Återupptagande av sessionen
Talmannen
Jag förklarar Europaparlamentets session återupptagen efter avbrottet torsdagen den 29 november 2001.

Justering av protokollet från föregående sammanträde
Talmannen
Protokollet från torsdagen den 29 november har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Wynn
Fru talman! Jag vill ta upp Fiori-betänkandet som vi röstade om i Bryssel förra gången. Jag måste säga att det var parlamentet när det är som sämst. I tio månader hade vi ett tillfälligt utskott för att diskutera en fråga som hade kunnat diskuteras inom ramen för de befintliga utskotten. Först och främst var det ett missbruk av de tillfälliga utskottens ställning - parlamentet är lyckligt lottat som har det här privilegiet, och jag anser att vi inte bör missbruka det, i synnerhet inte på det sätt det missbrukades med den omröstningen och det slutliga resultatet.
Som ordförande för budgetutskottet skulle jag verkligen vilja veta hur mycket det tillfälliga utskottet har kostat, och det för ett resultat som i slutändan inte innebar någonting. Jag hoppas att om vi har tillfälliga utskott i framtiden, så kommer dessa att behandla ärenden som ligger utanför den reguljära utskottsstrukturen.
Om det finns saker vi vill undersöka i framtiden, låt oss då göra detta inom ramen för budgeten och inte skapa onödiga utgifter.
(Applåder)

Talmannen
Herr Wynn, jag kan försäkra er att ni alldeles strax skall få ett svar.
(Protokollet från föregående sammanträde justerades.)

Arbetsplan
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är granskningen av det slutgiltiga förslaget till föredragningslista som utarbetats av talmanskonferensen i enlighet med artikel 110 i arbetsordningen.
I fråga om tisdagen:
Talmannen. När det gäller rådets och kommissionens uttalanden om WTO-mötet i Qatar, har jag fått en förfrågan från två grupper som vill att debatten skall följas av en omröstning om ett resolutionsförslag. Det gäller Europeiska socialdemokratiska partiets grupp och Europeiska liberala, demokratiska och reformistiska partiets grupp.
Vem vill yttra sig för att presentera denna begäran?

Van den Berg
Fru talman! I de utomordentligt viktiga förhandlingar som har föregåtts av många debatter här i parlamentet, och som följts av en resolution som vi har vidarebefordrat till kommissionen, en resolution som kommissionären vid upprepade tillfällen har hänvisat till under förhandlingarna, under vilka han sagt: " i slutändan behöver jag Europaparlamentets majoritet och stöd" , så har han måhända gett oss mer än vi formellt sett redan har. Och skulle vi då besluta att föra en debatt utan ett avslutande utlåtande från vår sida? Jag har svårt att föreställa mig det. Jag skulle vilja komma med en uppmaning, även till mina kolleger i de andra partierna, om att avsluta den här debatten med ett politiskt utlåtande, oavsett vilken deras innehållsmässiga bedömning är. Kommissionen förtjänar det och kammarens värdighet förtjänar det. Med tanke på att det rör sig om så pass viktiga förhandlingar måste vi verkligen använda oss av vår fulla befogenhet och komma fram till ett uttalande.

Lannoye
Fru talman! Jag tror inte att någon här närvarande kan förneka att toppmötet i Doha var en viktig politisk händelse, inte bara för Europeiska unionen, utan för hela världen. Jag tycker också att det är viktigt att genomföra en seriös analys av toppmötets resultat och av de beslut som fattades där. Hellre än att ta risken att anta en ytlig ståndpunkt kan parlamentet nöja sig med att lämna några kortfattade synpunkter. Det tycks mig dock vara alltför tidigt för en seriös politisk bedömning, vilket trots allt är vad man väntar sig av parlamentet. Jag anser att vi bör vänta och inte rösta om resolutionsförslaget denna vecka.

Talmannen
Jag låter nu denna begäran gå till omröstning.
(Parlamentet gav sitt samtycke.)
Om vi dröjer kvar vid tisdagen, har jag fått en begäran från Westendorp om att uppskjuta omröstningen om telekommunikationer till onsdag.

Westendorp y Cabeza
Fru talman! När det gäller telekommunikationspaketet, som vi enligt planerna skall rösta om i morgon, skulle jag vilja be er om att uppskjuta omröstningen till onsdagen. Vi har precis haft ett möte med rådet och kommissionen, som råder oss att vänta en dag med att rösta så att de olika grupperna får tid att studera kompromissförslagen.
(Parlamentet gav sitt samtycke.) I fråga om onsdagen:

Beazley
Fru talman! På förslaget till onsdagens föredragningslista återfinns en gemensam debatt om Mellanöstern kl. 15.00. Det skulle kanske vara till hjälp för kollegerna om parlamentets tjänsteenheter inför denna debatt, som det kommer att vara ett stort intresse för, skulle kunna tänka sig att än en gång trycka upp kopior av det gemensamma anförande som Knessets talman och palestinska lagstiftningsrådets talman höll inför denna kammare. Det budskap som gavs vid det tillfället skulle kanske kunna sprida lite ljus över det mörker som råder.

Talmannen
Herr Beazley, Jag tror att ni syftar på de anföranden som talman Avraham Burg och talman Abu Ala höll inför parlamentet. Dessa anföranden finns att läsa för alla kolleger som vill ta del av dem. Jag tror inte att vi behöver dela ut dem på nytt. Det är inga problem att ta del av dem. Hur som helst tycker jag att det förslag ni nyss formulerade är mycket intressant.
I fråga om torsdagen:
När det gäller mänskliga rättigheter och den tredje punkten under aktuella och brådskande frågor av större vikt, har jag fått en begäran från Gruppen europeiska enade vänstern om att den tredje punkten " Sulawesi" skulle ersättas med en ny punkt kallad " Invandringsdrama i Irland" .

Barón Crespo
Fru talman! I listan på brådskande ärenden om mänskliga rättigheter finns det ett om Irian Jaya och ett annat om Sulawesi. Båda öarna ligger i landet Indonesien. Jag föreslår att man slår ihop de två under en rubrik, dvs. " Indonesien" , och att man under denna rubrik talar om situationen på de två öarna. På så sätt får vi tid att behandla den tragiska situation som uppstått på Irland.

Talmannen
Helt riktigt, herr Barón Crespo, jag tycker att det är ett utmärkt förslag. Förslaget innebär att en ny punkt läggs till, utan att någon annan punkt för den skull behöver strykas, eftersom två befintliga punkter slås ihop. Kan vi då gå till omröstning om denna begäran att lägga till en ny punkt kallad " Invandringsdrama i Irland " ?
(Parlamentet gav sitt samtycke.)
Därmed har arbetsplanen fastställts.
Inlägg i procedurfrågor

Stevenson
Jag skulle vilja ställa en ordningsfråga för att rikta parlamentets uppmärksamhet på den allvarliga brist på hövlighet och den respektlöshet som en medlem av det belgiska ordförandeskapet visat den. Jag syftar på Magda Aelvoet, minister för konsumentskydd, folkhälsa och miljö i Belgiens federala parlament. Jag skrev till Aelvoet den 13 juni 2001 - och det brevet undertecknades av 20 ledamöter av detta parlament, och bad om ett möte med henne för att ta upp frågan om den olagliga importen av katt- och hundpälsprodukter till EU från Asien och Kina. Vi fick inget svar på det brevet.
Jag skrev en gång till den 12 juli och fick inget svar. Aelvoet kom hit till Strasbourg den 12 september 2001 för att tala på ett möte anordnat av den tvärpolitiska gruppen om djurhälsa. Jag tog upp den här frågan med henne. Hon sade att hon hade skrivit till mig och även bjudit in de ledamöter som hade undertecknat brevet med mig att komma och träffa henne i Bryssel. När jag återvände till Bryssel fanns det inte någon skymt av något brev. Jag skrev en tredje gång till Aelvoet för att fråga efter brevet och har inte fått något svar.
Tre gånger har jag följt upp med telefonsamtal och återigen inte fått något svar. Jag anser att detta visar en allvarlig brist på respekt för de ledamöter som har undertecknat brevet och jag anser också att det är förvånande att en minister i EU:s ordförandeskap vid ett fullsatt möte med en tvärpolitisk grupp står och säger att hon har skrivit till mig när hon mycket väl vet att det är en lögn och inget brev har sänts.
Jag hoppas därför, fru talman, att ni kommer att bekräfta, å detta parlaments vägnar, att detta slags beteende hos en minister i ett ordförandeskap är verkligt respektlöst och inte kommer att tolereras i framtiden.
(Applåder)

Talmannen
Herr Stevenson, vi skall gärna notera ert klagomål.

Bradbourn
Fru talman! I likhet med Stevenson vill jag ta upp en ordningsfråga som handlar om respektlöshet mot denna kammare. För några månader skrev jag till kommissionens ordförande och ställde en formell skriftlig fråga, vilket jag har rätt till som ledamot. Jag fick ett svar som löd: " De efterforskningar som krävs för att tillhandahålla ett detaljerat svar står inte i rimlig proportion till det önskade resultatet och överskrider kraven på svaret på en skriftlig fråga." Detta visar på en allvarlig brist på respekt mot en ledamot som ställer en fråga, och det från ett organ som skall finnas till för att stå till tjänst och vara öppen som svar på begäran om information. Om en minister i den brittiska regeringen skulle ge en ledamot av det brittiska underhuset ett svar av det slaget skulle han få schavottera i det parlamentet, och det med all rätt.
Jag förväntar mig mer av kommissionens ordförande. Jag vill å detta parlaments vägnar säga att när en ledamot ställer en absolut legitim fråga förväntar jag mig att den frågan skall besvaras så långt det är möjligt. Vi borde inte bara få något slags ursäkt och något slags icke-svar. Jag skulle vilja påminna kommissionens ordförande om hans löften om öppenhet och insyn i fråga om information till parlamentet.

Talmannen
Mycket riktigt, herr Bradbourn, jag delar helt er uppfattning.
  

Barón Crespo
Fru talman! Jag hade talat om att jag ville göra ett uttalande å den socialdemokratiska gruppens vägnar om den konstitutionella kris som uppstått i Europeiska unionen efter det senaste rådsmötet (rättsliga och inrikes frågor). Uttalandet är följande:
Jag vill uttrycka vår oro inför den allvarliga situation som uppkommit inför toppmötet i Laeken eftersom Europaparlamentet har definierat en tydlig linje när det gäller terroristbekämpningen genom att stödja Redings betänkande, från PPE, samt Watsons betänkande, liberal, som fick ett massivt stöd.
Efter den 11 september har Europeiska rådet vid två tillfällen, i Bryssel och i Gent, upprätthållit samma linje, utan att någon regeringschef reserverat sig mot detta.
Europaparlamentet har med brådskande förfarande behandlat de två förslagen från kommissionen, med ett verkligen massivt stöd vid det senaste sammanträdet i Bryssel. I dag är den dag då parlamentet ånyo skall rådfrågas och vi står inför situationen att en regering, den italienska, vägrar att acceptera något som är klart och tydligt för alla Europeiska unionens institutioner.
Fru talman! Jag ber er att ni å min grupps vägnar för det första uttrycker vårt stöd till rådets ordförande, Verhofstadt, som i morgon skall resa till Rom för att försöka lösa knutarna i denna oacceptabla situation. För det andra att ni uttrycker vårt stöd till kommissionen, som har använt sin initiativrätt med ansvar och pliktkänsla. Slutligen vill jag också att ni uttrycker vårt parlaments kraftfulla protest mot de oacceptabla uttalanden, som på ett ohyfsat och plumpt sätt, gjorts av en före detta kollega till oss, Bossi, som i dag är minister i den italienska regeringen, och som skulle få Haider att vitna av avundsjuka.
Detta är en mycket viktig fråga, där vi alla står enade. Om vi inte kan gå framåt de femton, gör fjorton det, men vi måste bekämpa terrorismen på alla områden, och ett av dem är korruption och pengatvätt.
(Applåder från vänster)

Watson
Jag delar verkligen Enrique Barón Crespos farhågor när det gäller rådets (rättsliga och inrikes frågor) misslyckande med att nå en överenskommelse om förslaget till europeisk arresteringsorder. Jag noterar emellertid att utöver Verhofstadts planerade resa till Rom kommer det att bli ett extra möte med rådet (rättsliga och inrikes frågor) nu på torsdag. Vi måste hoppas att en överenskommelse kan nås vid det tillfället.
Parlamentet förutsåg att en överenskommelse kanske inte skulle kunna nås och rekommenderade att man åtminstone skulle överväga att använda artikel 40 i fördraget, vilket skulle tillåta ett antal länder att fortsätta på grundval av det förstärkta samarbetet. Ingen vill ha en sådan lösning; vi måste hoppas att vi kan nå en överenskommelse mellan 15 länder, men ett land får inte stoppa framstegen i den kamp mot terrorism som stats- och regeringscheferna uppmanade till i Gent.
(Applåder från vänster och mitten)

Lisi
Fru talman! Jag är tvungen att ta till orda för Barón Crespo missar sannerligen inget tillfälle att omvandla påpekanden som det kanske ligger någonting i till ett korståg, ett korståg som pågår sedan det italienska folket i fria val valde en ny regering. Barón Crespo vill inte ta reson: ju förr han gör det desto gladare blir vi. Också till de kolleger som protesterar vill jag säga att det är detta som är demokrati, kära kolleger, varje folk väljer sin regering i fria och demokratiska val.
När det gäller detta specifika fall vill jag bemöta Barón Crespos påstående som saknar all grund. Ingen är mer engagerad i kampen mot terrorism är den italienska regeringen och det italienska folket. Den italienska regeringen och det italienska folket har fått betala för terrorismen under gångna år och har alltid stått i främsta linjen. Det tjänar ingenting till att blanda bort korten och dra alla över en kam. Vi talar om en möjlig utvidgning av den europeiska arresteringsordern och det är avseende detta, utvidgningen till att omfatta fler brott än som var meningen från början, som man försöker komma fram till en formulering som tar hänsyn till de olika rättstraditionerna och den olika lagstiftningen i länderna så att man inte, i skuggan av det terroristhot som existerar, fattar beslut som sedan inte möjliggör för oss att ha en väl harmoniserad lagstiftning i gemenskapen. Vi är övertygade om att man kommer att komma fram till en överenskommelse.
Det är detta det handlar om, ingenting annat. De som försöker utnyttja de dramatiska händelserna den 11 september för att fortsätta denna vansinniga kampanj mot en legitim regering kommer säkerligen inte att få gehör för detta. Slutligen hoppas jag att Barón Crespo skall hitta bättre måltavlor för sina utbrott och sluta använda förevändningar för att skapa förvirring om vilka frågor vi diskuterar.
(Applåder från höger)

Poettering
Fru talman, kära kolleger! Kollegan Baron Crespo har här kommit med ett påpekande som bör diskuteras! Jag vill för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) och Europademokraterna ge uttryck för vår förväntan att den italienska regeringen som vi har stort förtroende för kommer att bidra, så att vi i slutändan kan komma fram till en överenskommelse. Det vi anser bör prioriteras är bekämpningen av terrorismen, och här får det inte finnas någon skillnad mellan de partipolitiska familjerna.
Men jag anser också, herr Baron Crespo, att denna fråga inte lämpar sig för en partipolitisk kontrovers, och vi vet också - var snäll och lyssna på mig, jag försöker att vara mycket saklig - att man inte kommit fram till något resultat när det gäller partistadgan. Ni vet också att det i huvudsak inte var mina partipolitiska vänner som bidrog till att det misslyckades: Jag ber er att även uttala den kritik, som ni i andra fall yttrar, också gentemot det egna partiet, när vi inte kommer fram till resultat, exempelvis nu när det gäller partistadgan. Er trovärdighet skulle bli större om ni använde samma måttstock för alla sidor av det politiska spektrumet.
(Applåder från höger)

Schulz
Fru talman! Jag anser nog att det är ganska starkt, när man jämför den europeiska arresteringsordern med en partistadga! Men det finns naturligtvis partier - särskilt i Tyskland - där arresteringsorder och partistadgar ligger nära varandra.
(Applåder och skratt) Jag vill bara säga en sak till kollegan Liese: Hela " Forza Italia" har vid alla samråd som hittills ägt rum här i kammaren i fråga om kommissionens förslag, röstat för alla ståndpunkter från Europaparlamentet. Jag frågar mig alltså varför Italiens regeringschef, som kommer från samma parti som Liese - Liese har för övrigt själv också röstat för det - nu instruerar sin inrikesminister att inlägga veto mot åtalspunkter, där vi alla var ense om de rättsliga åtgärderna på europeisk nivå.
Jag frågar om detta väl har något att göra med partipolitik, men inte det som kollegan Enrique Barón med all rätt här har framfört.
(Applåder)

Buitenweg
Fru talman! En stor majoritet i min grupp röstade emot Watsons betänkande om den europeiska arresteringsordern. Vår anledning var emellertid en helt annan än Berlusconis, och jag vill därför göra det här inlägget för att förekomma att någon sätter ett likhetstecken mellan oss och honom. Rent principiellt förespråkar gruppen De gröna en europeisk arresteringsorder, men först efter att vi har utarbetat ett antal miniminormer på området för straffrätt, exempelvis om allmän rättshjälp och uppspårningsmetoder. Filosofin bakom en europeisk arresteringsorder är att alla rättssystem är mer eller mindre lika varandra och att det inte spelar någon egentlig roll vilket land man kommer att bli dömd i. För närvarande förhåller det sig inte så. Om alla system hade varit så lika, så hade det inte inneburit några svårigheter att komma fram till dessa miniminormer.
Jag vet att alla på lång sikt är förespråkare för dessa miniminormer, men min grupp betraktar dessa som ett villkor för en europeisk arresteringsorder. Det är alltså en ståndpunkt som absolut och principiellt skiljer sig från herr Berlusconis, och man måste ge akt på den här skillnaden. Man får heller inte tolka den här ståndpunkten som ett uttryck för något slags anti-europeiskt sentiment. Vi är för en europeisk arresteringsorder, men först när dessa villkor uppfylls.

Leinen
Fru talman! Kollegan Poettering har just i fråga om den europeiska arresteringsordern också nämnt den europeiska partistadgan. Det enda sammanhanget kan väl vara att vi vill ha båda delarna. Jag har inte helt förstått er anklagelse mot vår grupp. Ni har i varje fall talat som om det vore vår grupps fel att det nu inte har skett. Enligt den information jag fått förhöll det sig på annat sätt. Det fanns ju regeringar som ville att man redan i fråga om partier från två länder skulle kunna uppfylla denna stadga. Det kan väl inte vara sant, den europeiska stadgan får väl inte vara någon dold finansiering av nationella eller regionala partier. Jag vill bara nu konstatera detta, så att det här inte uppstår något felaktigt intryck eller vi får någon felaktig debatt.
  

Karamanou
Fru talman! Jag skulle vilja ändra stämning lite och tala om ett annat ämne.
I dag är det den internationella dagen för de mänskliga rättigheterna och jag skulle vilja uttrycka min sorg och fasa över den tragiska död genom kvävning i en container som drabbade åtta flyktingar, bland dem tre barn, i södra Irland. De åtta flyktingarna var inte främst offer för transportörerna, vilket myndigheterna skyndade sig att uttala, utan för den europeiska okänsligheten och ett globalt system som tillåter och uppmuntrar fri rörlighet för kapitalet men inte människors fria rörlighet; ett system som dömer två tredjedelar av jordens människor till ett liv i ofattbar fattigdom.
Europaparlamentet kan inte fortsätta att vara likgiltigt inför tidens flyktingtragedier och det är inte heller möjligt för oss att känna trygghet i fästning Europa så länge som det runt omkring oss finns så mycket mänsklig olycka och en sådan utvecklingsklyfta.
Jag anser att det är mycket positivt att vi skall diskutera frågan om flyktingar och invandrare på torsdag bland de brådskande frågorna men jag skulle vilja be er, fru talman, att låta rådets möte i Laeken få del av dessa synpunkter.

De Rossa
Jag vill också ta upp upptäckten av åtta döda människor i en möbelcontainer i County Wexford under helgen. Bland de döda återfinns en fyraårig pojke, en tioårig flicka och en pojke på sexton år. Även tre vuxna påträffades döda - två män och en kvinna - och det finns fem överlevande. Det verkar som om, såvitt vi vet, omkring elva av dessa kom från Turkiet, en från Albanien och en från Algeriet.
Jag anser att det är fruktansvärt att vi i Europa har en situation där människor är så desperata att de tvingas överlämna sig i händerna på kriminella för att försöka skapa en ny tillvaro i Europa. Vi har gjort något betänkligt när det å ena sidan gäller hur vi handskas med kriminella, och å andra sidan vår inställning till invandringen. Vi kan inte fortsätta tillåta en situation där människor är så desperata att de försöker med vad som helst och till och med utsätter sig själva och sina barn för fara för att skapa en ny tillvaro.
Jag skulle vilja be dem i detta parlament som stöder Berlusconi i hans motstånd mot den europeiska arresteringsordern att fråga sig varför de stöder en situation där de brottslingar som har placerat de här människorna i den här containern kommer att undkomma den rättvisa som måste beskäras dem. Skulle jag också kunna få fråga, fru talman ...
(Talmannen avbröt talaren.)

Auroi
Fru talman! Jag skall lägga ett blygsamt förslag som passar bra på den internationella dagen för mänskliga rättigheter.
Fru talman! Eftersom åtta personer nyligen förlorat livet under dramatiska omständigheter och eftersom ni ofta uppmanar oss att visa vår respekt för våldets offer genom att iaktta en tyst minut, vore det rimligt om vi i morgon förmiddag, i samband med att sammanträdet inleds, iakttog en tyst minut för att hedra de åtta människor som nyss dött som offer för avskyvärda människosmugglare.

McKenna
Fru talman! Jag hoppas att den nye talmannen kommer att behandla alla ledamöter lika. Jag har under ganska lång tid - långt före många andra som redan har talat - angivit att jag vill ställa en ordningsfråga.
Jag vill ta upp två saker. Den första handlar om Stevensons attack på en belgisk minister som inte är här och kan försvara sig. En personlig och frän attack som denna är inte berättigad när personen inte är närvarande. För det andra är det, när det gäller det som hände i Irland den här helgen, bara rätt och riktigt att vi har en debatt om det. Folk fokuserar på fel aspekt. Det är rätt tydligt att det är Europas fästningsmentalitet som gör att människor riskerar sina liv genom att lita på folk som försöker tjäna pengar. Vi måste öppna gränserna i stället för att uppmana detta slags fästningsmentalitet. Det är det enda sättet vi kan garantera att människor inte omkommer på ett sådant tragiskt sätt. Dover och Wexford är bara två exempel på vad som komma skall.
Slutligen är jag mycket besviken över att en del av mina irländska kolleger i detta parlament inte ansåg att de kunde stödja att detta skulle diskuteras i parlamentet. Det är en tragedi, med tanke på att det hände i deras egen valkrets.

Fitzsimons
Fru talman! Jag tar till orda för att stödja de Rossas och McKennas kommentarer om den fruktansvärda situationen och tragedin i Wexford i Irland. Den irländska regeringen har redan uttryckt sin uppfattning i det avseendet och kommer att vidta lämpliga åtgärder. Jag stöder även, fru talman, att ni har berett utrymme på torsdagens föredragningslista för en debatt om denna tragedi.

Talmannen
Självklart, herr Fitzsimons. Som ni vet har parlamentet just beslutat att ta upp denna fråga i samband med torsdagens debatt om brådskande frågor.
  

Lynne
Fru talman! Förra sammanträdesperioden i Bryssel var ni så vänlig och talade om att ni skulle skriva till de grekiska myndigheterna om de tolv brittiska och två holländska flygplansskådare som anhållits. Jag undrar om ni har fått något svar på det brevet. Wayne Groves, som bor i min valkrets, sitter fortfarande fängslad efter fem veckor, utan åtal och utan rättegång. Jag anser att detta strider mot Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna. Jag skulle vilja veta om det finns ytterligare något ni skulle kunna göra för dem och om ni har fått något svar.

Talmannen
Ja, fru Lynne, jag har fått ett svar från utrikesminister Georges Papandreou. Jag skall naturligtvis så snart som möjligt vidarebefordra det svaret till er och övriga kolleger, eftersom detta svar är helt offentligt. Som ni kommer att kunna konstatera är svaret tyvärr inte helt tillfredsställande vad gäller de kvarhållna personerna.

Manders
Fru talman! Jag skulle vilja ansluta till Lynnes inlägg, men jag vill be er att än en gång ta kontakt och jag vill också uppmana mina grekiska kolleger att se till att dessa flygplansskådare, som redan har suttit fängslade i nästan fem veckor i Grekland för sin hobbys skull, ställs inför rätta före kommande fredag eftersom en tre veckor lång semesterperiod annars infaller emellan och de här ungdomarna, dessa unga flygplansskådare som ägnade sig åt sin hobby, då kommer att sitta fängslade i sju till åtta veckor utan rättegång. Jag ber er, och mina grekiska kolleger, att utöva politisk press så att dessa unga flygplansskådare kan ställas inför rätta före kommande fredag.

Perry
Fru talman! Jag skulle vilja understryka det Lynne sade. I dag är det de mänskliga rättigheternas dag och ändå sitter tolv europeiska medborgare fängslade i Grekland utan rättegång. Ledamöterna på andra sidan har tagit upp frågan om den europeiska arresteringsordern - den här händelsen visar precis varför ledamöterna på den här sidan av kammaren hyser farhågor om den europeiska arresteringsordern. Brittiska medborgare som ägnar sig åt den harmlösa sysslan flygplansskådning hamnar i fängelse i Grekland utan rättegång.
Jag ser verkligen fram emot att få se det svar ni har fått och som ni beskrev som otillfredsställande, och hoppas att ni kommer att svara den grekiska regeringen i kraftiga ordalag. De får inte hålla europeiska medborgare fängslade utan rättegång.

Talmannen
Herr Perry! Som jag nyss nämnde är svaret tyvärr inte tillfredsställande. " Jag har offentligen givit uttryck åt utrikesdepartementets intresse för denna fråga. Som ni tydligt kan konstatera är det dock otänkbart att den lagstiftande makten på något sätt ingriper i ärendet och inkräktar på den dömande maktens oberoende." Det är svaret från Papandreou. Jag skall givetvis se hur jag kan gå vidare i frågan. Men tyvärr är svaret för närvarande negativt.

Souladakis
Fru talman! Jag skulle vilja kommentera era kollegers synpunkter i samband med frågan om att vissa britter gripits i Grekland och, för det första, försäkra dem om att vi parlamentsledamöter - vilket är helt rätt - inte har någon möjlighet att påverka den oberoende grekiska rättvisan, och jag tror inte heller att ni i ert land kan påverka vad som är lag och rätt.
För det andra bör ni känna till - vilket vi också sade vid den tidigare diskussionen i Bryssel - att de handlingar för vilka britterna har gripits är av sådan art att de skulle ha gripits oavsett i vilket av Europeiska unionens femton länder dessa hade begåtts, åtminstone enligt vad som framgår av det som har skrivits i pressen.
Följaktligen är det bra om vi respekterar de institutioner som är grundvalen för hur de femton länderna fungerar gemensamt samt den oberoende rättvisan och den lagstiftning som gäller i de femton länderna. Låt oss klarlägga vissa saker: Vi här kommer från femton länder, med företrädare från många partier och fraktioner, vi är alla likställda och likvärdiga och ingen har rätt att ge anvisningar till de andra länderna som om de vore länder vilka inte tillhör Europa.

Howitt
Jag skulle vilja tacka er, fru talman, för att ha skrivit ett brev till de grekiska myndigheterna om flygplansskådarna, och för vad ni har sagt i dag. Det är särskilt viktigt att ni gör det å hela Europaparlamentets vägnar och eftersom ni företräder en medlemsstat som inte är inblandad på någon av sidorna. Ni sade att ni skulle fundera över vilka ytterligare åtgärder ni skulle vidta. Skulle jag kunna få fråga när ni kommer att rapportera tillbaka till kammaren om detta?
Jag skulle också vilja tacka Souladakis för det han sade. Jag anser att det finns en gemensam insikt här om nödvändigheten av att respektera de mänskliga rättigheterna och av behovet av samarbete mellan våra två stater i Europa, samt respekt för domstolens oberoende. Genom er, fru talman kan jag kanske vädja till alla de grekiska ledamöterna i detta parlament för att se om vi kan åstadkomma något slags gemensamt yttrande till stöd för dessa principer som kanske kan förbättra förståelsen och leda till att problemet löses snabbare för de tolv berörda individerna.
  

Bautista Ojeda
Fru talman! Som ni känner till är den situation som ETA:s terrorism ger upphov till i Spanien hemsk och jag tar detta tillfälle i akt för att tacka er för ert arbete under ert ordförandeskap. Jag upprepar mitt allra största avståndstagande från ETA och mot alla dem som stöder eller rättfärdigar organisationen.
Fru talman! Såväl mitt parti som jag själv har blivit gravt smädade i en del spansk massmedia, eftersom jag på grund av sjukdom inte kunde närvara vid förra sammanträdet i Bryssel, då man debatterade och röstade om Watsons betänkande. Genom flera pressmeddelanden stödde jag detta helt och hållet. De skickades till all spansk massmedia 24 timmar före debatten och omröstningen, men tystades systematiskt ner.
Fru talman! Av denna anledning ber jag om ert stöd i den försvarslösa situation jag hamnat i. Därför ber jag er formellt att, eftersom min och mitt partis ståndpunkt var klara, offentliga och uttalade innan omröstningen, låta min röst för Watsons betänkande, samt ändringsförslag 117 och 118, finnas med i protokollet. Så skulle jag röstat om jag varit närvarande. Att tillåta min röst skulle inte göra någon större skillnad i slutresultatet av omröstningen.
Slutligen tackar jag offentligt Agencia Efe, som var den enda som uttryckte min ståndpunkt och i sina uttalanden speglade sanningen. Vi kommer alltid att vara för att försvara livet, de mest grundläggande rättigheterna och mot mördare och alla de som rättfärdigar eller stöder dem.

Gorostiaga Atxalandabaso
Fru talman! I dag firar vi den internationella dagen för de mänskliga rättigheterna. Som av en händelse återfinns på föredragningslistan den här veckan en gemensam debatt om området med frihet, säkerhet och rättvisa, vilket kräver en rättfram inblandning från parlaments sida i fråga om mänskliga rättigheter.
I början av det här året kritiserade jag i detta parlament den amnesti som den spanska regeringen gett till femton torterare, eftersom detta innebär att tortyr kommer att vara vanligt förekommande inom den spanska polisen även i framtiden. Tre månader efteråt förödmjukades en ung kvinna, Iratxe Sorzabal,
(Talaren visade en affisch.)
   sexuellt och utsattes för tortyr i timmar från det att hon arresterats. De här bilderna togs på sjukhuset och visar märkena ...
(Talmannen avbröt talaren.)

Krivine
Fru talman! På onsdag skall vi diskutera en punkt kallad " Samarbete mellan Europeiska unionen och Amerikas förenta stater" inom terroristbekämpningens område. Vi har bland annat via Internet fått veta att debatten har föregåtts av en skriftväxling mellan en företrädare för president Bush - Forster tror jag han heter - och Prodi. Parlamentet har inte tillgång till skrivelsen, men den kan läsas på Internet. I skrivelsen begär Förenta staternas regering att Europa skall vidta ett fyrtiotal åtgärder inom ramen för bekämpningen av terrorismen.
Det verkar också som om Prodi har svarat USA:s regering i en skrivelse som skickades i slutet av november, men detta är än så länge ovisst eftersom vi inte har något dokument. För att denna lite hastigt påkomna debatt skall kunna föras under bästa möjliga förhållanden - debatten skall enligt planerna äga rum på onsdag - vore det av intresse för parlamentet att få tillgång till den skrivelse Förenta staternas regering skickade till Prodi, liksom till Prodis svar. Det var vad jag ville be er om.

Talmannen
Självklart, herr Krivine, vi skall genast se vad vi kan göra åt saken.
  

Foster
Fru talman! Den här frågan kanske kan vara intressant för kammaren. Som ledamöterna kommer ihåg röstade vi i Bryssel om Fosterbetänkandet om införande av gemensamma regler för civil luftfart. Det här betänkandet måste läggas fram mycket snabbt i ljuset av händelserna den 11 september. Vi väntade sedan på svaret från rådet (transport) i fredags och alla hoppades att en gemensam ståndpunkt skulle uppnås. Jag skulle vilja informera parlamentet om att rådet (transport) och medlemsstaterna inte kom fram till en gemensam ståndpunkt, trots vädjanden från alla sidor om det akuta behovet av dessa åtgärder och trots det faktum att det här parlamentet nästan slog knut på sig själv för att göra sitt bästa på mycket kort tid.
Medlemsstaterna och rådet har betett sig rätt förfärligt i den här frågan. Detta är förmodligen en av de viktigaste åtgärder som har vidtagits sedan den 11 september, och det skulle ha påverkat 38 europeiska länder. Jag kommer att fortsätta hålla kammaren informerad om fortsättningen, men jag skulle vilja att ni, fru talman, vidarebefordrar våra kommentarer till ordförandeskapet.
  

Zacharakis
Fru talman! Jag vill uppmärksamma er och hela parlamentet på den oacceptabla och diskriminerande behandling som de albanska myndigheterna utsätter den grekiska minoriteten för, särskilt i staden Chimara där polisens specialstyrkor i förra veckan förstörde byggnader i minoritetsbefolkningens ägo. Kvinnor och barn utsattes även för fysisk misshandel. Det gäller bland annat den grekiska minoritetens administrativa säte, skola och flera olika butiker, med mera, som förstördes av bulldozrar under förevändning att de skulle ha uppförts utan tillstånd. Förstörelsen beordrades av stadens borgmästare och det bör påpekas att Europarådets observatörer inte har erkänt hans tillsättning som legitim. Fru talman! Jag anser att parlamentet bör notera dessa ytterst graverande händelser med tanke på förberedelserna inför de kommande förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal mellan Europeiska unionen och Albanien. Tack, fru talman.
  

Fatuzzo
Fru talman! Är alla vi ledamöter i Europaparlamentet bedragare, kanske? Är vi tjuvar allihop, kanske? Är vi dagdrivare allihop, kanske? Är vi kanske lättingar allihop, som inte gör någonting från morgon till kväll utan fördriver tiden med att roa oss och berika oss? Jag tror inte det. Och ändå står det så i en bok av en italiensk journalist, Mario Giordano, som heter " L'Unione fa la truffa" . Det är en vältalig titel! Tyvärr är denne journalist också direktör för en viktig italiensk tv-kanal. Denna bok, som jag hittade i en bokhandel i Rom - dit jag gick för att träffa min mamma och syster, som vanligt - fick mig att rysa och förfäras eftersom den klassar alla oss ledamöter som dagdrivare, som bara ägnar sig åt att planera bedrägerier och tjuveri. Fru talman! Skulle ni vilja granska denna bok och ta initiativ till rättslig talan för förtal mot Mario Giordano som, till min bedrövelse, tyvärr är italienare?

Talmannen
Jag tackar Fatuzzo för dessa upplysningar och jag kan försäkra er att vi skall studera denna bok mycket noga och se vad vi kan göra för att återupprätta vårt anseende.
  

Korakas
Fru talman! Jag vill in i denna kammare föra med mig den starka protesten och upprördheten från Greklands jordbrukare vilka åter med ett massivt deltagande genomför kraftfulla meningsyttringar mot Europeiska unionens politik, en politik som är riktad emot jordbrukarna, kör bort dem från deras åkrar, utplånar dem och ödelägger vår landsbygd.
Våra jordbrukare kämpar mot kvotpolitiken vilken begränsar livskraftiga odlingar, det gäller till och med produkter det verkligen är brist på i Europeiska unionen och i Grekland såsom exempelvis olja, tobak och bomull beträffande vilken rådet faktiskt bortsåg från Europaparlamentets beslut i vilket man begärde en ökning med 50 procent av kvoten.
Våra jordbrukare kämpar mot att utnyttjas av kapitalet inom bearbetningsbranschen som roffar åt sig deras produktion till förödmjukande priser. Hundratusentals jordbrukare har redan övergivit verksamheten och ökat kön med arbetslösa. De begär att kvoterna avskaffas, åtminstone för de produkter som Europeiska unionen lider brist på. De protesterar mot den politik som hittills har förts. De begär att strukturella arbeten såsom bevattningsanläggningar genomförs. De begär att producentens priser skall täcka produktionskostnaderna och ge en vinst.
Fru talman! I deras rättmätiga kamp för sin överlevnad står vi vid deras sida med all vår styrka och sedan får deras kamp karakteriseras som terrorism enligt den definition på terrorism som Europeiska unionens justitieministrar gav nyligen och som vi är rädda för skall godkännas vid toppmötet i Laeken.
  

Kinnock
Fru talman! För tio år sedan den här veckan tilldelades vår Sacharovpristagare, Aung San Suu Kyi, Nobels fredspris. Nu på lördag kommer alla pristagare som fortfarande är i livet att åka till Oslo och högtidlighålla 100-årsjubileet av Nobels fredspris - men hon kommer inte att vara med. Hon har suttit i husarrest sedan i september år 2000 och har inte tillåtits röra sig fritt på 13 år. Vill ni, fru talman, vara så snäll och sända henne ett stödjande budskap från parlamentet och även uppmana den norska Nobelkommittén att uttrycka sin djupa oro över det faktum att hon inte kan vara med dem på lördag i Oslo. Skulle ni också kunna be Nobelkommittén att uppmana militärjuntan i Rangoon i Burma att genast ge Aung San Suu Kyi friheten åter.
(Applåder)

Talmannen
Fru Kinnock! Jag är naturligtvis fullt beredd att vidta denna åtgärd, men jag tror att den kommer att få ännu större genomslag när debatten under punkten " mänskliga rättigheter" har ägt rum, det vill säga på torsdag. Då kan jag översända den ståndpunkt som klart och tydligt har antagits av Europaparlamentet.
  

Talmannen
Jag vill meddela att vi i morgon på flera gruppers begäran kommer att iaktta en kort men intensiv minnesstund med anledning av den 11 september. Den kommer att äga rum i plenum, strax innan den sydkoreanske presidentens anförande, det vill säga runt 11.50.

Europeiska livsmedelsmyndigheten
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är andrabehandlingsrekommendation (A5-0416/2001) från utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor om rådets gemensamma ståndpunkt (1088/1/2001 - C5-0414/2001 - 2000/0286(COD)) inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska livsmedelsmyndigheten och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (föredragande: Whitehead).

Whitehead
. (EN) Fru talman! Dagens debatt är kulmen på en lång process som inleddes under BSE-epidemins dagar. På sätt och vis är det ett förslag som kommer lika mycket från den här kammaren som från Europeiska unionens övriga institutioner, eftersom våra två tillfälliga undersökningskommittéer utmynnade i rekommendationen att det skulle finnas ett organ av det här slaget. En kommission föll, en annan tillträdde och godtog att något av det här slaget skulle hända, och det är det förslaget från ordförande Prodi, och som drivits på av kommissionären, som vi behandlar i dag.
Det är därför många händers verk, och om debatten i dag betraktas som lugn och, hoppas jag, rationell så är det på grund av den utsträckning de tre sidorna i styrketriangeln har försökt att komma överens om ett beslut lagom till den andra behandlingen, för att påskynda införandet av den nya myndigheten. Det får inte bli några onödiga förseningar. Om vi kan undvika förlikningsskedet skall vi göra det.
Det återstår kanske fortfarande några reservationer, till vilka jag kommer att återkomma om ett ögonblick, men vi har kommit fram till en punkt där jag anser att samstämmighet råder i denna kammare. Vi har förvisso en majoritet i det här parlamentet, och jag skulle vilja tacka föredragandena och skuggföredragandena i de övriga politiska grupperna, i synnerhet Bowis, Paulsen och Staes, för det arbete de har utfört alltsedan den ursprungliga vitboken. Jag skulle också vilja tacka min egen utredare, Michelle Smythe, och alla från kommissionen och rådet, både under det svenska och det belgiska ordförandeskapet, som har fört det här framåt. Eftersom Aelvoet har fått lite stryk i dag vill jag även hylla hennes del i detta.
Vi har nu kommit överens om en tidsplan för att få i gång den nya myndigheten. För att göra detta finns det en rad specifika kompromisser: 16 nya ändringsförslag som kommissionen i stort sett instämmer i - jag hoppas att Byrne kommer att kunna ange det - och även rådet.
För det första var vi tvungna att använda ett ovanligt fortfarande för en fråga som det råder viss tvekan om, dvs. den nya myndighetens säte. Vi ville lägga fram kriterier för den nya myndighetens säte, vilket vi anser att vi borde. Rådet däremot var inte berett att godta dessa i själva texten. Men man kan inte kasta bort hela betänkandet för det: Vi har tagit med dem i lagstiftningsresolutionen och vi hoppas att ni, fru talman, kommer att kunna framföra precis hur vi resonerar. Beslutet måste fattas objektivt och inte genom det slags politiska kohandel som det viskas om för närvarande. Det skulle vara den värsta start som tänkas kan om den här myndigheten skulle placeras på en olämplig plats av sämsta tänkbara anledning.
Vi lade fram kompromissändringsförslagen för att få fram de huvudsakliga prioriteringar som det här parlamentet alltid har understrukit. För det första: En utfrågning i parlamentet av den föreslagna chefen för den nya myndigheten och en period på tre månader för parlamentet att uttrycka sin åsikt om kandidaterna till en liten och fokuserad styrelse. Med andra ord en styrelse som kommer att sammanträda offentligt och som även kommer att offentliggöra sina yttranden så att den europeiska allmänheten kan se vad den rekommenderar. Den kommer att ha en roll att spela inom riskanalys, riskkommunikation och riskhantering, där dess råd är tillämpliga. Detta innebär en avsevärd makt. Dessutom ger den här lagstiftningen skydd för dem som vill rapportera om farlig hantering inom livsmedels- och foderföretag. Medborgarna har en plikt att berätta sanningen och jag anser att vi har säkrat detta.
Om de 16 kompromissändringsförslagen och de övriga som vi redan har kommit överens om med ordförandeskapet går igenom, kan vi gå vidare och inrätta den nya Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet. Problemet med BSE har vi exempelvis fortfarande kvar. Fall av BSE har den här veckan anmälts i två länder som tidigare inte haft några fall. Alla vet att livsmedel och djurfoder måste bli säkrare. De förfaranden där sådana produkter importeras till och exporteras från Europeiska unionen måste vara öppna, genomblickbara och, framför allt, vara säkra. Vissa tillämpningar av det industrialiserade jordbruket har hotat oss alla. Både producenter och konsumenter har allt att vinna på en övervakande myndighet som skyddar allas våra intressen och som inte står i tacksamhetsskuld till någon. På grundval av detta rekommenderar jag parlamentet att bifalla detta förslag.

Bowis
Vi har kommit en ganska lång väg sedan kommissionen kom med sin första vitbok. På den tiden hade jag privilegiet att skriva betänkandet för parlamentet med min vän på andra sidan kammaren - Whitehead - som skuggföredragande. Nu återgäldar jag genom att vara skuggföredragande för hans betänkande. Mitt parti är ingen stor vän av harmoniseringar, men vi är ett parti som är för harmoni, och det är vad vi har sett i det här betänkandet och det sätt man har handskats med det.
Även jag vill hylla föredraganden och skuggföredragandena, även kommissionären, David Byrne, och - om jag vågar säga det i ljuset av tidigare kommentarer - Magda Aelvoet, ministern. Jag hoppas att McKenna inte tar illa upp om jag hyllar henne trots att hon inte är närvarande, eftersom även hon har spelat en roll i att söka efter och hjälpa oss hitta kompromisser som är vettiga, som inte sviker någon och som för konceptet livsmedelssäkerhet framåt för Europas folk.
Det här är en fråga som är väldigt viktig för människor. Det finns ingenting som är viktigare än att de livsmedel och drycker som dessa och deras familjer intar är säkra. Det finns en europeisk dimension av detta eftersom det i allt större utsträckning inte bara är livsmedel som korsar gränserna, utan människor som korsar gränserna. Så vi måste vara säkra på att maten vi äter har vuxit på mark vi kan lita på och de bekämpningsmedel som tillsats är kända för att vara säkra. Den föda som ges till boskapen spelar också en roll när det gäller att säkerställa att den mat som hamnar i våra stormarknader och på våra bord förtjänar vårt förtroende. Sedan vill vi säkerställa att behandlingen av livsmedlen är säker och slutligen vill vi säkerställa att den när den lagras och säljs till slutkunden fortfarande är säker för oss att ta med hem. Sedan är det naturligtvis upp till oss.
Det finns många avgörande frågor i det här betänkandet - namnet på myndigheten för livsmedelssäkerhet har varit avgörande för oss. Vi vill inte ha någon flott byråkrati - vi vill ha en myndighet som är fokuserad på säkerhet, på riskbedömning, på att ge råd när så behövs till dem som hanterar risker. En myndighet inom vilken man förstår att risker aldrig kan elimineras, men att de kan identifieras på ett lämpligt sätt och hanteras. Forskning är avgörande, och det är även oberoende - det är anledningen till att placeringen av denna myndighet är så viktig.
Den för-förlikningsprocess - om jag kan kalla den det - som vi har gått igenom är ett exempel på hur man kan föra frågor genom parlamentet och institutionerna. I det här sista skedet har parlamentet på ett överväldigande sätt talat med en röst. Jag vet att kommissionen och rådet har lyssnat och jag tror att det har haft nytta av det eftersom vi arbetar tillsammans med den här frågan.

Roth-Behrendt
Fru talman, kära kolleger, herr kommissionär! När vi i dag talar om livsmedelsmyndigheten, bör vi alla, även Europeiska unionens medborgare, först säga oss en sak: Vi är övertygade om att även i dag, utan denna livsmedelsmyndighet, är livsmedlen som människorna i Europeiska unionen äter säkra. Så säkra att jag är övertygad om att de hör till de säkraste i världen. Men om vi ändå anser att en livsmedelsmyndighet vore en fördel och en förbättring i Europeiska unionen, då måste det finnas ett skäl till detta. Jag kan nämna tre villkor som jag är övertygad om måste uppfyllas för att en sådan förbättring skall ske.
Bowis och Whitehead har redan tagit upp dem. För det första kvaliteten på experterna. Det får inte bli så att medlemsstaterna skickar ut sådana som de gärna vill bli kvitt för att bli experter och vetenskapsmän i denna myndighet. Det är er uppgift, herr kommissionär, att uppmana medlemsländerna att bara sända de allra bästa. För det andra är det nödvändigt med insyn och öppenhet för att en förbättring skall ske. I ännu högre utsträckning än i de vetenskapliga kommittéerna, som alltsedan BSE-krisen haft en hög grad av öppenhet, måste myndigheten se till att befolkningen med fullt fog har förtroende för den. Det betyder att den måste visa insyn och öppenhet i det den gör.
Till sist, kära kolleger, herr Byrne, är det nödvändigt med kontroll. Det är också er uppgift, kommissionens uppgift, att informera medlemsländerna om att övervakning och kontroll är medlemsländernas speciella uppgifter, som de under de senaste åren har försummat på ett kriminellt sätt. Om vi även i fortsättningen vill garantera säkra livsmedel, och kanske ännu högre säkerhet, om vi vill vinna tillbaka befolkningens förtroende, då kan vi göra detta bara på dessa villkor och med en ökad kontroll. Då kommer den nya livsmedelsmyndigheten att innebära ett framsteg för Europeiska unionen. Jag ber er, herr kommissionär, att se till att så blir fallet.

Paulsen
Fru talman! Ärade kolleger, ärade kommissionär! Jag tycker att det är smått fantastiskt att vi nu har fått till stånd en så pass bra lagstiftning. Två år är visserligen lång tid, men personligen trodde jag att det skulle ta längre tid.
Det är oerhört viktigt att vi talar om säkerhet, och när det gäller säkerhet kan vi komma fram till en gemensam uppfattning. Detta går att mäta. Det absolut viktigaste i denna nya lagstiftning är öppenheten och insynen. Vad vi än säger och hur vi än beter oss, kommer nya kriser att uppstå. Det kommer att bli nya skandaler. Vi kommer att få nya vetenskapliga propåer, med den ena eller den andra inriktningen, som kommer att skrämma upp befolkningen, med rätt eller orätt. Enda sättet att hantera detta på är att göra det med total insyn och öppenhet. Man kan nämligen inte lugna människor genom att bara offentliggöra beslut. Nu kommer alla som är intresserade - konsumentorganisationer, miljöorganisationer, media - att omedelbart få information. Det gäller inte bara informationen från en majoritet av vetenskapsmän i en panel utan även minoritetsuppfattningarna. Därmed kan ingen säga att unionen döljer något för sina medborgare.
Avslutningsvis vill jag säga att allt detta är bra, men jag undrar hur det kommer att bli med efterlevnaden och kontrollen. Var finns ett eventuellt sanktionssystem mot de medlemsländer och de företag som inte följer säkerhetsnormerna? Detta är ett steg, det är ett stort steg och det första. Låt oss dock aldrig glömma att det skall verkställas, annars blir det bara tomma ord på papper.

Staes
Fru talman, kommissionär, bästa kolleger, herr föredragande! Den förordning som ligger framför oss är vad mig beträffar revolutionär. Jag tror verkligen att kriser kan ha en renande effekt. Även inom livsmedelssektorn ser vi ofta att kriser leder till att lagstiftningen förbättras. Och den förordning som nu ligger framför oss innebär en förbättring. Jag vill understryka ett antal saker som framför allt min grupp ansåg vara viktiga och som vi nu också fått gehör för.
För det första gäller det bestämmelsen som skall göra att smittade livsmedel inte kan exporteras till tredjeländer, ofta länder i tredje världen. För det andra understryks mångfalden av livsmedel, uppmärksamhet fästs vid förekomsten av traditionella produkter, att vi måste erkänna detta och att livsmedel spelar en viss kulturell roll. För det tredje har vi som parlament sett till att göra den planerade livsmedelsmyndigheten till en livsmedelssäkerhetsmyndighet, och det måste väl ändå betraktas som en viktig seger för kammaren. Parlamentet har, tillsammans med er herr föredragande, sett till att vi har kunnat spela en roll och har kunnat verka för insynen, öppenheten i den här helheten. Det förhåller sig verkligen så att vi behöver öppenhet om konsumenterna skall återfå förtroendet. Som parlament har vi också sett till att få större insikt i styrelsens sammansättning och utnämnandet av direktören. Slutligen har vi också yrkat på mer objektiva kriterier för ordförandeskapet.
När vi var klara med den andra behandlingen i utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor såg vi att vi hade 28 ändringsförslag, 28 ändringsförslag som rådet i vissa fall hade svårt för. Vi genomförde ett slags föregående förlikningsövning, en övning som jag är mycket nöjd med, eftersom föredraganden tillsammans med medföredragandena och skuggföredragandena har sett till att vi som parlament kunde tala med en röst inför rådet, ett råd i vilket vi hört en röst, i vilket fru Aelvoet lyssnade på oss, och det är jag mycket nöjd med.

Sjöstedt
Fru talman! I vår partigrupp är vi helt överens med inriktningen i detta betänkande. Vi menar också att det är riktigt att åter lägga fram en del av de ändringsförslag som inte har inarbetats i denna gemensamma ståndpunkt. Vi menar vidare att dessa ändringsförslag är av den karaktären att det sedan borde gå mycket fort att hitta en gemensam lösning tillsammans med ministerrådet och kommissionen.
Det viktigaste ändringsförslaget från Europaparlamentet är det som klargör att det handlar om en myndighet om just livsmedelssäkerhet - inte om livsmedel i största allmänhet. För oss är denna precisering viktig. Det är viktigt att man fokuserar på just säkerhetsfrågorna.
I ändringsförslag 4 berörs överensstämmelsen mellan EU:s regler för livsmedel och andra internationella avtal och regelverk. Självfallet skall EU samarbeta på området med andra delar av världen. Inte minst utvecklingen inom Världshandelsorganisationen, WTO, riskerar dock att leda till att vi kommer att få en rad olika konflikter mellan olika regelsystem. I så fall menar vi att det är oerhört viktigt att man hävdar rätten till hårdare regler av hälso- och miljöskäl.
Ändringsförslag 22 gäller myndighetens finansiering. För oss är det en principiell fråga att en myndighet skall finansieras ur budgeten. Den skall inte finansieras med avgifter som den tar ut för sina tjänster. Därför är ändringsförslag 22 viktigt för oss.
Några ändringsförslag handlar om öppenhet, och dem stöder vi naturligtvis. Ändringsförslag 41 innebär att styrelsens möten som regel skall vara offentliga och att stängda dörrar skall vara undantaget. Det tycker vi är oerhört viktigt. Vi anser också att förslaget om bred geografisk förankring av ledamöterna är bra.
De förslag som vi nu diskuterar har sin bakgrund i de allvarliga kriserna inom EU under de senaste åren när det gäller livsmedelssäkerhet. Det har handlat om dioxin, BSE och salmonella för att nämna några områden. Dessa skandaler hänger nära samman med en hårt industrialiserad jordbruksdrift och en jordbrukspolitik där stordrift och avkastning har blivit viktigare än miljö, djurskydd och säkra livsmedel. Om EU verkligen skall kunna åtgärda problemens orsaker på området, krävs det framför allt en omläggning av den gemensamma jordbrukspolitiken så att bärkraftighet, miljö- och djurskydd sätts främst. Först då kan vi verkligen åtgärda grunden till livsmedelssäkerhetsproblemen i vår union.

Fitzsimons
Fru talman! Europeiska unionens 370 miljoner medborgares syn på livsmedelskedjan har förändrats dramatiskt på senare år. Detta beror delvis på BSE:s intåg, mul- och klövsjukan i Europa och skandalen med kycklingar och dioxin som ägde rum för några år sedan. Naturligtvis har konsumenten alltid rätt, men vid det här tillfället har lagstiftarna i Europa varit tvungna att fördubbla sina ansträngningar för att förbättra säkerheten för livsmedelskedjan i Europa och återställa konsumenternas förtroende för livsmedelsprodukter inom unionen. Det har inte varit någon enkel uppgift. I vitboken som Bowis nämnde och som kommissionen lagt fram skissas på en massa direktiv och förordningar som måste uppdateras och moderniseras för att göra livsmedelskedjan i Europa säkrare.
Jag skulle vilja ta det här tillfället i akt och berömma Byrne, kommissionären för hälsa och konsumentskydd, för hans fasta föresats att säkerställa att konsumenterna i Europeiska unionen får totalt förtroende för alla livsmedelsprodukter som säljs inom unionen. Detta innebär inte bara att förbättra säkerhetsstandarder för produktionen inom unionen, utan även om att skärpa regler och villkor för import av livsmedelsprodukter till unionen. Nyckelelement i den här vitboken är inrättandet av livsmedelsmyndigheten, vilken vi har diskuterat i dag.
Det är mycket viktigt att den här myndigheten inrättas och börjar arbeta så snabbt som möjligt, oberoende av var den placeras. Denna europeiska livsmedelsmyndighet kan arbeta tillsammans med unionens 15 regeringar, i rådgivande och förebyggande form, för att garantera att livsmedelsprodukter från jord till bord uppfyller de allra strängaste standarder för folkhälsan. Vi lever på en internationell marknad med fri rörlighet för varor, människor, tjänster och kapital. Livsmedel är en vara som kan handlas internationellt, och det är därför viktigt med ett samordnat och gemensamt angreppssätt på främjandet av livsmedelssäkerheten i Europa.
Detta är bara rätt och riktigt i ljuset av det faktum att konsumenterna dagligen reser fram och tillbaka över Europeiska unionens gränser.
Jag stöder också kommissionens Byrnes angreppssätt när det gäller att garantera att alla berörda parter ges tillbörlig representation med tanke på genomförandet av de nya direktiven och förordningarna enligt vitboken om livsmedelssäkerhet. Grupper som företräder livsmedelsindustrin, jordbrukarorganisationer och konsumentintressen är alla aktivt involverade i genomförandet av dessa direktiv och förordningar. Som ett resultat av Amsterdamfördraget har Europeiska unionen medbestämmandemakt när det gäller genomförandet av de nya direktiven och förordningarna på området konsumentskydd och folkhälsa. Vi tänker fortsätta vara vaksamma hela tiden för att garantera att förtroendet för den europeiska livsmedelskedjan återställs helt och hållet, ju förr desto bättre.
Jag vill berömma föredraganden, Whitehead, och alla som varit delaktiga i att lägga fram detta utmärkta betänkande.

Bernié
Fru talman! I en situation då livsmedelskriserna avlöser varandra, med dioxin, salmonella, listeria, mul- och klövsjuka och BSE, har många medlemsstater inrättat övervakningsmekanismer på det sanitära området.
I början av 2002 kommer Europa att inrätta sin egen livsmedelsmyndighet. Denna nya instans vill å ena sidan uppfylla förväntningarna hos medborgarna, som vid sidan av arbetslöshet prioriterar livsmedelssäkerhet högst bland de frågor som berör deras vardag. Å andra sidan vill den förse Europeiska unionen med ett organ som kan försvara och främja den europeiska jordbruksmodellen på den internationella arenan.
Jordbruksprodukter omfattas numera av Världshandelsorganisationens förhandlingsrunda. Inom WTO motsätter sig Cairngruppen ett jordbruk som inbegriper livsmedelssäkerhet.
För att kunna fungera måste emellertid myndigheten lösa en rad problem. Det gäller dels styrelsens sammansättning, så att livsmedelskedjans alla aktörer medverkar. Myndigheten måste vidare garantera jordbrukets företrädare en plats, liksom konsumenterna, livsmedelsindustrin och distributörerna.
Av det skälet förespråkar vi fortfarande en styrelse med sexton ledamöter, i stället för de tolv som föreslås i betänkandet.
Sedan har vi frågan om fastställandet av ansvarsområden. Vem skall ansvara för varning, förvaltning och kontroll? Här kommer vi in på den svåra fråga som rör omorganiseringen av systemet för tidig varning. Den franska livsmedelsbyråns ansvar inskränker sig till att bedöma risken, samtidigt som jordbruksministern ansvarar för riskhantering. Den europeiska myndigheten bör begränsa sitt ansvarsområde till övervakning.
Vidare har vi frågan om eventuella konflikter med nationella organ. Frankrike, Storbritannien, Irland, Belgien och Grekland har egna nationella organ. Tyskland, Nederländerna, Portugal och Spanien står i begrepp att inrätta egna organ. Den europeiska myndigheten bör nöja sig med att ha en samordnande uppgift och respektera de nationella organens självständighet.

Thomas-Mauro
Fru talman, herr kommissionär, kära kolleger! Samtidigt som EU-federalisterna hävdar att det krävs ett politiskt Europa, som de menar skall göra det möjligt att styra det europeiska bygget mot ökad demokrati, vilket innebär att Europeiska kommissionen ges mindre makt, vad tror ni då dyker upp? Ett nytt organ med namnet Europeiska livsmedelsmyndigheten uppstår, och det är bara att konstatera att denna myndighet namnet till trots i själva verket kommer att vara underställd Europeiska kommissionen. Detta är en följd av hur tillsättningen av företrädare till den kommande styrelsen skall gå till.
Låt oss inte glömma de oförlåtliga misstag som begicks av Europeiska kommissionen i samband med galna ko-krisen. Kommissionens dåvarande prioritering var att till varje pris förverkliga den inre marknaden, och inte de europeiska konsumenternas livsmedelssäkerhet. För att Europeiska livsmedelsmyndigheten i medborgarnas ögon skall bli mer trovärdig i de olika medlemsstaterna, räcker det inte att myndighetens säte är oberoende och fysiskt fristående från Europeiska kommissionen. Ledamöterna i det nya organets kommande styrelse måste också kunna underställas dessa medborgares kontroll, via deras företrädare i Europaparlamentet.
Myndigheten verkar inte kunna presentera tillräckliga garantier för sitt oberoende. Den kommer att lyda under lobbygruppernas makt och Europeiska kommissionens önskemål och följaktligen inte vara oberoende, annat än av den allmänna rösträtten. Vem garanterar för övrigt att den kommer att följa subsidiaritetsprincipen och respektera särskilda förhållanden i livsmedelssektorn? Kommer den att kväva de små och medelstora livsmedelsföretagen under ett allt mer stelbent regelverk, som medborgarna har allt svårare att stå ut med? Varför kalla den " myndighet" när den inte får några lagstiftande befogenheter? Och varför ge den så stora resurser - 67 miljoner euro och 339 anställda - när den skulle vara minst lika effektiv och billigare om den bedrev nätverksarbete med redan befintliga nationella organ. Tack.

Grossetête
I flera år har vi försökt återge konsumenterna förtroendet och jag tror att inrättandet av denna livsmedelsmyndighet är ett steg i den riktningen. Vi måste tillstå att samrådet har fungerat bra vid handläggningen av denna fråga och nu gäller det att vi inte får några förseningar.
Nollrisk existerar inte och konsekvenserna av ett bakterierelaterat problem - med eller utan anknytning till terrorism - kan vara mycket omfattande för unionens samtliga medborgare. Vi vet mycket väl att livsmedelsförgiftningar kan drabba ett mycket stort antal människor. Därför måste säkerheten vara det centrala för detta organ.
Vi får för den skulle inte drabbas av panik, för den europeiska livsmedelskedjan är troligen en av de säkraste i världen, efter de många beslut som har fattats här i parlamentet. De brister som påvisats vid tidigare kriser tvingar oss dock att vidta mer långtgående åtgärder på livsmedelssäkerhetsområdet.
För att vara effektiv och trovärdig måste denna myndighet knyta de främsta vetenskapsmännen till sig, och nöja sig med att inom ramen för systemet med tidig varning bedöma denna risk, medan riskhanteringen även i fortsättningen bör ligga på politikernas bord. Myndigheten bör också arbeta i nätverk med nationella livsmedelsorgan. Insatserna bör stå i proportion till den risk som föreligger. Om det bara är fråga om rykten måste kommunikationen förbättras. Om det däremot föreligger en risk måste nödvändiga försiktighetsmått vidtas, och i händelse av konstaterad risk måste förebyggande åtgärder sättas in. Slutligen måste denna myndighet vara oberoende och erbjuda full insyn. Samtidigt måste kontrollerna skärpas och sanktionerna vid allvarliga missförhållanden inte bara vara kännbara, utan även effektiva.

Corbey
Fru talman, kolleger, herr kommissionär! Våra livsmedel är vanligtvis säkra. Över hela världen dör ändå 2 000 människor av salmonellaförgiftning varje år. Bara i Förenta staterna dör årligen 9 000 människor av matförgiftning genom mikrober. Det är oroväckande siffror och då har vi ändå inte berört andra sjukdomar som har samband med livsmedel. Med de allmänna principerna för livsmedelslagstiftning lägger vi nya fundament för säkra livsmedel och på dessa bygger vi vidare under de kommande månaderna och åren. Vi måste arbeta på ett system som inger förtroende hos konsumenterna.
Livsmedelsfrågor väcker ibland starka känslor, nötkött är ett aktuellt europeiskt exempel. Politiken varken kan eller får bortse från dessa känslor, men samtidigt måste vi ta fakta i beaktande. Däri ligger det stora värdet i den Europeiska livsmedelsmyndigheten: den måste ha objektiviteten som ledstjärna. Europeiska livsmedelsmyndigheten måste samarbeta med de nationella myndigheterna, men vi måste se till att de inte blir handlingsförlamade redan på förhand och att de får en utåtriktad direktör som inte behöver kämpa sig till auktoritet, utan själv har kvalitet och auktoritet i huset. Slutligen vill jag rikta ett tack till föredraganden som har visat att han själv också förfogar över kvalitet och auktoritet.

Auroi
Fru talman, herr kommissionär, kära kolleger! De Gröna kommer mycket riktigt att rösta för Whitehead-betänkandet. Europeiska livsmedelsmyndigheten är ett oundgängligt verktyg för livsmedelssäkerhet som gagnar både konsumenter och unionens politiska organ, och är helt nödvändigt för att utföra de uppgifter som kommer att tilldelas myndigheten.
Den första uppgiften blir att spåra alla de missförhållanden som har lett till den senaste tidens kriser på livsmedelssäkerhetsområdet, vare sig det gäller kriser relaterade till djurfoder - dioxinkyckling, mul- och klövsjuka, smuggling av veterinärprodukter, överkonsumtion av vaccin och lugnande medel till djur - och framför allt den bakomliggande BSE-krisen. Jag vill erinra om att till och med Finland i dag har fått sitt första " galna ko-fall" . Det är alltså det första. Det andra är att myndigheten även måste sätta stopp för den okontrollerade spridningen av smittsamma transgena produkter som invaderar även traditionella spannmålsodlingar, samtidigt som konsumenterna säger nej till dessa genetisk modifierade växter, som endast har kommersiella fördelar. Denna myndighet bör alltså även åtgärda allt detta, och garantera säkra livsmedel från ax till limpa. För att kunna göra detta måste livsmedelsmyndigheten redan i början av nästa år tillämpa de principer för öppenhet och kontroll som mina kolleger redan har berört. Att det varit misslyckat att ställa upp hygien som enda rättesnöre framgår tydligt av de många kriser vi har nämnt, i synnerhet köttmjölskrisen, och det visar att en sådan myndighet måste kunna lägga fram förteckningar över goda exempel, märkning, produkter med lokala kännetecken, gårdskvalitet, och inte bara inskränka sig till industrins normer, som varken förhindrar salmonella, listeria eller andra än mer dramatiska epidemier.
Myndighetens främsta uppgift är därför att samordna de nationella organens arbete och för att kunna göra detta måste myndigheten fungera öppet och oberoende.
Jag ställer mig däremot frågande till ändringsförslag 34, där det talas om styrelsens tillsättning, som tycks minst sagt dunkel, eftersom det sägs att styrelsens tillsättning skall baseras på meriter. Vad är det då för " meriter" som är avgörande för ett organ vars skyldighet är att bestå av vetenskapsmän med relevant kompetens? Styrelsen har å sin sida en politisk och administrerande roll. Jag misstänker starkt att dessa " meriter" helt enkelt är ett uttryck för de stora livsmedelskoncernernas påtryckningar. Jag hoppas att kommissionären kan lugna mig på den punkten.
När det gäller den framtida myndighetens geografiska belägenhet anser vi att det är en underordnad fråga ...
(Talmannen avbröt talaren.)

Blokland
Fru talman! Den europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet tycks vara en mycket prestigefylld angelägenhet med tanke på dragkampen om var den skall inrättas. Detta bidrar inte till säkrare livsmedel eller ett ökat förtroende bland konsumenterna.
En annan bekymmersam punkt är viljan att ålägga resten av världen våra stränga normer. I det sammanhanget måste jag påpeka att man i andra delar av världen ofta inte kan unna sig lyxen att sträva efter strängast möjliga säkerhetsnormer för livsmedel. Man har fullt upp med att skaffa tillräckligt mycket livsmedel för att överleva. Naturligtvis kan vi inte exportera livsmedel som inte uppfyller våra egna säkerhetsnormer till dessa länder helt utan vidare. Men i de fall exporten höjer livsmedelssäkerheten i de här länderna måste densamma tillåtas. I dessa fall kan det inte komma på tal att partier förstörs automatiskt.
Vad det gäller att utse en styrelse är jag nöjd med den kompromiss som har uppnåtts med rådet. Det vore mycket riktigt oklokt att utvidga styrelsen ytterligare, eftersom det skulle göra den mindre effektiv. Dessutom är jag ingen förespråkare för att organisera utfrågningar i Europaparlamentet innan styrelseledamöterna har utnämnts. Detta gäller i än högre grad vad den verkställande direktören beträffar. Det vore klokt om Europaparlamentet tog lite mer avstånd från de verkställande uppgifterna i samband med upprättandet av den europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet.

Dell'Alba
Fru talman, herr kommissionär, ärade ledamöter! Den här veckan kommer toppmötet i Laeken bland annat - förhoppningsvis - att ta ställning till livsmedelsmyndigheten och välja ett säte för den. Vi vet hur viktigt det är att detta beslut fattas. Det har nu gått några år sedan den här processen inleddes: förslaget ligger på bordet sedan åtminstone 1999. Beslutet måste alltså fattas. Jag tror att parlamentet när det åter framför det ändringsförslag som röstades igenom vid första behandlingen för några månader sedan vill slå fast två saker som ni, herr kommissionär, bör göra er till tolk för gentemot regeringarna. Den första är att det här handlar om ett medbeslutandeförfarande och att vi därför anser att man skall ta hänsyn till parlamentet och de kriterier vi skall rösta om i morgon när det gäller placeringen.
Vi vet att Laeken bland annat kommer att handla om kohandel - jag ger dig en post som ordförande i konventet, du ger mig livsmedelsmyndigheten, jag ger dig polisakademin - fastän jag anser att alla dessa beslut i stället skall fattas med hänsyn tagen till de intressen som just den institution vi håller på att skapa har. När parlamentet därför understryker att sätet för myndigheten skall ha en lång tradition inom livsmedelssäkerhet och forskning på livsmedelsområdet i allmänhet är detta helt klart en parameter som skall betonas med skärpa. När man talar om en god vetenskaplig infrastruktur och service inom livsmedelssäkerhetssektorn måste ni, herr kommissionär, och kommissionen betona detta kriterium. När man säger att den måste vara lättillgänglig ur kommunikationssynpunkt, det vill säga vara placerad där det finns snabba och bra kommunikationsmedel, när man säger att den skall ha anknytning till organ som arbetar med offentlig hälsovård och konsumentskydd kan jag självfallet inte undgå att tänka på att det finns ett gemensamt forskningscentrum i Ispra, som sysselsätter tusentals europeiska forskare. Jag kan alltså inte se att det finns mer än en kandidatstad som uppfyller dessa kriterier: Parma, i Italien.

Schnellhardt
Fru talman, herr kommissionär, mina damer och herrar! Herr föredragande, tack så mycket för det mycket bra arbete som ni, som förväntat, lagt fram. Jag tror att denna förordning och även den rättsliga grunden för de följande åtgärderna kommer att bidra till att förbättra livsmedelssäkerheten i Europeiska unionen. Därmed fastslår vi de överordnade principerna för den nya livsmedelsrätten. När det gäller den allmänna livsmedelsrätten vill jag särskilt nämna att man på ett övertygande vis har lyckats utveckla principen med en komplett utformning av metoderna för att förbättra livsmedelssäkerheten, från bondgården till konsumenten.
En väsentlig beståndsdel av de principer som utformats här utgörs fortfarande av den garanterade spårbarheten för produkterna. Jag tror att vi därmed huvudsakligen har skapat två nya principer och krav för att förbättra livsmedelssäkerheten. I centrum för förordningen står skapandet av den europeiska livsmedelsmyndigheten eller, som den också kallas i ändringsförslaget, " myndighet för livsmedelssäkerhet" .
Här vill jag inte uppehålla mig vid definitionen. För mig gäller det i första hand att det skapas ramvillkor för denna myndighet. Hit hör för det första att man förser den med tillräckliga ekonomiska medel. Detta har man, tror jag, hittills inte lyckats med i den utsträckning som vi skulle vilja, och samma sak gäller skapandet av förutsättningar för myndigheternas kommunikation med de olika myndigheterna i medlemsstaterna; för detta finns det ännu inga passande inrättningar i medlemsstaterna. Här finns fortfarande mycket att göra.
När det gäller insyn i myndigheten tror jag att parlamentets ändringsförslag förvisso är riktigt, men vi måste också garantera att myndigheten under vissa omständigheter får sammanträda inom stängda dörrar. Det som är väsentligt, och det har redan sagts av flera personer, är placeringen, och om rådet avvisar våra förslag har det enligt min åsikt för avsikt att placera myndigheten på ett ställe där våra krav och villkor inte uppfylls. Det kan vi inte finna oss i. Det kan vi inte acceptera. Här måste rådet äntligen böja sig och välja placeringsorten på sådant sätt att det blir möjligt med kommunikation med kommissionen, parlamentet och medlemsstaterna.

Myller
Fru talman! Jag vill tacka betänkandets föredragande för detta utmärkta arbete. Europaparlamentet har redan i många år varit ytterst aktivt i frågor gällande livsmedelssäkerheten, vilket man även här har konstaterat. Föredraganden har också gjort ett gott arbete genom att diskutera med kommissionen och rådet för att försäkra sig om att upprättandet av livsmedelsmyndigheten inte försenas, med andra ord: vid toppmötet i Laeken måste beslut verkligen fattas om myndighetens lokalisering.
I fråga om urvalskriterierna har parlamentet, enligt min mening, yttrat sig fullkomligt riktigt: det lönar sig att betona anknytningen till forskningen, att myndigheten skall vara oberoende och att den får kompetenta experter som garanterar kvaliteten. I fråga om öppenheten kan jag inte annat än instämma med de föregående inläggen, men öppenhet innebär också samarbete med konsumentorganisationerna.

Titford
Låt mig inledningsvis säga att jag är för livsmedels- och fodersäkerhet, men jag kan inte förstå varför Europeiska unionen anser att det är nödvändigt att inrätta Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet. Jag anser att jag har rätt när jag säger att alla större sjukdomar, möjligen med undantag av BSE, kommer från länder utanför Europeiska unionen. Därför borde Världshälsoorganisationen, som redan finns och som utför just ett sådant arbete, vara lämplig i det här syftet och kan skydda allas våra intressen.
Den här organisationen betjänar 27 av länderna i Europa, inklusive Europeiska unionens länder. Det slår mig att Europeiska unionen skapar ytterligare en ad hoc-organisation som, i likhet med de flesta myndigheter som Europeiska unionen inrättar, kommer att vara dyr i drift och kosta mer än den smakar. Om det fanns ett sådant behov skulle det väl vara varje nationella regerings uppgift att titta på de aktuella problemen. Dessa skulle passa förhållandena i det landet och då kan de agera på lämpligt sätt.

Oomen-Ruijten
Fru talman, herr kommissionär, ärade kolleger! Låt mig börja med att konstatera att jag i mycket hög grad uppskattar det sätt på vilket föredraganden, och förvisso också skuggföredragandena, har hanterat den här besvärliga frågan som vi trots allt har klarat av mycket snabbt. Det finns naturligtvis en del punkter som fortfarande måste uppmärksammas, och då tänker jag på inspektionen: vem som ger uppdrag att utföra inspektionen, och vem som organiserar, kontrollerar och leder myndigheten för livsmedelssäkerhet? Det får inte röra sig om sexton, det måste vara tolv, för självständighet är ett måste.
Vad menar vi med livsmedelssäkerhet egentligen? Vi menar att vi överallt på den inre marknaden måste kunna garantera att våra livsmedel är säkra. Det gäller alltså inte bara de femton medlemsstaternas Europa, utan också alla ansökarländer.
Fru talman! På den punkten är jag lite bekymrad. Bekymrad, inte för att livsmedlen i ansökarländerna inte skulle vara säkra, det är inte det jag vill ha sagt, jag är snarare bekymrad över bristen på väl fungerande nätverk för att kontrollera och inspektera livsmedelssäkerheten i de nya medlemsstaterna och för att bygga upp förtroendet. Förra torsdagen hölls ett möte med experter från ansökarländerna och de påpekade att en sådan struktur saknas. Det är en sida av medaljen: kontrollen, även av myndigheterna, att det fungerar väl. Medaljen har också en annan sida, och det är bristen på ett samhälleligt mittfält. Det innebär avsaknaden av oberoende och kunniga konsumentorganisationer som hela tiden kan stimulera myndigheterna att föra en bra politik. Samma sak gäller för produktorganisationer.
Fru talman! Jag undrar om kommissionären skulle kunna ge oss ytterligare information på den punkten, så att vi får en bild av vad vi kan göra åt saken i framtiden.

Doyle
Fru talman! Livet är en konstant avvägning av risk och nytta - av vad vi gör, vart vi åker och vad vi äter. Den europeiska livsmedelskedjan är en av de säkraste i världen, men senare tids skandaler har skadat våra konsumenters förtroende för den mat vi äter och de metoder vi använder för att producera den. Allmänheten har förlorat förtroendet för de nationella och europeiska systemen för livsmedelssäkerhet efter skandalerna med och larmrapporterna om nötkött, E.coli, listeria, salmonella, dioxiner, ägg, fjäderfä, mjölk och hormoner. Listan kan göras längre. Allmänheten vill försäkras om att vägen från gården till marknaden, till stormarknaden, till ugnen, kylen och bordet, är så säker som man rimligen kan förvänta sig. De vill har säkerhetsbedömningar som varken är hemliga, sker bakom kommissionens stängda dörrar, eller är färgade av producentintressen eller påtryckargrupper.
Sedan inledningen av er ämbetsperiod, kommissionär Byrne, har ni svarat på konsumenternas behov genom att göra varje möjlig insats för att förbättra livsmedelskedjans säkerhet. Det här förslaget är av avgörande betydelse för konsumentskyddet i Europeiska unionen. Unionens institutioner har kommit samman för att lägga fram principerna för livsmedelslagstiftningen med en ny myndighet som kan säkra maten vi äter och det sätt på vilket den produceras.
Jag vill berömma föredraganden, Whitehead, och skuggföredraganden, Bowis, för ett väl utfört arbete under diskussionerna i utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor. Resultatet av deras samarbetsinriktade angreppssätt har blivit att stärka och ena Europaparlamentets röst i den nyckelfråga som saken gäller. Jag skulle vilja be kommissionen och rådet att lyssna på denna förenade röst och anta " Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet" som namn på institutionen. Genom att ordet " säkerhet" behålls i myndighetens titel kommer konsumenterna att ges en tydlig signal om dess syfte och mål. Jag är också fast övertygad om att om myndigheten skall åtnjuta förtroende och stöd från Europas folk, så är det av avgörande betydelse att den verkar och kommunicerar på ett absolut öppet och oberoende sätt, djupt engagerat i riskbedömning av livsmedelssäkerheten.
Riskkommunikation kommer också att vara ett avgörande element. Man behöver bara titta på undersökningen om BSE i Förenade kungariket och Philipsrapporten, där det angavs att riskkommunikationens sammanbrott var en avgörande faktor för att förvärra krisen där.
Sammanfattningsvis, när det gäller riskhantering, så är en balanserad och proportionerlig användning av proportionalitetsprincipen eller en politisk hantering ...
(Talmannen avbröt talaren.)

Fiori
Fru talman! Frågan om livsmedelssäkerhet är en av de många enande frågorna i det medborgarnas Europa vi vill ha. När det gäller den europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet tycker jag att Europaparlamentet har spelat en ytterst viktig roll: det har lagts ner ett omfattande arbete mellan första och andra behandlingen och omröstningen i morgon kommer att leda till ett, i mitt tycke, mycket betydande betänkande, för från och med nu kan vi faktiskt inte längre förskansa oss bakom några undanflykter. Vi förfogar över ett instrument som kan hjälpa oss att konstant övervaka livsmedelssäkerheten i Europa.
I samband med detta viktiga arbete som både föredraganden och utskottet i fråga har gjort finns det fortfarande några småsaker som enligt min mening bör klargöras: till exempel är det mycket viktigt att jordbrukssektorn är företrädd i styrelsen. Eftersom det handlar om en process måste alla sidor finnas med.
Det finns fortfarande några brister när det gäller förfarandena. Vi är säkra på att vi måste anlita aktörer inom livsmedelssektorn, personer och företag med specialistkompetens inom alla livsmedelsförsörjningens delområden, för att säkerställa att en nödvändig informationsflod får alla misstankar vid medborgarnas köksbord att försvinna.
En sista punkt är den som gäller placeringen. Det har lagts fram ett ändringsförslag för att se till att valet görs oberoende av kommissionens och andra institutioners placering. Sätet bör finnas på en plats som har lång tradition när det gäller livsmedelssäkerhet och förfogar över vetenskaplig infrastruktur samt stora resurser på säkerhetssidan. Självfallet vill jag lägga ett gott ord för Parma, för Parma är en av de viktigaste knutpunkterna i det italienska systemet för tillverkning och förädling av jordbruksprodukter. Jag hoppas verkligen att rådet i Laeken kommer att ta vederbörlig hänsyn till denna kandidatur.

Müller, Emilia Franziska
Fru talman, herr kommissionär, ärade kolleger! I motsats till Titford är jag övertygad om att man verkligen kan välkomna inrättandet av en effektiv oberoende europeisk livsmedelsmyndighet som ett system för tidig varning. Den skall fungera som en öppet arbetande vetenskaplig referensenhet för kommissionen, parlamentet och medlemsstaterna, men måste också vara öppen för tillverkare och konsumenter. Rådgivning, information och riskkommunikation för konsumenten skall bidra till att stärka förtroendet för våra livsmedel. Livsmedelssäkerhet är en grundläggande förutsättning för konsumenterna, som vill äta sunt, och därför måste vi här se till detta.
Livsmedelsskandalerna under de senaste åren har visat att det är särskilt viktigt att direktiv och kontroller av livsmedel och foder genomförs lokalt på ett konsekvent sätt. Ett optimalt nätverk mellan denna myndighets vetenskapliga inrättningar och kontrollorganen i medlemsstaterna är en oeftergivlig förutsättning för att produkterna skall kunna spåras utan luckor. Detta skapar säkerhet från producenten till konsumenten. Importerade livsmedel måste vara lika säkra som födoämnen som produceras i EU. Stränga kontroller vid de nuvarande yttre gränserna i EU vid införandet av livsmedel skall garantera denna säkerhet.
Parallellt med detta måste de central- och östeuropeiska länderna redan före anslutningen inrätta funktionsdugliga system för att övervaka säkerheten, livsmedlen och djurfodret. Ett viktigt problem löser man dock inte genom föreliggande förordning, nämligen avgränsningen mellan livsmedel och läkemedel. Det är nödvändigt att hålla gråzonen mellan de båda produktkategorierna, livsmedel och läkemedel, så liten som möjligt. Om detta inte lyckas kommer det att leda till nya avgränsningsproblem och rättslig osäkerhet. Därför är det absolut nödvändigt att se till att man vid översynen av lagstiftningen om läkemedel fastslår en entydig definition av livsmedel respektive läkemedel för hela EU, alltså en klar avgränsning, ty bara med hjälp av klara definitioner kan vi bidra till mer säkerhet för konsumenten.

Byrne
. (EN) Fru talman! Jag kommer ihåg att när ordförande Prodi först erbjöd mig det här ansvarsområdet i juli 1999 betonade han betydelsen av livsmedelssäkerheten under den här kommissionens mandatperiod. Han nämnde särskilt vikten av att även inrätta en myndighet för livsmedelssäkerhet under den här perioden. Han sade att det är viktigt att Europeiska unionens konsumenter har samma förtroende för en sådan institution som konsumenterna i USA har för sin Food and Drug Administration. Jag hoppas att den nya myndigheten kan leva upp till detta, för våra konsumenters och för våra medborgares skull. Jag skulle vilja ta tillfället i akt och tacka ordförande Prodi för hans konstanta stöd under vårt arbete med att göra konkret verklighet av denna idé.
Den breda spännvidden i den allmänna livsmedelslagstiftningen, som täcker alla aspekter av livsmedels- och foderproduktionskedjan som kan ha en direkt eller indirekt påverkan på livsmedelssäkerheten, har bevarats under den första och den andra behandlingen. Kommissionen välkomnar detta. Vi betonar också vikten av det breda ansvarsområde som har bevarats för arbetet vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet. Det är viktigt att livsmedelsmyndigheten bygger på en omfattande översyn över hela kedjan. Detta borde omfatta aspekter av djurs hälsa och välbefinnande, fodersäkerhet samt växtskydd, i synnerhet på den primära produktionsnivån. Med tanke på de problem vi nyligen har haft med livsmedelssäkerheten skulle det vara otänkbart med en livsmedelsmyndighet som inte täcker sådana frågor.
Kommissionen stöder ändringsförslag 1 i vilken det föreslås att myndigheten kallas Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, samtidigt som det säkerställs att det breda ansvarsområdet, som är så viktigt, inte berörs. Kommissionen kan stödja ändringsförslag 29-44 från Whitehead, Bowis, Paulsen och Staes. Dessa ersätter ändringsförslag 2-6, 9, 11, 12, 15, 17, 18, 20, 25 och 27, som jag inte stöder. Jag kan även godta ändringsförslag 7, 10, 13, 14, 16, 19, 21 och 26. Många av dessa gör att texten blir tydligare eller förbättrar öppenheten inom utvecklingen av livsmedelslagstiftningen eller Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhets förfaranden. Jag välkomnar också ändringsförslag 22, 23 och 24 i vilka texten anpassas för att säkerställa att korrekta budgetförfaranden gäller och att arrangemang för tredje land, i synnerhet EFTA-länder, är lämpliga och stämmer överens med de förfaranden som är brukliga för organ.
Kommissionen kan inte godkänna ändringsförslag 8 enligt vilket osäkert livsmedel skulle tillåtas att exporteras till den ursprungliga leverantören i tredje land, utan några begränsningar eller kontroller. Detta är ett oacceptabelt förfarande som jag inte är villig att stödja. Kasserat livsmedel eller foder skulle då i slutändan kunna antingen användas i tredje land eller skickas tillbaka till EU, och det skulle utgöra en risk för livsmedelssäkerheten.
Av egen erfarenhet vet kommissionen att sådana förfaranden är potentiellt öppna för fusk och missbruk på svarta marknaden. Jag stöder inte ändringsförslag 28 som handlar om urvalsförfarandet för sätet, samt i vilken urvalskriterierna definieras. Detta innebär att man antar en resolution till betänkandet som uppmanar rådet att överväga vissa kriterier i dess val av myndighetens säte.
Det här parlamentet känner till att jag är av den fasta övertygelsen att myndighetens säte skall väljas på rationella och operativa grunder, vilket kommer att göra det enklare för Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet att fungera på ett smidigt sätt. Med anledning av detta kan jag stödja de principer som uttrycks i resolutionen. Jag stöder också den gemensamma förklaringen från kommissionen, rådet, och parlamentet när det gäller ledamöterna av myndighetens styrelse. Jag anser att i ändringsförslag 37 om styrelsens storlek, urvalsprocessen och medlemskapskriterier uppnås rätt balans mellan de olika åsikter som uttrycktes vid de tre institutionernas första behandling.
Sammanfattningsvis skulle jag vilja säga att sedan jag inledde mitt ämbete som kommissionär för hälsa och konsumentskydd har jag gjort det klart och tydligt att inrättandet av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet har högsta prioritet. Gemenskapens åtgärder till skydd för livsmedelstillgången kräver en sund vetenskaplig grund och det kommer myndigheten att tillhandahålla. Myndigheten är utformad att automatiskt bli Europas första anlöpningshamn i vetenskapliga frågor kopplade till säkerheten för vår tillgång på livsmedel.
I dag tar vi ett viktigt steg på vägen mot myndighetens inrättande, mot att ge de europeiska konsumenterna den säkraste tillgången på livsmedel i världen, vilket är vårt slutgiltiga mål.
Jag skulle vilja tacka Whitehead, hans team och kolleger i parlamentet som har arbetat tätt tillsammans med honom med ändringsförslagen till den andra behandlingen, och även Bowis, Paulsen och Staes. Jag vill tacka er för den nära arbetsrelation som har funnit mellan oss alla - inte bara mellan våra två storartade institutioner, utan även på ett personligt plan mellan mig och er fyra. Vid något skede har jag diskuterat dessa frågor med er alla under de senaste månaderna. Dessutom skulle jag vilja tacka rådet, både det svenska och det belgiska ordförandeskapet, och även minister Magda Aelvoet, som vid ett flertal tillfällen verkligen har gjort sitt yttersta i den här frågan.
Jag vill också tacka dem i min egen kommission som har arbetat med mig så träget, så noggrant och så hårt.
Jag inte bara uppskattar det utmärkta arbete som har utförts, utan jag skulle även vilja tacka alla som varit inblandade för den snabbhet de har hanterat detta komplexa förslag med. Den samarbetsanda med vilken de tre institutionerna har närmat sig denna fråga har varit beundransvärd. Av de ändringsförslag parlamentet kommer att rösta om framgår det tydligt att man har eftersträvat kompromisser för att göra det möjligt att anta förordningen utan någon tidsödande förlikningsprocess. Detta kommer att underlätta inrättandet av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet i början av nästa år.

Elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är gemensam debatt om fem andrabehandlingsrekommendationer:
(A5-0433/2001) från utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi om rådets gemensamma ståndpunkt (10419/1/2001 - C5-0417/2001 - 2000/0188(COD)) inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektiv) (föredragande: Niebler)
(A5-0432/2001) från utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi om rådets gemensamma ståndpunkt (12170/1/2001 - C5-0490/2001 - 2000/0187(COD)) inför antagandet av Europaparlamentets och rådets beslut om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen (radiospektrumbeslutet) (föredragande: Niebler)
(A5-0435/2001) från utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi om rådets gemensamma ståndpunkt (10420/1/2001 - C5-0415/2001 - 2000/0184(COD)) inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv) (föredragande: Paasilinna)
(A5-0434/2001) från utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi om rådets gemensamma ståndpunkt (10418/1/2001 - C5-0416/2001 - 2000/0186(COD)) inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektiv) (föredragande: Brunetta)
(A5-438/2001) från utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden
om rådets gemensamma ståndpunkt (10421/1/2001 - C5-0418/2001 - 2000/0183(COD)) inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (föredragande: Harbour).

Niebler
Fru talman, herr kommissionär, herr minister, kära kolleger! Först vill jag säga tack till kommissionen för att den i alla samråd på ett så konstruktivt och utmärkt sätt har hanterat detta telekommunikationspaket. Men ett hjärtligt tack också till det belgiska ordförandeskapet i rådet, som med sina stora insatser och sitt engagemang har försökt att här verkligen förmedla en kompromisslinje mellan rådet och parlamentet, och jag föreställer mig att om vi skulle enas på onsdag - vilket jag verkligen hoppas - så har vi enbart det belgiska ordförandeskapet att tacka för det, som på ett så utmärkt sätt har lett förhandlingarna. Tack så mycket!
Mitt speciella tack går dock naturligtvis till alla föredragande och medföredragande, som inte bara har samarbetat fackmässigt under många månader, utan också på ett konstruktivt sätt har bidragit till utformningen av kompromisserna. Det har under de senaste tolv åren uppnåtts oändligt mycket på telekommunikationsmarknaden i Europeiska unionen. De monopol som innehafts av de etablerade operatörerna har brutits, marknaden har på många områden fullständigt avreglerats, till fördel för både konsumenter och näringsliv. Sjunkande priser, ett stort nytt utbud och tjänster från olika operatörer är ett synligt resultat. Men det finns naturligtvis ingenting som inte bör förbättras ytterligare. Detta visade resultaten i telekommunikationsrapporten år 1999 och senast den sjunde genomföranderapporten från kommissionen. Jag vill bara nämna ett par slagord: avreglering av de sista kilometrarna till förmån för alternativa operatörer, här måste också något ske i medlemsstaterna, samt accessnät, fortfarande otillfredsställande i flera medlemsstater. Etablerade operatörer dumpar fortfarande priserna och det finns även flaskhalsar när det gäller hyrledningar. Den nya rättsliga ramen för telekommunikationsregleringen skall därför avhjälpa detta. Jag vill nu till att börja med kort presentera mina båda betänkanden rörande telekommunikationspaketet, och sedan också gå in på två andra kritiska punkter i de andra direktiven.
Först beträffande direktivet om auktorisation. Syftet med direktivet om auktorisation är att harmonisera auktorisationsbestämmelserna i medlemsstaterna. Jag vill än en gång betona, och jag sade det redan under den första behandlingen, att kommissionen här har utarbetat utmärkta förslag, som jag var positiv till under den första behandlingen, och som jag eftertryckligen stöder även i den andra behandlingen. Hittills var förfarandena för driften av kommunikationsnät och erbjudandet om kommunikationstjänster olika utformade. Det fanns olika förutsättningar, särskilt i fråga om informationsplikter för operatörerna, förfarandena tog olika lång tid, kostnaderna och innehållet för auktorisationer var olika. Genom det nya direktivet om auktorisation undanröjs nu detta tillstånd. Härvid föreskrivs i direktivet även ett paradigmskifte, ty auktorisationssystemet skall ändras. Hittills var det i praktiken vanligt att enstaka auktorisationer delades ut, men i och med genomförandet av direktivet om auktorisation ställer man om sig till allmänna auktorisationer, dvs. operatören av ett kommunikationsnät måste i framtiden inte i förväg inhämta ett beslut från myndigheten, utan bara anmäla att han här vill starta sin nätdrift, men han måste naturligtvis uppfylla de förutsättningar som formulerats i den allmänna auktorisationen respektive i direktiven.
Skyldigheterna för operatörerna, särskilt informationsskyldigheterna, förenklas genom det nya direktivet, man begränsar sig till det nödvändigaste, alltså även här en mycket operatörsvänlig lösning. Parlamentet har åstadkommit att tilldelningen av ledningsrätter blir öppnare, exempelvis genom att det görs upp en lista där förfarandena för tilldelning av ledningsrätt i medlemsstaterna slås fast, och vi har också uppnått att rättsskydd garanteras mot beslut om ledningsrätt i alla medlemsstater. Vi skulle gärna ha velat åstadkomma mer, särskilt på kostnadssidan. Även här fäste parlamentet vikt vid att man i framtiden i möjligaste mån undviker att belasta operatörerna med ofantliga kostnader, så skulle jag formulera det, för ledningsrätter, nummer, tilldelning och frekvenser. På denna punkt har vi ännu inte slutfört diskussionen
För den händelse man i samband med hela paketet skulle komma fram till en kompromiss, kommer emellertid parlamentet att på detta område ge upp sin ståndpunkt till förmån för rådets rekommendation.
Nästa fråga: Frekvensbeslutet. Syftet med beslutet är att kommissionen när det gäller tilldelning av frekvenser i framtiden skall inbegripas i högre utsträckning. Det är riktigt och bra. Frekvenser är rara produkter, tilldelning av frekvenser är högpolitiska beslut som måste fattas, och vi måste därför se till att även de politiskt ansvariga beslutsfattarna inbegrips. Tilldelning och fördelning av frekvenser är ju i dag inte längre någon teknisk fråga, utan verkligen ett politiskt spel.
Det finns två punkter, där rådet och parlamentet ännu inte är helt ense, och här gläder det mig särskilt att minister Daems i dag också är närvarande i kammaren. Kanske kan han sedan i debatten säga något om just de två punkter som ligger mig så varmt om hjärtat.
Den ena punkten, som parlamentet flera gånger tagit upp, var frågan hur parlamentet också involveras i de kommande frekvenspolitiska besluten. Parlamentet hade krävt att man alltid, särskilt när det handlar om tilldelning av frekvenser, måste rådfrågas och involveras i beslutsfattandet.
Till det syftet hade vi också under andra behandlingen i utskottet antagit ett ändringsförslag, som garanterar oss denna rätt till beslut som en bindande artikel i direktivet. Rådet vill nu bara ta upp denna artikel eller detta förslag som ett skäl i beslutet. Här ber jag herr Daems att än en gång granska, om vi är ense i sak, om parlamentet här också skall vara med och besluta om detta frekvenspolitiska förslag i medbeslutandeförfarandet, då kan vi också ta med det i beslutet och behöver inte göra enbart ett skäl av det.
Den andra punkten gäller frågan i vilken omfattning kommissionen skall bekymra sig om frekvenstilldelningen. Här hade parlamentet vädjat om att kommissionen, när det gäller frekvenser med gemenskapsdimension, skulle uppmanas att intervenera eller utarbeta förslag. I beslutet eller i förslaget från det belgiska ordförandeskapet i rådet, som jag nu har framför mig, ser jag att beslutsbehörigheten ändå uttänjts avsevärt genom att man strukit två små ord i ändringsförslag 1, nämligen in particular. Även här ber jag än en gång den ansvarige ministern att granska huruvida vi inte kan enas om att stryka dessa två små ord, ty då respekterar vi subsidiaritetsprincipen och rådet och parlamentet kommer därigenom fram till en lösning. Jag kan inte föreställa mig att rådet inte också skulle kunna acceptera det.
Jag vill ta upp ytterligare två punkter som hänför sig till andra direktiv, nämligen ramdirektivet och direktivet om samhällsomfattande tjänster. Först vill jag inte försumma att än en gång tacka det belgiska ordförandeskapet i rådet så hjärtligt. Det belgiska ordförandeskapet har tillsammans med rådet utarbetat en utmärkt kompromiss i fråga om artikel 6. Här handlar det om vem som i framtiden skall ha beslutsbehörighet när det gäller frågeställningar som rör telekommunikation: kommissionen eller medlemsstaterna. Jag anser att vi som parlament kan godkänna den kompromiss som blivit resultatet. Många kolleger hade önskat att vi kunnat gå ännu längre på detta område, men det var inte möjligt. Men det som nu föreligger som en kompromiss, nämligen att kommissionen kan intervenera i konkurrensfrågor, särskilt i frågor om marknadsdefinition och om vad significant market power är, tror jag är en helt rättvis kompromiss.
Nu till den punkt som ligger mig särskilt varmt om hjärtat, och den skall jag också sluta med. När det gäller digital TV hade vi redan i flera år funderat över hur vi skall kunna främja digital tv ännu mer i Europa. För mig blev det på grund av de ändrade förslagen från det belgiska ordförandeskapet i rådet också en av de stora besvikelserna att vi här inte uppnått någonting, eller bara lite. Det handlar i resultatet om två punkter. Dels frågan: Kan vi utvidga sändningsåtagandena till API och IPG? Detta har parlamentet enhälligt vädjat om i alla förhandlingar, och även här ber jag än en gång om att man funderar på detta eller att kommissionen överväger hur vi kan garantera detta. Också när det gäller en gemensam enhetlig standard i Europeiska unionen för digital TV anser jag att det måste komma mer än vad som hittills har visats från det belgiska ordförandeskapets sida. Kanske kan kommissionen här också ge en tydlig signal för att verkligen hjälpa till med ett verkligt genombrott för digital TV i Europa.

Paasilinna
. (FI) Fru talman, minister, kommissionär, kolleger! Den största förändringen i Europa är naturligtvis uppkomsten av kommunikationsnät som förenar oss i ännu större grad än den gemensamma valutan. Detta fenomen sker oavbrutet och dess betydelse växer hela tiden. Kungstanken i detta storprojekt för ett heltäckande elektroniskt Europa är att det inte sker en digital uppdelning av Europa vilket är en risk på många andra håll i världen och vi, parlamentet såväl som kommissionen och rådet, är inne på denna gemensamma linje.
Kommissionens förslag till ramdirektiv, liksom de övriga akterna i det här telekommunikationspaketet, har upprättats enligt de rätta riktlinjerna, de är tämligen väl balanserade och jag är mycket nöjd med dem. I denna snabbt föränderliga tid snappar vi upp det vi inte ännu lärt oss, och speciellt har vi observerat konvergensens, samgåendets, betydelse. Konvergensen innebär ju att man i allt större utsträckning kan framställa, sända och motta dokument med identisk apparatur längs identiska rutter. Detta skapar en helt ny informationsrymd, eller kanske man borde säga informationsvärld, eftersom den är en del av oss, den är en del av oss på arbetsplatsen, hemma eller när vi är i rörelse.
Vi i parlamentet vill att denna värld skall vara reglerad, men samtidigt ha fri konkurrens, så att det inte uppkommer monopol, duopol eller karteller i den. Detta upprätthåller en låg prisnivå, en lätt tillgänglighet och sysselsättning och tillväxt i området. Jag kunde framhålla att om detta regelverk varit i kraft då vi fattade beslut om det elektroniska Europa i Lissabon och samtidigt började auktionera ut frekvenser, så skulle katastrofen med auktioneringen av frekvensernas inte kunnat äga rum på det sätt som nu skedde. Anbudsauktionerna kunde ha förenhetligats och kutymen harmoniserats, varvid profitering av den typ vi nu upplevde inte kunde ha skett, branschen skulle inte ha kollapsat och vi hade undgått flera hundra konkurser och de olyckliga konsekvenserna i form av arbetslöshet.
När telekommunikationspaketet förenhetligar unionens telelagstiftning har detta också en stor betydelse vid konkurrens med andra instanser utanför Europeiska unionen. Vi får en mer harmoniserad marknad i denna internationella och gränsöverskridande bransch. Då kan vi också utnyttja hela skalan i Europeiska unionen vilket säkerligen åter inverkar på både sysselsättningen och företagens framgångsmöjligheter samt på priserna.
Jag anser att ramdirektivet är det centralaste av dessa fem rättsakter. Det upptar de besvärligaste punkterna. Nu har vi framför oss å ena sidan mitt förslag till betänkande efter utskottets behandling. Jag vill tacka mina kolleger eftersom det godkändes enhälligt. Å andra sidan har vi här ordförandelandets förslag. Det ställer sig i stor utsträckning välvilligt till parlamentets förslag och jag anser också att vi borde godkänna det. I två centrala punkter som vi har tagit upp under sommaren och hösten, artikel 6 och artikel 4 i förslaget, har parlamentets ståndpunkt beaktats. Den senare artikeln berör förfarandet vid sökande av ändring och den förra förhållandet mellan kommissionen och nationella regleringsmyndigheter.
Nu kan för första gången - vilket kan anses vara ett genombrott - kommissionen ingripa i fråga om en nationell rättsakt om den inte är förenlig med gemenskapens rättsakter både vid definiering av marknad och definiering av dominerande ställning inom marknaden. De här är de två punkter som vi ville att skulle förverkligas och nu - tack vare ordförandelandet - är de upptagna i ert förslag, och det är min önskan att ordförandelandet kunde meddela om också rådet kan förbinda sig till det. Om så är fallet, anser jag att detta paket bör godkännas. Min uppfattning är att även kommissionen delar denna åsikt.

Brunetta
. (IT) Fru talman, kommissionär Liikanen! Den nya rättsliga ramen för telekommunikationssektorn ersätter det gemenskapssystem som ledde till att de nationella marknaderna i Europa öppnades och att monopolens epok upphörde. Som grund för översynen av gemenskapens rättsliga ram för telekommunikationerna har Europeiska kommissionen lagt fram sin avsikt att minska regleringsbördan som en följd av de avregleringsmål som har uppnåtts på basis av den ännu gällande modellen. Målet var ju just det att skapa en större tilltro till marknadskrafterna för att öka konkurrensen på den europeiska marknaden och ge incitament till investeringar på de nya marknaderna genom att främja utbudet av nydanande tjänster. Översynen av den gällande modellen borde därför ha till syfte att successivt föra telekommunikationsmarknaden från avreglering till effektiv och konsoliderad konkurrens.
Förhållandet mellan utveckling av den rättsliga ramen och marknadsdynamik bör kännetecknas av en framåtsyftande inställning som främjar konkurrens och säkerställer en snabb utbredning av nya tjänster, så att marknaden får kännedom om dem och om antitrustreglerna som i framtiden successivt skall ta över efter de nuvarande bestämmelserna. Den nya modellen bör leda till en övergångsfas som gynnar denna omvandling till en telekommunikationsmarknad som kan styras på samma sätt som alla andra ekonomiska sektorer med fullt följande av konkurrenslagstiftningen. Detta mål kan man uppnå genom ett ex ante-regelverk som är harmoniserat på EU-nivå och har övergångs- och undantagskaraktär. Den reglering vi diskuterar och antar ex ante här skall med andra ord innehålla bestämmelser för under vilka förutsättningar den skall avskaffas när väl en tillräcklig konkurrens har uppnåtts. Dessa ex ante-regler skall hållas på en miniminivå vad beträffar föreskrifter och omfattning för att säkerställa att ingreppet står i proportion till målen med regleringen.
Med tanke på den nya modellens flexibilitet, som ger de internationella övervakningsmyndigheterna stor frihet att välja var de vill ingripa, måste den bärande strukturen i det nya regelverket vara behovet att säkerställa den övervakande befogenhet som kommissionen tänker sig gentemot de nationella myndigheterna i syfte att garantera en korrekt tolkning av den nya ramen för att undvika snedvridande effekter på konkurrensen på den europeiska marknaden mellan olika geografiska områden. I avsaknad av en centraliserad makt på europeisk nivå som kan utvärdera om de nationella besluten överensstämmer med gemenskapens målsättningar riskerar den nya rättsliga ramen de facto att inte uppnå uppsatta mål.
Ordförande Daems, kommissionär Liikanen! Låt mig i detta syfte beskriva ett ändringsförslag till Paasilinnas direktiv som jag har lagt fram tillsammans med 51 kolleger från olika politiska grupper. Paasilinna har verkligen gjort ett gott arbete med sitt förslag till ramdirektiv för telekommunikationerna. Detta ändringsförslag siktar till att ge operatörerna större klarhet, att förhindra att gemenskapsrätten tillämpas segmentariskt i olika medlemsstater och att säkerställa att en verklig inre marknad för telekommunikationer utvecklas. Om mitt förslag antas underlätta harmoniseringen, som bara kan uppnås om man inför klart avgränsade befogenheter för Europeiska kommissionen att ingripa för att tillse att gemenskapslagstiftningen tillämpas på ett sätt som överensstämmer med målsättningarna och med samma inriktning i alla medlemsstater. Harmoniseringen och den centraliserade makten ligger till grund för byggandet av en paneuropeisk marknad för telekommunikationer. Detta är vad operatörerna vill, detta är vad marknaden vill, ordförande Daems och kommissionär Liikanen. Marknaden vill ha en paneuropeisk marknad för telekommunikationer, men ofta tenderar de nationella myndigheternas trångsynthet att bromsa denna utveckling i den här fasen. Därför har jag lagt fram detta ändringsförslag som jag hoppas kan tas emot positivt av det belgiska ordförandeskapet, rådet, kommissionen och kammaren.

Harbour
. (EN) Herr talman! Den avslutande delen av det här direktivpaketet, det om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter, som jag har haft privilegiet att vara föredragande för, utgör i hög grad tyngdpunkten i hela paketet. Det här är sådant som verkligen kommer att betyda något för alla konsumenter och användare av elektroniska kommunikationstjänster. Den gemensamma ståndpunkten som vi fick från rådet var ett stort steg framåt jämfört med texten till den första behandlingen, och jag skulle vilja tacka rådet och kommissionen för att ha godkänt så många av parlamentets idéer och förslag. Den nya texten har blivit avsevärt omstrukturerad och förtydligad, vilket är viktigt för att den skall införlivas effektivt i medlemsstaternas lagstiftning. Som en del av den omstruktureringen läggs aspekterna av marknadsintervention som finns i det här direktivet fram tydligt - och det här är en mycket kraftig marknadsintervention i prisnivån för slutkunden. Det kan vara värt att påminna oss alla i det här parlamentet om att dessa i hög grad betraktas som övergångsåtgärder på vägen mot en fullständigt öppen marknad där konkurrensreglerna kommer att härska allenarådande. Det är den riktning jag vill gå i.
Jag skulle vilja ta upp ytterligare några förbättringar som vi har gjort som ett resultat av den andra behandlingen. Jag skulle vilja tacka rådet för att ha haft ett så nära samarbete med oss och även mina kolleger i utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden som har haft ett så nära samarbete med mig för att lägga fram förslag. Jag hoppas att de kommer att vara nöjda med de resultat som vi har uppnått.
Det kan vara värt att påminna oss om att själva kärnan i den här direktivet om allmänna tjänster är att säkerställa att det finns en grundtjänst som finns tillgänglig både för dem med och dem utan funktionshinder på hela den inre marknaden, och att även bestämmelserna om användarnas rättigheter måste säkerställa att konsumenterna har rätt till tydliga avtalsvillkor, till en omfattande, öppen prisinformation och även en garanti för övriga viktiga tjänster. Den förändring som vi särskilt har fokuserat på vid den andra behandlingen handlar om ytterligare viktiga förbättringar av villkoren för användare med funktionshinder.
Jag är glad över att kunna säga att i det gemensamma ståndpunktsskedet har vi en tydligt angivelse i en enskild artikel om vikten av att medlemsstaterna tillhandahåller en rad tjänster för de funktionshindrade användarna, och i synnerhet säkerställer att funktionshindrade användare får det slags val och spektrum av tjänster som alla övriga konsumenter förväntar sig. Detta är breda bestämmelser som kommer att utvecklas allteftersom tjänsterna expanderar.
Det nya området - som jag är glad över att vi har infört, och jag skulle vilja tacka rådet för att ha godtagit detta - innebär att utvecklingen av tydliga kvalitetsnormer som är kopplade till bestämmelser för funktionshindrade användare uppmuntras. Detta är något som vi har lagt till i det här skedet eftersom vi ansåg att det säkert var bra med några gemensamma bestämmelser, men om vi inte hade något sätt att övervaka dessa och säkerställa att de utvecklas med resten av de tjänster som ingår, då skulle saker och ting bara stå stilla. Då kommer vi inte att se funktionshindrade användare kunna dra nytta av den nya tekniken och de nya tjänsterna på det sätt vi hade velat att de skulle göra. Detta är en mycket viktig bestämmelse som har alla kollegers stöd, det är jag säker på.
Det andra område som vi fokuserade på i den andra behandlingen var att säkerställa att små och medelstora företag också drar nytta av de slags användarrättigheter som krävs för enskilda konsumenter. I en värld som utvecklas snabbt vet vi redan att små och medelstora företagare är ett huvudmål för förbättrade elektroniska kommunikationer. Vi vill att små och medelstora företag verkligen skall anamma e-handel, anamma de nya möjligheter som förbättrad elektronisk kommunikation ger dem. De har inte nödvändigtvis de stora företagens förhandlingsstyrka, och därför finns det bestämmelser för dem.
Sammanfattningsvis skulle jag vilja tala om en tredje aspekt som vi har haft hårda förhandlingar med rådet om, nämligen om de bestämmelser om sändningsplikt som ingår i det här direktivet. Dessa gör att medlemsstaterna kan införa bestämmelser om att ha public service-kanaler och kanaler av specifikt intresse på elektroniska kommunikationssystem. Många kolleger ansåg att det borde finnas en specifik utvidgning av detta till satellitsystem och system för villkorad tillgång.
Rådet och kommissionen har talat om för oss att detta redan täcks helt och hållet i direktivet om tillträde och samtrafik, men en del kolleger har inte hållit med om det. När det handlar om kompromisspaketet som vi kommer att rösta om är jag beredd att rekommendera kollegerna att bara stödja det här området på villkor att kommissionen garanterar oss att den kommer att fortsätta att noga granska detta när man tittar på direktivet Television utan gränser och även uppmuntra bestämmelserna om rättvis tillgång. Om vi gör det är jag säker på att vi kan gå framåt för att godkänna hela paketet i vad som kommer att bli ett stort steg framåt för europeisk ekonomi och för Europas konkurrenskraft.

Daems
. (NL) Herr talman, mina damer och herrar! Tillåt mig i min tur att tacka föredragandena och skuggföredragandena för det arbete de i samarbete med ordförandeskapet har uträttat för att finna en gemensam plattform som vi kan använda för att nå fram till en överenskommelse för att inom kort fatta ett beslut som befrämjar utvecklingen på hela telekommunikationsmarknaden, och således också utvecklingen på den inre marknaden. Jag vill också rikta ett tack till kommissionen som, tillsammans med föredragandena och skuggföredragandena, har bistått med råd och hjälp för att komma fram till en gemensam ståndpunkt.
Jag skulle vilja belysa den process som vi har bakom oss. Med process menar jag det förfaringssätt vi har använt oss av för att utarbeta ett paket som eventuellt kan godkännas av parlamentet.
Ni måste veta att det inte är enkelt att förena och sammanfoga vitt skilda åsikter, i synnerhet inte när det handlar om medlemsstater, för att slutligen kunna lägga fram ett paket. Det är alltså i det sammanhanget som det av ordförandeskapet förberedda svaret på rekommendationerna för den andra behandlingen beträffande de direktiv som nu ligger framför oss, egentligen är ett mycket balanserat, ett mycket välavvägt svar som enligt ordförandeskapet borde kunna vara godtagbart.
Ett antal tillkommande förklaringar måste givetvis utarbetas eftersom allt inte kan innefattas i ett direktivs korpus, exempelvis vad beträffar anmärkningarna från den första föredraganden, Niebler. Enligt min åsikt är det alldeles självklart att en ny politik kräver information och delaktighet från exempelvis parlamentet, i synnerhet när det handlar om bruket av det befintliga spektrumet. Inte desto mindre tror jag att denna allmänna princip kommer att kräva en motivering från dem som tillämpar den, närmare bestämt kommissionen, och jag anser således att även förklaringar från kommissionen, inte bara med avseende på detta utan också i fråga om ett antal andra aspekter - och jag har hört det från ett antal föredraganden - skulle kunna vara värdefulla.
Jag tror att min roll för ögonblicket är den följande: om ni som parlament kan garantera att detta gemensamma svar från ordförandeskapet och rådet godkänns av er, så kommer det också att omsättas i praktiken. Med andra ord: jag anser att det är mycket viktigt för mig att jag härmed formellt kan säga er att rådet också kommer att godta detta om kommissionen verkligen till fullo kan stödja vårt svar och parlamentet till fullo kan acceptera rådets gemensamma hållning. Med andra ord: det är, som nämnts tidigare, ett paket. I fråga om paket föreligger risken att hela paketet rasar samman om man drar i ett av paketets snören. Det här säger jag inte för att jag vill säga det, utan för att den politiska realitet som vi alla känner till lär oss att vi, om vi vill göra snabba framsteg, måste inta en gemensam hållning som för med sig enormt många fördelar. Låt oss vara uppriktiga, den flexibilitet som rådet visat gentemot parlamentet har varit exemplarisk och innefattade ett mycket viktigt och för mig nytt faktum, nämligen konceptet att den inre marknaden klart och tydligt ställs i förgrunden, även av rådet. Enligt mig är det ett mycket anmärkningsvärt nytt faktum.
Det är också i det sammanhanget som svaret från rådets ordförandeskap presenteras för er här, och jag skulle inte vilja - och det säger jag er i all frimodighet - att mina kolleger som har bett mig berätta det för er genom att löpa risken och dra i tåtarna skulle återta sin tidigare gemensamma ståndpunkt, för då tror jag inte att vi har någon möjlighet att säga vad ett eventuellt vidare förfarande skulle resultera i.
Jag tror att vi har kommit till en punkt där vi kan ta ett enormt stort steg framåt, där rådets flexibilitet, skulle jag våga påstå, är tämligen exemplarisk, där vi stimulerar industrin, där vi bidrar till förverkligandet av den inre marknaden och via den inre marknaden skapar fördelar för konsumenter av alla de slag och med alla sina aspekter, bland annat genom universaltidtabeller som vi alla värderar så högt. Med andra ord: ni har rådets formella löfte att rådet effektivt och utan undantag kommer att genomföra det här paketet om kommissionen ger det sitt fulla stöd och parlamentet anser att paketet är godtagbart.

van Velzen
Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionär! Först vill jag tacka rådets ordförande för de klara beskeden, för i all enkelhet säger han alltså: take it or leave it. Men i första hand beundrar jag honom för hans enorma ihärdighet och framför allt för att vi har nått det här resultatet.
Jag måste säga att en viktig mening i rådsordförandens anförande tilltalade mig mest, nämligen tonvikten vid den inre marknaden. Tyvärr har vi under alltför lång tid varit tvungna att arbeta med ett råd som gav intryck av att inte längre använda sig av ordet inre marknad. Tack vare er, och tack vare många av mina kolleger här i Europaparlamentet, har det ordet tagits i bruk igen.
Herr talman! Det handlar naturligtvis om att vi kommer att få större konkurrens, fler spelare, mobila virtuella nätverksoperatörer etcetera och det är naturligtvis utmärkt. Det handlar om den svåra balansen mellan bestämmelser å ena sidan och svårigheter för vidare marknadsutveckling å andra sidan. Vi befinner oss i en övergångsfas och vi måste så snabbt som möjligt se till att situationen normaliseras, att gå från på förhand mot i efterhand kallar jag det i all enkelhet. Det innebär alltså att man måste avväga helheten av bestämmelser, av marknadsinterventioner, mot frågan: är det här verkligen säkert i framtiden? Jag tror att det är ett av de bedömningskriterier kommissionen måste använda sig av för att hela tiden vara uppmärksam på om vi inte kan gå snabbare i riktning mot vad jag kallar en mer normal marknad, alltså i efterhand.
Då är frågan naturligtvis: vilka fördelar innebär det för konsumenterna? Får vi bättre service och framför allt lägre priser? Jag är alltså nöjd med rådets kompromissförslag vad beträffar internationell roaming och nu frågar jag kommissionären: vad kommer kommissionen att göra för att se till att vi nästa år, under sommarsemestern, inte blir översköljda av klagomål från väljarna om att det fortfarande är alldeles för dyrt, att det fortfarande kostar alldeles för mycket att ringa från en fast telefon till en mobiltelefon. Det är frågor som våra väljare ställer sig och på den punkten måste vi helt enkelt visa resultat.
Artikel 6 har redan nämnts många gånger. Man kan se på den på olika sätt. Det gläder mig att rådet till slut har bitit i det sura äpplet och konstaterat att kommissionens roll på en inre marknad måste vara självständig. Under nästa omgång kämpar vi vidare, eftersom det ni nu erbjuder enligt min övertygelse är för lite och eftersom det borde finnas mer för en inre marknad. Men även på den punkten måste man naturligtvis konstatera en viss form av realism. Jag har förstått att ni därmed egentligen också tolkar översynsklausulen som: att gå från den där inre marknaden. Även om ni inte har godtagit ändringsförslag 36 så har ni åtminstone gjort det materiellt och det är jag oerhört tacksam för.
Slutligen tror jag att det är av stor vikt att vi i fråga om digital television får höra från kommissionen vilka åtgärder den kan vidta för att så snabbt som möjligt slå fast en europeisk standard. Herr talman! Det handlar om Europas framtid, det handlar om att realisera de målsättningar som fastslogs i Lissabon, och enligt mig måste kommissionen i det sammanhanget spela huvudrollen.

Mann, Erika
Herr talman, herr minister, herr kommissionär, ärade kolleger! Jag vill bara ta upp några få punkter under den korta talartiden. Minister Daems, ni har med all rätt påpekat att ni har åstadkommit en hel del i rådet, och ni har pekat på rådets flexibilitet. Ni säger att vi har uppnått en bra kompromiss. Det anser jag också. Jag tror att många kolleger i min grupp också gör den bedömningen. Kompromissen är godtagbar. Det finns många punkter som man måste fortsätta att förhandla om. Min kollega Wim van Velzen nämnde det rätta stickordet. Vi kommer att få lov att fortsätta förhandla. Vi kommer att få lov att fortsätta kämpa för att åstadkomma en gemensam inre marknad, ty detta är bara ett steg, och det kommer att krävas ytterligare arbete.
Jag tror att vi har ett problem i parlamentet, och jag har redan hört många säga att det är svårt att inom ramen för den andra behandlingen redan åstadkomma ett informellt trepartssammanträde. Det betyder mycket arbete, mycket tid med tanke på alla de språksvårigheter det innebär. Hela det paket som vi har framför oss är mycket komplext, och kräver mycket detaljarbete. Jag tror att vi här från parlamentets sida - därmed riktar jag mig till parlamentet, och i mindre utsträckning till kommissionen och rådet, även om jag indirekt naturligtvis också vänder mig till dem - i framtiden får investera mer för att se till att vi också har allt erforderligt stöd, som ett så komplext arbete också kräver i politiskt avseende.
Den inre marknaden kommer därigenom ännu inte att vara fullständigt säkerställd. Det stämmer att kommissionen i framtiden kommer att ha mer makt och möjligheter till genomförande. Vi har inte kallat det ett veto. Det är förmodligen politiskt förnuftigt, men inte desto mindre går det i någon mån i den riktningen. De nationella regleringsmyndigheterna har trots detta genom samarbete och samråd möjlighet att garantera sina åtgärder på de nationella marknaderna. Det finns en intressant definition av en transnationell marknad. Men vi har även i fortsättningen två problem - även detta har kolleger påpekat - i fråga om driftskompatibiliteten för standarderna. Jag tror att förslaget här är otillräckligt. Jag förstår överhuvud taget inte varför man i våra länder inte ställer sig positiv till en övergripande samverkan i fråga om standarderna. Jag hoppas att det kommer lite mer. Även med tanke på parlamentets deltagande i samband med tekniska åtgärder, det ingår framför allt i min kollega Nieblers betänkande, där jag är medföredragande, måste man uppnå väsentligt mer för parlamentet inom ramen för samrådet.
Jag vågar bara hänvisa till att vår kollega von Wogau nästa år förhoppningsvis kommer med ett intressant betänkande, där frågan om parlamentets deltagande inom ramen för sådana tekniska samrådsprocesser tas med i högre utsträckning.
Än en gång, vi kommer fram till onsdagen att ha lite tid för diskussioner, och rådet och kommissionen har ju än en gång möjlighet att yttra sig om punkterna. Det skulle glädja mig om de i dag gör det än en gång.

Plooij-van Gorsel
Tack så mycket. Herr talman, herr kommissionär och herr Daems! Jag instämmer naturligtvis med mina kollegers lovord till herr Daems för alla hans ansträngningar, och självfallet också för allt som fru Marcel har bidragit till. Jag återkommer strax till den saken, jag vill nämligen tacka mina kolleger också, och då framför allt föredragandena, för det angenäma samarbetet fram till nu. För vi måste inse att det är tack vare parlamentets gemensamma strävan som vi har kunnat utarbeta det här paketet. Det har naturligtvis varit alldeles uppenbart för rådet att vi inte viker oss på vissa väsentliga punkter, framför allt i fråga om att vi vill ha en inre marknad för telekommunikationstjänster där företag och konsumenter kan dra nytta av framstegen i ett enat Europa. Och det uppnår vi endast på det här sättet. Därför är det av stor vikt att vi gemensam utarbetar bra förfaringssätt och att de övervakas av kommissionen.
Vad jag saknar i paketet som rådet har lagt fram är ett tydligt uttalande om en europeisk standard för digital interaktiv television, och min grupp tycker att detta är mycket beklagligt. Det är uppenbart att Europa inte är någon organisation som lär sig. För de överväldigande framgångarna med GSM-standarden, som har varit till nytta för konsumenter och företag och även kommer att vara det i framtiden, är uppenbarligen inte tillräckligt övertygande för rådet för att nu våga inta en tydligt ståndpunkt, och då på området för digital television. Därför vill jag fråga kommissionär Liikanen om han, i likhet med sin företrädare Bangemann, är beredd att göra det, om han vill verka för MHP-plattformen och jag ber honom också om en tydlig tidsplan för detta.
Det paket som nu har lagts fram, och det har ni antagligen förstått, den här kompromissen är godtagbar för min grupp och jag hoppas bara, jag hoppas att herr Daems vill bekräfta det, att det kommer att utföras enligt lagens bokstav i samtliga medlemsstater. Och jag upprepar, i samtliga medlemsstater.

Echerer
Herr talman, ärade herr minister, ärade kommission, ärade kolleger! Inte heller De grönas röst får saknas i lovsången till alla som här har arbetat så hårt och länge, så att vi millimeter för millimeter och modul för modul kan närma oss målet. Jag ger alla föregående talare rätt i, framför allt er, herr minister, att vi bör se allt detta i ljuset av e-Europe och i ljuset av den inre marknaden. Jag vet att uppskatta era ansträngningar, inte bara personligen, utan också å min grupps vägnar, och jag vet att man ibland kan lösa många frågor i korridoren, vid en kopp kaffe eller på andra informella sätt, till exempel vid en utsökt måltid.
Ni får ursäkta mig, men jag har också lite ont i magen. Inte därför att jag den sista tiden har tillbringat så mycket tid med lobbyister från den ena eller andra sidan vid utsökta middagar, utan därför att jag anser att maten, beroende på synsätt, antingen är för överdådig eller för knapp. För överdådig i den bemärkelsen - som min kollega van Velzen redan sagt: Fågel ät nu, mer får du inte - eller för knapp i den bemärkelsen att man när det gäller kompromisser godtar vissa förslag från Europaparlamentet med små ändringar, med så små diffusa ändringar, som gäller så små ord som shall eller may, vilka sedan byts ut, och som för mig då plötsligt inte längre är några små ändringar.
Jag vill helt kort ta upp en av dem, eftersom jag under samarbetet hela tiden haft ett utmärkt informationsutbyte med kollegan Harbour när det gäller de samhällsomfattande tjänsterna. Jag vill bara lyfta ut en punkt inom ramen för dessa tjänster, nämligen när det gäller konsumenter med funktionshinder. Vi delar här inte ut några gåvor. Vi lever i ett samhälle som av solidariska och ekonomiska orsaker vidtar nödvändiga åtgärder. Det handlar snarare om att vi efter många år avger mycket viktiga signaler även på detta område, för att möjliggöra för personer med funktionshinder att få fullständig tillgång till detta informations- och kommunikationssamhälle som fullt integrerade konsumenter, och denna politiska beredvillighet, detta politiska medvetande och denna vilja, den hade inte funnits i denna omfattning för cirka 20 år sedan. Det ville jag egentligen bara peka på, för att visa er alla att jag har förtroende för det tiden gör. Men det avhjälper inte på lång väg mitt magonda.
Jag tror att jag, trots detta magonda, mycket gärna vill rösta för denna kompromiss, eftersom jag liksom ni alla är för denna inre marknad, och jag skulle hellre ha velat att den hade installerats och etablerats redan i går och inte först inom en nära framtid. Men jag ansluter mig även till the crucial points, kärnpunkterna, som redan berörts av mina kolleger, som i kompromissen inte verkligen innebär någon lösning för mig: Övergripande samverkan, digital TV, sändningsåtaganden, artikel 6 i ramdirektivet. Med denna överdådiga eller något för knappa kost tänker jag ännu en eller två millimeter framåt. Då skulle jag gärna vilja höra vad ni kanske kan säga till oss, och sedan, även om det slår sig på magen på mig, skulle vi gärna säga " ja" till det.

Crowley
Jag skulle å min grupps och å parlamentets vägnar vilja tacka föredraganden för det enorma arbete de har lagt ned på sina gemensamma betänkanden. Om vi ser på vad rådet har kommit överens om i Lissabon och i synnerhet på det nya europeiska initiativet och tänker över hur vi skulle kunna använda oss av de fördelar som Europa skulle få av telekommunikationsrevolutionen så ser vi att det finns många fina möjligheter. Men de kräver ett ordentligt system, ordentliga regler och en ordentlig lagstiftning för att kunna komma alla till godo. Jag skulle i nuläget främst vilja gratulera kommissionär Liikanen till de innovativa åtgärder han har lagt fram och till hans ansträngningar för att föra in Europa i 2000-talet. Jag antar att detta är passande för en man av hans ursprung.
Det finns dock en antal faror och risker, och jag skulle särskilt vilja ta upp två aspekter. För det första har vi de samhällsomfattande tjänsterna - den skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster som min kollega Malcolm Harbour talade om. Jag tänker anlägga ett lite annorlunda perspektiv. Det finns en konkurrensmässig risk att resultatet när nya regler och bestämmelser införs blir försök att " plocka russinen ur kakan" genom att man väljer ut de mest värdefulla marknaderna och de mest värdefulla skikten, vilket leder till vinster för större urbana områden och förluster för landsbygdsområden och perifera områden.
Utöver detta har vi som redan nämnts av Malcolm Harbour frågan om tillgång för funktionshindrade. Företag och institutioner måste tvingas anpassa sina tjänster så att de passar konsumenternas behov och i synnerhet de konsumenter för vilka Internet och telekommunikationsrevolutionen skulle kunna öppna flest möjligheter genom att introducera dem för världen utanför och föra in dem i en dialog.
Ett tredje område som jag skulle vilja rikta fokus mot är risken för att vi skapar nya analfabeter eller nya klyftor mellan de personer som har datakunskaper och kunskaper inom det elektroniska området och de som inte har det. Vi har i dag en åldrande befolkning i Europa. En enormt stor medelålders och åldrande befolkning som kanske inte har den utbildning och de kunskaper som krävs för att på ett bra sätt kunna anpassa sig till datorer, e-handel o.s.v. Vad som händer i våra skolor och tillgången till utbildning är mycket viktigt, men vi måste hitta nya sätt att få med den medelålders och åldrande delen av befolkningen i utvecklingen.
Slutligen är e-skola-initiativet ett utmärkt initiativ. Jag hoppas det kan komma att utvidgas till att inkludera äldre människor och randområden. Den sista anmärkning jag skulle vilja göra är att vi när vi talar om konsumenterna bör se till att tala om samtliga konsumenter i Europa och inte bara om de i de största urbana områdena.

Della Vedova
Herr talman, herr kommissionär, herr minister, herrar föredragande! Jag anser att man utan tvekan kan instämma i det grundläggande målet med det förslagspaket vi skall rösta om, det vill säga att kröna den inre marknaden med en lagerkrans av avreglering och införande av verklig konkurrens på ett område som telekommunikationer, som har en så avgörande betydelse för Europa, dess ekonomi och medborgarnas välstånd. Emellertid tror jag inte att någon kan inbilla sig att detta förslagspaket utgör någon positiv och definitiv lösning, även om det är ett viktigt steg i rätt riktning, och det bör inte heller kommissionen göra. Jag tror inte att det är någon lösning och om det vittnar det öde förordningen om unbundling av local loop gick till mötes, trots att den antogs nästan enhälligt, och de svårigheter som finns med att tillämpa den.
Det finns en kvardröjande grundmotsättning i många medlemsstater, särskilt i de länder där de statligt kontrollerade telekommunikationsföretagen fortfarande väger tungt och där följaktligen staten befinner sig i en situation där den samtidigt är både domare och spelare. Inom många offentliga myndigheter finns det en stark intressekonflikt som enligt min åsikt är ett av de största hindren för avregleringen av telekommunikationssektorn. För att dämpa de negativa effekterna av de befintliga asymmetrierna på de olika nationella marknaderna skulle det kunna vara lämpligt att ge kommissionen en stark roll när det gäller övervakning av och riktlinjer för de nationella regleringsmyndigheterna samt att skapa mekanismer som gör att de nationella myndigheterna kan samarbeta och samordna sig. Av detta skäl stöder de radikala italienska ledamöterna ändringsförslaget från föredragande Brunetta. Det skulle kunna vara ett vettigt beslut, om än inte en slutlig lösning.
Om vi vill ha en marknad för telekommunikationer som kännetecknas av öppenhet, konkurrens och effektivitet måste vi uppfylla ett oundgängligt krav, nämligen att minska staternas betydelse som operatörer på telekommunikationsområdet. Staten och myndigheterna skall bara ha en enda roll: den nödvändiga rollen som regleringsinstans. Att spela två roller - att samtidigt vara domare och spelare - leder till en inbromsning och risken att avregleringsprocessen misslyckas.

Chichester
Herr talman! Betydelsen av paketet som helhet är klar, såväl för större europeiska industrier som för deras konsumenter och användare. Men utvecklas vi tillräckligt snabbt för att klara oss på en marknad i ständig förändring?
Jag skulle vilja gratulera mina kolleger, särskilt Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) och Europademokraterna, till att ha nått fram till denna punkt där parlamentets ståndpunkt till stor del har inkluderats i rådets text. Jag välkomnar särskilt framstegen vad gäller artikel 4 i ramdirektivet, vilka lett till ett godkännande av principen om överklagande av beslut från de nationella regleringsmyndigheterna för telekommunikation vad gäller ämnets kärnfråga och inte enbart vad gäller huruvida förfarandet varit i överensstämmelse med gällande principer. Detta innebär en viss lättnad för operatörerna och ger en mer balanserad situation. Jag välkomnar också åtgärder som förbättrar artikel 6 i detta direktiv så att ett mer enhetligt regelverk kan skapas i medlemsstaterna genom kravet på samarbete och samordning mellan de nationella regleringsmyndigheterna för telekommunikation och kommissionen. Personligen föredrar jag det frivilliga tillvägagångssättet när det gäller att anta gemensamma normer inom den digitala televisionstekniken i stället för att man skall försöka tvinga fram en lösning. Jag anser att man bör låta marknaden ge svaret.
Paketet, så som det nu framställts, förefaller innebära en stor förbättring av det ursprungliga förslaget, men vi väntar fortfarande på att man skall ta itu med konsumenternas oro vad gäller konkurrensnivåer och servicenivåer genom en snabbare övergång till en verklig inre marknad styrd av allmänna konkurrensbestämmelser.

McCarthy
Herr talman! Jag skulle vilja tacka föredraganden, Harbour, för det samarbetsvilliga och pragmatiska sätt på vilket han har arbetat med det samhällsomfattande tjänstedirektivet. I synnerhet hans ansträngningar för att uppnå konsensus har lett fram till att den socialistiska gruppens ändringsförslag - såväl vad gäller en förstärkning av bestämmelserna om sändningsplikt som av funktionshindrade personers tillgångsrättigheter - har genomförts inom utskott för rättsliga frågor och den inre marknaden.
Det sker snabba förändringar på det tekniska området inom telekommunikationssektorn och lagstiftningen måste hålla jämna steg med denna snabba utveckling. Den måste dock leva upp till de ständigt växande förväntningarna hos användare och konsumenter vad gäller tillgång till ett minsta antal tjänster till ett överkomligt pris, med garanterad tillgång för alla. Telekommunikationsrevolutionen har inneburit en höjning av konsumenternas förväntningar. Det är vår uppgift att svara på detta och se till att vår lagstiftning inom EU är konkurrenskraftig och kan erbjuda fördelar för konsumenterna.
Konsumenterna har t.ex. inte fått några fördelar av att det finns ett flertal aktörer på mobiltelefonmarknaden. Avgifterna har inte fallit i takt med att kostnaderna för nätverksdriften har minskat, vilket i Storbritannien nu föranlett en undersökning av Oftel (Office of Telecommunications) och en undersökning ledd av Europeiska kommissionen. Detta direktiv måste garantera en reell samhällsomfattande tillgång och omfatta alla användare, i synnerhet de med särskilda sociala behov, de med låg inkomst och de med funktionshinder. De funktionshindrade kommer att uteslutas från möjligheterna om det inte kommer tillräckliga garantier för tillgång till offentliga telefonautomater, nummerupplysningstjänster och elektroniska programval i Europa. Enbart i mitt land skulle två miljoner blinda och synskadade kunna få nytta av detta direktiv om rådet och kommissionen godkänner våra ändringsförslag.
Slutligen måste vi vad gäller bestämmelserna om sändningsplikt (" must carry" ) finna ett sätt att låta allmännyttiga tjänster och kanaler överföras via kabel- och satellitplattformar. Om vi inte gör detta fruktar jag att satellittelevisionens framtid kan komma att domineras av den TV-kultur som karakteriseras av pratshower med strippande hemmafruar, och som tränger ut utbildningsprogrammen och de samhällsnyttiga programmen. Låt oss tala klarspråk: Ändringsförslag 26 förespråkar inte någon " snålskjuts" för offentliga programorganisationer vad gäller tjänster för villkorad tillgång och inte heller förespråkar det att detta skall införas eller beordras. Faktum är att marknadsförhållandena inte alltid tillåter sändningsplikt (" must carry" ). Medlemsstaterna bör tillåtas ingripa om och när så anses lämpligt. Jag är förvissad om att kommissionen och rådet kommer att se fördelarna med att stödja detta.
Vi föredrar ett snabbt avgörande men det är beroende av om rådet och kommissionen godkänner våra ändringsförslag, vilka utgör ett genuint och hängivet försök att garantera att den förträffliga nya världen av elektronisk kommunikation är samhällsomfattande i verklig mening.

Thors
Herr talman! Värderade kommissionär, herr minister! Om vi når en överenskommelse denna vecka, blir det ett av de få beslut där Europeiska rådets tidtabeller kommer att bli verklighet. Det är ett gott skäl till att vi borde försöka åstadkomma någonting på detta område, i motsats till vad som ibland har skett när det har gällt andra beslut om liberalisering.
Jag vill särskilt tacka den föredragande som jag har arbetat nära, Malcolm Harbour. Jag vill instämma med de talare som har sagt att vi nu inför viktiga regler för funktionshindrade användare. I vissa sammanhang har jag skämts över att våra regler inte har varit lika avancerade som reglerna på andra stora marknader. Jag vill också understryka vad Malcolm Harbour sade om principen must carry. Den intensitet med vilken vi har debatterat TV-frågor under de senaste veckorna, visar på att det inte helt går att skilja mellan innehåll och de principer vi hade när vi först debatterade konvergenser. Vi talar här om viktiga, kulturella värden, där kommissionen och medlemsstaterna måste kunna avvika även från strängt kommersiella regler.
Vi bör stöda kompromissen i betänkandet Paasilinna. I det sammanhanget hoppas jag också att kommissionen skall tillämpa en rättvisare konkurrenspolitik mellan stora och små länder än den som vi har sett, så att även små och annorlunda marknader kan fortsätta att existera. Detta är något som kanske inte har uppmärksammats tillräckligt.
Sedan till frågan om digital-TV. Jag beklagar verkligen rådets ställningstagande gällande API för digitalmottagare. Europaparlamentet har i många sammanhang klart ställt sig bakom en öppen, gemensam, godkänd standard. Här finns ingen marknad som i många andra frågor. Därför kan man inte efterlysa marknaden. Jag hoppas att kommissionen, innan vi skall rösta på onsdag, kan tala om när och vilka åtgärder man tänker vidta för att få till stånd interoperabilitet, en verklig valfrihet för konsumenterna. Jag hoppas således att kommissionen kan komma med en deklaration innan vi röstar på onsdag. Detta är viktigt för denna sektors konkurrenskraft i förhållande till andra sektorer inom telekommunikationssektorn.

Hieronymi
Herr talman! Jag ansluter mig eftertryckligen till tacket till kommissionen, rådet och alla kolleger. Ni har genom era insatser fört telekommunikationsmarknaden i Europeiska unionen ett avsevärt stycke framåt. Men förutom det som ordet associerar till, gömmer sig bakom telekommunikationsmarknaden också något som kommit till korta, särskilt i den ståndpunkt från rådet som nu föreligger. Det är digital TV. Jag är mycket positiv till att inte bara utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning, medier och idrott, vars diskussioner jag här bidrar med, utan även utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi enhälligt har påpekat att det ju inte räcker om vi försöker undvika faran med en digital klyfta i Europeiska unionen enbart med hjälp av ord. Jag talar nu inte om tillgången för personer med funktionshinder, där jag tror att man verkligen gjort viktiga framsteg. Jag talar om principen med digital tillgång för alla, vilket då också kräver en övergripande samverkan i fråga om utrustning, användargränssnitt och tjänster.
Hur mycket jag än beklagar det, och uttryckligen vill berömma det belgiska ordförandeskapet för allt annat, så är detta nackdelen med resultatet: Nu skapas förutsättningarna för lika tillgång genom samma standard för digital TV, och naturligtvis behöver vi en balans mellan marknadens utveckling och åtaganden i allmänhetens intresse, men dessa båda synpunkter har utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi samt utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden tagit hänsyn till när de fattade beslut. Därför vädjar vi enträget till rådet om ett balanserat hänsynstagande till de kulturella värdena när det gäller den lika tillgången för alla. Gör en förbättring här, så kommer vi alla entusiastiskt att rösta för det.
(Applåder)

Glante
Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionär! Fritt efter mottot " Allting har redan sagts, bara inte av mig" vill jag med ledning av två av tre punkter helt enkelt understryka det som föregående talare har diskuterat. Jag hörde till den minoritet som under den första behandlingen inte var nöjd med artikel 6 i ramdirektivet. Den kompromiss som nu lagts fram samtycker jag också till. Jag tror att man lyckats finna en balans mellan å ena sidan de nationella reglerings- och tillsynsorganens närhet till marknaden och å andra sidan vetot, kommissionens protesträtt, för att driva den inre marknaden framåt, ty detta är vi alla positiva till, även vi. Här ser vi absolut också en splittring av marknaderna.
Rent allmänt vill jag säga ett par ord om förfarandet i sig. Säkert handlar det om en marknad där allt händer mycket snabbt, om en teknik som utvecklas fort, och vi har försökt att ta hänsyn till detta genom att förhandla relativt snabbt. Men jag vill helt enkelt än en gång komma med en uppmaning. Vi som parlament - det gäller oss - bör inte obetingat alltid beröva oss själva de rättigheter som vi har i lagstiftningsförfarandet. Vi inser detta den ena eller andra gången, när det kniper, men jag tror att det måste förbli ett undantag.
Sedan vill jag framhäva ytterligare en punkt. Föregående talare påpekade detta mycket tydligt - och som ledamot av utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi kan jag bara understryka det - att en enhetlig standard och driftskompatibilitet i fråga om digital TV inte bara är en industripolitisk fråga, utan också en konsumentfråga. Jag har alltid lovat mina konsumenter och mina medborgare att vi skall se till att få en standard som tillåter dem att se allt de vill med hjälp av en apparat, så att de inte måste ställa upp flera apparater. Jag tror att vi måste gå lite längre på den vägen. Jag vill understryka just det som föregående talare, Hieronymi, krävde. Kanske kan kommissionen och rådet komma en bit förbi den lilla skugga till kompromiss, som vilar över digital TV. Då skulle det också bli mycket lättare för mig att rösta för hela paketet. Med detta vill jag avsluta min utläggning och påpekar att jag hållit min talartid.

Clegg
Herr talman! Det förefaller som om resultatet har blivit ett rättfärdigande av gemenskapsmetoden. Förfarandet tog till stor del fart genom förklaringarna från Lissabontoppmötet, men ingenting skulle ha hänt om dessa förklarande uttalanden inte av kommissionen hade förvandlats till utmärkta och användbara förslag. Dessa drevs sedan fram genom ett enastående arbete över partigränserna av föredraganden i detta parlament och fastslogs som ett resultat av en innovativ förhandlingsteknik från det belgiska ordförandeskapet och herr Daems, som lyckades inkludera en gastronomisk rundtur i Bryssel i sina tappra ansträngningar att säkra konsensus. Denna kombination var framgångsrik i så måtto att den tvingade medlemsstaterna och de nationella regleringsmyndigheterna - varav en del var mycket motsträviga - till ett fruktbart paneuropeiskt tillvägagångssätt.
Jag tycker det förefaller som om här finns en del lärdomar att ta till sig inför Barcelonatoppmötet nästa år. Om vi vill driva dagordningen för ekonomisk reform framåt inom såväl denna sektor som andra måste vi fortsätta att förlita oss på den testade och beprövade gemenskapsmetoden och inte tillgripa den mellanstatlighet som uppriktigt sagt låg outtalad i mycket av vad rådet verkade föreslå i de förhandlingspositioner man intog vad gäller detta paket.

Rübig
Herr talman, mina damer och herrar! Detta paket utgör egentligen en av kärnpunkterna i rådets ordförandeskap, och jag vill gratulera till det engagerade förfarandet. Vi behöver förnuftiga kompromisser, och vi behöver dem snabbt. Denna marknad ändras mycket snabbt, och därför behöver vi beslutsförfaranden som är snabba och som medför bindande beslut och framför allt också mer rättssäkerhet. Det är nämligen en grundval för långsiktiga investeringar, och dem behöver vi ha just i nuvarande konjunktursituation.
Jag vill bara erinra om att vi nu enbart i Österrike har haft 80 förfaranden, av vilka bara två har avgjorts av högsta domstolen. Det kan inte vara vägen in i framtiden. När det gäller direktivet om auktorisation handlar det enligt min åsikt om att harmoniseringen är mycket positiv, men att samtidigt också ledningsrätterna måste garanteras. Det måste vara möjligt för myndigheterna att hjälpa en med att genomföra dessa rättigheter, om man betalar för det. När det gäller direktivet om tillträde är det öppna gränssnittet av särskild betydelse. De alternativa operatörernas oberoende, särskilt av gränssnittet, bör vi inte underskatta i framtiden. För de små och medelstora företagen är det särskilt viktigt att det även i framtiden kan ske en dynamisk utveckling.
I fråga om de samhällsomfattande tjänsterna behöver vi klara definitioner av bestämmelserna, i synnerhet när det gäller vad som operatören måste finansiera och vad som finansieras statligt; och om det sker en statlig finansiering uppstår frågan om det skall ske en allmän anbudsinfordran.
Jag tror att dessa avregleringssteg är av särskild betydelse för medborgarna - från den inre marknaden till hemmamarknaden. Ty jag kan egentligen inte förklara för mina medborgare vad det är för skillnad på ett telefonsamtal från Kehl till Strasbourg respektive ett från Strasbourg till Paris. Jag tror att vi måste lägga ned mycket arbete på det.

Read
Herr talman! Jag hoppas verkligen att vi även i detta mycket sena skede, i elfte timmen så att säga, skall kunna få till stånd en kompromiss mellan de tre institutionerna vad gäller detta paket. Andra har nämnt slutsatserna från Lissabontoppmötet, men det finns behov av slutsatser även på andra områden: Näringslivets behov av ett snabbt klargörande av de nya reglerna, de europeiska medborgarnas behov av billiga, effektiva och konkurrenskraftiga telekommunikationstjänster, europeiska affärsverksamheters behov av utbildning, forskning och samhälleliga tillämpningar.
Jag skulle särskilt vilja fråga om rättigheterna för de funktionshindrade användarna och ställa en specifik fråga till kommissionen beträffande ordförandeskapets kompromisstext. Detta är betydelsefullt inte bara av sociala skäl utan även för de funktionshindrade användarnas tillgång till anställning. Jag skulle vilja fråga kommissionär Liikanen om ordförandeskapets kompromiss enligt hans åsikt omfattar dessa huvudsakliga synpunkter som finns med både i ramdirektivet och i det samhällsomfattande tjänstedirektivet. Det har förekommit allvarlig kritik från funktionshindrade användare kring det faktum att direktivet om radioutrustning och teleterminalutrustning inte har genomförts och detta är en avgörande fråga för många av oss. Parlamentet har med rätta givit sitt stöd till försiktigt uppskissade befogenheter för kommissionen och förstår också att vissa kvalifikationer är nödvändiga. Det finns ett behov av tydliga regler som konsekvent tillämpas inom de nationella regleringsmyndigheternas och mellan regleringsmyndigheter. Kommissionens befogenheter måste vara avgränsade och tidsbegränsade, vilket faktiskt var fallet i parlamentets ändringsförslag och i ordförandeskapets kompromiss. Jag hoppas verkligen att vi när vi röstar på onsdag kommer att ha nått en överenskommelse mellan de politiska grupperna och mellan de tre institutionerna.

Gill
Dessa betänkanden kommer att spela en avgörande roll inte bara när det gäller att forma telekommunikationens framtid utan även när det gäller att säkra ett större konkurrensmässigt urval på den europeiska marknaden. Jag hoppas dessutom, vilket är ännu viktigare, att de skall få betydelse för vår strävan mot det kunskapsbaserade samhället, mot minskningen av den klyfta som finns mellan de som har tillgång till informationstekniken och de som inte har det.
Jag talar om tillträdes- och samtrafiksdirektivet vilket utvidgats till att tillhandahålla en konkurrensbefrämjande och harmoniserad ram för att främja konkurrerande nätinfrastrukturer och tjänsters driftskompatibilitet. Jag hoppas att detta skall garantera att flaskhalsar på marknaden inte hindrar uppkomsten och tillväxten av innovativa tjänster, i synnerhet vad gäller funktionshindrade och vad gäller tjänster som kan vara till nytta för användare och konsumenter.
För att uppnå dessa ambitiösa mål måste vi för det första påverka sättet som medlemsstaterna reglerar åtkomst och samtrafik på och för det andra få operatörer med ett betydande marknadsinflytande att bevilja andra nätverksoperatörer samtrafikutrustning på ett öppet sätt.
Ett område där vi har haft problem och där det inom den aktuella ramen har varit svårt att uppnå ett harmoniserat tillvägagångssätt mellan medlemmarna är internationell roaming och samtalsframkoppling inom mobila nätverk. Jag vet att sådan detaljerad information kanske inte passar i detta direktiv, men eftersom operatörerna inte agerar anser jag att det är viktigt att vi lyfter fram denna fråga. Faktum är att kostnaden för att koppla fram samtal inom mobila nätverk är tio gånger högre än den för att koppla fram samtal i fasta nätverk.
Jag är medveten om en del av problemen inom internationell roaming, men skillnaderna är för stora för att vara trovärdiga beträffande vilka faktiska kostnader som kan ha uppstått och det är en enorm spridning på priserna runt omkring i Europa för samma tjänster. I det dyraste landet är det nästan dubbelt så dyrt som i det billigaste. När vi nu diskuterar enhetliga konkurrensvillkor och en gemensam marknad vill jag att vi skall försöka se till att detaljhandelspriserna är kostnadsbaserade och förmånliga för konsumenten, samt att prissättningen är öppen, i synnerhet vad gäller små och medelstora företag vilka försöker få tillträde till Europa och dra nytta av den gemensamma marknaden.
Jag hoppas att kommissionen kommer att ha större framgångar än man hade vid genomförandet av accessnätsdirektivet i de 15 medlemsstaterna, för detta direktiv måste genomföras snarast eftersom lägre priser, bredare utbud och bättre tjänster måste vara en absolut prioritet inom EU om vi skall kunna uppnå ett mer socialt integrerat och enhetligt Europa.

Westendorp y Cabeza
Herr talman! Sedan toppmötet i Lissabon har vi nått långt på relativt kort tid. I de tre institutionerna, rådet, parlamentet och kommissionen var vi medvetna om att tidsfaktorn är vital i en av de tekniker som utvecklades allra snabbast.
Direktivet om elektronisk handel har redan antagits, vi antog direktivet om tillträde till accessnät, som medlemsstaterna dock inte ännu uppfyllt helt och hållet. Men nu blir telekommunikationshandeln, som verkade vara en säker handel, för var dag som går mer problematisk, utan att användarna heller har någon nytta av den. En ny ram är alltså nödvändig. Och detta paket av direktiv som vi har framför oss är ett svar på det.
Det handlar inte om att reglera mer. Det handlar om att reglera det som är nödvändigt i en balans mellan operatörer och konsumenter. Men framför allt handlar det om att reglera på samma sätt, att reglera lika, för att just undvika det som uppstod: en fragmentering av den inre marknaden. Därför försökte Europaparlamentet lösa detta problem, och rådet i sin gemensamma ståndpunkt ge ett motbud, som jag anser var under minimum, men nu har ordförandeskapet kommit fram till ett paket som ligger över detta minimum.
Naturligtvis är inte det som erbjuds det allra bästa, det är inte vad vi alla skulle vilja få, men som ordspråket säger; det bästa är det sämstas fiende men till gagn för operatörernas säkerhet, till gagn för behovet att genom kommissionen ha ett filter som ordnar problemen med den inre marknaden och också, varför inte säga som det är, till gagn för att ge en bra bild av våra institutioners sätt att fungera, rekommenderar jag att vi antar detta paket.

Junker
Herr talman, mina damer och herrar! Trots allt beröm, som jag naturligtvis vill ansluta mig till, återstår ändå - det har redan sagts - några beska droppar. Jag talar här som ansvarig föredragande från utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning, medier och idrott för direktiven om auktorisation och frekvenser, samt som medföredragande från min grupp för ramdirektivet.
Alla dessa betänkanden har antagits enhälligt i utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning, medier och idrott, och vi har också på väsentliga punkter lyckats göra vår ståndpunkt gällande även i det ansvariga utskottet. I rådet däremot har man helt slagit ifrån sig alla utskottets önskemål, och detta är mer än en besvikelse. För att komma till saken: Även om det direktiv som vi här talar om förkortas till " telekommunikationspaketet" , måste det ändå uttryckligen påpekas att det inte alls bara handlar om frågor som rör telekommunikation i dess snävare bemärkelse. Den tekniska konvergensen leder i själva verket till att elektroniska anbud inte bara kan särskiljas i enlighet med vilka försäljningskanaler eller vilken mottagningsutrustning som används, utan konkret sagt gäller det, enligt vår synpunkt, framför allt digital TV och annat publicistiskt relevant utbud.
Därför handlar det i utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning, medier och idrott om att Europas kulturella mångfald i sin hela bredd skall få en plats i näten och inte bara är underkastade marknadens och konkurrensens lagar. Det betyder att man enligt vår synpunkt inte kan bortse från frågan om driftskompatibilitet eller sändningsåtaganden. Bara på så vis får medlemsländerna och marknadsdeltagarna rätt att garantera ett utbud som tjänar det allmänna bästa, och bara på så vis ser man till, både när det gäller utbud och efterfrågan, att hela spektrumet med utbud står till förfogande för varje man och kvinna.
Det är naturligtvis inte en europeisk uppgift att bestämma om innehållet, men uppgiften är att se till att kommersen inte dödar kulturen. Om man avstår från driftskompatibilitet blir resultatet inte bara en begränsning av kulturen, utan det blir också rentav negativt för den inre marknaden. Rådets kompromiss räcker därför inte på något sätt till, och vi utgår från att det kommer att ske något här.

De Rossa
Herr talman! Jag vill liksom alla andra, eller skall jag kanske säga de flesta, i denna kammare, få till stånd en gemensam marknad. Men jag vill inte ha en marknad med alltför starka konkurrensregler. Det är både ur ekonomisk och social synpunkt nödvändigt med en reglering, men utan konkurrens får man ingen tjänsteinnovation. Det får man dock inte heller i en situation av förödande konkurrens. Det är därför nödvändigt att hitta rätt jämvikt. Jag skulle vilja föreslå kommissionen och rådet att parlamentet ger dem en möjlighet att förbättra jämvikten i det paket som lagts fram för dem och uppmana dem att godkänna de förslag som parlamentet lägger fram.
Av en tillfällighet lade kommissionen just i dag fram ett arbetsdokument om verksamheten inom industrigrenar som tillhandahåller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, vilket även inkluderade telekommunikationstjänsterna. Detta dokument visar på att avreglering i allmänhet medför en nettovinsteffekt. Men jag måste säga att kommissionen får lägga fram betydligt mer forskningsresultat och obestridliga bevis vad gäller specifika sektorer för att övertyga mig om att detta stämmer i alla fall.
Slutligen skulle jag vilja hävda att kommissionen snabbt bör ta sig an misstankarna kring prisöverenskommelser vad gäller roaming för mobiltelefonsamtal.

Martin, Hans-Peter
Herr talman, herr kommissionär, mina damer och herrar! Alltid när en debatt lider mot sitt slut och ett så viktigt paket skall godkännas, i det här fallet telekommunikationspaketet, skall och bör det vara tillåtet att blicka mot framtiden. Det dyker här genast upp några frågor. Kan kommissionen redan göra en bedömning av hur mycket marknaden nu kommer att förändras - inte bara i riktning mot mer konkurrens? Vilka effekter på arbetstillfällena kan man räkna med? Kan ni på grundval av det paket som skall godkännas redan nu uppskatta om den digitala klyftan faktiskt kommer att minska? Skulle det som nu sker inte vara ett idealiskt tillfälle för att faktiskt praktisera öppenhet, både på kostnadssidan och på avnämarsidan? Vi upplever ju just nu att vi genom de nya direktiven har att göra med en ström av förvirrande information kring telekommunikationsavgifterna, och öppenhet borde väl vara minst lika viktig inom ekonomin som inom politiken.

Dehousse
Rådet och kommissionen har utövat åtskilliga påtryckningar mot parlamentet för att få sitt förslag att framstå som höjt över all kritik. Icke desto mindre har åtta ändringsförslag med ursprung i fem olika politiska grupper ingivits av parlamentsledamöterna, vilket tvärtom visar på brister i den ursprungliga texten.
För att slå vakt om teknisk neutralitet vill undertecknarna av dessa ändringsförslag, som stöds av utskottet för rättsliga frågor, bland annat att sändningsplikten, principen om must carry, även skall vara tillämplig på satellittjänster, systemen för villkorad tillgång och företag som erbjuder tillgång till plattformar för digital television. I den rättsliga konsekvensens namn kräver vi att även systemen för villkorad tillgång och tillhörande faciliteter skall omfattas av punkt 2. Detta är innebörden i ändringsförslag 26, det enda som ingivits av min grupp. Herr minister, låt oss än en gång understryka att vi som alla andra uppskattar allt tal om att minska den digitala klyftan, men vi skulle också önska att parlamentet någon gång fick tillfälle att utöva sitt medbeslutande.

Koukiadis
Herr talman! De elektroniska tjänsterna utgör en allmännyttig tjänst i det moderna kunskapssamhället. Följaktligen bör tjänster av god kvalitet och till överkomliga priser förenas med konkurrensens krav, oberoende av användarnas geografiska belägenhet och deras personliga egenheter, dock med det grundläggande målet att säkra en allmän tillgänglighet. Helt riktigt betonar man sålunda särskilt att tillgängligheten för funktionshindrade personer skall underlättas.
Diskussioner med användarna är en förutsättning för att säkra bästa reglering ur ett gemenskapsperspektiv. Jag måste särskilt välkomna det ändringsförslag enligt vilket medlemsstaterna måste samråda offentligt för att fastställa hur användare med funktionshinder skall definieras. Detta betyder att en bred dialog bör inledas med de olika företrädarna för personer med funktionshinder med utgångspunkt från på deras särskiljande egenskaper.
Man bör alltså särskilt betona åtgärderna för användare med funktionshinder, såsom tillhandahållande av allmänna texttelefoner eller motsvarande åtgärder för hörselskadade eller för personer med nedsatt talförmåga. Efter att denna aspekt har godtagits bör man samtidigt med de allmänna kvalitetsnormerna även utveckla kvalitetsnormer avseende tjänster för personer med funktionshinder eftersom vi bara på så vis kommer att ha möjlighet att följa graden av tillgänglighet till elektroniska tjänster för dessa personer.

Liikanen
. (EN) De fyra direktiv som lagts fram i dag utgör tillsammans med spektrumbeslutet det nya regelverket för elektroniska kommunikationer - en hörnsten i eEurope-strategin, det informationssamhälle för alla som man kom överens om vid Europeiska rådet i Lissabon.
Sedan Lissabon har Europeiska rådet vid flera tillfällen uppmanat kommissionen, rådet och parlamentet att se till att det nya ramverket finns på plats vid årets slut. Vi har fortfarande två veckor på oss. Tiden börjar bli knapp, men EU har fortfarande en chans att klara denna tidsfrist. Det paket av kompromissändringsförslag som lagts fram för er i dag har som ordförandeskapet talade om för oss ett brett stöd i rådet.
Det är naturligtvis en kompromiss. Ingen får precis som de vill - vare sig parlamentet, rådet eller kommissionen. Kommissionen anser dock ändå att det är en balanserad kompromiss. Min bedömning är att ingen av institutionerna kan tänkas få igenom mer vid en medling.
En överenskommelse beträffande detta paket skulle sända ut en viktig, positiv signal externt. Vi vet alla att kommunikationssektorn har haft det svårt under i alla fall det senaste året. En snabb överenskommelse beträffande detta paket skulle utgöra ett efterlängtat steg i rätt riktning.
Paketet kommer att få en positiv inverkan på denna sektor på ett antal olika sätt. Det nya ramverket kommer att innebära avregleringar, vilket innebär att regleringar gradvis kommer att behöva avlägsnas efterhand som de blir onödiga. Regleringar kommer alltså bara att behövas vid marknadsstörningar. Paketet medför på detta sätt att det slutgiltiga mål som delas av oss alla kan uppnås, nämligen en situation där vi kan förlita oss på att konkurrenslagstiftningen kontrollerar marknadsinflytandet inom sektorn för elektronisk kommunikation.
Det nya ramverket förenklar och avreglerar nationella licenssystem genom att avlägsna tidigare kontrollreglering över tillträdet till marknaden vad gäller tillhandahållandet av nättjänster och andra tjänster, och endast rikta sådan kontroll mot frekvensutrymme och nummerutrymme.
Det upprätthåller och förstärker de samhällsomfattande tjänsterna genom att hitta rätt balans mellan användarnas rättigheter och behovet av att inte lägga en oproportionerligt stor börda på operatörerna. Här klargörs i synnerhet att en fungerande tillgång till Internet utgör en avgörande del av det knippe av tjänster som måste vara överkomligt och tillgängligt för alla EU-medborgare. Herr Martin frågade mig angående vilken inverkan denna lösning skulle få på den digitala klyftan och på sysselsättningen. Det står klart att samhällsomfattande tjänster har en avgörande inverkan på tillgängligheten. Men vi behöver också politiska åtgärder som är anpassade för alla medborgares kunskaper och är fokuserade på innehåll. Vi behöver tillgänglighet till ett lågt pris; vi behöver teknik och innehåll på allas språk för att kunna sluta den digitala klyftan.
Slutligen kommer det nya ramverket med ändringsförslagen som ingår i den generella kompromissen att innefatta de nödvändiga säkerhetsanordningarna för att garantera att regleringsorganen agerar på ett konsekvent sätt inom EU, så att företag kan förvänta sig att bli lika behandlade i lika situationer inom unionen. Jag skulle här särskilt vilja tacka Europaparlamentet för dess starka stöd, utan vilket vi inte skulle ha kunnat uppnå en sådan här kompromiss med rådet.
Jag skall förklara hur man i den generella kompromissen hanterar de tre grundläggande frågor som dominerade diskussionen mellan rådet och parlamentet under andra behandlingen: rätten att överklaga (Artikel 4), öppenhetsmekanismen (Artikel 6 i ramdirektivet), inklusive frågor relaterade till radiospektrum, och slutligen driftskompatibilitet hos digital televisionsutrustning - vilket har lyfts fram av många kolleger i kväll.
Vad gäller rätten att överklaga följer den generella kompromissen parlamentets linje genom att kräva att medlemsstaterna skall se till att det verkliga sakförhållandet beaktas.
Vad gäller öppenhetsmekanismen ligger den generella kompromissen mycket nära parlamentets och kommissionens ståndpunkt. Texten ger kommissionen starka befogenheter att kräva att nationella regleringsmyndigheter skall dra tillbaka utkast till åtgärder inom de nyckelområden som är kopplade till den inre marknadens funktion: definition av marknader och fastställande i någon form av företag med dominerande ställning på marknaden. Kommissionens beslut är underställda ett förfarande med rådgivande kommitté.
Radiospektrum täcks av artikel 6, andra stycket, enligt vilken regleringsorgan är tvungna att samarbeta för att säkra en konsekvent tillämpning av regelverket. Kompromissen ger inte kommissionen så stora befogenheter att ingripa i spektrumfrågor. Kommissionen tror dock icke desto mindre att denna bestämmelse tillsammans med spektrumbeslutet skall förbättra samordningen av frågor som rör radiospektrumpolitiken inom EU.
Vad gäller spektrumbeslutet är kommissionen mycket nöjd med kompromissförslaget, eftersom de främsta målen i kommissionens ursprungliga förslag uppfylls. Ett antagande av spektrumbeslutet i denna utformning skulle utgöra ett stort steg framåt. Vidare visar det hur ståndpunkterna i denna fråga har utvecklats, med tanke på misslyckandet för inte så länge sedan med lagförslag efter liknande principer.
Spektrumbeslutet kommer i sin nuvarande utformning att ge upphov till ett generellt och permanent ramverk för radiospektrumpolitiken och de rättsliga frågorna inom alla relevanta politikområden inom gemenskapen. Det återspeglar därmed den växande betydelsen av radiospektrum inom ramen för målen för gemenskapens politik, vilka är beroende av tillgänglighet och effektiv hantering av frekvenser, vilket utgör en viktig resurs för tillhandahållandet av ekonomiskt och socialt betydelsefull trådlös användning inom elektroniska kommunikationer, transporter, radio- och TV-sändningar o.s.v.
Spektrumbeslutet gör det möjligt att vidta lämpliga åtgärder för att garantera en effektiv användning av spektrum och en effektiv spektrumhantering. Här föreskrivs även att tekniska genomförandeåtgärder skall antas under spektrumbeslutet som en mekanism för garanti av rättssäkerheten. Flera av Europaparlamentets ledamöter har lyft fram frågan om digital television. Europaparlamentet har verkligen fått fram sitt budskap. Vad gäller den digitala televisionens driftskompatibilitet går den generella kompromissen i riktning mot parlamentets ståndpunkt och tillämpar en stor del av parlamentets text. En ny artikel med motsvarande redogörelse som särskilt behandlar driftskompatibiliteten för interaktiva digitala televisionstjänster bör föras in i ramdirektivet.
Detta skulle tvinga medlemsstaterna att uppmana plattformsoperatörer och tillverkare av material och utrustning att använda sig av öppna gränssnitt för tillämpningsprogram. Medlemsstaterna skulle dessutom tvingas uppmana API-ägare att på rättvisa, rimliga och icke diskriminerande villkor göra all information som är nödvändig tillgänglig för att det skall vara möjligt för tjänsteleverantörer att tillhandahålla alla tjänster som stöds av gränssnitten för tillämpningsprogram.
En plikt att uppmana är naturligtvis inte lika stark som en plikt att garantera. Men jag vill understryka att bestämmelserna i artikel 16 om standardisering tillåter att standarderna görs obligatoriska ett år efter att direktivet trätt i kraft, om driftskompatibilitet inte kan säkras genom tillämpning av frivilliga standarder. Kombinationen av dessa två bestämmelser utgör ett steg framåt för den digitala televisionens driftskompatibilitet, vilket vi alla är eniga om är önskvärt för de europeiska konsumenterna. Artikel 16 innebär att ett år efter att direktivet trätt i kraft måste kommissionen anordna ett offentligt samråd, och därefter föreslå kommittéförfarandet, som följs av kommissionens antagande. Vidare är kommissionen, eftersom vi verkligen har insett Europaparlamentets starka vilja att gå vidare med driftskompatibiliteten, redo att tillsammans med alla berörda parter aktivt börja främja europeiska standarder för driftskompatibilitet.
Read och Fitzsimons lyfte fram frågan om funktionshindrade här i dag. För det första har de flesta av ändringsförslagen som rör funktionshindrade godkänts i rådets ståndpunkt, dock kanske med undantag av två vilka överlappar rådets text. För det andra är jag personligen övertygad om att informationstekniken ger oss bättre chanser än tidigare att erbjuda funktionshindrade lika möjligheter. När vi gör samhället bättre för de funktionshindrade blir det bättre för oss alla. I förra veckan hölls konferensen om informationssamhällets teknik i vilken Read också deltog. Vi fick se fantastiska nya tillämpningar som förbättrar livet för funktionshindrade. Vi måste absolut uppmana användningen av dessa. Detsamma gäller för e-regeringskonferensen, som fortsatte på samma linje. Rekommendationen om riktlinjer för tillgänglighet från kommissionen för några veckor sedan är ett annat exempel.
Vad beträffar förbindelsen mellan direktivet för radioutrustning och teleterminalutrustning och detta paket så är vi redo att se över och studera denna fråga. Jag återkommer till detta senare.
Den generella kompromissen utgör alltjämt en kompromiss. Ingen av institutionerna får precis som de vill. Men det är ändå en balanserad kompromiss. Den visar på en bra balans mellan rådets och parlamentets synsätt, och kommissionen skulle därför vilja rekommendera kammaren att godkänna den.
Kommissionen överlämnar den detaljerade ståndpunkten om ändringsförslagen, inklusive de som inte omfattas av rådets kompromiss, till Europaparlamentets mötesbehandling.
Slutligen vill jag tacka Europaparlamentet och ordförandeskapet för deras mycket förtroliga och omfattande samarbete i detta ärende. Jag riktar mitt tack i synnerhet till föredraganden Niebler och Paasilinna, Harbour och Brunetta, föredraganden för de fem telekommunikationsdirektiven, samt till utskottets ordförande Westendorp y Cabeza.
Men låt oss inte glömma bort de föredraganden som agerat bakom kulisserna och inte heller övriga ledamöter i Europaparlamentet som så aktivt har deltagit i diskussionen om telekommunikationspaketet. Det har varit ett utmärkt exempel på hur gemenskapsmetoden kan fungera som allra bäst. Det handlar om ett extremt komplicerat lagstiftningspaket och alla hade sin roll att spela. Vi arbetade mot samma kompromisslösning och om denna går igenom denna vecka gick det hela också mycket snabbt.
Resultatet av detta skulle bli att Europa inför framtiden skulle ha den mest moderna " teknikneutrala" lagstiftningen. Jag är övertygad om att detta skulle vara bra för arbetstillfällen, tillväxt, och för allas lika tillgång. Jag hoppas att detta paket kommer att godkännas i parlamentet denna vecka.

Talmannen
Tack så mycket herr kommissionär.
Jag meddelar ledamöterna att presidiets sekretariat har en lista på de ändringsförslag som antagits och icke antagits av kommissionen. De av er som vill ha denna lista kan begära den av presidiets sekretariat, som kommer att ge den till er.
Jag förklarar den gemensamma debatten avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 11.30.

Finansiellt stöd till innovativa och sysselsättningsskapande små och medelstora företag
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är debatt om betänkande (A5-0422/2001) av Bushill-Matthews för utskottet för sysselsättning och socialfrågor om kommissionens rapport till Europaparlamentet och rådet: Initiativ för tillväxt och sysselsättning - Åtgärder för finansiellt stöd till innovativa och sysselsättningsskapande små och medelstora företag (KOM(2001) 399 - C5-0459/2001 - 2001/2183(COS)).

Bushill-Matthews
. (EN) Detta är parlamentets andra betänkande om initiativet för tillväxt och sysselsättning vilket utgör ett flerårigt program. Men det är också den andra detta kalenderår vilket kanske är mer ovanligt. Anledningen till detta är att rapporten för 1999 blev försenad till januari detta år, huvudsakligen eftersom kommissionen varit tämligen långsam - ett faktum som jag drar mig till minnes att jag lyfte fram i mitt tal i januari. Jag är glad över att kunna säga att kommissionen i år har åstadkommit en mycket grundlig och generellt sett mycket bättre rapport och jag skulle vilja tacka dem för den samarbetsvilja de visat.
Ironiskt nog har det denna gång snarare varit ett problem med valet av tidpunkt för parlamentets del, vilket delvis beror på att utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi beslutade att de ville avge ett yttrande och skrev till utskottet för sysselsättning och socialfrågor och frågade om utskottsomröstningen kunde skjutas upp. Omröstningen sköts upp och sedan beslöt utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi att de inte ville avge något yttrande trots allt. Med det är sådant som händer. Jag skulle dock vilja tacka mina kolleger i utskottet för sysselsättning och socialfrågor för deras ändringsförslag, vilka generellt har inneburit en väsentlig förbättring av betänkandet. Jag skulle vilja tacka utskottet för ekonomi och valutafrågor för dess yttrande, vilket fick utskottets fulla stöd och i högsta grad är inbegripet i betänkandet. Jag skulle också vilja tacka utskottet för sysselsättning och socialfrågor för att enhälligt ha antagit detta betänkande för några veckor sedan.
Parlamentet hoppas naturligtvis att dess synpunkter så som de uttrycks i detta betänkande vid omröstningen i morgon skall komma att erbjuda kommissionen och Europeiska investeringsfonden (EIF) verklig hjälp med att fastställa ändringar i programmet för det kommande året. Betänkandet bör därför varje år läggas fram i god tid före det kommande året så att det kan påverka det som händer under det året. Utmaningen för alla under 2002 blir därför att se till att man kan lägga fram betänkandet under sammanträdesperioden i november i stället för i december.
Kommissionen kan, vilket jag hoppas att den också kommer att göra, hjälpa till genom att snabba upp det interna samrådet vilket fortfarande förefaller vara en ganska långsam process. Jag har från en säker källa hört att kommissionens egen rapport låg kvar i vissa generaldirektorats inkorgar i flera veckor innan de togs om hand så att framsteg kunde göras. Kommissionen kan också hjälpa till genom att dela med sig till parlamentet av kvartalsinformationen från Europeiska investeringsfonden (EIF) och jag tackar kommissionen för att i utskottet för sysselsättning och socialfrågor öppet ha gått med på att göra detta. Detta kommer att vara till stor hjälp, men parlamentet kan definitivt också hjälpa till genom att förbättra sin tidsplan väsentligt till nästa gång.
Jag skulle nu vilja lyfta fram tre av punkterna i rapporten. Först och främst punkt 13 där vi i kommissionens rapport för nästa år skulle vilja se betydligt mer konkreta bevis på de sysselsättningsvinster detta fleråriga program skall ha givit upphov till. Inte för att vi tvivlar på dessa sysselsättningsvinster, utan vi skulle helt enkelt bara vilja få lite mer konkret information nästa gång. Vad gäller punkt 14 finns här ett antal hänvisningar till andra stadier i de små och medelstora företagens konjunkturutveckling. Vi skulle även vilja att detta utvecklades. Slutligen återgår vi till den tidigare delen av rapporten där det i Skäl F görs en medveten jämförelse med USA eftersom färre regleringar där skapar en miljö som i mycket högre utsträckning främjar entreprenörsanda. Vi anser att vi inom EU måste bli mycket mer lika Amerika i vårt sätt att bemöta de små och medelstora företagen.
Jag noterade med stort intresse protokollen från rådets (industri) möte den 4 och 5 december, i vilka stolt uttalades att verkliga framsteg under det belgiska ordförandeskapet hade skett mot " bättre praxis inriktad mot ett avlägsnande av byråkrati" . Om detta stämmer är det ytterst välkommet. Jag vill verkligen tro på det, och skulle väldigt gärna vilja se bevisen för det. Vi måste alla verkligen göra vårt bästa för att det skall gå i uppfyllelse.
De små och medelstora företagen sysselsätter för närvarande två tredjedelar, d.v.s. majoriteten, av alla arbetstagare inom Europeiska unionen. Men europeisk arbetsmarknadslagstiftning är väsentligen utformad av arbetsmarknadens parter som företräder de stora arbetsgivarna och de stora fackföreningarna, men en minoritet av arbetstagarna. Vi måste alla inse att de små och medelstora företagen är de största arbetsgivarna och de största tillväxtmotorerna för ekonomierna i de europeiska länderna. Det räcker inte att bara säga att vi har tagit hand om de små och medelstora företagen, och att vi har initiativet för tillväxt och sysselsättning. Det är en stor hjälp men vi måste göra mycket mer än så.

Radwan
, föredragande av yttrandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor. (DE) Herr talman, mina damer och herrar, herr kommissionär, käre kollega Bushill-Matthews! Tack så mycket för detta utmärkta betänkande. Jag vill helt kort framföra yttrandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor, och jag vill inte uppehålla mig länge vid förklaringar om att de medelstora företagen utgör den ekonomiska ryggraden i vårt europeiska samhälle. Finansieringen blir allt svårare för de medelstora företagen, och om vi tittar på de överenskommelser, som kommer via Basel II, så kan vi utgå från att denna finansiering blir ännu svårare. Nya finansieringsmetoder, exempelvis venture capital, börsintroduktion eller alla andra metoder som för närvarande provas eller talas om, är säkert en framkomlig väg som vi måste fundera över i Europa, men den kan säkert inte utnyttjas i samma utsträckning för alla medelstora företag. Därför gläder det mig att kommissionen tar upp denna fråga för Europa.
Men av praktiska skäl - jag samtalar med många medelstora företag - vill jag rikta ett huvudsakligt önskemål till kommissionen, nämligen att det kommande stödet till de medelstora företagen också skall lämpa sig för dessa företag. Många medelstora företag känner överhuvud taget inte till - eller också är det mycket svårt för dem att ta reda på - var det överhuvud taget förekommer något stöd på europeisk nivå. Det betyder att stödet måste vara öppet. Sedan hör jag mycket ofta klagomål om komplexiteten i fråga om det europeiska stödet, att det är mycket svårt att uppfylla de krav som ställs på de medelstora företagen, och att det därigenom ofta blir mycket dyrt.
För det tredje borde allt detta också kunna beräknas i god tid. Mycket långa ansökningsförfaranden som pågår i flera år leder till att luften helt och hållet går ur de medelstora företagen och att de inte håller ut fram till slutet. Därför bör vi från kommissionens sida göra allt för att stödet till de medelstora företagen i framtiden också lämpar sig för de ansökande i målgruppen, alltså de medelstora företagen i sig. Men på europeisk nivå kan vi inte bara avlasta de medelstora företagen eller vara rättvisa mot dem genom att erbjuda dem en finansiering, utan vi bör också fundera över hur vi skall minska belastningen på de medelstora företagen genom att undvika ytterligare byråkrati, ytterligare föreskrifter, som allt mer tynger ned dessa företag. Jag tror att det vore mycket lämpligt att Generaldirektoratet för näringsliv inrättar en screening, varigenom man i god tid kan lägga in ett veto för att släppa fram bra föreskrifter för de medelstora företagen, och undvika att släppa fram de dåliga.

Mann, Thomas
Herr talman! Rådet, kommissionen och parlamentet har äntligen enats. Stödet till de små och medelstora företagen bidrar till mer investeringar och innovation, till att skapa nya företagsfilosofier. Till förmån för ett initiativ för tillväxt och sysselsättning har ett flerårigt program startats. Parlamentet beviljade en budget om 450 miljoner euro. De små och medelstora företagen utgör en jobbmotor i Europa. 70 procent av alla arbetstagare är anställda där, och mer än 80 procent av alla lärlingar utbildas där. Men för att öka deras marknadschanser måste de avlastas även i fortsättningen, ekonomiskt och skattemässigt. De behöver bättre tillgång till riskkapital. Europeiska investeringsbanken bör inte bara använda sina medel för kunskapsstödda företag inom multimedia- och bioteknikbranschen, utan också för spetsteknik inom områdena miljö och energi, samt för dem som erbjuder innovativa tjänster när det gäller hantverk, handel och turism. När det gäller räntestöd har mer än 93 miljoner euro betalats ut, i stället för beräknade 100 miljoner. Ändå har 54 000 nya arbetsplatser skapats, i stället för de förväntade 33 000. Skulle inte detta vara en framgång?
Det utmärkta betänkande som sammanställts av kollegan Bushill-Matthews har PPE-gruppens fulla stöd, och mitt utskott uttalade sig enhälligt för detta utmärkta betänkande. Jag delar dess kritik när det gäller att vårt utskott för sysselsättning och socialfrågor alltför sent fick denna rapport. Uppenbarligen har alltför många enheter befattat sig med den. Europaparlamentet kan ju ändå bara ta sitt ansvar och iaktta sin kontrollfunktion om den får informationen i god tid. Kommande rapporter måste koncentreras på punkter som möjliggör en effektiv analys. Hur ser kvaliteten ut för de innovativa arbetsplatserna? Hur säkras hållbarheten? Hur många kvinnor är delaktiga? När allt kommer omkring utgör de en väsentlig beståndsdel av den europeiska sysselsättningsstrategin. Trots denna kritik är kommissionens rapport uppmuntrande. Den visar på att investeringar i denna framtidsbransch lönar sig, och det ligger helt i arbetstagarnas intresse.

van den Burg
Tack så mycket, herr talman. Jag vill också gratulera herr Bushill-Matthews till betänkandet. Han har gjort sitt yttersta för att ärendet skulle behandlas så snart som möjligt och, han har redan sagt det själv, det är inte hans fel att så inte har skett. Även kommissionen har bidragit till att kunna göra det i tid och dessutom var innehållet i den rapport som kommissionen nu har lagt fram mer substantiellt än första gången, eftersom man nu har skaffat sig större erfarenhet av initiativ för tillväxt och sysselsättning.
Betänkandet handlar om initiativ för sysselsättning och tillväxt och om de tre ekonomiska instrument som har utvecklats för att stimulera det, ETF-startordningen, JEV-programmet och SMF-garantin. I det sammanhanget vill jag, precis som förra året, för min grupps räkning understryka den sociala dimensionen. Det här initiativet har utarbetats av Europaparlamentet som ett resultat av toppmötet i Luxemburg 1997 och där underströk man redan från början att initiativen inte endast skulle begränsas till den högt avancerade tekniska sektorn, utan att det också skulle omfatta den sociala sektorn, och jag tror inte vi kan upprepa det nog många gånger.
På en punkt har jag emellertid svårt att följa föredraganden i det här betänkandet, och det gäller skäl F. I detta skäl hänvisar han till Förenta staterna. Mer investeras i nya initiativ och det är lättare att ta steget att starta ett eget företag. Jag erkänner att så kan vara fallet, men jag instämmer inte med hans analys att anledningen till detta är att lagstiftningen i Förenta staterna skulle vara mindre omfattande. Jag tror att det har mycket mer med hela företagarkulturen att göra, att man där är mer van vid att ta initiativ, att det där inte är så farligt att misslyckas, att gå i konkurs och börja om på nytt. Jag tror att den här typen av kulturella faktorer spelar en mycket större roll än själva lagstiftningsklimatet. Jag anser att det är en anmärkning som är otillräckligt underbyggd. Jag hoppas att vi kan återkomma till den punkten i morgon, eftersom det vore synd om betänkandet inte kunde godtas med allmänna röster.

Evans, Jillian
Herr talman! Å Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansens vägnar välkomnar jag betänkandet och gratulerar föredraganden. Jag håller med om den kritik som riktas mot kommissionens rapport och i många av de synpunkter som lagts fram både av föredraganden och av andra talare här i kväll vad gäller stödet till små och medelstora företag. Men i betänkandet tar man inte på ett tillfredsställande sätt itu med den viktiga frågan huruvida arbetstillfällen faktiskt skapades genom dessa finansieringsorgan. Ändringsförslaget från min grupp hänvisar direkt till detta. Det angivna syftet med SMF-garantifaciliteten är att stimulera skapandet av arbetstillfällen genom att stödja små och medelstora företags investeringsverksamhet inom EU genom ökad tillgång till lånefinansiering.
Beräkningen av antal arbetstillfällen som kan tänkas skapas är i snitt 1,3 per SMF inom en period av 2 år, vilket beskrivs som ett betydande antal. Men vi har inte någon kostnads- och intäktsanalys och inte tillräckligt med konkret information. Jag skulle vilja be mina kolleger att stödja detta betänkande, men också ändringsförslaget i vilket denna punkt klargörs.

Cauquil
Herr talman! När jag ändå har ordet vill jag passa på att dementera röstsammanräkningen på protokollsidan och föregående talare, som genom att påstå att utskottet för sysselsättning och socialfrågor enhälligt har antagit betänkandet från Bushill-Matthews tillskriver mig en röst som helt strider mot min övertygelse.
Betänkandet är en partsinlaga som förespråkar ökat finansiellt stöd till små och medelstora företag. Jag är så mycket mer kritisk mot tanken på att ge offentliga medel till privata företag som det bakom universaluttrycket små och medelstora företag ofta döljer sig stora finans- och industrikoncerner.
Föredraganden är känd för att vara en brinnande förespråkare för den så kalla de fria marknaden och det skulle aldrig falla honom in att föreslå finansiellt stöd till arbetstagare som avskedas av samma industri- och finanskoncerner och deras anhang. Det generar honom däremot inte att hålla fram tiggarmössan, så att offentliga medel via garantimekanismer och startbidrag skall hamna i storkoncernernas fickor och i slutändan läggas till aktieägarnas privata förmögenhet.
Och med den dubbelmoral som både nationalstater och gemenskapsinstitutioner är väl förtrogna med, föreslås detta ökade finansiella stöd utgå i sysselsättningsskapande syfte.
Jag kommer självfallet att rösta nej till detta betänkande. Offentliga medel skall gå till offentlig service, sjukvård och utbildning, kollektivtrafik, områden som skulle kunna och som borde kunna skapa långt fler sysselsättningstillfällen för alla än dessa unga företagsplantor som slukar pengar utan att vara till nämnvärd nytta för samhället.
Inom sjukvården tvingas man tigga allmosor för att hantera vissa sjukdomar. Låt i stället dessa herrar arbetsgivare tigga allmosor! Det är inte parlamentets uppgift att låta dem spendera skattebetalarnas pengar.

Liikanen
. (EN) Herr talman! Vi mottog med stort intresse betänkandet från parlamentets utskott för sysselsättning och socialfrågor angående den andra årliga rapporten om initiativ för tillväxt och sysselsättning. Jag uppskattar verkligen viljan att samarbeta med föredraganden och de främjande kommentarerna angående den årliga rapporten. Jag vet att i synnerhet följande uttrycks i utskottets betänkande: " parlamentet välkomnar överlag innehållet och analyserna i den djupgående och mera omfattande rapporten för 2000 och berömmer kommissionen och Europeiska investeringsfonden på de punkter där framsteg gjorts" .
Jag skulle vilja ta upp de huvudsakliga punkter som lyfts fram av utskottet för sysselsättning och socialfrågor i det betänkande som tagits fram av Bushill-Matthews och har samlat mina kommentarer under tre rubriker: tillhandahållande av information till parlamentet och valet av tidpunkt för detta, geografisk täckning och en uppdatering av instrumenten.
För det första har vi tillhandahållandet av information. Slutförandet av kommissionens formella förfaranden för antagandet av en sådan rapport kan förefalla vara alldeles för tidskrävande, och ibland är det faktiskt också det. Kommissionen hjälpte föredraganden genom att tillhandahålla en förhandskopia av rapporten före offentliggörandet. Vi tänker fortsätta med denna praxis att informera föredraganden före slutförandet av kommissionens formella förfarande. Vi undersökte också i vilken utsträckning vi kan dela med oss av kvartalsinformationen från Europeiska investeringsfonden utan att behöva tillgripa ett formellt kommissionsförfarande. Det bör noteras att denna kvartalsinformation huvudsakligen används för driftsändamål. Den har till syfte att säkra en lämplig övervakning av programmen från kommissionens sida och man kan därför inte räkna med att den skall uppvisa samma exakthet och samma höga detaljgrad som förväntas av den årliga rapporten.
För det andra har vi den geografiska täckningen. Den geografiska fördelningen av projektet som undertecknats både under ETF-etableringen och under garantiprogrammen för SMF är mycket skiftande. Svårigheterna med att genomföra en etablering av ETF i alla länder inom unionen beror på de olika utvecklingsstadierna för riskkapitalmarknaden i de olika länderna, samt på kravet att ETF endast skall investera pari passu om minst 50 procent av kapitalet kommer från den privata sektorn. I de länder där det inte förekommer så mycket riskkapitalverksamhet är det svårt om inte rent av omöjligt att uppfylla detta andra krav. Utnyttjandet av möjligheten har dock fortsatt framgångsrikt med ännu en utländsk investering i hamn och ytterligare tre på gång, totalt motsvarande en geografisk täckning över elva länder.
Som ni kan se i vår årliga rapport är fördelningen vad gäller SMF-garantin mycket tillfredsställande. Det inledningsvis höga utnyttjandet i Tyskland och Frankrike kunde tillskrivas förekomsten av välutvecklade nationella garantiprogram i dessa två länder, vilket medfört att man snabbt kunnat dra fördel av denna möjlighet.
För det tredje har vi instrumenten. De tre instrumenten i initiativet för tillväxt och sysselsättning har integrerats i det nya fleråriga programmet för företag och företagaranda, särskilt för små och medelstora företag (SMF)(2001-2005). En förändring i marknadsförhållandena fick kommissionen att föreslå en ny inriktning av ETF-etableringen längre bak i distributionskedjan: frö, tidigt stadium och inkubatorer. Detta fick likaså kommissionen att föreslå en diversifiering av garantiportföljerna för SMF, t.ex. i riktning mot mikrolån till förmån för de minsta företagen och IKT-lån vilka gör det möjligt för små företag att utnyttja potentialen i e-handeln.
Slutligen har våra budgetexperter och rättsliga experter vad gäller förenklingen av europeiska samriskföretag kommit fram till slutsatsen att rådets beslut vad gäller det fleråriga programmet för företag och företagaranda inte tillåter en förenkling i egentlig mening. För att detta skulle kunna genomföras skulle det krävas ett nytt rådsbeslut och ett sådant skulle dessutom förutsätta ett nytt budgetanslag. Innan kommissionen lämnar ett lämpligt förslag till rådet, vilket parlamentet skulle få rådfrågas om, arbetar den på en noggrann utvärdering av ett europeiskt samriskföretag.
I ljuset av denna utvärdering kan berörda enheter inom kommissionen lägga fram ett förslag för att avsevärt minska livslängden för programmet för europeiska samriskföretag, så att hela budgeten inte används. Men jag och min enhet kommer att hålla er informerade om utvecklingen i detta avseende.

Saluföring av foderblandningar
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A5-0421/2001) av Graefe zu Baringdorf för Europaparlamentets delegation till förlikningskommittén, om förlikningskommitténs gemensamma utkast till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 79/373/EEG om saluföring av foderblandningar och om upphävande av kommissionens direktiv 91/357/EEG (PE-CONS 3653/2001 - C5-0491/2001 - 2000/0015(COD)).

Graefe zu Baringdorf
Herr talman, herr kommissionär! Vi har genomdrivit den öppna deklarationen för djurfoder. När jag säger vi, då menar jag Europaparlamentet, säkert också med stöd av kommissionen, men när det gäller förfarandet drabbades kommissionen av ett lätt svaghetsanfall med tanke på det som vi ansåg vara nödvändigt i fråga om denna märkning av foderblandningar. Jag vill helt tydligt säga - och jag tror att kollegerna skulle bekräfta det - att om Europaparlamentet inte skulle ha haft något medbeslutande på detta område, då hade vi inte genomdrivit den. Därför vill jag vid sidan om det sakläge som vi diskuterar poängtera att vi i alla frågor som rör jordbrukspolitiken behöver medbeslutande, så att vi på samma sätt som i denna fråga kommer fram till bra och förnuftiga resultat och med hjälp av den sakkunskap och den politiska framsynthet, som råder i parlamentet, kan stödja kommissionen - kan stödja en stark ståndpunkt från kommissionen, det vill jag uttryckligen påpeka - så att man uppnår förnuftiga resultat i uppgörelserna med rådet.
Ärendet med den öppna deklarationen har en lång förhistoria. Det vi nu ändrar är ett direktiv från 1979. Då avskaffades den öppna deklarationen som fanns på europeisk nivå - åtminstone i Tyskland. Sedan dess har jag också varit verksam på detta område och försöker att rätta till det som då gick fel. Det har tagit lång tid, 25 år, men man skall ju inte heller inom politiken vara alltför otålig. Vi uppnådde sedan säkert detta resultat på grund av BSE-krisen. Den tydliggjorde att jordbrukarna måste känna till vilket foder de använder, om de vill ta ansvar för utfodringen av sina djur. Nu vet vi på grund av denna katastrof att allt som vi ger djuren också finns i näringskedjan och visserligen inte direkt, men indirekt, också ges som mat till människorna. Därför är det absolut nödvändigt att jordbrukarna vet vad djurfodret innehåller.
Vi frågade er sedan, kommissionär Byrne och även kommissionär Fischler, inom ramen för parlamentets förfarande när kommissionen tillsattes, hur ni ser på den öppna deklarationen. Ni sade då: " Ja, den öppna deklarationen skall komma." Den kom ju sedan också, men det dröjde ytterligare tre eller två och ett halvt år innan förslagen kom. Men bra saker tar tid på sig. Som sagt tog rådet sedan tillbaka det som kommissionen avgett som ett bra förslag, och där vi ju bara gjort en förbättring av positivlistan, och kommissionen gick med på rådets förslag att föreslå och genomföra en halvöppen deklaration.
Det har vi i och med detta resultat ändrat i en bra riktning. Nu har vi en öppen deklaration. Med en toleransgräns om 15 procent har vi tagit hänsyn till industrins anbud och det faktiska genomförandet, så att det här inte skall kunna ske något tillbakavisande av djurfoderpartier, men vi har också genomdrivit att jordbrukarna på begäran kan få veta den exakta sammansättningen av djurfodret. Sedan har vi på samma sätt genomdrivit att kommissionen fram till slutet av nästa år skall framlägga en positivlista för oss eller åtminstone ett förslag till en positivlista, så att vi redan inom denna mandatperiod också på detta område skall komma fram till ett positivt resultat. Det måste fastslås vad som får tillsättas djurfodret.
Jag vill slutligen tacka kollegerna så hjärtligt, särskilt vice talmannen Friedrich, som fungerade som ordförande, men även min kollega Kindermann. Vi tre utgjorde ju tillsammans förhandlingsdelegationen, och jag måste säga att om vi här inte hade varit så eniga, ja nästan funnit lite glädje i arbetet, för att ändå visa att även vi är i stånd att omsätta våra tankar till skrift och lagar, då hade detta inte varit möjligt. Alltså tack så mycket. Jag tror att det var ett bra arbete, och det var intressant att vara med om ett sådant förlikningsförfarande. Vi sade visserligen att berget födde en mus, ty jämfört med det som förhandlingarna gällde var det en jättelik insats. Men det var ju också skönt att få vara med om det. Alltså hjärtligt tack till alla som medverkat, även till de andra kollegerna. Vi behöver inte skämmas för detta resultat i våra länder och inför våra väljare.

Mayer, Xaver
Herr talman, herr kommissionär, mina damer och herrar! Det finns ett ordstäv: Det som tar tid på sig, blir kanske bra till slut, och föredraganden Graefe zu Baringdorf har ju i detta sammanhang tydligt pekat på denna oändliga historia. Just när det gäller medbeslutande har det ju också till slut blivit tydligt att parlamentet alltid kommer med goda idéer till ett sådant arbete, exempelvis i denna oändliga historia med deklarationen av foderblandningar. Här handlar det om stora mängder, det måste vi vara medvetna om, och därmed också om mycket pengar. Inte om Europeiska unionens pengar, utan marknadsparternas pengar.
Det gäller en volym om ca 400 miljoner ton djurfoder. Hälften, ca 200 miljoner ton, är ju handelsdjurfoder, och två tredjedelar av denna mängd återigen, ca 115 miljoner ton, är foderblandningar, så man kan förstå den omfattning vi talar om. Förlikningsförfarandet gav i den tredje behandlingen, tack vare alla deltagares insatser, - och det vill jag ge stort beröm för - äntligen ett godtagbart resultat på de viktigaste punkterna. Graefe zu Baringdorf har påpekat detta. Som parlamentet begärt finns det en öppen deklaration med mängdangivelse; de 15 procenten ligger nog enligt min åsikt vid den övre gränsen för marginalen, men det uppnåddes ett samförstånd. Producenten, även detta sades tydligt, måste dock - och detta " måste dock" fäster jag största vikt vid - på kundens begäran meddela de exakta procentsatserna.
För det tredje: Positivlistan. Det talas om ca 20 000 komponenter, och det är visserligen enligt min åsikt en svår, men intressant och viktig uppgift att utveckla denna positivlista. Det har ju också beviljats mer tid, också med utformningen efter genomförandet av direktivet, men jag anser att det är viktigt att det sker på så sätt. Kanske skulle sedan utvärderingsrapporten vara lämpad för att införa ytterligare förbättringar, exempelvis en eventuell certifiering av producenterna av foderblandningar.
Jag vill gärna nämna ytterligare en punkt. Den första positivlistan, om vi ser till hela Europa, var det så kallade renhetspåbudet när det gällde öl. Jag har redan nämnt det en gång: Den ställdes upp år 1486 i min hemregion, 1516 fastslogs den sedan för hela Bayern och det var en bra positivlista för tillverkning av öl; ni bör utnyttja all ambition för att nu också utveckla en så bra positivlista för foderblandningar.
Särskilt tack alltså till föredraganden, ordföranden i förlikningskommittén, herr Friedrich, herr Graefe zu Baringdorf och herr Kindermann och ett erkännande för den sega och ståndaktiga förhandlingen.

Kindermann
Herr talman, kära kolleger, herr kommissionär! Att vi uppnådde ett mycket bra resultat i förlikningskommittén, det är ju de flesta av oss ense om. Jag vill därför för Europeiska socialdemokratiska partiets grupp framför allt tacka föredraganden för hans engagemang i saken och särskilt för det goda samarbetet med de andra kollegerna.
Om resultatet bekräftas i kammaren är detta ytterligare ett viktigt steg i riktning mot mer öppenhet och säkerhet i fråga om produktionen av djurfoder. Men nu finns det vid sidan av detta förslag till förordning även andra betänkanden, som också ägnas åt djurfoder, och som parlamentet, rådet och framför allt kommissionen nu förhandlar om. Här tänker jag bara på förslaget till förordning om animala biprodukter som inte är avsedda som människoföda, särskilt kategori III, men också den kommande användningen av matrester och matavfall från livsmedelsproduktionen.
Jag tror nog att det även i fortsättningen borde vara möjligt att använda dessa biprodukter, upparbetade enligt säkra förfaranden med stränga villkor och framför allt med effektiv kontroll av bearbetningsfaserna, som ett högvärdigt djurfoder i svin- och fjäderfäproduktionen, om inga forskningsrön i framtiden visar på motsatsen. Jag hoppas därvid på lika stor kompromissvillighet här i parlamentet, men även hos kommissionen och rådet, som den som visats vid det förfarande som vi diskuterar här i kväll.

Pesälä
Herr talman, kommissionär! På ELDR-gruppens vägnar vill även jag inleda med att rikta ett varmt tack till ordförande Graefe zu Baringdorf och vår delegation som gjorde ett utomordentligt arbete och på ett exemplariskt sätt visade att då man tror på sin sak och kämpar för den når man också sitt mål. Parlamentet fick som det ville. Det här ärendet är av stor betydelse för jordbrukarna - de människor som i sitt dagliga arbete måste syssla med de här frågorna - och den här nyheten är särskilt viktig för dem.
I Tyskland avlägsnades den öppna deklarationen 1979, vilket Graefe zu Baringdorf konstaterade, i Finland skedde det år 1995. Nu skall den återinföras. Den enda punkten som väckte diskussion och som vi kunde dröja vid ett ögonblick är den här förteckningen över tillåtna ämnen, och beträffande den, det faktum att de olika ingredienserna förändras oavbrutet, bland annat biprodukterna från livsmedelsindustrin, vilka Kindermann omnämnde; det kommer oavbrutet nya ingredienser i fodren medan andra försvinner. Frågan om hur man skall kunna hålla denna förteckning aktuell är av särskild vikt, och detta kan innebära vissa problem. Därför är det bra att vi här använder lite sunt bondförnuft. Vi skall tänka efter och se vad som är rätt och vad som är bra, och efter det börjar vi förverkliga ärendena med utgångspunkt ur de erfarenheter vi fått.
Jag vill ännu rikta ett varmt tack till delegationen som ur parlamentets, och speciellt jordbrukarnas, synpunkt gjorde ett utomordentligt arbete.

Fiebiger
Herr talman! Även jag anser att det var ett bra betänkande, och att man med resultatet från förlikningskommittén har öppnat vägen för ett genomförande. Jag är dock på det klara med att genomförandet kanske kommer att dröja något. När allt kommer omkring är medlemsstaterna i gemenskapen ansvariga för kontrollen av djurfoder, och intressena bland dem som deltar i hela denna process är mycket mångsidiga. Det blir alltså nödvändigt att inom en snar framtid tid tala om kontrollprogram, där övervakningen av sammansättningen av djurfodret och de enhetliga normerna standardiseras.
Jag är tacksam över att förlikningskommittén har fastslagit en ram för detta, den motsvarar egentligen mina erfarenheter. Jag är dock oroad över fördelningen av kostnaderna, nämligen kostnaderna för deklarationerna och kontrollen av att de iakttas. Jag uttalar mig mot att man som hittills helt enkelt vältrar över kostnaderna på jordbrukarna. Jag anser att kostnadsfördelningen, när förfarandet genomförs, också måste säkerställa en kostnadsfördelning för djurfoderproducenterna, importörerna, handlarna och särskilt kontrollörerna - och de kommer ju att bli mycket talrika - enligt öppenhetsprincipen. Jag anser också att säkerhetsnormer i fråga om djurfoderproduktionen skall garantera människornas och djurens hälsa, så att inga produkter kommer ut på marknaden, där det finns avsevärda betänkligheter när det gäller hälsa och konsumentskydd. Detta förutsätter naturligtvis att tillverkning enligt god fackmässig praxis inte påbörjas var som helst eller avslutas var som helst.
Jag anser att en fördelning enligt denna princip först måste visa sig hålla måttet under de närmaste åren överallt där produktion sker, och jag önskar mig efter detta betänkande och efter det goda resultat som uppnåddes i förlikningskommittén att det inte inträffar någon som helst ny skandal inom överskådlig tid, vare sig det gäller vin, honung eller mängden olika djurfoder i den lista som förväntas, vare sig den är positiv eller negativ, grön eller med annan färg, ty den kommer säkert att vara våldsamt lång.

Redondo Jiménez
Herr talman, herr kommissionär, fru rådsordförande! Jag vill tacka de europeiska institutionerna och de som deltagit i förlikningskommittén som under ledning av Graefe zu Baringdorf och Neyts-Uyttebroeck (som jag hade önskat vore här), utan att spara några krafter klarat av att förena olika viljor till att nå en skälig medelpunkt mellan de två grundläggande svårigheter som i en början verkade omöjliga att lösa. För det första den obligatoriska deklarationen av alla råmaterial, med en toleransmarginal på 15 procent och kravet på djurfodertillverkarna att tala om de exakta procenttalen, om dessa krävs av boskapsuppfödarna. Jag tror att man bör lägga till en tidsfrist som redan tidigare anvisats i denna lagstiftning. För det andra positivlistan, som alla de tidigare talarna tagit upp, som kommissionen bör lägga fram före utgången av år 2002, då genomförbarhetsstudien gjorts.
När det handlar om att återupprätta konsumenternas förtroende, efter de senaste kriserna på livsmedelsområdet (BSE, dioxiner, etc.) är en absolut öppenhet nödvändig, jag skulle vilja säga oumbärlig. Men, ledamöter, detta är ett exempel på hur det inom området för tillämpningen av medbeslutandeförfarandet är möjligt att uppnå skäliga överenskommelser, bra överenskommelser, tycker jag. Därför fortsätter vi från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling att be rådet att den sakta men säkert utvidgar nämnda förfarande till alla lagstiftningsärenden inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.

Schierhuber
Herr talman, herr kommissionär, mina damer och herrar! Först vill jag gratulera föredraganden och Europaparlamentets förlikningskommitté så hjärtligt. Denna envishet har slutligen lett till ett resultat som är värt att visas upp. Efter förhandlingarna med kommissionen och rådet inom ramen för förlikningsförfarandet, vilka har pågått i två år, har man äntligen lyckats finna en kompromiss när det gäller föreskrifterna om märkningen av foderblandningar. Kammaren kan, tror jag, i morgon helt lugnt rösta om detta direktiv.
Detta direktiv är för mig ett bevis på att Europaparlamentet i framtiden bör ha medbeslutanderätt även när det gäller jordbruksfrågor. Kärnpunkterna var, som vi alla vet, den öppna deklarationen, positivlistan och en utvärderingsrapport. Europaparlamentets huvudsakliga önskemål var att exakta märkningsföreskrifter skulle fastslås, som både i kvantitativt och kvalitativt hänseende obligatoriskt ger uppgifter om råvarorna. Tillsammans med rådet, som ursprungligen inte delade denna ståndpunkt, kunde man ändå till slut enas om en kompromisstext. Där sägs det nu att råvarorna obligatoriskt måste anges i viktprocent med en marginal, och även att jordbrukarna på begäran måste ges uppgifter om de exakta procentsatserna. Bara genom detta bindande fastställande av de tillåtna råvarorna kan det garanteras att konsumenterna i framtiden åter kan få större förtroende för jordbrukarnas produkter, och vi vet i hur stor utsträckning jordbrukarna behöver denna respekt och förtroende från konsumenterna.
Positivlistan, som måste läggas fram till slutet av 2002, bör medge detta. Som något positivt vill jag även påpeka att parlamentet också måste delta vid framtida ändringar av direktivet.

Jeggle
Herr talman, herr kommissionär, mina damer och herrar! Efter två behandlingar och förlikningsförfarandet föreskrivs det i betänkandet om saluföring av foderblandningen nu en öppen deklaration, och fram till slutet av 2002 måste kommissionen lägga fram ett förslag till en positivlista för råvarorna för djurfoder. Båda punkterna var centrala önskemål från Europaparlamentet, vilka först avvisades av rådet.
Min kollega Graefe zu Baringdorfs betänkande är ett föredöme för ett framgångsrikt lagstiftningsverk från rådet och parlamentet. Trots alla partipolitiska skillnader kunde man i konstruktivt samarbete utforma punkter, som var viktiga för oss från Europaparlamentets utskott för jordbruk och landsbygdens utveckling. Tack vare den genomtänkta förhandlingen i förlikningsförfarandet under ledning av vår vice talman, doktor Friedrich, som jag här vill tacka så hjärtligt, kom man till slut fram till ett bra resultat. Ett riktigt steg i rätt riktning. Det var inte bara parlamentet som kunde genomdriva sina båda grundläggande önskemål, utan även rådet förde in positiva beståndsdelar. Möjligheten till en toleransmarginal om + 15 procent för alla råvaror för djurfoder anser jag vara acceptabel, särskilt som producenterna måste meddela de exakta procentsatserna om kunden frågar efter dem. Det är också i enlighet med praxis att det görs en utvärderingsrapport efter tre år och i förekommande fall en anpassning av toleransmarginalen i ljuset av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. Det vore önskvärt att vi i framtiden inom ramen för medbeslutandeförfarandet skulle kunna fortsätta att arbeta så konstruktivt tillsammans när det gäller den gemensamma jordbrukspolitiken.
Avslutningsvis vill jag trots all framgång varna för en sak: Bra europeiska regler tjänar ingenting till utan kontroller. BSE- och dioxinkrisen är inte uttryck för bristande europeiska regler, utan de var resultatet av brottsliga och dubiösa manipulationer, som man måste bemöta på annat sätt.

Byrne
. (EN) Herr talman, ärade ledamöter! Vi är alla eniga om att agroindustrin inom EU bör hålla fast vid sina åtaganden för att tillfredsställa den rättmätiga förväntan och efterfrågan från både jordbruksbefolkningen och konsumenterna. Saluföringen av foderblandningar har i dag definitivt förbättrats vad gäller spårbarheten och insynen i dess sammansättning - två frågor som är av stor betydelse för vår största kund, den europeiska medborgaren. Dessa principer kan tillämpas vad gäller allt djurfoder. Graefe zu Baringdorf säger att jordbrukarna måste veta vad som finns i deras foder, och Kindermann drar här en parallell till indelningen i restavfall, matavfall och övrigt avfall. Jag instämmer helt i dessa uttalanden. Denna lagstiftning är en av de milstolpar som behövs för att vi skall kunna bygga upp en känsla av säkerhet och förtroende. Jordbrukare har rätt till grundläggande information för att kunna informera sina kunder på rätt sätt.
Rådet har redan från första början stött på stora svårigheter när det gäller att enas om en gemensam ståndpunkt. De flesta medlemsstater motsatte sig denna skyldighet och parlamentets och rådets ståndpunkter låg ganska långt ifrån varandra. Vid denna tidpunkt godtog kommissionen rådets ståndpunkt i syfte att försöka nå en kompromiss, vilken sedan slutligen kom att få alla medlemsstaters enhälliga stöd. Detta ledde till olika åsikter hos rådet och parlamentet efter den andra behandlingen i april. Jag är dock glad över att vi har kunnat komma fram till en godtagbar lösning efter samråd, med en förteckning över alla foderråvaror under deras specifika namn med de exakta procentsatserna med en toleransnivå på ca 15 procent.
Vad gäller begäran om en positivlista över foderråvaror har jag dock redan vid flera tillfällen lagt fram kommissionens förbehåll. Dessa gäller särskilt tidsfristen till slutet av nästa år för att lägga fram ett förslag. Detta är en ytterst komplex uppgift. Kommissionen har redan lagt fram en förstudie i denna fråga. Anbudsförfarandet offentliggjordes i juni och entreprenören arbetar för närvarande med ärendet och kommer också att kontakta ledamöter av detta parlament.
Jag åtar mig således att skicka rapporten över resultatet på denna studie till rådet och parlamentet så fort som möjligt och i alla händelser före den 31 december 2002. Jag kan dock inte garantera att jag kommer att kunna lägga fram ett lagförslag vad gäller upprättandet av en positivlista. Det har därför varit nödvändigt för kommissionen att lämna en förklaring i denna fråga.

Talmannen
Tack så mycket kommissionär Erkki Liikanen.
Jag förklarar debatten avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 11.30.
(Sammanträdet avslutades kl. 21.30.)

