Kinija (diskusijos) 
Pirmininkas
Toliau Tarybos ir Komisijos pasisakymai Kinijos klausimais.
Carl Bildt
Tarybos pirmininkas. - Gerb. pirmininke, nereikia net sakyti, kad kitas darbotvarkės klausimas taip pat labai svarbus. Ir nors svarstomas klausimas yra Kinija, jis, žinoma, bus svarstomas nepaisant kai kurių svarbių pokyčių Sindziango vietovėje vakarinėje Kinijos dalyje. Žinau, kad šiuos įvykius seka daugelis šio Parlamento narių, bet mūsų šalių parlamentarai visoje Europoje.
Mes, Taryba, taip pat išreiškėme savo susirūpinimą pranešimais apie ten vykstančius neramumus ir raginome taikiai išspręsti situaciją. Manau, dabar pats laikas mums pasakyti, kad žmogaus teisėms teikiame didžiulę svarbą. Taip pat mums nepaprastai gaila ne tik prarastų gyvybių, bet ir sunaikintos nuosavybės ir visko, kas vyko. Galime tik pasmerkti už tai atsakingus žmones, kad ir kas jie būtų.
Tačiau leiskite pasinaudoti proga ir plačiau pažvelgti į santykių su Kinija situaciją, nes tai šalis, su kuria mūsų santykiai nepaprastai įvairūs ir sudėtingi. Tiesą sakant, kai 2003 m., nusprendėme užmegzti šiuos santykius visapusiškos strateginės partnerystės rėmuose, įsipareigojome itin ambicingą iniciatyvą ir tai matyti mūsų įvairiuose santykiuose su Kinija.
Sudėtingumas, žinoma, reiškia galimybes. Bet ir parodo daug sunkumų. Šiuos santykius bandėme atverti tiek, kad galėtume atvirai aptarti bet kokius nerimą keliančius klausimus. Tokio atviro dialogo pagrindas - bendri siekiai ir bendri interesai palaikant taiką ir stabilumą pasaulyje.
Mes tai padarysime per dialogą ir daugiakalbystę. Vyksta kasmetiniai viršūnių susitikimai ir gana dažni užsienio reikalų ministrų susitikimai. Dukart per metus susitinkame aptarti žmogaus teisių problemos, vyksta dialogai įvairiais klausimais atskirų sektorių lygmeniu, iš kurių prekyba, žinoma, yra vienas svarbiausių. Taip pat kiekvienais metais vyksta aukštų pareigūnų susitikimai prekybos ir ekonominiais klausimais. Kaip žinote, 2007 m. pradėjome derybas dėl partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo. Derybų procesas vyksta, tačiau abi šalys galėtų dėti daugiau pastangų.
Mes labai aiškiai suinteresuoti plėsti santykius su Kinija visose srityse, o tai, kaip jau minėjau, reiškia galimybę pradėti atvirą ir nuoširdų dialogą ir tokiais klausimais, kur mūsų vertybės gali skirtis. Visi žinome, kad tokių klausimų yra, ir vienas iš jų - žmogaus teisės, įskaitant mirties bausmės problemą. Taip pat toliau spręsti visų mūsų bendras problemas: ieškoti būdų, kaip atkurti pasaulio finansinį stabilumą, sustabdyti klimato pokyčius.
Tokie pat svarbūs ir užsienio politikos klausimai, ar tai būtų Korėjos pusiasalio situacija su DPIK provokacijomis, ar situacija Mianmare, kur vykstantys įvykiai mums kelia nerimą. Mūsų susirūpinimas siekia ir Afriką, kur būtina apsaugoti gyvybiškai svarbius vandens kelius aplink Afrikos kyšulį.
Į šį klausimą daugiau nesigilinsiu, bet norėčiau tik pabrėžti nerimą, kurį mums kelia įvykiai, nes negalime detaliai įvertinti, jie pernelyg sudėtingi, mūsų viltį, kad susiklosčiusią situaciją galima išspręsti taikingai, ir mūsų pasirengimą palaikyti su Kinijos valdžia atvirą dialogą šiais klausimais bei dėl daugelio kitų bendrų interesų, dėl kurių dar nekalbėjome.
Catherine Ashton
Komisijos narė. - Gerb. pirmininke, tai, kad ši diskusija buvo įtraukta į darbotvarkę jūsų įžanginės sesijos metu, rodo strateginių santykių su Kinija svarbą. Dar kartą džiausiuosi galimybe pasisakyti trumpai apžvelgdama Komisijos perspektyvą savo kolegės Benitos Ferrero-Waldner vardu, kuri, kaip jau minėjau, šiuo metu yra išvykusi ir negali dalyvauti.
Man nereikia priminti Parlamentui apie milžinišką pažangą, kurią pasiekėme santykiuose su Kinija nuo pirmojo viršūnių susitikimo prieš 10 metų. Ekonominiai ir prekybos santykiai pasikeitė, tarp žmonių užsimezga vis daugiau kontaktų, palaikome dialogą dėl įvairiausių klausimų.
Po pastarojo ES ir Kinijos viršūnių susitikimo gegužę derybos dėl naudos partnerystės ir asociacijos sutarties vyksta tinkama linkme, ir mes galime pasinaudoti augančiu aukšto lygio kontaktų skaičiumi, įskaitant anksčiau šiais metais vykusį itin sėkmingą ministro pirmininko Weno vizitą pas prezidentą Barroso ir aukšto lygio susirinkimą ekonominiais ir prekybos klausimais, kuriame bendrapirmininkavau kartu su Kinijos vicepremjeru Wangu Qishanu.
Šiandien, suprantama, didžiausią dėmesį skiriame pasaulinėms problemoms, įskaitant ekonominę ir finansinę krizę bei regionines problemas. Tuo pat metu mums labai domina situacija Kinijos viduje, kur matyti ne tik įspūdingi pasiekimai, bet ir susirūpinimą keliantys pokyčiai. Kinijos ekonomikos atvėrimo politika padėjo šimtams ir tūkstančiams žmonių išbristi iš skurdo ir paskatino pasaulio pažangą siekiant svarbių Tūkstantmečio plėtros tikslų. Vis dėlto Kinija yra didelšalis, kurios viduje matyti didelių sunkumų ir regioninių skirtumų.
Mūsų strateginės partnerystės stiprybleidžia konstruktyviai ir atvirai keistis nuomonėmis dėl klausimų, kur Europos ir Kinijos nuomonės išsiskiria. Tai gali būti prekybos santykių ar žmogaus teisių aspektai, pavyzdžiui, dėl Tibeto, kuris, mano žiniomis, kelia itin didelį susidomėjimą šiuose rūmuose. Neseniai mes išreiškėme susirūpinimą dėl neramumų Sindziange, apgailestavome dėl prarastų gyvybių bei išreiškėme savo užuojautą aukų šeimoms. Mes paraginome visas šalis parodyti santūrumą ir nedelsiant nutraukti visus smurtavimo veiksmus. Tikimės, kad šią situaciją galima išspręsti taikiai per dialogą, kad nebūtų pralieta daugiau kraujo.
Metų metus ES stengėsi perduoti Kinijos valdžiai, kad jai nerimą kelia etninių mažumų situacija Kinijoje, ir pasidalinti savo patirtimi, kuri dažnai buvo skausminga, kaip pašalinti socialinės atskirties ir diskriminacijos, su kuriomis dažnai susiduria šios etninės mažumos, priežastis.
Visi siekiame sukurti atviresnę ir skaidresnę Kiniją, kurioje būtų laikomasi tarptautinių standartų ir paisoma žmogaus teisių, dirbti kartu sprendžiant pasaulines problemas. Norint to pasiekti, reikia stengtis labiau integruoti Kiniją į tarptautinę bendruomenę ir konstruktyviu darbu stiprinti strateginę partnerystę.
Elmar Brok
Gerb. pirmininke, Tarybos pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, iš esmės sutinku su tuo, ką sakanksčiau pasisakiusieji iš Tarybos ir Komisijos. Aš taip pat manau, kad norint, jog Kinija būtų vieninga valstybė, reikia tęsti "Vienos Kinijos politiką". Mes visai nenorime tuo rizikuoti. Žinoma, mes nepritariame prievartai, ar tai būtų demonstrantų vykdoma prievarta, ar valstybės vykdoma prievarta prieš demonstrantus, kaip iš tiesų ir nutiko. Tai paminėti norėjau pirmiausia.
Tačiau turime suprasti, kad prievarta Kinijoje, vykdoma centrinės vadovybės, kuri tokioje daugiatautėje valstybėje su tiek daug kultūrinių skirtumų nerodo jokio supratimo, visuomet išliks vis pasikartojančia problema. Todėl didesnkultūrinautonomija, didesnės galimybės keliauti ir su identiteto ir kalbos išsaugojimu susijusios galimybės - visa tai būtina visiems daugiatautės valstybės gyventojams, kad jie galėtų gyventi visi kartu "po vienu stogu".
Kinijos istorijoje gausu lūžių ir susijungimų, kuriuos lydėjo smurto apraiškos. Tai kartojasi. Kinija turi suprasti, kad taip tęstis negali, ji turi įteisinti minėtą autonomiją.
Uigūrai yra nedidelsunitų tautinmažuma. Jie nekelia jokios tiesioginės terorizmo grėsmės. Todėl kyla toks pats pavojus, kokį matome Tibete, t.y. jei Kinija nesusitars su mažumomis, visuomet atsiras jaunų radikalų, kurie negalės ir nenorės ilgiau laukti. Todėl sprendimo identiteto išsaugojimo atžvilgiu atidėliojimas nukelia problemos sprendimą ir ilguoju laikotarpiu. Kinijos vyriausybelgiasi labai neapgalvotai kalbėdama vien tik apie teroristus ir įtikinėdama, kad šie žmonės nori sunaikinti valstybės vienybę, kad už jų slypi tokios išorinės jėgos, kaip Al-Qaeda ir kt. Nemanau, kad tai teisingas sprendimas šiai šaliai, todėl mes turėtume aiškiai parodyti savo nepritarimą tokiai politikai. Visa tai turi būti suprantama remiantis mano kalbos pradžioje minėta prielaida.
Adrian Severin
S&D frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, Kinijos žmonės pagrįstai klausia, kodėl Europos Parlamentas situacijos Kinijoje klausimą įrašį vieną iš pirmųjų naujosios kadencijos dalinės sesijos darbotvarkės punktų.
Mūsų atsakymas turi būti aiškus: todėl, kad Kinija mums labai svarbi, o ne todėl, kad manome, jog turime pamokyti Kinija ar primesti savo nuomonę, kaip turėtų būti sprendžiamos opios šalies problemos. Būtent todėl, kad Kinija mums labai svarbi, turime atkreipti dėmesį į kiekvieną šalies stabilumui kenkiantį įvykį ir į kiekvieną įvykį, kuris gali tapti grėsme jos saugumui.
Šį kartą kontekstą sudarinformacija apie daugiatautiškumo realijas Sindziango regione ir uigūrų etninės grupės autonomijos siekius. Tokios situacijos visuomet yra opios ir todėl labai svarbu paisyti žmogaus ir mažumų teisių, nes tai skatina tiek mažumų, tiek ir daugumų orumo jausmą.
Vis dėlto mažumų teisės neturi būti naudojamos kaip pasiteisinimas separatistams vykdyti savo politiką, ekstremistams naudoti savo priemones šios politikos populiarinimui ir tikrai ne tai mažumai ar etninei bendruomenei priklausančių asmenų žudymui.
Prašydamas gerbti žmogaus teises ir mažumų teises, reikšdamas užuojautą šių teisių pažeidimų aukoms, prašydamas paaiškinti apie teroristinius, religinius, ekstremistinius ir separatistinius šių įvykių aspektus, Europos Parlamentas turėtų pasiūlyti savo pagalbą Kinijos vyriausybei ir visuomenei sprendžiant sudėtingas realijas, kurios būdingos ir kai kurioms mūsų šalims. Prašydami Kinijos vyriausybės susilaikyti nuo perdėtos galios naudojimo, turime prašyti ir visų pasaulyje susilaikyti nuo mažumų teisių naudojimo geopolitinių tikslų populiarinimui.
Graham Watson
ALDE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, Parlamento rūmai jau seniai kritiškai vertina Kinijos Liaudies Respublikos elgesį su etninėmis mažumomis. Uigūrai Sindziango provincijoje nukentėjo labiausiai, ypač nuo 1949 m., kai Kinijos Liaudies Respublika okupavo Rytų Turkestaną.
Kinijos Liaudies Respublika teigia, kad nesiekteritorinės plėtros. Istorija rodo, kad komunistų paliepimu ji siekvaldžios ir prijungimo Rytų Turkestane, Tibete ir Taivane. Todėl Europos sąjunga negali panaikinti Kinijai ginklų embargo.
Europos ministro pirmininko pastarųjų neramumų prilyginimas genocidui kiek perdėtas, tačiau Kinijos Liaudies Respublikos skundai dėl kišimosi į vidaus reikalus išduoda pasaulio vaizdą, kuris jau pasenęs. Jei pasaulio ekonomikos kontūrus būtų įmanoma nubrėžti Šiaurinės Amerikos universitetuose, Indijos skambučių centruose, Kinijos fabrikuose, jei pagrindinius sprendimus per nanosekundę galima būtų perduoti iš Pekino į Briuselį, mes taptume tikra viena pasaulio bendruomene, kurioje nebūtų vietos represijai ar pavergimui rasės, religijos ar etninės grupės pagrindu, nebūtų vietos islamofobijai ar antisemitizmui ar kokiai kitai neapykantos rūšiai.
Šiuo atveju Kinijos problemos kyla dėl senų pažiūrų. Reikia, kad daugiau jaunų žmonų dirbtų užsienyje. Panaši problema yra ir pas mus, Europos Sąjungoje. Mačiau tai lankydamas Kinijoje prieš ketverius metus. Tačiau Kinijos Liaudies Respublika, visai kaip mes, nuspręs, kad jai reikia ekonominius migrantus saugančios politikos ir politikos tautinių mažumų poreikiams pripažinti.
Toks, gerb. Bildtai, yra Europos Sąjungos vaidmuo. Mes žinome, kad augant demokratijai žmonėms leidžiama daugiau savivaldos ir apsisprendimo. Iš tiesų, didžiausios Europos problemos būdingos jaunoms demokratijoms, tokioms kaip Ispanija ar Vengrija. Turime padėti Kinijos žmonėms, kurie, kaip parodTaivanas ar Honkongas, yra pajėgūs gyventi demokratiškai, besivystančioje demokratijoje suderinti savo augančią ekonominę jėgą su didėjančia politine branda ir padėti jiems kurti atitinkamą politiką, pavyzdžiui, "Erasmus Mundus", kurios, kaip minėjo Komisijos narys, padėtų padidinti žmonių mainus. Esu įsitikinęs, kad Europos Sąjunga gali pasiekti puikių rezultatų šioje srityje.
Helga Trüpel
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, Tarybos pirmininke, smerkiu abiejų šalių, tiek kinų hanų, tiek uigūrų vykdytą prievartą ir sielvartauju dėl visų nekaltų aukų.
Tačiau šiame konflikte šalys nėra lygiavertės. Uigūrai užgniaužta tauta, turinti tik devynis milijonus atstovų. Mano nuomone, mažumų politika Kinijos Liaudies Respublikoje žlugo. Visuomenėje taip pat nėra pusiausvyros, kaip teigia Kinijos komunistų partija uigūrų regione Sindziange, kultūrinės autonomijos yra tiek pat, kiek ir Tibete. Tikros savivaldos nėra, nors šie regionai ir vadinami autonominiais, be to, uigūrai neturi tokių socialinių ir ekonominių teisių kaip kiti gyventojai, o tai itin svarbu jaunajai kartai. Vis dėlto Kinijos komunistų partija pripažįsta tik vieną kaltinimą, tik vieną nuolat kartojamą kaltinimą kriminaliniu separatizmu. Bet kas, propaguojantis žmogaus teises ir demokratiją Kinijoje, rizikuoja būti išvadintas nusikaltėliu ir separatistu.
Vis dėlto Kinijos Liaudies Respublika turi suprasti, kad tik užtikrinant mažumų teises bus įmanoma užtikrinti vidinę taiką. Tik suteikdama lygias teises Kinija pasieks taikios plėtros šalyje ir šios šalies pripažinimo.
Pirmininkaujančiai Švedijai norėčiau pateikti dar vieną labai svarbų komentarą. Kol kas tiesa, kad esame suinteresuoti strategine partneryste su Kinija dėl klimato politikos ir bendros politikos reikalų. Tačiau negalime aukoti žmonių teisių ir savo kritikos dėl žmogaus teisių situacijos Kinijoje vardan strateginių interesų. Mūsų strateginėje politikoje Kinijos atžvilgiu turi būti aiškus punktas dėl mažumų politikos ir žmogaus teisių pažeidinėjimo.
Charles Tannock
ECR frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, per amžius uigūrai kovojo už išlikimą nesvetingoje didžiulės valstybės dalyje. Daugelis jų taikingi islamo išpažinėjai. Tačiau, deja, pastaraisiais metais dalį vietos populiacijos smarkiai radikalizavo teroristai, veikiantys išvien su Al-Qaida. Kinija niekuomet nebuvo tolerantiška nuomonių skirtumams ir savo tautinėms mažumoms, tačiau sutinku su jos susirūpinimu dėl uigūrų islamistų terorizmo grėsmės. Tiesą sakant, prieš trejus metus aš padėjau įtikinti Tarybą uždrausti Uigūrų Rytų Turkestano išlaisvinimo frontą.
Kinijos autoritarizmas ir hanų dominavimas neturėtų būti pasiteisinimas uigūrų teroristams skleisti baimę ir jėgą, nes daugelis pastarųjų smurto protrūkių aukų buvo kinai hanai.
Daugelis mūsų natūraliai sunerimę dėl žmogaus teisių Kinijoje, o aš esu atsidavęs Taivano šalininkas. Tačiau ES ir toliau laikosi "vienos Kinijos politikos" ir atsižvelgiant į tai, kad ES oficialiai laiko Taivaną ir Tibetą Kinijos Liaudies Respublikos dalimi, jokiais būdais negalime pritarti Sindziango provincijos atsiskyrimui.
Įdomu, ar šis nesutarimas paskatins musulmoniškus Kinijos partnerius Afrikoje, pavyzdžiui, Sudaną, iš naujo apsvarstyti ryšius su šia šalimi.
Pabaigoje norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad Turkijos ministras pirmininkas Erdogan pavadino šią prievartą genocidu. Tai iš jo lūpų skamba šiek tiek perdėtai, atsižvelgiant į tai, kad jo šalis nesutinka pripažinti armėnų genocido. Jo pastangos apeliuoti į Turkijos nacionalizmą taip pat veidmainiškos, jei pažvelgsime į Turkijos elgesį su savo pačių mažumomis, ypač kurdais Rytų Turkijoje.
Bastiaan Belder
EFD frakcijos vardu. - (NL) Reikalavimai pradėti šventą karą Sindziango regione ir už jo atslūgo, tačiau dabar kyla grėsmė, kad kruvinų susidūrimų tarp kinų hanų ir uigūrų Kinijos teritorijoje skaičius smarkiai išaugs tiek Kinijoje, tiek ir už jos ribų. Vietos krikščionių bendruomenlaukia įtempusi kiekvieną sausgyslę prieš pavojingą etninių divizijų Sindziango religinį aspektą. Ši bendruomenmaldauja taikos, stabilumo ir teisingumo visiems Sindziango piliečiams.
Tačiau Kinijos vyriausybne tik nepriima šios pagalbos rankos, bet net agresyviai ją nustumia. Tai akivaizdu iš triukšmingų vyriausybės įstaigų kampanijų prieš taikias protestantų bažnyčias. Štai liepos 3 d. pamaldų metu Sindziango regione buvo suimti aštuoni krikščionys. Keturi iš jų vis dar laikomi slaptavietėje, o tuo tarpu du Kinijos ir Amerikos misionieriai paprasčiausiai dingo.
Prašau Tarybos ir Komisijos nedelsiant kreiptis į Kinijos valdžią ir visiems užtikrinti religijos laisvę esant tokiai kritinei situacijai Sindziango regione. Tai būtų vienintelis efektyvus priešnuodis prieš šventą karą, Kinijos bažnyčios pamatytų, kad jos taip pat yra Pekino plano sukurti harmoningą visuomenę dalis.
Laima Liucija Andrikien
Gerb. pirmininke, "smurtas", "didelis aukų skaičius", "šimtai žuvusių ir sužeistų Kinijoje maišto Sindziango provincijoje metu", štai kokius pranešimus gavome prieš 10 dienų. Sindziango provincijoje buvo visiškai užblokuotas internetas, taip apribojama susisiekimą su išoriniu pasauliu. Atsižvelgiant į tai, kas nutiko pernai Tibete, pastarieji įvykiai Sindziange turėtų pažadinti Kinijos vyriausybę ir paskatinti ją keisti savo tautinių mažumų Kinijoje politiką.
Uigūrai nori parodyti, kad ši politika nevykusi, ir Kinijos vyriausybturi tai suprasti ir ieškoti sprendimo. Aštuoni milijonai stiprios uigūrų populiacijos seniai skundėsi dėl Kinijos centrinės vyriausybės elgesio, o visai neseniai rasistų išpuolių metu Kinijos vyriausybnesugebėjo apsaugoti uigūrų nuo nusikaltėlių smurto. Tai niekaip nesusiję su "karu prieš terorizmą" prieštaringa sąvoka, kurią Kinijos vyriausybnaudoja kaip pasiteisinimą represiniam elgesiui su uigūrais Rytų Turkestane.
Tai, kad prezidentas Hu Jintao turėjo sutrumpinti dalyvavimą G8 viršūnių susitikime Italijoje, kad grįžtų i Kiniją, rodo, kad Kinijos vyriausybsupranta, kad tai, kas vyksta šioje provincijoje, nėra tik pavienis incidentas. Vietoj represijų ir griežtų priemonių Kinijos vadovai turėtų imtis pozityvių veiksmų ir atkreipti dėmesį į didžiausias uigūrų nuoskaudas, ypač jei Kinija nori parodyti savo brandą ir sukurti nuoširdžiai harmoningą visuomenę.
Visiškai sutinku su Tarybos pirmininko išreikšta ES pozicija skatinti abi puses susilaikyti nuo smurto ir paraginti Kinijos vyriausybę gerbti žodžio, informacijos sklaidos laisvę bei teisę į taikingą protestą.
Véronique De Keyser
(FR) Gerb. pirmininke, smurto protrūkis autonominiame Sindziango Kinijos regione vyriausybės slopinamas panaudojant žiaurias priemones. Susidūrimų tarp uigūrų ir kinų hanų metu oficialiai žuvusių skaičius siekia 186, tačiau kraujo praliejimas dar nesibaigė.
Šis smurtas Kinijos vadinamas tiesioj etniniu konfliktu tarp kinų hanų ir uigūrų, tačiau iš tiesų tai yra beveik neišvengiamas represinės politikos Sindziange rezultatas. Šis regionas strateginis, tačiau sunkiai kontroliuojamas. Kaip pagrindinis tranzito kelias ir dėl gausių gamtos išteklių (aukso, naftos ir dujų) šis regionas itin svarbus Kinijos energijos tiekimui ateityje. Vis dėlto šio regiono populiaciją sudaro daug ne kinų etninių grupių, iš kurių didžiausia uigūrai. Pastarieji, sudarydami beveik pusę populiacijos, yra daugiausia turkiškai kalbantys musulmonai sunitai. Dešimtį metų jie buvo nuolat diskriminuojami, jiems buvo grasinama asimiliacija ir mirtimi, o jų identitetui kilo nuolatinis pavojus.
Tiesą sakant, Kinijos politika prieš šias etines mažumas devintajame dešimtmetyje buvo liberali, tačiau palaipsniui ji sugriežtėjo, o galiausiai Kinijos valdžia prisideng2001 m rugsėjo 11 d įvykiais, kad galėtų viešai deklaruoti savo kovą, atkreipkite dėmesį, kaip visa tai sieja tarpusavyje terorizmą, separatizmą ir religinį ekstremizmą. 2009 m. balandį tarptautinės organizacijos įspėjo, kad po Tibeto bus Sindziangas. Sužlugus nesmurto politikai, uigūrų separatistai ieškos kitų būdų reikalauti jų identiteto pripažinimo, ir taip iš tiesų nutiko.
Vis dėlto Kinija negali ir toliau kruvinais aktais siekti išlaikyti vientisumą. Pasirašiusi tarptautines sutartis, ji privalo apsaugoti savo etnines mažumas. Be to, Konstitucijoje ir 1984 m. įstatyme dėl regioninės autonomijos taip pat numatyta saugoti šias mažumas. Ar Europa ketina ir toliau apsimesti nieko nematanti ir tiesiog smerkti represijas nesėkmingai maldaudama paleisti politinius kalinius? Ne. Žmogaus teisės Kinijoje yra politinproblema, todėl turime išdrįsti priminti šiai šaliai apie jos įsipareigojimus žmonėms ir apie riziką, kurią ji kels tarptautinei bendruomenei, jei ji to nepadarys. Šiuo atžvilgiu lauksime ryžtingų pirmininkaujančios Švedijos veiksmų.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Gerb. pirmininke, tai, kaip buvo sprendžiami konfliktai Sindziango provincijoje, tik dar kartą patvirtina apie autoritarinę komunistinės valdžios prigimtį Pekine. Šiuo metu pranešama apie mažiausiai 180 mirčių, o 1600 žmonės sužeisti po didžiausio pastarųjų dešimtmečių etninio konflikto Kinijoje. Europos Parlamentas privalo pasmerkti smurtą, kylantį dėl diskriminacijos etniniais ar religiniais pagrindais. Tokia mūsų reakcija turi būti ir šiuo atveju, kai autoritarinės valstybės galia naudojama prieš uigūrų etninę mažumą. Tačiau pastarieji nėra vienintelės totalitarinių vyriausybių aukos.
Krikščioniškomis vertybėmis besivadovaujančios Europos piliečiai yra įsipareigoję prieš krikščionių mažumas kitose pasaulio dalyse. Neoficialūs šaltiniai rodo, kad Kinijoje šią mažumą sudaro 30 mln. žmonių. Tai reiškia, kad populiacijos, kurios dydis prilygsta didelės Europos valstybės dydžiui, atstovai puldinėjami, persekiojami, jie diskriminuojami bandant įsidarbinti, kankinami ir žudomi Kinijos komunistų valdžios. Kinijos režimas žino, kad laisvės troškimas ir teisės viešpatavimas yra neatsiejami nuo krikščionybės, todėl ir stengiasi sustabdyti šios religijos plitimą. Tačiau akivaizdu, kad pastangos nuslopinti šią religiją nesėkmingos, nes kasmet tikinčiųjų skaičius nuosekliai auga.
Kinijos valdžia turi suprasti, kad vadinamoji "centrinvalstybė" negali tapti iš tiesų modernia šalimi, kol nepradės gerbti pagrindinių demokratijos principų ir religijos laisvės.
Bernd Posselt
(DE) Gerb. pirmininke, šiandienos diskusija dar kartą įrodo, kad Taryba yra silpnoji ES dalis. Šie Parlamento rūmai priėmlabai aiškią poziciją dėl žmogaus teisių, o ledi Ashton Komisijos vardu pasakįspūdingai aiškią kalbą. Tuo tarpu iš Tarybos išgirdau tik tai, kad ji smerkia abi puses už jų naudotą prievartą.
Žinoma, smurtas iš uigūrų pusės taip pat smerktinas. Bet argi galime tai palyginti su tuo, ką daro komunistų diktatoriai, kurie nieko nepasimokiš skerdynių Tiananmenio aikštėje, brutaliais ir kruvinais būdais slopina ištisą tautą ir grasina šiems žmonėms etnocidu planinio apgyvendinimo politikos priemonėmis? Argi galime lyginti tai su incidentais, kurie yra tikrų tikriausios Kinijos propagandos išraiškos, kurių tarptautiniu mastu niekas netiria? Nemanau.
Šiuo metu uigūrai kaltinami separatizmu. Tačiau ar galime tai vadinti separatizmu, jei mano namas dega ir aš noriu iš jo pabėgti? Argi separatizmu galima vadinti situaciją, kai žmogus neteisėtai įkalinamas ir nori pabėgti? Tai nėra separatizmas, tai noro gyventi išraiškos. Jei uigūrams Kinijoje būtų suteikta erdvgyventi savo gimtojoje žemėje, laisvai ir oriai, jokio separatizmo nebūtų. Tai vienintelis būdas išvengti separatizmo.
Uigūrai nėra mažuma, jie žmonės, panašiai kaip švedai, kurių bendras skaičius mažesnis už kinų hanų. Bet negi tauta laikoma neteisia vien todėl, kad yra mažesnė? Ar privalome lenktis didesnei tautai tik todėl, kad ji didesnė? Nemanau. Todėl mes, Europos Sąjunga, turime svarbią misiją.
Aš atstovauju Miunchenui, o Pasaulio uigūrų kongreso štabas ir yra Miunchene. Nepriklausomos tarptautinės radijo, televizijos ir interneto naujienų organizacijos "Radio Liberty" ir "Radio Free Europe" taip pat turėjo savo būstines Miunchene. Mes vis dar didžiuojamės tuo metu buvę laisvės balsu. Esu įsitikinęs, kad vieną dieną taip pat galėsime didžiuotis buvę laisvųjų uigūrų centru ir tikiuosi, vieną dieną visi uigūrai mėgausis šia laisve.
Evelyne Gebhardt
(DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, labai aiškiai reikia pasakyti vieną dalyką: Kinijoje veikia sistema ir mes nenorime, kad ši sistema sužlugtų. Mes gerbiame Kinijos sistemą. Tačiau tai nereiškia...
(B. Posselt nutraukkalbančiąją)
Mes gerbiame vieningą Kinijos sistemą. Vis dėlto tai nereiškia, kad nereikia gerbti Kinijos žmonių įvairovės. Būtent to mes, socialdemokratai, ir reikalaujame.
Mes norime, kad Kinijoje būtų gerbiamos piliečių teisės, žmogaus teisės ir tautos teisės. Norime, kad žodžio laisvtaip pat būtų gerbiama. Mes norime, kad žurnalistai galėtų laisvai stebėti įvykius ir pranešti apie realią situaciją. Būtent to mes norime ir labai aiškiai norėtume pasakyti savo kolegoms Kinijoje: mes norime, kad tai, kas mums yra vienas iš svarbiausių principų, būtų pagrindinis principas ir Kinijoje. Žmogaus teisės yra universalios visame pasaulyje. Ką mums visuomet sako politikai: pirmiausia išspręskime socialines problemas, o tada pakalbėsime apie žmogaus teises. Tokia pozicija nėra teisinga. Turėtų būti atvirkščiai. Pirmiausia žmogaus teisės, o tada socialinės teisės, kurios iš esmės yra neatsiejama žmogaus teisių dalis.
Todėl mane labai nuvyljūsų žodžiai, gerb. Bildtai. Jūs tarsi sakėte: dirbkime visi kartu ekonominiame lygmenyje, nes tai svarbiausias mūsų rūpestis, o visa kita mums nelabai ir terūpi. Toks požiūris netinkamas. Turime vadovautis Europos Komisijos pozicija, t.y. sakyti, kad pirmiausia norime suformuoti mūsų darbo pagrindą, kuriuo galėtume paremti tolesnį bendradarbiavimą, nes mes iš tiesų norime bendradarbiauti, tačiau tas pamatas turi būti ne bet koks, o paremtas žmogaus orumu.
Nirj Deva
Gerb. pirmininke, norėčiau pasveikinti C. Bildtą, puiki kalba. Aš tikiu tautinės valstybės sienomis, kaip jas apibrėžia Jungtinės Tautos, todėl nepritariu su separatistais susijusiam smurtui pasaulyje, nesvarbu, ar tai būtų Kašmyre, Indonezijoje, Šri Lankoje, kur gimiau, Šiaurės Airijoje, kur patyriau, ką reiškia bombos, Ispanijoje ar net Kinijoje.
Man gaila, kad Kinijoje, ES labai svarbioje šalyje, 1 680 žmonių buvo sužeista, o 184 nužudyti. Problema prasidėjo žaislų fabrike ir išplito. Tarp nužudytųjų 137 buvo kinai hanai, o 46 kinai uigūrai. Liūdni faktai. Šiuos įvykius turime pasmerkti.
Jei šiuos veiksmus paskatino ir sukurstišorinės jėgos, ypač separatistų fundamentalistų jėgos, tokiu atveju jos turi būti kaltinamos Tarptautiniame kriminaliniame teisme.
Jei neramumai kilo dėl vidaus priežasčių, tuomet tai Kinijos policijos reikalas. Gyvename mažame pasaulyje. Turime sugebėti gyventi kartu. ES yra puikus to pavyzdys. Pritarimas separatizmui bet kurioje pasaulio vietoje prieštarauja ES dvasiai. Mes negalime vienyti Europos ir tuo pat metu raginti suskaldyti Kiniją. Tai tiesus kelias į chaosą ir konfliktus.
Csaba Sógor
(HU) Svarbiausias klausimas - kokia turėtų būti mūsų pozicija? Kurioje pusėje esame: Kinijos ar Tiananmenio aikštėje nukentėjusių žmonių? Ar esame už Tibetą, ar už Kiniją? Ar esame Kinijos ar uigūrų regiono pusėje? Ar esame 1,2 mlrd. kinų pusėje, ar 8 mln. uigūrų pusėje? Kam pritariame: represijai, svetimo gyvenimo būdo primetimui, tačiau užtikrinant patogų gyvenimą, sveikatos apsaugą ir turtus, ar palaikome prasčiokus su klajoklių praeitimi, kurie neša skurdą ir ligas, tačiau siekia išsaugoti savo identitetą bei laisvę? Vieno ar dviejų kolegų Parlamento narių kalbos priminbuvusių Rytų Europos režimų diktatorių kalbas. Ar gali 11 vaikų motina būti teroristė? Kalbu apie moterį, kuri buvo pasodinta į kalėjimą, o du jos vaikai vis dar kali. Kurioje tuomet mes pusėje? Štai kur klausimas. Ar mes už simbolinę autonomiją, ar už tikrą autonomiją? Ar mes už represiją, svetimą gyvenimo būdą, uigūrų gamtos išteklių išnaudojimą, ar už kultūrų, laisvės ir tautų apsisprendimo teisės išsaugojimą? Man nesunku nuspręsti, kurioje pusėje stoviu aš. Tikiuosi, kad tai aišku ir mano kolegoms Parlamento nariams. Turime susidraugauti su Kinija, kad ji galėtų iš mūsų pasimokyti. Turime tai daryti rodydami pavyzdžius žmogaus teisių, laisvių, apsisprendimo ir autonomijos srityse. Mūsų dar laukia daug darbo. Tai sakydamas mąstau apie naujai prisijungusias šalis.
Emine Bozkurt
(NL) Išklausiau Tarybos ir Komisijos atstovų įvadines kalbas ir, galbūt dėl to kaltas vertimas, nkarto neišgirdau žodžio "uigūrai", žinoma, kalbu apie šiandien mūsų aptariamus uigūrus. Gedime dėl šimtų žuvusiųjų ir dar daugiau sužeistų.
Europos Sąjunga tvirtai pasisako už pagrindines teises, žmogaus teises, pilietines teises ir teisę į taikias demonstracijas. Matome, kad visos šios teisės grubiai pažeidinėjamos. Nereikia net sakyti, kad įvadinėse kalbose girdėjome apie poreikį palaikyti dialogą. Tai pabrėžti norėčiau ir aš. Toks dialogas be galo svarbus. Tikrai norėčiau sužinoti iš Tarybos ir Komisijos, kokių realių priemonių jos ketina imtis?
Reinhard Bütikofer
(DE) Gerb. pirmininke, šioje diskusijoje aptarinėjame žmogaus teisių universalumą, taip pat pasaulinės partnerystės poreikį. Buvo paminėta ir harmoninga visuomenė. Tai vienas iš Kinijos komunistų partijos reklaminių šūkių, tačiau jis reiškia daug daugiau. Jis atspindi Kinijos žmonių viltį. Harmoninga visuomennėra autoritarinių santykių maskavimas. Aš tikiu, kad mūsų pareiga paremti Kinijos žmones jiems kuriant harmoningą visuomenę.
Partnerystreiškia atvirus pokalbius. Kalbėdami apie Sindziangą turime paminėti ir uigūrus. Tačiau aiškus kalbėjimas nėra tas pats, kas konfrontacija. To reikėtų vengti.
Gerb. Posseltui norėčiau pasakyti dar vieną paskutinę mintį. Jis kalbėjo apie separatizmą. Na, suprantu, kad jūsų Bavarijos partija apie tai išmano, tačiau aš manau, kad turėtume vadovautis E. Broku ir kalbėti apie "vienos Kinijos politikos" tęsimą.
Struan Stevenson
Gerb. pirmininke, būtų didžiulklaida priskirti Kiniją tai pačiai kategorijai kaip kad kalbėjome apie Iraną. ES palaiko labai gerus santykius su Kinija ir manau, kad turime įsitikinti, kad mūsų diskusijos dėl pastarųjų įvykių tikslios ir paremtos faktais.
Liepos 5 d. incidento metu įvyko iš anksto apgalvota uigūrų ataka prieš kinus hanus. Kaip žinome, kai kurie uigūrų kovotojai yra islamo fundamentalistai, reikalaujantys atskiros valstybės. Jie suorganizavo žiaurią ataką, kurios metu žuvo 137 kinai hanai. Taigi didžioji dauguma žuvusiųjų buvo kinai hanai. Kinijos vyriausybvisai teisingai nusprendpasiųsti policiją ir kareivius, kad šie suvaldytų smurto protrūkius ir sustabdytų atsakomuosius hanų veiksmus prieš uigūrus. Ko gi kito reikėjo iš jų tikėtis? Taigi kviečiu savo kritiką paremti faktais ir nekaltinti kinų nepagrįstai.
Sabine Lösing
(DE) Gerb. pirmininke, mano nuomone, ši konfliktas dažnai vaizduojamas labai vienašališkai. Sutinku su prieš tai kalbėjusiuoju, kad šiuo atveju dažnesnės uigūrų atakos prieš kinus hanus ir kai kurios jų paremtos rasistiniais argumentais.
(Šūksniai)
Skaičiau interviu su uigūrų tautybės moterimi, kuri teigė: "Ar norėtumėte, kad jus valdytų geltonieji komunistai?" Uigūrai savo regione gali naudotis daugeliu privilegijų, pavyzdžiui, jiems leidžiama turėti daugiau vaikų, leidžiama praktikuoti savo religiją net ir darbo valandomis ir pan. Daug kinų hanų regione jiems pavydi.
Todėl vertindami šią situaciją turime atidžiai išanalizuoti visas priežastis ir pasekmes. Kartais problemos yra visai ne ten, kur mes manome. Turime būti atidūs, kad mūsų pozicija netaptų vienašališka.
Turime padėti kinams išspręsti savo problemas. Vienašališka pozicija, kuri šiuose Parlamento rūmuose yra tokia populiari, mano nuomone, yra pavojinga. Kinijos vyriausybės mažumų politikoje nestinga trūkumų. Tačiau daugelyje sričių matyti noras tobulėti. Todėl turėtume padėti Kinijai šiuo atžvilgiu bendradarbiaudami, tik bendradarbiavimas turi būti paremtas pasitikėjimu.
Carl Bildt
Tarybos pirmininkas. - Gerb. pirmininke, ši diskusija iš tiesų atspindi problemų sudėtingumą. Buvo kalbėta ir apie skirtingas Kinijos sistemas, ir apie konkrečios sistemos raidą, žmogaus teisių svarbą ir poreikį padėti Kinijai tobulėti atviresnės visuomenės kryptimi, labiau atsižvelgti į žmogaus teises bei mažumų teisių problemas, taip pat ir visoje Kinijoje aktualias problemas.
Tačiau Kinija, deja, nėra vienintelpasaulyje valstybė, susidurianti su smurto ir smurto prieš tautines mažumas problemomis, kurios pastarosiomis dienomis akivaizdžiai buvo matyti. Smurtas prieš tautines mažumas visuomet smerktinas. Tokius veiksmus reikia pasmerkti ir, iš istorijos žinant tokių klausimų sudėtingumą, galima tik paremti tuos, kurie stengiasi šioje situacijoje rasti sprendimą, paremtą žmogaus teisėmis.
Gerb. Bütikofer paminėjo harmoningos visuomenės sąvoką. Visi norime augti ir gyventi harmoningoje visuomenėje, todėl turime išsiaiškinti, ką galime padaryti, kad padėtume Kinijai tobulėti kuriant tokią visuomenę, kuri kiekvienam Kinijos piliečiui atrodytų harmoninga. Kol kas jie to nejaučia. Tiesą sakant, tokių visuomenių apskritai yra mažai. Tačiau leiskite pasakyti, kad pirmuose E. Brok, A. Severin ir G. Watson išakytuose sakiniuose buvo nemažai išminties, kuria galėtume pasinaudoti siekdami svarbių santykių su Kinija, įsisąmoninant kiekvieną šių sudėtingų santykių aspektą.
Pirmininkas
Diskusija baigta.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Helmut Scholz  
raštu. - (DE) Konflikto sprendimas milijonams uigūrų Kinijoje - dialogas, o ne pasmerkimas. Mus smarkiai sukrėtkruvini susidūrimai, žuvusiųjų ir sužeistųjų skaičius Sindziango regione. Policijos ir saugumo tarnybų veiksmai buvo perdėti ir pakenkKinijos vyriausybės tikslams skatinti plėtrą ir stabilumą. Tačiau kaltinti Kiniją kultūriniu genocidu neteisinga. Vyriausybsiekia pusiausvyros tarp mažumų autonomijos ir daugiatautės valstybės modernizavimo. Mūsų, Kinijos partnerės, pareiga paremti tokią plėtrą demokratijos ir teisės viešpatavimo neatmetant ypatingų istorinių, geografinių ir kultūrinių šios valstybės aspektų link. Šališka informacija užkirs kelią dialogui ir nepakeis politikos, kuri nepakankamai užtikrina žmogaus teises. Kinija, kartu su JAV ir Rusija, yra svarbi Europos partnerė. Finansinės krizės pažabojimas, skurdo mažinimas, klimato pokyčių stabdymas, energetikos saugumo užtikrinimas ir vandens tiekimo užtikrinimas- nvieno iš šių tikslų nebus įmanoma pasiekti be Kinijos Liaudies Respublikos pagalbos. Didžioji dauguma uigūrų sunerimę dėl pastarųjų savaičių įvykių ir labiau už viską nori gyventi taikoje. Kinijos vyriausybžino, kad šio konflikto neįmanoma išspręsti smurtu. Užuot tęsdami dešimtmetį trunkančius mūsų įsikišimus iš šalies su savo netinkamais metodais, galėtume paskatinti dialogą tarp kinų hanų ir uigūrų bei kitų tautinių mažumų. Struktūriškai apibrėžtas dialogas, skirtas paskatinti teisės viešpatavimą Kinijoje, yra daug svarbesnEuropos Parlamento užduotis.
