menestyksekkäästi. Ei ole hyvä lyödä koko ajan päätään seinään. Olin parlamentin jäsen 12 vuoden ajan ja budjettivaliokunnan jäsen ja tiedän, kuinka budjettivaliokunnan jäsenet tappavat parhaat ajatukset. Siispä koska en halua tulla tapetuksi enkä tehdä mitään tarpeetonta, emme ole esittäneet näitä lukuja. Jos kuitenkin haluatte, voin yrittää uudelleen. Annamme teille asiaankuuluvat budjettia koskevat ehdotukset ja sitten käymme saman keskustelun päätöksenne jälkeen. Olen aivan varma, että joudutte tarjoamaan minulle lasillisen, ei sen vuoksi, että olisimme onnistuneet...
(DE) Me yritämmekin uudelleen, me teemme sen uudelleen. Mutta nyt niihin asioihin, joita jo teemme. Meillä on tietenkin, olen jo sanonut tämän, monia ohjelmia - Adapt, Emploi, Leonardo da Vinci - joita voidaan jo käyttää tässä, ja mitä tulee ulkomaihin, olemme jo ryhtyneet useisiin toimiin. Tässä muuten näkyy, että asiassa on joskus kaksi puolta. Mietimme kauan, mitä meidän on tehtävä valkaisemattoman puuvillan polkumyynnin kanssa. Se oli selvä polkumyyntitapaus. Jos emme halua polkumyynnin muodostuvan protektionistiseksi välineeksi, ja sitä emme halua, silloin meidän on myös ryhdyttävä toimenpiteisiin, jos lainsäädännön tila on selvä. Keskustelin pitkään brittiläisen teollisuuden edustajien kanssa - rouva McCarthy mainitsi sen - jos en erehdy hänen läsnäollessaan, ja selitin hänelle, että kun otetaan huomioon lainsäädännön tila, meillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin ryhtyä näihin polkumyynnin vastaisiin toimiin ja että olemme hyvin tietoisia siitä, että siitä kärsivät luonnollisesti myös ne, jotka tarvitsevat valkaisematonta puuvillaa raaka-aineeksi ulkopuolelta. Se on muuten yhä yleisempää. Siksi on ylipäänsä mietittävä, pitäisikö sellaiset polkumyynnin vastaiset toimet supistaa vain välttämättömiksi toimiksi. Mitä enemmän tilaamme kolmansista maista, sitä vahvemmin oma teollisuutemme kärsii.
Olen huomannut sen urheilukengistä. Niissä käytimme myös polkumyynnin vastaisia toimia aina tuontikieltoon saakka. Yhtäkkiä koko teollisuus seisoi ovellani ja sanoi: emme voi tuottaa enää, sillä tilaamme ne kaikki ikään kuin raaka-aineena. Me teemme niihin vielä joitakin muutoksia, mutta loppujen lopuksi me kaikki tilaamme kenkiä kolmansista maista. Jos te asetatte tähän tuontikiellon, emme voi enää myydä ja tuottaa.
Tästä huomaa, että polkumyynti on loppujen lopuksi klassinen väline klassisessa kauppapolitiikassa. Maailmanlaajuisen yhteistyön uudenaikaisessa järjestelmässä tämä väline menettää yhä enemmän arvoaan ja muuttuu oikeastaan miekaksi, joka kohdistuu itseään vastaan, mutta siitä voimme keskustella vielä, kun tämä mietintö pannaan täytäntöön.
Lopuksi haluaisin sanoa, ja niin sanoin Uruguayn kierroksen lopuksi, kun kansainvälistä tekstiilialan kauppaa koskeva sopimus MFA purettiin, ja niin olen sanonut aina: kun avaamme markkinamme, sen on tarkoitettava, että muutkin, myös kehitysmaat, avaavat markkinansa, ja aiomme toimia päättäväisesti kaikkialla siellä, missä tätä markkinoille pääsyä estetään. Tästäkin syystä olemme perustaneet sellaisen tarkkailuvälineen, jossa voimme ryhtyä perustelujen avulla milloin tahansa toimenpiteisiin näitä maita vastaan, eikä minulla ole yhtään mitään sitä vastaan, että käytämme tätä välinettä WTO: ssa ja että vaadimme määrätietoisesti sielläkin, ettei tietenkään käy päinsä, että kun yksi maa avaa markkinansa ja aiheuttaa siten varmasti ongelmia teollisuudelleen, toinen käyttää sitä onnellisena hyväkseen eikä avaa omia markkinoitaan. Se ei käy, ja siksi suhtaudun myönteisesti siihen, mitä täällä keskustelussa sanottiin siitä tänään.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komissaari. Me kaikki olemme panneet merkille teidän vaivannäkönne, ja päätämme myöskin sen perusteella, mitä tuleman pitää, millaisen lasillisen saamme teille tarjota, kuten te, herra Bangemann, hetki sitten asian ilmaisitte.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Talous- ja rahoituskomitean kokoonpano
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Berèsin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0264/98) komission tiedonannosta yksityiskohtaisista säännöistä talous- ja rahakomitean kokoonpanosta sekä ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yksityiskohtaisista säännöistä talous- ja rahakomitean kokoonpanosta.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, parlamentille tiedotetaan tänään komission ehdotuksesta, joka koskee raha-asiain komitean muuntamista talous- ja rahoituskomiteaksi siirryttäessä talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen.
Tämä mietintö tulee varmasti sopivaan aikaan, koska meillä on 2. toukokuuta lähtien ollut vihdoinkin lupa puhua euron institutionaalisesta osiosta ja euron institutionaalisista seurauksista. Sopimus Euroopan unionista ei tältä osin ole varmasti ensimmäinen eikä viimeinen sana, mitä toimielimiin tulee, mutta meitä oli tähän asti kielletty puhumasta tästä asiasta sillä uhalla, että teemme euroon siirtymisen epävarmaksi. Hallitusten välisessä konferenssissa oli kiellettyä puhua tästä asiasta. Tilanne on 2. toukokuuta lähtien alkanut nytkähdellä, jopa liikkua eteenpäin. Meillä on nyt euroneuvosto, Euro 11 -neuvosto, ja tulevaisuudessa saamme varmasti otettua muita edistysaskelia.
Palatkaamme kuitenkin hetkeksi sopimukseen Euroopan unionista. Se on heikko siinä mielessä, että meille myönnetään sopimuksessa ainoastaan oikeus saada tietoa näin tärkeästä aiheesta. On yllättävää, että siinä otetaan kantaa teknisen komitean olemassaoloon, paitsi jos kyse ei ole todellisesta teknisestä komiteasta, missä tapauksessa meillä on syytä huoleen. Siinä määrätään kuitenkin varsinaisen asian osalta merkittävistä muutoksista, mitä raha-asiain komitean tulevaisuuteen, nimeen, kokoonpanoon ja asemaan tulee.
Komission ehdotus, joka laadittiin Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa määriteltyjen suuntaviivojen pohjalta, yllättää meitä hieman tämän näkökohdan osalta. Perustamissopimuksessa ei nimittäin määrätä, että jokaisella jäsenvaltiolla on talous- ja rahoituskomiteassa välttämättä kaksi edustajaa. Näin kuitenkin päätettiin.
Tulos tästä on, että meillä on talous- ja rahoituskomitea, jonka kokoonpano on kansallisten keskuspankkien johtajien osalta täsmälleen sama kuin Euroopan keskuspankin neuvoston, joka on keskuspankin varsinainen päätöksentekoelin.
Meistä vaikuttaa kuitenkin siltä, että vero-oikeuden ja talousarvion asiantuntijoilla, taloustieteilijöillä ja talousennusteista vastaavilla pitäisi olla tässä vaiheessa tehtävänsä. Meille sanotaan, että he saavat edustajansa talouspoliittiseen komiteaan. Tämä komitea on kuitenkin ollut olemassa vuodesta 1974 lähtien ilman, että olisimme huomanneet sillä olevan vaikutusta. Sen asemaa ei mainita vakaussopimukseen liittyvissä teksteissä, ja siihen viitataan ainoastaan asiakirjassa, jonka Ecofinneuvosto välitti Luxemburgin Eurooppa-neuvostolle. Tämä ei ilmiselvästi ole se keskeinen asema, jota odotamme talouspolitiikkojen yhteensovittamiselta. Eikä meitä myöskään vakuuta se tapa, jolla tämän komitean kerrotaan osallistuneen tänä vuonna talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen hyväksymiseen, josta on kirjoitettu paljon.
Valiokunta pohtii asiaa. Onko tämä talous- ja rahoituskomitean ohjesääntö yhteensopiva Euroopan keskuspankin itsenäisyyden kanssa? Talous- ja valtiovarainministerithän tosin kutsutaan mukaan Euroopan keskuspankin työhön. Kansallisten keskuspankkien johtajat ovat kuitenkin talous- ja rahoituskomitean täysivaltaisia jäseniä, ja heidän käyttäytymisensä on liian kansallismielistä.
Mielestämme tarvitaan tilaisuuksia vuoropuheluun Euroopan keskuspankin kanssa, muttei talouspolitiikan määrittelyn tasolla. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta pitää vuoropuhelua välttämättömänä, mutta sen mielestä talous- ja rahaliitossa ei tarvita tällaista vuoropuhelua.
Kehotamme näin ollen neuvostoa tarkistamaan käsiteltävänä olevaa ehdotusta ja miettimään uudelleen kansallisten keskuspankkien edustajien asemaa talous- ja rahoituskomiteassa. Vaadimme sitä selkeyttämään talous- ja rahoituskomitean ja työllisyyskomitean välisiä suhteita. Vaadimme sitä myös harkitsemaan talous- ja rahoituskomitean ja talouspoliittisen komitean yhdistämistä.
Meitä vastaan esitetään, että talous- ja rahoituskomitean olisi tässä tapauksessa kokoonnuttava kerran viikossa, ja miksipä ei? Euro tarvitsee sellaisia toimielimiä ja poliitikkoja, jotka suostuvat uhraamaan sille tarpeeksi aikaa. Siirtyminen euroon mullistaa kansalaistemme elämän, mutta myös toimielintemme, poliittisten vastuunkantajiemme ja virkamiestemme elämän, heidän tottumuksensa ja tapaamisensa.
Taloudellinen hallitus ei ole Ecofin-neuvosto, joka kokoontuisi kolme kertaa viikossa. Niinpä olemme sitä mieltä, ettei talousja rahoituskomitean ja talouspoliittisen komitean yhdistämistä pidä torjua suoralta kädeltä. Se voi olla keino talouspolitiikan yhteensovittamisen todellisten välineiden luomiseksi.
Jos mikään ei tässä vaiheessa muutu, vaadimme jäsenvaltioita käyttämään varajäseniä, jotta vero-oikeuden ja talousarvion asiantuntijat sekä taloustieteilijät voisivat osallistua talous- ja rahoituskomitean toimintaan. Vaadimme, että meitä kuullaan talous- ja rahoituskomitean ohjesäännöstä, sen sijaan, että meille pelkästään tiedotetaan tämän komitean kokoonpanosta.
Vaadimme lopuksi neuvostoa ja komissiota tekemään tästä järjestelmästä ainoastaan väliaikaisen. Odotamme kaikilta asianomaisilta toimielimiltä ehdotuksia tämän järjestelmän kehittämiseksi siirryttäessä EMUn viimeiseen vaiheeseen.
Esittelijänne pohtii lopuksi tämän talous- ja rahoituskomitean asemaa suhteessa euroneuvostoon, eli Euro 11 -neuvostoon, ja ehkä myös tämän tulevan neuvoston puheenjohtajan henkilöllisyyttä.
Tämänpäiväinen tiedottaminen parlamentille antaa meille tilaisuuden ottaa kantaa sen toimielinjärjestelmän yhteen osaan, jonka on määrä antaa Euroopan unionille mahdollisuus edistää talouspolitiikkojen yhteensovittamista kasvun ja työllisyyden hyväksi. Tästä näkökulmasta katsoen olemme sitä mieltä, että paljon on vielä tekemättä. Teemme sen yhdessä, ja Euroopan parlamentti aikoo hoitaa osansa siinä täysipainoisesti.

Harrison
Arvoisa puhemies, onnittelen kollegaani, rouva Berèsiä, siitä, että hän valaisi yhtä Euroopan unionin hämärimmistä järjestöistä - talous- ja rahoituskomiteaa. Erinomaisen, tehtävästään pois siirtyvän Sir Nigel Wicksin toimiessa sen puheenjohtajana se on tehnyt arvokasta työtä asiakirjojen valmistelussa Ecofin-neuvostolle. Osa sen luottamuksellisuudesta on oikeutettua. On järkevää, että tärkeiden asiakirjojen on annettava panna uusia ajatuksia alulle ennen kuin ne tuodaan julkisuuteen.
On kuitenkin aika olla avoimempia. Nimen muuttaminen talous- ja rahoituskomiteaksi on asioille sopiva vaihe, jolloin uudistus saadaan aikaan. Äskettäisessä tapaamisessani Sir Nigelin kanssa minua rohkaisi kuulla hänen kannattavan ajatusta, että hänen seuraajansa puheenjohtajana - hän ei itse jatka siinä tehtävässä, koska Britannia ei ole EMUn perustajajäsen - olisi tultava useammin Euroopan parlamentin asianmukaisen valiokunnan kuultavaksi, jotta talous- ja rahoituskomiteasta tulisi avoimempi yleisön tarkastelulle. Näin siitäkin huolimatta, että perustamissopimuksen 109 c artiklassa edellytetään ainoastaan, että parlamentille tiedotetaan neuvoston päätöksistä.
Tuo kaikki muodostaisi hyvän alun, mutta nimen muutoksen olisi heijastettava myös toimialan muutosta. Monet meistä ovat huolestuneita siitä, että perustamissopimuksessa korostetaan rahoitusasioita taloushallinnon kustannuksella. Uudelleen nimetyn talous- ja rahoituskomitean olisi saatava vaaka kallistumaan takaisin asianmukaiseen tasapainotilaan. Esittelijän ehdotus uusien yhteyksien aikaansaamiseksi lähes viimeisillään, vuodelta 1974 peräisin olevan talouspoliittisen komitean kanssa, on hyvä, samoin kuin ehdotus talous- ja rahoituskomitean ja Amsterdamin sopimuksen työllisyysluvun mukaisesti luodun työllisyyskomitean välisen vuoropuhelun rohkaisemisesta.
Ratkaisu siihen, mitä esittelijä ja sosialistiryhmä pyrkivät saavuttamaan, löytyy talous- ja rahoituskomitean jäsenistön kokoonpanosta. Sen olisi tietenkin oltava yhtä tasapainoinen ja taitava kuin Ranskan voitokas jalkapallojoukkue oli sunnuntaina. Tällä hetkellä se on kuitenkin miehitetty pankkiireilla, vaikka 109 c artiklassa ei eritellä, olisiko edustajien tultava kansallisista pankeista vai talous- ja valtiovarainministeriöistä. Varmasti tässä olisi suotavampaa, että kansallisten keskuspankkien johtajien lisäksi mukana olisi sellaisia edustajia talousministeriöistä, jotka ovat itse vastuussa lyhyen ja keskipitkän aikavälin talouspolitiikan laatimisesta. Asianlaita voisi olla jopa niin, että 34 hengen vahvuisen talous- ja rahoituskomitean jäseniä korvattaisiin toisilla. Verotus- tai budjetointialan asiantuntijoiden olisi asetuttava vakituisten jäsenten tilalle silloin tällöin, jos se johtaisi parempaan ja asioihin asiantuntevampaan keskusteluun.
Lopuksi kannatan esittelijän ehdotuksia siitä, että neuvoston päätösehdotuksia olisi muutettava siten, että ne voidaan tarkistaa 1. tammikuuta 2002 mennessä, ja että komission, talous- ja rahoituskomitean ja EKP: n olisi toimitettava 1. heinäkuuta 2001 mennessä kertomus toimielinten välisistä suhteista EMUn puitteissa kolmannen vaiheen alusta alkaen.

Peijs
Arvoisa puhemies, perustettavalla talous- ja rahoituskomitealla on paljon tärkeitä tehtäviä, ja ne on jo määritelty mainitussa Maastrichtin sopimuksen 109 c artiklassa, sen 2 kohdassa. Mitä Euroopan talous- ja rahoituskomitea sitten tekee? Se neuvoo pyydettäessä tai omasta aloitteestaan neuvostoa ja komissiota, tutkii yhteisön talous- ja rahoitustilannetta, valmistelee neuvoston työtä monella alalla, kuten valuuttakurssipolitiikan ja talouspolitiikan koordinoinnin alueella. Etenkin talouspolitiikan koordinointi on viime kuukausien aikana saanut paljon huomiota osakseen. Koordinoinnista tulee myös yhä tärkeämpi asia.
Wim Duisenberg kirjoitti vastauksena toukokuun kuulemistilaisuuden kirjallisiin kysymyksiin, että inflaatiota ei määrää ainoastaan rahapolitiikka vaan myös budjettipolitiikka. Molemmat siis, arvoisa puhemies, vastoin esittelijämme tahtoa. Sen tähden on huolehdittava siitä, että budjettipolitiikasta vastaavat julkiset elimet ja korosta lopullisesti päättävä Euroopan keskuspankki tulevat toimimaan hyvässä yhteistyössä keskenään. Talous- ja rahoituskomitealla on tässä keskeinen osa, uskon, että siitä tulee koordinaation foorumi.
Rouva Berèsin ehdotusta poistaa rahapolitiikan asiantuntijat tai Euroopan keskuspankin edustajat komiteasta, en pidä hyväksyttävänä. Kansalliset rahapolitiikan asiantuntijat eivät siis hänen näkemyksensä mukaan enää istu komiteassa. Haluan rouvan Berèsin myötä korostaa politiikan koordinoinnin välttämättömyyttä, mutta en samalla tavalla kuin hän. Siksi puolueryhmäni on esittänyt kolme tarkistusta. Mielestäni yksityisiä maita on voitava muistuttaa niiden vastuuvelvollisuuksista. Jos osa valtioista päästää budjettipolitiikkansa veltostumaan, se voi merkitä sitä, että EKP: n on poljettava valuuttajarrua niiden valtioiden kustannuksella, joiden asiat ovat kunnossa. Niin ei saa tapahtua. Wim Duisenberg on ilmoittanut, että hänestä Euroopan keskuspankin tehtävänä on näpäyttää jäsenvaltioita sormille, jos niiden hallitukset siirtyvät kulkemaan Euroopan budjettilinjan ulkopuolella, vakaussopimuksen mukaisesti. Alankomaissakin on Alankomaiden pankki jo menneinä vuosina omaksunut tehtävän toimia kriittisenä ja puolueettomana valtionvarojen arvioijana, ja nyt ryhtyy uusi pääjohtajakin taas kannattamaan tätä linjaa. Vielä kolme viikkoa sitten Alankomaiden pankki kritisoi rahoitusmarginaalia koskevia neuvotteluja, joita käytiin uutta hallitusta muodostettaessa. Juuri tämän takia kansallisia rahapolitiikan asiantuntijoita ei voi jättää komitean ulkopuolelle, niin kuin rouva Berès kylläkin ehdottaa. He vastaavat välttämättömästä ja puolueettomasta kunkin jäsenvaltioiden taloustilan tuntemuksesta ja tuovat komitean kuultavaksi kriittisen äänensä. Heidän on estettävä se, että komitean kovaäänisistä kaikuu liikaa isännän ääni. Jos komiteaan nimittäin kuuluu vain valtiovarainministeriöiden virkamiehiä, niin Ecofin neuvoo itse itseään. Myös tämänhetkinen palkka-alan kehitys Saksassa osoittaa, että kansallisten keskuspankkien varoittava ääni on kuultava selvästi.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, yhdyn niihin mielipiteisiin, joita niin esittelijä kuin sosiaalidemokraattisen ja kansanpuolueen ryhmien edustajat ovat täällä esittäneet siitä, että nykyisessä ehdotuksessa tämän raha-asiain komitean korvaavan talous- ja rahoituskomitean kokoonpanoksi olisi oltava laajempi kokoonpano ja sen olisi toimittava enemmän yhteisön tasolla.
Arvoisa komissaari muistanee, että taloutta koskevan vuosikertomuksen sisällöstä käydyssä keskustelussa, jossa raha-asiain komitean ehdotuksen mukaan rajoitettaisiin komission kykyä arvioida eri jäsenvaltioiden talouksien tilannetta erikseen, parlamentti torjui kyseisen rajoittamisen. Mahdollisesti tuo komission kyvyn rajoittaminen toteutetaan, jos talous- ja rahoituskomitean kokoonpano vahvistetaan sellaiseksi kuin se nykyisessä ehdotuksessa on.
Mielestäni tässä kokoonpanossa on eräs merkittävä puute, sillä talous- ja rahoituskomiteasta tulisi eräänlainen Euroopan keskuspankin toinen neuvosto ja toinen Ecofin-neuvosto, niin että kokonaistilanne olisi hallinnassa, mutta koko Euroopan unionin tasolla ei olisi sellaista keskustelufoorumia, jossa pystyttäisiin arvioimaan puolueettomasti taloudellista ja rahoitustilannetta ja näin ollen neuvomaan niin Euroopan keskuspankkia kuin unionin omia toimielimiäkin, kuten komissiota tai itse parlamenttia. Näin ollen mielestäni olisi hyvä tarkistaa tätä kokoonpanoa ja antaa sille todellinen yhteisöllinen ulottuvuus Euroopan unionin tasolla.

Wolf
Arvoisa puhemies, olemme tekemisissä tässä paljon yleisemmän ongelman kuin pelkän komitean kokoonpanon kanssa. Olemme tekemisissä sen vaaran kanssa, että poliittinen tarkkaavaisuus heikentyy eurosta tehtävän päätöksen jälkeen, jolloin teknokraattien vanhat unelmat tulevat yhtäkkiä jälleen ajankohtaisiksi ja institutionaalinen sääntelemättömyys muuttuu institutionalisoiduksi ei-politiikaksi.
Haluaisin varoittaa EKP: tä. Toimielinten nirvana ei ole mikään turvallinen paikka, ja siitä on todisteita. Ensiksi: herra Duisembergin palkkaa käsitellään lehdistön mukaan valtiosalaisuutena. Toivon, että hän julistaa sen perättömäksi. Toiseksi: menettely talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen asettamiseksi, jossa talous- ja rahoituskomitea on työstänyt pois käytännöllisesti katsoen kaiken poliittisen sisällön - työllisyyspolitiikan etusijan, rahapolitiikan suojaamisen, palkkapolitiikan ja tuottavuuskehityksen suhteen - komission ehdotuksesta ja tehnyt sen siten vaarattomaksi. Tarvitsemme tässä elimen, joka neuvottelee EP: n kanssa, emmekä pelkkiä tietoja. Tarvitsemme poliittisen tehtävän, joka todella pätevästi valmistaa Ecofinneuvostoa ja Euro11: tä yhdessä työllisyyskomitean kanssa tekemään sellaisen kuin Euroopan taloushallituksen, emmekä aikaansaa tätä nykyisessä muodossa olevalla ehdotuksella, vaan siinä todellakin vain herätetään henkiin teknokratian painajaiset.

Castagnède
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän on onniteltava rouva Berèsiä hänen valppaudestaan.
Komission ehdotus raha-asiain komiteaa seuraavan talous- ja rahoituskomitean kokoonpanosta näyttää viattomasti ainoastaan aikaisemman kehityskulun jatkolta. Se merkitsee kuitenkin myös sellaista todellisuutta, jossa Euroopan taloudellinen rakentaminen riistäytyy hallinnasta kohti kahdenlaista ylilyöntiä: liialliseen monetarismiin ja teknokraattien liialliseen valtaan.
Talous- ja rahoituskomitean nimi viittasi kuitenkin siihen, että komiteassa voitaisiin käsitellä muitakin kuin pelkkiä rahapoliittisia huolia. Komitean tehtävä päätösten valmistelijana talouspolitiikkojen yhteensovittamisen tai talouspolitiikkojen laajojen suuntaviivojen määrittämisen alalla saa sen luonnostaan ottamaan huomioon kaikki taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat sekä vaatimaan kaikkien talous- ja sosiaalipolitiikan välineiden käyttämistä.
Komission ehdotukset komitean kokoonpanosta ovat kuitenkin liiallisen pelkistäviä. Ne tekevät komiteasta pankki- ja rahapolitiikan apulaisen, jollaista ei EKPJ: ssä ollenkaan tarvita, koska sen itsenäisyys ja toimintakeinot on varmistettu huolellisesti.
Esittelijämme arvostelee siis aivan oikein liian merkittävää asemaa, joka halutaan antaa kansallisten keskuspankkien edustajille tässä komiteassa, samoin kuin johtavien virkamiesten osalta sitä, että ainoastaan rahoitushallinnon edustajat voisivat osallistua yksinoikeudella komitean toimintaan. Niinpä meistä vaikuttaa toivottavalta laajentaa talous- ja rahoituskomitean kokoonpanoa ja rajoittaa - kuten rouva Berès toivoo - keskuspankkien edustajien asemaa komiteassa, mutta myös, ja tässä kohdin haluaisimme mennä pitemmälle kuin esittelijämme, varmistaa, että talous- ja sosiaalialalla muidenkin kuin korkeiden virkamiesten asiantuntemus tulee edustetuksi.
Olemme lopuksi yhtä kiinnostuneita kuin rouva Berèskin säännöllisen tiedotus- ja kuulemisjärjestelyn aikaansaamisesta talous- ja rahoituskomitean ja Euroopan parlamentin välille.

Blokland
Arvoisa puhemies, talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen alkaminen aiheuttaa raha-asiain komitean kokoonpanon muutoksen. Myös nimi vaihtuu, ikävä kyllä. Mielestäni se olisi saanut jäädä samaksi. Siinä tapauksessa esittelijä olisi säästynyt ainakin yhdeltä pettymykseltä. Nyt hän uskoo, että nimen muutoksesta on ilman muuta seurannut myös sisällön muutos. Tässä kuitenkin syy ja seuraus vaihtavat paikkaansa. Olisi ollut paljon johdonmukaisempaa puolustaa raha-asiain komitea -nimen säilyttämistä.
Mietinnön perusteluissa esittelijä sanoo, että euroalueen valtiot ovat kaksinkertaisesti edustettuina talous- ja raha-asiain komiteassa, nimittäin omien edustajiensa kautta (suoraan) ja Euroopan keskuspankin edustajien kautta (välillisesti). En pysty seuraamaan tätä ajatustenkulkua. Ei ole mielekästä pitää EKP: n edustajia euroalueen valtioiden välillisinä edustajina. Sillä joka näin tekee, ei ole kovin selkeää käsitystä EKP: n riippumattomuudesta.
Se ilmenee myös seuraavasta asiasta. Sillä siitä huolimatta että esittelijä ei ole kovin ihastunut kansallisten virkamiesten vaikutusvaltaan talous- ja rahoituskomiteassa, hänen mietintönsä on selvä tyypillisen ranskalais-kansallisen keppihevosen puolustuspuhe: taloudellisen hallituksen muodostaminen Euroopan tasolla EKP: n vastapainoksi, joka - Ranskan hallituksen mukaan - on kuulemma rakennettu liikaa Saksan mallin pohjalta.
Edelliset huomautukset huomioon ottaen miellyttävä sivuseikka on se, että Euroopan parlamentille ei tässä pöytäkirjassa anneta vakavia valtuuksia.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, talous- ja rahoituskomitea, joka ottaa nykyisen raha-asiain komitean paikan, vahvistaa Ecofin-neuvostoa verrattuna muihin Euroopan unionin neuvostoihin. Minusta on arveluttavaa, ettei Maastrichtissa painotettu tarpeeksi sitä, että Euroopan komission asema heikentyy, kun komissio ei anna ehdotuksia talouspolitiikkojen yhteensovittamisen tärkeissä prosesseissa vaan suosituksia. Parlamentin on ryhdyttävä toimiin, jotta tämä muutetaan uudestaan sopimuksen myöhemmissä tarkistuksissa.
EU: ssa on päästävä uuteen laatuun politiikkojen yhteensovittamisessa. Esittelijä huomauttaa siitä oikeutetusti, ja talous- ja rahoituskomitean - voin vain jakaa sen toiveet ja myös sen arviot - on myös sanottava sanansa tästä uudesta yhteensovittamisen institutionaalisesta järjestelystä. Pidän hyvin valitettavana sitä, että aikoinaan Giscard d'Estaingnin ja Helmut Schmidtin aloittaman Euroopan valuuttakurssijärjestelmän yhteydessä aiottu päällekkäisyys rahaunionin prosessin saatteena ei nyt niin sanotusti kokenutkaan huippuaan. Silloin perustettiin kaksi komiteaa, nimittäin raha-asiain komitea ja työllisyyspoliittinen komitea. Raha-asiain komiteasta tehtiin toimielin, se juurrutettiin sopimuksen avulla, työllisyyspoliittinen komitea jäi taka-alalle. Sitä ei voida puolustaa dramaattisen poliittisen kehityksen ja Euroopan arvonlisän kielteisen tuloksen perusteella. Tästä syystä olen sitä mieltä, että työllisyyspoliittisia, talouspoliittisia ja rahapoliittisia ongelmia on todellakin tarkasteltava yhdessä. Haluaisin muistuttaa, että tämä parlamentti hyväksyessään viime vuonna talouspolitiikan laajat suuntaviivat painotti ponnekkaasti, että talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin olisi sisällytettävä muutkin näkökohdat, erityisesti koska talous- ja rahapolitiikassa toimivien ministereiden päätöksiä on tarkasteltava kansallisten parlamenttien budjettineuvottelujen yhteydessä, joita käydään aina joka vuoden syksyllä.
Talous- ja rahoituskomitealla on neuvoa-antava asema. Siitä huolimatta siitä on tullut toimielin. Siksi sen toiminnan on oltava avoimempaa ja läpinäkyvämpää. Tässä on siis oikein, että tarvitsemme nykyisen vuoro-puhelun ylittävää raha-asioita koskevaa vuoropuhelua. Te tiedätte, että parlamentti on ollut jo vuosia vuoropuhelussa raha-asiain komitean kanssa rahaasiain alivaliokunnan välityksellä. Sitä on laajennettava myös raha-asiain komiteaan, jotta vakauttamissuunnitelmien arviointi, liiallisten alijäämien välttämisen arviointi ja muut lähtökohdat talouspolitiikan yhteensovittamiseksi eivät jää ainoastaan rahaasioista vastaavien arvovaltaisten tekijöiden ja raha-asioissa neuvoa antavien elinten käsiin, vaan että niihin voivat osallistua muutkin.
En pidä edelleenkään tärkeänä neuvoston vuosittaista huippukokousta. Ecofin-neuvoston jo ennestään ylimitoitettu asema ei saisi johtaa siihen, että talous- ja työllisyyspolitiikasta päätetään ilman talous- ja työministereitä. Yhtä selvä kuin on rahaliiton institutionaalinen kehys, yhtä alikehittyneitä ovat talousliiton päätöksentekoprosessit. Tässä on saatava uudet lähtökohdat. Berèsin mietintö luo toivoa siitä. Tarvitsemme ilmeisesti jopa lisäpöytäkirjan Maastrichtin sopimuksen 103 artiklaan, jotta olemme tulevaisuudessa todella toiminta- ja päätöksentekokykyisiä.

Herman
Arvoisa komissaari, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelu näyttää koskevan etenkin tämän komitean kokoonpanoa.
Todellinen keskustelu ei itse asiassa koske tämän komitean kokoonpanoa, vaan pikemminkin komitean luonnetta. Olemme kuitenkin nähneet, että tämän komitean tarkoituksena on tällä hetkellä ainoastaan puolustaa kansallisia näkökantoja ja höylätä pois kaikki yhteisöllinen aines. Se, koostuuko komitea kansallisten keskuspankkien edustajista vai talous- tai valtiovarainministeriöiden edustajista, ei muuta tilannetta miksikään, ja se juuri on järkyttävää. Meillä on nimittäin komissio, joka laatii yhteensovittamisen alalla suositusehdotuksia. Sen jälkeen ne siirretään raha-asiain komiteaan, jolle on nyt annettu nimeksi talous- ja rahoituskomitea, mutta se ei muuta mitään: komitean tarkoituksena on puolustaa näkökantoja, jotka eivät edusta yhteistä etua. Tätä ei voida muuttaa mitenkään, koska prosessi järjestetään tähän muotoon perustamissopimuksessa.
Meidän on nyt siis toimittava siten, että voimme korjata tämän erehdyksen, ja tätä varten parlamentille on ehdottomasti annettava mahdollisuus vaikuttaa ja antaa siten asioille sellainen ulottuvuus, jollaista tämä komitea ei niille koskaan anna, koska olemme nimittäin nähneet ja näemme vielä myöhemminkin, että komitea ei tee koskaan mitään yhteisen edun nimissä, vaan sen tarkoitus on puolustaa hallitusten kantoja. Tarvitsemme kuitenkin politiikkojen yhteensovittamista, mikä taas edellyttää ylikansallista valtaa. Ainoastaan komissiolla ja parlamentilla on ylikansallista valtaa. Ainoastaan niiden olisi puututtava asiaan tässä vaiheessa. Ne tekevät päällekkäistä työtä Ecofin-neuvoston kanssa. Tämä komitea on siis melko tarpeeton. Olisin toivonut, että tämä seikka olisi käynyt ilmi komission ehdotuksista, etenkin kun komissio koki kipeänä tavan, jolla nämä ehdotukset tasoitettiin valmiiksi. Olin toivonut, että se olisi näiden ehdotusten myötä korjannut tilanteen. Näin ei tapahtunut, ja pahoittelen sitä.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, talous- ja rahoituskomitea, joka korvaa entisen raha-asiain komitean, on aivan erilainen, ja sen kokoonpanon ja toimintatapojen on vastattava tätä tosiasiaa. Enää ei siis synny kysymystä jonkinlaisesta rahapolitiikan koordinoinnista valtioiden osalta. Tämän tehtävän hoitaa Euroopan keskuspankki. Uusi komitea on eräänlainen kokoonpanoltaan mahdollisimman laaja tekninen neuvonantaja, joka yrittää löytää tapoja sovittaa yhteen talouspolitiikat, joita harjoittavat talous- ja rahaliiton eurooppalaisen järjestelmän jäsenvaltiot ja valtiot, jotka eivät vielä ole liittyneet talous- ja rahaliittoon ja jotka pysyvät valuuttakurssijärjestelmässä riippumatta siitä, ovatko ne jäseniä vai eivät. Komitealla pitää siis olla yleinen pätevyys antaa neuvoja Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouspolitiikan yhteensovittamisesta yleisen rahapolitiikan kanssa. Tämä on uusi tehtävä, jota komitealla ei ennen ole ollut.
Mielestäni komiteasta ei pidä puhua suureen ääneen ja liioitella sen roolia. Tietysti siitä on apua, tietysti se tukee tätä linjaa, mutta se ei ole mitään absoluuttista, joka voisi herättää sellaisia pelkoja, joista tässä salissa on puhuttu. Jos arvioin asiaa siltä pohjalta, miten parlamentin valiokunnissa - samaan viittasi myös rouva Randzio-Plath - on järjestetty erilaisten ja nyt puheenaiheena olevaa komiteaa paljon korkeampien toimielinten kuulemistilaisuuksia, ja siitä, miten niihin on suhtauduttu, minulle syntyy vaikutelma, että sama jatkuu myös nyt, ja haluaisin nähdä, mikä on se komitea, joka kieltäytyy tulemasta Euroopan parlamentin valiokuntien kuultavaksi antamaan selvitystä tekemistään päätöksistä, vaikkakaan tätä ei edellytetä perustamissopimuksessa eikä muualla. Mielestäni meidän ei siis pidä olla huolissamme tästä asiasta ja tämän komitean kokoonpanon pitää olla sellainen kuin aiemmin määriteltiin: myös jäsenvaltioiden keskuspankkien edustajien pitää osallistua siihen. Komiteasta tulee olemaan hyötyä soviteltaessa toisaalta EKP: n ja toisaalta valtiovarainministeriöiden kantoja.
Suhtautukaamme siis asiaan maltillisesti ja älkäämme liioitelko tämän komitean mahdollista roolia ja merkitystä.

De Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, rouva Berèsin mietintö talous- ja rahoituskomitean kokoonpanoon liittyvistä yksityiskohtaisista säännöistä, joista talous- ja valtiovarainministerien neuvoston on tehtävä päätös, on merkittävä ja erittäin hyödyllinen lisä keskusteluun talous- ja rahaliiton perustamisprosessin puitteissa.
Euroopan unionin perustamissopimuksen 109 c artiklan 3 kohdassa ei tosin määrätä muodollisesti Euroopan parlamentin kuulemisesta tässä asiassa, mutta on perusteltua, että parlamentti ryhtyy käsittelemään näin merkityksellistä kysymystä. Perustamissopimuksessa määrätään sitä paitsi neuvoston puheenjohtajan yleisestä tiedottamisvelvollisuudesta parlamentille, ja on siis luonnollista antaa tälle velvollisuudelle sisältö.
Olen siis komission mukana iloinen esittelijänne pohdinnasta, joka koski tämän uuden komitean kokoonpanoa, ja panen myös kiinnostuneena merkille kaiken, mikä koskee komitean ohjesääntöä, joka on myös hyväksyttävä ennen 1. tammikuuta 1999. Komissio joutuu antamaan lausunnon tästä uudesta ohjesäännöstä, ja se ottaa aikanaan mitä suurimmassa määrin arvionne huomioon.
Vastatakseni esille nostettuihin - etenkin esittelijänne tänä aamuna esittämiin - kysymyksiin haluaisin tehdä kahdenlaisia nopeita huomautuksia, jotka koskevat yhtäältä talous- ja rahoituskomitean varsinaista kokoonpanoa ja toisaalta sen asemaa.
Mitä kokoonpanoon tulee, 109 c artiklan 2 kohdassa määrätään, että jäsenvaltiot, komissio ja Euroopan keskuspankki nimittävät kukin enintään kaksi komitean jäsentä. Valtioiden ja hallitusten päämiehet täsmensivät kuitenkin aikomuksiaan viime vuoden 12. ja 13. joulukuuta pidetyssä Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa hyväksytyssä päätöslauselmassa talouspolitiikan yhteensovittamisesta, ja Eurooppa-neuvoston päätelmissä sanottiin seuraavaa: talous- ja rahoituskomitea, joka koostuu kansallisten keskuspankkien ja Euroopan keskuspankin sekä kansallisten valtiovarainministeriöiden korkeista virkamiehistä, muodostaa kehyksen, jossa neuvoston ja keskuspankin välistä vuoropuhelua voidaan valmistella ja jatkaa korkeiden virkamiesten tasolla.
Tilanne ei siis ole, herra Castagnède, riistäytynyt hallinnasta. En voi hyväksyä tätä arvostelua, koska tässä Eurooppaneuvoston tekstissä määritellään se luonnollinen kehys, jossa komission on tehtävä ehdotuksensa, vaikka, kuten esittelijänne panee oikein merkille, komissio ei ole määritellyt hallintoa, jonka on oltava komiteassa edustettuna. Tämä oli kuitenkin ainoa liikkumavara, joka komissiolle tässä valtioiden ja hallitusten päämiesten tekstissä jätettiin.
Komission mielestä raha-asiain komitean ja talous- ja rahoituskomitean välillä ei voi olla jatkuvuutta. Kuten herra Harrison sanoi, kyse ei ole pelkästä nimen muuttamisesta, vaan kyse on itse järjestelmän luonteen muuttamisesta. Talous- ja rahoituskomitean tehtävät eivät siksi ole enää samat kuin raha-asiain komitean tehtävät.
Nämä talous- ja rahoituskomitean tehtävät täsmennetään ja määritellään perustamissopimuksen 109 artiklan 2 kohdassa, ja ne keskittyvät loppujen lopuksi jäsenvaltioiden taloudellisen ja rahataloudellisen tilanteen seurantaan sekä kolmansien maiden ja muiden kansainvälisten instituutioiden kanssa harjoitettavien rahataloudellisten suhteiden seurantaan, mutta talous- ja rahoituskomitea myötävaikuttaa etenkin, ja uskon tämän olevan tärkeää, neuvoston työn valmisteluun teknisellä tasolla.
Vastaan herra Hermanille, että henkilöt, jotka nimitetään, nimitetään periaatteessa heidän henkilöllisyytensä vuoksi, eikä hallitusten edustajina, ja uskon herra Christodouloun olevan oikeassa sanoessaan, ettei tätä asemaa pidä yliarvioida. Kyse on neuvoston teknisestä valmistelemisesta kolmen olennaisen aiheen osalta: monenvälinen valvonta, talouspolitiikan laajat suuntaviivat sekä tehtävät päätökset liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn puitteissa.
Tarvitsemme siis asiantuntijoita, jotta talous- ja rahoituskomitea saataisiin toimimaan, eikä tämä komitea korvaa neuvostoa, voin rauhoittaa herra Castagnèdea, se ei ole eikä siitä tule kansallisten keskuspankkien haarakonttoria.
Uskon, että komitean tehtävien taloudellinen ulottuvuus on hallitseva. Sen on siis tultava esiin myös komitean kokoonpanossa. Euroopan keskuspankin on nimettävä edustajansa komiteaan rahapolitiikan perusteella, ja jäsenvaltiot tekevät samoin talouspolitiikan eri osatekijöiden perusteella. Esittelijänne, rouva Berèsin, varajäseniä koskeva ehdotus kannattaa tältä osin tutkia tarkoin. On nimittäin tärkeää, että läsnäolevat korkeat virkamiehet ovat käsiteltävien aiheiden osalta teknisesti päteviä, olipa kyse verotuksesta, kuten mainitsitte, talousarviosta tai talousennusteista.
Komission mielestä talous- ja rahoituskomitean on oltava tekninen talouspolitiikkojen yhteensovittamisen tehostamisväline, ja muistutan, että talouspolitiikkojen tavoitteena on edistää kasvua ja työllisyyttä.
Pääsen näin toiseen huomautusteni sarjaan, joka on paljon lyhyempi, olkaa huoleti, ja joka koskee talous- ja rahoituskomitean asemaa.
Luxemburgin Eurooppa-neuvosto päätyi tässäkin kohdassa sille kannalle, että talous- ja rahoituskomiteassa on käytävä vuoropuhelua - vastaan sitä paitsi rouva Randzio-Plathin esittämään toivomukseen - ensisijaisesti neuvoston ja Euroopan keskuspankin välistä vuoropuhelua korkeiden virkamiesten tasolla. Uskon, että tämä yhteensovittamista edistävä vuoropuhelu on luonteeltaan kahdenlaista: yhtäältä talouspolitiikan ja rahapolitiikan välistä yhteensovittamista, ja toisaalta talouspolitiikan eri näkökohtien välistä yhteensovittamista.
Mitä talouspolitiikan ja rahapolitiikan väliseen suhteeseen tulee, talous- ja rahoituskomitean on taattava tämä suhde EKP: n, jolla on hallussaan yhtenäinen rahapolitiikka, ja neuvoston välillä, jonka velvollisuutena on puolestaan hyväksyä ja panna täytäntöön talouspolitiikan laajat suuntaviivat.
Luulen, että talous- ja rahoituskomitean on myös huolehdittava euroneuvoston, jota kutsutaan nyt myös Euro 11 -neuvostoksi, kokousten valmistelusta ja seurannasta. Voin sanoa teille tältä osin, vaikka toivonkin saavani tilaisuuden puhua siitä kesäloman jälkeen, että tämän uuden elimen kaksi ensimmäistä kokousta ilmensivät uudenlaisen dynamiikan esiin nousemista. Talous- ja rahoituskomitean on mukauduttava siihen, jotta se voisi perustamissopimusta noudattaen ja parhaissa mahdollisissa oloissa ohjata euron käyttöönottoa ja sen jälkeen euron hallintaa.
Mitä talouspolitiikan eri osatekijöiden yhteensovittamiseen tulee, kuten esittelijänne panee osuvasti merkille, talous- ja rahoituskomitean on myös tehtävä työtään ja ehdotuksiaan puitteissa, jossa sen toiminta ja työllisyyskomitean sekä myös talouspoliittisen komitean toiminta täydentävät toden teolla toisiaan.
Sallittehan, hyvä rouva, etten tämän kohdan osalta ole täysin samaa mieltä analyysistänne. Talouspoliittinen komitea on vastuussa rakenteellisista kysymyksistä: sisämarkkinoista, työpaikkojen luomisesta, kilpailukyvystä, valtiontuista, ja niin edelleen. Cardiffin Eurooppa-neuvosto korosti näiden rakenteellisten kysymysten tärkeyttä muistuttamalla, että talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen olisi tulevaisuudessa koskettava myös niitä taloudellisia uudistuksia, jotka ovat talousja rahaliiton toimivuuden kannalta välttämättömiä. Komission mielestä on siis myös tärkeää, että työtaakka jaetaan kaikkien erityiskomiteoiden kesken, talouspoliittinen komitea mukaan lukien.
Voin vakuuttaa teille, että komissio takaa joka tapauksessa, kuten parlamentti toivoo, jatkuvan yhteensovittamisen talousja rahoituskomitean, työllisyyskomitean ja talouspoliittisen komitean toiminnan välillä.
Talous- ja rahoituskomitean muodollista kokoonpanoa ja komitean tehtävän tiedostamista koskevan kysymyksen ohella luulen, että tämän komitean toiminta ja käytäntö ovat loppujen lopuksi ratkaisevia. Lopuksi haluaisin lisäksi korostaa sitä, että komissio - jolla on keskeinen osa talouspolitiikkojen yhteensovittamisessa - valvoo tältäkin osin, kuten viime Euro 11 - neuvosto jälleen vahvisti, talous- ja rahoituskomitean ja muiden komiteoiden työn tarkkaa yhteensovittamista.
Komissio panee tältä osin kiinnostuneena merkille, ja lopetan puheenvuoroni tähän, ehdotuksenne teille ennen 1. tammikuuta 2001 laadittavasta kertomuksesta, joka koskisi talous- ja rahoituskomitean toimintaa parlamentin, komission ja neuvoston välisten suhteiden puitteissa, mutta joka koskisi luullakseni myös olemassaolevien komiteoiden välisiä suhteita. Kannatan hyvin mielelläni tätä ehdotusta ja saavun toivottavasti itse esittelemään teille tuolloin kyseiset päätelmät.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien osallistuminen julkisiin hankintoihin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Tappinin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0196/98) komission tiedonannosta eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien osallistumisesta julkisiin hankintoihin ja julkisista varoista rahoitettaviin ohjelmiin.

Tappin
Arvoisa puhemies, eurooppalaiset taloudelliset etuyhtymät: mitä ne ovat? Ne ovat sellaisten pienten tai keskisuurten yritysten ryhmiä, jotka liittyvät yhteen saavuttaakseen korkeamman profiilin, enemmän mahdollisuuksia voittaa sopimuksia suurempia kilpailijoita vastaan, enemmän varoja parantaa asiantuntemustaan, itsenäisen oikeushenkilön aseman ja tietenkin enemmän mahdollisuuksia laajentua, työllistää suurempaa henkilöstömäärää ja siten vähentää työttömien määrää Euroopan unionissa.
Sellainen hanke on ilman muuta hyvä ajatus, mikäli se on menestyksellinen. Tässä mietinnössä, joka koskee komission tiedonantoa eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien osallistumisesta julkisiin hankintoihin ja julkisista varoista rahoitettuihin ohjelmiin, käsitellään juuri tuota kysymystä. Hanke on ollut toiminnassa heinäkuusta 1989 lähtien. Sitä ei vielä voida pitää menestyksenä. Siellä missä yhtymiä on perustettu - ne ovat usein rajat ylittäviä järjestöjä, jotka käyvät kauppaa tavaroilla ja palveluilla - ne ovat osoittaneet, että tämä idea toimii. Yhtymiä ei kuitenkaan ole riittävästi, jotta komissio voisi analysoida kaikkia ongelmia tai määritellä, kuinka se parhaiten voi auttaa ajatuksen edistämisessä ja sen soveltamisessa käytäntöön tulevaisuutta varten. Tämä tunnustetaan, ja sen vuoksi komissio on laatinut tiedonannon.
Komissiota on onniteltava aloitteesta ja kiitettävä ponnisteluista, joita se tekee pienempien yritysten etujen parantamiseksi koko Euroopan unionissa. Julkisten hankintojen markkinoiden osuus on yksinään 720 miljardia ecua vuodessa, ja siitä määrästä hyvin vähän menee pienemmille yrityksille: vain noin 11, 7 %.
Olen tehnyt useita ehdotuksia tuon osuuden ja EU: n ohjelmien pk-yrityksille menevän rahoituksen osuuden kasvattamiseksi. Haluaisin komission edistävän sellaisten vapaaehtoisten yhteistyöpaneelien perustamista EU: n tasolla, jotka koostuisivat kansallisista ja eri toimialojen asiantuntijoista, työmarkkinaosapuolten ja tietenkin komission edustajista, jotta sillä helpotettaisiin tiedon välittämistä ja tietoisuuden lisäämistä tämän hankkeen kautta saatavilla olevista mahdollisuuksista.
Toiseksi haluaisin myös, että komissio rohkaisisi myönteisellä tavalla jäsenvaltioita osoittamaan tai perustamaan keskuksia, joissa annetaan korkeatasoista neuvontaa ja koulutusta pk-yrityksille, jotka haluavat osallistua järjestelmään. Tämä saattaisi antaa vauhtia samalle pyynnölle hankintakeskuksista, joka esitettiin aikaisemmin laatimassani mietinnössä.
Koska yksi tämän mietinnön päämääristä on mahdollistaa pk-yrityksille paljon suuremman osuuden saaminen 720 miljardin ecun hankintamarkkinoilta kuin ne nykyään saavat, olisi sopivaa, jos tiedotuskeskukset olisivat yhtä ja samaa laitosta.
Samalla tavalla on rohkaistava tiedon levittämistä epävirallisten keskusten kautta, kuten euroneuvontakeskusten, liikealan tiedotuskeskusten - European business and innovation centres (BIC) - ja paikallisten kauppakamarien kautta. Koska tiedotuksen ja ohjauksen ja sellaisen koulutuksen ja oikeudellisen neuvonnan, jota kansallinen keskus voisi tarjota, välillä on valtava ero, on selvää, että nämä olisivat vaihtoehtoisia järjestelmiä. Kansalliset keskukset auttaisivat paljon myös tulosten seurannassa. Tämä on välttämätöntä, jos aiomme lisätä äärimmilleen niiden toimien tehokkuuden, joihin ryhdymme.
Lähes kymmenen toimintavuoden jälkeen ainoastaan noin 800 ETEY: itä on muodostettu tämän järjestelmän piirissä. On selvää, että komissio ryhtyy kaikkiin mahdollisiin toimiin parantaakseen tätä käyttöönottoa, mutta viestimme on suunnattava myös neuvostolle ja siinä on kehotettava neuvostoa tukemaan komission ja pk-yritysten ponnisteluja jäsenvaltioiden tasolla. Tämä on erityisen hyödyllistä, kun on kyse joidenkin niiden vaikeuksien selvittämisestä, joita pk-yrityksille aiheutuu kansainvälisessä kaupassa, erityisesti kun ollaan tekemisissä erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen aiheuttamien säännöttömyyksien kanssa.
Komission on tehtävä selvennyksiä sääntöihin, joilla määrätään ETEY: iden perustamisesta ja siitä tavasta, jolla ne voivat toimia. Kun otetaan huomioon oikeudelliset monimutkaisuudet ja pelot, joita monissa pk-yrityksissä tunnetaan siitä, että toimintaa laajennettaisiin niiden nykyisten sitoumusten turvallisten ja tuttujen rajojen ulkopuolelle, sellaiset selvennykset olisivat korvaamattomia. Toivon kuitenkin, että eturyhmät ja pk-yritykset voivat saada mahdollisuuden arvioida näitä selvennyksiä ja että noiden arvioiden pääkohdat sekä ne johtopäätökset, jotka on tehty ETEY: iden toiminnan seurannan perusteella, voivat muodostaa perustan seuraavalle komission tiedonannolle muutaman vuoden kuluessa. Tämä olisi esitettävä parlamentille, eri toimialojen järjestöille ja jäsenvaltioiden edustajille. Sitten, jos hankintamarkkinoilla ei ole otettu merkittävästi käyttöön sellaisia ohjelmia, jotka ETEY: t rahoittavat yhteisön varoilla, meidän on tehtävä vielä jotain lisää.
Työllemme on asetettu aikaraja julkisia hankintoja koskevan sopimuksen (GPA) avautuessa yhä useammille maille. Tämä merkitsee sitä, että suuret ulkomaiset yhtiöt kiilaavat pk-yrityksemme pois niiden nykyisiltä markkinoilta. Ellemme mahdollista niille sitä, että ne voivat käyttää hyväkseen maailmanlaajuisen pääsyn tarjoamia mahdollisuuksia, niiden tilanne ajautuu ojasta allikkoon.
Voin kannattaa tarkistuksia 1, 3 ja 4, mutta vastustan tarkistusta 2.
Lopuksi kiitän komissiota sen aloitteesta ja toivon, että jäsenet voivat kannattaa päätöslauselmaani.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, kiitän kollega Tappinia erinomaisesta mietinnöstä, joka paneutuu pk-yritysten ja julkisten palveluiden asemaan. Molemmat sektorit ovat elintärkeitä yhteiskunnillemme mutta siitä huolimatta ne kärsivät epäreilusta kohtelusta. Jos Eurooppa aikoo olla muutakin kuin sisämarkkinat ja saavuttaa toivomansa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, sen on kehitettävä yleishyödyllisiä palveluita eurooppalaisella tasolla. Sisämarkkinoiden toteuttamiseen liittyy näin ollen yleishyödyllisten palvelujen vapauttamista koskevia vaatimuksia, jotka merkitsevät usein suuria yhteiskunnallisten rakenteiden muutoksia.
Yleishyödyllisten palvelujen poliittisista suuntaviivoista on käytävä laajaa keskustelua jäsenvaltioiden, komission ja parlamentin välillä. Keskusteluun on myös otettava mukaan työmarkkinaosapuolet, kuluttajajärjestöt ja sosiaalialan yhteisöt. Eurooppalaiset taloudelliset eturyhmät, joihin esittelijä viittaa, voivat tuoda arvokasta lisäarvoa pk-yrityksille, jotka eivät vielä tiedä laajalti yhteismarkkinoiden tarjoamista mahdollisuuksista. Monia esteitä on.
Euroopan parlamentti on viime vuoteen asti ollut ainoa toimielin, joka yritti määritellä eurooppalaista hyvinvointivaltiota julkisen palvelun käsitteen kautta. Nyt Cardiffissa on otettu askel samaan suuntaan. Läheisyysperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot päättävät, käyttävätkö ne yksityisiä vai julkisia yrityksiä yleishyödyllisten palvelujen toteuttamiseen. Meidän onkin taattava Eurooppa-tasolla pk-yritysten kilpailumahdollisuudet julkisten hankintojen toimeenpanijana. Pk-yritysten osallistuminen julkisiin hankintoihin on kovin tarpeellista. Nehän työllistävät pääosan työntekijöistä.
Kilpailuttamisen avoimuuden lisäksi meidän on panostettava verotuksen ja sosiaaliturvajärjestelmän kehittämiseen siten, että ne tukevat myös työvaltaista pk-yrittäjyyttä. Työn verotuksen vähentäminen on tavoite ja se koskee erityisesti työvaltaisia palvelualoja. Minusta niitä on kohdeltu väärin verotuksen suhteen.
Myös riskipääomarahoitusta yritysten perustamiseen tarvitaan lisää. Tätä tarvitaan Euroopassa erityisesti innovatiivisille pkyrityksille, joista sitten kasvaa suurempia yrityksiä ja kuten sosialidemokraattisen ryhmän työllisyyttä ja pk-sektoria käsittelevässä kokouksessa todettiin, siitä riippuu Euroopan työllisyyden tulevaisuus.

Peijs
Arvoisa puhemies, kun ryhdytään puuttumaan markkinoihin, tullaan havaitsemaan, että sen jälkeen on jatkuvasti tehtävä korjauksia. Kun siis Euroopan unionissa ruvettiin puuttumaan tavanmukaiseen tilanteeseen, jossa kansalliset julkiset hankinnat hoidettiin kansalliselta pohjalta, jouduttiin jonkin ajan kuluttua havaitsemaan, että tällä sekaantumisella oli tahattomia sivuvaikutuksia. Kuten niin usein, eurooppalaisen laskun maksajia olivat keskisuuret ja pienet yritykset. Vuosikausia ne olivat huolellisesti kehittäneet ja ylläpitäneet suhteitaan paikallisiin, alueellisiin ja valtakunnallisiin julkisiin elimiin, suhteita, jotka perustuivat laatuun ja keskinäiseen luottamukseen. Kasvottoman eurooppalaisen tarjouskilpailumenettelyn puitteissa näistä luotettavista suhteista tuli yhdessä hetkessä arvottomia. Varsinkin pienet ja keskisuuret yritykset joutuivat kärsimään ja putosivat kelkasta. Se ei ollut tarkoitus, joten taas oli tehtävä korjauksia.
Siitä syystä luotiin tämä rajat ylittävä etuyhtymä, jonka tarkoituksena on mahdollistaa se, että pienehkötkin yritykset voivat yhdessä ottaa vastaan suuria urakoita, jotka yhä useammin jaetaan ankaran esikarsinnan pohjalta. Tätä mekin parlamenttina tahdomme, sillä kuten olemme toisissa mietinnöissä sanoneet, Euroopan julkiset hankinnat on järjestettävä helpommin, yksinkertaisemmin ja vähemmän byrokraattisesti.
Komission tiedonannossa kaipaan analyysiä, arvoisa puhemies, ja yhden suuren ongelman ratkaisua, joka koskee eurooppalaisia taloudellisia etuyhtymiä (ETEY). Tarkoitan sitä, että väline on tuntematon ryhmälle, jota varten se oikeastaan on suunniteltu. Kukaan pk-yritysten piirissä ei ole koskaan kuullut näistä etuyhtymistä, ja kuitenkin ne ovat olleet olemassa jo vuodesta 1989 alkaen. Se on seikka, jonka Michael Tappin syystä mainitsee mietinnössään. Komission tiedonanto keskittyy oikeudellisiin mahdollisuuksiin ja mahdottomuuksiin, kun taas asian tuntemattomuus jää käsittelemättä. Kun otetaan lähtökohdaksi komission itsensä tiedonannolle asettama päämäärä, välttämättömien toimien julkaiseminen, komissio epäonnistuu tehtävässään. Olisi ollut oikeutettua odottaa, että komissio olisi laatinut suunnitelman, jossa olisi kerrottu, mitä on tehtävä, jotta yritykset saataisiin etuyhtymistä tietoisiksi; tunnettu Euroopan unionin kommunikaatio-ongelma.
Komissio kirjoittaa, että on perustettu 800 etuyhtymää, 80 vuosittain. Tämäkään luku ei sinänsä kerro mitään, jos emme tiedä, minkälaisella menestyksellä nämä etuyhtymät todella ovat päässeet osallisiksi myös EU-ohjelmien julkisista hankinnoista tai avustuksista. Tiedonannossa ei mainita sitä. Siinä ei myöskään kerrota, mitä vaikeuksia etuyhtymät kokevat käytännön toiminnassaan. Ehkä komissaari voisi kertoa minulle näistä asioista. Voisiko olla mahdollista, että pienet ja keskisuuret yritykset eivät ollenkaan kaipaa tällaista etuyhtymärakennetta? Tuleeko meille koskaan edes mieleen, että keksimme parlamentissa tai Euroopan unionissa asioita, joihin kellään ei ole tarvetta? Yleisesti ottaen puolueryhmämme pystyy tukemaan Michael Tappinin mietintöä, minulla on vain epäilykseni mietinnön 3 pääkohdasta, jossa hän ajaa asiantuntijaryhmän asettamista Euroopan tasolla. Sosialistit odottavat aina pelastusta sellaisilta rakennelmilta, minä en. Liittymisen pitää hänen mukaansa onneksi kylläkin tapahtua vapaaehtoiselta pohjalta. Itse olen sitä mieltä, että on paljon parempi liittyä jo olemassa oleviin verkostoihin, kuten hän itsekin nyt sanoo, sekä pk-yritysten tiedottamista silmällä pitäen että liikekumppanien löytämisen helpottamiseksi. Euroopan komissiolla on jo nämä mahdollisuudet, tarkoitan Europartenariatia, interpricea ja BC-NETia.

Killilea
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi haluan onnitella herra Tappinia tästä mietinnöstä. Suhtaudun siihen myönteisesti, sillä se on arvokas keino tukea pieniä ja keskisuuria yrityksiä kaikissa jäsenvaltioissa. Todellakin, kuten herra Tappin aivan oikein huomauttaa, pienet ja keskisuuret yritykset ovat yleensä normi pienemmissä maissa. Hän on oikeassa myös sanoessaan, että on tehtävä yhteinen arviointi tarpeista ja että meidän on otettava käyttäjäystävällisempi lähestymistapa, kun välitämme tietoa ja käytännöllistä tukea ETEY: iden toimia ajatellen.
Yksi seikka, jota haluaisin korostaa alusta alkaen, on kumppaneiksi ryhtyvien pienten järjestöjen saamat hyödyt. Pieni toimija ei ainoastaan kykenisi tekemään tarjousta sellaisesta sopimuksesta, joka normaalisti olisi sen toteuttamiskykyjen yläpuolella, ja saamaan sitä itselleen; vaan se saisi jatkossakin tiettyjä etuja jopa sopimuksen päättymisen jälkeen. Huomauttaisin, herra Tappin, että esimerkiksi pieni irlantilainen tienrakennusurakoitsija, joka saa pieniä sopimuksia paikallisilta viranomaisilta, pitäisi aivan mahdottomana tehdä tarjousta suuremmista pääteitä tai moottoriteitä koskevista rakennushankkeista, koska sillä ei olisi varaa sijoittaa työn suorittamiseksi tarvittavaan välineistöön. Vaikka sijoitus tehtäisiin, kustannukset eivät osoittautuisi oikeiksi pitkällä aikavälillä, koska välineistö olisi käyttämättömänä suurimman osan vuodesta, koska saatavilla ei olisi jatkuvasti tarpeeksi työtä. Jos pieni toimija kuuluisi konsortioon, sillä olisi suuremmat mahdollisuudet yhtämittaiseen työhön. Uudet sopimukset muissa jäsenvaltioissa auttavat tuomaan noita näkymiä esille, ja sen vuoksi niihin on suhtauduttava myönteisesti. Meidän on pidettävä kiinni siitä, että kaikki jäsenvaltiot toimivat sääntöjen mukaan, koska pääoman sijoittamista pienempiin valtioihin ei ole koskaan helposti tiedossa.

Lukas
Arvoisa puhemies, on vahinko, että ainoaa käytössä olevaa yhteisön välinettä pk-yritysten ylikansalliseen yhteistyöhön hyödynnetään niin vähän. Koska vuodesta 1989 lähtien on perustettu vasta 800 eurooppalaista taloudellista etuyhtymää (ETEY), ei olekaan ihme, että julkisiin hankintoihin tuskin osallistutaan. Tällä pienellä luvulla on hyvin paljon merkitystä erityisesti, kun ajatellaan, että Euroopan yrityksistä melkein 99 % on pk-yrityksiä ja että ne muodostavat kuitenkin 52 % työpaikoista.
Se, joka on itse paljon tekemisissä pk-yritysten ja myös mikroyritysten kanssa, voi vain vahvistaa sen, mitä esittelijä tuo esiin, nimittäin että pk-yritykset eivät tiedä yhtään mitään mahdollisesta onnestaan. ETEY on pienille yrityksille erityisen arvokas toimintaväline yhtenäismarkkinoilla rajat ylittävässä yhteistyössä ja uskaltauduttaessa julkisiin tarjouskilpailuihin.
Herra Tappinin mietinnössä tehdyt ehdotukset osoittavat selvästi, mitä tarvitaan, nimittäin hyvin käytännönläheisiä tietoja ja myös konkreettista avustamista. On tärkeää edistää ylikansallista yhteistyötä tekevien yritysten byrokratiasta vapaata osallistumista julkisiin hankintoihin, jotta yhtenäismarkkinoille voitaisiin antaa enemmän sisältöä. Tiedotustehtävän, jossa käytetään kaikkia keinoja uudesta teknologiasta henkilökohtaisiin keskusteluihin, on autettava poistamaan tiedonpuutetta ja alentamaan epäröintikynnystä.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan yhdentymisessä on jo kauan pyritty laatimaan myös kansainvälisiä yhteistyömuotoja yhtiöoikeuden alalla. Voimme nimittäin tulla yritysten välisellä rajat ylittävällä yhteistyöllä askeleen lähemmäksi tavoitettamme, nimittäin Euroopan yhtenäismarkkinoiden perustamista. Tämä haaste pitää meidät tosin yhtä toimeliaina kuin vielä kymmenen vuotta sitten.
Siten odotamme esimerkiksi Itävallan neuvoston puheenjohtajakauden alussa jännittyneesti sitä, onko vuoden loppuun mennessä mahdollista hyväksyä Euroopan osakeyhtiösäädös. Sen avulla yritykset voisivat välttää kunkin kansallisen yhtiöoikeuden turhat ja kalliit maksut. Tämän uuden mahdollisuuden ei ole tarkoitus suuntautua ainoastaan monikansallisiin yrityksiin vaan erityisesti myös pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, jotka haluavat osallistua yhteisön hankkeisiin, kuten esimerkiksi Euroopan laajuisiin verkostoihin.
Olemme kuulleet keskustelussa jo nyt, että eurooppalaiset taloudelliset etuyhtymät ovat myös tällainen rakennelma, mutta että on kuitenkin selvää parantamisen tarvetta ja että abstraktiin oikeudelliseen rakenteeseen on oikeastaan vielä puhallettava elämää.
Meidän pitäisi myös miettiä, kuinka monelle yritykselle voidaan ylipäänsä tarjota tällaista yhtiömuotoa tai kuinka monta tällaista yritystä ylipäänsä pitäisi olla. Pienten yritysten, joiden pitäisi erityisesti hyötyä tästä yritysmuodosta, täytyisi nimittäin päästä tulevaisuudessa osallistumaan paremmin maiden välisiin julkisiin hankintoihin.

Crowley
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin yhtyä herra Tappinille esitettyihin onnitteluihin hänen mietintönsä johdosta. Se tulee hyvin ratkaisevaan aikaan, kun tarkastelemme uusia toimia, joihin on ryhdytty työllisyyden lisäämiseksi, koska luvut osoittavat, että suurin osa työllisyydestä Euroopan unionissa luodaan pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Sen vuoksi on elintärkeää, että teemme kaiken voitavamme helpottaaksemme lisäkasvua tuolla sektorilla.
Haluan kuitenkin esittää kritiikkiä. Erityisesti arvostelen komissiota sen hitaudesta maksaa ihmisille, jotka ovat olleet mukana esimerkiksi Phare- ja Tacis-ohjelmiin kuuluvissa sopimuksissa. Voin antaa esimerkkinä kolme yksittäistä irlantilaista yritystä, jotka joutuivat selvitystilaan komission myöhästyneen maksusuorituksen vuoksi, joka koski noiden yritysten Venäjällä hoitamia sopimuksia. Minusta vaikuttaa siltä, että saadakseen tietoa tällaisista aloitteista on kuuluttava vapaamuurareihin. On yksinkertaisesti mahdotonta päästä julkisesti käsiksi tuohon tietoon, ja se on välttämätöntä pienyrityksille.
Olemme perustaneet Irlannissa pienyritysten toimintaohjelman (Small Business Operational Programme). Siinä kiinnitettiin huomio viiteen tärkeimpään alueeseen, joilla on tehtävä työtä, jotta pk-yrityksien osallistuminen eurooppalaisiin taloudellisiin etuyhtymiin mahdollistuu: pääsy rahoitukseen, pääsy julkisten hankintojen asiakirjoihin, pääsy asianmukaiseen tarjoustukeen, pääsy urakoitsijalta saatavaan nopean maksun takuuseen ja pääsy tiiviimpiin pk-yritysten verkostoihin kautta Euroopan unionin, jotta laajapohjaiset yritykset voivat kehittyä.
Ellemme anna todellista tietoa hyvin julkisesti emme voi hyötyä näistä yhtymistä.

Monti
Arvoisa puhemies, tahtoisin komission nimissä kiittää Euroopan parlamenttia ja erityisesti herra Tappinia siitä huomiosta ja tuesta, jota tälle eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) osallistumista julkisiin hankintoihin ja julkisista varoista rahoitettaviin ohjelmiin koskevalle tiedonannolle on osoitettu.
Minun on sanottava, että siitä, kun tämä tiedonanto hyväksyttiin - syyskuun 9. päivänä 1997 - tähän päivään mennessä uusia eurooppalaisia taloudellisia etuyhtymiä on muodostettu ennennäkemättömän nopeasti: tuolloin niitä oli 800 ja luku on lyhyessä ajassa kasvanut 966: een. Tämä on merkittävä edistysaskel pyrittäessä rohkaisemaan ja tutustuttamaan ETEY: hyn niitä, joita asia koskee, sillä ETEY-järjestelmä on yhteisön ainoa väline yritysten välisessä yhteistyössä. Sellaisena ETEY: tä voidaan pitää eurooppalaisen yhteistyön merkittävänä renkaana ja yhtenäismarkkinoiden konkreettisen toteuttamisen nopeuttamiskeinona.
Komissio esittää muitakin aloitteita, joilla pyritään tarjoamaan laajempaa ja yksityiskohtaisempaa tiedottamista ETEY: n piirteistä ja sen mahdollisista hyödyntämistavoista, erityisesti silloin, kun siitä voi olla hyötyä pienille ja keskisuurille yrityksille. Eräs näistä aloitteista on tiedonanto pienten ja keskisuurten yritysten osallistumisesta julkisiin hankintoihin. Kuten näette, herra Crowley, tämä erityinen tiedonanto pienten ja keskisuurten yritysten osallistumisesta julkisiin hankintoihin aiotaan laatia pian, ja siinä puututaan myös maksutapoja ja luottoja koskeviin kysymyksiin.
Useissa puheenvuoroissa, erityisesti rouva Pejisin puheenvuorossa, on tuotu esiin tiedottamista koskeva ongelma. ETEYjärjestelmää ja sen tarjoamia mahdollisuuksia koskeva tiedotus on tosiaan riittämätöntä: huomasimme sen ETEY: tä käsittelevän, komission aloitteesta järjestetyn ja nimenomaan taloudellisille toimijoille suunnatun konferenssin yhteydessä vuonna 1996, ja huomaamme sen myös siitä, että komissiolta pyydetään päivittäin lisätietoja aiheesta.
Kuinka aiomme parantaa ja lisätä tätä tiedotusta? Eräs aloite on julkaista käsikirja, joka sisältää mallisopimuksen ja kaikkia ETEY: n vaiheita perustamisesta ja hallinnoinnista aina yhtymän purkamiseen asti koskevia käytännön neuvoja toimijoille. Toinen ajatus on hyödyntää yhä enemmän euroneuvontakeskuksia; BC-Netillä ja muilla toimijoilla on jo nyt erikoistuneempi rooli pienten ja keskisuurten yritysten neuvomisessa julkisiin hankintoihin osallistumisessa. Tämän lisäksi aiomme neuvotella yhteyskomitean kanssa voidaksemme yksilöidä, millaiset tiedot ovat kaikkein hyödyllisimpiä ETEY: n edistämisen ja kehittämisen kannalta.
Lisäksi tahtoisin muistuttaa - kun Euroopan laajuinen verkko nyt on mainittu - että jo nyt eräät ETEY: t osallistuvat Euroopan laajuisten verkkojen toimintaan, erityisesti kuljetusalalla. Lopuksi, herra Tappin, ehdotukset, joita esitätte mietinnössänne, ja lisäksi ne, jotka sisältyvät päätöslauselmaan, ovat varmasti erittäin hyödyllisiä tämän kaikkien tärkeänä pitämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Lopuksi haluaisin huomauttaa - mitä tulee siihen, mitä herra Rübig sanoi - että olen täysin samaa mieltä, ja toivon, että Itävalta onnistuu puheenjohtajakaudellaan toteuttamaan eurooppalaisia osakeyhtiöitä koskevan säädöksen, jolla on suuri merkitys suurten yritysten lisäksi myös Euroopan pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka tulevaisuudessa varmasti käyttävät sitä laajasti.
Herra Paasilinnalle tahtoisin sanoa, että komissio pitää hänen kahta esiin tuomaansa aihetta hyvin tärkeinä: ensimmäisen - työvoimavaltaisten alojen verotuksellisen taakan vähentämisen - osalta komissio on, kuten tunnettua, esittänyt Luxemburgin Eurooppa-neuvostolle työllisyyttä koskevan tiedonannon; ja mitä tulee toiseen aiheeseen - riskipääomaan, jolla saattaa olla keskeinen merkitys pienille ja keskisuurille yrityksille - komissio on esittänyt asiakirjan, joka herätti suurta mielenkiintoa Cardiffin Eurooppa-neuvostossa.
Lopuksi tahdon vielä uudelleen kiittää Euroopan parlamenttia sen tiedonannolle antamasta tuesta ja onnitella herra Tappinia.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Vaalimenettely Euroopan parlamentin jäsenten vaaleissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavaksi Anastassopoulosin laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A40212/98) Euroopan parlamentin jäsenten vaaleja koskevat yleiset periaatteet sisältävän vaalimenettelyesityksen laatimisesta.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, yli neljänkymmenen vuoden ponnistelujen jälkeen, jotka ovat osoittautuneet hukkaan heitetyksi työksi, olemme jälleen lähtötilanteessa.
Jo vuoden 1957 Rooman sopimuksessa, jolla Euroopan yhteisöt luotiin, edellytettiin eurovaaleissa yhtenäistä vaalimenettelyä. Tämä on kenties ristiriitaista, sillä tuolloin ei vielä ollut olemassa Euroopan parlamenttia, vaan eräänlainen neuvoa-antava kansankokous, jonka kehittyminen vei pitkän ajan. Mitä tämä merkitsi? Se oli kenties osoitus mittaamattomasta institutionaalisesta merkityksestä, jonka Euroopan isät antoivat eurooppalaiselle parlamentille, joka joskus kypsyisi - niin kuin se tekikin - demokratiaksi, yhdistyneeksi Euroopaksi, joka perustuisi demokratiaan - niin kuin se tekeekin.
41 vuotta myöhemmin tavoitetta ei ole vielä saavutettu. On otettu joitakin edistysaskeleita. Euroopan parlamenttiin alettiin vuodesta 1979 lähtien silloisen Ranskan presidentin Valéry Giscard d'Estaingin aloitteesta valita jäseniä välittömillä vaaleilla, ja Euroopan parlamentti alkoi vuodesta 1987 lähtien Luxemburgin yhtenäisasiakirjan kautta saada todellista lainsäädännöllistä toimivaltaa.
Silloinkaan ei, niin kuin ei tähän astikaan ole tehty, hahmoteltu näköpiiriin yhtenäistä menettelyä. Yritykset kariutuivat aina kahteen asiaan: Ison-Britannian järkkymättömään kieltäytymiseen muuttaa alueellista enemmistövaalijärjestelmäänsä, jotta se lähestyisi kumppaneitaan, jotka kaikki suosivat suhteellista vaalitapaa, sekä voimakkaisiin erilaisiin kansallisiin vaaliperinteisiin, jotka eivät mahdollistaneet minkäänlaista yksimielisyyttä yhtenäisestä menettelystä. Euroopan parlamentin yritykset olivat turhia, ja jotkin yrityksistä olivat ehkä poliittista romanttista ajattelua, kun parlamentti arvioi, että se voisi Brysselistä ja Strasbourgista käsin piirtää uudelleen Euroopan poliittisen kartan, vaikkakin vain eurovaaleissa.
Näin saavuttiin vuoteen 1997, joka oli suurten muutosten vuosi. Isossa-Britanniassa uusi Tony Blairin johtama työväenpuolueen hallitus, päästyään yhteisymmärrykseen liberaalidemokraattisen puolueen kanssa, laati lakiluonnoksen englantilaisittain vallankumouksellisesta suhteellisen vaalitavan käyttöönotosta eurovaaleissa ja Ison-Britannian jakamisesta 12 vaalipiiriin. Myös hallitusten välisessä konferenssissa, joka johti Amsterdamin sopimukseen, sekä hallitusten edustajat että omat edustajamme Euroopan parlamentissa totesivat tämän umpikujan ja lisäsivät myös vaihtoehtoisen ratkaisun yhteisistä periaatteista, jotta olisi olemassa joustavuutta, joka joskus helpottaisi sopimukseen pääsemistä.
Arvoisa puhemies, tältä pohjalta Euroopan parlamentti ryhtyi viime vuonna uuteen kuudenteen suureen ponnistukseen. Tätä oli edeltänyt herra De Guchtin mietintö, jota jokaisen meistä pitäisi arvostaa. Myös minä itse, institutionaalisten asioiden valiokunnan esittelijänä, yritin ottaa oppia entisistä virheistämme. Arvioin, että pitää noudattaa yksinkertaista, joustavaa ja rajoittunutta lähestymistapaa, jotta vihdoin voitaisiin saavuttaa ensimmäinen suuri edistysaskel 40 vuoden jatkuvien epäonnistumisten jälkeen. Pidin välttämättömänä sitä, että institutionaalisten asioiden valiokunnassa käytyjen tuntikausia kestäneiden ja uuvuttavien keskustelujen lisäksi vieraillaan monessa pääkaupungissa näissä 15 maassa, puhutaan hallitusten ja poliittisten puolueiden edustajien kanssa, jaetaan ja saadaan tietoa.
Lopputulos kaikista näistä vastakkaisista mielipiteistä, ongelmakohdista ja pyrkimyksistä, jotka ehkä ensimmäistä kertaa Euroopan unionin aikakirjoissa toteutetaan tässä laajuudessa, näkyy mietinnössä ja ehdotuksissa, jotka minulla on tänään kunnia esitellä parlamentille.
Pääperiaatteita on kaksi: suhteellinen vaalitapa ja läheisyysperiaate edustuksellisuudessa. Suhteellinen vaalitapa on kiistämättä oikeudenmukaisin vaalijärjestelmä. Se mahdollistaa Euroopan kaikkien poliittisten suuntausten ja kansojen oikeudenmukaisen edustuksen. Euroopan unionin tapauksessa, jossa ei ole - ainakaan tässä vaiheessa, jossa olemme - keskitettyä Euroopan hallitusta, jonka pitäisi tukeutua parlamentin enemmistöön, kaikkien vähänkään huomattavien poliittisten suuntausten edustus on enemmän kuin välttämätöntä.
Eurooppaa ei rakenneta vain yhden poliittisen voiman tuella, eikä kahdenkaan, olivatpa ne tällä hetkellä kuinka vahvoja tahansa. Tarvitaan laajempaa poliittista tukea. Sitä vahvistavien voimien pitää olla edustettuja tässä jatkuvasti kehittyvässä ja parantuvassa Euroopan parlamentissa. Tämän takia suosimme suhteellista vaalitapaa, joka on Euroopan unionin tällä rakentamiskaudella kunniallinen, rehellinen ja vakaa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että kannattaisimme poliittisten voimien pirstomista, joka ei auttaisi Euroopan poliittisen elämän kehitystä. Tästä syystä hyväksymme sen, että jäsenvaltiot asettavat paikkoja jaettaessa äänikynnyksen, joka on enintään 5 %, jotta suhteellisen vaalitavan säilyttäminen ei vaarantuisi.
Tämä ei ole ainoa asia, jossa tarjoamme jäsenvaltioille suuren liikkumisvapauden. Meidän valintojamme ei sanele pelkästään sokea takertuminen paljon puhuttuun toissijaisuusperiaatteeseen. Pikemminkin olemme vakuuttuneita siitä, että vaali- ynnä muissa kysymyksissä velvollisuutemme on esittää oikeudellinen kehys, jonka sisällä jäsenvaltioilla on mahdollisuus toteuttaa omia valintojaan. Meidän kantamme on siis suuri "KYLLÄ" suhteellisen vaalitavan puolesta. Jäsenvaltiot taas määrittelevät tarkemmin, minkälaista suhteellista vaalitapaa ne käyttävät.
Arvoisa puhemies, kun Ison-Britannian hallitus hylkäsi enemmistövaalijärjestelmän, seurasimme yllättyneinä, kun MannerEuroopan poliittiset voimat, joita ei tähän asti ole pidetty brittiläismielisinä, alkoivat asettua - todellakin, miten myöhään, ja miten nostalgisesti! - sen järjestelmän kannalle, josta britit luopuivat. Jokaisella järjestelmällä on luonnollisesti omat hyvät ja huonot puolensa. On totta, että brittiläinen järjestelmä toi valitsijat ja valittavat lähimmäksi toisiaan. Kuitenkin, miten hyväksyttävänä voidaan pitää järjestelmää, joka, jos sitä olisi sovellettu Ranskassa vuonna 1994, olisi antanut ystäväni Toulousen pormestarin, Dominique Baudis'n, ehdokaslistalle 25, 5 %: lla äänistä kaikkiaan 87 paikkaa? Läheisyysperiaate (proximité) onkin toinen ehdotustemme periaate. Uskomme, että valitsijoiden pitäisi olla lähempänä europarlamentaarikoitaan, ja tästä syystä ehdotamme, että ensimmäisenä askeleena Euroopan unionin viisi suurinta maata, joiden kunkin väestö on yli 25 miljoonaa, jaettaisiin vaalipiireihin. Kuinka moneen ja mihin alueisiin, sen saavat maat itse päättää. Meillä ei ole mitään halua määrittää Strasbourgista käsin alueita, jotka maantiede, historia, taloudelliset ja kulttuuriset olot ovat jo määrittäneet. Tiedämme, kuinka vaikeaa tätä on yrittää. On kuitenkin yritettävä. Ei ole mahdollista, että Euroopan parlamentin edustuksellisuus jatkuvasti kyseenalaistetaan.
Tätä parlamenttia, joka kehittyy hitaasti mutta vakaasti, arvioidaan sen työn laadun perusteella, sen perusteella, kuinka vastuuntuntoisesti se täyttää tehtävänsä, sen perusteella, miten se kykenee sovittamaan Euroopan rakentamisen haasteet yhteen jäsenvaltioiden poliittisen toimeliaisuuden ja oman edustuksellisuutensa kanssa. Viimeksi mainittua ei voida ajatella kyseenalaistettavan. Kun eurovaalit alueellistuvat suurimmissa jäsenvaltioissa, poliittisten puolueiden ehdokasasettelu demokratisoituu, ja kun valitsijat käsi sydämellä tekevät valintansa, läheisyysperiaate saa vankan pohjan ja koko kuva muuttuu.
Vielä on lisättävä, että nykyisen kaltaisessa Euroopan parlamentissa, jolla on jo niin merkittävä lainsäädännöllinen toimivalta yksin tai yhdessä muiden toimielinten kanssa, ei voi olla tilaa " osa-aikaisille" europarlamentaarikoille.
Ehdotuksiimme sisältyy kuitenkin toinenkin asia, joka on ehkä useimmiten herättänyt keskustelua. Viittaan kansallisuusrajat ylittäviin listoihin, joiden esitettiin tulevan voimaan kymmenen vuoden päästä. Ajatus on kuultu aiemminkin, mutta sitä pidettiin aluksi utopistisena. Ajatus on kuitenkin kulkenut eteenpäin ja sen voidaan mahdollisesti vaatia toteutuvan vuoden 2010 tai 2020 Euroopassa. Eurooppa on tuolloin epäilemättä hyvin erilainen kuin tänään. Euroopan parlamentin pitää katsoa eteenpäin, haaveilla, olla uranuurtaja, kulkea oman aikansa edellä ajatuksissaan, ehdotuksissaan ja ideoissaan. Ei voida hyväksyä, että kohtaamme ongelmat lähestyen niitä arkipäiväisen pikkumaisesti, poliittisesti laskelmoiden, ahdasmielisesti ja ajatellen asioita rajoittuneen puoluepoliittisesti. Kun Maastrichtin sopimuksessa on institutionalisoitu eurooppalaiset poliittiset puolueet, ei voida hyväksyä sitä, että emme yrittäisi antaa niille todellista poliittista pohjaa. Pikemminkin on mieletöntä väittää, että kansallisuusrajat ylittävät listat kääntyvät muka pieniä ja keskisuuria maita vastaan, kun on mahdollisuuksia antaa kaikki takeet siitä, että pienet ja keskisuuret maat eivät tule kärsimään vahinkoa tämän suuren eurooppalaisen idean käyttöönotosta.
Ehdotukset, jotka institutionaalisten asioiden valiokunta suurella ääntenenemmistöllä ilokseni hyväksyi, annetaan tänään teidän arvioitavaksenne. Ehdotuksissa on vain 10 tai 11 kohtaa, mutta niihin liittyy kunnianhimoinen tavoite, että ne johtaisivat lopulta ensimmäiseen edistysaskeleeseen kohti tasa-arvoisia mahdollisuuksia, demokraattisempaa Eurooppaa ja edustuksellisempaa parlamenttia. Arvoisa puhemies, emme lakkaa kamppailemasta päättäväisesti näiden periaatteiden puolesta.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, euron kautta loppuun saatetun talous- ja rahaliiton jälkeen aika on nyt kypsä "kansalaisten Euroopalle" . Tärkeänä merkkinä siitä on jäsenvaltioita Euroopan parlamentin edustajien välittömissä vaaleissa koskeva yhteinen vaalioikeus, jota käsitellään erinomaisella tavalla kollega Anastassopoulosin mietinnössä. Vaalioikeus on tärkein kansalaisoikeus. Se nimittäin tarjoaa kansalaisille välittömimmän tavan vaikuttaa politiikan muotoutumiseen.
Se on muodostettava siten, että jokainen kansalainen kokee Euroopan unionin kohtalo- ja arvoyhteisön omaksi poliittiseksi kodikseen, jossa toteutuvat heidän toiveensa ja unelmansa rauhallisesta yhteiselosta. Tämä periaate leimaa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausuntoa. Me tarvitsemme yhteisen vaalioikeuden, joka on selvä ja jokaisen ymmärrettävissä. Vaalioikeuden, joka lähentää kansalaisia ja edustajia toisiinsa, jossa otetaan huomioon jo muotoutuneet perinteet ja joka on samalla tarpeeksi joustava hyväksymään uusia valtioita Euroopan unioniin.
Me emme tarvitse viittätoista vaalilakia ja myöhemmin vielä uusia kansallisia vaalilakeja, joissa löytyy murusia muutamista yhteisistä eurooppalaisista periaatteista. Se ei vastaisi niiden sopimusten kirjainta eikä henkeä, joiden perusteella me työskentelemme. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on tehnyt siitä konkreettisia ehdotuksia, jotka sisältyvät olennaisilta osin myös Anastassopoulosin mietintöön. Meidän on täydennettävä sitä, mikä puuttuu tai mikä ei näytä olevan muotoiltu tarpeeksi sitovasti. Tähän löytyy useita tarkistuksia, jotka esitetään nimelläni, koska oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokuntahan ei voi esiintyä esityksen tekijänä.
Toivon, että esittelijä suosittelee näiden ehdotusten hyväksymistä. Tiedän kuitenkin myös, että hänen on hylättävä useita tarkistuksia, koska muutoin poliittinen Eurooppa joutuisi kauas nykyisen tilanteen taakse. Jos katsomme tulevaisuuteen, tarvitsemme eurovaalioikeuden, joka on muotoiltu selvästi ja konkreettisesti. Siksi meidän on kiinnitettävä huomiota esimerkiksi siihen, että säännön sitovasta "on oltava" -muodosta ei tule vaihtoehdon sitomaton "voi olla" -muoto.
Pidän vaihtoehtoja järkevinä ainoastaan jos ne liittyvät yksittäisten valtioiden sitoviin sääntöihin ja jos ne avaavat lisämahdollisuuksia. Esimerkkejä ovat tässä suosituimmuusvaalitapa ja äänikynnys, jonka on oltava enintään 5 % kansallisista äänistä. Jotkut saattavat pudistella ihmeissään päitään, mutta joissakin kohdissa meidän on kirjoitettava uuteen Euroopan vaalilakiin itsestäänselvyyksiä, jotta ne otetaan huomioon. Ajatelkaapa vaikka naisten ja miesten tasapuolista edustusta, joka on jäsenvaltioissa melkein poikkeuksetta perustuslaillisesti taattu oikeus, mutta joka ei kuitenkaan toteudu jokapäiväisessä käytännössä.
Jos haluamme esitellä Euroopan kansalaisille heidän Eurooppanaan eikä jonkin poliittisen ryhmän Eurooppana, meidän on otettava huomioon tiukka vallanjako ja kaksinkertaisen edustajantoimen poistaminen. Siksi eräässä tarkistuksessa esitetään kattava yhteensopimattomien asioiden luettelo, joka ei mielestäni mene vielä tarpeeksi pitkälle. Minä sulkisin jopa kaikki kaupunkien johtajat Euroopan edustajantoimien ulkopuolelle, mutta käsiteltävänä oleva muotokin sopii hyvin. Kansalaiset eivät ymmärrä meitä myöskään, jos emme aseta ylärajaa vaalikampanjakustannuksille. On itsestään selvää, että niistä tehdään myös avoin selvitys.
Lopuksi vielä sana valtioiden rajat ylittävistä listoista ja Euroopan parlamentin jäsenyydestä. Tiedän, että esittelijä on kiintynyt valtioiden rajat ylittäviin ehdokaslistoihin Euroopan yhtenäisyyden symbolina. Minä myös. Siksi meidän olisi hyväksyttävä ne ilman jossitteluja kollega Anastassopoulosin ehdottamassa muodossa. Esittelijän tarkistukseen 45 sisältyy selvitys eurooppalaisen ehdokkaan ehdokkuudesta. Vetäisin tämän hyvän ehdotuksen takaisin liberaalisen ja demokraattisen ryhmän esittämän tarkistuksen 48 hyväksi. Se nimittäin ajaa asiaamme paremmin, herra Anastassopoulos!

Puhemies
Äänestysten alkamisen vuoksi keskustelu keskeytetään ja sitä jatketaan iltapäivällä.
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 ja sitä jatkettiin klo 12.00.)

Äänestys
Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, olen herra Falconerin kanssa samaa mieltä siitä, että järjestelyt, jotka koskevat nimenhuutoäänestystä, ovat ristiriidassa perustuslain kanssa. Viime kerralla tulin jopa luoksenne, sen jälkeen kun olitte toiminut puhemiehenä, ilmoittaakseni, etten todellakaan halunnut sanoa sitä istunnon aikana, jotten estäisi äänestystä enkä häiritsisi puhemiestä, koska ihailen suuresti teidän tapaanne johtaa puhetta. Ymmärsin äskeisestä, että poiketen siitä, mitä rouva Nicole Fontainelle aikaisemmin oli sanottu, se on muodollisesti välttämätöntä. Ilmoitan teille siis täten virallisesti, olen läsnä, kuten näette, olen kerrankin äänestänyt tyhjää, että en periaatteellisista, perustuslaillisista syistä osallistu nimenhuutoäänestyksiin. Kehotan teitä täten taannehtivasti ottamaan huomioon sen, mitä tähän asti olen luottavaisena epävirallisesti ilmoittanut.

Schulz
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta ja neuvoteltuani esittelijän, herra Lehnen kanssa seuraavan ehdotuksen: pyydän työjärjestyksen 129 artiklan nojalla, että palautamme mietinnön ja tarkistukset takaisin valiokuntaan, ennen kuin aloitamme äänestyksen. Tarkistukset ovat osittain edelleen hyvin ristiriitaisia. Herra Lehne on kertonut hyväksyvänsä yrityksen saada vielä kerran aikaan kompromisseja, joilla pyritään pääsemään eroon nykyisestä vaarasta, nimittäin siitä, että äänestämme lopussa niin ristiriitaisesta tekstistä, että mietintöä muutetaan, kunnes sitä ei enää tunnisteta, ja se menettää siten laatunsa. Pyydämme siis hyväksymään sen palauttamisen takaisin valiokuntaan.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen yhtäältä hyvin kiitollinen herra Schulzin täällä juuri esittämästä ehdotuksesta, koska hän reagoi sillä pohjimmiltaan myönteisesti pyyntööni, jonka esitin eilisiltaisessa keskustelussa, jossa pyysinkin erityisesti parlamentin vasenta puolta pohtimaan vielä kerran kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan neuvottelujen tulosta. Olen kiitollinen siitä, että sen tekemiseen löytyy valmiutta.
Toisaalta haluaisin kuitenkin tehdä muutaman kriittisen huomautuksen tästä ehdotuksesta, yksinkertaisesti siksi, että se on - luulen niin - nyt kolmas kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö, joka palautetaan valiokuntakäsittelyyn. Ilmeisesti sen vuoksi, että sosialistit eivät ole tehneet kotitehtäviään tässä asiassa ja että he ovat aivan konkreettisesti saaneet kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa läpi useita päätöksiä, joita ei yksinkertaisesti voi hyväksyä tässä muodossa meidän ymmärryksemme ja senkään mukaan, mitä täällä sanottiin eilen. Tämä koskee, jotta se tulisi nimettyä tarkkaan, perheiden yhdistämistoimien laajentamista myös samaa sukupuolta oleviin kumppanuussuhteisiin, maahanmuuton mahdollistamista jo työsopimustarjouksen perusteella tai myös sitä, että kolmansien maiden kansalaisille myönnetään oikeus äänestää kunnallisvaaleissa, mikä menee huomattavasti pidemmälle kuin EU: n voimassa oleva kansalaisia koskeva laki.
Tämän taustan ja sen perusteella, että sosialistitkin ovat ilmoittaneet minulle valmiudesta keskustella näistä kysymyksistä vielä kerran valiokunnassa, olen valmis äänestämään valiokuntakäsittelyyn palauttamisen puolesta ja pyydän puolueryhmääni samoin kuin parlamentin muitakin jäseniä noudattamaan herra Schulzin ehdotusta.

D'Ancona
Arvoisa puhemies, jos esittelijä itse pystyy suostumaan herra Schulzin pyyntöön, hyväksyn sen valiokunnan puheenjohtajana. Haluaisin kuitenkin sanoa, että tällä ei tietenkään ole mitään tekemistä esittelijän esittämien väitteiden kanssa. Tässä on kysymys valiokunnasta ja tälle valiokunnalle on ominaista, että siinä käsitellään kiistanalaisia poliittisia kysymyksiä. On oikeastaan uskomatonta, että useimmiten kyllä päädymme ratkaisuun, että kaikesta huolimatta pääsemme yhteisymmärrykseen valiokunnassa. Muutamissa erikoistapauksissa, kun on kysymys erittäin tärkeistä poliittisista asioista, on joskus hyödyllistä saada vielä kerran tilaisuus keskustella asiasta valiokunnassa. Mutta siinä tapauksessa, sen halusin tähän vielä lisätä, olisi kieltämättä myös erittäin hyödyllistä kuulla Euroopan komissiolta, mitä se ajattelee parlamentin valiokuntien ehdottamista tarkistuksista. Sitä emme eilen oikeastaan kovin tarkkaan saaneet tietää. Olisi keskustelumme jatkon kannalta erittäin hyödyllistä, ja sitä voidaan tietysti käydä myös itse valiokunnassa, jos kerrankin saisimme tietää, mitä mieltä Euroopan komissio tai vastuussa oleva komissaari oli näkökannoista, jotka valiokunnassa omaksuimme yhdessä ja jotka esitimme tarkistuksena.

Roth
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua ehdotusta vastaan ja vastata teille, herra Lehne, että olemme hyvinkin tehneet kotitehtävämme. Meillä vain on mahdollisesti tai jopa hyvin varmasti erilaiset käsitykset. Se mitä arvostelitte perheiden yhdistämisen osalta, vastaa sitä, mitä Euroopan parlamentti on hyväksynyt toisissa mietinnöissä, homoille ja lesboille myönnettäviä yhtäläisiä oikeuksia käsittelevässä mietinnössä, ihmisoikeuksia käsittelevässä mietinnössä - sopi se sitten teille tai ei, parlamentin enemmistö oli sen puolesta - mietinnöissä, joissa sanottiin, ettei ihmisiä saa syrjiä heidän seksuaalisen identiteettinsä vuoksi. Siksi oli hyvin johdonmukaista määritellä perhe laajemmassa muodossa tässä mietinnössä.
Te sanotte, että kolmansien maiden kansalaisten oikeus äänestää kunnallisvaaleissa menee huomattavasti unionin kansalaisten oikeuksia pidemmälle. Herra Lehne, olen pahoillani, mutta se ei pidä paikkaansa! Unionin kansalaisuus toi mukanaan unionin kansalaisille oikeuden äänestää eurovaaleissa ja kunnallisvaaleissa, ja nyt vaaditaan näiden oikeuksien laajentamista kolmansien maiden kansalaisiin - muuten täysin samansuuntaisesti sen kanssa, mitä komissaari Flynn vaati viime vuonna rasismin vastaisena vuotena. Se oli viime vuonna, ja sitä emme saisi unohtaa!
Vastustan ehdotusta. Olen varma, että parlamentin suuri liittoutuma päättää toisella tavalla. Minusta olisi ollut hyvä äänestää tänään mietinnöstä, jossa säännellään maahanmuuttoa ja maahanmuuttajien oikeuksia.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)
Oostlanderin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0328/97), johon sisältyy Euroopan parlamentin suositusluonnos neuvostolle fundamentalismista ja sen haasteesta Euroopan oikeusjärjestykselle

Oostlander
Arvoisa puhemies, miten tämän mietinnön loppuäänestyksessä käykään, tahdon joka tapauksessa sanoa jotain komissaari Gradinille, joka eilen heti mietintöni luettuaan vastasi siihen toimintasuunnitelmien sarjalla, joka itse asiassa käy yksiin kaikkien toimintasuunnitelmien kanssa, joita minä erityisesti kannatan ja joita uskon melkein kaikkien myös kannattavan, lukuun ottamatta ehkä parlamentin äärioikeistoa. Täten kansalaisvapauksien valiokunnan työ ja oma työni esittelijänä tulee mielestäni suuressa määrin palkituksi. Kiitän komissaaria tästä.

Pasty
Arvoisa puhemies, haluaisin teidän kirjaavan, että kukaan UPE-ryhmän jäsenistä ei osallistu herra Oostlanderin mietintöä koskevaan äänestykseen, ei kättä nostamalla eikä koneäänestyksenä eikä nimenhuutoäänestyksenä tapahtuvaan äänestykseen, koska olemme sitä mieltä, että uskontojen asema kuuluu kansalliseen toimivaltaan toissijaisuusperiaatteen perusteella, eikä sitä olisi siis pitänyt käsitellä tässä parlamentissa.
Pyydän niin muodoin sääntöjemme nojalla istuntopalvelujen yksikköä kirjaamaan niiden kollegojemme läsnäolon, jotka ovat täällä, mutta jotka eivät osallistu äänestykseen.

Puhemies
Kiitoksia, varmistamme, että läsnäolonne merkitään pöytäkirjaan.
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.) Karamanoun laatima aluepoliittisen valiokunnan mietintö (A4-0179/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja alueiden komitealle rajat ylittävästä yhteistyöstä Tacis-ohjelman puitteissa (KOM(97)0239 - C4-0280/97)(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Ribeiron laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0224/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: toimintasuunnitelma Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi (KOM(97)0454 - C4-0626/97)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Berèsin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0264/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yksityiskohtaisista säännöistä talous- ja rahoituskomitean kokoonpanosta (KOM(98)0110 - C4-0222/98)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Tappinin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0196/98) komission tiedonannosta eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) osallistumisesta julkisiin hankintoihin ja julkisista varoista rahoitettuihin ohjelmiin (KOM(97)0434 - C4-0590/97)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Theorin, Waidelich ja Wibe
Mielestämme perustelujen 1-6 kohdat kuvaavat tämänhetkistä todellista tilannetta.
Emme kuitenkaan voi olla samaa mieltä tahdonilmaisusta 7 kohdassa, jossa puolletaan tupakkaa ja riisiä koskevia suojaehtoja muun muassa sen vuoksi, että emme yleisesti ottaen pidä niitä kestävänä ratkaisuna. Sen sijaan olisi pyrittävä sopeutumaan voimassa oleviin WTO: n sääntöihin.
Vastustamme lisäksi erityisiä tupakkaa koskevia suojaehtoja, sillä mielestämme on täysin väärin tukea tätä alaa, koska tupakoinnilla on niin suuria kielteisiä terveysvaikutuksia.

Bonde, Lis Jensen ja Sandbæk
Olemme tänään äänestäneet sen puolesta, että EU-parlamentti hyväksyy komission ehdotuksen neuvoston asetukseksi AKT-valtioista peräisin oleviin maataloustuotteisiin ja niiden jalostamisessa saatuihin tavaroihin sovellettavasta järjestelystä. Tuemme komission ehdotusta, koska se parantaa muutamien maailman köyhimpien maiden mahdollisuuksia päästä Euroopan markkinoille. Nämä maat ovat usein täysin riippuvaisia maataloustuotteidensa viennistä.
Suhtaudumme kuitenkin epäillen useaan tämän ehdotuksen kohtaan. Ensiksi on valitettavaa, että EU: lta on mennyt kohta kolme vuotta tämän asian toteuttamiseen. Vaikka muutos tapahtuisikin taannehtivasti, AKT-maille on aiheutettu turhaa epävarmuutta. Toiseksi meidän on kehotettava EU: ta ottamaan useampia kehitysmaita mukaan tähän järjestelyyn. AKT-maat kuuluvat toki maailman köyhimpiin maihin, mutta on myös muita maita, joilla on aivan yhtä suuri tarve harjoittaa vientiä Eurooppaan. Kolmanneksi on häpeällistä, että EU käyttää niin paljon voimavaroja oman maataloustuotantonsa suojaamiseen. Tämä ehdotus, Agenda 2000 tai muutkaan aluetta koskevat edesottamukset eivät osoita siihen suuntaan, että EU on halukas luopumaan omasta tuotannostaan auttaakseen muiden maanosien tuotantoa.

Des Places
Ryhmämme äänesti tietenkin komission ehdotuksen puolesta, jolla pyritään toimeenpanemaan sopimukset AKT-valtioista peräisin oleviin tuotteisiin sovellettavasta etuuskohtelusta Euroopan unionissa 4. marraskuuta 1995 allekirjoitettuun neljänteen Lomén yleissopimukseen kuuluvan liitteen XL mukaisesti.
Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä pahoittelee kuitenkin äänestysselityksessään sitä, että komissiolta kului kolme vuotta tämän 1. tammikuuta 1996 takautuvasti voimaan astuvan ehdotuksen tekemiseen. Tällaista hallinnollista kankeutta on mahdoton hyväksyä, koska tämä ehdotus on yksinkertainen ja vastaa kahta tavoitetta: lisämyönnytysten osoittaminen näille maille ja niiden teknisten muutosten toteuttaminen, joita GATT-sopimusten seurauksena vaaditaan ja joissa erityisesti määrättiin tullitariffeista eli tuontimaksujen poistamisesta maataloustuotteilta sekä tullien käyttöönotosta edellä mainittujen sijaan. EU palauttaa näin ollen AKT-valtioiden viejille vanhojen, tällä välin eli 1. tammikuuta 1996 alkaen sovellettujen tullien ja uusien alennettujen tullien välisen erotuksen. Tämä myönnytys on hyvin pieni, koska kyseessä on 10 miljoonan ecun vuotuinen tulonmenetys vähentyneiden tullimaksujen vuoksi ja 2, 7 miljoonaa ecua suuremmat kustannukset vientitukien yhteydessä AKT-valtioista tuoduille tuotteille, jotka Euroopan unionin on vietävä edelleen kolmansiin maihin. Kaikki tämä ei siis anna perustetta sille, että komissiolta kului kolme vuotta näiden asetusta koskevien muutamien sivujen laatimiseen.
Lopuksi, arvoisa puhemies, ryhmämme haluaa muistuttaa teitä siitä, että se on erityisen huolissaan AKT-EU-sopimusten tulevaisuudesta. Kuten nimittäin saatoimme "banaanipaneelissa" todeta, WTO vahingoittaa itse periaatetta - ja jopa tuomitsee sen - etuoikeutetuista sopimuksista AKT-maiden kanssa, joista palautan mieliin, että ne ovat maita, joiden kanssa jäsenvaltioilla on erityisiä ja läheisiä historiallisia siteitä. Vaadimme siis komissiota ottamaan AKT-valtioiden erityispiirteet huomioon, kun WTO: n neuvottelut jatkuvat vuoden 1999 lopulla eli jo ensi vuonna.
Dybkjærin mietintö (A4-0231/98)
Des Places
Ryhmämme kannattaa erityisen yhteistyöstrategian kehittämistä Euroopan ja Aasian välille ympäristön ja ympäristönsuojelun alalla.
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa kävi vuonna 1997 ilmi, ettei Rion konferenssin puitteissa solmittua sopimusta ollut pantu juuri ollenkaan täytäntöön. On siis välttämätöntä toteuttaa tämän Euroopan ja Aasian välisen yhteistyön välityksellä sellaista politiikkaa, jossa otetaan joitakin Riossa tehtyjä sitoumuksia huomioon.
Ympäristöongelmat ovat Aasiassa moninaiset:
mitä vesien saastumiseen tulee, sekä kaupunkikeskuksissa että niiden ympäristössä kotitalouksien jätevedet uhkaavat sekä ihmisten terveyttä että vesistöjen elämää ja tarjoavat sairauksille otollisen leviämisreitin ja lisäävät näin ollen sairastuvuutta ja kuolleisuutta. Lisäksi on tiedettävä, että useimmat teollisuuslaitokset laskevat jätevetensä suoraan jokiin; -mitä ilman saastumiseen tulee, WHO (Maailman terveysjärjestö) on osoittanut, että Aasiassa sijaitsee 12 niistä maapallon 15 kaupungista, joissa ilman hiukkaspitoisuus on suurin. Myös niistä 15 kaupungista, joissa ilman rikkidioksidipitoisuus on korkein, 6 sijaitsee Aasiassa. Tästä maanosasta on tulossa suuri happosateiden ja kasvihuonekaasujen lähde; -mitä maaperän rappeutumiseen tulee, se johtuu suurelta osin pyrkimyksistä säilyttää elintarvikeomavaraisuus käyttämällä teknologioita, jotka eivät sovellu näiden alueiden erityisiin maaperää ja ilmastoa koskeviin rajoitteisiin.Tämän vähintäänkin levottomuutta herättävän toteamuksen jälkeen on kuitenkin kysyttävä, mitä voimme tehdä. Jotkut harkitsevat, kuten komissio tekee tiedonannossaan, sellaisen ympäristöyhteistyötä koskevan politiikan laatimista, joka edellyttää tietenkin erityisvaroja.
Ryhmämme suosittelee puolestaan toista ratkaisua, joka voi kuitenkin olla yhteensopiva ensimmäisen kanssa, jotta voitaisiin mahdollisimman nopeasti korjata nykytilanteen aiheuttamat vahingot. Maailmanlaajuistumisen on sen nykyisessä tilanteessa annettava tilaa kauppavaihdon kansainvälistymiselle. Se tarkoittaa, että meidän on laadittava WTO: n puitteissa sellaisia erityislausekkeita, joilla taataan sosiaalisten sekä ympäristöön ja terveyteen liittyvien periaatteiden kunnioittaminen. Nykyisestä sosiaalisesta ja ympäristön polkumyynnistä on tehtävä loppu. Mitä hyötyä on vapauttaa kauppavaihto rajoittamalla tulli- ja tariffiesteitä ja aiheuttaa suurta ekologista tuhoa? Kannatamme vapaata kilpailua sillä ehdolla, että kaikki sosiaaliset sekä ympäristöön ja terveyteen liittyvät parametrit määritellään.

Titley
Arvoisa puhemies, äänestän tämän mietinnön puolesta, sillä emme saa unohtaa tarvetta suojella ympäristöä Aasiassa huolimatta nykyisestä syventymisestä alueen talousongelmiin. Kun todellakin otetaan huomioon Kioton maailmanhuippukokouksessa Japanissa viime talvena tehty sopimus, saastuminen on nyt sidottu kansainväliseen kauppajärjestelmään saastekiintiökauppaa koskevassa sopimuksessa.
Olen iloinen siitä, että maani varapääministeri pystyi olemaan avainasemassa noissa neuvotteluissa ja että tänä vuonna oma maani isännöi vasta kaikkien aikojen toista Aasian ja Euroopan välistä huippukokousta.
Mietinnössä ollaan tässä oikeassa, kun siinä esitetään, että kaikki EU: n veronmaksajien rahat, jotka menevät Aasian maille annettavaan tukeen, olisi kytkettävä siihen, että vastaanottajat suostuisivat ottamaan ympäristön huomioon tuota tukea käyttäessään. Ei hyödytä lainkaan, että autetaan Aasian talouksia selviytymään niiden nykyistä ongelmista, jos tämän tuloksena saastutetaan maailman ilma ja vedet.
Koska olemme olleet tärkeässä osassa Kioton maailmanhuippukokouksen sopimuksissa, joilla pyrittiin tekemään talouskehityksestä ympäristön kannalta kestävä, tekomme ovat sanojemme mukaisia, kun pyydämme niitä, joita autamme kansalaistemme rahoilla, käyttämään rahat ympäristöystävällisillä tavoilla. Vastaanottajamaat hyötyvät siitä itsekin pysäyttäessään kauhean kehityssuunnan, jonka myötä sadattuhannet maiden lapset menettävät henkensä saastuneen veden takia joka vuosi.
Oostlanderin mietintö (A4-0328/97)
Newman
Arvoisa puhemies, äänestin tätä herra Oostlanderin mietintöä vastaan ja olen todellakin hyvin tyytyväinen siitä, että parlamentti on hylännyt sen ratkaisevalla kaksi yhtä vastaan äänestyksellä. Mietintö oli sekava. Olen varma, että esittelijän aikomus oli hyvä, mutta tämä kummallinen mietintö antoi sen vaikutelman, että siinä oli takerruttu islaminuskoon. Siinä keskityttiin tarpeettomasti islaminuskoon, vaikka sen oli tarkoitus olla mietintö fundamentalismiin liittyvistä ongelmista. Kaiken kaikkiaan se oli yleisluonteinen loukkaus Euroopan unionin muslimikansalaisia ja -asukkaita kohtaan.
Yhdessä kohdassa viitattiin islamista ja muslimeista länsimaisissa tiedotusvälineissä vallitsevaan stereotyyppiseen kuvaan. Tämä mietintö itse voimisti osaltaan tuota huonoa kuvaa. Euroopan unionissa on miljoonia tavallisia, kunnollisia muslimeja, islamin uskonnon seuraajia, jotka ovat täysin kunniallisia ja lainkuuliaisia ja jotka olivat aivan oikeassa tuntiessaan tämän mietinnön loukkaavan heitä. Olen iloinen siitä, että se on hylätty.

Bonde, Lis Jensen ja Sandbæk
Olemme päättäneet äänestää Oostlanderin fundamentalismia ja sen haastetta Euroopan oikeusjärjestykselle käsittelevää mietintöä vastaan. Olemme tehneet niin kolmesta syystä:
ensiksi mietinnössä keskitytään lähes yksinomaan islamilaiseen fundamentalismiin niin EU: ssa kuin sen ulkopuolellakin. Olemme sitä mieltä, että on muitakin uskonnollisen ja ei-uskonnollisen fundamentalismin muotoja.-toiseksi mietinnössä painotetaan Europolin ja Amsterdamin sopimuksen erinomaisuutta arveluttavissa määrin. Vastustamme ja tulemme vastustamaan ylikansallista poliisiyhteistyötä. Meillä ei ole mitään sitä vastaan, että kansalliset poliisivoimat tekevät yhteistyötä mutta sen on tapahduttava valtioiden välisellä tasolla.-kolmanneksi olemme sitä mieltä, ettei tämän mietinnön aihe kuulu ollenkaan EU: n parlamentin ja EU: n tehtäviin.
Buffetaut
Eurooppalaiset yhteiskunnat, joilla ei ole ihanteita, tavoitteita eikä kiintopiisteitä ovat fundamentalismin nousun edessä melkoisen voimattomia.
Ne eivät tiedä harhakuvitelmat pettäneeseen ja jopa toivottomaan materialismiin sotkeutuneina, miten selviytyä siitä toisinaan väkivaltaisesta haasteesta, jota islamilainen fanaattisuus edustaa ja joka on sitäkin vakavampaa, kun se löytää erinomaisen kasvualustan juurettoman ja yhteiskuntaan sulautumattoman sekä epäinhimillisissä lähiöissä vallitsevasta työttömyydestä ja pahoinvoinnista kärsivän siirtolaisväestön keskuudessa.
Kollega Oostlanderin mietinnöllä oli mahdollisuus tuoda mielenkiintoinen lisä tätä ongelmaa koskevaan keskusteluun. Tämä työ syyllistyi kuitenkin lähtökohdan monitulkintaisuuteen: otsikko on liian laaja. Kyseessä on mietintö uskonnollisesta fundamentalismista, ja mietinnössä korostetaan erityisesti islamilaista fundamentalismia. Tämä ei ole sattumaa, sillä juuri se on ilmennyt verisellä tavalla Euroopan unionissa, varsinkin Ranskassa.
Tässä istuntosalissa käyty keskustelu, joka ei ollenkaan selventänyt ajatuksia tai täsmentänyt käsitteitä, aiheutti ainoastaan lisää sekaannusta, koska kukaan ei ollut samaa mieltä fundamentalismin määritelmästä, sanasta, jota käytetään joskus fanaattisuuden, joskus ääriliikehdinnän merkityksessä, ja jota sovelletaan muihinkin kuin uskontoon.
Jotkut kiirehtivät päälle päätteeksi, koska he halusivat ymmärrettävästi olla osoittamatta syyttävästi islamia, sekoittamaan asioita irvokkaasti jopa sanoen niiden ryhmien, jotka vastustavat aborttia rukoilemalla sairaaloiden edessä, syyllistyvän katolilaiseen terrorismiin, unohtamatta toisten puhujien Opus Dei -järjestöön kohdistuvia houreita. Voltaire oli tehnyt jesuiitoista kammonsa kohteen, Voltaire-verkosto näyttää takertuvan Opus Dei -järjestöön, mutta kirjailijalla itsellään oli ainakin lahjoja ja tyyliä.
Koko tämä keskustelu ei siis tuonut mitään käsiteltävään aiheeseen. Olisi varmasti ollut parempi rajata mietinnön aihe tarkemmin, millä olisi vältetty tarpeettomat jaarittelut.
Kyseessä on siis mietintö uskonnollisesta fundamentalismista, ja siinä korostetaan aivan erityisesti islamilaista fundamentalismia. Tämä ongelma on tärkeä, sillä se johtaa kysymykseen islamin integroitumisesta yhteiskuntiin, joissa tunnetaan hengellisten ja maallisten asioiden erottamisen käsite - antakaa Caesarille, mikä Caesarille kuuluu, ja Jumalalle, mikä Jumalalle kuuluu - joka on islamilaisille yhteiskunnille vieras.
Meidän on siis vastattava kahteen haasteeseen:
yhteiskuntiemme on kunnioitettava islamia, jota Euroopan unionissa elävä yhä monilukuisempi islaminuskoinen väestö tunnustaa, -muslimien on kunnioitettava hengellisten ja maallisten asioiden välistä eroa, joka on yhteiskunnissamme perustava, ja heidän on hyväksyttävä se, etteivät uskonnolliset säännöt sekoitu maallisiin sääntöihin.Lähtökohtainen epäselvyys mietinnön aiheesta haittasi siis mietinnön johdonmukaisuutta, mikä johti siihen, että se sai hyvistä aineksistaan huolimatta aikaan niin epäjohdonmukaista keskustelua.
Pahoittelen lopuksi sitä, ettei erästä fundamentalismin muotoa mainittu: maallisuusoppia, joka levittää uskontoihin kohdistuvaa vihaa, joka on liian usein saavuttanut surullista kuuluisuutta, etenkin Ranskassa, ja joka saa tukea niin sanotuilta salaseuroilta, jotka levittävät tätä oppia ja jotka ovat valtion kannalta paljon vaarallisempia kuin Opus Dei -järjestö.

Caudron
Ilmaistessani kantani tästä fundamentalismia koskevasta mietinnöstä haluan toistaa pahoitteluni siitä, ettei parlamentti käsitellyt ja hyväksynyt eilen illalla mietintöä, jossa vastustetaan aidosti lahkoja, jotka ovat erittäin vaarallisia fundamentalismin muotoja. Parlamentilta puuttui rohkeutta!
Oostlanderin mietinnöstä haluaisin sanoa, että minäkin vastustan islamilaista fundamentalismia, kuten vastustan kaikkia muitakin fundamentalismin muotoja, olivatpa ne uskonnollisia tai eivät.
Ne eivät aiheuta ainoastaan väkivaltaa ja sotia, vaan ne uhkaavat kaikki demokratioidemme ja siis henkilökohtaisten ja yhteisten vapauksiemme perusteita.
Niitä kaikkia vastaan on siis taisteltava voimakkaasti ja tunteilematta!
Meillä on tätä varten perusta ja periaatteet, joihin meidän on nojauduttava... kyse on aivan yksinkertaisesti MAALLISUUSOPISTA!

Deprez
Uskonnollinen fundamentalismi, sellaisena kuin se määritellään tähän suositusehdotukseen liitetyssä perusteluosassa, näytetään ymmärtävän tässä jonkin ryhmän tahdoksi pakottaa väkivallalla muut hyväksymään sellainen yhteiskuntatyyppi (vaikka se olisi periaatteessa mitä suurimmassa määrin demokraattinen), joka perustuu ryhmän jäsenten tunnustamiin uskonnollisiin vakaumuksiin.
Tämän merkityksen perusteella on pääteltävä, että ryhmä, joka ryhtyisi edistämään rauhanomaisin keinoin epädemokraattista yhteiskuntatyyppiä, joka perustuisi ryhmän jäsenten uskonnollisiin vakaumuksiin, ei olisi fundamentalistinen.
Hyväksytty määritelmä voi siis antaa aihetta ajatella, ettei asiasisältö niinkään (uskonnollisista vakaumuksista aiheutuva yhteiskuntatyyppi) luonnehdi fundamentalismia, sellaisena kuin fundamentalismi ymmärretään tässä päätöslauselmaesityksessä, vaan käytetty keino (väkivalta).
Väkivaltainen uskonnollinen fundamentalismi, kuten esittelijä aivan oikein korostaa, löytää tuskin kuitenkaan jalansijaa Euroopan unionissa. Se löytää joissakin jäsenvaltioissa korkeintaan maaperän, joka on joskus suosiollinen tukikohtien perustamiseksi taisteluissa, joita käydään unionin rajojen ulkopuolella. Laajempi jäsenvaltioiden välinen yhteistyö on tältä osin hyvin tarpeellinen. Olisi samoin hyödyllistä, että yhteisestä ulkopolitiikasta tulisi tällä kuten monilla muillakin aloilla johdonmukaisempaa, mutta asiasisällön on kuitenkin oltava kaiken huomion kohteena tällä alalla.
Kaikki näkökohdat sisältävä ennalta ehkäisevä politiikka, jonka avulla voidaan käydä parempaan molemminpuoliseen ymmärrykseen perustuvaa todellista vuoropuhelua, on rinnakkain asiasisällön kanssa avain todelliseen kulttuurien väliseen yhteiskuntaan. Tämä sillä ehdolla, että oikeusvaltio takaa tämän ennalta ehkäisevän politiikan ja kannustaa sitä sopivilla määräyksillä ja että se osoittaa edelleen olevansa uskontojen suhteen aidosti puolueeton, samalla kun se kunnioittaa jokaisen henkilökohtaisia vakaumuksia, mutta myös että se osoittaa olevansa lahjomaton suhteessaan kaikkeen sellaiseen yhteiskunnalliseen käyttäytymiseen (vaikka se perustuisi itse uskonnollisten vakaumusten ytimeen), joka on perusoikeuksien ja -vapauksien vastaista.

Ephremidis
Voi kurjuutta, jos hyväksymme sen katkeruuden, ennakkoluuloisuuden, yleisen tietämättömyyden ja ennen kaikkea fanaattisuuden, jolla esittelijä kääntyy fanatismia vastaan. Me ajaudumme matemaattisen tarkasti juuri siihen, mitä herra Oostlander väittää yrittävänsä poistaa: sosiaalisen koheesion järkkymiseen ja yhteisöjemme muuttumiseen rasistisen fanatismin kaksintaisteluareenoiksi.
Laillisen järjestyksen suojelemisen varjolla esitetään ensimmäisen luokan perusteita yhteiskunta- ja kulttuurielämän seurannan ja valvonnan tiukentamiseksi, mikä kiihottaa seurantamenetelmien ja kansalaisten rekisteröinnin yhä tiukempaan vahvistamiseen, uhkayrityksiin ja vainoihin, käytännössä rasismin ja ulkomaalaispelon ilmiöiden kärjistymiseen ja syvenemiseen.
Järkkymätön ja ehdoton esittelijä hyökkää kaikenlaista ulko- ja epäeurooppalaista uskonnollista fanatismia vastaan, fanatismia, joka roikkuu uhkaavana eurooppalaisen hyvinvoinnin ja demokratian yllä, ja jättää täysin vaille mainintaa fanatismin, joka näinä päivinä aiheuttaa verenvuodatusta samalla ankaruudella ja väkivaltaisuudella myös Pohjois-Irlannin yllä, sillä " paholaisen lailla" esittelijä välttää - kuin ruttoa - koskemasta Euroopan unionin hallitsevaan luokkaan, katolilaisuuden ja protestanttisuuden hallitsevaan asemaan ja niiden omiin fanaattisiin ryhmiin, samalla kun julistaa pannaan fanaattisen ortodoksisuuden syyttäen sitä Bosnian verilöylyistä.
Herra Oostlanderin mietintö on fanaattisuudessaan kutsu uusille ristiretkille, sillä pelkistäessään Euroopan unionin " laillisen järjestyksen" uskonnolliseksi dogmiksi se kehottaa " uskoviaan" ryhtymään käännytyskampanjaan joka suunnalla. Nykyistä " pyhää inkvisitiota" kehotetaan hyödyntämään Schengenin sopimuksen ja Europolin nykyaikaisia menetelmiä. Siinä kehotetaan supistamaan poliittinen yhteistyö ja yhteinen ulkopolitiikka " eurooppalaisen dogmin" kiristys- ja pakottamismekanismeiksi.
Mietinnössä ei ole mitään mainintaa syvemmistä ilmiöistä, jotka synnyttävät väkivaltaa ja sokeaa vastakkainasettelua, ei mitään mainintaa todellisista sosiaalista, taloudellisista ja kulttuurisista syistä, jotka muuttavat uskonnon syvempien luokkaja muiden ongelmien ilmaisukanavaksi ja väkivaltaiseksi purkaukseksi, ongelmien, joita mietinnön inkvisitiomaiset päätelmät ja ehdotukset voivat vain vahvistaa ja pahentaa.
Tämä onkin mietinnön todellinen tavoite: puolustelevan tekosyyn sepittäminen kaikille rikollisille puuttumisille muiden maiden asioihin Persianlahden sodan, Bosnia-Hertsegovinan ja muiden samantyyppisten tapauksien lailla, mutta myös sikäli kuin uusia väliintuloja varten - esimerkiksi Kosovoon tai mihin tahansa - taotaan uutta järjestystä, sen amerikkalaista tai EUversiota. Vielä vaaditaan suunnasta poikkeamista ja muita tekosyitä asevarusteluohjelmien ja NATOn uudelleenjärjestelyn kaltaisille sotilaspoliittisille suunnitelmille, jotta sotateolliselle kokonaisuudelle riittäisi asiakkaita. Oostlanderin mietinnössä kiljutaan: " Miten meidän käy ilman barbaareja?" , kun ei ole uhkakuvia ja vaaroja. Ja kun niitä ei ole, ne on luotava.
Näiden syiden takia äänestämme mietintöä vastaan.

Eriksson, Ojala, Seppänen ja Sjöstedt
Äänestimme Oostlanderin fundamentalismia käsittelevää päätöslauselmaehdotusta vastaan sen tasapainottoman ja puolueellisen luonteen vuoksi. Mietinnön nimestä "fundamentalismista ja sen haasteesta Euroopan oikeusjärjestykselle" saa sen vaikutelman, että fundamentalismin kaikkia muotoja kuvataan objektiivisesti. Valitettavasti mietinnössä ei tehdä niin. Islamia pidetään jälleen suurimpana mahdollisena vaarana länsimaille. Päätöslauselma on kirjoitettu kavalasti, muun muassa oikeusvaltion suojaamista käsittelevien moitteettomien kohtien joukossa on kohtia, jotka ilmaisevat muslimeihin kohdistuvan holhoavan asenteen, kuten että muslimeilla saattaa olla vaikeuksia hyväksyä demokraattisia ja oikeusvaltiota koskevia sääntöjä.
Äärioikeistolaiset ryhmät ja puolueet hyökkäävät pakolaisten vastaanottokeskuksia vastaan, tappavat ihmisiä ihonvärin perusteella, sytyttävät taloja palamaan ja tappavat pikkulapsia eriävän uskonkäsityksen vuoksi. Nämä autoritaariset ja tietyissä tapauksissa fasistiset virtaukset aiheuttavat huomattavasti suuremman vaaran Euroopan oikeusjärjestykselle kuin mahdollinen fundamentalismi.

Hager
Näen tämän kehotuksen myönteiset näkökohdat muun muassa myös kaikissa yhteisön ulkopoliittisissa kysymyksissä ja tämän aiheen ennaltaehkäisevän käsittelyn välttämättömyydessä. En kuitenkaan ymmärrä sitä, että muun muassa neuvosto kehottaa "kiirehtimään jäsenvaltioita toimiin laillisten ja käytännöllisten esteiden poistamiseksi uskonnollisten velvoitteiden täyttämisen tieltä" . Tämä ylikansallisten elinten sekaantuminen kansallisiin asioihin kuten kysymykseen samanarvoisen aseman myöntämisestä islamilaisuudelle on hylättävä. Muun muassa tästä syystä Itävallan vapaamielisen puolueen edustajat ovat äänestäneet tätä mietintöä vastaan loppuäänestyksessä ja myös lukuisissa yksityiskohdista käydyissä äänestyksissä.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Euroopan parlamentin Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet pääasiassa islamia haasteena Euroopan oikeusjärjestykselle käsittelevää mietintöä vastaan.
Mietinnön johtopäätös on, ettei väkivaltainen uskonnollinen fundamentalismi aiheuta kovinkaan vakavaa ongelmaa Euroopassa. Islamin haastetta kuvataan kuitenkin erittäin tarmokkaasti. Mietinnössä viitataan muun muassa siihen, että islamissa uskontona on erityisiä oikeusjärjestystä koskevia käskyjä, jotka tietyissä kohdin ovat ristiriidassa Euroopan oikeusjärjestyksen kanssa. Siinä varoitetaan myös, että Euroopan muslimit joutuvat islamin manipulaation kohteeksi.
Mietinnössä on myös hyviä huomioita. Siinä kehotetaan muun muassa harjoittamaan päättäväistä ja yhdenmukaista politiikkaa niitä hallituksia vastaan, jotka tukevat terrorismia tai sallivat sen. Kaikkia maita on mitattava saman mittapuun mukaan, mikä tarkoittaa sitä, ettei niitä saa erotella taloudellisten tai strategisten näkökohtien perusteella. Tuemme myös sitä, että jäsenmaita kehotetaan ehkäisemään fundamentalismia harjoittamalla sellaista tiettyä integraatiopolitiikkaa, joka tukee muslimiryhmien asemaa työmarkkinoilla ja koulutusjärjestelmässä.
Olemme kuitenkin äänestäneet mietintöä vastaan, koska mielestämme parlamentin kielteinen asenne islamiin uskontona ei edistä muslimiryhmien integroitumista jäsenmaihin.

Lindqvist
Minkä vuoksi mietintöä fundamentalismista ja sen haasteesta Euroopan oikeusjärjestykselle yleensä käsitellään Euroopan parlamentissa? Siinä uskonnot asetetaan toisiaan vastaan ja uskonnollisia suuntauksia pidetään fundamentalistisina ja sen myötä huonompina kuin "eurooppalaisia" uskontoja. Myöskään sanaa fundamentalismi ei ole määritelty. Se on väärä hyökkäystapa. Jos tärkein kysymys kohdistuu väkivaltaan, siitä pitää myös keskustella.
Uskontoa koskevaa lainsäädäntöä ja uskonnollisia oikeuksia koskevat kysymykset on hoidettava kansallisella tasolla. EU: lla ei myöskään ole mitään syytä aloittaa joitakin erityisiä toimittajille suunnattuja islamia käsitteleviä tiedotusohjelmia tai aloittaa eurooppalaista tutkimusta, jonka tarkoituksena on voida "vastata Euroopassa koulutettujen hengellisten johtajien tarpeeseen" . Tätä taustaa vasten olen äänestänyt mietintöä vastaan.

Miranda
Vastustamme ehdottomasti tätä mietintöä.
Emme siksi, että mielestämme ei olisi tärkeää ja aiheellista vastata fundamentalismin ilmiöihin, vaan koska mietinnössä lähestytään tätä kysymystä nurinkurisesti ja virheellisesti yhdistämällä se suoraan arabimaailmaan, sekoittamalla se islamilaisuuteen ja jättämällä tyystin huomiotta sen taustalla olevat poliittiset, sosiaaliset ja kulttuuriset syyt.
Erityisesti myös sivuuttamalla ne olot, jotka ovat syntyneet Euroopassa ja muodostaneet otollisen maaperän sen lisääntymiselle.
Lisäksi on oireellista, että rasismia ja muukalaisvihaa, joista meidän on syytä olla syvästi huolissamme, käsitellään mietinnössä vääristäen ja moniselitteisesti; irvokasta on, että siinä ei kiinnitetä lainkaan huomiota vähitellen syntyneeseen " Euroopan linnoitukseen" - ja siten rohkaistaan sen olemassaoloa.
Ei siis ole ihme, että mietinnössä annetaan erityinen paino ja merkitys poliisitoimille.
Nämä ovat eräitä keskeisiä syitä, joiden vuoksi äänestimme mietintöä vastaan.

Teverson
Olen äänestänyt tätä mietintöä vastaan sen siihen sisältyvän näkemyksen vuoksi, että kaikki Euroopan muslimit ovat alttiita islamilaiselle fundamentalismille ja että islamilainen fundamentalismi ilmenee aina väkivaltaisesti. Se ei ole totta, ja mietintö on loukannut erittäin paljon monia eurooppalaisia muslimeja. Mietintö sisältää kyllä joitakin harvoja osia, joita voisi kannattaa, mutta valitettavasti niitä enemmän on painoa suurimmalla osalla mietintöä, joka on liian yksinkertaistettu, suvaitsematon ja yksipuolinen. Jos ihmiset rikkovat rikoslakia, heitä olisi kohdeltava asianmukaisesti heidän kansallisten oikeuskäytäntöjensä mukaisesti, mutta sillä ei pitäisi olla mitään tekemistä heidän uskonnollisten vakaumustensa kanssa.

Tindemans
Myös minä olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentilla ei ole valtuuksia käsitellä " fundamentalismia" . Siksi pidättäydyin äänestämästä Oostlanderin mietinnön loppuäänestyksessä.

Titley
Äänestän tätä mietintöä vastaan, sillä vaikka siinä tuomitaankin kaikki rotuun perustuvan vihan ja fanatismin muodot, siinä keskitytään aivan liikaa islamin moninaisuuksiin ja näytetään unohtavan monet muut ääriliikkeiden tyypit, joita Euroopassa esiintyy.
Tietenkin meidän on taisteltava väkivaltaisia ääriliikkeitä vastaan, kuten hallituksemme jo tekevät. Hallituksia ei tarvitse muistuttaa siitä tällaisella mietinnöllä, joka saattaisi, jos hallitukset hyväksyisivät sen, kääntää niiden huomion pois monista ei-islamistisista ääriryhmistä, jotka uhkaavat väkivallalla tai käyttävät sitä yrittäessään pakottaa meitä muita hyväksymään heidän näkemyksensä.
Monet oman maani lainkuuliaiset muslimikansalaiset olisivat omassa vaalipiirissäni oikeutetusti järkyttyneitä, jos sellainen yksipuolinen mietintö hyväksyttäisiin ilman vastustusta. Minua itseänikin loukkaa sanojen islamilainen ja fundamentalismi yhteen liittäminen - ikään kuin ne aina kuuluisivat yhteen. Uskon, että kaikkia uskontoja edustavat ihmiset Euroopassa antavat oman lisänsä sivilisaatioomme.
Kansallisten hallitustemme pitäisi joutua kohtaamaan terroristiuhat miltä tahoilta ne sitten ilmenisivätkään, ilman että hallituksia rohkaistaisiin keskittymään tiettyyn fundamentalismityyppiin. Tämä on ainoa oikeudenmukainen ja tehokas keino suojella meitä kaikkia mahdollisilta terroristien aiheuttamilta uhkilta.
Karamanoun mietintö (A4-0179/98)
Ahlqvist ja Theorin
Haluamme onnitella puoluekollega Karamanoua hyvin kirjoitetusta mietinnöstä. Yhteistyö entisen Neuvostoliiton alueen valtioiden kanssa on erittäin tärkeää, etenkin, kun ajatellaan sitä, että vapaan markkinatalouden luominen merkitsee taloudellisia, yhteiskunnallisia ja poliittisia ongelmia.
Meitä ilahduttaa myös ehdotus erityisestä Itämeri-ohjelmasta, jota Ruotsin sosiaalidemokraatit ovat jo pitkään pitäneet etusijalla. Haluamme kuitenkin painottaa, että on tärkeää, että vastaava ohjelma luodaan Barentsin alueelle.
Ribeiron mietintö (A4-0224/98)
Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Useassa täällä parlamentissa käsittelemässämme ehdotuksessa esitetään väitteitä Euroopan keskuksen tai eurooppalaisten järjestöjen perustamisen ja ylläpitämisen puolesta. Niin tehdään tässäkin tapauksessa. Eteen ei tule juuri koskaan mietintöä, jossa ehdotetaan, että jokin keskus tai järjestö pitäisi lakkauttaa.
Olemme sitä mieltä, että "Euroopan" keskuksen olemassaolo johtaa valitettavasti siihen, että laaditaan paljon asiakirjoja, mutta vaikutukset ihmisten arkipäivään jäävät erittäin vähäisiksi.
Vaikka äänestämmekin mietinnön puolesta, haluamme ilmaista selkeän varauksellisuutemme edellä mainitun vuoksi.

Girão Pereira
Sérgio Ribeiron mietintö toimintasuunnitelmasta tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi ansaitsee täyden kannatuksemme.
Katsomme esittelijän tavoin, että mainittu tiedonanto ei sisällä konkreettisia ehdotuksia eikä asianmukaisia toteuttamisaikatauluja, jotka tekisivät siitä todellisen toimintasuunnitelman. Sen vuoksi vähänkin syvällisemmin laadittu analyysi toimialasta on nähdäksemme jo ensimmäinen askel kohti lyhyellä aikavälillä noudatettavaa politiikkaa. Ellei niin ole, nyt käsiteltävällä asiakirjalla ei ole merkitystä. On täysin selvää, että Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuudella on erityinen painoarvo sekä taloudellisesti että sosiaalisesti, ja että sen merkitys eräiden Euroopan ongelmallisimpien alueiden kehitykselle on keskeinen.
Käsittääksemme tätä toimialaa koskevan, selkeästi määritellyn politiikan olisi perustuttava neljään suuntaviivaan:
1.ILO: n työtä koskevien sääntöjen tarkalle noudattamiselle.2.Tutkimus- ja kehityspolitiikan edistämiselle nopeiden teknologisten muutosten hyödyntämiseksi.3.Vahvaan yhteistyöverkostoon perustuvan yhteistoiminnan edistämiselle ja kehittämiselle pienten ja keskisuurten yritysten välillä koko yhteisön sisällä.4.Työajan järkiperäistämiseen tähtäävien toimien toteuttamiseen vaatetusteollisuudessa.Vain siten EU: ssa voi olla elinvoimaista teollisuutta, jolla on myös tulevaisuutta.

Lang
Äänestämme herra Sérgio Ribeiron mietinnön puolesta, koska sillä on ainakin se ansio, että siinä tuodaan esille tekstiiliteollisuuden merkittävyys taloudelle ja työllisyydelle Euroopan unionissa ja etenkin sen heikoimmassa asemassa olevilla alueilla, toimialan kohtaamat haasteet (polkumyynti, epärehellinen kilpailu, tuotannon siirrot, ja niin edelleen), sekä komission selvästi riittämätön toiminta.
Esitämme kuitenkin merkittäviä varauksia.
Milloin siis oikein saavutamme edes vähäistä johdonmukaisuutta Euroopan tasolla? Emme voi samanaikaisesti haluta suojella tekstiiliteollisuutta ja hyväksyä monikuitusopimuksen purkamista. Emme voi samanaikaisesti tuomita polkumyyntiä ja hyväksyä yhteisön niin sanottua kaupallista suojalainsäädäntöä, joka on naurettava, tehoton ja tahallisen hidasvaikutteinen. Emme voi samanaikaisesti haluta edistää sosiaaliasioita ja jatkaa kaupankäyntiä sellaisten maiden kanssa, joissa lapsilla ja poliittisilla vangeilla teetetään työtä lähes orjuuttavissa oloissa. Emme voi samanaikaisesti haluta tukea jotakin toimialaa ja kieltää Ranskalta sen tekstiiliteollisuutta koskeva ohjelma ääriliberalismin nimessä.
On toisin sanoen korkea aika, että Euroopan unioni kantaa vihdoinkin ensisijaisesti huolta työllisyydestä ja eurooppalaisten hyvinvoinnista, ennen kuin se huolehtii kilpailusta ja vapaakauppa-ajattelusta. On korkea aika palauttaa ihmiset takaisin Euroopan rakentamisen keskeiselle sijalle ja lakata vihdoinkin suosimasta pääomaa.

Novo Belenguer
Haluan tällä kirjallisella selityksellä osoittaa antavani puoltavan äänen AREryhmän puolesta Ribeiron mietinnölle.
Tukemme perustana on arvostelu, jota esittelijä esittää komission toimintasuunnitelmasta Euroopan unionin tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn lujittamiseksi.
On totta, että kyseisen suunnitelman tarpeellisuus johtuu parhaillaan vallitsevasta epävarmasta tilanteesta tällä merkittävällä alalla, joka työllistää yli kaksi miljoonaa työntekijää koko unionissa ja jonka parissa toimii yli 120 000 yritystä. Erityisesti tuotantotason lasku on hälyttävä, noin 5 % vuoteen 1990 verrattuna, ja vuosina 1990-1996 menetettiin yli 600 000 työpaikkaa, joista pelkästään tänä viimeisenä vuonna menetettiin 100 000 työpaikkaa.
Euroopan komission toimintasuunnitelma on aikeiltaan hyvä, mutta se on epäkonkreettinen ja siitä puuttuvat koheesio ja täsmälliset sitoumukset rahoituksen ja toteutusaikataulun osalta. Komission olisi tämän vuoksi laadittava uusi suunnitelma, jossa korjattaisiin nämä puutteet ja korostettaisiin ammattikoulutusta, innovaatiota, teknologista kehittämistä ja polkumyynnin vastustamista.

Rübig
Kuitenkin sisämarkkinoillakin vallitsee voimakas kilpailu. Jotta voisimme taata talousalueet ja työpaikat, on tulevaisuudessa vielä tärkeämpää, että sisämarkkinaehdot taataan täysin. Kunkin taloudellisen toiminnan siirtyminen käy siten alusta pitäen selville tarjolla olevista tuotantovälineistä. Tätä siirtymistä, erityisesti siirtymistä työvoimavaltaiseen suuntaan, ei kuitenkaan saisi tukea lisäksi tukitoimilla tai jopa EU: n tuella. Ennemminkin pitäisi sijoittaa kunkin palkansaajan koulutukseen ja siten henkilökohtaiseen kilpailukykyyn työmarkkinoilla. Siten estämme tehokkaasti haitallista kilpailun vääristymistä.

Seillier
Ribeiron mietinnössä käsitellään Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukykyä koskevaa tärkeää kysymystä.
Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä halusi esittää tähän mietintöön kahta tarkistusta korostaakseen tuotannon siirtojen erityisen vahingollisia vaikutuksia tekstiili- ja vaatetusteollisuuteemme. Tämä toimiala kärsii, etenkin EU: n köyhimmillä alueilla, epärehellisestä kilpailusta, joka on peräisin etenkin Euroopan ulkopuolella sijaitsevista alhaisen palkkatason ja heikon sosiaaliturvan maista, mikä ilmenee markkinaosuuksien menetyksenä, yritysten sulkemisina, erittäin lukuisina työpaikkojen lakkautuksina, tuotannon siirtoina ja laittoman työvoiman käytön lisääntymisenä.
Tuotannon siirrot, jotka eivät lisää kehitysmaiden ja nousevien talouksien maiden rutiköyhän väestön hyvinvointia, kaukana siitä, kannustavat päinvastoin väestön riistoa sellaisissa työoloissa, jotka ovat verrattavissa orjuuteen. Edesmenneen puheenjohtajamme, sir James Goldsmithin, käyttämän ilmaisun mukaan tuotannon siirrot rikastuttavat köyhien maiden rikkaita rikkaiden ja köyhien maiden köyhien kustannuksella.
Vaadimme siksi jälleen kerran, että Euroopan unioni herättää henkiin yhteisön etuuskohtelua koskevan periaatteen, tämän Rooman sopimuksen kantavan voiman, joka Uruguayn kierroksella käydyissä neuvotteluissa uhrattiin Yhdysvaltain etujen hyväksi.
Tämän yhteisön etuuskohtelun palauttaminen on arvokkain ja tehokkain vahvistus, jonka Euroopan unioni voisi tuoda taisteluun työllisyyden hyväksi.

Smith
Kannattaessani tätä mietintöä haluaisin kiinnittää huomiota taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan lausuntoon, jonka sisältöä kannatan täysin.
Mitä tulee itse mietintöön, haluaisin tukea esittelijän avointa arvostelua sitä kohtaan, että komission ehdotuksesta puuttuvat todelliset toimet. Tällä hetkellä tekstiiliteollisuus vaalipiirissäni on joutunut kauheaan tilanteeseen, jonka eri tapahtumien yhdistelmä on aiheuttanut. Ison-Britannian punnan korkea kurssi, Kaakkois-Aasian kriisi ja korkeat tulliesteet tärkeillä vientimarkkinoillamme kuten USA: ssa ovat kaikki osaltaan aiheuttaneet vaikeita ongelmia työnantajille ja työntekijöille.
Saamme lähes päivittäin yhä lisää ilmoituksia uusista työpaikkojen menetyksistä alueilla, joilla ei ole juurikaan mahdollisuuksia vaihtoehtoiseen työllisyyteen.
Näissä oloissa se, että komissio kutsuu ehdotustaan " toimintasuunnitelmaksi" , on sen vuoksi naurettavissa määrin ilmauksen vähättelemistä.
Kuuntelin komissaari Bangemannia parlamentissa tänään enkä kuullut mitään, mikä antaisi meille toivoa tulevaisuuden suhteen. Tarvitsemme toimintaa nyt yhtenäisen ja tehokkaan strategian muodossa, joten pyytäisin komissiota harkitsemaan asiaa uudelleen.

Titley
Edustan Luoteis-Englannin aluetta, jolla on uljas historia korkeatasoisen tekstiilituotannon alalla, joka ulottuu satoja vuosia taaksepäin. Äänestän tänään tämän mietinnön puolesta, koska siinä esitetään käytännöllisiä ajatuksia, joilla autetaan teollisuutta pysymään kilpailukykyisenä muista maailman osista tulevia kilpailijoita vastaan - sellaisten kannustimien käyttö, joilla kannustetaan uusien keksintöjen tekemistä ja uuden teknologian käyttöä, ovat keskeisiä toimia, joita EU: n olisi tuettava. Kuten kaikilla teollisuuden aloilla, tälläkin alalla tarvitaan parasta mahdollista koulutusta, jolla parannetaan ihmisten taitoja heidän päivittäisessä työssään.
Suhtaudun myönteisesti myös ajatukseen menettelytapasäännöistä, jotka henkilöstö ja työnantajat tekstiilialalla laativat ja joilla pyritään kieltämään lapsityövoiman käyttö. Emme saisi vaieta nykyisestä lapsityövoiman käytöstä muissa maailman osissa tekstiilialan kaltaisilla aloilla, aivan kuten esi-isämme Euroopassa oikeutetusti kampanjoivat lapsityövoiman kieltämiseksi omissa tehtaissamme.
Yhdestä asiasta minun on kuitenkin ilmaistava olevani eri mieltä kuin tässä mietinnössä on esitetty.
Teollisuuden uljaasta menneisyydestä huolimatta monet ihmiset, jotka työskentelevät nykyään sen kehittyneimmissä yrityksissä, ovat epävarman tulevaisuuden edessä, mikä johtuu joidenkin komissiossa ja Euroopan puuvillanvalmistussektorilla olevien henkilöiden harjoittamasta protektionismista.
Meidän on saatava päättymään polkumyyntitullien toistuva käyttö puhdasta raakamateriaalia - harmaata puuvillakangasta - vastaan, johon edistyksellisimmät yrityksemme sitten käyttävät taitojaan ja teknologiaa jalostaakseen siitä korkeatasoisia tekstiilituotteita.

Torres Couto
Kyse on toimialasta, jota luonnehtii sekä kansallisella tasolla että EU: n alueella tuotantosarja, johon kuuluu kuidun- ja tekstiilintuottajia, vaatevalmistajia ja jopa laitevalmistajia sekä jälleenmyyjiä; se työllistää 2 000 000 henkilöä, joista 75 % on naisia, ja alalla toimivasta 120 000 yrityksestä voi lyhyessä ajassa (vuodesta 1996 vuosisadan loppuun) hävitä yli miljoona työpaikkaa, minkä vuoksi enää ei voida noudattaa sellaisia elvytysstrategioita, jotka perustuvat yritysten sulkemiseen ja työpaikkojen lakkauttamiseen.
Pyrkimys pitää ala kilpailukykyisenä on johtanut siihen, että etusija on annettu pääomavaltaisille toiminnoille, ja työvoimavaltaisia toimintoja on vastaavasti siirretty maihin, joissa on alhaisemmat palkkakustannukset ja joissa ei ole minkäänlaisia sosiaalisia perusoikeuksia koskevia säädöksiä.
Tekstiilialan huomattava keskittyminen etenkin EU: n epäsuotuisimmille alueille tekee siitä taloudellisesti ja sosiaalisesti ensisijaisen tärkeän toimialan esimerkiksi Portugalissa. Kilpailupaine, joka tulee välittömiä ja välillisiä tukia laajalti hyödyntävistä kolmansista maista, sekä ulkoinen jalostusliikenne, joka on voimistanut työvoimavaltaisten toimintojen siirtymistä KIE-maihin ja Välimeren alueen kolmansiin maihin ja jolla on ollut erittäin kielteisiä vaikutuksia Etelä-Euroopan tekstiiliteollisuuteen, vaativat todellista toimintasuunnitelmaa Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi; nyt käsiteltävä komission aloite ei ole toimintasuunnitelma, sillä siihen ei sisälly toimia sen enempää kuin asianmukaista rahoitustakaan.
Emme aseta kyseenalaiseksi sitä, että tekstiilialan strategia on liitettävä teollisuuspolitiikan kokonaisstrategiaan, emmekä puolusta protektionistisia toimia (oikeudellisten ja kansainväliseen politiikkaan liittyvien syiden takia), mutta tilanne vaatii paljon voimakkaampia toimia ja strategioita, joihin liittyy myös asianmukainen rahoitus ja toteutusaikataulu, eikä vain sellaista " hyvien aikeiden luetteloa" , jonka komissio on juuri esittänyt.
Tarvitaan siis uusi suunnitelma, jossa edistetään uudistushankkeita ja uusien teknologioiden käyttöönottoa tällä toimialalla ja vahvistetaan kaikkien tuotantosarjan toimijoiden välistä vuorovaikutusta; lisäksi sen on sisällettävä laaja ja dynaaminen koulutusohjelma sekä teknisellä tasolla että hallinnon tasolla, samoin kuin taloudellisia, rahoituksellisia ja verotuksellisia tukitoimia alan pk-yrityksille, sekä edistettävä alan työllisyyttä.
Tuon suunnitelman on sisällettävä yhtenä painopistealueena sosiaalisen polkumyynnin torjuminen, ja siinä on vastustettava eräiden kolmansien maiden käytäntöä olla noudattamatta vastavuoroisuusperiaatetta.
On hyödynnettävä rakennerahastoja, erityisesti sosiaalirahastoa ja alueellista kehitysrahastoa, sekä pk-, Adapt- ja Emploiyhteisöaloitteita, jotta Euroopan tekstiilialalla voi tulevaisuudessakin olla korvaamaton taloudellinen ja sosiaalinen merkitys Euroopassa.
Berèsin mietintö (A4-0264/98)
Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska Ruotsi ei osallistu euron käyttöönottoon 1999-2002, olemme päättäneet jättää osallistumatta tätä mietintöä koskevaan äänestykseen. Mietinnössä käsitellään kysymystä, joka koskee ainoastaan niitä jäsenmaita, jotka aikovat osallistua euroalueeseen.

Theonas
EMUn kolmannessa vaiheessa raha-asiain komitean korvaavan talous- ja rahoituskomitean kokoonpano on yksi poliittisista ja teknisistä osakysymyksistä, joita yhteisen valuutan käyttöönottoprosessi ja EKPJ: n toiminta synnyttävät.
Käsiteltävänä olevan mietinnön jotkin määräykset koskevat erityisen tärkeitä kysymyksiä. Mietintö näyttää asettuvan kahden nopeuden Euroopan institutionaalisen vakiinnuttamisen puolelle. Siinä pyydetään komitean toimintaa koskevia erityisiä sääntöjä, jotka koskevat epätyypillisen 11 jäsenen Ecofin-neuvoston valmistelua. Siinä suositellaan, että euroalueen valtioita olisi kohdeltava eri tavalla verrattuna valtioihin, jotka talous- ja rahoituskomitean puitteissa muodostavat poikkeuksen. Mietinnössä mennään näin ollen pitemmälle kuin Maastrichtin sopimuksessa, jossa edellytetään kaikkien jäsenvaltioiden osallistumista.
Taas kerran näkyy selvästi alkeellisenkin demokraattisen valvonnan täydellinen puuttuminen EMUa rakennettaessa. Neuvosto tekee talous- ja rahoituskomiteaa koskevia päätöksiä kuultuaan EKP: n neuvoja, kun taas Euroopan parlamentti saa pelkän tiedonannon. Pankkien edustajat - jotka tavalla tai toisella ovat mukana komiteassa - siis osallistuvat prosessiin aktiivisesti, kun taas Euroopan kansojen valitsemilla edustajilla ei ole näköalapaikkaa komiteassa, joka esittää ratkaisevaa osaa neuvoston suuntaviivoissa ja päätöksissä monimutkaisen valvontamenettelyn puitteissa, liiallisten alijäämien tapauksessa ja yleensä arvioitaessa taloudellista ja rahoitustilannetta. Ongelmaa ei tietenkään ratkaista muutamalla, vaikkakin säännöllisellä tapaamisella.
Meille keskeinen kysymys on EMUn epädemokraattinen ja kansanvastainen luonne, joka käy selväksi jokaisessa asiassa ja joka johtaa pääomavoimien valta-aseman vahvistumiseen. Tähän kantamme määrittelyyn perustuva peruskysymys on jyrkästi kansanvastainen ja kehitystä ehkäisevä politiikka, jota Euroopan unionin linjausten, talouspolitiikan ja muiden suuntaviivojen kautta ajetaan, politiikka, joka on jo johtanut työväestön vakavaan elintason laskuun. Näistä syistä, jotka koskevat EMUa yleensä ja erityisesti ERI: n työtä jatkavaa talous- ja rahoituskomiteaa, mutta myös niiden mietinnössä esitettyjen ehdotusten vuoksi, joiden arvioimme johtavan taantumuksellisempaan Euroopan unioniin, äänestämme mietintöä vastaan.
Tappinin mietintö (A4-0196/98)
Rübig
Komission tiedonanto samoin kuin mietintökin tuovat esille muutamia näkökohtia, joiden olisi määrä johtaa pk-yritysten suurempaan osallisuuteen hankintojen jaossa. Monet yritykset eivät tiedä mitään ETEY: stä, puhumattakaan sellaisen välineen mahdollisuuksista. Sen vuoksi on perustettava keskuksia kuten esimerkiksi talous- ja kauppakamareita, jotka voivat tarjota asiantuntevaa neuvontaa ja koulutusta. Myös talouden ja hallinnon edustajien kanssa järjestettävä ETEY-foorumi voi edistää tietojen välitystä.
Lopuksi on kuitenkin myös tärkeää valaista aivan yleisesti käytännön esteitä rajat ylittävien yhtiöiden yhteistyössä. Niin kauan kuin ei voida kehittää suoria liiketoimia ja niin kauan kuin tavoitteena on pelkästään jäsenten taloudellisen toiminnan helpottaminen ja parantaminen, on löydettävä keinoja siihen, kuinka selvästi ETEY: n avustavaa luonnetta voidaan hyödyntää ja edistää.

Wolf
Meillä ei ole mitään periaatteellisia vastaväitteitä Tappinin mietinnöstä ja sen perustana olevasta komission tiedonannosta. Näemme kuitenkin epäsuorasti kaksi periaatteellista ongelmaa, jotka ylittävät eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) konkreettisen ongelmallisuuden: ensiksi puutteellisen oikeudellisen infrastruktuurin rajat ylittävälle taloudelliselle toiminnalle, erityisesti eurooppalaisten yritys- ja yhtymämuotojen kannalta; ja toiseksi sellaisten sopivien tukivälineiden luomisen pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka antavat niille todellisen mahdollisuuden osallistua täysipainoisesti sisämarkkinoiden mahdollisuuksiin (ja euron käyttöönotosta johtuvaan sisämarkkinoiden jatkuvaan syventämiseen).
Niin kauan kuin kummassakaan mietinnössä ei saada edistystä aikaan, on sekamuotoisten välineiden kuten ETEY: n todellista menestystä käsityksemme mukaan tarkasteltava valitettavasti enemmän kuin epäilevästi.
Se ei vähennä kollega Tappinin ja komission vaivannäön arvoa. Ei saa kuitenkaan unohtua, että ne ovat parhaimmassakin tapauksessa hätäkeinoja ja että ne myös jäävät sellaisiksi.

Puhemies
Tähän päättyy äänestysaika.
(Istunto keskeytettiin klo 13.00 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Vaalimenettely Euroopan parlamentin jäsenten vaaleissa (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Anastassopoulosin laatimasta institutionaalisten asioiden valiokunnan mietinnöstä (A4-0212/98), joka koskee Euroopan parlamentin jäsenten vaaleja koskevat yhteiset periaatteet sisältävän vaalimenettelyesityksen laatimista.

Corbett
Arvoisa puhemies, minulla on ilo ja kunnia puhua tänään sosialistiryhmän puolesta tästä tärkeästä aiheesta. Saanen aloittaa onnittelemalla esittelijää työstä, jonka hän on tehnyt asian eteen.
Tämä on tietenkin vanha kysymys. Se on kysymys, jonka osalta perustamissopimuksissa annetaan parlamentille aloiteoikeus, ja parlamentti on käyttänyt tuota oikeuttaan useita kertoja tehdäkseen ehdotuksia yhtenäisestä vaalimenettelystä. Valitettavasti se ei kuitenkaan kyennyt kertaakaan saavuttamaan sellaisen menettelyn hyväksymiseksi tarvittavaa yksimielisyyttä neuvostossa.
Meillä on nyt kahden uuden kehitystapahtuman ansiosta lyhytaikainen mahdollisuus, joka on käytettävä hyväksi nopeasti. Ensimmäinen kehitystapahtuma on se, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa valittiin Labour-hallitus, joka ottaa käyttöön suhteellisen ja alueellisen vaalitavan järjestelmän Euroopan parlamentin vaaleissa. Yhdistynyt kuningaskunta oli ainoa maa, jossa ei ollut suhteellista järjestelmää, ja sen vuoksi tämä tuo Yhdistyneen kuningaskunnan samalle viivalle muiden jäsenvaltioiden kanssa tältä osin.
Herra Anastassopoulos viittasi siihen yllättävänä uutena kehityksenä. Se ei oikeastaan ole yllättävä; se on ollut Labourpuolueen vanha poliittinen sitoumus ja se oli Labour-puolueen julistuksessa sen päästessä valtaan viime vuonna, joten ei ole yllättävää, että siihen on ryhdytty. Hallitus on päättäväinen ja innokas toimimaan lupaustensa mukaisesti.
Toinen kehitystapahtuma on kuitenkin myös tärkeä. Kysymys suhteellisesta vaalitavasta on kaukana ainoasta kysymyksestä, josta tarvittavan yksimielisyyden saavuttaminen neuvostossa on osoittautunut vaikeaksi. Sen vuoksi perustamissopimuksen muutokset, joista sovittiin Amsterdamissa, ovat yhtä tärkeitä: ensimmäistä kertaa on mahdollista yksinkertaisesti hyväksyä ennemminkin yhteiset periaatteet Euroopan parlamentin vaaleihin kuin täysin yhtenäinen järjestelmä. Jos voimme päästä sopimukseen, voimme edistyä välittömästi, ilman että meidän olisi mentävä niin pitkälle, että meillä olisi heti täysin yhtenäinen järjestelmä. Se on tuo lyhytaikainen mahdollisuus, jota meidän on käytettävä hyväksemme tänään.
Herra Anastassopoulosin mietintö viitoittaa tietä. Se sisältää paljon järkeviä asioita ja siinä jätetään paljon päätettävää jäsenvaltioille toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, mutta siinä määritellään useita yhteisiä periaatteita. Jos pystymme selvittämään pari pikku ongelmaa, joita hänen mietinnössään edelleen ilmenee, meidän pitäisi pystyä saamaan suuri enemmistö kannattamaan sitä.
Yksi noista ongelmista on ehdotus, jonka mukaan 10 % edustajanpaikoista varattaisiin kansallisuusrajat ylittäville eurooppalaisille listoille. Suoraan sanottuna näkemykset tästä kysymyksestä eroavat eivät ainoastaan omassa ryhmässäni vaan useimmissa ryhmissä. Tällaiselle mietinnölle on välttämätöntä saada hyvin laaja enemmistö, jotta parlamentti voi puhua arvovaltaisesti. Olen sen vuoksi esittänyt ryhmäni nimissä kompromissitarkistuksen, jonka olisi tyydytettävä molempia tahoja - sekä niitä, joiden mielestä kansallisuusrajat ylittävät listat ovat tärkeitä, koska ne ovat eurooppalaisempia, että niitä, jotka sanovat, ettei tuollaista järjestelmää tarvita ja ettei edes liittovaltiojärjestelmissä tavallisesti ole liittovaltion tason listoja. Jos tarkastellaan Yhdysvaltoja, Sveitsiä tai Saksaa, se ei ole tavallista vaaleissa.
Molemmat tahot voivat olla tyytyväisiä, jos tarkistukseni hyväksytään, koska siinä sanotaan, että parlamentti tutkii ehdotusta sellaiseksi järjestelmäksi hyvissä ajoin ennen vuoden 2009 vaaleja, mutta sitä ei tehdä oikeudellisesti pakolliseksi asettamalla sitä vaatimukseksi säädökseen. Järjestelmää kannattavat voisivat olla tyytyväisiä siihen, että ajatus pidetään elossa - se menee eteenpäin neuvostolle, ja meidän on palattava siihen myöhemmin. Järjestelmää vastustavat olisivat tyytyväisiä, että siitä ei tule heti pakollista ja hyväksyttävien säädösten oleellista osaa. Suosittelen tuota kompromissia parlamentille ja olen yhä vakuuttunut siitä, että jos se hyväksytään ja jos pari vähäpätöistä ongelmaa selvitetään tässä mietinnössä, meidän on mahdollista saavuttaa hyvin suuri enemmistö, jonka uskon meidän varmasti saavan tälle mietinnölle ja johon meidän todella olisi parlamenttina pyrittävä.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, yksi Amsterdamin sopimuksen uutuuksista on sen mahdollisuuden käyttöönotto, että parlamentilla on Euroopan parlamentin vaaleja koskevat yhteiset periaatteet. Rooman sopimus antoi meille yhden ainoan toimeksiannon: yhdenmukaisen vaalimenettelyn käyttöönoton. Emme pystyneet siihen 40 vuodessa. Uskon, että tämän kollega Anastassopoulosin mietinnön myötä, joka on erinomainen ja kurinalainen mietintö, pystymme ottamaan käyttöön Euroopan parlamentin vaaleja koskevat yhteiset periaatteet jopa ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa. Näin ollen tämä on mielestäni esimerkki hyvin, nopeasti ja kurinalaisesti tehdystä ja poliittisesti järkevästä työstä. Se on mielestäni myös esimerkki siitä, mitä minulla on jo joissakin yhteyksissä ollut onni sanoa tässä parlamentissa: meistä on kehottavan parlamentin sijasta tullut yhteispäätösmenettelyyn osallistuva parlamentti. Se on minusta äärimmäisen tärkeää.
Anastassopoulosin mietinnössä korostetaan Euroopan parlamentin vaalijärjestelmän keskeisiä periaatteita. Ensimmäinen periaate on suhteellinen äänestys. Varmastikin parlamentissa vallitsee nyt sosiaalidemokraattien parlamentaarinen enemmistö sen takia, että tietyssä Euroopan unionin maassa vaalit toimitetaan enemmistöehdokasmenettelyä käyttäen. Enemmistöäänestys vääristää nyt poliittista edustusta. Se seikka, että parlamentti aikoo yksimielisesti hyväksyä tämän Anastassopoulosin mietinnön 1 artiklan, varmistaa sen, että lähtökohdat ja pelisäännöt ovat kaikissa jäsenmaissa samat. Näin ollen mielestäni on suhtauduttava myönteisesti siihen, että kaikki hyväksyvät suhteellisen äänestyksen Euroopan parlamentin vaaleja varten.
Toiseksi tässä Anastassopoulosin mietinnössä on se etu, että siinä sovelletaan toissijaisuusperiaatetta esimerkiksi niin, että siinä annetaan valtaa jäsenvaltioille määriteltäessä vaalipiirit kunkin maan erityispiirteiden mukaisesti.
On kolmaskin kohta, jonka haluan mainita ja johon edellinen puhuja on jo viitannut: kansallisuusrajat ylittävä lista. Olemme Euroopan kansanpuolueessa sitä mieltä, että kansallisuusrajat ylittäviä listoja on edistettävä, koska mielestämme on kehitettävä tuota Maastrichtin sopimukseen sisältyvää määräystä, jossa puhutaan eurooppalaisista puolueista, ja näin ollen - olen samaa mieltä siitä, mitä herra Corbett on sanonut - aiomme pyrkiä löytämään ratkaisumallin, joka miellyttäisi parlamentin kaikkia poliittisia ryhmiä. Meidän on kuitenkin annettava selkeä poliittinen viesti, että haluamme tulevaisuudessa kansallisuusrajat ylittäviä listoja.
Lopuksi haluamme myös viitata Euroopan parlamentin jäsenyyden ja kansallisten parlamenttien jäsenyyden yhteensopimattomuuteen. Täällä tekemämme työ on tarpeeksi tärkeää. Tämä parlamentti on yhteispäätösmenettelyyn osallistuva parlamentti, jonka on tehtävä paljon työtä ja jolla on tulevaisuudessa yhä enemmän työtä, ja näin ollen mielestämme ei ole mahdollista olla kansallisen parlamentin jäsen ja Euroopan parlamentin jäsen. Sen vuoksi, arvoisa puhemies, näiden perustelujen myötä ryhmäni, Euroopan kansanpuolueen ryhmä, äänestää koko vahvuudellaan kollega Anastassopoulosin laatiman erinomaisen mietinnön puolesta.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kun pääsemme tämän kollega Anastassopoulosin erinomaisen mietinnön välityksellä vihdoinkin yhteisymmärrykseen yhteisistä periaatteista Euroopan parlamentin vaaleja koskevassa vaalioikeudessa, olemme ottaneet hyvin ratkaisevan, joskin määräaikansa puolesta kauan sitten erääntyneen askeleen kohti suurempaa vaaleja koskevaa demokratiaa Euroopan unionissa. On hyvin ilahduttavaa, että pääsimme sopimukseen suhteellisen vaalitavan periaatteesta tai että olemme juuri pääsemässä siitä sopimukseen. Tässä yhteydessä kuuluu osoittaa suurta arvostusta brittiläisille poliittisille vastuuhenkilöille, jotka raivasivat tien.
On hyvin ratkaisevaa, että käsitämme suhteellisen vaalitavan sallivan elinvoimaisemman ja voimaperäisen parlamentarismin. Tämä koskee erityisesti Euroopan parlamenttia, poliittista unionia. Miksi? Tämä poliittinen unioni on vielä keskeneräinen, sillä ei vielä ole todella juurtuneita perustuslakirakenteita. Siksi on hyvin, hyvin tärkeää, että parlamentissa vallitsee avoimuus monia poliittisia suuntauksia kohtaan, minun puolestani myös alueellisia etuja, maailmankatsomuksellisuutta kohtaan. Tämä avoimuus on ratkaisevaa, eikä parlamentti - kuten se on helposti liitettynä enemmistövaaleihin - joka muodostuu kahdesta ryhmittymästä ja jossa vallitsee hyvin jäykät äänestyssuhteet, ole avoin. Avoin, keskusteleva parlamentti on aivan erityisen tärkeä tässä historiallisessa vaiheessa.
Esittelijämme ehdotti alusta alkaen aivan oikeaa reittiä, jolla pyrittiin ainoastaan yhteistä vaalioikeutta koskeviin periaatteisiin. Se jättää tilaa kansallisille poliittisille perinteille ja kulttuureille. Se on hyvin tärkeää!
Sen vuoksi muutama kohta, jotka ovat merkityksellisiä tässä yhteydessä. Ensiksi vaalipiireistä: on hyvä, että ne rajoitetaan suuriin maihin ja että pidetään aivan selvästi kiinni siitä, ettei suhteellisen vaalitavan periaatteelle koidu haittaa.
Toinen kohta: prosentuaalinen osuus. Mielestäni suurille maille ehdotettu 5 % on aivan liian korkea luku. Olisi vahinko, jos suurissa maissa mahdollisesti miljoonat äänestäjät eivät löydä edustajia itselleen tässä Euroopan parlamentissa. Siksi toivon, että alennamme vielä tätä prosentuaalista osuutta.
Vielä kaksi hyvin perustavaa kysymystä. Toinen koskee Euroopan parlamentin paikan yhteensopivuutta kansallisen parlamentin paikan kanssa. Meidän pitäisi olla rehellisiä! Se, joka ottaa edustajantoimen tosissaan, ei voi hoitaa molempia tehtäviä.
Viimeinen kohta koskee yhteistä eurooppalaista listaa: jos otamme poliittisen unionin vakavasti, meidän on oltava iloisia, jos kansalaiset järjestäytyvät Euroopan laajuisesti ja asettavat demokraattiset vaalit. Siksi kannatan tätä valtioiden rajat ylittävien listojen mahdollisuutta Euroopan parlamentissa.

Cardona
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tahdon ensinnäkin onnitella kollega Anastassopoulosia hänen laatimastaan suurenmoisesta mietinnöstä, etenkin koska siinä esitellään Euroopan vaalioikeutta, joka on hyvin tärkeä asia työskentelymme kannalta. Tästä tunnustuksesta ja kiitoksesta huolimatta tahtoisin esittää eräitä huomautuksia, jotka liittyvät lähinnä alueellisiin vaalipiireihin sekä kansallisuusrajat ylittäviin listoihin.
Mietinnössä tuodaan esiin se tosiseikka, että 11: ssä nykyisistä 15 jäsenvaltiosta on vain yksi vaalipiiri. Siitä huolimatta siinä pidetään tärkeänä, että kunkin alueen väestötekijöihin perustuvat alueelliset vaalipiirit tehdään pakollisiksi. Pohdiskelin syytä tähän näkemykseen, ja löysinkin vastauksen mietinnöstä: kollegamme vakuuttaa, että hänen tavoitteensa ja päämääränsä on lähentää valittuja ja valitsijoita. Omasta puolestani yhdyn täysin tuohon periaatteeseen. Katson todellakin, että Eurooppaa voidaan rakentaa sitä paremmin, mitä lähempänä ollaan äänestäviä kansalaisia. Sen tähden olen myös sitä mieltä, että tämä periaate on kaiken tunnustuksen arvoinen. Minulla on kuitenkin vakavia epäilyksiä siitä, onko tämä mekanismi tai järjestelmä paras mahdollinen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
Kenties on olemassa toisenlaisiakin tapoja, mutta riittää - mielestäni - että seuraamme valppaasti eri jäsenvaltioiden yleistä mielipidettä, joka luonnollisestikin ilmaistaan kansallisten parlamenttien välityksellä. Ja sen vuoksi antaisin omasta puolestani tässä asiassa täyden vallan toissijaisuusperiaatteelle, jota - tässäkin mietinnössä - niin kovasti ylistetään ja kiitetään.
Toinen näkökohta, jota en voi olla käsittelemättä, liittyy vuodesta 2009 lähtien pakollisiin kansallisuusrajat ylittäviin listoihin. Minäkään en voi olla iloitsematta kollega Corbettin aloitteesta mahdollisen yhteisymmärryksen saavuttamiseksi tässä asiassa. Minun on sanottava, että epäilen vahvasti tuota ehdotusta sellaisena kuin se on muotoiltu. Ennen kaikkea oikeudellisesta ja institutionaalisesta näkökulmasta: mietin, ja pyydän kollegoitani tekemään samoin, eikö Amsterdamin sopimuksen 190 artiklaa rikottaisi, jos tällainen ehdotus hyväksyttäisiin...
Tämän oikeudellisen kysymyksen pitäisi huolestuttaa meitä, koska olemme tähänkin alaan perehtyneiden asiantuntijoiden muodostama parlamentti, mutta sen lisäksi asiaan liittyy myös poliittisia kysymyksiä, joita en myöskään voi olla korostamatta. Tarkoitan nyt esimerkiksi kysymystä siitä, millä tavoin parlamenttien on suhtauduttava yleiseen mielipiteeseen. Oma käsitykseni on aina ollut, että parlamenttien on säädettävä sellaisia lakeja, joita yleinen mielipide ajaa. Eikä päinvastoin. Sikäli kuin tiedän, eri jäsenvaltioiden yleinen mielipide ei pyydä kansallisuusrajat ylittäviä listoja. Pikemminkin se haluaa, että teemme täällä työtämme ja että ne, joita edustamme, tuntevat meidän tosiaankin puolustavan heitä. Tahtoisin tässä yhteydessä lainata erästä maineikasta portugalilaista, joka olematta edes puolueeni kannattaja tapasi sanoa: antaa vain eurooppalaisten mennä naimisiin keskenään, antaa heidän liittyä toisiinsa, mutta ei pidä kiiruhtaa eurooppalaisten edelle.
Omasta puolestani olen avoin tuolle yhteisymmärrykselle juuri siksi, että kuulun niihin, joiden mielestä Euroopan maiden yleinen mielipide ei vaadi kansallisuusrajat ylittäviä listoja.

Puerta
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin antaa tunnustusta herra Anastassopoulosin työstä ja tehdä selväksi sen, että esittelijän työ voi herättää ihailua ja häntä voi onnitella, vaikkei välttämättä olisikaan yhtä mieltä kaikista hänen työnsä kohdista. Olen erityisesti samaa mieltä siitä, kun hän mainitsee kaikki kansalliset kokemukset, kun hän ehdottaa yhteiset periaatteet sisältävää vaalimenettelyesitystä Amsterdamin sopimuksen pohjalta ja kun hän pystyy toteamaan suhteellisen edustuksen periaatteen tärkeimmäksi periaatteeksi sekä erityisesti Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välisen yhteensopimattomuuden. Minun on kuitenkin sanottava, että vaikka olen samaa mieltä tästä ja vaalien kansallisuusrajat ylittävästä luonteesta - vaikka tiedänkin, että joissakin maissa yleinen mielipide vastustaa sitä - en ole samaa mieltä territoriaalisista vaalipiireistä ja niiden pakollisuudesta yli 20 miljoonan asukkaan maissa.
Ensimmäinen peruste: luku on mielivaltainen. Se johtaa siihen, että 19 miljoonan asukkaan maissa, jos niitä olisi, yhdessä ainoassa vaalipiirissä valitut parlamentin jäsenet ovat lähellä kansalaisia ja 21 miljoonan asukkaan maissa taas eivät, sillä ne olisi jaettava useisiin vaalipiireihin, noin viiden tai kuuden miljoonan asukkaan vaalipiireihin. Tämä ei mielestäni ratkaise kovin aritmeettisesti kansalaisten läheisyyttä edustajiinsa.
Toinen peruste: sillä on vääristävä vaikutus keskitason poliittisiin vaihtoehtoihin, joita eivät ole kansanpuolue, johon herra Anastassopoulos kuuluu, eikä Euroopan sosiaalidemokraattinen puolue. Sellaiset poliittiset vaihtoehdot, kuten minun edustamani vaihtoehto, joka saa noin 10 % eurooppalaisten äänistä, jotka eivät ole kansallismielisiä puolueita, joutuisivat todellakin hyvin vaikeaan tilanteeseen. Toisin sanoen edustettavat jäisivät käytännössä vaille edustajia. Tämä on ristiriidassa herra Anastassopoulosin puoltaman keskeisen periaatteen kanssa, suhteellisuusperiaatteen kanssa. Mielestäni on tutkittava, mitä poliittisessa todellisuudessa tapahtuu. Ehkäpä täällä puhemieskonferenssille riittäisi vain neljä ryhmien puheenjohtajaa. Sen vuoksi mietinnössä sanotaan vähän väliä " rikkomatta suhteellista järjestelmää" , " haittaamatta sitä yleisesti" ja niin edelleen, koska siinä rikotaan päätavoitetta. Minun on myös sanottava, että sillä on vaikeita poliittisia seurauksia joissakin maissa, koska kaikki alueet eivät ole tasavertaisia eikä kaikilla alueilla ole poliittisia edellytyksiä. Euroopan 200 alueesta ainoastaan 69: llä on todelliset alueelliset parlamentit, niillä on erilaiset ulottuvuudet, ja niissä jäsenvaltioissa, joissa on historiallisia yhteisöjä ja poliittinen oikeuskelpoisuus, on hyvin vaikeaa ottaa käyttöön erilaisia vaalipiirejä, joilla on hyvin erilaiset ulottuvuudet.
Lopetan kohta, arvoisa puhemies, sanomalla, että vaalipiirijärjestelmä sellaisessa suuresti kunnioittamassani maassa kuin Italiassa ei ole ratkaissut juuri kansalaisten läheisyyden ongelmaa, koska puolueet voivat sitä paitsi nimittää samat ehdokkaat kaikissa vaalipiireissä, mitä tässä asiakirjassa ei käsitellä. En ole varma siitä, noudatetaanko toissijaisuusperiaatetta täysin, ja kaiken tämän vuoksi olisi sydäntäsärkevää, jos esittelijä ja parlamentti eivät hyväksy yhtään tarkistusta, emmekä voi äänestää tämän mietinnön puolesta, jossa on niin kiinnostavia aineksia.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, jos haluamme, että ihmiset pitävät Euroopan parlamenttia omana parlamenttinaan ja tämän parlamentin jäseniä omina edustajinaan, tarvitsemme yhteistä eurooppalaista vaalioikeutta ja yhteisiä sääntöjä ja periaatteita. Toistamme tänään tämän näkemyksen 40 vuoden tauon jälkeen, ja toivon, ettei toteutus vaadi vastaavaa ajanjaksoa.
Kiitän esittelijää, herra Anastassopoulosia puolueryhmäni puolesta ja onnittelen häntä hänen mietinnöstään. Olemme samaa mieltä hänen kanssaan! Kannatamme ennen kaikkea suhteellisen vaalitavan periaatetta demokraattisena vaalioikeuden periaatteena. Kannatamme myös suosituimmuusvaalin mahdollisuutta, yhteensopimattomuuksien sääntelyä ja eurooppalaisten listojen muodostamista ja kehittämistä, vaikka tämä onkin suuria teknisiä vaikeuksia sisältävä prosessi.
Jos olemmekin esittäneet tarkistuksia, niiden tavoitteena on nopeampi toteutus ja yksityiskohdissa demokraattisempi sääntely. Olemme nimittäin sitä mieltä, että kansallisten puolueiden olisi sitouduttava toteuttamaan naisten tasapuolinen edustus jo vuodesta 1999 alkaen. Toivon, herra esittelijä, että saamme siihen myös teidän kannatuksenne. Uskomme myös, että eurooppalaisten listojen kysymys on ehdotus, jonka toteutumisajankohdan ei pitäisi olla vuosi 2009 vaan vuosi 2004. Jos me emme yritä saada näitä uudistuksia eteenpäin, kuka sitten? Viivyttelyistä huolehtivat muut!
Mitä tulee demokratisoimisen kysymykseen: olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat sanoneet suhtautuvansa epäröivästi alueellisiin vaalipiireihin. Ainakaan tässä ei pitäisi harjoittaa pakkoa. Se on mahdollisuus soveltaa toissijaisuusperiaatetta. Parlamenttiin muodostuisi kahdenlaisia edustajia, eurooppalaisen ja kansallisen legitimiteetin omaavia. Mielestäni meidän olisi harkittava sitä vielä kerran, ottamatta huomioon suhteellisessa vaalitavassa esiintyvää tiettyä manipuloinnin mahdollisuutta. On tietenkin pienempien puolueryhmien asia - herra Frischenschlager huomautti jo siitä - madaltaa äänikynnystä. Myös parlamentin edustus on sen vahvuuksia. Mielestämme on myös mahdollista pudottaa äänestysikää lisää.
Haluaisin huomauttaa lopuksi vielä eräästä asiasta. Mielestäni tämä kehitys haastaa meidät myös ajattelemaan eurooppalaisen edun edustuksellisuutta ja ottamaan huomion eurooppalaisten puolueiden kehityksen. Mietinnössä on kyse siitäkin, se on kehitys, joka liittyy tähän välittömästi. Jos haluamme muotoilla ja edustaa eurooppalaisia etuja, tarvitsemme siihen eurooppalaisia puolueita. Mielestäni tässä on sitä vastoin syytä ajatella sitä, että parlamentin puolueita ei pidä ainoastaan käsittää eurooppalaisiksi puolueiksi, vaan että ne on myös muodostettava ja järjestettävä sellaisiksi, jos tässä eurooppalaisessa vaalioikeudessa halutaan olevan järkeä.

Saint-Pierre
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallittehan minun aivan ensiksi onnitella ryhmäni nimissä herra Anastassopoulosia hänen suorittamastaan merkittävästä työstä sekä siitä, että hän pystyi sisällyttämään mietintöönsä niiden lukuisten seikkojen hengen, joita hänen institutionaalisten asioiden valiokunnan kollegansa olivat hänelle ehdottaneet.
On nimittäin lähes ihme, että hän onnistui esittelemään täysistunnossa näin kohtuullisessa ajassa näin monimutkaisen aiheen. On totta, että Amsterdamin sopimuksen mukanaan tuomat tuoreimmat muutokset sekä Ison-Britannian politiikassa tapahtunut kehitys helpottivat huomattavasti tehtävää. Kaikille jäsenvaltioille yhteisten seikkojen määritteleminen Euroopan parlamentin vaaleja koskevan yhtenäisen vaalimenettelyn aikaansaamiseksi on joka tapauksessa vaikea tehtävä, joka edellyttää suurta taitavuutta ja taitotietoa.
Täysistunnon käsiteltäväksi jätetty mietintö muodostaa ryhmäni mielestä erittäin hyvän lähtökohdan. Ehdotuksen tekeminen neuvostolle kuuluu nimittäin Euroopan parlamentin toimivaltaan, perustamissopimuksen 138 artiklan määräysten mukaisesti. Laiminlöisimme velvollisuuksiamme, jos emme suosiollisesta poliittisesta ilmapiiristä huolimatta kykenisi kantamaan vastuutamme asioissa, joissa perustamissopimus myöntää sen meille erittäin selvästi.
Euroopan radikaaliallianssin ryhmä on erityisen tyytyväinen löytäessään mietinnöstä selviä periaatteita, joissa kannatetaan suhteellista vaalitapaa, edustajantoimien yhteensopimattomuutta, alueellisia erityispiirteitä suosivia erivapauksia sekä kansallisuusrajat ylittäviä listoja.
Sallittehan, että kommentoin lyhyesti juuri tätä viimeistä periaatetta, joka koskee kansallisuusrajat ylittäviä listoja. Olen sitä mieltä, että on täysin perusteltua johdattaa Euroopan parlamentti vaalikampanjan eurooppalaistamisen tielle, mikä on sitä paitsi täysin Jacques Delorsin tekemien ehdotusten mukaista. Muun osalta mietintö on varovainen, ehkä liiankin varovainen asettaessaan päivämäärän ja äänikynnyksen, jotka antavat meille aikaa hioa ehdotuksiamme, mutta on totta, että olemme myöhässä.
Sanon niille, jotka moittivat ehdotuksia siitä, ettei niissä vahvisteta ennalta edustajanpaikkojen määrää jäsenvaltiota kohti, että moite vaikuttaa minusta vanhanaikaiselta tässä Euroopan rakentamisen vaiheessa sikäli, että unionin kansalaisille tarjottu mahdollisuus asettua ehdokkaaksi muussa valtiossa kuin omassaan vähentää jo tämän periaatteen ulottuvuutta. Yksi ryhmäni jäsenistä on sitä paitsi Italiassa valittu Belgian kansalainen.
Mielestämme herra Anastassopoulosin mietintöä voidaan kuitenkin vielä parantaa. Siksi ryhmäni jätti käsiteltäviksi joitakin tarkistuksia, joihin kiinnitämme esittelijän huomion. Ensiksi, vaikka ymmärränkin esittelijän territoriaalisten vaalipiirien puolesta esittämät perustelut, minusta tuntuu siltä, että päätös on jätettävä jokaisen jäsenvaltion harkittavaksi. Olen tästä samaa mieltä kuin herra Puerta.
Toiseksi, edustajantoimen kanssa yhteensopimattomien tehtävien luetteloa on laajennettava koskemaan jokaista edustajantoimea, joka sisältää lainsäädännöllisiä tai toimeenpanevia tehtäviä. Meistä vaikuttaa nimittäin siltä, että Euroopan parlamentin jäsenten kasvavat velvollisuudet tekevät kaksinkertaisen edustajantoimen hoitamisen yhä vaikeammaksi.
Lopuksi, ottaen huomioon, että ryhmäni arvostaa suuresti alueiden itsehallintoa, se haluaisi vahvistaa 4 artiklan määräystä laskeakseen paremman perustan niiden erityissääntöjen oikeutukselle, joiden avulla alueellinen erityispiirre voidaan ottaa huomioon.
Lopuksi, arvoisa puhemies, pahoittelen erästä asiaa. Valitan sitä, että hetkellä, jolloin puhumme Euroopan parlamentin vaaleista, kansallisrajat ylittävistä listoista sekä maanosamme tulevaisuuden kannalta huomattavista haasteista, eurooppalaisten poliittisten puolueiden osalta ei tapahdu mitään edistystä. On valitettavaa, ettei komissio ole vielä vienyt eteenpäin vaatimuksia, joita parlamentti esitti sille herra Tsatsosin erinomaisen mietinnön puitteissa. Kehotan kaikkia kollegojani pysymään itsepintaisina, jotta voisimme keskustella tästä asiasta tässä samassa istuntosalissa jonkin tulevan istuntojaksomme yhteydessä.

Blokland
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentissa kaikkia jäsenvaltioita edustavat välittömillä vaaleilla valitut edustajat. Jos Anastassopoulosin mietinnössä tuodut suunnitelmat toteutetaan, tähän tulee muutos. Tietty prosenttiosuus Euroopan parlamentin edustajanpaikoista jaetaan niin kutsuttujen monikansallisten listojen kesken. Kansalaisemme ovat jo kaukana Euroopan parlamentista, ja tätä seikkaa tullaan tällä tavoin vain pahentamaan.
Sen lisäksi esittelijä tahtoo riistää jäsenvaltioilta oikeuden järjestää Euroopan parlamentin vaalit niiden perinteisenä vaalipäivänä. Mietinnössä ehdotetaan, että parlamentin jäsenistä äänestetään kaikissa maissa yhtä aikaa, mahdollisesti kahtena päivänä. Alankomaiden kaltaiselle maalle tämä on ongelma, koska lauantain ja sunnuntain ehdottaminen vaalipäiviksi on täysin alankomaalaista perinnettä vastaan. Tästä ei seuraa ainoastaan organisatorisia vaikeuksia, vaan myös periaatteellisia. Alankomaissa asuu nimittäin suuri määrä ihmisiä, jotka kunnioittavat sunnuntaita lepopäivänä, jolloin ei siis järjestetä vaaleja. Nämä molemmat syyt tulevat aiheuttamaan sen, että äänestysprosentti tulee Euroopan parlamentin vaaleissa olemaan vieläkin alhaisempi kuin viimekertainen 35 %. Sen lisäksi tietty äänestäjäryhmä ei tule ollenkaan äänestämään eikä näin ollen myöskään pääse edustetuksi Euroopan parlamenttiin. Lisäksi toivon periaatteellista syystä, että jokainen jäsenmaa säilyttää oikeuden määrätä itse, milloin se järjestää vaalit. Ehdottamani tarkistukset liittyvät tähän asiaan.
Lopuksi jos Euroopan parlamentti haluaa, kuten väitetään, lisätä Eurooppa-tietoisuutta, sen on liitettävä nämä vaalisuunnitelmat niihin tapoihin, joita jäsenvaltioissa tässä asiassa noudatetaan. Tämä olisi hyvin helppo järjestää antamalla vaalien tapahtua määrätyn ajan sisällä.

Parigi
Arvoisa puhemies, myös Alleanza Nazionale kiittää herra Anastassopoulosia hänen tekemästään arvokkaasta työstä ja pitää myönteisenä ajatusta, että Euroopan parlamentti teettäisi lisätutkimuksen Euroopan parlamentin vaaleissa kaikissa jäsenvaltiossa sovellettavasta yhdenmukaisesta vaalimenettelystä.
Lähestyvä laajentuminen tekee tästä päätöksestä erityisen kiireellisen ja tärkeän, mutta ennen kaikkea puolueiden, jotka jäsenvaltioissa edustavat demokraattista yhteyttä, on pian ymmärrettävä se, että Eurooppa tarvitsee tällä hetkellä enemmän kuin koskaan aikaisemmin kansan valitsemia edustajia, jotka omistavat kaikki voimavaransa ja kykynsä työlleen parlamentissa. Rahaliiton Eurooppa ja sitäkin enemmän tuleva poliittinen Eurooppa asettavat kysymyksiä, joiden ratkaisemiseksi ei riitä osa-aikainen työskentely.
Alleanza Nazionale toistaa sen tähden sen, minkä se toi julki jo viime vaalikaudella, todeten jälleen, että suhteellinen vaalitapa yhdessä suosituimmuusäänestyksen kanssa on ainoa todellinen tapa saada kansalaiset osallistumaan poliittiseen päätöksentekoon ja toteuttaa siten täyttä demokratiaa.
Esitetyistä ehdotuksista toteamme, että mielestämme uuteen yhdenmukaiseen lakiin tulee sisällyttää jo todettujen vaalikelpoisuutta koskevien säännösten lisäksi myös edustajantoimen yhteensopimattomuus merkittävien kansallisten virkojen, kuten esimerkiksi alueellisen toimeenpanovaltaa käyttävän elimen johtajan toimen, yli 50 000 asukkaan kaupungin pormestarin viran tai maakuntapääkaupungin kaupunginvaltuuston jäsenyyden kanssa.
2000-luvun Eurooppa todellakin tarvitsee edustajia, jotka kykenevät täysipäiväiseen työhön, jotta Euroopan parlamentti viimein saisi kauan odotetun ja välttämättömän lainsäädäntövallan. Näiden parlamentin jäsenten on edustettava kaikkia omien maidensa kansalaisia toteutettaessa todellista Euroopan kansalaisuutta.
Tästä syystä pyydämme esittelijää ottamaan huomioon yllä mainitut vaalikelpoisuutta ja edustajantoimen yhteensopimattomuutta koskevat huomautukset ja pyydämme parlamentin puhemiestä välittämään virallisesti poliittisille vaikuttajille ja kaikkien jäsenvaltioiden hallituksille kehotuksen, jotta jo seuraaviin vaaleihin mennessä, jotka vielä käydään ilman yhteistä eurooppalaista lakia, pyrittäisiin varmistamaan, että vaaliluettelot laaditaan kansalaisten tarpeet huomioon ottaen, ja että ehdokkaat ovat lujasti sitoutuneet suorittamaan ainoastaan velvollisuutensa Euroopan parlamentin jäseninä eikä mitään muuta.

Barros Moura
Arvoisa puhemies, ilmaisen ensin kannatukseni herra Anastassopoulosin mietinnölle siinä, mitä pidän sen olennaisimpana sisältönä. Siinä ehdotetaan eräitä yhteistä vaalimenettelyä koskevia periaatteita, jotka perustuvat suhteellisen vaalitavan sääntöön. Mielestäni tämä on keskeinen näkökohta, ja juuri sen tähden parlamentin olisi mielestäni voimakkaasti tuettava tätä mietintöä ja käytettävä hyväkseen Amsterdamin sopimuksesta ja Englannin vaalien tuloksesta syntynyt mahdollisuus, jotta voitaisiin vihdoinkin määritellä yhteisiä periaatteita Euroopan parlamentin vaaleille.
Yhdyn useisiin mietinnön ehdotuksiin, etenkin siihen, jonka mukaan parlamentin jäsenyyttä ei voi sovittaa yhteen kansallisen parlamentin jäsenyyden kanssa, ja minun on sanottava, että yhdyn myös alueellisia vaalipiirejä koskevaan ehdotukseen, joka olisi keino lähentää valittuja valitsijoihin sen kuitenkaan haittaamatta suhteellista vaalitapaa.
Tahdon kuitenkin käsitellä perusteellisemmin kansallisuusrajat ylittäviä listoja. Joudun toteamaan, että vastustan tuota ajatusta; en siksi, että vastustaisin eurooppalaisuutta, vaan siksi, että älykäs ja kriittinen eurooppalaisuus edellyttäisi, ettei tästä järjettömästä ehdotuksesta täällä edes äänestettäisi, koska se ei suinkaan ole oikea menetelmä suhteellisen vaalitavan puutteiden korjaamiseksi, kuten yksi, koko valtion alueesta muodostuva vaalipiiri, joka jäsenmaissa mahdollistaa suhteellisesta vaalitavasta aiheutuvien poikkeamien korjaamisen. Tuo ajatus esitetään meille täällä ikään kuin se edustaisi eurooppalaisuuden eturintamaa, joka perustuu eurooppalaisiin poliittisiin puolueisiin. Minun mielestäni tuo ajatus on väärä, sillä Euroopan rakentamista voidaan parhaiten edistää aivan toisella tavoin, eli vahvistamalla komission toimintakykyä, sen ylikansallista luonnetta ja sen tilivelvollisuutta Euroopan parlamenttiin nähden. Se on minusta oikea tie.
Tämä ehdotus, joka meille esitetään, ei lähennä valittuja valitsijoihin, vaan etäännyttää heitä toisistaan entisestäänkin, ja siinä mielessä se voi tai voisi vakavasti vähentää kansalaistemme myötämielisyyttä Euroopan unionin vahvistamiseen.
Siinä on mielestäni toinenkin vakava puute. Nimittäin se, että tällä tavoin pyrittäisiin antamaan sijaa eräänlaisille eurooppalaisille politiikoille, joiden pysyvyys taattaisiin eurooppalaisten listojen välityksellä, mutta jotka menettäisivät, tai voisivat menettää, entistä selvemmin yhteytensä kotimaidensa äänestäjäkuntaan.
Tie, jota meidän on kuljettava, on nähdäkseni toisenlainen. Ja toisenlaisia ovat myös herra Jacques Delorsin ehdotukset! Kuten esimerkiksi ehdotus, jonka mukaan komission puheenjohtajaksi olisi esitettävä eurooppalaisten puolueiden ehdokasta. Meidän on keskusteltava näistä asioista eikä tällaisista mielestäni järjettömistä ajatuksista, jotka voivat nähdäkseni tehdä tyhjäksi Euroopan integraation vahvistamisen demokraattisten ja federalistisen mallien mukaisesti, joita minä kannatan ja joita minun mielestäni pitäisi tässä asiakirjassa käsitellä.

Piha
Arvoisa puhemies, haluan myös kiittää kollega Anastassopoulosia tämän tärkeän mietinnön valmistelusta. Vaikka en olekaan samaa mieltä esittelijän kanssa kaikista mietinnön yksityiskohdista, pidän tärkeänä, että mietinnön keskeiseksi ajatukseksi on nostettu pyrkimys suhteelliseen vaalitapaan eurovaaleissa kaikissa unionin jäsenmaissa.
Mietintö puhuu läheisyysperiaatteen merkityksestä europarlamenttivaaliuudistuksen punaisena lankana. Näin pitää ollakin, mutta tuntuu siltä, että läheisyysperiaatteen sisältö tässä kontekstissa avautuu kovin erilaisena eri ihmisille. Kun tavoitteena on, kuten esittelijäkin painottaa, että parlamentaarikkojen ja kansalaisten läheisyyttä on lisättävä, en voi yhtyä esittelijän arvioihin muun muassa yleiseurooppalaisten vaalilistojen tarpeesta. Jo nyt parlamentin jäsenten ja äänestäjien yhteydenpito jää varsin usein kovin ohueksi. Tässä valossa voi vain ihmetellä miten yleiseurooppalaisilta listoilta valittu, vaikkapa portugalilainen " meppi" , voisi aktiivisesti ajaa esimerkiksi ahvenanmaalaisten asioita.
Yhteisöllisyys ja edustuksellisuus ei synny yhteisten vaalilistojen tai -päivien kautta. Keskustelu siitä, saavatko vaikkapa belgialaiset äänestää päivää ennen kuin suomalaiset, on triviaalia ja suuntaa huomiota pois todellisesta ongelmasta kansalaisten kiinnostuksen herättämisestä europarlamenttivaaleja kohtaan yleensä.
Tämä mietintö ei pureudu riittävästi edustuksellisuuteen ja kansalaisaktiivisuuteen liittyviin ongelmiin. Kansalaisten aktivoinnin kannalta keskeinen kysymys vaaliajankohtaan liittyen on riittävän pitkäkestoisen ennakkoäänestyksen varmistaminen kaikille EU-kansalaisille. Tämä ajatus mietinnöstä valitettavasti puuttuu täysin.
Esittelijän ajatusta kaksoismandaatin kieltämisestä voi lämpimästi kannattaa. Samanaikainen jäsenyys kansallisessa ja Euroopan parlamentissa kyseenalaistaa sekä parlamentin jäsenten että instituutioiden uskottavuuden. Kaksoismandaattia ei ole hyväksytty Suomessa ja toivonkin, että kaikissa niissä unionin jäsenmaissa, joissa kaksoisedustus on vielä mahdollinen, asiaan puututtaisiin mahdollisimman ripeästi.

Spaak
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, ensiksi onnitteluni herra Anastassopoulosille hänen laatimastaan vaikeasta tekstistä, jossa hoidetaan vihdoinkin kuntoon jo liian kauan ratkaisua odottanut ongelma.
Olen iloinen herra Anastassopoulosin tuella valiokunnassa hyväksytystä tarkistuksesta miesten ja naisten tasapuolisesta edustuksesta yhteisön laajuisilla listoilla. Euroopan parlamentti on aina ollut tämän taistelun kärjessä siitä lähtien, kun sen jäsenten valitseminen on vuodesta 1979 tapahtunut yleisillä vaaleilla. Institutionaalisten asioiden valiokunta jatkaa tällä tiellä, ja kiitän vielä herra Barros Mouraa siitä, että hän osallistui tarkistukseni laatimiseen.
Mitä kansallisrajat ylittäviin listoihin tulee, herra Anastassopoulos ja minä jätimme kumpikin 3 artiklaan tarkistuksen, jonka tavoitteena on toistaa tarkoin perustamissopimuksen 137 ja 138 artiklan sanamuoto. On nimittäin niin, että samoin kuin kansallisen parlamentin jäsen, joka edustaa sekä vaalipiirinsä etuja valtion tasolla että kansallista etua kokonaisuudessaan, Euroopan parlamentin jäsen edustaa vaalipiirinsä etuja Euroopan tasolla ja unionin yleistä etua.
Tämä on perustamissopimuksen sanamuoto, jonka mukaan Euroopan parlamentti koostuu yhteisöksi yhdistyneiden valtioiden kansojen edustajista. Ajatuskulku on sama kuin siinä Maastrichtin sopimuksen kohdassa, jossa perustetaan unionin kansalaisuuden periaate, jonka mukaan unionin kansalaisilla on kaikissa jäsenvaltioissa äänioikeus ja oikeus tulla valituksi. Tätä tarkoittaa herra Anastassopoulosin ehdotuksen 7 artikla, jonka avulla kaikki unionin kansalaiset voisivat äänestää kymmenen vuoden kuluttua yhdessä ainoassa vaalipiirissä ehdolla olevista ehdokkaista.
Näin ollen kannatan herra Corbettin tarkistusta, jossa esitetään varoitus ja jonka avulla voidaan varmasti saada suurempi enemmistö kannattamaan herra Anastassopoulosin ehdotusta.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, EU-maiden ja EU: n demokratia rakentuu kansallisten valtiosääntöjen ja kansallisten parlamenttien varaan. Sen vuoksi vaaleja koskevat säännöt, jopa Euroopan parlamentin vaaleihin liittyen, on laadittava siellä . Demokraattinen kiinnitys ja kansallisten olosuhteiden huomioon ottaminen löytyy sieltä.
Ruotsin vasemmistopuolue torjuu sen vuoksi kaikki ehdotukset siitä, että EU: n tasolla säänneltäisiin vaalijärjestelmää vaalipiirijakoon, pienten poliittisten ryhmien äänikynnyksiin ja vastaaviin kysymyksiin liittyvissä kysymyksissä.
Mietinnön 4 kohta, jossa ehdotetaan korjausten tekemistä edustajanpaikkojen jakautumiseen EU: n tasolla, tuntuu epätodelliselta. Sellainen järjestelmä vaatii toimivia EU-puolueita. Sellaisia puolueita on mahdollista luoda vain teoriassa. Käytännössä EU: n puolueilta puuttuu lähitulevaisuudessa kansallinen kiinnitys ja perusta. Siten niiden asema ei voi olla todella demokraattinen. Äänestämme sen vuoksi mietintöä vastaan lukuun ottamatta sen muutamia osia, joiden mukaan esimerkiksi vaalit on pidettävä toukokuussa ja kaksinkertaiset edustajatoimet eivät ole sallittuja.

Macartney
Arvoisa puhemies, puhun kannattaakseni erityisesti herra Ebnerin tekemää tarkistusta 46 ja itse tekemääni tarkistusta 49, joissa keskitytään historiallisesti tunnustettujen kansallisuuksien oikeuksiin Euroopan unionin sisällä.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että demokraattinen Eurooppa ei voi olla välittämättä pienten väestöryhmiensä oikeuksista, ovatpa ne friisiläisiä, sardinialaisia tai valdolaisia. Tarkistuksissa, joita kannatan, huomio kiinnitetään juuri tuohon seikkaan. En kuitenkaan ole lainkaan vakuuttunut väitteestä, että suurten jäsenvaltioiden olisi tehtävä alajako territoriaalisiin vaalipiireihin ja että pienten valtioiden ei tarvitsisi sitä tehdä. Tuo vaikuttaa täysin epäolennaiselta.
Portugali on kansallisvaltio, mutta niin on Saksakin. Meidän on tarkasteltava sellaisia monikansallisia valtioita kuten Italiaa, Espanjaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, joissa meidän on tunnustettava kansallisuusoikeudet. Tämä on jotain sellaista, joka herkän ja demokraattisen Euroopan on hyväksyttävä.
Saanen päättää puheeni onnittelemalla esittelijää hänen mietinnöstään, joka on vienyt meidät oikeille jäljille. Olisin yhtä mieltä herra Corbettin huomautuksesta, että Britannian 20 vuoden suhteellisen vaalitavan järjestelmää koskevan veto-oikeuden jälkeen on helpottavaa, että tuo määränpää on viimeinkin näkyvillämme.

Berthu
Arvoisa puhemies, institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö Euroopan parlamentin jäsenten valitsemistavasta sisältää kaksi kiistatonta uudistusta. Ensimmäinen koskee yleistä velvollisuutta alueellistaa vaalitapa, paitsi alle 20 miljoonan asukkaan maissa. Mietinnössä nostetaan tässä suhteessa hyvin esiin Barnierin lakiehdotus, jota käytettiin hiljattain Ranskassa perustana eräälle hallituksen esitykselle, jossa pyrittiin alueellistamaan nämä vaalit. Minun on kuitenkin sanottava parlamentille, että koko tämä kehitys on nyt vanhentunut, koska Ranskan hallitus piti parempana vetää esityksensä pois yleisen vastuksen edessä.
Miksi? Jokaiselle puolueelle ominaisten tilanteeseen sopivien perustelujen ohella suhteellinen vaalitapa, joka on voimassa 11 jäsenvaltiossa 15: stä, on yhden territoriaalisen vaalipiirin puitteissa vaalitapa, jonka avulla Euroopan parlamentin jäsenet voivat parhaiten edustaa koko maataan. Se näyttää meistä siis vastaavan parhaiten käsitystä kansakuntien Euroopasta. Pitäisin näissä oloissa käsittämättömänä sitä, että Euroopan parlamentti hyväksyisi nyt vaalien alueellistamisvelvollisuuden, jonka Ranska hiljattain nimenomaan hylkäsi. Se olisi sitäkin käsittämättömämpää, kun institutionaalisten asioiden valiokunnan ehdotus on selvästi syrjivä, koska siinä annetaan alle 20 miljoonan asukkaan maille mahdollisuus säilyttää niiden kansallista yhtenäisyyttä heijastava vaalitapa, mikä kiellettäisiin muilta. Ehkä muut suuret maat pärjäisivät tässä asiassa paremmin kuin Ranska. En tiedä. Sanon kuitenkin selvästi ranskalaisille kollegoilleni: tämä ehdotus on maamme etujen vastainen.
Tämän mietinnön toinen kiistaton uudistus - jonka mukaan 10 % parlamentin jäsenistä valittaisiin yhdestä eurooppalaisesta vaalipiiristä - on selvää federalistista haihattelua. Uudistuksella ei ole mitään mahdollisuutta päästä mukaan perustamissopimuksen tarkistukseen, ja mietin, oliko sen mukanaololla meille esitellyssä päätöslauselmaesityksessä ainoastaan se tarkoitus, että sillä käännettiin huomio pois ensimmäisestä uudistuksesta, joka on tällä hetkellä vaarallisin.
Panemme loppujen lopuksi merkille, että Euroopan parlamentti hyväksyisi helposti alueellisissa tai eurooppalaisissa puitteissa pidettävät vaalit, mutta ainoat puitteet, joita se näyttää kammoavan, ovat kansalliset puitteet. Mitkä tahansa muut kuin kansalliset puitteet, se näyttää olevan parlamentin motto. Onpa kummallista! Juuri nämä puitteet vaikuttavat meistä vankimmilta, realistisimmilta ja otollisimmilta demokratian kiihkottomaan ilmaisemiseen kansallisten parlamenttien tuella. Kaikki muut puitteet edistäisivät sekavan, tukipisteensä menettäneen ja kaikenlaisille vehkeilyille aihetta antavan Euroopan perustamista.
Kieltäydymme ehdottomasti lähtemästä tälle tielle, arvoisa puhemies, ja pidämme parempana sellaista Eurooppaa, joka nojautuu tukevasti kansallisiin demokratioihinsa.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, minäkin aloitan onnittelemalla lämpimästi esittelijää. Uskon, että Anastassopoulosin mietintö jää kiistatta Euroopan unionin toimielinten historiaan.
Vaalimenettely on - me kaikki tiedämme tämän - vallan legitimoinnin korkein hetki. Juuri tästä syystä on täysin toivottavaa, että kansallisia lainsäädäntöjä lähennetään toisiinsa europarlamentaarikkojen vaalia varten. Lähennetään, mutta ei yhdenmukaisteta. On siis oikea valinta lähteä yhteisten periaatteiden tielle, joka muodostaa Anastassopoulosin mietinnön ajattelun kulmakiven. Kaikkien jäsenvaltioiden institutionaaliselle ja poliittiselle kulttuurille ovat aikojen kuluessa olleet ominaisia sellaiset asiat ja periaatteet kuten kansanvaltaisuus, toimintojen eriyttäminen, perusoikeudet jne. Näin ollen, siinä määrin kuin kansalliset poliittiset järjestelmät sekä kumpuavat näistä periaatteista että palvelevat niitä, on järkevää, hedelmällistä ja Euroopan unionin filosofian mukaista luoda yhteiset puitteet vaalijärjestelmälle.
Jos vaatisimme vain yhtä ainutta vaalijärjestelmää emmekä näin piittaisi kansallisista erityispiirteistä, olivat ne sitten geopoliittisia, sosiologisia tai kulttuurisia, tällainen lainsäädännöllinen valinta lakkaisi palvelemasta Euroopan unionin toista suurta tavoitetta, joka on valtioiden kansallisen identiteetin kunnioittaminen. Kuitenkin samalla kun vaalijärjestelmiä lähennetään toisiinsa, on välttämätöntä, että kehittyy eurooppalaisten poliittisten puolueiden instituutio, kuten ystäväni ja kollegani herra Voggenhubber aivan oikein korosti. Yhteinen vaalikulttuuri voi kehittyä ja lopulta vakiintua vain sellaisten mekanismien ja muotojen kautta, jotka antavat aktiivisille Euroopan kansalaisille tilaisuuden osallistua kiehtovaan Euroopan yhdentämistyöhön. Ehdotettua kansallisuusrajat ylittävää listaa on pidettävä lähtökohdiltaan oikeana toimenpiteenä, mutta sitä varten on oltava aikaa, eikä tätä instituutiota voida koskaan ajatella ilman, että samaan aikaan kehittyy eurooppalaisia poliittisia puolueita.
Esittelijän ehdotuksella suosituimmuusäänestyksestä pyritään edistämään sitä mahdollisuutta, että valitsijat voisivat valita henkilöiden välillä. Tämä oikean suuntainen ehdotus edellyttää kahta asiaa: ensiksi alueellisuuden hyväksymistä, edellytystä, johon liittyy omat ongelmansa, joita pitää tutkia, ja toiseksi meidän on tarkkaan harkittava sellaisen järjestelmän muodostamista, joka ei veisi europarlamentaarikkojen vaalia henkilökohtaisten vastakkainasettelujen tasolle.
Toivoisin, että parlamentti tukee herra Anastassopoulosin mietintöä suurella ääntenenemmistöllä, sillä on tärkeää antaa arvovaltaa ajatukselle, jossa on kysymys Euroopan tulevaisuudesta.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää herra Anastassopoulosia hänen erinomaisesta työstään. On todellakin tarpeen, että meillä on yhteiset periaatteet tämän parlamentin vaalien vaalimenettelyssä. Yhden niistä on oltava suhteellisuuden yleinen noudattaminen. On kuitenkin myös tarpeen, että kaikilla Euroopan unionin muodostavilla kansoilla, kaikilla kansallisilla identiteeteillä, olisi mahdollisuus lähettää valitsemiaan edustajia tähän parlamenttiin. Ja siellä, missä yhden valtion sisällä elää rinnakkain eri kansakuntia, eri kansoja - kuten Espanjan valtiossa, missä me baskit, katalaanit ja muut olemme yhden valtion muodostavia kansakuntia - on tarpeen, että tuo monimuotoisuus heijastuisi otettaessa käyttöön vaalipiirejä Euroopan parlamenttia varten.
Meille, jotka uskomme eurooppalaiseen liittovaltiohankkeeseen, on tärkeää, että kansalaiset kokevat eurooppalaisen todellisuuden läheiseksi asiaksi, sellaiseksi asiaksi, johon he samastuvat. Territoriaalisten vaalipiirien käyttöönotto lähentää Eurooppaa sen kansalaisiin sekä kansallisiin ja kulttuurisiin todellisuuksiin.
Tämän vuoksi tässä mietinnössä ehdotettu 2 artikla on tärkeä, sillä siinä määrätään, että jokainen jäsenvaltio perustaa territoriaalisia vaalipiirejä, ja siihen velvoitetaan nimenomaan yli 20 miljoonan asukkaan valtiot, joissa tämä alueellisen edustuksen puuttuminen on kaikkein ilmeisintä.
Jotkut hallitukset, kuten Espanjan hallitus, vastustavat sitä, että niiden sisäinen monimuotoisuus heijastuisi Euroopan rakentamiseen. Se on vanhentunut, keskittämistä kannattava näkemys, joka pelkää Baskimaan, Katalonian ja muiden todellisuuksien heijastumista Euroopan politiikkaan. Heillä ei kuitenkaan ole mitään pelättävää. Emme halua olla mukana Euroopassa tuhotaksemme mitään vaan rakentaaksemme yhteistä eurooppalaista aluetta. Aiomme myötävaikuttaa, osallistua solidaarisesti sellaiseen hankkeeseen - Eurooppa-hankkeeseen - joka olisi kaikkien todellisuuksien monikulttuurinen heijastuma ja summa, ei ainoastaan Ranskan, Espanjan ja Britannian vaan myös Katalonian, Baskimaan, Skotlannin, Walesin tai muiden todellisuuksien.
Tämän vuoksi territoriaalisten vaalipiirien käyttöönotto Euroopan parlamentin vaaleja varten voi olla ja sen pitää olla askel sellaisen kaikkien Euroopan saavuttamiseksi, johon kaikki sen kansat osallistuvat.

Neyts-Uyttebroeck
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, tämä on tärkeä hetki meneillään olevassa Euroopan parlamentin istunnossa. Tahtoisin mielelläni aloittaa onnitellen mitä ystävällisimmin, sekä omasta että koko puolueryhmämme puolesta, kollega Anastassopoulosia erinomaisesta työstä. Sanoin: tämä on tärkeä hetki seuraavista syistä, arvoisat kollegat. Teille on epäilemättä tuttu asia, että etenkin Euroopan liberaaliryhmä on jo useita vuosia pyrkinyt saamaan aikaan yhteisen vaalijärjestelmän Euroopan parlamenttia varten. Viittaan vain tärkeisiin mietintöihin, jotka puoluetoverini ja maanmieheni Karel De Gucht edellisen parlamentin aikana Euroopan vaalijärjestelmää varten valmisteli ja jotka hyväksyttiin runsain enemmistöin. Nimenomaan De Guchtin mietinnössä esitettiin se erittäin luova ajatus, että yhteinen järjestelmä ei tarkoita sitä, että kaikissa jäsenmaissa olisi toteutettava pienintä yksityiskohtaa myöten samanlainen vaalijärjestys, vaan sitä, että kaikki Euroopan parlamentin jäsenet valitaan samojen periaatteiden pohjalta, nimittäin sittenkin pääasiassa suhteellista vaalitapaa noudattaen. Suhteellisen vaalitavan periaate on meille liberaaleille hyvin läheinen, eikä todellakaan ainoastaan sen tähden, että me kuulumme Euroopassa pienehköjen poliittisten perheiden joukkoon, vaan siitä syystä, että olemme vakauksemme, ideologiamme pohjalta erittäin kiintyneitä poliittisen demokratian monimuotoisuuteen, koska uskomme, että vain sellainen demokratia on täysikasvuinen, jossa annetaan tilaa mielipiteiden ja käsitysten erilaisuudelle, koska uskomme, arvoisat kollegat, että politiikan harjoittamisen tulee olla muuta kuin suurten ryhmittymien valtataistelua, ja siksi olemme erittäin tyytyväisiä tähän mietintöön, jonka tulemmekin siten puolueryhmänä hyväksymään.

Miranda
Arvoisa puhemies, minäkin tunnustan kollegamme Anastassopoulosin työn ansiot siitäkin huolimatta, että pidän tätä mietintöä tietyssä mielessä aiheettomana, koska Amsterdamin sopimus ei ole vielä astunut voimaan ja etenkin koska siinä jäsenvaltiossa, johon tämäntyyppisissä mietinnöissä yleensä viitataan, on meneillään vaalijärjestelmän muutoksia.
Toisaalta tätä aihetta olisi käsittääksemme lähestyttävä hyvin varovaisesti, koska jäsenmaiden äänestyskulttuurit ovat erilaisia. Kun puhutaan periaatteista, on sen tähden puhuttava vain niistä. Kaikki pidemmälle menevät päätelmät ovat väistämättä asiaankuulumattomia.
Sen tähden olemme yhtä mieltä esittelijän kanssa suhteellisen vaalitavan merkityksestä. Samaa voimme sanoa periaatteesta, jonka mukaan kaksinkertaista jäsenyyttä ei voida sallia. Mutta samoista syistä emme voi olla samaa mieltä eräistä muista suuntaviivoista, joita esittelijä suoraan tai epäsuorasti puolustaa.
Tämä pätee ennen muuta kysymykseen useasta vaalipiiristä tai yhdestä yhteisestä vaalipiiristä. Mielestämme on epätarkoituksenmukaista esittää minkäänlaisia suuntaviivoja tässä asiassa. Etenkin jos vaalipiirit asetetaan yhteyteen vain jäsenvaltioiden väestön kanssa ja unohdetaan esimerkiksi jäsenvaltioiden erilaiset poliittis-hallinnolliset järjestelmät, tai jos Euroopan rakentamista kehitetään selkeästi federalistiseen suuntaan, jolloin valitut etäännytetään tehokkaasti valitsijoista, vaikka olisi päinvastoin ennen kaikkea yritettävä vähentää jo nyt havaittavaa etäisyyttä.
Mielestämme viittaukset sekä suosituimmuusvaalitapaan että äänikynnyksen määrittelemiseen ovat asiaankuulumattomia. Näin on jo siksi, että viimeksi mainittu järjestelmä on ristiriidassa suhteellisen vaalitavan ja moniarvoisuusperiaatteen kanssa. Näistä syistä katsomme, että mietintö ei ole tässä vaiheessa itse asiassa ajankohtainen.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, esittelijän tehtävä on ollut vaikea. On hyvä, että Amsterdamin sopimuksessa luodaan puitteet vaalien yhdenmukaisesta toimittamisesta kaikissa jäsenvaltioissa. Se on yhdenvertaisuutta, mutta aivan eri asia kuin eurovaalien järjestäminen yhtenä vaalipiirinä. Alueellinen edustuksellisuus takaa demokratian kansallisessa ja kansainvälisessä politiikassa. Myös liittovaltiot ovat huomanneet alueiden tärkeyden vaalipiirijakoineen. Jopa Yhdysvallat on jaettu vaalipiireihin. Tämä siitäkin huolimatta, että siellä on yksi yhteinen kieli koko valtakunnassa. Poliittisen tunnettuuden ja vaikuttamisen kannalta keskeisimmät valtakunnalliset televisioverkot ovat niin ikään samat koko Yhdysvaltojen liittovaltiossa.
Eurooppa ei ole Yhdysvallat, mutta tästä yritetään tehdä Yhdysvaltojakin kiinteämpi liittovaltio. EU: ssa ei ole eikä tule olemaan yhtä ainoaa kieltä tai yhtä ainoaa, kaikkien yhtäläisesti vastaanottamaa televisio-ohjelmistoa. Jos siis lähtisimme tukemaan yleiseurooppalaista kansallisuusrajat ylittävää vaalia, kääntäisimme selkämme kansalliselle edustuksellisuudelle. Junttaisimme eri kulttuurit epäoikeudenmukaiseen samanlaisuuteen. Juuri erilaisuus on eurooppalaisuuden tunnus. Samanlaisuus ei ole voimaa tietoyhteiskunnassa.
Esimerkiksi minun maassani Suomessa Britannian edustajat voisivat tulla tunnetuksi BBC: n kanavien kautta, joita suomalaiset kielitaitoisina seuraavat. Suomalaisten edustamat asiat ja ehdokkaat eivät kuitenkaan tulisi lainkaan tunnetuksi Britanniassa. Käytännössä tämä merkitsisi pienten kieliryhmien ja kansallisuuksien edustajapaikkojen määrän putoamista. Vaikka järjestettäisiin yhteiset listat, olisivat pienten maiden edustajat vähäisen tunnettuutensa vuoksi ennen pitkää listojen hännillä ja lopussa. Tämä on sellaista " vouhkafederalismia" , joka vahingoittaa yhtäläisyyttä. Eikö se riitä, että ihmiset ovat jo nyt vieraantuneet näistä vaaleista?

Watson
Arvoisa puhemies, sivistyneen yhteiskunnan historia on tarina jatkuvista taisteluista sortoa ja syrjintää vastaan. Tässä mietinnössä yritetään piirittää yhtä sellaista nykyistä epäoikeudenmukaisuuden linnaketta.
Euroopan unionissa on 15 jäsenvaltiota; käytämme tällä hetkellä 16 erilaista vaalijärjestelmää Euroopan parlamentin jäsenten valinnassa. Meillä on käytössämme 16 järjestelmää, koska yhdessä jäsenvaltiossa - omassani - käytetään kahta järjestelmää: oikeudenmukaista järjestelmää Pohjois-Irlannissa, jossa epäoikeudenmukaisuus johtaisi aseistettuun konfliktiin alueella, jolla on nähty aivan liikaa väkivaltaa; ja epäoikeudenmukaista järjestelmää Isossa-Britanniassa, missä vähemmistö on rajoittunut passiivisiin vastalauseisiin. Iso-Britannia on ainoa maa, jossa ei käytetä suhteellista vaalijärjestelmää Euroopan parlamentin jäsenten valitsemiseksi, ja sitä on oikeutetusti paheksuttu: ei ainoastaan sen vuoksi, että se on luonnostaan epäoikeudenmukainen vaan myös sen vuoksi, että se on vääristänyt poliittisten puolueiden välisen valtatasapainon parlamentissa.
Olen ensimmäinen liberaalidemokraatti Yhdistyneestä kuningaskunnasta, jonka voidaan ilmoittaa koskaan tulleen valituksi parlamenttiin. Osallistuin kolmeen vaalikampanjaan - vuosina 1979, 1984 ja 1989 - joissa yhtään ainutta liberaalidemokraattia ei valittu huolimatta siitä, että yhdessä tilaisuudessa yksi viidestä äänestäjästä antoi äänensä puolueelleni. Niillä kahdella liberaalidemokraatilla, jotka valittiin maastani vuonna 1994, olisi oikeuden mukaan oltava parlamentissa 12 kollegaa.
Haluaisin kiittää parlamentin jäseniä, erityisesti entistä kollegaa Karel De Guchtia, Gijs de Vriesiä ja nyt herra Anastassopoulosia, heidän tekemästään työstä tuollaisen epäoikeudenmukaisuuden korjaamiseksi.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on esittänyt lakialoitteen parlamentissa korjatakseen ne vääryydet, jotka ovat jatkuneet tähän asti. Mutta niin kauan kuin parlamentin vaalimenettelyt ovat kansallisten hallitusten päättämä asia, emme voi taata suhteellisuuden periaatteen jatkuvuutta, ja sen vuoksi tämä mietintö on niin merkityksellinen. Meidän on vahvistettava Euroopan kansalaiselle oikeus, jonka hallitukset Amsterdamissa niin viisaasti määrittelivät, yhteisiin periaatteisiin perustuvalle vaalijärjestelmälle. Tässä mietinnössä tehdään niin. Se on merkittävä askel eteenpäin, ja suosittelen sitä parlamentille.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, herra Anastassopoulosin mietintö osoittaa selvästi, että Euroopan poliittinen yhdentyminen edellyttää parlamenttia, jonka jäsenet valitaan niin, että vallitsee sama institutionaalinen ja poliittinen näkemys sen roolista. Loput asiat ratkaistaan kansallisissa lainsäädännöissä.
Muistan vuoden 1989 heinäkuun, jolloin vihreät kollegamme protestoivat, koska Ison-Britannian vihreillä, jotka olivat saaneet muistaakseni 12 % äänistä, ei ollut yhtään edustajaa täällä parlamentissa. Tätä vihreät eivät voineet hyväksyä poliittisesti, eivätkä Britannian kansalaiset kollektiivisesti, eikä Euroopan parlamentti itse, eikä se ollut hyväksyttävää edustuksellisuuden asteen kannalta.
Arvoisa puhemies, kuitenkin myös me europarlamentaarikot eroamme toisistamme sen mukaan, millä perusteilla kukin meistä on valittu. Jotkut ovat itse saaneet kannatuksensa samoilta valitsijoilta, toiset lähinnä heidän puolueensa johdolta, toiset puolueen jäseniltä, muutamat taas valitsijoilta. Tämä ei lisää kiinnostusta Eurooppaa kohtaan eikä tuo edustajaa ja kansalaisia lähemmäksi toisiaan. Tämän asian suhteen vaaditaan järjestelyjä, jotka antavat kansalaisille vastaavasti enemmän vaikutusmahdollisuuksia. Tästä syystä tuen herra Anastassopoulosin ehdotuksia suhteellisesta edustuksesta, mutta myös kansalaisen mahdollisuutta ilmaista oman mielipiteensä ehdokkaiden välisestä suosituimmuudesta.
Nämä asiat voidaan saada aikaan erilaisin kansallisin teknisin järjestelyin, mutta hengen ja tavoitteen pitää tarkoittaa samaa maasta toiseen. Arvoisa puhemies, samoista poliittisista syistä äänikynnyksen ei pidä olla kielletty paikkoja jaettaessa, eikä mielestäni varmastikaan yli 3 %.
Lopuksi, joidenkin europarlamentaarikkojen valinta Euroopan laajuiselta pohjalta on hyvin myönteinen ajatus sillä ehdolla, että on olemassa sellainen järjestely, joka estäisi pienempien maiden ja vähemmän levinneiden kielien syrjäytymisen.

Delcroix
Arvoisa puhemies, liitän onnitteluni kaikkiin niihin onnitteluihin, joita esittelijä on tähän mennessä saanut.
Tämä mietintö olisi voinut jäädä yleiseltä mielipiteeltä huomaamatta. Nyt ei käy niin, ja suuri ansio siitä kuuluu esittelijälle, joka älysi ja rohkeni tehdä ehdotuksen kansalliset rajat ylittävistä listoista muiden ehdotusten ohella, joiden merkitystä en aliarvioi viidestä syystä.
Kyseessä on aivan ensiksi aloite, joka sijoittuu suoraan sellaiseen Euroopan rakentamiseen, jossa keskitytään vähemmän kansallisiin haasteisiin. Toiseksi, jäsenvaltioihin jakautuneet vähemmistöryhmät voisivat kansalliset rajat ylittävien listojen ansiosta ja niihin liittymällä saada edustajansa Euroopan parlamenttiin. Esimerkkinä mainitsen vähemmistöjen joukosta romaanit ja muslimit.
Kolmas huomio: sosialistina, joka on mukana eurooppalaisten sosialistien muodostamassa puolueessa, joka on olemassa samannimisen parlamentin ryhmän rinnalla, lisään, että nämä listat antaisivat äärimmäisen konkreettisen sisällön todellisten eurooppalaisten puolueiden muodostamiselle.
Neljänneksi, voi olla kiinnostavaa lisätä Eurooppa-vaaleihin dramatiikkaa niiden erottamiseksi kansallisista vaaleista.
Lopuksi, tämän keskustelun panoksena on jälleen kerran kansakuntien ja liittovaltioiden välille rakenteilla olevan Euroopan ongelma.
Lukuisia käytännön ongelmia on vielä ratkaistava, mutta on joka tapauksessa totta, että kansallisrajat ylittävien listojen periaate kannatti esittää ja että se on omiaan kehittämään eurooppalaista tietoisuutta.

Moreau
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin vaaleja koskevan vaalimenettelyesityksen laatiminen on pitkäaikainen työ, ja monet tätä aihetta koskeneet mietinnöt ovat seuranneet toisiaan menestymättä. Varmasti siksi, että yhtenäinen sitova menettely ei ole hyväksyttävää eikä toivottavaa. Iloitsen siitä, että Anastassopoulosin mietinnössä suositellaan suhteellista vaalitapaa, joka on oikeudenmukaisin vaalitapa, mutta jäsenvaltiot pakotetaan mietinnössä muodostamaan territoriaalisia vaalipiirejä. 11 jäsenvaltiolla 15: stä on kuitenkin käytössä yksi vaalipiiri.
Millä oikeudella Euroopan parlamentti haluaa määrätä eri ratkaisun kuin sen, jonka useimmat jäsenvaltiot ovat valinneet? Edustajien ja äänestäjien lähentämisen peruste on näennäinen usean miljoonan asukkaan vaalipiireissä.
Tämä määräys sisältää lisäksi kaksi merkittävää hankaluutta. Ensiksi se korvaa jokaisen maan edustajakuntien kansallisen luonteen alueellisella luonteella. Jotkut valtiot ovat valinneet tämän vaihtoehdon, ja se on niiden oikeus. Toiset eivät kuitenkaan ole tehneet niin. Toiseksi, tämä määräys loukkaa oikeudenmukaisen edustavuuden periaatetta nostamalla vaalikelpoisuuskynnystä, mikä vaarantaa keskisuurten tai pienten poliittisten ryhmittymien edustuksen, suosii kaksinapaisuutta ja surkastuttaa siis demokraattisen edustuksen. Ranskan hallitus, joka halusi ryhtyä tämänsuuntaiseen vaalitavan uudistukseen, joutui luopumaan siitä hanketta kannattavan enemmistön puuttuessa. Se oli viisasta ja sellaista viisautta, josta kehotan Euroopan parlamenttia ottamaan vaikutteita jättämällä selvästi jäsenvaltioille mahdollisuuden muodostaa tai olla muodostamatta yhtä vaalipiiriä.

Spiers
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin onnitella herra Anastassopoulosia hänen mietinnöstään ja neuvottelutavasta, jota hän käytti sitä laatiessaan. Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat suhtautuvat yleisesti myönteisesti mietintöön. Kuten herra Corbett muistutti meille aikaisemmin, Labour-puolueen vaalijulistus vuonna 1997 sisälsi sitoumuksen ottaa käyttöön suhteellinen vaalitapa Euroopan parlamentin vaaleissa. Labour-hallitus on toiminut nopeasti täyttääkseen tämän sitoumuksen. Euroopan parlamentti on edustajien toimielin eikä parlamentti, josta muodostetaan hallitus. Joten vastaväitteet suhteellista vaalitapaa kohtaan kansallisella tasolla eivät päde Euroopan parlamentin vaaleihin. Tunnustamme myös sen, että Yhdistyneen kuningaskunnan vaalijärjestelmä vääristää voimatasapainoa tässä yhä tärkeämmässä parlamentissa.
Sanoisin herra Watsonille - joka tuolla juuri mutisee parhaillaan - että järjestelmä, joka meillä on ollut ja on yhä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja joka on pitänyt edustuksellisen demokratiamme melko tehokkaana monia vuosisatoja, muodostuu yksinkertaisesti siitä, että ehdokas, joka saa eniten ääniä, voittaa vaalit. Se todella on ihanan yksinkertaista. Ehdokas ei saisi valittaa, jos hän jatkuvasti tulee toiseksi.
Palatakseni mietintöön, Anastassopoulosin mietintö on kompromissi, kuten ovat kaikki mietinnöt Euroopan parlamentissa. Epäilen, että parlamentissa on vain harvoja yksilöitä tai poliittisia ryhmiä, jotka kannattaisivat sen jokaista kohtaa. Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajilla on erityinen ongelma ja he vastustavat pohjimmiltaan ehdotusta, jonka mukaan 10 % edustajanpaikoista valittaisiin yhdestä vaalipiiristä, jonka muodostaisi koko Euroopan unionin alue. Tämä ehdotus ei uskoaksemme saa käytännössä lainkaan kannatusta Euroopan kansojen keskuudessa. Parlamentin jäsenillä, jotka valittaisiin valtioiden rajat ylittävältä listalta, ei olisi lainkaan yhteyttä äänestäjiinsä, ja he olisivat joko riippumattomia tai hyvin kaukaisten valtioiden rajat ylittävien puolueiden välikappaleita.
Sitä paitsi kun EU laajentuu, parlamentin jäsenten määrä jokaista jäsenvaltiota kohden vähenee. Tämä ehdotus 10 % edustajanpaikkojen varaamisesta valtioiden rajat ylittävälle vaalipiirille vähentäisi määrää vielä entisestään ja siirtäisi sen seurauksena parlamentin jäseniä yhä kauemmas niistä vaalipiireistä, joita heidän pitäisi edustaa.
Tuon vastalauseen myötä suhtautuisimme myönteisesti tähän mietintöön, mutta emme voi kannattaa ehdotusta 10 %: n osalta.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, mietinnössä omaksutaan yksinkertaisen suhteellisen vaalitavan periaate. Oikein. Kuitenkin esityksen toisessa artiklassa esitetään jäsenvaltioiden jakoa vaalipiireihin. Tämä tarkoittaa, että enemmistö voi luoda niin monta ja niin pientä vaalipiiriä, että suhteellisesta järjestelmästä tulee hirviömäinen enemmistöjärjestelmä. Toiseksi tähän jakoon vedotaan sillä, että edustaja olisi lähellä kansalaista ja tämän ongelmia. Tämäkin kuitenkin vesitetään ja kumotaan järjestelyllä, joka ennakoi kansalliset rajat ylittäviä listoja. Nämä 10 % edustajista olisivat valovuosien päässä kansalaisesta ja tämän ongelmista. Lisäksi näin tuotettaisiin tähän saliin toinen luokka europarlamentaarikkoja, jotka olisivat asemaltaan ylivertaisia. Heidät valittiin yleiseurooppalaisella tasolla. Tämä tapahtuu jonkin yhtenäisen eurooppalaisen kansan nimissä. Sellaista ei ole! Tuleeko sellaista koskaan? Ei näillä näkymin. Ehkä joskus tulevaisuudessa, ehkä joskus Kristuksen toisen tulemisen jälkeen on olemassa tällainen kansa, ja se valitsee kansalliset rajat ylittäviä edustajia. Kolmanneksi 5 %. Meidän pitää siis täällä päättää, kenellä on oikeus olla edustettuna ja kenellä ei. Tämän järjestelmän mukaan kolme miljoonaa saksalaista voi jäädä ilman edustajaa, vaikka he osallistuvat vaaleihin. 450 000 Kreikan kansalaista äänestää vaaleissa, mutta 5 %: n mukaan he eivät saa edustajaa. Arvoisa puhemies, tätä ei voida hyväksyä. Herra Anastassopoulos sanoo, että emme olleet vielä kypsiä jne. Näyttää kuitenkin siltä, että olemme ylikypsiä, menimme piloille ja siirrymme demokratian vastaisiin järjestelmiin.

Schäfer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ehdotus yhteisistä vaalioikeuden periaatteista on todella historiallinen askel eteenpäin. Tällä tekstillä me nimittäin sovimme siitä, mitä olemme, nimittäin kansojen edustajia yhdistyneiden valtojen yhteisössä. Sillä emme voi emmekä halua luoda täydellistä yhdenmukaisuutta. Se ei vastaisi EU: n todellista kehitystasoa, eikä siinä otettaisi huomioon alueellisia ja kansallisia piirteitä.
Me luomme yhtenäisyyttä moninaisuudella ja otamme samalla huomioon moninaisuuden yhtenäisyydessä. Se tarkoittaa ensinnäkin: säädöksessä, johon vaaditaan neuvoston yksimielisyys, säädetään olennaisimmasta ilman, että sitä olisi ylikuormitettu liiallisilla yksityiskohdilla. Toiseksi: luomme mahdollisuuden eurooppalaisiin listoihin, jotka aiotaan ja jotka pitää ottaa käyttöön 2000-luvun alun vaaleissa. Se on puolueiden tehtävä. Toivon, että vuonna 2004 jokainen puolueperhe asettaa yhteiset huippuehdokkaansa kaikille jäsenvaltioille. Kolmanneksi: ennen laajentumista jäsenehdokkaiden on tiedettävä, mihin niiden on varauduttava. Euroopassa, unionissa pätee suhteellinen vaalitapa.
Amsterdamin sopimuksella Euroopan parlamentille annettiin tehtäväksi valmistella esitys yhteisistä vaalioikeuden periaatteista. Tänään täytämme tämän poliittisen velvoitteen. Huomisesta lähtien on neuvoston vuoro. Kiitän esittelijä Anastassopoulosia.

Seppänen
Arvoisa puhemies, EU: n federalisteilla on tavoitteena lisätä päätöksenteon ylikansallisuutta. Se suosii isoja maita, entisiä siirtomaavaltoja. Siitä on kysymys silloin, kun Euroopan parlamentin vaaleissa on vaalipiirinä koko EU: n alue. Vaatimus tällaisesta vaalipiiristä on demokratian irvikuva. On vain kansallista demokratiaa. Jotta olisi kansanvaltaa, pitää olla kansa. Eurooppa ei ole kansa. Niin ollen ei ole kansaa, jolle yhdestä vaalipiiristä valittujen edustajien pitäisi vastata. EU: lla ei ylipäätään ole konseptiota kansainvälisestä demokratiasta.
Vaatimus Euroopan laajuisesta vaalipiiristä on ristiriidassa kaiken sen kanssa, mitä sanotaan päätöksenteon hajauttamisesta. Se on päätöksenteon keskittämistä. Suurten maiden, entisten siirtomaavaltioiden äänestäjät valitsevat myös pienten maiden edustajat. Näillä listoilla parlamenttiin tulee vain yes -edustajia, ja - ja ja wohl -edustajia, oui -edustajia, sì -edustajia, mutta ei pienten maiden omia edustajia.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mielestäni kollegani herra Anastassopoulos lähestyy maltillisesti ja harkiten vaikeaa aihepiiriä, jossa esiintyy monia erilaisia kansallisia käytäntöjä ja poliittisia katsantokantoja, ja antaa hyvän pohjan meidän keskusteluillemme. Yhdyn kollegani herra Papayannakisin aiemmin tekemiin huomioihin. Haluaisin korostaa ainoastaan neljää kohtaa:
Ensimmäinen kohta on suhteellisen vaalitavan merkitys yhteisenä vaalijärjestelmänä, mutta Amsterdamin sopimuksen mukaan tämän merkityksen täytyy läpäistä myös kansalliset parlamentit. Se on osa Euroopan unionin yhdentymisen institutionaalisia järjestelyitä. Se ei ole meille kuuluva kysymys, mutta meidän pitää osoittaa se.
Toinen kohta on äänikynnys. Äänikynnys lähtee liikkeelle kansallisten parlamenttien äänikynnyksistä, tavoitteena se, ettei olisi liian monta poliittista voimaa, ja että olisi mahdollista muodostaa elinkelpoisia hallituksia. Päteekö tällainen logiikka Euroopan parlamenttiin? Joka tapauksessa 5 % on mielestäni liian korkea raja.
Kolmas kohta on suosituimmuusäänestys. Mielestäni kollega ottaa esiin hyvin tärkeän kysymyksen. On tietenkin olemassa puolueita, jotka valitsevat ehdokkaansa jäsenten äänimäärien perusteella. On kuitenkin olemassa myös puolueita, joissa ehdokkaat valitaan puolueen johtajan tai hänen lähipiirinsä suosion perusteella. Tätä ei voida hyväksyä ja mielestäni meidän pitäisi harkita tarkkaan europarlamentaarikkojen demokraattista valintaa joko suosituimmuusäänestyksellä tai puolueiden demokraattisilla menettelyillä.
Neljäs kohta, jonka haluan esittää, koskee yhteisiä listoja. Tämä on tärkeä kysymys. Ihmettelen kuitenkin, onko asian esittäminen ylhäältäpäin hyödyllisempää kuin sen esiin nostaminen puolueiden luonnollisten menettelyjen kautta, jolloin se olisi vakaammalla pohjalla ja kohtaisi vähemmän vastustusta.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio haluaa ensiksi onnitella institutionaalisten asioiden valiokunnan esittelijää, herra Anastassopoulosia, hänen tänään esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä, ja se haluaa myös ilmaista tukensa tälle Euroopan parlamentin uudelle pyrkimykselle ratkoa lopullisesti vaalimenettelyä koskeva kysymys niiltä keskeisiltä osilta, joista jäsenvaltioissa vallitsee laaja yksimielisyys.
Mielestäni tämä pyrkimys on olennainen osa ehdotuspakettia, jonka perimmäinen tavoite on parantaa kansalaisten osallistumista Euroopan parlamentin jäsenten vaaleihin, ja komissio mainitsi jo sen tärkeyden lausunnossaan Euroopan unionin tulevaa laajentumista ajatellen ennen viime hallitusten välistä konferenssia.
Haluan lisäksi muistuttaa, että 138 artiklan 3 kohdassa määrätty menettely jättää Euroopan parlamentille oikeuden tehdä lakialoitteita tässä asiassa ja että neuvosto antaa säännöt yksimielisesti ja Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon saatuaan. Tämän vuoksi haluan komission puolesta tunnustaa esittelijän viime kuukausina tekemien ponnistusten merkityksen, jotta neuvostossa päästäisiin sopimukseen mahdollisimman pikaisesti.
Lopuksi, hyvät jäsenet, haluan ainoastaan kiittää siitä tilaisuudesta, että saatoin käyttää puheenvuoron tässä keskustelussa, ja toistaa komission tuen Anastassopoulosin mietinnössä esitetyille keskeisille tavoitteille.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Nuoret eurooppalaiset vapaaehtoiset -toimintaohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fontainen laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0274/98) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi nuorten eurooppalaista vapaaehtoistyötä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (C4-0381/98-96/0318(COD)).

Fontaine
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, täysistuntomme joutuu piakkoin ottamaan kantaa neuvoston kanssa 23. kesäkuuta tekemäämme sovittelusopimukseen eurooppalaista vapaaehtoistyötä koskevasta toimintaohjelmasta.
Ollessani tällä kertaa mukana sovittelussa esittelijänä minun on totta puhuen sanottava teille, että olen kärsinyt, kuten sitä paitsi muutkin valtuuskuntamme jäsenet. Olen kärsinyt, arvoisa puhemies, nähdessäni, minkälaista poliittista lyhytnäköisyyttä neuvosto osoitti aloitteessa, jonka kokeiluvaiheessa saatoimme jo todeta, miten hyvin se vastasi nuorten odotuksia, kitsastelemalla - muuta sanaa ei ole - aloitteen toteuttamisen kannalta välttämättömissä määrärahoissa.
Neuvosto kuitenkin tiesi sen. Meillä ei ollut valinnanvaraa. Meillä ei ollut valinnanvaraa juuri siitä syystä, että kyseessä on erinomainen ohjelma, juuri siitä syystä, että nuoret kirjoittelevat meille kertoakseen, miten kiinnostavaa on voida laajentaa näköpiiriään kansallisten rajojen ulkopuolelle, hallita naapurimaan kieltä ja voida vahvistaa samalla henkilökohtaisia suunnitelmiaan.
Emme rehellisesti sanoen voineet, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pettää näitä odotuksia. Erimielisyys sovittelussa olisi kuitenkin siirtänyt ja jopa mitätöinyt eurooppalaisen vapaaehtoistyön myönteisiä vaikutuksia masentaen etenkin sen valtavan innostuksen, jota se jo saa aikaan.
Pitkällisten keskustelujen päätteeksi saimme siis kiskottua neuvostolta 47, 5 miljoonaa ecua vuosiksi 1998-1999. Tämä rahoituskehys on täysin riittämätön, ja kiitän komissaari Cressonia komission lausumasta, jossa se sitoutuu tutkimaan myötämielisesti määrärahojen lisäämismahdollisuutta. En epäile, etteikö tämän aikomuksen konkretisoiminen olisi sydämenasia rouva Cressonille, enkä sitä, etteikö komissaari Bangemann, joka kunnioittaa meitä tulemalla ystävällisesti rouva Cressonin tilalle, vahvistaisi tätä hetken kuluttua.
Muiden kohtien osalta iloitsen siitä, että neuvosto hyväksyi pyyntömme, jotka koskevat välttämättömyyttä valmistella nuorta kulttuurisesti ja kielellisesti sekä laatia laadukkaat vastaanottosuunnitelmat.
Panemme myös merkille ne saavutetut edistysaskeleet, jotka ovat tosin vielä varovaisia, mutta kuitenkin melko huomattavia, niiden oikeudellisten ja hallinnollisten esteiden poistamiseksi, jotka haittaavat nuorten osallistumista ohjelmiin, ja nuorten vapaaehtoisten aseman erityisluonteen tunnustamiseksi.
Lopuksi, mitä aina hankalaan komiteamenettelyn ongelmaan tulee, pääsimme loppujen lopuksi yksimielisyyteen tyydyttävästä ratkaisusta, joka perustuu yhteistoimintatapaan.
Kun otetaan huomioon tämä paketti - vakiintuneen ilmaisun mukaan - ja ehdoton välttämättömyys saada eurooppalainen vapaaehtoistyö toimimaan mahdollisimman nopeasti, esittelijänne ehdottaa teille yhteisen ehdotuksen hyväksymistä. Toivon kuitenkin hartaasti, että ohjelman menestys tulevina kuukausina rikkoo ne ahtaat budjettiraamit, joiden sisään neuvosto puristi ohjelman, kuten on sitä paitsi käynyt muiden yhteisön sisäistä liikkuvuutta koskevien ohjelmien kohdalla.

Vecchi
Arvoisa puhemies, olemme vihdoin saapumassa pitkän ja vaivalloisen kehityksen viimeiseen vaiheeseen ensimmäisen monivuotisen Nuoret eurooppalaiset vapaaehtoiset -toimintaohjelman hyväksymisessä.
Tiedämme, että tämä ohjelma kattaa ainoastaan vuodet 1998 ja 1999, mutta sen merkitys on silti keskeinen määritettäessä piirteitä, jotka luonnehtivat sen jatkoa vuoden 2000 jälkeen Nuorten Eurooppa -ohjelman puitteissa.
Kuten tunnettua, parlamentti esitti eräitä tarkistuksia muutamiin keskeisiin kohtiin komission alkuperäisessä ehdotuksessa, jota se kannatti laajasti. Erityisesti ne liittyivät:
ohjelmaan osallistuvien nuorten vapaaehtoisten ikään; -vapaaehtoisten oikeuksiin; -suhteeseen kansallisiin palveluihin ja kansalliseen vapaaehtoistyöhön; -ohjelman rahoitukseen.Ensimmäisen kohdan osalta onnistuttiin pääsemään kunnialliseen kompromissiin neuvoston kanssa jo ensimmäisen käsittelyn jälkeen tekemällä joustavammaksi myös yli 25-vuotiaiden nuorten pääsyn ohjelmaan, mutta muiden kohtien osalta olemme joutuneet toteamaan neuvoston - ja erityisesti tiettyjen jäsenvaltioiden - erittäin valitettavan asenteen ja pyrkimyksen välttää pieninkin edistyminen kohti kaikkien eurooppalaisen vapaaehtoistyön tarjoamien mahdollisuuksien - joita on todellakin paljon - täyttä hyödyntämistä.
Työmme on ollut totisesti vaikeaa. Tahtoisin nyt Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän nimissä kiittää parlamentin sovittelukomiteavaltuuskuntaa ja erityisesti esittelijää, rouva Fontainea, sekä varapuhemies Imbeniä kärsivällisyydestä, peräänantamattomuudesta ja älykkyydestä, jota he ovat osoittaneet neuvotteluissa. Tahtoisin vielä kiittää komissaari Edith Cressonia siitä aktiivisesta roolista, joka komissiolla on ollut näissä neuvotteluissa.
Saavuttamamme tulokset ovat tyydyttäviä vain osittain.
Eurooppalaisten vapaaehtoistyötä tekevien oikeudellisen aseman osalta komissio on antanut merkittävän julkilausuman, mutta neuvosto ei ole tehnyt mitään kouraantuntuvaa laatiakseen eurooppalaisia vapaehtoisia tai oikeudellisia, verotuksellisia, sosiaalisia ja terveydenhoitoon liittyviä seikkoja koskevaa yhteistä lainsäädäntöä.
Kansallisten palveluiden osalta onnistuimme vaivalloisesti saamaan aikaan yleisluontoisen muotoilun mahdollisesta " eurooppalaisen vapaaehtoistyön ja samantyyppisen kansallisen toiminnan keskinäisestä täydentävydestä" , muotoilun, joka kuitenkin saattaa antaa sitä haluaville valtioille mahdollisuuden kokeilla eurooppalaisen vapaaehtoistyön ja kansallisten palvelujen ja vapaaehtoistyön yhdistäviä aloitteita.
Ohjelman rahoituskehystä ei onnistuttu kasvattamaan kahdelle vuodelle tarkoitettua 47, 5 miljoonan ecun summaa, joka on paljon ehdottamaamme pienempi.
Tulokset ovat vajavaisia ja niitä synkentää eräiden hallitusten tympeä asenne, ja näiden hallitusten pitäisikin selittää nuorille, jotka kuitenkin ovat osoittaneet innostusta eurooppalaiseen vapaaehtoistyöhön, ne syyt, joiden vuoksi ne vastustavat nuorisoa koskevien yhteisön politiikkojen kehitystä.
Näistä rajoituksista huolimatta saavutettu tulos mahdollistaa kuitenkin eurooppalaisen vapaaehtoistyön kasvun kahtena seuraavana vuonna ja antaa jatkuvuutta niille toimille, jotka aloitettiin jo kokeiluvaiheessa.
Nyt eurooppalaisen vapaaehtoistyön olemassaoloa ei voi enää asettaa kyseenalaiseksi, mutta tämäkään tulos ei ollut mitenkään itsestään selvä vielä muutama kuukausi sitten.
Näistä syistä ryhmämme kehottaa parlamenttia hyväksymään sovittelukomitean saavuttamat tulokset, jotta olisi mahdollista edetä viipymättä ja antaa myönteinen vastaus niille tuhansille nuorille, jotka toivovat voivansa eurooppalaisen vapaaehtoistyön avulla täydentää koulutustaan ja sivistystään sekä vahvistaa identiteettiään Euroopan kansalaisina.

Pex
Arvoisa puhemies, vaikuttaa kuluneelta sanoa, että Euroopan kehitys on riippuvaista Euroopan nuorisosta. Nuorison koulutus ja kasvatus ovat ensiarvoisen tärkeitä asioita. Nykymaailmassa nuorison tulee osata toimia kansainvälisessä ilmapiirissä. Vaihto-ohjelmat ovat sopiva keino antaa eurooppalaisten nuorison tutustua Euroopan sisäiseen kulttuurilliseen monimuotoisuuteen. Ne antavat sellaisen varustuksen, jota tarvitaan, jotta pystyttäisiin täyttämään yhä enemmän maailmanlaajuistuvien työmarkkinoiden vaatimukset, nimittäin eri kielten ja eri kulttuurien tuntemuksen. Meillä on joitakin onnistuneita vaihto-ohjelmia opiskelijoille ja nyt tämän nuorten eurooppalaista vapaaehtoistyötä koskevan toimintaohjelman ansiosta vihdoin myös ohjelma työikäisille, usein työttömille nuorille, jotka eivät opiskele tai jotka ovat päättäneet opiskelunsa.
Yllä mainitut toteamukseni eivät sisällä mitään uutta tai mullistavaa. Sitä suurempi on pettymykseni siitä, että ministerineuvosto tuskin ollenkaan yhtyy yllä mainittuihin totuuksiin, se ei missään tapauksessa ryhdy soveltamaan niitä käytäntöön. Tänään käsiteltävänä oleva sovittelu johti nimittäin varsin pettymyksen aiheuttavaan tulokseen. Ministerineuvosto on kahdessa kohdin osoittanut, ettei se suhtaudu vakavasti nuorison liikkuvuuden parantamiseen Euroopassa.
Ensinnäkin neuvosto myöntää hankkeelle liian vähän budjettivaroja. Budjetti, jonka suuruus on 47, 5 miljoonaa ecua antaa vain muutamalle tuhannelle nuorelle tilaisuuden hyötyä ohjelmasta. Jokaista nuorta kohti tuleva osuus on liian vaatimaton, jotta kaikille voitaisiin antaa mahdollisuus osallistua ohjelmaan. Laadimme siis ohjelman harvoille onnellisille, jotka saavat lottovoiton ja pystyvät maksamaan osallistumisestaan.
Toiseksi neuvosto ei ollut valmis takaamaan sitä, että kaikki liikkuvuuteen liittyvät hallinnolliset esteet poistetaan. Peruste 13 on kalpea varjo siitä, mitä parlamentti on ehdottanut, ja komission asiaa koskeva julkilausuma on ainoastaan laastari haavan päälle. Neuvosto pyrki kompromissiin, nimittäin kompromissiin neuvoston ja komission ehdotuksen välillä. Parlamentin ehdotukset on oikeastaan jätetty tarkastelun ulkopuolelle. Itse olin ja olen nähtävästi niin yksinkertainen, että oletin sovittelun tarkoittavan parlamentin ja neuvoston välisten näkökantojen yhdistämistä. Käytännössä parlamentti ei tässä asiassa päässyt näyttelemään suurtakaan osaa. Oli nieltävä tai sitten tukehduttava.
Komissiota, jota rouva Cressonin edustaa, on kiitettävä sen taipumattomuudesta tässä asiassa. Siitä huolimatta olen sitä mieltä, että komissio on liian helposti tyytyväinen. Kunhan ohjelma vaan saadaan aikaan, niin hyvä on, vaikka sitten ohjelman puitteista aiheutuisi pettymys.
Olen oikeastaan sovittelun tulosta vastaan. Kuitenkin annoin ratkaisulle hyväksyntäni. Se ei tullut sydämestä, vaan johtui pelkästään siitä, että tämän työn kanssa tekemisissä olevat nuorisojärjestöt ovat pyytäneet minua toimimaan niin. Mieluummin vähän kuin ei mitään, oli heidän näkökantansa. Koska teen työtä nuorten hyväksi, joita tämä ohjelma koskee, myönnyin. Neuvosto ja komissio voittavat siis mitä minuun tulee. Se on huono tulos. Pelkään tämän vaikuttavan esimerkkinä seuraavissa kulttuurin ja koulutuksen alan sovitteluissa. Neuvoston on ymmärrettävä, kuinka tärkeitä asioita koulutus ja kulttuuri ovat Euroopan tulevaisuudelle, erityisesti kun on kyse nuorista.
Kiitos rouva Fontainelle, joka on mahdollistanut tämän ohjelman luomisen mietinnöllään, ponnisteluillaan ja kestävyydellään. Euroopan nuorison on saatava tietää, että jos asia olisi riippunut hänestä tai muista Euroopan parlamentin jäsenistä, ohjelma olisi näyttänyt paljon paremmalta.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, onko vapaaehtoistyö yhä arvo yhteiskunnassamme?
Ollessani nuori ja partiolainen tällaisen työn mottona oli "aina valmis palvelukseen" . Nykyisin nämä sanat on tehty naurettaviksi. Siitä huolimatta moton ilmaisemaan käsitteeseen tunnetaan edelleen vetoa, koska perustamme Euroopan tasolla vapaaehtoistyötoiminnan ja koska nuorten ehdokkaiden määrä ylittää reilusti mahdollisuudet ottaa heidät vastaan.
Sillä jos työtä tehdään alussa jalomielisyyden innostamana, se on myös kehittävää ja synnyttää ihmisten välistä vuorovaikutusta, kokemuksia ja keskinäistä rikastumista. 18-26-vuotiaat nuoret voivat siten osallistua kansalaisjärjestöjen työhön, vierailla ongelmallisissa kaupunginosissa sekä tehdä humanitaarista työtä muiden palveluksessa opittuaan vastaanottajamaansa kielen alkeet. Tämä on täysipainoista vapaamuotoisen koulutuksen antamista.
Unionin 15 jäsenvaltiota päättivät siis tehdä yhteistyötä tarjotakseen nuorille eurooppalaisille tätä kansalaisena olemisen harjoittelemista, mutta parlamentti ja neuvosto eivät olleet samaa mieltä kaikista ohjelman toteuttamisen yksityiskohtaisista säännöistä. Vaikka kaikki osapuolet ovatkin samaa mieltä nuorten vapaaehtoisten asemasta sekä eurooppalaisen ja kansallisen toiminnan toisiaan täydentävyydestä, rahoituskehys on valitettavasti yhä keskeinen kohta.
Pääsimme kuitenkin yhteisymmärrykseen 11. kesäkuuta kokoontuneessa sovittelukomiteassa komission välityksen ansiosta, ja rouva Fontaine korosti äsken rouva Cressonin osaa. Voidaanko sitä paitsi todella puhua sovittelusta, kun neuvostolla on järjestelmällisesti viimeinen sana ja kun se päättää ohjelmien loppusummasta, vaikka budjettivalta kuuluukin parlamentille?
Pidättäydyin äänestämästä tämän sovittelun aikana, koska 47, 5 miljoonaa ecua vuosiksi 1998-1999 on aivan liian vähän nuorten jalomielisyyspyrkimyksiin vastaamiseksi. Tämän ohjelman on kuitenkin jatkuttava. Siksi UPE-ryhmä tukee rouva Fontainen mietintöä, suuren pettymyksen tuottaneista ohjelman rahoitusta koskevista budjettipäätöksistä huolimatta, ja onnittelen tässä rouva Fontainea hänen työstään ja päättäväisyydestään saada eurooppalaista vapaaehtoistyötä koskeva hanke päätökseen.

Holm
Arvoisa puhemies, V-ryhmän puolesta haluan esittää kiitokseni sovittelukomitealle siitä, erityisesti Fontainelle, joka on työskennellyt erittäin tarmokkaasti näiden kysymysten parissa, että neuvoston alkuperäistä ilmoitusta on ainakin onnistuttu nostamaan 30 miljoonasta ecusta 47, 5 miljoonaan ecuun. Olisimme tietenkin toivoneet paljon suurempaa summaa, mutta neuvosto ei selvästikään ole sitä mieltä, että nuorisoprojekteihin kannattaisi panostaa, mitä luonnollisesti pahoittelemme.
Me V-ryhmässä tuemme ehdotusta, koska mielestämme nuorten aktiivinen osallistuminen on erittäin tärkeää, erityisesti se, että nuoret osallistuvat toimintaan yhteiskunnallisilla alueilla, ympäristöalueella, kulttuurityössä ja niin edelleen, joita tiedämme nuorien pitävän tärkeinä alueina.
Lisäksi mielestäni on tärkeää, että tämä ohjelma on avoin Keski- ja Itä-Euroopan maiden osallistujille. On tärkeää, että tasoitamme olemassa olevia eroja. Ohjelma voi silloin olla ensimmäinen merkittävä askel.
Ruotsalaisen ympäristöpuolueen näkökulmasta osa ehdotuksista on kuitenkin epäilyttäviä. Pidän kuitenkin myönteisenä periaatetta yleiseurooppalaisesta nuorten vapaaehtoistyöstä, jota on tuettava. V-ryhmä äänestää luonnollisesti mietinnön puolesta.

Hawlicek
Arvoisa puhemies! Yhdyn edellisten puhujien sanoihin siitä, että Nuoret eurooppalaiset vapaaehtoiset -toimintaohjelmassa on kyse hyvästä ja tärkeästä ohjelmasta, joka kuitenkin, kuten rouva Fontaine ilmaisi, asetetaan kyseenalaiseksi neuvoston poliittisen lyhytnäköisyyden vuoksi. Minä ja luultavasti kaikki kollegat, ennen kaikkea kulttuuri- ja koulutusasioita käsittelevän valiokunnan kollegat, kärsimme yhdessä rouva Fontainen kanssa. Yhdyn kollegoihin Pexiin ja Vecchiin, jotka esittivät, että parlamentin hyvistä ehdotuksista tosin hyväksyttiin muutamia, mutta että kuitenkaan ei valitettavasti pystytty määrittelemään tyydyttävällä tavalla tarkkoja sääntöjä, joita ehdotimme koskien oikeusasemaa, sosiaalista asemaa ja yleisesti koskien oikeudellisten ja hallinnollisten esteiden poistamista, jotta ohjelmaan olisi paremmat osallistumismahdollisuudet.
Kysymys eurooppalaisen ja kansallisen toiminnan yhteensopivuudesta säänneltiin osittain. Myönteistä on varmastikin se, että ohjelma on avoin kolmansille maille. En haluaisi myöskään pidättäytyä ilmaisemasta pahoitteluani siitä, ettei ollut mahdollista kasvattaa tämän ohjelman rahoituskehystä. Ehdotimme 80 miljoonaa ecua, mutta komissiokaan ei saanut läpi ehdottamaansa 60 miljoonaa ecua. Tämä eurooppalaiselle vapaaehtoispalvelulle myönnettävä puutteellinen rahoitus saa näyttämään kyseenalaiselta, voidaanko todella toteuttaa 1 artiklassa asetettu jalo tavoite, jonka neuvostokin hyväksyi, nimittäin se, että on kyse nuorten eurooppalaisten ohjelmasta, jonka tavoitteena on tukea heidän aktiivista osallistumistaan Euroopan rakentamiseen liittyviin demokratian, suvaitsevaisuuden ja yhteenkuuluvuuden ajatusten edistämiseen ja yhteistyöhön Euroopan unionin ja kolmansien maiden kanssa.

Morgan
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua hiukan Nuoret eurooppalaiset vapaaehtoiset -toimintaohjelmasta. Kauan siinä on kestänyt, mutta viimeinkin olemme saavuttaneet lopullisen johtopäätöksen. Toivon, että tämä on nyt ohjelma, joka kaataa esteet nuorten ihmisten väliltä koko mantereella ja antaa mahdollisuuden auttaa Euroopan yhdentymisen edistämisessä ja saada arvokkaita kokemuksia.
Sovittelussa on kysymys juuri siitä, että pyritään sopimukseen. Juuri se tosiasia, että olemme päässeet tähän pisteeseen, merkitsee sitä, että molempien osapuolten on täytynyt tehdä kompromisseja. Olemme yhä tyytymättömiä tätä ohjelmaa varten saatavilla oleviin varoihin, koska rahoitusta itse asiassa leikataan tulevina vuosina. Uskomme kuitenkin, että se on säilyttämisen arvoinen ohjelma. Ainoa vaihtoehtomme oli koko aloitteen tyrehdyttäminen. Joten haluaisin pyytää anteeksi kaikilta niiltä nuorilta, jotka olisivat saattaneet osallistua ohjelmaan, jos meille olisi myönnetty enemmän varoja. Ainakin meillä on jotain näytettävää kaikesta siitä kovasta työstä, jota on tehty pilottitoimien eteen. Haluaisin kiittää rouva Fontainea ja kaikkia muita, jotka ovat olleet mukana tässä aloitteessa.
Parlamentti yhdessä komission kanssa pitää erittäin tärkeänä sitä, että kaikki sellaiset oikeudelliset ja hallinnolliset esteet poistetaan, jotka vaikeuttavat pääsyä ohjelmiin. Tämä on kuitenkin erityisen merkityksellistä Nuoret eurooppalaiset vapaaehtoiset -ohjelman tapauksessa. Valvomme tämän ohjelman toimeenpanoa hyvin tarkasti. Onnittelut rouva Fontainelle siitä, että hän vei meidät hyvin vaikean ajan läpi. Toivon, että voimme rakentaa tämän varaan tulevaisuudessa.

Stenzel
Arvoisa puhemies, EU: n on oltava nuoria varten. Jos EU ei pidä huolta nuoristaan, luodaan parhaimmassa tapauksessa välinpitämättömyyttä, pahimmassa tapauksessa vihamielisyyttä. Siksi vapaaehtoistyötä koskeva 47, 5 miljoonan ecun vähimmäisratkaisu jäi tosin kauas EP: n toivomuksesta, mutta se takaa kuitenkin hankkeen jatkumisen. Sen vuoksi ainakin pienellä joukolla nuoria on mahdollisuus ymmärtää ja kokea Eurooppa myös ilman korkeampaa koulutusta.
Se on muutenkin vain pisara meressä verrattuna korkeaan nuorisotyöttömyyteen ja nuorten 15-20 %: n osuuteen työttömien kokonaislukumäärästä. Itävallassa tämä ohjelma otetaan erityisen hyvin vastaan. Osallistujia on sentään ollut 100, monet muut odottavat vuoroaan. Se on ohjelma, jolla ei haluta kilpailla vapaaehtoisen sosiaalisen vuoden kanssa, mutta jolla halutaan puhutella nuorisoa ja kehottaa heitä katsomaan oman alueensa aidan toiselle puolelle.
Jotta se voitaisiin tehdä kiinnostavaksi, ei tarvita ainoastaan hyviä projektitarjouksia vaan hyvää sosiaalista turvaa. Se kritiikki ei ole oikeutettua, että tämä ohjelma heikentäisi työehtosopimusta. Tarkoituksena ei ole välittää halpatyövoimaa vaan kehittää persoonallisuutta, kerätä kansainvälisiä kokemuksia ja saada sen myötä myös paremmat mahdollisuudet elämässä.
Rahoitus on kuitenkin mitattu liian pienellä mitalla, kun ajatellaan, että tällä ohjelmalla on painoarvoa. Voidaan tietenkin kyseenalaistaa sellaisten hankkeiden kuten "Sammakoiden pelastaminen Provencessa" oikeutus. Kun ajatellaan, että 10 miljoonalla nuorella ihmisellä ei ole päättötodistusta, olisi järkevämpää kasvattaa Leonardo-ohjelman rahoitusta 100 %: lla. Tämä raha hyödyttäisi harjoittelijoita ja ammattikoululaisia.
Vapaaehtoistyön kaltaisista ohjelmista ei voi olla saamatta vaikutelmaa, että se jää hyvistä aikeista huolimatta alibiohjelmaksi.

Bangemann
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, voitte kuvitella, että kollegani rouva Cresson olisi täällä hyvin mielellään tänään, jotta hän voisi kiittää esittelijää, ja kuinka hän myös suosittelisi sovittelussa saadun tuloksen hyväksymistä. Hän on kuitenkin estynyt tulemasta ja pyysi minua hoitamaan virkansa tänään.
Suhtaudumme komissiona myönteisesti yhteisymmärrykseen, ja komissio - rouva Fontaine mainitsi sen jo - on osallistunut aktiivisesti tämän tuloksen aikaan saamiseen. Ymmärrämme tietenkin myös ohjelman rahoituksen johdosta syntyneen pettymyksen, jonka kaikki toivat esiin, mutta kuten käy usein tällaisissa tapauksissa, neuvosto ei voi vastata parlamentin ja komission odotuksiin. Neuvostossa tällaiset säästötoimenpiteet sattuvat vain olemaan suositumpia kuin hyvää tarkoittavimmatkin ohjelmat, ja nuorten kiinnostus pilottiohjelmaa kohtaan osoittaa sen, että tämä ohjelma olisi saattanut saavuttaa parlamentissa läpimurron.
Siitä huolimatta, kuten aina tällaisissa tapauksissa, on hyväksyttävä se, mitä voi todella saavuttaa sen sijaan, ettei saa mitään, ja olemme aivan varmoja, että tässä ohjelmassa kehittyy dynamiikka, kun se näyttää tuloksillaan, uudella tavallaan tuoda nuoria lähemmäksi Eurooppaa, että aikeet, joita rouva Cresson ja parlamentti yhdistävät siihen, voidaan toteuttaa todellisuudessa paremmin kuin vain ongelmattomasti. Teemme - ja saan kai sanoa tämän myös rouva Cressonin puolesta - kaikkemme, jotta voisimme voittaa tämän esteen, tämän rahoituksen puutteesta johtuvan ohjelman rajoitteen.
Poistamme muutkin mahdollisesti eteen tulevat esteet. Jotkin vaikeat kysymykset jäivät varmasti vielä avoimiksi, vaikka sovittelussa säänneltiin useasta yksittäisten valtioiden siviilipalvelusten yhteensovittamisessa esiintyneestä asiasta. Se on varmasti hyvin monimutkaista, mutta näemme myös täytäntöönpanossa, missä olisi mahdollista tehdä vielä parempia ratkaisuja.
Saanen siis vakuuttaa parlamentille tässä tilaisuudessa vielä kerran, myös kollegani rouva Cressonin puolesta, että kuten ei Nuorten Eurooppa -ohjelmassa, ei tässäkään ohjelmassa esitetä valiokunnalle päätöksiä yksittäisistä hankkeista.
Aiotulla 47, 5 miljoonan rahoituskehyksellä komissio voi taata mahdollisuuden osallistua ohjelmaan ja toimenpiteiden laadun jäljelle jäävien 18 kuukauden aikana. Uusimmat kokemukset osoittavat kuitenkin, että nuorten kiinnostus eurooppalaiseen vapaaehtoistyöhön on jo nyt hyvin suuri ja että se kasvaa edelleen. Siksi talousarvioesitystä tehtäessä on mahdollista tarkistaa rahoituksen lisäämistä, ja voin luvata sen komissiolle jo tänään.
Haluaisimme kiittää vielä kerran kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevää valiokuntaa, erityisesti sen esittelijää, rouva Fontainea, tietysti myös Euroopan parlamentin valtuuskuntaa ja sen puheenjohtajaa. Kiitokset kuuluvat myös koko parlamentille sen tuesta, sen ymmärryksestä tälle hankkeelle, sillä ilman tätä tukea emme olisi päässeet niin pitkälle, kuin olemme tänään. Emme ole vielä kulkeneet tietä loppuun saakka, mutta olemme taittaneet pitkän matkan oikeaan suuntaan, ja olen varma, että komissio käsittää yhdessä parlamentin kanssa ja että lopulta ehkä neuvostokin käsittää, että on tehtävä vielä enemmän ja että tällainen ohjelma voi tehdä enemmän eurooppalaisen identiteetin ja eurooppalaisen ymmärtämyksen kehittymisen hyväksi kuin moni muu ohjelma, joka on juuttunut teknisiin kysymyksiin ja jossa ei olla todella tekemisissä ihmisten kanssa ja syvennytä ihmisten kuvitelmiin, ajatuksiin ja toiveisiin. Siltä osin kiitos vielä kerran - myös rouva Cressonin puolesta - teille kaikille, ja toivomme, että tällä ohjelmalla voidaan todella avata uusi sivu Euroopan yhdentymisen historiassa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Elintarvikkeiden lisäaineet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A40242/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista annetun direktiivin 95/2/EY muuttamisesta (C4-0183/98-96/0166(COD)) (Esittelijä: H. Breyer).

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallikaa minun sanoa ensin jotain yleistä, ennen kuin esittelen valiokunnan tarkistukset. Periaatteessahan on suhtauduttava myönteisesti elintarvikelisäaineiden hyväksymisen ja käytön yhtenäistämiseen Euroopan unionissa. Ilman lisäaineita koskevaa yhtenäistä sääntelyä vastavuoroisen tunnustamisen periaate johtaa suureen epävarmuuteen kuluttajien keskuudessa ja suuriin puutteellisuuksiin elintarvikkeiden valvonnassa ja merkinnässä.
Lisäaineiden hyväksymisessä ja käytössä pitäisi samalla pyrkiä mahdollisimman pitkälle ainemäärien ja käyttöalueiden vähentämiseen. Valitettavasti tätä tavoitetta ei saavuteta komission esittämillä tarkistuksilla, vaan niissä otetaan huomioon pikemminkin tuottajien kuin kuluttajien tarpeet. Vapaaehtoinen luopuminen tietyistä lisäaineista on sekä eurooppalaisten kuluttajien vuosien ajan harjoittama menettelytapa ja heidän esittämänsä vaatimus että suuntaus elintarviketeollisuudessa. On osoittautunut, että se on johtanut ennen kaikkea monissa EU: n maissa siihen, että elintarvikelisäaineita on pystytty vähentämään 20 viimeisen vuoden aikana. Siinä oli vähemmän kyse lakisääteisistä toimenpiteistä kuin teollisuuden vapaaehtoisesta luopumisesta.
Puitedirektiivissä määritellään tässä käytön hyväksymisen ehdoiksi, että on voitava osoittaa riittävä teknologinen tarve sille, että kuluttajaa ei johdeta harhaan, että lisäaine ei vaaranna terveyttä ja että siitä on osoitettavissa olevaa hyötyä kuluttajalle. Mitä tulee teknologisen tarpeen osoittamiseen, siinä - ja siinä vetoan myös teihin, herra Bangemann - meidän pitäisi todellakin päästä vielä kerran yhteisymmärrykseen siitä, miten tämä käsite ylipäätään määritellään. Te ette nimittäin antanut mietinnön esittelyssä riittävää määrittelyä siitä, mitä teknologisella tarpeella tarkoitetaan ja missä kaikissa tarkistusten monissa kohdissa on teknologinen tarve. Sen vuoksi on pelättävissä, että siitä tulee vain alibitoimenpide, kun hyväksymismenettelyssä on vain luotettava valmistajan antamiin tietoihin.
Esimerkiksi arominvahventajien ja invertaasientsyymin, joka mahdollistaa suuremman sokerimäärän, suunniteltua uudelleenhyväksymistä margariineissa perustellaan sillä, että se on teknologinen tarve, vaikka sitä on anonut vain yksi ainoa valmistaja Euroopan unionissa. Mielestäni teknologista tarvetta ei pitäisi myöntää silloin, kun vain yksi ainoa valmistaja haluaa sitä samalla kun kaikki muut valmistajat todistavat, että on mahdollista menetellä toisinkin. Nykyäänhän useita elintarvikkeita tarjotaan sekä säilöntäaineiden kanssa että ilman, kuten esimerkiksi valmissalaatteja.
Haluaisin kuitenkin rajoittautua nyt esittelemään parlamentin tarkistuksia. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta hyväksyi kymmenen tarkistusta, ja Euroopan parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä 26 tarkistusta ja noudatti siten pitkälle valiokunnan päätöksiä. Yhteiseen kantaan sisällytettiin kuitenkin ainoastaan 11 tarkistusta kokonaisuudessaan, 4 osittain ja 11 hylättiin täysin. Vaikka Euroopan parlamentti saikin siinä osittaisen voiton, sillä kuitenkin osoitettiin myös komission ja ministerineuvoston myönteinen asenne teollisuutta kohtaan.
Komissiossa ei ilmeisesti näytä olevan minkäänlaista toimintatarvetta juuri niin tärkeissä kysymyksissä kuin merkinnöissä allergikoille. Avoimuuden pitää olla meille hyvin tärkeä periaate, mikä tarkoittaa sitä, että salailusta on tehtävä loppu, siis lisäaineiden käytöstä elintarvikkeiden valmistusaineissa. Minun on painotettava - sitä en lainkaan peittele tässä asiassa esittelijänäkään - että minusta olisi ollut varsin oikein saada pitkälle ulottuva merkitseminen. Pahoittelen sitä, ettei ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta ollut siinä samaa mieltä, mutta haluaisin kysyä tällä kohdalla komissaari Bangemannilta erästä asiaa: komissio sanoi, ettei se äänestä tarkistusten puolesta siksi, että ne olisi esitetty väärissä paikoissa. Sen vuoksi haluaisinkin tietää, milloin säädetään geneettisesti muunnetuista lisäaineista?
Nyt Itävalta onkin tehnyt ehdotuksen. Ehkä voitte selvittää meille, miten tämän Itävallan ehdotuksen kanssa menetellään, milloin esittelette sen? Lupasitte meille taannoin uuselintarvikkeiden osalta, että komissiosta annetaan pian esitys. Sama koskee myös yksittäin pakattujen elintarvikkeiden merkitsemistä. Ei voi pitää paikkaansa, ettei yksittäin pakattuja elintarvikkeita tarvitse merkitä.
Parlamentti ei myöskään halua lisäaineiden laajentamista jauhon käsittelyaineisiin, koska pidämme sitä tarpeettomana ja koska tuotteita on jo tarpeeksi. Samoin parlamentti suhtautuu kielteisesti persikoiden ja ananasten käsittelyyn vahoilla, sillä haluamme, että luonnolliset tuotteet pysyvät myös luonnollisina. Siksi ei ole sallittavaa, että kuluttajia johdetaan harhaan ja että heille uskotellaan tuoreudesta, jota ei edes ole. Nisiiniä koskevassa kysymyksessä parlamentti ei puoltanut toisessa käsittelyssä sitä, että Mascarponea, juustoa, käsitellään antibiooteilla.
(Puhemies kehotti puhujaa päättämään puheenvuoronsa) Meidän pitäisi pysyttäytyä siinä, että antibiootteja saa lääkemääräyksellä ja että niitä ei saa elintarvikkeista. Siinä olivat lyhyesti ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämät tarkistukset. Toivon kuitenkin, että komissio on vielä valmis vastaamaan näihin avoimiin kysymyksiin, joita myös kollegat tukivat valiokunnassa suullisesti, mitä tulee geneettisesti muunnettujen lisäaineiden ja myös...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Jensen
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen huomista äänestystä kiinnittää huomiota kahteen kohtaan. Toinen on nisiini ja toinen on sulfiitti. Nisiini on antibiootti, joka pitkällä aikavälillä saattaa johtaa vastustuskykyyn lääkkeitä koskien. Antibiootit ovat ratkaisevia tiettyjen sairauksien parantamisessa, ja ne ovat siten lääkkeitä, joita ei periaatteessa saa käyttää kasvunedistäjinä sikaloissa tai ruoan säilöntäaineena. Se ei mielestäni kuulu tähän direktiiviin. Mascarponenhan ei pidä olla kuuri angiinaa vastaan.
Yhä useammilla ihmisillä todetaan ruoka-aineallergia. Sulfiitti on yksi ruoka-aineallergian aiheuttajista. Mielestäni sen käytölle olisi asetettava vähintäänkin konkreettiset raja-arvot sen sijaan, että arvioidaan mikä on välttämätöntä. Sulfiittia käytetään tavallisesti sellaisten kuivattujen hedelmien käsittelyssä, joita käytetään muun muassa aamiaistuotteissa. Ja monet vanhemmat ostavat lapsilleen makeisten vaihtoehtona terveellisempiä irtotavarana myytäviä kuivattuja hedelmiä, mutta niissä oleva sulfiitti voi aiheuttaa allergian puhkeamisen.
Ymmärrän oikein hyvin, että ilmastolliset ja sen myötä kulttuurierot aiheuttavat erilaisia näkemyksiä siitä, mitkä lisäaineet ovat välttämättömiä. Etäisyys jääkaapista toiseen voi antaa aiheen harkita konkreettisesti sitä, kumpi on pahempi asia, pilaantunut makkara vai lisäaineet. On kuitenkin aivan välttämätöntä tietää, että sillä on eroa, onko lisäaineen valmistaminen ja lisääminen mahdollista vai välttämätöntä. Euroopan päivittäistavaramarkkinoilla on nykyään elintarvikkeita, jotka säilyvät niin hyvin, että ne selviäisivät soutuvenematkoista päiväntasaajan ympäri, eikä kaikkien elintarvikkeiden varmaankaan tarvitse säilyä niin kauan. Muistakaa, että Euroopassa oli sivilisaatio, joka savusti, suolasi, säilöi ja jäähdytti ja ylläpiti siten hyvää hygieniaa ennen kuin mitään kummallisia säilöntäaineita oli edes olemassa.
Euroopan sosiaalidemokraatit äänestävät niiden ympäristövaliokunnan tekemien tarkistusten puolesta, jotka liittyvät rouva Bayerin laatimaan suositukseen toisesta käsittelystä, mistä haluan häntä kiittää ja toivon, että tarkistukset saavat tarvittavan äänimäärän. Ne saavat kyllä useita ääniä, mutta niitä on saatava tarpeeksi. Mielestäni ei ole epäilystäkään siitä, että nykyinen suuntaus - kun ekologiset elintarvikkeet jätetään sellaisenaan huomioimatta - kulkee kohti entistä yksinkertaisempia ja luonnonmukaisempia elintarvikkeita.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, annoimme Euroopan unionissa vuonna 1995 kattavan direktiivin elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista. Tänään neuvottelemme yhteisen kannan muodossa ensimmäisestä suuresta muutoksesta tähän käytön hyväksymisen direktiiviin. Muuttamisdirektiivi on tullut tarpeelliseksi ensiksikin siksi, että vuoden 1995 direktiivistä vuosikausia käytyjen neuvottelujen aikana ei ollut vielä tutkittu tieteellisesti kaikkia lisäaineita tai niiden käyttöä, toiseksi siksi, että tekninen käyttö on ehtinyt kehittyä tällä välin, ja sitä paitsi on otettava huomioon jäsenvaltioiden lisäerikoisuudet erityisesti uusissa jäsenvaltioissa, Suomessa, Ruotsissa ja Itävallassa, ja lopuksi vuoden 1995 direktiivin kattavaan tekstiin on päässyt joitakin virheitä, joita pyritään korjaamaan tällä muuttamisdirektiivillä.
Pitää paikkansa, että parlamentti on esittänyt useita tarkistuksia ja että neuvosto on sisällyttänyt niistä vain osan yhteiseen kantaansa. Oman puolueryhmäni puolesta voin sanoa, että hyväksymme yhteisen kannan. Pääasiassa esittelijän toimesta ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa esitetyt tarkistukset hyväksyttiin siinä enemmistöpäätöksellä; emme voi kuitenkaan äänestää niiden puolesta.
Haluaisin syventyä vielä kerran rouva Breyerin sivuamaan aiheeseen. Tavoitteena oli mahdollisimman pieni määrä lisäaineita ja mahdollisesti vielä niiden vähentäminen. Olen ollut tässä keskustelussa mukana jo kaksikymmentä vuotta ja olen muuttanut hieman poliittista kantaani. Olen sitä mieltä, että jos keskitymme ainoastaan muutamiin lisäaineisiin, niin näitä muutamia lisäaineita käytetään kaikkialla. Mielestäni ei pitäisi jatkuvasti altistua samalle aineelle, sillä ainoastaan siten voidaan ottaa huomioon myös terveydelliset näkökohdat. Sitä paitsi käytön hyväksymisen kysymystä ei säädellä tässä niin, että jokaisen on pakko käyttää lisäaineita, vaan silloin kun niitä käytetään, niitä saa käyttää vain tiettyyn määrään saakka. Kuten sanottu, niitä ei ole pakko käyttää, mutta kun lisäaineita käytetään, silloin siitä on tietenkin oltava merkintä, ja siitä tässä pitäisi oikeastaan säätää. Pidän tarpeettomana herättää nyt uutta pelkoa sellaisia asioita kohtaan, jotka ovat esiintyneet perinteisesti jo kauan jäsenvaltioissa, sillä loppujen lopuksi nämä aineet eivät ole aiheuttaneet minkäänlaisia terveydellisiä ongelmia, ja valiokunta oli muuten myös mukana tutkimassa sitä. Sen vuoksi äänestämme puolueryhmäni kanssa esitetyssä muodossa olevan yhteisen kannan puolesta.

Dybkjær
Haluaisin vielä kerran kiittää esittelijää hänen tämän direktiivin laatimiseksi tehdystä työstä. Haluaisin muuten muistuttaa ensimmäisen käsittelyn yhteydessä pitämästäni puheesta, jossa huomautin siitä, miten vaikealukuinen tämä direktiivi kokonaisuudessaan on, vaikkakin siinä käsitellään asiaa, josta useat kansalaiset ovat erittäin kiinnostuneita. Haluan myös muistuttaa komissiota ja neuvostoa puhetta seuranneista lisäkysymyksistä, jotka koskivat mahdollisuutta yksinkertaistaa direktiiviä muuttamatta sisältöä tai vastauksia. Olen edelleenkin sitä mieltä, että komission vastausta voidaan pitää esimerkkinä ylimielisyydestä, mutta olen sitä vastoin erittäin mielissäni neuvoston rakentavammasta vastauksesta. Muistutan siitä, koska pääsemme toivottavasti aloittamaan sovittelumenettelyn, jossa tämä yksinkertaistaminen voisi mahdollisesti tulla kuvaan mukaan kompromissiin tähtäävän työn yhteydessä.
Liberaaliryhmä tukee valiokunnan tarkistuksia, mutta kahden ensimmäisen tarkistuksen osalta haluaisin sanoa, että emme tee tätä siksi, että haluaisimme viime kädessä jättää jauhon käsittelyaineet direktiivin ulkopuolelle vaan siksi, että tätä alaa koskeva yhteinen kanta on ilmeisesti niin pitkälle menevä, että niiden mukaan ottaminen olisi täysin merkityksetöntä. Parasta olisi ollut liittää jauhot liitteeseen II siis sellaisena peruselintarvikkeena kuin mitä ne kieltämättä ovat ja ilmoittaa siinä ne aineet, jotka halutaan lisätä. Nyt joudutaan tilanteeseen, jossa lisäyksiä voidaan tehdä liian paljon ja argumentti, jonka mukaan teollisuus ei luonnollisestikaan halua käyttää kaikkia näitä lisäaineita, on oikeastaan melko heikko. Olen sitä mieltä, että parasta olisi pitää jauhoja ennalta muokkaamattomina elintarvikkeina ja pitää siten lähtökohtana sitä, ettei niihin voida lisätä liitteen I sisältämiä aineita. Viittaan tässä yhteydessä myös direktiiviin 89/107 liitteen II ensimmäiseen kohtaan, jossa lukee, että tarvitaan "riittävän suuri teknologinen tarve" sille, että lisäaineet voidaan hyväksyä. Mielestäni tilanne ei ole sellainen, kun kaikkia liitteen I aineita saadaan yhtäkkiä käyttää jauhoissa ja muulla tavalla, en tosiaankaan voi ymmärtää lukemaani yhteistä kantaa.
Tämä lisäksi liberaaliryhmä vastustaa sulfiitin käyttöä pähkinöissä ja maississa sekä persikoiden ja ananaksen vahakäsittelyä. Ananaksen kohdalla se on melko samantekevää, koska sen kuorta ei syödä, mutta persikoiden kohdalla se olisi kohtuutonta. Saisimmeko pyytää puhtaita tuotteita!

Lannoye
Arvoisa puhemies, komission esittämät kolme arviointiperustetta lisäaineiden sisällyttämiseksi sallittujen aineiden luetteloon ovat teknologinen tarve, edut kuluttajalle ja vaarattomuus terveydelle. Luulen, että näitä kolmea perustetta on käytetty hieman liian laajasti, niin että, kuten esittelijä erittäin hyvin sanoi, päädymme itse asiassa lisäämään merkittävästi sallittujen lisäaineiden määrää ja etenkin niiden käyttöä.
Uskon, että päätös on huono, ja annan kaksi esimerkkiä, jotka ovat minusta melko räikeitä. Ensiksi sulfiittien käytön laajentaminen lisäaineina on epäilemättä huono päätös: tiedämme hyvin, että ne aiheuttavat terveysongelmia monille ihmisille, etenkin allergisille ihmisille. Minkä nimessä näitä sulfiitteja olisi siis käytettävä, kun kerran on olemassa vaihtoehtoja ja kun toisaalta tullaan toimeen ilman niitä?
Toiseksi rouva Jensen puhui erittäin hyvin nisiinin ongelmasta. Se on antibiootti. Onko neuvoston ja komission taholta johdonmukaista käyttää lisäaineena antibioottia, kun samanaikaisesti toisaalla pohditaan antibioottien käytön perusteltavuutta eläintenruokinnassa ja kun WHO esimerkiksi tuo esille, että lukuisat tarttuvat taudit leviävät ja että monista antibiooteista tulee ilmeisesti tehottomia? Onko johdonmukaista lisätä antibiootti lisäaineiden joukkoon?
Jotkut jäsenvaltiot huomauttivat luullakseni tästä, ja haluaisin kääntyä tässä rouva Schleicherin puoleen kiinnittääkseni hänen huomionsa kahteen asiaan. Ensiksikin useat jäsenvaltiot, muun muassa Saksa, äänestivät yhteistä kantaa vastaan. Toiseksi jonkin tuotteen hyvin pitkäaikainen käyttäminen ei tee tuotteesta vaaratonta. Asbestia on käytetty jo hyvin kauan, ja nyt kaikki ovat samaa mieltä siitä, ettei sitä pitäisi enää käyttää. En ymmärrä, miten jonkin lisäaineen välittömien vaikutusten korostamatta jättämisen avulla lisäainetta voidaan pitää vaarattomana. Tiedätte erittäin hyvin, että välilliset vaikutukset ovat aivan todennäköisiä ja mahdollisia ja että monien lisäaineiden osalta on hyvin vaikea ottaa sattumanvaraiset tekijät huomioon.
Uskon siis, että on ehdottoman välttämätöntä tukea ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistuksia, ja pyydän rouva Schleicheria ja hänen ryhmäänsä tarkistamaan kantaansa tässä suhteessa.

Amadeo
Arvoisa puhemies, elintarvikkeissa käytettäviä sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettu puitedirektiivi on ollut voimassa vuodesta 1989. Komissio on ehdottanut direktiivin mukauttamista tieteessä viime aikoina tapahtuneeseen kehitykseen. Neuvosto on vahvistanut yhteisen kannan 23. maaliskuuta 1989; Euroopan parlamentti teki ensimmäisessä käsittelyssään 26 tarkistusta komission ehdotukseen, mutta ainostaan 11 hyväksyttiin kokonaan ja neljä vain osittain.
Komission ehdotukseen on lisäksi tehty lukuisia muutoksia, joissa otetaan erityisesti huomioon elintarviketeollisuuden tarpeet, kuten jauhon käsittelyaineiden sisällyttäminen direktiiviin ja Mascarpone-juuston käsitteleminen nisiinillä sekä persikoiden ja ananasten käsitteleminen vahalla.
Meidän on nähdäksemme ollut pakko ottaa huomioon elintarviketeollisuuden edut kansalaisten terveyden turvaamiseen liittyvien kysymysten ohella, jotka mielestämme kuitenkin ovat ensisijaisia. Tämä tapahtuu hetkellä, jona tuotteiden laatu on yhä huolellisemmin turvattava, kun otetaan erityisesti huomioon se, että koko unionin alueella laatua suosinut vähittäiskauppa on varsin surullisella tavalla katoamassa laajempien jakeluverkkojen tieltä, jotka voivat asettaa myyntipöydille yhä erikoisempia ja hienostuneempia tuotteita, joiden aitous on kuitenkin taattava.
Kansalaisen ja kuluttajan terveyden suojelun vaatimus edellyttää siis mielestämme sitä, että vain sellaisia säilöntäaineita hyväksytään, jotka todella mahdollistavat laadun ja tuotteen ominaisuuksien takaamisen. Vastustamme uusia lisäaineita pastöroidussa kermassa ja steriilissä maidossa ennen kaikkea siksi, että tällä hetkellä markkinoilla on peräti 38 sallittua lisäainetta, ja vastustamme myös eräiden kasvien ja vihannesten säilytysajan pidentämiseen käytettäviä uusia lisäaineita sekä niitä makeutusaineita, joiden ainoa tarkoitus on houkutella lapsia kuluttamaan tuotetta.
Yhteisön yhdenmukaisesta lisäaineiden hyväksymismenettelystä on varmasti hyötyä kuluttajalle; korostamme lisäksi sitä, että on välttämätöntä huolehtia siitä, että lisäaineita sisältävien elintarvikkeiden tuoteselosteet ovat mahdollisimman informatiivisia ja siitä, että niitä laadittaessa otetaan ensisijaisesti huomioon allergioista kärsivät henkilöt, vastasyntyneet ja ne kansalaiset, jotka tarvitsevat suurempaa suojaa.
Erityisesti tarkistusten 1 ja 2 osalta vastustamme niiden lisäaineiden käyttöä, jotka liitteessä 1 on luokiteltu jauhon käsittelyaineiksi. Mitä rikkidioksidin ja sulfaattien käyttöä koskevaan tarkistukseen 3 tulee, se ei mielestämme ole enää teknisesti välttämätön. Tuoteselosteisiin tulee joka tapauksessa merkitä kaikki aiheet, mahdolliset vasta-aiheet mukaan lukien.

Whitehead
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää rouva Breyeriä hänen tekemästään kovasta työstä molemmissa käsittelyissä ja ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa. Hän on valiokunnan erinomainen jäsen ja hänet tullaan muistamaan tuossa valiokunnassa hänen tekemästään työstä erityisesti lastenruokien huolehtimiseen liittyen.
Haluaisin pystyä sanomaan, että kaikki tarkistukset, joista nyt keskustellaan täällä uudestaan, menevät sovittelun läpi, vaikka oikeastaan epäilen sitä, kun otetaan huomioon vaadittavat enemmistöt. Haluan sen vuoksi tyytyä vain kolmeen tarkistukseen: tarkistuksiin 4, 5 ja 7. Käsittelen ensin tarkistusta 4, koska esitin sen, ja se hyväksyttiin ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa asiaa uudelleen harkittaessa. Se koskee sakkaroosiestereiden käyttöä tölkitetyssä nestemäisessä kahvissa ja teessä, joita myydään nyt kuumina suoraan kuluttajalle. En tiedä, voiko onnen löytää lämpimästä kofeiinitölkistä - se ei olisi minun lempijuomani. Tiedän kuitenkin, että sakkaroosiesterit vakauttavat maidon valkuaisaineet vastapainona sille prosessille, jossa ne muuttuvat epävakaiksi ja joka tapahtuu säilytyksen aikana.
Teenjuojien kansakuntana britit haluaisivat enemminkin tietää, miksi komissio ei hyväksy sakkaroosiestereitä. Sitä ei itse asiassa kerrota meille siinä pienellä kirjoitetussa tekstissä, joka sisältyy komission päätöksiin. Tilanne on aina niin, ja yksi ongelmista päästyämme toiseen käsittelyyn on se, että tiedetään paljon enemmän siitä, mitä komissio hyväksyy kuin siitä, mitä se ei hyväksy.
Toiseksi haluaisin mainita tarkistuksen 5, jota rouva Dybkjaer on jo käsitellyt lyhyesti, eli mehiläisvahan käytön säilöntäaineena persikoiden ja ananasten pintakäsittelyssä. En voi ymmärtää yhtään enempää kuin hänkään, miksi nämä kaksi hedelmää on luokiteltu yhteen. On monia muita, joita ei ole mainittu. Melonien ajatellaan olevan jotain noiden kahden väliltä, mutta niiden välinen ero on varmasti se, että ananaksen ulkokuorta ei syödä - ellei syöjä ole todella varsinainen tomppeli - kun taas persikan kuori yleensä syödään. Olisin sen vuoksi todellakin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että olisi vaarallista tehdä tämä pintakäsittely persikoille, mutten ymmärrä syytä siihen, miksi se olisi kiellettävä ananasten osalta, joille se on todellinen säilöntäaine.
Viimeinen huomautukseni koskee tarkistusta 7. Kaiken kaikkiaan kannatan esittelijää hänen tarkistuksessaan, jossa poistetaan triasetiinin käyttö tuotteena purukumia varten, mutta taaskaan emme tiedä kovinkaan paljon, miksi se ensiksikään tuli esiin. Olemme sen velkaa niille, jotka perustelevat, että tämä tietty emulgaattori ei ole välttämätön eikä suotava, että varmistamme sen, että tapaus tutkitaan ja osoitetaan, miksi se olisi niin välttämätön ja niin suotava. Toivon, että komissio voi kertoa sen meille, koska selvyyden olisi aina oltava tunnussanamme näissä asioissa.

Jackson
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää rouva Breyeriä hänen uutterasta työstään, mutta minun on jatkettava ja sanottava, että vastustan kaikkia tarkistuksia, kuten tekevät aika monet muutkin PPE-ryhmän jäsenet - kuten teimme valiokunnassa - paitsi tarkistusta 4.
Tämä on hyvin tekninen aihe, joka käsittelee elintarvikkeiden lisäaineita ja sallittuja lisäaineita elintarvikkeissa koko Euroopan unionissa. Se herättää kysymyksen, kuinka Euroopan parlamentti voi parhaiten käsitellä sellaista teknistä kysymystä. Rouva Breyer on selvittänyt sitä ideologisesta näkökulmasta, mikä on luonnollista hänen ryhmälleen. On kuitenkin kaksi kysymystä, joita meidän on pidettävä mittapuina. Yksi on se, että meidän on varmistettava, että Euroopan väestön jatkuva terveys turvataan, kun keskustellaan sallittuja lisäaineita koskevista tarkistuksista. Mitä ohjausta käytämme? Käytämmekö omaa harkintaamme? Minä esimerkiksi olen historioitsija, rouva Schleicher oli harpunsoittaja. Se saattaa olla ihan hyvä pätevyys seuraavaa elämää varten, jos sellainen on, mutta se ei välttämättä ole paras pätevyys elintarvikkeiden lisäaineiden käsittelemiseksi. Olemme jossain määrin amatöörejä tällä alalla. Elintarvikealan tiedekomitean on ohjattava meitä. Olisin paljon mieluummin tuon komitean ohjattavana kuin rouva Breyerin, valitettavasti.
Toiseksi meidän on varmistettava, että Euroopan unionin laki on riittävän joustava turvallisuuden rajoissa salliakseen uusien tuotteiden kehittämisen. Olen samaa mieltä herra Whiteheadin kanssa, että skotlantilaisille partiolaisille, joita näköjään on täällä lehterillä, saattaa olla luojan lykky, ellei heidän enää tarvitse hangata kahta oksaa vastakkain pannakseen veden kattilassa kiehumaan, koska he voivat ostaa kuumaa teetä tölkeissä - jos Euroopan komissio todella antaa sen tapahtua. Haluaisin pyytää herra Bangemannia, kun hän antaa vastauksensa tähän keskusteluun, sanomaan, onko hän valmis sallimaan teen myynnin tölkeissä brittiläisen makkaran ohella, jonka jo pelastimme Euroopan komission hävitykseltä joitakin kuukausia sitten.
En siis usko, että tämä on aihe, jossa on alkuunkaan tilaa äärimmäisyyksille. Vihreä fundamentalismi saattaa olla hyödyllistä kysymysten herättämiseksi, mutta se ei ole näkemys, jonka olisi annettava päästä voitolle.

Bangemann
Arvoisa puhemies, tunnen samoin kuin rouva Jackson. Haluaisin ensin kiittää esittelijää oikein sydämellisesti. Hän ei ole ainoastaan todella syventynyt aiheeseen vaan on ottanut myös aivan selvän kannan. Vaikka en yhdykään hänen kantaansa - en henkilökohtaisesti enkä komission puolesta - voin silti sanoa, että rouva Breyer työskentelee tässä varmasti esimerkillisesti. En epäröi yhtään vakuuttaa sitä hänelle. En tiedä, ilahduttaako se häntä, mutta halusin kuitenkin sanoa sen!
Se mitä rouva Jackson ja erityisesti rouva Schleicher ovat sanoneet, vastaa suunnilleen komission kantaa. Siksi voin esittää asiani lyhyesti. En tietenkään ole mikään asiantuntija terveydellisten haittojen tai terveydelle vaarattomuuden arvioinnissa, mutta olen koulutukseltani asianajaja. Siksi haluaisin sanoa rouva Breyerille, että tässä on selvä näkökohta, joka oli - ainakin tähän asti - oikeusvaltion kanta, nimittäin se, ettei mitään saa kieltää, jollei siihen ole syytä. Emme voi kieltää näitä lisäaineita ainoastaan siitä syystä, että se ei sovi meille tai että kunnioitamme sitä periaatetta, että haluamme mahdollisimman vähän lisäaineita, vaan siihen on oltava syy. Sen olemmekin määritelleet nyt hyvin tarkasti.
Ei pidä paikkaansa, rouva Breyer, ettei teknologisen tarpeen kysymystä ole määritelty liitteessä 2. Kolme yleistä edellytystä esitettiin vielä kerran: ensiksi on voitava osoittaa järkevä teknologinen syy ja tarkoitus, jota ei voida tavoittaa muilla teknologisilla tavoilla, toiseksi ei saa syntyä terveydellistä vaaraa ja kolmanneksi kuluttajaa ei saa johtaa harhaan. Nämä ovat ne kolme edellytystä. Kaikkien kolmen edellytyksen ei tosin tarvitse täyttyä, vaan ne voivat esiintyä yksittäisinäkin. Se tarkoittaa, että lisäaineen käyttö voidaan kieltää, jos esiintyy jokin näistä kolmesta edellytyksestä. Silloin olemme - se jatkuu, en halua nyt lainata sitä tässä - sanoneet tarkasti myös yksittäisten edellytysten avulla, mitä on teknologinen tarve ja miten se on määriteltävä.
Näin ollen olemme luoneet tässä riittävän varmuuden kaikille, sekä kuluttajalle että valmistajallekin. Valmistajalla on vapaa valta valita, luopuuko hän kokonaan lisäaineiden käytöstä. Hän voi myös mainostaa sillä. Hän voi sanoa: tämä on puhdas luonnontuote! Se on täysin mahdollista. Monet käyttävätkin tätä hyväkseen, sekin on täysin sallittua. Jos sitä vastoin halutaan kieltää jotain, sitä varten tarvitaan oikeutus.
Siksi emme voi hyväksyä näitä jäljelle jääneitä 11 tarkistusta. Otan nyt huomioon kellonajan, enkä halua selittää yksityiskohtaisesti, miksi emme, mutta se selviää siitäkin, mitä olen sanonut täällä.
Haluaisin vielä vastata esitettyihin kysymyksiin, esimerkiksi merkintää koskevaan. Rouva Breyer, minua ihmetyttää yhä uudelleen, että huolimatta siitä logiikasta, jota te muutoin osoitatte, te haluatte joka tilaisuudessa säätää kaikesta. Niin ei voi tehdä! Kaikissa mahdollisissa direktiiveissä, jotka meillä on ja joilla on tietty tarkoitus, ei voi säätää yleisistä kysymyksistä. Merkintä on yleinen kysymys. Olemme säätäneet siitä yleisessä merkintöjä koskevassa direktiivissä 79/112. Siihen kuuluvat lopulta tarkistuksetkin. Jos siis lisäaineissa on sellaista tarvetta, silloin sen on tapahduttava tämän yleisen merkintöjä koskevan direktiivin puitteissa. Emme voi nyt vain ottaa tehtäväksemme mainita kaikki nämä lisäaineet siinä, koska se olisi avoimeksi jätetty sekki. Silloin on tutkittava, vaativatko merkintöjä koskevat yleiset periaatteet, että sellaisesta lisäaineesta annetaan tarvittavat merkinnät.
Sitten esitettiin vielä geneettisesti muunnettuja lisäaineita koskeva kysymys. Olen jo ilmoittanut - ja te toistitte sen vielä kerran - että tutkimme sitä. Se on kuitenkin erittäin vaikeaa, koska emme voi vastata niin yksinkertaisesti esimerkiksi kysymykseen toteennäytöstä, kysymykseen vastaavista kynnysarvoista ja mahdollisesta negatiivisesta luettelosta, se ei muuten ole helppoa tieteellisille valiokunnillekaan. Kyseessä ei siis ole pahantahtoisuus, kun emme vielä ole esittäneet tutkimusten tuloksia, vaan se on sinällään hyvin vaikeaa.
Mitä tulee allergioihin, silloin kaikki lisäaineet on merkittävä. Periaatteessa merkinnässä on ilmoitettava kaikista lisäaineista. Siksi vaaralle altistuvat ihmiset saavat riittävästä tietoja. Se muuten vastaa elintarvikekomiteankin käsitystä. Elintarvikkeiden aiheuttamien allergioiden lukumäärä on päinvastoin kuin rouva Jensen sanoi, luullakseni se oli hän, hyvin pieni, paljon pienempi kuin mitä yleisesti oletetaan. Se mitä te sanotte, on täysin väärin, nimittäin että tämä vaara korostuu erityisesti elintarvikkeissa.
Olemme myös tekemässä direktiiviä niin sanotuista " tasapainotetuista ruokavalioista" (bilanzierte Diäten), siis terveydeltään heikkojen imeväisten ja lasten elintarvikkeiden lisäaineista. Yleistä merkintöjä koskevaa direktiiviä aiotaan muuttaa.
(Välihuomautus: miten on irtonaisten elintarvikkeiden laita?) Siitä säädetään vastaavalla tavalla kaikissa jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioilla on mahdollisuus merkitä tai olla merkitsemättä niitä. Siltä osin emme näe asiassa olevan toimintatarvetta, koska merkintävelvollisuus on jo. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä irtonaisten elintarvikkeiden osalta poikkeuksen. Siitä on kuitenkin jo annettu laillisia säädöksiä unionissa.
Mielestäni tässä olivat olennaiset kysymykset, jos en erehdy. En halua syventyä jokaiseen tarkistukseen erikseen, rouva Jensen, koska siihen menisi liian paljon aikaa, mutta esittelemästäni yleisestä kannastamme ilmenee, ettemme kannata niitä.
Toivon siis, että parlamentti tai ainakin jotkut edustajat kannattavat sitä, mitä rouva Scleicher sanoi, sillä silloin voimme päättää menettelyn. Silloin meillä on myös kuluttajan kannalta järkevä perusta.

Breyer
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vielä kaksi kysymystä herra Bangemannille. Mielestäni parlamentissa on syntynyt suuri erimielisyys siitä, että meillä on ongelmia nisiinin kanssa, koska antibiootteja ei tarvita elintarvikkeissa. Kollega Lannoye huomautti taas kerran antibiootteja vastaan kehittyvän vastustuskykyisyyden ongelmasta. Antibiootit uhkaavat tulla hoitomuotona tehottomiksi. Haluaisin tietää, miksi olette sitä mieltä, että antibiootit, jotka eivät todellakaan sovi monille ihmisille - ja sitä paitsi meillä on vielä vastustuskykyisyyden ongelma - pitäisi sallia elintarvikelisäaineina. Epäileväthän tiedemiehetkin oikeutetusti, että vastustuskykyisyyden vaara kasvaa.
Toinen kohta: herra Bangemann, en voi olla kanssanne samaa mieltä, kun sanotte, että jäsenvaltioiden on säädettävä yksittäin pakattujen elintarvikkeiden merkitsemisestä. Tämän direktiivin tarkoituksena on juuri se, että saavutetaan eurooppalainen yhdenmukaistaminen. En pidä oikeana sitä, että pakatut elintarvikkeet merkitään, mutta sen sijaan irtonaisia elintarvikkeita, joista kuluttajat saavat sen kuvan, että ne ovat tuoreita tuotteita, ei tarvitse merkitä. Siihen edustajanne sanoi valiokunnassa, että komissio muuttaa sen!
Nyt olen hyvin hämmästynyt, koska te sanotte täällä jotain aivan muuta, nimittäin, että ette näe siinä lainkaan toimintatarvetta. Haluaisin nyt tietää, mikä nyt pitää paikkansa. Sanoiko edustajanne valiokunnassa väärin, kun hän oli sitä mieltä, että se ratkaistaan joskus merkintöjä koskevalla direktiivillä? Meillä on jo nyt useita kohtia, joita tulisi käsitellä merkintöjä koskevassa direktiivissä, jos yhdymme siihen, mitä te olette sanonut. Sen vuoksi viimeinen kysymykseni: milloin aiotte esittää uuden ehdotuksen tai muutoksia merkintöjä koskevaan direktiiviin, jotta voitaisiin poistaa tai peittää juuri nämä puutteet ja välttämättömyydet, jotka ovat nyt tulleet esiin?

Bangemann
Arvoisa puhemies, ensiksikin antibiootteja koskevaan kysymykseen. Komissiolla ei ole mitään syytä paneutua tähän kysymykseen, koska siitä ei ole vastaavaa tarkistusta. Ei! Sitä pohdittiin valiokunnassa, mutta mitään tarkistusta ei ole. En voi syventyä tässä hypoteettisiin kysymyksiin.
Sitten vielä esille ottamaanne kysymykseen - haluan toistaa sen vielä kerran: meillä on säännös pakattujen tai yksittäin pakattujen elintarvikkeiden merkinnästä. Kummatkin on merkittävä! On siis olemassa merkintävelvollisuus. Meillä on kuitenkin poikkeussäännös, jonka perusteella jäsenvaltiot voivat olla noudattamatta tätä merkintävelvollisuutta yksittäin pakattujen elintarvikkeiden osalta.
Kolmanteen kysymykseenne: en voi antaa mitään päivämäärää, mutta kuvittelen, että kun aloimme keskustella yleisestä elintarvikedirektiivistä, emme voineet käydä keskusteluja loppuun, koska siinä oli oma osuutensa kysymyksillä kuten: mikä on johtavana periaatteena merkinnässä? Juuri sen vuoksi sekä komissiossa että Euroopan parlamentissa on valitettavasti eriäviä mielipiteitä, joista kaikkein äärimmäisin on se, jota kannatettiin lähinnä parlamentissakin - en tiedä, kannatetaanko sitä yhä edelleen - se on, että kaikki on merkittävä huolimatta siitä, onko siinä mitään järkeä tai onko siitä hyötyä.
Olen siis aina vastustanut sitä, että merkintöjen sisältö tehdään yksityiskohtien sekasotkuksi, koska silloin merkintä tulee käyttäjälle turhaksi. Teidän on tehtävä merkinnät siitä, mikä on käyttäjälle järkevää. Silloin voitte myös saavuttaa hänet. Jos merkitsette kaiken, silloin ette enää saavuta häntä, ja silloin merkinnän tavoite romahtaa kasaan perusteltuna keinona lisääntyneeseen kuluttajille tiedottamiseen. Tämän on jopa eräs saksalainen puolueenne jäsen huomannut tällä välin ja antanut minulle siitä julkisesti tunnustusta. Pidän sitä merkkinä kehityksestä ja älykkyydestä, ja haluaisimme mielellämme jatkaa tällä tiellä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin ja sitä jatkettiin klo 17.30.)

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0481/98).
Sallikaa minun ensiksi toivottaa tervetulleeksi komissaari Liikanen.

Liikanen
Arvoisa puhemies, tietokonepiratismin vaikutus työskentelyyn on ollut hyvin vähäinen, koska komissio on toiminut aktiivisesti tietokoneverkkojensa turvallisuuden parantamiseksi.

Camisón Asensio
Arvoisa komissaari, tietotekniikan väärentäminen aiheuttaa nykyisin vakavaa haittaa paitsi eurooppalaisille toimielimille myös yleisesti ottaen koko yhteiskunnalle; sekä silloin, jos kovalevyyn asennetaan laitonta ohjelmistoa ennen tietokoneen myymistä, että silloin, jos tuotetaan ohjelmistoa jäljittelemällä tai kopioimalla se suoraan Internetin välityksellä.
Tiedämme, että neuvosto on äskettäin hyväksynyt yhteisen kannan oikeudellisesta kannasta radiopalvelujen väärentämistä vastaan. Eikö komissio ole tässä tilanteessa sitä mieltä, että olisi erittäin hyödyllistä esimerkiksi edistää teollisoikeutta suojaavan lainsäädännön vahvistamista? Älkäämme unohtako sitä, että myös tässä kysymyksessä Yhdysvallat on meitä edellä, sillä Euroopassa vallitseva väärentämisen aste on vielä 43 %.

Liikanen
Arvoisa puhemies, tämä on hyvin tärkeä kysymys. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa tapahtuneiden tietomurtojen seurauksena komission tietojärjestelmien arkkitehtuuria muutettiin siten, että sisäiset tietojärjestelmät keskitettiin niin kutsuttuihin suljettuihin käyttäjäryhmiin. Yhteyksiä talon sisälle ja talon sisältä ulos valvoo nykyisin telekommunikaatiokeskus tietohallinto-osastolla turvallisuusjärjestelyihin ja teknisiin mahdollisuuksiin liittyvien parametrien mukaisesti. On selvää, että informaatioteknologian nopean kehityksen vuoksi tämä järjestelmä vaatii jatkuvaa päivitystä ja komissio seuraa sitä huolellisesti.

Puhemies
Kysymys nro 45 Philippe De Coene (H-0642/98):
Aihe: Eurooppalainen nuorten vapaaehtoistyö ja jalkapallon vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailut
Erään komission lehdistötiedotteen mukaan jalkapallon vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailujen järjestelykomitean avuksi on osoitettu 71 eurooppalaiseen vapaaehtoistyöhön osallistuvaa nuorta. Yhteisön talousarviossa tämä merkitsee 5 000 ecun kustannuksia jokaista nuorta kohti.
Itse asiassa eurooppalainen vapaaehtoistyötoiminta on tällä hetkellä sovitteluvaiheessa. Nykyisellään se toimii koehankkeena. Saatavilla olevien tekstien mukaan mukana olevien nuorten on osallistuttava voittoa tavoittelemattomaan ja palkattomaan toimintaan.
Katsooko komissio, että jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut ja järjestelykomitea CFO ovat voittoa tavoittelemattomia järjestöjä?
Voiko komissio perustella, miksi yksi komission jäsen tukee CFO: ta yhteisön talousarvion kautta, kun taas toinen tuomitsee järjestelykomitean pääsylippujen myynnin yhteydessä harjoittaman syrjinnän, joka todettiin myöskin Pariisin käräjäoikeudessa (Tribunal de Grande Instance) 5. kesäkuuta? Herra Liikanen, kehotan teitä vastaamaan herra De Coenen kysymykseen.

Liikanen
Arvoisa puhemies, kuten arvoisa parlamentin jäsen toteaa, osana nuorten eurooppalaista vapaaehtoistyötä 71 eurooppalaista vapaaehtoista on osallistunut projekteihin, jotka ovat olleet yhteydessä jalkapallon maailmanmestaruuskisoihin. Vapaaehtoiset ovat työskennelleet yli viiden kuukauden ajan paikallisissa isäntäorganisaatioissa niissä kaupungeissa, joissa otteluja on pelattu. Tämän lisäksi vapaaehtoiset ovat auttaneet muutaman viikon ajan maailmanmestaruuskisojen järjestelyissä. Tämä vapaaehtoistyöprojekti on vain epäsuorasti yhteydessä maailmanmestaruuskisojen järjestelykomiteaan, koska kaikki isäntäorganisaatiot ovat olleet luonteeltaan yleishyödyllisiä yhteisöjä kulttuurin, liikunnan, ympäristön ja sosiaalitoimen alalla. Tästä syystä pilottihanke ei hyödyttänyt järjestelykomiteaa organisaationa, vaan tuki hankkeen sosiaalisia, kulttuurisia ja ympäristötavoitteita paikallisten yleishyödyllisten yhteisöjen kautta.
Järjestelykomitean liiketoimet ovat EU: n kilpailusääntöjen piirissä, minkä vuoksi komissio tutkii useiden valitusten pohjalta sen syrjiviä toimia lippujen myynnissä yleisölle. Näiden kuuden kuukauden projektien keskimääräinen komission rahoittama osuus on ollut noin 5 200 ecua, joka on samansuuruinen kuin muiden pilottihankkeen vapaaehtoistyöprojektien rahoitus.

De Coene
Arvoisa komissaari, tiedän, että saitte kysymyksen vasta juuri äsken, mutta, ette saa panna pahaksenne, minun kielelläni tuollaista vastausta kutsutaan jesuiitan vastaukseksi. On ilmiselvää, että nuoret ovat yhteisön varoin osallistuneet aloitteeseen, jonka eräs komission jäsen, komissaarikolleganne, tuomitsi täällä tässä istuntosalissa seuraavista syistä, ensinnäkin: kansalaisten samanarvoisuuden periaatteen loukkaamisesta ja toiseksi: eräiden taloussääntöjen loukkaamisesta, sillä kyseinen komissaari totesi, että organisaatio oli kokonaisuudessaan pelkkää taloudellista kaupantekoa ja siten alistettuna taloustoiminnan sääntöjen alle. Nyt sanotaan: se tuli oikeastaan kyllä CFO: n hyväksi, vaan ei kuitenkaan CFO: n hyväksi. Minun täytyy sanoa, etten missään nimessä pysty tyytymään tähän vastaukseen. Uskon, että tämä on improvisoitu vastaus ja haluaisin oikeastaan kuulla teiltä, mitkä olivat tarkalleen ne toimet, joita nuoret suorittivat. Jos te sanotte: ne olivat sosiokulttuurisia tehtäviä, niin tahdon kuulla teiltä, mitä he tarkalleen tekivät.

Liikanen
Arvoisa puhemies, kuten muissakin pilottihankkeen osarahoittamissa projekteissa, paikalliset isäntäorganisaatiot ovat olleet luonteeltaan sosiaalialaan, kulttuuriin, liikuntaan tai ympäristöön liittyviä. Organisaatiot ovat toimineet esimerkiksi nuorisoliikunnan, nuorisotyön ja kaupunkiympäristön parantamisen aloilla. Hankkeeseen osallistuville nuorille kokemus on ollut ainutlaatuinen. Maailmanmestaruuskisojen yhteydessä yhdentoista jäsenmaan ja Norjan vapaaehtoiset ovat tehneet yhteistyötä tuhansien ranskalaisten kanssa. Tämä on tarjonnut tilaisuuksia kulttuuriseen oppimiseen ja yhteisymmärryksen lisäämiseen.

Watson
Haluan yhtyä parlamentin muiden jäsenten Ranskalle osoittamiin onnitteluihin sen johdosta, että Ranska voitti jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut. On hienoa nähdä eurooppalaisen joukkueen pärjäävän niin hyvin ja etenkin oli hienoa nähdä Ranskan loistava suoritus.
Ilomme tuon tuloksen johdosta ei saisi kuitenkaan jättää varjoonsa sitä tosiasiaa, että maailmanmestaruuskilpailujen järjestämisessä oli paljon vakavia ongelmia, joista muutamia eräs komissaarin kollegoista tutkii tällä hetkellä. Pyytäisin komissaaria tarkastelemaan hyvin vakavasti herra De Coenen esittämää kysymystä. Kysymys koskee CFO: n statusta. Komissaarin on tutkittava, mikä CFO: n status komission näkemyksen mukaan on ja onko aiheellista tutkia tämän järjestelmän käyttöä - tai väärinkäyttöä, jota uskomme sen olevan - avun antamiseksi CFO: lle.
Pyytäisin komissaaria palaamaan asiaan ja vastaamaan herra De Coenelle ja minulle kirjallisesti tutkittuaan tätä asiaa perusteellisemmin.

Liikanen
Arvoisa puhemies, yhdyn edustajan esittämiin onnitteluihin Ranskalle. Olin Champs Elysées'llä sunnuntaiyönä ja minulla oli tilaisuus nähdä tämä kansalaisten suuri riemu. Mitä tulee tähän kilpailusääntöihin liittyvään kysymykseen, tulen välittämään tämän keskustelun kilpailupolitiikasta vastaavan kollegani tietoon. Tiedän, että hän tutkii asiaa perusteellisesti. Tässähän on sellainen tyypillinen asia, jossa komission toimet sivuavat samaa tapahtumaa kahdesta näkökulmasta käsin. Toinen on vapaaehtoistyö ja toinen on kilpailupolitiikka. Ymmärrän tietysti parlamentin arvoisien jäsenten huolen siitä, että komission politiikan kokonaisuus on kuitenkin koherentti ja yhdenmukainen. Sitä yritämme varjella.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Liikanen.
Nyt on määrä käsitellä James Nicholsonin kysymystä Pohjois-Irlannin asemasta tavoite 1 -alueena. Rouva Wulf-Mathies on läsnä, mutta herra Nicholson ei ole läsnä. Puhemiehenä tohdin olettaa, että Pohjois-Irlannissa vallitseva erikoislaatuinen tilanne on varmaankin edellyttänyt herra Nicholsonin läsnäoloa. Kiitän suunnattomasti rouva Wulf-Mathiesia hänen aina arvokkaasta läsnäolostaan täällä, mutta koska kysymyksen esittänyt jäsen ei ole paikalla, emme pysty etenemään tässä asiassa. Olen varma siitä, että olisi ollut erittäin kiinnostavaa kuulla rouva Wulf-Mathiesia tästä kysymyksestä. Lisäksi, hyvät jäsenet, te tiedätte, että herra Nicholson suhtautuu erittäin vastuullisesti tehtäviinsä, mutta ymmärrän, että Pohjois-Irlannin tilanne on kenties estänyt häntä saapumasta, sillä siellä eletään hyvin merkittäviä ja miksei myös hyvin dramaattisia hetkiä.
Näin ollen kysymys nro 46 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymys nro 47 Juan Izquierdo Collado (H-0708/98):
Aihe: Leader II -ohjelma Espanjassa
Kysymyksiin H-380/98, H-383/98, H-384/98 ja H-385/98 antamassaan vastauksessa komissio myöntää, että Leader II -ohjelman toimeenpanossa on vaikeuksia erityisesti Espanjassa. Katsooko komissio, että nämä vaikeudet johtuvat vaatimuksesta noudattaa lähestymissuunnitelmia? Katsooko komissio, että Espanjan hallituksen taholta on vastuuntuntoista olla noudattamatta Leader-ohjelman rahoitustaulukkoa? Mitä mieltä komissio on siitä, että työvoimaministeri, talousministeri ja maatalousministeri kieltäytyvät maksamasta heille kuuluvaa osuutta ESR: ään, EAKR: ään ja EMOTR: n ohjausosastoon, mistä oli aikanaan sovittu? Hyvät jäsenet, odotamme saapuvaksi herra Fischleriä, joka on joitakin minuutteja myöhässä. Sekin on ymmärrettävää, koska aikaisemmin odotimme, että voisimme keskustella rouva Wulf-Mathiesille esitetystä kysymyksestä. Komission yksiköt sanovat, että hän on matkalla. Emme kuitenkaan tiedä, onko matka pitkä vai lyhyt ja onko matkalla vaikeuksia.
Hyvät jäsenet, parlamentti on, kuten sen nimikin sanoo, puhumista varten, mutta muutaman minuutin hiljaisuuskaan ei ole haitaksi. Muuan katalonialainen runoilija, Joan Brossa, sanoo, että hiljaisuus on jotakin niin tärkeää, että sen saa murtaa vain sitä vielä tärkeämmillä kysymyksillä. Näin ollen kehotan teitä herra Fischleriä odotellessamme kunnioittamaan hiljaisuuden suunnatonta arvoa.
Toivotamme tervetulleeksi herra Fischlerin, annamme hänen istuutua rauhassa ja avata asiakirjansa, kuten asiaan kuuluu. Herra Fischler, kehotan teitä vastaamaan Juan Izquierdo Colladon kysymykseen nro 47 Leader II -ohjelmasta Espanjassa.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, komissio ilmoitti vastatessaan kysymyksiin 380, 383, 384 ja 385, että se on tietoinen Leader II -ohjelman täytäntöönpanossa ilmenneistä vaikeuksista. Nämä vaikeudet ovat johdettavissa muun muassa välttämättömyyteen pitäytyä talous- ja rahaliittoon liittyvissä lähentymiskriteereissä.
On selvää, että jotkin vaikeudet ovat johdettavissa myös keskushallituksen puutteelliseen rahalliseen osallisuuteen, koska keskushallituksen suunnittelemaa yhteisrahoitusta ei voida taata EAKR: n ja ESR: n toimialaan kuuluville aloitteille. Tämä ongelma hidastaa ohjelmien täytäntöönpanoa ja olisi ratkaistava ottamalla huomioon asianosaisten paikallisten toimintaryhmien edut jäsenvaltion, autonomisen yhteisön ja komission muodostaman kumppanuuden puitteissa.
Komissio kiinnittää huomiota jäsenvaltioiden sisäisen järjestelmän arvostamiseen, eikä sen vuoksi puutu niiden julkisten varojen hallinnoinnin rakenteeseen, jotka ovat välttämättömiä takaamaan yksittäisten Leader II -aloitteiden yhteisrahoituksen.
Komissio hyväksyy myös sen, että yhden julkisen hallinnon suorittama rahoitus korvataan vastaavalla toisen julkisen hallinnon summalla. Komissio suostuu sen lisäksi rahoitussuunnitelmien muuttamiseen, jotta olisi mahdollista tasoittaa Espanjan hallituksen osuuden vähentäminen toisen osuuden korottamisella yhteisrahoitusta ja yhteisön tukitoimenpiteitä koskevien asetusten rajoissa. On selvää, että jokainen alkuperäisiin päätöksiin tehtävä muutos voi johtaa Leader-aloitteiden täytäntöönpanon hidastumiseen. Se ei kuitenkaan ole syy puhua arvoisan parlamentin jäsenen tavoin Leader II -ohjelmien vaikeuksista Espanjassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari. Herra Izquierdo Collado haluaa esittää teille lisäkysymyksen. Annan hänelle nyt puheenvuoron ja huomautan hänelle, että minulta on lisäksi pyydetty vielä kolme lisäkysymystä. Työjärjestyksen mukaan minulla on valitettavasti kuitenkin lupa myöntää vain kaksi lisäkysymystä. Näin ollen huomautan, että annan seuraavaksi puheenvuoron herra Camisónille ja rouva Redondolle, ja olen todella pahoillani, etten voi antaa puheenvuoroa herra Rübigille.
Teillä on puheenvuoro, herra Izquierdo.

Izquierdo Collado
Arvoisa komissaari, miksi yritämme hämärtää sitä, mikä on selvää? Tähän kysymykseen sisältyy minun taholtani nimenomainen avunpyyntö teille, ja olen teille valtavan kiitollinen läsnäolostanne täällä tänään. Näin ollen menkäämme selvästi itse asiaan: on olemassa hieno ohjelma, jota komissio ja te itse kehutte, nimeltä Leader-ohjelma maaseutuympäristöihin tehtäviä sijoituksia varten, juuri näille ympäristöille, pienyrityksille, matkailijoiden majoitukselle, käsiteollisuudelle, maataloustuotteiden markkinoinnille ja arvostukselle elintärkeitä tukia varten, ja se on näitä ympäristöjä varten tukahdutettu, keskeytetty, tuomittu Espanjassa. Miksi? Pyydän teidän apuanne, pyydän, että auttaisitte meitä päästämään sen pulasta. Mutta miksi se on keskeytetty? Se on keskeytetty, koska Espanjan hallitus kieltäytyy maksamasta sitä, minkä se on yhteisrahoitussopimuksessa allekirjoittanut. Talousministeri Rato sanoo, ettei hän anna yhtään kolikkoa, pesetaa tai ecua EAKR: n kautta tuohon ohjelmaan; ja työvoimaministeri Arenas sanoo, ettei hän anna yhtään kolikkoa tai ecua juuri Euroopan sosiaalirahaston kautta; ja maatalousministeri sanoo, ettei hän maksa edes puolta siitä osuudesta, jonka hän on allekirjoittanut. Ettekö te aio auttaa meitä selvittämään tätä huikeaa tilannetta, joka on saanut pormestarit täysin häpeän valtaan, paikalliset toimintaryhmät masentumaan ja niin edelleen?

Puhemies
Herra Izquierdo, kyse ei ole puhemiehen anteliaisuudesta vaan siitä puheajasta, jonka te olette itse itsellenne antanut; olen nimittäin ilmoittanut teille, kun minuutti on kulunut. Minun on huomautettava teille, että käyttämänne ylimääräinen puheaika vie aikaa muilta kysymyksiltä. Näin ollen teillä on vastuu asiasta, ei minulla.
Herra Fischler, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Izquierdo Colladon lisäkysymykseen.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, mielestäni meillä ei oikeastaan ole periaatteessa erimielisyyksiä. Teidän kuten minunkin ja koko komission mielenkiinnon kohteena on, että sovitut Leader-ohjelmat pannaan todellakin täytäntöön Espanjassa. Sen on oltava ensimmäisenä mielenkiinnon kohteena, sillä se auttaa niitä yksityisiä aloitteita, joissa halutaan panna täytäntöön sellaisia ohjelmia.
On myös selvää, että tarvitaan yhteisrahoitusta ja että tämän yhteisrahoituksen on tapahduttava siten kuin Leader-ohjelman säädökset edellyttävät. Komissio on kuitenkin sen suhteen joustava, että emme vaadi ehdottomasti, että ainoastaan Espanjan keskushallituksen on taattava tämä yhteisrahoitus. Periaatteessa on myös mahdollista - ja se on Espanjan sisäinen asia - että myös jokin toinen julkisyhteisö takaa tämän yhteisrahoituksen. Yksi asia on kuitenkin selvä: jos ei ole yhteisöä, joka takaa tämän yhteisrahoituksen, silloin tietenkin koko Leader-ohjelma vaarantuu. Tietojemme mukaan on olemassa se valmius, että keskushallituksen asemesta muut julkisyhteisöt toteuttavat tämän yhteisrahoituksen. Jos niin tapahtuu, silloin ohjelmat - kuten sanottu - pannaan täytäntöön. Jos niin ei tapahdu, silloin ohjelmia ei voida panna täytäntöön. Se on tilanne ja todellisuus, ja oikeastaan se on Espanjan eri tasojen viranomaisten ratkaisuvallassa.

Camisón Asensio
Minun on käytettävä puheenvuoro tästä kysymyksestä tuodakseni esille koko totuuden. Paikalliset toimintaryhmät valittiin vuonna 1995 - todellakin Espanjan edellisen hallituksen toimikaudella - ja ne valittiin huonosti. Siitä on osoituksena niiden puutteellinen toiminta. Leader II -ohjelmaa ei ole keskeytetty Espanjassa, mistä on osoituksena se, että vuoden 1997 toteutumisaste ylsi 36 %: iin ja se on noussut vuonna 1998. Se oli ennen vuotta 1996 käytännöllisesti katsoen nolla. Keskushallinnon osuudesta ei vuosina 1995 ja 1996 maksettu sille kuuluvia eriä ehkäpä siksi, että odotettiin - erheellisesti - päällekkäisiä tukia. Tämä suuri erehdys havaittiin, kun herra Legras PO VI: sta arvioi, ettei päällekkäisiä tukia voitu ottaa vastaan, ja tämä osoittaa sen, ettei tässä mallissa, todellakin edellisen hallinnon mallissa, ollut vähäisintäkään kuria.
Todellakin valtaosa autonomisista alueista on nyt ohjelmoinut uudelleen rahoitustaulukkonsa lukuun ottamatta Andalusiaa, Extremaduraa ja Kastilia-La Manchaa. Mikä sattuma!

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, kuulin tosin tätä tilannetta koskevan selityksenne ja arvionne, mutta en kuullut kysymystä. Siksi en myöskään voi vastata mihinkään kysymykseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Fischler.
Rouva Redondo, haluatteko esittää kysymyksen herra komissaarille? Kysyn nimenomaan teiltä, haluatteko esittää jonkin kysymyksen herra komissaarille. En missään tapauksessa salli sitä, että jäsenten kesken aloitetaan keskustelu, ja joka tapauksessa keskustelu pitää käydä parlamentin jäsenten ja herra komissaarin kesken.
Teillä on puheenvuoro herra komissaarille esitettävää kysymystä varten.

Redondo Jiménez
Esitän joitakin huomioita herra komissaarille, mutta en aloita minkäänlaista kansallista keskustelua, koska tämä ei mielestäni ole sopiva paikka ja sitä paitsi ennen minua puheenvuoron käyttänyt kollega on jo tehnyt asiaankuuluvat selvitykset.
Kiitän herra komissaaria siitä, että hän sanoi, että näiden ohjelmien yhteisrahoitukseen voi osallistua mikä tahansa julkisyhteisö, ja minä toistan sen nyt, koska yhteisrahoitus ei ole keskushallituksen yksinoikeus. Yhteisrahoitukseen voivat osallistua myös toimivaltaiset alueyhteisöt ja siihen voidaan myös lisätä yksityinen yhteisrahoitus, jonka nämä paikalliset toimintaryhmät ovat myös allekirjoittaneet.
Haluaisin kysyä herra komissaarilta, aiotaanko näissä Leader-ohjelmissa - joiden hän on meille Agenda 2000 -ohjelmaa esitellessään sanonut olevan erittäin tärkeitä - lisätä tätä alkuvaiheessa määrättyä rahoitusta. Mielestäni on tärkeää avata budjettikohta, mutta ehkäpä määrärahat jäävät hieman alhaisiksi, koska ne ovat erittäin tärkeitä kaikkien Euroopan unionin maiden, 15 jäsenvaltion Euroopan, maaseutualueiden kehitykselle.

Fischler
Voin sanoa parlamentin jäsenen Redondon kysymykseen siitä, mitä aikeita komissiolla on Agenda 2000: n yhteydessä Leaderin osalta, että suunnittelemme jatko-ohjelmaa Leader II -ohjelmalle. Koska - ja tässä olen kanssanne samaa mieltä - tämä Leader-aloite on niin merkittävä, aikeena on myöntää tälle jatko-ohjelmalle yhteisöaloitteena enemmän varoja seuraavalla suunnittelukaudella kuin nykyisellä kaudella.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Fischler, läsnäolostanne ja vastauksistanne.

Puhemies
Kysymys nro 48 Ursula Stenzel (H-0670/98):
Aihe: Varat
Hallitusten päämiehet sitoutuivat Cardiffin huippukokouksessa esittämään päätöksen Agenda 2000 -asiakirjasta maaliskuun 1999 loppuun mennessä. Itävalta pyrkii tässä yhteydessä estämään nettomaksajien aseman heikkenemisen seuraavilla toimilla: nettokulut jaetaan oikeudenmukaisesti, EU: n talousarvion kurinalaisuutta noudatetaan tiukasti, varaukseen asetetaan selkeä marginaali uusia jäsenvaltioita varten, koheesiorahaston tilapäinen luonne otetaan huomioon ja se sisällytetään rakennepolitiikkaan.
Voiko komissio kertoa, aikooko se ottaa edellä mainitut periaatteet huomioon arvioidessaan varojen järjestelmää? Herra Liikanen, kehotan teitä vastaamaan rouva Stenzelin kysymykseen.

Liikanen
Arvoisa puhemies, komissio on täysin tietoinen asioista, jotka arvoisa parlamentin jäsen ottaa kysymyksessään esille. Itävalta ei ole yksin arvioidessaan, että sen budjettitaakka on liian suuri. Nämä kysymykset, joita valotti myös äskettäinen Itävallan tukema ehdotus korjausmekanismiksi, otetaan huomioon tulevassa raportissa unionin omista varoista. Samalla täytyy painottaa sitä, että Agenda 2000 -ohjelmaan sisältyvillä komission ehdotuksilla ja EU: n politiikkojen uudistuksilla saattaa olla merkittävää vaikutusta yhteisien menojen suuntautumiseen jäsenmaiden välillä. Komission ehdotukset ovat sopusoinnussa tiukan budjettikurin ja riittävän laajentumisen rahoittamista varten varattavan marginaalin kanssa. Komissio tulee tutkimaan syvällisesti näitä asioita tulevassa raportissaan omista varoista.

Stenzel
Arvoisa puhemies, minua kiinnostaa ainoastaan kysymys lisänä siihen, oletteko todella tietoinen siitä ongelmasta, että tässä olisi otettava huomioon marginaalit, jotta tätä 1, 27 %: a ei tyrehdytettäisi täysin. Koska te aiotte laatia kertomuksen omista varoista Itävallan puheenjohtajakauden aikana ja koska komissiolla on oikeus tehdä ehdotuksia, ettekö voisi muotoilla ehdotustanne siten, että pohjoisten ja eteläisten maiden välisiä erimielisyyksiä voitaisiin ehkä tasoitella hieman jo ennen kertomuksen antamista?

Liikanen
Arvoisa puhemies, komissio on ensi vuoden budjettiesityksessään jo lähtenyt siitä, että menotaso täytyy pitää rahoituskehysten alapuolella. Ensi vuoden budjetin menotaso on 1, 11 prosenttiyksikköä, kun unionin omien varojen katto on 1, 27. Myös Agenda 2000 -esitys vuodelle 2000-2006 on rakennettu siten, että menoja ei nosteta 1, 27 prosentin tasolle, vaan EU: n viidentoista jäsenmaan kohdalta menotaso jopa laskettaisiin vuoteen 2006 mennessä 1, 13 prosenttiin. Tällä tavalla pyritään takaamaan se, että laajentumista varten jää riittävä marginaali. Tämä edellyttää sopeutumista ja tiukkaa budjettikuria.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, olen jo saanut vastauksen siihen, mitä halusin kysyä.

Wijsenbeek
Kysymykseni komissaarille on - ja nyt tulee neljä lisäkysymystä - ensinnäkin se, onko jo ratkaistu, mitä omilla varoilla oikeastaan tarkoitetaan, etenkin kauttakuljetuksessa satamista ja erityisesti Rotterdamin satamasta. Toiseksi se, onko komissaari tietoinen siitä, että Alankomaiden hallitussopimuksessa on kirjattu 1, 2 miljardin suuruinen leikkaus jäsenmaksuun. Kolmanneksi se, otetaanko komission uusissa suunnitelmissa huomioon jäsenmaksu henkeä kohti. Neljänneksi se, onko otettu huomioon, että Yhdistyneelle kuningaskunnalle on myönnetty alennus, joka tapauksessa nettoalennus, ja että sellaisen siis tulisi päteä myös muiden jäsenvaltioiden kohdalla, ja voidaanko tässä jo nyt katsoa sovellettavaksi yhtäläisen kohtelun periaatetta.

Liikanen
Arvoisa puhemies, kaikki nämä kysymykset otetaan esiin komission kertomuksessa, joka tehdään lokakuun puolivälin jälkeen. Mitä tulee Britannialle myönnettyyn alennukseen, neuvosto pyysi taannoin Edinburghissa komissiota tiedottamaan tuosta asiasta, ja teemme niin lokakuun puolivälin jälkeen.
Toiseksi kertomus tulee antamaan myös perustan jäsenvaltioille niiden menojen arvioimiseksi. On alueita, joilla se on helpompaa, ja alueita, joilla se on vaikeampaa. Sen vuoksi meidän olisi varottava puhumasta oikeudenmukaisten palautusten periaatteesta (juste retour) . On olemassa yhteisen edun alueita, mutta määrärahojen jakamista ei voida tehdä maakohtaisesti. Myös tuosta annetaan riittävästi tietoa.
Kolmanneksi mitä tulee vaikutuksesta Rotterdamiin, kuten arvoisa jäsen hyvin tietää, tästä aiheesta on äskettäin keskusteltu paljon Hollannissa ja Belgiassa. Olemme pyytäneet tekemään asiantuntijatutkimuksen, ja se on tehty. Kaikki johtopäätökset eivät ole olleet täysin kiistämättömiä eri puolueiden keskuudessa, mutta tämä mietintö on perusta jatkokeskustelulle.
Mitä tulee 1, 2 miljardiin Hollannin guldeniin Hollannissa, en ole täysin varma, ymmärsinkö aivan, mitä arvoisa jäsen halusi kysyä. Joka tapauksessa komission kertomuksessa vastataan siihen keskusteluun nettomaksajien asemasta, jonka erityisesti neljä maata on käynnistänyt - Saksa, Alankomaat, Ruotsi ja Itävalta.

Rübig
Arvoisa puhemies, mielestäni Agenda 2000 on haaste meille kaikille, erityisesti unionin jäseneksi haluavien maiden liittymisstrategioiden osalta. On varmaa, että aivan erityisiä vaatimuksia asetetaan tietysti juuri niille maille, jotka ovat Euroopan unionissa, ja niille jäseniksi haluaville maille, joilla on yhteinen maantieteellinen raja. Kysymykseni kuuluu: onko liittymistä edeltävissä strategioissa oikeastaan lähtökohtia näihin erityisiin maantieteellistä läheisyyttä koskeviin ongelmiin ja onko siten löydettävissä ratkaisua, kun ajatellaan ongelmien merkittävyyttä?

Liikanen
Arvoisa puhemies, koko komissio vieraili Itävallassa jonkin aikaa sitten, jolloin Itävallan oli määrä siirtyä neuvoston puheenjohtajamaaksi, ja tämä kysymys otettiin esille silloin. Tietenkin kaikissa näissä ohjelmissa, erityisesti niissä ohjelmissa, jotka liittyvät esimerkiksi Interreg- tai Phare-ohjelmaan, on erittäin tärkeää, että reuna-alueet saavat erityishuomiota. Tavallisesti siellä, missä elintason erot ovat suurimmat, syntyy poliittisia ja taloudellisia jännitteitä. Keskustelemme asiasta komissiossa, ja toivon, että voimme ryhtyä tarvittaviin toimiin.

Puhemies
Kysymys nro 49 Eva Kjer Hansen (H-0720/98):
Aihe: Demokratiaohjelmien toteutus
Miten komissio aikoo toteuttaa luvun B7-70 suunnitellut demokratiaohjelmat sen jälkeen, kun Euroopan yhteisöjen tuomioistuin päätti jäädyttää varat ohjelmilta, joilla ei ole oikeudellista perustaa? Herra Liikanen, kehotan teitä vastaamaan rouva Kjer Hansenin kysymykseen.

Liikanen
Arvoisa puhemies, mitä tulee budjettimomentteihin, joilta rahoitetaan toimia ihmisoikeuksien ja demokratian hyväksi, komissio esitti neuvostolle 24. heinäkuuta 1997 asetuksen demokratian, oikeusvaltioperiaatteen, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kehittämiseksi ja lujittamiseksi. Täytyy myös korostaa, että komissio asettaa itsensä lainsäätäjän asemaan ehdottaessaan oikeudellista perustaa. Komissio on useaan otteeseen pyytänyt toimivaltaisia instituutioita, ennen kaikkea neuvostoa, mutta myös Euroopan parlamenttia, nopeuttamaan työskentelyään oikeudellisten perustojen hyväksymiseksi, joita tarvitaan merkityksellisten yhteisön toimien toimeenpanemiseksi. Tuomioistuimen päätöksen aiheuttamassa tilanteessa komissio toivoi, että lainsäädännöllinen prosessi etenisi mahdollisimman nopeasti.
Jotta yhteisön toimet eivät lamaantuisi, komissio, joka on perustamissopimuksen nojalla vastuussa budjetin toimeenpanosta, on tämän päivän kokouksessaan hyväksynyt listan niistä toiminnoista, joiden rahoitusta se katsoo voivansa jatkaa ja listan niistä toiminnoista, joiden osalta jatkamispäätöstä ei toistaiseksi ole voitu tehdä, vaan asiaa joudutaan selvittämään edelleen. Nämä listat ovat julkisia ja tarkoituksena on tänään käsitellä niitä budjettivaliokunnassa.
Mitä demokratian edistämiseen ja ihmisoikeuksien suojeluun tarkoitettuihin budjettimomentteihin tulee, asetukset alueellisista yhteistyöohjelmista on hyväksytty vaihtoehtoisiksi oikeudellisiksi perustoiksi seuraavia alueita koskeville budjettimomenteille: Keski- ja Itä-Euroopan maat, Välimeren kolmannet maat, entisen Neuvostoliiton maat ja Mongolia, entinen Jugoslavia sekä latinalaisen Amerikan ja Aasian kehitysmaat.
Tulevien vuosien budjettia koskien komissio on ollut yhteydessä molempiin budjettivallan käyttäjiin, parlamenttiin ja neuvostoon, ja tekee kaikkensa, jotta keskustelu oikeudellisista perustoista jatkuu nopeasti siten, että sopimus instituutioiden välillä ratkaisisi ne erimielisyydet, jotka ovat nykyiseen tilanteeseen johtaneet. Lopuksi haluan vain lisätä, että meillä on trilogi parlamentin, neuvoston ja komission välillä perjantaina 17. päivä heinäkuuta ja teemme kaikkemme, jotta siellä saataisiin aikaan pitkän tähtäimen ratkaisu.

Kjer Hansen
Haluaisin kiittää komissaaria kysymykseen saadusta vastauksesta ja kysyä vielä, miten komissaari aikoo ilmoittaa asianosaisille osapuolille niiden tilanteesta, siis sekä niille, jotka ovat sellaisten ohjelmien listalla, jotka voidaan toteuttaa, sekä niille, jotka ovat sellaisten ohjelmien listalla, joita ei voida toteuttaa. Miten nämä asianosaiset saavat tietoa siitä, mikä heidän tilanteensa on? Asiahan on niin, että tämä vaikuttaa voimakkaasti erityisesti kansalaisjärjestöihin, sillä ne ovat mielestäni joutuneet ahdinkoon eivätkä tiedä, miten niiden pitäisi jatkossa toimia. Onko komissio toisin sanoen suunnitellut jonkinlaista tiedotusstrategiaa? Pidän myönteisenä keskustelun jatkamista budjettivaliokunnassa, mutta pyytäisin komissaaria selvittämään, voivatko demokratiaohjelmat jatkua esteettä vai eivät. Ja lopuksi viimeinen kysymykseni komissaarille: Minkä vuoksi neuvosto ei ole hyväksynyt ehdotusta, jonka komissio ilmeisesti esitti jo vuosi sitten? Onko neuvostossa tiettyjä maita, jotka haluavat estää esimerkiksi demokratiaohjelmien jatkumisen?

Liikanen
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, että meidän on oltava tarkkoja, että tiedotamme kaikille asiaan kuuluville osapuolille, erityisesti kansalaisjärjestöille. Sen vuoksi julkistamme nyt tämänpäiväisen päätöksen useiden budjettikohtien vapauttamisesta. Seuraava yritys ratkaisun löytämiseksi oikeudelliselle perustalle muiden budjettikohtien vapauttamiseksi tehdään perjantaina. Teen parhaani yksikköni kanssa varmistaakseni, että kaikille asiaan kuuluville kansalaisjärjestöille tiedotetaan asiasta seuraavien päivien kuluessa.
Mitä tulee oikeudelliseen perustaan, puheenjohtajamaa Itävalta teki hyvin myönteisen ponnistuksen eilen ottamalla aiheen esille yleisten asioiden neuvostossa. Yleisten asioiden neuvosto on antanut pysyvien edustajien komitealle tehtäväksi yrittää löytää ratkaisun ongelmaan tällä viikolla.
Menneisyydessä on joskus ollut poliittisia vaikeuksia. Joskus oikeudellista perustaa ei ole hyväksytty komitologiaa koskevien asioiden takia ja niin edelleen. Toivon kuitenkin, että tilanteen vakavuus, josta monet kansalaisjärjestöt kautta Euroopan ovat ilmaisseet vakavan huolestumisensa, painostaa neuvostoa osaltaan toimimaan nopeammin, jotta se saisi ehdotetut oikeudelliset perustat hyväksytyiksi.

Van Lancker
Olen kuunnellut hyvin tarkkaavaisena sekä kysymyksiä että komissaari Liikasen vastauksia. Te viittaatte jatkuvasti välttämättömään oikeudelliseen perustaan Euroopan unionin määrärahojen maksamisessa. En voi välttyä siltä vaikutelmalta, että niitä erilaisia pieniä aloitteita, joita tämä parlamentti tekee ja jotka liittyvät juuri kaikkein arimpiin ryhmiin, joiden etuja kansalaisjärjestöt pienimuotoisilla toiminnoilla ajavat, olkoonkin, että niiden tarkoituksena on antaa sysäys yhteisön aloitteille, ei ole niin yksinkertaista viedä onnistuneeseen päätökseen oikeudellisen perustan turvin. Minusta on joka tapauksessa mahdotonta ajatella, että niille kaikille eri aloitteille voitaisiin luoda erillinen oikeudellinen perusta. Onko komissaarilla ehdotuksia lähinnä summittaiseksi ratkaisuksi tällaisten vähämerkityksisten - tiedän kyllä, että tämä on kiistanalainen käsite - toimintojen ongelmalle, toimintojen, jotka kuitenkin ovat niin tärkeitä unionin toiminnalle?

Liikanen
Arvoisa puhemies, tuomioistuin päätti, että kaikki merkitykselliset toimet vaativat varaukset talousarvioon ja myöskin aikaisemman oikeudellisen perustan. Merkityksellisten toimien osalta meillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin seurata tuomioistuimen päätöstä. On kuitenkin alueita, joilla on enemmän tulkinnanvaraa. Niitä ovat: ensiksi toimielinten itsenäiset toimet; toiseksi pilottihankkeet; ja kolmanneksi valmistelevat toimet, joilla tasoitetaan tietä tuleville toimille.
Olemme tarkastelleet kaikkia budjettikohtia tästä näkökulmasta. Olemme yrittäneet vapauttaa kaikki ne kohdat, joita emme pidä tuomioistuimen päätöksen kanssa ristiriitaisina. On tärkeää yrittää löytää ratkaisu budjettivallan käyttäjän kanssa ja saada määritettyä vähämerkityksiset toimet. Sen osalta yksikköjen väliset keskustelut ovat sujuneet kohtuullisen hyvin. Toivomme vain, että samoin tapahtuu poliittisella tasolla tällä viikolla.
On pidettävä mielessä se tekijä, että tuomioistuimen päätöksen mukaisesti näissä pilottihankkeissa on tarkasteltava mahdollisuutta yhteisön myöhemmälle toiminnalle. Ne eivät siis voi olla pysyviä tukiohjelmia. Niitä silmällä pitäen täytyy olla jotain uutta. Jos niissä tehdään johtopäätös, että jotain uutta voidaan tehdä, ryhdymme valmisteleviin toimiin ja teemme todellisia lainsäädännöllisiä ehdotuksia. Jos tutkimuksissa päätellään, että asia ei ole niin, lakkautamme ne. Ne eivät voi kuitenkaan olla perusta pysyvälle toiminnalle, jota rahoitettaisiin yhteisön talousarviosta.
Toivon kuitenkin, että pääsemme ratkaisuun perjantaina.

Posselt
Arvoisa puhemies, saanen kysyä vielä kerran täsmällisesti. Herra komissaari, käsittääkseni olen ymmärtänyt teidät oikein, mutta haluaisin kysyä, turvataanko sillä vähemmistökielten toimisto, jonka Euroopan parlamentti pani alulle vuonna 1982, vai oletteko sitä mieltä, ettei sellaisella pitkän aikavälin ohjelmalla ole vielä oikeudellista perustaa, ja miten ajattelette luovanne tämän oikeudellisen perustan. Vähemmistökulttuurien suojelu on Euroopan unionin tärkeimpiä demokratiaohjelmia, erityisesti kun otetaan huomioon tuleva laajentuminen, jonka puitteissa vaadimme ehdokasmailta jatkuvasti vähemmistöjen oikeuksia. Silloin olisi toki varsin hullunkurista, jos lakkauttaisimme ohjelman, joka on säilynyt Euroopan unionissa 15 tai 16 vuoden ajan, ja jos poistaisimme vastaavan budjettikohdan.

Liikanen
Arvoisa puhemies, tämä budjettikohta on kohta, johon on vaikeaa löytää ratkaisua. Komissio ei ole ehdottanut oikeudellista perustaa, joten emme voi syyttää neuvostoa toiminnan puutteesta. Jatkamme tuon kysymyksen tutkimista, mutta tähän asiaan ei vielä ole ratkaisua, vaikkakin yleensä olemme kyenneet löytämään ratkaisun useimmissa tapauksissa.
Monet aktivistit eri maissa ovat ottaneet meihin yhteyttä tämän asian vuoksi.

Puhemies
Hyvät jäsenet, sallikaa minun jälleen kerran kiittää herra Liikasta hänen vastauksistaan ja läsnäolostaan täällä.

Puhemies
Kysymys nro 50 Carlos Carnero González (H-0623/98):
Aihe: Burgosissa (Espanja) sijaitsevan Fábrica de Bisagras S.A-yrityksen (FABISA) Comisiones Obreras-ammattiyhdistykseen kuuluvien ammattiyhdistysedustajien irtisanominen
Saksalaisen EDSHA-ryhmän omistama FABISA-yritys irtisanoi 26. toukokuuta työntekijänsä Gilberto Alonso Pozan ja Segundo Fernández Pardon, jotka olivat yritysneuvoston ja Comisiones Obreras-ammattiyhdistyksen jäseniä. Kuten saatoin todeta käydessäni äskettäin katsomassa tehtaan edustalla pidettyä protestikampanjaa, irtisanomispäätös on aiheuttanut laajalle levinnyttä yleistä pahoinvointia, sillä sitä pidetään epäoikeudenmukaisena ammattiyhdistysten johtohenkilöiden sortamisena.
Eikö komissio katso, että aidon yhteisön politiikan mukaisesti on varmistettava, että työntekijöiden edustajat voivat suorittaa tehtävänsä kenenkään häiritsemättä ja että heihin ei kohdistetaan pakkokeinoja sen vuoksi, että he ovat hoitaneet tehtävänsä moitteettomasti? Eikö komissio katso tämän periaatteen loukkaamisen huomioon ottaen, että FABISAn päätös irtisanoa ammattiyhdistysedustajat on peruttava? Herra Flynn, toivotan teidät tervetulleeksi ja kehotan teitä vastaamaan herra Carlos Carneron kysymykseen.

Flynn
Arvoisa puhemies, tällä hetkellä ei ole olemassa yhteisön lainsäädäntöä yksittäisistä irtisanomisista, jotka koskevat työntekijöitä yleensä tai erityisesti ammattiyhdistyksen edustajia. Kysymys, jonka arvoisa jäsen esitti, kuuluu ensisijaisesti kansalliseen oikeuteen ja käytäntöön. Kuitenkin joissakin tapauksissa yhteisön oikeudessa asetetaan sääntöjä, joissa kielletään työntekijän irtisanominen tietyin perustein kuten kansallisuuden, sukupuolen, vanhempainlomalle jäämisen tai työn siirtymisen vuoksi tai sen vuoksi, että työntekijä kieltäytyy siirtymästä kokopäivätyöstä osa-aikatyöhön tai päinvastoin. Jos irtisanominen ei sovi mihinkään näistä luokista, kysymys kuuluu täysin kyseisen jäsenvaltion vastuulle. Jos kyseinen yritys kuuluu eurooppalaiseen yritysneuvostoon tai irtisanottu ammattiyhdistyksen edustaja on eurooppalaisen yritysneuvoston jäsen, direktiivin 94/45 10 artiklassa säädetään, että eurooppalaisen yritysneuvoston jäsenet ja työntekijöiden edustajat, jotka hoitavat tehtäviään direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa mainittujen menettelyjen mukaisesti, saavat tehtäviään hoitaessaan osakseen saman suojelun ja takuut, jotka on annettu työntekijöiden edustajille sen maan voimassa olevan kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti, jossa he ovat töissä.
Joten komission tällä hetkellä saatavilla olevan tiedon mukaan Espanjan lainsäädännössä annetaan kattava suoja työntekijöiden edustajan toiminnan perusteella tapahtuvaa irtisanomista vastaan.

Carnero González
Ymmärrän täysin vastauksen, jonka komissaari Flynn on meille niin ystävällisesti antanut. Tiedämme varmastikin, ettei ole olemassa sellaista yhteisön lainsäädäntöä, joka sopisi perustaksi siihen, että komissio puuttuisi asiaan ja antaisi lausuntonsa tällaisista tilanteista, joita esittämääni kysymykseen sisältyy. Se on valitettavaa: se, ettei asiasta ole olemassa yhteisön lainsäädäntöä, koska puhumme sellaisista kysymyksistä, joiden pitäisi epäilemättä olla sosiaalisen Euroopan keskeinen ydin, sen mahdollisuuden keskeinen ydin, että yhtenäisvaluutan ohella olisi sellaisia määräyksiä, jotka esimerkiksi takaisivat työntekijöille heidän oikeuksiensa vapaan harjoittamisen ja sitäkin enemmän heidän ammattiyhdistysedustajilleen.
Tämä kysymys on nyt epäilemättä erittäin tärkeä Kastilia-Leónissa. Juuri tänä aamuna on pidetty mielenosoitus, johon ovat Burgosin kaupungissa osallistuneet yhteiskunnan ja politiikan eri sektorit näiden työntekijöiden tukemiseksi. Burgosin provinssin valtuustossa ja kyseisen provinssin pääkaupungin kaupunginhallituksessa on käyty keskusteluja. Kysymykseni kuuluukin, herra Flynn, vaikka tuota lainsäädäntöä ei ole olemassa: ettekö te ole sitä mieltä, että yleisesti ottaen täältä voitaisiin antaa sellainen viesti, jonka ansiosta tämänkaltaiset tilanteet eivät toistuisi?

Flynn
Arvoisa puhemies, arvostan sitä, että arvoisa jäsen tunnustaa komissiolle asetetut rajat tässä tapauksessa. Hän on aivan oikeassa, ja on selvää, että ei ole olemassa sellaista yhteisön lainsäädäntöä, jossa asetetaan yksityiskohtaiset säännöt työntekijöiden edustajien suojelusta irtisanomista vastaan.
Olen ymmärtänyt, mitä hän tarkoittaa, ja komissio harkitsee, kuinka se käsittelee tätä kysymystä, kun jatketaan tulevaa yhteisön toimintaa, joka koskee yleisesti työntekijöiden tiedottamista ja kuulemista. Tutkin asiaa parhaillaan.

Puhemies
Kysymys nro 51 Bernd Posselt (H-0645/98):
Aihe: Perhepoliittiset tutkimukset
Onko komissio antanut jo tehtäväksi tutkimusta, kuten 31. maaliskuuta pidetyllä kyselytunnilla ehdotin, sellaisten ihmisten vanhuuden turvaamisesta, jotka ovat omistautuneet täysin lastensa kasvatukselle? Entä pitääkö komission jäsen järkevänä ja edistämisen arvoisena sitä, että ehdotusta kasvatuspalkasta tutkitaan tai siitä järjestetään asiantuntijakongressi? Herra Flynn, kehotan teitä vastaamaan herra Posseltin kysymykseen.

Flynn
Arvoisa puhemies, kuten selitin vastauksessani arvoisalle jäsenelle 31. maaliskuuta tänä vuonna, komissio on tietoinen väestötieteellisistä suuntauksista ja muutoksista perherakenteissa, mutta yhteisöllä on hyvin rajalliset valtuudet koko perhepolitiikan alalla.
Komissio on harkinnut jäsenvaltioiden tilannetta sen direktiivin 79/7 toimeenpanon osalta, joka koskee miesten ja naisten tasaarvoista kohtelua lakisääteisissä sosiaaliturvajärjestelmissä. Direktiivi koskee ainoastaan työssäkäyvää väestöä, joten ihmiset, jotka omistautuvat lastensa kasvatukselle, eivät kuulu sen piiriin. Komissio ehdotti tarkistusta direktiiviin vuonna 1987 täyttääkseen aukot tasa-arvoisessa kohtelussa sosiaaliturvan alalla. Asia on yhä ratkaisematta neuvostossa. Käsitellyt kohdat sisältävät vanhuusajan edut, jotka annetaan henkilöille, jotka ovat kasvattaneet lapsia.
Muutaman seuraavan kuukauden aikana komissio aikoo korvata vuoden 1987 ehdotuksen uudella ehdotuksella direktiivin 79/7 muuttamiseksi. Uskoisin, että tässä uudessa ehdotuksessa otettaisiin huomioon sukupuolten välinen tasapaino ja uusi kehitys perherakenteissa yleensä. Toivon, että tästä vastauksesta on hyötyä jäsenelle.

Posselt
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia hyvin tarkasta vastauksestanne, herra komissaari. Haluaisin kysyä vielä edelleen, mitä tulee tutkimuksiin - tiedän, ettei se kuulu komission välittömään toimialaan, mutta se laatii tutkimuksia - voitaisiinko kenties suunnitella tutkimusta myös kasvatuksesta myönnettävän palkan aiheesta, josta käydään nykyään yhä kiihkeämpää keskustelua Euroopan unionissa. Te tiedätte, että Frankfurtissa pidettiin huhtikuussa siitä kokous, johon osallistuivat Saksin osavaltion pääministeri Biedenkopf ja Schleswig-Holsteinin osavaltion pääministeri Simonis, se oli siis puoluerajat ylittävä kokous. Haluaisin kysyä teiltä, onko ajateltavissa, että sellainen kokous tai sellainen tutkimus voitaisiin järjestää tai että niitä voitaisiin edistää myös Euroopan tasolla.

Flynn
Arvoisa puhemies, arvoisalle jäsenelle saattaa olla kiintoisaa saada tietää, että olemme järjestäneet yhdessä puheenjohtajamaa Itävallan kanssa tärkeän konferenssin, jossa käsitellään väestötiedettä ja vaikutusta, joka sillä on unionin koko sosiaaliseen rakenteeseen. Vaikka sitä ei ole kohdistettu nimen omaan esittämäänne asiaan, monipuolisia, yleisluonteisia keskusteluja käydään lokakuussa tuossa konferenssissa kysymyksestä kokonaisuudessaan ja sen vaikutuksesta unioniin.
Mitä tulee tutkimusten suorittamiseen, pelkään, että kollegani, komissaari Liikasen tekemä huomautus sopii erityisesti tähänkin, nimittäin budjettikohtaongelmaan liittyen, sikäli että perhepoliittista hanketta koskeva kohta on tällä hetkellä jäädytetty. Ehkä jos palaisitte tähän asiaan sitten, kun näistä asioista, joihin komissaari Liikanen viittasi, on lopulta sovittu, saattaisimme kyetä paremmin antamaan teille myönteisemmän vastauksen.

Puhemies
Kysymys nro 52 Anne Van Lancker (H-0648/98):
Aihe: Käyttämättä jääneiden ESR-määrärahojen siirto tavoitteesta 4 tavoitteeseen 3
Nykyisen ohjelmointikauden alussa tavoitteeseen 3 tarkoitettuja määrärahoja ei ollut riittävästi kun taas tavoitteeseen 4 tarkoitetut määrärahat voitiin juuri ja juuri myöntää. Euroopan parlamentin jäsenet pyysivät komissiota antamaan flaamilaiselle yhteisölle luvan siirtää määrärahoja tavoitteesta 4 tavoitteeseen 3. Komissio totesi, ettei se voi näin tehdä, koska käynnistykseen liittyvät ongelmat ratkaistaisiin ajallaan. Komissio katsoi kuitenkin olevan mahdollista siirtää määrärahoja keskivaiheilla tehtävän arvioinnin yhteydessä. Euroopan parlamentti totesi 4. joulukuuta 1997 antamassaan Belgiassa toteutettavaa rakennepolitiikkaa käsitelleessä päätöslauselmassaan, ettei tavoitteeseen 4 tarkoitettuja määrärahoja ollut käytetty suunnitellussa määrin, ja pyysi toistamiseen käyttämättä jääneiden määrärahojen siirtoa tavoitteesta 4 tavoitteeseen 3. Vuosi ennen nykyisen ohjelmointikauden loppua on ilmennyt, että tavoitteeseen 4 tarkoitettuja määrärahoja ei tulla käyttämään, vaikka tilanne onkin parantunut merkittävästi, kun taas tavoitteeseen 3 tarkoitettuja määrärahoja ei vieläkään ole riittävästi. Voiko komissio sallia määrärahojen siirron tavoitteesta 4 tavoitteeseen 3, kun otetaan huomioon valtava määrärahojen tarve ja se, että ohjelmointikausi lähestyy loppuaan? Herra Flynn, kehotan teitä vastaamaan rouva Van Lanckerin kysymykseen.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa arvoisalle jäsenelle, että tavoitteessa 4, kuten hän tietää, ennakoidaan ennalta ehkäisevä lähestymistapa työllisyyden ylläpitämiseksi, erityisesti ennakoimalla työmarkkinoiden ja teollista muutosta sekä vahvistamalla työllisyyden jatkuvuutta ammatillisella koulutuksella ja pätevyydellä. Tavoitteen 4 ohjelmat ovat sen vuoksi täysin sopusoinnussa aktiivisen ja ennalta ehkäisevän työmarkkinapolitiikan kanssa sen eurooppalaisen työllisyysstrategian mukaisesti, jonka Eurooppa-neuvosto määritteli aivan äskettäin Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa, ja joka sen jälkeen määriteltiin vuodelle 1998 hyväksytyissä työllisyyssuuntaviivoissa.
Jäsenvaltiot ovat nyt laatineet kansalliset työllisyyttä koskevat toimintasuunnitelmat pannakseen nämä suuntaviivat täytäntöön. Mitä tulee Belgian toimintasuunnitelmaan, siinä viitataan selvästi siihen, että Euroopan sosiaalirahaston tavoitteeseen 4 puututaan siinä tarkoituksessa, että työntekijöiden koulutusmahdollisuuksia lisätään, jotta parannetaan työllistettävyyttä ja kehitetään mahdollisuuksia elinikäiseen oppimiseen - suunnitelmassa todella kannatetaan tuota näkökantaa. Kun otetaan huomioon se, kuinka tärkeänä Eurooppa-neuvosto sekä Belgian viranomaiset pitävät työttömyyden torjuntaa, elinikäistä oppimista ja aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, komissio pitää sopimattomana tavoitetta 4 varten saatavilla olevan talousarvion supistamista siten, että määrärahoja siirrettäisiin tavoitteeseen 3.

Van Lancker
Komissaari tietää epäilemättä, että itsekin kannatan erityisen lämpimästi eurooppalaisia työllisyyttä koskevia sopimuksia ja samoin ennaltaehkäisyperiaatetta. Mutta, arvoisa komissaari, se syy, jonka vuoksi esitän tämän kysymyksen, on seuraavanlainen. En halua väittää, että opetus ennaltaehkäisymielessä olisi Flanderissa maailman parhaiten järjestetty. On jäsenvaltioita, jotka selviävät tästä vielä paremmin. Tahdon kyllä kuitenkin väittää, että opetus on Euroopan keskitasoa parempaa luokkaa. Sen sijaan pitkäaikaisen työttömyyden tilanne on Flanderissa erityisen huono, joten haluan jonkin verran avartaa kysymystäni ja antaa sille enemmän yleispätevyyttä. Voiko Euroopan komissaari, koska hän ei siis näe tämän ohjelmointikauden aikana enää mahdollisuutta suunnan muutokselle, esittää myös sisältöä koskevia argumentteja, voiko hän sitten vakuuttaa minulle, että jäsenvaltiot seuraavan ohjelmointikauden aikana tulevaisuuden rakennerahastojen avulla tulevat kokemaan Euroopan unionin prioriteettien kohdalla joka tapauksessa jonkin verran enemmän joustavuutta ja jonkin verran enemmän marginaalia voidakseen sopeuttaa prioriteettinsa kunkin erikoistilanteen mukaan?

Flynn
Arvoisa puhemies, minun on oltava samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, että olen hyvin tietoinen hänen erityisestä näkemyksestään ja hänen erittäin kannustavasta asenteestaan sekä työllisyysstrategiaa että ennalta ehkäisevää lähestymistapaa kohtaan. Hän on todennut tuon parlamentissa monta kertaa, ja arvostan sitä suuresti. Olen tietoinen pitkäaikaistyöttömien vaikeuksista Flanderin alueella.
Avainasia on se, kuinka käyttää rahaa parhaiten juuri siitä ongelmasta huolehtimiseen, jonka arvoisa jäsen mainitsee. Menot voidaan hyväksyä vuoden 2001 loppuun asti, joten menoista huolehtimiseen on jonkin verran aikaa jäljellä. Itse asiassa vuosina 1995-1997 meillä on ollut todellisia menoja noin 6 miljoonaa ecua tuolla erityisellä alueella. Juuri eilen käymieni keskustelujen perusteella olen vakuuttunut siitä, että vuoden 1998 tulos saattaa olla jopa hieman kovempi kuin tuo. Kun otetaan huomioon tuo samanaikaisesti mahdollisen muutaman seuraavan vuoden aikana vallitsevan tilanteen kanssa, olen tällä hetkellä melko vakuuttunut siitä, että nämä menot voidaan käyttää siihen tarkoitukseen, johon ne oli aiottu, ja juuri sen näkemyksen tukemiseksi, jonka arvoisa jäsen esitti. Kuten hän sanoo, kun me myöhemmin tulemme neuvottelemaan uudestaan kaikista näistä asioista, hänen näkemyksensä otetaan erittäin hyvin huomioon.

Puhemies
Kysymys nro 53 Alfred Lomas (H-0653/98):
Aihe: Rotusyrjintä Brysselissä
Huhtikuun 19. päivänä 1998 eräs vaalipiirini äänestäjä, Ison-Britannian kansalainen, meni yhdessä aviomiehensä, joka on hänen kanssaan Isossa-Britanniassa asuva Tunisian kansalainen, sekä ystävän, joka on tunisialaista syntyperää oleva Belgian kansalainen ja palvelee Belgian armeijassa, Brysselissä osoitteessa Place de la Constitution 3 sijaitsevaan, Au Laboureur -nimiseen baariin.
Hänen miehelleen ja heidän ystävälleen kieltäydyttiin tarjoilemasta sillä perusteella, että he ovat 'arabeja'. He ilmoittivat asiasta poliisille, mutta poliisit, joiden kanssa he keskustelivat, eivät ryhtyneet mihinkään toimiin ja kieltäytyivät jopa antamasta heille nimiään. Tämä välikohtaus aiheutti hyvin suurta mielipahaa.
Aikooko komissio kehottaa Brysselin asiasta vastaavia viranomaisia ryhtymään toimiin tätä avointa rotusyrjintää vastaan? Arvoisa komissaari, kehotan teitä vastaamaan herra Lomasin kysymykseen.

Flynn
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen viittaa rasistiseen tapaukseen, jonka yksi hänen äänestäjänsä ja tämän tunisialainen aviomies kokivat. Heille kieltäydyttiin tarjoilemasta eräässä brysseliläisessä baarissa. Komissio ja parlamentti pahoittelevat tätä tapausta. Kuitenkin vaikka komissio pahoittelee sitä, se ei pysty ryhtymään toimiin tässä asiassa.
Rasististen välikohtausten vastainen taistelu on ennen kaikkea jäsenvaltioiden vastuulla, ja sen vuoksi valitukset on osoitettava asianomaisille kansallisille viranomaisille. Toimielin, joka vastaa sellaisista asioista Belgiassa ja jonka rooli on hyvin samankaltainen Yhdistyneen kuningaskunnan rodullisen tasa-arvon komitean tehtävän kanssa, on Centre pour l'Egalité de Chances et de Lutte contre le Racism eli tasa-arvon edistämisen ja rasismin vastaisen taistelun keskus. Kehotan, että arvoisa jäsen esittää äänestäjän valituksen tälle toimielimelle, ja siellä valitus kuullaan mielellään.

Lomas
Kiitän komissaaria hänen vastauksestaan ja siitä erittäin hyödyllisestä tiedosta, jota hän on minulle antanut. Tietenkin teen kuten hän sanoo. EY on kuitenkin usein kommentoinut sellaisia asioita, ja erityisesti komissio on antanut joitakin erinomaisia lausuntoja. Koska komissaarilla saattaa olla hiukan enemmän vaikutusvaltaa kuin minulla, voisikohan hän sen lisäksi, että minä otan asian esille, ilmoittaa tälle toimielimelle - tiedän, ettei komissio voi tehdä sen enempää, se ei voi puuttua asiaan - että parlamentin jäsen on ottanut tämän asian esille ja että se järkyttää komissiota. Sekä baaria että poliisia koskeva tutkimus olisi pantava vireille, ja olisi erittäin hyödyllistä, jos komissaari voisi auttaa tällä tavalla.

Flynn
Arvoisa puhemies, ymmärrän, mitä arvoisa jäsen on sanonut. Käynnistämme laajan keskustelun 13 artiklasta, kuten tiedätte. Toivoisin, että toimintasuunnitelmallamme voimme antaa itsellemme oikeudellisen perustan sille, kuinka voimme taistella paremmin rasismia vastaan Euroopassa.
Viimeisin tutkimus rasistisista asenteista oli erittäin huolestuttava, ja tämä on hyvä merkitä parlamentin pöytäkirjaan. Kun tutkimus suoritettiin Belgiassa, 22 % haastatelluista piti itseään " erittäin rasistisina" ja 33 % piti itseään " melko rasistisina" . Siten 55 % Belgian kokonaisväestöstä oli melko tai erittäin rasistista. Tämä kertoo sen, miten paljon tukea tarvitsemme ehdotetulle toimintasuunnitelmalle. Koko Euroopan luku oli 33 %. Joten kolmannes Euroopan kokonaisväestöstä - 120 miljoonaa ihmistä - piti itseään joko " melko rasistisina" tai " erittäin rasistisina" . Se antaa jotain viitettä siitä, kuinka suuri on tarve tällaisten välikohtausten jatkokäsittelylle.
Olen aika tyytyväinen siihen, että yksi viime vuoden menestyksistä oli seurantakeskuksen perustaminen. Voimme saada paremmin tietoa näiden välikohtausten kaikista puolista - mikä niitä aiheuttaa ja toivottavasti joitakin syitä - jotta voimme käsitellä niitä asianmukaisesti 13 artiklan nojalla, kun sopimus on ratifioitu. Tiedän, että vaaditaan yksimielisyyttä, mutta aikomukseni on esittää 13 artiklaa käsittelevä ehdotus ennen tämän komission toimikauden päättymistä.

Van Lancker
En aio käyttää edes sitä yhtä minuuttia. Tiedän, että komissaari rasismin ja syrjinnän vastaisen taistelun uranuurtajana ymmärtää erittäin hyvin, että eurooppalaisella tasolla on vielä tapahduttava paljon. Voin vain sanoa kollega Lomasille, että Euroopan komissiolta saatujen varojen avulla on esimerkiksi juuri Belgiassa yhdessä tasa-arvon edistämisen ja rasismin vastaisen taistelun kanssa perustettu koulutushankkeita poliisin piirissä. Jos siitä on kollegalle hyötyä, haluan mielelläni auttaa häntä esittämään valituksensa, joka sitten loppujen lopuksi komissaarin mainitseman seurantakeskuksen tulee ottaa hoidettavakseen.

Flynn
Arvoisa puhemies, yksi tietty näkökohta tulee ilahduttamaan kahta arvoisaa jäsentä. Mitä tulee talousarviota koskevaan asiaan, voimme saada toimintasuunnitelmamme ja kysymyksen rasismia koskevasta budjettikohdasta selvitetyksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Flynn. Tämän huomautuksen myötä olemme käyttäneet komissaari Flynnille esitetylle kysymysryhmälle kuuluneen ajan. Näin ollen kysymyksiin nro 54-57 vastataan kirjallisesti.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:
Kysymys nro 58 Anne McIntosh (H-0604/98):
Aihe: Yhteinen kalastuspolitiikka
Vahvistaako komissio, että nykyisessä yhteisessä kalastuspolitiikassa määritetyt 6/12 meripeninkulman rajat säilytetään vuoden 2002 jälkeen? ja kysymys nro 59 Robin Teverson (H-0687/98):
Aihe: Kahdentoista meripeninkulman kalastusrajat
Neuvoston asetuksen ETY/3760/92 , jonka mukaan jäsenvaltiot voivat rajoittaa pääsyä niiden suvereniteetin tai oikeudenkäyttövallan piiriin kuuluville vesille aina 12 meripeninkulmaan saakka, voimassaolon on määrä päättyä 31. joulukuuta 2002.
Tietääkö komissio, että kaikki jäsenvaltiot haluavat ylläpitää tämän mahdollisuuden, ja koska se aikoo tehdä neuvostolle lainsäädäntöehdotuksen sen uusimisesta?Rouva Bonino, toivotan teidät tervetulleeksi ja ehdotan, että vastaisitte samanaikaisesti rouva McIntoshin ja herra Teversonin kysymyksiin.

Bonino
Arvoisa puhemies, komission käsityksen mukaan nykyinen järjestelmä, jossa pääsyä 6/12 meripeninkulmaa lähemmäs voidaan rajoittaa, säilytetään tarkasteltaessa yhteistä kalastuspolitiikkaa uudelleen vuonna 2002. Neuvoston tehtävänä on päättää joulukuun 31. päivään 2002 mennessä ja neuvoston asetuksen 6 ja 14 artiklojen mukaisesti tämänhetkisen tilanteen säilyttämisestä.
Komissio on kuitenkin jo vuonna 1996 esittämässään kertomuksessa yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmien soveltamisesta ilmoittanut neuvostolle ja Euroopan parlamentille, ettei tällä hetkellä näytä siltä, että olisi esitetty vaatimuksia muuttaa näitä yhteisön määräyksiä.
Myös komission saamat vastaukset sen hiljattain toimittamaan yhteisen kalastuspolitiikan uudelleen tarkastelua koskevaan kyselyyn näyttävät tukevan komission näkemystä tämänhetkisten 6/12 meripeninkulman rajaa koskevien sääntöjen säilyttämisen välttämättömyydestä vuoden 2002 jälkeen.

McIntosh
Olen hyvin kiitollinen komissaarille tuosta päätöksestä. Se ei kuitenkaan sano paljoakaan.
Voisiko arvoisa komissaari vahvistaa, että jos tehdään pyyntö 6/12 meripeninkulman rajan kumoamisesta vuoden 2002 jälkeen, siitä päätetään ministerineuvostossa määräenemmistöäänestyksellä? Tuo on ensimmäinen kohta.
Voisiko hän myös vakuuttaa kalastajilleni Pohjois-Essexissä ja Etelä-Suffolkissa, että he saavat vapaasti kalastaa tuolla alueella 12 meripeninkulmaan asti vuoden 2002 jälkeen, koska se oli sopimus, joka meillä oli Britannian tullessa mukaan yhteiseen kalastuspolitiikkaan?
Mikä on hänen mielestään sen kirjeen oikeudellinen status, jonka Jacques Santer komission puheenjohtajana lähetti Tony Blairille, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerille, ja jossa taattiin, että 6/12 meripeninkulman raja säilytettäisiin vuoden 2002 jälkeen? Onko kirjeellä oikeudellinen status, ja voivatko kalastajamme turvautua siihen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kuullen?

Bonino
Arvoisa puhemies, voin vastata kahteen noista kohdista. Varmasti mikä tahansa ministerineuvoston päätös nykyisen järjestelmän kumoamiseksi on tehtävä määräenemmistöllä.
Luulen, että se mitä puheenjohtaja Santerin kirje pääministeri Blairille merkitsee, on se, että komissio ei tee ehdotusta neuvostolle nykyisen järjestelmän muuttamiseksi. Päätöstenteko on ministerineuvoston käsissä, ja se voi kumota sopimuksen määräenemmistöllä. Komissio ei kuitenkaan suosittele siihen ryhtymistä.

Teverson
Minäkin haluan kiittää komissaaria hänen vastauksestaan. Ymmärtääkseni kyselylomakkeissa, joihin hän viittaa ja jotka eri jäsenvaltioiden kalastusalan edustajat palauttivat, yleinen mieliala oli se, että ainakin 6/12 meripeninkulman rajaa voitaisiin pidentää.
Ihmettelisin, kun otetaan huomioon komission halu huomioida alan edustajien kanssa käydyt neuvottelut ja työskennellä heidän kanssaan, saattaisiko komissio esittää ehdotuksen rajan pidentämiseksi esimerkiksi 30 meripeninkulmaan nykyisestä 6/12 meripeninkulmasta?

Bonino
Arvoisa puhemies, hyvä herra Teverson, te tiedätte varsin hyvin, että jo nykyinen järjestelmä on osittain perustamissopimuksen vastainen. On totta, että alan edustajien kanssa on käynnissä neuvotteluprosessi. Emme ole vielä analysoineet kaikkia vastauksia, joten en tiedä kokonaisreaktiota alalla.
Mitä tulee tähän asti saamiimme vastauksiin, niissä ollaan suurelta osin, tai menisinkö jopa niin pitkälle että sanoisin, että niissä ollaan täysin vallitsevan tilan kannalla. En ryhdy mihinkään sitoumuksiin tässä vaiheessa. Voin sanoa, että komissiolta ei tule mitään ehdotusta nykyisen järjestelmän kumoamiseksi. Se on kuitenkin enintä, mitä voin sanoa.

Macartney
Haluaisin kiittää komissaaria hänelle itselleen tyypillisestä suorasta ja mutkattomasta tavasta käsitellä näitä kysymyksiä, jotka joskus saavat aikaan pelkoa lietsovia kommentteja. Voisiko hän 6/12 meripeninkulman rajaa koskevan vakuutuksen lisäksi pitää mielessään kysymyksen suhteellisesta vakaudesta, sillä ne ovat kalastajien kaksi suurinta huolenaihetta. Ehkä hän haluaisi antaa vakuutuksen parlamentin kautta näiden molempien kysymysten osalta, että komissio seisoo kalastajien takana ja on tuhonennustajia vastaan?

Bonino
Arvoisa puhemies, ehkäpä voin antaa henkilökohtaisen vakuutuksen. Olemme aloittamassa neuvotteluja, ja minun olisi epäoikeudenmukaista sitoutua nyt. Tähän mennessä saatujen vastausten ylivoimaisessa enemmistössä pyydetään suhteellisen vakauden säilyttämistä. Se on henkilökohtainen näkemykseni tässä vaiheessa. En halua sitoutua tänään enempään, koska neuvottelemme parhaillaan, enkä halua heikentää neuvottelujen asemaa kokonaan.

Puhemies
Kysymys nro 60 John McCartin (H-0620/98):
Aihe: Ajoverkkokalastuksen kieltäminen
Äskettäin tehtiin päätös kieltää ajoverkoilla kalastaminen yhteisön vesillä. Onko komissio tehnyt ehdotuksia jonkinlaisesta korvauksesta tonnikalan pyyntiä harjoittaville ja nyt päätöksen johdosta toimeentulonsa menettäville kalastajille? Rouva Bonino, kehotan teitä vastaamaan herra McCartinin kysymykseen.

Bonino
Arvoisa puhemies, herra McCartin, uskon, että paras vastaus, jonka komissio voi antaa, sisältyy neuvoston ja komission yhteiseen julistukseen, joka on viime kesäkuun 8. päivänä kokoontuneen kalastuksesta vastaavan ministerineuvoston pöytäkirjan liitteenä ja siteeraan sitä kirjaimellisesti: " aikoen helpottaa kalavarojen käyttöä, tosin varmempien, valikoivampien ja taloudellisesti mielekkäämpien kalastusmenetelmien avulla, neuvosto ja komissio ovat sopineet yhteisön tasolla soveltuvista erityistoimenpiteistä ja tukitoimista laivoilla työskentelevien kalastajien ja kalastusalusten omistajien hyväksi.
Kyseisten keinojen on kuitenkin pysyttävä erityistoimina, ja niitä on käytettävä asianosaisten jäsenvaltioiden käynnissä olevien rakenneohjelmien puitteissa.
Tukitoimia saattavat olla erityisesti: kalastusalusten varustaminen uudella varmemmalla ja valikoivammalla tekniikalla, erityisesti siten, että kyetään keskittymään saman lajin kalastukseen ja jättämään rauhaan liian kalastuksen rasittamat lajit; hyvitykset, joilla korvataan laivoilla työskentelevien kalastajien ja kalastusalusten omistajien toiminnan lakkaamisesta aiheutuvat taloudelliset seuraukset; kalastajien kouluttaminen uuteen ammattiin tai ammattitaidon ylläpito lisäkoulutuksella; ajoverkkoja käyttävien kalastusalusten käyttökielto" .
On vielä liian aikaista täsmentää tukitoimien yksityiskohtaista luonnetta tämän enempää, sillä niistä käydään tällä hetkellä kahdenvälisiä keskusteluja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, jotka puolestaan neuvottelevat alan asiantuntijoiden kanssa.
Tällä hetkellä ei siis vielä ole mahdollista antaa arviota näiden keskustelujen johtopäätöksistä ja vielä vähemmän siitä, mitä komissio ehdottaa neuvostolle. On hyvin todennäköistä, että kyseiset keinot muistuttavat pelagisen miekkakalanpyynnin osalta toteutettuja toimia, eli toisin sanoen ne muodostuvat hyvityksistä, joita myönnetään kalastusalusten omistajille ja sekä niille kalastajille, jotka lopullisesti luopuvat kalastuksesta, että niille, jotka jatkavat tonnikalanpyyntiä muilla tavoin.
Parlamenttia kuullaan luonnollisesti lakiehdotuksesta perustamissopimuksen 43 artiklan mukaisesti.

McCartin
Haluaisin kiittää komissaaria hänen vastauksestaan. Eikö komissaari olisi samaa mieltä siitä, että niiden mukana olevien kalastajien keskuudessa on huomattavaa tyytymättömyyttä, joista tuntuu, että heidät on syrjäytetty, ei minkään tieteellisesti perustellun suojeluohjelman takia vaan yksinkertaisesti poliittisista syistä, jotta mahdollistetaan se, että muut, joilla on erilainen perinteinen keino kalavarojen hyväksikäytölle, käyttävät hyväkseen heidän saaliinsa? En ymmärrä, onko olemassa ehdotusta, jolla myönnetään uusia varoja korvaukseksi syrjäytetyille kalastajille, vai tarkoittaako komissaari, että kyseisten jäsenvaltioiden hallitusten - vaikkapa Ranskan, Yhdistyneen kuningaskunnan tai Irlannin - olisi ehdotettava korvausohjelmaa jo myönnettyjen varojen käyttämiseksi ja että uutta rahaa ja uusia resursseja ei ole saatavilla.

Bonino
Arvoisa puhemies, vastaus on kyllä. Uutta rahaa ei ole saatavilla, mutta on mahdollisuus käyttää tällä hetkellä jäsenvaltioissa saatavilla olevia rahoja ja suunnata nykyiset varat uudelleen. Keskustelemme tästä viranomaisten kanssa. Meistä todella tuntuu siltä, että kun otetaan huomioon tähän asti käytettyjen varojen keskiarvo, Irlannilla, Yhdistyneellä kuningaskunnalla, Ranskalla ja niin edelleen on, suoraan sanoen, mahdollisuus kattaa nämä uudet menot.
Toisaalta eurooppalaisessa talousarviossa myönnetään 50 % joillekin jäsenvaltioille ja 75 % Irlannille. Tarkastelemme tätä laskelmaa melko yksityiskohtaisesti. Saanen kuitenkin vakuuttaa teille, että on olemassa mahdollisuus suunnata nykyinen rahasto uudelleen ja ohjelmoida se uudelleen.

Teverson
Esiintyy vahvaa uskoa - oikeutetusti tai syyttä - että Atlantin ajoverkkolaivastot katoavat tämän yhteisön asetuksen takia, joka nyt on hyväksytty.
Onko komissaari vakuuttunut siitä, että Välimeren ajoverkkolaivastot katoavat myös ja että Välimerellä ei enää harrasteta ajoverkkokalastusta EU: n vesillä, kuten nyt käy Atlantilla? Onko täytäntöönpano todella tasa-arvoista eurooppalaisilla vesillä?

Bonino
Arvoisa puhemies, en tiedä, saavatko kaikki meret saman kohtelun, mutta olen vakuuttunut, että kaikki eurooppalaiset laivastot saavat saman kohtelun. En voi kieltää ajoverkkojen käyttöä Japanin lipun alla kulkevilta tai muilta aluksilta. Tuo on toinen toiminto, josta nyt parhaillaan keskustellaan Välimeren kalastusneuvostossa (GFCM), jonka jäseneksi komissio on juuri äskettäin tullut.
Olen kuitenkin vakuuttunut monista syistä, joista yksi on rahoitukselliset kannustimet, että ennen 1. tammikuuta 2001 asetettua aikarajaa kalastajat jopa Välimerellä ymmärtävät lopulta, että heidän on vielä sopivampaa tarttua tähän tilaisuuteen.
Minulla ei ole mitään syytä epäillä toimeenpanon tehokkuutta, vaikka korostaisin jälleen, että vaikka komissio on hyvin valpas, toimeenpano on ennen kaikkea jäsenvaltioiden vastuulla.

Puhemies
Kysymys nro 61 Birgitta Ahlqvist (H-0644/98):
Aihe: Lohenkalastus Tornionjoen vesistöalueella
Suomalais-ruotsalainen rajajokikomitea on kieltänyt lohenkalastuksen Tornionjoella huolimatta siitä, että koko vesialue on yksityisomistuksessa. Kalaa on runsaasti ja tilaa riittää kaikille, sekä matkailijoille että kalastajille. Koskaan aikaisemmin ei vesissämme ole uinut niin paljon lohia kuin nyt.
Ruotsin perustuslaki takaa omistusoikeuden loukkaamattomuuden, jota tässä tapauksessa rikotaan käsittämättömistä syistä. Kalastuselinkeinolla on lisäksi taloudellista merkitystä sen harjoittajille ja se on taloudellisesti kannattavaa. Kalastus on ikivanha elinkeino, joka tämän kiellon seurauksena loppuu.
Koska EU: n aluepolitiikan avulla pyritään muun muassa luomaan työpaikkoja niillä aloilla, jotka suosivat pysyvää kasvua (lohenkalastus Tornionjoen vesistöalueella täyttää molemmat kriteerit), mitä komission mielestä pitäisi tehdä? Rouva Bonino, kehotan teitä vastaamaan rouva Ahlqvistin kysymykseen.

Bonino
Arvoisa puhemies, suomalais-ruotsalaisen rajajokikomitean lohenkalastuskielto joella on seuraus kansainvälisen Itämeren kalastuskomission vuonna 1997 hyväksymästä päätöslauselmasta, jossa kehotetaan kaikkia rannikkovaltioita ottamaan käyttöön merilohen pyyntikielto sisävesillä merilohikannan elvyttämiseen tähtäävän niin kutsutun lohta koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä.
Haluan muistuttaa, että tämä toimintasuunnitelma on aloite, johon Euroopan yhteisö on ryhtynyt keskusteltuaan jäsenvaltioiden kanssa ja jonka se aikoo toteuttaa kokonaisuudessaan.
On lisäksi otettava huomioon, että lohi vaeltaa elinympäristöstään mereltä makeisiin sisävesiin kutemaan, ja sen suojelemiseksi kaikissa sen vaelluksen vaiheissa on sen vuoksi ollut välttämätöntä ottaa käyttöön rannikko- ja sisävesiä koskevia, avomerellä toteutettuja toimia täydentäviä toimenpiteitä, joiden seurauksena pyyntimäärät ovat vuoteen 1993 verrattuna puolittuneet.
Niissä joissa, joissa merilohikanta on lähes tuhoutunut, pyyntikieltoa tulisi ehdottomasti noudattaa joidenkin vuosien ajan, kun taas muissa joissa saatetaan asteittain siirtyä hyvin maltillisiin pyyntimääriin, kun asiantuntijat ovat varmistaneet kalakannan tilan paranemisen.

Ahlqvist
Haluan kiittää komissaari Boninoa vastauksesta, jollaista en oikeastaan osannut odottaa. Tulkitsen asian niin, että rajajokikomitean tekemä päätös perustuu EU: n aikaisempiin määräyksiin. Tämä ei siis ole kansallinen kysymys vaan unionin kysymys. Tämä ongelma on erittäin suuri Tornionjoella. Mikäli asialle ei tehdä mitään, syntyy erittäin, erittäin suuri rajakonflikti.
Ihmettelenkin: Eikö unionissa voida jollakin tavoin jakaa lohenkalastus oikeudenmukaisesti Ruotsin ja Suomen välillä? Kysymys koskee siis näitä molempia maita.

Bonino
Arvoisa puhemies, voin vakuuttaa teille, arvoisa parlamentin jäsen, että joessa tapahtuvaa lohenkalastusta koskevaa vuoropuhelua ja keskustelua käydään kummankin asianosaisen valtion kanssa. Menettelytapaan liittyen viittasin kansainvälisen Itämeren kalastuskomission tekemään päätökseen. On totta, että tämän komission tehtävänä on säädellä kalastusta kansainvälisillä vesillä, mutta koska lohi palaa jokiin lisääntymään, ajattelimme, että myös Itämeren komission osallistuminen olisi tarkoituksenmukaista.
On kuitenkin selvää, että unioni pyrkii vuoropuhelussa kahden jäsenvaltion kanssa löytämään ratkaisun, mahdollisesti sopimuksen kummankin osapuolen kanssa, juuri välttääkseen konflikteja, joihin te, arvoisa parlamentin jäsen, viittasitte.
Vaikka tilanne rehellisesti sanoen onkin melko vaikea, komissio toivoo kuitenkin pääsevänsä yksimieliseen ratkaisuun.

Thors
Olen iloinen siitä, että komissaari Bonino totesi aivan oikein, että luonnonvaraisen lohen kanta on elpynyt useilla Itämeren alueilla ja että myös hän on hyvin tietoinen siitä, että meillä on useita vaikeita alueellisia ja eri kalastustyyppien välisiä konflikteja, toisin sanoen kyse ei niinkään ole Ruotsin ja Suomen välisestä rajakonfliktista vaan alueellisista konflikteista.
Koska tiedämme, että tämä on vaikea kysymys, kysynkin itseltäni ensiksi: kuinka pitkään komissaarin mielestä lohta koskeva toimintasuunnitelma on säilytettävä tiukkoine rajoituksineen?
Toiseksi olen ymmärtänyt, että on aikomus niin sanotusti leikata lohien evät, jotta luonnonvaraiset ja kasvatetut lohet olisi mahdollista erottaa toisistaan. Aikooko komissio edetä lohien evien leikkaamista käsittelevässä kysymyksessä?
Lopuksi haluaisin tietää, onko joitakin toimia, joihin komissio voisi ryhtyä parantaakseen ammattikalastuksen asemaa. Se on nimittäin todellisissa vaikeuksissa. Pohjanlahden Suomen puoleisilla rannoilla ei lohta enää juurikaan kalasteta.

Bonino
Arvoisa puhemies, merikalastuksen määrä on puolittunut eli vähentynyt 50 prosenttia vuoteen 1993 verrattuna, ja tällä on nimenomaan pyritty elvyttämään kalakantaa. Tällä hetkellä kalastuskielto on täydellinen. Komissio on luonnollisesti valmis tavallaan joustamaan kannastaan sitten, kun tutkijat ilmoittavat, että kalakanta on elpynyt. Tällä hetkellä komissiolla ei kuitenkaan ole virallisia tieteellisiä selvityksiä, jotka osoittaisivat, että jokien kalakanta on toipunut riittävästi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bonino.
Hyvät jäsenet, kello on 19, olemme käyttäneet esityslistalla komissiolle osoitetuille kysymyksille varatun ajan. Näin ollen kysymyksiin 62-114 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.00 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Kohti kestävää kehitystä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dybkjærin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A40275/98) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvää politiikkaa ja toimintaa koskevan ohjelman "Kohti kestävää kehitystä" tarkistamisesta (C4-0382/98-96/0027 (COD)).

Dybkjær
Arvoisa puhemies, meillä on nyt käsissämme yli 2 ½ vuotta kestäneen työn tulos, ja haluaisin aloittaa kiittämällä ympäristövaliokunnan jäseniä heidän erittäin aktiivisesta panoksestaan. Sallikaa minun lyhyesti muistuttaa tämän mietinnön taustasta eli siitä, että me keskustelimme valiokunnassa vakavasti siitä, pitäisikö meidän kylmästi palauttaa komission aloite viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tarkistamisesta heille takaisin. Niin tyytymättömiä me siihen olimme. Se oli yksinkertaisesti liian huono. Valiokunnan enemmistö oli kuitenkin sitä mieltä, että sellainen toiminta hidastaisi liikaa koko prosessia, eikä meillä ollut juurikaan takeita siitä, että olisimme saaneet tilalle jotakin parempaa. Päätimme sen sijaan jatkaa työskentelyä tämän tekstin parissa, mutta käyttämällä mahdollisimman paljon parlamentin vaikutusvaltaa hyväksemme. Tuloksena oli, että valiokunnan äänestyksessä hyväksyttiin noin 100 tarkistusta. Ennen täysistuntoa teimme jotakin epätavallista. Päätimme nimittäin yksimielisesti varmistaa prosessin hallinnassa pysymisen ja vedimme etukäteen takaisin 50 tarkistusta. Sellaista on tuskin koskaan tapahtunut parlamentin historiassa, mutta strategia onnistui. Saimme äänestyksessä hyväksyttyä tärkeimmät tarkistuksemme. Neuvosto ja komissio eivät kuitenkaan juurikaan arvostaneet tarkistuksiamme. Ne pystyivät hyväksymään vain joitakin tarkistuksia, ja meidän oli sen vuoksi esitettävä lähes kaikki niistä uudestaan toisen käsittelyn yhteydessä, jolloin useimmat niistä hyväksyttiin.
Seuraavan suuren kiitokseni kohdistan puheenjohtajamaa Britannialle. Sen jäsenten neuvotteluhalukkuus, joustavuus ja ammattitaito ovat merkinneet sitä, että olemme yhdessä voineet päästä suhteellisen hyvään tulokseen. Alku oli kuitenkin hankala. Neuvosto saattoi hyväksyä vain 3 tarkistustamme, mutta tilanne parani. Ja lopuksi kiitos myös komissiolle. Kesti kauan, ennen kuin se saatiin työhön mukaan, mutta se osallistui siihen kuitenkin.
Tulos on luonnollisesti kompromissi. Euroopan parlamentti olisi mieluummin toivonut, että kaikki sen tekemät tarkistukset olisi hyväksytty ilman muutoksia, mutta mehän emme elä taivaassa vaan maan päällä. Ja mitä olemme siis saaneet aikaiseksi? Ohjelmasta on yleisellä tasolla tullut oikeudellisesti sitovampi. Siihen on sisällytetty se, ettei uusien jäsenmaiden, Itävallan, Ruotsin ja Suomen, ole pakko alentaa ympäristöstandardejaan niiden siirtymäkauden päätyttyä, eikä myöskään silloin, jos EU ei ole pystynyt toteuttamaan lupauksiaan EU: n nykyisten standardien korottamisesta. Ohjelmasta käy nyt ilmi erittäin selkeästi, että EU: n lainsäädännön sopeuttamisen on tapahduttava siten, että uudet jäsenmaat voivat pitää kiinni tiukemmista standardeistaan ja että se voi tapahtua täysin julkisesti.
Yhteisön seuraavan laajentumisen yhteydessä ympäristöön liittyvät ongelmat tulevat kuitenkin olemaan päinvastaisia. Kun Itä- ja Keski-Euroopan maat liittyvät jäseniksi, on tärkeää varmistaa, että dynamiikka ja perspektiivi säilyvät. Uusien maiden on noudatettava voimassa olevia ja tulevia sääntöjä ja olemme varmistaneet, että yhteisö auttaa niitä täyttämään tämän suuren tehtävän. Siihen ne eivät yksin pysty. Parlamentin kanta on aina ollut se, että EU: n on otettava johtava asema maailmanlaajuisessa kestävässä kehityksessä. Toimintaohjelmassa painotetaan sitä, ja töitä on tehtävä muun muassa sen hyväksi, että WTO ryhtyy ottamaan ympäristöasiat vakavasti. Tästä ei kuitenkaan ole luonnollisestikaan mitään hyötyä, mikäli lainsäädännön todellista noudattamista ei valvota. Parlamentti on saanut vahvistettua niitä ohjelman määräyksiä, jotka koskevat EU: n sääntöjen toteuttamista ja valvontaa. Komission on muun muassa laadittava kertomus, jonka pitää sisältää vähimmäisvaatimuksiin perustuvia yhteisiä tarkastusnormeja. Julkisuuteen on myös ilmoitettava, miten hyvin tai huonosti yksittäiset jäsenmaat noudattavat ympäristövaatimuksia.
Olisi mahdollista mainita useita muitakin asioita, jotka myös hyväksyttiin, mutta siitä luettelosta mainitsen ainoastaan lopuksi sen, että itse en entisenä kemisti-insinöörinä voi olla ilahtumatta siitä, että kemiallisia aineita ei pelkästään mainita niin kuin tehtiin neuvoston alkuperäisessä tekstissä, vaan että tarkennetaan sitä, että on laadittava konkreettinen toimintasuunnitelma, jotta saisimme nopeasti tehtyä arvion kaikista kemiallisista aineista, kuten orgaanisten epäpuhtauksien osalta nyt on tehty, ja että painotetaan niiden entistä tehokkaampaa valvontaa ja asteittaista luopumista niiden käytöstä.
Kaiken kaikkiaan parlamentti voi mielestäni olla panokseensa tyytyväinen. Emme ole ainoastaan parantaneet merkittävästi viidettä ympäristöä koskevaa toimintaohjelmaa. Olemme myös huolehtineet siitä, että koko tarkistus on ollut avoin prosessi, jossa useat intressit ovat päässeet kuuluville. Euroopan parlamentti on EU: n vihreä toimielin ja Euroopan parlamentin toiminnalla on merkitystä. Emme luonnollisestikaan ole saavuttaneet niin paljon, että ohjelma tekisi EU: n toiminnasta kestävän jo huomenna. Kysehän on - kuten sanoin - kompromissista, mutta kompromissi on selkeästi oikean suuntainen. Tulos ei ehkä ole niin hyvä, että olisi aihetta aukaista samppanjapullo. Toisaalta se on niin hyvä, että se oikeuttaa lasilliseen hyvää punaviiniä. Tai muuten meidän on aika siirtyä vahvaan kahviin, koska nyt on aika siirtää tulokset käytäntöön. Minkä arvoinen on toimintaohjelma, jota ei sovelleta käytäntöön? Pitäkäämme tarkistettua viidettä ympäristöä koskevaa toimintaohjelmaa yksittäisenä askeleena kohti kestävää kehitystä.

Graenitz
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, siitä, että saamme puhua tänään sovittelukomitean hyväksymästä kestävää kehitystä koskevasta neuvoston ja parlamentin ehdotuksesta, saamme kiittää lujuutta - mikä näyttää minusta olevan paljon parempi sana kuin kestävyys - esittelijän, Lone Dybkjærin, ja ympäristövaliokunnan puheenjohtajan, Kenneth Collinsin, lujuutta.
He ovat saaneet tämän lujuuden ja hyvin suuren viisauden avulla neuvoston ottamaan vastaan parlamentin ajatukset ja hyväksymään ehdotukset paljon kattavammin kuin olisi voinut toivoa neuvottelujen alussa ja ennen kaikkea ensimmäisen käsittelyn alussa. Haluan kiittää teitä siitä oikein sydämellisesti puolueryhmäni puolesta.
Jokaiselle, joka pohdiskelee ympäristökysymyksiä, on selvää, että tämä ohjelma voi olla ainoastaan Euroopan unionin kestävän kehityksen alku. Siksi iloitsen erityisesti siitä, että jo tämän viidennen toimintaohjelman tavoitteenasettelussa mainitaan, että vuoden 2000 jälkeen tarvitaan lisää pidemmälle meneviä ensisijaisia tavoitteita ja toimenpiteitä, jotta yhteisön toiminta ei menetä vauhtiaan ja jotta onnistumme tietenkin myös sitomaan unionin laajenemisen jäsenehdokasmaat tähän ympäristöprosessiin.
Jos käsittelisin kaikkia niitä kohtia, joissa vallitsi yksimielisyys ja jotka voisivat edistää ympäristölainsäädäntöä, tarvitsisin hyvin paljon enemmän puheaikaa kuin minulla on käytössä. Siksi voin vain mainita jotain hakusananomaisesti. On erityisen tärkeää, että ympäristöpolitiikka voidaan sisällyttää entistä paremmin maatalouspolitiikkaan, ja siksi olen myös komissiolle erittäin kiitollinen siitä, että tämä lisätty yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeva selvitys löytyy sovittelukomitean päätöksestä. Olen hyvin kiitollinen komissiolle toisestakin selvityksestä, nimittäin siitä, että se aikoo tehdä ehdotuksia siitä, miten ympäristöä koskevasta vastuusta voitaisiin todella säätää lailla. Puhumme siitä parlamentissa hyvin usein, ja varmasti vielä joskus julkaistaan valkoinen kirja, josta keskustelemme, ja esitetään kansalliset erot niin hyvin, että päädymme lopulta koko Euroopan kattavaan hyvään ympäristöä koskevan vastuun direktiiviin.
Pidän myös hyvin tärkeänä huomauttaa siitä, että yksittäisissä jäsenvaltioissa on myös otettava käyttöön vihreä tilinpito, jotta voisimme ottaa unionissa käyttöön ympäristötilinpidon - ei mikään kaunis saksan kielen sana - saatuamme palautetta yksittäisistä jäsenvaltioista. Se on sitäkin tärkeämpää, koska juuri siellä, missä voimme myös oikein hyvin sisällyttää ympäristönsuojelun tilinpitoon edullisesti, yritysten prosesseissa ja tuotantosarjoissa, tämä vihreän tilinpidon sisällyttäminen yleiseen tilinpitoon tuo hyvin paljon etuja ja on eduksi saatettaessa ympäristölakeja osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on hyvin tärkeä hakusana. Meillä on myös oltava entistä parempi valvonta - rouva Dybkjær mainitsi sen jo - ja se johtaa myös siihen, että saamme lopulta, sekin voitiin vahvistaa sovittelukomiteassa aikaisempaa paremmin, paremman terveyttä koskevan suojan.
Kaiken luettelemiseen ei ole aikaa. Haluaisin lopettaa yhteen kohtaan. Meistä monet, jotka toimivat maailmanlaajuistumisen ja kansainväliseen kauppaan liittyvien kysymysten parissa, ymmärtävät, miten paljon vaikeampaa tulee olemaan, jos WTO: n yhteydessä ei käsitellä riittävästi ympäristönäkökohtia ja ennaltaehkäisyn näkökohtia. Myös tästä asiasta tekstissä on nyt kohta, jonka mukaan komissio edelleen ponnistelee neuvotteluissa, joiden pitäisikin päättyä jo vuonna 2000 tai ainakin niissä pitäisi silloin olla edistytty hyvin. Kiitän vielä kerran asianosaisia. Vaikka se onkin kompromissi, se on varmasti kompromissi, joka vie meitä eteenpäin ympäristökysymyksissä.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvä esittelijä, kun tietää, miten antaumuksellisesti ja erinomaisesti Lone Dybjkær on työskennellyt mietintönsä parissa, on tietysti jo hieman surullinen, sillä Dybkjærin mietintö oli joskus aikaisemmin paljon parempi, mutta on opittava, että täällä Euroopassa, Euroopan parlamentissa on otettava kiitollisena vastaan pienetkin askeleet ympäristön alalla. Ehkä kaikki jäsenvaltiot voivat todellakin omaksua nämä pienet askeleet. Sekin on Eurooppaa.
Sovittelukomitean yhteinen ehdotus sisältää viittauksen siitä, että uusien jäsenvaltioiden - Ruotsin, Suomen ja Itävallan - ei tarvitse alentaa ympäristöstandardejaan. Kaikki hyvin tähän asti, ja voin hyväksyä sen varsin hyvin. Olisi tietenkin järkyttävää, jos unioni edes yrittäisi pakottaa uusia jäsenvaltioita löysäämään ympäristöstandardejaan. Se ei varmastikaan tapahtuisi sillä tavalla. Me kaikki käsitimme asian kuitenkin vähän toisella tavalla. Arvoisa komissaari, eikö joskus ollutkin puhetta siitä, että yritettäisiin, jopa tutkittaisiin, voisiko unioni omaksua näiden kolmen uuden jäsenvaltion tiukat ympäristöstandardit? Ja eikö ollut puhetta siitäkin, että te yrittäisitte itse - ja sen myös uskon teistä - ajaa tätä asiaa ja saada aikaan tulosta parlamentissa?
Kuulin kerran eräältä komission virkamieheltä, että yksittäisten maiden edustajien kanssa ei ole puhuttu asiasta niin konkreettisesti. Olisihan se pitänyt tietää jo muutenkin, että nämä maat eivät voi omaksua meidän ympäristöstandardejamme, joten miksi oikeastaan keskustella! Tämä on klassinen esimerkki tapahtumien edelle ehättävästä kuuliaisuudesta. Minusta se on sääli komission kannalta, sääli, arvoisa komissaari, arvostan teitä paljon, mutta tässä asiassa olisin odottanut teiltä hieman enemmän. Se on sääli myös unionin kannalta ja sääli Euroopan kansalaisten kannalta!

Eisma
Arvoisa puhemies, parlamentti on päässyt jälleen ympäristön ja Euroopan kansalaisten kannalta erinomaiseen tulokseen, jota todistavat viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tarkistuksessa tätä yhteispäätösmenettelyä käyttäen saavutetut tulokset. Myönnän, että menettely oli erittäin vaivalloinen, mutta sovittelun tulos on varmasti suuremmankin vaivan arvoinen.
Kysymyksessä on toinen Ison-Britannian puheenjohtajakauden aikana tehty sovittelu, jonka lopulliseen tulokseen parlamentti pääsi suuresti vaikuttamaan ja johon voimme myös olla erittäin tyytyväisiä. Tarkoitan Auto-Oil-ohjelmaa ja nyt viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tarkistusta.
Onnittelen esittelijää, rouva Dybkjaeria. Läheltä käsin olen seurannut sitä, kuinka paljon energiaa hän on kuluttanut pyrkiessään kansalaisten ja ympäristön kannalta parempaan viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tarkistukseen. Kaikki kunnia hänelle siitä.
On hyvin tärkeää, että parlamentti on terävöittänyt unionin säännöstön noudattamisen valvontaa. Lainsäädännön toteutusta ja yhteensopivuutta koskeva 4 artikla on nyt kirjoitettu kokonaan uudestaan ja mukautettu parlamentin tarkistuksiin. Tahdon korostaa sitä, että etenkin jäsenvaltioiden on kannettava vastuunsa toimeenpanosta, mutta myös komission on eurooppalaista ympäristötarkastajien verkkoa käyttäen parannettava toimeenpanon valvontaa.
Olen myös erittäin tyytyväinen siihen, että komissio on parlamentin tuella antanut selvennyksen aikomuksistaan ympäristötavoitteiden sisällyttämiseksi yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Tämä on erittäin tärkeää Euroopan kestävän tulevaisuuden kannalta. Kestävää maataloutta varten tarvittavat elintärkeät uudistukset on toteutettava niin nopeasti kuin mahdollista. Tulen itsekin talousarvion puitteissa tekemään konkreettisia ehdotuksia ympäristötavoitteiden sisällyttämiseksi yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
Minun on myös tarkasteltava omaa maatani, joka käyttää usein liian vähän hyväkseen mahdollisuutta - ajattelen maatalousja ympäristöasetusta 2078/92 - edistää yhteisrahoituksen avulla ympäristön kestävyyteen suuntautuvaa maataloutta.
Lopuksi on erittäin tärkeää, että viimeiseksi liittyneille valtioille, Itävallalle, Suomelle ja Ruotsille, taataan mahdollisuudet tiukkojen ympäristöstandardiensa ylläpitoon. Tahtoisin lopettaa kysymällä komissiolta, mitä valmisteluja sillä on jo tällä hetkellä tekeillä, joiden tarkoituksena on auttaa ympäristöä koskeva toimintaohjelma vuoden 2000 jälkeen uuteen alkuun.

Breyer
Arvoisa puhemies, yhdyn rouva Flemmingin sanoihin. Rouva Lone Dybkjær, pidimme mietintöänne ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä erinomaisena ja Euroopan parlamentin todellisena valonsäteenä. Mutta emmekö kuitenkin äänestäneet juuri mainituista syistä neuvottelukomiteassa saavutettua tulosta vastaan? Mielestämme se ei ole punaviinilasillisen arvoinen, vaan ansaitsee korkeintaan lasillisen mineraalivettä, sillä mitä jäi jäljelle parlamentin esittämistä kymmenestä kohdasta? Missä meillä on vakuutus siitä, että saamme vihdoinkin valkoisen kirjan tai - mikä on vielä tärkeämpää - että pääsemme vihdoinkin ympäristöä koskevan vastuun sääntelyyn? Komissio on herättänyt toiveitamme jo vuosikausia - pelkään pahoin, että se tekee niin loppumattomiin - ja valitettavasti näin jatkuu edelleen.
Kuten rouva Flemming jo sanoi: missä viipyy se aivan selvä vakuutus siitä, että aiomme vihdoinkin tutkia kolmen uuden jäsenvaltion ympäristöstandardeja ja omaksua sieltä niiden hyviä asioita. Sellaisia asioita olisi varsin paljon. Tai missä viipyy parlamenttina vaatimamme radioaktiivisten jätteiden käsittelyä koskeva suunnitelma? Mitään tästä ei jäänyt tulokseen. Sen vuoksi luulen, että rouva Bjerregaard, joka nimitti meitä viidennen toimintaohjelman yhteydessä Mikki Hiiri -parlamentiksi, tulee pitämään edelleen hauskaa parlamentin kustannuksella. Olisin halunnut tietää, miten ympäristöä koskevalle vastuulle käy konkreettisesti, mitä suunnitelmia komissiolla on uusien kohtien osalta. Pelkäämme pahoin, ja sen vuoksi emme voineet äänestää tuloksen puolesta, että tulos on aivan liian heikko ympäristönsuojelun kannalta.

Blokland
Arvoisa puhemies, helmikuussa 1996 parlamentti sai komission tekstin viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tarkistukseksi. Tänään keskustelemme sovittelun tuloksesta. Aikaa on kulunut yli kaksi vuotta ja se on kieltämättä erittäin pitkä aika toimintaohjelmalle, joka päättyy vuonna 2000. Seuraavalla kerralla meidän on tehtävä kaikkemme menettelyn nopeuttamiseksi, muuten ohjelma on vanhentunut, ennen kuin se on edes otettu käyttöön.
Olemme erittäin tyytyväisiä yhteiseen ehdotukseen. Useat Euroopan parlamentin tekemät havainnollistavat muutokset on voitu sisällyttää lopulliseen tekstiin. Siten tekstistä on tullut ponnekkaampi. Onnittelen esittelijää ja muita sovittelun osanottajia.
Vahinko, ettei maatalouden alueella päästy parempaan tulokseen. Meillä on tietysti Agenda 2000, johon on jätetty melkoisesti tilaa ympäristöpolitiikalle, mutta joudumme vielä odottamaan tilan täyttämistä. Erittäin tyytyväisiä olemme siitä, että ympäristölainsäädännön toteuttaminen paremmalla tavalla asetetaan etusijalle. Tämä on todellakin se alue, johon täytyy tulevina vuosina kiinnittää paljon huomiota. Komissio tuntuu viime aikoina huolehtineen siitä enemmän, mutta on varaa parantaa. Parlamentin yhteiseen ehdotukseen tekemä, kyseistä prioriteettia koskeva täydennys oli mielestäni erinomainen. Tärkeää on etenkin komission hallinnassa olevien oikeudellisten apukeinojen käyttö jäsenvaltioiden kannustamiseksi. Sillä onhan yksinkertaisesti hävettävää nähdä, kuinka määräaikoja ylitetään, kun ympäristölakeja tulisi siirtää osaksi kansallista lainsäädäntöä. Antaa jäsenmaiden vaan tulla vähän useammin tuomioistuimen eteen selittämään, miksi lakeja on niin vaikeaa siirtää, ehkä ne sitten ryhtyvät pitämään vähän kovempaa kiirettä.

Myller
Arvoisa puhemies, haluan kiittää erittäin lämpimästi mietinnön laatija Dybkjaeria siitä, että hän onnistui saamaan selkeästi esille sen asian, että kolme viimeksi liittynyttä jäsenmaata ei joudu kärsimään siitä tosiasiallisesta tilanteesta, että Euroopan unioni ei ole kyennyt pysymään sopimuksessaan. Kun kolme uutta jäsenmaata tulivat jäseniksi, sovittiin, että Euroopan unioni muuttaa omaa lainsäädäntöään uusien jäsenmaiden tasolle, jolloin tämä siirtymäkausi olisi tapahtunut niin, että uudet jäsenmaat eivät olisi joutuneet kärsimään. Samalla olisi myös varmistettu se, että Euroopan unionin ympäristön taso nousee. Tässä on todella vielä kovasti työtä tehtävänä. Euroopan parlamentti on voimakkaasti ajanut asiaa tähän suuntaan ja yhtenä hyvänä esimerkkinä on myös tämä sovittelukomitean työn tulos.
Agenda 2000 -asiakirja on tärkeä väline mutta kannattaa muistaa, että silloin kun aivan oikeutetusti vaadimme laajentumisen yhteydessä sitä, että tulevien uusien jäsenmaiden tulee noudattaa Euroopan unionin tiukkoja, ainakin tässä tapauksessa tulijoiden mielestä tiukkoja säännöksiä, niin pitää huolehtia myös siitä, että Euroopan unioni omalta osaltaan pitää huolta omista sopimuksistaan ja sitoumuksistaan. Mutta nimenomaan tässä laajentumisen yhteydessä on todella tärkeää pitää huolta siitä, että Euroopan unionin ympäristölainsäädäntöä ei heikennetä, vaan että sitä tullaan koko ajan parantamaan. Minun mielestäni tässä mietinnössä on huomionarvoista se, että niihin sitoumuksiin on vastattava, joita jo tällä hetkellä on olemassa.

Tamino
Arvoisa puhemies, tätä sovittelua koskevan lopullisen mietinnön lukeminen oli suuri pettymys. Valiokunnassa kuulemiemme merkittävien uusien ajatusten jälkeen komission asiakirjassaan esittämää varsinaista näkemystä oli todellakin täysin mahdoton hyväksyä, ja nyt meillä todellakin on käsissämme asiakirja, joka tosin käsittelee kestävää kehitystä mutta jossa korkeintaan esitetään ajatus ympäristön ja nykyisen tuotantojärjestelmän yhteensovittamisesta. Tämän lisäksi asiakirjassa ei tietenkään haluta mitenkään kyseenalaistaa luonnonvaroja tuhoavia, kestävän kehityksen kanssa ristiriitaisia valintoja, eikä siinä esitetä todellisia välineitä, jotka mahdollistaisivat edes Euroopan parlamentin toimien seurauksena asiakirjaan lisättyjen pienimpienkään uusien ajatusten toteuttamisen.
Mainitsen joitakin esimerkkejä: maanviljelys, mutta samanaikaisesti Agenda 2000, joka ei vastaa näihin vaatimuksiin. Maanviljelyä käsittelevässä asiakirjassa ei mainita geneettisesti muunneltuja organismeja. Rouva Breyer on jo puhunut radioaktiivisuudesta. Kuluttajien osalta on keskusteltu tuoteselosteista, joista valmistusmenetelmien on käytävä ilmi, mutta tosiasiassa näimme, ettei mitään tällaista ole esitetty geneettisesti muunneltujen tuotteiden tuoteselosteiden osalta.
Nämä olivat vain esimerkkejä, mutta esimerkkejä mistä? Esimerkkejä siitä, että kestävää kehitystä koskevasta ehdotuksesta olemme siirtyneet ehdotukseen, joka pyrkii korkeintaan säilyttämään status quon. Alkuperäiseen tekstiin tehdyt muutokset ovat vain kosmeettisia eivätkä muuta sen sisältöä. Siten ei ole mahdollista sanoa, että muutokset on tehty samassa hengessä, jossa Euroopan parlamentti pyrki tekemään komission tyhjästä ehdotuksesta konkreettisemman.

Pinel
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä korostetaan tahattomasti kahta ongelmaa. Ensiksikin jäsenvaltioiden välinen yhdenmukaistaminen tarkoittaa erojen tasoittamista alhaisimman tason mukaan. Olen tyytyväinen poikkeuksesta, jonka avulla Itävalta, Suomi ja Ruotsi voivat säilyttää norminsa, mutta tosiasia on, ettei tämä poikkeus ollut alussa itsestään selvä. Toiseksi, ei ole mitään hyötyä nostaa ja yhdenmukaistaa ympäristönormejamme Euroopassa, jos emme samanaikaisesti suhtaudu mitenkään kriittisesti siihen, mikä meille saapuu unionin ulkopuolelta.
Kestävä kehitys on yksi niistä aiheista, jotka asettavat parhaiten Euroopan maailmanlaajuisen aseman kannattajat ristiriitaisuuksiensa eteen. Teollinen ja kaupallinen näkökulma on tässä tietenkin hallitseva. Miten jäsenvaltiot voivat tarkemmin sanoen kehittää kestävän kehityksen politiikkaa sellaisen maailmankaupan ilmapiirissä, jossa vapaakauppa-ajattelu pyrkii kieltämään valtioiltamme oikeuden valvoa kolmansista maista peräisin olevan tuonnin laatua? Tarkoitan tuotteita, jotka on valmistettu usein surkeissa yhteiskunnallisissa ja ympäristöoloissa, jotka tasoittavan verotuksen puuttuessa pudottavat rajusti hintoja Euroopassa ja aiheuttavat aina vain lisää työttömyyttä.
Hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, nämä tavoitteet vaikuttavat minusta ristiriitaisilta ja saavat meidät itse asiassa tekemään valinnan kahden hyvin erilaisen käsitteen välillä, eniten ja vähiten tarjoavan käsitteen välillä. Jos siis todella haluamme päästä kunnianhimoiseen ympäristöpolitiikkaan, pohdinta on ensin vietävä loppuun saakka ja on säilytettävä näiden arvokkaiden suodattimien hallinta, joita rajamme ovat. Jos siis ainoastaan ihmistä ja ympäristöä kunnioittaville tuotteille sallitaan pääsy yhteisön alueelle, ei ole epäilystä, etteivätkö kolmannet maat tee nopeammin työtä normiensa kohottamiseksi. Päinvastaisessa tapauksessa, jos viidakon laki voittaa, en valitettavasti pidä kestävää kehitystä koskevia ponnistelujamme kovinkaan arvokkaina.
Tämä koskee myös maatalouden menetelmiä, sillä vaikka onkin esimerkiksi halvempaa omakustannushintojen kannalta kasvattaa karjaa Amazonin metsän tuhkassa, ympäristön ja työllisyyden kannalta on sen sijaan järkyttävää asettaa samoilla markkinoilla tällainen liha, joka on tietenkin paljon halvempaa, vastakkain eurooppalaisilla niityillä tuotetun lihan kanssa. Korkeiden normien tavoite on mielestäni tällaisessa yhteydessä erityisen vaikea saavuttaa.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella parlamenttia tästä sovittelutuloksesta, joka liittyy ratkaisuun yhteisön ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvää politiikkaa ja toimintaa koskevan ohjelman "Kohti kestävää kehitystä" tarkistamisesta. Parlamentin ja ministerineuvoston rakentava ja realistinen asenne on mahdollistanut tämän tuloksen. Haluan erityisesti kiittää esittelijää rouva Lone Dybkjæriä ja ympäristövaliokunnan puheenjohtajaa herra Ken Collinsia, kuten myös Britannian puheenjohtajistoa siitä energisestä tavasta, jolla he ovat ryhtyneet käsittelemään tätä asiaa. Komissio on luonnollisesti erittäin mielissään siitä, että se on voinut osallistua tähän yhteiseen kompromissiin useiden kokouspöytäkirjoihin liittyvien tarkistuksien ja selvityksien avulla. Komissio haluaa nyt tehdä oman osuutensa ohjelman voimassaoloajan puitteissa ja tehdä ehdotuksia toimista, jotka ovat välttämättömiä kyseessä olevan sovittelutuloksen toteuttamiseksi. Luotan siihen, että tämän päätöksen toteuttaminen edistää lisäksi ympäristönäkökohtien integroimista muihin politiikan aloihin niin kuin perustamissopimuksessa vaaditaan ja kuten Cardiffin huippukokouksessa päätettiin.
Sallikaa minun lisäksi tehdä pari yksittäistä huomautusta muutamaan kysymykseen, jotka tämän päivän keskustelussa on esitetty. Useat puhujat, muun muassa rouva Dybkjær, rouva Flemming ja rouva Myller käsittelivät uusiin jäsenmaihin liittyvää kysymystä. Voin vain vahvistaa sen, mitä olen jo useaan otteeseen sanonut parlamentin esittämien kysymysten ja siellä käytyjen keskustelujen yhteydessä, että oma käsitykseni on, että kolmen uuden jäsenmaan standardeja ei saa heikentää. Rouva Flemmingille haluaisin myös sanoa, että esimerkiksi ehdotukset, jotka liittyvät happamoitumisstrategiaan ja siitä seuraavaan bensiinin rikkipitoisuuteen, ovat ehdotuksia, joiden suorana tavoitteena on, että uusien jäsenmaiden standardit ulotettaisiin koskemaan myös muita yhteisön osia, joten olemme todellakin myös olleet tilanteessa, jossa olemme ottaneet vaikutteita uusista jäsenmaista.
Voin myös vahvistaa, että lupasin neuvoston huhtikuisessa kokouksessa Chesterissä, että laadimme kemiallisia aineita koskevan toimintasuunnitelman. Maatalouspolitiikkaan liittyen, jota rouva Graenitz, herra Eisma ja herra Blokland jo käsittelivät, haluaisin sanoa, että olen herra Boklandin kanssa samaa mieltä siitä, että maatalouspolitiikkaa koskeva voimakkaampi selvitys olisi ollut parempi, mutta meillä on mahdollisuus palata siihen, koska Agenda 2000 -ohjelman yhteydessä voimme keskustella maatalouden ja ympäristön välisestä suhteesta. Siitä käydyt keskustelut osoittavat selvästi, miten tärkeä tämä kysymys on. Haluan lopuksi vastuuseen liittyen vain painottaa sitä, että toivon ja työskentelen edelleen sen puolesta, että voimme esittää asiasta valkoisen kirjan tämän vuoden aikana.
Arvoisa puhemies, näillä huomautuksilla haluaisin vielä kerran kiittää tuloksesta.

Puhemies
Kiitos, komissaari Bjerregaard!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tartuntatautien epidemiologinen seuranta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cabrolin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0276/98) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkoston perustamisesta yhteisöön (C4-0383/98-96/0052(COD)).

Cabrol
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tartuntatautien Euroopan unionin väestöön kohdistavan vakavan ja joissakin tapauksissa kuolemaan johtavan uhan johdosta komissio ehdotti huhtikuussa 1996 yhteisön seurantaverkoston perustamista, jotta voitaisiin reagoida tehokkaammin, jos vakavia tauteja ilmestyy uudelleen.
Euroopan parlamentti oli jo kauan vaatinut tätä aloitetta. Jäsenvaltioiden ministerineuvostossa esittämä vastaus tähän aloitteeseen oli kuitenkin suuri pettymys. Neuvosto näytti heinäkuussa 1997 hyväksytyssä yhteisessä kannassaan haluavan tehdä kaikkensa rajoittaakseen tehokkaita toimia, eli niitä, joita voitaisiin toteuttaa yhteisön tasolla, suojelemalla mahdollisimman paljon jokaisen jäsenvaltion etuoikeuksia ja palauttamalla jokaisessa tapauksessa päätökset yhteisön sijasta jokaisen hallituksen tehtäviksi.
Parlamentti yritti onneksi tammikuussa 1998 toisessa käsittelyssä hyväksytyissä tarkistuksissaan palauttaa niiden toimien tehokkuuden, jotka oli toteutettava uudelleen ilmestyviä tartuntatauteja vastaan. Tästä seurasi näin ollen sovittelumenettelyn käynnistyminen.
Niiden lukuisten virallisten ja epävirallisten neuvotteluistuntojen aikana, joita valtuuskuntamme ja sen puheenjohtaja Ken Collins pitivät neuvoston kanssa, kävimme ankaraa taistelua, jonka avulla saimme hankittua välttämättömät takeet. Ensiksikin jokaisessa jäsenvaltiossa nimetään julkisesti kansallinen keskus, joka on virallisesti yksilöity ja jonka tehtävänä on kerätä tietoa kehittyvistä tartuntataudeista sekä valvontatoimista. Toiseksi perustetaan yhteisön verkosto, joka liittää kaikki kansalliset keskukset yhteen, verkosto, jonka tehtävänä on koota yhteen kerätyt tiedot ja jossa tieto kulkee molempiin suuntiin eli kansallisista keskuksista verkostoon ja päinvastoin. Tämä on tarkistus 13.
Lopuksi oli paljon vaikeampaa saada hyväksyntä keskukselle, jonka tehtävänä on luokitella nämä tiedot, analysoida ne ja antaa varhainen varoitus, jotta voitaisiin suositella toteutettavia toimia. Hyväksyntä saatiin ainoastaan sille, että Euroopan komissio ottaa tällaisen toiminnan hoidettavakseen, se on tarkistus 5.
Kykenimme saamaan hyväksynnän sille, että tietojen keräämisen kaikissa vaiheissa käytetään yhteisön yhteenkuuluvuuden saavuttamiseksi selkeitä määritelmiä, että sovittujen menetelmien mukaisesti kerätyt tiedot ovat keskenään yhteensopivia ja että käytetty kieli ja menetelmät ovat tarkoituksenmukaisia. Oli hyvin vaikea saada hyväksyntä erityisille rahoitusvaroille. Tekstissä jätetään avoimeksi ainoastaan yhteisön erityisrahoituksen mahdollisuus. Se on tarkistus 4.
Pystyimme välttämään valvottavien tautien valinnassa mielivaltaisten arviointiperusteiden laatimisen ja saamaan tunnustuksen sille, että on välttämätöntä koota kyseessä olevien tautien ominaisuudet, jotka eivät ole pelkästään kliinisiä vaan myös mikrobiologisia. Tartuntatautien luettelo ei ole lisäksi pelkästään viitteellinen vaan todellinen. Tätä luetteloa voidaan muuttaa yhteisymmärryksessä Euroopan parlamentin kanssa.
Mitä toteutettaviin toimiin tulee, yhteisön tasolla määriteltävän päälinjan käsite hyväksyttiin, eikä sitä, että päätökset kuuluisivat jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, kuten neuvoston yhteisessä kannassa vaadittiin. Jokaisen jäsenvaltion on päinvastoin ennen toimien toteuttamista kuultava muita jäsenvaltioita, paitsi ehdottoman kiireellisissä tapauksissa.
Euroopan unionin ulkorajoille hyväksyttiin myös toteutettavaksi valvontaa. Koko järjestelmän toimintaa - kansalliset keskukset, verkosto, eurooppalaiset keskukset - arvioidaan säännöllisesti järkevinä määräaikoina.
Lopuksi yhteinen ehdotus, johon päädyimme, ei ole täydellinen, mutta on vaikea saada enempää aikaan nykyisessä Euroopan rakentamisen vaiheessa. Parlamentin valtuuskunta suosittelee siis, että parlamentti hyväksyisi päätöksen sovittelukomitean hyväksymän yhteisen ehdotuksen sanamuodon mukaisesti.

Needle
Arvoisa puhemies, sen julkisuusnäytelmän jälkeen, joka meillä oli herra Cabrolin edellisen tupakan mainontakieltoa koskevan mietinnön yhteydessä, on valitettavaa palata terveysalan työntekijöiden iltavuoroon parlamentissa tänä iltana. Mielestäni on aika ironista, että tämä aihe on siirretty tähän ajankohtaan, kun otetaan huomioon, että komissio pitää tätä tartuntatautien verkostoa yhtenä tärkeimmistä Maastrichtin sopimuksen jälkeisen terveyttä koskevan kehyksen osista ja että myös puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta asetti sen menestyksekkään loppuun saattamisen sovittelussa erityisen tärkeäksi prioriteetiksi.
Siitä huolimatta herra Cabrolin työ hänen saattaessaan joitakin monimutkaisia neuvotteluja päätökseen ansaitsee suuremman yleisön ja onnittelumme sekä sen, että mietintö hyväksytään siitä äänestettäessä, mikä epäilemättä tapahtuu huomenna koko ryhmäni täydellä tuella.
Toisessa käsittelyssä joitakin valtavia esteitä jäi selvittämättä. Pääasiassa ne liittyivät talousarvioon - joka näyttää olevan ikuinen terveysriski - ja kysymyksiin jäsenvaltioiden ulkorajojen valvonnan vastuusta sekä komission ehdotusten lisäksi erityisesti esittelijän omaan aloitteeseen, joka koskee työlleen omistautunutta keskusta verkoston ytimessä.
Yhteenveto aikaisemmista käsittelyistä muistuttaa meille, että haudoin silloin mielessäni epäilyksiä sen suhteen, että tämä voitaisiin saavuttaa nykyisessä poliittisessa ja taloudellisessa ilmapiirissä, huolimatta esittelijän perustelujen kiistattomasta vahvuudesta ja parlamentin innostuksesta kahdessa käsittelyssä. Tuo epäilys on osoittautunut hyvin aiheelliseksi. Mutta jos jotkut näkevät sen pilvenä, niin sitten se liite, jonka komissio on liittänyt lopulliseen tekstiin, on nähtävä tuon pilven hyvin merkittävänä hopeareunuksena. Sitoumuksen tekeminen siitä, että komissio huolehtii erityisen hyvin sellaisen rakenteen muodostamisesta, joka voidaan selvästi identifioida ja jossa on riittävästi henkilökuntaa, jolla taataan päätöksen hyväksyminen, on merkittävä saavutus kaikkien kolmen toimielimen välisissä neuvotteluissa.
Tänään kiitämme erityisesti herra Cabrolia - ja herra Collinsia valiokunnan puheenjohtajana - mutta komissaari Flynnin ja hänen joukkueensa pääosastossa V F sekä pysyvien edustajien neuvoston puheenjohtajan tekemä ahkera työ merkitsee sitä, että jälleen kerran uusi menestys voidaan merkitä ylös lisäämään niitä kasvavia lukuja, jotka kertovat mieluisista neuvottelujen päätökseen saattamisista, erityisesti noista, jotka hoidettiin herra Cabrolin mainitsemalla tavalla.
Mitä tämä kaikki merkitsee kansalaisillemme? Meidän on oltava valppaita, jotta varmistamme, että päätös pannaan täytäntöön perusteellisesti ja kiireellisesti. Se on kuitenkin lisätunnustus siitä, että EU on hyvässä asemassa ryhtyäkseen toimiin kansalaistensa terveyden suojelemiseksi. Tietenkin WHO: lla on roolinsa suurine tietomäärineen; tietenkin kansallisilla ja paikallisilla terveystoimielimillä on selkeä rooli valvonnassa ja seurannassa; mutta niin on kyllä EU: llakin, ja se on oikeutettua, kun miljoonat kansalaisemme haluavat siirtyä maanosan toiselle puolelle töihin, opiskelemaan, tai erityisesti tähän aikaan vuodesta mennäkseen lomalle.
Ranskalaisilla, jotka juhlivat Bastiljin valloituspäivää ilotulituksin tänä iltana tämän kaupungin keskustassa, on oikeus odottaa, että heillä ei ole ehkäistävissä olevaa vaaraa muiden ihmisten joukossa, jotka myös nauttivat juhlallisuuksista. Sadoillatuhansilla jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa käyneillä faneilla, jotka nyt suuntaavat kotia kohti, on samat oikeudet ja velvollisuudet eurooppalaisella maaperällä korkeimpiin terveysturvan tasoihin, tulevatpa he Saksasta, Jamaikasta tai mistä tahansa. Noista rakenteista, jotka tällä päätöksellä nyt perustetaan, kansalaiset voivat luottavaisesti etsiä varmuutta siitä, että senkaltaiset tappajataudit, jollaisia ilmaantuu yhä uudelleen joskus huolestuttavassa määrin niin muihin maanosiin kuin tännekin, eivät todennäköisesti surmaa heitä. Tuo on hyväksi kansalaisillemme; se on hyväksi heidän terveydelleen ja se on hyväksi myös heidän demokraattisille oikeuksilleen. Vaikka harvat tietävät sen, kun ilotulitukset räjähtelevät ulkona tänä iltana, siinä on erittäin hyvä syy meille täällä oleville hieman juhlia kaikessa rauhassa tätä vaatimatonta mutta tärkeää tointa ja kiittää kaikkia niitä, jotka ovat vastuussa sen aikaan saamisesta, kuten minä teen nyt.

Flynn
Yhteinen tavoitteemme on edistää ja suojella yksilöiden ja väestöjemme terveyttä. Tässä mielessä tämä päivä on todellinen virstanpylväs yhteisön terveyspolitiikan kehityksessä. Parlamentti on valmis hyväksymään ne päätökset, joilla perustetaan tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkosto yhteisöön.
Tämän päätöksen hyväksyminen on merkittävä askel eteenpäin tautien vastaisessa taistelussa. Tuen molempia asiaan myötävaikuttaneita henkilöitä siinä suhteessa. Ilta on todella tärkeä. Päätös mahdollistaa uusiin, konkreettisiin aloitteisiin ryhtymisen sekä lisäseurannan ja -valvonnan. Sillä perustetaan verkosto, jonka tarkoituksena on vastata tehokkaasti ja koordinoidusti tartuntatautiepidemioihin tai tartuntatautien puhkeamisiin yhteisössä, jossa ei ole sisärajoja.
Päätös ei rajoitu yksinkertaisesti seurantatietojen lähettämiseen. Minulla on ilo tunnustaa se avainasema, joka parlamentilla on ollut tämän päätöksen ja niiden vaatimusten laatimisessa, jotka täydentävät sitä. Parlamentin jäsenet ja erityisesti esittelijä, herra Cabrol, ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puheenjohtaja, herra Collins, ansaitsevat täyden kunnian ponnisteluistaan ja menestyksestään tämän tärkeän oikeudellisen välineen muotoilussa, joka on ratkaisevan tärkeä Euroopan kansalaisten terveydelle.
Suhtaudun myönteisesti tapaan, jolla parlamentti ja neuvosto suhtautuivat sovitteluvaiheeseen ja suorittivat kukin oman osansa täydellisesti tämän päätöksen hyväksymisen varmistamiseksi. Kannatan vilpittömästi sitä, mitä herra Needle sanoi tämän osalta. Itse sovittelukokous johdettiin mitä tehokkaimmalla ja yhteistyökykyisimmällä tavalla, ja valtuuskunnille on annettava täysi kunnia hyvin tehdystä työstä.
Pöytäkirjaan merkittäväksi, haluaisin toistaa komission kaksi lausumaa, jotka esitettiin kokouksessa, jotta ne merkitään asianmukaisesti pöytäkirjaan, koska mielestäni ne on tärkeä merkitä muistiin. Mitä tulee 1 artiklaan, komissio kiinnittää erityisesti huomiota siihen, että se huolehtii rakenteesta, jossa on riittävästi henkilökuntaa ja joka voidaan asianmukaisesti identifioida, jotta taataan päätöksen hyväksyminen, käytettävissä olevat voimavarat huomioonottaen.
Mitä tulee 7 artiklan määräysten täytäntöönpanoon - kohta, johon herra Needle viittasi ja josta myös herra Cabrol on erittäin kiinnostunut - komissio kiinnittää erityisesti huomiota sen varmistamiseen, että komissiota avustavaa komiteaa koskevista menoista päätetään siten, että rahoituskurin sääntöjä sovelletaan niihin tiukasti, erityisesti mitä tulee niiden asiantuntijoiden määrään, joita pidetään välttämättöminä tämän päätöksen asianmukaiselle täytäntöönpanolle. Kiitän teitä tuestanne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Flynn!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Naisten terveydentila
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van Dijkin laatima naisten oikeuksien valiokunnan mietintö (A4-0260/98) komission kertomuksesta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle naisten terveyden tilasta Euroopan yhteisössä (KOM(97)0224 - C4-0333/97).

Larive
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmän nimissä haluaisin pyytää rouva van Dijkin mietinnön palauttamista. Tahtoisin hyvin selvästi tuoda julki, että me kaikki tunnemme rouva van Dijkin työteliäänä ja naisten oikeuksien puolesta vakuuttuneena esitaistelijana, mutta että tämä mietintö, jossa on 90 ehdotusta komissiolle ja jäsenvaltioille, ei ole sopiva mietintö edistämään naisten terveyden tilaa. Se sisältää ylipitkän muistilistan. Euroopan komissio tarvitsee parlamentilta selkeän ja ytimekkään tiedonannon, ja me tahdomme, että toimiin ryhdytään. Mietintö sisältää suuren määrän ehdotuksia, jotka eivät kuulu Euroopan unionin toimivallan piiriin, kuten aborttia koskevat kansalliset valtuudet. Edellä mainituista syistä puolueryhmäni ehdottaa mietinnön palauttamista naisten oikeuksien valiokuntaan, jotta voisimme niin nopeasti kuin mahdollista, syys-lokakuussa, lähestyä komissiota lyhyellä ja ytimekkäällä mietinnöllä. Valitan, että asiassa täytyy käydä näin, ja haluan mielelläni sanoa sen vielä henkilökohtaisesti, koska tämä on rouva van Dijkin viimeinen istunto. Olisin paljon mieluummin tahtonut asiassa käyvän toisin. Hän on ehtinyt laatia suuren määrän hyviä mietintöjä ja minä tulen henkilökohtaisesti myötävaikuttamaan siihen, että mietintö otetaan taas pian täysistunnossa käsiteltäväksi, mutta silloin lyhyempänä ja ytimekkäämpänä ja siten, että siitä käy selvästi ilmi, mitkä tavoitteet asetetaan etusijalle.

Puhemies
Te olette nyt esittäneet pyynnön 129 artiklan mukaisesti. Pyynnön puolesta tai sitä vastaan voi puhua ainoastaan yksi henkilö. Kuka haluaisi perustella sen? Rouva Heinisch!

Heinisch
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kuin rouva Larive. Olemme keskustelleet kauan, esittäneet useita tarkistuksia ja käyneet todella hyviä keskusteluja rouva van Dijkin kanssa. Emme kuitenkaan useilla alueilla onnistuneet pääsemään kannoissamme yhteisymmärrykseen muiden puolueryhmien kanssa ja saamaan hyvää tulosta. Olen itse farmaseuttina kiinnostunut aiheesta nainen ja terveys. Emme kuitenkaan yksinkertaisesti voi jättää monia tarkistuksia tähän mietintöön, koska niillä ei ole mitään tekemistä naisten terveyden kanssa. Siksi yhdyn puolueryhmäni kanssa liberaali- ja demokraattipuolueen kantaan ja pyydän valiokuntakäsittelyyn palauttamista.

Puhemies
Kiitos, kuka haluaisi nyt puhua tätä pyyntöä vastaan?

Hautala
Arvoisa puhemies, haluan vastustaa liberaalien pyyntöä siitä syystä, että ensinnäkin tämä on rouva van Dijkin viimeinen istunto ja olisi todella vahinko jos emme saisi tätä valmiiksi. Toiseksi, jos tässä mietinnössä nyt on aika paljon asioita, niin se johtuu kyllä siitä, että naisten terveyttä ei ole kartoitettu kovin hyvin erillisenä kysymyksenä. Esimerkiksi tilastot ovat puutteellisia, jolloin minun mielestäni mietintö, sellaisena kuin se nyt on, toimii komissiolle eräänlaisena kokoelmana niistä asioista, jotka myöhemmin pitäisi systematisoida ja ottaa huomioon. Minusta on äärimmäisen valitettavaa, että tämä halutaan panna pelkästään esittelijän syyksi. Varmasti valiokunta on kuitenkin kokonaisuudessaan osallistunut mietinnön laatimiseen, koska valiokunnassa jätettiin 96 muutosehdotusta, jos en väärin muista. Ne on nyt karsittu 34: ään. Kyllä tästä nyt selvitään. Lisäksi on aivan selvää, että abortista ei tässä salissa koskaan saa yksimielistä kantaa.

Puhemies
Ennen kuin äänestämme, rouva Roth, palatkaa työjärjestykseen. Rouva Roth, mihin artiklaan viittaatte?

Roth
Arvoisa puhemies, viittaan 112 artiklaan päätösvaltaisuudesta. Pyydän päätösvaltaisuuden toteamista.

Puhemies
Jos rouva Roth esittää tämän pyynnön, vähintään 29 jäsenen on noustava seisomaan sen tukemiseksi. Te ette voi esittää pyyntöä yksin, vaan te tarvitsette vähintään 29 parlamentin jäsenen tuen. Pyydän rouva Rothin pyyntöä kannattavia jäseniä nousemaan seisomaan.
(8 jäsentä nousi seisomaan.) Täten pyyntö päätösvaltaisuuden toteamisesta on hylätty.

Roth
Arvoisa puhemies, anteeksi, mutta 112 artiklan 5 kohdassa sanotaan myös, että te voitte todeta puhemiehenä, onko salissa ylipäänsä 29 henkilöä paikalla. Te voitte itse todeta päätösvaltaisuuden.

Puhemies
Pyyntö päätösvaltaisuuden toteamisesta hylättiin.
(Vastalauseita Rothilta) Rouva Roth, minä johdan täällä istuntoa, ja minä sanoin, että pyyntö hylättiin! Siirrymme nyt äänestämään pyynnöstä valiokuntakäsittelyyn palauttamisesta.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)
Roth
Arvoisa puhemies, minua ei äsken otettu huomioon. En tiedä, olisiko niin käynyt, mutta te sanoitte, että minä olisin pyytänyt päätösvaltaisuuden toteamista. Minä kuitenkin viittasin toisessa työjärjestystä koskevassa pyynnössäni 112 artiklan 5 kohtaan, koska halusin tietää, onko salissa ylipäänsä paikalla 29 ihmistä, ja nimenomaan ennen äänestystä, ennen kuin herra Posselt ja herra Bourlanges ryntäsivät sisään! Te ette sallinut sitä; silloin olisitte nimittäin voinut todeta päätösvaltaisuuden. Se on nyt vanha asia, mutta minä viittasin toiseen asiaan!

Puhemies
Rouva Roth, ymmärsin varsin hyvin, mitä te pyysitte, mutta sellaista pyyntöä ei voi esittää. Varapuhemies voi tehdä sen, mutta hänen ei ole pakko tehdä sitä! Pyydän anteeksi, mutta teidän on kyllä luettava työjärjestys hyvin tarkasti. Joka tapauksessa äänestys valiokuntakäsittelyyn palauttamisesta tapahtui lainvoimaisesti. Siten tämän esityslistakohdan käsittely on nyt päättynyt, sillä mietintö palautettiin takaisin valiokuntaan.
Palatkaa työjärjestykseen, rouva García Arias.

García Arias
Arvoisa puhemies, pahoittelen sitä, ettei rouva Rothin tekemää menettelyä koskevaa esitystä otettu huomioon. Haluan yksinkertaisesti huomauttaa, etten ymmärrä sitä, miksi viittaus raskaudenkeskeytykseen tietyin ehdoin, jotka ovat voimassa kaikissa meidän maissamme, on aiheuttanut tällaisen reaktion. Palautan mieliinne ne ehdot, joiden osalta raskaudenkeskeytyksiä säännellään käytännöllisesti katsoen kaikissa meidän maissamme: raiskaus- tai insestitapaukset, sikiön vaikea epämuodostuma ja myös äidin sairastumisriski. En ymmärrä tätä keskustelua. Olen valitettavasti eri mieltä koordinaattorini asenteesta, mutta mielestäni, arvoisa puhemies, haluan merkinnän pöytäkirjaan, että on välttämätöntä tuomita tämä tilanne.

Puhemies
Rouva García Arias, keskustelu on päättynyt. Parlamentin jäsenet ovat äänestäneet ja äänestys oli yksiselitteinen ja selvä. Annoin vielä äänestää koneäänestyksellä, jotta asiassa ei olisi epäselvyyksiä.

Ympäristöverot ja julkiset ympäristömaksut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Olssonin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A40200/98) komission tiedonannosta: ympäristöverot ja julkiset ympäristömaksut yhtenäismarkkinoilla (KOM(97)0009 - C40179/97).

Olsson
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on teettänyt minulla paljon mielenkiintoista työtä. Se perustuu komissiolta saatuun tiedonantoon, joka on oikeastaan vain oikeudellinen kehys mahdollisuuksille ottaa ympäristöverotus käyttöön jäsenmaissa.
Epäilen, että komissaari Bjerregaard, joka ei valitettavasti nyt ole läsnä, on alusta alkaen toivonut, että tämä tiedonanto olisi ollut hieman poliittisempi. Se ei kuitenkaan ole ollenkaan poliittinen, sillä sehän oli vain "luuranko" . Omalla tahollamme, ympäristövaliokunnalta ja muilta lausunnon antaneilta valiokunnilta saamallamme hyvällä avustuksella, olemme yrittäneet "saada hieman lihaa luiden päälle" , koska tämä on erittäin tärkeä kysymys.
Hyvin suuri osa ympäristöongelmistahan on rajat ylittäviä. Sen vuoksi niistä selviäminen vaatii yhteistyötä. Taloudelliset ohjauskeinot ovat näissä yhteyksissä usein tehokkaita, mutta niiden käytön tehostamiseksi on parannettava mahdollisuuksia päättää EU: n yhteisistä ympäristöveroista.
Ehdotuksemme sisältää joukon toimia. En aio käsitellä niitä kaikkia, mutta haluamme muun muassa, että komissio tekisi ehdotuksia taloudellisten ohjauskeinojen käyttämisestä saastuttamisen ja kestämättömän luonnonvarojen hyödyntämisen vähentämiseksi kaikissa jäsenmaissa. Olemme lisäksi sitä mieltä, että ympäristöveroille on asettava vähimmäistasot "saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaisesti. Olemme sitä paitsi sitä mieltä, että EU: n on myös toiminnallaan edistettävä verotaakan siirtämistä työvoiman verottamisesta ympäristön hyväksikäytön verottamiseen, mitä kutsutaan niin sanotuksi verorasituksen siirtämiseksi.
Nykyäänhän on niin, että ne maat, jotka ottavat käyttöön uusia ympäristöveroja, saavat erittäin useasti arvostelua osakseen muun muassa oman elinkeinoelämän taholta. Vasta-argumentti on nimittäin se, että ympäristöverot heikentävät oman teollisuuden tai oman maatalouden kilpailuedellytyksiä. Arvostelu on aiheellista sikäli, että ympäristövero merkitsee luonnollisesti lisäkustannuksia, joita muilla kilpailijamailla ei ole. Tällainen ajattelu vaikeuttaa kuitenkin suuresti ympäristöverojen käyttöönottamista ylipäänsä.
Olen erittäin iloinen siitä, että huomaan komissaari Bjerregaardin palaavan takaisin. Toistan nopeasti sen, mitä alussa sanoin, nimittäin, että uskon, että komissaari oli alunperin toivonut, että olemassa olisi ollut muutakin kuin pelkät ympäristöveron puitteet, että tiedonannossa olisi ollut hieman poliittista sisältöäkin. Nyt saimme komissiolta pelkän "luurangon" . Olemme yrittäneet "saada hieman poliittista lihaa" tämän luurangon ympärille ja juuri sitä aiomme esitellä ja siitä aiomme keskustella tänä iltana.
Jos haluamme, että Euroopan unionissa selvitään siitä, että eri maiden välinen samanlainen kilpailutilanne säilyy yhteismarkkinoilla, näihin kysymyksiin liittyvä rajat ylittävä yhteistyö on välttämätöntä. Valitettavasti useat käytettävissämme olevat kansainväliset foorumit ovat melko voimattomia. Meiltä puuttuvat mahdollisuudet sopia sitovista säännöistä, joita pitää noudattaa. Me kyllä kokeilemme sitä eri yhteyksissä, esimerkiksi YK: n puitteissa ja eri ryhmittymissä ympäri maailmaa. Nykyään on oikestaan vain yksi järjestö, jolla on voimaa luoda tällaiset yhteiset säännöt, nimittäin Euroopan unioni. EU: n vaatimukset yksimielisyydestä, jota tarvitaan verokysymyksistä päätettäessä, luovat poliittisen esteen sille, että tämä toimisi. Valiokunnassa pahoitellaan, ettei Amsterdamin sopimuksessa saatu aikaan edistysaskelia mitä tulee EU: n tasolla tehtäviin päätöksiin ympäristöveron käyttöönottamisesta.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun lopettaa sanomalla, että EU: n tason ympäristöverot eivät ainoastaan parantaisi ympäristöä vaan niiden avulla voitaisiin myös parantaa nykyistä tilannetta, jossa parhaat rankaisevat itseään. Verotuksen vaihtelu voisi parantaa Euroopan teollisuuden kilpailukykyä ja tehdä Euroopasta kilpailukykyisemmän yhä kovenevassa maailmankaupassa. "Vihreä" verouudistus voi tukea Euroopan teollisuusrakenteen muuttamista kohti kestävämpää suuntaa.

Holm
Arvoisa puhemies, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta oli yksimielinen johtopäätöksissään. Haluamme painottaa tämän kysymyksen tärkeyttä. Mielestämme EU: n tasolla on säädettävä vähimmäistasot, jotta periaatetta "saastuttaja maksaa" nopeutetaan; se on erittäin tärkeä ensimmäinen askel. Olemme myös keskustelleet hyvin paljon siitä, millainen tilanne jäsenmaissa on nykyään. Tietyillä jäsenmailla on melkoisesti ympäristöveroja ja ympäristömaksuja, kun taas toisilla niitä ei ole. Jäsenmailla on siis suuri vapaus tässä asiassa. Tärkeää tässä yhteydessä on, että jäsenmaat voivat jakaa kokemuksiaan muiden jäsenmaiden kanssa, jotta ne voisivat toimia samoin. Tutkimuksesta on tällöin suurta apua. Tutkimuksen on oltava tällä alueella hyvin pitkällä, jotta muut maat voisivat oppia hyvistä esimerkeistä. Sen vuoksi me energia-asioita käsittelevässä valiokunnassa painotamme, että on ajateltava toissijaisuusperiaatetta, toisin sanoen eri sääntöihin ei pidä pakottaa, vaan ratkaisuja on oltava useita.
Sitä paitsi, kun EU: n perustamissopimus tehtiin, ympäristöveroja ja ympäristömaksuja ei ollut otettu lainkaan huomioon. Tämä on aiheuttanut sen, että koko EU: n lainsäädäntö on jäänyt jälkeen tässä asiassa sillä aikaa, kun kuluttajat ja yritykset puhuvat muutoksen puolesta. Sen vuoksi on tärkeää, ettei yhteisölainsäädäntö estä sitä kehitystä, joka on meneillään useissa jäsenmaissa, muun muassa Pohjoismaissa, ja joka pyrkii useampiin ja hyviin ympäristöveroihin ja ympäristömaksuihin, jotta niiden käyttö leviäisi ja lisääntyisi ja jotta EU: n päämäärä ekologisesti kestävästä EU: sta ja yhteiskunnasta voitaisiin saavuttaa. Silloin yhteisölainsäädäntö ei saa samanaikaisesti hidastaa sitä.

Myller
Arvoisa puhemies, pidän tärkeänä tätä avausta saattaa voimaan ympäristöverot Euroopan laajuisesti. On tärkeää huomata kuitenkin, että pelkästään ympäristöveroilla ei ympäristökysymyksiä ratkaista. Tarvitaan hyvä kombinaatio hyvän ympäristölainsäädännön ja sitä tukevan ympäristöverotuksen välillä. Vain tällä kombinaatiolla ja yhteistyöllä on mahdollisuutta päästä hyviin tuloksiin. Se, että nyt harkitaan ja pitääkin harkita yhdenmukaista kohtelua ympäristöverolle eri maissa, tarkoittaa todellakin sitä, että niillä mailla, jotka ovat jo toteuttaneet vapaaehtoisesti ympäristöveroja, ei ole enää sitä painetta, joka tällä hetkellä tulee teollisuuden taholta, kun sanotaan, että nämä maat ikäänkuin vapaaehtoisesti antavat kilpailuetua kilpailijoilleen.
Mielestäni asiaa ei kuitenkaan voida katsoa näin yksinkertaisesti. Myös sitä, että ympäristöverot ja ympäristöä säästävät tuotantomenetelmät ovat käytössä, voidaan pitää kilpailuetuna. Mielestäni koko Euroopan unionin sisämarkkina-alueena tulisi tähdätä siihen, että Euroopan kilpailuetu on nimenomaan se, että meillä on käytettävissä sellaiset välineet tuotantoa ja kulutusta ohjaamaan, joilla on ympäristöä säästävät ja ympäristöä parantavat vaikutukset.
Mielestäni ympäristövero on järkevä tapa ohjata kulutusta ja tuotantoa. Se sopii erinomaisen hyvin markkinatalouteen, koska se toimii sen periaatteiden mukaisesti mutta pelkästään markkinatalouteen ei luonnollisestikaan voida luottaa. On välttämätöntä, että poliittisilla päättäjillä on aito tahto siihen, että ympäristökysymykset ovat tärkeällä sijalla ja että verotuksen ohjaavuutta käytetään tähän suuntaan.
Kun puhutaan, ja mielestäni pitää puhua siitä, että ympäristöverojen käyttöönoton lisäämisellä voidaan vähentää muita, esimerkiksi palkkatuloihin kohdistuvia veroja, niin silloin ei missään tapauksessa voida ajatella niin, että ympäristöverot ja niiden tuotto olisi jotenkin sidottavissa vain ympäristöinvestointeihin ja ympäristökysymysten hoitamiseen. Kun ajattelemme, että verotuksen painopistettä muuttamalla voidaan päästä parempaan ympäristönsuojeluun, niin samalla on nähtävä, että se on myös keino kerätä yhteiskunnan tarvitsemia varoja, joilla hyvinvointipalveluja tuotetaan eli ympäristövero on nähtävä kokonaisuutena verotuksessa. Ei pelkästään niin, että ympäristöveroilla tuotetaan parempaa ympäristöä konkreettisesti, vaan että ohjaamalla ympäristöveroilla parempaan kestävämpään tuotantoon saadaan aikaan myös parempia, kestävämpiä yhteiskunnallisia palveluja, parempaa hyvinvointia kansalaisille.

Liese
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisa komissaari, haluaisin ensin kiittää esittelijää, herra Olssonia. Hän näki menettelyssä paljon vaivaa tämän mietinnön vuoksi, ja mielestäni hän on esittänyt hyvän mietinnön. Meillä on toimintatarvetta ympäristön alalla, vaikka tällä hetkellä ei kaikkialla olekaan suosittua puhua ympäristöpolitiikasta. Meillä on monia ratkaisemattomia ongelmia. Mainitsen vain kysymyksen siitä, miten Euroopan unioni ja jäsenvaltiot voivat ylipäänsä toteuttaa Riossa ja Kiotossa tekemänsä sitoumuksen hiilidioksidimäärien vähentämisestä. Tämän ongelman selvittämiseen on nyt useita mahdollisuuksia. Voidaan pyrkiä lainsäädäntötoimiin, voidaan jakaa valtion tukea, kumpikin asioita, jotka ovat tärkeitä, mutta jotka eivät mielestäni tuo ratkaisua kaikkiin ongelmiin. On parempi, että tälläkin alalla hyödynnetään markkinataloutta. Se johtaa ensiksi siihen, että löydetään tehokkain mahdollisuus ongelman ratkaisuun ja toiseksi siihen, että "saastuttaja maksaa" -periaate tulee voimaan.
Nyt esitetään tietenkin yleisesti: miksi julkiset ympäristömaksut ja ympäristöverot eivät ole jo yleisempiä Euroopassa ja maailmassa, jäsenvaltioissamme ja myös unionin tasolla? Se johtuu siitäkin, että jos ympäristöveroja halutaan korottaa, silloin asetutaan yhä uudestaan alttiiksi sille epäluuloisuudelle, että sillä halutaan vain rahoittaa uusia julkisia palveluja. Valitettavasti edellinen puhuja ei myöskään ollut kovin tarkka tässä kohdassa. Hän sanoi, että voitaisiin taas ryhtyä uusiin hankkeisiin, joihin valtiolla olisi myös varaa. Hylkäämme PPE-ryhmänä tämän käsityksen. Haluamme ympäristöveroja, jotta voisimme vähentää veroja ja maksuja muilla aloilla. Emme tarvitse Euroopassa yhteensä lisää veroja, vaan vähemmän veroja.
Tarvitsemme maksu- ja verotaakan jaossa uudenlaista jakoa, jossa ympäristön käyttöä verotetaan enemmän ja työntekijöitä vähemmän. Pyydän kuitenkin kollegoja ottamaan yhä uudestaan huomioon, että tämä väline osoittautuu järjettömäksi, jos sillä halutaan luoda valtiolle uusia tuloja. Siksi olemme myös esittäneet vastaavia tarkistuksia. On kyse tuloista riippumattomista välineistä, eikä missään nimessä verotaakan lisäämisestä.
Muuten pidän mietintöä erittäin hyvänä. Siinä sanotaan oikeutetusti, että on parempi ottaa käyttöön Euroopan tasolla tällainen julkinen maksu, tällainen vero. Mutta niin kauan kuin näin ei tapahdu, jäsenvaltioita on tietenkin rohkaistava käyttämään tällaisia välineitä, eikä niitä saa lannistaa. Valitettavasti meillä on ollut menneisyydessä sellaisia esimerkkejä, kuten esimerkiksi Saksassa käyttöön otettu ekologisesti suuntautuva moottoriajoneuvovero, joissa komissiolla oli kauan vaikeuksia edistää ympäristöystävällistä tekniikkaa, ja tämän on muututtava tulevaisuudessa. Niitä valtioita on tuettava, jotka haluavat käyttää tällaisia välineitä.
Aivan lopuksi haluaisin herättää ajatuksia arvonlisäverodirektiivin muuttamisesta, sillä käsitykseni on, että jotkin jäsenvaltiot olisivat hyvinkin valmiita ottamaan käyttöön korotetun arvonlisäveron energioihin liittyvien päästöjen osalta. Voimassa oleva Euroopan unionin arvonlisäverodirektiivi sallii sen, että energioille säädetään pienempi arvonlisävero, mutta ei suurempaa. Tässä komission olisi mietittävä, eikö sen pitäisi olla juuri päinvastoin. Energiankulutusta on vähennettävä, ja myös työn osuuden verottamista on vähennettävä, ja siksi sitä on mietittävä.

Hautala
Arvoisa puhemies, kollega Olsson on laatinut todella hyvän mietinnön, eikä siihen ole oikeastaan paljon lisäämistä. Uskon, että meillä vallitsee laaja yksimielisyys tämän mietinnön tasosta myös täällä salissa. Haluaisin kuitenkin korjata sitä, mitä kollega Liese äsken sanoi. Hän nimittäin väitti, että rouva Myller halusi lisätä jäsenmaiden verotaakkaa. Minä ymmärsin aivan toisin. Minä ymmärsin, että rouva Myller sanoi, että ympäristö- ja energiaverot tarjoavat mahdollisuuden alentaa työn verotusta, joka on erittäin tärkeä asia. Tämä periaatehan on ollut mukana muun muassa komissaari Montin energiaveroehdotuksessa.
Ympäristöverot ja -maksut ovat todellakin yksi parhaista instrumenteista ympäristönsuojelun edistämiseksi. Mutta samalla on todettava, että se on yksi katkerimmista esimerkeistä siitä, miten vaikea unionin tasolla on päästä minkäänlaisiin edistysaskeliin. Eikä Amsterdamin huippukokous tehnyt tätä asiaa yhtään helpommaksi. Amsterdamissa ymmärtääkseni Saksan liittokansleri Kohl torjui aivan viime hetkellä yritykset helpottaa päätöksentekoa ympäristöverotuksesta. Viittaan siihen, että liberaalit ovat tehneet erinomaisen tarkistusehdotuksen Olssonin mietintöön. He nimittäin ehdottavat, että ympäristöveroista voitaisiin päättää perustamissopimuksen artiklan 130 s nojalla, mikä varmaankin helpottaisi myös päätöksentekoa.
Itävalta on ilahduttavalla tavalla ilmoittanut, että se aikoo ryhtyä edistämään pitkään auki ollutta kysymystä energiaverotuksesta. Voimme varmaan kaikki täällä parlamentissa toivoa, että muut jäsenmaat yhtyvät tähän ponnisteluun. Kioton tavoitteet jäävät varmaankin saavuttamatta ellei Euroopan unionissa ryhdytä laatimaan yhteistä energiaverotusta. Monet jäsenmaat korostivatkin tätä seikkaa, kun ne hyväksyivät omalta osaltaan yhteisen taakanjaon perusteet viime ympäristöneuvoston kokouksessa.

Virgin
Arvoisa puhemies, tämä on hyvä mietintö. Vapaaseen markkinatalouteen sisältyy tekijöitä, jotka johtavat puhtaampaan ympäristöön. Investointituotteisiin liittyvä säästäväisyys on välttämätöntä, erityisesti kustannus- ja kilpailusyistä. Vapaa keskustelu lisää sitä paitsi kuluttajien ympäristötietoisuutta. He valitsevat ympäristöä vähän kuormittavia tuotteita ja ovat jopa valmiita maksamaan enemmän sellaisista tuotteista.
Taloudellisten ohjauskeinojen käyttö voi tästä huolimatta olla kuitenkin sopivaa, jotta markkinat saadaan korjattua sellaisten ympäristövaikutusten kohdalta, joita kuluttajan on vaikea arvioida. Ympäristömaksut, jotka konkreettisella tavalla heijastavat, mitä vaikutuksia päästöillä on ympäristöön, voivat olla tehokas keino markkinatalouden oikomiseksi. Eihän tuoton käyttäminen päästöjen aiheuttamien haittojen korjaamiseen voi myöskään olla väärin.
Taloudellisten ohjauskeinojen toinen etu on se, että ne kannustavat sellaisten keinojen tekniseen kehittämiseen ja käyttöönottamiseen, joista on vähemmän haittaa ympäristölle. Yritysten kannattaa sijoittaa ympäristöystävälliseen tekniikkaan. Verohelpotukset voivat olla hyväksyttävä vaihtoehto tapauksissa, joissa ympäristömaksut uhkaavat jäsenmaiden välistä kilpailua. On tärkeää, että ympäristömaksut kohdistetaan oikealla tavalla ja että niillä on hyvät perustelut esimerkiksi elinkaarianalyysien muodossa.
Mietinnössä otetaan esiin hiilidioksidipäästöihin liittyvä ympäristövero. Nämä verot ovat välttämättömiä Kioton tavoitteisiin pääsemiseksi. Näiden verojen yhdenmukaistaminen EU: ssa on luonnollisesti erittäin tärkeää niille maille, joissa nämä verot on jo otettu käyttöön.
Yksi taloudellinen ohjauskeino, jota mietinnössä ei oteta esiin, on luovutettavissa olevat päästöoikeudet. Tämä tarkoittaa sitä, että voidaan päättää sellaisesta päästötasosta, jonka luonto kestää, minkä jälkeen päästöoikeuksista voidaan käydä kauppaa, joka tarjoaa ympäristön kannalta myönteisiä toimia pienemmin kustannuksin.

Breyer
Arvoisa puhemies! Valitettavasti herra Liese, joka puhui täällä niin kiivaasti ympäristöverojen puolesta, ei ole enää paikalla. Olisin halunnut kysyä häneltä, miksi Saksa ei sitten toimi suunnannäyttäjänä ja miksi se on estellyt sitä 16 vuotta.
Mielestäni meidän ei pitäisi puhua tänään ympäristöveroista, vaan meidän pitäisi kysyä vihdoinkin, missä ne viipyvät! Vaadimme jo ennen Rion kokousta, että ympäristöverotus on vihdoinkin saatava, ja olemme yhä edelleen kaukana siitä. Kysymme myös, miksi valmisteverojen osalta sovittiin nollaverotuksesta, mikä ei ole pohjimmiltaan enempää kuin nolla. Kun nimittäin puhutaan nollaverotuksesta ja kun jäsenvaltiot voivat tehdä sen kanssa mitä haluavat, silloin se on enemmän kuin nolla, se on jopa naurettava numero! Meidän pitäisi kerrankin kysyä myös, miksi euron käyttöönotossa on mahdollista kahden kolmasosan enemmistö ja miksi ympäristöveroissa vaaditaan yksimielisyyttä.
Olisin halunnut tietää, merkitsevätkö ympäristöverot Euroopan unionille vähemmän kuin euro! Eikö olisi kiireellisen välttämätöntä ryhtyä tässä vihdoinkin sanoista tekoihin, kun otetaan huomioon maailmanlaajuiset ympäristön muutokset ja ympäristön tilan huononeminen?
Aivan keskeinen on kysymys siitä, missä oikeastaan viipyy yhdistetty CO2 -energiavero. Miksi emme paneudu taannoisen Alankomaiden pääministerin, herra Lubbersin ehdotukseen tai malliin? Hän nimittäin puhui suuntaa näyttävän mallin käyttöönotosta, joka perustuisi siihen, että sovimme ympäristöpäästöjen vähentämisen tavoitteesta, siis että sovimme tavoitteesta, mutta jätämme keinon toistaiseksi avoimeksi. Niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät väsy verottamaan yhä uudelleen, jotka kannattavat ympäristöveroa ja energiaveroa, on sitouduttava siihen, erityisesti niin kutsuttujen ekoveron ystävien, jotka ovat sopineet siitä epävirallisesti ympäristöministerien neuvostossa. Silloin sanomme, että tietystä päivämäärästä lähtien niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät voi saavuttaa sitä toisilla välineillä, on tultava mukaan.
Mielestäni voisimme saavuttaa sillä jotain olennaista, nimittäin sen, että lakkaisimme vihdoinkin piiloutumasta ja pelaamasta Mustaa Pekkaa, piiloutumasta kansallisesti Brysselin taakse ja huolehtimasta siten pysähtyneisyydestä. Tarvitsemme CO2 energiaveron elvyttämistä. Meidän on vihdoinkin pantava alkuun ympäristövero, ja ympäristö-CO2 -energiaverolla pääsisimme asiaan.

Pinel
Arvoisa puhemies, on välttämätöntä, että ympäristöulottuvuus, kuten sitä paitsi sosiaalinen ulottuvuuskin, sisällytetään verotuksellisiin välineisiin. On nimittäin täysin epänormaalia, että tuotteet, jotka ovat ilmeisen vastaavia mutta joiden ympäristövaikutukset voivat olla hyvin erilaiset, kilpailevat keskenään. Ongelmakenttä on sitä paitsi sama, sanoin sen äsken, kuin sosiaaliasioiden kohdalla. On aivan mahdotonta hyväksyä, että esimerkiksi kiinalaisissa vankiloissa valmistettuja työkaluja voidaan myydä kymmenen kertaa halvemmalla kuin muun muassa eläke-, sairausvakuutus- ja työttömyysvakuutusmaksuja maksavien eurooppalaisten valmistamia työkaluja.
Tämä tilanne tukee orjuutta siellä ja työttömyyttä täällä. Tilanne edellyttää siis ratkaisua, ja se voi todellakin liittyä veroihin, mutta meille tehty ehdotus, nimittäin ympäristöverojen käsite, ei ole oikea ratkaisu. Se tarkoittaa joka tapauksessa ongelman käsittelemistä väärästä päästä. Jos kyse on näpertelystä, jossa pyritään kasvattamaan yksityishenkilöiden ja yritysten jo ennestään liiallista verotaakkaa, sillä voi olla ainoastaan kielteisiä seurauksia taloudelle.
Sanoin kuitenkin, että ratkaisu voi liittyä veroihin. Pankaa merkille, ettemme tarvitse lisää veroja, vaan uuden tavan suunnitella nämä verot sellaisen perinpohjaisen verouudistuksen välityksellä, jossa sosiaalinen ja ympäristöulottuvuus sisällytetään itse verolaskelmien perusteisiin. Ei siis lisää veroja, vaan kokonaismäärältään muuttumattomia toisenlaisia veroja, jotka suosivat työllisyyttä, taloudellista lähitoimintaa, ympäristöä ja terveyttä.

Baldi
Arvoisa puhemies, komission yhtenäismarkkinoiden ympäristöveroja ja julkisia ympäristömaksuja koskeva tiedonanto, jota nyt käsittelemme, on tavattoman kiinnostava. Koska ympäristöä koskevat määräykset ovat kuitenkin monimutkaisia, on perusteltua ja tarkoituksenmukaista harkita niiden yksinkertaistamista ja selventämistä.
On hyödyllistä panna merkille se, että Euroopan unionia koskevaa sopimusta laadittaessa ei otettu huomioon tällaista verotuksellista välinettä; äärimmäisen monimutkaisen siitä tekee se, että sitä on käytettävä yhteisön lainsäädännön mukaisesti.
Olisi tarkoituksenmukaista pitää tätä tiedonantoa kannustimena yhteisen ympäristöpolitiikan luomiseksi myös verotuksen osalta ja pitää siten sen eri osia yhteisön voimavaroina. Epäilemättä verokannustimien laajempi käyttö mahdollistaisi paitsi ympäristöpolitiikan tehokkuuden myös sen kustannusten ja hyödyn välisen suhteen parantamisen, ja näin vältettäisiin ympäristöpolitiikan siirtyminen takaisin kansalliselle tasolle, mikä tuskin vahvistaisi eri asianomaisten alojen välttämätöntä yhteensovittamista.
Pidän keskeisenä sitä, että komissio jatkossa käsittelisi ympäristöverojen ja -maksujen valtavia taloudellisia seurauksia koskevaa ongelmaa, mukaan lukien niiden vaikutusta työpaikkojen luomiseen ja häviämiseen sekä kansainväliseen kilpailukykyyn. Ryhmämme on esittänyt tarkistuksensa tätä silmällä pitäen.

Holm
Arvoisa puhemies, Ruotsilla ja Ruotsin ympäristöpuolueella on hyviä kokemuksia ympäristömaksuista, joita tarvitaan, jotta saavutetaan päämäärä, jonka mukaan sen, mistä on haittaa ympäristölle, pitää olla kallista, ja sen, mikä on hyväksi ympäristölle, pitää olla halpaa - tämä tehdään tietysti kulutuksen ohjaamiseksi oikeaan suuntaan. Sen on kuitenkin tapahduttava myös siten, että esimerkiksi EU: n tasolla näissä ympäristömaksuihin liittyvissä kysymyksissä otetaan käyttöön vähimmäissääntöjä eikä yhdenmukaistamissääntöjä. Maalla on oltava vapaus ottaa käyttöön korkeampia ympäristömaksuja, jotta voidaan osoittaa, että se on mahdollista, ja näyttää tämän toimen myönteiset vaikutukset.
Tehdyn tutkimuksen mukaan Pohjoismaat ovat melko hyvässä asemassa. Tässä keskustelussa voidaan myös käyttää Pohjoismaista mallia, johon kuuluu useita ympäristömaksuja, hyvänä esimerkkinä siitä, että muidenkin maiden on mahdollista ottaa käyttöön vastaavia ympäristömaksuja je että ne vaikuttavat myönteisesti ympäristön lisäksi myös työllisyyteen ja talouteen.
On kuitenkin mielenkiintoista kuulla, että tietyt parlamentin jäsenet puhuvat niin lämpimään sävyyn ympäristömaksuista. Jos kuitenkin tarkastellaan heidän puolueitaan kotimaissa, sekä Saksassa että Ruotsissa, ne toimivat aivan päinvastaisella tavalla ja kieltäytyvät ottamasta käyttöön ympäristömaksuja. Haluamme nähdä hieman aktiivista toimintaa ympäristömaksujen puolesta, emmekä vain kuulla tyhjiä sanoja tässä tyhjässä täysistuntosalissa!

Rübig
Arvoisa puhemies, pyrimme ympäristöpolitiikassa tavoitteisiin. Tärkeimpänä tavoitteena on taata se, että ihmiset pysyvät terveinä korkeaan ikään saakka. Siksi meidän on pidettävä huolta siitä, että ympäristömme on kunnossa. Voimme saavuttaa sen kahdella tavalla: yhtäältä rangaistuksilla - ja vero on lainausmerkeissä rangaistus - tai toisaalta tarjoamalla kannustimia, helpotuksia ja verosäästöjä. Euroopan unionissa ja koko maailmassa on tärkeää, että pääsemme yhdessä verotusta koskevaan oikeudelliseen perustaan ja yhtenäiseen verotukseen liittyvien käsitteiden tunnistamiseen.
Tavoitteenamme on oltava kansalaisten taakan helpottaminen, se että meidän on otettava kansalaisen työstään saamasta palkasta pois mahdollisimman vähän. Erittäin myönteisenä esimerkkinä tahtoisin esitellä julkisen liikenteen edulliset hinnat, joiden osalta komissio on osoittanut suunnan. Meidän kaikkien olisi toivottava, että julkisen liikenteen edulliset hinnat toteutetaan mahdollisimman pian.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että olen iloinen siitä, että ympäristöverot on otettu EU: n esityslistalle. Tarkoitan sitä, että ympäristöverot ovat tärkeimpiä välineitä taisteltaessa saastumista ja luonnonvarojen liiallista käyttöä vastaan. Sen vuoksi olen myös pettynyt siihen, ettei komission ehdotus edistä jäsenmaiden mahdollisuuksien laajentamista tämän loistavan ympäristösuojeluvälineen käyttöön ottamiseksi. Sen sijaan komissio selvittää lähes yksinomaan tuomioistuimen nykyistä käytäntöä, jonka lähtökohtana on ja tulee olemaan vapaat markkinat eikä ympäristö. Komissiolla ei ole tähän alaan kuuluvaa näkemystä siitäkään huolimatta, että olemme jo monen vuoden ajan puhuneet siitä, että ulkoiset asiat on otettava huomioon hintoja asetettaessa.
Sen vuoksi pidän Olssonin mietintöä hyvänä. Siinä tuodaan esille, että ympäristöongelmat johtuvat usein markkinoiden ongelmista, koska markkinat eivät juuri koskaan ota huomioon ympäristön saastumisesta ja hyödyntämisestä aiheutuvia kuluja. Oikein asetetut ympäristöverot puolustavat hyvin tärkeää saastuttaja maksaa -periaatetta. Tämä on tärkeä periaate, koska voimme kääntää kehityksen suuntaa ainoastaan, jos tuottajat ja kuluttajat ovat tietoisia seurauksista ja kustannuksista tuote- ja kulutusvalintoja tehdessään. Mietinnössä osoitetaan ymmärrystä sille, että meidän on välttämättä mahdollistettava markkinoihin liittyvät poliittiset toimet, jos haluamme pelastaa ympäristömme. Tarkoitan kuitenkin sitä, että komission on odotettava ympäristöverojen ja -maksujen tehokkuutta ja vaikutusta koskevien tutkimusten tuloksia, ennen kuin se tekee aloitteita verojen ja maksujen käyttöön ottamisesta. Olen sitä paitsi sitä mieltä, että mietinnössä olisi keskityttävä enemmän ympäristöverojen ja -maksujen parempaan yhteensovittamiseen kansainvälisissä yhteyksissä, esimerkiksi YK: n puitteissa.
Lopuksi haluan sanoa tärkeimmän ehtoni. Mikäli EU: n ympäristöveroihin- ja maksuihin liittyviä aloitteita tehdään, ne on tehtävä sellaisin edellytyksin, että verojen ja maksujen tuotot menevät takaisin jäsenmaille. Valtion tunnuspiirteisiin kuuluu muun muassa se, että sillä on suvereeni oikeus kantaa kansalaisiltaan veroja. Tällä oikeudella on kansalaisten epäsuora kannatus valtion demokraattisen legitimiteetin kautta, jota EU: lla ei ole. EU ei ole valtio, eikä sen pidä sellainen ollakaan.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä herra Olssonia siitä työstä, jota hän on tehnyt liittyen mietintöön, jossa käsitellään komission tiedonantoa yhtenäismarkkinoiden ympäristömaksuista. Komissio on useaan otteeseen vaatinut, että verotuksellisia välineitä käytettäisiin laajemmin entistä iskukykyisemmän ja kustannustehokkaamman ympäristöpolitiikan edistämiseksi. Kaksi vuotta sitten näimme selvästi, että olisi selvitettävä lähemmin niiden jäsenmaiden oikeudellista tilannetta, jotka haluavat käyttää ympäristöveroja. Monille oli nimittäin epäselvää, olivatko ympäristömaksut täysin yhteensopivia yhtenäismarkkinoiden kanssa. Myös työllisyysnäkökohtien merkitys on kasvanut, mikä käy ilmi Cardiffin huippukokouksessa tehdyistä johtopäätöksistä. Eräs tärkeä kysymys työllisyystilanteesta keskusteltaessa on usein tarve tehdä verouudistuksia, joiden avulla työn verotusta voidaan vähentää. Ympäristöverot voivat muodostua tärkeäksi lähteeksi sellaisten uudistusten rahoittamisessa. Ympäristöveroja koskevassa tiedonannossa tehdään selkoa niistä oikeudellisista puitteista, jotka koskevat jäsenmaita, sekä mahdollisuuksista ja rajoituksista käyttää ympäristöveroja yhtenäismarkkinoilla. Sen vuoksi tiedonanto voi toimia jonkinlaisena jäsenmaiden ohjenuorana.
Tiedonannosta saamamme palaute osoittaa, että se on hyödyllinen väline jäsenmaiden ja myös hakijamaiden poliittisille päättäjille. Olen ilahtuneena pannut merkille, että kaikissa jäsenmaissa todella keskustellaan ympäristöverojen käytön lisäämisestä. Herra Olsson argumentoi taloudellisten ohjausvälineiden käytön lisäämisen puolesta. Voin yhtyä etenkin siihen, että tuotteiden ja palvelumaksujen oikea hintataso, joka käsittää ympäristökustannukset, on kestävän kehityksen kannalta tärkeä tekijä. Olen herra Olssonin tavoin vakuuttunut siitä, että vihreästä verouudistuksesta on yhteiskunnalle sekä työllisyyteen että ympäristöön liittyviä etuja.
Mietinnön johtopäätöksissä keskitytään komission tulevaan työhön, ja se sisältää jäsenmaille kohdistettuja konkreettisia ehdotuksia toimenpiteistä sekä tilanteen lisätarkennuksen. Konkreettisiin ehdotuksiin liittyen pääosasto XI on jo käynnistänyt selvityksen EU: n hyönteismyrkkyjä koskevan ympäristöveron käyttöönotosta. Komissio arvioi mietinnön ehdotukset tehdessään päätöksen jatkotoimista, mutta en voi luvata, että lähiaikoina voitaisiin toteuttaa täydellisiä tutkimuksia kaikilla niillä aloilla, jotka on mainittu 25 kohdassa.
Lisäsuuntaviivojen laatiminen on hyvin vaikeaa, koska jäsenmaiden toimivalta tällä alalla on hyvin laaja. Tiedämme myös, että useimmat jäsenmaat vastustavat voimakkaasti sitä, että niiden verotukseen liittyvää toimintavapautta rajoitetaan uusilla määräyksillä niiden määräyksien lisäksi, jotka jo kuuluvat yhteisön lainsäädäntöön ja jotka on kuvattu tiedonannossa. Olen täysin samaa mieltä mietinnön kanssa siitä, että olisi toivottavaa, että EU: n tätä aluetta koskeva päätöksentekoprosessi olisi tehokkaampi. Me kaikki kuitenkin tiedämme, että verotukseen liittyvät kysymykset vaativat neuvostossa yksimielisyyttä. Ja niin kauan kuin perustamissopimuksessa on vaatimus yksimielisyydestä, päätöksentekoprosessia on vaikea nopeuttaa.
Mitä tulee neuvoston tekemään tätä tiedonantoa koskevaan kannanottoon, voin vain valittaa sitä, että ei neuvosto ole vielä ryhtynyt käsittelemään tiedonantoa, eikä se näytä olevan nykyisen puheenjohtajavaltion työohjelmassakaan, vaikka olenkin pannut merkille, että rouva Hautalalla näyttää olevan muunlaisia tietoja. Mielestäni ei kuitenkaan pidä vähätellä tiedonannon arvoa jäsenmaiden ympäristöministerien ja valtiovarainministerien käsikirjana.
Haluaisin tarkastella päätöslauselmaesityksen 2 kohtaa, koska siinä väitetään, että emme sisällyttäneet vaikutuksia kuvaavaa osuutta energiatuotteiden verotusta koskevaan ehdotukseen. Komissio laati päinvastoin laajan vaikutuksia kuvaavan tutkimuksen, joka on myös liitetty ehdotukseen ja joka osoittaa, että ehdotuksen vaikutukset ympäristöön ja työllisyyteen ovat myönteisiä. Kannatan luonnollisesti täysin 27 kohtaa, jossa vaaditaan, että energiaveroja koskeva ehdotus hyväksyttäisiin.
Haluaisin myös käyttää tilaisuutta hyväkseni painottaakseni, miten merkittävänä pidän komission ehdotusta vettä koskevasta puitedirektiivistä, joka on jo Euroopan parlamentin käsiteltävänä. Vesimaksut, jotka takaavat sen, että kustannukset katetaan täysin, ovat tärkeä osa tätä direktiiviä ja toivon, että saan teidän tukenne siihen neuvoston kanssa käytävään keskusteluun, jonka voimme odottaa kehittyvän tästä aiheesta.
Lopuksi haluaisin jälleen kerran kiittää herra Olssonia hänen hyvin arvokkaasta panoksestaan. Hänen mietinnössään ei ole ainoastaan komission tulevaan työhön liittyviä ehdotuksia, vaan siinä annetaan - mikä on hyvin tärkeää - merkittävä poliittinen signaali siitä, että komission on tehtävä konkreettisia valmisteluja ympäristö- ja veropolitiikan integroimisen lisäämiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, kommissari Bjerregaard!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna kello 12.00.
(Istunto päättyi klo 22.35.)

