Resultatet från Europeiska rådets möte den 13 och 14 december 2007 i Bryssel - Det portugisiska ordförandeskapets verksamhet under det senaste halvåret (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är uttalandena av rådet och kommissionen om resultatet från Europeiska rådets möte den 13 och 14 december 2007 i Bryssel och rapporten om det portugisiska ordförandeskapets verksamhet under det senaste halvåret.
Jag vill börja med att uppriktigt tacka det portugisiska ordförandeskapet och uttrycka mitt erkännande av det framgångsrika portugisiska ordförandeskapet. Jag vill även nämna några representativa personer, även om jag inte kan nämna alla: rådets ordförande, premiärminister José Sócrates, utrikesminister Luís Amado, statssekreterare Manuel Lobo Antunes och naturligtvis ambassadör Álvaro Mendonça e Moura. Ett stort tack till er och alla era kolleger som har bistått er.
Jag vill även verkligen tacka kommissionen och dess ordförande, José Manuel Durão Barroso. Jag vill upprepa det jag kortfattat redan har nämnt för Europeiska rådet. Våra framgångar med det viktiga Galileo-projektet beror även på det goda samarbetet mellan Europeiska kommissionen och Europaparlamentet och i slutändan har vi kunnat åstadkomma ett bra resultat tillsammans med det portugisiska ordförandeskapet. Jag vill därför även tacka kommissionen så mycket för detta.
Den gångna veckan har varit mycket händelserik. Till att börja med undertecknade vi i onsdags Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna i Strasbourg. I torsdags undertecknade vi sedan reformfördraget i Lissabon och i fredags hade vi slutligen toppmötet i Bryssel. Jag måste verkligen säga, rådsordförande Sócrates, att det högtidliga undertecknandet av fördraget i Hieronymusklostret i Lissabon var en mycket vacker symbol för våra många gemensamma intressen. Nu får vi hoppas att alla parlamenten och folken följer Ungerns exempel och antar fördraget snarast.
José Sócrates
rådets ordförande. - (PT) Herr talman, herr kommissionsordförande, mina damer och herrar! Det har blivit dags för det portugisiska ordförandeskapet och mig att rapportera till parlamentet om vårt ordförandeskap och vi gör det med en känsla av att ha gjort vår plikt. Jag tror att ni håller med mig när jag säger att Europa och européerna har all anledning att känna sig nöjda med den politiska utvecklingen det senaste halvåret. Jag är övertygad om att dagens Europa är starkare, självsäkrare och tryggare. Efter det här halvåret ser vi ett bättre Europa - bättre både i förhållande till sig självt och i förhållande till resten av världen.
Ni känner väl till det portugisiska ordförandeskapets tre prioriteringar. Jag vill påminna om att dessa prioriteringar är fördraget, toppmötet mellan EU och Brasilien samt toppmötet mellan EU och Afrika. Som jag sa här vid invigningen av det portugisiska ordförandeskapet har detta redan från början varit det portugisiska ordförandeskapets tre främsta prioriteringar.
Det gläder mig att kunna säga att vi har uppnått alla de mål som vi ställt upp för det här halvåret. Vi kan börja med fördraget, som är det viktigaste målet av alla. Fördraget, det nya EU-fördraget har alltid haft högsta prioritet. Det nya fördrag som vi undertecknade i Lissabon och döpte till Lissabonfördraget är naturligtvis ett fördrag som löser EU:s institutionella dödläge. Det innehåller åtgärder för att ta itu med EU:s institutionella kris. Jag måste säga att lösningen av dödläget och krisen var ett oerhört viktigt tecken på förtroende, såväl för EU-projektet, som för européerna och den europeiska ekonomin.
Fördraget innehåller även åtgärder för att ta itu med Europas tre största utmaningar. Den första är EU-medborgarskapet och svårigheten att fastställa de värderingar som vårt politiska projekt vilar på. Dessa värderingar och EU-medborgarskapet fastställs i den stadga om de grundläggande rättigheterna som vi kungjort här i parlamentet men som har rättslig verkan genom införandet i Lissabonfördraget. Det var den första utmaningen.
Den andra var naturligtvis att förbättra EU:s beslutsförmåga. Alla som känner till EU inser att det krävs ändrade regler för ett EU med 27 länder. Utmaningen ligger i att ändra reglerna utan att de blir mindre demokratiska och samtidigt ge institutionerna möjlighet att på européernas vägnar vidta effektivare och mer ändamålsenliga åtgärder för att ta itu med den nya verklighetens utmaningar. Den här utmaningen togs också upp i Lissabonfördraget.
Den sista utmaningen var att bygga upp starkare och handlingskraftigare institutioner som kan hantera de nya krav som Europa ställs inför. Den här utmaningen tas nu även upp i Lissabonfördraget. Om vi vill försöka sammanfatta Lissabonfördraget bör vi göra det här. Det är ett fördrag som innehåller åtgärder för att ta itu med de tre största utmaningarna: Att omvandla EU till ett politiskt projekt som främjar EU:s värderingar och främjar EU-medborgarskapet, ett EU som nu har bättre kapacitet att ta itu med den moderna tidens utmaningar, som har förutsättningar för ett effektivare beslutsfattande och ett EU vars institutioner blivit starkare och kan leva upp till européernas önskningar och till världens förväntningar på EU.
Det här är ett viktigt fördrag för Europa men det är även ett fördrag som gör Europa starkare när det gäller att bidra till en bättre värld. Det är inte bara ett fördrag för européerna och för den europeiska ekonomin utan även ett fördrag som ger världen en tydlig signal om att Europa är tillbaka, tillbaka för att bedriva ett europeiskt projekt i en form som kan inspirera många kontinenter över hela världen. Fördraget: Den här prioriteringen uppnåddes under det portugisiska ordförandeskapet. Samtidigt som fördraget kanske var vårt största bidrag till ett starkare Europa vill jag framhäva de andra två prioriteringarna.
För det första, toppmötet med Brasilien. Varför Brasilien? Av den enkla anledningen att EU:s utrikespolitik redan omfattar årliga toppmöten med Indien, Ryssland och Kina medan EU aldrig har haft något årligt toppmöte med Brasilien. Genom att godkänna ett strategiskt partnerskap vid toppmötet gör vi EU:s utrikespolitik mer konsekvent och begriplig. Nu har vi en politik för Brasilien, Ryssland, Indien och Kina som passar för ett EU som vill vara en global politisk aktör. Det toppmöte och det strategiska partnerskap som vi har inrättat med Brasilien har förbättrat EU:s utrikespolitik och har skapat bättre förutsättningar att stärka den europeiska ekonomin och främja EU-projektets värderingar och mål.
För det tredje, toppmötet med Afrika. Toppmötet med Afrika. När vi lanserade toppmötet med Afrika var vi väl medvetna om vilka svårigheter vi stod inför. Dessa övervann vi dock eftersom det från början stod klart att vi hade rätt i att Europa betalade priset för de sju åren utan någon politisk dialog med Afrika och att detta var dåligt för Afrika, för Europa och för världen. Det fanns ingen anledning att inte föra en bredare och global politisk dialog med Afrika. Kanske gjorde Portugals lyhördhet att vi insåg att detta var ett misstag. Med Afrika-toppmötet rättade vi till detta misstag. Toppmötet blev en succé eftersom Europa för första gången i världshistorien har en gemensam strategi med Afrika. Vi ska dock inte lura oss själva. Det är inte en europeisk strategi för Afrika eller vice versa. Nej, det är de båda kontinenternas gemensamma strategi med fem huvudmål som är viktiga för båda kontinenterna: Fred och säkerhet, klimatförändringen, mänskliga rättigheter, områden som är - förlåt mig, migrationer också, jag glömde det viktiga området. Det här är de fem strukturella teman för en politisk dialog med Afrika som, som jag sade, rör Afrika, Europa och hela världen. Vi antog dock inte bara en gemensam strategi utan fastställde även en handlingsplan och en mekanism för att genomföra strategin. Nu inrättar vi även en institution mellan Europeiska kommissionen och Afrikanska unionen, Afrikanska unionens kommission, för att göra det möjligt för dem att arbeta tillsammans med att genomföra det vi har kommit överens om.
Mina damer och herrar, jag är övertygad om att alla som är bekanta med de här frågorna och som är intresserade av mänskliga rättigheter, klimatförändringen, migrations- och invandrarstöd, utveckling eller säkerhet kommer att glädjas över att se att Europa och Afrika äntligen har skapat en politisk ram för förhandling och dialog.
Jag är övertygad om att EU:s utrikespolitik har blivit bättre och mer omfattande sedan Afrika-toppmötet. Därför gläder det mig att kunna berätta att vi under det senaste halvåret har lyckats överbrygga hinder, dödlägen och fördomar så att vi i dag, vid det portugisiska ordförandeskapets slut, kan påstå att EU har blivit starkare, inte bara internt utan även i sin utrikespolitik.
Alla som arbetar med yttre förbindelser har på senare år ansett det vara ett misstag att inte föra någon politisk dialog med Afrika. Detta gör vi nu och för dessutom en konsekvent politik för Brasilien, Ryssland, Indien och Kina. Fördraget, Brasilien och Afrika är bedrifter, bedrifter som gagnar Europa. Jag måste dock säga att vi inte har tid att räkna upp eller ens sammanfatta allt som det portugisiska ordförandeskapet har åstadkommit. Jag vill dock helt kort berätta att det här ordförandeskapet har satt sin prägel på de viktigaste punkterna på den europeiska agendan och jag vill börja med agendan om friheter.
Ordförandeskapet satte sin prägel på frihetsagendan när vi kungjorde stadgan om de grundläggande rättigheterna här i parlamentet. Det var ett avgörande ögonblick för EU-projektet och som jag sa tidigare har stadgan om de grundläggande rättigheterna nu rättslig verkan genom Lissabonfördraget. Under det portugisiska ordförandeskapet lyckades vi även inrätta Europadagen mot dödsstraff, vilket hedrar europeiska värderingar och ger världen en tydlig signal om att Europa värnar om livets värde. Jag vill även att ni ska veta att det var under det portugisiska ordförandeskapet som vi efter ett europeiskt förslag som hedrar europeiska traditioner och värderingar enades om ett moratorium om dödsstraff vid Förenta nationernas generalförsamlings tredje kommitté. Jag vill inom ramen för denna frihetsagenda dessutom framhäva det portugisiska ordförandeskapets insatser för att utvidga området för fri rörlighet för personer till de nya medlemsstaterna.
Den 21 och 22 december kommer jag tillsammans med kommissionens ordförande och ett antal ministrar att ha möjlighet att närvara vid avskaffandet av gränskontrollerna när nio länder ansluter sig till Schengenområdet. De medborgare som vill bli en del av Europa, ha fri rörlighet och samtidigt tillhöra ett område som tryggar deras säkerhet får därmed sin högsta önskan uppfylld.
SIS one4all är en trevlig historia eftersom det var Portugals framhärdande som ledde till att dessa inre gränskontroller ska avskaffas den 31 december 2007. Den portugisiska ministern ville nämligen inte acceptera att det var tekniskt omöjligt att ansluta de nya ländernas databaser till Schengensystemets databaser och det var ett portugisiskt företag som lade fram ett förslag på en teknisk lösning på problemet. Den 21 och 22 december kommer vi att vara på plats i dessa länder och berätta att Portugal är mycket stolt över att ha kunnat bidra med portugisisk teknik och portugisisk politisk vilja för att göra det möjligt för dessa länder att ge sina medborgare obegränsad fri rörlighet eftersom det är de europeiska folkens högsta önskan. Jag kommer från ett land som har varit med om detta. Jag kommer väl ihåg när gränskontrollerna mellan Portugal och Spanien avskaffades och vi för första gången kände oss som en del av EU-familjen. Därför kommer ordförandeskapets symboliska ögonblick om något att vara när portugisiska och andra politiker och kommissionens ordförande befinner sig vid gränsen för att fira ögonblicket då gränskontrollerna avskaffas, då en europeisk dröm och önskan om att skapa det område för fri rörlighet för personer och säkerhet som Schengen utgör går i uppfyllelse.
Vi satte vår prägel på frihetsagendan men även på den sociala agendan. Jag vill påminna alla om att det var under det portugisiska ordförandeskapet som europeiska fackföreningar och arbetsgivarorganisationer nådde en överenskommelse. Detta är en mycket viktig överenskommelse som belyser den europeiska arbetsmarknadens utmaningar. Det var även under det portugisiska ordförandeskapet som alla länderna enades om de gemensamma principerna för flexicurity, vilket blåste nytt liv i utvecklingen av den europeiska modellen som går ut på att förena den flexibilitet som behövs för att skapa konkurrenskraft med trygghet för de anställda, vilket är karakteristiskt för den europeiska sociala modellen.
När det gäller den sociala agendan vill jag slutligen belysa den uppmärksamhet som vi har ägnat migrationspolitiken. Under det senaste halvåret har vi lagt stor tonvikt vid frågan. Vi anordnade en internationell konferens i Lissabon eftersom vårt mål var och är att hjälpa till att fastställa eller ange de övergripande riktlinjerna för den europeiska migrationspolitiken. Vid det senaste rådsmötet hade kommissionens ordförande möjlighet att presentera kommissionens dokument där utgångspunkterna för politiken anges. Migrationspolitiken består i huvudsak av tre pelare: integration av invandrare, bekämpning av olaglig invandring och samarbete med ursprungsländerna för att reglera migrationsströmmarna och därmed skydda invandrarna. Detta är en milstolpe, en viktig punkt på den europeiska sociala agendan och Portugal är mycket stolt över att ha bidragit till framstegen inom den europeiska migrationspolitiken.
Det portugisiska ordförandeskapet satte även sin prägel på den ekonomiska agendan. Med detta avser jag, precis som Europaparlamentets talman sade, att vi godkände Galileoprojektet under det portugisiska ordförandeskapet. Detta hade varit en olöst fråga under många år, vilket skadade Europa och gav hela världen en tydlig signal om att Europa inte klarade av att bedriva ett eget projekt i en så viktig sektor. Galileoprojektet kan vara ett av de infrastrukturprojekt som ska ge Europa en tydligare profil i världen och stödja Europa i den starkt konkurrensutsatta telekommunikationsbranschen. Därför är vi mycket stolta över att det var under ledning av det portugisiska ordförandeskapet och minister Mário Lino som vi slutligen kunde nå en överenskommelse som utmärker EU och EU-projektet. En annan punkt jag vill belysa när det gäller den ekonomiska agendan är vårt bidrag till en europeisk havspolitik genom antagandet av ramdirektivet om en marin strategi, som är en grundförutsättning för att EU ska kunna ha ett enhetligt förhållningssätt när det gäller ländernas förhållande till havet.
När det gäller energi och klimatförändringen vill jag belysa två punkter: Den första är antagandet av den strategiska planen för energiteknik. Det är en helt grundläggande punkt som visar EU:s ambitioner på området och dess vilja att investera så mycket som möjligt i innovationer och forskning för att kunna möta framtidens utmaningar. Jag vill även peka på Baliöverenskommelsen som kom till stånd under det portugisiska ordförandeskapet och som i dag ger oss en tydlig handlingsplan för förhandlingarna så att vi 2009 än en gång kan få till stånd en global överenskommelse för att kunna ta itu med klimatförändringen.
Slutligen, mina damer och herrar, satte vi även vår prägel på agendan för EU:s framtid och då menar jag förstås den förklaring om globalisering som vi antog vid det senaste rådsmötet. Förklaringen innebär följande: För det första att EU har löst sina institutionella problem och nu är redo att ta itu med de utmaningar som en föränderlig värld innebär för att gå i täten för institutionella reformer, ta itu med utbildning och forskning som en central fråga för att lösa frågan om EU:s roll i en globaliserad värld och för att bekämpa alla de utmaningar på miljöområdet som världen står inför. Den europeiska globaliseringsagendan innebär att EU är tillbaka. EU är tillbaka för att diskutera helt grundläggande frågor som tyvärr har fått komma i andra hand när EU haft fullt upp med de institutionella problemen.
En förklaring om globalisering, men även en överenskommelse om reflektionsgruppen. Vid det senaste rådsmötet gav vi reflektionsgruppen mandat att bidra med allmänna reflektioner i frågan och EU:s framtid 2020-2030. För att ge gruppen förutsättningar att möta utmaningarna utsåg vi Felipe González till gruppens ordförande. Felipe González är ett av de stora namnen i Europas historia och har återvänt till politiken för att leda en reflektionsgrupp som ska arbeta för det som alltid har varit ett av hans främsta ideal: EU-projektet. Felipe González kommer att leda den inrättade gruppen tillsammans med vice ordförandena Vaira Vike-Freiberga och Jorma Ollila.
Herr talman, mina damer och herrar, som jag sa tänker jag inte gå in på allt som det portugisiska ordförandeskapet har uppnått. Jag vill dock säga att jag är mycket stolt över ordförandeskapet och mycket nöjd med det. Vi uppnådde alla de mål som vi ställt upp, både de allra viktigaste och dem som vi var tveksamma till om vi skulle kunna uppnå: Fördraget, Brasilien och Afrika, men vi satte också vår prägel på den ekonomiska agendan, den sociala agendan, frihetsagendan och framtidsagendan. Det här ordförandeskapet, herr talman, mina damer och herrar, innehas av ett EU-positivt land, ett land som förstår att det genom EU-projektet tillvaratar sina egna intressen. Det är ett land som har tagit ställning för europeiska ideal och ett land som leds av europeiska politiker som förstår att vad EU behöver är att utveckla EU-projektet. Det är ett land som förstår att detta EU-projekt förmodligen är det generösaste, betydelsefullaste och viktigaste projektet i modern tid, såväl för européerna som för den europeiska ekonomin och för världen.
Herr talman! Låt mig avsluta med att utdela några tack. Jag vill rikta ett mycket personligt tack till utrikesministern som sitter här vid min sida och som har beledsagat mig under det här halvåret och till statssekreteraren för Europafrågor som också är här med mig. Jag vill även tacka den portugisiska diplomatkåren som har organiserat allting, arbetat i bakgrunden och ofta inte fått något erkännande för sitt arbete. Jag vill tacka hela den portugisiska diplomatkåren som har gjort sitt bästa för sitt land och för Europa under ledning av en av de stora portugisiska ambassadörerna, ambassadör Mendonça e Moura, som är här vid min sida.
Herr talman, mina damer och herrar, vi inledde ordförandeskapet med mottot ”Ett starkare Europa för en bättre värld”. Vi har nu nått fram till slutet av det här halvåret och är övertygade om att vi har levt upp till vårt motto, att vi som land har gjort vårt bästa för att Europa ska bli ett starkare Europa, ett EU som gör en bättre insats för sina medborgare och som är bättre rustat för att spela en roll i världen.
Allt detta gjorde vi för Europa, i Europas tjänst, för det är det bästa sättet att tillvarata Portugals, Europas och världens intressen. Jag vill tacka alla de politiska grupperna i parlamentet som har gett oss så mycket stöd under den här tiden. Jag vill tacka kommissionen för sitt stöd och Europaparlamentets talman för att han alltid har ställt upp och hjälpt det portugisiska ordförandeskapet. Jag är mycket stolt över och nöjd med ordförandeskapet och vill därför dela min glädje, som också är Europas glädje, med er.
(Applåder)
Talmannen
Herr rådsordförande! Tack för anförandet och tack än en gång för ert stora engagemang.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (PT) Herr talman, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Under det senaste halvåret har vi fått en utmärkt redovisning av det som vi har sett som de två vägarna till framgång i Europa, nämligen att försöka lösa institutionella frågor och samtidigt försöka göra framsteg i form av praktiska resultat, för att visa våra medborgare att EU:s företrädare verkligen arbetar för att uppfylla deras önskningar.
Under 2007 visade vi att EU kan ta itu med dessa utmaningar. Vi har precis förhandlat fram, fått till stånd en överenskommelse kring och undertecknat ett fördrag, Lissabonfördraget, som kommer att ge EU de institutioner som behövs i framtiden för att möta 2000-talets utmaningar.
Jag vill här än en gång gratulera det portugisiska ordförandeskapet, och särskilt premiärminister José Sócrates, till ett kompetent ledarskap av Europeiska unionen. Det är inte heller mer än rätt att erkänna det tyska ordförandeskapets och förbundskansler Angela Merkels viktiga insats när vi fick det mandat som gjorde det möjligt att göra positiva framsteg i denna överenskommelse som är så viktig för Europa. I början var det säkert många som var osäkra på om insatsen behövdes men sanningen är den att i Lissabon för ett par dagar sedan kunde de 27 regeringarna i EU enas om ett fördrag som de själva förhandlat fram.
Denna politiska prestation måste nu omsättas i praktiken. Medlemsstaterna har kommit överens om och undertecknat fördraget och även kommit överens om att ratificera det så att det träder i kraft den 1 januari 2009. Medlemsstaternas åtagande måste tas på största allvar. Genom att underteckna fördraget har regeringarna tagit på sig ansvaret att försvara fördraget inför sina parlament och den allmänna opinionen. De måste lyckas med dessa uppgifter om EU ska kunna gå vidare.
(EN) Herr talman! Jag vill gratulera Ungern varmt till ratificeringen av Lissabonfördraget igår. Fördraget ratificerades med en överväldigande majoritet med 385 ja-röster mot bara fem nej-röster.
(Applåder)
Jag anser att det är ett mycket symboliskt faktum och en mycket positiv politisk signal att en av de nya medlemsstaterna är det första land som ratificerar Lissabonfördraget. Ungern förtjänar våra applåder.
Under denna period och särskilt under dessa sex månader har vi samtidigt sett hur Europeiska unionen har tagit ledningen i politiska frågor som påverkar varje EU-medborgare varje dag: ekonomisk tillväxt och skapande av arbetstillfällen, klimatförändring, energi, migration och innovation. Detta är frågor som kommer att vara avgörande för EU:s framgång nu och i framtiden.
Premiärminister José Sócrates har redan talat om mycket av det som ordförandeskapet har åstadkommit. Jag ska inte upprepa allt detta. Jag skulle självfallet kunna instämma i allt han sa: vikten av toppmötet EU-Afrika, det första toppmötet med Brasilien om de strategiska förbindelserna med detta mycket viktiga land, den överenskommelse om Galileo som har kunnat ingås och den mycket viktiga överenskommelse som arbetsmarknadens parter har ingått om flexicurity-principerna. Jag skulle också kunna tillägga några andra punkter och framhålla några punkter som ibland har förtjänat mindre uppmärksamhet men som också är viktiga. Till exempel den generella politiska överenskommelsen med Europaparlamentet om inrättandet av Europeiska institutet för innovation och teknik - ett mycket konkret projekt och ett verkligt flaggskepp för innovation i EU - och även inledandet av en integrerad havspolitik för unionen.
Detta är resultatet av det omfattande arbete som kommissionen inledde för nästan tre år sedan, i mars 2005. Efter en bred offentlig debatt om en grönbok som kommissionen publicerade i juni 2006 har vi nu uppnått en tydlig enighet inom EU:s institutioner om hur viktig havspolitiken är för unionen när det gäller att möta utmaningarna på områdena globalisering, konkurrensförmåga, klimatförändring och energi och för att fullt ut kunna utnyttja våra oceaner och hav på ett hållbart sätt. Som en uppföljning av Europaparlamentets utmärkta femutskottsbetänkande i juli godkände Europeiska rådet i förra veckan helt och hållet kommissionens vision om en integrerad havspolitik för unionen och en handlingsplan. Det portugisiska ordförandeskapet förtjänar särskild uppskattning för att det gjort detta till en prioritet för unionen.
Hur möjliggjordes alla dessa resultat? Det effektiva samarbetet mellan de tre viktigaste EU-institutionerna har varit av central betydelse: parlamentet, kommissionen och ministerrådet har kunnat samarbeta för att utveckla ett verkligt samförstånd inom ett brett spektrum av Europeiska unionens verksamhet. Vi har också dragit nytta av en växande insikt om att Europeiska unionen erbjuder de rätta redskapen för att ta itu med dagens stora utmaningar. Titta bara på de Eurobarometersiffror som har publicerats i dag. De bekräftar siffrorna från i våras som säger att det samlade stödet för Europeiska unionen är större i dag än vid någon annan tidpunkt under de senaste tio åren. Vi håller på att vinna EU-medborgarnas förtroende, och nu måste vi visa att vi förtjänar detta förtroende.
I förra veckan bevittnade vi under loppet av några få dagar de tre EU-institutionernas proklamation av Europeiska unionens stadga om de mänskliga rättigheterna i Strasbourg, undertecknandet av Lissabonfördraget och efter dessa mycket viktiga händelser Europeiska rådets inriktning på nyckelfrågor av direkt intresse för medborgarna.
Efter de historiska stegen i onsdags och torsdags återgick Europeiska rådet i fredags till den avgörande uppgiften att förverkliga ett resultatinriktat EU, och nu har vi en ram för de resultat som Europeiska unionen bör åstadkomma under 2008.
Globaliseringen och dess betydelse är avgörande för vår framtida verksamhet. Det var inte så länge sedan som de politiska beslutsfattarna hade en tendens att skygga för globaliseringen. Globaliseringen uppfattades som alltför svår och alltför splittrande, och ibland ville vi till och med undvika själva ordet. Den deklaration om globalisering som Europeiska rådet har godkänt har ändrat på detta. Vi vet nu att EU kan samlas kring en aktiv och handlingsinriktad globaliseringsstrategi. Det är inte alla effekter av globaliseringen som är positiva - det vet vi - men det är inget skäl till att vara passiv. Snarare borde det få oss att fördubbla våra ansträngningar för att på bästa sätt utnyttja de möjligheter som globaliseringen innebär för EU. Europeiska unionen har all anledning att hysa tillförsikt inför sin framtid i globaliseringens tidevarv. Det är uppenbart att de värden som ligger till grund för det europeiska samhället är fullt förenliga med den aktiva globaliseringsstrategin. Detta är det budskap som deklarationen om globalisering innehåller. Vår dagordning för att ha framgång i globaliseringens tidevarv utmärks nu av en verklig slagkraft, en slagkraft som vi kommer att vidmakthålla genom en rad kommissionsinitiativ under de kommande månaderna.
Det gladde mig att det portugisiska ordförandeskapet beslutade att ägna migrationsfrågan särskild uppmärksamhet. Om vi sköter migrationsfrågan väl kan alla dra nytta av det: Europa, EU:s medlemsstater, och också invandrarnas egna ursprungsländer. Som rådets ordförande nyss påpekade för oss är detta nämligen också en social fråga. Europeiska rådet stödde den integrerade strategi som kommissionen föreslog i början av december i år. För att underbygga de förslag vi redan har på vårt bord, om t.ex. illegal invandring, svart arbete och blåkortet för högt kvalificerade arbetstagare, kommer vi att lägga fram nya förslag nästa år för att kunna skapa en verkligt heltäckande EU-strategi för migration.
Dessförinnan kommer vi att presentera vårt paket med åtgärder för att uppfylla unionens löften på områdena klimatförändring och energi. Detta är ännu ett inslag i globaliseringen: klimatförändringen och behovet av en global lösning på ett globalt problem. Jag är glad att kunna säga att EU verkligen är världsledande i denna fråga. Jag är stolt över att Europeiska unionen och våra 27 medlemsstater uppvisade en enad front vid Bali-konferensen. Deklarationen är ett viktigt steg i rätt riktning på väg mot Köpenhamnsmötet 2009. Jag vet att vissa av oss skulle ha önskat mer - jag skulle personligen ha föredragit mer - men det var i sig en framgång att man uppnådde enighet vid FN-konferensen och att man band sig för ett måldatum och för ett system efter 2012. Uppriktigt sagt skulle denna framgång inte ha varit möjlig utan EU:s ledarskap och enighet.
Det viktigaste nu är att se till att det blir en uppföljning och att insistera på ambitiösa och bindande mål för minskade koldioxidutsläpp. Bara några dagar efter Bali-konferensen kan man tydligt märka att förändringens vind blåser i vår riktning. En del av våra viktigaste partner som ännu inte har ändrat uppfattning kommer att ändra uppfattning, vilket Australien redan har gjort. Men vi måste fortsätta att agera kraftfullt för att vårt ledarskap ska vara meningsfullt. Det bästa sättet att göra detta är att visa att vi menar allvar genom att driva på våra egna förslag. Jag vill ha ett nära samarbete med parlamentet under nästa år och senast i slutet av nästa år komma fram till ett gemensamt mål för en politisk överenskommelse om hela paketet.
Europeiska rådet tog också tillfället i akt att blicka längre in i framtiden, inte bara genom deklarationen om globalisering utan också när det gäller att lägga fram nya idéer. Reflektionsgruppen är en innovativ satsning, en satsning som kan löna sig. Att blicka framåt mot 2020 och 2030 kräver disciplin och fantasi, men resultatet kan hjälpa oss att bevara fokuset på helhetsbilden, särskilt på de globala utmaningarna. Gruppen kan räkna med kommissionens stöd när det fulltaliga teamet inleder sitt arbete senare nästa år. Jag välkomnar också valet av Felipe Gonzáles, en mycket erfaren statsman och hängiven europé, som ordförande för gruppen och av de två vice ordförandena Vaira Vike-Freiberga och Jorma Ollila.
Europeiska rådet ägnade sig också åt mer närliggande utmaningar. Stabiliteten i Kosovo är i högsta grad beroende av en enad europeisk union, och en lösning för Serbien och Kosovo är en fråga för EU. De vet det och vi vet det. Vi måste arbeta på en lösning genom en beslutsam och enad EU-insats. För EU är detta en allvarlig utmaning som vi inte har råd att misslyckas med. Europeiska kommissionen uppmanar medlemsstaterna att tillämpa en enhetlig strategi i Kosovofrågan.
Innan jag avrundar vill jag säga att kommissionen med stor tillfredsställelse noterar att parlamentet och rådet har uppnått samförstånd när det gäller humanitärt bistånd. Den deklaration som jag efter detta sammanträde har äran att underteckna tillsammans med ordförande Hans-Gert Pöttering och premiärminister José Sócrates är ett brett policyuttalande om våra mål, principer och strategier med god praxis för humanitärt bistånd, både bilateralt från enskilda medlemsstater och från Europeiska gemenskapen.
Samförståndet är en milstolpe för Europeiska unionens humanitära bistånd. Europeiska kommissionen är i sig den näst största givaren av humanitärt bistånd i världen, och genom att arbeta för detta samförstånd har kommissionen på ett kraftfullt sätt svarat på de allt större utmaningar som biståndsarbetarna ställs inför. Såväl medlemsstaterna och parlamentet som de humanitära organisationerna ser positivt på att kommissionen är aktiv på detta område med tanke på dess avsevärda erfarenhet av humanitärt biståndsarbete och dess unika roll i själva hjärtat av Europeiska unionen. Ett internt arbete har nu inletts för att omvandla åtagandena i överenskommelsen till ett förslag till handlingsplan som torde läggas fram under första hälften av 2008.
Som rådets ordförande, premiärminister José Sócrates, just sa vill jag slutligen påpeka att årets arbete ännu inte är över. Tillsammans med honom kommer jag före årets slut att ha äran att närvara vid det mycket symboliska öppnadet av våra inre gränser. Senast den 21 december 2007 kommer vi att bo och förflytta oss inom ett område som omfattar 24 länder utan inre gränser. Detta är en unik och historisk bedrift. Estland, Tjeckiska republiken, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovakien och Slovenien kommer att avskaffa de inre gränskontrollerna. Detta kommer att göra det snabbare och lättare att resa för alla EU-medborgare. Från och med den 21 december 2007 kommer det att vara möjligt att resa från Iberiska halvön till Polen, från Grekland till Finland, utan gränskontroller.
Jag gratulerar också det portugisiska ordförandeskapet till dess strategiska ledarskap i och med det framgångsrika genomförandet av projektet med Schengens informationssystem: ”SIS One For All”. Avskaffandet av Europeiska unionens inre gränser ger människor möjligheter att bo, förflytta sig och göra affärer i EU. Det är viktigt att förklara för våra medborgare att samtidigt som vi avskaffar gränskontroller och främjar friheten skärps också säkerhetskraven, eftersom detta också innebär effektiva kontroller vid de yttre gränserna. Vi bör inte glömma att till exempel den spanska gränsen också är den polska gränsen och att den polska gränsen också är den grekiska gränsen. Vi måste alltså samtidigt öka vår säkerhet vid de yttre gränserna, och vi går vidare bara därför att dessa medlemsstater har gjort de ansträngningar som krävs. Jag anser därför - och inte bara ur symbolisk synvinkel - att detta kommer att vara en mycket viktig utveckling för vårt nya, utvidgade och engagerade EU.
Det övergripande budskapet från 2007 är ett budskap om stort hopp och ganska stora förväntningar. EU-medborgarna riktar blicken mot Europeiska unionen för att få svar på så många frågor. Utvecklingen under de senaste månaderna kan ge oss självförtroende och övertyga oss om att vi klarar av uppgiften.
(Applåder)
Talmannen
Herr kommissionsordförande! Tack så mycket för ert anförande och ert engagemang.
Joseph Daul
Herr talman, herr kommissionsordförande, herr rådsordförande, mina damer och herrar! I dag firar parlamentet ett fullt ut fungerande EU. Vi har undertecknat Lissabonfördraget. Vi har påbörjat ratificeringen av det. Jag gratulerar Ungern som är den första medlemsstaten att ratificera det.
Med Lissabonfördraget bekräftar våra gemensamma värderingar - demokrati, frihet, solidaritet - och våra mål - fred, miljöskydd och välstånd - på nytt vårt gemensamma öde. Ja, Lissabonfördraget ger unionen större sammanhållning. Den integrationsprocess som vi inledde för 50 år sedan pågår fortfarande. Vi är fortfarande förenade i mångfalden! Det är denna mångfald när det gäller ursprung, kultur och språk som gör Europa så rikt och detta slår vi fast i Lissabonfördraget. Det är denna integration som gör det pluralistiska Europa så starkt.
Det är vår skyldighet som lagstiftare att förklara för våra medborgare. Jag uppmanar oss att göra det så enkelt som möjligt. Europeiska unionen och medlemsstaterna är förenade. De delar på ansvaret. De har beslutat att utöva delar av sin självständighet gemensamt. Jag tycker att vi ska låta EU ansvara för det som är dess behörighet och låta medlemsstaterna ansvarar för det som är deras behörighet.
Min grupp kommer att fortsätta att främja Lissabonfördraget och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna som bekräftar våra gemensamma värderingar. Vi får hoppas att alla förstår och framför allt respekterar detta och att fördraget även vinner stöd hos merparten av medborgarna.
Från och med 2009 kommer den nya institutionella ramen i Lissabonfördraget att utöka parlamentets befogenheter. Det är viktigt att känna till att från och med juni 2009 kommer valet till Europaparlamentet att vara avgörande för parlamentets sammansättning och påverka vem som utses till kommissionens ordförande. Min grupp hoppas naturligtvis på att övertyga så många EU-medborgare som möjligt att rösta på gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater som har förmågan att bedriva en socioekonomisk strategi för att ta itu med globaliseringen och den åldrande befolkningen, som kan investera i forskning och utveckling, utveckla ett europeiskt område med rättvisa och säkerhet som mer effektivt kan bekämpa brottslighet, olaglig invandring och terrorism, som kan fatta rätt beslut när det gäller att värna vår miljö, hållbar utveckling och energioberoende och som kan bedriva en utrikespolitik som gör att EU kan uppvisa en enad front. För oss är detta de grundläggande frågorna för ett enat Europa och ett framtida, europeiskt styre. Det är det som behövs i Kosovo i dag för att bevara freden. Fred och stabilitet på Balkan, vid EU:s gränser, är i högsta grad en fråga för européerna.
Det finns dock även en vision för en god förvaltning av EU på medellång och lång sikt. Vi stöder Europeiska rådets beslut att inrätta en reflektionsgrupp som ska mäta de framtida effekterna av de beslut som fattas här i dag, i hjärtat av vår demokrati, och som syftar till att hitta lösningar på de utmaningar som ett förenat Europa kommer att stå inför under de kommande tio, tjugo eller trettio åren och som kommer att återspeglas i EU:s utvecklingsstrategier. En stark förvaltning är det enda som kan skingra oviljan och motståndet mot att bekämpa klimatförändringen. Utvärderingen på Bali är ett slående exempel. EU behöver inta en ledande roll när det gäller att ta itu med klimatfrågorna, först i Poznan 2008 där nästa förhandlingsrunda om klimatförändringen ska hållas och därefter i Köpenhamn 2009. Här har vi EU-politiker ett stort ansvar. Det vore skamligt att pantsätta våra barns och barnbarns framtid. Det är vår uppgift att övertyga vår amerikanska partner om detta.
Andra frågor som vi ska behandla här i Bryssel i dag när jordbruks- och fiskeriministrarna träffas för sin årliga diskussionsmaraton om produktionskvoter är klimatet och en god förvaltning i Europa. Vi får inte glömma bort klimatförändringens inverkan på livsmedelsproduktionen. Vi har redan sett stora prisökningar på livsmedel, i augusti förra året. Nya prisökningar har lett till rekordhöga priser på vete och ris. Än en gång väntar EU:s medborgare på besked från EU, samt på gemensamma, samordnade åtgärder.
Vi har skapat 50 år av fred, vi har lyckats skapa en inre marknad, vi har avskaffat de inre gränserna och vi har en centralbank och en europeisk valuta. Vi har ända sedan Amsterdamfördraget arbetat med att skapa en gemensam utrikespolitik och vi har Europol och Eurojust. Genom att utvidga och utöka Schengenområdet skapar vi ett område med säkerhet och rättvisa. EU ställs inför allt större krav. Med Lissabonfördraget kan vi bryta EU:s negativa utveckling.
För mig och min politiska grupp är det än en gång förknippat med entusiasm och ambition att bygga ett Europa för 2000-talet. Vi har gått från att vara ett frihandelsområde till ett verkligt politiskt Europa. Vi har börjat tala om EU-projektet igen och är beredda att fatta beslut. I en ny globaliserad värld räcker det inte att bara tänka på sig själv. Medlemsstaterna har ingen möjlighet att skapa välstånd utan integration, hur stora och folktäta de än är.
Jag vill tacka talmannen, rådets ordförande och kommissionens ordförande. Jag önskar er alla en god jul och framför allt: lycka till med ratificeringen av fördraget i de 26 återstående länderna under 2008.
(Applåder)
Martin Schulz
för PSE-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Det portugisiska ordförandeskapet har varit en framgång och jag gratulerar er, herr Sócrates, och hela er regering till framgången.
Familjen Lobo Antunes har inte bara gett oss en bra statssekreterare utan även en framstående författare som har skrivit den intressanta romanen ”Portugals glans och ära”, som är en rad ur nationalsången. Portugal har stärkt sitt anseende i och med det här ordförandeskapet, tack vare de tre punkter som ni själv nämnde. Ja, när det gäller Europa har Afrika-toppmötet inneburit att Afrika har återfått lite av den stolthet som vi européer har berövat afrikanerna under lång tid. Det har varit en av framgångarna under ert ordförandeskap. Det faktum att ni har anordnat ett toppmöte med Brasilien visar att politiken för Latinamerika måste få större uppmärksamhet i EU-politiken, eftersom den faktiskt bygger på gemensamma traditioner (Portugal, Brasilien, Spanien, Sydamerika, Centralamerika) och i dag även på de gemensamma värderingar som vi framför allt delar med en region i världen - Latinamerika. Det var därför helt rätt att anordna toppmötet med Brasilien. Medan vi ändå talar om gemensamma värderingar vill jag på min politiska grupps vägnar särskilt tacka er för att ni har inriktat ert arbete på kampen för att avskaffa dödsstraffet och för att ni har inrättat Europadagen mot dödsstraff, som var en av höjdpunkterna under det portugisiska ordförandeskapet i rådet.
(Applåder)
Vi har emellertid även utmaningar framför oss. Fördraget har högtidligen undertecknats men jag har redan varit med om det högtidliga undertecknandet av ett fördrag och jag har sett alla dem som högtidligen har undertecknat det. Jag har även sett dessa högtidliga undertecknare sedan försvinna in i buskarna! En del har lämnat sina poster, vilket kanske också är bra. Nu när fördraget ska ratificeras har vi någonting att kämpa för. Vi har redan framfört vårt tack till Ungern. Om vi vill lyckas under 2008 måste vi även studera exakt vad som står i slutsatserna från det rådsmöte som hölls efter det högtidliga undertecknandet.
På min politiska grupps vägnar välkomnar jag att rådet inser att riktlinjerna för en integrerad ekonomipolitik måste omarbetas. Jag hoppas att kommissionen tar detta på allvar och gör ett lämpligt uttalande. Jag välkomnar också att rådet ber om ett uttalande från kommissionen om tjänster av allmänt intresse som också är ett av vår grupps krav. Jag har skrivit till alla regeringscheferna angående detta. Jag hoppas att ni, herr kommissionsordförande, nu äntligen kommer att ta det här på allvar. Bara för ett par veckor sedan sa ni nämligen att det inte behövdes något sådant uttalande. Rådet håller inte med er om det och, som socialdemokrater, står vi på rådets sida.
Ni har sagt att vårt arbete ännu inte är över och därför vädjar jag nu till er. Ni nämnde Schengen. Ni ska öppna gränserna tillsammans med José Sócrates. Det är fantastiskt. Jag vet dock att ni ändå kommer att ha fullt upp i morgon. Kommissionen vill anta förslaget till direktiv om gränsöverskridande hälso- och sjukvårdstjänster i morgon. Jag vet inte om det är klokt att fatta ett sådant beslut så hastigt i kommissionen en dag före jul eller juluppehållet. Beslutet om Bolkestein-direktivet fattades också hastigt en dag före sommaruppehållet och kostade oss senare ratificeringen av konstitutionsfördraget. Jag vill därför säga följande till er: Om ni antar direktivet i morgon bör ni vara medvetna om att allting som inte omfattas av tjänstedirektivet, dvs. som inte omfattas av ursprungslandsprincipen, kommer att tolkas på följande sätt: Vi har angett en tydlig ram för tjänstedirektivet. Om vi än en gång försöker att i smyg driva igenom ursprungslandsprincipen i specifika direktiv kommer vi att få den socialdemokratiska gruppen emot oss i Europaparlamentet. Ha det i åtanke vid morgondagens resolution!
Vi behöver en lyckad ratificering 2008. EU:s medborgare har under 2007 sett hur det portugisiska ordförandeskapet - tillsammans med det tyska ordförandeskapet, det erkänner jag gärna - har väglett unionen ut ur stagnationen. Det har börjat röra på sig, vi har ett nytt underlag för fördraget, men det har inte trätt i kraft ännu. Om vi vill att det ska träda i kraft behöver vi folkets förtroende. Om vi vill vinna detta förtroende måste vi dock säga till folket att ”EU:s organisation bygger på socialt ansvar”. Kommissionens ”Chicago Boys” kan inte komma ridande igen bakom jultomten! Det Europa verkligen behöver är ett tydligt åtagande från kommissionen och att Europa tar sitt sociala ansvar. Annars kommer det att misslyckas.
Med detta vill jag önska er alla en god jul!
(Skratt och applåder)
Talmannen
Det har talats en del om det portugisiska ordförandeskapets insatser för att avskaffa dödsstraffet och få till stånd ett moratorium. Ni har allesammans säkert noterat att den amerikanska delstaten New Jersey har avskaffat dödsstraffet. Jag har skrivit till guvernören i New Jersey, Jon Corzine, i dag och gratulerat honom och den lagstiftande församlingen till beslutet.
(Applåder)
Graham Watson
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det sägs ofta att det är undantaget som bekräftar regeln, och detta ordförandeskap visade sig inte vara något undantag!
Alltför ofta har ordförandeskapen erbjudit oss vackra ord och högtflygande ambitioner i sina program, som sedan åsidosätts mer än de följs. Men genom att åter väcka liv i ett fördrag som vi alla trodde var dött och begravet har ni visat att det omöjliga faktiskt är möjligt. Från och med nu kommer Lissabonmötet att etsa sig fast i vårt minne som det tillfälle då EU gav sig själv de redskap och den uthållighet som krävs för att förmå globaliseringen att verka för oss, inte mot oss.
Politiken skulle inte vara politik om vi lät de större framgångarna skyla över de mindre misslyckandena. Samtidigt som Lissabonfördraget är en odiskutabel framgång bör vi inte låta den stiga oss åt huvudet. Även om Lissabonmötet har ett viktigt symbolvärde kanske det har ökat klyftan mellan EU och Afrika ytterligare. Samförståndet om de europeiska partnerskapsavtalen försvagas i takt med EU:s försäkringar om att handeln ska tjäna utvecklingens intressen.
Vad hände med den stora debatten om flexicurity? Vad hände med er stora tanke att ingjuta nytt liv i EU:s ekonomi, som rann ut i sanden innan vi ens misslyckades med att definiera den? Var finns blåkortet för migration? Vad hände med den ökade rörligheten för arbetstagare inom unionen eller med sammankopplingen av dagordningarna för Lissabon och Göteborg genom en fullständig åtskillnad av verksamheter och minskade utsläpp av koldioxid?
Ni säger att ni har påverkat de rättsliga och inrikes frågorna, men se upp. Systemen för datadelning har ett farligt stort försprång före systemen för dataskydd och datasäkerhet.
Bland de positiva resultaten kan nämnas EU:s ledarskap på Bali, en utmärkt överenskommelse om nästa års EU-budget och de konstruktiva röstnedläggelser ni åstadkom för att ge oss en gemensam Kosovo-politik, vilket vittnar om era ministrars skicklighet.
Och tack vare ert mod och er beslutsamhet, herr premiärminister, kan EU:s större medlemsstater endast fördröja snabba framsteg under en begränsad tid. När omröstningssystemet med kvalificerad majoritet genomförs 2009, när parlamentet har medbeslutandemakt och EU:s verksamhet inte längre kan blockeras genom veton, kommer nämligen den progressiva majoriteten, det stora mittenblocket, att lyckas göra EU:s politiska beslut till en fråga om svart och vitt, utan några störande bruna fläckar.
EU kanske har förlorat Beethovens ”Till glädjen”, men ni har verkligen förstått vad Shakespeare kallade ”praktens flod som slår mot denna världens höga strand”. Och precis så som det anstår en stor sjöfararnation har ni fångat den när det är ebb.
(Applåder)
Brian Crowley
för UEN-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag tror inte att någon av mina kolleger har gjort det officiellt, men jag vill gratulera Portugals premiärminister José Sócrates till ett mycket framgångsrikt ordförandeskap och, viktigast av allt, till undertecknandet av Lissabonfördraget.
När det gäller frågorna om hur EU kan nå resultat och möta de utmaningar vi står inför tar ni med rätta upp en viktig punkt, och det är att unionens verksamhet har hindrats eller fördröjts eftersom det har saknats ett effektivt system för beslutsfattande inom unionens institutioner. Och samtidigt som en del här i parlamentet kanske inte stöder den slutgiltiga överenskommelsen i Lissabonfördraget och andra anser att fördraget gick för långt är sanningen den att de befintliga fördragen inte gav oss tillräckliga instrument för att ta itu med dessa problem. Och konferensen på Bali visade, om någonting, hur viktigt det är att EU kan uppvisa en enad front på de områden där Europeiska unionen har befogenheter att fatta dessa beslut och en förmåga att agera globalt.
Det som därefter hände i rådet är uppenbarligen lite annorlunda. Och detta innebär fler riktlinjer om den väg vi vill att utvecklingen ska följa.
Jag vill bara helt kort komma tillbaka till vad jag anser vara den största enskilda framgången för det portugisiska ordförandeskapet, och det är er kraftfulla satsning på Afrika-toppmötet. Oavsett vad andra säger är nämligen den afrikanska kontinenten vår närmaste granne när det gäller utveckling, humanitärt bistånd och risker, och alltför många medlemsstater och alltför många av medlemsstaternas premiärministrar har under alltför lång tid suttit på sina höga hästar och visat kraftig indignation över att en viss person i Afrika med orätt kränkte människors rättigheter och friheter.
Men då fördömde vi hela Afrika på grund av att vi i EU inte har hjälpt dem att skapa gemensamma strategier för hur vi ska hantera utvecklingen och tillåta Afrika att växa, inte bara ekonomiskt eller i fråga om handel, och för hur vi ska göra det möjligt för dem att spela ledande roller för att hjälpa de länder i Afrika som har varit framgångsrika och ge vägledning och riktlinjer till andra länder som behöver utvecklas.
På många sätt är detta en återspegling av vad Europeiska unionen gjorde i ett mycket tidigt skede i sin historia, när visionen hos dem som lade grunden till Europeiska unionen utformades efter första och andra världskrigens fasor. Genom sin vision försökte de uppmuntra andra länder att utvecklas fram till den situation vi ser i dag: före detta diktaturer och före detta totalitära regimer är nu medlemmar av Europeiska unionens demokratiska familj.
Herr premiärminister! Jag gratulerar er och hela er regering, men särskilt alla era tjänstemän, för det är de som utför allt förarbete och skapar möjligheter för oss att åstadkomma resultat.
Slutligen vill jag även tacka kommissionen, eftersom den har spelat en viktig roll genom att jämna vägen och lösa en del av de problem som har uppstått under hela denna process.
Jag önskar er alla framgång med ratificeringsprocessen. I mitt land Irland har vi en folkomröstning där människor kommer att ha möjlighet att rösta, men jag gratulerar det ungerska parlamentet till dess beslut om ratificeringsprocessen i dag.
Monica Frassoni
för Verts/ALE-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill också tacka det portugisiska ordförandeskapet för ett ärligt och öppet EU-positivt arbete under det senaste halvåret. Jag tror också att en del om än inte alla de brister som Graham Watson också påpekade mer är lagets ansvar än ordförandeskapets, eftersom det är ganska svårt att åstadkomma så mycket viktigare resultat med det råd vi har. Jag vill helt kort gå in på ordförandeskapets tre prioriteringar och därefter kort kommentera klimatförändringen inom ramen för miljöfrågorna.
När det gäller Lissabonfördraget menar jag - som ni vet, herr talman - att vår politiska grupp alltid har tyckt att om vi hade intagit en mindre defensiv hållning skulle inte EU-motståndarna ensamma ha fått sätta agendan. Jag tycker att det som premiärminister Gordon Brown gjorde var skandalöst och jag tycker att det var lika skandalöst hur han behandlade er alla, och även oss alla. Jag tycker att vi inte bör tolerera detta längre. Jag tycker också att med tanke på hur både Förenade kungariket och de andra medlemsstaterna i princip har fått allting precis som de ville med Lissabonfördraget, som är ett steg tillbaka jämfört med konstitutionen eller konstitutionsfördraget, bör vi verkligen fundera över Europas framtid.
Ur det perspektivet tycker jag inte att reflektionsgruppens mandat är någon viktig fråga. Nu tar vi det här på allvar! Eftersom den inte kan göra det ena kan den inte göra det andra och inte det tredje! Jag säger detta för att min grupp håller med Altiero Spinelli, den enda kloka personen, den ende vise mannen i EU och Europaparlamentet. Det passar mig att den här gruppen visa män inte kan göra särskilt mycket, även om jag faktiskt inte vet vad ordföranden, Felipe González, kan göra med sitt mandat. Vi kommer dock naturligtvis att ta del av hans arbete med stort intresse.
När det gäller Brasilien är vi framför allt förvånade över att ingen längre fokuserar - eller tycks fokusera - på den regionala dimensionen av våra strategiska relationer med den delen av världen och detsamma kan sägas om Afrika. Ni sade att ni inte hade tid att berätta det men jag skulle vilja veta vad det strategiska partnerskapet med Brasilien faktiskt innebär, rent konkret. Uppriktigt sagt tycker jag och min grupp att det enda som tydligt framgår är att EU:s intresse i Latinamerika, och i Brasilien i synnerhet, är företagens intressen, vissa mer än andra.
Vi ville ändå ha en tydlig strategi för Latinamerika som syftar till att blåsa nytt liv i den regionala integrationen och utforma en politik som är inriktad på ökat samarbete om klimatförändringen och som inte enbart visar sig vara ett relativt tomt stöd för president Luiz Inácio Lulas saluföring av bioetanol.
När det gäller Afrika måste jag säga att min grupp alltid har varit mycket kritisk till den envist ideologiska hållning eller politik som framför allt kommissionen har fört när det gäller de ekonomiska partnerskapsavtalen. Den här á la carte-hållningen oroar oss. Eftersom den afrikanska dimensionen håller på att misslyckas, som våra partner mycket tydligt har sagt, försöker man få till stånd ett bilateralt avtal med varje enskilt land i Afrika.
Det här får mig att tänka på vad Förenta staterna gjorde med den internationella brottmålsdomstolen. Det är negativt och går stick i stäv med våra utvecklingspolitiska värderingar. De ekonomiska partnerskapsavtalen är inte ett utvecklingspolitiskt instrument och jag anser att våra afrikanska partner har förklarat detta högt och tydligt.
Jag vill avslutningsvis tacka ordförandeskapet och kommissionen för deras arbete på Bali. Jag tror dock att vi har det svåraste framför oss, nämligen att omsätta alla våra åtaganden om klimatförändringen i lagar och förordningar. Det är jättebra att åka och ställa till med en fin uppvisning och verkligen stå fast vid sin ståndpunkt på Bali men då måste vi också stå fast vid vår ståndpunkt inom EU med tydliga lagar och förordningar i frågan.
Francis Wurtz
Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsordförande! Vi har precis hört en hel del självbelåtna ord. Jag tycker dock att slutet av ett ordförandeskap i EU logiskt sett även bör vara ett tillfälle för stats- och regeringschefer att kritiskt utvärdera sina insatser mot bakgrund av de utmaningar vi står inför. En sådan kontroll är särskilt viktig vid en tidpunkt då vi står inför en ekonomisk kris, när mobiliseringen mot den globala uppvärmningen ger upphov till stridigheter med oviss utgång, och när det internationella samfundet försöker blåsa liv i en fredsprocess som syftar till att lösa den mest utmärkande konflikten för vår tid.
Vi kan börja med den ekonomiska krisen. För en gångs skull får vi höra sanningen från en ledarskribent på Financial Times, Martin Wolf. Han skriver att det som händer är ett svårt slag mot den anglosaxiska ekonomiska kapitalistiska modellens trovärdighet. När kommer Europeiska rådet att komma till sådan plötslig insikt? Rent allmänt, är det verkligen rätt tidpunkt att främja fri konkurrens med negativa konsekvenser för anställningsskydd och fackliga rättigheter, vilket två illavarslande domar från EG-domstolen - Viking Line-målet och, ännu mer upprörande, Vaxholm-målet - precis har visat? Är det genom att urholka arbetstagarnas rättigheter som EU planerar att ta itu med globaliseringens problem? Tror ni att européerna i det långa loppet kommer att acceptera att allt som de har vunnit rivs upp i den fria marknadens och den heliga konkurrensens namn? Ni är alltför säker på er sak, herr Barroso. En opinionsundersökning är inte någon garanti för förtroende, lika lite som att en svala gör en sommar.
Sedan har vi klimatet. Europa hävdar att man går i täten i den här kampen och de mål som de 27 medlemsstaterna har ställt upp för att minska utsläppen är faktiskt ett steg i rätt riktning. Men vad händer med de konkreta åtgärderna när industrilobbyn tar itu med beslutsfattandet i EU:s högsta myndigheter? Vi kommer att ha en klarare bild i morgon när kommissionen presenterar sina nya normer för koldioxidutsläpp för bilar.
Till sist har vi stödet till Palestina. Det finansiella åtagandet är positivt - förutsatt att det följs, naturligtvis. Men var är EU:s politiska åtagande? Hur blir det med det uppenbara behovet av 550 militära vägspärrar, ett slut på blockaden av Gaza, ett faktiskt slut på bosättningarna på Västbanken, frigivningen av fångar och ett slut på förödmjukelsen? När kommer vi att få ett slut på självcensuren gentemot ockupationsmakten, för att använda de begrepp som det tidigare FN-sändebudet i Mellanöstern, Alvaro de Soto, använder i sin rapport?
Det här var tre av de områden där EU-projektet kan vinna eller förlora trovärdighet.
Nigel Farage
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag kan inte säga hur mycket jag njöt av att se er underteckna 2008 års budget för Europeiska unionen tidigare i eftermiddags och - vem vet? - kanske revisorerna i år även kommer att underteckna räkenskaperna. Det skulle vara ganska roligt, eller hur?
Herr Sócrates! Jag betvivlar inte att ni är nöjd med ert ordförandeskap och med att ni i torsdags fick detta fördrag undertecknat i ett magnifikt kloster i Lissabon. Men jag kan inte instämma i de andra gruppledarnas gratulationer eftersom detta för mig helt enkelt är ett ohederligt agerande. Det som undertecknades i Lissabon var nämligen ett konstitutionellt fördrag. Till innehållet är det identiskt med den konstitution som förkastades av fransmännen och nederländarna.
Allt ni har gjort är att utesluta ordet ”konstitution” av rädsla för att det kommer att väcka anstöt. Ni har numrerat om artiklarna och ni har gett oss ett fördrag. Det ni har ägnat er åt är uppriktigt sagt ingenting annat än ett gigantiskt bedrägeri. Det är ett avsiktligt försök att påtvinga EU-medborgarna konstitutionen, men utan att ha modet att kalla den vid sitt rätta namn.
Det är ohederligt. Syftet är enbart att förhindra att folkomröstningar hålls i medlemsländerna. Och bakom allt detta finns denna nya och enligt min mening ytterst farliga form av euronationalism, och önskan att skapa denna stat. Denna nationalism accepterar inte ett nej som svar och den är inte beredd att väja för någonting. Man behöver bara se hur det är i kammaren när Europahymnen spelas och folk står upp spikraka i ryggen - och detta är den nationalsång som inte ens är tänkt att finnas med i det nya fördraget. Det europeiska projektet handlar om nationalism.
Att påtvinga människor en ny nationalitet och en ny rättsordning utan att först be om deras samtycke är förbaskat farligt. Därför ber jag er att avsluta ert ordförandeskap på ett bra sätt. Håll ert löfte till ert folk i Portugal. Ge folket i Portugal en folkomröstning. Det kommer att uppmuntra de andra medlemsstaterna att göra detsamma. Om detta fördrag är så bra som ni säger att det är borde ni uppriktigt sagt gå ut och sälja det till folken i EU.
(Applåder från gruppen Oberoende/Demokrati)
Maciej Marian Giertych
(PL) Herr talman! Den 13 december undertecknade ledarna för EU:s medlemsstater reformfördraget i Lissabon, dvs. det omdöpta, djupt saknade konstitutionsfördraget. Tyvärr visste inte undertecknarna vad de skrev under, eftersom det inte finns någon konsoliderad version av texten. Ibland innehåller fördraget hänvisningar till andra dokument som i sin tur leder till ytterligare referenser. Man har gjort det så här komplicerat med flit för att ingen ska kunna få grepp om vad som står i det. Avslutningsvis finns det 25 sidor förklaringar med tre spalter som länkar samman det gamla fördragets artikelnumrering med Lissabonfördragets preliminära numrering samt den numrering som ska gälla när den konsoliderade versionen är klar - fullkomlig kaos.
Portugal, skäms ni inte över att ett sådant halvfärdigt dokument bär namnet ”Lissabonfördraget”? Portugal, skäms ni inte över att behöva acceptera den förödmjukande tidsplan som infördes under det tyska ordförandeskapet som ett led i standardiseringen? Portugal, skäms ni inte över att ni lurar européerna när ni försöker få dem att godkänna någonting som de inte vill ha, någonting som de säkerligen skulle förkasta i en folkomröstning och någonting som de redan har förkastat en gång? Skäms, Portugal!
Carlos Coelho
(PT) Herr talman, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Jag gratulerar er till ett utmärkt ordförandeskap. Herr kommissionsordförande! Jag gratulerar er till ert stöd och engagemang. Det interinstitutionella samarbetet fungerade och gav goda resultat. Jag måste även säga att jag inte förstod vad Martin Schulz menade med sitt anförande eller med hänvisningen till Bolkestein-direktivet som ordförande José Manuel Barroso ärvde från den tidigare kommissionen.
Vi har här i parlamentet bevittnat ett utmärkt samarbete mellan kommissionen, kommissionens ordförande och parlamentet. Alla parlamentets ledamöter samarbetade bra - det kan de portugisiska ledamöterna intyga - och de socialdemokratiska ledamöterna är stolta över att ha bidragit till ordförandeskapets framgång.
Portugal har alltid gjort sitt bästa när de har innehaft ordförandeskapet i rådet. Så var fallet 1992 med Aníbal Cavaco Silva och den dåvarande utrikesministern, João de Deus Pinheiro, så var fallet 2000 med premiärminister António Guterres och så var fallet 2007, under vårt tredje ordförandeskap i rådet, med José Sócrates och minister Luís Amado.
Jag vill lyfta fram en symbolisk åtgärd som ordförande José Sócrates nämnde tidigare: Europadagen mot dödsstraff som rådet införde nyligen. Det här är det Europa som vi kan vara stolta över, ett Europa med gemensamma värderingar som delas av samtliga medlemsstater utan undantag. Jag vill även påminna om tre strukturella åtgärder som vidtogs under det här halvåret och som jag anser vara de viktigaste: Slutet på den institutionella krisen i och med antagandet av fördraget och kungörandet av den bindande Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, den historiska utvidgningen av Schengenområdet, en fråga som jag som ni vet följde personligen och som innebar att Schengenområdet fick ytterligare nio medlemsstater och nästan fyra miljoner kvadratkilometer, vilket endast kunde åstadkommas i år tack vare portugisernas skicklighet när det gäller att hitta en lösning, samt antagandet av det viktiga strategiska Galileo-programmet som vissa hellre hade varit utan så att Förenta staterna, Ryssland och Kina kunde behålla sin monopolställning.
Premiärminister José Sócrates! Jag gratulerar er och önskar er en god jul och ett gott nytt år. EU:s ordförandeskap var ett ordförandeskap som åstadkom resultat. 2008 kommer dock att bli ett helt annat år - skeptikern i mig skulle bli förvånad om portugiserna inte kräver resultat även i den nationella politiken. Jag är en av dem som anser att han är bättre som rådets ordförande än som Portugals premiärminister.
Edite Estrela
(PT) Herr talman! Hur var det möjligt att göra så mycket på så kort tid? Den här frågan som en parlamentsledamot ställde sammanfattar väl den allmänna uppfattningen om det portugisiska ordförandeskapet i EU: en succé. Som svar på Carlos Coelhos anförande vill jag säga att jag undrar hur det var möjligt för EU:s ordförande att åstadkomma de resultat som alla kan se och erkänna samtidigt som han åstadkom det han gjorde i Portugal. Han tycks nästan ha förmågan att vara allestädes närvarande. Och om det finns någonting som den portugisiska premiärministern inte kan anklagas för så är det att inte ha gjort sin plikt på båda poster eller att inte ha befunnit sig där han borde eller behövde vara.
Jag har mycket lite tid att säga allt det som jag skulle vilja säga. Två minuter är inte särskilt mycket. Det räcker dock för att tacka, gratulera och erkänna många människors bidrag men även för att uppmärksamma att det fanns en del som tvivlade och inte trodde att det skulle gå. Som tur var fanns det emellertid de som trodde att det skulle gå. Människor av samma virke som José Sócrates, Portugals premiärminister, kommer att gå till historien för sin beslutsamhet, just för att de trodde att det skulle gå och såg till att saker och ting blev gjorda. Därför har vi också Lissabonfördraget. Min avsikt är inte att stjäla uppmärksamheten från någon för det finns andra som också förtjänar beröm. Men om det inte vore för hans och vår beslutsamhet skulle vi inte ha Lissabonfördraget i dag. Om det inte vore för hans och vår beslutsamhet skulle det inte ha blivit något toppmöte med Brasilien, inte heller med Afrika. Det här är bara tre exempel. Jag skulle kunna nämna många andra.
Dessutom har tiderna förändrats, viljor har förändrats, den polska regeringen har förändrats och nu kan vi till och med fira Europadagen mot dödsstraff. Vi bör därför vara nöjda, gratulera oss själva och framför allt tacka rådets ordförande och hela hans team, den portugisiska diplomatkåren, utrikesministern, statssekreteraren och hela regeringen, samt kommissionen och kommissionens ordförande för sina insatser. Det har nämligen varit ett utmärkt ordförandeskap och det är jag mycket stolt över. Tack.
Lena Ek
(EN) Herr talman! Förhandlingarna på Bali om klimatförändringen var en framgång, men vi måste tänka mer långsiktigt. Det var ett framgångsrikt första steg på vägen mot Köpenhamnsmötet. Deltagarna från Europeiska unionens olika organ gjorde en mycket bra insats, och det portugisiska ordförandeskapet höll ihop mötet på ett mycket bra sätt. Men jag skulle vilja fokusera på de frågetecken och problem vi står inför, och detta gäller huvudsakligen ett par ämnen.
För det första, färdplanen. Vi måste hålla reda på varje möte på vägen mot Köpenhamnsmötet. Vi måste göra det i samarbete samtidigt som vi är fullt medvetna om de åtgärder och redskap som det nya fördraget innehåller, och vi måste göra det eftersom dessa frågor i framtiden kommer att omfattas av medbeslutandeförfarandet. Detta innebär andra arbetsmetoder och ett ökat samarbete mellan kommissionen, rådet och parlamentet, och det ser jag fram emot.
Låt mig nu övergå till problemen. Vi måste hålla kontakt med G77-gruppen när det gäller skogsbruk, kombinationen av tekniköverföring och kampen mot fattigdomen och klimatförändringen. Detta hade kunnat förberedas bättre än på Bali, och det är absolut nödvändigt att göra detta.
Här i min hand håller jag kommissionens fullständiga strategiska Lissabonpaket. Det är inte bara Lissabonfördraget utan också Lissabonprocessen som vi måste kombinera med klimatförändringsarbetet. Jag anser att vi fortfarande har mycket att bevisa om vi ska vara uppriktiga och konsekventa och uppfylla de löften som EU avgav på Bali.
Guntars Krasts
(LV) Herr talman! Jag vill gratulera det portugisiska ordförandeskapet för dess insatser. Ordförandeskapet har lyckats kröna sin fullspäckade agenda med ett nytt fördrag. Det här var en period då vi behövde träffa en överenskommelse om reformfördraget, inte bara för att öka den institutionella kapaciteten utan framför allt för att se till att medlemsstaterna fortfarande hade tilltro till sin förmåga att komma överens. Det portugisiska ordförandeskapet kommer att vara normgivande för framtida ordförandeskap och vi måste fortsätta på samma bana. Vi måste göra Lissabonfördraget mer tilltalande, särskilt eftersom det inte kommer att hållas någon folkomröstning i de länder som förkastade den tidigare versionen. Vi måste visa EU:s medborgare och resten av världen att Europa verkligen har blivit dynamiskt och träffat en teknisk överenskommelse, samt att EU inte bara är ett ekonomiskt projekt utan även handlar om samarbete för att uppnå sociala mål. EU kommer att kunna visa Lissabonfördragets fördelar om man kan komma överens om snabba, omfattande ekonomiska reformer. EU:s politik innebär många lösningar som respekteras över hela världen, till exempel Europeiska konkurrensnätverket eller insatser för att minska klimatförändringen. Det finns emellertid en hel del områden där Europeiska unionen länge har varit obeslutsamt. Till exempel kunde EU inte enas om en gemensam politik för en trygg energiförsörjning eller för liberaliseringen av el- och gasmarknaderna, som på flera olika sätt kommer att vara avgörande för EU:s globala konkurrenskraft. EU:s förmåga att införa interna reformer kommer att vara avgörande för dess förmåga att agera externt. Dynamiken inom EU kommer i allt större utsträckning att vara avgörande för EU:s internationella ställning, för hur tilltalande EU är för blivande medlemsstater och för dess absorptionsförmåga. Antagandet av Lissabonfördraget bör innebära slutet för argument som rör EU:s förmåga att absorbera länder som på ett övertygande sätt uppfyller anslutningskriterierna. Jag hoppas att Ukraina snart kommer att få chansen att visa sin önskan att ansluta sig till EU. Tack.
Mary Lou McDonald
(EN) Herr talman! År 2008 kommer helt klart att vara ett avgörande år för oss i Europeiska unionen, och Lissabonfördraget kommer faktiskt att kunna forma unionens framtid på ett oåterkalleligt sätt. Förespråkarna för fördraget hävdar här i dag att dess främsta syfte är att effektivisera beslutsprocesserna. Detta är inte sant. Detta är faktiskt återigen en ambitiös politisk strategi för att flytta beslutsfattandet på avgörande områden från medlemsstaterna till EU:s institutioner, institutioner som ligger utom räckhåll för medborgarnas demokratiska kontroll. Bestämmelserna om de nationella parlamenten, medborgarnas framställningar och subsidiaritet finns med bara för syns skull.
I Irland kommer vi att få möjlighet att rösta om fördraget, och jag är säker på att vår premiärminister avundas de franska och nederländska ledarna som kan ignorera sina medborgares åsikter eller andra ledare som inte tvingas låta sina folk rösta om fördraget. I Irland låtsas vår regering att vårt rykte som goda européer kräver att vi accepterar fördraget. Värdena demokrati, social integration och fred, som EU retoriskt säger sig kämpa för, skyddas i själva verket bäst genom att goda européer förkastar detta dåliga fördrag. Irlands folk har inte behov av att det stora och duktiga EU talar om för oss att det inte finns något alternativ till Lissabonfördraget.
Till de EU-ledare som har visat intresse för vårt land skulle jag vilja säga att om ni är så angelägna om att medverka i en valkampanj inför en folkomröstning, anordna då en sådan i ert eget land. Om ni inte gör det, låt oss då fortsätta med vår debatt och fatta vårt demokratiska beslut.
Jens-Peter Bonde
(EN) Herr talman! Jag framförde skriftligen mina ursäkter för händelserna i onsdags då jag fick veta att en ledamot i min grupp hade knuffat en parlamentsvaktmästare. Vaktmästarna uppträder mycket lugnt och professionellt och förtjänar vår respekt. Det var en fredlig men tydlig demonstration som man tappade kontrollen över. Jag beklagar verkligen detta, eftersom Lissabonfördraget förtjänar tydliga protester.
Premiärministrar har ignorerat resultaten av två folkomröstningar. Om det hade varit i Venezuela skulle vi alla ha protesterat. Nu applåderade alla premiärministrarna sin danske kollega när han berättade för toppmötet hur han hade lurat danskarna på en folkomröstning.
Förhandlingarna om det nya fördraget fördes inom de mest stängda dörrar jag har varit med om under mina 29 år i Europaparlamentet. En fjärdedel av parlamentets ledamöter uteslöts från inflytande på och kunskap om hur konstitutionsartiklarna blandades om i Lissabonfördraget. Premiärministrarna undertecknade ett fördrag som ingen av dem hade läst i dess slutliga, omnumrerade version, och Ungern har nu ratificerat någonting som de inte heller har läst.
Rådet uppmanades att lura allmänheten genom att gömma och numrera om och genom att ändra radavståndet så att ett större fördrag skulle kunna presenteras som ett minifördrag. Detta agerande förtjänar demokratiska protester.
Hans-Peter Martin
(DE) Herr talman! Det råder inget tvivel om att ni har lyckats förtöja ett krängande skepp vid kajen i Tejo-hamnen. Frågan är bara vad som finns ombord på skeppet? Har det som den före detta tyska presidenten Roman Herzog så kritiskt observerade om konstitutionsfördraget nu lösts? Kommer det inte i land igen, är det inte längre ombord på reformfördragets skepp? Eller skjuter ni det bara åt sidan?
Ni sa att vi har kraften att agera. Det ligger någonting i det. Det är bara det att det fortfarande inte är något demokratiskt värde. Även diktaturer är stolta när de kan visa handlingskraft. Och vad har hänt med rättvisefrågan - vilka framsteg har vi gjort där? Jag tycker att det borde finnas en väg ut ur den byråkratiska och slösaktiga återvändsgränd som ni har hamnat i här. Utvägen vore folkomröstningarna. Det är synd att ni undviker dessa om ni är så övertygade om att ni förtöjt rätt vid kajen i Tejo-hamnen.
Giles Chichester
(EN) Herr talman! Jag vill framföra min uppskattning av premiärministerns uttalande i dag och gratulera honom till hans tid som rådets ordförande.
Det gläder mig att Europeiska rådet fortfarande har föresatsen att agera när det gäller klimatförändringen. Jag välkomnar också åtagandet att ta itu med de hinder som återstår innan den inre marknaden kan förverkligas, även om jag är bekymrad över att tyngdpunkten i Lissabonstrategin förefaller ligga mindre på behovet av ekonomiska reformer än på den så kallade ”sociala modellen”.
Jag misstänker att Lissabonmötet var en sammankomst som den brittiske premiärministern inte kommer att se tillbaka på med stolthet. Han undertecknade ett fördrag som han lovade det brittiska folket en folkomröstning om. Nu har han tagit tillbaka detta löfte. Jag anser att fördraget inte tar upp de grundläggande frågor om öppenhet och ansvarsskyldighet - att föra EU närmare folket - som gjordes till en prioritet i Laekendeklarationen.
Gordon Browns uppträdande i Lissabon var både anmärkningsvärt och oskickligt. Bara genom att underteckna fördraget gjorde han merparten av britterna upprörda. Genom att negligera den formella ceremonin förolämpade han sina kolleger bland regeringscheferna. Till och med efter hans mått var detta en flagrant politisk felbedömning.
Meddelandet om att det kommer att finnas en reflektionsgrupp för EU:s framtid är inte välkommet. Varför behöver vi ännu ett organ när vi just har genomlidit tre år med självpåtagna kval angående konstitutionen? Gordon Brown säger att inga fler institutionella debatter kommer att äga rum. Han sa, och jag citerar: ”Det är dags att fokusera på ekonomi, på säkerhet och på miljö”. Men Nicolas Sarkozy säger faktiskt: ”Tvärtom - gruppen kommer att tänka stort”.
Han sa, och jag citerar, att ”gruppens uppgift är att definiera en ny europeisk dröm”. Jag trodde att det var vad Valéry Giscard d'Estaing skulle ha gjort. Jag känner mig lite förvirrad. Kanske premiärministern kan hjälpa mig.
Jo Leinen
(DE) Herr talman, herr rådsordförande! Vid sidan om det senaste halvårets alla framgångar är undertecknandet av Lissabonfördraget definitivt den absoluta höjdpunkten under det portugisiska ordförandeskapet. Jag anser att Lissabonfördraget, som också kommer att gå till historien, är det tredje betydelsefulla europeiska fördraget efter Romfördraget och Maastrichtfördraget.
Efter toppmötet i Nice i december 2000, alltså för exakt sju år sedan, uppvisade Europaparlamentet ett stort mått av energi och engagemang när det gällde att skapa ett bättre europeiskt fördrag. Jag tror att hela parlamentet kommer att tacka er för att det nu, sju år senare, kan bli verklighet. Det kan bli verklighet om samtliga 27 medlemsstater ratificerar det, vilket vi upprepade gånger har hört sägas här. I Strasbourg förra veckan blev jag rent ut sagt chockad över att det finns en koalition av nio länder som motsätter sig EU från den radikala vänstern till den radikala högern. Vi får inte lura oss själva. Många som säger här att de verkligen vill ha medborgarnas medverkan vill i själva verket bara förvirra dem och sätta käppar i hjulet för Europa. Det här handlar inte om medborgarnas deltagande utan om att hindra ytterligare europeisk enighet.
En av Lissabonfördragets visioner är att skapa en europeisk demokrati. Detta är något nytt. Det finns inte någon annanstans i världen. Jag vill be att få tacka er för att förordningen om de europeiska partierna också har kommit till under ert ordförandeskap. Vi har verkligen skapat ett mästerverk vid första behandlingen. Det utgör också grunden för europeiska politiska stiftelser och således för många plattformar för att skapa en europeisk debatt och publicitet för Europa. Herr Sócrates! Avslutningsvis vill jag säga att vi här har sått ett frö som kommer att växa och om bara några år bli ett högt träd med många grenar. Jag hoppas att dessa grenar redan kommer att synas i kampanjen inför nästa val till Europaparlamentet i juni 2009. Ett stort tack för ert ordförandeskap.
Andrew Duff
(EN) Herr talman! Jag tror att vår erfarenhet av att inneha ordförandeskapet är att vi gör framsteg på de områden där omröstning med kvalificerad majoritet får tillämpas, som till exempel när det gäller översynen av finansieringsramen för Galileo.
I de fall där omröstning med kvalificerad majoritet kan tillämpas men inte gör det - till exempel i fråga om arbetstidsdirektivet - uteblir en del beslut, inga kompromisser ingås och inga framsteg görs. Genom Lissabonfördraget utökas omröstningen med kvalificerad majoritet. Låt oss i framtiden visa fullständigt självförtroende när vi tillämpar omröstning med kvalificerad majoritet.
Men det är Lissabonfördraget och stadgan om de grundläggande rättigheterna som kommer att leva kvar som bestående vittnesbörd om ett ordförandeskap som har skötts med skicklighet, effektivitet och charm. Tack.
Irena Belohorská
(SK) Tack herr talman, mina damer och herrar! Vid dagens sammanträde avslutas ett av de viktigaste ordförandeskapen i EU det senaste årtiondet.
Det har inte varit ett vanligt halvår i politiken, eftersom ordförandelandet har arbetat för att samordna EU:s medlemsstater. Efter det mycket framgångsrika tyska ordförandeskapet som lyckades slutföra perioden av eftertanke om konstitutionsfördraget har det portugisiska ordförandeskapet framgångsrikt bevakat undertecknandet av det så kallade Lissabonfördraget. Precis som när Portugal gick till historien som grundare och upptäckare av ett nytt land kommer Portugal att gå till den europeiska nutidshistorien som grundaren av en ny epok inom Europeiska unionen.
Jag anser att Europaparlamentet inom ramen för den här överenskommelsen kommer att ha en betydligt viktigare ställning än det har haft hittills.
Förutom det här grundläggande dokumentet ska det portugisiska ordförandeskapet även berömmas för toppmötet mellan EU och Brasilien, liksom för det nyligen avslutade toppmötet mellan EU och Afrika. Båda dessa toppmöten har lagt en solid grund för framtida ordförandeländers verksamhet och för att öka EU:s inflytande i dessa delar av världen.
Herr talman! Jag vill tacka er för era insatser och önska er en god jul.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Också jag vill tacka och gratulera det portugisiska ordförandeskapet. Jag har den uppfattningen, låt vara fördomsfull, att ju mindre nationen är desto bättre är dess ordförandeskap, men detta kan vi lämna åt sidan tills vidare.
Jag tackar er särskilt för det arbete ni lade ned på toppmötet EU-Afrika, toppmötet EU-Brasilien, den integrerade havspolitiken och - framför allt - för att ni har sett till att Lissabonfördraget har undertecknats.
Det kommer inte att finnas något fördrag förrän alla de 27 medlemsstaterna har ratificerat fördraget. Vårt sätt att tala här och vårt sätt att använda verbens tempusformer innebär en risk för att man räknar med att fördraget kommer att ratificeras av samtliga 27 medlemsstater.
Min egen medlemsstat Irland måste hålla en folkomröstning, och vi vill gärna ha en folkomröstning - även om jag skulle vara ohederlig om jag inte sa att jag nästan kände en smula avund när jag fick höra hur lätt det var för ungrarna att ratificera.
Svårigheten med folkomröstningen i Irland kommer att vara att det precis som vid tidigare folkomröstningar finns en risk för att våra väljare på grund av sitt växande missnöje med den nuvarande regeringen frestas att rösta emot Lissabonfördraget i folkomröstningen även om detta inte alls är deras avsikt. Det skulle verkligen innebära att man gav regeringen en känga mitt i en mandatperiod. Och jag vädjar till mina kolleger i Fine Gael-partiet, som kommer att göra allt som står i deras makt för att se till att den irländska regeringen lyckas genomdriva ratificeringen av Lissabonfördraget genom folkomröstningen. Jag uppmanar dem att gå ut och sälja budskapet, att ta kontakt med människor och att förmedla budskapet genom en PR-maskin som garanterar att vi ger EU det svar som det faktiskt förtjänar.
Ingenting kan tas för givet. Vi måste påminna våra irländska väljare om att det är först sedan vi gick med i Europeiska unionen som Irland har blivit verkligt självständigt, både kulturellt och psykologiskt. Medlemskapet i Europeiska unionen har vidgat vår horisont och uppmuntrat oss att rikta blicken utåt.
Irland har lyckats komma över arvet av förtryck och kolonialism och bygger nu framgångsrikt upp nya förbindelser med Storbritannien, vilket har varit ett stöd för fredsprocessen i Nordirland. Detta måste ses som en betydelsefull del av Europas moderna historia, en parallell till det ytterst viktiga närmandet mellan Frankrike och Tyskland.
Jag beundrar Irlands medlemskap och bidrag till unionen. När jag ser mig omkring hemma ser jag ett tryggt, pluralistiskt samhälle som är mycket annorlunda än det inåtvända och sekteristiska Irland där våra föräldrar och våra far- och morföräldrar växte upp. EU har hjälpt Irland att definiera sin plats i den större världen. Vi bör visa EU vår tacksamhet genom att ratificera Lissabonfördraget. Ta ingenting för givet, kolleger, innan detta har skett. Det kommer inte att bli lätt.
Talmannen
Fru Doyle! När ni talar om storleken på det land som innehar ordförandeskapet, menade ni att det irländska ordförandeskapet till och med kunde ha varit bättre?
(Skratt)
Józef Pinior
(PL) Herr talman! Jag vill börja med att uttrycka min erkänsla för det portugisiska ordförandeskapets och premiärminister José Sócrates arbete som har lett fram till undertecknandet av Lissabonfördraget. Det här är en viktig insats för Europa, ett mycket viktigt och historiskt ögonblick efter år av djup kris för Europeiska unionen.
Samtidigt måste alla EU:s medlemsstater ratificera fördraget under nästa år. Det kommer inte att bli lätt. Vi ser för närvarande hur den direkta demokratins instrument används för att cyniskt manipulera den europeiska demokratin.
Jag drar mig inte för att säga att de som i dag ser på folkomröstningar med cynism inte har ärliga avsikter. Vi såg detta i Strasbourg för en vecka sedan då olika extremister från den europeiska politiska arenan använde kravet på folkomröstning, som i sig är ett värdefullt instrument, mot EU-fördraget och därmed i praktiken mot det europeiska liberala demokratiska systemet.
I dag vill jag också ta upp en mycket personlig fråga. I Östeuropa för 25 år sedan använde vi kravet på ett Europa utan gränser mot diktatorerna i vårt land. I dag, den här veckan, har Europa verkligen blivit en kontinent utan gränser - Europeiska unionen - i symboliskt, tekniskt och organisatoriskt avseende. Det här är ett stort ögonblick för folken i EU:s länder.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Herr talman! Jag vill be rådet, det portugisiska ordförandeskapet och kommissionen att vara ansvarsfulla när det gäller det markdirektiv som ligger på rådets bord.
Efter en bred debatt antog parlamentet ett förslag som var mycket öppnare, mindre byråkratiskt och mycket mer flexibelt än kommissionens. Efter många debatter antog parlamentet förslaget med 496 röster mot 161. Det var det budskapet som vi gav till rådet, att det inte kunde förhandla tillräckligt förra veckan.
Rådet och kommissionen kunde inte förstå att parlamentet föreslog ett nytt sätt att lagstifta i ett EU med 27 länder som har haft olika utveckling och erfarenheter på lagstiftningsområdet och olika byråkratiska system. Vi måste försöka hitta nya sätt att närma oss medborgarna. Lösningen är inte att lagstifta mindre, inte någon lagstiftningsblackout, utan snarare att hitta öppnare och mer flexibla lösningar, såsom parlamentet föreslog.
Vi lade fram ett dokument med uppgifter om det resultat som ska uppnås - i enlighet med artikel 249 i fördraget - och överlät i gengäld åt medlemsstaterna att bestämma form och tillvägagångssätt. Om EU vill ta täten när det gäller klimatförändringen och miljön kan man inte bara förlita sig på politik som bygger på reglering och beskattning och där miljöpolitiken i allt större utsträckning blir en sak för domstolarna. Vi måste lära oss att förstå varandra i frihet och flexibilitet. Det är det som det unga Europa vill ha.
José Sócrates
Herr talman! Låt mig först säga att det här har varit ett ordförandeskap för Europa och som har främjat EU-projektet. Ordförandeskapet har inte försökt göra alla till lags utan har varit en vattendelare och därmed fått beröm från dem som är för Europa och kritik från dem som är emot Europa. Det är vi också stolta över. De som buar när andra talar och försöker hindra utövandet av demokrati i parlamentet behöver inte be om ursäkt för vi har faktiskt kungjort stadgan om de grundläggande rättigheterna här i parlamentet, i vilken vi värnar toleransen som en grundläggande europeisk värdering, tolerans även för dem som inte förstår den demokratiska andan och beteendet.
Vidare vill jag även säga att jag inte delar det barnsliga och infantila synsätt hos dem som tror att det finns en absolut skiljevägg mellan utrikes- och inrikespolitik. I mitt land tar vi det portugisiska ordförandeskapet på stort allvar och alla våra premiärministrar, mig själv inräknad, har varit förnuftiga nog att se sitt arbete som mycket viktigt och har alltid prioriterat detta när det har varit vår tur att inneha ordförandeskapet. EU-projektet är nämligen även en inrikespolitisk fråga för Portugal och handlar inte bara om utlänningar och Europa. Nej, det handlar om oss, portugiserna. Därför har premiärministrarna alltid prioriterat europeiska insatser och den europeiska agendan för vi är väl medvetna om att vi i EU-frågorna försvarar våra intressen genom EU-projektet.
Vet ni vad? Jag tillhör även ett parti, och lyckligtvis ett land, där vi följer Winston Churchills regel att aldrig kritisera eller angripa vår egen regering i utlandet. Det sparar vi tills vi kommer hem. Då tar vi igen detta med råge när regeringen är i stånd att försvara sig. Det är lojalare. Det är så vi gör i Portugal. Det är det värdiga sätt som vi inom den portugisiska traditionen och den portugisiska kulturen använder när vi innehar ordförandeskapet i EU.
Vidare vill jag poängtera en viktig anledning till varför jag menar att vi har gjort framsteg det senaste året. Vi har gjort framsteg. Om vi jämför EU vid årets början och EU vid årets slut ser vi att vi har gjort framsteg. Vi har även gjort framsteg i förhållande till det program som definierats gemensamt av de tre ordförandeskapen och det hjälpte. Samordningen av de tre ordförandeskapen, vederbörligen knutna till kommissionens program, hjälpte EU och jag anser att det är min plikt att dela med mig av mina erfarenheter. Jag anser att det har hjälpt mig mycket och det har hjälpt mig i samordningen med det föregående ordförandeskapet. Om Lissabonfördraget har jag alltid sagt att det har det tidigare ordförandeskapet, Angela Merkels ordförandeskap och hennes ledarskap, att tacka för det mandat det fick, för utan det skulle vi inte ha något fördrag.
Någon frågade ”Varför Brasilien?”. Det är en lätt fråga. Av samma anledning som vi har ett strategiskt partnerskap med Kina, Indien och Ryssland och för att det vore ett misstag att inte ha något med Brasilien. Jag påpekar bara det politiskt uppenbara men vi kan inte åstadkomma någonting i världen, vare sig när det gäller miljö eller handel, utan Brasilien. Dagens Brasilien är en ny, mycket viktig internationell partner och därför anser jag att EU:s utrikespolitik blir bättre, mer konsekvent och mer heltäckande med ett partnerskap med Brasilien.
Sedan har vi uthålligheten vid Afrika-toppmötet. Någon nämnde uthållighet. Så är det, vi var uthålliga. Jag kommer väl ihåg när vi för ett och ett halvt år sedan talade om Afrika-toppmötet och ingen riktigt trodde att vi skulle klara det. Alla pekade på svårigheterna och hindren, men vi stod fast för vi har alltid känt att vi hade rätt, att det vore ett misstag att inte göra det. Vi har också alltid känt att det på båda sidor fanns en vilja att göra det och vi hade rätt. Det är en annan anledning till varför toppmötet var en framgång.
Till sist fick ordförandeskapet EU att kliva ett steg framåt. Det var det jag ville säga. Vi klev dock bara ett steg framåt. Historien tar inte slut där. Nej, vi är långt från slutet. Bara ett litet steg. Jag är väl medveten om hur litet det är. Jag är väl medveten om att politik är ett oupphörligt arbete och så fort en uppgift är avslutad finns det en ny att ta itu med. Jag är också väl medveten om att vi i migrationsfrågan måste göra framsteg med blåkortet. Jag är väl medveten om att vi behöver gå längre när det gäller flexicurity. Jag är väl medveten om att det finns mycket kvar att göra men vi har gjort framsteg på alla dessa områden. Vi tog inte ett steg tillbaka. Vi stod inte stilla. Vi tog ett steg framåt. När allt kommer omkring har EU-projektet de senaste 50 åren helt och hållet bestått av små men bestämda steg framåt. Det är därför jag säger detta, för jag är helt övertygad om att vi med det portugisiska ordförandeskapet har tagit ett steg framåt och gjort framsteg. Och vi gjorde det för EU-projektets bästa. Ingenting annat. Vi gjorde det som sagt för EU-projektet för vi har alltid sett till vårt eget lands intressen som tillvaratas genom EU-projektet. Ett land som vill dela sin självständighet med de övriga och vill delta i det utomordentliga äventyr som det innebär att se 27 länder dela sin självständighet på områden som för 20 år sedan betraktades som områden som rörde rikets säkerhet. Genom att dela denna självständighet ger vi världen ett föredömligt exempel på samarbete för fred och utveckling och det är det som kännetecknar det europeiska äventyret. Jag känner mig hedrad över att ha gjort ett litet bidrag till detta och jag vill dela med mig av den stolthet som portugiserna känner över detta. Mitt land har alltid varit positivt till EU. Portugiserna är mycket positiva till EU. De tror på EU och har också, precis som jag och många av er, känt sig frustrerade över att EU har gått och dragit benen efter sig i tre år. De ville ta sig ur dödläget. De ville gå vidare. Vi har gått vidare och vi gjorde det dessutom med ett fördrag som är uppkallat efter vår huvudstad. Jag vill även berätta hur stolt och hedrat mitt land känner sig över att ha haft möjlighet att göra en insats för Europa under det senaste halvåret. Tack så mycket.
José Manuel Barroso
Herr talman, mina damer och herrar! Som avslutning på en mycket intressant debatt vill jag helt kort belysa en punkt som även premiärminister José Sócrates nämnde alldeles nyss och som jag anser vara en viktig lärdom inför framtiden.
Jag tycker att det är legitimt och rättvist att varmt gratulera det portugisiska ordförandeskapet till sitt arbete - vilket jag redan har gjort och det är inte bara för att vara artig. Ordförandeskapets företrädare hade dock även vänligheten att dela med sig av äran för framgångarna till övriga institutioner och till och med andra ordförandeskap, framför allt det tyska ordförandeskapet, och det faktum att vi redan har samarbetat med det nästa, det slovenska ordförandeskapet. Jag tycker att det är viktigt att fundera över rådsordförandens, den portugisiska premiärministerns, slutsatser eftersom det, som Avril Doyle mycket riktigt sade, återstår att ratificera fördraget.
Vi får inte dela Europa i två läger. Här i parlamentet har vi åtskilliga politiska grupperingar men efter att ha hört några av anförandena får jag intrycket att en del personer tror att vi nu kan polarisera den europeiska debatten igen. Det är naturligt och legitimt att man uttrycker olika alternativ för EU:s framtid och att de olika politiska grupperingarna lägger fram förslag som ofta motsäger varandra. Det som jag anser vore ett allvarligt misstag, och som jag verkligen hoppas att ingen kommer att upprepa, är att återgå till att angripa Bryssel eller kommissionen, eller att - från höger eller vänster - rikta lättvindig kritik mot EU:s institutioner. Det vore ett mycket allvarligt misstag.
De olika politiska grupperingarna och de olika institutionerna måste lägga fram sina förslag men de måste ha intelligensen och den politiska strategin att inte dela Europa i två läger, särskilt inte på konstgjord väg. Som den portugisiska premiärministern, rådets ordförande, mycket riktigt sa har allting sin rätta tid och sin rätta plats. Vi har dels den nationella och dels den europeiska arenan. Jag anser att det vore ett mycket allvarligt misstag att splittra det EU-positiva lägret, som finns såväl till höger som till vänster och i mitten, men som verkligen är för den europeiska utvecklingen. Jag säger detta i egenskap av en ordförande för kommissionen som alltid har haft ett socialt kall att försöka att förena en modern agenda med den europeiska konkurrenskraften. Jag har till och med försökt att rätta till misstag som har begåtts tidigare, av tidigare kommissioner, och har försökt att i lojalt samarbete med rådet och parlamentet skapa ny enighet för Europa. Det jag ville säga, så här i juletid, till svar på en del anföranden som inte riktigt har utstrålat samma julstämning, var att vi i kommissionen kommer att fortsätta vårt arbete med odelat engagemang för att försöka fullborda detta utomordentliga projekt, som det portugisiska ordförandeskapet - och jag gratulerar än en gång premiärminister José Sócrates och hela hans team - har lämnat i ett mycket bättre skick än på länge.
Sanningen är den att när vi tänker på var Europa är i dag och var det var för två eller tre år sedan gör vi rätt i att vara tillitsfulla. Därför önskar jag er alla ett utmärkt 2008 och all framgång för var och en personligen och för Europa.
Talmannen
Herr kommissionsordförande! Ett stort tack även till er för ert arbete. Mina damer och herrar! Jag vill också bara säga en sak. Vi har med rätta gratulerat det portugisiska ordförandeskapet och berömt kommissionen men utan Europaparlamentet hade vi inte längre ens haft något fördrag att behandla. Därför har även vi anledning att vara stolta över att vi alltid har hållit rätt kurs med majoriteten av Europaparlamentet.
Debatten är avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Richard Corbett  
skriftlig. - (EN) Undertecknandet av reformfördraget var höjdpunkten under det portugisiska ordförandeskapet, och nyheten att det ungerska parlamentet redan har ratificerat det är välkommen - även om det ungerska parlamentet inte kunde dra nytta av Europaparlamentets åsikter om fördraget, eftersom vi kommer att rösta om det i februari.
Det har gjorts många kommentarer om Gordon Browns sena ankomst till undertecknandeceremonin, vilket några tolkar som motvilja. Man kan faktiskt uppfatta det på ett annat sätt: trots en dubbelbokning i almanackan, på grund av att ceremonin sammanföll med hans första framträdande som premiärminister i underhusets samarbetskommitté, som gjorde det omöjligt för honom att komma i tid till ceremonin insisterade han ändå på att resa för att personligen underteckna fördraget, hellre än att bara överlåta detta till David Miliband, vilket skulle ha varit fullt möjligt.
Ilda Figueiredo  
I debatten om det portugisiska ordförandeskapet lade EU:s rådsordförande särskild tonvikt vid det fördrag som innehåller huvuddragen i det så kallade konstitutionsfördraget och som han vill kalla Lissabonfördraget.
Dessvärre har det inte varit något bra ordförandeskap för arbetstagarna och de fattiga i EU.
Man kan inte vara nöjd i vetskapen om att det portugisiska ordförandeskapet lyckats konsolidera den nyliberala linjen, med ännu friare konkurrens, så att ekonomiska och finansiella grupper kan få igenom sina villkor och dra nytta av mikroföretagens och de små och medelstora företagens fördärv och privatiseringen av offentliga tjänster. Detta innebär att de kan använda sin tolkning av flexicurity som ett verktyg för att utnyttja alla som arbetar och därmed vidmakthålla den allt mer nyliberala praktiska tillämpningen av Lissabonstrategin.
Det framgick tydligt av debatten att de europeiska stormakterna kommer att försöka konsolidera och utöka sin makt för att försöka kringgå folkets rätt att uttrycka sin åsikt om fördraget i en folkomröstning efter en demokratisk diskussion om innehållet i den text som ska undertecknas. Stormakterna och makteliten, som i vissa länder stöder högerpolitiken, håller på att förbereda sin propagandakampanj för att försöka undvika folkomröstningar, förutom i Irland där det är obligatoriskt.
Zita Pleštinská  
Mina damer och herrar! Med anledning av avslutningen av det portugisiska ordförandeskapet vill jag uttrycka min tillfredsställelse över att Schengenområdets inre gränser från och med den 21 december 2007 kommer att vara historia.
Premiärminister José Sócrates! Jag vill uttrycka min uppskattning och mitt tack för ert personliga engagemang och Portugals resoluta arbete för att förverkliga den fria rörligheten för personer, en av de fyra grundläggande friheterna i unionen, för medborgarna i nio medlemsstater, däribland min egen, Slovakien, på utsatt tid.
Vägen till denna efterlängtade rörlighet inom EU har inte varit lätt och vid flera tillfällen verkade det som om hela projektet hade kommit till en återvändsgränd. För ett år sedan, då Europeiska kommissionen aviserade att utvidgningen av det gränsfria området skulle skjutas upp till 2009, hade vi inte mycket att fira. Förseningen berodde på svårigheter med att färdigställa SIS II, som var avsett att öka kapaciteten i det nuvarande SIS-systemet och göra det möjligt att utöka systemet till att även omfatta östra EU.
Flera medlemsstater ville inte hitta någon lösning. De portugisiska representanterna tvekade dock inte. Kort efter de första tecknen på kris antogs den eleganta lösningen ”SISone4ALL” som portugiserna lade fram. Detta väckte en strimma av hopp om att den efterlängtade utvidgningen av Schengenområdet kanske skulle kunna bli verklighet.
Tack vare det portugisiska ordförandeskapets konstruktiva förhållningssätt och åtföljande beslutsamhet under det här året kommer vi att få en jul utan passkontroller.
