Genomförande av Goldstone-rekommendationerna om Israel/Palestina (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalande om genomförandet av Goldstone-rekommendationerna om Israel/Palestina.
Diego López Garrido
rådets ordförande. - (ES) Herr talman! Jag vill tacka Europaparlamentet för att jag får det här tillfället att tala om den så kallade Goldstonerapporten om Gaza som FN tagit initiativ till och som togs fram mellan årsslutet 2008 och början av 2009.
FN beaktade noggrant uttalandet från sin generalsekreterare Ban Ki-moon till säkerhetsrådet den 21 januari 2009, där han förmedlade sina intryck efter ett besök till Gaza och södra Israel just efter det att fientligheterna upphört.
Dessutom har rapporten redan tagits upp i några av inläggen om den föregående punkten, och Goldstonerapporten, som offentliggjordes i mitten av september förra året, diskuterades vid det tolfte mötet i FN:s råd för mänskliga rättigheter den 14 september-2 oktober.
Ända från början av konflikten har Europeiska unionen insisterat på att parterna måste respektera de mänskliga rättigheterna fullt ut och uppfylla sina skyldigheter enligt internationell humanitär rätt.
Vi i EU har klargjort att vi nära kommer att övervaka utredningarna av anklagelserna och kränkningarna av de mänskliga rättigheterna.
I Genève fastställde rådets svenska ordförandeskap EU:s ståndpunkt på följande sätt. För det första anser EU att rapporten är allvarlig, eftersom den innehåller redogörelser för allvarliga kränkningar av internationell humanitär rätt, bland annat överlagda attacker mot civilpersoner. För det andra betonar EU att det är viktigt att lämpliga och trovärdiga utredningar genomförs av de eventuella överträdelser av den internationella rätten som begåtts av parterna i konflikten. Detta ska ske i enlighet med internationell rätt för att på så sätt garantera att rapportens rekommendationer riktas till både israelerna och palestinierna.
EU bekräftade sin konstruktiva inställning till Goldstonerapporten när det under diskussionerna i FN:s säkerhetsråd den 27 januari, för bara en månad sedan, lyfte fram betydelsen av att genomföra lämpliga och trovärdiga utredningar av de eventuella överträdelserna av internationell lagstiftning om mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt. Jag kan informera er om att FN:s generalsekreterare därefter för några dagar sedan, den 4 februari 2010, offentliggjorde en rapport om hur FN:s säkerhetsråd kommer att tillämpa Goldstoneresolutionen.
Generalsekreteraren förmedlade svaren från Israel, de ockuperade palestinska territorierna och Schweiz, och påpekade bland annat att de processer som inletts av dessa tre parter pågick och att det därför inte var möjligt att avge något yttrande om de berörda parternas tillämpning av resolutionen.
Det återstår att se hur FN:s generalförsamling kommer att behandla den här frågan.
Det spanska ordförandeskapets prioritering i detta avseende är att nå samförstånd om unionens ståndpunkt om det förslag till resolution som de palestinska myndigheterna nu vill lägga fram för FN:s generalförsamling.
Vi har två mål. För det första vill vi att resolutionen antas genom samförstånd, och om det inte blir så vill vi att EU ska enas om en så integrerad ståndpunkt om den här frågan som möjligt.
I alla händelser upprepar jag att rådets ordförandeskap stöder kraven i Goldstonerapporten, dvs. att trovärdiga utredningar ska genomföras som är oberoende av parterna.
Kristalina Georgieva
Herr talman! Jag kan bara instämma i det spanska ordförandeskapets uttalande. Även om EU inte har stött alla rekommendationer har vi klargjort att vi tar Goldstonerapporten på största allvar. EU har uppmanat alla parter i konflikten att inleda utredningar av de påstådda kränkningarna - som begåtts av båda parterna i konflikten - av internationell humanitär rätt och internationell rätt om mänskliga rättigheter. Utredningen ska genomföras i enlighet med internationella standarder.
Hittills har de åtgärder som vidtagits av Israel, de palestinska myndigheterna och Hamas gett långtifrån konkreta resultat, och ansvaret för kränkningarna har inte fastställts ännu. EU fortsätter därför att upprepa vårt centrala budskap om att parterna i konflikten måste göra betydande insatser för att genomföra oberoende och trovärdiga utredningar av de påstådda kränkningarna. Eftersom detta direkt berör mitt ansvarsområde är det på sin plats att påminna om att kommissionen tillhandahåller betydande finansiering till humanitära organisationer vars projekt syftar till att ge nödvändigt bistånd och skydd till den palestinska civilbefolkningen.
EU kommer att arbeta för att se till att en lämplig uppföljning görs vid mötet i FN:s råd för mänskliga rättigheter i mars, och redan i ett tidigt skede engagera sig i utarbetandet av en resolution som grundas på samförstånd. I detta sammanhang vill jag påpeka att den palestinska delegationen den 18 februari lade fram ett förslag till resolution från säkerhetsrådet med anledning av rapporten från FN:s generalsekreterare som en uppföljning till Goldstonerapporten. Den palestinska sidan förklarade att deras avsikt är att generalförsamlingen behandlar resolutionen på nu fredag, den 26 februari, för att upprepa de viktigaste punkterna i generalförsamlingens resolution 64/10 av den 5 november 2009, och uppmana FN:s generalsekreterare att rapportera igen om fem månader. Medan vi sitter här för medlemsstaterna och kommissionen intensiva samråd om den här frågan, med målsättningen att enas om en gemensam ståndpunkt om denna resolution.
Jag vill gärna avsluta - och jag stöder som sagt helhjärtat det spanska ordförandeskapet - med att säga att det är viktigt att arbeta för en gemensam ståndpunkt från EU:s sida och undvika den tidigare splittringen i tre block.
Elmar Brok
Herr talman, herr López Garrido, fru kommissionsledamot! Jag anser att det är viktigt att det genomförs en trovärdig utredning av kränkningarna av internationell humanitär rätt och att det är detta som vi bör inrikta oss på. Slutsatserna måste granskas, men detta gäller båda de berörda parterna i lika hög grad, och även dem som för ett osymmetriskt krig genom att skjuta mot Sderot och andra städer från ett tätbefolkat område, och därigenom väljer slagfält. Detta undersöks på lämpligt sätt, och inga ensidiga slutsatser kommer att dras i det avseendet.
Detta visar även att endast fredliga lösningar kommer att ge varaktiga resultat i Mellanöstern, vilket även gäller för andra jämförbara regioner. Så länge vi inte finner en fredlig lösning och ett varaktigt samförstånd kommer vi aldrig att kunna lösa dessa problem. I det sammanhanget måste även säkerhetsaspekterna när det gäller staten Israel beaktas fullt ut, och dessa aspekter måste tas på allvar, även med tanke på att Israel tar fram nya raketer, vilket är problematiskt.
Jag vill emellertid också påpeka att det är rätt att begära en internationell utredning, även om inte allt kan utredas inom ramen för Goldstonerapporten. Syftet med rapporten är att endast behandla de ockuperade territorierna. Det har påpekats att inte en enda av EU-medlemsstaterna röstade för rapporten i FN:s råd för mänskliga rättigheter. Några lade ned sina röster, några röstade mot den och andra - som Storbritannien och Frankrike - vägrade att delta i omröstningen över huvud taget. Vi måste även ta hänsyn till detta, eftersom resolutionen drevs fram av så ”representativa” stater för mänskliga rättigheter och demokrati som Kuba, Nigeria och Kina. Vi måste tänka på det när vi bedömer den här frågan. Vi måste försvara de mänskliga rättigheterna, men inte på grundval av den här rapporten, vars syfte är att föra ett politiskt krig mot en av sidorna.
Véronique De Keyser
I december 2008 ledde operation ”Cast Lead” i Gaza till cirka 1 500 dödsfall, och de flesta av de dödade var kvinnor, barn och andra civilpersoner. Familjer krossades och skolor bombades. En hel befolkning försattes i panik, instängda och utan möjlighet att undkomma.
Jag befann mig i Gaza tillsammans med några av mina kolleger här i kammaren under den militära operationen, och vi var förbluffade över att en sådan tragedi kunde utspelas mitt framför världssamfundets ögon, utan att leda till en enorm våg av protester. Gaza har inte förändrats sedan dess. Förstörelsen kvarstår och belägringen fortsätter.
Nu har Goldstonerapporten kommit. Herr Brok! Vad är det för skillnad mellan Goldstonerapporten och den resolution som följde efter den? Goldstonerapporten, denna djärva rapport, där det enda kravet är att rättvisa skipas, är det att begära för mycket? De rådande påtryckningarna för att misskreditera rapporten och domare Richard Goldstone är otroliga. Hans namn släpas i smutsen, han kallas antisemit, trots att Israel inte är den enda parten som kritiseras i rapporten. Fatah och Hamas skonas inte heller från kritik.
I dag vill jag därför mycket tydligt klargöra, och jag ber mina ledamotskolleger om ursäkt, att den israeliska regeringen är den enda som har skapat ett slags skräckvälde och utövat censur för att blockera alla uppföljningar av rapporten. Herr Lieberman! Ni är inte här nu, men ni var här i går, och jag vill säga er att parlamentet inte låter sig skrämmas!
Vi vill ha oberoende utredningar i enlighet med internationella standarder, inte militärdomstolar som dömer sina egna soldater. Herr Lieberman, jag vill även säga er att ni inte är välkommen, inte för att ni företräder Israel, utan för att era rasistiska och främlingsfientliga ståndpunkter är oförenliga med de europeiska värdena. Ingen demokratisk stat kan tillåtas bryta mot den internationella rätten utan att behöva rättfärdiga sitt agerande. Parlamentet kommer inte att låta sig skrämmas. Vi kommer helt enkelt att fortsätta att kräva att rättvisa skipas och att tragedin i Gaza utreds, inte på ett hårt sätt, men beslutsamt. I dag ber jag rådet och kommissionen att helt enkelt göra detta. Klargörande och rättvisa, inget annat.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
Herr talman! Goldstonerapporten försöker motsvara det mandat som gavs, dvs. att ”utreda alla kränkningar av internationell rätt och internationell humanitär rätt som kan ha begåtts inom ramen för de militära operationer som genomfördes i Gaza under perioden 27 december 2008-18 januari 2009, vare sig dessa skedde före, under eller efter den perioden”. Och det är exakt vad man har gjort i rapporten - även om det inte bara var Richard Goldstone som utarbetade den, utan även hans två kvinnliga kolleger.
De utredde händelserna i Gaza och kom fram till slutsatser som är minst sagt oroande. De är ytterst oroande eftersom man i de flesta undersökta fallen fann att överträdelser av internationell rätt och internationell humanitär rätt och av Genèvekonventionen verkligen har begåtts av militären i en stat som hävdar att den är den enda demokratiska staten i regionen. Detta är mycket oroande.
Vi får inte tillåta detta. När vi uppmanas att inta en ståndpunkt om den här rapporten är frågan därför inte om vi är för eller emot Israel, för eller emot palestinierna, för eller emot Hamas. Frågan är om vi fördömer kränkningar av internationell rätt, internationell humanitär rätt och Genèvekonventionen, oavsett vem som har begått kränkningarna. Det är den frågan vi måste besvara.
Caroline Lucas
Herr talman! Jag är väldigt glad över att vi äntligen diskuterar Goldstonerapporten i plenum eftersom den är oerhört viktig och EU hittills har varit skamligt tyst i dessa frågor. Det är faktiskt oacceptabelt att rådet fortfarande inte har gett sitt stöd åt rekommendationerna i Goldstonerapporten. Kommissionen säger att den tar rapporten på största allvar, men det räcker inte. Vi vill ha ett uttryckligt stöd. Ordförandeskapet säger att det stöder rapporten, men då måste det stödja den offentligt och uttryckligen, och se till att resten av rådet gör samma sak.
Mot bakgrund av detta måste jag säga att jag är nöjd över att vi i parlamentets resolutionsförslag om FN:s råd för mänskliga rättigheter, som vi kommer att rösta om i morgon, har två mycket starka punkter där vi uppmanar EU:s utrikesrepresentant och medlemsstaterna att uttryckligen kräva att rekommendationerna i rapporten genomförs.
I resolutionen uppmanas de även att aktivt övervaka att rekommendationerna genomförs, genom att samråda med EU:s externa uppdrag och frivilligorganisationer på detta område, eftersom varken de israeliska myndigheterna eller Hamas enligt de uppgifter som vi har tillgång till hittills har tagit sitt ansvar på tillräckligt stort allvar. I Israel har utredningarna av de mål och den taktik som användes under operation Cast Lead genomförts av militära befälhavare eller av militärpolisen, vilket allvarligt äventyrar resultatens oberoende karaktär, och från Hamas-sidan har man fortfarande inte lyckats ta itu med frågan om avskjutningen av raketer mot mål i södra Israel på lämpligt sätt. Mot bakgrund av dessa misslyckanden står det klart att EU bör utöva påtryckningar på FN:s generalsekreterare att ta fram en verkligt oberoende konsekvensanalys.
Avslutningsvis, och med anledning av den pågående humanitära krisen i Gaza, uppmanar jag återigen rådet och utrikesrepresentanten att sätta mycket starkare press på Israel att häva belägringen, som förhindrar återuppbyggandet och förvärrar lidandet.
Michał Tomasz Kamiński
Herr talman! Goldstonerapporten är ytterst obalanserad och orättvis. Den kommer från FN:s råd för mänskliga rättigheter, vars medlemmar omfattar länder som Iran, Nicaragua, Somalia och Libyen. Vilken rätt har dessa länder, där respekten för de mänskliga rättigheterna är lika med noll, att utvärdera Israel, den enda demokratin i Mellanöstern?
Rapporten kommer från en mycket misstänkt källa, som är tvångsmässigt avogt inställd till Israel. Av de 25 resolutioner om mänskliga rättigheter som FN:s människorättsråd har antagit ägnas så många som 20 åt Israel. Inte en enda av dem handlar om de länder som är medlemmar i rådet, länder som, och jag vill verkligen betona detta, visar förskräckligt dåliga resultat på människorättsområdet, från kvinnors rättigheter till valrättigheter.
Jag framhåller att den här rapporten är fullständigt obalanserad. Man försöker i själva verket att frikänna Hamas' terroristaktiviteter. I rapporten sägs ingenting om det grundläggande faktum att tusentals raketer avfyrades mot oskyldiga israeliska medborgare när Israel under de åtta föregående åren vidtog åtgärder i Gazaremsan i eget försvar. Alla länder har rätt att försvara sig mot terrorister. Det gäller även Israel. Det ska också påpekas att 150 brottsutredningar om enskilda israeliska soldaters handlande för närvarande pågår i Israel. Israel har ett fritt parlament och en fri press, som ofta kritiserar sin egen regering och militär. Inget av detta förekommer tyvärr på terroristsidan.
Jag anser därför att denna obalanserade och orättvisa rapport, där vår största allierade i Mellanöstern attackeras på ett skamlöst sätt, inte kan tas på allvar.
Kyriacos Triantaphyllides
Herr talman! Rapporten från domare Richard Goldstone innehåller de allra grövsta bevis på de brott mot och överträdelser av internationell rätt och internationell humanitär rätt som Israel begått mot det palestinska folket. Utredningen innehåller starka indicier på att de israeliska styrkorna har gjort sig skyldiga till allvarliga överträdelser av den fjärde Genèvekonventionen. Det ska också påpekas att den palestinska sidan, även om den kritiseras i rapporten, godtar den internationella rätten och kräver att den tillämpas, medan Israel å sin sida vägrar att göra detta.
Vissa parter försöker undergräva rapporten, men från vårt håll uppmanar vi EU-medlemsstaterna att försvara de principer som styr den internationella rätten och EU. Vi uppmanar dem att stödja diskussionerna om rapporten i FN:s generalförsamling och se till att den vidarebefordras till säkerhetsrådet för slutlig ratificering och att åtgärder vidtas. Rapporten bör även översändas till Internationella brottmålsdomstolen i Haag för granskning. Om EU verkligen vill lösa det palestinska problemet måste vi sluta att tolerera dessa brott, eftersom tolerans tolkas som uppmuntrande och delaktighet.
På grundval av rapportens slutsatser bör man dessutom omedelbart överväga att upphöra med åtgärderna för en fördjupning av förbindelserna mellan EU och Israel och upphäva tillämpningen av bestämmelserna i associeringsavtalet.
Palestinas och Israels folk har all rätt till en framtid och ett liv. Det är vår skyldighet att utöva påtryckningar för att nå en rättvis lösning och fred. Goldstonerapporten bör användas för att blåsa nytt liv i den processen, med målsättningen att nå en rättvis lösning.
Bastiaan Belder
Goldstonerapporten stod i allra högsta grad i centrum för uppmärksamheten förra veckan under arbetsbesöket i Israel av delegationen för förbindelserna med Israel. Delegationen fick detaljerad information om Israels rättsliga utredning under och efter militäroperationen i Gaza, från både militära och civila företrädare. Denna grundliga utredning av landets egna åtgärder motbevisar grundligt Goldstonerapportens fördömande anklagelser mot de israeliska myndigheterna.
Bortsett från Goldstonerapporten tar dessutom den israeliska försvarsmakten alla anklagelser som riktas mot den på allvar och utreder dem grundligt. Här finns det en markerad skillnad mellan den israeliska försvarsmakten och Hamas, den terroriströrelse som bär skulden för Gazaoperationen. När har vi någonsin sett Hamas utreda sitt eget handlande?
Den tillgängliga dokumentationen om Gazaoperationen ger inget utrymme för tvivel om svaret på den frågan. Hamas utsatte avsiktligt palestinska medborgare för ett akut krigshot, även på platser som moskéer. Till skillnad från detta, tänk bara på israelernas avsikter och åtgärder, på skyddet av israeliska liv och israelisk egendom mot Hamas' terroristraketattacker, som har pågått i åratal, och tänk på Israels verkliga omtanke om palestinska liv. Se på alla försiktighetsåtgärder som de vidtog under operationen.
Trots avsikterna med Goldstonerapporten leder denna partiska utredning till att två punkter motiveras: Israels militära operation mot Hamas och att Israel är en demokratisk stat som styrs av rättsstatsprincipen. Man behöver bara besöka Mellanöstern för att inse detta!
Louis Bontes
(NL) Det stod klart redan från början att Israel skulle märkas som förövare och angripande part i Gazakonflikten. Richard Goldstone och hans arbetsmetoder stöds av länder som Egypten och Pakistan, och vi vet hur människorättssituationen ser ut i dessa länder. Den är under alla godtagbara standarder.
I rapporten görs inget omnämnande av de 12 000 raketer som avfyrats mot Israel från Gaza, som utgjorde ett mycket allvarligt hot mot lokalbefolkningen. Israel utövade sin rätt till självförsvar. Det står inte ett enda ord i rapporten om Hamas, eller om det faktum att de använde sina egna medborgare som en mänsklig sköld eller att de använde civila byggnader för att lagra vapen och avfyra raketer. Inte ett enda ord om det. Det står inte ett enda ord om att Hamas' polisväsende en gång ingick i en militär organisation som förde en väpnad kamp mot Israel.
Vi kan bara göra en enda sak med Goldstonerapporten, och det är att slänga den direkt i papperskorgen. Vi bör inte slösa bort mer tid på den. Den är en del av en politisk process. Detta får inte fortsätta. Sätt stopp för denna politiska förföljelse av staten Israel.
Gabriele Albertini
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Den allmänna opinionen är splittrad om Goldstonerapporten.
Den israeliska militären anklagas särskilt för att avsiktligt ha orsakat oräkneliga civilpersoners död under stadsgerillaoperationerna. Detta är en mycket allvarlig anklagelse, där man verkar förbise vissa obestridliga fakta, t.ex. att flygblad spreds i krigszonen för att förklara att hus som innehöll vapen och ammunition skulle kunna träffas, och de telefon- och radiovarningar, även på Hamas' frekvenser, som föregick attacker mot byggnader som identifierats som vapendepåer.
Den så kallade takknackningstekniken användes också. Om luftvapnet efter alla dessa varningar fortfarande identifierade byggnader fulla av människor användes en liten explosion, och framför allt sköts varningsladdningar med högt ljud för att snabbt evakuera byggnaderna.
Den israeliska militären införde varningssignaler för civilbefolkningen i Gaza som ingen annan tidigare hade använt i praktiken. En part som vidtar alla dessa försiktighetsåtgärder kan inte, under några omständigheter, anklagas för att avsiktligt inrikta sig på civilpersoner.
I går, på samma dag, träffade jag två framträdande politiska personligheter: Israels utrikesminister Avigdor Lieberman på morgonen och den palestinska myndighetens president Abu Mazen på kvällen. I båda fallen hölls mötena i en lugn och avslappnad atmosfär, och förhoppningar uttrycktes om att vapnen äntligen kommer att läggas ned till förmån för en fredsprocess efter alltför många årtionden av strider.
Precis som båda regeringarna har begärt måste EU även fortsätta att spela sin balanserade roll som opartisk domare, opåverkad av ideologiska ståndpunkter som bara kommer att hetsa upp båda sidors känslor ytterligare.
Richard Howitt
(EN) Herr talman! I slutet av förra året kom ni och Navi Pillay, FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter, hit till parlamentet och talade om för oss att Goldstonerapporten om människorättskränkningarna på båda sidor i Gazakonflikten var grundlig, objektiv och uppfyllde internationella standarder.
Låt oss därför inte kritisera rapporten alltför hårt. Vi måste agera i stället. Precis som andra talare som yttrat sig i debatten har jag personligen talat med företrädare för den israeliska regeringen och för den palestinska myndigheten, och i Gaza har jag talat med företrädare för den kommission som inrättats av de facto-myndigheten, för att vädja till dem om att samarbeta med Richard Goldstone och genomföra egna trovärdiga och oberoende utredningar för att ställa de som gjort sig skyldiga till överträdelser till svars. Jag talade även med USA:s biträdande utrikesminister Michael Posner när han var här, för att uppmana Israel att göra detsamma.
Till vår kollega från det spanska ordförandeskapet som förbereder sig för omröstningen i FN nu på fredag vill jag säga att ordförandeskapet inte bör eftersträva en enad EU-ståndpunkt till vilket pris som helst. Det förslag som några kommit med om att EU enhälligt ska avstå från att rösta skulle vara en parodi för alla offer för denna fruktansvärda konflikt. Vi måste förhandla fram den bästa möjliga texten, men i så fall hoppas jag att fler än de fem EU-stater som röstade ja förra gången kommer att rösta ja till att fortsätta påtryckningarna.
Denna utredning från FN:s råd för mänskliga rättigheter om påstådda överträdelser av den internationella humanitära rätten bör - precis som Internationella domstolens utslag om separationsregeln från 2004 - behandlas och ha status som ett rättsligt utslag enligt de internationella fördragstexter som de är.
Jag vänder mig starkt emot det som ledaren för den konservativa gruppen har sagt under debatten, när han kallade FN för en ”misstänkt källa”. FN företräder den högsta strävan hos oss alla här på jorden och förtjänar vårt helhjärtade stöd.
Jag vill påpeka att vi här i EU - som har skapats ur krig - anser att ansvariga för krigsbrott måste ställas till svars. När FN:s generalsekreterare rapporterar till säkerhetsrådet om Israels och palestiniernas efterlevnad och säger att ”inget kan fastställas”, så räcker det helt enkelt inte. Dessa påståenden måste fastställas, och EU måste beslutsamt kräva att så sker.
Frédérique Ries
(FR) Herr talman! Syftet med den här debatten är inte att vi ska sätta oss till doms över sådant som vi inte är kvalificerade att bedöma. Vårt syfte, som råkar vara dubbelriktat, är först och främst att klargöra de olika parternas ansvar i Gazakriget, och förutom detta att se mer till framtiden. Det vill säga, vi måste fråga oss vad vi kan göra och säga i dag för att få igång en dialog igen.
Personligen anser jag inte att Goldstonerapporten är konstruktiv i det avseendet. Dessutom - och det är viktigt att vi kommer ihåg det eftersom det är sällsynt - var detta den slutsats som alla EU-länder kom fram till, och inga EU-länder har stött rapporten inför så framstående åklagare och värdiga försvarare av friheter och mänskliga rättigheter som Kina, Pakistan, Saudiarabien, Ryssland och Kuba, för att bara nämna några exempel. Rapporten är mycket omdiskuterad; den är partisk, och vare sig vi tycker om det eller inte kommer den inte att bidra till att vi kan göra framsteg.
Å andra sidan är det upp till Israel att välja att ta sitt ansvar som en demokratisk stat och fullständigt klargöra omständigheterna kring kriget i Gaza. Det är landets militär och diplomatiska och mediemässiga intressen som står på spel - de intressen som den hebreiska staten har kunnat skapa i det förflutna.
Jan Philipp Albrecht
(DE) Herr talman! Det gläder mig att Europaparlamentet har lyckats ta fram en resolution om Goldstonerapporten som har ett relativt brett stöd, utan att bara överföra frågan om konflikten i Mellanöstern till Bryssel. Om vi vill ha kvar chansen till en varaktig fred måste vi lyfta fram de faktorer som enar alla berörda parter i stället för att - vilket några gör - betona källorna till söndring. Källan till enande är den internationella rättens tillämplighet, särskilt den internationella människorätten, i hela världen.
Men precis som parterna i konflikten måste tillåta och stödja en oberoende utredning måste världssamfundet undvika att göra en ensidig bedömning. Därför måste vi också göra det absolut klart att den ensidiga svartmålningen av Israel inte bara är olämplig i den här debatten, utan är olämplig i största allmänhet. De krafter som agerar för att ifrågasätta staten Israels legitimitet måste tydligt tillbakavisas av oss i EU. I stället måste de krafter i Israel som kämpar tillsammans med oss för fred, tolerans och mänskliga rättigheter i Mellanöstern stärkas. Därför måste vi klargöra här och nu att vi anser att de åtgärder för att hindra icke-statliga organisationer i Israel som har vidtagits av regeringsföreträdare som utrikesminister Avigdor Lieberman är oacceptabla. Denna politik skadar Israels folk och därför freden i Mellanöstern.
Charles Tannock
(EN) Herr talman! Goldstonerapporten beställdes av FN:s råd för mänskliga rättigheter, som är översvämmat av Israels fiender, så man kunde knappast förvänta sig en välavvägd analys. Den amerikanska kongressen kallade Goldstonerapporten för ohjälpligt partisk och ansåg att den varken var värd ytterligare övervägande eller var legitim. I rapporten nämns inte heller Hamas' terrorism, och man bortser från att Israel för närvarande utreder 150 anklagelser om tjänstefel och kommer att åtala dem som har gjort sig skyldiga till brott.
Men bakom kontroverserna om rapporten döljer sig en mänsklig tragedi, tragedin för de palestinier som längtar efter en återhållsam och omutlig ledare som ger dem fred, säkerhet och välstånd genom en uppgörelse med Israel. Vi får inte heller glömma bort den tragedi som drabbat civilbefolkningen i södra Israel, som obarmhärtigt har varit målet för Hamas' jihadfanatiker som gömde sig i deras skolor eller avfyrade sina dödliga raketer.
ECR-gruppen fortsätter att föra fram tvåstatslösningen som det enda sättet att nå en långsiktig och varaktig lösning på konflikten i Mellanöstern, men Goldstonerapporten gör ingenting för att vi ska komma närmare det målet.
Helmut Scholz
(DE) Herr talman! För mig som tysk och vänsterpolitiker är Israels rätt att existera, landets rätt att skydda sitt folk och insatserna för att främja ett så nära samarbete med Israel som möjligt en politisk självklarhet. Jag anser dock att det är oacceptabelt att 1,5 miljoner palestinier i åratal vid det här laget har levt i det största utomhusfängelset i världen som gisslan för en missriktad politik. Alla som känner till att över 44 procent av barnen under 14 års ålder bor på Gazaremsan kommer att inse vilket farligt arv denna politik har skapat inför framtiden. Det står klart att det är meningen att kriget 2008 och den omänskliga politiken gentemot civilbefolkningen ska glömmas. Därför efterlyser vi en utredning och gottgörelse.
Att inta en relativistisk inställning till kränkningarna av den humanitära och internationella rätten och bevilja förövarna undantag från straff kommer bara att leda till nya självmordsattacker och krig, och våldsspiralen kommer att fortsätta. EU får inte fortsätta att blunda för detta. Genomförandet av Goldstonerapporten, även inom ramen för FN:s generalförsamling, måste därför förbli EU:s uppgift.
Lorenzo Fontana
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! FN:s råd för mänskliga rättigheter har antagit Goldstonerapporten med en överväldigande majoritet.
Alltför många länder av dem som utgör denna stora majoritet - Kina, Saudiarabien, Pakistan - gör oss emellertid betänksamma och oroliga över människorättsrådets sammansättning. Vi undrar när vi läser att det är dessa länder, som inte direkt föregår med gott exempel på människorättsområdet, som uppmanar Israel och Hamas att genomföra grundliga utredningar av de människorättskränkningar som begicks under operation Cast Lead.
Vi tänker inte ta parti för någon av de stridande parterna, utan föredrar i stället en välavvägd bedömning, samtidigt som vi lyfter fram behovet av att garantera Israels säkerhet inom de egna gränserna och den israeliska och den palestinska statens rätt att existera. Vi ger uttryck för vårt motstånd mot användningen av våld, terrorism och krig för att lösa konflikter.
Vår kristna kultur och vår syn på mänskligheten och historien ger oss anledning att hoppas att alla kränkningar som har begåtts kommer att bestraffas på ett fast och välavvägt sätt.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Jag har vid fler än ett tillfälle sagt att man aldrig kan bygga upp en framtid om man inte kan erkänna sitt förflutna. Detta gäller sannerligen för konflikten i Mellanöstern.
Jag har hört mycket kritik mot Richard Goldstones rapport här. Jag känner Richard Goldstone från den tid när han var en framstående medlare, som har genomfört och lett många utredningar i Sydafrika. Enligt min åsikt är Richard Goldstone ett perfekt exempel på en person som kan lägga korten på bordet för att komma närmare en försoning. Det sätt som rapporten mottagits på tyder tyvärr på att ingen försoning har skapats och att polariseringen tvärtom verkar ha ökat. Det är därför rapporten helt enkelt har ignorerats.
Israel har ignorerat rapportens slutsatser, men samtidigt har landet faktiskt erkänt att det gjorde misstag genom att betala ut ersättning till FN för de skador som vållats och genom att åtala medlemmar ur militären. Den palestinska sidan har däremot inte tagit några sådana steg. Jag undrar om den undersökningskommission som har inrättats i Ramallah över huvud taget är i stånd att genomföra en grundlig utredning i Gaza.
Nästa fredag kommer ett möte att hållas i FN, och jag hoppas innerligt att vår nya utrikesrepresentant kommer att lyckas nå en enad och tydlig EU-ståndpunkt. Vi måste under alla omständigheter respektera de mänskliga rättigheterna och båda parters rättigheter. Om vi kan nå den enigheten på fredag kommer det att glädja mig stort, och då kanske en lösning i Mellanöstern kommer att vara inom räckhåll.
Olga Sehnalová
(CS) Det är alltid vilseledande att jämföra siffror som döljer enskilda människors öde. Operation Cast Lead orsakade över tusen offer bland Gazas invånare, jämfört med 13 offer inom den israeliska armén. Behöver vi veta något mer innan vi sluter oss till vem som är den skyldiga parten och vem som är offret i detta krig? Jag anser att vi absolut behöver veta mer än så. Det är t.ex. bra att veta att efter 2006 avfyrades tusentals raketer från Gazaremsan mot civilbefolkningarna i israeliska städer, och de sköts från tätbefolkade områden och helt klart även från offentliga byggnader. Vi bör ställa oss ytterligare frågor. Hur kan en stat försvara sina medborgare i en sådan situation? Är det möjligt för en armé att kämpa mot terrorister som använder civilpersoner som mänskliga sköldar? Om så är fallet, är det då möjligt att undvika att civilpersoner blir offer? Vad gjorde världssamfundet för att förhindra denna form av terrorism? Varierar inte standarderna avsiktligt när det gäller efterlevnaden av de mänskliga rättigheterna? Att finna svar på dessa allvarliga frågor är en utmanande uppgift för EU:s gemensamma utrikespolitik. Syftet med politiken bör vara att bidra till dialog, bygga upp ett förtroende och tålmodigt söka efter en varaktig och fredlig lösning för hela Mellanöstern. En fördomsfri utredning av alla omständigheter kring och även de omständigheter som föregick konflikten i Gaza kan vara ett steg i rätt riktning.
Niccolò Rinaldi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Goldstonerapporten är ämnad att bli en milstolpe, och rapportens eventuella framtida följder kanske inte har övervägts ännu, bland annat när det gäller bekräftelsen av den internationella rätten, något som ligger oss liberaldemokrater särskilt varmt om hjärtat.
Vi välkomnar rapportens krav på att ersättning ska betalas till de civila offren för en ojämn konflikt och att Internationella brottmålsdomstolen ska behandla alla fall där parterna inte genomför verkligt oberoende och opartiska utredningar, vilket många israeliska människorättsorganisationer begärde i januari i år. Dessa fakta kan till och med skada en stat som Israel, som verkar ha slutat att hämta sin inspiration från den kloka humanismen i den storslagna hebreiska kultur som vi alla härstammar ifrån.
Sanningen är att våld är och förblir en ödesdiger politik. Hizbollah är starkare efter attacken mot Libanon, och Hamas är starkare i dag i Gaza. Alla som har besökt Gaza efter konflikten kan vittna om folkets enorma lidande. Vi européer måste även i dag, och särskilt till Gaza, säga att vi måste behålla vår mänsklighet!
Frieda Brepoels
(NL) Jag anser att Goldstonerapporten tydligt har visat att både Israel och Hamas har gjort sig skyldiga till kränkningar av de mänskliga rättigheterna under kriget i Gaza. FN har redan två gånger uppmanat båda parterna att genomföra oberoende utredningar, men 14 månader senare avfärdar de fortfarande denna uppmaning.
Jag frågar också mig själv varför EU inte försvarar den internationella rätten. Varför tillåter EU att straffriheten får råda i denna region? EU kommer att förlora all trovärdighet när det gäller vår respekt för den internationella rätten om vi inte protesterar mot dessa krigsbrott. Goldstonerapporten handlar inte om Israels säkerhet. Den handlar om allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Det finns därför inga tänkbara argument för att inte genomföra rapportens rekommendationer.
Jag uppmanar inte bara EU:s utrikesrepresentant, utan även medlemsstaterna, att göra allt som står i deras makt för att garantera en ordentlig uppföljning på plats. Trots allt är detta det enda sättet för oss att ge återupptagandet av fredsförhandlingarna någon chans till framgång.
Peter van Dalen
(NL) Denna rapport är ensidig. Stark kritik riktas mot Israel eftersom landet, bland många andra saker, sköt mot ekonomiska och civila mål. Hamas missbrukade emellertid dessa byggnader. Tyvärr har Richard Goldstone inte funnit det lämpligt att utreda om så verkligen var fallet. Han har därför underlåtit att undersöka vad Hamas gjorde fel och har följaktligen slagit Israel på fingrarna. Detta inger inget förtroende för rapporten, eftersom det finns andra källor som hävdar att Hamas verkligen förskansade sig på sjukhus, i ambulanser och i civila byggnader.
Jag ska avsluta med en positiv anmärkning. Goldstonerapporten innehåller många anklagelser, och de måste utredas. Den israeliska regeringen har helt rätt tagit initiativ i detta avseende och har inlett en brottsutredning. Detta är välkommet. Ändå fruktar jag att vi kommer att få vänta länge på att Hamas visar samma grad av självrannsakan.
Patrick Le Hyaric
(FR) Vare sig vi tycker om det eller inte så har Goldstonerapporten stötts av FN:s generalförsamling, och jag förstår inte varför det skulle finnas dubbla måttstockar när det gäller internationell rätt. Internationell rätt är just internationell rätt, och i Goldstonerapporten används begreppet ”krigsbrott”, vilket alla dessutom själva kunde se på tv-skärmarna. Till och med israeliska soldater har vittnat om att de fick order om att skjuta mot civila.
Under dessa omständigheter måste EU och Europaparlamentet skapa de nödvändiga förutsättningarna för att garantera att den israeliska regeringen följer den internationella rätten, genom att upphäva artikel 2 i associeringsavtalet mellan EU och Israel som en sanktion om så blir nödvändigt. I denna artikel fastställs att ”förbindelserna mellan de två parterna måste grundas på respekt för de mänskliga rättigheterna och för demokratin”. Så enkelt är det; det måste bara tillämpas.
EU måste därför klargöra att det är beslutet att hänföra frågan till Internationella brottmålsdomstolen om inget görs, i linje med den rekommendation som görs i Goldstonerapporten. Avslutningsvis måste Europaparlamentet bestämma sig i en absolut grundläggande fråga. Vill vi ha en harmonisk värld där rättvisa och fred äntligen härskar obestritt, eller vill vi ha den djungelns lag som maktpolitiken är? Vi måste ta vårt ansvar inför Europas och hela världens folk.
Morten Messerschmidt
(DA) Herr talman! Den här frågan - Goldstonerapporten - är ett ytterst pinsamt kapitel i FN:s historia. Vem kan anständigtvis diskutera frågan om kriget i Gaza utan att även tala om de tusentals Qassamraketer som har regnat ned över Israels fredliga medborgare i åtta års tid? Vem kan anständigtvis diskutera den här frågan utan att nämna de hundratals tunnlar som finns mellan Egypten och Gaza och andra områden, som man smugglar vapen igenom för att skada judiska intressen i Israel? Vem kan anständigtvis skriva en rapport som den här utan att nämna att Israel har ett välfungerande rättssystem, medan inte en enda av mördarna och terroristerna i Palestina någonsin har ställts till svars för sina brott? Svaret på alla tre frågorna är domare Richard Goldstone. Detta är skandalöst! Det är pinsamt för FN-systemet, och genom att ha den här debatten i parlamentet gör vi det till en pinsam affär även för EU.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! När jag lyssnar till debatten är det svårt att veta vilken rapport som en del av talarna har läst. Det är sannerligen inte den jag har läst.
Israel förnekar Europaparlamentet dess demokratiska rätt att sammanträffa med ledamöter av det palestinska lagstiftande rådet i Gaza och vägrar våra utrikesministrar tillträde. En person som tillhörde Hamas militanta grupp har mördats, med all sannolikhet av israeliska agenter som har använt förfalskade EU-pass, vilket innebär att de bryter mot Irlands, Storbritanniens, Frankrikes, Tysklands och Dubais suveränitet. Israel behandlar oss med förakt, vilket inte är särskilt förvånande med tanke på att landet ostraffat fortsätter att kränka miljontals palestiniers rättigheter.
Eldprovet för vårt åtagande gentemot de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen är vårt svar på Goldstonerapporten, där man drar slutsatsen att belägringen av Gaza utgör en kollektiv bestraffning av befolkningen och att syftet med operation Cast Lead var att hjälpa fram denna politik. Man fann bevis för uppsåtlig tortyr, omänsklig behandling och avsiktligt orsakande av stort mänskligt lidande. Rapporten innehåller en rekommendation om att frågan bör hänvisas till Internationella brottmålsdomstolen och att kvartetten bör kräva att rättsstatsprincipen upprätthålls.
Jag stöder Richard Goldstones uppmaning till de medlemsstater som är parter till Genèvekonventionen, inklusive Irland måste jag påpeka, om att vidta straffrättsliga åtgärder i nationella domstolar mot påstådda förövare av krigsbrott.
Jag vill bara korrigera en sak innan jag slutar, eftersom det upprepade gånger har hävdats under debatten att det inte står något i rapporten om att Hamas har avfyrat raketer in i Israel. På sidan 31 i rapporten talas det emellertid om effekterna av raketer och granatattacker från palestinska väpnade grupper på civila i södra Israel.
Hannu Takkula
(FI) Herr talman! Som medlemmar i EU måste vi minnas EU:s värden. De är demokrati, mänskliga rättigheter och yttrandefrihet, och vi måste följa dem i alla sammanhang.
Syftet med Goldstonerapporten var att genomföra en opartisk utredning, men det misslyckades man tyvärr med. Detta erkänns av alla parter som har satt sig in i rapporten, och det är också uppenbart om man ser på rapportens källmaterial.
Vi måste även minnas att hela den här historien drogs igång av länder som Kuba, Pakistan, Egypten och Saudiarabien, som inte erkänner samma värden som EU och Israel.
Jag är chockerad över de kommentarer som Proinsias De Rossa och Véronique De Keyser gjorde här. Jag undrar faktiskt vilken rapport ni har läst. Om ni vet något, vilket ni gör, om inbördeskriget mellan Hamas och Fatah, och om hur många människoliv som har förintats under det kriget, måste ni hålla med om att vi måste agera för att bidra till en process där palestinierna finner ledarskap och ett gemensamt budskap och börjar bygga upp sitt eget land, och inte bara förstöra det och även det israeliska demokratiska samhället, genom att skjuta raketer mot det.
Jag vill säga att den här rapporten tyvärr är en skamfläck i FN:s historia. Vi européer bör också minnas att Ghilad Shalit, en europé, fransman och israelisk soldat, fortfarande är Hamas' fånge, och vi måste kräva att han friges. Det är det första steget vi bör ta.
Geoffrey Van Orden
(EN) Herr talman! De bland oss som är Israels vänner kan mycket väl ha ifrågasatt många aspekter av Israels ingripande i Gaza, men inte Israels rätt att försvara sig och vidta effektiva åtgärder mot dem som planerar och utför terrorismhandlingar mot landet.
Jag hyser en enorm medkänsla med det vanliga palestinska folket, men de har i 60 år svikits av dem som hävdar att de leder folket och dem vars yrke är terrorism.
Det stod klart redan från början att en rapport som kommer från FN:s suspekta råd för mänskliga rättigheter - och det, herr Howitt, var vad ledaren för vår grupp kritiserade, inte FN, och jag är rädd för att ert futtiga partiargument var ganska pinsamt - skulle bli ett ensidigt fördömande av Israel. Rapporten innehåller långtgående krav på Israel, men det sägs inte mycket om Hamas. Man kräver inte ett slut på terrorismen och attackerna mot Israel, utan uppmanar bara de så kallade palestinska väpnade grupperna att avstå från attacker mot israeliska civila och försöka undvika att skada palestinska civila.
Ingenstans i den här 554-sidiga rapporten finner jag konstruktiva, positiva förslag för att nå varaktig fred och stabilitet. I stället finner vi att retoriken kring de mänskliga rättigheterna och Internationella brottmålsdomstolens instrument utnyttjas för att attackera Israel, och jag måste säga att en sådan förvrängning inte gör FN heder.
Alexandra Thein
(DE) Herr talman! Ingen av parterna i konflikten har hittills uppfyllt FN:s krav på en trovärdig och oberoende utredning av anklagelserna i Goldstonerapporten. Det är beklagligt, särskilt för Israels del. Oavsett hur kontroversiell Goldstonerapporten skulle kunna vara har varje stat som kallar sig en demokratisk rättsstat en skyldighet att låta sådana allvarliga anklagelser genomgå en oberoende utredning. Det räcker inte med en intern militär utredning av den israeliska armén, som själv är misstänkt.
Om EU tar sina egna principer om respekt för mänskliga rättigheter och internationell rätt på allvar måste unionen öka trycket på båda sidor, även inom ramen för sina bilaterala förbindelser, och kräva att den efterlysta utredningen om möjliga kränkningar av internationell rätt och mänskliga rättigheter genomförs enligt rättsordningens principer. Krigsförbrytelser måste bestraffas enligt internationell rätt, vilket många gånger har anförts här. Om nödvändigt ska åklagaren vid Internationella brottmålsdomstolen genomföra utredningen med utgångspunkt i artikel 12.3 i Romstadgan. Oavsett Goldstonerapporten finns det dock för närvarande inga skäl till att fortsätta belägringen av Gaza.
Miroslav Mikolášik
(SK) I Goldstonerapporten, vars slutsatser och rekommendationer är ämnet för debatten, ignoreras Israels rätt till självförsvar. Fjolårets ingripande av Israel i Gazaremsan var en hård åtgärd. Personligen tycker jag synd om de drabbade och deras familjer. Vi får dock inte glömma bort att det var ett slutligt svar på år av palestinska attacker mot ett tätbefolkat israeliskt område.
Hamas tillkännagav nyligen att de är redo att inleda en dialog med det internationella samfundet, inklusive EU och USA. Jag vädjar starkt om att vi inte ska överväga något sådant förrän Hamas entydigt erkänner Israels rätt att existera och avstår från våld. Vi har medlidande med offren för denna långvariga konflikt, men det är viktigt att ha en pålitlig palestinsk motpart i fredsförhandlingarna. Det innebär en legitim, pålitlig och ansvarskännande företrädare för det palestinska folket. Fram till dess är det ett slöseri med tid att producera ytterligare hundratals sidor av internationella rekommendationer.
Jag vill även betona Egyptens roll, som måste agera kraftfullt för att förhindra att hjälp når terroristerna i form av vapen som smugglas in genom underjordiska tunnlar till Gaza.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Herr talman! I Goldstonerapporten slår man huvudet på spiken. Strategin att behandla båda sidor på lika villkor leder ingen vart. En rad förbrytelser har begåtts och fortsätter att begås i Gaza. Där finns fattigdom, elände och skriande brist på respekt för det palestinska folkets mänskliga rättigheter. Det finns vittnen till detta. Det finns rapporter från Röda korset, Världsbanken och Europarådet om förbrytelserna mot palestinierna, om den ekonomiska utarmningen och om de omänskliga levnadsförhållandena i Gaza.
Vi får inte låtsas som ingenting. Mänskligheten har bevittnat våldshandlingar mot palestinierna under flera år nu. Den israeliska krigsmaskinen har obarmhärtigt slagit omkring sig under förevändning av självförsvar. Det palestinska folket lider.
Vi fördömer även helhjärtat morden på civilister i Israel. Det innebär dock inte att Israel har rätt att i självförsvar fortsätta begå en störtsjö av förbrytelser mot palestinierna. Det ger inte Israel ett alibi för sådana kriminella handlingar.
Självfallet är vi inte allmänna åklagare. Samtidigt ska vi inte ikläda oss rollen av Pontius Pilatus. Vi kan inte två våra händer och låta blodbadet fortsätta utan att Israels förbrytelser straffas. Genom att vilja vara hänsynsfulla och avstå från att agera ger vi straffriheten fria tyglar. Vi låter förövaren gå fri och behandlar offret med likgiltighet. Vi låter nävrätten råda.
Michael Theurer
(DE) Herr talman! I Goldstonerapporten beskrivs kränkningar av de mänskliga rättigheterna från båda sidor. Mer än 1 400 offer i Gazaremsan är självklart för många. Jag är dock även säker på att inget militärt svar skulle ha kommit om inte raketattackerna på Israel hade ägt rum. Under ett besök i landet av delegationen för förbindelserna med Israel insåg vi att Israel inte tar lätt på militära åtgärder. Huvudanklagelsen i Goldstonerapporten, att Israel avsiktligen och kontinuerligt angrep civilister, håller inte. Frågan om i vilken omfattning Hamas använde civilister som sköldar har inte tillräckligt utretts. I rapporten nämns dock att den israeliska armén varnade för angreppen genom telefonsamtal och flygblad. Hamas gjorde inget liknande i samband med raketattackerna mot Israel.
Vi måste även ställa frågan om FN självt gjorde tillräckligt i Gaza, exempelvis för att förhindra att Hamas' raketer avfyrades i närheten av FN:s anläggningar. Jag anser inte att Goldstonerapporten utgör grund för ytterligare terroristangrepp på Israel - de berättigas inte genom den. Inte heller kanske den driver frågan vidare. Det står dock klart att vi i Europaparlamentet måste kräva att de mänskliga rättigheterna respekteras och uppmana båda sidor att återgå till fredsprocessen.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Herr talman! Richard Goldstones arbete demoniseras i Israel och har fullständigt misskrediterats hos allmänheten. På samma gång riktas en hätsk förtalskampanj mot människorättsförsvarare, särskilt New Israel Fund, en stiftelse som finansierar de viktigaste israeliska människorättsorganisationerna, och i synnerhet mot dess ordförande Naomi Chazan, tidigare ledamot av Knesset, en akademiker och intellektuell som är känd för sitt engagemang för kvinnors rättigheter och fred.
Tretton fredsgrupper, bland andra Bethlehem och Breaking the Silence, är utsatta för en formlig häxjakt. EU måste ge ett orubbligt stöd till människorättsförsvarare i alla länder, naturligtvis inklusive Israel, vars straffrihet är en förolämpning mot demokratiska värderingar. EU måste skydda Israel mot dess egna demoner.
Robert Atkins
(EN) Herr talman! Båda sidor bär sin del av skulden, men Israel överreagerar i fråga om denna rapport och Operation Cast Lead. Richard Goldstone är en respekterad domare med mycket stort anseende, och han är jude. Det finns säkert brister i rapporten, men Israel måste medge att kritikens kärna grundas på fakta. Det räcker att lyssna till israeliska soldater som i organisationen Breaking the Silence erkänner sitt tvivelaktiga agerande.
Israel har som ett resultat av denna undersökning tvingats erkänna användningen av vit fosfor, så varför har det inte genomförts någon verklig utredning om vissa av deras soldaters agerande, vilka har medverkat i möjliga krigsförbrytelser? Palestinska lagstiftande rådet (PLC) har erkänt sina överträdelser, men Israel måste i denna fråga och när det gäller de nyligen genomförda lönnmorden i Dubai upphöra med sin arrogans och erkänna förnuftiga och anständiga människors oro världen över.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Det verkar som om de tre nyckelorden i denna debatt är ”oberoende”, ”lika” och ”neutral”. Det behövs en oberoende utredning av de påstådda kränkningarna av mänskliga rättigheter. De som står bakom dessa kränkningar måste på lika villkor fördömas, och framför allt behövs en kraftfull neutral röst som kan medla i denna olyckliga konflikt, något som tyvärr saknas för närvarande eftersom de allra flesta inflytelserika länders ståndpunkter är rätt välkända.
Jag anser att den höga representanten eller EU:s ständige ordförande här har ett gyllene tillfälle att bli denna neutrala röst, i stil med vad George Mitchell gjorde i Nordirland, vilket ledde till att vi nu har fred och att människor som sköt och dödade varandra i åratal nu sitter i samma regering. Den höga representanten har samma möjlighet att bli den neutrala, oberoende och rättvisa röst som det råder så stor brist på.
Diane Dodds
(EN) Herr talman! Får jag be Seán Kelly att klargöra; jag är säker på att han gärna gör det. Partiet som jag företräder i Nordirland sitter verkligen i regeringen, men det har varit ett fullkomligt fredligt parti och har inte skjutit eller dödat någon.
Det har däremot IRA och deras politiska företrädare gjort.
Diego López Garrido
Herr talman! Debatten har varit mycket skiftande och har berört inte bara själva Goldstonerapporten utan även den tidigare situation som föranledde rapporten.
Vi kan för ordförandeskapets räkning upprepa att Goldstonerapporten är en referenspunkt. Detta har både rådet och Kristalina Georgieva för kommissionen sagt. Jag tackar henne för hennes anförande. Det är en tillförlitlig rapport, den verkar objektiv och pekar på förekomsten eller möjliga förekomsten av ytterst allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna från olika parter i konflikten.
EU får inte stå likgiltigt inför innehållet i Goldstonerapporten. EU får inte stå likgiltigt inför en rapport där möjligheten av mycket allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna på ett objektivt och tillförlitligt sätt målas upp.
Vi anser därför att förslaget med utgångspunkt från rapporten, nämligen att genomföra oberoende och trovärdiga utredningar, är det bästa sättet att reagera på rapporten, en viktig rapport som bör beröra samtliga av oss. Den bör tvinga fram en reaktion från de av oss som i linje med EU och parlamentet tror på de mänskliga rättigheterna och är övertygade om behovet av att försvara dem. Den bör därför tvinga oss att reagera på de ytterst allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna som har ägt rum i detta fall.
Debatten om rapporten kommer att äga rum, och vi anser att denna debatt i FN bör stödjas. Den ska också debatteras i FN:s råd för mänskliga rättigheter. Vi kan tala om att Internationella brottmålsdomstolen arbetar med och undersöker detta. Jag anser att EU därför bör inta en konstruktiv, samordnad ståndpunkt när det gäller de ytterst allvarliga frågor som tas upp i Goldstonerapporten. Detta är också vad rådets ordförandeskap kommer att göra.
Kristalina Georgieva
Herr talman! Låt mig först tydligt slå fast att kommissionen genomgående och med kraft har uttryckt sin ytterst stora oro över den humanitära situationen i Gaza. Min företrädare, Louis Michel, besökte Gaza direkt efter Operation Cast Lead. Han bevittnade med egna ögon kränkningar på båda sidor och protesterade mot dessa.
Vi i kommissionen är måna om att två frågor alltid ska stå högt på vår dagordning. För det första: behovet av fullständig respekt för internationell humanitär rätt av alla parter. För det andra: behovet av att se till att de humanitära hjälpinsatserna faktiskt kan nå befolkningen i Gaza.
Sedan konflikten i januari förra året har EU klargjort att vi noga kommer att följa utredningarna om påstådda kränkningar av internationell humanitär rätt. Kommissionen har betonat och fortsätter att betona vikten av ansvarighet och kamp mot straffrihet för kränkningar av internationell rätt.
Inom ramen för fredsprocessen i Mellanöstern är respekten för mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt kanske viktigare än någonsin.
För att EU ska vara en trovärdig aktör i fredsprocessen är det nödvändigt att visa att unionen tillämpar sina grundläggande värderingar i alla sammanhang och att EU konsekvent alltid och i alla frågor följer internationell rätt. Låt mig på nytt upprepa mitt stöd för ordförandeskapets hållning att en gemensam EU-linje i Goldstonefrågan skulle vara ett mycket viktigt steg i denna riktning.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under nästa sammanträdesperiod.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Corina Creţu  
Goldstonerapporten avser en ytterst kontroversiell situation som ger upphov till starka känslor. Eftersom sammanstötningarna i december 2008 och januari 2009 mellan den israeliska armén och palestinska militanta grupper i det Hamasdominerade Gaza orsakade lidande på båda sidor, är det svårt för rapporten att vinna erkännande från de inblandade parterna. Oavsett parternas ståndpunkt om Goldstonerapporten hoppas jag att den inte kommer att användas som en förevändning för att obstruera diskussioner inriktade på att lösa det palestinska problemet på ett fredligt sätt för gott. Regionens prioritering är att återuppta fredsförhandlingarna, vilket som tidigare kommer att involvera både EU och Förenta staterna. Lösningarna måste innebära att staten Israel garanteras fortsatt existens i regionen och att palestinierna ges garantier för ett värdigt liv i sin egen livskraftiga, demokratiska och oberoende stat. EU måste vara redo att axla ett större ansvar i denna process för att etablera normala förbindelser mellan Israel och Palestina. Jag anser att vi måste hålla det viktigaste budskapet i Goldstonerapporten i minnet: inget kan berättiga att försvarslösa människor lider, och dialog är att föredra framför konfrontation och våld för att göra slut på denna situation.
Andreas Mölzer  
Den 5 november 2009 antog FN:s generalförsamling Goldstonerapporten och godkände resolution 64/10. I dessa dokument uppmanades både Israel och palestinierna att inom tre månader utreda möjliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna under Gazakonflikten. Olyckligtvis har varken Israel eller palestinierna hittills lystrat till denna uppmaning. Det är väldigt synd, eftersom det i Goldstonerapporten finns en mycket lång lista på båda sidors ogärningar och förbrytelser. Under de tre veckor som angreppen varade gjorde sig Israel enligt rapporten skyldigt till allvarliga kränkningar av internationell rätt. Civilister anfölls urskillningslöst och hus bombades. Användningen av fosforbomber, som fördöms av det internationella samfundet, har också nämnts. Enligt rapporten använde palestinierna å sin sida raketer och granater för att avsiktligt döda civilister. Anklagelserna är så pass allvarliga att det är absolut nödvändigt att de skyndsamt utreds. Eftersom FN:s säkerhetsråd har förkastat Goldstonerapporten kan man inte utgå ifrån att dess rekommendation att hänvisa saken till Internationella brottmålsdomstolen (ICC) i Haag kommer att följas. Jag uppmanar därför den nya höga representanten för utrikes frågor och säkerhetspolitik, Catherine Ashton, att för EU:s räkning utöva starka påtryckningar på båda parter i konflikten och uppmana dem att granska förbrytelserna.
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein  
Herr talman! Richard Goldstones rapport presenteras internationellt som ett objektivt dokument om operationen i Gazaremsan under vintern 2009. Enligt olika källor har den dock inte utarbetats på ett sätt som skulle göra det möjligt att hänvisa till den med rent samvete Jag vill ta upp flera aspekter som ambassadör Dore Gold presenterade under en debatt med Richard Goldstone vid Brandeis University, och vilka har betonats av Israels utrikesministerium.
Det tycks som om uppdragets medlemmar redan före uppdraget hade uttryckt åsikter om konflikten, och när de befann sig i Gazaremsan åtföljdes de av företrädare för Hamas. I deras närvaro intervjuades även vittnen. Richard Goldstone var inte tillräckligt noggrann när han bedömde bevisningen. Det verkar också orättvist att de israeliska myndigheternas uttalanden som citeras i rapporten inte betraktas som tillförlitliga, medan Gazamyndigheternas och Hamas ståndpunkt inte betvivlas av uppdragets medlemmar.
Mot bakgrund av denna kritik mot Goldstonerapporten uppmanar jag kommissionen och Europaparlamentet att se till att den europeiska allmänheten får tillgång till båda sidors argument när det gäller situationen i Gazaremsan. För EU är det viktigt att de ekonomiska förbindelserna med Israel är så bra som möjligt. Därför är det desto viktigare att vi kan bygga våra förbindelser på ömsesidigt förtroende. Att endast förlita sig på Goldstonerapporten kommer inte att bidra till detta.
