års framstegsrapport om Kroatien - 2009 års framstegsrapport för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien - 2009 års framstegsrapport om Turkiet (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt med uttalanden av rådet och kommissionen om
2009 års framstegsrapport om Kroatien
2009 års framstegsrapport för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien
2009 års framstegsrapport om Turkiet
Diego López Garrido
Herr talman! Jag vill börja med att upprepa ordförandeskapets starka engagemang för en utvidgning av EU. Vårt arbete i detta avseende kommer att ligga i linje med det förnyade samförståndet om utvidgningen som antogs av Europeiska rådet i december 2006 och rådets slutsatser av den 8 december 2009 som också har fått Europeiska rådets stöd.
Som betonas i parlamentets resolution som vi nu ska diskutera, så kommer det första halvåret att vara avgörande för förhandlingarna med Kroatien. De har nått ett slutskede, men mycket återstår innan vi kan nå ett framgångsrikt avslut. Vi behöver undersöka svåra kapitel, till exempel de om konkurrens, fiske, rättsväsende och grundläggande rättigheter, miljö, samt utrikes och säkerhetspolitik. Vi kommer även att vara tvungna att provisoriskt stänga några kapitel med ekonomiska följder.
Vi har därför mycket arbete framför oss. Jag vill välkomna vår nye kommissionsledamot Štefan Füle, som är en före detta kollega från min tid som Europaminister, och lyckönska honom till hans utnämning. Han kommer att vara oerhört upptagen med utvidgningsfrågan när det gäller Kroatien, för redan nästa vecka planerar vi att hålla en inledande regeringskonferens på ministernivå för att öppna två kapitel om fiske och miljö, två mycket viktiga kapitel som ni säkert förstår kommer att kräva enormt mycket arbete och engagemang.
Jag vill gärna påminna er om de slutsatser om Kroatien som rådet antog i december. Ni känner redan till dem, men jag skulle vilja belysa ett antal punkter. Rådet lovordade Kroatien för de betydande insatser landet har gjort under det senaste året och de goda framsteg som har gjorts överlag. Rådet hänvisade också till en rad ekonomiska åtgärder för Kroatiens anslutningsförhandlingar och konstaterade att förhandlingarna gick in i sitt slutskede.
Rådet betonade att Kroatien, förutom att bygga vidare på de framsteg som redan har gjorts, även måste åstadkomma avsevärda förbättringar på grundläggande områden till exempel inom rättsväsendet, den offentliga förvaltningen och i kampen mot korruption och organiserad brottslighet. Kroatien måste också kunna garantera minoriteternas rättigheter, inklusive flyktingars återvändande och lagförandet av krigsförbrytelser, för att skapa övertygande meriter på dessa områden.
Rådet noterade även Kroatiens samarbete med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien, även om det ansåg att ökade insatser krävdes. Vi anser dock att det går att nå nya målsättningar på det området.
Givetvis välkomnade vi också undertecknandet av skiljeavtalet om den omtvistade gränsfrågan mellan Kroatien och Slovenien. Avtalet undertecknades den 4 november i Stockholm och ratificerades av det kroatiska parlamentet den 20 november. Rådet uppmanade Kroatien att bygga vidare på dessa ansträngningar i syfte att lösa alla kvarstående bilaterala tvistefrågor, särskilt gränstvister.
Rådet välkomnade även inrättandet av en arbetsgrupp i december, för bara drygt en månad sedan, som ska utarbeta ett utkast till Kroatiens anslutningsavtal. Slutgiltigt kommer genomförandet av det reviderade anslutningspartnerskapet att vara avgörande för att förbereda landet för en eventuell integration i EU. Som sagt, vi har mycket arbete framför oss.
Eftersom detta är en gemensam debatt om Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Turkiet, vill jag klarlägga att västra Balkan är en av EU:s huvudprioriteringar. Stabilitet i regionen är absolut nödvändig för oss alla, och under 2010 kommer vi att bevittna ett antal milstolpar i regionens övergång: framsteg gällande anslutningsansökningarna, vilket vi nyss diskuterade, ny drivkraft för nätverket för stabilisering och anslutningsavtal, närmare regionalt samarbete och framsteg när det gäller liberalisering av viseringssystemet.
Vi vet att utsikten att ansluta sig till unionen, det vi kallar ett europeiskt perspektiv för västra Balkan, är den viktigaste katalysatorn för stabilitet och reform i dessa länder. Det är otvivelaktigt en verklig framtidsutsikt, men inte en automatisk rättighet.
Vi går nu vidare till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Jag skulle vilja inleda med en sammanfattning av den övergripande situationen i landet och jag kommer att hänvisa till parlamentets resolution, som Zoran Thaler är föredragande för. På ett mycket bra sätt presenterar resolutionen en dynamisk situation full av möjligheter för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Den belyser många av de utmaningar som landet står inför: utbredd underlåtenhet att följa lagen, korruption, genomförande av rekommendationerna från Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) och OSSE:s byrå för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR), fördelning av medel för effektiv decentralisering, tillgång till rättvisa, kvinnors ökade deltagande i politiken, stöd för civilrättsliga organisationer, ihållande hög arbetslöshet, miljöproblem etc.
I resolutionen betonas betydelsen av en tidsplan för öppnandet av förhandlingarna och en gemensam önskan om att så snart som möjligt finna en godtagbar lösning på problemet med landets namn, som ni vet för närvarande är orsaken till en dispyt med Grekland.
Jag vill kommentera några av de händelser som ni hänvisar till i er resolution, till exempel de lokala valen i mars och april, vilka enligt OSSE uppfyllde de fastställda normerna, och stabiliserings- och associeringsrådets sjätte möte som hölls i juli 2009, som visade att landet verkligen uppfyllde åtagandena i avtalet. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien har fortsatt att förbättra sina förbindelser med EU, det var av den anledningen som kommissionen bedömde att landet har gjort verkliga framsteg och rekommenderade att anslutningsförhandlingar skulle inledas.
I sina slutsatser i december förra året instämde rådet i de framsteg som kommissionen hänvisade till, och samtyckte till att återuppta frågan ett par månader senare. Som ni vet har parlamentet beaktat rådets slutsatser från den 8 december 2009.
Den 19 december trädde dessutom ett viseringsfritt system i kraft för medborgare i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, i enlighet med Schengensystemet.
Vi bör också nämna en rad specifika punkter relaterade till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, nämligen relationerna mellan etniska grupper, meningsskiljaktigheterna med de makedonska slaverna om landets ”antikisering” och meningsskiljaktigheter i förbindelserna med grannländerna. Alla dessa frågor finns med i parlamentets resolution.
Sammanfattningsvis vill jag säga att vissa aspekter kräver noggrann uppmärksamhet, och inte bara godkännande och instiftande av lagar. Vissa frågor faller under Ohridramavtalet, andra är av helt nationell karaktär, och ytterligare andra berör grannländerna.
EU:s institutioner anser att f.d. jugoslaviska republiken Makedoniens framtid involverar medlemskap i EU och att sådana ambitioner måste anta formen av fullständig nationell integration i enlighet med Ohridramavtalet. Det är vad EU anser och kommer att fortsätta att anse.
Slutligen vill jag ta tillfället i akt och se närmare på Turkiets förhandlingar och redogöra för det spanska ordförandeskapets planer i denna viktiga utvidgningsfråga.
Det är viktigt, och jag vill säga detta redan från början, att vi fortsätter förhandlingarna med Turkiet, att vi håller i gång processen. Genom att bygga vidare på det arbete som tidigare ordförandeskap har gjort hoppas vi kunna övertyga alla om behovet av att gå vidare i den här processen, där så är möjligt.
Förhandlingarna har gått in i ett skede som vi kan säga är något mer komplicerat, eller något mer problematiskt, vilket kräver att Turkiet intensifierar sina insatser för att uppnå de fastställda kriterierna. Vi har ett antal tekniskt svåra förhandlingskapitel framför oss. Det är emellertid viktigt, och jag vill säga även detta redan från början, att Turkiet gör framsteg med de reformer som berör EU.
I nuläget, vilket den nye kommissionsledamoten vet alltför väl, inriktas det tekniska arbetet på fyra förhandlingskapitel: offentlig upphandling, konkurrens, livsmedelstrygghet, djur och växtskydd samt socialpolitik och sysselsättning. Vi måste betona att även kapitlet om energi är viktigt och det har blivit särskilt relevant efter undertecknandet av Nabuccoavtalet.
Under parlamentets senaste sammanträdesperiod diskuterades Turkiet och särskilt landets demokratisering. Det finns en kontrast mellan, å ena sidan, processen för demokratiska initiativ som den turkiska regeringen kallar den, och å andra sidan några oroande beslut från författningsdomstolen om ett förbud mot ett politiskt parti, något som även har nämnts här och är en mycket känslig fråga.
Trots de framsteg som har gjorts krävs ytterligare insatser för att garantera att Turkiet uppfyller Köpenhamnskriterierna fullt ut på ett antal områden, inklusive yttrandefrihet, tryckfrihet och pressfrihet, religionsfrihet enligt lag och i praktiken för alla religiösa samfund, respekt för äganderätt, fackföreningars rättigheter, civil kontroll över militären, rättigheter för kvinnor och barn, antidiskriminering och jämställdhetsåtgärder. Dessa finns tydligt återspeglade både i parlamentets resolution och i rådets slutsatser av den 8 december 2009.
Jag vill även nämna några andra aspekter av rådets slutsatser. Rådet betonade till exempel att Turkiet måste göra ett tydligt åtagande om att upprätthålla goda förbindelser med sina grannländer och lösa tvister på ett fredligt sätt i enlighet med FN-stadgan, och om så behövs, med stöd av Internationella domstolen. I detta sammanhang har EU uppmanat Turkiet, liksom i de bilaterala sammanträdena med Turkiet, att undvika alla former av hot, upphov till motsättningar eller handlingar som kan skada de goda förbindelserna med grannländerna och en fredlig lösning av tvister.
Rådet konstaterade även, vilket är djupt beklagligt, att Turkiet ännu inte har genomfört tilläggsprotokollet till associeringsavtalet, det så kallade Ankaraprotokollet, och inte har gjort tillräckliga framsteg för att normalisera förbindelserna med republiken Cypern.
Under första halvåret 2010, i associeringsrådet och associeringskommittén med Turkiet, har vi möjlighet att bedöma utvecklingen av våra förbindelser. Det kommer att vara ett bra tillfälle att undersöka centrala problem, till exempel det politiska kriteriet, framstegen med att anpassa den nationella lagstiftningen samt införandet av gemenskapens regelverk.
Vi har även planerat att rad politiska dialogmöten på ministernivå, mellan politiska ledare, då vi får tillfälle att bedöma våra förbindelser i ett bredare internationellt sammanhang. I detta avseende förväntar sig rådet att Turkiet stöder de pågående FN förhandlingarna om Cypernproblemet, i överensstämmelse med relevanta resolutioner från FN:s säkerhetsråd och de principer som EU bygger på.
Herr talman, mina damer och herrar! Jag ser fram emot att höra era åsikter och jag kommer att besvara alla de kommentarer och frågor som ni kan tänkas ha.
Talmannen
Jag ger nu ordet till kommissionsledamot Štefan Füle. Jag vill även gratulera honom till hans första dag i tjänst.
Štefan Füle
Herr talman! För det första vill jag säga hur glad jag är över att mitt allra första uppdrag som kommissionsledamot, en post som jag tillträdde för bara några timmar sedan, sker här i Europaparlamentet. För det andra tycker jag att det innebär en ypperlig utveckling att den allra första debatten här i parlamentet med en ny kommission handlar om utvidgning. För det tredje är jag glad över att Europaparlamentet i tre betänkanden har uttryckt ett starkt stöd för utvidgningen.
Resolutionerna är ett bevis på Europaparlamentets engagemang i de möjligheter som finns för Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Turkiet att ansluta sig. Detta är en tydlig signal om att parlamentet även i fortsättningen kommer att prioritera utvidgningen högt och tillsammans med mina kolleger kommer jag att göra mitt yttersta för att föra denna framgångshistoria vidare. Jag är mycket glad över att min vän, statssekreterare Diego López Garrido, återigen just har bekräftat att rådet och dess ordförandeskap stöder den här processen fullständigt.
När det gäller Kroatien uppskattar jag parlamentets ärliga och balanserade betänkande och jag vill gratulera föredraganden Hannes Swoboda. I betänkandet betonar man att Kroatien har gjort framsteg när det gäller att uppfylla anslutningskriterierna, men samtidigt medger man att det fortfarande krävs insatser för att förhandlingarna ska kunna slutföras. Därmed förstärker ert betänkande dessa budskap och stöder det arbete som kommissionen har utfört. Jag vill betona att det ännu är möjligt att förhandlingarna kan slutföras under 2010, förutsatt att Kroatien lyckas uppnå alla de riktmärken som kvarstår. Bollen ligger helt klart på Kroatiens planhalva.
Kroatien har kommit långt de senaste åren men ännu återstår några viktiga utmaningar att ta itu med. Här gör vi en likartad bedömning. Kroatien måste särskilt inrikta sig på att ytterligare förbättra rättsväsendet och den offentliga förvaltningen, kampen mot korruption och organiserad brottslighet, respekten för minoriteters rättigheter, däribland återvändande flyktingar, samt rättegångarna mot krigsförbrytelser. Man måste även samarbeta fullt ut med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (ICTY).
Det är uppmuntrande att se den utveckling som har skett när det gäller att bekämpa korruption. Vi hoppas att dessa utredningar av förseelser kommer att leda till konkreta resultat. I fråga om samarbetet med Internationella krigsförbrytartribunalen, vilket är ett grundläggande krav, bekräftade chefsåklagare Serge Brammertz att man ännu inte samarbetar fullständigt. Men han medgav de positiva steg som nyligen har uppnåtts, som till exempel upprättandet av en arbetsgrupp som ska intensifiera utredningsinsatserna. Jag hoppas att arbetsgruppens arbete snart kommer att ge konkreta resultat. Slutligen har skiljeavtalet från november 2009 mellan Slovenien och Kroatien om hanteringen av den bilaterala gränsfrågan gett ny fart åt förhandlingsprocessen, och jag räknar med att Kroatien kommer att lyckas med den genom att intensifiera sina insatser i de frågor som ännu återstår.
För f.d. jugoslaviska republiken Makedonien var 2009 ett bra år för nationens reformprocess. Tack vare ett politiskt samförstånd mellan alla de stora politiska krafterna kunde landet göra betydelsefulla framsteg på viktiga områden. Man åstadkom viseringsliberalisering, och kommissionen kunde rekommendera att anslutningsförhandlingar skulle inledas. Det gläder mig att se att parlamentet och kommissionen är överens om att anslutningsförhandlingar bör inledas, vilket Zoran Thaler uttryckte i sitt konstruktiva och framsynta betänkande. Nu ligger utmaningen för landet i att bibehålla den goda farten som man uppnått i reformprocessen.
Landet har visserligen uppfyllt de politiska kriterierna, men mycket arbete återstår. En gemensam framtidsvision och en effektiv politisk dialog mellan de politiska krafterna kommer att vara avgörande om utveckling ska kunna garanteras. Fortsatta insatser krävs särskilt för att man helt ska genomföra Ohridramavtalet och förbättra relationerna mellan folkgrupperna, garantera rättstatsprincipen och ett oberoende rättsväsende och för att korruptionsmål på hög nivå ska gå till åtal.
Landet är inte oberört av den ekonomiska krisen. Tyvärr hade landet redan före krisen en av de högsta arbetslöshetsnivåerna i Europa. Nu behövs en förståndig makroekonomisk förvaltning och aktiva åtgärder för arbetsmarknaden mer än någonsin för att man ska kunna bibehålla och sedan minska arbetslöshetsnivån.
Jag är också övertygad om att landet kan hålla takten i sitt reformarbete om anslutningsförhandlingar inleds. Men lika viktigt är att det europeiska perspektivet stärks i den bredare regionen. Därför ligger detta i EU:s strategiska intresse. Det är det här budskapet som jag kommer att förmedla till medlemsstaterna och landet, så att processen kan fortskrida.
När det gäller Turkiet vill jag tacka föredraganden Ria Ooomen-Ruijten för hennes fortsatta insatser för en rättvis och balanserad inställning som hon uttryckte i sitt betänkande om Turkiet. Kommissionen är fortsatt engagerad i Turkiets anslutningsprocess eftersom den starkt uppmuntrar till politiska och ekonomiska reformer.
Arbetet med de politiska kriterierna är fortfarande av yttersta vikt, särskilt när det gäller grundläggande rättigheter. Ett antal viktiga reformer har genomförts under det gångna året. Några av dem hade varit så gott som omöjliga att genomföra bara för några år sedan. I förra veckan upphävdes det säkerhetsprotokoll som gav militären tillåtelse att ingripa utan förhandstillstånd vid säkerhetshot. Det är en viktig bedrift i förhållandet mellan den civila och den militära makten. Vi kommer att följa upp detta nya arrangemang ingående. Lagförslaget om upprättande av en oberoende människorättsinstitution och den mycket efterlängtade antikorruptionsstrategin, som den turkiska regeringen i princip antog den 21 januari, ser också lovande ut.
Vi fortsätter att stödja den demokratiska öppenhet som regeringen har inlett. För att detta initiativ ska lyckas måste alla de politiska partierna och samhällets alla delar delta i och stödja det. Kommissionen är dock bekymrad över författningsdomstolens beslut att upplösa det prokurdiska parti som fanns representerat i parlamentet, DTP. Vi beklagar också de gripanden som skedde i sydöstra Turkiet i slutet av december. Vi fördömer de terroristattacker som skedde samtidigt. Dessa händelser bidrar inte direkt till ett framgångsrikt genomförande av demokratisk öppenhet.
Hannes Swoboda
Herr talman! Jag vill börja med att tacka rådet och Štefan Füle för deras anföranden, särskilt den del som handlade om Kroatien. Dessa anföranden visar att både rådet och kommissionen är fast beslutna att slutföra denna process så fort som möjligt. Jag håller också med Štefan Füle om att det är möjligt att slutföra förhandlingarna med Kroatien i år, förutsatt att viljan finns och att en lämplig politik förs. Det är förstås även Kroatiens ansvar att framför allt vidta de avgörande åtgärderna.
Jag vill säga att Kroatien hittills har gjort betydande framsteg, särskilt under de senaste månaderna och när det gäller korruption. Kroatien har visat att ingen står utanför lagen eller är undantagen från åtgärder för att bekämpa korruptionen. Det är en viktig signal som förmedlas. Kroatien har också ingått ett avtal med Slovenien och man ratificerade avtalet ganska snabbt i parlamentet. Detta visar att landet är fast beslutet att uppfylla de nödvändiga kraven. Jag hoppas att samma sak snart sker i Slovenien. Jag är övertygad om att den slovenska regeringen stöder avtalet till fullo och hoppas att de inhemska politiska problemen snart kan lösas och avtalet ratificeras.
Det återstår dock en del arbete att göra. Det har redan nämnts att kampen mot korruption är en viktig del. Men situationen kommer inte att förändras över en natt. Det finns många olösta frågor på det här området, men jag är säker på att regeringen och de berörda offentliga organen har viljan att fortsätta denna kamp utan att utöva politiskt inflytande.
När det gäller reformen av rättsväsendet handlar det inte bara om att bekämpa korruption, utan även om ett antal andra frågor, som exempelvis utbildning av domare. Kroatien måste ta flera steg framåt för att inrätta ett modernt rättssystem och jag hoppas att det snart sker.
I fråga om samarbetet med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (ICTY) har Štefan Füle gett oss en noggrann och komplex beskrivning av situationen. Serge Brammertz har försäkrat utskottet för utrikesfrågor om att mycket görs. Det handlar bara om att hitta några dokument som har att göra med fallet mot general Ante Gotovina, men Brammertz har själv sagt att han inte vet om dessa dokument fortfarande existerar eller om de redan har förstörts. Det kan hända att några av dem aldrig har existerat. Trots det hoppas jag att man i Kroatien gör allt som står i deras makt i det här avseendet. Jag skulle vilja att den arbetsgrupp som Štefan Füle nämnde får ett brett stöd från sakkunniga från andra länder, även om jag inte automatiskt vill godkänna Kroatiens insatser i förväg. Men jag tycker att landet har gjort en hel del framsteg på det här området. Jag hoppas att de få små saker som återstår att göra kommer att slutföras under de närmaste veckorna eller månaderna, så att Serge Brammertz blir övertygad om att landet samarbetar fullt ut.
Kroatien har också uppnått en hel del när det gäller hemvändande flyktingar eller internflyktingar. Det återstår fortfarande några problem på detaljnivå som är relativt svåra att lösa. När människor har flytt från hus som de inte äger, utan där de var hyresgäster, som till exempel subventionerade boenden som fanns i f.d. Jugoslavien, är det svårt att organisera deras återvändande och se till att de får ett hem igen. Även om många principiellt vill återvända kanske det faktiskt inte är praktiskt möjligt för dem att göra det om de är många eftersom det i vissa regioner redan råder hög arbetslöshet på grund av den ekonomiska krisen.
Det stämmer att man har gjort en hel del framsteg på det här området. Jag är övertygad om att den nuvarande regeringen och, hoppas jag, även oppositionen kommer att arbeta tillsammans för att kunna ta de sista stegen. Under de senaste månaderna har det i Kroatien gång på gång blivit tydligt att den avgörande faktorn är en gemensam syn på EU-frågor. Det krävs en stark beslutsamhet för att lösa de återstående problemen och trots interna meningsskiljaktigheter måste man klargöra att vägen framåt leder till EU och att Kroatien måste nå dit så fort som möjligt.
(Applåder)
Zoran Thaler
År 2009 var ett bra år för kandidatlandet f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Kommissionen har bekräftat detta och de två ordförandeskapen, både det svenska och nu det spanska, har bekräftat det. Det är också det som jag har sagt i mitt förslag till betänkande.
Myndigheterna i Skopje har tagit itu med och uppnått de centrala prioriteringarna för anslutningspartnerskapet, som allmänt kallas riktmärken. Dessutom var f.d. jugoslaviska republiken Makedonien det första landet i regionen som uppfyllde allt det som krävdes för viseringsliberalisering. Det gjorde man så tidigt som i juli förra året och det viseringsfria systemet trädde i kraft den 19 december. Man har löst gränstvisten med Kosovo och har haft ett framgångsrikt samarbete inom regionala initiativ, som till exempel Centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta) och den sydosteuropeiska samarbetsprocessen. Man har även haft ett framgångsrikt samarbete med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien i Haag. Förra veckan antog landets parlament en resolution om Srebrenica.
Vad är det vi här i parlamentet försöker att uppnå med denna resolution och mitt betänkande om f.d. jugoslaviska republiken Makedoniens framsteg? Först och främst vill vi hjälpa till. Vi vill hjälpa landet att utvecklas längs en stabil väg mot EU. Vi bör komma ihåg att Makedonien var den enda f.d. jugoslaviska republiken som lyckades undvika Slobodan Miloševićs krig.
För det andra vill vi hjälpa vår grannmedlemsstat Grekland, och därigenom EU i stort, eftersom vi måste hålla i minnet att varje lands framgång är beroende av grannländernas framgång. Det är ett faktum grundat på erfarenhet som går att bevisa. Därför uppmanar jag våra vänner i Grekland, vår grannmedlemsstat, att försöka lösa det här problemet tillsammans med regeringen i Skopje och att lätta på sin inställning i namnfrågan norr om Greklands gräns. Jag uppmanar Grekland att vara en sann, rättvis och vidsynt ledare för, en mentor åt och en främjare av Balkan. Det är nödvändigt för dagens Balkan.
I det här avseendet vill jag särskilt välkomna Agenda 2014, ett initiativ som tagits fram av Giorgos Papandreous nya grekiska regering. Bra gjort! Jag står vid Greklands sida. Vi måste göra allt vi kan för att nå det här målet. Låt oss visa solidaritet med både Grekland, vår grannmedlemsstat, och med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Solidariteten måste vara ömsesidig.
Vi måste komma ihåg att Balkan kan liknas vid en cykeltur. Så länge man håller sig i rörelse, så länge man trampar framåt, är allt mer eller mindre okej. Men om man stannar, om ett hinder kommer i ens väg, om det uppstår ett dödläge, så ramlar man omkull. Då ramlar vi alla omkull. Om vi slutade nu skulle freden, stabiliteten, säkerheten och den sociala sammanhållningen falla ihop.
Avslutningsvis vill jag framhålla en sak till, nämligen att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien har varit kandidat sedan 2005. Vi måste alla vara medvetna om de konsekvenser som våra beslut eller vår brist på beslut får. Varje gång jag besöker Skopje upplyser jag dem om att de bär ansvaret för att hitta en lösning tillsammans med Grekland, deras grannland.
Därför bör vi här och nu vädja till myndigheterna i Skopje, Aten och Sofia, liksom till det spanska ordförandeskapet, kommissionsledamot Štefan Füle, EU:s utrikesrepresentant Catherine Ashton och parlamentet: Låt oss göra allt vi kan, alla inom sitt område, för att hjälpa till att lösa det här problemet. På så sätt kan vi åstadkomma ett annorlunda Balkan och ett bättre Balkan än det vi har sett under de senaste tjugo åren.
Ria Oomen-Ruijten
Låt mig börja med att hälsa kommissionsledamot Štefan Füle varmt välkommen. Jag gratulerar er till er utnämning och ser fram emot ett gott samarbete med er.
Herr talman! Jag vill tacka alla mina kolleger, vilkas konstruktiva bidrag till betänkandet har gjort det möjligt för oss att nå samförstånd på de flesta områden. Jag vill även upprepa att mitt mål som parlamentets föredragande är att få till stånd en situation där vi skickar ett tydligt, balanserat och konsekvent budskap. Jag anser att vi bara kan göra det om vi tillsammans söker en bred majoritet.
Jag har faktiskt tre budskap till Turkiet. För det första, och det är även så betänkandet inleds, har vi en öppen debatt, därefter kommer författningen och tillämpningen av lagstiftningen. Jag börjar med betydelsen av en öppen debatt, en demokratisk öppning. Ur en fullständigt objektiv synvinkel välkomnar vi den breda debatt som den turkiska regeringen inledde i fjol om rättigheter för kurder, aleviter, militärens roll och så vidare.
Författningsdomstolens utslag från december i fjol innebar emellertid att nya terroristattacker blev oundvikliga. Det var en våg av gripanden riktad mot medlemmar av Demokratiska samhällspartiet (DTP) och hotet om gripande hänger fortfarande över ledamöter av det turkiska parlamentet. Det ser ut som att detta kommer att leda till att den öppna och positiva debatt som har förekommit sedan sommaren får ett för tidigt slut. Naturligtvis har jag, som företrädare för folket, respekt för rättsliga utslag, men jag förstår även att författningsdomstolen sagt om förbudet mot politiska partier att Turkiet nu med entusiasm bör genomföra rekommendationerna från Europarådet och Venedigkommissionen. Jag uppmanar därför Turkiet att göra detta, för att se till att en sådan olycklig situation inte uppstår igen.
Det för mig till ett annat utslag från domstolen, nämligen upphävandet av den lag som begränsar de militära domstolarnas jurisdiktion. Vi kan inte kritisera utslaget som parlamentariker, men det visar än en gång att författningen, den rättsliga grunden för dessa utslag, är otillräcklig i den bemärkelsen att - och jag vill formulera mig omsorgsfullt - den hur som helst erbjuder ett underlag för att komma fram till sådana utslag. Det är anledningen till att vi alla än en gång uppmanar Turkiet att utan dröjsmål se över sin författning, eftersom det är den enda vägen för att åstadkomma de konkreta reformer som är så nödvändiga för att modernisera det turkiska samhället.
Min tredje grundläggande punkt gäller införandet och tillämpningen av den lagstiftning som har blivit antagen. De fastställda normerna måste dessutom efterlevas i hela Turkiet på områdena kvinnors rättigheter, religionsfrihet och dålig behandling av misstänkta brottslingar. Därför anser jag att tillämpningen måste ägnas större uppmärksamhet.
Jag kommer nu att gå över till ändringsförslagen. När det gäller Cypern har jag försökt nå en tydlig och bred kompromiss med skuggföredragandena. Turkiet måste inse att landet måste godta det överenskomna kompletterande protokollet utan dröjsmål. I punkt 34 har jag uppmanat alla partier att se till att man når en lösning beträffande delningen av Cypern. Med denna punkt uppmanar jag uttryckligen Turkiet att sända positiva signaler.
Vi framhåller i en ny punkt 48 att båda ledarna måste uppmuntras att ha det mod som krävs för att snart komma fram till en lösning för ön. Detta är absolut nödvändigt. Jag skulle vilja säga till Marije Cornelissen att även om ert ändringsförslag om våld mot kvinnor troligen är lite överflödigt kommer Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) också att stödja det, som förväntat.
Till sist vill jag, än en gång, upprepa att även i år är det min målsättning att utarbeta ett betänkande med ett mycket tydligt budskap, kritiskt, men även balanserat. Det är min övertygelse att vi, om vi antar detta betänkande med en stor majoritet, även kommer att komma fram till en bra lösning för Turkiet för att modernisera landet och skapa välstånd för alla medborgare.
Bernd Posselt
Herr talman! Vi har tydliga förväntningar på rådet och kommissionen. Vi förväntar oss att förhandlingarna med Kroatien kommer att slutföras och att förhandlingarna med Makedonien kommer att inledas i år. Det handlar om att erkänna att minoritetspolitiken i de här två länderna är bättre än i många av Europeiska unionens medlemsstater och att alla minoriteter och etniska grupper i båda länderna är företrädda i deras regeringar. Kommissionsledamot Füle! Kroatien har, om ni ursäktar att jag säger det, hanterat frågan om flyktingarnas återvändande på ett sätt som skulle kunna tjäna som föredöme för andra stater. Därför vill jag tydligt säga att vi självfallet bör förklara för de här länderna att de måste göra mer. Men det är fullständigt oacceptabelt att säga att detta bara skulle gälla Kroatien. Kroatien har ratificerat gränsavtalet och jag vill ansluta mig till Hannes Swobodas uppmaning till det slovenska parlamentet att göra detsamma. Det återstår tre förhandlingskapitel som ska öppnas av rådet. Jag vill uppmana den spanske företrädaren för rådet att se till att de öppnas under det spanska ordförandeskapet. Det skulle göra det möjligt för Kroatien att avsluta förhandlingarna i år, förutsatt att landet behandlas rättvist.
Inte heller när det gäller den beklagliga blockaden av Makedonien på grund av namnfrågan är detta något där ansvaret för att hitta en lösning helt och hållet vilar på Makedonien. Det är den medlemsstat som har infört en blockad i strid mot internationell rätt som bär ansvaret. Här vill jag göra det fullständigt klart att EU måste agera på ett trovärdigt sätt och att vi, med andra ord, måste ställa krav på andra men att vi även måste leva upp till våra egna normer, annars kommer vi att förlora all trovärdighet. Jag anser att det är viktigt för oss att arbeta för att det, efter en lång och mödosam väg, verkligen blir en omröstning om Kroatien i år här i parlamentet. Då kan observatörerna komma hit på samma sätt som de tjeckiska, slovenska och ungerska observatörerna kom och välkomnades av oss. Jag hoppas att europeiska val kan äga rum i Kroatien antingen nästa år eller året därefter och att de kroatiska ledamöterna kommer att förena sig med oss här i parlamentet och bidra till arbetet med att förbereda andra sydeuropeiska stater för anslutning, med Makedonien först på listan.
Kristian Vigenin
Herr talman! Kommissionsledamot Füle! Jag vill ansluta mig till gratulationerna till er som ny ledamot av Europeiska kommissionen och säga att det faktiskt kan vara ett viktigt tecken att den första debatten med den nya kommissionen i parlamentet äger rum just i dag och handlar om utvidgningen.
Vi behöver inte upprepa att utvidgningen har visat sig vara ett av Europeiska unionens mest framgångsrika initiativ. Jag önskar er all framgång. Parlamentet kommer att göra sitt yttersta för att bistå er i dessa ansträngningar, för vi här i Europaparlamentet är i själva verket de starkaste förespråkarna för att detta område med säkerhet, välstånd och medborgarrättigheter, som EU är, ska utvidgas.
I detta avseende anser jag att redogörelserna från de tre föredragandena har satt strålkastarljuset på det grundliga arbete som utskottet för utrikesfrågor och föredragandena personligen har gjort. Jag vill gratulera dem till detta och säga att de tre betänkanden som vi diskuterar i dag antogs med stor majoritet i utskottet för utrikesfrågor. Jag tror att resultatet kommer att bli detsamma i dag.
Jag vill betona att vi även vill använda våra betänkanden för att skicka en mycket tydlig signal till de tre länderna, även om den allmänna debatten troligen kommer att resultera i att vårt budskap blir något försvagat. Det är en signal om att vårt engagemang i processen är oförändrat, men att det finns frågor som inte går att undvika och där de tre länderna måste vidta åtgärder. De hänger huvudsakligen samman med det faktum att Europaparlamentet inte kan och inte kommer att blunda för en hel rad frågor som har att göra med uppfyllandet av Köpenhamnskriterierna om skydd av grundläggande rättigheter, mediernas frihet och föreningsfrihet, skydd av minoriteters rättigheter, goda grannskapsförbindelser, osv.
Jag ska kortfattat behandla tre frågor som, enligt min uppfattning, har en grundläggande betydelse för att det ska bli några framsteg för de tre ländernas anslutning. För det första är det redan uppenbart att vägen till medlemskap ligger öppen för Kroatien. Det avtal som har slutits med Slovenien är oerhört viktigt, men vi kräver att det ska ratificeras så snart som möjligt så att det blir möjligt att slutföra förhandlingarna med Kroatien till slutet av året.
När det gäller Makedonien hoppas vi att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien kommer att visa prov på den flexibilitet som krävs. Vi hoppas även att den nya grekiska regeringen kommer att försöka finna en lösning på namnfrågan så att Makedonien kan få ett datum för att inleda förhandlingar i år.
För Turkiets del är det inte möjligt att undvika Cypernfrågan. Turkiet kan inte hoppas på påtagliga framsteg i sin integrationsprocess förrän man har gjort framsteg i den här frågan.
Ivo Vajgl
I resolutionen om Kroatien, som parlamentet kommer att anta i dag, erkänner vi att detta land har gjort framsteg för att uppfylla kriterierna för anslutning till Europeiska unionen och att det har genomfört demokratiska systemreformer och harmoniserat sin lagstiftning till kraven i EU:s regelverk. Detta innebär att Kroatien står längst upp på listan över länder som har möjlighet att bli fullvärdiga medlemmar av EU. Det öppnar även en möjlighet för Kroatien att avsluta förhandlingarna redan i år, som vi säger i vårt betänkande.
Det är en stor glädje för oss att konstatera att Jadranka Kosor, Kroatiens nya premiärminister, har vidtagit snabba och framgångsrika åtgärder på de områden där vi hittills har stött på de största svårigheterna: i kampen mot korruption och organiserad brottslighet, i genomförandet av ett program med administrativa reformer, i arbetet för att ta itu med krigsförbrytelser och garantera rättsligt eller författningsenligt skydd för etniska och andra minoriteter.
Genom att underteckna ett skiljeavtal om gränstvisten med grannlandet Slovenien har den nya kroatiska regeringen inte bara undanröjt ett hinder för förhandlingsprocessen, utan man har även öppnat vägen för att lösa andra frågor. Det är viktigt att Kroatien fortsätter att ta itu med gränstvister med sina andra grannar och ser till att dessa förhandlingar förs i god tro och enligt principen om att avtal ska hållas (pacta sunt servanda).
Denna resolution har utarbetats under Hannes Swobodas, min kollega och föredragande, förträffliga ledning och jag vill även påpeka att den på ett objektivt och positivt sätt har lyft fram problemområden där det fortfarande återstår en hel del för Kroatien att göra. För att bara nämna några punkter så handlar det om samarbete med Haagtribunalen, hittillsvarande insatser för att bekämpa korruption, omstrukturering av ekonomi och finanser och uppriktiga ansträngningar för att undanröja hindren för ett återvändande av Kroatiens serbiska befolkning. Kroatien är även deras hemland.
De positiva rapporterna om framstegen för Kroatien och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien bör även ses som en definitiv signal till alla länder på västra Balkan om att EU är öppet för en utvidgning och som en bekräftelse av de åtaganden som vi har gjort gentemot de här länderna, inklusive Turkiet, förutsatt att de uppfyller alla relevanta kriterier. Det är dock något som i första hand beror på dem. Låt mig avsluta med att önska Štefan Füle, vår nye kommissionsledamot, all framgång. Jag vet att han kommer att göra ett förträffligt arbete.
Franziska Katharina Brantner
Herr talman! På Verts/ALE-gruppens vägnar vill jag först hälsa Štefan Füle varmt välkommen som kommissionsledamot till parlamentet. Vi gläder oss åt att samarbeta med er och ser fram emot vårt framtida samarbete. Jag vill även tacka Hannes Swoboda för det goda samarbetet om framstegsrapporten om Kroatien. Samarbetet var gott och jag tackar mina kolleger.
Jag vill bara säga att vi hade föredragit en debatt i ett block, så att vi hade haft alla tre länderna under förmiddagen, men i olika sektioner. Vi anser att det skulle ha varit en bättre lösning än att diskutera dem samtidigt, men det är som sagt en randanmärkning.
(DE) Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen är för att Kroatien snabbt ansluter sig till Europeiska unionen och vi välkomnar starkt de snabba framsteg som landet har gjort. Kroatiens snabba anslutning kommer att sända en viktig säkerhetspolitisk signal till hela västra Balkan. Detta innebär att det löfte om medlemskap som de europeiska stats- eller regeringscheferna gjorde i Thessaloniki till alla länderna i västra Balkan fortfarande gäller. Att det löftet gäller och är trovärdigt är en stark drivkraft för samtliga stater i regionen att genomföra långtgående reformer som kommer att göra länderna säkrare, stabilare och mer välmående.
När det gäller Kroatien är det viktigt att påpeka att statsförvaltningen måste stärkas och bli öppnare. Den avgörande faktorn handlar inte om att anta ny lagstiftning utan, framför allt, om det administrativa genomförandet av lagarna. Vi i Verts/ALE-gruppen skulle vilja se bättre resultat på det området. Vi anser att en konsekvent tillämpning av nya lagar och förordningar är den enda lösningen på problemen med korruption och organiserad brottslighet. Samma sak gäller för rättsväsendet, och det särskilt viktiga kapitel som handlar om rättssystemet har ännu inte varit föremål för förhandlingar. De tillkännagivanden som den kroatiska regeringen har gjort är bra, men de måste följas av åtgärder som medför verkliga förbättringar av situationen i domstolarna. Vi vill även se större öppenhet och mindre politiskt inflytande på detta område.
Därför föreslår vi fyra ändringsförslag, som jag uppmanar er att rösta för. Det första gäller kampen mot korruption. Vi vill särskilt att byggnadssektorn och stadsplanering ska inkluderas eftersom det är där de största offentliga avtalen tilldelas.
För det andra vill vi ha en hänvisning i punkt 19 till det faktum att situationen för homosexuella män och lesbiska kvinnor är otillfredsställande. Det har förekommit upprepade angrepp på människor från dessa minoritetsgrupper. Vi har nu fått försäkringar från den kroatiska regeringen om att en del av de här fallen håller på att utredas. Vi anser att detta är ett mycket positivt tecken och vill gärna uppmuntra de kroatiska myndigheterna att skynda på genomförandet av antidiskrimineringslagen.
Min sista punkt är att vi saknar en vision om en ny energipolitik för Kroatien. Därför uppmanar vi er att stödja vårt ändringsförslag nr 7. Vi ser fram emot att Kroatien snart ansluter sig till Europeiska unionen.
Charles Tannock
Herr talman! ECR-gruppen är för en utvidgning av Europeiska unionen. Vi ser inte bara betydande fördelar med en större inre marknad, utan vi vill även se - till skillnad från vissa andra parlamentsledamöter - en försvagning av de federalistiska ambitioner som ligger till grund för EU. Kandidaterna måste dock uppfylla de stränga och krävande normer som fastställs i Köpenhamnskriterierna.
Vi stöder därför till fullo kommissionens omsorgsfulla arbete med att förbereda kandidatländerna och dess beredvillighet att dra lärdom av tidigare utvidgningar, särskilt den senaste då Bulgarien och Rumänien blev medlemmar och där det finns olösta problem på områdena organiserad brottslighet och korruption. Kroatien är vid sidan av Island - om det blir godkänt som kandidat - utan tvekan det land som är bäst förberett för att ansluta sig till EU och dess anslutning kommer att bidra till att stabilisera västra Balkan. Vi inser att det finns en olöst gränstvist med Slovenien, men vi anser inte att bilaterala tvister får försena Kroatiens medlemskap. Italien hindrade, när allt kommer omkring, inte Slovenien från att ansluta sig trots att det då fanns olösta tvister om gränser och minoriteter.
Kroatien har även gjort avsevärda framsteg med att uppfylla referenspunkterna för förhandlingarna, vilket tydligt framgår av kommissionens rapport och landets åtagande om att motsvara EU:s förväntningar är fortfarande starkt. Makedonien är också tillbaka på spåret mot medlemskap. Vi välkomnar att Makedonien tillsammans med Serbien och Montenegro har avskaffat viseringskravet för EU-medborgare och stöder en omedelbar uppmaning till rådet att godkänna att förhandlingar inleds om medlemskap för Makedonien.
ECR-gruppen anser att den närmast komiska namntvisten med Grekland bör lösas snabbt och förnuftigt. President Gjorge Ivanov har bidragit till att ge kraft åt Makedoniens EU-ambitioner och vi hoppas att hans begäran om att få träffa Greklands nyvalde president kommer besvaras i en anda av vänskap och grannförbindelser. Samtidigt förblir Turkiets ansökan om medlemskap i EU problematisk, inte minst på området mänskliga rättigheter. Det senaste fruktansvärda fallet med en tonårsflicka som begravdes levande för att hon talat med pojkar ger ammunition till dem som säger att Turkiet inte hör hemma i EU. Det är en besvikelse att Turkiet inte har erkänt Cypern eller genomfört Ankaraprotokollet och att man drar ut på ratificerandet av fördraget för att återupprätta förbindelserna med Armenien.
Slutligen, som parlamentets ständiga föredragande för Montenegro, vill jag bara tillägga att enligt min åsikt, och jag har nyligen besökt landet, är det redan på god väg mot kandidatstatus och jag hoppas att det blir verklighet så snart som möjligt.
Till sist vill även jag ta tillfället i akt för att på ECR-gruppens vägnar gratulera kommissionsledamot Štefan Füle till hans utnämning i går. Min grupp kommer att samarbeta fullt ut med honom i de utmaningar som väntar.
Takis Hadjigeorgiou
Vi vill redan från första början framhålla att vi är för en integration av Turkiet. Vi menar det och är övertygade om det. För att skydda alla minoriteters rättigheter är det nödvändigt att mandatgränsen i parlamentet sänks samt att skydda arbetstagarnas rättigheter, som strejkrätten och kollektivavtal. Detta är nödvändigt först och främst för Turkiet självt.
Några av de frågor som Turkiet måste ta itu med är att komma fram till en verklig politisk lösning på det kurdiska problemet, att erkänna folkmordet på armenier, normalisera förbindelserna med grannländerna och få slut på ockupationen av Cypern. Som rådet framhåller måste Turkiet, skyndsamt och utan ytterligare förseningar, uppfylla tilläggsprotokollet till Ankaraavtalet fullständigt och utan undantag.
Genom att åsidosätta den internationella rätten hindrar Turkiet Republiken Cypern från att utöva sina suveräna rättigheter i sin ekonomiska zon. Därför motsätter vi oss ståndpunkten om att det relevanta energikapitlet bör öppnas för förhandlingar.
Avslutningsvis vill jag nämna att några ledamöter har för avsikt att rösta för ett ändringsförslag som uppmanar alla berörda parter att hjälpa till att lösa Cypernfrågan. Jag är övertygad om att alla kommer att bidra. Men är inte detta ett oacceptabelt sätt att göra alla lika ansvariga? Att göra offret och ockupanten lika ansvariga? Om vi vill att Cypernfrågan ska få en lösning måste vi lyfta fram Turkiets ansvar. Vi måste tala öppet till Turkiet och vi stöder, det upprepar jag, en integration av Turkiet. Men det vi stöder är att Turkiet integreras i EU, inte att EU integreras i Turkiet.
Bastiaan Belder
Med risk för att återigen förarga turkiska diplomater - lägg märke till deras reaktioner på en del av Europaparlamentets ändringsförslag - uppmanar jag rådet och kommissionen att föra upp följande fem punkter på dagordningen i de kommande förhandlingarna med de turkiska myndigheterna.
1. Att bevilja samtliga religiösa samfund i Turkiet ställning som juridisk person - en nödvändig förutsättning för att kunna förverkliga religionsfrihet i Turkiet.
2. Att omedelbart stoppa offentliga hatkampanjer mot turkiska kristna under förevändningen att tillåta den i dubbel mening negativt laddade termen ”missionärsverksamhet” i skolböcker och lokala medier, som om turkiska kristna per definition var subversiva och inställda på att undergräva staten.
3. Att få ett omedelbart slut på den omfattande diskrimineringen mot icke-islamska minoriteter vid tillsättandet av viktiga civila och militära poster inom den turkiska förvaltningen.
4. Effektiva regeringsåtgärder mot den växande antisemitismen inom det offentliga livet i Turkiet. En turkisk akademiker talade nyligen om en förgiftad atmosfär. Det gläder mig att atmosfären fortfarande är tillräckligt öppen så att en akademiker säger något sådant öppet. Det som behövs är därför effektiva regeringsåtgärder mot den växande antisemitismen inom det offentliga livet i Turkiet. Här bör särskilt premiärminister Recep Tayyip Erdoğan ta den ledande rollen.
5. Slutligen bör förbindelserna med Islamiska republiken Iran bringas i överensstämmelse med den transatlantiska politiken gentemot Teheran och dess omtvistade kärnkraftsprogram. Turkiet måste tala om var man står i den allt viktigare frågan om Teherans kärnkraftsprogram. Som Nato-medlem och kandidatland till EU måste Turkiet stå fast. Det måste göra ett tydligt val.
Jag uppmanar rådet och kommissionen att ta Köpenhamnskriterierna och den allvarliga kritik mot Turkiet som jag har framfört på allvar, och jag vill, herr kommissionsledamot, än en gång önska er lycka till i er nya roll. Jag ser fram emot konstruktiva samråd och jag litar även på att ni kommer att ta Köpenhamnskriterierna på allvar och att vi således kommer att kunna arbeta för att modernisera Turkiet, ett land som även jag vill respektera.
Barry Madlener
(NL) Herr Füle, jag hälsar er välkommen till kammaren! Herr talman! Mitt parti, det holländska Frihetspartiet, har valt att agera självständigt här i parlamentet. I det här fallet har vi haft ett utmärkt samarbete med gruppen Frihet och demokrati i Europa och med Morten Messerschmidt, till vilken jag vill framföra mitt uppriktiga tack.
Först av allt vill jag säga att mitt parti inte är för en utvidgning - inte till Kroatien, inte till Makedonien och förvisso inte till Turkiet. Turkiets ockupation av Cypern är olaglig, det anser vi alla i parlamentet och ändå fortsätter vi att beblanda oss med Turkiet utan att fördöma landet på allvar. Vi har inte infört några sanktioner - eller i det närmaste inte - mot Turkiet. För mig är det verkligen ett klenmodigt agerande och därför har jag lagt fram ett ändringsförslag som fördömer ockupationen och uppmanar Turkiet att dra tillbaka sina trupper från Cypern, och att göra det omedelbart. Därför hoppas jag att ni alla ska stödja detta ändringsförslag.
Det kan tilläggas att pressfriheten i Turkiet är utsatt för ett starkt tryck. När jag besökte Turkiet fick pressen till och med order att hålla sig undan. Vi måste kraftfullt fördöma detta och det är anledningen till att jag har lagt fram ändringsförslag 16.
Nu, mina damer och herrar, kommer vi till Iran, en skurkstat. President Mahmoud Ahmadinejad, en islamisk diktator, terroriserar sin egen befolkning, och vill utplåna Israel från kartan och säger det öppet. Han arbetar på att utveckla långdistansmissiler, genomför regelbundet missiltester och började i går anrika uran, som kan användas till kärnvapen. Vi måste ge uttryck för vår avsmak för allt detta. Turkiet, som vill ansluta sig till EU, betraktar den iranska regeringen som en viktig vän och måste fördömas kraftfullt för det, vilket är anledningen till att jag har lagt fram ändringsförslag 17. Jag räknar med ert stöd.
Som nästa punkt vill jag nämna förhandlingarna med Turkiet. Turkiet, som betraktar Iran som en vän, ockuperar Cypern, förtrycker kristna, kränker kvinnors rättigheter, är medlem av Islamiska konferensen (Organisation of the Islamic Conference, OIC), tillämpar sharialagstiftning som begränsar mänskliga rättigheter och är ett islamskt land, kan aldrig ansluta sig till EU. Vi får inte låta det hända och därför har jag lagt fram ändringsförslag 18 och 19, som syftar till att avsluta anslutningsförhandlingarna. Därför hoppas jag att ni alla ska stödja mina ändringsförslag.
Eduard Kukan
(EN) Herr talman! För det första vill jag gratulera Zoran Thaler till hans betänkande och tacka honom och alla andra kolleger för deras konstruktiva arbete med att förbereda detta resolutionsförslag. Jag välkomnar uppriktigt kommissionsledamot Štefan Füle, och önskar honom lycka till i det framtida arbetet.
Europeiska folkpartiet anser att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien i många avseenden utvecklades positivt under föregående år. De framsteg som gjordes för att uppfylla de flesta kriterierna för att inleda förhandlingar om anslutning till EU är både viktiga och anmärkningsvärda. Den omständigheten att kommissionen har rekommenderat att förhandlingar ska inledas med detta land bör ses som ett tydligt budskap om att det är på rätt väg.
Parlamentet bör därför kraftfullt ställa sig bakom denna rekommendation och, genom att anta denna resolution, skicka en positiv signal till landet och hela regionen. Jag hoppas att Europeiska rådet kommer att bekräfta kommissionens beslut och den uppmaning som framförs i vår resolution, och ge grönt ljus för förhandlingar med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien inom den närmaste framtiden utan ytterligare förseningar. Till dess tror jag även att man kommer att göra framsteg i förhandlingarna om namnfrågan och att förbindelserna med grannländerna kommer att förbättras.
F.d. jugoslaviska republiken Makedonien bör anta utmaningen och visa att landet är redo att uppfylla alla Köpenhamnskriterierna. Det är på grundval av dem som landets ambition att bli EU-medlem bör bedömas.
Raimon Obiols
(ES) Jag anser att det betänkande om rapporten om Turkiets framsteg mot anslutning till EU som vi ska rösta om i dag är positivt. Betänkandet är ärligt och kan kritiseras, men det är välavvägt och jag gratulerar föredraganden Ria Oomen-Ruijten till detta.
Det säger sig självt att vår politiska grupp skulle ha lagt större vikt vid vissa aspekter. Men vi har förhandlat fram ett brett samförstånd eftersom vi anser att betänkandet bör få så mycket stöd som möjligt av parlamentet.
Vi måste sända ett tydligt budskap på den punkten. Det bör vara ett positivt budskap, ett budskap av god vilja, men det bör även vara principfast för att bidra till förhandlingsprocessen och stimulera moderniserande, demokratiska reformer i Turkiet. Vi måste vara tydliga i den här frågan. Vi måste komma över denna fas av orörlighet och obeslutsamhet i förhandlingsprocessen.
Enligt opinionsundersökningar har allmänhetens stöd för anslutning sjunkit i Turkiet och den allmänna uppfattningen måste förändras. Det enda sättet att åstadkomma det är att se till att förhandlingarna och reformerna gör fortsatta framsteg, att Europeiska unionen visar att den står vid fast vid de utfästelser den har gjort och att den även undviker att sända motstridiga signaler, som skapar osäkerhet. Naturligtvis måste Turkiet även ta avgörande steg på vägen mot reformer.
Vi har två scenarier framför oss. En ond cirkel av splittring, konfrontation och misstro eller en god cirkel av allvarliga, hårda, men ändå otvetydiga förhandlingar.
Om betänkandet i någon mån kan bidra till framsteg i denna riktning anser jag att vi kan känna oss nöjda.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Herr talman! Som ordförande för delegationen vill jag för det första gratulera Zoran Thaler till hans mycket välavvägda betänkande. Makedonien har genomfört reformer och är på väg att ansluta sig till Europeiska unionen. Vi välkomnar detta varmt och gläder oss stort åt det. Avskaffandet av viseringskravet var kanske det tydligaste och mest synliga tecknet. Det var en milstolpe i vårt samarbete. Det var endast möjligt att uppnå det målet genom ett nära samarbete med EU:s medlemsstater. Det står för öppenhet, samspel och samarbete.
Vi får emellertid inte glömma att Makedonien beviljades status som kandidatland för fyra år sedan och sedan dess har vi hela tiden frågat oss när landet till sist skulle kunna ansluta sig till EU. Jag vill uppmana alla parter att försöka hitta en lösning på namntvisten, som för närvarande står i centrum för uppmärksamheten. Vi måste dra fördel av den drivkraft som skapades genom rådets beslut i december och den nya grekiska regeringen. Drivkraften försvagas dag för dag. Jag vill förklara för parterna att om vi nu koncentrerar oss på andra frågor, som finanskrisen, kommer målet att Makedonien ska ansluta sig att hamna i bakgrunden. Vi vill verkligen inte att det ska hända och det är därför vi måste fortsätta att göra allt på detta område.
Marije Cornelissen
(NL) Under de senaste sex månaderna har jag tagit varje tillfälle att resa till Balkan och till Turkiet och tala med människor där. Det är fantastiskt att verkligen se vad som händer på plats i fråga om anslutningen: stora politiska genombrott, men även, och framför allt, helt och hållet praktiska förändringar till fördel för de människor som lever där.
I Montenegro har man till exempel äntligen erkänt förekomsten av homosexualitet. I Turkiet har kvinnojourer äntligen lyckats etablera goda relationer med polisen, för att bara nämna två exempel. Vi bör vara entusiastiska över vad som har uppnåtts i de här länderna och över det som går bra, men samtidigt måste vi även vara medvetna om vad som återstår att göra.
Europaparlamentet och medlemsstaterna måste fortsätta att insistera på de kriterier som vi slog fast i början av processen. Men vi måste även undvika att försvaga kraften i anslutningsprocessen genom att ställa upp ytterligare hinder.
Jag vill bara fokusera på Makedonien en liten stund. Vi är alla överens om att det bilaterala namnproblemet måste få en lösning. Vi är också överens om att vi i EU måste ge allt stöd vi kan i denna process. Bilaterala problem bör inte, i sig, vara ett hinder för anslutningsprocessen. Det gäller för Makedonien, men lika mycket för Kroatien, Serbien, Turkiet, Kosovo och Island. För människorna som lever där är möjligheterna till anslutning alldeles för viktiga för att försinkas av en meningsskiljaktighet mellan två stater.
Därför ber jag er alla att rösta för vårt ändringsförslag, ändringsförslag 4, som syftar till att föra in en punkt 30.2 i betänkandet om Makedonien. Jag ber er även att verkligen tänka på hur viktig anslutningsprocessen är när ni tar ställning till dessa tre betänkanden.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! För det första vill jag gratulera er, herr Füle, till er utnämning till denna post. Jag är säker på att vi kommer arbeta tillsammans på ett givande och effektivt sätt för den fortsatta utvidgningen av Europeiska unionen. Jag är övertygad om att ni kommer att fullborda EU:s förhandlingsprocess med Kroatien innan årets slut. Jag är övertygad om att ni också kommer att inleda förhandlingarna med Makedonien snart. Jag hoppas att det också kommer att ske i år.
I mitt inlägg vill jag lyfta fram den viktiga roll som Kroatien spelar som framtida medlemsstat i Europeiska unionen, särskilt i samband med försvaret av våra gemensamma värden och säkerheten för vår kontinent. Vi värdesätter att kroatiska enheter finns närvarande i Kosovo och Afghanistan, som en del av Nato. Omkring 300 kroatiska soldater, diplomater och poliser deltar även i ISAF-operationer i tre regioner i Afghanistan. Vår nya allierade har modigt stött vår kamp mot terrorismen i flera Nato-uppdrag. Jag är förvissad om att Kroatiens medlemskap i EU kommer att bidra till fortsatt stabilitet i en del av Europa som för bara några år sedan genomgick en grym konflikt och etnisk rensning.
Om Kroatien slutför samtliga reformer kan landet avsluta förhandlingarna med EU innan årets slut. Detta är en bra målsättning och jag uppmanar alla att stödja dessa ansträngningar. Vi bör värdesätta det faktum att Zagreb har genomfört många reformer, särskilt på det rättsliga området och inom offentlig förvaltning, och även när det gäller kampen mot korruption och organiserad brottslighet. Att föra in Kroatien i familjen av Europeiska unionens medlemsstater är en del av vår strategi att bygga upp en kontinent med demokrati och välstånd. Detta Balkanland bekräftar att utvidgningen av EU är ett starkt incitament för politiska och ekonomiska reformer i länder som strävar efter medlemskap. Låt oss inte glömma det när vi ser på vår granne i öster, Ukraina.
Niki Tzavela
(EL) Herr talman! Under det senaste året har Turkiets mångfasetterade utrikespolitik orsakat förvirring både inom världssamfundet och i den sekulära delen av det turkiska samhället. Vart är Turkiet på väg? Rör det sig i riktning mot ett mångkulturellt Europa eller mot en panislamisk stat?
Låt mig kortfattat påminna kammaren om landets politiska hållning gentemot Iran, dess oacceptabla diplomatiska språk mot Israel, tvisten med Egypten om Gazas gränser och den turkiska regeringens nyligen fattade beslut om att avskaffa inresevisum för sju arabländer. Många av dem hyser, som vi vet, extrema islamiska organisationer vilkas medlemmar nu enkelt kan ta sig in i Europa och väst. Särskilt frågan om avskaffandet av viseringskrav har upprört den sekulära staten i Turkiet.
Om vi inför nya sanktioner mot Iran kommer Turkiets ställningstagande i FN:s säkerhetsråd att vara en utgångspunkt för att klargöra det moderna Turkiets framtid. Då kommer vi att tala om Turkiet i andra ordalag här i parlamentet.
Philip Claeys
(NL) Den allmänna opinionen i Europa är av förståeliga skäl starkt emot en anslutning för Turkiet, ett icke-europeiskt och islamiskt land. Den föregående kommissionen lovade att förhandlingarna med Turkiet skulle skjutas upp om det visade sig att Turkiet inte levde upp till sina demokratiska förpliktelser och att förhandlingarna skulle gå i takt med reformprocessen i Turkiet. Inget av dessa löften har hållits.
Tvärtom, nya kapitel har öppnats gång efter annan, medan Turkiet snarare rör sig bakåt än framåt. Politiska partier förbjuds, kurdiska borgmästare grips och kristna utsätts för hotelser, våld och administrativa svårigheter. Kristna författare och akademiker tvingas gömma sig. Jag har inte ens berört sådana fenomen som tvångsäktenskap och så kallade hedersmord.
Vilken tidsfrist kommer kommissionen att ge Turkiet för att erkänna alla Europeiska unionens medlemsstater? När måste Turkiet uppfylla Ankaraprotokollet? När ska den olagliga militära ockupationen av Cypern få ett slut?
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Herr talman! Precis som mina kolleger vill jag gratulera Štefan Füle till att han har tillträtt sin tjänst och jag hoppas att det utomordentliga intryck han gjorde vid utfrågningen i utskottet för utrikesfrågor kommer att bekräftas under hans mandatperiod, särskilt på det känsliga området utvidgning.
Jag vill säga några ord om Turkiet, för det första för att gratulera vår föredragande, Ria Oomen-Ruijten till det utomordentliga resultat som hon uppnådde i utskottet.
I sitt betänkande, som handlar om åren 2008 och 2009, varken överdriver eller bagatelliserar hon frågorna, utan lyfter fram de insatser som Turkiet gör för att försöka uppfylla villkoren och kriterierna från Köpenhamn.
Jag anser emellertid att dessa insatser måste ses mot bakgrund av den politiska situationen i Turkiet. Sju år med Recep Tayyip Erdoğans moderat islamiska regering, med val som förväntas äga rum i juli 2011, ett land som kokar till följd av ”Operation Slägga”, upphävandet av Emasyaprotokollet, där viktiga befogenheter har överlämnats till militären, och särskilt utslaget om förbud mot Demokratiska samhällspartiets verksamhet i Turkiet.
Denna situation innebär, herr kommissionsledamot, att det turkiska fallet måste hanteras med stor försiktighet. Turkiet måste uppfylla villkoren och kraven i Köpenhamnskriterierna och det måste, självfallet, uppfylla Ankaraprotokollet. Just i detta sammanhang och i denna situation är det emellertid en självklarhet att det kan få mycket allvarliga konsekvenser för Europeiska unionens säkerhet om felaktiga signaler sänds ut, särskilt när det styrande partiet inte har den trefemtedelsmajoritet i parlamentet som det behöver för att ändra författningen. En sådan signal skulle kunna ge upphov till alarmerande oro i ett land som redan är instabilt och som inom Nato är en strategisk partner för väst.
Vi måste gå till väga med yttersta försiktighet i förhandlingsprocessen så att vi inte gör några misstag.
Richard Howitt
(EN) Herr talman! För det första vill jag offentligt upprepa mina gratulationer till kommissionsledamot Štefan Füle. Vi fick er att stiga upp tidigt den första arbetsdagen i er nya befattning, och jag tror inte att det kommer att vara den enda gången vi gör det.
I Turkiet tvivlar allmänheten starkt på att EU kommer att hålla sitt löfte och, precis som ni möts av skepsis bland en del av allmänheten inom EU, är den utmaning ni står inför att förbli rättvis och objektiv - och, ja, så vinner man allmänhetens förtroende. Men ni måste även lyfta fram de positiva aspekterna av utvidgningen och vinna över skeptiska grupper och vår grupp kommer att stödja er i det arbetet.
När det gäller Turkiet är gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater fortfarande för anslutning och för reform. I sin lägesrapport konstaterar kommissionen att reforminsatserna har återupptagits men att de bör intensifieras. Vi instämmer. Så när det gäller detta första betänkande under parlamentets nya femårsmandat vill jag koncentrera mina inledande anmärkningar på hur vi som parlament bör hantera Turkiet. Till föredraganden vill jag säga att jag respekterar ert uppriktiga engagemang för att nå samförstånd i parlamentet och jag tackar för ert samarbete. Jag hoppas att ni i framtiden kommer att försöka komma överens med de politiska grupperna innan ni lägger fram ändringsförslag till kompromisser i plenum som överenskommits i utskottet. Skillnaderna mellan oss är inte så stora.
Men den verkliga prövostenen för ert arbete som föredragande och för parlamentet är att se till att vi utnyttjar vårt inflytande för att säkra stabila framsteg, år från år, med att leda Turkiet mot anslutning och för det krävs det ledarskap både här och i Turkiet.
Till våra cypriotiska kolleger vill jag säga att vi förstår hur orättvisan smärtar. I vår grupp har vi försökt att få med er fullt ut i vårt samförstånd, men vid denna avgörande tidpunkt är vi fast beslutna att försöka inta ståndpunkter som stöder försöken till försoning för att behandla båda sidor rättvist och inte på förhand döma resultatet för någondera sidan.
Till andra här i kammaren vill jag säga att det behövs konstruktiv kritik av Turkiet. Vi är själva kritiska vänner. Men till dem som tar till orda mot Turkiet i denna debatt säger vi att ni är en minoritet. Alltför många av er drivs av religiös intolerans gentemot islam och försöker skaffa er politiska fördelar genom att avsiktligt skapa falsk fruktan för invandring. De argumenten är avskyvärda och motbjudande, och det är ni också.
Slutligen, till majoriteten av kammaren, som vill att Turkiet ska ansluta sig måste vi säga det om och om igen. Vi får inte låta nejsägarnas gälla röster dränka oss. Vi förväntar oss att våra turkiska motparter fortsätter att genomföra de svåra samhällsreformer som krävs, som även är svåra att genomföra inrikespolitiskt sett.
Reformerna är bra i sig, men vi i parlamentet som är för en anslutning måste se till att Turkiets insatser blir mödan värd genom att uppfylla våra egna löften, öppna och stänga kapitel utifrån fakta, leva upp till rådets löften och handla i god tro.
Norica Nicolai
(RO) Jag kommer endast att hänvisa till Makedonien i mitt tal eftersom jag vill betona att man i betänkandet bekräftar framstegen i Makedoniens situation och stöder ett politiskt beslut om att inleda förhandlingar med detta land.
Jag kommer inte att nämna att betänkandet är välavvägt och att det innehåller en detaljerad beskrivning av de positiva och negativa faktorerna i det berörda landet.
Jag vill framhålla två saker. Vallokalsundersökningar och opinionsundersökningar i Makedonien visar tydligt att detta land är ett av de mest ”eurooptimistiska” länderna i regionen. Jag anser att befolkningens stöd är en förutsättning för att förhandlingsprocessen ska bli framgångsrik. För det andra anser jag att Grekland, som en av Europeiska unionens medlemsstater, måste ha förståelse för de europeiska modellerna för historisk försoning och göra allt det kan för att se till att tvisten om Makedoniens namn inte blir ett hinder för landets framsteg mot EU-anslutning, för varje annan ståndpunkt strider mot Europas anda och öde.
Hélène Flautre
(FR) Herr talman! Först och främst vill jag välkomna och gratulera kommissionsledamot Štefan Füle.
Den tolfte sessionen av rättegången mot Hrant Dinks misstänkta mördare hölls i Istanbul i måndags. För första gången hade officiella observatörer vid rättegången ett intryck av att domstolen ärligt försökte komma fram till sanningen och att åklagaren hade belyst kopplingarna mellan denna rättegång - den mot Hrant Dinks misstänkta mördare - och andra rättegångar som pågår - såsom den om nätverket Ergenekon.
Detta faktum är utomordentligt viktigt eftersom rättegången faktiskt handlar om alla politiska mord, intoleransen i samhället och den alltjämt rådande straffriheten. Dessutom är detta en uppfattning som de anhöriga till offren för dessa politiska mord uttryckte mycket träffande när de med hänvisning till den ”djupa staten” i Turkiet förklarade att de själva var Hrant Dinks ”djupa familj”. Jag berättar det här för er därför att utvecklingen går framåt och därför att det inom det civila samhället i Turkiet finns en önskan och en rörelse för reform som syftar till att främja demokrati och rättigheter, och denna önskan och denna rörelse är ovanligt kraftfulla.
Jag vill även citera ett annat exempel som just nu får stora rubriker i tidningarna - hedersbrott inom familjen har redan nämnts - och det handlar om en 16-årig flicka som påträffades begravd i ett hönshus och hade blivit dömd av ett familjeråd för att hon hade talat med pojkar. Detta är förskräckligt och det är ett brott. Medlemmarna i den familjen måste självfallet sättas i fängelse.
Faktum är att för några år sedan gav dessa brott inte upphov till några rubriker. Därför är det glädjande att se att dessa så kallade hedersbrott, som inte är något annat än barbariska brott, inte längre tolereras i det turkiska samhället. Det turkiska samhället är statt i omvandling, man kan till och med säga att det befinner sig i jäsning och jag anser att vi, när vi diskuterar Turkiet, måste vara medvetna om att varje reform i det landet har en djupgående inverkan på förhållandena mellan medborgarna, på etablissemanget, Turkiets historia och demokratin. Detta är helt avgörande inslag.
Jag anser att vår process måste vara fullständigt uppriktig. I dag erkänner man vår uppriktighet och den motsvaras av vår förmåga att stödja den komplicerade, avgörande och historiska processen på Cypern. I dag måste EU säga tydligt till Cypern att vi är redo att stödja och garantera, med alla de medel som står till vårt förfogande, däribland ekonomiska och finansiella medel, varje avtal som uppnås mellan nord och syd och att vi dessutom är fast beslutna att se till att ingenting i EU:s regelverk hindrar ett samförstånd i Cypernfrågan. Vi måste kämpa oss fram, framtiden för Turkiets medlemskap i EU hänger också på den här frågan.
Geoffrey Van Orden
(EN) Herr talman! Det är inte ofta som jag är överens med Hélène Flautre, men jag instämmer faktiskt i många av de anmärkningar hon just gjorde. För det första efterlyser jag en större uppriktighet i vår inställning till Turkiet. Jag är säker på att vi alla vill ha goda förbindelser med Turkiet och många av oss, troligen majoriteten, önskar en dag se Turkiet som medlem av Europeiska unionen, en annorlunda union än den som håller på att utvecklas i dag. Anledningen till att en del så starkt motsätter sig Turkiets anslutning är att de inser att detta oundvikligen skulle förändra EU-projektets karaktär, som i dag går mot en oönskad politisk integration.
Jag har ett par frågor till kommissionen. Vad har hänt med förhandlingarna med Turkiet? Varför är så få kapitel öppna? Varför är energikapitlet inte är öppet i en tid då vi i alla våra länder är allvarligt bekymrade över energisäkerheten och Turkiet befinner sig i en så viktig geografisk position med avseende på dragningen av rörledningarna från Kaspiska havet? Med förestående presidentval på Cypern och pågående samtal om återförening ägnar vi många tankar åt Cypern. Vi kan naturligtvis nästan aldrig diskutera Turkiet här i parlamentet utan att nämna Cypern, men det kanske skulle vara till större hjälp om EU i stället för att alltid kritisera Turkiet försökte stödja landet lite mer i den här frågan. Varför uppmanar vi bara Turkiet att använda sitt inflytande när Grekland och Cypern, båda EU-medlemmar, har en avgörande roll?
Jag håller med om att den turkiska garnisonen på norra Cypern bör reduceras kraftigt. I själva verket påpekar jag regelbundet för de turkiska sändebuden att en ensidig truppminskning skulle vara en djärv förtroendeskapande åtgärd, men vi vet alla att om Annan-planen hade förverkligats så skulle de turkiska trupperna ha reducerats till blott 650 och de grekiska till 950. Det är skandalöst att det inte har gjorts några verkliga framsteg med att öppna internationell handel med norra Cypern. Varför har Europeiska unionen inte hållit det löfte om att häva isoleringen av norra Cypern som man gav i maj 2004?
Av alla de platser i världen där EU faktiskt skulle kunna spela en nyttig roll och utöva ett välgörande inflytande är Cypern i särklass - ändå är vi frånvarande. Vi får inte ge Turkiet skulden för EU:s interna svårigheter.
Charalampos Angourakis
(EL) Herr talman! Vårt ställningstagande mot en utvidgning av Europeiska unionen är konsekvent med vårt ställningstagande mot att Grekland, mitt land, ska integreras i EU och med kampen för att frigöra det från denna imperialistiska maskin.
Hela utvidgningsprocessen stämmer överens med stärkandet av Nato och Natos ockupation av västra Balkan, med avskiljandet av Kosovo och med destabiliseringen av Bosnien och Hercegovina, med att EU ifrågasätter gränser och stabilitet i området, med tvånget mot det serbiska folket, och med nya slitningar och motsättningar på Balkan.
De så kallade bilaterala frågorna är nämligen inte alls några bilaterala frågor. De är internationella frågor och det är därför de behandlas av FN. Samtidigt pågår det en oerhört allvarlig kris i Balkanområdet, som uppenbarligen beror på de reformer som befolkningen i dessa länder har tvingats utstå för att ansluta sig till Europeiska unionen.
Denna process överensstämmer med Ankaras omedgörlighet i Cypernfrågan, med anledningen till krigsförklaring i Egeiska havet, som stöds av Frontex genom att byrån ifrågasätter gränserna i området, genom att man i praktiken förbjuder fackföreningsrörelsen och den stämmer även överens andra antidemokratiska arrangemang i Turkiet.
Detta är ännu en anledning till att vi förenar oss med arbetarna i dessa länder mot integration, så att de kan slåss för sina rättigheter.
Lorenzo Fontana
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! De svenska och spanska ordförandeskapen har gjort Turkiets medlemskap i Europeiska unionen till en prioriterad fråga, som om det var givet på förhand.
Av många skäl anser vi inte att Turkiets medlemskap är vare sig realistiskt eller lämpligt. För det första därför att Turkiet i geografisk bemärkelse inte ligger inom Europa. För det andra därför att Turkiet blir alltmer islamiskt och Ankara faktiskt är en ledande medlem av OIC, den största internationella panislamska organisationen. För det tredje därför att religiösa minoriteter förföljs och deras lägre samhällsställning är ingrodd i samhället. För det fjärde därför att Turkiet fortsätter att förneka folkmordet på en och en halv miljon armeniska kristna och ockuperar Cypern, vilket både militärt och politiskt strider mot internationell rätt.
Vi måste även komma ihåg att med Turkiet i Europeiska unionen kommer vi att ha länder som Irak, Iran och Syrien vid våra gränser. Till sist måste vi även komma ihåg att Turkiet, med sina 90 miljoner invånare, år 2030 kommer att vara det EU-land som har den största befolkningen. Det innebär att det skulle ha det största antalet europaparlamentariker och den viktigaste röstandelen i Europeiska rådet. Balansen i EU skulle förvisso rubbas.
Diane Dodds
(EN) Herr talman! I likhet med många kolleger i kammaren denna morgon vill jag vädja om ärlighet och realism i debatten, särskilt när det gäller Turkiet. Jag välkomnar de kolleger som har efterlyst aktivt stöd för Cypern i insatserna för att nå någon slags uppgörelse med Turkiet.
Jag vill mycket kort ta upp en aspekt av detta som jag har uppmärksammats på, nämligen den svåra situationen för många av de medborgare som jag företräder, som har lidit stora ekonomiska förluster på grund av fastighetsbluffar i Turkiet. Sedan jag blev europaparlamentariker i juli har jag blivit kontaktad av många väljare som har investerat avsevärda belopp i fastigheter, 50 000-100 000 euro, och därefter har förlorat på de investeringarna i vad som i många fall ser ut som uppenbart bedrägeri. Jag menar att kommissionen bör titta på det här och agera aktivt.
Elmar Brok
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr López Garrido! Fram till nu har utvidgningspolitiken varit framgångsrik, även om vi, som vi kunde se i den senaste omgången, måste fokusera mer på den inre utvecklingen i dessa länder vad gäller rättsstatsprincipen, korruption och liknande frågor. Jag anser att det är det som håller på att hända i de pågående förhandlingarna. Jag menar att vi har gjort stora framsteg med Kroatien och vi kan slutföra den processen snabbt. Fast det är naturligtvis viktigt att Köpenhamnskriterierna uppfylls i varje fall, inklusive Europeiska unionens integrationskapacitet, eftersom vi måste vara medvetna om risken för att vi sträcker oss över för mycket.
Vi kommer att uppfylla våra skyldigheter gentemot västra Balkan, men vägen kan vara lång i enskilda fall. Vi måste vara medvetna om detta, så att vi inte väcker falska förhoppningar. Men det är också uppenbart att det europeiska perspektivet är ett värdefullt verktyg och kanske det enda verktyg som vi har för att bibehålla ett visst tryck så att den inre reformprocessen i de här länderna fortsätter, både vad gäller marknadens mognad och det politiska systemet.
Jag har problem med Turkiet när jag ser hur landet beter sig gentemot Berlin och när jag tänker på Cypern, religionsfrihet, yttrandefrihet, förbudet mot politiska partier och liknande frågor. Jag kan bara fråga mig själv om man kommer att ta de sista stegen - med hänsyn till mentaliteten och inte till formen - som krävs för att Turkiet ska kunna bli medlem och om vi kan vara säkra på att EU har kapacitet att integrera Turkiet.
Herr Füle! Ni har stora möjligheter eftersom ni har ett bredare ansvarsområde, som inkluderar utvidgningspolitik och grannskapspolitik. Båda dessa saker har att göra med det europeiska perspektivet, men de arbetar med olika verktyg. Därför har ni ett intressant arbete och jag hoppas verkligen att ni trivs med det.
Michael Cashman
(EN) Herr talman! Jag välkomnar framstegsrapporterna och jag vill särskilt tala om Makedonien och Kroatien, och därefter om Turkiet. Det gläder mig att komma efter min framstående vän, Elmar Brok, som nämnde Köpenhamnskriterierna. Jag vill utveckla det närmare och säga att Köpenhamnskriterierna inte är förhandlingsbara, särskilt inte när det handlar om minoriteters rättigheter och mänskliga rättigheter, och Makedonien och Kroatien har därför misslyckats med att återspegla gemenskapens regelverk, särskilt förbudet mot diskriminering på grund av sexuell läggning.
Jag vill påpeka för båda länderna att anslutningsförfarandet är ett tillfälle att anpassa er lagstiftning och att förklara för era medborgare varför det är nödvändigt. När man går med i den här klubben så går man inte med i en klubb som bygger på en à la carte meny. Vi kommer att tillämpa regelverket strängt och särskilt artikel 19, som ger unionen rätt att bekämpa diskriminering på grund av - och det är en mycket viktig lista - ras, etnisk tillhörighet, religion, övertygelse, ålder, funktionshinder och sexuell läggning. Varför är detta viktigt? Därför att en person kan utsättas för diskriminering på grund av varje enskild anledning och om man då inte gör något i ett fall innebär det att allt det som gjorts i de andra blir irrelevant. Därför säger jag att rättigheter för lesbiska, homosexuella och bisexuella inte är förhandlingsbara. Inför lagstiftning mot diskriminering nu. Det avgörande provet för varje civilisation är inte hur den behandlar sin majoritet, utan hur den behandlar de minoriteter som tillsammans utgör den majoriteten.
I fråga om Turkiet har det gjorts framsteg, och det gläder mig att kunna citera Ban Ki-moon som säger att det har gjorts framsteg i fråga om Cypern. Vi i parlamentet bör välkomna det. Diane Dodds har rätt: Om vi ska vara en del av lösningen måste vi vara absolut ärliga och sammanföra parterna. Men återigen önskar jag att de kunde gå längre när det gäller antidiskriminering.
Ickediskriminering finns med i författningen, men detta måste återspeglas i lagarna, särskilt i förhållande till lesbiska, homosexuella män, bisexuella och transpersoner, som ofta blir mördade av den enda anledningen att de är transpersoner. Så vi bör låta Turkiet gå vidare på den här vägen, på samma villkor. Om vi undergräver anslutningsprinciperna har vi inte några principer kvar.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Herr talman! För det första vill jag säga att av alla människor är det Michael Cashman från Storbritannien, som jag hyser stor aktning för, som påminner oss om att ett land som ansluter sig till Europeiska unionen måste bli delaktigt i alla aspekter av unionen och inte kan ha inställningen att det bara är att välja och vraka. Det tycker jag är rätt så märkligt.
Jag vill emellertid diskutera frågan om Turkiet. Andra talare har sagt att det turkiska samhället befinner sig i rörelse och det är sant. Men om vi vill vara ärliga måste vi förklara att det inte rör sig om en linjär rörelse mot europeiska värderingar. Turkiet rör sig både framåt och bakåt. Låt oss ta militären som exempel. Vi gläder oss naturligtvis åt dekretet som förhindrar att militären kan ingripa utan politiskt godkännande. Det är positivt. Men det finns även en annan aspekt av författningsdomstolens utslag som bör tas med i bilden, nämligen att militärer inte kan ställas inför civila domstolar. Det är naturligtvis negativt.
Om vi ser på exemplet med yttrandefrihet och åsiktsfrihet, så stämmer det att det pågår en livlig debatt om ett antal frågor som tidigare var tabu, däribland minoriteters och sexuella minoriteters rättigheter, herr Cashman. Vi tycker att det är mycket bra. Men samtidigt finns förbudet mot YouTube och det finns lagstiftning som ger upphov till rättslig osäkerhet i frågan om yttrandefrihet och åsiktsfrihet, som är särskilt viktiga för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa. Vi har även det ”privata kriget” mot Doğangruppen. Allt detta är mycket olyckligt.
Ett annat exempel handlar om kvinnornas roll. Det är naturligtvis bra att så kallade hedersmord, som är ett barbariskt brott, diskuteras i medierna, men tror vi verkligen att det turkiska samhället rör sig linjärt mot att anta europeiska värderingar om jämlikhet? Jag tror inte att det är så.
Jag vill även säga något om det som Richard Howitt har sagt. Det är sant att vi har en process - anslutningsförhandlingarna - som vi måste följa i god tro. Men det är dock inte någon automatisk process. Under denna process är vi inte bara ansvariga för anslutningskandidaten. Vårt primära ansvar är EU. Vår utvidgningspolitik måste vara trovärdig och vi måste ha en ärlig och trovärdig strategi gentemot anslutningskandidaterna. Jag måste säga att jag ibland störs av att det finns en allians mellan de gröna, som vill ha ett starkt EU och utvidgning så snart som möjligt, och ledamöter som Geoffrey Van Orden, som vill föra in nya länder så snabbt som möjligt för att försvaga Europeiska unionen. Det förefaller mig mycket märkligt.
Det finns ett anslutningsperspektiv, men det blir ingen anslutning förrän samtliga kriterier är uppfyllda.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Michael Cashman
(EN) Herr talman! Alexander Graf Lambsdorff riktade en beskyllning mot Storbritannien och jag vill uppmana honom att förklara för kammaren på vilket sätt Storbritannien inte uppfyller sina förpliktelser enligt fördraget.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Herr talman! Jag sade inte att Storbritannien inte uppfyller sina förpliktelser enligt fördraget. Jag hänvisade helt enkelt till det faktum att Storbritannien har valt bort viktiga politikområden som har att göra med europeisk integration, till exempel Schengen, euron, den sociala stadgan och - om jag har förstått saken rätt - stadgan om de grundläggande rättigheterna. Inget av de här områdena kan betraktas som marginellt.
Ulrike Lunacek
(DE) Herr talman! För det första vill jag säga till Alexander Graf Lambsdorff att jag tillbakavisar er anklagelse. Ni sade att gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen vill ha utvidgning till varje pris. Det är helt klart för oss att vi är för utvidgning, inklusive Turkiet och Balkan naturligtvis, men endast om alla kriterier är uppfyllda. Vad gäller Turkiet vill jag säga att trots alla de problem som har berörts här i dag tror jag att den turkiska regeringen vill gå vidare. Ett exempel på det är att inrikesministeriet återkallat det protokoll som fram till nu gjorde det möjligt för militären att ingripa självständigt i säkerhetsfrågor. Detta är mycket viktigt. Jag hoppas att en majoritet av kammaren kommer att stödja vårt ändringsförslag 10 som handlar om uppföljningen av målet för medlemskap. Det är det enda sättet för EU att upprätthålla trovärdigheten när det gäller de löften vi har gett - målet om medlemskap när alla kriterier har uppfyllts.
I frågan om Makedonien har det gjorts en hel del framsteg på många områden. Jag inser det och det gläder mig. Med hänvisning till en punkt som Michael Cashman redan har nämnt vill jag emellertid säga att det inte är korrekt av en regering att införa lagstiftning mot diskriminering som inte även omfattar diskriminering på grund av sexuell läggning. Det är det europeiska regelverket. De mänskliga rättigheterna är inte förhandlingsbara och jag hoppas att en majoritet av parlamentet även kommer att rösta för dessa gemensamma europeiska mänskliga rättigheter i vårt ändringsförslag.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill gratulera er, herr Füle, och säga att jag hoppas att ni kommer att bli lika bra som kommissionsledamot som ni var som kandidat. Er utfrågning var verkligen enastående. Jag vill försäkra Alexander Lambsdorff om att Geoffrey Van Orden älskar Europa väldigt mycket. Men han vill inte att EU-byråkrati ska komma emellan detta Europa och dess medborgare.
Vi talar i dag om utvidgning. Det är bra att vi talar om detta eftersom EU, låt oss inte dölja detta, genomgår en viss institutionell kris, och ett sätt att komma ur denna kris är att utvidga EU. Det skulle kunna ge oss energi och kraft, så det är värt att gå i den riktningen. Ett Europa utan den lunga som Balkan utgör är inte Europa. Kroatiens anslutning, ett europeiskt land med en europeisk kultur och en europeisk historia, bör genomföras så snart som möjligt. Men låt oss även realistiskt fundera på att snarast möjligt få länder som Serbien, Montenegro, Makedonien samt Bosnien och Hercegovina som medlemmar. Det är verkligen mycket viktigt. Turkiets medlemskap ligger mycket längre bort i tiden och kommer säkert inte att ske inom de närmaste 10 åren.
Nikolaos Chountis
(EL) Herr talman! Gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster är positiv till EU:s utvidgning, särskilt när det gäller västra Balkan, men detta hindrar inte att vi oroar oss över två saker.
För det första, vad som i slutändan uppnås är inte ett EU med social sammanhållning och solidaritet. Det är ett EU som marknadsplats. För det andra är utvidgningspolitiken i vissa fall problematisk i förhållande till internationell rätt. Jag syftar på betänkandet om f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Där föredraganden i detta betänkande inte ensidigt löser namnfrågan, såsom i punkt 17, undviker han systematiskt att förklara att lösningen eftersträvas och måste eftersträvas inom ramen för FN. En sådan hänvisning gör problemet till ett internationellt problem, vilket det egentligen är, inte ett bilateralt problem, och sänder ett mer rättvisande budskap än om man bara i allmänhet hoppas att problemet ska lösa sig självt.
”O tider, o seder” skulle man liksom Cicero kunna säga. Det faktum att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien deltar - jag upprepar deltar - i EU:s militära uppdrag i Afghanistan anses vara en viktig faktor för ett land med små ekonomiska och militära resurser, liksom även det faktum att landet ensidigt erkänner Kosovo, i strid mot FN:s resolution 1244/1999.
Ett politiskt engagemang som är problematiskt i förhållande till internationell rätt är enligt min mening i sig problematiskt.
Jaroslav Paška
(SK) Inledningsvis vill jag säga att jag anser att betänkandena om Kroatien och Makedonien är bra och välarbetade. Vi bör berömma föredragandenas arbete och stödja antagandet av betänkandena.
När det gäller Turkiet får jag en känsla av att vi leker kurragömma på detta område. De turkiska myndigheterna förklarar utåt att man eftersträvar förändring men i själva verket görs det inte så mycket förändringar i samhället. Fäder säljer fortfarande sina döttrar eller byter dem mot boskap. De män som köper fruar behandlar dem som slavar.
Jag tror fullt och fast att konvergensen mellan civilisationer kommer att vara en komplicerad och långdragen process och det kommer inte att vara enkelt vare sig för oss eller för det turkiska samhället. Därför måste vi i detta fall beväpna oss med tålamod och vi måste vara beredda på långa förhandlingar. Men i dessa förhandlingar måste vi agera korrekt och hedervärt och tala öppet om alla problem. Detta ligger i vårt intresse och även i den turkiska befolkningens intresse. När det här problemet har retts ut och lösts på ett framgångsrikt sätt kommer det att vara en landvinning både för EU och för Turkiet.
Ioannis Kasoulides
(EN) Herr talman! I PPE-gruppen är alla för att man följer kommissionens rekommendationer om att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien bör inleda anslutningsförhandlingar. Vi vet också att Makedonien och Grekland behöver nå en överenskommelse i namnfrågan så att dessa förhandlingar kan inledas.
Namnfrågan är en konkret politisk fråga i Grekland. Ingen grekisk regering kan överleva om förhandlingar tillåts inledas utan en överenskommelse om namnet. Det är en politisk realitet. Om vi vill vara goda rådgivare, måste vi ge Makedonien vänskapliga och flexibla råd, oavsett hur kollegerna bedömer denna fråga. Genom att avfärda namnfrågan och till exempel kalla den för ”komisk” blir vi dåliga rådgivare till Makedonien och vi tjänar inte landets syfte.
Turkiet bör veta hur stor den turkiska dossiern är, med tanke på landets befolkningsstorlek. Den handlar om EU:s förmåga att absorbera en sådan utvidgning, budgetbegränsningar och så vidare. Turkiet bör förstå hur mycket enklare - och utan hinder och frysta kapitel - landets anslutningsprocess skulle vara om den inte belastades av problemet med Cypern. Landet behöver bidra i frågan om garantier, närvaron av trupper och rätten till ensidiga militära insatser som Cypern inte behöver.
Victor Boştinaru
(EN) Herr talman! Jag välkomnar alla de insatser och framsteg som Kroatien gjort i riktning mot EU-anslutning. Denna anslutning kommer utan tvekan att utgöra ett viktigt framsteg mot europeisk integration för hela regionen västra Balkan. Jag hoppas att 2010 kommer att bli ett bra år för Kroatien och även för västra Balkan, men jag vill också betona behovet av att överväga och i tillräcklig grad ta itu med frågan om flyktingar och internflyktingar.
Se den senaste rapporten från FN:s flyktingkommissarie. Som ni vet undertecknades år 2005 en överenskommelse i Sarajevo av Kroatien, Bosnien och Hercegovina, Serbien och Montenegro - den så kallade Sarajevoförklaringen. Överenskommelsen syftade till att lösa problemet med det mycket stora antalet flyktingar och internflyktingar från konflikten i regionen. Den här frågan är dock fortfarande olöst. Jag skulle verkligen vilja att Kroatien slutligen förklarar sig redo att återuppta Sarajevoförklaringen och sätta stopp för en situation som jag anser vara mycket känslig, åtminstone före dess anslutning.
Jag välkomnar i mycket hög grad kommissionens åtagande att återuppta förhandlingarna i vår och jag upprepar inför er att detta problem bör lösas än gång för alla innan Kroatien går med i EU.
En avslutande kommentar om Turkiet. När vi utvärderar Turkiet vill jag uppmana er att vi inte låter oss påverkas av något förhastat omdöme som grundas på religion, etnicitet och stereotyper.
Lena Ek
Herr talman! Som vice ordförande i parlamentets Kroatiendelegation ser jag fram emot den dag när vi har kroatiska kolleger i bänkarna i detta parlament. Kroatien har kommit en lång väg i sin strävan efter medlemskap och har tagit många svåra beslut för att klara den europeiska dimensionen. Det finns viktiga pusselbitar kvar innan medlemskapet kan fullbordas.
Någonting som ligger mig väldigt varmt om hjärtat är decentraliseringen, dvs. att politiska beslut fattas så nära människor som möjligt. När man lägger till en fjärde beslutsnivå, som vid ett EU-medlemskap, är det oerhört viktigt att människor känner vilka beslut som ska fattas lokalt, regionalt, nationellt och på EU-nivå. I fråga om det påpekar framstegsrapporten att det finns mycket kvar att göra.
En annan svaghet är fortfarande rättssäkerheten, korruptionsbekämpningen och kvinnors ställning på arbetsmarknaden - områden där Kroatien måste anstränga sig mer. Jag ser dock att det sker väldigt stora framsteg, och att även den nya kroatiska regeringen lägger stor vikt vid dessa frågor. Jag hoppas verkligen att det inte dröjer länge innan vi har våra kroatiska kolleger med oss i detta parlament.
Michail Tremopoulos
(EL) Herr talman! Jag vill påpeka att Balkan i dag, liksom det gjorde under hela 1900-talet, försöker hitta en balans mellan det besvärliga nationalistiska arvet och behovet av gemensamma europeiska möjligheter i en omedelbar framtid.
Syftet med dagens resolution om f.d. jugoslaviska republiken Makedonien är att spegla denna ömtåliga balans. Men man lyckas inte helt med detta. Pressen på att förhandlingar ska inledas omedelbart skapar farhågor om att fel signal ges till samtalen om namnfrågan. Om dessa skjuts upp på obestämd tid skulle det å andra sidan kunna uppmuntra att ett sådant improduktivt beteende upprepas.
Vissa av ändringsförslagen är positiva. Jag vill dock påpeka att alla former av nationalism skadar det egna landet först. Grekland måste hitta sin egen balans. Som grekisk makedonier uppmanar jag till större lugn. Vad som behövs i tvisten om namnet är att de två olika självbestämmande områden som båda använder namnet Makedonien kan samexistera. En sådan kompromiss skulle vara en katalysator för att skapa den ömsesidiga tillit som är helt nödvändig i dessa tider av ekologisk kris, när omedelbara grannländer måste ses som nödvändiga samarbetspartner för att bekämpa denna.
Edvard Kožušník
(CS) Jag vill inleda med att tacka alla ledamöter för att de har utarbetat detta betänkande. Samtidigt vill jag välkomna den nye kommissionsledamoten och önska honom all framgång med hans mycket intressanta portfölj. Jag har bara tre kommentarer, eftersom mycket redan har sagts här under debatten. Enligt min åsikt bör vi också betona det faktum att själva utvidgningen måste förstås som en möjlig lösning för att återupprätta den ekonomiska tillväxten i EU. Vi bör hålla detta i tankarna. Min andra kommentar gäller ordet ”fullständighet”. Enligt min åsikt måste vi se på ett fullständigt sätt på Balkanfrågan och vi kan inte bara inrikta oss på ett särskilt land, vare sig det är Kroatien eller Makedonien. Vi bör hantera frågan med en heltäckande strategi som inbegriper länder som till exempel Serbien. Även när det gäller Turkiet måste vi ge ett klart ja eller nej. Vi får inte slå blå dunster i Turkiets ögon och lova ett eventuellt framtida medlemskap. Vi måste ge ett tydligt ja eller nej.
Willy Meyer
(ES) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! För närvarande bör EU noga följa de förhandlingar som förs på högsta nivå med ledarna för de två huvudsakliga befolkningsgrupperna på Cypern.
Turkiet har en mycket negativ roll i dessa förhandlingar. Landet ställer sig inte bakom någon rimlig lösning och EU måste därför sända ett klart och entydigt budskap. Turkiet kan inte ha kvar de 40 000 soldater som ockuperar norra delen av Cypern i strid mot internationell rätt. Turkiet kan inte fortsätta ockupera staden Famagusta i strid mot FN:s säkerhetsråds resolution. Landet kan inte fortsätta skicka nybyggare till norra delen av ön som undertrycker den turkcypriotiska befolkningen. Det är den väg som Turkiet tar för tillfället.
EU, kommissionen, rådet och parlamentet måste sända ett otvetydigt budskap till Turkiet: Om Turkiet vidhåller sin ståndpunkt, kommer landet aldrig att kunna ansluta sig till EU. Det är det budskap som bör förmedlas i detta kritiska skede i förhandlingarna om EU-medlemsstaten Cyperns återförening.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Herr talman! Jag bortser inte från att Turkiet är ett stort land som frånsett de interna sociala problem som betonas i betänkandet också enligt min mening agerar på ett motsägelsefullt sätt i sin utrikespolitik.
Medan den turkiska regeringen försöker att framställa sig som moderat förefaller landets militär att vara aggressiv gentemot Grekland, och kränker kontinuerligt grekiskt luftrum i Egeiska havet och trakasserar ständigt Frontex. Trots att Grekland och Turkiet är Natoländer och därmed allierade, hotar Turkiet Grekland med casus belli som gäller utvidgning av landets territoriella vatten, samt genom en vägran att erkänna staten Cypern, som är medlem i EU.
För tillfället verkar Turkiets regering också vara oförmögen att skydda folkets självbestämmande i landet och planerar en ny typ av ottomanskt samvälde, vilket tydligt framgick av det möte i Sarajevo i början av november där minister Ahmet Davutoglu medverkade. Jag tycker också att det är konstigt hur Turkiets regering har agerat när det gäller närmandet till Iran, som strider mot världssamfundets och EU:s vedertagna åsikter.
Dessutom får vi inte bortse från att Turkiet i strid mot färdplanen godkänner och kanske också uppmuntrar rörligheten av olagliga invandrare genom landets territorium till EU-länderna och inte fullgör sina skyldigheter att bevilja dockningsrättigheter och landningsrättigheter för cypriotiska fartyg och flygplan.
Gunnar Hökmark
(EN) Herr talman! Jag vill tacka Hannes Swoboda för hans betänkande om Kroatien. Där erkänns den kroatiska regeringens insatser och resultat. Det är viktigt att säga att detta land nu närmar sig ett medlemskap, vilket understryker - och jag säger detta till rådets ordförandeskap - att det finns ett behov av att slutföra förhandlingarna med Kroatien under 2010.
Man bör också framhålla budskapet att Kroatiens insatser inte har gjorts för vår skull. Dessa insatser gör Kroatien till ett bättre land och ett bättre samhälle för landets medborgare. Därigenom blir Kroatien ett bättre grannland och bidrar till Europa, eftersom kampen mot organiserad brottslighet eller korruption måste ske på ett gränsöverskridande sätt. De resultat som uppnås i Kroatien innebär en fördel för oss.
Samma sak gäller andra kandidatländer. Alla de resultat vi kan se är till fördel för EU, och med tanke på den erfarenhet vi har av utvidgningsprocessen har vi mycket lite att klaga över när det gäller de resultat som vi har uppnått. Vi bör ha samma perspektiv när vi talar om Turkiet, Makedonien eller de andra länderna på västra Balkan. När de reformeras blir de grannländer. När vi stänger dörren riskerar vi nya problem och nya hot mot europeiska värderingar. Vi bör betona behovet av att tillsammans gå framåt för att åstadkomma en bättre utvidgning av EU som grundas på kriterier som vi helt och hållet stöder.
Luigi Berlinguer
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Att slutföra förhandlingarna med Kroatien under 2010 är en genomförbar målsättning och Hannes Swobodas betänkande innehåller en välavvägd granskning av våra framsteg och de steg vi har framför oss.
Rättsväsendet är nu det område där kraftfulla reformer fortfarande behövs. Det räcker inte att slutföra de nödvändiga systemreformerna, anta nya lagar och samarbeta såsom krävs med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien.
Jag betonar behovet av att inrätta en sann rättslig kultur och mentalitet i linje med europeiska normer. Avgörande i detta är domarkårens oberoende, vilket är en central fråga, och även domarnas utbildning, rekrytering och karriär, med andra ord det faktum att regeringen inte får föreskriva villkor för någon typ av domare. Jag uppmanar kommissionen att överväga behovet av hårda åtgärder som behandlar dessa frågor i förhandlingarnas slutskede.
Andrew Duff
(EN) Herr talman! Jag välkomnar kommissionsledamot Štefan Füle. Samtalen mellan Dimitris Christofias och Mehmet Ali Talat befinner sig som vi vet i ett kritiskt skede. För att dessa ska lyckas måste en uppgörelse stödjas av den allmänna opinionen. Förtroendeskapande åtgärder krävs i högsta grad. Turkiet bör sända signaler om detta. Dessvärre verkar handelsagendan vara helt blockerad, så att börja dra tillbaka trupper är en svår men smart gest för att öka allmänhetens stöd i söder och i norr, för att visa att det finns en verklig utsikt till en permanent lösning.
Om problemet med Cypern inte blir löst nu inser vi alla att utsikterna till framsteg med Turkiets anslutning verkligen är dåliga. Det är nu dags att agera. Jag hoppas att kommissionen kommer att svara de talare som tog upp frågan om Cypern som en del av sitt svar på debatten.
Mario Mauro
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Vi vill ställa oss bakom Kroatiens medlemskap och därför uppmanar vi de kroatiska myndigheterna att se till att de tillgångar som nationaliserades med avseende på italienska medborgare i slutet av andra världskriget, och som trots EU-rättens krav fortfarande ägs av staten eller kommunala institutioner, ska återlämnas till sina rättmätiga ägare.
Vi vill stödja f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och därför kräver vi att man rättar sig efter samförståndsmetoden, som är en del av EU:s historia. Vi uppmanar EU-institutionerna att ge sitt välvilliga stöd till alla medlemsstaters synpunkter på de skäl som ännu blockerar denna väg.
Vi vill tala sanningens språk med Turkiet. Ria Oomen-Ruijtens betänkande utmärker sig på denna punkt. Där förnekas inte att det finns många svårigheter på vägen. Betänkandet är opartiskt och tar Köpenhamnskriterierna som sin fasta referenspunkt. Parlamentet gör därför rätt i att kraftfullt fördöma kränkningarna av de mänskliga rättigheterna och bristen på demokrati.
Men de personer som gör vägen för denna medlemskapsansökan nästan paradoxal finns inte här i kammaren. De återfinns bland företrädarna för många regeringar som vid varje officiellt sammanträde lovar saker som det ligger i deras intresse att förneka i korridorerna utanför. På grundval av Ria Oomen-Ruijtens betänkande är det dock värdefullt att fortsätta stärka verktygen för ett privilegierat partnerskap, då vi inväntar en utveckling som inte bygger på fördomar utan på en fullständig och ansvarig assimilering av innehållet i gemenskapens regelverk.
Kinga Göncz
(HU) Jag vill kommentera betänkandena om Kroatien och Makedonien. Det är viktigt att framhålla att framstegen i anslutningsprocessen för länder i sydöstra Europa tydligt ligger i EU:s intresse, eftersom stabilitet, välstånd och framsteg med reformer i regionen är viktigt inte bara för kandidatländerna utan för hela EU. Frågor om grannförbindelserna har hämmat framstegen för båda dessa länder. Det är ytterst viktigt att ge prov på den politiska vishet, det mod och den ömsesidiga goda vilja som behövs för att lösa dessa frågor, inte bara från dessa kandidatländers sida utan även från EU-medlemsstaternas sida. Detta hände i fråga om Kroatien och jag hoppas verkligen att det spanska ordförandeskapets engagemang också kommer att främja framstegen i namnfrågan, som påverkar Makedonien och Grekland. Som det tredje landet i ordförandetrion vill Ungern fortsätta att stödja denna process.
Nadja Hirsch
(DE) Fru talman! För det första vill jag gratulera Štefan Füle till hans utnämning till kommissionsledamot. Jag vill också gratulera föredraganden Hannes Swoboda till hans betänkande. Det är en mycket välavvägd redogörelse för de framsteg som gjorts i Kroatien. Samtidigt anges tydligt de områden där Kroatien fortfarande har arbete att göra för att kunna slutföra anslutningsprocessen.
Det är också anmärkningsvärt att statistik från en Eurobarometerundersökning som genomfördes förra hösten visar att 84 procent av kroaterna är missnöjda med demokratin i sitt land. Detta innebär att det inte bara behövs reformer inom rättsväsendet utan även en förbättring av minoriteternas situation. Det är också viktigt att se till att pressfriheten garanteras. Dessa reformer måste inledas och genomföras. Framför allt måste de stödjas av befolkningen. Formellt sett kan kriterierna utan tvekan uppfyllas mycket snabbt, men hela befolkningen måste stå bakom processen och välkomna Kroatiens anslutning till EU.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Fru talman! Turkiets anslutning till EU är en mycket kontroversiell fråga i vissa kretsar. För att denna process ska kunna genomföras med ömsesidig förståelse måste man säkra en hög grad av kvalitet. Att hårda men tydliga villkor uppfylls, som är begripliga och godtagbara från båda sidorna, är grunden för mottagandet av nya medlemmar. Det gäller även Turkiet.
Jag vill nu tacka föredraganden Ria Oomen-Ruijten för ett heltäckande betänkande om Turkiets framsteg under 2009. Detta år är framstegsrapporten mer kritisk och uppmärksammar tyvärr med rätta de små framsteg som Turkiet gjort, särskilt när det gäller medborgerliga friheter och rättssystemet. Stagnationen i demokratiseringsprocessen var dock inte allt som skedde förra året, så vi måste vara kritiska där inga framsteg gjordes eller där situationen förvärrades, även för att visa att vi värdesätter förbättringarna. Å ena sidan försummas behovet av att stärka principerna om rättssäkerhet, och eftersom författningen grundas på denna lag, bör detta prioriteras. Å andra sidan lägger Turkiet stor kraft på de förhandlingar som har inletts. Jag välkomnar förändringarna och Turkiets önskan att fortsätta reformerna för att uppfylla Köpenhamnskriterierna.
Goda föresatser är dock inte allt. Ankara har fortfarande många utmaningar framför sig på vägen mot EU-medlemskap och dessa utmaningar är inte lätta. Jag litar på att Turkiet kommer att lyckas övervinna alla hinder och jag önskar landet lycka till i reformarbetet.
Debora Serracchiani
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Kroatiens EU-medlemskap tydliggör formandet av en europeisk identitet som kan uttrycka de gemensamma värderingarna för vårt nya Europa samtidigt som man införlivar, snarare än slätar över, de många olika invånarnas särdrag.
Kroatien har gjort betydande insatser för att leva upp till de normer som krävs, särskilt när det gäller kampen mot organiserad brottslighet genom nya åtgärder mot maffian, men landet måste göra ytterligare insatser, särskilt på rättsområdet, innan 2010 års förhandlingar kan slutföras.
Kroatiens institutioner kan ta ytterligare steg framåt för att anpassa sig till kraven i det första protokollet till den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna, som undertecknades i Paris 1952, genom att överväga återlämnandet av nationaliserade tillgångar till deras rättmätiga ägare.
Sophia in 't Veld
(EN) Fru talman! För det första vill även jag välkomna kommissionsledamot Štefan Füle till parlamentet.
Föredraganden har lämnat in ett mycket välavvägt förslag till resolution. Turkiet har verkligen gjort goda framsteg, men många problem måste snabbt behandlas. Det fruktansvärda fenomenet hedersmord måste utrotas samt mördandet av transpersoner. Så sent som i går fick vi höra om ett mord på en transkvinna i Antalya, det senaste i en lång rad sådana mord. Turkiets regering måste brådskande se till att mord på transpersoner inte längre förblir ostraffade.
Jag vädjar också än en gång till Turkiets regering att säkra föreningsfriheten och sätta stopp för de systematiska försöken att stänga hbt-organisationer. I resolutionen efterlyser vi med rätta religionsfrihet och yttrandefrihet. För en liberal står dessa friheter i centrum för vår demokrati och är icke förhandlingsbara villkor för ett EU-medlemskap.
Men om vi ber Turkiet att följa EU:s normer, måste vi se till att vi själva uppfyller dessa normer. Det är en fråga om trovärdighet och moralisk auktoritet. Homofobi, obligatorisk religionsundervisning och begränsningar av pressfriheten måste också bekämpas i de nuvarande medlemsstaterna.
Cristian Dan Preda
(RO) Precis som det också betonas i Ria Oomen-Ruijtens betänkande gjorde Turkiet 2009 ett tydligt åtagande om reformer och goda grannförbindelser. Myndigheterna har också främjat offentlig debatt om vissa områden av central betydelse för reformprocessen, t.ex. domarkårens roll, etniska minoriteters rättigheter och militärens roll i landets politiska liv.
Undertecknandet av Nabuccoavtalet har å andra sidan visat Turkiets engagemang för att skapa trygga gasleveranser inom Europa, vilket också tydliggörs genom Turkiets förhandlingar om att ansluta sig till Energigemenskapen.
Turkiet har visat landets viktiga roll som regional aktör genom att inrätta normala förbindelser med Armenien och förbättra förbindelserna med Irak och den regionala kurdiska regeringen. Vi får heller inte glömma landets samarbete inom Svartahavssynergin, som inleddes för tre år sedan i syfte att främja stabilitet och reformer i länderna runt Svarta havet.
Slutligen får vi inte glömma några av de grundläggande skäl som talar för detta lands anslutning till EU. Turkiet är uppenbart en medlem i den europeiska familjen och en viktig partner i dialogen mellan civilisationer. Att föra ett sekulärt, demokratiskt och modernt Turkiet närmare EU är utan tvekan en tillgång för vår gemenskap.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Jag är mycket glad över att utvidgningsportföljen kommer att innehas av kommissionsledamot Štefan Füle. I egenskap av centraleuropeisk politiker har han de bästa möjligheterna att förstå sydöstra Europas och västra Balkans tunga börda av etniska och interetniska konflikter och bilaterala granntvister. Västra Balkan och Balkan har aldrig varit stabilt bortsett från den korta perioden med Titos Jugoslavien. EU-anslutning är det enda alternativet för att stabilisera regionen. Detta visades genom anslutningarna 2004 och 2008, till exempel genom den tydligt positiva effekten på förbindelserna mellan Ungern och Rumänien.
Samtidigt vill jag uppmärksamma kommissionsledamot Štefan Füle och parlamentet på det faktum att alla interetniska problem, alla viktiga frågor och grannförbindelser måste lösas före anslutningen, eftersom EU efter anslutningen kommer att stå maktlöst inför sådana frågor. Se bara på det olösta problemet med ryssar i Lettland, eller i Slovakien, där Robert Ficos regeringspolitik har lett till förbittring i förbindelserna mellan den slovakiska majoriteten och den ungerska minoriteten.
När det gäller västra Balkan, där problemen av denna typ är ännu mer komplicerade, är det särskilt viktigt att lösa dem i förhållande till varje land. Kroatien är ett grannland till Ungern, så det är av största vikt att Kroatien ansluter sig till EU så snart som möjligt. Det är mycket viktigt att Kroatien fullgör sitt ansvar i samband med kriget, och att flyktingar tillåts återvända. Det är en mycket viktig fråga. Förhandlingar bör inledas med Makedonien så snart som möjligt, vilket också nämns av Zoran Thaler i hans utmärkta betänkande. Slutligen, så länge som kurderna inte beviljas självständighet i vidast möjliga mening, så länge som kvinnors och sexuella minoriteters rättigheter inte blir lösta och så länge som Turkiet inte ber om ursäkt för det armeniska folkmordet, kan Turkiet inte bli medlem i EU.
Metin Kazak
(FR) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill gratulera Ria Oomen-Ruijten till hennes noggranna arbete. Det verkar dock finnas en skillnad mellan den text som antogs förra året och den som vi nu blir föreslagna om Turkiet.
I sin resolution från 2009 uppmärksammade parlamentet förhandlingarna på Cypern men satte inte upp några villkor i samband med kolonierna eller Famagusta-situationen. Dessa frågor behandlas i sex förhandlingskapitel som hanteras under FN:s överinseende. Om parlamentet intar en sådan stark, ensidig ståndpunkt kan detta därför skada förhandlingarna och göra oss partiska.
Som den tidigare kommissionsledamoten betonade den 16 november 2006 är återlämnandet av Famagusta till dess rättmätiga invånare en fråga som måste hanteras under FN:s överinseende, som en del av den övergripande lösningen på Cypernfrågan.
Jag skulle vilja ta upp en annan av rådets slutsatser. År 2004 uttryckte den turkcypriotiska befolkningen tydligt sin önskan om en framtid inom EU. Rådet beslutade att sätta stopp för denna befolknings isolering och underlätta Cyperns återförening genom att främja det turkcypriotiska samhällets ekonomiska utveckling.
(Applåder)
György Schöpflin
(EN) Fru talman! Jag vill välkomna kommissionsledamot Štefan Füle och ministern. Alla kommer att vara nöjda med Kroatiens framsteg i slutförandet av landets anslutningsprocess. Viktiga förvaltningsområden måste anpassas till kraven i EU:s regelverk och vissa av dessa förändringar - låt oss vara tydliga med detta - kommer troligen att gå stick i stäv med traditioner och förväntningar. Att förhandla om förändringarna kräver därför en betydande politisk vilja.
Jag vill tillägga att det är värt att göra denna ansträngning, särskilt för en relativt liten stat som Kroatien eller, för den delen - på samma sätt - för de andra staterna på västra Balkan. EU-medlemskap - jag tror vi kan ta detta för givet - ger en rad politiska, ekonomiska, kulturella och säkerhetsmässiga fördelar.
Det största problemet med anpassningen ligger dock på annat håll. Det är en sak att förändra förvaltningsstrukturerna men det är en helt annan sak att ändra attityderna i samhället till något radikalt annorlunda, till de former och det innehåll som har utvecklats inom EU. Dessa båda faktorer står ofta långt ifrån varandra, och det kommer utan tvekan att finnas aktörer i samhället, några ganska mäktiga dessutom, som bara kommer att se nackdelar för sig själva i den nya situationen.
Vi får inte ha falska förhoppningar i detta avseende. Kroatiens myndigheter måste inte bara slutföra sina förhandlingar med EU. Samtidigt måste de också göra vad de kan för att förändra attityderna i samhället. Detta kan visa sig vara en svårare uppgift.
Maria Eleni Koppa
(EL) Fru talman! De tre betänkanden som vi debatterar i dag uttrycker Europaparlamentets bestämda ståndpunkt om den fortsatta utvidgningsprocessen. Det finns dock viktiga skillnader.
Jag vill börja med att gratulera Hannes Swoboda till hans betänkande om Kroatien. Vi är alla mycket glada över att detta land snart kommer att ansluta sig till EU.
När det gäller Turkiet är budskapet i det ytterst välavvägda betänkandet av Ria Oomen-Ruijten detsamma som under tidigare år. Turkiet måste uppfylla alla sina avtalsenliga skyldigheter, precis som alla tidigare kandidatländer har gjort. Anslutningen är och måste vara det slutgiltiga målet. Vi kan dock inte ha en speciellt utformad anslutning som skräddarsys för Turkiet. Turkiet är ett stort land som måste inse att fortsatta reformer, respekt för de mänskliga rättigheterna, tillräcklig hjälp med att lösa frågan om Cypern, goda grannförbindelser och upphävandet av casus belli mot en medlemsstat är de steg som kommer att föra landet närmare unionen.
Vad beträffar f.d. jugoslaviska republiken Makedonien sänder Zoran Thalers betänkande ett positivt budskap till landet. Grekland uppmanar å sin sida Makedoniens ledare att komma till förhandlingsbordet i god tro, så att en gemensamt godtagbar lösning kan hittas inom ramen för FN. Greklands regering vet att processen kräver ny drivkraft och är fast besluten att lösa frågan. Vi förväntar oss en lika ärlig ståndpunkt från motparten.
Andrey Kovatchev
(BG) Fru talman! Kommissionsledamot Füle, välkommen till parlamentet. Jag önskar er all framgång i ert arbete. Jag vill tacka Hannes Swoboda, Zoran Thaler och Ria Oomen-Ruijten för deras balanserade och objektiva betänkanden.
Europaparlamentet har vid många tillfällen tydliggjort sin politiska önskan att länderna på västra Balkan ska anslutas till EU och har förklarat sig berett att stödja dessa stater så att de snabbt kan uppfylla medlemskapskriterierna. Kroatien är på upploppssträckan. Jag hoppas verkligen att anslutningsavtalet för detta land kommer att undertecknas före årets slut. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien har gjort framsteg med att uppfylla kriterierna för att inleda föranslutningsprocessen. Europeiska rådet förväntas bekräfta det beslut från Europeiska kommissionen som fattades i slutet av förra året och inleda anslutningsprocessen. För att detta ska ske anser jag att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien behöver göra ytterligare insatser för att lösa problemen med sina grannländer i europeisk anda. Om myndigheterna i Skopje har den politiska viljan att inte utnyttja historien, vare sig den antika eller den nyare, och gräla om aktuella politiska eller nationella avsikter, kan en kompromiss nås. Historien måste sammanföra oss och inte splittra oss. Låt historikerna komma fram till sina akademiska slutsatser, men dessa får inte stå i vägen för kandidatländernas europeiska öde. Så kallad hatpropaganda får inte tolereras. Jag vill särskilt nämna de skolböcker som barnen använder i skolan. Dessa får inte innehålla beskrivningar som ger upphov till en fientlig attityd mot andra medlemsstater.
Förtroendet för Balkan ska inte bara ökas genom systemet för viseringslättnader, som nu tillämpas och som jag är mycket nöjd med, utan även, enligt min åsikt, genom den gemensamma åminnelsen av historiska datum och hjältar som delas av vissa länder på Balkan. Jag hoppas att de rekommendationer som gjorts genom betänkandena beaktas av de relevanta institutionerna i medlemsstaterna. Jag önskar Kroatien, Makedonien och Turkiet all framgång på deras europeiska resa.
Evgeni Kirilov
(EN) Fru talman! Vi bör fortsätta stödja utsikten till EU-medlemskap för länderna på västra Balkan. Hela processen stöder stabiliteten och vi bör upprätthålla drivkraften.
Som föredragande för viseringslättnader i delegationen till den gemensamma parlamentarikerkommittén EU-f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, anser jag att ett införande av ett viseringsfritt system i landet var en mycket viktig uppmuntran för dess befolkning. I den senaste rapporten från kommissionen påpekas att landet har uppnått framsteg på många områden och detta är berömvärt.
Jag kommer från ett grannland, Bulgarien, och som grannländer ser vi några oroväckande drag i utvecklingen. Enligt min åsikt bör namnfrågan inte komma först. Det makedoniska nationsbyggandet inleddes efter andra världskriget och nu är det en stor del av befolkningen som identifierar sig som makedonier. Men vi måste hålla oss till våra värderingar. Vi kan inte tolerera att nationsbyggande förväxlas med nationalistisk retorik eller grov manipulering av historien, som sträcker sig tillbaka till antik tid. Att man bejakar den nationella identiteten får för det andra inte leda till främlingsfientliga känslor mot medborgare som förklarar sig vara av bulgariskt ursprung. Dessa personer utsätts för verbala och fysiska övergrepp och förföljs även rättsligt av påhittade skäl.
Marietta Giannakou
(EL) Fru talman! Jag vill gratulera kommissionsledamoten och önskar honom all framgång inom det mycket viktiga område som han har tagit över.
Det är ett faktum att EU kan och har rätt att fortsätta utvidgningen. Detta gäller särskilt västra Balkan, där människorna har rätt till ett bättre öde och verkliga europeiska värderingar.
Särskilt när det gäller f.d. jugoslaviska republiken Makedonien måste vi påpeka att det är viktigt att landet, om det vill bli medlem i unionen, inte använder historien, där man plockar och blandar olika bitar, som ett verktyg. Landet måste vänja sig vid att bidra till FN:s förfaranden och att lösa sina problem genom diplomati, inte propaganda. Därför måste f.d. jugoslaviska republiken Makedonien uppmanas att agera om den vill ha en framtid snart.
Jag vill gratulera Ria Oomen-Ruijten till hennes utmärkta betänkande om Turkiet och även gratulera Hannes Swoboda och naturligtvis Zoran Thaler, trots att jag inte håller med om vissa aspekter av hans synsätt och hans betänkande.
När det gäller kompromisser som inte speglar sanningen och den verkliga situationen måste vi inse att problemen kommer att återkomma i framtiden. När det gäller Turkiet vill jag å andra sidan säga att insatser har gjorts, men ingen viktig förändring gör att vi kan säga att Turkiet löser sina problem diplomatiskt, med andra ord genom att dra tillbaka eller börja dra tillbaka sina styrkor från ett EU-land, Cypern.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Jag skulle också vilja gratulera er, herr Füle, till er nya utnämning och önskar er lycka till i denna mycket viktiga uppgift.
Ni har redan tydliggjort för utskottet att förhandlingarna med Turkiet handlar om landets anslutning och inte om den vansinniga idén om ett privilegierat partnerskap, som aldrig har framställts på något fullgott sätt av sina förespråkare. Ni har också tydliggjort - och detta välkomnar vi i mycket hög grad - att båda sidorna, Turkiet och EU, måste uppfylla sina skyldigheter och åtaganden. I detta fall, herr Posselt, gäller principen om att avtal ska hållas, pacta sunt servanda. Ni måste vara bekant med denna fras som användes av er tidigare inflytelserika ledare.
Det finns ytterligare en punkt som också är mycket viktig för mig. Naturligtvis har Turkiet fortfarande en hel del kvar att göra, men det har även EU, när det gäller frågan om Cypern, genomförandet av minoriteters rättigheter i Turkiet och de politiska och militära aspekterna. En sak är dock klar. Processen kommer aldrig att vara linjär. Vi vet detta utifrån EU:s historia. Man behöver bara se på processerna och förfarandena i samband med Lissabonfördraget. Det kommer alltid att förekomma både framsteg och motgångar i processen i Turkiet.
Det är också tydligt att Turkiet, när det har uppfyllt alla krav och när det kan godta gemenskapens regelverk, kommer att vara ett annorlunda land. Men Lissabonfördraget kommer också att medföra varaktiga förändringar för EU. Vi bör vara medvetna om detta. Som sagt, båda sidor måste uppfylla sina åtaganden.
Alojz Peterle
(SL) Om EU verkligen vill spela en viktigare roll på den internationella arenan, måste det se till att det stärker sin roll också inom Europa. Detta innebär att man slutför projektet med ett enat Europa i sydöst. Vi behöver inte bara ett europeiskt perspektiv, utan även dynamik och stimulans.
Jag är glad över att vi kan välkomna framstegen i alla de tre länder som diskuteras här och jag gratulerar föredragandena Ria Ooomen-Ruijten, Zoran Thaler och Hannes Swoboda till ett väl utfört arbete. Jag är särskilt nöjd med att samtliga tre länder har fäst särskild uppmärksamhet vid att utveckla förbindelser med sina grannländer.
Skiljeavtalet mellan Slovenien och Kroatien har också nämnts. Det är ett faktum att Kroatiens och Sloveniens regeringar ser nyckelfrågan i detta avtal på helt olika sätt, vilket inte precis inger ömsesidigt förtroende. Jag uppmanar båda regeringarna att använda bilaterala möjligheter för att enas om en enhetlig tolkning av avtalet och främja en atmosfär av goda grannförbindelser, som skulle kunna leda till att anslutningsprocessen slutförs framgångsrikt.
Jag gratulerar uppriktigt kommissionsledamot Štefan Füle till att ha tagit sin ansvarsfulla roll och önskar honom all framgång med att uppnå dessa ambitiösa mål. Jag hoppas också att det spanska ordförandeskapet lyckas väl och uppvisar ett stort mått av vishet.
Emine Bozkurt
(NL) Grannar ser efter varandra och stöder varandra. När det är en bra situation i grannskapet, är det också bra för de människor som lever där. Turkiet och Cypern är grannländer. Men när de ser över sina stängsel är det inte varandra de ser, utan turkcyprioterna, som har hamnat mellan två stolar.
För att se till att alla som lever på Cypern än en gång verkligen kan leva tillsammans, krävs det en lösning där alla grannar spelar sin roll. FN:s generalsekreterare Ban Ki-moon uttryckte i förra veckan uppfattningen att en lösning för Cypern möjligtvis kan vara inom räckhåll. Europaparlamentet har en viktig uppgift i att bidra positivt till situationen på Cypern, och strävar konstruktivt efter lösningar och efter att undanröja hinder i stället för att sätta upp hinder. Ja, Turkiet måste förmås att göra insatser för att denna lösning ska komma närmare. Det är vad vi begär i det betänkande som vi ska rösta om. Det är dock inte bara Turkiet som behöver göra en insats. Alla drabbade parter måste spela sin roll för att skapa en positiv atmosfär där en tillförlitlig lösning kan hittas. I slutändan är detta naturligtvis vad vi alla vill ha: en lösning.
Vi måste också vara hjälpsamma i samband med kandidatlandet Makedonien, när det gäller namnfrågan, så att förhandlingar kan inledas. Som medlemsstater måste vi noga se till att vi inte är en del av problemet, utan att vi i stället bidrar till att hitta en lösning.
F.d. jugoslaviska republiken Makedonien har gjort en hel del framsteg, och kan utgöra ett föredöme för de andra länderna på Balkan, samtidigt som dessa också kan bidra till ökad stabilitet i regionen. Vi behöver göra en insats här för att EU:s viktigaste exportprodukter ska blomstra: demokrati, mänskliga rättigheter, fred och säkerhet.
Miroslav Mikolášik
(SK) Kroatien visar sin beslutsamhet att ansluta sig till EU genom att ta tydliga steg mot att uppfylla kriterierna. Den politiska viljan har speglats i reformer av den offentliga förvaltningen och rättssystemet, och i kampen mot korruption och organiserad brottslighet. Insynen i domstolsväsendet har ökat och antalet oavgjorda domstolsförfaranden och överdrivet långa förfaranden har minskat. En betydelsefull faktor är det fortsatta avslöjandet av krigsförbrytelser, där Kroatien till fullo samarbetar med Internationella krigsförbrytartribunalen. Den kroatiska lagstiftningens harmonisering med gemenskapsregelverket håller en bra nivå. Landet genomgår betydande rättsliga och institutionella förändringar med målsättningen att bekämpa den organiserade brottsligheten och maffian och stärka det gränsöverskridande samarbetet med rättsliga myndigheter i grannländerna.
Banksektorn i Kroatien är sund, investerarna har förtroende för ekonomins tillstånd och den makroekonomiska stabiliteten har bevarats. Det finns fortfarande ett behov av att slutföra programmet med småskalig privatisering och minska statens ingripande i ekonomin. Försoningen mellan etniska kroater och etniska serber, det förbättrade skyddet av minoriteters rättigheter och integrationen av flyktingar, inklusive återuppförandet av bostäder, är enligt min åsikt särskilt berömvärda insatser. Därför uppmanar jag Kroatien att främja utvecklingen av en kultur av politiskt ansvar och en offentlig debatt om medlemskapet och konsekvenserna av en anslutning, eftersom bara en tredjedel av befolkningen för närvarande anser att en EU-anslutning skulle vara positiv. Jag vill även gratulera den nye kommissionsledamoten, Štefan Füle, och välkomna honom till hans uppgift.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Fru talman! Jag välkomnar kommissionsledamot Štefan Füle och gratulerar föredragandena till tre välavvägda betänkanden. Det råder inga tvivel om att utsikten till EU-medlemskap har fått Turkiet att förändras till det bättre. När allt kommer omkring är detta muslimska land unikt i att det tog de första stegen för att anpassa sig till europeiska värderingar för nästan 100 år sedan och trots de växlande historiska vindarna har landets lyckats hålla denna kurs. Turkiet är den mest västerländska av staterna i öst och den mest östliga av väststaterna, så landets unika roll är inte bara europeisk utan också global.
Ankara måste påskynda reformer, eftersträva kompromisser i Cypernfrågan med större beslutsamhet och ta ytterligare steg när det gäller försoningen med Armenien. Jag stöder hur som helst bestämt hållningen inom alliansen av socialister och demokrater om att utsikten till Turkiets medlemskap i EU inte bör ändras genom någon ersättningslösning eller några kompenserande varianter.
Francisco José Millán Mon
(ES) Fru talman! Jag välkomnar kommissionsledamoten. Under detta årtionde har utvidgningspolitiken varit EU:s största framgång, tillsammans med euron. Denna politik bör inte hållas tillbaka. Vi kan inte bryta de åtaganden vi gjort gentemot kandidatländer, även om vi också bör respektera de välkända principerna om konsolidering och villkorlighet.
Vi får inte heller glömma EU:s integrationskapacitet eller behovet av att kommunicera med medborgarna i frågan om utvidgning samt dess fördelar och konsekvenser.
Med tanke på tidsbegränsningarna ska jag bara komma med några korta kommentarer. I princip bör kandidatländerna på förhand lösa alla eventuella territoriella konflikter och liknande frågor med varandra och med medlemsstater, så att detta inte skapar fördröjningar i unionens verksamhet längre fram.
När det gäller Turkiet vill jag särskilt belysa hur viktigt det är att takten i reformerna - vilka även är nödvändiga för själva Turkiet - upprätthålls och till och med ökas.
Jag välkomnar också det åtagande som Turkiet nyligen gjorde när det gäller gasledningen Nabucco, vilket är mycket viktigt för Europas energidiversifiering. Emellertid måste jag medge att jag blev något förvånad över den gest som Turkiets regering gjorde förra hösten till stöd för de iranska myndigheterna. Jag anser att ett kandidatlands utrikespolitik bör vara i linje med unionens.
Förra veckan läste jag en intervju med Turkiets minister för Europafrågor, som verkade antyda att Turkiet hade avskaffat viseringskravet för länder såsom Syrien, Libanon och Libyen. Jag blev något förvånad över detta eftersom ett kandidatland bör föra sin viseringspolitik närmare EU:s motsvarande politik och inte gå åt motsatt håll.
Jag skulle vilja få denna information bekräftad.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Fru talman! Ria Oomen-Ruijten har gjort en enastående insats för att lägga fram ett välavvägt betänkande och vi tackar henne. Ändringsförslagen 13 och 14 från gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen rubbar denna balans och därför uppmanar jag er att rösta mot dessa.
I samtalen om Cypernfrågan har Turkiet, via Mehmet Ali Talat, lagt fram oacceptabla förslag och landet är fortsatt oförsonligt och maximalistiskt. Därför är det fel att uppmana alla parter att stödja de pågående förhandlingarna. Turkiet, som ockuperande makt, är den part som måste utsättas för påtryckningar. Turkiet måste omedelbart dra tillbaka alla turkiska styrkor, upphöra med ockupationen och sluta hålla den turkcypriotiska befolkningen som gisslan, eftersom det är Turkiet och inte grekcyprioterna som bär ansvaret för den så kallade isoleringen av turkcyprioterna. Turkiet måste återlämna den belägrade staten Varosha och stoppa de olagliga bosättningarna och intrånget på grekcypriotisk egendom.
Turkiet har nyckeln till lösningen på Cypernproblemet och till framstegen i dess anslutning. Det lilla landet Cypern kräver inget mer och inget mindre än en lösning i enlighet med EU:s regelverk, utan undantag, och enligt FN:s resolutioner. Cyprioter är inte andra klassens medborgare i någon typ av ottomansk eller annan koloni. Vi är EU-medborgare med europeiska rättigheter.
Doris Pack
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Det är nu slutligen hög tid för EU att inleda förhandlingar med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Makedonien har uppfyllt villkoren och har väntat sedan 2005 på att förhandlingar inleds. Grekland har fått så mycket solidaritet från de övriga 26 medlemsstaterna att landet nu inte bör lägga in något veto mot att inleda förhandlingar med dess grannland Makedonien. Namnfrågan är en rent bilateral fråga, även om FN har bidragit i detta avseende.
I fråga om Kroatien vill jag säga att detta land bekämpar korruption så effektivt att andra länder, inklusive vissa länder inom EU, kan lära av det. Min andra poäng är att flyktingarnas återvändande, som Victor Boştinaru just har nämnt, som enligt min mening har hanterats exemplariskt. Som Hannes Swoboda sade är det många saker som inte kan lösas på det sätt som vi föreställer oss.
Min tredje punkt gäller samarbetet med Internationella krigsförbrytartribunalen i Haag. Kroatien överlämnade alla sina efterlysta krigsförbrytare för flera år sedan. De dokument från ”hemlandskriget” som har begärts finns antingen inte längre tillgängliga eller har aldrig existerat. Därför behövs en förnuftig strategi i dessa frågor. Regeringen söker efter dokumenten och den har inrättat en insatsstyrka, men den kan inte göra mer än att se på. Om den inte hittar något är det viktigt att ta ett steg framåt, med tanke på att Kroatien har samarbetat med tribunalen i åratal och därför i stor utsträckning har uppfyllt villkoren. Jag hoppas verkligen att det kapitlet snart kommer att öppnas så att förhandlingarna med Kroatien kan slutföras vid årsslutet.
Ismail Ertug
(DE) Fru talman, herr rådsordförande, herr Füle! Jag önskar er all framgång i ert framtida arbete. Det är svårt att bortse från ambivalensen i Cypernfrågan. Vi i EU får inte avfärda frågor som verkar obehagliga eller försöka låtsas som om de inte finns. Vi har inte hållit vårt löfte. Det är ett faktum och vi måste komma till rätta med denna dubbelmoral.
Vi vet att Ankaraprotokollet definitivt måste genomföras när det gäller Cypernfrågan. Men det är också tydligt, såsom rådet uppgav 2004, att isoleringen av norra Cypern måste upphöra. Jag är glad över att södra Cypern ger norr nödvändigt stöd, men det var inte EU:s avsikt. EU:s avsikt var att alla, hela EU, skulle sätta stopp för isoleringen. För att övervinna det slutliga hindret på detta område måste vi ta ett steg framåt och råda bot på denna isolering.
Tunne Kelam
(EN) Fru talman! För den nya kommissionen - och jag välkomnar varmt kommissionsledamot Štefan Füle - är det nu dags att förnya EU:s åtagande om utvidgningen genom att slutföra anslutningsförhandlingarna med Kroatien senast vid årsslutet och inleda förhandlingar med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien.
Det sistnämnda landet har gjort imponerande framsteg trots många svårigheter, och bör uppmuntras att fortsätta. Jag vill också uppmana båda parterna att lösa namnfrågan på ett öppet och generöst europeiskt sätt, såsom förespråkades i går av ordförande José Manuel Barroso.
Även Turkiet har gjort betydande framsteg. Om vi ser på Ukraina inser vi vilken skillnad själva utsikten till anslutning kan innebära. Turkiet är välkommet som medlem förutsatt att Köpenhamnskriterierna uppfylls. Med en ny kommissionsledamot finns det ingen tid att förlora när det gäller att förmå Turkiet att börja dra tillbaka sina trupper från Cypern och genomföra Ankaraprotokollet. Detta skulle kunna ses som ett villkor för att gå vidare med förhandlingarna. Personligen skulle jag känna mig bekväm med Turkiets anslutning när det är lika lätt att bygga en kristen kyrka i Ankara som det är att uppföra en moské i Bryssel.
Jürgen Klute
(DE) Fru talman! Jag skulle vilja kommentera två aspekter av den turkiska frågan. Det är i allmänhet de etniska konflikterna som diskuteras och det med rätta. Det finns fortfarande arbete att göra på detta område och vissa svårigheter kvarstår. Men vi bortser ofta från att det fortfarande finns betydande problem i Turkiet i fråga om fackföreningars och anställdas rättigheter. Turkiets regering fortsätter att motsätta sig fackföreningar - under vissa omständigheter utnyttjar de även polisens makt - vilka stöder sina medlemmar, med andra ord turkiska arbetstagare. Detta skedde nyligen i konflikten med Tekels anställda. Det är en sak som jag vill ta upp. Ett demokratiskt samhälle måste skydda anställdas och fackföreningars rättigheter och det är viktigt att kämpa för dessa rättigheter. EU stöder också dessa rättigheter, särskilt i sin roll som ett socialt EU.
Den andra faktorn är privatisering. Turkiet anpassas till EU och det inbegriper området privatisering. Tekels anställda, av vilka 12 000 för närvarande är i strejk, hotas med att bli av med arbetet eller har redan förlorat det till följd av privatisering. Men det är inte bara Teleks anställda som arbetar inom tobaksindustrin. Omkring 500 000 personer som är sysselsatta inom tobaksodlingen i sydöstra Turkiet har mist sina arbeten under de senaste åren. Efter att ha varit en av de största producenterna och exportörerna av tobak har Turkiet nu blivit importör. För en vecka sedan hade jag möjlighet att resa till Ankara och tala med Tekels anställda. Om processen med att minska antalet anställda och förstöra hela industrisektorer fortsätter till följd av privatiseringen, kommer Turkiets medborgare att förlora sin entusiasm för EU-anslutningen. Därför måste vi inrikta oss på EU:s sociala aspekt. Jag vill framhäva detta än en gång.
Krzysztof Lisek
(PL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag välkomnar er varmt, herr Füle, liksom alla andra, och jag önskar er stor uthållighet i ert arbete under kommande år. Jag vet att vi inte redan första dagen borde tala om slutet på den nya mandatperioden. Naturligtvis önskar jag er många fler perioder, men det är min önskan att ni, när ni talar här i slutet av denna mandatperiod, kommer att möta oss i ett nytt och utvidgat EU, som kanske består av så många som 30 medlemsstater.
Bortsett från ert arbete med de viktiga länder som vi talar om här i dag vill jag be er att också uppmärksamma andra länder som drömmer om ett EU-medlemskap. Precis som jag själv kommer ni från ett land som just har anslutit sig till EU och jag tror att ni, jag och alla ledamöter från alla nya medlemsstater förstår hur viktigt det var för våra samhällen att vi anslöts till EU. Vi önskar detta även för de länder som vi talar om i dag.
Som polack har jag en liten dröm, och med denna vill jag avsluta mitt anförande. Det är att Kroatien, det land som för närvarande har gjort störst framsteg i förhandlingarna, ska lyckas ansluta sig till EU under det inte alltför avlägsna polska ordförandeskapet.
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman! Här är åter ett betänkande om Turkiet som inte är någon framstegsrapport utan ett betänkande om Turkiets misslyckanden. EU uppmanar Turkiet att göra mer på området minoriteters rättigheter, men i stället för att lösa frågan om kurderna som Turkiet förklarade att det skulle, planerar landet att förbjuda det prokurdiska Demokratiska samhällspartiet (DTP). För fjärde året i rad har regeringen i Ankara misslyckats med att genomföra tilläggsprotokollet till associeringsavtalet, men genom sina ambassadörer uppmanar den de större EU-medlemsstaterna att lösa Cypernfrågan. Enligt min åsikt är de länge väntade förhandlingarna om denna Medelhavsö inte en anledning att glädjas, eftersom de senaste turkcypriotiska förslagen går emot det befintliga samförståndet på vissa punkter, vilket innebär att det faktiskt utgör ett steg bakåt.
Så var det med de positiva resultat som det spanska ordförandeskapet meddelade att vi skulle kunna vänta oss. Turkiet är inte en del av Europa vare sig i geopolitiska termer, andligen eller kulturellt. Mänskliga rättigheter, minoriteters rättigheter och internationell rätt är fortfarande främmande begrepp för Turkiet. Det enda ärliga svar som är i linje med EU-medborgarnas önskemål skulle enligt mig vara att avsluta anslutningsförhandlingarna och sikta på ett privilegierat partnerskap.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Herr kommissionsledamot! Vi välkomnar er och önskar er all framgång i ert arbete. I dag diskuterar vi bland annat Turkiets framsteg i riktning mot EU. I går debatterade vi den svåra ekonomiska situationen för vissa länder inom euroområdet, särskilt Greklands kritiska situation.
Dessa båda debatter sammanstrålar på en punkt - de har en gemensam grundval. Denna gemensamma grundval är Greklands omfattande och oflexibla försvarsutgifter. Omkring 5 procent av landets bruttonationalprodukt anslås till militära utgifter - och inte för att landet vill detta. En del av detta spenderas naturligtvis för att uppfylla landets skyldigheter som Natomedlem. Men den största delen av detta spenderas eftersom vi måste ta itu med den specifika politiken från ett grannlands och kandidatlands sida, nämligen Turkiet.
Att hota Grekland med krig är officiell turkisk politik, känd som casus belli, och det är inte bara ett hot på pappret. Turkiet har för vana att kränka grekiskt luftrum och flyga över grekiska öar, även obebodda, i östra Egeiska havet.
Detta måste upphöra och detta måste vara ett starkt budskap som skickas till Ankara från Europaparlamentet. Om det görs förbättringar på denna punkt, kommer dess framsteg mot Europa att få ny drivkraft, naturligtvis tillsammans med alla andra åtaganden som landet måste tillmötesgå.
Monica Luisa Macovei
(EN) Fru talman! Inom grannskapspolitiken har EU:s mål alltid varit att exportera stabilitet och att inte importera instabilitet.
Därför vädjar jag till medlemsstaterna och kandidatländerna att inte befordra bilaterala konflikter till unionsnivå. Som advokat skulle jag vilja påminna om att Grekland, genom det interimsavtal mellan Grekland och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien som undertecknades i september 1995, gick med på att inte invända mot landets ansökningar till internationella eller regionala organisationer om dessa gjordes under det namn som detta land tillskrivs av FN, vilket är f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Unionens institutioner hänvisar till detta land som just f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Dessa bestämmelser är rättsligt bindande enligt internationell rätt. Därför har Grekland ingen rättslig grund för att försvåra landets anslutningsprocess. Beslut måste fattas om ansökarlandets resultat.
I linje med detta stöder jag debatterna om de framsteg som gjorts och de områden där förbättringar ännu krävs. Vi måste lyfta fram de positiva resultaten och noga övervaka genomförandet av reformerna. På grundval av de framsteg som gjorts föreslog kommissionen att landet skulle ges ett datum för att inleda förhandlingar. Jag ansluter mig till kommissionen och uppmanar rådet att ange ett startdatum för anslutningsförhandlingarna vid sitt toppmöte i mars 2010.
Eleni Theocharous
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Även om den mycket starka resolutionen till förmån för Turkiet antas i dag, kommer detta land fortfarande att ha ett betydande demokratiskt underskott. Landet kränker på ett grovt sätt miljontals medborgares mänskliga rättigheter och ockuperar Republiken Cypern, en EU-medlemsstat.
När det gäller Cypern finns det dock många som insisterar på att lägga lika stort ansvar på offret som på förövaren. Vi kan inte acceptera brott och väpnat våld och uppmanar alla berörda parter - att göra vad? I den demokratins fristad som Europaparlamentet utgör kan vi inte lyssna till otillbörliga uttryck såsom norra och södra Cypern och tal om val i norra Cypern, där 70 procent av den så kallade väljarkåren är olagliga kolonisatörer.
Om lösningen inte respekterar de mänskliga rättigheterna för Cyperns medborgare, är det tydligt att hela EU:s värdesystem står på spel. Naturligtvis fortsätter samtalen, men de har strandat på grund av Turkiets maximalistiska anspråk. Eftersom det är Turkiet och inget annat land som vi utvärderar, uppmanar vi Turkiet att underlätta samtalen genom att ta två självklara steg: För det första, att omedelbart börja dra tillbaka den ockuperande armén och för det andra, att återlämna den ockuperade staden Famagusta till dess lagliga befolkning.
Giovanni Collino
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Vi erkänner de insatser som Kroatien har gjort under de senaste åren för att uppfylla kraven på EU-medlemskap. Vi stöder uttalandet från Diego López Garrido denna förmiddag.
Det finns dock ännu en olöst fråga som måste hanteras under förhandlingarna om bilaterala frågor mellan Kroatien och Italien och som riskerar att kasta en skugga över anslutningsprocessen. Jag talar om misslyckandet med att tillhandahålla ekonomisk och moralisk ersättning för uppkomna skador och underlåtandet att återlämna egendom som konfiskerats från de italienare som tvingades lämna sin mark och gå i exil efter andra världskriget.
Nu när Kroatien försöker ansluta sig till EU uppmanar jag landet att påskynda processen med att uppnå ett försonande, konstruktivt och lyckligt slut på denna sorgliga och ännu olösta affär.
Vi uppmanar Kroatien att tillmötesgå rättigheterna för de personer som har väntat på att detta ska hända så länge, bland annat i enlighet med EU-rätten.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Fru talman! Jag har en kort kommentar om Turkiet.
Turkiet har fortfarande vissa mycket allvarliga problem på människorättsområdet. En av de olösta frågorna är att ta itu med etniska och religiösa minoriteters rättigheter - kurder, kristna, aleviter med flera. Dessa minoriteters rättigheter kränks ständigt. Cypern och Grekland är, och kommer att förbli, av yttersta betydelse för EU.
Därför, herr kommissionsledamot, måste vi tydliggöra för våra turkiska partner att det är mycket svårt att tala om Turkiets europeiska integration innan problemen i samband med Turkiets religiösa och etniska minoriteter har blivit lösta.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Fru talman! I dagens debatt måste vi enas om tydliga budskap till Turkiet, med tanke på att landet inte har vidtagit särskilda åtgärder för att lösa olika problem med grannländerna.
När det gäller Cypernfrågan, i synnerhet med tanke på att vi har fått höra förslag om att inkludera en hänvisning till problemet med isoleringen av turkcyprioterna i betänkandet, anser jag att EU bör och måste agera inom ramen för FN:s resolutioner. Det betyder att de olagligt ockuperade områdena inte kan erkännas, tvärtom måste allt stöd beviljas genom den lagliga staten, vilket är fallet i dag.
Samtidigt bör Turkiet dra tillbaka armén för att undanröja detta stora hinder för de övergripande insatser som görs för att övervinna svårigheterna med att kontakta turkcyprioter.
Jelko Kacin
(SL) Jag vill gratulera alla föredragandena till deras välavvägda betänkanden, och er, herr kommissionsledamot, önskar jag all tänkbar framgång i er viktiga roll.
Jag vill påpeka att medlemsstaterna i EU inte kommunicerar på bästa möjliga sätt med länderna på västra Balkan. Några av dem har föreslagit orealistiska datum. År 2014, ett datum som några av er i dag har föreslagit, skapar falska förhoppningar och orealistiska förväntningar, och vilseleder politikerna och den allmänna opinionen i dessa länder. Vi kan bara stärka de EU-vänliga krafterna om vi har en realistisk inställning och agerar på lämpligt sätt. Falska löften är till skada för både dem och oss. Vi måste vara rättvisa, korrekta och trovärdiga.
Konrad Szymański
(PL) Fru talman! Jag inser hur svårt det är, med Turkiets sociala omständigheter, för regeringen i Ankara att göra något för att förbättra demokratin och den människorättsliga situationen. Jag uppskattar insatserna väldigt mycket, men jag vill uppmärksamma ett problem som inte har betonats tillräckligt i debatten. Jag tänker på problemet med religionsfriheten, som fortfarande är begränsad i Turkiet, särskilt när det gäller kristna. I Turkiet har vi fortfarande ett problem med de hinder som religiösa samfund ställts inför när det gäller deras rättsliga ställning. Kristna samfund har trots införandet av lagen om stiftelser stora problem med att återfå konfiskerad egendom. Det ekumeniska patriarkatet har begränsade rättigheter att utbilda präster och fritt välja ekumenisk patriark. Jag är mycket tacksam att föredraganden betonar alla dessa aspekter i betänkandet. Samtidigt beklagar jag att Diego López Garrido helt ignorerade denna fråga i sitt anförande. Herr López Garrido! Jag har en personlig anmärkning: ideologi och mänskliga rättigheter hör inte ihop.
John Bufton
- (EN) Fru talman! Jag vill tala om Turkiet.
Det som oroar mig är att UK Independence Party, som jag är medlem i, 2003 förklarade här i parlamentet att invandringen från nya medlemsstater till vårt land, Storbritannien, skulle leda till ödesdigra konsekvenser. Om Turkiet går med är jag rädd för att 70 miljoner människor kommer att få möjlighet att komma till Storbritannien. Storbritannien är fullt. Vi har miljontals människor som är arbetslösa. Trycket på våra offentliga tjänster är oerhört. Det är helt otänkbart att Turkiet ska ansluta sig till EU.
Vi har förnekats ett val. Människorna i vårt land har inte fått rösta om Lissabonfördraget. Vi behöver verkligen en diskussion i vårt land om huruvida vi bör vara representerade i Europaparlamentet eller inte. Jag befarar att Turkiets anslutning kommer att bli droppen som får bägaren att rinna över. Jag är övertygad om att vi nu befinner oss i ett läge där hela EU är på väg att falla sönder, med euron och så vidare. Turkiets anslutning kommer bara att göra det hela mycket, mycket värre.
Herr kommissionsledamot, det är er första arbetsdag. Jag vill tala klarspråk med er. Tro mig, en person från Wales i Storbritannien: vi vill helt enkelt inte att Turkiet deltar.
Zoltán Balczó
(HU) När det gäller Turkiets anslutning finns det en grundläggande fråga som måste klargöras: Vad anser vi att EU är? Anser vi fortfarande att de gemensamma europeiska värderingarna är viktiga? Dessa värderingar är baserade på kristendomens lära, oavsett andelen av aktivt religiösa personer. Anser vi att det europeiska kulturarvet är viktigt som en sammanhållande kraft? Om svaret är ja hör inte Turkiet hemma i EU. Naturligtvis bör vi sträva efter att upprätta bästa möjliga partnerskap med landet. En annan viktig faktor är att en eventuell turkisk anslutning skulle skapa ett prejudikat. Israels utrikesminister har sagt att de är tålmodiga, men att landet definitivt vill ansluta sig till EU. Jag vill säga att Israel inte heller hör hemma i Europeiska unionen.
Csaba Sógor
(HU) När det gäller skyddet av minoriteter har framsteg gjorts av Kroatien och Makedonien, men dessa länder är fortfarande långt ifrån bäst i detta avseende. Så vad kan vi göra? EU skulle kunna uppmuntra dessa länder genom sitt föredömliga skydd av minoriteter, men vad är det egentligen som händer i EU? Det skulle vara ett positivt tecken om Frankrike och andra ratificerade stadgan om minoritetsspråk och regionala språk, om Slovakien skulle dra tillbaka sina diskriminerande åtgärder mot minoriteter (se språklagen) och om Grekland skulle erkänna att minoriteter lever inom landets territorium och garantera deras rättigheter som individer och samhällsgrupper. I Rumänien kommer det förhoppningsvis att bli en lag om minoriteter, men vi är fortfarande långt ifrån att personer från minoritetsgrupper har höga befattningar inom militären, och självständighet fruktas mer än den ryska 14:e armén i Transnistrien. Parlamentet skulle kunna uppmuntra de nuvarande medlemsstaterna att föregå med gott exempel genom att fastställa normer för skydd av minoriteter som ska vara obligatoriska för hela EU.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Enligt en rapport från den icke-statliga organisationen International Crisis Group skulle år 2009 bli avgörande för Turkiets integration i EU. Antingen skulle det bli ett genombrott i anslutningsförhandlingarna eller så skulle överläggningarna avslutas. I dag pågår fortfarande samtal om ytterligare områden som rör anslutningen. Det spanska ordförandeskapet säger visserligen att det vill att Turkiet går med i unionen så snart som möjligt, men det finns alltfler tecken som tyder på att Turkiet håller på att omdefiniera sin plats i den globala ordningen, och att ett EU-medlemskap inte är en prioritet. Upphävandet av viseringstvånget för Jordanien, Libyen, Iran och Syrien, en försämring av förbindelserna med Israel, en förstärkning av förbindelserna med Sudan, undertecknandet av ett avtal om att inleda diplomatiska förbindelser med Armenien och blockera en överenskommelse med Cypern - allt detta visar att Turkiet alltmer håller på att orientera sig mot samarbete med sina grannländer, även om det leder till att landets ställning i anslutningsförhandlingarna försvagas.
Men frågan om energisäkerhet och Turkiets viktiga geografiska läge gör att landet sakta men säkert blir oumbärligt för att trygga EU:s intressen. Det kanske därför inte dröjer alltför länge innan Turkiets anslutning till EU blir viktigare för oss än för Turkiet självt. Jag vädjar därför till kommissionen och rådet att omdefiniera Turkiets utsikter till medlemskap i EU.
Alf Svensson
Fru talman! Jag tror att det är oerhört viktigt att de framsteg som görs av de kandidatländer som är inne i förhandlingarna också erkänns och understryks. Jag tror att det är mycket viktigt rent psykologiskt. Sedan är det onekligen så, att förhandlingarna med EU har skapat bättre förhållanden för människorna i dessa länder. Förhandlingarna i sig är någonting positivt.
Vi är säkert alla överens om att det krävs insatser av stora mått av Turkiet och att religionsfrihet, yttrandefrihet och tryckfrihet är en självklarhet. Jag tycker emellertid också att det måste sägas att förhandlingarna med Turkiet inte enbart är förhandlingar med staten eller nationen Turkiet, utan det handlar om att Turkiet är något av ett lås eller en brygga över till hela regionen. Därför ska man nog ha klart för sig att EU:s relationer till regionen försämras avsevärt om dörren skulle slås igen.
Chrysoula Paliadeli
(EN) Fru talman! Jag önskar att jag kunde få tid att förklara för ledamöterna i parlamentet varför det grekiska folket är så känsligt när det gäller frågan om namnet på f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Tyvärr krävs det mer än en minut.
Denna historia, som går tillbaka till slutet av 1940, är en sorglig historia som slutade med att det skapades en felaktig uppfattning om grekerna. Jag kan försäkra er att greker varken är nationalister eller expansionister. Allt de gör är att motsätta sig användandet av ett namn som är en del av deras egen gamla historiska och arkeologiska tradition.
Jag har förstått att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien som ny självständig stat genomgår en efterbliven rasbiologisk fas. Seriösa akademiker i Skopje stöder inte sin premiärministers nationalistiska tendenser. De föredrar att tiga i stället för att utsätta sig för det trendiga uttrycket, vilket, som Zoran Thaler med rätta påpekar i sitt resolutionsförslag, riskerar att öka spänningen.
Jag skulle önska att parlamentet och den nya kommissionen försökte bidra med en lösning på namnfrågan, inte genom att stimulera de nationalistiska tendenserna i f.d. jugoslaviska republiken Makedoniens regering, utan genom att stödja uppfattningen i Grekland, som kämpar för en smidig kompromiss som i slutändan säkerligen kommer att tillfredsställa folket i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien mer än det grekiska folket.
Zigmantas Balčytis
(LT) Dagens debatter har visat att även om ledamöterna har olika uppfattningar om Turkiets framsteg, är vi nog alla överens om att grundförutsättningen för medlemskap i EU är ett lämpligt genomförande av grundläggande reformer. I dagsläget tycker jag att det är för tidigt att fastställa konkreta datum, men vi måste följa utvecklingen och kräva framsteg från Turkiets sida, eftersom den senaste tidens händelser då verksamheten för politiska partier förbjöds skapar anledning till oro och inte visar Turkiets engagemang för att respektera medborgerliga och politiska friheter och rättigheter. Vi måste dock ge Turkiet tillfälle att se över sina åtgärder och hoppas på att Turkiet i framtiden kommer att bli ett demokratiskt och fritt land.
Petru Constantin Luhan
(RO) Kroatien fortsätter att vara det land som har kommit längst av staterna på västra Balkan på sin väg mot EU-anslutning. Landet kan tjäna som ett exempel för andra stater i regionen med avseende på deras utsikter till anslutning när det gäller att uppfylla kriterierna och villkoren för anslutning.
Jag välkomnar de framsteg som konstaterats när det gäller interna reformer, vilket också anges i framstegsrapporten 2009. Metoden för att uppfylla de nödvändiga kriterierna för anslutning, särskilt de som behandlas i kapitel 23, rättvisa och grundläggande rättigheter, utgör en viktig milstolpe i det här landets framsteg för att uppnå europeiska standarder.
Vi stöder Kroatiens anslutning till EU, förutsatt att den baseras på ett strikt uppfyllande av anslutningskriterierna, inklusive fullt samarbete med Internationella tribunalen för f.d. Jugoslavien.
Kroatien kommer att avsluta anslutningsförhandlingarna i år. Faktum är att det betänkande som vi debatterar i dag är den senaste framstegsrapporten som producerats av Europaparlamentet. Vi är övertygade om att vi nästa år kommer att befinna oss i en position där vi kan rösta om fördraget om Kroatiens anslutning till Europeiska unionen, vilket kommer att bli en positiv signal för hela regionen.
Milan Zver
(SL) Herr kommissionsledamot! Jag gratulerar er till er nya tjänst och jag hoppas att ni kommer att lyckas inom detta område.
Det gläder mig stort att de tre betänkandena är positiva och att föredragandena har konstaterat att dessa länder har gjort framsteg i fråga om modernisering, som vi ser det ur ett europeiskt perspektiv. Det viktigaste är att alla tre länderna upprätthåller en hög standard när det gäller respekten för mänskliga rättigheter. EU måste vara noga med detta, och vi måste också vara noga med att uppmana dessa länder att lösa konflikter med sina grannländer.
Jag vill också påpeka att jag inte kommer att ge mitt stöd till betänkandet om Kroatien, främst på grund av att Slovenien inte behandlas rättvist i det.
Iuliu Winkler
(RO) Den mest effektiva utvidgningspolitik EU har när det gäller västra Balkan är att expandera i denna region. Detta kommer att garantera fred och föra in demokrati i ett område som tyvärr bara har fått sitt rykte förstärkt som ”EU:s krutdurk” under den moderna historien.
Samtidigt är den mest effektiva utrikespolitiken för de nya staterna på västra Balkan att tillhöra EU:s område med stabilitet och välstånd. Vi behöver instrument i denna process. Jag välkomnar därför framstegsrapporterna om Kroatien och Makedonien, som är värdefulla instrument.
Jag anser också att det behövs ekonomiska styrmedel, tillsammans med regionalt, ekonomiskt och kommersiellt samarbete, även när det gäller investeringar, som redan har visat sig vara effektiva. Jag tror att dessa instrument måste övervägas av kommissionen och regeringarna i Kroatien och Makedonien.
Barry Madlener
(NL) Jag vill faktiskt ställa en fråga till ledaren för den turkiska delegationen, Hélène Flautre. Jag vet inte om jag kan göra det nu - det var därför jag höll upp det blå kortet. Får jag ställa en fråga till Hélène Flautre?
Med tanke på det fruktansvärda hedersmordet i Turkiet skulle jag vilja fråga er, fru Flautre, om ni håller med om att vi bör lämna in en begäran om en omfattande undersökning om hedersmord i Turkiet? I mitt hemland Nederländerna har vi en chockerande hög förekomst av hedersmord bland turkar, liksom även i Tyskland, och jag tror att detta bara är toppen av ett isberg och att det förekommer väldigt många hedersmord i Turkiet. Kan vi be Stefan Füle att genomföra en undersökning om hedersmord i Turkiet?
Hélène Flautre
(FR) Fru talman! En fråga, ja, men vilken fråga? Riktad till vem och i vilket syfte? Jag anser att vår delegation - som ni är ledamot i, herr Madlener - har engagerat sig och fortsätter att starkt engagera sig för mänskliga rättigheter och jämställdhet mellan könen samt för alla åtgärder som vidtas för att motverka våld mot kvinnor.
Jag nämnde detta i mitt anförande alldeles nyss. Jag anser att så kallade hedersrelaterade brott, det vill säga brott som organiseras inom den egna familjen eller stammen, är helt oförsvarliga, och jag tycker att det i dag är mycket glädjande att se att ingen i Turkiet står ut längre med denna typ av föråldrade kriminella metoder.
Diego López Garrido
Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka för denna breda debatt som har handlat om några utmärkta resolutioner som lagts fram av Europaparlamentet, och jag vill också gratulera författarna Hannes Swoboda, Zoran Thaler och Ria Oomen-Ruijten.
Jag tror att vi kan säga att de allra flesta av er har talat för utvidgningsprocessen som en viktig del av den europeiska integrationen. Som Elmar Brok sade har utvidgningen varit en framgång för EU, och andra ledamöter har nämnt några exempel på framgångar i utvidgningsprocessen. Detta är också en viktig del i utvecklingen mot demokratiska reformer och demokratisk fördjupning inom de länder som närmar sig EU, de som har påbörjat sitt inträde i EU och de som har utsikter att ansluta sig. Som Mario Mauro har betonat innebär detta alltid ett åtagande att uppfylla Köpenhamnskriterierna, som det också råder bred enighet om, och därigenom visa full respekt för de mänskliga rättigheterna.
Jag håller fullständigt med Michael Cashman om att behandlingen av minoriteterna är vad som utmärker ett land, och inte dess behandling av majoriteten, även om detta naturligtvis också är viktigt. Det är därför på detta sätt vi ska mäta respekten för de mänskliga rättigheterna och därmed uppfyllandet av Köpenhamnskriterierna.
En annan punkt som det råder allmänt samförstånd om är att det europeiska perspektivet är en grundläggande del i utvecklingen för länderna på västra Balkan - som Marietta Giannakou och Iuliu Winkler påpekade - och detta är inte bara av intresse för dessa länder utan också, som Kinga Göncz sade, av intresse för EU.
När det gäller Kroatien råder också allmänt samförstånd om behovet av att öppna nya kapitel så snart som möjligt, men det bör sägas att 28 av 35 kapitel för närvarande redan har öppnats och att 17 av dessa preliminärt har avslutats. Det spanska ordförandeskapet kommer att fortsätta arbeta för att nå nya framsteg i förhandlingarna, tillsammans med Europeiska rådet och rådet, i syfte att snart kunna föra dem till sitt slutskede. Det var därför jag tidigare nämnde att de anslutningsmöten som ska hållas med Kroatien kommer att inledas omedelbart.
Vår förhoppning är att färdplanen för medlemskapsförhandlingarna kommer att avslutas i år, som resolutionens författare Hannes Swoboda har föreslagit och som vissa ledamöter har begärt, däribland Gunnar Hökmark, Giovanni Berlinguer och Krzysztof Lisek, som uttryckte en förhoppning om att det polska ordförandeskapet skulle få uppleva Kroatiens anslutning till Europeiska unionen.
Så framsteg har gjorts när det gäller Kroatien, vilket Tomasz Piotr Poręba har betonat. Vi har dock fortfarande en del arbete att utföra, till exempel finns det brister på det rättsliga området, som Debora Serracchiani påpekade.
Därför anser vi att vi har nått ett viktigt slutskede när det gäller Kroatiens anslutning, och vi hoppas att förhandlingarna kommer att avslutas och att Kroatien ansluter sig till unionen så snart som möjligt efter ratificeringen av de relevanta EU-fördragen.
När det gäller Makedonien har debatten i första hand handlat om frågan om statens namn. Namnet är självfallet inte en del av Köpenhamnskriterierna, men goda grannförbindelser spelar naturligtvis en viktig roll i arbetet med att utforma den nationella politiken i alla kandidatländer.
Därför måste kandidatländerna på samma sätt som medlemsstaterna visa maximal känslighet i frågor som denna. Vi måste också komma ihåg att utgångspunkten för förhandlingarna är enhällighet, med andra ord en enhällig överenskommelse mellan de nuvarande medlemsstaterna.
Den lösning som tidigare förespråkades av Bernd Posselt, Ioannis Kasoulides, Marije Cornelissen, Jorgo Chatzimarkakis, Kinga Göncz och Chrysoula Paliadeli har sina rötter både i förhandlingar under ledning av FN och i bilaterala kontakter mellan f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Grekland. Även om detta naturligtvis är en mycket viktig fråga deltar Europeiska unionen egentligen inte själv i sådana diskussioner under FN:s ledning.
För ögonblicket tror jag därför inte att vi kan säga exakt när den här konflikten kommer att lösas, dock kan jag säkert säga att det spanska ordförandeskapet instämmer i gratulationerna till premiärminister Nikola Gruevski och premiärminister Giorgos Papandreou för återupptagandet av en direkt dialog. Detta visar att de båda har ledarskapsförmåga, och det kommer utan tvivel att leda till en atmosfär och en attityd av öppenhet, vilket Michail Tremopoulos berörde i sitt anförande.
Vi tror att regeringen i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien kommer att kunna föra dessa förhandlingar framåt. Utsikterna till ett EU-medlemskap har alltid varit av stor betydelse för hela landet, det vill säga även för dess etniska grupper, oavsett storlek.
Avslutningsvis har många anföranden handlat om Turkiet, och jag vill börja med att säga att förhandlingarna fortsätter i ett rimligt tempo - de har inte avstannat - och detta säger jag som svar på Geoffrey Van Ordens kommentar om tempot i dessa förhandlingar.
Vi hoppas kunna öppna andra förhandlingskapitel under det spanska ordförandeskapet. Jag har nämnt några av dem, men naturligtvis kan vi inte förutsäga takten i dessa förhandlingar, eftersom de är beroende av framstegen med Turkiets reformer och huruvida Turkiet uppfyller kriterierna. Som ni alla vet krävs det dessutom enhällighet i varje fall, i varje steg och för varje kapitel i processen.
Skyddet av de mänskliga rättigheterna och uppfyllandet av Köpenhamnskriterierna är ett ämne som har nämnts i många inlägg och som tydligt nämns i Ria Oomen-Ruijtens betänkande, och det måste sägas att Turkiet måste göra fler insatser på detta område. Turkiet måste anstränga sig mer, och detta säger jag som svar till Bastiaan Belder, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra och andra, och till Charalampos Angourakis och Jürgen Klute, som har talat om att främja mänskliga rättigheter och grundläggande friheter.
De har rätt, men det är också sant att förhandlingarna fortsätter att vara EU:s viktigaste medel för att påverka de framsteg som görs, och även om en del framsteg faktiskt har gjorts är de inte tillräckliga. Detta har också nämnts i anföranden av andra ledamöter, t.ex. Raimon Obiols, Hélène Flautre, Ulrike Lunacek, Cristian Dan Preda och Zigmantas Balčytis. Jag anser att vi måste vara mycket medvetna om det när vi gör en balanserad bedömning av våra förhandlingar med Turkiet.
Cypern har också varit föremål för många inlägg. Cypern kommer naturligtvis att bli en avgörande fråga under de närmaste månaderna. Det bör sägas att de förhandlingar som nu pågår mellan ledarna för de två befolkningsgrupperna på ön är positiva och att en mer förtroendefull atmosfär har skapats.
Det är självklart att en lösning på Cypernfrågan skulle undanröja detta hinder, eller alla de hinder, eller åtminstone några av de hinder som kan stå i vägen för Turkiets framsteg på väg mot anslutningen, och vad som än händer skulle detta ge ett viktigt positivt budskap till hela regionen, med försoning som grundläggande mål, som Richard Howitt så riktigt uttryckte det.
Naturligtvis är vi alla överens om att Turkiet måste följa tilläggsprotokollet. Turkiet har flera gånger uppmanats att göra det, och varje gång vi har en dialog med Turkiet påminner rådet Turkiet om att detta åtagande måste uppfyllas. Den 8 december 2009 antog rådet slutsatser där det konstaterades att om inga framsteg gjordes i frågan kommer rådet att behålla de åtgärder som antogs 2006, vilket skulle få en varaktig effekt på förhandlingarnas övergripande framsteg.
Maria Eleni Koppa och Nikolaos Salavrakos talade också om andra incidenter: kränkningar av luftrummet och incidenter i Egeiska havet. Därför upprepar jag att grannförbindelserna är ett nödvändigt krav för att mäta Turkiets framsteg i förhandlingarna. Rådets slutsatser från den 8 december, som jag nämnt många gånger, innehöll ett budskap till Turkiet i denna fråga. Jag försäkrar er om att ordförandeskapet kommer att bevaka frågan mycket noga och driva den på alla nivåer när så är lämpligt.
Hur som helst är ordförandeskapets ståndpunkt om förhandlingarna med Turkiet mycket tydlig. Vi håller med om det förnyade samförstånd om utvidgningen som rådet beslutade om i december 2006, vilket innebär att målet för förhandlingarna verkligen är Turkiets framtida anslutning till EU.
Štefan Füle
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag är mycket tacksam över att jag så tidigt har fått chansen att delta i denna diskussion med er om kandidatländerna. Jag lovade vid min utfrågning att jag skulle komma för att lyssna och få råd, och dagens debatt var ett tydligt bevis på den rikedom, visdom och insikt som finns samlad här i parlamentet.
Jag vill framföra två allmänna synpunkter. För det första tar jag de löften jag gav under utfrågningarna på största allvar. Jag vill inte att det ska föras två monologer, jag vill i stället föra en dialog med parlamentet som återspeglar den sanna andan i Lissabonfördraget.
Låt mig också göra en annan allmän kommentar, som jag berörde ett par gånger under min utfrågning. Vid samtalen med kandidatländerna och de potentiella kandidatländerna har jag alltid betonat följande fyra principer. Den första är ett strikt åtagande att följa Köpenhamnskriterierna; de är inte förhandlingsbara. Den andra är ett strikt åtagande att respektera grundläggande friheter och rättigheter, t.ex. religiösa rättigheter och minoriteters rättigheter samt naturligtvis kvinnors rättigheter. Den tredje är att processen måste vara ärlig och återspegla trovärdighet på båda sidor och på alla nivåer. Den fjärde är att jag aldrig kommer att underskatta frågan om integrationsförmåga.
När det gäller Kroatien betonar man i både parlamentets resolution och kommissionens ståndpunkt att Kroatien kan räkna med parlamentet och kommissionen som pålitliga bundsförvanter. Om landet klarar av att uppfylla alla återstående villkor är jag övertygad om att anslutningsförhandlingarna kan avslutas i år. Kommissionen, och jag tror också det nuvarande och kommande ordförandeskapet liksom även Europaparlamentet, kommer att hjälpa Kroatien att nå sitt mål.
När det gäller f.d. jugoslaviska republiken Makedonien vill jag återigen betona att landet har fått en rekommendation från kommissionen om att inleda anslutningsförhandlingar på grundval av sina egna meriter. Trots detta står landet fortfarande inför många svåra utmaningar, däribland de politiska kriterierna. Såsom påpekats under debatten har vi nu ett gyllene tillfälle att lösa namnfrågan, och jag är fast besluten att stödja de pågående samtalen.
När det gäller Turkiet är vi alla medvetna om att vi inte har en enkel väg framför oss, varken för Turkiet eller för EU, vilket tydligt konstaterades av många under debatten. Jag vet dock att den turkiska regeringen fortfarande är besluten att arbeta för en demokratisk öppning. Vem hade kunnat ana för bara fem år sedan att det turkiska samhället och landets politiker öppet och intensivt skulle diskutera kurdfrågan, förbindelserna mellan det civila och militära, ett återupptagande av Halkiseminariet eller förbindelserna med Rumänien?
Ändå är jag fortfarande bekymrad över begränsningarna av pressfriheten och mediernas mångfald. Ytterligare rättsliga förbättringar krävs för att skydda journalister, människorättsaktivister och politiker från åtal och domar för att de uttrycker fredliga åsikter.
När det gäller anslutningsförhandlingarna utgör öppnandet av det viktiga miljökapitlet i december förra året en uppmuntrande utveckling, vilket innebär att tolv kapitel nu är öppna. Jag hyser gott hopp om att vi ska kunna öppna flera kapitel i år. Turkiet måste dock göra ytterligare insatser för att kunna uppfylla de krävande riktmärkena. Det är därför viktigt att de nödvändiga förberedelserna fortsätter med full kraft.
Kommissionen välkomnar också den utvidgade dialogen med Turkiet om migration, som bör leda till konkreta resultat, särskilt när det gäller återtagande och gränskontroller. Som svar på en specifik fråga från en av era kolleger vill jag säga att kommissionen är medveten om den senaste utvecklingen när det gäller Turkiets upphävande av viseringskraven för Libanon och Syrien. Kommissionens generaldirektör med ansvar för dessa frågor kommer att befinna sig i Ankara nästa vecka för att föra samtal. Detta kommer att vara en av de frågor som han ska diskutera vid detta tillfälle, och jag kommer att rapportera om dessa diskussioner.
På begäran vill jag också ta upp följande ståndpunkt som kommissionen har antagit. De åtgärder som kommissionen har föreslagit och genomfört har alltid syftat till att få ett slut på isoleringen av den turkcypriotiska folkgruppen som ett medel för att underlätta återföreningen av Cypern i enlighet med rådets slutsatser från april 2004. Vi genomför stödpaketet på 259 miljoner euro för en hållbar social och ekonomisk utveckling för den turkcypriotiska befolkningsgruppen och dess fulla deltagande i EU efter en lösning av konflikten och en återförening. Förordningen om gröna linjen underlättar de ekonomiska och personliga kontakterna mellan turkcyprioter och grekcyprioter. Handelsförordningen om särskilda villkor för handel för den turkcypriotiska befolkningsgruppen håller fortfarande på att diskuteras i rådet.
Om vi återgår till Turkiet måste reformprocessen fortsätta, och EU bör fortsätta att uppmuntra processen och utvecklingen. Kommissionen fortsätter att engagera sig för anslutningsprocessen med Turkiet. Vårt inflytande i Turkiet kommer att bli starkare och mer trovärdigt om vårt engagemang förblir entydigt.
Jag ser fram emot ett mycket givande och nära samarbete under de kommande fem åren.
(Applåder)
Talmannen
Jag har mottagit tre resolutionsförslag, från utskottet för utrikesfrågor som ingivits i enlighet med artikel 100.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under omröstningsblocket.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Luís Paulo Alves  
I detta betänkande erkänns vissa framsteg som Turkiet, ett kandidatland sedan 2005, har gjort på vägen mot ett EU-medlemskap, även om landet uppmanas att påskynda reformtakten. Jag minns att förhandlingarna delvis avbröts i december 2006 på grund av landets vägran att tillämpa EU:s tullunion med Cypern. Konflikten med Cypern måste lösas och landet måste fortsätta att göra framsteg för att främja demokrati och skydda de mänskliga rättigheterna, bekämpa korruption, förbättra pressfriheten, tillgodose behovet av politisk öppenhet och snabbare och effektivare rättvisa, konsolidera lagar mot diskriminering på grund av kön, sexuell läggning samt etniska och religiösa minoriteter, och reformera den offentliga förvaltningen. Den turkiska regeringen fortsätter att visa politisk vilja att gå vidare med reformerna, och den har ökat de grundläggande friheterna avsevärt och påskyndat den demokratiska utvecklingen i landet. Vi måste därför fortsätta att göra framsteg i förhandlingarna för att säkra anslutningen av Turkiet som ett land med en viktig roll som medlare i konflikter mellan Israel och Palestina och som en plattform där Irak och Iran kan finna gemensamma nämnare.
Mara Bizzotto  
Fru talman, mina damer och herrar! Framstegsrapporten innehåller verkligen en del intressanta punkter, även för dem som liksom jag själv och många andra är emot att bevilja Turkiet medlemskap i EU. Framstegsrapporten visar Turkiets ibland allvarliga brister i uppfyllandet av de grundläggande villkoren för att kunna ansluta sig till EU. Vissa delar av den resolution som föreslagits av utskottet för utrikesfrågor är också mycket stränga. I dessa dokument motsätter man sig inte ett eventuellt framtida turkiskt EU-medlemskap, men jag välkomnar varmt de iakttagelser som parlamentet har för avsikt att tillkännage om Turkiets förmodade brist på framsteg. De som, liksom jag själv, är emot Turkiets EU-anslutning får i dessa dokument bekräftelse på sina egna traditionella invändningar mot statens anslutning. I Turkiet förekommer fortfarande begränsningar av de grundläggande friheterna, kränkningar av de mänskliga rättigheterna, en aggressiv attityd gentemot Cypern och Grekland samt diskriminering av etniska och religiösa minoriteter - alla dessa problem kan EU naturligtvis inte bortse från. Och till allt detta kan läggas de vanliga farhågorna om kulturella och geografiska skillnader mellan Turkiet och EU, och om de problem som skulle kunna uppstå om ett land som gränsar till över 80 miljoner invånare blev medlem i EU. Dessa faktorer kommer att fortsätta att förstärka min orubbliga övertygelse om att det inte är rätt för Turkiet att ansluta sig till ett EU vars enhet beror framför allt på kristendomens anda.
Robert Dušek  
Å ena sidan är metoden för och omfattningen av demokratiseringsprocessen i Turkiet och närmandet till EU viktigast. Å andra sidan kan diskussionen om Turkiets framtida medlemskap i EU inte lämnas därhän. Varje utvidgning innebär budgetmässiga överväganden om huruvida anslutningen av ett visst land till EU kommer att innebära ett tillskott eller en ekonomisk förlustaffär. I den rådande krisen för den gemensamma jordbrukspolitiken och därmed EU:s budget, är jag rädd att vi inte kan tillåta en utvidgning som inbegriper ett land där 7 miljoner invånare är beroende av jordbruket för sin försörjning (i hela EU är motsvarande siffra 10,4 miljoner). Som en jämförelse skulle under nuvarande omständigheter utgifterna för Turkiet fram till 2025 uppgå till cirka 10 miljarder euro, medan de för alla 10 nya medlemsstater i utvidgningen österut skulle uppgå till 8 miljarder euro. Direkta betalningar till turkiska bönder och betalningar för landsbygdsutveckling och marknadsstöd skulle enligt gällande lagstiftning få ödesdigra konsekvenser för det europeiska jordbruket och jordbrukarna. Med tanke på detta kandidatlands enorma storlek, invånarantal och ekonomiska situation skulle Turkiets anslutning till EU innebära en enorm budgetbelastning tillsammans med en minskning med 9 procent BNP per capita för EU. Av dessa skäl måste vi än en gång och mer ingående diskutera Turkiets anslutning till EU, tillsammans med tillhörande reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Martin Kastler  
Det är lovvärt att den nya makedoniska demokratin har gjort ytterligare framsteg på alla områden i samhället och näringslivet. Jag välkomnar verkligen att president- och lokalvalen i mars 2009 gick smidigt. Detta är ett tecken på den ökande demokratiseringen i hela regionen, vilket återspeglades i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Landet har uppfyllt alla kriterier för en liberalisering av viseringsbestämmelserna, och därför åtnjuter landets medborgare från och med den 19 december 2009 viseringsfrihet. Detta är ett mycket stort framsteg. Ett antal reformer återstår dock fortfarande att genomföra. Jag hoppas verkligen att vi kan utnyttja den erfarenhet som vi samlat på oss under den första fasen av den östra utvidgningen av EU för att hjälpa landet i denna process. I detta sammanhang tänker jag på genomförandet av institutionella reformer, där politiska stiftelser och en rad olika icke-statliga organisationer har åstadkommit mycket. Det finns två områden där vi måste stärka vårt samarbete när det gäller omvandling och EU-normer. Dessa är reformer av den offentliga förvaltningen, rättsväsendet och polisen. Personligen skulle jag vilja se att namntvisten mellan f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Grekland lades åt sidan under den närmaste framtiden. Det är viktigt att Europas enande inte lamslås på grund av bilaterala tvister.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
Kroatien bör på grund av sitt geopolitiska läge och sina historiska förbindelser utan tvekan ansluta sig till EU så snart som möjligt. Trots många spänningar med grannländer och de etniska konflikter som uppstod under inbördeskriget, kan jag inte tänka mig ett fullständigt integrerat och enat Europa utan Kroatien. Förhandlingarna, som inleddes 2004, har haft en lovande utveckling, och om det inte dyker upp några problem bör de kunna avslutas i år med tanke på att det finns 28 områden som krävs för ett avslutande. Kroatiens anslutning till Nato i april 2009 har definitivt stärkt landets ansökan om anslutning till EU. Stabiliseringen i vad som historiskt kallas Balkankitteln kommer endast att kunna garanteras genom Kroatiens anslutning. Jag hoppas att jag när jag tar min plats i Europaparlamentet i början av 2012 kommer att kunna skaka hand med kolleger från Kroatien.
Franz Obermayr  
Jag välkomnar de framsteg som har gjorts av Kroatien, särskilt i kampen mot korruption. Åtgärder måste vidtas mot korruption inom institutionerna. Dessutom behövs en förändring av grundläggande attityder, och befolkningen måste bli mer medveten om korruptionen, som tyvärr fortfarande utgör en del av vardagen i Kroatien. När det gäller Kroatiens förbindelser med sina grannländer är det glädjande att se att en kompromiss om gränstvisten med Slovenien nu är i sikte. Jag hoppas också att Kroatiens erkännande av Kosovo inte kommer att orsaka någon ökning av spänningen på västra Balkan, i synnerhet när det gäller Serbien, som nu förståeligt nog visar oro. Med tanke på de uppenbara framsteg som Kroatien har gjort och min övertygelse om att Kroatien kulturellt, politiskt och historiskt utgör en del av Europa, röstar jag för resolutionsförslaget. Om Kroatien uppfyller alla villkor anser jag att landet kan ansluta sig till EU inom kort.
Kristiina Ojuland  
Fru talman! Med hänvisning till mitt inlägg den 20 januari är jag intresserad av vilken typ av åtgärder som den turkiska regeringen har vidtagit, enligt rådets och kommissionens uppgifter, för att engagera befolkningen i genomförandet av demokratiseringsprocessen och de reformer som krävs för en integration i EU. I 2009 års framstegsrapport om Turkiet konstateras brister i uppfyllandet av Köpenhamnskriterierna, med särskild tonvikt på de politiska kriterier som omfattar utveckling av demokrati, tillämpning av rättssäkerhet, respekt för mänskliga rättigheter och skydd av minoriteters rättigheter. I framstegsrapporten konstateras att 567 miljoner euro har anslagits till Turkiet via instrumentet för utvecklingsstöd under det senaste året. Anslagen var till största delen ägnade åt att genomföra kvarstående reformer i de politiska och rättsliga systemen, samt åt utveckling av det civila samhället. Samtidigt är det tydligt att användningen av dessa instrument har decentraliserats, vilket innebär att de turkiska myndigheterna har förvaltat det tilldelade stödet efter kommissionens godkännande. Eftersom kommissionen och rådet är intresserade av att genomföra medlemskapsförhandlingarna för Turkiet så snart som möjligt, vilket innebär att de nuvarande bristerna måste åtgärdas, bör man ta fram en noggrann sammanställning av konkreta åtgärder som den turkiska regeringen måste vidta för att uppnå detta mål. På sin hemsida har kommissionen faktiskt i visuell form lagt ut vissa projekt för avskaffande av barnarbete, förvärvande av grundläggande utbildning, som omfattar personer med funktionshinder i samhället, och inrättandet av en konfidentiell telefonlinje för kvinnor i Turkiet som drabbas av våld i hemmet. Är dessa åtgärder verkligen tillräckliga för att skapa det stöd från allmänheten på gräsrotsnivå som behövs för ett omedelbart och framgångsrikt genomförande av de reformer som krävs? Med tanke på innehållet i framstegsrapporten, vilken typ av ytterligare brådskande åtgärder eller projekt har planerats för att övervinna de hinder som har uppstått på problematiska områden?
Wojciech Michał Olejniczak  
När ett antal länder i Central- och Östeuropa anslöt sig till EU på dagen för den stora utvidgningen den 1 maj 2004, fick Europas delning genom järnridån äntligen ett slut. Inte alla länder i Central- och Östeuropa blev medlemmar i den europeiska familjen vid den tidpunkten. Då blev det också klart att den ”stora utvidgningen” måste fortsätta, med anslutningen av flera andra länder i regionen. År 2007 blev Rumänien och Bulgarien medlemsstater i Europeiska unionen. Anslutningen av dessa länder kan dock inte betraktas som slutet på EU:s utvidgning.
För närvarande är Kroatien det land som står närmast ett EU-medlemskap. Jag stöder helhjärtat ett skyndsamt slutförande av förhandlingarna med Kroatien för att landet så snabbt som möjligt ska kunna ansluta sig till EU. Jag vädjar till båda sidor i förhandlingarna att visa maximal flexibilitet och en vilja att enas. Dessutom vädjar jag till den kroatiska sidan att öka insatserna för att tillgodose gemenskapens krav inom områden som organisationen av den offentliga förvaltningen och rättsväsendet, och att förbättra mekanismerna för en effektiv kamp mot organiserad brottslighet och korruption. Dessutom vill jag instämma i vädjandet till Kroatien att visa största möjliga välvilja i samarbetet med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien.
Siiri Oviir  
Som en förutsättning för att slutföra den förhandlingsprocess som inleddes med Turkiet 2005 måste Turkiet uppfylla Köpenhamnskriterierna fullt ut, och det måste finnas en kapacitet till integration i EU. Turkiet har faktiskt börjat genomföra de reformer som förväntas av landet i detta avseende, utveckla goda grannförbindelser och successivt anpassa sig till EU:s kriterier för medlemskap. Jag stöder dessa åtgärder, och jag stöder Turkiets anslutning till EU, naturligtvis under förutsättning att medlemskapsvillkoren uppfylls fullständigt. I dag oroar det mig dock att de positiva signalerna om de reformer som genomförs har blivit allt färre på senare tid, och det finns fortfarande allvarliga problem i Turkiet när det gäller genomförandet av rättsliga normer, särskilt de delar som är tänkta att fastställa kvinnors rättigheter, icke-diskriminering, yttrandefrihet och trosfrihet, nolltolerans mot tortyr och åtgärder mot korruption. Jag uppmanar Turkiet att fortsätta och intensifiera insatserna för att uppfylla Köpenhamnskriterierna fullt ut och befästa stödet i det turkiska samhället för de nödvändiga reformerna, som ger jämlikhet för alla människor, oavsett kön, ras eller etniskt ursprung, tro eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning.
Rovana Plumb  
Jag anser att det ligger i både EU:s och Turkiets intresse att utvidgningsprocessen fortsätter. Därför måste Turkiet intensifiera reformprocessen för att uppfylla sina åtaganden.
Låt mig ge ett par exempel på detta. Lagstiftningen om jämställdhet är harmoniserad, men större ansträngningar måste göras för att tillämpa denna lagstiftning för att minska skillnaderna mellan män och kvinnor när det gäller deras deltagande på arbetsmarknaden, i politiken och i beslutsprocessen, samt i fråga om utbildning. Det har gjorts framsteg på miljöskyddsområdet, särskilt i och med undertecknandet av Kyotoprotokollet i dessa tider av anpassning till klimatförändringens effekter. Det återstår dock fortfarande en hel del att göra när det gäller vattenkvalitet, naturskydd och genetiskt modifierade organismer.
Jag välkomnar de framsteg som Turkiet har gjort, men samtidigt stöder jag begäran till Ankara om att Turkiet måste anstränga sig mer i reformprocessen så att landet kan bli medlem i den europeiska klubben.
Bogusław Sonik  
Ett av de viktigaste Köpenhamnskriterierna, som utan tvivel måste uppfyllas för att ett land ska kunna bli en medlemsstat i EU, är respekten för de mänskliga rättigheterna. Jag vill fästa uppmärksamheten på de ökända fallen av brott mot kvinnors rättigheter.
Nästan dagligen informerar pressen oss om ytterligare mord på kvinnor, så kallade hedersmord. Pressen belyser för närvarande fallet med den 16-åriga Medine Memi, som blev grymt mördad av sin egen far och farfar. Det är upprörande att dessa två tog flickans liv eftersom hon hade talat med pojkar, men det sätt på vilket detta illdåd utfördes är ännu mer chockerande. Obduktionen visar att Medine, som begravdes i en kycklingbur, fortfarande var vid liv när hon begravdes och var vid medvetande ända till slutet. Den döende tonåringens ofattbara lidande var ett straff för att hon hade ”vanhedrat” familjen. Det är skrämmande att fallet Medine inte är en isolerad händelse utan en utbredd och barbarisk företeelse. Flickan, som fruktade för sitt liv, hade talat med polisen om sin rädsla flera gånger - utan framgång, eftersom hon skickades hem varje gång.
Mord, som har djupa rötter i den turkiska traditionen sedan flera generationer tillbaka, betraktas ofta som någonting positivt för män, som påstår att de agerar för att återupprätta sin familjs ära. Ett land som ännu inte har lyckats hantera detta problem fortsätter att vara åtskilt från EU av en bred klyfta, eftersom EU försvarar grundläggande värderingar. Denna skillnad utgör ett allvarligt hinder för byggandet av en gemensam identitet.
Traian Ungureanu  
Jag hoppas att årets framstegsrapport kommer att uppmuntra Turkiet att förbättra samordningen av sin utrikespolitik med EU:s utrikespolitik. Svartahavsregionen bör vara ett prioriterat område där Turkiet, som en viktig partner till EU, bidrar till att uppnå de europeiska målen inom ramen för Svartahavssynergin.
Turkiets medverkan till att garantera EU:s energitrygghet är lika viktig. Förra året välkomnade jag Turkiets deltagande i Nabucco-projektet genom undertecknandet av det mellanstatliga avtalet. Jag uttryckte emellertid också djup oro över Turkiets avsikt att samarbeta med Ryssland i South Stream-projektet. Därför uppmanar jag Turkiet att göra ett uttryckligt åtagande att genomföra Nabucco-projektet.
Jag välkomnar föredragandens uppmaning att harmonisera energipolitiken mellan Turkiet och EU, särskilt genom att inleda anslutningsförhandlingar om energikapitlet och genom att inkludera Turkiet i den europeiska energigemenskapen.
