Årlig debatt om framsteg som gjorts på området för frihet, säkerhet och rättvisa (artiklarna 2 och 39 i EU-fördraget) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om
en muntlig fråga till rådet från Jean-Marie Cavada för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor om den årliga debatten 2007 om framsteg som gjorts på området för frihet, säkerhet och rättvisa (artiklarna 2 och 39 i EU-fördraget) - B6-0006/2008), och
en muntlig fråga till kommissionen från Jean-Marie Cavada för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor om den årliga debatten 2007 om framsteg som gjorts på området för frihet, säkerhet och rättvisa (artiklarna 2 och 39 i EU-fördraget) - B6-0007/2008).
Gérard Deprez
suppleant för frågeställaren. - (FR) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Som ni vet förs dagens debatt i ett sammanhang som präglas av två grundläggande faktorer.
Den ena behöver jag knappast påminna er om: tidsplanen. I bästa fall har vi 16 verksamhetsmånader innan Europaparlamentets nuvarande mandatperiod tar slut. Eftersom vi har en så snäv tidsram så förstår ni säkert att vi under den tid som är kvar måste komma överens om de ärenden vi hoppas på att kunna slutföra. Vi kan inte göra allt - vi blir tvungna att välja och hålla fast vid vårt beslut.
Den andra faktorn är ännu viktigare från vår synpunkt, nämligen att det planerade ikraftträdandet av det nya fördraget, vilket ni vet lika väl som vi, kommer att innebära stora strukturella förändringar inom vårt behörighetsområde. Jag vill särskilt nämna avskaffandet av den artificiella uppdelningen mellan åtgärderna i den första pelaren och åtgärderna i den tredje pelaren, vilket i synnerhet kommer att leda till införandet av medbeslutande samt att åtgärder som hittills i huvudsak har varit förbehållna rådet och fallit utanför EG-domstolens behörighetsområde kommer att underställas verklig juridisk kontroll.
Därför hoppas jag att ni förstår att vi är otåliga att få se det nya fördraget träda i kraft så snart som möjligt eftersom det representerar både ett stärkande av den demokratiska kontrollen och ett stärkande av medborgarnas rättigheter. Jag hoppas också att ni mot bakgrund av dessa två kriterier, det vill säga stärkandet av den demokratiska kontrollen och stärkandet av medborgarnas rättigheter, förstår vår principiella tveksamhet inför att behandla känsliga frågor enligt det nuvarande fördragets regelverk när dessa frågor snart kommer att kunna behandlas enligt bestämmelserna i det nya fördraget.
Denna principiella förbehållsamhet är högst påtaglig. Den är djupt rotad och har ett brett stöd hos de flesta politiska grupperna både i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor och rent allmänt i vår församling. Samtidigt som den är djupt rotad är denna förbehållsamhet också, i alla fall just nu, mycket genomtänkt. Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot! Vi är inte särskilt förtjusta i den vanvettiga avsikten att skjuta upp åtgärderna i viktiga frågor som har uppnått mognad och vars angelägenhet det inte råder något tvivel om.
Tvärtom är vi villiga att genom verklig dialog försöka nå någon sorts ”gentlemen's agreement” som skulle ge alla våra institutioner de garantier de anser vara nödvändiga. Vi anser att det borde vara möjligt att nå en överenskommelse snarast möjligt om någon form av interinstitutionellt lagstiftningsprogram för 2008 och första halvan av 2009, vilket skulle innehålla ett begränsat antal gemensamma prioriteringar när det gäller känsliga frågor, innebära ömsesidiga åtaganden och göra det möjligt för oss att dra nytta av de positiva bestämmelserna i det nya fördraget innan de har vunnit laga kraft.
Parlamentet har redan antytt en möjlig metod för att bemöta denna begäran under den omröstning som hölls vid det senaste plenarsammanträdet i Strasbourg om omarbetandet av Europols tjänsteföreskrifter och uppdrag. Med en överväldigande majoritet bestående av 537 röster antog parlamentet ett ändringsförslag där det fastslogs att detta beslut skulle ses över inom sex månader efter Lissabonfördragets ikraftträdande.
Naturligtvis är detta ensidiga ändringsförslag inte bindande, även om det antogs med en överväldigande majoritet. Som ni säkert förstår är det dock en mycket tydlig manifestering av vår politiska vilja att öppna för en diskussion och hitta lösningar. Det är i denna anda som vårt utskott bekräftar både sin beslutsamhet och sin tillgänglighet för en verklig interinstitutionell dialog.
Dragutin Mate
rådets ordförande. - (SL) Jag är glad över att vara här med er i dag och få medverka i denna viktiga debatt. Genomförandet av politiken på området rättsliga och inrikes frågor är oerhört viktigt för våra medborgare. Tack vare utvecklingen av vårt samhälle och den moderna tekniken har säkerhetsfrågan blivit en av de viktigaste frågorna för våra medborgare. Jag anser att vi, som företrädare för rådet, kommissionen och parlamentet, har samma målsättning: att säkerställa förutsättningar för samarbete mellan medlemsstaterna som kommer att ge våra medborgare en lämplig nivå av säkerhet.
För två år sedan började vi diskutera två lagstiftningsåtgärder som syftade till att möjliggöra ett stort framsteg när det gäller kvaliteten på vårt samarbete. Den ena var ett beslut att upprätta Europol som en europeisk byrå, och den andra var att införliva Prümfördraget i den europeiska lagstiftningen. I enlighet med den nya rättsliga grunden kommer Europol att kunna reagera snabbare på nya tendenser inom terrorism och organiserad brottslighet, och byrån kommer att ytterligare förbättra sin analytiska förmåga och sin möjlighet att hjälpa medlemsstaterna. Detta kommer att bidra väsentligt till en mer effektiv kamp mot den organiserade brottsligheten och de terroristorganisationer som är aktiva i flera stater i den Europeiska unionen. Införlivandet av Prümfördraget kommer att möjliggöra ett snabbare utbyte av information om DNA, fingeravtryck och fordonsregistrering från nationella databaser.
De två senaste ordförandeländerna, Tyskland och Portugal, har gjort allt för att underlätta antagandet av båda lagstiftningsåtgärderna innan våra tre ordförandeskapsperioder avslutas. I enlighet med det program som jag lade fram för era kolleger i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, hoppas vi kunna nå ett samförstånd om båda åtgärderna senast i juni i år. Med tanke på hur viktiga de är skulle ett försenat antagande inte kunna rättfärdigas, särskilt eftersom vi redan har antagit dem och harmoniserat dem i medlemsstaterna och i alla tre institutioner på nuvarande nivå. När det gäller den lagstiftning som ännu inte har diskuterats är ordförandeskapet positivt inställt till ett nära samarbete med parlamentet på fall-till-fall-basis och i en anda av gemensamt ansvar för att den blir antagen. Båda institutionerna kommer på detta sätt att dela ansvaret för säkerheten för EU-medborgare och på andra områden.
Rådet diskuterar för närvarande lagstiftningsförslag för allmän tillämpning när det gäller att bekämpa alla former av organiserad brottslighet och terrorism. Detta berör i huvudsak insamling av uppgifter och utbytesförfaranden och gäller även samarbetet inom Europol. Vi diskuterar också lagstiftning som är relaterad till specifika problem och specifik kriminell verksamhet.
Förutom förslaget att införliva Prümfördraget och beslutet om Europol arbetar vi för närvarande med åtgärderna för att förhindra att icke önskvärda personer kommer in på Europeiska unionens territorium. Jag är personligen inblandad i ansträngningarna för att påskynda utvecklingen av andra generationen av Schengens informationssystem. Vi arbetar med att påskynda antagandet av lagstiftning som kommer att göra det lättare att använda informationssystemet för viseringar. När det gäller utrikesfrågor arbetar vi hårt för att Ryssland och länderna på västra Balkan ska färdigställa regionala bedömningar av hoten från den organiserade brottsligheten.
Denna månad har rådet inlett en debatt om det första av två förslag till direktiv om laglig invandring. Efter arbetsgruppernas första möte, där debatten handlade om högkvalificerad arbetskraft, anser ordförandeskapet att det råder ett brett samförstånd om direktivets tillämpning. Vi hoppas att ytterligare diskussioner kommer att leda till att de viktigaste politiska frågorna kan identifieras innan vårt ordförandeskap är till ända, och vi kommer då att lämna över ärendet till det franska ordförandeskapet så att det kan fortsätta på ett effektivt sätt.
I två år nu har parlamentet och rådet debatterat förslaget om ett direktiv om återvändande av trejdelandsmedborgare som vistas olagligt i Europeiska unionen. I debatten har vi fokuserat på flera specifika frågor som institutionerna har mycket olika åsikter om. Ordförandeskapet kommer att fortsätta att göra sitt yttersta för att nå en överenskommelse med parlamentet som innebär att direktivet blir antaget så snart som möjligt, allra helst vid första behandlingen. Vi måste dock vara försiktiga så att inte detta direktiv förvärrar återvändandeförfarandena och därmed försämrar effektiviteten i vår politik för kampen mot den illegala invandringen.
Vid fördjupandet av dialogen med ursprungsländer och transitländer kommer rådet att fortsätta att sträva efter ett genomförande av övergripande strategier för migrationsproblem samt betona att dessa måste finnas med och att det måste finnas en geografisk balans. Vår uppmärksamhet kommer därför att fokuseras på Nordafrika och sydöstra Europa.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill välkomna rådets ordförande och tacka utskottets ordförande Gérard Deprez för hans inledning.
Det är tydligt att vi i dag inte bara diskuterar en utvärdering av resultaten för 2007, som enligt min åsikt har varit positiva inom vårt område. Vi har öppnat inre gränser till mer än 400 miljoner EU-medborgare tack vare Schengenutvidgningen, vi har skapat och upprättat byrån för grundläggande rättigheter, vi har nått en mycket viktig överenskommelse med parlamentet om informationssystemet för viseringar och vi har arbetat med invandringsfrågan, vilket den slovenske inrikesministern Dragutin Mate nämnde, samt med frågan om terrorismen.
Bara för att ge er en siffra: år 2007 utgjorde de förslag som låg inom mitt ansvarsområde och som jag lade fram för er nästan 20 procent av alla strategiska initiativ i Europeiska kommissionen, vilket betyder att detta område har varit och fortsätter att vara av verkligt stor betydelse. Vi har uppnått allt som fanns med i det strategiska programmet.
I dag, 2008, står vi inför en utmaning som är minst lika viktig. Som ni vet har kommissionen identifierat 26 strategiska förslag för 2008, och åtta av dessa, det vill säga nästan 30 procent, berör området för frihet, säkerhet och rättvisa.
I år kommer vi att ta itu med de yttre gränserna. I februari kommer ett paket med förslag för att stärka säkerheten vid våra yttre gränser, som ligger i linje med och omfattar samma kriterier som Schengensystemet och informationssystemet för viseringar. Vi kommer att göra en heltäckande utvärdering av Frontex, som kommer att göra det möjligt för alla att dra lärdom inför framtiden. Jag hoppas också att vi kommer att lägga fram flera progressiva och ambitiösa förslag om civilrätt; vi diskuterar med det slovenska ordförandeskapet något som kallas e-juridik, som handlar om hur man ger medborgarna bättre tillgång till civilrätt och straffrätt genom användning av den senaste tekniken.
Naturligtvis kommer vi att fortsätta att ta itu med invandringen. Í år kommer vi att arbeta med och utveckla förra årets initiativ, som vi nådde bred politisk enighet kring. I år kommer vi också att lägga fram en handlingsplan för asyl, asylsökande och det europeiska systemet för behandling av flyktingar, och i juli och november kommer vi att ha de två heltäckande förslagen.
I juni kommer vi att föreslå en europeisk strategi för att förhindra våldsam radikalisering, en av de viktigaste faktorerna i en strategi för att bekämpa terrorismen.
Jag anser dock att den politiska fråga som Gérard Deprez har tagit upp förtjänar ett politiskt svar, vilket jag gärna ger. 2008 är ett övergångsår. Det är året då övergången till Lissabonfördraget och dess ratifikation ska ske, med siktet inställt på att det ska träda i kraft i januari 2009 - vilket vi alla skulle vilja. Då är det tydligt att vi måste tänka på de tre kraven, nämligen att arbeta tillsammans med parlamentet för att hjälpa till med denna övergång, att undvika att bromsa initiativ som är mogna för handling och kring vilka det råder enighet och samtidigt att inte föregripa de effekter Lissabonfördraget kommer att få när det träder i kraft. Därför anser jag att en interinstitutionell politisk överenskommelse kommer att bli nödvändig.
Detta kan endast uppnås om rådet, kommissionen och parlamentet kommer överens om en arbetsmetod innan de kommer överens om de specifika prioriteringarna. Om vi kan nå en politisk överenskommelse om arbetsmetoden kan vi tillsammans definiera gemensamma prioriteringar, och dessa prioriteringar bör vara initiativ som har ett omedelbart mervärde för medborgarna, som vi kan uppnå tillräcklig enighet kring och som uppnår den balans vi vill ha mellan de intressen som står på spel: säkerhet, garanti av medborgarnas säkerhet och även främjande och skyddande av medborgerliga fri- och rättigheter - den vanliga politiska balansakten som vi alla står inför.
Jag anser att den bästa arbetsmetoden är den som vi har börjat utforska tillsammans med rådet: att inte arbeta i sexmånadersperioder utan i stället samla de tre ordförandeskapen, så som det nuvarande och de tidigare ordförandeskapen har gjort, för att titta på initiativ över en artonmånadersperiod i stället för en sexmånadersperiod, för det är uppenbart att om vi enbart arbetar med initiativ under en begränsad tidsram får vi inte den vision som ska leda oss - anser jag - rimligtvis åtminstone fram till juni 2009. Datumet för valet till Europaparlamentet är nämligen enligt min åsikt den enda riktiga tidsfrist vi bör bry oss om.
Därför är jag beredd att göra detta, jag är beredd på en politisk dialog med rådet och parlamentet för att identifiera vad vi kan erbjuda våra medborgare som ett direkt gensvar bland prioriteringarna för 2008 och 2009, och vad som förtjänar att ses över lite mer i detalj. På detta sätt anser jag att vi bör visa, utan att det påverkar fördraget, att institutionerna uppnår snabbare och bättre politiska resultat när de arbetar tillsammans. Denna väg anser jag att vi alla kan följa tillsammans.
Manfred Weber
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Dagens debatt handlar om europeisk inre politik, och jag anser att det är rätt att göra så som kommissionens vice ordförande, Franco Frattini, redan har gjort, det vill säga att titta bakåt lite grann. 2007 var ett mycket bra år för den europeiska inre politiken. Öppnandet av Schengenområdet var en stor framgång, och vi lyckades också bekräfta för våra medborgare att det inte kommer att minska säkerheten utan öka den, om alla utredande myndigheter har tillgång till samma databassystem.
Vi måste dock även se framåt. Jag läste här att SIS II debatterades vid det informella rådsmötet i Slovenien under det slovenska ordförandeskapet. Såvitt jag har förstått har det centrala systemet än en gång skrinlagts. Delar av kommissionen verkar vara redo, men nu håller en ny politisk grupp av specialiserade inrikesministrar på att sättas ihop för att ägna sig åt SIS II. Deras syfte när det gäller SIS II är att göra verkliga konkreta framsteg när det gäller att bekämpa kriminalitet och organiserad brottslighet i Europa. Varför måste vi då fördröja arbetet ytterligare? Jag är oroad för att vi efter utvidgningen håller på att falla ner i ett svart hål för att alla är nöjda med att utvidgningen gick så bra. Jag vill påpeka att vi i parlamentet har föreslagit en utvärdering av systemen efter sex månader och vi kommer också insistera på att detta görs.
En annan konkret fråga där jag önskar att det vidtas åtgärder är frågan om polissamarbete. Som ni vet har tyvärr inte alla delar av Prümfördraget blivit införlivade i gemenskapsrätten, till exempel har viktiga delar som berör polissamarbetet inte antagits. Därför måste vi göra framsteg på denna punkt också.
Vi väntar på förslag från kommissionen om gränsskydd. Jag ser fram emot förslag som berör systemen för inresa och utresa, för det kommer att bli mycket intressant att få veta hur många människor som stannar kvar olagligt i Europa.
En sista punkt: Vi är på väg att få ett nytt fördrag. Jag vill därför uppmuntra vår utskottsordförande Gérard Deprez. Vi kommer att få medborgarnas förtroende för detta fördrag om vi flyttar de beslut som rör den inre politiken från rådets slutna rum ut i ljuset här i kammaren. Här kan människor se hur besluten fattas. Därför ber jag er att ta parlamentets utsträckta hand. Vi är redo att samarbeta.
Claudio Fava
för PSE-gruppen. - (IT) Herr talman, herr rådsordförande, herr vice kommissionsordförande, mina damer och herrar! Jag tror att jag kan instämma i kommissionsledamoten Frattinis syn på debatten. Vi måste se framåt, vi måste förstå hur vi kan hantera den tid som återstår för oss med en känsla av ansvar och engagemang som delas av alla europeiska institutioner.
Vi anser att efter år av debatterande om området för frihet, säkerhet och rättvisa, där parlamentet har varit kritiskt till det tydliga demokratiska underskottet - ett komplicerat område när det gäller medborgarnas grundläggande rättigheter - så kan vi välkomna undertecknandet av det nya fördraget, som äntligen skapar en europeisk dimension på detta område, och som ger parlamentet fullständiga lagstiftningsbefogenheter, bland annat när det gäller juridiskt, straffrättsligt och polisiärt samarbete samt politik för inresa och bosättning.
Därför anser min grupp också att ingen institution, inte ens under den känsliga ratificeringsfasen, kan komma ifrån det faktum att ramen har förändrats helt och hållet. Vi vet att det inte är möjligt att tidigarelägga fördragets ikraftträdande, men vi anser att det skulle vara ett politiskt misstag att fortsätta arbeta med mycket känsliga frågor på ett sätt som kringgår Lissabonfördragets demokratiska räckvidd.
Därför anser min grupp också att ett gemensamt åtagande från parlamentet, rådet och kommissionen är nödvändigt för att identifiera alla frågor som är av särskild vikt, inte för att förhindra att de antas utan för att garantera att parlamentet kan rådfrågas i samband med fördragets ikraftträdande och för att integrera dem i den nya institutionella ramen. Jag tänker särskilt på de viktiga frågor som vi hittills endast har blivit rådfrågade om, till exempel förslaget om ett europeiskt system för passageraruppgifter, förslaget om att revidera rambeslutet om terrorism, direktivet om rätt till inresa för högkvalificerade arbetstagare samt direktivet om ett enhetligt förfarande för rätt till inresa för arbetskraftsinvandrare.
Jag vill till sist kortfattat uttrycka min oro för det som rådet har sagt om direktivet om återvändande. Vi uppskattar rådets tillgänglighet och samarbete, men vi anser att det finns några mycket känsliga punkter. En av dessa är att en fördröjning på 18 månader inte betraktas som ett framsteg när det gäller effektiviteten i detta direktiv, utan som en förtryckande åtgärd som många i parlamentet kommer att fortsätta uttrycka sitt missnöje med.
Sarah Ludford
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Vi diskuterar de framsteg som Europeiska unionen gjort för att bli ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Detta betyder en utveckling mot ett Europa där både medborgerliga rättigheter upprätthålls och invecklade frågor kring brottsbekämpning, till exempel terrorism och gränsöverskridande brottslighet, hanteras.
Vad vi har gjort under de senaste tio åren är tyvärr att misslyckas med att hitta den rätta balansen mellan säkerhet, frihet och rättvisa, och i själva verket rör det sig om en ganska snäv definition av säkerhet.
Brottsbekämpning måste eftersträvas i högre grad och de medborgerliga friheterna måste stärkas. En verklig miss i protokollet är till exempel att vi - på tio års tid - inte har lyckats anta en bestämmelse om upprätthållande av minimirättigheter för misstänkta och svarande.
Generaladvokat Miguel Poiares Maduro har i ett yttrande om svarta listor över terrorister, och jag tror att han citerade den israeliska högsta domstolen, sagt att ”Det är när kanonerna mullrar som vi i synnerhet behöver lagarna. Det finns inga svarta hål. Kriget mot terrorismen är också rättsordningens krig mot dem som vänder sig emot den.”
Det är synd att medlemsstaternas råd inte hade detta i åtanke när det behandlade vårt betänkande från det tillfälliga utskottet för extraordinära överlämnanden. Vi har inte fått något konkret svar på det betänkandet.
Jag håller med kommissionsledamot Franco Frattini om att vi behöver en överenskommelse mellan kommissionen, rådet och parlamentet om hur övergången ska genomföras från otillfredsställande mellanstatliga förfaranden inom straffrätten till sedvanligt beslutsfattande på gemenskapsnivå. Detta kommer att kräva en förändring av kultur, attityder och förfaranden. Några av de åtgärder inom den tredje pelaren som just nu håller på att utarbetas, som Prüm, skydd av personuppgifter och passageraruppgifter inom EU, håller låg kvalitet vad gäller både demokratisk övervakning och garantier för de medborgerliga friheterna.
Stor tilltro sätts till tekniska projekt, både när det gäller utbyte av uppgifter mellan medlemsstaterna och uppbyggnad av nya EU-databaser. Jag är helt och hållet för ett lämpligt utbyte av uppgifter, men jag varnar för en övertro på tekniska snabba lösningar. Vi får inte glömma bort traditionellt, underrättelsestyrt polisarbete. Även om det är svårare att få det att fungera över gränserna bör detta inte degraderas till en sekundär insats i skenet av den bländande lockelsen med databaser, eftersom de väcker stora frågor om skydd av personuppgifter och datasäkerhet.
Jag har bett kommissionsledamot Frattini att överväga en grönbok för att utreda om vårt datasäkerhetssystem är lämpligt, särskilt mot bakgrund av de uppgifter som skandalöst nog gick förlorade i Storbritannien. Han har hittills sagt nej. Jag hoppas att tänker om.
Kan han också överväga detta behov mot bakgrund av utvecklingen av frågan om profilering? Kommissionsledamot Frattini medger inte detta, men den brittiska regeringen säger helt öppet att ”vi sysslar med profilering”. Låt oss ha en debatt om vilka garantier vi behöver.
När det slutligen gäller den brittiska undantagsklausulen tror jag att kollegerna i parlamentet skulle uppskatta att få en idé om hur den brittiska strategin kommer att se ut när det gäller deltagande och undantag - det skulle i alla fall jag som brittisk parlamentsledamot göra. Jag anser nämligen att det skulle vara till stor hjälp att klargöra att Storbritannien har för avsikt att engagera sig positivt på området rättsliga och inrikes frågor under kommande år.
Seán Ó Neachtain
för UEN-gruppen. - (GA) Herr talman! Den irländska regeringen spelar en aktiv och central roll i Europa när det gäller kampen mot den internationella organiserade brottsligheten. Irländska polisstyrkor bidrar genom Europeiska polisbyrån (Europol).
Med en befolkning på 500 miljoner i vad som nu är 27 länder är det mycket viktigt att internationella gränser kan tjäna som skydd mot kriminellas olagliga verksamhet. För att göra detta möjligt måste det finnas ett fast förankrat och intensivt samarbete mellan polis, tull, sjöfartsmyndigheter och underrättelsetjänster i alla medlemsstater.
Jag vill betona att Lissabonfördraget inte på något sätt kommer att påverka den irländska neutraliteten. Irland är ett neutralt land, och irländska trupper kan inte placeras ut i Europa om inte en lämplig resolution har antagits i FN och det samtycke som krävs har erhållits från den irländska regeringen, efter omröstning i det folkvalda underhuset i Irland.
Jean Lambert
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Herr talman! Min grupp skulle instämma i mycket av det som har sagts, särskilt betoningen av att skyddet av grundläggande rättigheter måste vara en central grund för många av de beslut som vi vill se under det här parlamentets återstående mandattid.
Min grupp skulle också hålla med om att det vore bra med en interinstitutionell överenskommelse, för att undvika det slags godtyckliga utnyttjande av medbeslutandeförfarandet som vi ibland har sett - det slags godtyckliga utnyttjande som sker på rådets order och då många av oss har känt att parlamentet används som ett slags alibi, eftersom saker och ting inte har kunnat beslutas enhälligt. Vi skulle hellre se att den typen av arrangemang hade ordentliga ramar, och att dessa ramar inte skulle innebära att många av de framsteg vi vill se skjuts upp fem år.
När det gäller frågorna om grundläggande rättigheter är vi djupt bekymrade över att frågan om rättssäkerhetsgarantier är en av de frågor som inte tycks ha fått en lösning i rådet.
Många i parlamentet gick med på införandet av en europeisk arresteringsorder i tron att rättssäkerhetsgarantier snart skulle införas. Andra som uppenbart var mer skeptiska sa att de ville ha garantier först och sedan kunde tänka sig att diskutera ett ökat samarbete mellan medlemsstaterna. Vi vill alltså veta när vi kan förvänta oss dessa åtgärder, som är mycket viktiga för alla EU-medborgare.
Vi delar också den oro som har uttryckts denna förmiddag om frågor kring skydd av personuppgifter. Det finns en växande oro beträffande bristen på öppenhet, och med all säkerhet en växande allmän oro om hur dessa uppgifter används och utbyts utan tydlig information till allmänheten om exakt vad det är som händer.
Jag blev litet bekymrad, för att uttrycka mig milt, när jag hörde rådet tala om frågorna i direktivet om återvändande och säga att vissa medlemsstater inte vill att återvändande ska försvåras. Somliga av oss tror att detta betyder att rådet inte vill att ett säkert, tryggt och öppet förfarande införs som garanterar enskilda människors rättigheter, snarare än att man försöker att uppfylla målen genom återvändande, liksom sker i vissa medlemsstater.
Vi vill inte att återvändande med nödvändighet ska bli svårare. Vi vill att det ska bli ett öppnare förfarande som garanterar rättigheter. En av de frågor som bekymrar oss är till exempel att vissa medlemsstater använder sig av ett automatiskt återinreseförbud. Vi delar också oron kring häktningstidens längd.
Jag välkomnar uttalandet om förslaget om högkvalificerade migranter. Äntligen får vi se en positiv åtgärd i invandringspolitiken, ett steg bort från vad några av oss betraktar som en avskräckningspolitik som unionen har bedrivit under en tid. Äntligen kommer vi att få en överenskommelse om något som är mer positivt och öppet, även om det bara påverkar en liten andel av de människor som kommer till Europeiska unionen.
Jag skulle också välkomna en kommentar om vad som händer i fråga om sanktioner mot arbetsgivare. Och till sist skulle jag vilja ha ett svar på den fråga som ställdes till både rådet och kommissionen apropå kommentaren om Storbritanniens ståndpunkt om reformen av fördraget.
Giusto Catania
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag uppskattar mycket kommissionens och rådets villighet att snabbt nå en interinstitutionell politisk överenskommelse med tanke på de nyomvälvningar vi kommer att få vara med om under de närmaste månaderna. Från och med januari 2009 kommer Europaparlamentet att kunna spela en viktig roll för området med frihet, säkerhet och rättvisa, särskilt när det gäller de europeiska medborgarnas behov av att kunna utöva demokratisk kontroll över de beslut som fattas inom området frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen.
Vi anser att 2008 kommer att bli ett övergångsår, och därför måste ett antal prioriteringar på området frihet, säkerhet och rättvisa identifieras under detta år. Jag anser att vi måste göra framsteg i frågor där vi inte kan vända om, frågor vi måste insistera på. Jag tänker på behovet av att införa en gemensam asylpolitik för 2010 och behovet av att påskynda den process som skulle kunna leda till att denna gemensamma politik definieras. Jag tänker också på behovet av att snabbt utarbeta en allmän plan för laglig invandring, inte bara uppmuntra rätten till inresa för högkvalificerade arbetstagare, utan utarbeta en plan som täcker alla inresetillstånd till Europeiska unionen. Jag anser att vi också behöver fokusera på den fria rörligheten för män och kvinnor inom Schengenområdet genom att dra nytta av de resultat som uppnåddes 2007, och försöka använda oss av dessa aspekter.
Jag anser att vi också under 2008 borde försöka utvärdera några av de beslut som redan har fattats. Jag tänker särskilt på två viktiga frågor. Jag anser att en verklig utvärdering av nyttan med och effektiviteten hos Frontex måste göras. Jag tycker att det verkar som om en objektiv utvärdering skulle kunna få oss att i tysthet erkänna att byrån inte har haft den effekt som den stora majoriteten av detta parlament och Europas medborgare hade hoppats på. På samma sätt anser jag att en utvärdering måste göras av de enorma mängder av databaser som vi har tillgång till. Alltför ofta är inte informationsutbytet av något värde, och ibland försvinner informationen.
Slutligen anser jag att vi antagligen också borde göra en slutlig utvärdering av direktivet om återvändande. Det verkar som om vi nu har nått en punkt där det finns någon återvändo, och vi måste antagligen ändra vår strategi att utarbeta en handlingsplan och en plan för laglig invandring, och sedan vet vi hur vi ska sparka ut, avvisa och fängsla invandrare.
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Frågorna till rådet kräver särskild uppmärksamhet på utvecklingen när det gäller Frontex. Jag har uppmärksammat denna fråga flera gånger tidigare. Denna debatt är därför ett bra tillfälle att ännu en gång diskutera våra farhågor kring Frontex. På denna punkt instämmer jag med det som Giusto Catania sa.
Flera nationella parlament har uppmanat medlemsstaternas regeringar att tillhandahålla arbetskraft och material till Frontex verksamhet. Det är uppenbart att medlemsstaterna inte direkt brinner av iver att få medverka i operativa verksamheter, och jag är därför glad över att Nederländerna slutligen har gått med på att skicka en fregatt. Därför undrar jag: Vad händer med båtflyktingarna och invandrarna när de har plockats upp?
Kan rådsordföranden tala om för oss hur människor som fångas upp på båtar i havet kommer att hanteras? Vi får ständigt rapporter om hur båtar fulla med flyktingar påträffas, och som regel förs dessa människor i land och tas om hand. Är det den medlemsstat under vars flagga fartyget seglar som är skyldig att bevilja asyl eller ta hand om mottagandet av de båtflyktingar som fångas upp?
Att döma av reaktionen från den holländska statssekreteraren vid justitieministeriet denna vecka finns det fortfarande inget definitivt svar på denna fråga. Jag skulle vilja ha ett förtydligande på den punkten, eftersom det naturligtvis inte är rätt att medlemsstater som tillhandahåller material och arbetskraft ska få bära hela bördan. Herr rådsordförande! Om ni inte kan ge oss ett svar på den här frågan under denna debatt, kommer ni att göra det skriftligt?
Nu har jag en annan fråga till kommissionsledamot Franco Frattini. Det är lätt för justitieministrar att till exempel utlova fartyg, men genomförandet hänger på försvarsministrarna, som ofta kan vara glada om de ens blir informerade om justitieministrarnas löften. Det är uppenbart att detta ger upphov till stora samordningsproblem.
Min fråga till kommissionsledamot Franco Frattini är: Vad tänker ni göra för att förhindra denna typ av problem i framtiden? När allt kommer omkring har det tagit mycket lång tid för dessa löften, som gjordes för så länge sedan, att ens visa en tillstymmelse till att bli uppfyllda.
Koenraad Dillen
(NL) Herr talman! Det är med all rätt som behovet av alla typer av åtgärder för att öka säkerheten för våra medborgare diskuteras i denna kammare. I detta sammanhang ligger det nära till hands att tänka på Frontex. Låt oss dock inte sticka huvudet i sanden eftersom Europa i sig självt har blivit mycket osäkrare just på grund av den öppna gränspolitik som har bedrivits. Faktum är att denna politik på ett påtagligt sätt har stärkt den internationellt organiserade brottsligheten utan att vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa den.
Det är inte allt. Europeiska medborgare har också fallit offer för vågor av legalisering av de illegala invandrarnas status som vissa länder har valt att utföra. Detta kommer sannerligen inte minska den avskyvärda människohandeln. De frågor om säkerhet vi diskuterar här utgör tyvärr i viss utsträckning också ett område där brottslingar - särskilt muslimska extremister - ges fria tyglar.
Medlemsstaternas viktiga befogenheter på detta område urholkas mer och mer - till exempel de befogenheter som rör den lagliga invandringen. Detta är oacceptabelt. Medlemsstaterna måste få behålla en fullständig och villkorslös kontroll över sina egna arbetsmarknader, och det får inte förekomma några som helst restriktioner när det gäller det sätt på vilket de bedriver sin arbetsmarknadspolitik.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Herr talman! Jag anser att Gérard Deprez har identifierat problemet korrekt och att vice ordförande Franco Frattini har kommit med den rätta lösningen.
Stängt taget står vi inför ett övergångsår, men under detta år, till vilket vi också måste lägga ytterligare sex månader fram till slutet av parlamentets mandattid, har vi en del viktiga beslut att fatta som vi inte kan bortse från. Därför anser jag att den interinstitutionella överenskommelsen är absolut nödvändig för att vi ska kunna sammanjämka mogna initiativ med det väl behövda och mycket önskvärda medbeslutandeförfarandet.
Jag menar därför att de initiativ som tas inom ramen för området för frihet, säkerhet och rättvisa - och låt oss komma ihåg att av kommissionens 26 strategiska förslag ligger en tredjedel under området för frihet, säkerhet och rättvisa - att dessa initiativ är så betydelsefulla att det innebär ett stort ansvar för oss när vi handlägger de lagförslag som nu är på väg.
Den välbehövliga utvärderingen av Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens yttre gränser förtjänar all vår uppmärksamhet, liksom de frågor som gäller migrationsfenomen och som rör både den lagliga och den olagliga invandringen.
Civilrätt och straffrätt för att ge medborgarna bättre service, Europol, en reviderad europeisk byrå inom det nya konstitutionella fördragets ram - och, inte att förglömma, skyddet för personuppgifter inom den tredje pelaren - alla dessa frågor förtjänar en harmonisering av området för frihet, säkerhet och rättvisa, ifråga om såväl metoder som tidsmässiga aspekter.
Stavros Lambrinidis
- (EL) Herr talman! Internet är det nya slagfältet. Enligt kommissionen och rådet är det ett slagfält för bekämpning av terrorism, och det har vi inget att invända mot. Men för många av oss är det också ett slagfält där vi kämpar för skyddet av medborgarnas grundläggande rättigheter. Som vi alla vet används ju Internet av terrorister, men det används också av miljontals oskyldiga medborgare för att diskutera. Och det händer att det som diskuteras är terrorism som man, utan att rättfärdiga det, försöker förstå - något som vi alla här tyvärr alltför sällan gör. Så även om lagförslaget mot spridning av terroristpropaganda på Internet är mycket viktigt, är detta också en mycket känslig fråga.
Herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Jag måste säga att detta lagförslag i sin nuvarande form är något problematiskt. Det kräver inte att en person som sprider terroristpropaganda gör det avsiktligt och... ”och” att propagandan kan leda till en terroristhandling. Istället för ”och” står det ”eller” i er text. Med andra ord riskerar en person som försöker förstå terroristhandlingar som begås någonstans i världen att få problem enbart på grund av att ”någon” tror att den personens ord har lett till en terroristhandling. Personen kan alltså bli anklagad utan att ha haft några avsikter att orsaka en sådan handling. Detta måste rättas till.
Jag vill också be er klargöra om innehållet i vår e-post kommer att kontrolleras. Vem ska kontrollera det så att polisen kan bedöma om den nya lagen ni förespråkar har överträtts? Låt mig påminna om att när det gäller insamling av uppgifter från telefonsamtal har ni upprepade gånger försäkrat oss om att innehållet i våra sms och telefonsamtal inte kommer att övervakas. Kommer innehållet i vår e-post här att övervakas till följd av de åtgärder ni förespråkar?
En annan punkt som jag vill framhålla är initiativet för ett europeiskt PNR-system. Mina vänner! Vi behöver inte det. Ni har åtminstone inte förklarat för oss varför vi skulle behöva det. Vi har APIS. Vi har, som Franco Frattini helt riktigt påpekat, VIS, ett lyckat resultat av vår överenskommelse, och vi har Schengen. Så vi vet mycket väl vilka som reser vart i världen idag, och vilka som kommer till Europa.
Av Europeiska unionens 27 länder är det dessutom bara tre stycken som för närvarande har bestämmelser i kraft för att kunna införa PNR. Varför så bråttom att harmonisera PNR-lagstiftningen nu?
Varför förespråkar ni denna åtgärd så ihärdigt, trots att europeiska dataskyddsexperter har invändningar mot den? Varför inte sätta sig ned och diskutera frågan med parlamentet, med människor som är fast beslutna att bekämpa terrorism, men som är lika angelägna om att skydda människors rättigheter - om inte mer angelägna, vilket vi ibland anklagas för att vara?
Alexander Alvaro
- (DE) Herr talman! Något som kan konstateras är det faktum att rådet och kommissionen inte bara lägger större tonvikt på termen ”säkerhet” i sina dokument, utan att de också verkar ha blivit mer medvetna om medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter. Det spelar dock ingen roll hur mycket vi här i Europa gör inom det gemensamma området för frihet, säkerhet och rättvisa så länge tredjeländers rättssystem kan hindra oss i detta arbete.
Jag anser att kommissionen, och även specifikt varje medlemsstat, i högre grad borde övervaka i vilken omfattning exempelvis USA:s rättssystem påverkar de europeiska medborgarna i deras hem. Kommissionen och rådet kommer att få en fråga från mig och några av mina kolleger, om hur det är möjligt att postöverföringsuppgifter från USA, som enbart var avsedda för tulländamål, kunde vidarebefordras till säkerhetsmyndigheterna.
Postsekretessen är en av de sista befästningarna vi än så länge har lyckats skydda. Jag hoppas att kommissionen i samarbete med rådet kommer att kunna lösa problemet med ett globalt tillvägagångssätt för att bekämpa terrorism och organiserad brottslighet, inte bara ur säkerhetssynpunkt utan också med tanke på frihet, skydd för medborgarna och eliminering av problemen med motstridiga rättssystem.
Mario Borghezio
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Corriere della Seras chefredaktör Magdi Allam, som knappast kan anklagas för rasism eller islamofobi, har tagit upp en viktig fråga: Imamerna och alla krav från den stora moskén i Rom - på finansiering och betalning - stöds av flera islamska länders ambassader.
Bidrar detta till säkerhet i Europa, i en av Europas största huvudstäder, säkerhet mot den reella risken för spridning av extrema islamska doktriner? Jag tror inte det. Jag anser snarare att man borde kontrollera spridningen av fundamentalistiska islamistiska idéer med nära koppling till terrorism och att detta är något som Europeiska unionen bör ta en mycket noga titt på.
Terrorism: Hur ska vi tolka generaladvokat Poiares Maduros förslag till avgörande vid EG-domstolen, där det påstås att förordning (EG) nr 881/2002 om frysning av tillgångar tillhörande personer på svarta listan över al-Qaida-medlemmar och talibaner strider mot gemenskapsrätten? Jag skulle vilja upprepa att denna förordning inte är något annat än en tillämpning av FN:s resolution 1390, som antogs av hela det internationella samfundet som svar på attackerna den 11 september. Den civiliserade världen vill försvara sig mot risken för terrorism. Sänk aldrig garden mot det dödliga hotet från islamistisk terrorism!
Jana Bobošíková
(CS) Mina damer och herrar! Jag anser att vi inte har gjort några större framsteg när det gäller frihet, säkerhet och rättvisa. Tvärtom - regeringarna låter inte medborgarna säga sitt om Lissabonfördraget genom folkomröstningar och vi rör oss därför bort från friheten.
Varför är inte medborgarna fria att besluta om huruvida de vill att deras länders deltagande i EU:s beslutsfattande ska minska? Varför är inte medborgarna fria att besluta om huruvida de vill se ett slut på sina regeringars vetorätt inom områden som migration, energi och transporter, och på deras kontroll över Europeiska centralbanken? Hur kommer det sig att medlemsstaternas medborgare, och särskilt de mindre medlemsstaternas medborgare, inte känner till att det praktiskt taget kommer att bli uteslutet att de skulle kunna få det roterande ordförandeskapet för Europeiska rådet? Är det ens någon som har informerat dem om att deras land inom sex år kommer att förlora sin automatiska rätt att ha en kommissionsledamot i Europeiska kommissionen? Reformfördraget förändrar de grundläggande dokumenten om Europeiska unionen på ett avgörande sätt. Om fördraget antas enbart av parlamenten, utan folkomröstningar och nationsomfattande diskussioner, kommer vi att i stället för frihet få se på maktens nakna arrogans. Europeiska kommissionen bör påminna regeringarna om detta.
Mihael Brejc
(SL) För det första vill jag tacka för de utmärkta presentationerna av denna relativt komplicerade fråga som vi diskuterar idag.
Jag skulle vilja ta tillfället i akt och fästa uppmärksamheten på ett annat område som vi ännu inte har tagit upp med tillräcklig tydlighet. Jag talar om Europeiska unionens yttre gränser. Alla medlemsstater som för närvarande ansvarar för Europeiska unionens nya yttre gränser har investerat mycket i att säkra dessa gränser ordentligt för att skydda dem och se till att infrastrukturen är lämplig och underlättar genomförandet av Schengennormerna. Det har dock samtidigt visat sig att livet vid gränserna har försämrats. Jag skulle vilja fästa er uppmärksamhet på den försämrade livskvaliteten för människorna vid gränserna, särskilt i de mindre utvecklade regionerna, och jag skulle vilja fråga om rådet och kommissionen planerar några ytterligare åtgärder för att förbättra livskvaliteten i gränstrakterna för att förhindra att folk flyttar därifrån. Vi är ju alla medvetna om att om folk flyttar ifrån gränstrakterna så att de blir obebodda, så blir de också svårare att skydda.
Jag har en fråga till: Vid utskottsmötet nämnde rådets ordförande att samarbetet med länderna på Balkan också är en av de viktiga frågor som rådet fokuserar på. I detta sammanhang är jag särskilt intresserad av att få veta om genomförandet av Schengennormerna och befästandet av vår säkerhet kommer att hindra samarbetet mellan våra polisstyrkor och polisstyrkorna i Balkanländerna.
Martine Roure
(FR) Herr talman! Vi står vid en skiljeväg för Europaparlamentet när det gäller att upprätta ett genuint område för frihet, säkerhet och rättvisa, och antagandet av Lissabonfördraget gör det möjligt för oss att stärka demokratin och den rättsliga kontrollen. Jag vill naturligtvis stödja mina kollegers begäran om att upprätta en förteckning med prioriteringar som vi kan arbeta efter i ett tidigt medbeslutandeförfarande, på grundval av en interinstitutionell politisk överenskommelse.
Europaparlamentets fulla delaktighet kan ju inte annat än förbättra beslutens kvalitet, och ibland, som vi redan sett, göra det möjligt att överhuvudtaget nå en överenskommelse. Detta kan så klart inte hända utan att de nationella parlamenten görs delaktiga i debatten, och jag föreslår att vi också framhäver den förstärkta roll som dessa får i och med det nya fördraget.
En annan av våra prioriteringar måste naturligtvis vara skyddet av personuppgifter. Ni blir nog inte förvånade över att jag återkommer till detta. Ni vet ju att vi uppmuntrade antagandet av rambeslutet om skydd för uppgifter i den tredje pelaren. Vi är naturligtvis glada över att Europaparlamentet åter konsulteras i denna fråga. Vi är emellertid ytterst bekymrade över de klena resultat som åstadkommits i rådet i fråga om denna text, just på grund av enhällighetsregeln.
Med tanke på att pelarna snart kommer att avskaffas, och för att säkerställa ett riktigt skydd av våra medborgares privatliv, tror ni inte att en lösning skulle kunna vara att ändra de befintliga direktiven om skydd av personuppgifter så att de också blir tillämpliga på polissamarbete och rättsligt samarbete? Det är särskilt viktigt att försäkra sig om en hög nivå av uppgiftsskydd eftersom detta också måste styra förslaget om att inrätta ett europeiskt PNR-system. Det är en viktig fråga som jag ställer till er, och jag vill verkligen ha ett svar.
Sophia in 't Veld
(NL) Herr talman! För det första efterlyser jag fullständig öppenhet från kommissionens och rådets sida i fråga om de förhandlingar som pågår med USA om en transatlantisk ordning för skydd av uppgifter. Det verkar som om kommissionen först nu - i slutet av förhandlingsprocessen - tänker be rådet om ett mandat. Detta är fel väg att gå.
För det andra börjar hela PNR-frågan bli en enda röra. Behovet av programmet är långt ifrån väl fastställt. Den rättsliga grunden är oklar. Det finns fortfarande inget system för att skydda personuppgifter i den tredje pelaren. Ändå verkar inte detta ha hindrat inrikesministrarna från att fatta beslut om ett europeiskt PNR-program. Dessutom inbjöds inte ens Europaparlamentets företrädare Gérard Deprez.
Jag skulle vilja förstå hur det kommer sig att Tysklands justitieminister samtidigt har deklarerat att ett europeiskt PNR-program skulle strida mot den tyska grundlagen. Som jag ser det är denna fråga långt ifrån färdigutredd - och det första Europaparlamentet vill ha svar på är varför detta program är nödvändigt.
Konrad Szymański
- (PL) Herr talman! Den viktigaste händelsen 2007 inom området för frihet, säkerhet och rättvisa var helt klart utvidgningen av Schengenområdet. Idag kan vi säga att förväntningarna om enklare gränsövergångar har krockat med verkligheten på ett brutalt sätt.
Gränsövergången mellan Polen och Tyskland, mellan Sachsen och Nedre Schlesien, är nu problematisk på grund av utvidgningen av Schengenområdet. Människor anklagas godtyckligt för smuggling av olagliga invandrare och hålls av polisen i flera timmar i sträck som om de vore brottslingar. Sådana anklagelser riktas mot taxichaufförer i gränsområdena. I strid mot lagen uppmanas de att kontrollera sina passagerares handlingar. Fordon med polska registreringsskyltar utsätts för kontroller som varar i flera timmar.
Schengenavtalet införs vid den polsk-tyska gränsen på ett sätt som avskräcker folk från att passera gränsen. Detta är inte i linje med avtalets syfte och det kräver snabba åtgärder från kommissionens sida.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Kommissionens och rådets ansträngningar att säkerställa den fria rörligheten för personer i Europa bar äntligen frukt i december 2007 i och med utvidgningen av Schengenområdet. När det gäller den olagliga migrationen kommer säkert lagförslagen om gemensamma normer för återsändande av olagliga invandrare från tredjeländer och påföljder för arbetsgivare som utnyttjar olagliga invandrare att bidra till att minska fenomenet.
Beträffande den lagliga migrationen har kommissionen inlett lagstiftningsåtgärder genom att till Europaparlamentet överlämna förslag till lagstiftning om villkor för högkvalificerade arbetstagares inresa och vistelse och om ett enda ansökningsförfarande för tredjelandsmedborgare.
Jag skulle vilja dra uppmärksamheten till en fråga som jag anser vara av yttersta vikt: det finns fortfarande övergångsbestämmelser i kraft, som vissa medlemsstater infört för att begränsa arbetskraftens rörlighet från andra medlemsstater i Europeiska unionen. Det är ju mycket bra att främja en enhetlig politik för att hantera den lagliga invandringen från tredjeländer, men det är inte normalt att ålägga EU-medborgare restriktioner. Vi kan inte tala om ett område med frihet så länge arbetskraftens fria rörlighet begränsas.
Jag menar att man naturligtvis måste se till att direktiven om laglig invandring från tredjeländer efterlevs, men att man samtidigt måste upphäva de restriktioner som tillämpas mot vissa medlemsstater. Detta kan göras gradvis genom att man uppmanar medlemsstater som tillämpar direktivet om laglig invandring att upphäva alla arbetskraftsrestriktioner som de tillämpar mot medborgare från andra medlemsstater och som det hänvisas till i direktivet.
Dessutom bör begreppet preferens tillämpas, så att medborgare i EU får företräde när det gäller att uppfylla arbetsmarknadens behov. Jag tror dessutom att det bör göras en ytterligare distinktion mellan tredjeländer, där företräde ges åt medborgare i grannländerna, särskilt de som omfattas av grannskapspolitiken. Jag hoppas att den diskussion mellan Franco Frattini och Gérard Deprez som inledde denna debatt kommer att leda till konkreta resultat och positiva åtgärder från vår sida.
Genowefa Grabowska
- (PL) Herr talman! Lissabonfördragets födelse och reformen av Europeiska unionen medför betydande förändringar inom området för frihet, säkerhet och rättvisa, som EU-medborgarna visserligen förutsett. I synnerhet kräver det faktum att detta område underställs EG-domstolens behörighet noggranna förberedelser hos både medlemsstaterna och EU-institutionerna. Parlamentet är medvetet om detta och förbereder sig för de nya uppgifterna, och särskilt för att fatta majoriteten av alla beslut gemensamt.
I detta sammanhang vill jag fråga rådet följande: ska vi börja arbeta på en gemensam förteckning över prioriteringar inom området för frihet, säkerhet och rättvisa, och i så fall när? Jag vet att både rådet och kommissionen har program. Parlamentet vet också, genom mitt utskott, utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, vad som måste göras. Vi behöver dock gemensamma, effektiva och öppna åtgärder, och en gemensam förteckning över de prioriteringar som bäst kan gynna medborgarna.
Jag vill också ta tillfället i akt att tacka det portugisiska ordförandeskapet för utvidgningen av Schengenområdet och samtidigt vädja om en regelbunden utvärdering av hur systemet fungerar. Bara efter några veckor ser vi redan en del enstaka negativa konsekvenser vid sidan av de annars utmärkta fördelarna. Bland nackdelarna finns till exempel de hämmande visumkostnaderna för tredjelandsmedborgare, särskilt vitryssar. Kostnaderna för ett visum - 60 euro - är ett hinder och gör det omöjligt för dem att besöka sina grannländer i EU. Det gör det också svårt för oss att genomföra grannskapspolitiken, som när allt kommer omkring ändå ingår i reformfördraget.
Kommissionsledamot Frattini! Detta kräver mer än bara övervakning. Mina damer och herrar! Detta måste ändras.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Herr talman! Jag vill tala om något som kan förefalla mindre viktigt, men som har blivit betydligt värre under 2007 och som påverkar miljontals människor, nämligen säkerheten på europeiska flygplatser.
Europeiska kommissionen och rådet har tillåtit och tillåter fortfarande att förebyggande av terrorism på flygplatser hanteras som om det vore transportpolitik.
Friheter begränsas och rättigheter inskränks genom förfaranden som är avsedda för logistiska och tekniska standarder för flygplan och tåg. Det leder till att medborgarna inte längre har något skydd mot missbruk, och begränsningar av rättigheter godkänns utan någon bedömning av proportionalitet eller utvärdering av effektiviteten. Män och kvinnor behandlas ibland som boskap vid säkerhetskontrollerna av säkerhetsvakter som inte känner till de regler de tillämpar eller undantagen från dessa regler, eftersom reglerna har förklarats hemliga.
Jag uppmanar kommissionen, - särskilt Franco Frattini - att återupprätta sin befogenhet på detta område, och jag ber rådet att granska det noggrant.
Vi har gjort flygplatserna till katastrofområden där varken lagen eller de mest grundläggande garantierna gäller, utan snarare polisens makt utan någon form av kontroll.
Roselyne Lefrançois
(FR) Herr talman! Jag vill ta upp tre frågor som ligger mig särskilt varmt om hjärtat. Den första gäller hur vi ska hantera den fas som leder till att Lissabonfördraget träder i kraft. I likhet med mina kolleger i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor vill jag att vi ska nå en interinstitutionell överenskommelse om att ta fram de nya bestämmelser som är tillämpliga på vårt behörighetsområde. För mig förefaller det vara en nödvändig förutsättning för ett effektivt och öppet samarbete. De nya reglerna om de nationella parlamentens roll bör också provas ut i år. Som föredragande för rambeslutet om att bekämpa terrorism har jag åtagit mig att samarbeta på ett nära och strukturerat sätt med de nationella parlamenten.
När det gäller terrorism skulle en översikt över de olika texter som redan antagits ge en bättre bild av respektive omfattning och hur de förhåller sig till varandra. Även om kampen mot terrorism ska prioriteras av Europeiska unionen måste det även gälla skyddet av de grundläggande friheterna. Jag ska därför vara ytterst försiktig i mitt arbete med rambeslutet så att de definitioner och termer som används är tydliga och utesluter alla tänkbara risker för att dessa friheter kränks, särskilt yttrandefriheten.
Avslutningsvis vill jag säga några ord om våra framtida åtgärder när det gäller invandring. EU har under lång tid huvudsakligen ägnat sig åt att skaffa sig en verklig arsenal av lagar för att bekämpa olaglig invandring, trots att denna skyddande attityd vid gränserna inte har motsvarats av en politik för laglig invandring värd namnet. Jag är därför mycket glad åt de initiativ som antagits på området de senaste åren, och jag hoppas att den politiska viljan att stödja ett välkomnande EU kommer att vara lika stark som den var när det gällde att försvara fästningen Europa.
Talmannen
Vi ska nu övergå till det som på engelska kallas ”catch the eye”. Eftersom jag också är vice talman med ansvar för flerspråkighet ska jag försöka tala med mina vänner tolkarna för att se hur begreppet ”catch the eye” kan översättas till andra språk.
För närvarande säger vi att vem som helst som vill tala får göra det, om talmannen ger honom eller henne talartid genom ”catch the eye”. Jag ger därför genom ”catch the eye-förfarandet” ordet till Jean-Marie Cavada, som jag är säker på har mycket att säga i ämnet.
Jean-Marie Cavada
(FR) Herr talman! Först vill jag be om ursäkt för avbrottet i föredragningslistan eller mer exakt rangordningen. Ett tåghaveri mellan Paris och Bryssel höll på att skicka ut mig ur Europa, men det har ordnat upp sig nu, tack.
Varje år diskuterar vi de framsteg som har gjorts när det gäller att bygga upp området för frihet, säkerhet och rättvisa. I dag är emellertid den här debatten särskilt viktig och jag vill därför lägga fram skälen som ledde till att utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor ställde dessa två muntliga frågor till rådet respektive kommissionen, och pressa företrädarna för dessa institutioner att ge tydliga svar på de frågor vi ställer.
Att debatten är viktig beror på att politiken för grundläggande rättigheter och de framsteg som gjorts på området för frihet, säkerhet och rättvisa i anslutning till undertecknandet av Lissabonfördraget i december, och dess ikraftträdande den 1 januari 2009, måste genomgå omfattande förändringar - förändringar som parlamentet, som ni vet, oavbrutet har krävt i flera år nu.
Bland dessa vill jag nämna slutet på pelarstrukturen som innebär att de flesta förfaranden i den nuvarande tredje pelaren hanteras på gemenskapsnivå, kvalificerad majoritet blir allmän, EG-domstolens jurisdiktion utvidgas, parlamentets roll som medlagstiftare stärks och stadgan om de grundläggande rättigheterna blir bindande.
För att fullt ut dra nytta av den potential som erbjuds genom det nya fördraget behöver vi nu förbereda en gemensam interinstitutionell strategi som gör att vi kan ta fram en förteckning över de förslag som ska diskuteras politiskt under 2008 och officiellt antas under perioden januari 2008-maj 2009.
Avslutningsvis vill jag säga att en strategi av detta slag skulle innebära att när det nya fördraget väl träder i kraft kommer vi inte att hela tiden behöva ändra förslag som just har antagits, och det kommer att ge full rättslig kontroll för EG-domstolen och fullständig och komplett delaktighet för parlamentet när det gäller att fastställa politik som verkligen gäller kärnan i medborgarnas rättigheter.
När det gäller den fråga ni ställde till mig ska jag fånga min egen uppmärksamhet och tänka på den, för att hjälpa er på mitt blygsamma sätt.
Dragutin Mate
rådets ordförande. - (SL) Tack för de frågor ni har ställt här i dag. Tyvärr finns det inte tillräckligt med tid för att besvara dem alla i detalj så jag ska försöka ta upp de viktigaste. Jag ska börja med Manfred Webers fråga om SIS II-systemet.
Jag vill mycket tydligt säga att vi i rådet anser att säkerheten vid överföringen från ”SIS I för alla” till SIS II-systemet är av största vikt och vi kan inte tillåta att uppgifter försvinner på något sätt eller att hanteringen av systemet utsätts för någon form av hot. Vi har därför beslutat om gradvis överföring från det ena systemet till det andra, vilket självfallet innebär att omvandlaren måste utvecklas. Det innebär att den period som krävs för att SIS II-systemet ska börja fungera kommer att förlängas något. Jag anser att det är ett mycket bra beslut eftersom det garanterar uppgiftssäkerheten och självfallet förbättrar kvaliteten på de uppgifter som det nya systemet kommer att erbjuda, vilket är den viktigaste aspekten av SIS II-systemet.
Jag vill också ta upp en fråga som ställts av en rad parlamentsledamöter om samarbete mellan rådet, kommissionen och Europaparlamentet. Jag anser det är nödvändigt att vi har ett nära samarbete i de flesta fall. Vi behöver naturligtvis någon form av politisk konsensus och ömsesidiga relationer för att upprätta och garantera en lämplig nivå när det gäller säkerhet och trygghet för mänskliga rättigheter. Vi behöver ett giltigt och balanserat synsätt där Europaparlamentet spelar en högst betydande roll, och jag kan knappast föreställa mig hur vi skulle kunna arbeta utan detta nära samarbete med parlamentet.
Vi måste självfallet vara tydliga med att Lissabonfördraget ännu inte trätt i kraft. Ratificeringsprocessen pågår. Det är en relativt känslig process, kanske mer i vissa länder än andra. Vi måste ändå agera på ett sätt som inte hotar ratificeringsprocessen i något av Europeiska unionens medlemsländer. Jag tror därför att det skulle vara klokt att under detta år, innan Lissabonfördraget träder i kraft, samarbeta med varandra och dela upp den lagstiftning vi diskuterar i två avsnitt. Ett avsnitt om den lagstiftning som snart är färdigställd och där vi känner till parlamentets uppfattning, eller som har färdigställts i sin helhet eller befinner sig i de sista stadierna. Det andra avsnittet består av lagstiftning som vi inför eller kommer att införa inom kort och där vi behöver ett nära och regelbundet samarbete med parlamentet. Jag tror att det här är ett sätt att finna en lämplig samarbetsform som garanterar säkerhet och en tillräckligt effektiv arbetsmetod som slår fast framtida tillämpningar för arbetet.
Jag vill också kort nämna återvändandedirektivet och Frontex. De tekniska diskussionerna och förhandlingarna om återvändandedirektivet kommer att fortsätta under det slovenska ordförandeskapet och vi har också kommit överens om att genomföra politiska förhandlingar. Jag hoppas därför att vi ska nå den politiska kompromiss som krävs. Jag hoppas fortfarande att den kommer att nås. Vi har redan varit i kontakt med föredraganden, Manfred Weber, och jag anser därför att frågan gör stora framsteg.
När det gäller Frontex vill jag bara säga att utvärderingen av Frontexarbetet pågår och att ordförandeskapet planerar en mer detaljerad diskussion på ministernivå under den konferens som inleds i början av mars, när vi ska tala om Frontex och dess framtid och utvärdera arbetet så långt. Efter den diskussionen kommer vi att kunna ge parlamentet en mer detaljerad rapport.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Debatten på förmiddagen i dag har visat att de tre institutionerna har en gemensam vilja att samarbeta. Därför är inte bara arbetsmetoden viktig utan även sakförhållandet. Den önskan som Gérard Deprez framförde i början, och som det fanns ett brett samförstånd om även hos talmannen och rådet, instämmer jag personligen i och jag tycker att det är rätt arbetsmetod.
Som jag sa i början har tanken att arbeta enligt en tidsplan som inte är begränsad till sex månader visat sig vara en framgång i rådet. Vi borde försöka använda den här också eftersom jag utifrån vad människor har sagt tror att ett antal frågor har kommit fram som verkligen är prioriterade. Att vi inte kan sakta ned arbetet med att inrätta SIS II - den nya generationen SIS-system - är uppenbart för alla. Vi måste gå framåt och om man bortser från diskussionen om tidsplan oroas vi över att processen med att testa det nya systemet visar att det har ett verkligt mervärde för säkerheten vid våra yttre gränser.
Snarare än att tala om försening skulle jag vilja tala om medlemsstaternas behov av att verkligen prova systemet för att se hur det fungerar och skulle fungera bättre, innan det verkligen införs, något som jag instämmer i. De tidsplaner vi har diskuterat med ordförandeskapet, och som vi kommer att formalisera vid ministerrådets möte i februari om några veckor, visar hur engagerade vi är i det mervärde som den nya generationen SIS kommer att tillföra, vilket definitivt är en prioritet.
Många människor har talat om att bedöma effektiviteten hos säkerhetsåtgärder, särskilt åtgärder mot terrorism. Detta är något som parlamentet bad om, och som jag instämde i, för ett år sedan. I dag har arbetet påbörjats. I december erhöll samtliga medlemsstater ett detaljerat frågeformulär om de resultat som uppnåtts genom att åtgärderna mot terrorism hade tillämpats. Jag kan säga, inte bara till Baroness Sarah Ludford utan till er alla, att i mitten av april kommer jag att kunna publicera resultaten av analysen i sin helhet för alla 27 medlemsstater. Det tror jag är en annan prioriterad fråga att diskutera och något som parlamentet alltid har varit intresserat av.
Vissa människor har talat om procedurmässiga garantier. Ni vet att ingen överenskommelse har nåtts om detta eftersom vissa medlemsstater ställer oöverstigliga problem i vägen, men nu har det slovenska ordförandeskapet tagit upp något som jag tror kan hanteras som en prioritet, nämligen frågan om att dömas i sin frånvaro. Detta är en av aspekterna i anslutning till procedurmässiga garantier. Det är inte hela diskussionen, men det är en mycket viktigt aspekt: att harmonisera reglerna för att dömas i sin frånvaro - en fråga som jag tror att Jean Lambert nämnde - är en fråga som bör prioriteras under 2008.
Vi har redan nämnt bedömningen av Frontex. Den 13 februari kommer vi att publicera vår första omfattande bedömning av Frontex. Kommissionens dokument kommer definitivt att diskuteras i rådet och parlamentet, och ligga till grund för åtgärder, vilket jag också vill påstå är en prioritet under 2008: hur Frontex har fungerat, hur vi kan förbättra Frontex och hur vi kan uppmuntra medlemsstaterna att delta mer.
Det är många som har tagit upp frågan om terrorism. Terroristpropaganda på Internet och våldsam radikalisering är båda frågor som blir föremål för icke-lagstiftande initiativ. Ett fåtal lagstiftningsåtgärder är redan planerade, det kommer meddelanden från kommissionen och det är värt att diskutera.
Jag uppskattade mycket det som Martine Roure sa om europeisk PNR. Detta är en diskussion som kommer att fortsätta under hela 2008. Jag tror inte att vi kommer att ha antagit någon europeisk PNR vid årets slut. Jag tror emellertid att vi ska utgår från tre kriterier - som Martine Roure nämnde om jag inte misstar mig: proportionalitet vid insamling av dessa uppgifter och deras mervärde för kampen mot terrorismen, eftersom det är detta vi har att göra med. Om instrumentet fungerar kommer vi att anta det, om det inte fungerar kommer vi att anpassa det och annars antar vi det inte. Personligen tror jag att det kommer att bli användbart, men jag tror vi behöver diskutera det här. Sedan har vi frågan om hur vi ska skydda de uppgifter vi samlar in och hur den som utnyttjar dessa uppgifter ska straffas. Dessa frågor behöver diskuteras, givetvis öppet, så att vi kan ta oss an dem under 2008.
Invandringen avslutningsvis. Jag anser att vi nu bör fortsätta med det allmänna synsättet på invandringen, som Europeiska rådet sa i december, att inför det kommande franska ordförandeskapet tänka på vad den franska regeringen avser att föreslå som en europeisk pakt om invandring och jag har redan planerat att kommissionen ska stå helt till förfogande för att arbeta med frågan.
Avslutningsvis, ännu en gång, asylpolitiken. 2008 kommer att bli ett avgörande år eftersom vi senast 2010 måste inrätta ett europeiskt asylsystem. 2008 blir det år då handlingsplanen läggs fram för kommissionen.
Jag har gett exempel för att visa hur Gérard Deprez förslag, som jag anser att vi bör välkomna, i denna anda gör det möjligt att visa och konkret slå fast vad som kan göras omedelbart, eftersom förslaget är färdigt - det finns många saker vi kan avsluta under det slovenska ordförandeskapet - och vad vi kan fortsätta att diskutera från nu och fram till juni 2009.
Sophia in 't Veld
(EN) Herr talman! Jag noterar för det första med viss förvåning och visst beklagande att rådet inte har svarat på någon fråga om passageraruppgifter (PNR). Jag undrar om rådet skulle gå med på att ge oss skriftliga svar på alla de frågor som har ställts här.
För det andra noterar jag - också med beklagande - att vi nu i ett års tid har efterfrågat information om kontaktgruppen på hög nivå och förhandlingarna mellan kommissionen och amerikanerna angående skydd av personuppgifter. Inte heller här har vi fått svar. De har förhandlat i ett år, och jag tycker att det är hög tid att de talar om för oss vad de förhandlar om. Jag skulle vilja ha ett skriftligt svar.
Talmannen
Tack, fru in't Veld. Jag tror att både kommissionen och rådet har noterat vad ni sa och jag är säker på att de kommer att lämna skriftliga svar på de frågor ni just har ställt.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under sammanträdesperioden i mars.
