Austrumu partnerība (debates) 
Priekšsēdētājs
Dāmas un kungi, šodien pirmais punkts ir Komisijas deklarācija par Austrumu partnerību.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs, esmu priecīga par iespēju īstajā brīdī debatēt par Austrumu partnerību. Tā ir viena no Eiropas Savienības ārpolitikas prioritātēm, un tās stratēģijas loģiskais pamats ir skaidrs - lielāka drošība, stabilitāte un labklājība mūsu austrumu kaimiņvalstīs.
Konflikts Gruzijā un gāzes krīze Ukrainā ir tikai daži periodisko krīžu un nestabilitātes piemēri šajā reģionā. Tās tiešā veidā ir ietekmējušas Eiropas Savienību un tās pilsoņus. Šīm divām krīzēm mums tagad jāpievieno arī finanšu krīze, kura mūsu austrumu kaimiņvalstis skar īpaši smagi. Lai arī katra krīze prasa tūlītēju rīcību katrā atsevišķā gadījumā, mums jāveic arī vidēja termiņa un ilgtermiņa pasākumi, lai izvairītos no jaunu problēmu rašanās, un visas mūsu austrumu kaimiņvalstis papildus tūlītējiem risinājumiem tomēr vēlas ciešākas saites ar Eiropas Savienību, lai arī katra atšķirīgā līmenī. Tām vajag arī pastiprinātu palīdzību demokrātisko iestāžu, valstiskā statusa un tiesiskuma nostiprināšanā.
Eiropas Savienība var, un tai ir jāreaģē uz šiem izaicinājumiem, un Austrumu partnerība ir mūsu politiskā atbilde, ja tā var teikt. Palielinot atbalstu reformām un palīdzot mūsu partneriem saskaņot tiesību aktus ar Eiropas Savienības tiesību aktu kopumu, mēs veicināsim mūsu austrumu kaimiņvalstu stabilitāti.
Pēc manas iniciatīvas 2008. gada 3. decembrī Komisija uzsāka mērķtiecīgas pārrunas par Austrumu partnerību. Tā apkopoja sākotnējās mūsu čehu, poļu un zviedru draugu idejas, daudzus Eiropas Parlamenta ierosinājumus, starp tiem arī vispatverošus brīvās tirdzniecības līgumus, lielāku cilvēku mobilitāti un ievērojamāku finansējumu. Austrumu partnerībā mēs piedāvājām ar asociāciju līgumu palīdzību arī uzlabot mūsu politiskās attiecības ar katru atsevišķu partnervalsti, bet tikai pēc tam, kad tās būs izpildījušas attiecīgos politisko reformu kritērijus.
Mēs piedāvājām pasākumus sadarbības veicināšanai energoapgādes drošības jautājumos un, kas svarīgi, atbalsta palielināšanai ekonomiskajai un arī sociālajai attīstībai, lai risinātu nelīdzsvarotības problēmas valstīs, kas tik bieži ir destabilizējošs faktors. Mēs arī ieteicām izveidot Austrumu partnerības daudzpusējo struktūru ar četrām tematiskajām sadarbības platformām - pirmkārt, demokrātija un stabila valdīšana, otrkārt, ekonomiskā integrācija un atbilstība Eiropas Savienības politikai, treškārt, energoapgādes drošība un, ceturtkārt, cilvēku saskarsme.
Mēs ieteicām Eiropas Parlamenta piedāvāto Euronest iniciatīvu kā Austrumu partnerības neatņemamu daļu un nozīmēt Eiropas Parlamentu, EDSO un Eiropas Padomi par Austrumu partnerības parlamentāro trijnieku.
Lai īstenotu visus šos priekšlikumus un veicinātu iekšējās reformas, Komisija prasīja papildu finansējumu EUR 350 miljonu apmērā četru gadu laikā. Tie ir tikai 3,1 % no kopējā EKPI finansējuma un, piemēram, daudz mazāk nekā tikai okupētajām palestīniešu teritorijām vien piešķirtais papildu finansējums laikā no 2007. gada līdz 2009. gadam. Īsi sakot, tā nav pārmērīga summa - tie ir nepieciešamie ieguldījumi mūsu ilgtermiņa drošībā.
Zinu, ka daži no jums vēlētos darīt vēl vairāk mūsu austrumu partneru labā. Jūs esat teikuši, ka Komisijas piedāvātie risinājumi ir virspusēji vai nav pietiekami ātri, it īpaši attiecībā uz cilvēku mobilitāti, tomēr ir bijuši arī pretēji viedokļi. Tādēļ mums jāatrod pareizais līdzsvars starp ambīcijām un realitāti, un tas jādara ātri.
Priecājos, ka mums visiem ir kopējs mērķis pakāpeniski pietuvināt mūsu austrumu partnerus Eiropas Savienībai un novērst draudus viņu stabilitātei. Austrumu partnerība ir svarīgākais instruments šī mērķa sasniegšanai.
Ceru, ka šodienas debates ļaus 27 dalībvalstīm sagatavoties nākamās nedēļas Eiropadomei un Austrumu partnerības augstākā līmeņa sanāksmei 2009. gada 7. maijā.
Austrumu partnerība ļoti dziļi skar šobrīd aktuālās problēmas. Tā ir Eiropas Savienības tiešo stratēģisko interešu lokā - jauna drošības krīze mūsu austrumu kaimiņvalstīs ietekmētu ne tikai mūsu kaimiņvalstis, bet arī visu Eiropas Savienību un tās pilsoņus. Tādēļ esmu ļoti pateicīga par Parlamenta atbalstu un ceru turpmāk kopā ar jums strādāt un īstenot jūsu paveikto.
Charles Tannock
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, kā Eiropas kaimiņattiecību politikas Austrumu dimensijas referents es atbalstu Komisijas apņemšanos padziļināt attiecības ar sešām austrumu kaimiņvalstīm jaunajā Austrumu partnerībā. Svarīgi uzsvērt, ka Austrumu partnerība pati par sevi nav šķērslis kādai no šīm valstīm kādu dienu kļūt par Eiropas Savienības pilntiesīgu dalībvalsti. Piemēram, kā jūs zināt, ilgu laiku esmu atbalstījis Ukrainas iestāšanos Eiropas Savienībā un joprojām uzskatu, ka Ukrainas uzņemšana ir Eiropas Savienības stratēģiskajās interesēs.
Es arī atbalstu jaunas parlamentārās iestādes Euronest izveidi, kas būs Eiropas Parlamenta deputātu un dalībvalstu parlamenta deputātu forums, kur viņi ar dialoga palīdzību paplašinās cits cita demokrātiskās pilnvaras, piemēram, sekmējot Armēnijas un Azerbaidžānas kopīgās diskusijas par Kalnu Karabahas konflikta risināšanu, kā arī izmantos jaunos asociācijas līgumus, lai apspriestu brīvās tirdzniecības līgumus un vīzu režīma atvieglošanu. Tomēr ceru, ka Austrumu partnerība nenovedīs pie partnerības dalībvalstu nodalīšanas no tām valstīm, kuras atrodas tālāk austrumos ārpus partnerības. Mums jāatceras, ka tādas Vidusāzijas valstis kā Turkmenistāna, Kazahstāna un Uzbekistāna skatās uz rietumiem un cer uz Eiropas Savienības palīdzību un sadarbību. Tādēļ mēs nedrīkstam aizmirst par saviem pienākumiem Vidusāzijā tikai tāpēc, ka vēlamies nostiprināt attiecības ar Eiropas Savienības tuvākajām kaimiņvalstīm austrumu virzienā.
Runājot par Baltkrieviju, līdz šim esmu stingri kritizējis Lukashenko diktatūru. Tomēr es atbalstu neseno attiecību uzlabošanu. Jau ilgu laiku esmu aizstāvējis pielabināšanās un draudu metodi, atzīstot prezidenta Lukashenko pūliņus demokrātisko reformu un atklātības ieviešanā un piedāvājot ciešākas attiecības ar Eiropas Savienību.
Ja runājam par to, vai atļaut Lukashenko kungam piedalīties maija samitā Prāgā par jaunās Austrumu partnerības uzsākšanu, manuprāt, šāds solis būtu pāragrs, tā kā prezidentam Lukashenko joprojām jāpierāda negrozāma apņemšanās pieņemt Eiropas Savienības kopīgās vērtības un demokrātiju.
Hannes Swoboda
Priekšsēdētāja kungs, komisāre, paldies par jūsu viedokli un saistību uzņemšanos šajā jautājumā.
Es vēlētos uzsvērt jūsu teikto, it īpaši attiecībā uz milzīgajām problēmām attiecībās ar mūsu kaimiņvalstīm stabilitātes, demokrātisko pārmaiņu un tagad, protams, arī ekonomiskās attīstības jautājumos. Tādēļ pašreiz ir labs brīdis, lai mēs paustu savu apņemšanos un gatavību cieši sadarboties ar mūsu austrumu kaimiņvalstīm.
Ir pilnīgi skaidrs, un tas mums arī atklāti jāsaka, ka mēs gribam zināt, kāda ir mūsu, tas ir, Eiropas Savienības, ietekme uz mūsu austrumu kaimiņvalstīm. Tomēr savu ietekmi mēs vēlamies palielināt nevis ar spēku, draudiem vai piespiešanu, bet gan piedāvājot atbalstīt šīs valstis to stabilitātes un demokrātisko pārmaiņu meklējumos. Ceru, ka tās tiešām meklē iespējas, kā ieviest demokrātiskas pārmaiņas, it īpaši tagad, kad, līdzīgi kā Ukrainai, tām ir milzīgas ekonomiskās problēmas.
Ekonomiskās problēmas - par dažām šīs valstis nav vainojamas, bet par dažām tās, protams, daļēji ir atbildīgas. Mums jāapzinās, ka daļai jautājumu jāpieiet kritiski. Tā kā mēs sniedzam atbalstu, mums jākritizē tas, kas, pēc mūsu domām, ir kritizējams, un jāpieprasa tas, kas ir vajadzīgs, lai šīs valstis līdzdarbotos arī no savas puses. Īpaši es šeit domāju par Ukrainu, bet pie šīs valsts es vēl pēc brīža atgriezīšos.
Ir ārkārtīgi svarīgi, lai mēs šo Austrumu partnerību uztvertu nevis kā ieroci cīņā ar Krieviju, bet gan vairāk kā to valstu nostiprināšanas instrumentu, kuras robežojas gan ar Eiropas Savienību, gan ar Krieviju, jo labvēlīgas situācijas gadījumā Krievijai būtu jākļūst par mūsu partneri, it īpaši attiecībā uz šo politiku.
Esmu ļoti priecīgs, ka Savienotās Valstis un prezidents Obama kopā ar viceprezidentu Biden un valsts sekretāri Clinton kundzi šobrīd ievēro atšķirīgu politiku. Mums vajadzētu kritizēt Krievijā notiekošos procesus. Tomēr atiestates poga, par kuru Biden kungs runāja Minhenē, būtu jānospiež kā mēģinājums un kā piedāvājums Krievijai uzsākt jaunas attiecības.
Tādēļ mana grupa nav īpaši apmierināta ar faktu, ka Onyszkiewicz kunga ziņojumā saskaņā ar vienošanos Ārlietu komitejā nav iekļauti ASV piedāvājumi. Mēs atpaliekam no ASV. Tas ir briesmīgi. Mums būtu jāiet uz priekšu kopā ar ASV, vienmēr paturot prātā cilvēktiesību jautājumu. Tas būs vajadzīgs, un ceru, ka mēs tomēr vienosimies par kopīgu rezolūciju Krievijas jautājumā. Manuprāt, tas ir būtiski.
Jau minēju, ka mūsu piedāvājums - Austrumu partnerība - nenozīmē, ka mēs pieņemam visu, kas notiek mūsu kaimiņvalstīs. Piemēram, skatoties uz situāciju Ukrainā, nedrīkst būt tā, ka "lai ko jūs darītu, lai kādi konflikti jums nebūtu un lai kādas problēmas jūs nevarētu atrisināt, jūs saņemsiet atbalstu no Eiropas Savienības”. Ukrainas vadošajiem spēkiem beidzot kopīgi jāvēršas pret problēmām, jo gāzes krīze ir saistīta ar konfliktiem Ukrainas politiskajā arēnā un tādēļ ir mums pilnībā nepieņemama. Es šeit nevēlos nevienu vainot - mēs katrs pats varam veidot savu viedokli. Tomēr ir ārkārtīgi svarīgi to darīt zināmu arī Ukrainai. Tas pats attiecas uz Gruziju un visām pārējām valstīm. Eiropas Savienība ir izteikusi savu piedāvājumu, un ceru, ka mūsu austrumu kaimiņvalstis to pieņems, uztvers nopietni un patiešām realizēs stabilitāti un demokrātiju.
István Szent-Iványi
Austrumu partnerība, kas ir izveidojusies kā loģiska un būtiska jauna prioritāte saistībā ar paplašināšanos uz austrumiem, varbūt ir pati ambiciozākā atkalapvienotās Eiropas ārpolitikas iniciatīva. Tas ir labs solis, bet tam būs jēga, un tas būs veiksmīgs tikai tad, ja būs reāla politiskā griba to īstenot. Tādēļ nepietiek ar jaunas apzīmējuma piekarināšanu jau pastāvošajai kaimiņattiecību politikai - mums jāskatās ārpus šīs pastāvošās politikas un jāformulē daudz augstākas prasības.
Pirmais uzdevums bez šaubām ir pārveidot esošos sadarbības līgumus par asociāciju līgumiem. Daļa procesa ir saistīta arī ar pastāvīgas institucionālas organizācijas izveidi, bet tā nav pati svarīgākā daļa. Acīmredzami svarīgas ir valsts vadītāju tikšanās un valdības un ministriju tikšanās, bet tās būs veiksmīgas tikai tad, ja tiks veikti reāli uzlabojumi divu pamatpīlāru jomās. Mērķis ir brīvās tirdzniecības nolīgumos noteikt brīvās tirdzniecības zonu un pakāpeniski atcelt vīzu režīmus. Mēs zinām, ka šobrīd tie šķiet tāli mērķi. Iesaistītās valstis tam vēl nav gatavas, un Austrumu partnerība palīdzēs izpildīt šos nosacījumus pēc iespējas ātrāk, jo tas ir ikviena interesēs. Pēdējo mēnešu gāzes krīze parādīja, cik Eiropa ir ievainojama energoapgādes jomā. Tādēļ ārkārtīgi nozīmīga daļa līgumos ir sadarbība energoapgādes jomā, kas varētu attiekties uz tādām tranzītvalstīm kā Baltkrievija un Ukraina vai uz tādām eksportētājvalstīm kā Azerbaidžāna. Tādēļ mums tas šķiet ārkārtīgi būtiski.
Vēlētos uzsvērt, ka šai sadarbībai jābūt pamatotai ar vērtībām. Austrumu partnerība būs veiksmīga, ja tā pastāvīgi balstīsies uz demokrātiskām vērtībām, tiesiskumu, cilvēktiesībām un minoritāšu tiesībām, sniedzot palīdzīgu roku saviem partneriem to virzībā uz priekšu, bet arī prasot no viņiem atbildību šajās jomās. Arī Baltkrievijai jādod iespēja pievienoties Austrumu partnerībai, bet tikai pēc nosacījumu izpildes. Ir skaidri jāsaprot, ka attālināšanās no Krievijas pati par sevi vēl nenozīmē tuvināšanos Eiropai. Baltkrievijai vēl daudz jāpaveic cilvēktiesību un demokrātijas garantēšanā, pirms arī viņiem tiek atvērts ceļš uz sadarbību. Austrumu partnerībai ir arī acīmredzama ietekme uz budžetu - tuvāko gadu laikā tai ir piešķirti EUR 350 miljoni, bet, iespējams, arī tas nebūs pietiekami. Parlamenta uzdevums ir nodrošināt vajadzīgo finansiālo segumu, tādēļ mums jāatzīst, ka Austrumu partnerībā partneru vissvarīgākais motivējošais faktors ir to tiekšanās uz Eiropu. Paldies.
Konrad Szymański
Priekšsēdētāja kungs, paziņojums par Austrumu partnerību ir viesis jaunas cerības Eiropas kaimiņvalstīs. Ja mēs atkal sagrausim šīs cerības, mēs zaudēsim savu ietekmi austrumos visās jomās. Tādējādi mūsu kaimiņvalstis nonāks Krievijas ietekmes sfērā, kuru raksturo nestabilitāte un autoritārisms. Baltkrievijas gadījumā es būtu piesardzīgs. Šīs valsts pašreizējie solījumi, ka tā īstenos demokrātiju, joprojām ir nepamatoti. Jo vienlaikus ar šiem solījumiem Baltkrievijas varas iestādes deportē ar televīzijas kanālu BelSat saistītos katoļu priesterus un ir liegušas viņiem reģistrēt savu biroju Minskā. Jauni cilvēki, kuri atbalsta opozīciju, tiek iesaukti armijā. Mēģinājumi izmantot krīzi kā iemeslu, lai noraidītu Austrumu partnerības finansējumu un palēninātu brīvās tirdzniecības un bezvīzu režīma līgumu parakstīšanas procesu, ir ceļš, kas Eiropas Savienībai šajā pasaules daļā nodrošina izgāšanos. Ja tā notiks, nežēlojieties par Maskavas politiku. Mums šodien ir visi vajadzīgie instrumenti. Ja Austrumu partnerība izrādīsies tikai jauns iepakojums tam pašam vecajam saturam, tad nebūs pārsteigums, ja austrumos izgāzīsimies.
Jacek Saryusz-Wolski
Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlētos apsveikt Komisijas iniciatīvu, kura ir ļoti labi sagatavota. Otrkārt, runa nav par Eiropas Savienības politiku austrumu jautājumā, bet gan par jaunu formulu, tādēļ jājautā, kāda ir tās pievienotā vērtība. Es teiktu, ka papildus līdz šim vairāk vai mazāk veiksmīgi paveiktajam mēs ne tikai cenšamies, lai mums apkārt būtu draugi, bet arī tādi draugi, kas draudzējas savā starpā. Tā ir Eiropas Savienības stabilitātes un drošības atslēga. Šajā daudzpusējā dimensijā es redzu šī projekta pievienoto vērtību. Ceru, ka to martā apstiprinās arī Eiropadome. Mēs zinām, ka tā ir Čehijas prezidentvalsts prioritāte, lai arī mums nav tas gods redzēt Čehijas ministru sēžu zālē.
Asociācijas līgumi ir svarīgākais faktors šajā procesā, un tiem būtu jābūt līdzīgiem un tajā pašā laikā atšķirīgiem atkarībā no katra sešu partneru iespējām un izpildījuma šajā daudzpusīgajā struktūrā. Energoapgādes drošība, kā jau tika minēts, ir svarīgākais jautājums. Mūs ar visām sešām valstīm vieno interese par energoapgādes drošību un piekļuvi energoapgādes pakalpojumiem.
Debatēs radās jautājums, vai iesaistīt arī trešās valstis. Domāju, ka pareiza ir pieeja, kad Turcija un Krievija tiek piesaistītas katrā gadījumā atsevišķi. Noteikti būtu jāuzaicina Baltkrievija, bet ar vairākiem nosacījumiem, nosakot obligātās prasības pamatvērtību ievērošanā.
Esam ļoti priecīgi, ka komisāre ir pamanījusi un ņēmusi vērā, ka šī Parlamenta īstenotā Austrumu kaimiņattiecību parlamentārā asambleja, Euronest, būs šī projekta neatņemama daļa.
Runājot par finansējumu, tas pienācīgi jāapspriež un jāiekļauj nākamajā finanšu plānā. Ceru, ka ar līdzšinējiem 600 pietiks, bet ir viens būtisks iebildums, lai novērstu visus strīdus. To nevajadzētu darīt, kaitējot dienvidu kaimiņvalstīm vai uz to rēķina. Šajā kontekstā dienvidu un austrumu kaimiņvalstu attiecībām jābūt sinerģiskām un samērīgām.
Kristian Vigenin
(BG) Priekšsēdētāja kungs, komisāre, mēs ļoti pozitīvi vērtējam Komisijas piedāvājumu. Tas nāk arī īstajā laikā, jo pašreizējās krīzes apstākļos visām Eiropas valstīm ir jābūt solidārām. Vakar un aizvakar mēs ļoti plaši apspriedām solidaritātes jautājumus attiecībās starp jaunajām un vecajām dalībvalstīm. Zināmā mērā tas ir mākslīgs arguments, bet tas ir daudzu cilvēku prātos. Tomēr Eiropas Savienības austrumu kaimiņvalstis ir tās, kurām šajā mirklī ir vajadzīga zināma solidaritāte, jo no praktiskā viedokļa viņu rīcībā nav tādi atbalsta mehānismi kā viņu tuvākajiem kaimiņiem rietumos. Tādēļ šī iniciatīva šīm valstīm piedāvās zināmu pārliecību, ka Eiropas Savienība par viņām joprojām domā un ir gatava ieguldīt savstarpējo attiecību attīstībā.
Tajā pašā laikā mēs varam teikt, ka tā ir laba iniciatīva, bet mums jāskatās, kā tā attīstīsies, jo vairākkārt esam pieredzējuši, ka labas iniciatīvas ar laiku cieš neveiksmi. No otras puses, dažām no šīm valstīm, uz kurām iniciatīva ir vērsta, primārais mērķis ir iestāšanās Eiropas Savienībā. Šajā ziņā ir ļoti svarīgi, ka Austrumu partnerības ideja ne no mūsu, ne no mūsu austrumu kaimiņvalstu puses netiek uztverta kā mēģinājums uz visiem laikiem aizstāt iespējamo dalību nākotnē ar šo iniciatīvu. Paturot prātā iepriekš minēto, es vēlētos, lai jūs, komisāre, pamatojoties uz jums pieejamo plašo informāciju, izstāstītu mums, kā šo iniciatīvu uztver mūsu austrumu kaimiņvalstis. Oficiāli tām, protams, jāizsaka savs atbalsts, bet no iespējamās dalības perspektīvas nākotnē es vēlētos pārliecināties, vai tām tiešām nav bažu.
Manuprāt, šai iniciatīvai trūkst vēl viena faktora, ko jau uzsvēra arī citi deputāti - Krievijas nozīme. Mēs, protams, apzināmies, cik šis jautājums ir delikāts, jo valstis, par kurām runājam, ir ne tikai Eiropas Savienības, bet arī Krievijas kaimiņvalstis. Ir ārkārtīgi svarīgi, ka šīs valstis izveido attiecības ar Krieviju, lai starp Eiropas Savienību un Krieviju nerastos sacensība un interešu sadursme, kas varētu veicināt politisko nestabilitāti. Patiesībā, zināmā mērā tieši to mēs šobrīd pieredzam. Dažas no šīm valstīm ir burtiski sašķēlušās, un daļa to iedzīvotāji liek cerības uz Krieviju un daļa - uz Eiropas Savienību. Uzskatu, ka mums jābūt aktīvākiem un jāpiedāvā šīm valstīm daudz vairāk.
Savu uzstāšanos vēlos beigt ar apgalvojumu, ka atbalstu vīzu režīma atvieglojumus, kas ir ļoti nozīmīgs solis, bet kā daļu šīs iniciatīvas vēlos redzēt vairāk pasākumu, kas saistīti ar izglītību un apmaiņas programmām, lai paplašinātu šo valstu pilsoņu un Eiropas Savienības pilsoņu saskarsmi, kā arī šajās valstīs veicinātu zināšanas par Eiropas Savienību. Paldies.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Austrumu partnerības politika ir ļoti nozīmīga tāpat kā Euronest projekts, kurš tiks īstenots tuvākajā nākotnē. Tādēļ esmu pārliecināta, ka mums papildus jāatrod EUR 350 miljoni, kas nepieciešami Austrumu partnerības politikas īstenošanai turpmākajos četros gados. Runājot par Baltkrieviju, pirms trim nedēļām Minskā viesojās Eiropas Parlamentā pārstāvētās Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupas delegācija. Mūsu delegācija ieradās Baltkrievijā dienu pēc Augstā pārstāvja Javier Solana vizītes. No vienas puses, viņa vizīte deva skaidru mājienu Minskai, ka Eiropas Savienība ir gatava uzsākt jaunu pragmātisku attiecību posmu. No otras puses, šķita, ka daudzas Eiropas Savienības agrākās prasības, kaut arī nav aizmirstas, tomēr netika pieminētas. Vairumam Baltkrievijas iedzīvotāju skanīgas frāzes par konstruktīvu dialogu un fundamentālu problēmu apspriešana skaidri neparādīja, kāda būs Eiropas Savienības politika nākotnē. Kas izdarīts - izdarīts. Vizīte notika, bet par demokrātiskajām vērtībām netika bilsts ne vārda. Priecājos, ka PPE-DE delegācija Minskā viesojās dienu pēc Solana kunga vizītes, un mēs īpaši uzsvērām situāciju cilvēktiesību jautājumos un prasības preses brīvības jautājumos. Noslēgumā es vēlētos piebilst, ka uzaicinājums Lukashenko kungam piedalīties Prāgas pavasara samitā būtu neizprotams un grūti attaisnojams. Otrkārt, Baltkrievijas valdībai jāturpina īstenot demokrātiskās reformas. Mēs nedrīkstam dot pilnīgu rīcības brīvību Lukashenko režīmam.
Adrian Severin
Priekšsēdētāja kungs, Austrumu partnerība aptver sešas valstis. Viena no tām - Baltkrievija - ir pašizolācijas dramatisks piemērs, pret kuru mūsu līdzšinējo attieksmi gan attiecībā uz sankcijām, gan pamudinājumiem varētu raksturot ar vārdiem "pārāk maz, pārāk vēlu”. Baltkrievijai ir maz kopīga ar, teiksim, Gruziju. Sadarbība starp Lukashenko kungu un Saakashvili kungu izskatās pēc politiskās fikcijas un politisko šausmu apvienojuma.
Pārējās piecas ir Melnās jūras reģiona valstis, kurās tiek īstenota iniciatīva "Melnās jūras sinerģija”, kas nozīmē, ka stratēģija vēl nav izstrādāta līdz galam. Vai Austrumu partnerība varētu aizstāt Melnās jūras reģiona sinerģiju? Reģiona stratēģiju būtu grūti iedomāties bez Turcijas un Krievijas līdzdalības, bet tieši šīs valstis procesā netiek iesaistītas. Austrumu partnerībā aptvertās valstis apvieno tas, ka tās visas bija Padomju Savienības sastāvā, un tās visas ir gan Krievijas, gan Eiropas Savienības kaimiņvalstis. Citiem vārdiem sakot, mēs saskaramies ar kopējām kaimiņvalstīm. Krievija šīs kaimiņvalstis uzlūko kā sev rezervēto interešu jomu. Mēs to nekādi nevaram akceptēt, bet, no otras puses, Austrumu partnerība var šķist veids, kā mēs atbildam uz Krievijas īstenoto politiku kaimiņvalstīs. Tādējādi kaimiņvalstis kļūst par interešu konflikta un sacensības arēnu.
Reālā problēma ir, kā izveidot kopīgu Eiropas Savienības un Krievijas politiku, kas skar to kopējās kaimiņvalstis. Bez tās mēs nepanāksim drošību un stabilitāti šajā reģionā. Runājot par visu pārējo, mūsu plānos jau ir jautājumi par demokrātiju un labu pārvaldību, ekonomisko integrāciju un konverģenci, energoapgādes drošību un cilvēku saskarsmi. No šī aspekta Ukraina ir apsteigusi pārējās valstis, tādēļ pieņemu, ka tā nejūtas īpaši apmierināta, redzot, ka tai jādalās mūsu piedāvājumā ar citām valstīm.
Patiesā problēma bija nevis pareizo apzīmējumu trūkums, bet gan tas, ka vārdiem nesekoja darbi. Uzņemoties pilnu atbildību par saviem vārdiem - un jums, komisāres kundze, ir pilnīga taisnība, ka labas politikas īstenošanai vajag finansējumu - un naivu konfrontāciju aizstājot ar nedaudz reālisma, mēs varētu Austrumu partnerību pārvērst vērtīgā un pozitīvā ieguvumā.
Tunne Kelam
Priekšsēdētāja kungs, es izsaku atbalstu Austrumu partnerības projektam, kurš, cerams, stiprinās demokrātiju un veicinās reformas mūsu austrumu kaimiņvalstīs. Tā nav tikai reģionāla iniciatīva - tā būtu jāuztver kā visas Eiropas projekts. Tādēļ ir ārkārtīgi būtiski, ka visas dalībvalstis apņemas strādāt ar maksimālu atdevi.
Ar šādu apņēmību traumējošo konfliktu Gruzijā pagājušā gada augustā, iespējams, varēja novērst. Tādēļ ir pats pēdējais laiks visām šī reģiona valstīm saprast, ka šādus projektus nevar uztvert kā cīņu vecajā manierē par ietekmes sfērām, un es piekrītu komisārei, ka mūsu mērķis ir panākt lielāku stabilitāti un drošību mūsu kaimiņvalstīs.
Austrumu partnerība nozīmēs Eiropas Savienības attiecību uzlabošanu ar sešām tās kaimiņvalstīm. To varētu salīdzināt ar četru kopējo telpu izveidi starp Eiropas Savienību un Krieviju, bet šo attiecību galvenais faktors būs savstarpīgums un nosacītība. Partnerība nozīmēs divpusējas saistības gan brīvā tirgus ekonomisko attiecību, gan likumu normu veicināšanai, un attiecību apjoms būs atkarīgs no katra partnera panākumiem šajās jomās.
Es vēlētos uzsvērt vēl vienu principu. Austrumu partnerību nevajadzētu ierobežot ar sadarbību tikai valdību līmenī. Būtu jāiesaista arī pilsoniskā sabiedrība, un īpaši jāveicina iedzīvotāju, nevalstisko organizāciju un vietējo pašvaldību sadarbība vietējā līmenī.
Baltkrievijas opozīcijas līderi, kuri šeit bija pagājušajā nedēļā, starp citu, arī ir noraizējušies par Eiropas Savienības izrādīto aktivitāti attiecībā uz Baltkrieviju, jo tā neskāra pilsoniskās sabiedrības problēmas, bet tādas autoritāras valsts kā Baltkrievija gadījumā uzskatu, ka sadarbībai ir jābūt skaidri pamatotai uz konkrētiem progresu veicinošiem pasākumiem cilvēktiesību jautājumā.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Austrumu partnerības iniciatīva ir ārkārtīgi nozīmīga, un pēc iespējas ātrāk ir jāīsteno viss dokumentu kopums, lai sekmētu tās piemērošanu.
Es atzinīgi vērtēju šo platformu sadarbībai, ko veicina šī jaunā partnerība, jo mums noteikti japārskata mūsu attiecības ar kaimiņvalstīm ne tikai tādēļ, lai efektivizētu sadarbību, bet arī, lai atrisinātu lielākas problēmas, ar kurām saskaramies pašreiz, piemēram, ekonomisko krīzi un energoapgādes drošību, un kuras nevar atrisināt pašās valstīs.
Partnerība atbalsta Eiropas Savienībai ļoti nozīmīgus projektus, veicinot institucionalizētas struktūras izveidošanu un tādējādi piešķirot lielu nozīmi gan attiecībām ar kaimiņvalstīm, gan starpreģionālajai sadarbībai. Ir prioritāri projekti, kas ir ļoti nozīmīgi, lai risinātu energoapgādes krīzi, proti, Melnās jūras reģiona projekti un Kaspijas jūras reģionā iegūstamo resursu projekti. Šos projektus var īstenot tikai drošu kaimiņattiecību apstākļos un tikai tad, ja ir ciešas attiecības ar attiecīgajiem reģiona dalībniekiem, kuras pamatotas uz kopējām, savstarpēji izdevīgām saistībām.
Christopher Beazley
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos atsaukties uz Andrikienė kundzes runu par neseno vizīti Minskā Parlamenta delegācijas sastāvā.
Komisāre, savā atbildē jūs varbūt varētu apstiprināt, ka jūs noraidāt Lukashenko un viņa kolēģu uzskatus par to, ka mums būtu jāveido beznosacījumu attiecības. Kad viesojāmies Minskā, tikāmies ar demokrātiskās opozīcijas līderiem un runājām arī ar presi. Ir skaidrs, ka Lukashenko vēlas labas attiecības ar mums, bet tas nenāk no sirds - tas ir tikai tādēļ, ka viņam ir nopietnas ekonomiskās problēmas, un viņš vēlas saglabāt varu. Viņš ir pavēlējis policijai pārtraukt mierīgas demonstrācijas, viņš ir atbrīvojis politiskos ieslodzītos, bet tagad tos atkal arestē.
Komisāre, jūs savā runā, kuru klausījos klātienē, runājāt par tautu savstarpējo saskarsmi. Ko mēs šeit, Eiropas Savienībā, lai sakām Baltkrievijas tautai un studentiem? Vai mēs atbalstām viņus vai diktatūru, kura šobrīd valda pār viņiem?
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētāja kungs, mana runa būs par Austrumu partnerību attiecībā pret Melnās jūras reģiona sinerģiju.
Uzskatu, ka galvenais šķērslis ir atrast sinerģijas vietu šajā arvien sarežģītākajā Eiropas Savienības iniciatīvu kopumā, kas vērstas austrumu virzienā. Tātad tādi patiešām svarīgi Melnās jūras reģiona jautājumi kā enerģētika un iesaldētie konflikti tiek risināti vai nu ar Eiropas kaimiņattiecību politikas palīdzību, jo tai ir pieejami naudas līdzekļi, vai ar nākotnē paredzētās Austrumu partnerības palīdzību, kura tiks izveidota, lai palielinātu iesaistīto valstu drošību un nodrošinātu energoapgādes piegādes uz Eiropas Savienību pēc Gruzijas kara, vai ar Eiropas Savienības stratēģisko attiecību ar Krieviju un Ukrainu palīdzību, vai arī ar iestāšanās sarunu ar Turciju palīdzību.
Kas pēc tā visa paliek Melnās jūras reģiona sinerģijas darbības jomā? Es teiktu, ka ne pārāk daudz, ja neskaita seminārus un pētījumus par Eiropā esošo iniciatīvu paplašināšanu attiecīgo reģionu virzienā un par nepolitiskiem jautājumiem. Tādēļ ir jāuzlabo arī tās struktūras saturs, ko pazīstam kā "sinerģiju”, ja vēlamies turpināt tai uzticēties.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Austrumu partnerība ir sarežģīts ierosinājumu kopums, kam būtu jāatbalsta mūsu austrumu kaimiņvalstis un jāveicina to demokrātiskās pārmaiņas. Katra no šīm valstīm ir izvēles priekšā. Tās var sekot vai nu Krievijas, vai Eiropas modelim. Eiropas Kopiena tām nepārprotami var piedāvāt vairāk. Austrumu partnerība nav mēģinājums iegūt kontroli šajā reģionā vai paplašināt mūsu ietekmes sfēru. Tieši pretēji - tā ir vienošanās, no kuras labumu gūs abas puses. Partnervalstīm tiek dota jauna iespēja un atbalsts to ekonomiskajai un sociālajai attīstībai. Savukārt Kopiena sev garantēs lielāku energoapgādes un politisko drošību.
Mums vajadzētu domāt par vīzu režīma atvieglošanu. Ja mēs Austrumu partnerības pilsoņiem atvieglotu iekļūšanu Eiropas Savienības teritorijā, viņi ieraudzītu, cik nozīmīgi var būt ieguvumi no sadarbības ar Eiropas Savienību. Labāka saskarsme starp valstu pilsoņiem, it īpaši starp jauniešiem, arī palīdzēs satuvināt partnervalstis un Eiropas Savienību. Mums būtu jāveicina iespējas jauniešiem mācīties un ceļot, nodrošinot izglītojošās un kultūras apmaiņas programmas. Jauni zinoši un izglītoti cilvēki ir šī kontinenta nākotne.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Savas vizītes laikā Ukrainā ievēroju, ka maz uzmanības tiek pievērsts tiesiskajam regulējumam mūsu austrumu kaimiņvalstīs. Kopienas tiesību kopuma ieviešana Lietuvai palīdzēja reformēt tās ekonomikas un tiesību sistēmu un kļūt par Eiropas Savienības dalībvalsti. Ceru, ka Austrumu partnerības programma veltīs daudz vairāk uzmanības tiesiskā regulējuma attīstībai mūsu kaimiņvalstīs. Tas ne tikai nodrošinās institucionālo stabilitāti, bet palīdzēs īstenot ekonomiskās reformas. No otras puses, tiesiskā regulējuma attīstība ļauj mums veicināt sadarbību starp Eiropas Savienību un tās austrumu kaimiņvalstīm, jo tā nodrošina stabilu vidi kapitāla ieguldījumiem un zināšanu ienākšanai.
Charles Tannock
Priekšsēdētāja kungs, tā kā divi mani kolēģi neatrodas sēžu zālē, es izmantošu izdevību, lai pateiktu vēl pāris vārdu šajā jautājumā, kurš ir ārkārtīgi svarīgs Eiropas Savienības tūlītējām ārpolitikas prioritātēm tuvākajos gados.
Vēlos apsveikt Komisiju par tās iniciatīvu jautājumā par energoapgādes drošības noteikšanu kā vienu no prioritātēm sarunās un politiskajā darba kārtībā. Ārējās energoapgādes drošības politika ir ārkārtīgi nozīmīga. Mēs redzējām neseno Ukrainas un Krievijas konfliktu un tā negatīvo ietekmi pat uz tik attālinātu valstu iedzīvotājiem kā Bulgārija un Slovākija.
Ir svarīgi atcerēties, ka vairākas no sešām partnervalstīm - Baltkrievija, Ukraina un Gruzija - ir nozīmīgākās tranzītvalstis. Ir arī ražotājvalstis - kā Azerbaidžāna un Kaspijas jūras reģiona gāzes un naftas ieguves lauki. Kaspijas jūras reģiona koridoram uz Vidusāziju ir potenciāls - tas, kā jūs, komisāre, zināt, ir man tuvs jautājums, un vienmēr esmu aizstāvējis turpmāku attiecību atjaunošanu ar Kazahstānu. Ir svarīgi, ka mēs saglabājam stabilitāti Kaspijas jūras reģionā un mazinām atkarību no Krievijas gāzes piegādēm un it īpaši no Gazprom, kas bieži tiek izmantota kā sava veida Krievijas Ārlietu ministrijas filiāle.
Man jāsaka, ka, lai arī Austrumu partnerība ir lieliska iespēja Dienvidkaukāza valstīm - kaut arī vēl jāskatās, vai tās spēj integrēties arī reģionu līmenī, nevis tikai izmantot divpusējās attiecības ar Briseli - tā vairs nespēj sniegt daudz jauna tādām valstīm kā Ukraina. Šādas valstis jau ir uzsākušas brīvās tirdzniecības līguma pārrunas, kā arī skārušas jautājumus par vīzu režīma atvieglošanu, dalību kopējā ārpolitikā un drošības politikā un strukturālajā attīstības plānā (SDP). Ukrainai šie jautājumi vairs nav jaunums, bet pārējām valstīm gan.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi, vēlos jums atgādināt, ka joprojām neesam varējuši ne atrisināt iesaldētos konfliktus šajos austrumu reģionos, ne novērst karu starp Krieviju un Gruziju.
Uzskatu, ka Austrumu partnerība jāatbalsta, jo, pirmkārt, ir vajadzība stabilizēt šos reģionus un neiekrist ietekmju sfēru slazdā, jo esam mēs, ir Savienotās Valstis, ir Krievija un ir Turcija. Es arī uzskatu, ka mums šīs partnerības kontekstā sev jājautā, vai nevajadzētu izveidot neitrālu buferzonu - citiem vārdiem sakot, valstis, kurām būtu neitrāls statuss, lai izvairītos no domstarpībām, kādas šobrīd pieredzam Gruzijas un Ukrainas gadījumā, kuras vēlas iestāties NATO. Mēs ļoti labi apzināmies, kādu ietekmi šī vēlme atstāj uz Krieviju.
Austrumu partnerībā mēs meklējam stabilitāti un energoapgādes drošību. Mums šī drošība jāgarantē, jo, kā minēja viens no deputātiem, energoapgādes resursi no Kaspijas jūras reģiona tiek sūtīti cauri Kaukāzam, tādēļ mums ir vajadzīga stabilitāte Kaukāzā.
Es arī uzskatu, ka mūsu līdzpilsoņiem jāiepazīst šis reģions un tādēļ Komisijai jāiegulda vairākos projektos. Problēma parādījās brīdī, kad iestājās jaunās valstis. Domāju, ka mums šie projekti jāievieš, lai šos reģionus darītu zināmus un veicinātu tajos pārliecību, ka Eiropai ir perspektīva.
Jacek Saryusz-Wolski
Priekšsēdētāja kungs, uzmanības piesaistīšana ir laba izdevība polemikai. Nepiekrītu savam kolēģim Severin kungam. Viņš labprāt akceptētu uzraudzības tiesību piešķiršanu Krievijai ietekmes zonās. Ja mēs vēlamies stabilitāti pie mūsu austrumu robežām, mums vajag lielāku demokrātiju un spēcīgāku tirgus ekonomiku. Krievija nav tik demokrātiska, un tajā nav tik izteikta tirgus ekonomika kā tās kaimiņvalstīs, tādēļ neviena kopīga politika netuvinās mūs šim mērķim.
Samērīgums ar Krieviju šajā politikā neveicinās lielāku progresu reģionā. Krievija mūs neuzaicināja, kad tika veidota NVS, un mūsu un Krievijas politikas sapludināšana nebūs produktīva.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs, šīs bija ļoti interesantas debates, un es vēlos pateikties deputātiem par viņu kopumā lielo atbalstu Austrumu partnerības pieejai.
Vispirms vēlos pateikt, ka šī pieeja ir pamatota uz vērtībām. Tā atbalsta gan politiskās, gan ekonomiskās reformas. Šī pieeja prasīs līdzekļus - un es vēlos pateikties Andrikienė kundzei par viņas skaidri izteikto atbalstu šajā jautājumā -, un, kā daudzi no jums jau minēja, tā prasīs arī politisko gribu.
Ir ļoti nozīmīgi, ka papildus sadarbībai valdību līmenī jau ir un noteikti jābūt sadarbībai arī ar iedzīvotājiem, kā arī jautājumiem tiks piešķirts parlamentārs skatījums. Tādēļ ir ļoti svarīgi, ka jūs izmantojat Euronest un citus līdzekļus, lai patiešām īstenotu mūsu idejas.
Par šo Austrumu partnerību var runāt daudz. Pirmais, ko vajadzētu jautāt - kāda būs tās pievienotā vērtība mūsu parastajai kaimiņattiecību politikai. Atbilde ir - pietiekami liela! Mēs šīs attiecības padziļinām - asociāciju līgumi jau ir ļoti plaši un dziļi. Ierasti vajadzētu būt arī brīvās tirdzniecības līgumiem, kurus nevar tik vienkārši piedāvāt ikvienam, jo tie prasa daudzas strukturālas izmaiņas attiecīgajās valstīs. Tas ir ļoti svarīgi.
Tas ir solis labākas politiskās sadarbības un mobilitātes drošības virzienā, kā daudzi no jums ir minējuši. Vīzu režīma atvieglojumi ir ļoti svarīgi, bet pārējām valstīm jādara vairāk robežu pārvaldības, dokumentu drošības un citos jautājumos. Tas ir labāku iespēju piedāvājums.
Pastāv arī jautājums par daudzpusīgumu, jo, kā jau minēju, kaimiņattiecību politika kopā ar Austrumu partnerību principā ir divpusējs piedāvājums, kā to pareizi atzīmēja Swoboda kungs, bet tam ir arī daudzpusējs komponents, kas ļauj valstīm sadarboties savā starpā, bet kas dienvidu reģionu gadījumā vienmēr ir sarežģītāk.
Tas ir piedāvājums, un ar šo piedāvajumu mēs mēģinām pietuvināt šīs valstis mums. Mūsu rīcībā nav to pašu instrumentu kādi ir saistībā ar kandidātvalstīm, kad, lai iekļūtu "klubiņā”, tām jāatbilst noteiktiem kritērijiem, un, ja tās nespēj panākt atbilstību, tās nevar iestāties. Tādēļ mums jāstrādā ar iniciatīvām, apzinātām provokācijām un pozitīvu impulsu. Tas prasīs laiku, jo tas ir arī jautājums par sociālām pārmaiņām, bet ir ļoti svarīgi tur būt, piedāvāt un vienoties.
Piekrītu arī tiem, kas teica, ka to nevajadzētu uztvert kā draudus Krievijai. Taisnība, bet tajā pašā laikā tā ir neliela sešu austrumu partneru grupa, kas sadarbojas ar Eiropas Savienību, un atsevišķos specifiskos gadījumos mēs varbūt varam sadarboties arī ar Krieviju vai Turciju.
Tomēr Melnās jūras reģiona sinerģija ir ļoti nozīmīga iniciatīva projektos, kuri skar visus mūsu partnerus, starp tiem arī Krieviju un Turciju. Tā ir jaunizveidota politika, kurai jādod iespēja. Mēs nevaram īstenot stratēģiju gada laikā. Mums jābūt pacietīgiem, strādājot saistībā ar šo ļoti svarīgo politiku, un tā ir nepārtraukti jāattīsta.
Szent-Iványi kungam es teiktu, ka mēs atbalstīsim savus austrumu partnerus viņu darbā, pildot mūsu nosacījumus. Tas ir pats būtiskākais. Mums ir mehānisms, lai sniegtu viņiem atbalstu kapacitātes paaugstināšanā un iestāžu veidošanā, jo redzam, ka dažkārt viņu iestādes ir vājas.
Runājot par Ukrainu, mēs strādājam ar tiesisko regulējumu, bet tā īstenošana ir katras demokrātiskas valsts valdības kompetencē, tiklīdz parlaments ir pieņēmis attiecīgos tiesību aktus. Tādēļ Austrumu partnerībā mēs atbalstām un mudinām, bet darba veikšana ir katras valsts ziņā. Kā jau Swoboda kungs minēja, ir svarīgi, ka vajadzīgajos brīžos mēs esam arī kritiski, un valstīs ir jābūt reālai vadībai. Šobrīd mēs ne vienmēr esam par to pārliecināti, bet vēlamies, lai valsts virzās uz priekšu.
Esmu ļoti pateicīga Saryusz-Wolski kungam par viņa atbalstu. Ir pilnīgi pareizi, ka liela nozīme ir arī diferenciācijai, jo valstis ir ļoti atšķirīgas. Principā Ukraina atrodas priekšgalā, tai seko Moldova un Gruzija, kurām savukārt seko Baltkrievija, kurā situācija ir ļoti delikāta.
Es gatavojos vizītei uz Baltkrieviju, kur mums jāpanāk ļoti smalks līdzsvars, jo mēs vēlamies tai un it īpaši tās iedzīvotājiem kaut ko piedāvāt. Jau no paša sākuma Komisija atbalstīja studentus Viļņā, un es vēlētos redzēt lielāku atbalstu arī no citām dalībvalstīm, jo tām, kuras vienmēr par to runā, būtu kaut kas arī jādara. Vienmēr esmu to uzsvērusi.
Tomēr mēs arī vēlamies, lai Lukashenko kungs turpina savas reformas - un to mēs arī paužam. Ir svarīgi šo ziņu skaidri nodot tālāk. Pirmdien notiks Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes tikšanās, kurā noteikti tiks skatīts arī jautājums par to, ko turpmāk darīt ar Baltkrieviju. Iznākums, visticamāk, būs līdzīgs pašreizējais nostājai, jo mēs joprojām neesam apmierināti ar rezultātu, bet tajā pašā laikā vērojam pozitīvas tendences.
Atbildot Vigenin kungam, es teiktu, ka šī partnerība neaizstāj dalību. Dalība nav iespējama, jo pašreiz ne šīs valstis, ne Eiropas Savienība nav nobriedušas šo valstu dalībai. Tādēļ mums ir jāatrod piemērots risinājums. Šī politika mums ļauj sniegt maksimālo pie nosacījuma, ka valstis vēlas to saņemt. Sarežģījumus rada tas, ka daudz vieglāk, kā jau minēju, ir sniegt kaut ko tad, ja tiek noteikti kritēriji vai ja tiek pateikts - labi, pamēģiniet darīt vienu vai otru, un mēs jums dosim iespējas. Šādā situācijā nav tūlītēja mērķa sasniegt konkrētu rezultātu, savukārt kopējais mērķis ir lielāka stabilitāte, drošība un vairāk iespēju.
Runājot par drošības jautājumiem, es Isler Béguin kundzei atbildētu, ka mums noteikti jāstrādā pie drošības veicināšanas, bet var rasties arī daudzi citi jautājumi. Mēs ļoti nopietni strādājam pie Azerbaidžānas jautājuma, arī pie Kalnu Karabahas, Moldovas, Piedņestras un Gruzijas jautājumiem un ļoti stingri pie tiem turamies. Tas ir principa jautājums. Mēs neatzīsim Abhāzijas un Dienvidosetijas neatkarību, bet tajā pašā laikā mums jāstrādā un jāveido attiecības ar Krieviju. Šajā jautājumā es piekrītu Swoboda kungam, ka mums jābūt reālistiem, bet vienlaicīgi arī skaidri jāparāda sava nostāja.
Šie ir svarīgākie jautājumi, kuros jūs visi esat izteikuši savu vērtīgo viedokli. Ļoti labi, ja daudzpusējā struktūrā tiek iesaistīta arī pilsoniskā sabiedrība visos tās dažādajos veidos, un mums, kā arī tai tiek sniegta lieliska iespēja strādāt pie energoapgādes drošības jautājuma. Energoapgādes drošība šodien ir ļoti svarīgs jautājums, kurā situācija ir ļoti labvēlīga - gan mēs, gan pārējās valstis ir tajā ļoti ieinteresētas. To mums vajag izmantot.
Priekšsēdētājs
Ar šo arī noslēdzam šo punktu.

José Ribeiro e Castro
(PT) Es vēlos jautāt Prezidijam, vai mēs apspriedīsim piedāvājumu par Eiropas Parlamenta rekomendāciju Padomei, ja Padomes pārstāvis nav klāt. Vai ir kādas ziņas par to, vai viņš ieradīsies debašu laikā?
Priekšsēdētājs
Ribeiro kungs, mums nav jaunu ziņu no Padomes. Ceram, ka ar viņiem viss ir kārtībā, bet nē, jaunu ziņu nav.

Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Urszula Gacek  
rakstiski. - Ekonomiskās krīzes laikā varētu uzdot jautājumu: vai Eiropas Savienībai jākoncentrējas, lai aizsargātu pati sevi, vai jāpalīdz savām austrumu kaimiņvalstīm?
Eiropas Savienībai noteikti jāturpina tās atbalstīt.
Pirmkārt, ekonomiskā nestabilitāte austrumu kaimiņvalstīs, īpaši Ukrainā, kas cieš no lielām problēmām, rada draudus drošībai Eiropā. No otras puses, stabilizēta Ukrainas ekonomika, aizvien vairāk integrēta ar ES, ir milzīgs potenciāls tirgus ES dalībvalstīm.
Otrkārt, mūsu austrumu kaimiņvalstu iesaistīšana Eiropas saimē, lai arī izredzes faktiskai dalībai ES laikam joprojām nav reālas tuvākajā nākotnē, ir ilgtermiņa projekts. Ar pašreizējās krīzes risināšanu, cerams, mēs tiksim galā tuvākā gada laikā vai vēlākais 18 mēnešos. Austrumu partnerība ir projekts daudziem gadiem.
Treškārt, lai arī dažu mūsu austrumu kaimiņvalstu vadītāji, piemēram, Baltkrievijas prezidents un mazāk ķildīgie Ukrainas vadītāji, var mums laupīt vēlēšanos padarīt ciešākas šīs saites, mums jāatceras, ka mūsu austrumu kaimiņvalstis nav tikai to pašreizējie vadītāji, un, ņemot vērā to iekšējās politiskās problēmas, tām vajadzīgs mūsu atbalsts, paraugs un iedrošinājums.
Mieczysław Edmund Janowski  
Mums jābūt gandarītiem, ka Eiropas Savienība paver jaunas iespējas attiecībām ar savām austrumu kaimiņvalstīm. Eiropas Komisija 2008. gada decembrī pieņēma priekšlikumu, ko iesniedza Polija un Zviedrija, lai stiprinātu Eiropas Savienības sadarbību ar sešām austrumu kaimiņvalstīm. Šī rīcība modina cerības. Es ceru, ka šis projekts, tēlaini runājot, nepaliks uz papīra un ka tas tiks īstenots mūsu attiecību kontekstā ar Ukrainu, Moldovu, Gruziju, Armēniju, Azerbaidžānu un Baltkrieviju. Austrumu partnerība nodrošina to, ka reāli kļūst intensīvāka politiskā sadarbība, kas saistīta ar jauniem asociācijas nolīgumu veidiem, tālejošu integrāciju ar ES ekonomiku, vieglāku ceļošanu pa visu ES šajā partnerībā iekļauto valstu pilsoņiem (ar nosacījumu, ka tiek izpildītas drošības prasības), nolīgumiem energoapgādes drošības uzlabošanā, kuri ir izdevīgi visām iesaistītajām pusēm, un ar palielinātu finansiālo palīdzību.
Mums jāapzinās, ka Austrumu partnerība prasa apņemšanos gan no Eiropas Savienības, gan no partnervalstīm. Šie centieni var dot taustāmus politiskus un ekonomiskus labumus. Tie veicinās uzticēšanās līmeņa pieaugumu partneru starpā un līdz ar to stabilitāti un drošību visiem. Sevišķi lielas cerības mēs varam likt uz ierosināto partnerības pamatsistēmu, jo sevišķi uz četru politisko platformu, demokrātijas, labas pārvaldības un stabilitātes, ekonomikas integrācijas un tuvināšanās ES politiku, kā arī uz energoapgādes drošību un savstarpējo kontaktu radīšanu. Protams, ir daudz iemeslu šaubām, piemēram, jautājums par Baltkrievijas valdības reālajiem nodomiem un jautājums par attiecībām ar Krieviju.
