Behovet av en EU-strategi för Sydkaukasien (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Evgeni Kirilov, för utskottet för utrikesfrågor, om behovet av en EU-strategi för Sydkaukasien (2009/2216 (INI)).
Evgeni Kirilov
Herr talman! För det första skulle jag vilja tacka skuggföredragandena och alla de kolleger som har hjälpt till med utarbetandet av detta viktiga betänkande, i vilket man redogör för behovet av en EU-strategi för Sydkaukasien. Sydkaukasien är inte bara en region som ligger i EU:s omedelbara närhet - Rumänien och Bulgarien har en sjögräns mot regionen - utan det är också en region av stor strategisk betydelse för unionen när det gäller politiska, ekonomiska och säkerhetsmässiga aspekter.
EU:s huvudmål måste därför vara att delta aktivt för att stabilisera situationen i regionen och uppmuntra till en utveckling mot stabilitet och demokrati i Armenien, Azerbajdzjan och Georgien, upprätta goda grannförbindelser och integrera EU-politik. Europaparlamentet stöder helt och fullt alla de initiativ som ökar EU:s närvaro i regionen och särskilt det senaste initiativet om det östliga partnerskapet. Det ger en värdefull ram för ökat regionalt samarbete, viseringsfria resor till unionen införs och heltäckande frihandelsavtal genomförs. Detta är en tvåvägsprocess som kräver att båda sidor anstränger och engagerar sig. Det är av avgörande intresse för de tre länderna att fortsätta sina strävanden mot ytterligare demokratisering.
God förvaltning, politisk pluralism, rättsstatsprincipen och respekt för de mänskliga rättigheterna är av yttersta vikt för att avgöra hur deras framtida förbindelser med EU ska se ut. Europeiska unionen borde därför fortsätta att ge finansiellt och tekniskt stöd till dessa länder för att främja dessa principer inom ramen för politiska villkor. Regionens strategiska geopolitiska läge, dess allt större betydelse som en korridor för energi, transport och kommunikation som förbinder Kaspiska havet och Centralasien med Europa samt EU:s växande oro för energiförsörjningen tyder på ett mer aktivt deltagande i energiprojekt i regionen, däribland fullbordandet av projektet med Nabucco-gasledningen.
Men denna ambitiösa EU-politik kan knappast genomföras när det vilar en så stor skugga över regionen, det vill säga de olösta konflikterna i Georgien och Nagorno-Karabach. De utgör också ett allvarligt hinder för demokratisering, politisk stabilitet samt social och ekonomisk utveckling. Tyvärr behövdes kriget i Georgien 2008 för att EU skulle inse att det måste anta en mer aktiv roll i regionen när det gäller konfliktlösning och konflikthantering. Den helt avstannade situationen beror på dessa konflikter, och ikraftträdandet av Lissabonfördraget rättfärdigar en alltmer proaktiv EU-politik. Detta gäller särskilt konflikten i Nagorno-Karabach, där EU har varit så gott som frånvarande. Det räcker inte att enbart uttrycka stöd till Minskgruppens arbete i detta skede, om EU ska ta sin nya mer aktiva utrikespolitiska roll på allvar.
EU är den internationella medlaren som godtas av båda sidor och vars närvaro inte ger upphov till kontrovers. Unionen måste gå i spetsen för de internationella ansträngningarna för att få till stånd återanpassning och återuppbyggnad i detta konfliktområde genom att inleda försoningsprojekt, program och kontakter mellan folk, och genom att sända en grupp till regionen så snart en politisk lösning har hittats.
Konflikterna i regionen kräver också en särskild insats för situationen för de hundratusentals personer som fördrivits, något som har fått allvarliga humanitära följder. Europeiska unionen har medel och erfarenhet för att bidra till att skapa en mer tolerant anda i Sydkaukasien. Den borde också dra nytta av sin egen historiska erfarenhet och visa folket i regionen att de kan leva tillsammans i fred och välstånd samt återuppliva de goda förbindelser och det förtroende som tidigare fanns. Det är unionens viktigaste uppgift att försöka övertyga regionens ledare och människor - i hjärta och tanke - att stödja fredsinitiativen, inte hoten, inte spänningarna. Så det finns en bra framtid om vi försöker göra det alla tillsammans.
Štefan Füle
Herr talman! Det gläder mig att få delta i detta meningsutbyte med Europaparlamentet om Europeiska unionens förbindelser med Armenien, Azerbajdzjan och Georgien, de tre länderna i Sydkaukasien. Jag har redan haft en mycket givande diskussion om Sydkaukasien med ledamöterna i utrikesutskottet den 28 april, strax efter mitt besök i regionen.
Jag välkomnar detta betänkande som ett värdefullt bidrag till eftertanken om hur Europeiska unionen kan skapa ännu starkare och bredare förbindelser med Armenien, Azerbajdzjan och Georgien. Låt mig påminna om att vi har en stadig åtaganderam, nämligen den väletablerade europeiska grannskapspolitiken och det östliga partnerskapet som inleddes förra året. Det förstnämnda fortsätter att vara en av Europeiska unionens högsta prioriteringar för dess yttre förbindelser. Ett framgångsrikt genomförande av det sistnämnda, med partnerländernas aktiva engagemang, kommer att stärka våra förbindelser ytterligare baserat på gemensamma värderingar.
Låt mig understryka två mycket viktiga milstolpar längs denna väg.
Förra veckan offentliggjorde kommissionen sin tredje årliga lägesrapport för länderna i Sydkaukasien. Handlingsplanen för den europeiska grannskapspolitiken och de regelbundna bedömningarna av dess genomförande förblir ett grundläggande redskap för att gynna politiska och ekonomiska reformer i dessa länder samt främja deras samarbete med Europeiska unionen.
Denna gång har vi valt en femårig bedömningsgrund för det europeiska paketet för grannskapspolitik. Huvudmålet är att vi vill använda resultaten som underlag för grundliga samråd med medlemsstaterna, er här i Europaparlamentet och våra partner i grannskapet för att få er - och deras - respons på huruvida vi förfogar över rätt redskap och instrument, om beloppet och tilldelningen av resurserna är lämpliga samt om våra ansträngningar är tillräckligt omfattande och går i rätt riktning.
Resultaten kommer att läggas fram inom ramen för nästa års paket, som borde göra vår politik mer sammanhängande och som utan tvivel kommer att leda till att våra grannländer får en större äganderätt. Det kommer också att vara ett idealiskt tillfälle för att med eftertryck lägga fram vår sak när det gäller tillhandahållandet av lämpliga resurser till nästa budgetram.
Den andra milstolpen är rådets tillåtelse, även detta förra veckan, att inleda förhandlingar om associeringsavtal med Armenien, Azerbajdzjan och Georgien. Antagandet av dessa förhandlingsdirektiv är en tydlig signal för vårt starka åtagande att ytterligare fördjupa förbindelserna mellan Europeiska unionen och länderna i Sydkaukasien på grundval av gemensamma värderingar och principer som omfattar demokrati, rättsstatsprincipen och respekt för de mänskliga rättigheterna.
Kommissionen förbereder sig redan för dessa förhandlingar, som förväntas inledas inom de närmaste månaderna. Dessa två områden visar tydligt att EU redan har en väletablerad och heltäckande strategi för Sydkaukasien, vars potential vi försöker utnyttja till fullo, en strategi som syftar till att denna region kommer att närma sig Europeiska unionen.
Mot bakgrund av Evgeni Kirilovs betänkande, som är ett värdefullt och mycket uppskattat bidrag, vill jag avsluta med att säga att Europaparlamentets åsikt till stor del sammanfaller med kommissionens på ett antal punkter. Sydkaukasiens stabilitet och säkerhet har en direkt inverkan på EU. Av denna anledning delar Europeiska unionen ansvaret för att stödja den fredliga resolutionen om konflikt och förtroendebyggande. Sydkaukasien är viktigt för EU, inte minst på grund av dess energi- och transportlänkar. Förbättrad förvaltning och ett starkare system för rättsstatsprincipen kommer att underlätta handel och investeringar liksom rörlighet för personer. De nya associeringsavtalen kommer att utvidga handelsbestämmelserna enligt partnerskaps- och samarbetsavtalen.
Jag anser att Europeiska unionen är på rätt spår när det gäller att stärka förbindelserna med Armenien, Azerbajdzjan och Georgien. Låt mig dock betona att ansvaret för att inrätta en konstruktiv åtaganderam är en gemensam insats. Det ansvar som våra partner i Sydkaukasien tar på sig för att närma sig EU måste omvandlas till ytterligare framsteg mot demokrati, marknadsekonomi och politisk stabilitet på ort och ställe. Jag uppmanar följaktligen Armenien, Azerbajdzjan och Georgien att driva på sina insatser mot ett modernt, inbegripande, pluralistiskt demokratiskt och välmående samhälle som lever i fred med sina grannar.
Metin Kazak
Herr talman, mina damer och herrar! Som samordnare för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa fick jag tillfälle att lägga fram yttrandet för utskottet för internationell handel om behovet av en EU-strategi för Sydkaukasien. Jag vet att detta betänkande är komplicerat och känsligt på många områden.
Strategin är av avgörande betydelse för att säkerställa en varaktig och bra grannskapspolitik. Den bekräftar åter EU:s roll som en global aktör i regionen när det gäller allmän utrikes- och säkerhetspolitik. Samarbete med Sydkaukasien inom energisektorn och för att främja demokrati och god förvaltning måste finnas med bland EU:s viktigaste prioriteringar.
Detta är viktigt för det regionala samarbetet också, och även för dels den geopolitiska situationen i Armenien, Georgien och Azerbajdzjan och dels i Ryssland, Iran och Turkiet, som är kandidatland för EU-anslutning. Handelsbarriärer måste hävas, och kommersiella och ekonomiska band mellan EU och Sydkaukasien måste stärkas. Detta kommer att stimulera den politiska stabiliteten och respekten för mänskliga rättigheter och kommer att leda till hållbar tillväxt och välstånd i regionen.
Detta är ytterligare ett skäl till att undertecknande av ett associeringsavtal och av heltäckande frihandelsavtal måste bli ett centralt mål i vår utrikespolitik när det gäller Sydkaukasien. Det kommer att bidra till att frusna konflikter avgörs, Azerbajdzjan kommer att få möjlighet att ansluta sig till Världshandelsorganisationen inom kort, och det kommer att förbättra dessa länders administrativa och institutionella förmåga. I detta avseende uppmanar jag kommissionen att visa ett större engagemang för att dessa mål ska uppnås.
Anna Ibrisagic
för PPE-gruppen. - Herr talman! Idag ska vi rösta om ett betänkande om behovet av en EU-strategi för Sydkaukasien. Det är ett mycket viktigt ämne. Ett EU som spelar en mer aktiv politisk roll är i det rådande politiska läget i regionen av allra högsta vikt.
Som skuggföredragande för EPP-gruppen har jag jobbat mycket för att just betona EU:s roll i Sydkaukasien och vad vi i Europeiska unionen kan göra konkret för att hjälpa de berörda länderna och få dem att närma sig EU, var och en i sin egen takt, utifrån sina egna specifika förhållanden. I betänkandet föreslås två viktiga steg som EU skyndsamt bör ta för att strategin ska kunna förverkligas - ökad takt i förhandlingarna om visaliberalisering, och inrättande av ett frihandelsområde mellan EU och Sydkaukasien.
Samtliga länder i regionen - Georgien, Armenien och Azerbajdzjan - är före detta medlemmar i Sovjetunionen och Ryssland påverkar fortfarande regionen mycket mer än vad många förstår. För att säkerhet, stabilitet och fred ska kunna bevaras i framtiden måste EU därför vara mer närvarande i regionen än vi är idag. Det är mycket viktigt att dessa länders medborgare får ett ökat EU-perspektiv och det är centralt för EU att förstå vikten av stabilitet i Kaukasus.
Jag har också varit mån om att få in tydliga skrivningar om de långvariga motsättningar som råder i regionen och den ständiga faran som finns för att de ska trappas upp till väpnade konflikter. Därför är jag mycket glad över att vi i texten tydligt upprepar vårt ovillkorliga stöd för Georgiens territoriella integritet och okränkbara, internationellt erkända gränser samt kraftfullt fördömer Ryska federationens erkännande av de georgiska utbrytarregionerna Sydossetiens och Abchaziens oberoende, i strid med folkrätten.
Betänkandet som vi röstar om idag fick ett brett politiskt stöd i utskottet vilket var glädjande. Jag vill uppmuntra alla att rösta på de ändringsförslag som EPP lagt fram tillsammans med Socialdemokraterna och De gröna.
Hannes Swoboda
för S&D-gruppen. - (DE) Herr talman! För det första skulle jag vilja tacka Evgeni Kirilov å det varmaste för hans heltäckande arbete, som, vilket redan har sagts, är ett värdefullt bidrag till vår strategi i denna region.
När jag nyligen besökte regionen, jag var i Tbilisi, sade en person från ett annat land i området att regionalt samarbete var ett begrepp som EU hade påtvingat regionen. Detta visar inställningen hos många politiker och människor i ansvarsbefattningar i denna region. Vi vill egentligen inte alls samarbeta, men om EU vill att vi ska göra det, då har vi förmodligen inget annat val.
Vi måste klargöra att i Europa utgjorde det regionala samarbetet grunden för vårt enande och för fredlig utveckling, och detsamma måste gälla i denna region. Det stora negativa inflytande från omvärlden som regionen utsätts för, däribland påtryckningar från den tidigare storebrodern Ryssland, skulle säkert påverka i mindre omfattning om länderna i regionen lyckades samarbeta.
Denna region är inte bara viktig för EU, utan naturligtvis också för dess grannländer. Jag tänker i synnerhet på Turkiet, som är ett grannland i denna region som vi kan ha ett mycket nära samarbete med. Jag skulle vilja att man fann en gemensam lösning inom en snar framtid på de två problem som Turkiet är eller delvis kan vara ansvarigt för, med andra ord problemen med å ena sidan grannlandet Armenien och å andra sidan Nagorno-Karabach.
Det finns inget som kan hindra de armeniska trupperna från att åtminstone lämna dessa provinser i Azerbajdzjan, som inte är en del av Nagorno-Karabach. Detta skulle bli grundvalen för en förbättrad förbindelse mellan Armenien och Turkiet.
Ledamöterna i denna grupp, Adrian Severin och särskilt jag själv, har upprepade gånger tagit upp idén om en union mellan EU och länderna kring Svarta havet, eftersom vi tror att samarbete mellan denna region och EU, men också med dess grannländer Turkiet och Ryssland, är mycket viktigt. Jag anser att innehållet i detta betänkande skulle kunna vara början på en union av detta slag. För tillfället är det bara en vision, men jag hoppas att den snart kommer att förverkligas.
Norica Nicolai
Som skuggföredragande för gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa anser jag att detta betänkande är en viktig utgångspunkt för en sammanhängande strategi för regionen Kaukasien som ger ett kvalitativt riktmärke för framtida betänkanden. Av denna anledning vill jag gratulera Evgeni Kirilov, och jag anser att de ansträngningar som gjorts av alla de politiska grupperna har gett upphov till en fullkomligt sammanhängande strategi för denna region.
Jag anser att 2010 kan bli ett gyllene tillfälle för både EU och länderna i regionen, för om den europeiska diplomatin deltar mer aktivt i de tre högprofilerade konfliktärendena, och då menar jag Abchazien och Ossetien, Nagorno-Karabach och tvisten mellan Turkiet och Armenien, kan detta leda till betydande framsteg.
Slutsatsen i denna betänkande, där man betonar en nyckelfaktor för vår energiförsörjning, är att vi, Europeiska unionen, måste engagera oss mer för att normalisera säkerhetssituationen i regionen. Jag anser att den strategi vi ska anta ska gå ut på att utvidga det kommersiella partnerskapet. Men detta ska samtidigt åtföljas av betydande ansträngningar från EU:s sida att skapa demokrati och stabilitet i regionen, eftersom man där fortfarande lätt faller för totalitarismens frestelse, och det råder också ett allmänt demokratiunderskott.
Vi måste tänka ut viktiga, välbehövliga politiska åtgärder och projekt, så att de faktorer som är relevanta för denna region, särskilt bristande förvaltning, spridning av stridande åsikter och, sist men inte minst, korruption, kan utrotas. Men för att uppnå detta krävs det en demokratisk vilja hos både oss och regionens regeringar.
I betänkandet nämns alla de punkter som jag har talat om och många andra som är viktiga för EU:s strategi. Jag syftar på enskilda rättigheter och friheter. Jag anser också att det är avgörande för Europeiska unionen och dess medlemsstater att överväga ett strategiskt partnerskap.
Ulrike Lunacek
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Liksom tidigare talare vill jag också tacka föredraganden Evgeni Kirilov för hans fina arbete och för den goda kvaliteten i betänkandet, som är extremt uttömmande.
Jag vill ta upp några punkter som ännu inte har uppmärksammats, men som är mycket viktiga för mig. De tre låsta konflikterna i denna region utgör tyvärr ett enormt hinder för att den europeiska grannskapspolitiken ska kunna utvecklas till fullo och även för utvecklingen av själva länderna. Om man har en verklig eller en antagen yttre fiende är det relativt enkelt. I detta fall lägger regeringar och stater ofta för liten vikt vid att bekämpa fattigdom, på att göra något för sin egen befolkning och på att ta ansvar för sitt folk. En central punkt i detta betänkande är därför behovet av att röra sig bort från omfattande militära utgifter, vilka kritiseras i betänkandet och vilka har ökat under de senaste åren, och istället spendera pengar på sociala tjänster, kultur och miljö. Det gynnar befolkningen, och jag är glad över att det har inkluderats.
En annan aspekt som behandlades, till exempel i Heidi Tagliavinis betänkande om konflikten mellan Georgien och Ryssland, är behovet av nedrustning på ett intellektuellt och språkligt plan för att motverka provocerande språkbruk och historiemanipulering. Allt detta är nödvändigt för att vi ska göra verkliga framsteg med att skapa fred i denna region.
Andra faktorer är behovet av mer demokrati, stöd till civilsamhället, skyddet av etniska, sexuella och religiösa minoriteter samt människorättsfrågor. Allt detta är fortsatt relevant. Ett exempel från Azerbajdzjan är fallet med två unga bloggare som var modiga nog att kritisera regeringen och som nu har suttit fängslade i sex månader och ännu inte har frisläppts. Mediefriheten är ett problem i alla länder. Alla dessa aspekter täcks lyckligtvis in av detta betänkande, och jag ser det på samma sätt som föregående talare. Den regionala dimensionen och det gränsöverskridande samarbetet är viktiga. Därför stöder vi kommissionen i dess pågående gemensamma åtgärder på detta område.
Charles Tannock
Herr talman! Såsom Evgeni Kirilovs betänkande tydliggör är länderna i Sydkaukasien strategiskt viktiga för EU, inte minst i termer av tryggad energiförsörjning, t.ex. olje- och gasproduktion från området kring Kaspiska havet och transit genom länderna i regionen. Men tråkigt nog förlamas denna region fortfarande av låsta konflikter, varav den senaste naturligtvis är att Ryssland i praktiken ockuperar Abchazien och Sydossetien, som enligt vår mening tillhör Georgiens självständiga territorium. I förbindelserna mellan EU och Ryssland kan vi inte bara låtsas som om detta inte har inträffat.
Genom mekanismerna i det östliga partnerskapet inom den europeiska grannskapspolitiken måste vi nu naturligtvis fördubbla våra insatser för att belöna Georgiens beslutsamma insatser för att förverkliga sina målsättningar om samarbete med EU och USA, och jag och min grupp stöder till fullo ett frihandelsavtal i slutändan, liberaliserade viseringsbestämmelser och associeringsavtal för alla länder i Sydkaukasien. Som en stor vän av Armenien är jag glad över att den slutliga versionen av betänkandet är mer balanserad än de ursprungliga versionerna. Men jag är fortsatt bekymrad över delar av betänkandet som verkar strida mot EU:s officiella ståndpunkt om lösningen på frågan om Nagorno-Karabach och särskilt Minskgruppens ståndpunkt.
Armenien har nu gjort tappra insatser för att lösa detta långvariga dödläge i fråga om Nagorno-Karabach. Landet har också försökt normalisera förbindelserna med Turkiet, ett steg som bör stabilisera Sydkaukasien. Det vore önskvärt om Turkiet självt skulle kunna svara på ett lika konstruktivt sätt utan förbehåll. Om denna gräns öppnades igen skulle det inte bara upphäva blockaden mot det länge drabbade Armenien, som har pågått alltför länge, utan även möjliggöra ekonomiskt välstånd i en mycket fattig och underutvecklad region i östra Turkiet. Så Turkiet har ett upplyst egenintresse av att ta steg i denna fråga. Jag ser det inte som troligt att Turkiet kan berättiga en permanent stängning av denna gräns mot Armenien på grund av sin så kallade solidaritet med sin turkiska broder, Azerbajdzjan, i den olösta tvisten om Nagorno-Karabach. Det är lika logiskt som att säga att Grekland bör stänga sin gräns i Thrakien mot Turkiet i solidaritet med grekcyprioterna med tanke på Turkiets ockupation av Cypern. Vi i EU tror på öppna gränser och fri handel som en nödvändig förutsättning för fred och stabilitet i vår världsdel och även i Sydkaukasien.
Fiorello Provera
Herr talman, mina damer och herrar! Också jag vill gratulera Evgeni Kirilov till hans utmärkta arbete på ett område fullt av problem, men även möjligheter, såsom förbindelserna mellan EU-länderna och länderna i Sydkaukasien.
Europa har inlett ett intressant projekt i och med det östliga partnerskapet, och Armenien, Georgien och Azerbajdzjan har uttryckt stöd och intresse för detta. Men det finns många utmaningar som behöver mötas när det gäller energi, ekonomiska och politiska frågor och särskilt säkerhetsfrågor, såsom i fallet med Georgien, frågan om Nagorno-Karabach och spänningarna mellan Turkiet och Armenien.
Utvecklingen av förbindelserna mellan EU och dessa tre länder kommer att vara mycket effektivare om ett klimat av ömsesidigt samarbete kan etableras mellan Armenien, Georgien och Azerbajdzjan i enlighet med principen om territoriell integritet och de FN-resolutioner som utgör grunden för att råda bot på områdets olösta konflikter. Det är viktigt att betona den politiska hållningen att en stats gränser är okränkbara, som EU alltid har stött. Gränser får inte under några omständigheter ändras genom militära maktmedel.
Dimitar Stoyanov
(BG) Herr talman! Inledningsvis vill jag informera er, mina damer och herrar, om att föredragandena Evgeni Kirilov och Metin Kazak tillhör partier som i Bulgariens nationalförsamling automatiskt röstar mot att erkänna det armeniska folkmordet. Mot denna bakgrund är det inte underligt att detta betänkande, såsom Charles Tannock sade före mig, avviker från några av de ståndpunkter som hittills framställts. Ett stort antal respektabla armeniska organisationer har kontaktat mig, särskilt angående frågan om Nagorno-Karabach, och har meddelat mig att betänkandet till exempel inte har nämnts och att det inte förekom några samråd med ledande personer inom Minskgruppen. Och även om betänkandet hänvisar till Madridkriterierna, avviker det från dessa.
Därför vill jag rikta denna konstruktiva kritik mot Evgeni Kirilov, eftersom jag anser att ett ensidigt uttryck för en sida inte kommer att bättra på situationen och inte kommer att bidra till att lösa konflikterna. Det krävs en flexibel strategi som ser situationen utifrån alla olika perspektiv. I annat fall kommer vi bara att fördjupa konflikterna i stället för att lösa dem.
Iuliu Winkler
(EN) Herr talman! Jag anser att demokratisering, god förvaltning, rättssäkerhet och respekt för mänskliga rättigheter är hörnstenar på vilka våra framtida förbindelser med Armenien, Azerbajdzjan och Georgien måste byggas. Ett gränsöverskridande samarbete på regional nivå i Sydkaukasien kommer också att öka denna regions potentiella samarbete med EU.
Det finns flera mycket viktiga dimensioner i vårt ekonomiska samarbete. En av dessa är energisamarbete och energitrygghet, särskilt i samband med värdefulla projekt som stöds av Europeiska kommissionen - såsom projektet med Nabucco-gasledningen. Regionerna vid Kaspiska havet och Svarta havet är mycket viktiga för en tryggad energiförsörjning i Europa, och dessa faktorer uppmärksammas med rätta i EU:s strategi för Sydkaukasien.
Jag vill helt kort uppmärksamma tre mycket specifika faktorer. En av dessa är de lokala myndigheternas deltagande i gränsöverskridande samarbete, eftersom vi behöver ett starkt regionalt samarbete i Sydkaukasien. En annan är frågan om Azerbajdzjans anslutning till WTO. Kommissionen bör ge Azerbajdzjan tekniskt stöd och alla former av hjälp som behövs för att förverkliga denna anslutning.
Den tredje och sista faktorn är den mekanism för tekniskt stöd som vi troligen skulle kunna tillhandahålla för att stärka banksystemet och det finansiella systemet i staterna i Sydkaukasien. Detta skulle ge företagsmiljön och investerarna mycket goda framtidsutsikter.
Adrian Severin
(EN) Herr talman! I Evgeni Kirilovs betänkande talas om behovet av en EU-strategi för Sydkaukasien. Jag menar verkligen att en strategi behövs, men en strategi behöver mål och mål förutsätter en tydlig geopolitisk identitet. Vi behöver kanske arbeta på vår geopolitiska identitet för att definiera den bättre. Vilka är våra mål i Sydkaukasien? Kort sagt stabilitet, öppenhet i regionen och samverkansförmåga, rättsligt, demokratiskt, politiskt och så vidare.
Man måste erkänna regionens särdrag inom det östliga partnerskapet och närma sig dessa särdrag som de är. Man måste också erkänna varje lands särdrag inom regionen och hantera dessa som sig bör. Vi måste erkänna och bedöma Turkiets roll i regionen och använda våra förhandlingar med Turkiet som en ram för att utveckla ett partnerskap mellan EU och Turkiet i hanteringen av de lokala och regionala utmaningarna. Såsom redan har sagts skulle Turkiet säkert kunna bidra mycket ur denna synvinkel.
Vi måste också erkänna att regionen är en del av EU:s och Rysslands gemensamma grannskap, och vi måste försöka hitta sätt att främja en gemensam politik i detta gemensamma grannskap. Kanske några frågor som gäller energi, och definitivt säkerhetsfrågorna, skulle kunna hanteras mellan tre parter. Detta skulle kunna hjälpa oss att främja lösningar på de lokala och så kallade låsta konflikterna. I detta avseende måste vi acceptera att dessa konflikter bara är delar av ett sammanhängande, bredare och mer komplext system med en större, global relevans. Därför bör kanske en paketlösning övervägas. På samma sätt anser jag att vi måste bli kvitt vissa tvetydigheter och inse att principerna om självbestämmande och territoriell integritet inte alltid kan tillämpas tillsammans.
Slutligen anser jag att vi måste överväga en konferens om säkerhet och samarbete i Sydkaukasien i syfte att utveckla en stabilitetspakt för denna region.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Som Europaparlamentets ständiga föredragande för Armenien skulle jag vilja betona behovet av att fastställa en tydlig och effektiv EU-strategi för Sydkaukasien. Vi har mycket stora förhoppningar för denna region när vi bygger ett fritt och demokratiskt Europa. För att göra detta måste vi mycket konsekvent stödja länderna i denna region och uppmuntra dem till ytterligare marknadsliberaliseringar.
I detta sammanhang är det grundläggande att så snabbt som möjligt slutföra förhandlingsprocessen om en ny typ av associeringsavtal mellan länderna i Sydkaukasien och EU. Jag är övertygad om att dessa avtal kommer att stimulera regionen att fortsätta insatserna för att införa demokratiska standarder. Exemplet med Georgien visar att sådana reformer redan har gett resultat. I Doing Business 2010, en rankning av företagsvänliga stater som tagits fram av Världsbanken, är Georgien på 11:e plats, vilket betyder att landet på fyra år har gått framåt hela 101 platser. Transparency International har uppgett att Georgiens korruptionsindex har halverats till följd av den minskning av byråkratin som uppnåddes under president Micheil Saakasjvilis tjänsteperiod.
EU bör uppskatta att president Saakasjvili konsekvent tillämpar en fri marknadspolitik, och hans reformer är ett bra exempel för de andra staterna i Kaukasus.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! Den 9 maj firade talman Jerzy Buzek och 20 000 personer Robert Schuman-deklarationens 60-årsdag här i Strasbourg. Mot denna bakgrund skulle jag vilja säga att Sydkaukasien står inför två alternativ. Ett är att bli något som liknar Balkan före första världskriget, men i global skala, och det andra är att bli något i stil med Europeiska kol- och stålgemenskapen efter andra världskriget. I Evgeni Kirilovs betänkande väljer vi det andra av dessa båda alternativ.
Jag håller med Hannes Swoboda om att i en situation där de tre staterna i Sydkaukasien har ett närmare samarbete skulle effekten av yttre influenser, såsom påverkan från Ryssland, kunna minskas. Därför ligger det i alla tre ländernas intresse att närma sig varandra. Jag stöder Armenien i landets strävan att få ett erkännande av det folkmord som begicks av det ottomanska riket. Men Armenien skulle vara mycket mer trovärdigt om landet slutligen drog tillbaka sina styrkor från Azerbajdzjan. Vi behöver brådskande en fredlig lösning i Nagorno-Karabach och i de ockuperade områdena i Azerbajdzjan. Lika viktigt är att vi behöver mer stabilitet i Georgien. Om Georgien splittras, såsom många i Moskva vill, kommer hela regionen att destabiliseras.
Av detta skäl är de viktigaste frågorna fredsförhandlingarna, en lösning på de nationella konflikterna och framför allt återställandet av fördrivna människor till deras hem. Fördrivning får inte fortsätta att användas som ett politiskt verktyg under 2000-talet. Människor bör inte försöka upprätthålla fördrivningsprocessen. Vi behöver mycket mer känslighet och mycket mer åtgärder på detta område.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jag vill tacka min kollega, Evgeni Kirilov, för hans grundliga och mycket viktiga betänkande. EU uppmanar Armenien, Azerbajdzjan och Georgien att göra allt de kan för att se till att länderna blir stabila, fredliga och sant demokratiska stater där mänskliga rättigheter och minoriteters rättigheter garanteras och där det finns en civiliserad konkurrens mellan regering och opposition.
Det är inte lätt att tala om regionalt samarbete när vi vet mycket väl att alla tre länderna har skadats av låsta eller helt nya konflikter. Inte desto mindre ger den europeiska erfarenheten (särskilt om vi minns EU:s ursprung i tiden efter blodiga krig) talande vittnesbörd om att den enda lösningen är att tala, förhandla, reparera skador och agera med sikte på framtiden och inte det förgångna. Länderna i Sydkaukasien kommer att ha ett tydligare europeiskt perspektiv om de kan samarbeta sinsemellan och i den bredare regionen. Detta beror naturligtvis också på hur angränsande länder uppför sig.
EU har möjlighet att spela en mer aktiv politisk roll i Sydkaukasien för att framför allt säkra genomförandet av program för fattigdomsminskning, minskad social isolering, jämställdhet mellan könen och kvinnors rättigheter samt investeringar i utbildning och hälso- och sjukvård.
Det är viktigt att påskynda utvecklingen av en direkt kontakt mellan medborgare i Sydkaukasien och EU-medlemsstaterna. Särskilt bör vi öka antalet studenter, lärare och forskare som deltar i programmen för rörlighet.
Detta är det gemensamma intresse som vi alla delar.
Ryszard Czarnecki
(PL) Detta är ett viktigt steg för Europaparlamentet för att öppna dörren mot nationer som är uppenbart europeiska, såsom Georgien och Armenien. Uppriktigt sagt är det ett steg som absolut borde ha tagits redan tidigare. Det är synd att detta inte skedde för två år sedan när Georgien blev föremål för ett ryskt militärt ingripande. Det är inte desto mindre ett steg i rätt riktning. Jag hoppas att det kommer att ges ett specifikt politiskt innehåll och även att den parlamentariska församlingen Euronest kommer att spela en roll som ett stödinstrument för ambitionerna hos de stater som har ett tydligt europeiskt perspektiv.
Liksom dem av oss som talar om det demokratiska underskottet i länderna i denna region vill jag slutligen tala lika tydligt om det demokratiska underskottet i ett grannland till dessa länder, nämligen Ryssland, så att vi inte agerar dubbelmoraliskt.
Krzysztof Lisek
(PL) Armenien, Azerbajdzjan och Georgien är otvivelaktigt europeiska stater, europeiska nationer. Dessa stater är medlemmar av Europarådet och deltar i många internationella uppdrag i samarbete med EU:s länder. EU måste erkänna alla staters grundläggande rätt till självbestämmande och nationernas rätt att besluta om sin egen framtid. Vi kan inte acceptera den föråldrade principen om regioner och inflytandesfärer.
Jag skulle vilja ägna några sekunder åt frågan om Georgiens territoriella integritet. Det är mycket bra att unionen har tydliggjort sitt stöd i denna fråga. EU ses som en garant för säkerheten i regionen, inte bara i världen i stort utan även - vilket är än viktigare - i dessa länder. Vi måste ha detta i åtanke. Tyvärr har vissa delar av avtalen om vapenvila av den 12 augusti och den 8 september 2008 inte genomförts. Jag förstår att samtal pågår i Genève, men kanske vi bör uppmärksamma detta på nytt i våra bilaterala samtal med den ryska federationen.
En andra fråga är frågan om viseringar. Jag håller med Cecilia Malmström, som har sagt att detta är ett sätt att sammanföra människor och möjliggöra för EU-medborgarna att resa. Detta bör utan tvekan också gälla Georgien, Armenien och Azerbajdzjan.
George Sabin Cutaş
(RO) Med tanke på hur viktig den geopolitiska situationen i Armenien, Georgien och Azerbajdzjan är i förhållande till EU, Turkiet, som EU-kandidatland, Ryssland och Iran, är det nödvändigt att utforma en EU-strategi för Sydkaukasien som fokuserar på att främja ekonomisk tillväxt, politisk stabilitet och respekt för de mänskliga rättigheterna.
Handeln är ett av de centrala instrument som EU har för att uppnå dessa mål. Att sluta frihandelsavtal med dessa stater skulle främja utländska investeringar, skapa nya arbetstillfällen och uppmuntra den ekonomiska tillväxten i regionen. Att garantera en tryggad energiförsörjning är ett gemensamt problem för EU och den sydkaukasiska regionen.
Energisamarbetet måste stärkas, särskilt genom att slutföra Nabucco-projektet så snabbt som möjligt och tillhandahålla EU-stöd för energiprojekt vilka främjar energieffektivitet och utveckling av alternativa energikällor i Sydkaukasien.
Paweł Robert Kowal
(PL) Georgien och Armenien genomför på ett dynamiskt och framgångsrikt sätt en europeisk strategi, en grannskapspolitisk strategi, och detta betonas av betänkandets författare. Vi bör svara på detta, och vi bör hela tiden ta hänsyn till den särskilda karaktären hos enskilda länder i Sydkaukasien. Denna strategi, för vart och ett av länderna, bör innefatta områden som transport, naturmiljö, kultur och samhälle.
I samband med Sydkaukasien nämns ofta låsta konflikter och etniska problem. Det är mycket bra att vi talar om dessa. Det korrekta svaret från EU på problemen i Sydkaukasien skulle dock vara att betona modernisering och förändring av dessa länder så att konflikterna inte spelar en sådan viktig roll.
I denna debatt har vi mycket ofta glömt att Georgien just utkämpade ett krig. Vi överväger vad vi ska göra åt detta. Om vi vill att Sydkaukasien ska vara fritt från krig måste vi satsa på modernisering, eftersom åtminstone Georgien, men även Armenien och Azerbajdzjan, har haft en sådan hög ekonomisk tillväxt under de senaste åren att de förtjänar vårt stöd. Tack.
Andrey Kovatchev
(BG) Herr talman! Jag välkomnar Evgeni Kirilovs betänkande, som belyser behovet av att EU spelar en mer aktiv roll i Sydkaukasien, en region med stor geopolitisk betydelse. Den positiva utvecklingen i Sydkaukasien gynnar både EU som helhet och den angränsande Svartahavsregionen, för vilken EU fortfarande tyvärr saknar en tydlig strategi som vi skulle kunna diskutera under den närmaste framtiden.
Jag vill uttrycka min oro över förseningen i ratificeringen av de protokoll som undertecknades mellan Turkiet och Armenien i oktober förra året. Jag anser att ingendera sidan bör ställa upp villkor för att ratificera dessa protokoll, vilka är till fördel för både turkarna och armenierna. Förhandlingarna mellan Armenien och Turkiet om att öppna gränsen och upprätta diplomatiska förbindelser och de förhandlingar som förs inom OSSE:s Minskgrupp om Nagorno-Karabach måste behandlas som separata frågor, såsom man med rätta konstaterar i betänkandet.
EU måste definitivt göra ett mer aktivt åtagande till en framtida lösning på Nagorno-Karabach-konflikten. Utifrån vår erfarenhet från Balkanländerna och nyligen även från Georgien, har EU goda möjligheter att spela en viktig roll i denna region. Ett stabilt, säkert och välmående Sydkaukasien ligger i vårt intresse, och det är hög tid att vi tar vårt ansvar.
Lissabonfördraget ger EU en ram för att bli en verkligt global aktör. Ett särskilt exempel på detta skulle vara om EU deltog som en formell medlem av Minskgruppen, så att inte bara enskilda medlemsstater är medlemmar av denna grupp.
Talmannen
Mina damer och herrar! Det finns åtta förfrågningar om att tala i enlighet med ögonkontaktsförfarandet. Det finns inte tid för alla eftersom vi måste gå vidare till omröstningen. Därför kommer jag bara att låta sex ledamöter tala.
Andrzej Grzyb
(PL) Betänkandet om Sydkaukasien är ett bra betänkande. Jag vill betona att man i betänkandet riktar särskild uppmärksamhet mot EU:s roll i att medla och främja värden men framför allt i att främja samarbete mellan länderna i regionen. De problem som vi har att lösa är i princip frågor om dessa länders territoriella integritet, men även om hur de ska stärkas ekonomiskt. EU kan hjälpa dessa länder på detta område.
Jag framhåller att ett av de huvudsakliga problemen är den olösta flyktigfrågan. Bernd Posselt talade om detta. Det är verkligen är en skam att detta problem inte kan lösas i vår tid. Ett visst problem ligger i att betänkandet inte innehåller någon hänvisning till ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter, trots att alla länder i regionen ändå har undertecknat denna. Tack så mycket!
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Herr talman! I dag debatterar vi ett mycket viktigt och väl utarbetat betänkande om ett viktigt område i EU:s grannskap, Sydkaukasien. Detta område motiverar verkligen de allmänna rekommendationerna i EU:s säkerhetsstrategi. Det är strategiskt beläget, det möjliggör transport av olja och gas från området kring Kaspiska havet till EU och det har omfattande egna reserver. Vi behöver därför vara fullständigt uppmärksamma och agera beslutsamt. Men just eftersom det är relevant strategiskt är området från energisynpunkt mycket omstritt av utländska makter som utnyttjar dess inre splittringar och konflikter, vare sig de fortfarande är låsta eller håller på att tina upp.
Om EU fullt ut vill utnyttja Sydkaukasiens potential måste det agera samfällt snarare än på egen hand och agera mer beslutsamt, även om det medför att andra blir mindre nöjda. För detta ändamål behöver vi en strategi.
Graham Watson
(EN) Herr talman! Jag gratulerar Evgeni Kirilov och Metin Kazak till deras arbete.
Om våra förbindelser ses enbart utifrån vårt behov av olja och gas kommer vi att förvärra spänningarna och misslyckas med att uppnå trygghet på andra sätt. Vår politik bör drivas av behovet av fred och ekonomisk utveckling i Sydkaukasien. Det innebär att ha kontakt med Nato för att se till att deras nya strategiska syn speglar detta, ha kontakt med Ryssland och Turkiet som maktfaktorer i regionen för att försöka uppnå maximal enighet och sträcka ut en sant vänskaplig hand till folket genom associeringsavtal, viseringssystem och så vidare.
Vi bör välkomna Dmitrij Medvedevs och Viktor Janukovitjs uttalande om Moldavien, som visar hur mycket som kan uppnås genom diplomati, och jag gratulerar kommissionsledamot Štefan Füle till utvecklingen hittills av det östliga partnerskapet inom grannskapspolitiken. Allt eftersom EU utvecklar en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik ser jag fram emot ett mer aktivt deltagande från EU:s sida i förbindelserna med Svartahavsregionen i alla deras aspekter.
Cristian Dan Preda
(RO) Också jag vill gratulera Evgeni Kirilov och tacka honom för samarbetet vid utarbetandet av betänkandet. Jag ska betona två punkter. Den första gäller demokratifrågan. Bernd Posselt sade tidigare att länderna i denna region måste samarbeta. Dessa länder kan samarbeta om Azerbajdzjan, Georgien och Armenien styrs av rättsstatsprincipen och om de är förutsägbara och pluralistiska. Om så sker har EU något att vinna.
Den andra punkten gäller naturligt nog energifrågan. Jag vill här framhålla Georgiens och Azerbajdzjans roll som transitländer för energiresurser och deras roll för energikällornas diversifiering. Men jag menar samtidigt att det är bra att Armenien också deltar i dessa projekt, inklusive transportrelaterade projekt. Nyckelordet i detta sammanhang är öppenhet.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! För att minska Europas beroende av Ryssland för energileveranser bör vi ta naturgas från Kaspiska havet och leda denna genom Sydkaukasien till EU. Därmed skulle Kaukasus få en central roll. Denna region är inte bara världens största transitpunkt för handeln med gas och olja. Det är också en plats där Rysslands och västvärldens intressen kolliderar och där också Turkiet vill spela en roll. Utöver olje- och gaskontrakten försöker Turkiet sluta en stabilitets- och samarbetspakt.
Stabilitet i Kaukasus ligger utan tvekan också i EU:s intresse, men vi får inte överlämna ansvaret för denna plan till Turkiet. I så fall skulle nya beroenden och påtryckningar uppkomma i anslutningsprocessen. Såsom exemplet med Cypern visar lägger Ankara inte fingrarna emellan. De pågående maktkamperna om de europeiska leveranserna av naturgas har redan fördröjt färdigställandet av det storskaliga projektet med Nabucco-gasledningen, som länge har varit i ett planeringsskede. Jag hoppas att det konkurrerande projektet South Stream kommer att få större framgång, så att resurserna från området kring Kaspiska havet inte går förlorade till Kina.
Jaroslav Paška
(SK) Företrädare för Armeniens regering varnade mig i går för att betänkandet om behovet av en EU-strategi för Sydkaukasien, i avsnittet om konflikten i Nagorno-Karabach, innehåller formuleringar som inte överensstämmer med EU:s officiella ståndpunkt såsom denna angavs i den förklaring som antagits av alla OSSE-staters utrikesministrar och bestämmelserna i den förklaring som utfärdades av OSSE:s ministrar i Aten den 2 december 2009.
Särskilt punkterna 8 och 10 innehåller formuleringar som inte följer Madridprinciperna, som undertecknarna av OSSE:s Minskgrupp enats om. Om dessa punkter antas med den föreslagna ordalydelsen skulle detta kunna utgöra ett allvarligt hinder för ytterligare framsteg i processen med en fredlig lösning på konflikten i Nagorno-Karabach.
För att möjliggöra en lösning på de tidigare nämnda problemen föreslår jag att vi överväger ett av de båda ovannämnda alternativen: antingen att ta bort de omtvistade bestämmelserna från betänkandet eller att senarelägga omröstningen om betänkandet till ett senare datum, så att vi ger våra vänner i Kaukasus tid att förklara sin ståndpunkt om betänkandet för Europaparlamentet.
Štefan Füle
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Den förre talaren, Jaroslav Paška, hade en mycket viktig poäng. Jag har tre mycket korta kommentarer.
För det första anser jag att vi har en strategi, i form av det östliga partnerskapet, för att föra dessa tre länder närmare EU - och faktum är att de säger ”så nära som möjligt”.
För det andra anser jag att vi har instrument för detta: associeringsavtal, ekonomiska integrationsavtal, rörlighet (viseringsfrågan) och sist men inte minst ett annorlunda EU - ett EU som skulle kunna förena gemenskapsstrategin med den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiska strategin.
Min tredje kommentar är att jag ser fram emot en diskussion med ledamöterna om grannskapspaketet, där vi också skulle kunna diskutera frågan om huruvida begreppet ”så nära EU som möjligt” behöver någon institutionell definition.
Evgeni Kirilov
Herr talman! Än en gång, tack så mycket för kommentarerna och för det produktiva samarbetet under denna process. Tack för alla kommentarer och för det stöd jag fått från de flesta av de kolleger som yttrat sig.
Jag tackar föredraganden för utskottet för internationell handel, Metin Kazak, för de konstruktiva idéer som hans utskott lagt fram, samt för industriutskottets bidrag. Många av dess förslag togs med i betänkandet. Jag är också tacksam gentemot utrikesutskottets sekretariat och för de många experter, frivilligorganisationer och andra organisationer som arbetar aktivt i regionen och som på ett värdefullt sätt har gett bidrag och stöd.
Jag vill bara säga en sak. Vi bör tillämpa samma principer. Jag hörde några kritiska synpunkter från vissa kolleger. Vi bör inse att det här parlamentet definitivt inte skulle stödja oss om vi talar om territoriell integritet och självbestämmande för Georgien. Vi bör inse att tillämpning av allmänna principer är den bästa grunden för att inleda och bygga förbindelser. Jag hoppas att rådet och kommissionen kommer att hörsamma parlamentets rekommendation i denna text och utforma en omfattande EU-strategi i fråga om Sydkaukasien. Jag påpekar att kommissionsledamot Štefan Füle gjorde ett mycket lägligt besök i denna region.
Jag vädjar till Catherine Ashton att göra samma sak och försöka delta i de konfliktförebyggande åtgärderna i området. Vi välkomnar och stöder förra veckans beslut i rådet att anta förhandlingsdirektiven för de framtida associeringsavtalen med de tre länderna, och vi anser att en uppgradering av de avtalsmässiga förbindelserna med de tre länderna är ett viktigt steg. Tiden är inne för att trappa upp med åtgärder för att förhindra en negativ utveckling i regionen samt eskalerande spänningar. I annat fall riskerar vi att behöva ingripa igen när det redan är för sent. Vi bör inte vänta på att detta sker igen.
Den stora lärdomen för Europa är lärdomen om integration. Detta är den enda hållbara vägen för försoning med det förflutna och investeringar i en bättre framtid.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Vi fortsätter nu med omröstningen.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Elena Băsescu  
Genom antagandet av detta betänkande bekräftar Europaparlamentet Sydkaukasiens särskilda betydelse för EU samt behovet av att ta fram en strategi för denna region. De tre länderna i regionen Sydkaukasien, Georgien, Armenien och Azerbajdzjan ingår i både Svartahavssynergin och det östliga partnerskapet. Följaktligen har vi ramen och instrumenten för att möjliggöra att EU deltar mer aktivt i regionen.
Europeiska kommissionen måste komma med specifika samarbetsinitiativ på följande områden: energitrygghet, transporter, ekonomisk utveckling och miljöskydd. Den sydkaukasiska regionen är särskilt viktig för den södra korridoren och därmed för hela Europas energitrygghet. Rumänien deltar i specifika projekt som syftar till att utveckla den södra korridoren.
I denna fråga undertecknade företrädare för mitt eget land, för Georgien och för Azerbajdzjan jordbruksutskottets avtal. Detta behandlar uppförandet av två terminaler för flytande naturgas i två hamnar vid Svarta havet, en i Georgien och den andra i Constanţa i Rumänien. Jag vill betona att vi inte kan bortse från de låsta konflikterna i regionen eftersom situationen i dessa konflikter kan förvärras, vilket skulle destabilisera regionen.
Tunne Kelam  
Situationen i regionen Sydkaukasien behöver en skyddande strategi från EU:s sida, särskilt nu då Lissabonfördraget ger EU mandat att bli mycket mer engagerat och närvarande i regionen. Den fullskaliga ryska militärinvasionen av stora delar av Georgiens territorium i augusti 2007 visade på ett dramatiskt sätt att så kallade låsta konflikter lätt kan bli källor till förödande regionala konflikter om stora maktfaktorer såsom EU inte aktivt engagerar sig i området. År 2007 var både EU och Nato uppenbart oförberedda på att möta den nya situationen. Inom ramen för den europeiska grannskapspolitikens östra del har EU goda möjligheter att ha en framträdande roll i att bidra till förtroendeskapande, återuppbyggnad och återanpassning. Först och främst innebär detta att stärka EU:s närvaro i regionen. Vi stöder till fullo vår särskilda representant Peter Semnebys konstruktiva uppdrag. Emellertid kan vi inte inskränka oss till att övervaka uppdrag. Utöver och i strid med 2007 års avtal har Europeiska unionens övervakningsuppdrag fortfarande inte fått tillträde till utbrytarregionerna under rysk kontroll. En sådan situation är både oacceptabel och förödmjukande. Ett fortsatt samarbete med de ryska myndigheterna förutsätter att de helt lever upp till sina egna åtaganden.
Marek Siwiec  
Konflikterna i Sydkaukasien har nått en mycket farlig nivå, och vi har vant oss vid tanken att dessa konflikter är svårhanterliga. De ansträngningar som görs - verkliga eller simulerade - är bara avsedda att skapa något slags dimma i förhandlingarna, som definitivt inte kommer att leda till att konflikterna blir lösta. Detta gäller de territoriella tvisterna mellan Georgien och Ryssland och även på sätt och vis för Nagorno-Karabach.
Ur min synvinkel är utvecklingen av situationen mellan två av länderna - Armenien och Azerbajdzjan, som är våra partner i det östliga partnerskapet och i den europeiska grannskapspolitiken - en oacceptabel politik där man godtar att dessa konflikter är svårhanterliga.
EU, som agerar i samförstånd med Ryssland, som är en mycket viktig partner i denna fråga, måste få till stånd en situation där ståndpunkterna klargörs. Detta bör framför allt inkludera att man ger ett tydligt budskap till de länder som eftersträvar EU-medlemskap om att en lösning på territoriella problem och åtminstone delvis en lösning i flyktingfrågan är grundläggande villkor för att på allvar kunna överväga medlemskap i en nära eller avlägsen framtid.
För mig är framtiden och det sätt på vilket konflikten i Nagorno-Karabach hanteras ett avgörande prov på vad parterna vill visa i samband med Europafrågorna och hur de visar sin trovärdighet på detta område.
Indrek Tarand  
skriftlig. - (EN) Det var på tiden att en strategi för Kaukasus diskuteras, och inom ramen för denna strategi bör man inte blunda för de otrevliga processer som pågår mellan Ukraina och Ryssland. Det gäller förlängningen av uthyrningen av örlogsbasen Sevastopol fram till 2050. Uttalandena från ryska ledare om att Svartahavsflottan aldrig kommer att användas mot grannländer förefaller inte alltför uppriktiga. Varför är flottan i så fall där - för att roa barn och äldre på Krimhalvön? För övrigt har Frankrike beslutat att sälja ett Mistral-krigsfartyg till Ryssland. Vi tror att Frankrike allvarligt kommer att ångra detta.
