

Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, tänään 17. toukokuuta vietetään kansainvälistä homofobian vastaista päivää.
Muistutan, että viime tammikuussa Euroopan parlamentti antoi päätöslauselman homofobiasta Euroopassa. Kyseisen asiakirjan mukaisesti kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta järjestää tänä iltapäivänä seminaarin nimeltä "Ending the hate" (Tehdään vihasta loppu).
Mielestäni olisi hyvä, että Euroopan parlamentin jäsenet edistäisivät tämän seminaarin onnistumista osallistumalla siihen mahdollisuuksiensa mukaan. Vaikka puheissa haluammekin torjua kaikkia syrjinnän muotoja, totuus on se, että käytännössä tämä syrjintä jatkuu, vapauksia ei vielä turvata täysimääräisesti ja syrjäytyminen on usein syynä väkivaltaan.
Kiitän kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa tästä aloitteesta.
Agnes Schierhuber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olen ollut mukana politiikassa 32 vuotta ja pidän sanan- ja lehdistönvapautta demokratian suurimpina ansioina. Jo kahtena päivänä minua on varhain aamulla – eilen klo 8.15 ja tänään klo 8.30 – seurannut ja ahdistellut ryhmä tv-toimittajia, jotka ovat kiusanneet minua sopimattomilla kysymyksillä. Tunnen todella itseni uhatuksi. Ilmoitan myös – kuten todistajatkin voivat vahvistaa – että jäsen Hans-Peter Martin oli eilen tämän ryhmän perässä, vaikka hän ei ollutkaan siellä tänään.
Arvoisa puhemies, kehotan teitä huolehtimaan asianmukaisten toimien toteuttamisesta, sillä mielestäni tällainen ahdistelu on sietämätöntä.
Puhemies.
   Hyvä jäsen Schierhuber, kiitos että ilmoititte meille näistä tapauksista. Sihteeristö ottaa välittömästi yhteyttä turvallisuusyksiköihin, ja kehotan teitä ottamaan itsekin niihin yhteyttä, jotta asianmukaiset toimenpiteet voidaan toteuttaa ja tällaisten tapausten toistuminen estää. 
Reinhard Rack (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, jäsen Schierhuberin ilmoituksen johdosta lisään vielä, että Euroopan parlamentti on sitoutunut aivan perustellusti säätämään lakeja, joiden tarkoituksena on estää ihmisten ahdistelu ja kiusaaminen työpaikoilla. Koska parlamentti on meidän työpaikkamme, meidän on varmistettava, että sen jäsenille myönnetty suoja vastaa EU:n työntekijöille vaatimaamme suojelua.
Puhemies.
   Nyt ei ole sopiva hetki aloittaa keskustelua asiasta, ellette vaadi esityslistan muuttamista. Asia on käytännöllistä hoitaa parlamentin turvallisuusyksiköiden kautta. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   – Arvoisa puhemies, koska minut mainittiin nimeltä, totean työjärjestyksen 149 artiklan 1 kohdan nojalla vain sen, että tv-ryhmä on esittänyt minullekin kysymyksiä, ja perättömien huhujen välttämiseksi myös sen, että olin todellakin varhain eilisaamuna autollani liikkeellä Kehlissä, mikä ei anna aihetta enempiin olettamuksiin. Tämän lisäksi totean luottavani – niin vaikeaa kuin teidän, hyvät kollegat, sitä onkin hyväksyä – neljänteen valtiomahtiin eli lehdistöön, jonka riippumattomuutta meidän on kunnioitettava. Kannatan tätä varauksetta. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Schierhuber, näen teidän pyytävän puheenvuoroa, mutta ymmärtänette, ettei täysistunnossa voida alkaa keskustelemaan kaikista parlamentissa sattuneista tapauksista. Annan teille vielä viimeisen puheenvuoron, mutta halutessanne vastaisuudessa puuttua tämänkaltaisiin kysymyksiin kehotan teitä noudattamaan työjärjestyksessä määrättyjä menettelyjä. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jäsen Martin ei ollut liikkeellä autolla, vaan jalkaisin hotellin ulkopuolella. Voin kuitenkin antaa turvallisuuspalveluille kyseisen nuoren naisen nimen. 
Puhemies.
   Pyydän pääsihteeriä järjestämään turvallisuuspalvelujen kanssa kokouksen, jossa teillä on tilaisuus antaa sopivaksi katsomanne selvitys. Jos jäsen Martinilla on jotakin lisättävää, hänetkin kutsutaan kokoukseen, jotta voidaan toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet ja estää tämänkaltaisten tapausten toistuminen, sillä tällaista on tapahtunut ennenkin. 
Javier Moreno Sánchez (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, viittaan maanantain istunnon pöytäkirjaan, tarkalleen ottaen minuutin puheenvuoroihin poliittisesti tärkeistä asioista. Eräs Euroopan parlamentin jäsen häpäisee puheenvuorossaan Euroopan parlamenttia ja yhtä jäsenvaltioista, nimittäin Espanjaa.
Espanjan kansanpuolue on jälleen kerran laukonut valheitaan Espanjan hallitukselle Euroopan parlamentin selän takaa ja syyttänyt yhtä sen ministereistä hyökkäyksestä Espanjan demokratiaa vastaan. Samainen parlamentin jäsen ilmoitti myös välittävänsä nämä valheet ja kyseisen kanteen komissiolle ja neuvostolle.
Muistutan tälle Euroopan kansalaiselle, että hän elää oikeusvaltiossa, jonka instituutiot ja menettelyt toimivat moitteettomasti, ja että kansalliseen politiikkaan liittyvien valheiden, kaunan ja pelkojen levittäminen EU:n toimielimissä ei ole paras tapa hoitaa Euroopan parlamentin jäsenen tehtäviä…
Puhemies.
   Hyvä jäsen Moreno, se, mitä sanoitte, ei liity työjärjestykseen eikä sillä ole mitään tekemistä pöytäkirjan kanssa. Pöytäkirjaa koskevien puheenvuorojen tarkoituksena on kiinnittää huomiota siihen, ettei pöytäkirjassa toisteta sitä, mitä on sanottu, ei esittää mielipiteitä jonkin puheenvuoron asianmukaisuudesta. Puheenvuoronne on aiheeton, ellei pöytäkirjassa ole virhettä ja jos siinä toistetaan tarkasti se, mitä on sanottu. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
- Reimer Bögen laatimasta budjettivaliokunnan mietinnöstä (A6-0150/2006) toimielinten sopimuksesta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta (2004/2099(ACI)) ja
- Sérgio Sousa Pinton laatimasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnöstä (A6-0144/2006) talousarviota koskevaa kurinalaisuutta ja moitteetonta varainhoitoa koskevan toimielinten sopimuksen tekemisestä (2006/2028(ACI)). 
Reimer Böge (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hankalien neuvottelujen jälkeen voimme tänään esittää teille luonnoksen toimielinten sopimuksesta, joka koskee talousarvion kurinalaisuutta sekä moitteetonta ja kestävää varainhoitoa.
Aluksi kiitän kaikkia niitä parlamentin jäseniä, joiden ansiosta tämän tuloksen saavuttaminen oli mahdollista, etenkin neuvotteluryhmän jäseniä Lewandowskia, Walteria ja Mulderia sekä ryhmien koordinoijia ja henkilöstöä. Esitän erityiskiitokset puhemiehistön henkilöstölle, joka on tehnyt todella erinomaista työtä viime kuukausina.
Erimielisyyksistämme huolimatta tällainen yhteistyö oli – ja on edelleen – parlamentin vahvuus sikäli, että parlamentti kokee velvollisuudekseen tuoda EU:lle lisäarvoa sen sijaan, että osallistuisi yksipuoliseen keskusteluun nettomaksajista ja takaisin palautuvista varoista. Tämän sopimuksen otsikko on jo itsessään ohjelma, koska komissio, neuvosto ja parlamentti sitoutuvat noudattamaan vuotuisen talousarviomenettelyn ja vuoteen 2013 ulottuvan monivuotisen rahoituskehyksen perusedellytyksiä. Toimielimet sitoutuvat parantamaan tähän saakka voimassa ollutta sopimusta ja tarkistamaan neuvoston joulukuussa 2005 tekemää päätöstä. Se merkitsee mahdollisuutta joustavoittaa talousarviomenettelyjä. Pystymme myös reagoimaan paremmin ja nopeammin poliittisiin, humanitaarisiin ja taloudellisiin poikkeustilanteisiin. Olemme onnistuneet turvaamaan talousarviolainsäädännön uudistamisen, talousarviota koskevien asetusten yksinkertaistamisen, EU:n ohjelmien varmentamisen ja jäsenvaltioiden ilmoitusvelvollisuuden, luotettavamman rahoitussuunnittelun sekä selkeät sopimukset uusien erillisvirastojen perustamistarpeesta.
Komissio, neuvosto ja parlamentti sitoutuvat myös nykyaikaistamaan rahoitusvälineitä hyödyntämällä Euroopan investointipankin lainoitusjärjestelmiä. Tämä on tärkeää tutkimuksen, innovaatioiden sekä pienten ja keskisuurten yritysten kannalta ja voi edistää asioita huomattavasti tehostamalla investointeja.
Neuvoston kanssa joulukuussa saavutettua yhteisymmärrystä pönkitettiin sellaisin keinoin, joita minun on pakko kutsua tarkoitushakuisiksi jäsenmaksualennuksiksi tai joululahjoiksi. Sen sijaan parlamentti onnistui neuvottelemaan lisärahoitusta sellaisille ohjelmille, jotka tuovat todellista lisäarvoa EU:lle. Niitä ovat muun muassa elinikäistä oppimista koskevat ohjelmat, Euroopan laajuiset verkot, tutkimus, sosiaalipolitiikka, pienten ja keskisuurten yritysten innovaatiot, rajat ylittävä yhteistyö, Natura 2000- ja Life + -hankkeet, terveys- ja kuluttajapolitiikka, kulttuuri, nuoriso ja media. Saimme aikaan tuntuvia parannuksia myös ulko- ja turvallisuuspolitiikassa sekä naapuruuspolitiikassa.
Lisärahoituksen kokonaismäärä voi olla pieni yleiseen rahoitussuunnitteluun nähden, mutta sillä turvataan kansalaisten kannalta merkittävät ohjelmat, jotka tuovat lisäarvoa EU:lle ja jotka olemme allekirjoittaneet, sillä Euroopan parlamentti aikoi neuvostosta poiketen tehdä muutakin kuin keskustella 1 prosentin ylärajasta. Kesäkuussa antamassaan päätöslauselmassa parlamentti vahvisti laajentuneen EU:n poliittiset ja taloudelliset haasteet ja halusi niiden syvällisen analyysin pohjalta määritellä yleisen neuvottelukannan, jossa otetaan huomioon sisäiset ja ulkoiset painopisteet, nykyaikaistetut talousarviorakenteet ja laadukkaampi talousarvion hallinnointi.
Suuri osa tavoitteista jäi saavuttamatta, mutta olemme onnistuneet neuvottelemaan laajan paketin ja jossain määrin murentamaan neuvoston jäykkiä rakenteita. Uudistusten toteuttaminen tuo merkittävää taloudellista hyötyä unionille, jäsenvaltioille ja niille, jotka ovat panneet yhteisön ohjelmat täytäntöön. Olemme onnistuneet parantamaan parlamentin oikeuksia kaikkien ulkopolitiikan välineiden suhteen. Parlamentille on annettu asianmukainen asema vuosina 2008–2009 toimitettavassa tilintarkastuksessa, ja näiden sopimusten arviointia vuonna 2009 koskevan komission julkilausuman nojalla voidaan taata tuolloin valitun uuden parlamentin vaikutusmahdollisuudet.
Puutteitakin on vielä jäljellä. Galileo-satelliittipaikannusohjelman rahoitus on edelleen riittämätöntä, ja voidaan vähintäänkin todeta, että maaseudun kehittämistä ja maatalouspolitiikan vapaaehtoista mukauttamista koskeviin päätöksiin liittyy vielä ratkaisemattomia kysymyksiä. Natura 2000 -hanke on jäänyt jokseenkin retuperälle, ja siihen ja muihin hankkeisiin liittyvä työ on kesken. Kehottaisin kuitenkin kollegoitamme neuvostossa ja komissiossa pitämään varansa, sillä 8. kesäkuuta 2005 annetussa päätöslauselmassa jatketaan niiden taloudellisten resurssien ja uudistusten kuvailua, jotka ovat mielestämme omiaan kansalaisten ja valtioiden unionin kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttamiseen, ja palaamme tähän aiheeseen aika ajoin. Pidämme erittäin tarkasti kiinni kaikkien sopimusten sanamuodon ja periaatteiden noudattamisesta.
Esitän kiitokseni puheenjohtajavaltio Itävallalle, sillä neuvottelimme sen kanssa rakentavasti ja reilusti. Puheenjohtajavaltion tehtävä ei varmastikaan ollut helppo, kun niin monet neuvoston ja pysyvien edustajien komitean jäsenet vastustivat uudistusta.
Lopuksi esitän vilpittömät kiitokseni talousarviosta vastaavalle komission jäsenelle. Heikoksikin luonnehdittavan kauden jälkeen ja neuvoston vaikutettua voimakkaasti komission kantaan komission jäsen on onnistunut jälleen antamaan myönteisen ja ratkaisevan panoksen lopputulokseen, jonka ansiosta voimme suhtautua toiveikkaasti tulevaisuuteen.
Kokonaisuutta ajatellen ja vallitsevat olosuhteet huomioon ottaen tulokseen sisältyy tärkeitä näkökohtia, joissa on saavutettu edistystä kansalaisten hyväksi. Lisäksi on edistytty uudistuksissa, talousarvion nykyaikaistamisessa ja parlamentin oikeuksien puolustamisessa. Tästä syystä kehotan parlamenttia äänestämään tämän sopimuksen hyväksymisen puolesta.
Sérgio Sousa Pinto (PSE ),
   . – Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan näkemys toimielinten sopimuksesta on myönteinen. Korostan, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa on pyydetty antamaan lausunto toimielinten sopimuksen ja voimassa olevien perustamissopimusten yhteensopivuudesta. Sopimuksen hyväksymiselle ei ole oikeudellisia esteitä.
Vaikka valiokunnan ei kuulukaan arvioida sopimuksen ansioita, on syytä panna merkille, että toimielintasolla sopimuksessa kunnioitetaan parlamentin oikeuksia budjettivallan käyttäjänä. Tässä mietinnössä parlamentti korostaa, että tulevat rahoituskehykset on laadittava viiden vuoden jaksoiksi, jotka vastaavat parlamentin ja komission toimikautta. Tämä on mielestämme välttämätöntä unionin talousarviota koskevien ratkaisujen laajemman julkisen tarkastelun ja demokraattisen valvonnan takaamiseksi.
Osapuolten välillä saavutettu kompromissi ei vastaa monien parlamentin jäsenten yhteisiä näkemyksiä ja tavoitteita, jotka myös itse jaan. Etenkin neuvoston näkemykset määrärahoista jäivät neuvotteluissa monesti jälkeen niistä tavoitteista, joita neuvottelijat esittivät Eurooppa-neuvostojen peräkkäisissä päätelmissä ja jäsenvaltioiden ja EU:n poliitikot lukuisissa puheenvuoroissaan.
Vaikeuksista huolimatta parlamentti pystyi saamaan aikaan tyydyttävän kompromissin, jolla turvataan unionin perusperiaatteiden mukainen yhteenkuuluvuus ja Lissabonin strategian ensiarvoinen merkitys. Voidakseen virallisesti hyväksyä aikaansaadun sopimuksen parlamentin ei tarvitse pitää sitä täydellisenä. Puutteineenkin nykyinen asiakirja on valtava edistys alkuperäisiin neuvottelukantoihin verrattuna, ja se on suunnattoman paljon parempi vaihtoehto kuin toimielinten välinen vastuuton sapelinkalistelu, josta unioni ja sen kansalaiset olisivat maksaneet kovan hinnan.
Vuoden 2009 uudelleentarkastelusta saavutettu yksimielisyys takaa parlamentin tasavertaisen osallistumisen. Uudelleentarkastelu kattaa kaikki unionin varojenkäyttöön liittyvät näkökohdat, ja siinä on kiinnitettävä huomiota omien varojen järjestelmän uudistamiseen. Kyseisessä tärkeässä keskustelussa hyödynnetään parhaillaan käsittelemämme sopimuksen täytäntöönpanosta saatuja kokemuksia. Toimielinten sopimuksesta neuvoteltiin äärimmäisen vaikeissa olosuhteissa. Se on selvästi menestys ja ilouutinen Euroopalle, etenkin kun otetaan huomioon EU:n hankkeita ja johtajuutta viime vuosina koetelleet kriisit. 
Kiitän erityisesti jäsen Bögeä, joka johti neuvotteluja parlamentin puolesta erittäin taitavasti ja sitoutui henkilökohtaisesti näinkin laajaan ja hankalaan kysymykseen poliittisesti vihamielisessä ilmapiirissä, jota leimasivat luottamuspula Euroopan yhdentymishanketta kohtaan, jäsenvaltioiden ja toimielinten väliset voimakkaat erimielisyydet ja joltinenkin epätietoisuus unionin tavoitteista.
Karl-Heinz Grasser,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pahoittelen, että saavuin hieman myöhässä. Olen hyvin kiitollinen siitä, että sain tilaisuuden puhua parlamentille unionin tulevasta rahoituksesta ja toimielinten sopimuksesta.
Tiedämme kaikki, etteivät neuvottelut toimielinten sopimuksesta olleet lainkaan helpot. Tällä kertaa niiden haastavuutta lisäsi erityisesti se, että neuvottelevia jäsenvaltioita oli 15:n sijasta 25, puhumattakaan siitä, että Euroopan parlamentista on tullut vahvempi ja vaikutusvaltaisempi sekä aivan syystäkin merkittävämpi toimielin. Sen toiminta on niin itsevarmaa kuin tällaiselta toimielimeltä sopii odottaa.
Voin vakuuttaa, ettei parlamentin neuvotteluryhmä päästänyt meitä helpolla. Olen kuitenkin erittäin kiitollinen keskustelujemme ja neuvottelujemme kauttaaltaan myönteisestä ja kehittävästä ilmapiiristä, ja kiitän erittäin lämpimästi kanssamme neuvotellutta parlamentin työryhmää, johon kuuluivat jäsenet Lewandowski, Böge, Walter ja Mulder. Ryhmän ansiosta neuvottelut olivat rakentavat, ja niiden ainoana päämääränä oli ratkaisun löytäminen Euroopan unionille. Yhteistyötämme voidaan pitää esimerkkinä siitä, miten toimielintemme pitäisi yleensäkin hoitaa tehtävänsä yhteisymmärryksessä: toisin sanoen niillä on oltava poliittista tahtoa ratkaisun löytämiseen, vaikka niiden näkemykset saattavat alussa olla hyvin kaukana toisistaan.
Tulos on yleisesti kaikkien tiedossa, ja niinpä käyn sen vain lyhyesti läpi kohta kohdalta; siitä on seikkaperäinen selvitys jäsen Bögen mietinnössä. Emme pääse mihinkään siitä, että arvioimme tämänkaltaista tulosta eri tavoin. On väistämätöntä, etteivät kaikki voi olla täysin tyytyväisiä neuvottelutulokseen, mutta voin hieman lohduttaa teitä. Joistakin neuvoston jäsenistä tuntuu aivan samalta: he eivät voi täysin hyväksyä puheenjohtajavaltion ja parlamentin yhteistä aikaansaannosta. Tämä pätee joka ikiseen kompromissiin. Mielestäni tulos on oikeudenmukainen ja tasapainoinen. Jo pelkästään se, että olemme pystyneet löytämään ratkaisun Euroopan unionille olennaisen tärkeään kysymykseen, on suuri saavutus. Kaikki myöntävät, että vuosi 2005 oli Euroopan unionille vaikea, ja meidän oli hyödyllistä, välttämätöntä ja tärkeää pystyä osoittamaan, että nykyinen 25:n ja pian 27 jäsenvaltion Euroopan unioni on toimintakykyinen. Mielestäni jokainen toimielin hoiti tehtävänsä täsmälleen velvoitteidensa mukaisesti, ja parhaan mahdollisen ratkaisun etsiminen EU:lle synnytti yhteistyöhalukkuutta.
Luvuista puheen ollen olen varma siitä, että voimme toisaalta kohdata yleisön ja veronmaksajat luottavaisina ja kertoa heille, että käytämme huolellisesti yhteisön verotuloja. Toisaalta asetamme tarkoituksella etusijalle ne alat, joilla tarvitaan lisäkasvua, uusia työpaikkoja ja työttömyyden vähentämistä yhteisten tavoitteidemme mukaisesti. Jos vertaatte, miten paljon varoja käytämme nyt vuonna 2006 tärkeisiin aloihin, kuten Euroopan laajuisiin verkkoihin, koulutukseen ja tutkimukseen, voisimme luullakseni neuvotella yhteisymmärryksessä varojen tuntuvasta lisäämisestä ensi kaudella.
Esitän vain kolme lyhyttä huomautusta. Mielestäni olisi oikein ja tarkoituksenmukaista, että pääsisimme yksimielisyyteen toimielinten sopimuksen uudesta III osasta, jossa käsitellään EU:n varojen taloudellisesti kannattavaa hallinnointia. Mielestäni on tärkeää, että EU:n varoja valvotaan tehokkaammin, ja korostan entiseen tapaan neuvoston halukkuutta käydä vuoropuhelua yhteisestä päämäärästämme eli kyseisen valvonnan ja rahoitussuunnittelun parantamisesta.
Toiseksi on pohdittava rahoituskehyksen enimmäismäärää. Kaikki tietävät, miten vaikeaa neuvoston oli päästä tästä yhteisymmärrykseen joulukuussa, ja tästä syystä enimmäismäärän nostaminen oli sille hyvin vaikea kysymys. Mielestäni voimme todellakin pitää nykyisiä lisävaroja järkevänä investointina, ja olen iloinen, että lopultakin pystyttiin saavuttamaan kohtuullinen ja tarkoin harkittu kompromissi, jolla varmistettiin myös toimielinten välinen tasapaino ja joka ei aseta millekään niistä kohtuuttomia vaatimuksia.
Kolmanneksi totean, että mielestäni olisi myös ollut tärkeää päästä yhteisymmärrykseen rahoituskehyksen uudelleentarkastelua koskevasta julkilausumasta; sillä on merkitystä varsinkin siksi, että julkilausumassa otetaan täysimääräisesti huomioon parlamentin oikeudet ja velvollisuudet.
Lopuksi totean olleeni aina vakuuttunut siitä, että yhteisiä rahoitusjärjestelyjä ja toimielinten sopimusta koskevaan keskeiseen ongelmaan on löydettävä yksi kaikille yhteinen ratkaisu. Tämä on EU:n kannalta olennainen kysymys, eivätkä sitä koskevat erimielisyydet olisi ainakaan lujittaneet EU:n yhtenäisyyttä. Yksimielisyytemme on osoitus kyvystämme toimia yhdessä Euroopan unionin puolesta, ja se välittää samalla tärkeän viestin kansalaisillemme.
Toissapäivänä – 15. toukokuuta – yleisten asioiden neuvosto hyväksyi tämän sopimuksen, ja kehotan parlamenttia noudattamaan esimerkkiämme tunnustamalla ja hyväksymällä sen tänään. Kiitän teitä myös hyvistä neuvotteluista ja halustanne antaa minulle tänään aikaa tähän puheenvuoroon. 
Dalia Grybauskaitė,
   Arvoisa puhemies, ilmaisen komission puheenjohtajan Barroson ja komission puolesta tyytyväisyyteni EU:n kolmen toimielimen neuvottelijoiden saavuttamaan yhteisymmärrykseen. Kiitän henkilökohtaisesti Euroopan parlamentin neuvotteluryhmän jäseniä Bögeä, Lewandowskia, Mulderia ja Walteria heidän tekemästään merkittävästä työstä. Heidän tuellaan ja tiiviillä yhteistyöllään saavutettiin hienoja tuloksia. Kiitän myös ministeriä hänen väsymättömästä uurastuksestaan yhteisymmärryksen saavuttamiseksi. Myös siitä oli paljon apua.
Käsitämme, ettei tässä sopimuksessa oteta huomioon alkuperäisten tavoitteidemme kaikkia näkökohtia, mutta tämä on paras mahdollinen kompromissi tänään. Se on menestys, koska siihen sisältyy määrällisten tekijöiden lisäksi uusi moitteetonta varainhoitoa koskeva luku ja muutamia toimielinten yksimielisiä kannanottoja talousarvion tehokkaamman hallinnoinnin edistämiseksi.
Tapa, jolla EU:n varoja käytetään, on vähintään yhtä tärkeä kuin menojen määrä. Tässä suhteessa olen hyvin tyytyväinen toimielinten sopimukseen sisällytettyihin uusiin sitoumuksiin, jotka koskevat kaikkien talouden toimijoiden – myös jäsenvaltioiden – vastuun lisäämistä.
Sopimus on ilouutinen laajentuneelle EU:lle, koska saimme sen ansiosta selkeän rahoituskehyksen, jolla kehittää unionia seuraavat seitsemän vuotta, joiden aikana jäsenvaltiot osallistuvat kokonaisvaltaisesti EU:n tärkeimpiin politiikan aloihin.
Sopimuksen lukuisiin myönteisiin puoliin kuuluu etenkin uusien jäsenvaltioiden kehityksen vauhdittaminen. Myönsimme lisärahoitusta niille ohjelmille, jotka ovat suoraan kytköksissä uuteen Lissabonin toimintaohjelmaan. Sopimuksessa on myös uusia puolia. Ensimmäistä kertaa siihen on otettu yhteisiä toimia Euroopan investointipankin kanssa. Kyseisten varojen avulla edistetään Lissabonin tavoitteisiin liittyviä painopisteitä.
Lopuksi totean, ettei pidä unohtaa monia joustavuuden lisäämiseen tarkoitettuja välineitä; kyseiset välineet otetaan tarvittaessa käyttöön ennakoimattomien tilanteiden ja tarpeiden varalta. Sopimuksessa tunnustetaan selvästi myös parlamentin osuus laaja-alaisessa uudelleentarkastelussa, joka kattaa kaikki EU:n menot ja varat ja joka on yksi lähivuosien tärkeimmistä painopisteistä. Tämä sopimus on olennainen virstanpylväs, mutta meidän on nyt alettava pikaisesti hyödyntää sen tarjoamaa liikevoimaa nopeuttaaksemme ja täydentääksemme lainsäädäntöprosessia, joka on välttämätön kaikkien ohjelmien saamiseksi täyteen vauhtiin ensi vuodesta alkaen.
Kiitän vielä kaikkia näihin neuvotteluihin osallistuneita ja toivotan parlamentin jäsenille erinomaista keskustelua, jolla saavutetaan myönteisiä tuloksia.
Glenys Kinnock (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin työryhmää, joka antoi suuren arvon kehitysyhteistyövaliokunnan kannalle, sitoutui siihen voimakkaasti ja pani sille erittäin paljon painoa.
Minun on tuotava julki kyseisen valiokunnan melko kielteinen kanta: muistanette, että kesäkuussa 2005 tämä istuntosali ympäröitiin "Make Poverty History" -nauhalla. Valitettavasti tämä toivo haihtui keskustellessamme tänään rahoituskehystä koskevista ehdotuksista, jotka osoittavat kehitysyhteistyön välineen kasvun jäävän pienemmäksi kuin kaikkien muiden EU:n ulkoisten toimien kasvun. Miten kuvittelemme EU:n pystyvän saavuttamaan vuosituhattavoitteiden päämäärät, jos voimavaroja vähennetään tällä vuoteen 2013 saakka ulottuvalla ratkaisevalla jaksolla?
EU:n terrorismin vastaiset ja maahanmuuttoa koskevat toimet eivät saisi sanella voimavarojen suuntaamista pois tärkeimmästä tehtävästämme eli maapallon köyhimpien ihmisten ja maiden kiireellisten tarpeiden täyttämisestä.
Kehitysyhteistyövaliokunta torjuu myös päättäväisesti komission kielenkäytön; komissio otaksuu, että välineen järkiperäistämistä koskevilla ehdotuksilla pystytään lisäämään joko Euroopan unionin johdonmukaisuutta tai reagointikykyä kehitysyhteistyössä.
Lopuksi totean, että olemme sitoutuneet rahoittamaan inhimillistä ja sosiaalista kehitystä maapallon köyhimmissä maissa. Nykytilanteessa on mielestäni valitettavan todennäköistä, että EU:n katsotaan luopuvan kyseisistä periaatteista ja painopisteistä. Minulla on myös sellainen tunne, että se voimakas ja toivottu sitoumus, jonka me kaikki – komissio, parlamentti sekä varsinkin neuvosto ja jäsenvaltiot – viime vuonna annoimme, on nyt vakavasti uhattuna, ja kehitysyhteistyövaliokunnan on ilmaistava syvä huolensa rahoituskehyksen vaikutuksista toimintaansa.
Karl von Wogau (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ulkoasiainvaliokunta on pohtinut näitä kysymyksiä, ja tuon esiin kaksi tärkeää näkökohtaa.
Yksi niistä on se, että on äärimmäisen tärkeää turvata Balkanilla ja monissa muissa maissa toteutettavien Euroopan unionin rauhanturvaoperaatioiden rahoitus. Näköpiirissä on nyt Kongon-operaatio. Rahoituksen täydentäminen on suotavaa, mutta emme kannata sen osittamista. Operaation siviiliosa rahoitetaan Euroopan unionin talousarviosta ja loput jäsenvaltioiden juoksevista tuloista. Tämä synnyttää varjobudjetteja, joita on aina vain vaikeampi valvoa, koska ne eivät enää ole täysin kansallisten kansanedustuslaitosten saati Euroopan parlamentin valvonnassa. Tämä on kiistämätön epäkohta.
Lisäksi on ensiarvoisen tärkeää, että olemme havainneet varsinkin näiden ulkomaanoperaatioiden tiedusteluun ja tietoliikenteeseen liittyvät puutteet. Jos joukkoja aiotaan lähettää vaikeisiin tehtäviin, on erittäin tärkeää ensin varmistaa tilanne paikan päällä, ja siihen tarvitsemme satelliittipohjaisia tiedustelujärjestelmiä. On vastuutonta, jos sijoitettavien joukkojen useat erityyppiset viestintälaitteistot hankaloittavat yhteydenpitoa tai ovat keskenään täysin yhteensopimattomia. Siksi Euroopan unionissa tarvitaan yhtenäinen satelliittiperusteinen tiedustelujärjestelmä ja tietoliikennettä koskevat yhteiset normit tällä alalla. Tällä on erityisen suuri merkitys senkin takia, että myös poliisivoimat ja katastrofin torjuntaan ja hallintaan tarkoitetut yksiköt kärsivät aivan samoista ongelmista. Kuvitellaanpa, että tsunami iskisi Eurooppaan. Silloin on ensinnäkin äärimmäisen tärkeää olla perillä tilanteesta, mutta lisäksi on oleellista, että katastrofin hallinnasta vastaavien yksiköiden, poliisin ja asevoimien keskinäinen viestintä toimii moitteettomasti. Tämä on Euroopan unionin talousarvion toinen tärkeä tehtävä.
Jan Mulder (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, koska kuuluin neuvotteluryhmään, ei ole mikään yllätys, että ilmaisen tyytyväisyyteni lopputulokseen. Kiitän tässä yhteydessä myös neuvotteluryhmässä mukana olleita kollegoitani, komissiota ja puheenjohtajavaltio Itävaltaa. Katson, että olemme saavuttaneet sen, mihin pystyimme.
Talousarvion valvonnassa on epäilemättä tärkeintä se, että sopimukseen on sisällytetty menojen parempaa valvontaa ja varmentamista koskeva lauseke. Tilintarkastustuomioistuin on antanut kielteisen tarkastuslausuman viimeiset 11 vuotta, eivätkä Euroopan kansalaiset enää hyväksy meiltä tällaista. Viime vuonna esitimme ensimmäistä kertaa kansallisten lausumien käyttöönottoa. Ennen neuvotteluja tätä ajatusta vastusti vielä 23 jäsenvaltiota 25:stä, mutta neuvottelujen jälkeen ne kaikki kannattivat sitä.
Mielestäni on komission takia erittäin tärkeää huolehtia tulevaisuudessa tarkoin siitä, että jäsenvaltiot antavat nuo lausumat tavalla tai toisella. Satun tietämään, että muutamat ovat vastustaneet tätä. Onneksi vastustusta ei ole mitenkään virallisesti tuotu esiin tänään ratifioimissamme asiakirjoissa, mutta tulevaisuudessa tämä on ongelmallista. Parlamentille on tärkeää, että komissio panee tämän sopimuksen täytäntöön aiotulla tavalla.
Tässä sopimuksessa on tietenkin muutamia varjopuolia. On tosiaankin mahdotonta olla aina kaikille mieliksi. Nähdäkseni suurimmat riskit liittyvät vapaaehtoista mukauttamista koskevaan neuvoston julistukseen. Maataloustuotteiden yhteismarkkinat ovat yksi EU:n saavutuksista. Vapaaehtoisen mukauttamisen aloittaminen 20 prosentin osuudella – tai millä tahansa prosenttimäärällä – vahingoittaa yhteisen maatalouspolitiikan olennaista perustaa. Tämä on erittäin vaarallista ja tämä on voitava välttää. Jos Euroopan parlamentilla on asiassa minkäänlaista sananvaltaa, yritän estää tämän niin kauan kuin vielä olen parlamentin jäsen.
Constanze Angela Krehl (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluekehitysvaliokunnan ylivoimainen enemmistö kannattaa rahoituskehyksestä aikaansaatua sopimusta, vaikka alue- ja koheesiopolitiikka menettävätkin jopa 40 miljardia euroa parlamentin ehdotukseen verrattuna ja vaikka neuvosto ei toistaiseksi ole hyväksynyt käyttämättä jääneiden varojen kohdentamista uudelleen koheesiopolitiikkaan.
Aluekehitysvaliokunta tietää kuitenkin varsin hyvin olevansa vastuussa niille 360 miljoonalle äänestäjälle, jotka haluaisivat saada käyntiin Euroopan unionin köyhimpien alueiden auttamiseen tarkoitetut ohjelmat. Lopullinen yhteisymmärrys rahoituskehyksestä tuo viimeinkin sen poliittisen, taloudellisen ja rahoitusta koskevan vakauden, jota näiden ehdotusten toteuttaminen edellyttää.
Uusien jäsenvaltioiden kansalaiset eivät ole ainoita, jotka odottavat tukea Euroopan unionilta. Koska EU:n rakenne- ja aluepolitiikka on kaikissa jäsenvaltioissa saatu kunnolla käyntiin, kehotan parlamentin enemmistöä tänään tukemaan jäsen Bögen esittämää ehdotusta.
Käytän tilaisuutta hyväkseni ja kiitän parlamenttia sen tavasta johtaa neuvotteluja. Kiitä sitä myös alueelliseen yhteistyöhön myönnetystä 300 miljoonan euron lisärahoituksesta ja vaivannäöstä yhteisen oikeuskehyksen aikaansaamiseksi. Alv:n hyvittämistä, n+2-sääntöä sekä julkisia ja yksityisiä rahoitusmahdollisuuksia koskevat asiat käsitellään tulevaisuudessa samalla tavalla kussakin jäsenvaltiossa. Tämä on suuri saavutus Euroopan parlamentille ja sen neuvotteluryhmälle, ja siksi lämpimät kiitokset ovat paikallaan.
Bernadette Bourzai (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toimielinten sopimuksen uudistamista koskevan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon valmistelijana ilmaisen tyytymättömyyteni huhtikuun 4. päivänä tehtyyn talousarviosopimukseen. Talousarviosta käydyissä neuvotteluissa otsakkeelle 2, "Luonnonvarojen suojelu ja hallinta", myönnettiin Life +- ja Natura 2000 -ohjelmien tulevia toimia koskevasta varauksesta 100 miljoonan euron lisärahoitus. Yrityksistään huolimatta neuvotteluryhmä, jonka työlle annan tunnustusta, ei pystynyt enempään.
Tämä ei millään muotoa ratkaise Natura 2000 -verkoston rahoitusongelmia, ja sen lisäksi korostan, etten ole saanut minkäänlaista vastausta muihin huomautuksiin ja kritiikkiin, joita esitin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lähes yksimielisesti hyväksymässä lausunnossani. Huomautan, että yksi syyskuussa 2003 hyväksytyn YMP:n uudistuksen tärkeimmistä tavoitteista oli ensimmäisen pilarin jäädyttäminen toisen pilarin eli maaseudun kehittämispolitiikan vahvistamiseksi. Maaseudun kehittämiseen osoitettua kokonaisrahoitusta on kuitenkin leikattu noin 20 miljardia euroa komission ehdotukseen verrattuna, mikä merkitsee unionin 15 vanhan jäsenvaltion alueille 35 prosentin vähennystä nykyiseen kauteen 2000–2006 verrattuna. Vähennys on valtava, ja sen lisäksi leikkaukset kohdistuvat myös rakennerahastoihin.
Tämä saa varmasti useammat ihmiset lähtemään maaseudulta ja kärjistää välillisesti ongelmia kaupungeissa ja esikaupunkialueilla. Ensimmäiseen pilariin puolestaan kohdistuu rajuja supistamispaineita: pakollinen ja vapaaehtoinen mukauttaminen, rahoituskuri, yhteisten markkinajärjestelyjen uudistus ja WTO:n neuvottelut.
Vuonna 2003 tehtyjen sopimusten noudattaminen on näin ollen kokonaan laiminlyöty ja saavutettu tasapaino vaarannetaan jo ennen kuin vuosien 2008–2009 uudelleentarkastelujaksoa on edes käsitelty. Jäsen Mulderin tavoin korostan, että näissä ehdottomissa menettelyissä vapaaehtoinen mukauttaminen ei ole mikään ratkaisu, vaan aiheuttaa päinvastoin vakavia teknisiä ongelmia ja vääristää kilpailua. Mielestäni toimielinten sopimuksen loppuosassa tästä aiheesta esitetyt julistukset ovat riskeihin nähden hyvin laimeita. Ainakin minulle tämä merkitsee alkua YMP:n uudelleenkansallistamiselle, joten äänestän sopimusta vastaan.
Rosa Miguélez Ramos (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, korostan, että EU:n kalatalousala tarvitsee riittävästi varoja sekä pitääkseen kiinni alan kanssa tehdyistä sitoumuksista että puolustaakseen edelleen vahvistamaamme uutta toimintalinjaa – kalastusalan kestävää kehitystä – varsinkin kun EU:n kalastuspolitiikka koskee etupäässä sellaisia alueita, jotka eivät kuulu lähentymistavoitteen soveltamisalaan. Niihin kuuluu monia sellaisia alueita, jotka kärsivät kaikkein eniten tätä alaa aika ajoin vaivaavista kriiseistä ja jotka siis edelleen tarvitsevat yhteisön tukea.
Rahoituskehystä koskeva lopullinen sopimus ei mielestämme ollut tämän politiikan alan – kalatalouspolitiikan – kannalta toivottava, mutta muotoilen asian näin: sopimus täyttää ehdottomat vähimmäisvaatimukset, jotta voimme äänestää sen puolesta. Emme voi sivuuttaa sitä, että varoja on leikattu alkuperäiseen ehdotukseen verrattuna, ja näin ollen käytössä olevia varoja on hyödynnettävä äärimmäisen tehokkaasti. Tämä kausi edellyttää kalastuksen pääosastolta erityistoimia. Lisäksi komission jäsen Borg vastaa Euroopan unionin uuden merenkulkupolitiikan toteuttamisesta.
Hyvät kollegat, kalatalousalaa koskevia asetuksia ei vieläkään ole hyväksytty, ja kehotankin neuvostoa antamaan mahdollisimman pian Euroopan kalatalousrahastoa koskevan asetuksen, jotta jäsenvaltiot voivat laatia ohjelmansa mahdollisimman nopeasti ja suunnitella rahankäyttönsä mahdollisimman tehokkaasti.
Kehotan komissiota tekemään kaikkensa kansainvälisten sopimusten aktiivisen hyödyntämisen eteen ja käyttämään varoja parhaalla mahdollisella tavalla EU:n kalatalousalan tehokkuuden ja kilpailukyvyn varmistamiseksi.
Kiitän lopuksi esittelijäämme Bögeä erinomaisesta työstä, ja mielestäni myös väliaikainen valiokunta on hoitanut tehtävänsä erittäin hyvin.
Ruth Hieronymi (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, minäkin kiitän kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan puolesta lämpimästi kaikkia asianomaisia parlamentin jäseniä, ja etenkin esittelijä Bögeä, heidän tekemästään työstä. Sillä on merkitystä elinikäistä oppimista, nuorisoa, kulttuuria ja mediaa sekä kansalaisten Eurooppaa koskevien ohjelmien kannalta.
Jos 25 jäsenvaltion poliitikkojen tekopyhiin lausuntoihin on uskominen, nämä ohjelmat kuuluvat Euroopan unionin tärkeimpään toimintakenttään, mutta kun pitäisi järjestää nuorten tarvitsema rahoitus, kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset piileskelevät ja leikkaavat tuntuvasti etenkin nuortemme tulevaisuuteen tehtäviä merkittäviä investointeja. Siksi haluan ilmaista komissiolle ja Euroopan parlamentille kulttuurivaliokunnan suuren kiitollisuuden siitä, että pelkkien puheiden sijasta ne myös toimivat ja hahmottelevat ehdotuksissaan tarkoituksenmukaisia mittasuhteita näille ohjelmille. Annan kaksi havainnollista esimerkkiä siitä, miksi puhun nuorten määrästä enkä vain rahoitukseen liittyvistä näkökohdista.
Ensimmäinen esimerkki on Erasmus-opiskelijavaihto. Molemmat toimielimet ehdottivat, että tarkoituksenmukainen vaihto-oppilaiden määrä olisi 285 000 vuodessa. Neuvostossa 25 jäsenvaltion hallitukset sitten leikkasivat tätä määrää rajusti, yli 50 prosenttia, ja vähensivät vaihto-opiskelijoiden määrän 140 000:een. Ammatillista koulutusta koskevassa Leonardo-ohjelmassa määrää vähennettiin 150 000:sta 36 000:een. Juuri tästä syystä arvostan suuresti kaikkia niitä parlamentin jäseniä, jotka auttoivat varmistamaan, että parlamentin kädenjälki ylipäätään näkyi neuvottelujen lopputuloksessa ja että elinikäistä oppimista koskevalle ohjelmalle myönnetyt 800 miljoonaa euroa ja muille ohjelmille myönnetyt 300 miljoonaa euroa toivat jonkinlaista uskottavuutta tälle alalle.
Gérard Deprez (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana haluan, jäsen Bögeä ja neuvottelijoitamme kiitettyäni, tuoda lyhyesti esiin ne varsinaiset syyt, joiden takia valiokuntamme tuki ponnekkaasti meille esiteltyä luonnosta toimielinten sopimukseksi.
Heti neuvotteluprosessin käynnistyttyä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta esitti neljä täsmällistä vaatimusta. Ensinnäkin vaadimme uuteen rahoituskehykseen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alaa koskevaa itsenäistä alaotsaketta, jossa korostetaan kyseisen alan poliittista merkitystä. Vaatimuksemme alaotsakkeesta hyväksyttiin: kyseessä on alaotsake 3 a.
Toiseksi ehdotimme tuntuvaa lisäystä niihin määrärahoihin, joilla varaudutaan terrorismin uhkaan ja järjestäytyneen rikollisuuden kehitykseen sekä vastataan ulkorajojen valvonnan ja maahanmuuttovirtojen hallinnan parantamista koskeviin vaatimuksiin. Lisämäärärahoja koskeva vaatimuksemme hyväksyttiin. Seuraavien seitsemän vuoden aikana vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseen varattuja määrärahoja voidaan lisätä 167 prosenttia – kyllä, 167 prosenttia. Tämä on ehdottomasti voimakkaimman mahdollisen kasvun ala uudessa rahoituskehyksessä.
Kolmanneksi vaadimme valtuuksia uusien virastojen rahoittamiseen muulla tavoin kuin rahoituskehyksestä, jotta toimintaohjelmiin tarkoitetut varat säilyisivät. Mikäli ymmärsin oikein III osan D kohdassa tarkoitetun menettelyn, tulevaisuudessa tarvitaan molempien budjettivallan käyttäjien suostumus uusien virastojen rahoittamiseksi ennen niiden perustamista. Rahoitus ei siis sisälly automaattisesti rahoituskehykseen. Voimme tyytyä tähän, vaikka toivoimmekin parempaa.
Lopuksi totean, että kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta ehdotti eräänlaisen kolmikantakokouksen järjestämistä parlamentin ja neuvoston kanssa ennen neuvoston ensimmäistä talousarviokäsittelyä. Ehdotuksemme tarkoituksena on yhdenmukaistaa kahden toimielimen näkemykset poliittisista painopisteistä ja varojen jakamisesta.
Tästä menettelystä ei tosin ole nimenomaisesti määrätty toimielinten sopimuksessa, vaan Euroopan parlamentti on antanut siitä yksipuolisen julistuksen nro 13. Emme saaneet läpi kaikkia vaatimuksiamme, mutta saimme kuitenkin aikaan hienoisen parannuksen. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nykyään hienoinen parannus on – kuten Raymond Devos totesi – jo jotakin; se on merkittävä edistysaskel. 
Jean-Luc Dehaene,
   . Arvoisa puhemies, vaikka parlamentti onkin jäsen Bögen ja muiden neuvottelijoiden taitojen ansiosta onnistunut tuomaan neuvoston alkuperäisiin ehdotuksiin aitoa eurooppalaista lisäarvoa ja kehittämään huomattavasti toimielinjärjestelmää, nykyinen rahoituskehys 2007–2013 ei edelleenkään ole Euroopan unionin kohtaamien haasteiden tasalla. Näin on käynyt siitä huolimatta, että parlamentti esitti Bögen mietinnössä kohtuullisen, tarkoin harkitun ja komission ehdotusta realistisemman ehdotuksen. Kansallisista näkökohdista juontuva neuvoston kitsaus ja lyhytnäköisyys ovat silti jyränneet alleen parlamentin ja komission EU:ta koskevat pyrkimykset. Äänestämme kuitenkin tämän toimielinten sopimuksen puolesta, sillä se on nykytilanteessa ainoa mahdollinen kompromissi. Rahoituskehyksen puuttuminen syöksisi unionin lähivuosina vielä nykyistäkin syvempään kriisiin. Se ei myöskään olisi reilua uusia jäsenvaltioita kohtaan, sillä niiden on tulevaisuudessa voitava jatkaa koheesiopolitiikkaansa ja osallistua täysimääräisesti yhteismarkkinoiden toimintaan. Tästä huolimatta nykyisillä resursseilla ei pystytä vastaamaan EU:n uusiin haasteisiin. Tarkistuslauseke ja joustojärjestelmä olivatkin täysin välttämättömiä, sillä ennemmin tai myöhemmin karilleajon vaara kasvaa liian suureksi. Parlamentti on otettava täysimääräisesti mukaan. Tärkein johtopäätös, jonka voimme tehdä, on kuitenkin se, että nykyinen omien varojen järjestelmä on saavuttanut kestokykynsä rajat. Tarvitaan laajamittaista uudistusta. On luovuttava jäsenvaltioiden talousarvioista saataviin lahjoituksiin perustuvasta järjestelmästä ja palattava takaisin alkuperäiseen omien varojen järjestelmään, jota sovellettiin Euroopan unionin yhdentymisen alkuvaiheessa tullioikeuksiin. Tämä on ainoa tapa varmistaa, että EU:n yleinen etu menee kapeakatseisen ja lyhytnäköisen kansallisen edun edelle. Euroopan parlamentin on otettava tässä asiassa ohjat käsiinsä ja laadittava ehdotuksia, ja jäsen Lamassouren tutkimuksista ja muistioista on hyvä aloittaa.
Ralf Walter,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, todettakoon kaikella kunnioituksella, että unionissa on sellainenkin toimielin kuin Euroopan parlamentti ja että neuvosto ei tee yksin EU:n rahoituspäätöksiä.
Mielestäni parlamentti sai neuvotteluprosessin avulla aikaan merkittäviä parannuksia yksinkertaisesti siksi, että sen työskentelyn lähtökohtana ei ollut tietty rahamäärä, jolla on vain tultava toimeen, vaan se kiinnitti sen sijaan huomiota rakenteisiin. Pidimme huolen siitä, että emme aiempaan tapaan pyrkineet kynsin ja hampain saamaan budjettikohtiin runsaasti varoja – kuten edellisen 700 miljardin euron kehyksen kanssa kävi – joista sitten todellisuudessa käytettiin yhteensä vain hieman yli 550 miljardia euroa. Menojen laatu siis ratkaisee, ja siksi halusimme välttämättä kehittää talousarviota koskevaa asetusta vähentämällä byrokratiaa ja sekavuutta. Rahavirtojen on liikuttava sujuvasti, ja on huolehdittava siitä, että ne päätyvät oikeille ihmisille. Siksi meidän oli olennaisen tärkeää varmistaa, että myös jäsenvaltiot kiinnittävät huomiota kunkin menoerän laatuun ja harkitsevat sen oikeaa kohdentamista.
Painotimme näin ollen voimakkaasti menojen laatua, ja siksi halusimme myös estää muissa kohteissa tarvittavan liikkumavaran hupenemisen yhä uusien virastojen perustamiseen tai yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan laajentamiseen. Tästä syystä meidän oli asetettava rajat. Olemmekin varmistaneet, että talousarvio laaditaan tulevaisuudessa jäsennellymmin ja että varoja voidaan todella hyödyntää.
Toiseksi olemme huolehtineet siitä, että talousarviota voidaan käyttää joustavasti uusiin kohteisiin. Kun neuvostolta ei valitettavasti liiennyt lainkaan varoja "kansalaisten Eurooppa" -ohjelmalle, jätimme liikkumavaraa, jotta kaikkea ei käytettäisi monivuotiseen ohjelmaan muiden vaihtoehtojen kustannuksella. Pilottihankkeiden ja valmistelutoimien parantamisen ja laajentamisen ohella olemme kasvattaneet parlamentin vaikutusvaltaa ja lisänneet 5 prosentin joustovaran monivuotisten ohjelmien talousarvioon. Näin haasteisiin voidaan vastata joustavammin ja täsmällisemmin.
Olemme myös saavuttaneet merkittäviä alakohtaisia tavoitteita muun muassa elinikäisessä oppimisessa, josta jokaisella on aina jotain hienoa sanottavaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siinä missä te tunnutte kuvittelevan, että elinikäistä oppimista tarvitsee enää 140 000 opiskelijaa, me olemme nostaneet heidän määränsä 210 000:een. Olemme onnistuneet tekemään lisäyksiä myös Euroopan laajuisiin verkkoihin ja Progress-ohjelmaan, jonka sosiaalista syrjäytymistä ehkäisevät toimet viestittävät Euroopalle, että emme ole pelkästään taloudellinen unioni, vaan ajattelemme ja autamme myös ongelmiensa kanssa kamppailevia ihmisiä. Saimme lisärahoitusta myös terveyteen ja kuluttajansuojaan, rajat ylittävään yhteistyöhön ja moniin muihin aloihin.
Jos minulta kysyttäisiin, olisinko halunnut saavuttaa vieläkin enemmän, vastaisin epäröimättä "kyllä". Tiedän kuitenkin, että kompromississa on aina kaksi, joskus kolmekin osapuolta, ja koska neuvottelukumppanimme ovat kovia käymään kauppaa, neuvottelimme mahdollisimman tinkimättömästi. Kaikki eivät ole tyytyväisiä lopputulokseen, ja Bögen mietinnössä esittämämme tavoitteet tulevat uudelleen käsittelyyn lähivuosina, ja nämä vaatimukset esitetään teille uudelleen, koskivatpa ne sitten maatalouspolitiikan rahoitukseen suunnattuja omia varoja tai muita aloja. Vaadimme teiltä tulevaisuudessa selvitystä siitä, miten aioitte täyttää lupauksenne – tarkoitan tällä Galileo-ohjelmaa – ja sen jälkeen te käännytte meidän puoleemme.
Totean lopuksi, ettei tämä kompromissi välttämättä ole unelmieni täyttymys, mutta tuen sitä vilpittömästi ja pyydän kollegoitani Euroopan parlamentissa hyväksymään sen. 
Anne E. Jensen,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, yksimielisyyden saavuttaminen talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta on kestänyt pitkään. Parlamentti on tehnyt perusteellista työtä arvioidessaan tarpeita ja suunnitellessaan yhteisiä poliittisia painopisteitä. Esittelijä Böge on johtanut toimintaamme asiantuntevasti yli vuoden ajan, ja hänen toimintansa on ollut esimerkillistä.
EU:n valtioiden ja hallitusten päämiehet sortuivat kuitenkin käymään sopimatonta vaihtokauppaa tuloista ja menoista iskulauseinaan muun muassa "Me emme aio maksaa", "Korkeintaan 1 prosentti" ja "Haluamme rahamme takaisin". Tänään käsittelemämme kompromissi perustuu siis todellakin myönnytyksiin. Se ei ole kovinkaan houkutteleva, eikä kukaan ole siihen täysin tyytyväinen. Se osoittaa pikemminkin, mihin kaikkeen pystyimme venymään. Korostamme kuitenkin optimistisesti, että rakennerahasto-, tutkimus- ja koulutusohjelmiin liittyvää lainsäädäntötyötä edistävä kehys on myönteinen saavutus. Lisäksi kehyksellä turvataan lisäresursseja koulutuksen, tutkimuksen ja liikenteen alan investointeihin sekä EU:n köyhien alueiden tukemiseen, kun taas maataloustukimenoja leikataan. Siksi kehotan äänestämään sopimuksen puolesta.
Olemme varmistaneet, että EU:n talousarvion hallinnoinnin byrokratiaa karsitaan. Olemme varmistaneet, että vastuu EU:n varojen hallinnoinnista kuuluu yksiselitteisesti jäsenvaltioille. Olemme varmistaneet, että Euroopan investointipankki pystyy tarjoamaan paljon varteenotettavampaa rahoitusta ja että useammilla nuorilla on mahdollisuus osallistua koulutusvaihto-ohjelmiin. Olemme myös pitäneet huolta siitä, ettei terveyteen ja kuluttajansuojaan varattuihin EU:n määrärahoihin tehty valtioiden ja hallitusten päämiesten suunnittelemia tuntuvia leikkauksia. Kehys on tästä huolimatta tiukka, jopa ahdistavan tiukka. Annan tästä esimerkin. Komissio ehdotti 20 miljardin euron investointeja rajatylittäviin liikennehankkeisiin. Parlamentti tuki komissiota, mutta rahoitusta saatiin vain 7 miljardia euroa. Miten järjestämme rahoituksen niille 30 rajatylittävälle hankkeelle, jotka on hyväksytty? Mielestäni komissio on velvollinen vastaamaan meille siihen, miten yhteiset hankkeet voidaan toteuttaa.

Helga Trüpel,
   . – Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, monista minua edeltäneistä puhujista poiketen haluan selittää, miksi tämä kompromissi on meistä huono ja miksi emme voi tukea sitä. Mielestämme tulevaa seitsenvuotista rahoituskehystä on arvioitava sillä perusteella, otetaanko talousarviossa huomioon tulevaisuus, pystymmekö sen avulla selvittämään tulevat ongelmat ja onko sen kohteena todellakin EU. Tästä syystä kritiikkini on suunnattu pääasiassa neuvostolle.
Viime vuosina meille on ollut suurta haittaa yhden prosentin ylärajaa ja nettomaksajia koskevasta keskustelusta, joka ei suinkaan ilmennä eurooppalaista henkeä ja huolta EU:n eduista vaan pikkusieluisuutta ja kapeakatseista kansallismielisyyttä. Tässä on kyse EU:n perusrakenteiden kansallismielisestä vääristelystä, joka haittaa kaikkia tulevaisuudensuunnitelmiamme. Päinvastoin kuin aiemmat puhujat, joiden mukaan vaihtoehtoja ei ollut, katsomme, että muitakin ratkaisuja olisi löytynyt. Olisimme tietenkin voineet palata vuotuiseen talousarviomenettelyyn, jolloin Euroopan parlamentilla olisi ollut 30 miljardia euroa enemmän varoja omien painopisteidensä toteuttamiseen.
Pohtikaamme, millaisen kuvan annamme. Viime vuosina parlamentti ja komissio ovat velvollisuudesta EU:ta kohtaan toimineet erittäin vastuuntuntoisesti. Mitä EU:ssa voidaan tehdä paremmin kuin yksittäisissä jäsenvaltioissa? Tähän on kiinnitettävä huomiota ja tällä tavalla saavutetaan Euroopan kansalaisten luottamus, mutta miten onkaan käynyt? Talousarvion rakenteet säilyvät ennallaan: maatalouspolitiikkaa jatketaan entiseen malliin, eikä varoja pyritä siirtämään maaseudun kehittämiseen. Maatalouden vientitukia myönnetään edelleen, mikä vahingoittaa muun muassa Afrikan markkinoiden kehitystä ja pahentaa meitä jatkuvasti vaivaavaa pakolaisongelmaa. Euroopan unionin toimintalinja on tässä mennyt vikaan, ja mielestäni on hyvin valitettavaa, ettei siinä ole tapahtunut muutosta ja että neuvosto on tällä tavoin jämähtänyt paikoilleen.
Toiseksi olen huolissani siitä, että joulukuussa pidetyn neuvoston kokouksen jälkeen kävi ilmi, että suurin osa säästöistä oli tehty osaamisyhteiskuntaan ja koulutukseen liittyvillä aloilla, mikä on täysin ristiriidassa neuvoston mahtipontisten uudistuspuheiden kanssa. Neuvosto korostaa kyllä kärkkäästi, että EU:sta on tehtävä maailman johtava talousalue vuoteen 2010 mennessä, että osaamisyhteiskuntaa on kehitettävä ja että EU:n koulutusta ja vaihto-ohjelmia on tehostettava, mutta sitten tähän tarkoitettuja määrärahoja leikataan 50 prosenttia. Euroopan parlamentti on suurin yhteisin ponnistuksin saattanut saanut aikaan pieniä parannuksia, mutta Erasmus-ohjelman piiriin kuuluu vain 210 000 opiskelijaa, vaikka tavoitteemme on vähintään 285 000. Edes tämä kompromissi ei ole minkäänlainen saavutus, vaan pikemminkin vain pisara valtameressä.
Käsittelen seuraavaksi energiapolitiikkaa, jossa EU:n on turvauduttava yhteiseen toimintalinjaan luopumalla öljystä ja investoimalla paljon enemmän uusiutuvaan energiaan saavuttaakseen uudenlaisen aseman, jolla voitetaan ihmisten luottamus. Emme ole onnistuneet toteuttamaan mitään näistä asioista ja joudumme siksi toteamaan, ettei tämä talousarvio yksinkertaisesti ole riittävän tulevaisuushakuinen. Neuvosto jarrutti sitä monilta osin, ja siksi emme voi tukea sitä.
Lopuksi totean olevani neuvotteluryhmälle ja jäsen Bögelle hyvin kiitollinen tarmokkaasta paneutumisesta asian käsittelyyn. Lähiviikkona ja -kuukausina meillä ei ole pulaa työstä. 
Esko Seppänen,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kiitän ryhmäni puolesta esittelijä Bögen toimintaa nyt käsillä olevassa asiassa. Ei ole hänen syynsä, että neuvosto veti komission ja parlamentin EU-laivan kölin alta ja aiheutti ruhjeita näiden toimielinten poliittiseen uskottavuuteen.
Suurimman virhearvion teki komissio alkuperäisellä ehdotuksellaan talouden suuntaviivoiksi. Se arvioi väärin neuvoston voimasuhteet ja loi ylimitoitettuja odotuksia. Parlamentin väliaikaisen valiokunnan mietintö tehtiin näiden odotusten pohjalta. Monien jäsenten oli vaikea tyytyä Bögen silloiseen realismiin. Kun neuvosto teki leikkauksensa komission ehdotukseen, komissio jatkoi ylisuurten odotusten luomista. Puheenjohtaja Barroso markkinoi komission kantaa täydellisten virhearviointien pohjalta. Hän on menettänyt tässä prosessissa kasvonsa, samoin kuin koko parlamentti.
Parlamentin päätös hylätä neuvoston joulukuussa 2005 tekemät päätelmät loi silloin hyvän pohjan jatkoneuvotteluille. Neuvosto kuitenkin osoitti komissiolle ja parlamentille, että EU:n rahat tulevat jäsenvaltioilta. Komissio ja parlamentti saavat käytännössä osallistua vain EU:n menoja koskevaan päätöksentekoon, rahojen uudelleenjakamiseen neuvoston sanelemissa raameissa. Ongelmien siirtäminen taloudellisten suuntaviivojen välitarkasteluun vuoden 2009 lopussa ei lisää parlamentin valtaa EU:n budjettiasioissa.
Tulopuolella ei onnistuttu poistamaan perusteetonta Ison-Britannian erityisalennusta. Menopuolella se, että neuvosto pitäytyi maksumäärärahojen yhden prosentin tasoon, vei pohjan pois sellaiselta budjetilta, jolla olisi voitu saada aikaan eurooppalaista lisäarvoa, kun yhteisön budjetti olisi ollut enemmän kuin jäsenvaltioiden maksuosuuksien summa.
Ryhmäni olisi halunnut rakentavamman budjettikehyksen vuosiksi 2007–2013. Sitä emme saaneet ja äänestämme Bögen mietinnön hyväksymistä vastaan. Emme saaneet rahoituskehykseen sitä joustavuutta, joka olisi ollut välttämätöntä hyvälle taloudenpidolle. Sen sijaan jäsenmaat ottavat budjettiin lisää rahaa EU:n militarisoimiseen. Neuvosto käytti taitavasti hyväksi tilanteen, jossa komission ja parlamentin federalistit eivät kestä uutta EU:n laajuista kriisiä. 
Wojciech Roszkowski,
   . – Arvoisa puhemies, olemme ehdottomasti saaneet uudesta rahoituskehyksestä sekä huonoja että hyviä uutisia.
Hyvä uutinen on se, että tästä asiasta käydyt neuvottelut on luotsattu ulos kymmenen kuukautta kestäneestä umpikujasta ja että Euroopan unionin monivuotinen rahoitussuunnitelma on nyt vakaalla pohjalla. On myös hyvä, että tämä perusta ylittää neuvoston ehdotuksen neljällä miljardilla eurolla. Huono uutinen on se, että nettomaksajat jarruttavat vieläkin unionin kehittämistä leikkaamalla kuluja. Meidän on edelleen syytä muistaa, että seitsenvuotisjaksolla 2007–2013 Euroopan unionin BKT:n odotetaan kasvavan noin 15 prosenttia, kun taas EU:n menot kasvavat 2 prosenttia. Hyvää tässä on se, että Lissabonin strategiaan liittyviä menoja lisätään 2,5 miljardia euroa, mutta huonoa taas se, että näiden menojen kokonaismäärä on hädin tuskin 74 miljardia euroa, kun taas maatalouspolitiikkaan ja luonnonvaroihin on osoitettu 371 miljardia euroa ja koheesiopolitiikkaan 308 miljardia euroa. Vaikuttaa hyvältä, että talousarvion toteuttamista tarkastellaan uudelleen vuoden 2009 lopulla, mutta uudelleentarkastelun ajoittaminen näin aikaiseen vaiheeseen ei ole niinkään hyvä asia, sillä siitä saattaa olla haittaa uusille jäsenvaltioille, joissa unionin varojen käyttöaste ei kenties ole vielä saavuttanut tavoitetasoa.
Uudelleentarkastelu voidaan siis tulkita yritykseksi valvoa talousarviota koskevaa kurinalaisuutta ja lisäsyyksi menojen karsimiselle. Siksi on myönteistä, että meillä on uusi rahoituskehys, mutta kielteistä on puolestaan se, että siinä osoitetaan hyvin vähän taloudellista yhteisvastuuta ja hyvin vähän halua vastata ulkoisiin haasteisiin.
Olisi koko Euroopan unionin edun mukaista, jos nettomaksajat olisivat anteliaampia. Ne korjaisivat silloin kokonaishyödyn tukea saavien jäsenvaltioiden nopeammasta talouskasvusta. Euroopan unionin kilpailukyky ei kasva, jos jatkamme vanhentuneen sosiaalisen mallin ja kalliiden työpaikkojen tukemista. Tästä asiasta ei kannata syyttää jäsenvaltioita tai laajentumista. Unionin taloudellisten ongelmien juuret ovat syvemmällä, eivätkä millään tavoin liity niihin poliittisiin ongelmiin, joita joidenkin jäsenvaltioiden hallituksiin kohdistetut epäoikeudenmukaiset ja vastuuttomat huomautukset aiheuttavat. Jos eräs viimeaikainen Mao Zedongin ihailija, joka ei nyt ole paikalla, syyttää ilman näkyvää syytä Puolan hallitusta fasistiseksi, hänen sanansa juontuvat epäilemättä kommunistiseen propagandaan, joka tuhosi moniarvoisuuden ja demokratian ja tulkitsi fasismiksi kaiken sen, mikä ei ollut stalinismia. 
Jana Bobošíková (NI ).
   – Hyvät kollegat, sopimuksessa valmistaudutaan ottamaan käyttöön globalisaatioon mukautumista tukevan eurooppalaisen rahaston nimellä tunnettu suojamekanismi ja investoimaan siihen 3,5 miljardia euroa. Vastustan tätä ehdottomasti. Olen vahvasti sitä mieltä, että toimimme populistisesti: jaamme kalaa, kun meidän pitäisi opetella itse kalastamaan. Globalisaatiorahaston tarkoituksena ei ole uusien työpaikkojen luominen aloille, jotka tarjoavat pitkäaikaisia mahdollisuuksia. Sillä on täysin toisenlaiset tavoitteet. Sillä pyritään tukemaan niitä, jotka menettävät työpaikkansa yritysten karatessa EU:n tiukoista ohjaksista. Direktiivien kumoamisen, palvelu- ja työmarkkinoiden vapauttamisen ja verojen alentamisen sijasta kosiskelemme kansalaisia lyhytnäköiseen sosiaaliseen hyötyyn perustuvilla toiveunilla. Ajatteleeko yksikään Euroopan parlamentin jäsen todella, että uusia työpaikkoja luotaisiin lisäämällä työttömyystukea? Rahaston perustaminen antaa myös täysin väärän kuvan siitä, että EU:ta voidaan suojella muulta maailmalta. Hyvät kollegat, emme pysty hallitsemaan tuulta tai sadetta, eikä meillä myöskään ole valtuuksia estää pääomaa siirtymästä sellaiseen paikkaan, jossa sillä on paremmat oltavat. Pitäkäämme tämä mielessä. 
Janusz Lewandowski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, lopullinen yksimielisyys rahoituskehyksestä 2007–2013 saavutettiin samanaikaisesti Euroopan unionin laajentumisen toisen vuosipäivän kanssa, ja niinpä tämä on eräänlainen syntymäpäivälahja. Tämä osoittaa, että 25 jäsenvaltion Euroopan unioni todella toimii. Tästä on saatu näyttöä sellaisella alalla, jolla kompromissien tekeminen on hankalaa, koska näkemyserot ovat jyrkkiä ja niitä voidaan arvioida taloudellisin perustein.
Rahoitusta ja sen periaatteita koskevat sopimukset jättävät parlamentin jäsenet epävarmoiksi siitä, riittävätkö varat Euroopan unionille asetettujen poliittisten tavoitteiden saavuttamiseen. Tämä epävarmuus hipoo jopa määrätynlaista tietoisuutta siitä, että sopimuksen nojalla joitakin rajoja on korotettava seuraavalla seitsenvuotiskaudella etenkin Euroopan unionin kansainvälisten tavoitteiden saavuttamiseksi. On kuitenkin hyvä, että joustavuutta ja talousarvion reagointivalmiutta on lisätty, että olemme laajentaneet mahdollisuutta Euroopan investointipankin lainoitukseen ja että määrätyt rahastot, kuten solidaarisuusrahasto, globalisaatiorahasto ja hätäapuvaraus, on jätetty rahoituskehyksen soveltamisalan ulkopuolelle.
Tästä kokemuksesta voimme oppia sen, että Euroopan komission, parlamentin ja neuvoston lähtökohtien ei pitäisi erota niin jyrkästi toisistaan, sillä näin valtavat erot, joiden yhteismäärä on jopa miljardeja euroja, saattavat tehdä joistakin luvuista abstrakteja käsitteitä. Näin käy varsinkin, jos menoja pyritään myöhemmin leikkaamaan siltä osin kuin talousarviota olisi pitänyt muuttaa. Maaseudun kehittämisrahasto on kuvaava esimerkki juuri tällaisesta tapauksesta.
Talousarvioon on tehtävä muutoksia, mutta sitä ei tarvitse kääntää ylösalaisin. Se ei voi olla vaihtoehto Euroopan unionin uudistamiselle. Julkiset menot eivät voi korvata niitä kauaskantoisia uudistuksia, jotka ovat EU:n kilpailukyvyn edellytys.
Kiitän kaikkia niitä, jotka osallistuivat tähän uhkarohkeaan yritykseen, joka on nyt saatettu onnistuneesti päätökseen. 
Bárbara Dührkop Dührkop (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, ryhmäni enemmistö äänestää vastuuntuntoisesti rahoituskehyksestä 2007–2013 tehdyn sopimuksen puolesta.
Haluamme, että uudet jäsenvaltiot voivat ryhtyä hyödyntämään rakenne- ja koheesiorahastoja täysimääräisesti ensi vuodesta alkaen edistääkseen kasvuaan ja todellista taloudellista lähentymistään unionin vauraimpiin alueisiin.
Sopimus ei ole kovinkaan antelias, mutta olemme varmoja siitä, että sen avulla voidaan jäsenyyden ensimmäisinä vuosina paitsi edistää kyseisten alueiden talouskehitystä myös osoittaa uusien jäsenvaltioiden kansalaisille, että yhteisvastuu kuuluu EU:n tunnuspiirteisiin.
Unioni on poliittisessa kriisissä paitsi perustuslain hylkäämisen myös niiden yhdentymisprosessia vastaan suunnattujen kampanjojen takia, jotka ovat olleet suurmenestys tietyissä maissa. Emme halua sälyttää sen päälle tämän lisäksi vielä talouskriisiä.
Mielestäni nämä ovat olennaiset syyt siihen, että äänestämme sopimuksen puolesta. Koska kuitenkin haluamme jatkaa yhä vahvemman, oikeudenmukaisemman ja yhteistyökykyisemmän EU:n rakentamista, olemme hyvin epävarmoja siitä, onko äänen antaminen sopimukselle tarkoituksenmukaista.
Emme ole täysin tyytyväisiä rahoituskehykseen. Se ei ole sellainen rahoituskehys, jonka EU tarvitsee toisen vuosituhannen alussa. Se on riittämätön ja kansallisten etujen tukahduttama. Maidemme johtajat tuntuvat unohtaneen, että Euroopan yhdentyminen hyödyttää kaikkia. Tähän mennessä kaikki ovat saavuttaneet sillä jotakin. Nettomaksajia ei ole; tämä kulunut käsite on vain huonojen tilintarkastajien keksimä harhakuvitelma.
Arvoisat neuvoston edustajat, tällä kertaa annamme suostumuksemme, mutta seuraamme tulevia tapahtumia tarkasti. Kuten mikä tahansa asiakirja osoittaa, puhumme vuoden 2009 uudelleentarkastelusta. Ellette pian ehdota unionille päteviä ratkaisuja, meidän on päätettävä niistä itse. 
Kyösti Virrankoski (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää esittelijä Bögeä erittäin hyvästä työskentelystä rahoituskehysten aikaansaamiseksi. Hän teki työn vaikeissa olosuhteissa, mutta nautti parlamentin jakamatonta luottamusta koko ajan.
Rahoituskehys on matala, maksujen osuus on ainoastaan yksi prosentti bruttokansantulosta, ja se näkyy kehysten sisällössä. On valitettavaa, että Ison-Britannian viiden ja puolen miljardin euron vuosittaisen jäsenmaksun palautukseen ei pystytty puuttumaan. Mielestäni meidän jokaisen tulee kantaa vastuumme EU:n rahoituksesta.
Rahoituskehysten painopiste oli aluksi kilpailukyvyn parantamisessa. Komissio esitti kunnianhimoisen tavoitteen parantaa Euroopan unionin teollisuuden ja yritystoiminnan kilpailukykyä edistämällä tutkimusta ja kehitystä ja vahvistamalla koulutusjärjestelmiä. Näihin tarkoitetut varat oli tarkoitus kolminkertaistaa seitsemän vuoden aikana. Tarkoitus oli parantaa nimenomaan työllisyyttä. Neuvosto kuitenkin leikkasi näitä varoja 40 prosenttia, joten tämä kunnianhimoinen tavoite jäi saavuttamatta, mikä oli suurin epäonnistuminen näissä rahoituskehysneuvotteluissa.
Hyvää lopputuloksessa on se, että rakennerahoituksessa päästiin eteenpäin. Uudet jäsenmaat tulevat saamaan nettona vuosittain noin 24 miljardia euroa vanhoilta jäsenmailta jälleenrakentamisensa tueksi. Tällä tavalla Eurooppa voidaan palauttaa yhtenäiseksi ja vahvaksi.
Nyt on hyödynnettävä nopeasti se aika, mikä on käytettävissä rahoitusohjelmien vahvistamiseksi. Muussa tapauksessa maksamattomat sitoumukset kasvavat sietämättömiksi ensimmäisinä vuosina. 
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustellessamme eilen siitä, miten voisimme päästä yli perustuslakia koskevasta kriisistä ja luottamuspulasta, komission puheenjohtaja ja jotkut parlamentin jäsenet olivat sitä mieltä, että meidän on keskityttävä uudistamaan pikemminkin taustatekijöitä kuin varsinaista tekstiä. Meidän on yritettävä selvitä tästä luottamuspulasta sellaisilla toimilla, tuloksilla ja uudistuksilla, jotka palauttavat kansalaisten luottamuksen. Joskus käy niin, että joudumme katsomaan totuutta silmiin pikemmin kuin arvaammekaan.
Tänään meidän on käsiteltävä Euroopan unionin toiminnan taustatekijöitä ja sen käytettävissä olevia vaihtoehtoja, ja kysynkin, miten aiotte tällä talousarviolla vastata ihmisten odotuksiin. On jokseenkin karmaisevaa, kun neuvoston puheenjohtaja puhuu oikeudenmukaisesta ja tasapainoisesta talousarviosta. Parlamentti on kuullut asiantuntijakomiteoiden näkemyksiä aiheesta; niiden mukaan kehitysapu on luvattoman surkeaa, koulutus-, nuoriso- ja tutkimusohjelmat eivät täytä minkäänlaisia normeja, ulkomaisten turvallisuusoperaatioiden tietoliikenteessä on puutteita ja maaseudun kehittämisessä on tapahtunut kohtalokas käänne.
Tällaisissa olosuhteissa ehdotatte aivan vakavissanne Euroopan kansalaisten luottamuksen palauttamista. EU on neuvotellut 25 jäsenvaltion kanssa, joiden julkisten menojen osuus BKT:sta on 45–50 prosenttia ja jotka luovutettuaan tehtävistään yli 30–40 prosenttia EU:lle antavat sille vastineeksi 1 prosentin rahoistaan. Tämä on varma tapa pettää kansalaisten odotukset; kriisi syvenee kuin luonnostaan. Tekstiä ja taustatekijöitä ei voida jättää ennalleen. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Rahoituskehyksestä 2007–2013 saavutettu yhteisymmärrys ja siihen sisältyvä toimielinten sopimus ovat huonoja. Kehyksessä on taloudellisia puutteita, eivätkä sen painopisteet ja välineet ole laajentuneen unionin haasteiden tasalla.
Sopimuksella ei onnistuta vastaamaan yhteenkuuluvuuden aiheuttamiin lisävaatimuksiin eikä asettamaan etusijalle lisääntyneen epätasapainon, eriarvoisuuden, työttömyyden ja köyhyyden torjumista EU:ssa. Sopimus on taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja koheesiomaiden kannalta sikäli huono, että se vähentää yhteisön talousarvion osuutta uudelleenjaossa. Rakennerahastoja on supistettu 28 miljoonaa euroa komission ehdotukseen verrattuna, ja kun niiden osuus nykyisessä rahoituskehyksessä on 0,41 prosenttia suhteessa yhteisön BKTL:on, sitä on tulevassa rahoituskehyksessä laskettu 0,37 prosenttiin siitä huolimatta, että EU:n jäsenvaltioiden määrä nousee 27:ään. Sopimus jää 100 miljardia euroa alle parlamentin alkuperäisen ehdotuksen. Parlamentti myös suostui alentamaan neuvottelemansa tasan 12 miljardin euron kompromissin vain 4 miljoonaan euroon. Tästä syystä painopisteet ovat epäasianmukaiset ja joudumme kärsimään muihin budjettikohtiin tehtävistä leikkauksista.
Sopimus on huono myös Portugalin kaltaisille maille. Nykyisen rahoituskehyksen yhteydessä Portugalilta on leikattu päivää kohti yli 1 miljoonaa euroa ja 15 prosenttia yhteisön tuesta, puhumattakaan niistä epäoikeudenmukaisista leikkauksista, jotka kohdistuvat niin kutsutusta tilastovaikutuksesta kärsivään Algarven alueeseen. Tilanteen taustalla ovat myös koveneva kilpailu sekä vakava kriisitilanne, joka johtuu muun muassa tiukasta raha- ja finanssipolitiikasta. Tämä puolestaan on lisännyt työttömyyttä ja loitontanut maata EU:sta vuodesta 2000 lähtien. Näin ollen meillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin hylätä tämä sopimus. 
Witold Tomczak (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, voiko unioni olla kilpailukykyinen, kun se laatii itseään heikentäviä asetuksia? Tällaisia asetuksia laaditaan melkein kaikilla aloilla. Niiden takia uusien jäsenvaltioiden on mahdotonta päästä tasoihin rikkaampien jäsenvaltioiden kanssa. Sen sijaan, että kehitettäisiin perustamissopimusten mukaista vahvaa Euroopan unionia, tehdään sen kahtiajakautumista edistäviä päätöksiä: enemmän rikkaille ja vähemmän köyhille. Kehotan teitä tarkastelemaan huolellisesti edellisen laajentumisen jälkeisiä talousarviolukuja ja kiinnittämään huomiota niiden epäsuhtaisuuteen sekä siihen, miten niillä heikennetään uusien jäsenvaltioiden asemaa.
Tämä epäsuhta on terveen järjen vastainen ja vahingoittaa myös unionin vanhojen jäsenvaltioiden etuja, kuten Centre for European Reform -keskuksen uusimmassa raportissa todetaan. Sen mukaan vanhat jäsenvaltiot hyötyisivät enemmän uusien jäsenvaltioiden tuen lisäämisestä. Tämä piristäisi taloutta ja markkinoita, ja laajemmat markkinat tuovat suurempia etuja. Kapeakatseinen käsitys vanhan unionin eduista uhkaa koko Euroopan unionin yhteenkuuluvuutta. EU:n tulevaisuutta ei pystytä parantamaan jatkamalla tätä toimintalinjaa. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, keskustelemme talousarviomenettelyä ja rahoituskehystä 2007–2013 koskevista jäsen Bögen ja jäsen Sousa Pinton mietinnöistä, ja puheenvuorossani kiinnitän huomiota seuraaviin seikkoihin.
Ensinnäkin totean, että rahoituskehyksen 2007–2013 hyväksymisen synnyttämästä tyytyväisyydestä huolimatta on syytä korostaa, että maksujen kokonaismäärän asettaminen 1 prosenttiin Euroopan unionin BKT:sta riittää täyttämään vain unionin kehittyneimpien maiden odotukset, eikä sillä selviydytä EU:n 21. vuosisadan haasteista. On hyvin vaikeaa ellei jopa mahdotonta toteuttaa unionin laajentumista, lisätä kasvua ja syventää yhdentymistä vähäisemmillä taloudellisilla resursseilla, kuin meillä on tähän saakka ollut käytössämme.
Toiseksi haluan uusiin jäsenvaltioihin kuuluvan Puolan edustajana ilmaista huoleni siitä, että rahoituskehyksessä 2007–2013 päätettyjä varoja pyritään yhä jakamaan siten, että vanhoille jäsenvaltioille taattaisiin mahdollisimman runsas ja pitkäkestoinen rahoitusvirta.
Kolmanneksi olen vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin tuleva laajentuminen sekä erityisesti Romanian ja Bulgarian jäsenyys, jotka edellyttävät vuosittain vähintään 12 miljardin euron lisävaroja, eivät kiristä aluepolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta niissä kymmenessä valtiossa, jotka liittyivät Euroopan unioniin vuonna 2004.
Lopuksi toivon, että sillä työllä, jota on tehty rahoituskehyksessä päätettyjen varojen käyttöä edistävien asetusten parissa, pystytään varmistamaan tehokkaasti, ettei vuosi 2007 mene täysin hukkaan varsinkaan aluekehityspolitiikan osalta. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Grasser, mielekkäitä rahoitussopimuksia ei pystytä tekemään ilman avoimuutta, ja tästä syystä haluan lukea tämän teille ääneen: "Meidän on kuunneltava, kun jotkut kansalaisemme valittavat EU:n rahoituksen väärinkäytöstä tai voimavarojen tuhlaamisesta joihinkin ohjelmiin. Nämä ongelmat voidaan ratkaista riippumattoman tarkastelun avulla. Meidän on kuunneltava, kun jotkut vaativat Euroopan unionin päätöksenteon avoimuuden lisäämistä… tai rahoituspäätösten julkistamista, jotta kansalaiset tietävät todelliset edunsaajat. Miksi näin ei voitaisi tehdä? On aivan oikein, että tällainen tieto julkaistaan. Kyse on Euroopan unionin veronmaksajien rahoista."
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Grasser, olen varma, että voitte olla tästä yhtä mieltä. Tässähän siteerattiin joka tapauksessa Itävallan liittokansleria ja neuvoston puheenjohtajaa Wolfgang Schüsseliä, joka lausui nämä sanat 18. tammikuuta Euroopan parlamentissa juuri sillä paikalla, missä te nyt seisotte. Miten valtiovarainministeriön tietojen julkistaminen sitten on edistynyt? Yksitoista EU:n jäsenvaltiota on jo hyväksynyt menettelyn. Sen sijaan Itävalta ei ole tehnyt sitä edes teidän puheenjohtajakaudellanne, vaikka neuvoston puheenjohtaja antoi sitovan lupauksen siitä, että saisimme tietää, kuinka paljon EU:n varoja on joutunut suurten maataloustuottajien ja itävaltalaisten tv-toimittajien sekä maanviljelijöitä Itävallan kansanpuolueessa edustavan jäsen Schierhuberin lähipiirin taskuihin.
Ryhtykää jo vihdoinkin toimeen. Älkää välittäkö niistä, jotka kuiskivat valheita korvaanne älkääkä antako periksi petolliselle vallanhimolle. Älkää uskoko Itävallan yleisradioyhtiön päätoimittajaa. Älkää tehkö hänestä merkittävämpää kuin hän on nimittämällä häntä sen yleisneuvoston pääsihteeriksi, ja julkistakaa kaikki tiedot kerralla! 
Salvador Garriga Polledo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti luotti täysin siihen, että jäsen Böge neuvottelee Euroopan unionille kohtuullisen rahoituskehyspaketin.
Talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta tehdyllä toimielinten sopimuksella, josta tänään äänestetään, saavutetaan huomattavia parannuksia talousarviota koskevan kurinalaisuuden ja parlamentin budjettioikeuksien alalla. Kyse onkin siitä, korvaavatko nämä parannukset varojen määrään liittyvät huomattavat puutteet.
Kesäkuun 2004 päätöslauselmassa esitetty Euroopan parlamentin neuvottelukanta oli viimeinen kompromissi, jonka poliittiset ryhmät pystyivät varauksetta kelpuuttamaan, ja siksi se hyväksyttiin yksimielisesti. Sen jälkeen olemme saaneet neuvostolta pelkkiä huonoja uutisia: neuvottelut sujuivat huonosti, Luxemburgin puheenjohtajakauden neuvottelut epäonnistuivat ja Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella käytyjen toisten neuvottelujen lopputuloksena oli kaikkien mielestä puutteellinen sopimus.
Tältä pohjalta Euroopan parlamentti ja esittelijämme aloittivat mahdottoman taistelun rahoituksen määrän nostamiseksi kohtuulliselle tasolle, jotta unionissa ja sen ohjelmissa säilyisi myönteinen vire. Tämä ei ollut mahdollista, ja toimielinten välisten neuvottelujen viimeinen kierros johti lähes samanlaiseen lopputulokseen kuin mihin Eurooppa-neuvosto oli päätynyt: 1 prosenttiin talousarviosta. Myös kuuden jäsenvaltion kirjeessä esitettiin alun perin tämä vaatimus, jolla olisi haitallinen vaikutus yhteenkuuluvuuteen ja maaseudun kehittämiseen.
Yllättävää kyllä, tästä leikkauksesta kaikkein eniten kärsivien hallitusten päämiehet, ja varsinkaan oman hallitukseni päämies, eivät tehneet paljoakaan estääkseen neuvottelujen epäonnistumisen. Lopullinen päätöksenteko kuuluu parlamenttiryhmille ja kansallisille valtuuskunnille, jotka tekevät joka tapauksessa omasta mielestään unionin tulevaisuuden kannalta myönteisimmät johtopäätökset.
Ryhmäni enemmistö aikoo äänestää tämän rahoituskehyksen puolesta. Lopuksi toistan sen, mitä kaikki sanovat esittelijästämme Bögestä: jos meidän pitäisi jälleen nimittää esittelijä neuvotteluihin, nimittäisimme jäsen Bögen yhä uudelleen. Ilman häntä sopimus olisi ollut paljon huonompi. 
Richard Corbett (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, perustamissopimuksessa määrätään ainoastaan vuotuisesta talousarviomenettelystä, ei rahoituskehyksestä. Siitä huolimatta on varsin järkevää, että budjettivallan käyttäjät sopivat monivuotisesta kehyksestä, joka mahdollistaa järkevämmän ja kauaskantoisemman etukäteissuunnittelun.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan näkökulmasta kritisoin vain yhtä asiaa tässä sopimuksessa: se on liian yksityiskohtainen ja jaettu niin moniin kohtiin, että vuotuinen talousarviomenettely menettää suuren osan joustavuudestaan. Tästä huolimatta sopimuksen yleissisältö on hyvä. 
Monet kollegat ovat huomauttaneet, että myönnetyt määrät ovat pienempiä kuin komissio alun perin ehdotti. Tämä on tietenkin totta. Samalla EU:n rahoitusosuus kuitenkin kasvaa nykyisestään useimmissa menoerissä. Lisäykset ovat toisinaan huomattavia, kuten tutkimuksen ja kehityksen alalla, mikä on suotavaa. Maatalousmenot ovat ainoa ala, jossa rahoitusta vähennetään noin 7 prosenttia koko kauden aikana. Vähennys ei ehkä vaikuta suurelta, mutta kymmenen uuden jäsenvaltion lisäksi myös Romanian ja Bulgarian on mukauduttava tähän ylärajaan. Tämä merkitsisi huomattavasti niukempaa rahoitusta EU:n 15 vanhalle jäsenvaltiolle. Mielestäni YMP:n uudistusta on tässä suhteessa usein väheksytty keskustelussa. Varojen siirtäminen maataloudesta muihin menoeriin on tervetullutta. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ).
   – Jäsenvaltioiden hallitukset voivat kannustaa yksityistä aloitteentekoa luomalla laadukasta talouskasvua edistävät olosuhteet. Meidän on kysyttävä itseltämme, edistetäänkö uudella toimielinten sopimuksella tämän tavoitteen saavuttamista. Pystymme tuskin vastaamaan tähän kysymykseen, sillä alun perin yhteisymmärrykseen päästiin jäsenvaltioiden keskusteluissa illallispöydässä niiden päättäessä rahoitettavista ohjelmista. Myöhemmin Euroopan parlamentti liittyi illallispöytään ja yritti mukauttaa sopimusta sosiaalisissa ohjelmissa määriteltyihin painopisteisiin.
Voimmeko edes arvioida tällä tavoin tehdyn sopimuksen taloudellisia vaikutuksia? Mielestäni emme voi. Siksi katson, että tällaisten hankkeiden suunnittelussa käytettäviä menettelyjä on säänneltävä paljon tiukemmin ja selkeämmin. Ensinnäkin on määriteltävä selkeästi jäsenvaltioiden vastuu yleisestä talousarviosta, toisin sanoen uudistettava omien varojen järjestelmä.
Komission on tuotava selkeästi esiin, että se tukee tätä ehdotusta ja kerrottava ehdotuksistaan ja toimistaan, sillä nykyisellään tähän asiaan liittyy paljon epävarmuutta. Toinen tärkeä tehtävä on määritellä ne konkreettiset perusteet, joiden nojalla kullekin ohjelmalle myönnetään varoja. Nykyiset perusteet ovat hyvin yleisluonteiset ja toisinaan päällekkäiset, ja on täysin epäselvää, onko näistä ilmeisen huomattavista varoista todellista hyötyä Euroopan kansalaisille.
Kolmanneksi on ehdottomasti määriteltävä kuhunkin ohjelmaan liittyvät vastuukysymykset – jäsenvaltioiden vastuu Euroopan unionin talousarviosta, kansalaisten vastuu varojenkäytöstä ja komission vastuu kyseisen järjestelmän tehokkaasta, selkeästä ja avoimesta toiminnasta. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, sanotaan, että huono kompromissi tekee toiset hyvin tyytyväisiksi ja toiset surullisiksi, kun taas hyvä kompromissi jättää jokaisen melko tyytymättömäksi. Ainakin omasta ryhmästäni vaikuttaa siltä, että kyseisen määritelmän mukaan tämä on erinomainen kompromissi.
Ryhmäni kuitenkin ihmettelee, ratkaistaanko tällä toimielinten sopimuksella ne suuret kysymykset, joita EU:lla on nyt edessään. Meidän mielestämme ei ratkaista. Näytämme entistäkin selvemmin jäävän vähemmistöön, mutta äänestämme tätä sopimusta vastaan sillä perusteella, että voisimme tehdä paljon enemmän kansalaisten hyväksi.
Toimielinten sopimuksen takia jäämme vatvomaan loputtomiin nettomaksajien ja nettosaajien, vanhan EU:n ja uuden EU:n sekä neuvoston ja parlamentin välisiä erimielisyyksiä, vaikka EU tarvitsee nyt yhteishenkeä, ettei se kaatuisi kokonaan.
Meiltä ei puutu ideoita. Jäsen Sapirin mietinnössä oli monia varteenotettavia ajatuksia. Ne on sysätty syrjään, jotta voisimme jatkaa samaa rataa, vaikka EU ansaitsee paljon parempaa. Näistä syistä ryhmäni äänestää sopimusta vastaan. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän aluksi jäsen Bögeä hänen erinomaisesta toiminnastaan. Tästä huolimatta ryhmämme on mahdotonta hyväksyä toimielinten saavuttamaa yhteisymmärrystä vuosien 2007–2013 rahoituskehyspaketista.
Euroopan parlamentin ja neuvoston tekemän kompromissin seurauksena rahoituskehykseen 2007–2013 varattu talousarvio on varsin puutteellinen sekä määrärahojen että painopisteiden osalta.
Olemme tietenkin tyytyväisiä yhteen sopimuksen peruslähtökohdista, jolla tarkoitan Euroopan parlamentin mahdollisuutta ottaa kantaa komission toteuttaman talousarvion uudelleentarkasteluun, johon parlamentti osallistuu täysimääräisesti. Tästä huolimatta olemme sopimuksesta pohjimmiltaan eri mieltä. Etenkin sen taloudelliset resurssit ovat varsin riittämättömät. Edellinen laajentuminen esimerkiksi kasvatti Euroopan unionin BKT:ta ja siten sen tuloja 5 prosenttia. Samanaikaisesti EU:n väkiluku kuitenkin kasvoi 30 prosenttia. Näin ollen menot kasvavat enemmän kuin tulot, varsinkin jos otetaan huomioon, että useimpien uusien jäsenvaltioiden asukaskohtaiset tulot ovat paljon alhaisemmat kuin muiden jäsenvaltioiden. Tästä huolimatta talousarviovarojen absoluuttinen määrä ei eroa paljoakaan nykyisestä.
Sopimuksen painopisteet eivät myöskään ole laajentuneen Euroopan unionin taloudellisten ja sosiaalisten tavoitteiden ja ympäristövaatimusten tasalla, eikä siinä oteta huomioon nykyisen laajentumisen asettamia koheesiovaatimuksia. Sopimus on pikemminkin poliittinen ja taloudellinen tulkinta perustuslakisopimuksen tavoitteista, ja siinä painotetaan liiaksi turvallisuutta, puolustusta, Euroopan unionin militarisointia ja ulkoisia toimia, mutta lisätään vain niukasti yhteenkuuluvuuteen osoitettuja varoja tai aluekehitysrahastovaroja. 
Jeffrey Titford (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, talousarviota koskeva kurinalaisuus ja moitteeton varainhoito ovat varsin vastenmielisiä sanoja Euroopan parlamentissa. Itse asiassa niiden välille syntyy merkitysristiriita silloin, kun ne yhdistetään johonkin sellaiseen, mikä liittyy EU:n julkiseen talouteen.
Tämän sopimuksen tarkoituksena on pitää koko EU:n luhistuva rakennus pystyssä. Siinä käytetään paljon mahtipontisia sanoja, jotka antavat vaikutelman asiantuntevasta, hyvin organisoidusta ja kirjanpitonsa moitteettomasti hoitavasta EU:sta. Kaikkea sitä kuuleekin! Sanat eivät merkitse mitään. Kun EU on 11 vuoden ajan epäonnistunut surkeasti tarkastuskelpoisten tilien laatimisessa, miten ihmeessä perustelemme sopimusta, jossa saman menon annetaan jatkua?
Siksi äänestän kollegoideni kanssa periaatesyistä tätä sopimusta vastaan, mutta mehän emme usko myöskään Euroopan unioniin. Se on moraalisesti rappeutunut, toimielinrakenteeltaan kieroutunut ja vaarallisen epädemokraattinen järjestelmä, nykyajan dinosaurus. Se on vakava uhka turvallisuudelle, vapaudelle ja ennen kaikkea Euroopan taloudelliselle tulevaisuudelle. 
Sergej Kozlík (NI ).
   – Talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta saavutettu yhteisymmärrys sekä sopimus rahoituskehyksestä 2007–2013 ovat selviä edistysaskeleita. Kuitenkin sekä ristiriitaisuudet että ne tilapäistoimet, joilla päätetään EU:n vuotuisesta talousarviosta ja rahoituskehyksestä, ovat edelleen ratkaisematta. Meidän on jatkossakin etsittävä kärsivällisesti säännöllisiä yhteydenpitokeinoja ainakin neuvoston ja parlamentin välille. Toisin sanoen meidän on jatkuvasti tehostettava Euroopan parlamentin jäsenten sekä kansallisten kansanedustuslaitosten ja hallitusten välistä viestintää.
EU:n yksittäisten rakenteiden uudistaminen on kuitenkin paljon monimutkaisempaa ja tärkeämpää, kun on kyse rahoitettavista budjettikohdista. Riittää kun mainitsee, EU:n suurimman edunsaajan maatalouden tehostamisen tarpeen, joka on yleisesti tiedossa, tai rakennerahastotukien leikkaukset. Rakennerahasto-ohjelmien vaikutus on usein kyseenalainen, ja niiden rahoitusta on hankala valvoa. Niihin liittyy myös yleisesti korruptiota ja suosimista.
Yksi ratkaisu saattaisi olla se, että alettaisiin vähitellen tukea Euroopan laajuisten verkkojen rakentamista ja myöntää siihen lisävaroja. Tämä loisi edellytykset EU:n kansainvälisen kilpailukyvyn parantamiselle, ja Euroopan parlamentti lisäisi epäilemättä poliittista painoarvoaan turvatessaan tämänkaltaiset kansalliset toimet. 
Ville Itälä (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Bögeä erinomaisesta työstä myös omalta osaltani. On osuvasti sanottu, että kukaan meistä ei olisi pystynyt hoitamaan tätä asiaa paremmin äärimmäisen vaikeissa neuvotteluissa.
Hän sai tehtyä parannuksia alkuperäiseen ehdotukseen erityisesti kahdessa asiassa. Ensimmäinen niistä on joustoväline. Se on tärkeä väline, sillä reagointi humanitaarisissa tilanteissa on juuri sitä, mitä kansalaiset EU:lta odottavat. Toinen tärkeä asia on rahoituskehyksen tarkistuslauseke, joka on ehdottoman välttämätön väline parlamentin toimivallan kannalta.
Minun on ilmaistava pettymykseni neuvoston alkuperäiseen sopimukseen ja erityisesti joulurahoihin. Ne eivät tuo EU:lle minkäänlaista lisäarvoa, ja painopisteen olisikin pitänyt olla koulutuksessa ja innovaatiossa. Galileo- ja Erasmus-ohjelmat olisivat ansainneet parempaa kohtelua ja lisärahoitusta.
On kuitenkin tärkeää, että on päästy yhteisymmärrykseen ja kansalaisille voidaan näyttää, että uudessa kahdenkymmenenviiden maan EU:ssa pystytään vaikeissakin olosuhteissa tekemään ratkaisuja. Tämän vuoksi on äärimmäisen tärkeää, että äänestämme kaikki Bögen mietinnön puolesta. Vielä kerran kiitos esittelijä Bögelle erinomaisesta työstä. 
Szabolcs Fazakas (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, aluksi kiitän omasta puolestani – ja varmasti myös kaikkia uusia jäsenvaltioita edustavien Euroopan parlamentin jäsenten puolesta – Euroopan parlamentin neuvotteluvaltuuskuntaa ja etenkin esittelijä Bögeä, puheenjohtaja Janusz Lewandowskia ja kollegoitamme Walteria ja Mulderia. Heidän nimensä on syytä mainita, koska he onnistuivat saavuttamaan kompromissin rahoituskehyksestä 2007–2013 rankan työn, korkean asiantuntemuksen, kärsivällisyyden, kansainvälisen kokemuksen sekä todellisen diplomatiantajunsa ansiosta.
Puolitoista vuotta sitten mekin liityimme suurella innolla Euroopan parlamentin aloittamaan valmistelutyöhön, sillä meille oli selvää, etteivät koko EU:n tulevaisuutta määritä ainoastaan poliittiset tekijät vaan myös käytännön näkökohdat, joiden avulla uudet jäsenvaltiot kurovat kiinni muiden etumatkan.
Uusina täysivaltaisina Euroopan kansalaisina ymmärsimme, että rahoituskehyksen 2007–2013 on edistettävä kansainvälisesti kilpailukykyisempää EU:ta. Toinen meidän kannaltamme ratkaiseva tekijä oli se, että vuonna 2006 päättyvän siirtymäkauden jälkeen tarvitsemme helposti arvioitavat ja hahmoteltavat rakenteita ja yhteenkuuluvuutta edistävät puitteet, joiden avulla pystymme nopeasti ja menestyksekkäästi saamaan muut kiinni.
Olemme samaa mieltä kuin kollegamme, joiden mukaan nykyinen ratkaisu ei ole paras mahdollinen, Katsomme kuitenkin, että jopa tämä ratkaisu on hyvä perusta EU:n kokonaisvaltaiselle kehittämiselle ja erityisesti uusien jäsenvaltioiden yhteenkuuluvuudelle. 
Jean Marie Beaupuy (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän vuorostani ensin jäsen Bögeä ja kaikkia kollegoitamme – jäsen Mulderia ja muita – heidän panoksestaan. Juuri kun keskustelunaiheenamme on EU:n toimielimissä vallitseva luottamuspula, heidän panoksensa on osoittanut sen, miten perusteellisesti toimielimet ja etenkin Euroopan parlamentti – sehän on itsestään selvä asia – ovat hoitaneet tehtävänsä.
Toimielimet hoitivat tehtävänsä kunnolla, sillä sen lisäksi, että neuvottelimme esimerkillisesti, turvaamme toimielinten sopimuksella kansalaisille konkreettiset keinot, joita he tarvitsevat hyödyntääkseen kokonaisvaltaisesti EU:ta ja sen toimivaltaa kehittämisen ja yhteisvastuun alalla. Aluekehitysvaliokunnan jäsenenä korostan yhtä seikkaa. Aiempina vuosina olemme saaneet huomata ja huomaamme yhä kuinka paljon rakennerahastoilla on kehitetty sellaisia maita kuin Irlanti, Espanja ja Portugali, ja kuinka paljon kyseisillä rahastoilla on muutettu ihmisten arkielämää alueilla, jotka olivat aiemmin muista jäljessä mutta lähestyvät nykyään EU:n alueiden keskiarvoa.
Vuosien 2007–2013 rakennerahastovaroilla pääsemme samaan tavoitteeseen sikäli, että erityisesti uudet jäsenvaltiot voivat hyödyntää niiden käyttöön annettuja varoja. Silti tiedämme, että viivästyksiä tulee n+2- ja n+3-säännöstä huolimatta. Näin ollen vaadin neuvostoa yhdessä aluekehitysvaliokunnan ja Euroopan komission kanssa ilmoittamaan heti, että käyttämättä jääviä rakennerahastovaroja ei jaeta uudelleen jäsenvaltioissa, vaan ne kohdennetaan uudelleen lähivuosina tehtävän sopimuksen mukaisesti. Sopimuksen ansiosta rahastoja käytetään tätä alaa koskevan aktiivisen politiikkamme tavoitteiden saavuttamiseen. 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on nyt tekemässä ministerineuvoston kanssa kompromissin järjettömästä talousarviosta seuraaviksi seitsemäksi vuodeksi. Yli kolmannes EU:n varoista käytetään virallisesti maatalouteen, mutta se ei päädy maanviljelijöille. Tanskalaisten viljelijöiden kokonaisnettotulo maataloutta varten on vain neljäsosa suorasta tuesta. Tämä on järjetöntä. Viljelijöiden kokonaisnettotulot voisivat olla neljä kertaa suuremmat, jos lukuisat menettelyt ohitettaisiin ja raha annettaisiin suoraan viljelijöille.
Toinen kolmasosa varoista käytetään virallisesti aluekehitykseen ja rakennerahastoihin. Todellisuudessa syrjäisten alueiden köyhät ihmiset ovat EU:n talousarvion suoria nettomaksajia. Latviassa Riika saa 80 prosenttia EU:n tuesta. Maaseudulla elävät köyhät ihmiset maksavat päivittäistavaroiden hinnassa runsaan maksuosuuden EU:lle, mutta EU ei palauta rahoja maksajille. EU on kuin Robin Hoodin vastakohta: ottaa köyhiltä ja antaa rikkaille.
Sen sijaan uudet jäsenvaltiot on vapautettava maksuosuuksista. Rakennerahastotuki on kohdennettava köyhimpien valtioiden köyhimmille alueille, ja maataloustuelle on määrättävä yläraja, niin ettei kukaan voi saada enempää kuin esimerkiksi 30 000 euroa. Talousarviota on alettava uudistaa nyt äänestämällä rahoituksesta tehtyä kompromissia vastaan. 
Philip Claeys (NI ).
   – Arvoisa puhemies, parlamentti on selvinnyt voimainkoetuksesta neuvoston kanssa ja onnistunut pelastamaan 4 miljardia euroa vuosiksi 2007–2013 varatusta 864 miljardin euron kokonaisrahoituksesta. Neuvosto on myös käytännössä lisännyt parlamentin toimivaltaa antamalla sille mahdollisuuden talousarvion rakenteen arviointiin vuosina 2008–2009. EU:n tulevaisuutta koskeva harkinta-aika on edelleen käynnissä. Harkinta-aika voi antaa mahdollisuuden kyseenalaistaa joitakin asioita, mikä on itse asiassa välttämätöntä.
Vaikuttaa siltä, että olemme esimerkiksi siirtymässä kohti energia- ja liikenneverona perittävää eurooppalaista veroa. Eurooppalaisten veronmaksajien yleisen edun nimissä meidän on vastustettava tätä uutta veroa, ja totta puhuen kaikkia uusia veroja. Tarkastelipa uutta veroa miltä kannalta hyvänsä, se lisää useimmissa jäsenvaltioissa jo valmiiksi liian raskasta verotaakkaa.
Alain Lamassoure (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyväksymme tämän sopimuksen. Se ei johdu siitä, että sopimus olisi hyvä eikä siitä, että se olisi vähiten huono vaihtoehto vaan siitä, että se on ainoa mahdollisuus, sillä nykyään EU:n talousarvio rahoitetaan 90-prosenttisesti jäsenvaltioiden talousarvioista. Tosiasiassa puolet jäsenvaltioista on pahasti alijäämäisiä, eikä toinen puoli käsitä, miksi niiden pitäisi joutua maksumiehiksi huonosti johdettujen jäsenvaltioiden puolesta.
Siksi on tullut aika uudistaa EU:n talousarviota ylläpitävien varojen järjestelmää. Euroopan parlamentti on jo lähes vuoden ajan laatinut konkreettisia ehdotuksia jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten avustuksella.
Viime viikolla pidetyssä parlamenttien välisessä konferenssissa oli mahdollista käydä rohkaiseva alustuskeskustelu uudistuksen määrittämisestä, aikataulusta ja laajuudesta. Määritelmästä ollaan käytännössä yksimielisiä. Nykyistä järjestelmää pidetään kaikkialla EU:lle haitallisena, epäoikeudenmukaisena ja eurooppalaisille täysin käsittämättömänä.
Aikataulusta vallitsee yksimielisyys sikäli, että vuosien 2008–2009 tapaamista on hyödynnettävä, jotta päästään poliittiseen yhteisymmärrykseen uudistuksen käytännön järjestelyistä. Uudistuksen laajuudesta ollaan edelleen hyvin montaa mieltä. Masokistit, jotka kärsivät järjestelmästä, haluavatkin kärsiä siitä. Maltilliset haluavat säilyttää nykyisen järjestelmän periaatteet. On myös niitä kunnianhimoisia, jotka ovat halukkaampia perinpohjaisempiin muutoksiin. Kaksi yhteistä suositusta on kuitenkin annettu: yhtäältä ei pidä kyseenalaistaa jäsenvaltioiden verotuksellista itsemääräämisoikeutta ja toisaalta veronmaksajia on suojeltava uusilta veronkorotuksilta – itsemääräämisoikeuden ja kustannusneutraaliuden periaate.
Jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten budjettivaliokuntien kanssa on määrä pitää uusi kokous 21. kesäkuuta. Tavoitteenamme on onnistua lähentämään näkökantoja ainakin sen verran, että komissio voi saada virikkeitä sille vuonna 2008 esitettävistä ehdotuksista. 
Jo Leinen (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, jäsen Lamassouren tavoin keskityn käsittelemään rahoitusjärjestelmän uudistamista. Nykyinen järjestelmä on käyttökelvoton, epäoikeudenmukainen, sekava ja kestämätön. Yksi oleellisista seikoista on mielestämme se, että parlamentti osallistuu vuosien 2008–2009 uudistusprosessiin. Olen kiitollinen niille, jotka neuvottelivat puolestamme. Tarvitsemme uuden järjestelmän, joka on kansalaisille ymmärrettävämpi ja lisäksi oikeudenmukainen; tarvitsemme objektiivisen järjestelmän nykyisten nettomaksajien, nettosaajien ja jäsenmaksualennusten tilalle. Tuleva järjestelmä perustuu todennäköisesti osuuteen kaikissa jäsenvaltioissa kannettavasta verosta.
Toiseksi käsittelen rahoituskehyksen soveltamisjaksoa, jonka haluamme yhdenmukaistaa parlamentin vaalikauden kanssa: jakson pitäisi kestää viisi vuotta seitsemän vuoden sijaan. Näin toimien ja niiden rahoitusvarojen välille luotaisiin tiiviimpi kytkös, joka mahdollistaisi demokraattisen valvonnan parantamisen ja avoimuuden lisäämisen.
Kolmanneksi totean, että mielestäni meillä on hyvä olla siirtymävaiheen säännöt ennen perustuslain voimaantuloa. Sen voimaantulo on tietenkin toivottavaa, koska se vahvistaa parlamentin oikeuksia. On myönteistä, että 4 kohdassa on määrätty alustavista menettelyistä kyseistä tilannetta varten. Mielestäni kannattaa myös mainita, että EU:n ulkopolitiikan varainhoidon valvontaa on parannettu. Se on yleensä toimeenpanoelimen oikeus, eivätkä parlamentit osallistu siihen, mutta tämän talousarvion avulla olemme saaneet jalan oven väliin, ja asiat, joihin emme yleensä voi vaikuttaa – kuten hajautetut virastot ja Eurooppa-koulut – sisältyvät tähän sopimukseen. Kiitos hyvä jäsen Böge, kiitos hyvä jäsen Sousa Pinto. 
Nathalie Griesbeck (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän vuorostani jäsen Lewandowskia ja esittelijä Bögeä sekä jäsen Mulderia ja jäsen Walteria, jotka johtivat yli vuoden ajan erittäin hankalia neuvotteluja jäsenvaltioiden kanssa määritelläkseen Euroopan unionin talousarviovarat.
EU:n on nyt enemmän kuin koskaan suunnattava tuntuvasti varoja rakenteellisiin koheesiotoimiin sekä innovaatioita, tutkimusta ja pk-yrityksiä tukeviin toimiin, toisin sanoen sellaisiin toimiin, joilla tuetaan kansalaisten Euroopan kehittämistä ja EU:n kansainvälisen vaikutusvallan leviämistä. Euroopan parlamentin kesäkuussa 2005 esittämillä ehdotuksilla mahdollistettiin näiden kunnianhimoisten toimien toteuttaminen.
Minun on myönnettävä olevani pettynyt, sillä pitkäjänteisen yrittämisen tuloksena saavuttamastamme kompromissista puuttuu etenkin kunnianhimoa ja innostusta. Vaikka parlamentti saikin neuvoston tarkistamaan sen viime joulukuussa ehdottamia luvattoman surkeita summia, jäsenvaltioiden saavuttama edistys ei vastaa EU:n todellisia tarpeita, jotka halusimme yhdessä täyttää.
Vaikka talousarviota koskeva kompromissi voidaan hyväksyä muodollisesti, koska se vastaa neuvoston valitsemaa toimintalinjaa, jäsenvaltioiden tavoitteet ovat silti sisällöltään ponnettomia, ylivarovaisia ja ennen kaikkea kaukana jäljessä yhteiskuntamme haasteista.
Siksi äänestän – joskin hieman vastentahtoisesti – tämän kompromissin puolesta, sillä kaikesta huolimatta haluan EU:n edistyksen jatkuvan. Silloin kun polku on kapea ja jyrkkä, on parempi edetä pienin askelin kuin pysähtyä kokonaan. Odotan lisäksi hyvin päättäväisin mielin kokousta, jossa meillä on mahdollisuus neuvotella uudelleen vuonna 2008 varsin aktiivisesta politiikasta uusien hallitusryhmien kanssa ja EU:ta koskevat tavoitteet mieliimme iskostuneina. Lisäksi meillä on mahdollisuus harjoittaa…
Valdis Dombrovskis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti hyväksyy tämänpäiväisessä äänestyksessä kauden 2007–2013 rahoituskehyksestä tehdyn toimielinten sopimuksen. Tämä on kaikkein merkittävin ja kauaskantoisin äänestys tällä istuntojaksolla.
Toimielinten sopimuksen mukaan seuraavan rahoituskehyksen määrä on 864 miljardia euroa tai 1,05 prosenttia Euroopan unionin kokonaiskansantulosta. Tämä on huomattavasti vähemmän kuin Euroopan parlamentti alun alkaen ehdotti, ja sen vuoksi EU:n kilpailukyvyn vahvistamiseen, tutkimukseen, Euroopan laajuisiin verkkoihin, EU:n aluepolitiikkaan sekä muhin aloihin käytettävien varojen määrää on vähennettävä. Neuvostossa keskustelun sävyn määräsivät valitettavasti kuusi jäsenvaltiota, joiden ainoa päämäärä oli laskea EU:n rahoituskehyksen menojen määrä 1 prosenttiin Euroopan unionin BKTL:sta.
Saavutetussa kompromississa on kuitenkin monia myönteisiä puolia. Ensinnäkin EU:n varoista myönnettäville määrärahoille asetetaan ylärajat Euroopan parlamentin päätöslauselmassaan puoltaman joustavan käytännön mukaisesti. Sen ansiosta Latvialle ja Virolle on myönnetty EU:n varoista lisäresursseja, jotka ylittävät säädetyt ylärajat, ja Liettualle on myönnetty lisäresursseja Ignalinan ydinvoimalan sulkemiseen liittyvien ohjelmien toteuttamista varten. Toiseksi kyseiset ylärajat arvioidaan kunkin jäsenvaltion talouden kasvuennusteiden perusteella. Kolmanneksi on tehty sopimus rakennerahastovarojen käytöstä mukauttamishankkeisiin. On kuitenkin vaikea ymmärtää kaikille uusille jäsenvaltioille asetettua yhdenmukaista rajaa, joka on 2 prosenttia rakennerahastovarojen kokonaismäärästä. Onhan esimerkiksi ilmeistä, että asuntojen lämmittäminen on paljon tärkeämpi kysymys Viron ja Latvian kaltaisissa maissa, joissa on ankara ilmasto, kuin Kyproksen ja Maltan kaltaisissa eteläisissä maissa. Siksi tämä yhtenäinen menettelytapa on perusteeton. Neljänneksi n+2-sääntö korvataan vähitellen n+3-säännöllä. Tietenkin tällaisen säännön soveltaminen koheesiorahastoon herättää vielä epäilyksiä. Sopimus on kuitenkin äärimmäisen tarpeellinen ennen kaikkea uusille jäsenvaltioille, ja tästä syystä Euroopan parlamentti suhtautui joustavasti EU:n varojen kokonaismäärään. 
Herbert Bösch (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kuulen tänään jatkuvasti sanottavan, että meidän on määrä hyväksyä kompromissi. Yleensä kompromissin yhteydessä keskustellaan siitä, onko lasi puoliksi täynnä vai puoliksi tyhjä, mutta tänään niin ei tehdä, ja siksi Itävallan sosiaalidemokraatit eivät tue tätä niin kutsuttua kompromissia. Kuten edellinen puhuja mainitsi, jäsenvaltioiden toimet ovat ottaneet takapakkia. Nämä rahoitusneuvottelut menivät alun perin vikaan siksi, että kuuden valtion ja hallituksen päämiehen mielestä vähemmällä rahalla voidaan vahvistaa EU:ta ja saavuttaa useampia eurooppalaisia tavoitteita. Tämä ei kuitenkaan toimi – ei jäsenvaltioissa eikä EU:ssa.
Riittää kun selailee sanomalehtiä. Eilisaamuna itävaltalainen otsikoi: "EU ei saavuta omia koulutustavoitteitaan". Kuusi miljoonaa nuorta keskeyttää opinnot ennen valmistumista, ja sen lisäksi elinikäistä oppimista koskevat lukumäärät ovat 42 prosenttia parlamentin ehdotuksia pienemmät. Tästä käy selväksi, että asiat ovat sekaisin.
Mikäli enemmistö kannattaa mietintöä lounastauon äänestyksessä, kannamme yhdessä vastuun talousarviosta, jossa ei ole meidän kädenjälkeämme. Arvostan suuresti erinomaisia neuvottelijoitamme, ja haluan todella kiittää heitä. He ovat kuitenkin viime kuukausina onnistuneet vaikuttamaan tämän seitsenvuotisen talousarvion kokonaismäärästä vain noin 0,2 prosenttiin. Siinä kaikki, mitä suorilla vaaleilla valittu Euroopan parlamentti on onnistunut tämänkaltaiselle talousarviolle tekemään. Tämä ei riitä. Lasi ei ole puoliksi täynnä – se on tyhjä. Siksi toivon, että monet parlamentin jäsenet kieltäytyvät tukemasta rahoituskehystä. 
Markus Ferber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, totean aluksi panevani hyvin iloisena merkille, että 25 valtionpäämiehen tai hallituksen päämiehen päätös – joka ilmensi pikemminkin EU:n hallitustenvälisyyttä – on neuvottelemalla saatu muutettua EU:n päätöslauselmaksi. Olen siitä neuvottelijoille hyvin kiitollinen.
Katson myös, että jäsenvaltioille on hitaasti mutta varmasti selvinnyt, ettei EU:n toiminta voi perustua siihen, ettei kukaan maksa mitään mutta kaikki saavat jotakin. Sitä vastoin niille on myös selvinnyt, että jäsenvaltioiden EU:lle asettamat rahoitusvaatimukset ja niiden oma valmius antaa käyttöön resursseja on saatava keskenään järkevään tasapainoon. Neuvottelut Euroopan parlamentin valtuuskunnan kanssa ovat osoittaneet täysin selvästi sen, mikä tässä on vaakalaudalla, ja olemme yhdessä yltäneet hienoihin tuloksiin.
Näin ollen totean aivan suoraan, että toimielinten sopimus, jonka toivottavasti tänään hyväksymme, tarjoaa meille koko joukon mahdollisuuksia varmistaa, että eurooppalaisten veronmaksajien rahoja käytetään huolellisesti ja asianmukaisesti. Korostan vain yhtä asiaa, ja se on EU:ta riivaava pakkomielle perustaa jatkuvasti uusia virastoja. Olemme nyt ottaneet tämän tehtävän pois neuvostolta; toimielinten sopimuksen mukaisesti siihen tarvitaan aina parlamentin suostumus. Pystymme nyt käymään käsiksi tähän neuvoston sisäiseen ongelmaan, ja meidän on suhtauduttava näiden välineiden käyttöön erittäin vakavasti. Katson, että näin toimimalla saamme aikaan enemmän eurooppalaista lisäarvoa kuin jättämällä asian neuvoston salamyhkäisten kokousten ratkaistavaksi. 
Neena Gill (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, saanen kiittää jäsen Bergeriä ja parlamentin työryhmää, erityisesti jäsen Walteria. He kaikki uurastivat hankalissa ja pitkittyneissä neuvotteluissa saadakseen aikaan tämän sopimuksen.
Olen vakaasti sitä mieltä, että olosuhteet huomioon ottaen saatiin aikaan paras ja järkevin mahdollinen sopimus. Parlamentti teki oikein painostaessaan jäsenvaltioita kohdentamaan enemmän voimavaroja varteenotettaviin ohjelmiin, joihin kaikki hallitukset ja poliittiset johtajat ovat sitoutuneet. Mikä tärkeintä, neuvotteluilla on saavutettu olennaisia tuloksia; muuta kuin taloudellista hyötyä, joka tuo lisäarvoa ja parantaa tulevien talousarvioiden hyötysuhdetta ja tehoa. Painotan vain kolmea tulosta: jäsenvaltiot ottavat enemmän vastuuta menojen paremmasta valvonnasta, jotta tilintarkastustuomioistuimelta saadaan myönteinen lausuma, EU:n ohjelmien täytäntöönpanoa kehitetään ja parlamentti antaa tehokkaan panoksen talousarvion uudelleentarkasteluun vuonna 2008.
Tällä kertaa on parasta keskittää huomio talousarvion vuoden 2008 uudelleentarkasteluun. Sen yhteydessä talousarvion rakenne on uudistettava läpikotaisin – se on purettava, jotta voidaan muodostaa uusi ja parempi kehys, jossa otetaan huomioon EU:n tarpeet ja odotukset vuonna 2014.
Yksi syy siihen, että tulevasta rahoituksesta oli niin vaikea päästä yhteisymmärrykseen, oli se, että komissio menetti tilaisuuden pureutua nykyisen rahoituskehyksen perimmäiseen ongelmaan, nimittäin joustamattomuuteen. Kehotankin komissiota tällä kertaa ottamaan tilaisuudesta vaarin.
Meidän on nyt suunniteltava EU:lle sellainen rahoituskehys, joka osoittautuu avoimeksi, kurinalaiseksi ja solidaariseksi. Sen on oltava vapaa menneisyyden painolasteista. Kehyksessä on yhdistettävä yli 27 jäsenvaltion tulevaisuudennäkymät, ja sillä on pystyttävä vastaamaan kyllin joustavasti tuleviin haasteisiin. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Grasser, arvoisa komission jäsen Grybauskaitė, kiitän aluksi kollegaani Bögeä vilpittömästi hänen erinomaisesta työstään.
Valitettavasti käsittelemässämme toimielinten sopimuksessa on tyydytty vähimpään mahdolliseen. Hyvä jäsen Böge, teiltä loppuivat keinot, kun saitte neuvostossa vastaanne sellaisen politiikan kannattajat, jota minä kutsuisin harhautuspolitiikaksi. Eurooppalaisten annetaan ymmärtää, että ehdotettu talousarvio on valtioiden ja hallitusten päämiesten tiedotusvälineille antamien mahtipontisten lausuntojen mukainen. Nuorille vaaditaan lisää Erasmus-apurahoja, mutta todetaan, etteivät määrärahat riitä. Neuvosto julistaa, että EU:ta on vahvistettava aluetukien säilyttämiseksi, mutta ei halua panna itseään likoon asiassa. Tämä harhautuspolitiikka saa ihmiset uskomaan unionin omiin rahoitusmahdollisuuksiin, mutta ajatuskin eurooppalaisesta verosta käynnistäisi rajun vastalausemyrskyn EU:ta kohtaan.
Talousarviossa kiinnitetään kuitenkin jonkin verran huomiota tutkimukseen ja Euroopan laajuisiin liikenneverkkoihin, kuten Lyonin ja Torinon väliseen rautatiehankkeeseen. Mutta miten onkaan käynyt Galileo-ohjelman tavoitteille? Missä ovat varat, joilla oli tarkoitus kannustaa pk-yrityksiä sijoittautumaan kansainvälisille markkinoille? Mitä on tapahtunut maaseudun kehittämisrahastolle? Tällä sopimuksella sutaistaan vain hiukan maalia EU:n julkisivuun, mutta jätetään kaikki muu retuperälle. Sopimusta on määrä tarkistaa jo vuonna 2008, ja on oikeastaan hyvin valitettavaa, että meidän on nyt pakko asettaa toivomme tulevaan tarkistukseen. Tällainen budjettipolitiikka on tekopyhää.
Näissä olosuhteissa äänestän tämän vähimmäissopimuksen puolesta, koska minun on todellakin pakko, mutta teen sen äärimmäisen vastahakoisesti. 
Genowefa Grabowska (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, toimielinten sopimuksessa ehdotetaan rahoituskehyksen uudelleentarkastelua vuosina 2008–2009. Tämä on askel oikeaan suuntaan, mutta vain silloin, jos Euroopan parlamentti osallistuu kyseiseen tehtävään parhaissa mahdollisissa olosuhteissa.
Lisäksi tuleva rahoituskehys on vahvistettava viiden vuoden jaksoksi. Jokaisella parlamentilla ja komissiolla on oltava oikeus äänestää oman toimikautensa rahoituksen painopisteistä. Se on erityisen tärkeää meille, siis parlamentille, sillä juuri parlamentin jäsenet tekevät Euroopan unionin kansalaisten puolesta rahoitusta koskevia päätöksiä ja joutuvat niistä myöhemmin vastuuseen. Siksi on myönteistä, että tähän vaaditaan muutosta Euroopan perustuslaissa. Sen 402 artiklan mukaan monivuotinen rahoituskehys on vahvistettava "vähintään viiden vuoden" jaksolle.
Lopuksi totean, että yhteinen toiveemme on sellainen rahoitusjärjestelmä, joka on oikeudenmukainen sekä vanhoille että uusille Euroopan unionin jäsenvaltioille. Haluamme avoimen järjestelmän, jonka avulla EU saa mahdollisuuden toteuttaa päämääränsä mieluummin omilla varoillaan kuin jäsenvaltioiden maksuosuuksilla. Kehotan niitä, jotka eivät pidä tästä talousarviosta, pohtimaan seuraavaa tunnettua sanontaa: "Jos et saa mitä haluat, sinun on haluttava sitä mitä saat". 
Mario Mauro (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kollegojeni käyttämissä puheenvuoroissa korostetaan sitä, kuinka vaikeaa meidän on päästä eroon asenteesta, jonka mukaan lasi on joko puoliksi tyhjä tai puoliksi täysi.
Monien parlamentin jäsenten mielestä lasi on puoliksi täynnä, monien muiden mielestä taas puoliksi tyhjä. Jos jätetään pois laskusta ne osatulokset, joita kussakin talousarvion luvussa on saavutettu, mikä on se merkittävä poliittinen toimi, joka saa meidät ymmärtämään, että tämä on hyvä tulos? Mielestäni tulos on poliittinen siinä mielessä, että parlamentti on osoittanut olevansa aktiivinen ja pystyvänsä elvyttämään hallitustenvälisen päätöksen ja muuttamaan sen leimallisesti EU:n päätökseksi. Olemme tästä kiitoksen velkaa jäsen Bögelle ja neuvotteluryhmälle sekä kaikille niille, jotka ovat osoittaneet olevansa rakentavasti huolissaan tietyn sukupolven tulevaisuudesta.
Saanen tässä yhteydessä korostaa, että tämän poliittisen aloitteen myönteinen tulos on nähtävissä myös talousarvion toteuttamiseen liittyvissä säännöissä, joiden ansiosta yhteisön ohjelmiin on mahdollista osallistua moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti.
Euroopan laajuisten verkkojen esittelijänä korostan lisäksi, että näillä verkoilla on keskeinen merkitys Lissabonin toimintaohjelmassa määriteltyjen Euroopan unionin talouskasvu- ja työllisyystavoitteiden saavuttamisessa. Siksi on tähdellistä käyttää yhteisön varoja pääasiassa rajatylittäviin osuuksiin, joilla on korkea eurooppalainen lisäarvo, ja kehotan näin ollen jäsenvaltioita ottamaan vastuun verkkojen kansallisista osuuksista.
Yannick Vaugrenard (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän rahoituskehyksen puolesta äänestäminen merkitsisi oman päätöksen pyörtämistä ja EU:n jättämistä ilman sen tavoitteiden vaatimia resursseja.
Kesäkuussa 2005 käytännössä koko parlamentti äänesti 974 miljardin euron talousarvion puolesta. Sen tavoitteita olivat onnistunut laajentuminen ja aktiivinen kasvupolitiikka sekä tutkimuksen tukeminen tulevaisuutta silmällä pitäen.
Uskoisitteko, että tänään samat ihmiset valmistautuvat äänestämään 110 miljardilla eurolla leikatun rahoituskehyksen puolesta? Kaikkien on tajuttava tämä. Kehyksen puolesta äänestäminen tarkoittaisi käytännössä EU:n laajentumista eri tahtiin: aiempi laajentuminen etelään mahdollisti Kreikan, Portugalin ja Espanjan kokonaisvaltaisen kehityksen, kun taas nykyinen itälaajentuminen innoittaa aina vain mahtipontisempiin puheisiin riittämättömän rahoituksen peittelemiseksi.
Lyön vetoa, että kaikissa parlamenttiryhmissä joudutaan kuukausi toisensa jälkeen, vuodesta vuoteen ja mietintö toisensa perään kuuntelemaan pitkiä valituksia riittämättömistä määrärahoista, mutta silloin on liian myöhäistä. Euroopan parlamentin on juuri nyt osoitettava olevansa eurooppalaisen elämän liikkeellepaneva voima. Toissapäivänä parlamentissa vieraillut Bolivian presidentin Evo Morales Ayma totesi, ettemme saa valehdella ja olla heikkoja, vaan meidän on oltava vahvoja, emmekä saa sallia rahoituskehyksen alennusmyyntiä. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa valtiovarainministeri Grasser, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jotkut meistä äänestivät innokkaammin joulukuun huippukokouksen päätöstä vastaan kuin he tänään äänestävät tiukan neuvottelutuloksen puolesta. Sanomalla "ei" olisimme todennäköisesti saavuttaneet hetkellisesti suuremman suosion lukuisten tarkkailijoiden keskuudessa. Joidenkin tiedotusvälineiden pääotsikot olisivat 5.–6. huhtikuuta luultavasti olleet kutakuinkin seuraavanlaisia: "Parlamentti näyttää kyntensä: neuvosto ei anna periksi". Olisimmeko siltikään saavuttaneet enemmän EU:n tavoitteita tai tehneet enemmän Euroopan kansalaisten hyväksi, paremman talousarvion hyväksi taikka tehokkaamman Euroopan unionin hyväksi? Nämä kysymykset jokaisen meistä on tänään syytä esittää itselleen.
Emme pysty lyömään lukkoon monivuotisia suunnitelmia emmekä tekemään toimielinten sopimusta, mikäli emme hoida velvoitteitamme tehokkaasti, mikäli toimielimet ovat yhteistyöhaluttomia, mikäli parlamentin kanssa ei päästä yhteisymmärrykseen ja mikäli emme anna suostumustamme tänään. Emme myöskään pysty lisäämään liikkumavaraa vuotuisissa talousarvioneuvotteluissa, laatimaan tarkistuslauseketta tai tehostamaan ohjelmia koskevaa kuulemismenettelyä tai ohjelmien seurantaa.
Jokaisen meistä on pohdittava, myönnettäisiinkö ilman parlamentin suostumusta näitä lisävaroja: 800 miljoonaa euroa koulutukseen, 400 miljoonaa euroa pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukyky- ja innovointiohjelmiin, 100 miljoonaa euroa sosiaalipolitiikkaan, 300 miljoonaa euroa koheesiorahastoon, 200 miljoonaa euroa Natura 2000 -ohjelmaan ja niin edelleen. Sopimuksellamme on saatu käyttöön 7,9 miljardin euron lisärahoitus, ja juuri siksi sitä on kannatettava Euroopan unionin edun nimissä. 
Marilisa Xenogiannakopoulou (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvoston rahoituskehyksestä tekemä kompromissi oli ristiriidassa Euroopan kansalaisten tarpeiden ja Euroopan unionin tavoitteiden kanssa. Siinä on valitettavasti pidetty dogmaattisesti kiinni 1 prosentin ylärajasta, joka lukitsee 25-jäseniseksi laajentuneen EU:n talousarvion 15 jäsenvaltion unionin talousarvion tasolle.
Parlamentti onnistui neuvottelemaan vähäisiä parannuksia, joilla ei lähimainkaan täytetä unionin todellisia rahoitustarpeita, mutta turvataan juuri ja juuri yhteisön toimien rahoituksen jatkuvuus. On kuitenkin ilmeistä, että hallitusten alun perin määrittelemien edellytysten takia neuvostossa vallitsee lyhytnäköinen, rajoittunut, pikkumainen ja byrokraattinen ajattelutapa.
Näin ollen tänään esitetty kysymys on kauaskantoisempi kuin tulevasta talousarviosta käytävä keskustelu. Se liittyy nimenomaan EU:n uskottavuuteen kansalaisten silmissä. Toisin sanoen jos Euroopan unioni asettaa jatkuvasti tavoitteita huolehtimatta käytännössä niiden toteuttamiseen tarvittavista varoista ja poliittisesta tahdosta, kansalaisten epäluottamus vain syvenee.
Nyt tarvitaan erilaista eurooppalaista strategiaa, jolla tuetaan tehokkaasti kehitystä, työllisyyttä, yhteisvastuuta ja syrjimätöntä sosiaalista yhteenkuuluvuutta, jolla on kuitenkin tulevaisuutta. 
Antonis Samaras (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jäsen Böge ansaitsee lämpimät kiitokset panoksestaan. Hänen koordinointinsa ansiosta pystyimme turvaamaan tänä vuonna päättyneiden ohjelmien rahoituksen jatkumisen ja annoimme takeet järkevämmästä liikkumavarasta tähän saakka täysin joustamattomassa talousarviossa. Näin uusien aloitteiden käynnistäminen ja välitön toimintavalmius hätätilanteissa saatiin tasapainoon rahoituskehyksen kanssa.
Bögen mietinnössä kehitetään myös talousarvion täytäntöönpanoa käyttämällä apuna sisäistä valvontaa, mahdollisuutta varojen siirtämiseen joustovälineellä ja joustavampaa lainsäädäntöä. Tärkeintä oli kuitenkin varmistaa, että parlamentti osallistuu täysivaltaisesti vuoden 2009 uudelleentarkasteluprosessiin. Myös kysymys omien varojen järjestelmän uudistamistarpeesta nostetaan vuonna 2009 voimakkaasti esiin, jotta löydetään uusia rahoitusmahdollisuuksia, joilla nopeuttaa unionin toimien kehittämistä. Pääasiassa tarkoitan sitä, että on välttämätöntä toteuttaa Lissabonin strategia, ja etenkin se Lissabonin strategian osa, jonka saavutukset jäivät Euroopan kansalaisten kannalta vaatimattomiksi, vaikka pääministerit antoivat suuria lupauksia tutkimuksesta ja innovaatioista.
Jäsen Böge sovitti mahdollisuuksien mukaan yhteen poliittisia painopisteitämme ja unionin taloudellisia vaatimuksia. Budjettivaliokunnassa tekemämme järjestelmällisen yhteistyön ansiosta saavutimme kuitenkin pohjimmiltaan jotakin muuta. Ylivoimaisesti tärkeimmässä 1 prosentin ylärajaa koskevassa ongelmassa pystyimme kaikkien kollegoidemme avulla kääntämään komission määräämään kehityssuunnan, jota neuvosto on aina kannattanut, ja samalla turvaamaan Euroopan unionille edes pienen osan sille ominaisesta vakavaraisuudesta. 
Giovanni Pittella (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, saavutettu yhteisymmärrys ei vastaa odotuksiamme siitä huolimatta, että parlamentti taisteli urheasti kohtuullisemman talousarvion puolesta. Mahdollinen edistys, jota on kuin onkin saavutettu, on pelkästään parlamentin, sen neuvotteluryhmän ja esittelijän ansiota.
Neuvoston on kannettava eurooppalaisten edessä täysi vastuu lyhytnäköisestä ja saidasta ratkaisumallista, jossa kiinnitetään huomiota vain jäsenvaltioiden julkisen talouden aukkojen paikkaamiseen eikä EU:n voiman ja vaikutusvallan lisäämiseen. Olemme kuitenkin tyytyväisiä, koska sopimuksessa tarjotaan joitakin myönteisiä ratkaisuja ja vahvistetaan ohjelmien alkamisajankohdaksi 1. tammikuuta 2007.
Talousarvion rahoitusta koskeva visainen pulma on edelleen ratkaisematta. Rakenteet ja menettelyt kaipaavat perusteellista uudistusta, joka eroaa kaupallisesta "anna ja ota" -ajattelutavasta ja saa virikkeitä aidosti Eurooppa-myönteisistä ideoista. Mikään julkinen järjestelmä ei ole pysynyt kauaa pystyssä kantamatta välitöntä veroa kansalaisilta. 
Wiesław Stefan Kuc (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on viime aikoina kärsinyt joitakin huomattavia tappioita, joista suurin on perustuslain hylkääminen tietyissä maissa. Tämän seuraukset tuntuvat aina vain kipeämmin. Emmekö ole oppineet mitään? Eikö harkinta-ajan pitäisi rohkaista meitä suhtautumaan unioniin kriittisemmin? Tänään käsittelemästämme rahoituskehyksestä päätellen näin ei ole käynyt.
Huolimatta toimielinten sopimuksesta, jonka tiedämme olevan paras mahdollinen ratkaisu, Eurooppa-neuvosto ei ymmärrä unionin tarpeita. Oletettavasti olemme samojen maiden kansalaisia, mutta näkemykset tarpeistamme vaihtelevat laidasta laitaan. Olisiko niin, että maitamme edustavat valtiomiehet haluavat saada poliittista painoarvoa kiristämällä rahahanoja? Ovatko he onnistuneet tässä? Muutamista päätellen luultavasti eivät, mutta se antaa meille kylläkin ajattelemisen aihetta. Meidän on pohdittava, onko tällä molempien osapuolten kannalta epätyydyttävällä rahoituskehyksellä kahden vuoden kuluessa yhtä tuntuvia vaikutuksia kuin puuttuvalla perustuslakisopimuksella. 
Karl-Heinz Grasser,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, iloitsen siitä, että minulla on vielä mahdollisuus pohtia lyhyesti keskustelua, ja kiinnitän huomiota ainoastaan kahteen seikkaan.
Tietyt kanssamme neuvotelleet parlamentin jäsenet – heidän joukossaan jäsen Mulder ja jäsen Walter – totesivat, että parlamentti on mielestään onnistunut saamaan irti kaiken mahdollisen. Neuvottelut olivat tiukat, ja saavutimme sen, mikä oli mahdollista. En voi muuta kuin myöntää, että parlamentti todellakin pani puheenjohtajavaltion lujille neuvotteluissa kasaamalla sen niskaan paineita saavuttaakseen parhaat mahdolliset tulokset, mikä on ymmärrettävää. Esitän nyt kysymyksen niille, jotka ovat kuvailleet tätä kompromissia puutteelliseksi ja ilmoittaneet äänestävänsä sitä vastaan sillä perusteella, ettei se millään tavoin edistä EU:n päämäärien saavuttamista. Mitkä olisivat seuraukset, jos emme olisi saaneet aikaan kompromissia tässä asiassa, jos emme olisi yhdessä onnistuneet ratkaisemaan toimielinten sopimukseen ja rahoituskehykseen liittyviä ongelmia? Olisiko tämä – kuten joku totesi – auttanut meitä voittamaan takaisin kansalaisten luottamuksen? Mitä tästä olisi seurannut? 
Tiedämme varsin hyvin, että ellemme olisi saaneet asioita ajoissa kuntoon, jäsenvaltiot eivät olisi pystyneet hakemaan riittävästi varoja rakenne- ja koheesiorahastoista, ettemme olisi pystyneet määräämään tarvittavia oikeusperustoja emmekä toteuttamaan ohjelmia lukuisissa jäsenvaltioissa. Näin ollen epäonnistumisemme tämän kompromissin saavuttamisessa olisi antanut huonoimman mahdollisen kuvan EU:n kyvystä toimia tehokkaasti, ja se olisi myös antanut kansalaisille väärän kuvan meistä. On selvää, että niin monimutkaisissa asioissa kuin seitsenvuotinen rahoituskehys tai toimielinten sopimus, joista kolmen toimielimen – parlamentin, komission ja neuvoston – on neuvoteltava keskenään, ei mikään yksipuolinen kanta saa päästä voitolle, vaan kaikki voivat saada viestinsä perille. Siksi olemme tehtävänantomme mukaisesti löytäneet Euroopan kannalta parhaan mahdollisen ratkaisun.
Kaikille parempaa valvontaa ja suurempaa avoimuutta vaativille vakuutan, että mielestäni meidän on lähikuukausina ja -vuosina ratkaisevan tärkeää tehdä kaikkemme valvonnan parantamiseksi, jotta avoimuutta voidaan lisätä. Veronmaksajien, siis Euroopan kansalaisten, on tärkeää voida todeta, että käytämme rahaa viisaasti, ettemme salaa mitään ja että yritämme estää väärinkäytökset. Tällä tavoin sitoudumme ehdottomasti siihen, että neuvostokin haluaa parantaa valvontaa.
Esitän vielä kerran mitä lämpimimmät kiitokset Euroopan parlamentin neuvotteluryhmälle ja komission jäsenelle sekä hänen työryhmälleen, ja samalla pyydän teitä hyväksymään tämän kompromissin.
Dalia Grybauskaitė,
   Arvoisa puhemies, me kaikki kuuntelimme tänään keskustelua ja osallistuimme siihen. Voimme sanoa yltäneemme historiallisiin saavutuksiin. Tämä on historiallinen päivä parlamentille ja laajentuneelle EU:lle. Tämä on historiallinen päivä myös puheenjohtajavaltiolle, joka voi sanoa: "Jos tuette tätä sopimusta, puheenjohtajavaltio on onnistunut erinomaisesti".
Kehotan teitä tänään äänestämään sopimuksen puolesta viestittääksenne eurooppalaisille, että EU saa olla turvassa, että se pystytään rahoittamaan ja että se voi alkaa työnsä. Päätös on tänään teidän käsissänne. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 11.30.
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, uusi rahoituskehys on kompromissi. Onko se hyvä kompromissi? Jotkut aiemmat ehdotukset olisivat epäilemättä olleet parempia EU:lle ja sen tulevaisuudelle. Euroopan unioni ei ole taloudellisesti niin vahva kuin se olisi voinut olla, jos olisimme päässeet yhteisymmärrykseen laajemmasta talousarviosta. Puolalainen sanonta kuuluu: "Jos et saa sitä mitä haluat, sinun on haluttava sitä mitä saat". Tänään vaikuttaa siltä, että kompromissi on menestys. Vasta vuoden 2013 jälkeen kuitenkin selviää, pidetäänkö sitä tulevaisuudessa yhtä onnistuneena. Siinä vaiheessa meidän on kiinnitettävä huomiota Euroopan unionin yhteenkuuluvuuden tasoon, EU:n talouden kilpailukykyisyyteen, työttömyysasteeseen ja koulutusjärjestelmän sekä tieteellisen tutkimuksen tilaan.
On vaikea saavuttaa yleistä yksimielisyyttä talousarvion keskeisistä painopisteistä. Olen vakuuttunut siitä, että EU:n yhteisvastuussa keskeisellä sijalla on koheesiopolitiikan mukainen käytännön yhteisvastuu. Rahoituskehyksen kunnollinen täytäntöönpano ratkaisee, saadaanko Euroopan unionin toistaiseksi mittavimmasta laajentumisesta täysi hyöty ja viedäänkö se loppuun saakka. Toivon todella, että näin käy ja ettei kenellekään jää mitään epäilyksiä siitä, että kymmenen maan palaaminen eurooppalaiseen perheeseen oli oikea ja hyödyllinen ratkaisu paitsi kyseisille maille myös kaikille eurooppalaisille. Euroopasta tulee laajempi ja vaikutusvaltaisempi suhteellisen pienin kustannuksin. 
Véronique Mathieu (PPE-DE ).
   – Rahoituskehys, jonka maksusitoumusmäärärahat ovat yhteensä 864 316 miljardia euroa, on komission, neuvoston ja parlamentin välisen kehnon kompromissin tulos. Kyseiset toimielimet ovat heikentäneet Eurooppa-aatetta ja vaarantaneet unionin kaiken toimivallan.
Laajemman 27-jäsenisen unionin talousarvio 2007–2013 on suhteellisesti pienempi kuin 15 jäsenvaltion EU:lla. Vaikka YMP:n rahoitus on turvattu ja pk-yrityksille osoitettuja määrärahoja ilmeisesti lisätty, se on tehty Galileo-hankkeen, Euroopan laajuisten liikenneverkkojen, tutkimuksen, aluepolitiikan, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen sekä kulttuurin kustannuksella.
Jäsenvaltioille määrätty tiukka budjettikuri ei sallinut niiden maksuosuuksien nostamista, mikä selittää sen, että Euroopan parlamentin jäsenet hyväksyivät tämän kompromissin.
Tämä epäoikeudenmukainen ja sekava talousarvio, joka ei enää mahdollista tulevien toimien rahoittamista, on uudistettava. On otettava käyttöön omiin varoihin perustuva rahoitusmalli, ja omista varoista on sovittava niin, että EU voi päättää talousarviostaan täysin itsenäisesti. Nämä varat olisivat kohtuulliset ja avoimet, ja niitä valvottaisiin demokraattisilla menettelyillä ja kustannusneutraaliuden periaatteiden mukaisesti.
Tämä uudistus, joka ei edellytä perustamissopimusten muuttamista, on voitava toteuttaa talousarvion uudelleentarkastelun yhteydessä vuonna 2008 Euroopan parlamentin, komission ja neuvoston yksimielisellä sopimuksella. 
Francesco Musotto (PPE-DE ).
   – Tämänpäiväinen äänestys on erityisen tärkeä koko Euroopan unionille, koska se merkitsee loppua kaksi vuotta kestäneille hankalille neuvotteluille. Niissä Euroopan parlamentin jäsenet puolustivat hellittämättä tulevaa talousarviota, joka perustuu kokonaisvaltaiseen näkemykseen ja pikemminkin eurooppalaiseen kuin kansalliseen ajattelumalliin, johon liittyy hyvin laaja poliittinen vastuu ja näkökulma. Kyse on niistä neuvotteluista, joita minulla ensimmäisen tilapäisen valiokunnan jäsenenä oli tilaisuus seurata tiiviisti. Kyseisen erityisvaliokunnan oli määrä laatia Euroopan parlamentin ehdotus koheesiopolitiikan vahvistamiseksi ja optimaalisen rahoituksen takaamiseksi, jotta olisi mahdollista toteuttaa tarvittavat uudistukset Euroopan unionin ja edustamiemme Euroopan kansalaisten päämäärien saavuttamiseksi.
Euroopan parlamentti on onnistunut hyväksymään talousarvion, jossa sovitetaan yhteen poliittiset painopisteet ja taloudelliset velvoitteet, sekä ajanmukaistamaan sen rakennetta ja parantamaan sen toteuttamistapaa. Tämänpäiväisen äänestyksen tulos on rahoituskehys, jossa on joitakin uusia ja hyvin toivottavia piirteitä: laajemmat varojen käyttömahdollisuudet, joustavampi hallinto ja painopisteet, jotka liittyvät Euroopan laajuisiin verkkoihin ja nuorisovaihdon vahvistamista, yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sekä naapuruuspolitiikkaa koskeviin ohjelmiin. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana äänestykset.
Wolfgang Schüssel,
   Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, neuvoston puheenjohtajana kiitän teitä sydämellisesti tästä ylivoimaisesta äänestystuloksesta. Palauttakaapa mieleen, että vuosi sitten olimme suuressa kriisissä. Tuolloin kariutui puheenjohtajavaltion Luxemburgin rahoitusehdotus, joka ei muuten ollut kovinkaan kaukana siitä, joka hyväksyttiin tänään. Haluankin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää pääministeri Jean-Claude Junckeria, joka olisi ansainnut kokea tämän päivän puheenjohtajuuskautensa aikana.
Olemme ratkaisseet tämän kriisin yhdessä. Parlamentti ei ole vain paljastanut hampaitaan vaan myös esittänyt konkreettisia ehdotuksia ja ajatuksia. Uudessa seitsemän vuoden rahoituskehyksessä on nyt 70 prosenttia enemmän varoja Lissabonin strategian mukaisiin kilpailukykyä koskeviin tavoitteisiin ja ennen kaikkea myös 60 prosenttia enemmän varoja pk-yrityksille. Lisäksi Erasmus-ohjelmaa voivat käyttää hyväkseen sadattuhannet opiskelijat enemmän kuin seitsemän viime vuoden aikana.
Olen erittäin iloinen siitä, että on otettu huomioon laajentumisen kustannukset. Kun otetaan huomioon myös Bulgaria ja Romania, seuraavan seitsemän vuoden aikana käytettävissä on yhteensä 160 miljardia euroa eli rahallisesti mitattuna kaksi kertaa niin paljon kuin koko Euroopalla oli käytettävissään sodanjälkeisen Marshall-avun ansiosta. Vaikka parlamentti voi olla ylpeä tästä ratkaisusta, olisimme tosin ehkä voineet ottaa alun perin mukaan kymmenen jäsenvaltion liittymisen aiheuttamat kustannukset, niin tästä rahoituskehyksestä sopiminen olisi ollut helpompaa. Tästä olisi otettava opiksi, jotta vastaisuudessa toimitaan paremmin.
Alkuperäinen tarkoituksemme oli toteuttaa konkreettisia hankkeita kansalaisten luottamuksen palauttamiseksi. Tämä rahoituskehys on samanlainen konkreettinen hanke kuin infrastruktuurikustannuksia koskeva direktiivi, eurooppalainen ajokortti ja yhteinen päätöslauselma olla edistämättä työpaikkojen tai työn siirtymistä uusiin jäsenvaltioihin rakennerahastojen avulla. Tämäkin on merkittävä askel eteenpäin.
Puheenjohtajavaltio Itävalta jatkaa tätä tietä puheenjohtajuuskautensa jäljellä olevien viikkojen aikana. Toivon teiltä yhteistyöhalukkuutta ja luotan siihen, että olette halukkaita yhteistyöhön. Tapaamme jälleen kesäkuussa, jolloin keskustelemme Euroopan unionin tulevaisuudesta. Toivotan teille onnea ja menestystä ja esitän teille sydämelliset kiitokset.
Puhemies.
   Komissio ei halua käyttää puheenvuoroa, mutta mielestäni on tarpeen, että parlamentti täydentää puhemiehensä välityksellä toisen budjettivallan käyttäjän puheenvuoroa.
Tämä sopimus kuvaa kattavasti parlamentin asemaa budjettivallan käyttäjänä ja osoittaa selvästi, ettei Euroopan unionille voida laatia rahoituskehystä sopimalla asiasta pelkästään neuvostossa, vaan myös parlamentin on osallistuttava työhön. Parlamentti on ollut mukana pitkässä ja vaikeassa prosessissa, jolla on päästy sopimukseen, jota monet parlamentin jäsenet pitävät minimaalisena sopimuksena. Tämä näkyy äänestystuloksessa. Tämä on varmasti minimaalinen sopimus, mutta sen avulla Euroopan unioni voi toimia eikä sopimus aiheuta uusia ongelmia jo olemassa olevien lisäksi.
Hyvä jäsen Böge, parlamentti haluaa kiittää teitä – teitä ja koko neuvotteluryhmäänne – parlamentin puolesta tehdystä työstä.
Tämän vuoksi esitän kiitoksemme jäsen Lewandowskille, jäsen Bögelle, jäsen Walterille ja jäsen Mulderille. Haluan kuitenkin myös todeta, että väittäisin, että monille jäsenille tämä on enin, mitä pystyttiin saavuttamaan. Tämä maksimi on kuitenkin minimi monien Euroopan unionin tavoitteiden kannalta.
Rahoituskehyksen mukaan Euroopan unionista aiheutuu jokaiselle EU:n kansalaiselle 0,72 euron kustannukset päivässä. Tämä ei varmastikaan ole liikaa, kun otetaan huomioon, mitä Euroopan unionin avulla saavutetaan.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan todeta, että parlamentti suhtautuu myönteisesti aloitteeseenne, joka koskee keskusteluja Euroopan unionin omista varoista, ja että 8. ja 9. toukokuuta pidetyssä parlamenttien välisessä kokouksessa kaikkien jäsenvaltioiden parlamentit olivat tästä asiasta samaa mieltä. On aivan selvää, ettemme voi neuvotella seuraavasta rahoituskehyksestä samalla tavalla kuin tästä rahoituskehyksestä on neuvoteltu. Järjestelmä on venytetty äärimmilleen, ja seuraavaan kertaan mennessä on löydettävä uusia menetelmiä, jotta voidaan päästä edelleen eteenpäin.
Haluan esittää kiitokseni myös jäsen Lewandowskille ja kaikille budjettivaliokunnan jäsenille ja kehotan teitä kaikkia osallistumaan aktiivisesti tämän rahoituskehyksen tarkistukseen vuosina 2008–2009.
Puhemies.
   Arvoisa presidentti Papoulias, parlamentti toivottaa tänään tervetulleeksi teidät, rauhan miehen, joka on sitoutunut voimakkaasti Euroopan yhdentymiseen. Vierailunne on meille kunnia. Olette kolmas Helleenien tasavallan presidentti, joka on vieraillut täällä, mutta viimeisestä vierailusta on kulunut jo 18 vuotta.
Haluan tuoda esiin tiettyjä ominaisuuksianne. Haluan ensinnäkin huomauttaa, että Kreikan kaksi suurta poliittista ryhmää ovat yhdessä nostaneet teidät valtion päämieheksi. On harvinaista, että kaikki poliittiset puolueet kannattavat samaa suurta persoonaa. Se, että teillä on koko poliittisen kirjon kannatus, osoittaa, että teitä pidetään kohtuuden, eettisen vastuun ja harkinnan miehenä. Itse asiassa teitä pidetään Kreikassa "harkinnan ruumiillistumana".
Kannatuksenne on myös tunnustus siitä, että jo varhain taistelitte vapauden puolesta natsismia vastaan, minkä on ikänne huomioon ottaen täytynyt tapahtua aikana, jolloin kiväärinne oli teitä pidempi, ja että myöhemmin taistelitte demokratian palauttamiseksi kotimaahanne sotilasdiktatuurin aikakaudella.
Lisäksi kannatuksenne on tunnustus lakkaamattomasta pyrkimyksestänne saavuttaa rauha kotimaanne rajoilla lähimpien naapureidenne kanssa Balkanilla ja myös Lähi-idässä. Palestiinalaishallinnon presidentti vieraili täällä eilen, ja mielestäni tänään olisi syytä muistaa, että teidän toimintanne ansiosta vuonna 1983 monet palestiinalaiset pystyivät lähtemään dramaattisena aikana Libanonista täysin turvallisesti kreikkalaisilla aluksilla, jotka asetitte käyttöön toimiessanne ulkoasiainministerinä.
Minun on myös viitattava jatkuvaan huolenpitoonne muslimimaailman kanssa käytävästä vuoropuhelusta, joka on epäilemättä Euroopan unionin tärkein haaste, ja haluunne lähentää Välimeren kahta puolta toisiinsa. Se on tavoite, jota parlamentti tukee täysin.
Arvoisa presidentti, olette syntynyt Ioanninassa. Se on kauniin alueen pääkaupunki, minkä jokainen, jolla on ollut onni vierailla alueella, voi vahvistaa. Ioannina on osa Euroopan unionin nykyhistoriaa, sillä juuri siellä Euroopan unionin ulkoasiainministerit pääsivät teidän johdollanne ennen laajentumista 15 jäsenvaltion unioniksi ikimuistettavaan sopimukseen, joka helpottaa päätöksentekoa. Olisi hyvä, jos voisimme edelleen saavuttaa samanlaisia sitoumuksia kuin Ioanninassa, jotta voisimme edelleen helpottaa vaikeaa päätöksentekoprosessia ei enää 15 jäsenvaltion vaan nyt jo 25 jäsenvaltion ja kohta jopa useamman jäsenvaltion välillä.
Meitä on nyt 25, pian 27 ja Balkanin maat ovat ovellamme. Olettekin aina huomauttanut, ettei Eurooppaan saada lopullista rauhaa ja ettei Eurooppaa ole rakennettu täysin uudelleen ennen kuin Balkanin maat on yhdistetty oikeudellisesti, poliittisesti ja taloudellisesti osaksi Euroopan unionia.
Kaikki kansainväliset havainnoitsijat, jotka ovat tarkastelleet teidän diplomaattisia tehtäviänne, ovat kehuneet teidän ominaisuuksianne. Ennen kaikkea olette mies, joka pitää sanansa, toimii sanojensa mukaisesti ja sanoo, mitä ajattelee. Tämä on varmasti myös inspiraation lähde nyt kun Euroopan unionilla on vaikeuksia.
Olen varma, ettei kukaan täällä tiedä tai että vain harvat tietävät, että vieraanamme tänään oleva Helleenien tasavallan presidentti oli nuorena seiväshypyn mestari.
Ei ole epäilystäkään siitä, että Euroopan unionissa tarvitaan hyviä seiväshyppääjiä.
Karolos Papoulias,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, paljon kiitoksia siitä, että annoitte minulle mahdollisuuden puhua Euroopan tulevaisuudesta täällä parlamentissa, joka edustaa Euroopan unionin demokraattisinta toimielintä.
Koska Euroopan parlamentin jäsenet valitaan välittömillä vaaleilla, jäsenillä on Euroopan unionin kansalaisten antama paras mahdollinen valtakirja ja selkeimmät ohjeet heidän huoliensa ja ongelmiensa ilmaisemiseksi. Uskon, että parlamentin institutionaalista asemaa vahvistetaan vastaisuudessa, kun Euroopan yhdentymisprosessi etenee. Olen vakuuttunut siitä, että tällainen kehitys on luonnollinen tapa edetä poliittisessa kulttuurissamme, etenkin ajankohtana, jolloin Euroopan unionin kansalaiset ovat epävarmoja tulevaisuudestaan ja tuntevat usein olevansa kaukana päätöksenteon keskuksista.
Haluan aloittaa esittämällä henkilökohtaisen huomion. Koska edustan sukupolvea, joka kärsi natsismin ajasta, koin toisen maailmansodan omakohtaisesti. Nämä kokemukset määrittelivät Euroopan ottaman suunnan, historiallisen prosessin, jolla on rauhansuunnitelman tehtävät. Sodan raunioista syntyi toivo ja visio Euroopan kansojen veljeydestä. Tämä on historiallinen saavutus, joka on maailmanlaajuisessa järjestelmässä vakauden esikuva.
Jean Monnet'n avaama tie erityisten yhteistyömuotojen luomiseksi ja kunnianhimoisten teoreettisten järjestelmien välttämiseksi johti unionin luomiseen, unionin, jonka demokraattiset, sosiaaliset ja kehitykseen liittyvät mallit ovat puutteistaan huolimatta saaneet aiheellisesti osakseen maailmanlaajuista ihailua.
Eurooppaa koskevan vision edelleen käynnissä olevaan toteuttamiseen vaikuttavat väistämättömästi kansainväliset poliittiset ja taloudelliset tapahtumat. Globalisaatio, monopolimaailma, kehitysmaat, merkittävät muuttovirrat, muiden kuin institutionaalisten keskusten vaikutusvalta ja poliittisten päätösten muotoilu, kansainvälisen terrorismin muodostama epäsuhtainen uhka ja ympäristöongelmat yhdessä energian toimituksen epävarmuuden kanssa luovat monimutkaisen ja nopeasti muuttuvan kansainvälisen ympäristön, joka sekä asettaa haasteita että tarjoaa mahdollisuuksia Euroopan unionille. Euroopan unionin kansalaisten on otettava vilpittömästi kantaa tällaiseen tilanteeseen.
Kun valmistelin tämänpäiväistä puhettani, selailin sähköistä vuoropuhelua, jota käydään Euroopan unionin Internet-sivustolla Euroopan unionin kansalaisten kanssa. Luin mielenkiintoisia näkemyksiä, joita olivat esittäneet pääasiassa eri maissa asuvat mutta samoista asioista huolissaan olevat kansalaiset. Lukemani perusteella tein sen päätelmän, että Euroopan unionia kehotetaan nyt palaamaan Euroopan valistusajan periaatteisiin, jotka innoittivat Euroopan unionin syntyyn. Vapaus, tasa-arvo ja humaanius ovat ne korkeat ihanteet, jotka määrittelevät Euroopan yhdentymisajatuksen sisällön ja joiden merkitys on nyt palautettava.
Vapaus on nyt käsite, jota tarkastellaan turvallisuuden käsitteen yhteydessä. Euroopan unionin kansalaiset ja muut Euroopan unionissa asuvat eivät halua tuntea olevansa uhattuina maailmassa, joka kärsii kansainvälisestä terrorismista. Samaan aikaan he eivät kuitenkaan hyväksy myönnytyksiä yksilön oikeuksien ja vapauksien suojelun suhteen.
Puolustamme "turvallisuuden ja vapauden" oppia, mutta emme oppia, joka edistää "turvallisuutta vapauden sijaan". Jokainen määrittelee tasa-arvon eri tavoin sen mukaan, mistä näkökulmasta hän maailmaa tarkastelee. Maahanmuuttajat vaativat yhdenvertaista kohtelua suhteessa isäntämaidensa kansalaisiin ja toisinaan heidän vaatimuksensa saavat huolestuttavat mittasuhteet. Työttömät vaativat yhtäläisiä mahdollisuuksia ihmisarvoisiin elinolosuhteisiin, ja köyhyydestä kärsivät vaativat yhtäläisiä mahdollisuuksia käyttää terveydenhuoltopalveluja ja päästä koulutukseen kuin suuripalkkaisilla on.
Humaanius on näin ollen Euroopan valistusajan periaatteista se, josta näyttää nykyisin olevan suurta puutetta Euroopan unionin yhteisöissä ja joka näyttää muodostavan suurimman uhan Euroopan unionin johtajille.
Miten humaaniuden merkitys voidaan palauttaa? Jotkin kokemukset Euroopan yhdentymisen pitkästä prosessista kätkevät jo historiallisia totuuksia. Kehityksessä ilman sosiaalista oikeudenmukaisuutta ei ole mitään mieltä. Ajatus vauraudesta ilman hyvinvointia on yksinkertaisesti ristiriitainen. Euroopan unionissa on parhaillaan käynnissä pohdintojen aikakausi, kun Euroopan perustuslakisopimusta koskevien kansanäänestysten jälkeinen väliaika on alkanut. Sanoisin, että tämän ajanjakson olisi oltava lähinnä kollektiivisen itsetutkiskelun aikaa. Jos tätä tietä seurataan johdonmukaisesti ja rehellisesti, voidaan päästä Euroopan unionin entistä syvempään määritelmään ja sisimpään olemukseen, koska se kysymys, jota meidän on tarkasteltava, ei ole teknokraattinen vaan filosofinen. Millaisen Euroopan unionin haluamme? Millaisen maailman puolesta taistelemme? Mitä visiota yritämme toteuttaa? Onko tuo visio utopiaa vai realistinen tavoite?
Meillä on hyvät perusteet olla optimistisia. Euroopan unioni on osoittautunut historiallisesti kestäväksi ja tavoitteisiinsa sitoutuvaksi. Viivästymisiä on usein, toisinaan peruutuksia, joskus väsymystä, mutta tie johtaa silti eteenpäin. Tie vie eteenpäin eikä kehitys pysähdy, ja mikä tärkeintä, Euroopan unionin kansalaiset panevat edelleen toivonsa paremmasta elämästä ja paremmasta maailmasta Euroopan unioniin pettymyksistään huolimatta. Mielestämme oleellinen osa maailmanlaajuista prosessia on kulttuurien välinen vuoropuhelu. Kuten äskettäin havaitsimme, ymmärryksen, luottamuksen ja vuoropuhelun puuttumisella voi olla vakavia seurauksia, erityisesti jos suuttumus ja epäoikeudenmukaisuuden tunne ovat päässeet kasautumaan.
Euroopan unionin äskettäinen laajentuminen, jossa EU:hun liittyi kymmenen uutta jäsenvaltiota, aiheutti todellisen hyökyaallon, joka kiiri ympäri Euroopan unionia. Voitolle pääsi silloin näkemys – ja hyvästä syystä – jonka mukaan laajentumattomuuden kustannukset olisivat laajentumisen aiheuttamia kustannuksia suuremmat. Laajentumisella oli historiallinen ja moraalinen ulottuvuus. Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymisellä Euroopan unioniin lopetettiin vanhan mantereen jako. Mantereen kaikkien kansojen historiallinen yhteys palautettiin yhteisen kohtalon vuoksi. Laajentuminen oli epäilemättä hyvin tärkeä tapahtuma Euroopan unionissa myös ulkosuhteiden kannalta. EU:n geopoliittinen asema ja siten myös strateginen koko muuttui merkittävästi, kun Keski-Euroopan painoarvo kasvoi ja EU:sta tuli tärkeän Lähi-idän alueen läheinen naapuri.
Vastaisuudessa erityisen tärkeitä asioita ovat Bulgarian ja Romanian liittyminen Euroopan unioniin ja seuraavassa vaiheessa mahdollisuus saattaa loppuun Länsi-Balkanin maiden liittyminen Euroopan unioniin, sitten kun ehdot täyttyvät. Suhtaudumme myönteisesti tähän strategiseen laajentumiseen Euroopan kaakkoisalueita kohti. Kotimaallani ja minulla ulkoasiainministerinä ollessani oli tärkeä osuus tämän asian käsittelyssä ja hyväksymisessä.
Turkin liittymismenettelyjen osalta haluan korostaa, että kotimaani kannattaa maan yhdistämistä osaksi Euroopan unionia. On kuitenkin oltava selvää, että liittyminen Euroopan unioniin riippuu sen periaatteiden ja sääntöjen täydellisestä omaksumisesta ja että tässä on kyse eurooppalaisen kulttuurin säännöstä, josta ei voida neuvotella eikä joustaa minkäänlaisen laajemman geopoliittisen laskelmoinnin vuoksi. On selvää – ja tämä vaikutti Euroopan perustuslakisopimusta koskevien kansanäänestysten tulokseen – että maantieteellinen laajentuminen edelsi poliittista yhdentymistä, ja tämä on aiheuttanut voimakasta huolestumista, perusteltua levottomuutta ja toisinaan pettymyksiä. Ratkaisu tähän pettymykseen voi olla vain poliittisen laajentumisprosessin nopeuttaminen.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan unioni rakennettiin toisen maailmansodan raunioille. Yhteisö rakennettiin rauhan ja vakauden sekä vaurauden ja kehityksen voimaksi. Kylmän sodan päätyttyä kaatui viimeinen Euroopan sisäinen muuri lukuun ottamatta vihreää linjaa, joka jakaa edelleen Kyproksen kahteen osaan ja muodostaa...
...huomattavan eurooppalaisen ongelman, johon on vielä löydettävä ratkaisu.
Nykyinen 25 jäsenvaltion ja tuleva useamman jäsenvaltion Euroopan unioni voi olla olemassa ja kukoistaa kansainvälisessä järjestelmässä vain itsenäisenä, voimakkaana ja yhdistyneenä yksikkönä ja kaikkena sinä, mitä tämä tarkoittaa.
Irakin vastainen sota paljasti Euroopan unionin sisäisen jakautumisen dramaattisella tavalla. Euroopan unionilla ei ollut yhteistä näkemystä, päätöstä tai suuntaa, vaan yhteisössä esiintyi hedelmätöntä vastakkainasettelua ja selkeitä jakavia raja-aitoja, jotka vahingoittivat Euroopan unionin kansoja. Jäsenvaltioiden välisenä koossa pitävänä rakenteena ei voi olla pelkästään yhteinen valuutta ja yhteinen lippu vaan periaatteiden ja arvojen järjestelmä, yhteinen poliittinen ja sosiaalinen kulttuuri.
Edessämme on haasteita. Iranin ydinohjelmaa koskeva kriisi, samanaikaisesti uhkaava energiakriisi, joka voi olla odotettua pahempi, terrorismi, Balkanin kehitys Kosovon asemasta päättämisen yhteydessä, olosuhteet Afrikassa ja aids-ongelma ovat asioita, joita koskeva yhteinen kantansa Euroopan unionin on esitettävä ja joita varten sen on luotava oma strategiansa. Toivomme, että Irakissa tilanne vakautuu pian. Pitkään kärsinyt Irakin kansa todella tarvitsee sitä. Palestiinaa koskevan ongelman ratkaisu, jolla varmistetaan Israelin asema ja demokraattinen Palestiina, yhdessä Irakin vakauden kanssa vakauttaa geopoliittisen tilanteen energian kannalta hyvin tärkeällä alueella, johon Euroopan unionilla on historialliset, poliittiset ja kulttuuriset suhteet sekä suosituimmuus- ja kauppasuhteet. Mielestäni on myös tärkeää, että Euroopan unioni on päättänyt jatkaa avun antamista palestiinalaisille, koska avutta jättäminen vain kärjistäisi ongelmia.
Iranin suhteiden osalta vastustamme ehdottomasti ydinaseiden leviämistä ja olemme samaan aikaan sitä mieltä, että yksimielisyyteen pääsemiseksi on käytettävä täysimittaisesti hyväksi diplomatian keinoja, joita ei ole vielä arvioni mukaan käytetty loppuun. Sopimukseen pyrkivät parhaillaan eurooppalaiset yhteisöt ja kaikki muut yhteisöt, jotka lähettävät jatkuvasti viestejä rauhan ja kulttuurien välisen vuoropuhelun puolesta.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Lissabonin strategian tavoitteena on nimenomaan vastata Euroopan unionin kansalaisten huolenaiheisiin, jotka liittyvät kehitykseen, työttömyyteen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, rahoituksellisella kurinalaisuudella ja kunnioittamalla hyvinvointivaltion periaatteita. Tämän strategian tavoitteita ei ole saavutettu sen täytäntöönpanolla. Selvästi sanottuna Lissabonin strategia oli suunnittelultaan oikeassa, mutta sen täytäntöönpanosuunnitelmassa on edelleen teoreettista retoriikkaa, retoriikkaa, joka viehättää asiantuntijoita mutta on käsittämätöntä tai ristiriitaista tavallisille kansalaisille. Tavallisesta kansalaisesta tuntuu usein siltä, että hänen elämänsä on kuin Wittgensteinin painajaista. Sanoja käytetään merkityksen piilottamiseen. Emme saa kuitenkaan pettää itseämme. On selvää, että Euroopan unionissa on nykyään kaksi koulukuntaa Lissabonin tavoitteiden täytäntöönpanoa koskevassa kysymyksessä: ryhmä, jonka mielestä hyvinvointivaltion kehitys ja säilyminen globalisoituvassa maailmassa on mahdollista vain työsuhteiden radikaalien uudistusten avulla, ja ryhmä, jonka mielestä Lissabonin strategiaa voidaan panna täytäntöön globalisoituvassa maailmassa luopumatta hyvinvointivaltiosta. Olen sitä mieltä, että mielipide-erot ovat demokratiaan kuuluva perusoikeus ja siten Euroopan unionin kulmakivi. Jotta mielipiteet voidaan koota yhteen, eurooppalaisessa yhteiskunnassa tarvitaan kuitenkin avointa väittelyä, koska lopullisen vastauksen antavat kansalaiset, kun taas meidän poliitikkojen tehtävänä on johtaa tätä tarpeellista vuoropuhelua.
Nykyään elämä on kovaa suuressa osassa Euroopan unionia. Työttömyyden torjunnasta huolimatta vähäiset saavutukset tällä alalla eivät riitä torjumaan tätä suurta ongelmaa. Sen sijaan, että työpaikkojen määrä kasvaisi, työttömyyden ja vajaatyöllisyyden indikaattorit nousevat useissa maissa. Sen sijaan, että heikossa asemassa olevat väestöryhmät saisivat entistä paremman sosiaaliturvan, syrjäytyneiden joukko kasvaa. Sen sijaan, että kaikkien elämänlaatu paranisi, erot kahden kolmanneksen yhteiskunnassa syvenevät. Maanviljelijät ovat huolissaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta. Nuoret kamppailevat epätoivoisesti työpaikoista ja ovat sitten huolissaan potkujen saamisesta ja uuden työpaikan hankkimisesta sekä lopulta eläkkeistään ja vakuutuksistaan. Työntekijät ovat huolissaan työpaikkojensa siirtymisestä Euroopan unionin ulkopuolelle.
Pahinta on, että yhteiskunnassa on alettu tuntea syvää epäluottamusta päätöksenteon keskuksia kohtaan. Syy on selvä eli poliitikkojen ja työsuhdeteoreetikkojen välillä on vakava luottamuskriisi. Yhteiskunnassa esiintyy vakavaa sosiaalista epävarmuutta. Suoraan sanoen on niin, ettei millään kehitysstrategialla saada tuloksia, jollei se ole ihmiskeskeinen, jollei sen lähtökohtana ole heikkojen suojelun periaate ja jollei siinä olla välittämättä kansainvälisistä realiteeteista ja pidetä sitä alana, jossa markkinoiden toiminta ei ole ainoa säätelevä tekijä,
jollei siinä sijoiteta koulutuksen laatuun, tutkimukseen ja uuden teknologian haasteisiin. Tämä ei ole poliittista romantisointia vaan niiden periaatteiden kunnioittamista, joiden varaan Euroopan unioni on perustettu, eli tasa-arvon ja solidaarisuuden periaatteiden kunnioittamista. Tämä on myös poliittista realismia, koska olemme jo havainneet useaan kertaan, että kun kollektiivinen epävarmuus voimistuu ja kun eriarvoisuus ja syrjäytyminen pahenevat, sosiaaliset jännitteet tulevat esiin äärimmäisillä tavoilla, ja niillä on odottamattomia seurauksia. Kuten historia on osoittanut, tällä voi olla vaarallisia vaikutuksia poliittisen järjestelmän ulkopuolella. Ihmisyhteisöissä on ollut eri vaiheissa vallalla erilaisia talousteorioita. Aina kun kansan ääntä ei ole kuunneltu, jännitteet ja mullistukset ovat kuitenkin pyyhkäisseet pois sekä teoriat että teoreetikot.
Euroopan unionin kansalaiset muotoilevat Euroopan unionin tulevaisuuden, ja se riippuu heidän osallistumisestaan yhteisiin asioihin. Osallistuminen on demokratiassa sekä välttämätöntä että toivottavaa. Thukydides toteaa : "me yksin emme katso miestä, joka ei osallistu valtiollisiin tehtäviin, ainoastaan eristäytyväksi, vaan myös kelvottomaksi kansalaiseksi" ja kuvaa näin ajattomalla tarkkuudella aktiivisten kansalaisten suurta merkitystä demokratialle. Hän totesi näin vuosisatoja sitten, ja silti aktiiviset kansalaiset ovat yhä sen a ja o, miten määrittelemme kurssimme kohti Euroopan unionia, jolla on maailmanlaajuinen tehtävä, Euroopan unionia, joka ei ole pelkästään demokratian ja ihmisoikeuksien linnake vaan myös mittapuu oikeudelle työntekoon, kehitykseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, Euroopan unionia, joka on humaaniuden supervalta. Paikalla, jossa seison tänään, eli Euroopan parlamentilla on ylin vastuu siitä, että kansalaisten ääni saadaan kuuluviin niin selvästi ja voimakkaasti kuin mahdollista.
Puhemies.
   Arvoisa presidentti, paljon kiitoksia sanoistanne. Olen varma, että ne täyttävät samaa tehtävää kuin seiväs, jolla hyppäsitte nuoruudessanne, ja auttavat meitä ylittämään Euroopan yhdentymisen esteet.
Viittasitte moniin niistä ongelmista, jotka meidän on ratkaistava, ja tehtäviin, joista Euroopan parlamentin on huolehdittava tässä yhteydessä. Arvoisa presidentti, voitte olla varma, että tämä parlamentti noudattaa kehotustanne ja pystyy ratkaisemaan EU:n kohtaamat vaikeudet demokraattisen voimansa avulla.
Paljon kiitoksia, arvoisa presidentti.


Dariusz Rosati (PSE ),
   Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä seuraavan lisäyksen tarkistukseen 10: "ja ottamaan samalla täysimääräisesti huomioon vakaus- ja kasvusopimuksen". Toisin sanoen tarkistuksen 10 uusi teksti kuuluisi siis seuraavasti: "kannustaa käyttämään suhdannetasoitettua alijäämää kansallisissa talousarviomenettelyissä suhdanteiden tasoittamiseksi ja ottamaan samalla täysimääräisesti huomioon vakaus- ja kasvusopimuksen." 

 Äänestys on päättynyt. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Vastauksista, jotka hakija Jürgen Stark antoi talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenten esittämiin kysymyksiin, käy selvästi ilmi, että hän hyväksyy Euroopan keskuspankin harjoittaman rahapolitiikan ja etenkin EKP:n ensisijaisen tavoitteen pitää yllä hintatason vakautta. Tämä tarkoittaa, ettei tavoitteisiin tule muutoksia, kuten talouskasvuun ja työllisyyteen liittyvien tavoitteiden ottamista mukaan.
Hän tuki myös tietyin varauksin vuoden 1997 versiota vakaus- ja kasvusopimuksesta ja on todennut, että vuoden 2005 uudistus heikensi sopimusta. Tämä monetaristinen, uusliberaali sokeus, joka hyödyttää EU:ssa toimivien suurten monikansallisten yhtiöiden voittoja ja jonka mukaisesti työntekijöitä sekä heidän työpaikkojaan, oikeuksiaan ja palkkojaan käytetään muuttujana, jolla sopeudutaan kriiseihin, on sopusoinnussa sen roolin kanssa, joka hänellä on ollut yhtenäisvaluutan sekä vakaus- ja kasvusopimuksen luomisessa.
Lisäksi olisi jälleen kerran huomattava, että EKP:n johtokunnan uudet kasvot tulevat yksinomaan suurista valtioista (saksalainen korvaa toisen saksalaisen). Jos tähän lisätään äänten kierto neuvostossa, pienet maat sysätään syrjään talous- ja rahaliiton rahapoliittisesta päätöksenteosta.
Näin ollen äänestimme esitystä vastaan. 
Brigitte Douay (PSE ),
   . Teollismallien laiton jäljentäminen on yksi väärentämistä edistävä tekijä. Se on yritysten teollis- ja tekijänoikeuksien varastamista, joka rikkoo kansainvälisen kaupan sääntöjä ja jonka vuoksi EU:ssa menetetään vuosittain noin 100 000 työpaikkaa. Teollismallien laiton jäljentäminen muodostaa myös uhkan kuluttajille, koska väärennetyt tuotteet voivat haitata heidän terveyttään tai vaarantaa heidän turvallisuutensa. Kyse on myös verotuksellisesta ja yhteiskunnallisesta petoksesta, joka rasittaa jäsenvaltioiden taloutta. Näin ollen kaikkia tätä vitsausta torjuvia välineitä on vahvistettava jatkuvasti.
Yritysten luovuudesta ja innovatiivisuudesta merkkinä olevien teollismallien suoja on välttämätön väline väärentämisen torjunnassa. Niiden kansainvälinen rekisteröinti on kuitenkin usein monimutkainen ja kallis prosessi etenkin pk-yrityksille.
Kaikki toimenpiteet näiden menettelyjen yksinkertaistamiseksi ja säästöjen saavuttamiseksi kannustavat näin ollen yrityksiä noudattamaan menettelyjä ja vaikuttavat myönteisesti tutkimukseen ja innovointiin.
Jäsen Rocardin mietintö teollismallien kansainvälistä rekisteröintiä koskevaan Geneven asiakirjaan liittymisestä on tämän näkemyksen suuntainen, joten kannatin mietintöä. 
Lena Ek, Cecilia Malmström ja Anders Wijkman (PPE-DE ),
   – Olemme tänään äänestäneet Sousa Pinton mietinnön puolesta, joka koskee toimielinten sopimusta. Mietinnön mukaan toimielinten sopimus, jonka Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio ovat onnistuneet saamaan aikaan, on yhteensopiva yhteisön primaarioikeuden ja perussopimusten kanssa. On myönteistä, että lopultakin on päästy sopimukseen EU:n pitkän aikavälin talousarviosta. Samaan aikaan on pettymys, ettei talousarvion uudistuksessa edistytty. Olisimme halunneet, että sopimusta maatalouspolitiikan rahoituksesta tarkistettaisiin perusteellisesti ja alueellista tukea uudistettaisiin järjestelmällisesti. EU:n varoja olisi käytettävä enemmän sellaisilla aloilla kuin tutkimus, rikosten ehkäiseminen, köyhyyden poistaminen ja ilmastonmuutoksen torjunta sekä toimiin, joilla EU:sta tehdään maailman kilpailukykyisin talous. Talousarvion uudistamista on pidettävä ensisijaisena tavoitteena siinä perusteellisessa uudelleenarvioinnissa, joka on tarkoitus tehdä vuosina 2008–2009.
Lisäksi mietinnössä on osia, jotka olisimme mielellämme jättäneet pois. Näistä mainittakoon niin sanottu globalisaatiorahasto ja "omia varoja" koskevat kohdat. Mielestämme vastaisuudessakin jäsenvaltioiden on päätettävä EU:n käytettävissä olevista varoista. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Tuemme toimielinten sopimuksen hylkäysehdotusta, jonka parlamenttiryhmämme jätti käsiteltäväksi ja jonka puolesta 120 parlamentin jäsentä on äänestänyt, muun muassa sen vuoksi, että vastustamme:
– ajattelutapaa, jolla jokainen tappio muutetaan vähitellen hämääväksi "voitoksi" sen perusteella, että asiat voisivat olla huonomminkin.
– taloudellisesti kehittyneimpien EU:n jäsenvaltioiden eli niin sanottujen "varakkaiden" maiden harjoittamaa kiristystä, jonka vuoksi yhteisön talousarviota on pienennetty suhteellisesti. Näin tapahtui siis ajankohtana, jolloin EU on kasvanut ottamalla mukaan 10 jäsenvaltiota, joiden keskimääräinen taloudellinen kehitystaso on alhaisempi kuin yhteisön keskimäärin, ja jolloin valmistellaan vielä kahden maan liittymistä Euroopan unioniin.
– sitä, että kyse on prosessista, jolla tuetaan yhä enemmän ylikansallista päätöksentekoa raha-, finanssi-, talous- ja sosiaalipolitiikassa palvelemalla sellaisten taloudellisesti kehittyneimpien maiden sekä suurten talous- ja finanssiryhmittymien etuja, jotka välittävät yhä vähemmän työntekijöiden ja EU:n eri jäsenvaltioiden kansalaisten oikeuksista, tarpeista ja toiveista, ja jolla samalla, aivan kuten saattaa olettaa, vähennetään varoja, joilla voitaisiin auttaa minimoimaan sen kapitalistisen kilpailun seuraukset, (jota ei voida hyväksyä ja) jota käydään maiden välillä, joiden taloudelliset kehitystasot ovat hyvin erilaiset. 
Cristiana Muscardini (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en voi olla tukematta toimielinten sopimusta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja etenkään moitteettomasta varainhoidosta.
Meidän olisi kuitenkin ymmärrettävä, että talousarvion uudelleenarviointia koskevan Eurooppa-neuvoston päätöksen tukeminen tarkoittaa sitä, että menoja aletaan vähentää, etenkin jos tavoitteena on käyttää Euroopan unionin omia varoja eikä jäsenvaltioiden maksuosuuksia. Tällöin on helpompi päästä eroon siitä prosenttiosuudesta, jonka parlamentti maksaa liikaa vuokraa Strasbourgin tiloistaan, juuri sen vuoksi, että kyse näyttää olevan kohtuuttomasta ja tarpeettomasta kuluerästä. On myös käsitettävä, että uudelleenarviointi merkitsee työpaikkojen ja sellaisten erilaisten matkojen vähenemistä, joita tehdään toisinaan pelkästään kulloinkin kyseessä olevan henkilön itsetunnon kohottamiseksi.
Vaikkemme olekaan innoissamme, toimielinten sopimus on myös hyväksyttävä, ja hyväksymme sen, että neuvotteluissa on päädytty ensisijaisten poliittisten tavoitteiden ja rahoitustarpeiden yhdistämiseen. Mahtaakohan omien varojen talousarvion ja jäsenvaltioiden maksuosuuksien selkeä erottaminen kuitenkin aiheuttaa teknisiä ongelmia eri ohjelmien rahoittamisessa, ellei tätä erottelua tehdä myös ohjelmien ja poliittisten tavoitteiden osalta? Tämän vuoksi toivomme huomattavaa selkeyttä ja avoimuutta sekä selkeää ja joustavaa lähestymistapaa, jonka avulla erotetaan menot ja tavoitteet. 
Hubert Pirker (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kannatin Bögen mietintöä erityisesti siksi, että se on parlamentille menestyksellinen virstanpylväs sen vahvistamisessa, että Euroopan unionissa on kyse sosiaaliasioista ja koulutuksesta. Sanottakoon tuloksesta sitten mitä tahansa muutakin, olemme kuitenkin onnistuneet saamaan neuvottelemalla 800 miljoonaa euroa lisää nuorisolle. Näiden varojen avulla on mahdollista tarjota monelle Euroopan unionin nuorelle – arvioimme, että kyse on sadoistatuhansista nuorista enemmän kuin viime kerralla – parempi koulutus jossakin muussa jäsenvaltiossa, ja näin he voivat suojautua työttömyydeltä. 
Kader Arif (PSE ),
   . Euroopan unioni on parhaillaan keskellä kaksinkertaista kriisiä eli sekä institutionaalista että poliittista kriisiä. On ehdottomasti tarpeen luoda uudelleen vahva luottamus yhteisön kansalaisten ja toimielinten välille. Ensimmäinen signaali, joka poliittisten päättäjien on annettava kansalaisilleen tämän luottamuksen palauttamiseksi, on laatia talousarvio, joka on samalla tasolla kuin paljon mainostetut tavoitteet.
Nyt kun EU avautuu uusille maille ja kun maailmassa tarvitaan enemmän kuin koskaan aikaisemmin voimakasta sosiaalista ja kilpailukykyistä Euroopan unionia, meille nyt ehdotettua talousarviota ei voida hyväksyä.
Lissabonin strategian täytäntöönpano, tutkimuksen ja kehityksen edistäminen, opetus ja koulutus, ulkoinen tuki kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön aloilla, monikansalliset infrastruktuurihankkeet sekä riittävät rakennerahastojen ja koheesiorahaston varat tarvittavan solidaarisuuden osoittamiseksi uusia maita kohtaan – kaikkea tätä voidaan toteuttaa vain vähimmäismäärä.
Myöskään minkäänlaiset uudet politiikat eivät tule kyseeseen ja kaikki elvyttäminen on mahdotonta. Tämä talousarvio symboloi joustamattomuutta ja halua antaa periksi.
Tämän vuoksi en voi äänestää rahoituskehyksen puolesta. Siinä unohdetaan Euroopan unionin yhteinen etu kansallisen itsekkyyden vuoksi ja tuotetaan kansalaisille pettymys Euroopan unionin tulevaisuuden suhteen. 
Richard James Ashworth (PPE-DE ),
   Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit tunnustavat toimielinten sopimuksen edut ja ovat erityisen tyytyväisiä siihen, että säädetään parlamentin entistä vaikutusvaltaisemmasta asemasta vuosien 2008–2009 uudelleenarvioinnissa. Suhtaudumme myös hyvin myönteisesti vaatimukseen, jonka mukaan kansallisten viranomaisten on otettava selkeämpi vastuu käyttämistään varoista.
Haluamme kuitenkin huomauttaa, että osapuolten saavuttamassa kompromissisopimuksessa ei käsitellä riittävästi Euroopan unionin nykyisiä ongelmia. Erityisesti sopimuksen yhteydessä on menetetty harvinainen tilaisuus muuttaa ensisijaisia poliittisia tavoitteita ja sen sijaan jatkettu perinteisten varojenkäyttöohjelmien rahoittamista. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Äänestin vuosien 2007–2013 rahoituskehyksen puolesta Bögen mietinnön perusteella ottaen huomioon ne pitkät, tuskalliset ja vaivalloiset neuvottelut, joita on käyty vuoden 2005 ensimmäisestä puoliskosta lähtien. En tehnyt näin sen vuoksi, että pitäisin tätä talousarviota parhaimpana tai vähiten huonona, vaan koska se on ainoa mahdollinen enkä halua asettua niiden puolelle, jotka epäilemättä olisivat olleet valmiita pahentamaan Euroopan unionin nykyistä kriisiä luomalla talousarviota koskevan kriisin, jota eivät olisi ymmärtäneet sen paremmin kansalaisemme kuin vuonna 2004 Euroopan unioniin liittyneet uudet jäsenvaltiotkaan. On syytä muistaa, ettei rahoituskriisistä kärsi Euroopan unioni, vaan siitä kärsivät jäsenvaltiot, joista jotkin ovat konkurssin partaalla hoidettuaan kansallista julkista talouttaan erittäin huonosti. Olisi todellakin ratkaistava pian Yhdistyneen kuningaskunnan jäsenmaksualennusta koskeva kysymys, joka on myrkyttänyt suhteita Euroopan unionissa jo aivan liian pitkään. Lopuksi totean olevani iloinen siitä, että tällä sopimuksella ja vuosien 2008–2009 uudelleenarviointia koskevalla lausekkeella tasoitetaan tietä Euroopan unionin talouden tärkeälle uudistamiselle, josta on tulossa välttämätön ja kiireellinen vaihe Euroopan yhdentymisprosessissa. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ),
   Vuosien 2007–2013 rahoituskehystä koskevissa neuvotteluissa parlamentti onnistui saamaan neljän miljardin lisäyksen EU:n talousarvioon. Tämä lisämäärä ei ole perusteltu, koska nämä varat käytetään toimintaan, jota ei voida pitää osana EU:n keskeisiä tehtäviä. Kuten jo aikaisemmin totesin, tämä parlamentti antaa pelkästään tyhjiä lupauksia toissijaisuusperiaatteen suhteen.
Toimielinten sopimuksessa on paikkansa pitäviä kohtia, jotka koskevat EU:n varainhoidon parantamista sekä sääntöjenvastaisuuksien ja petosten estämisen tehostamista eli aloja, joissa jäsenvaltioiden on otettava oma vastuunsa harteilleen. Vastustan erityisesti sitä, että varoja myönnetään globalisaatiorahastoon, joustovälineeseen, solidaarisuusrahastoon ja ehkä myös Eurooppa-kouluille. 
Philippe Busquin (PSE ),
   . Äänestin tyhjää, sillä en hyväksy sitä, ettei tutkimuksen talousarviota todellisuudessa lisätä kolmena seuraavana vuonna, vaikka Lissabonin prosessin sekä valtioiden ja hallitusten päämiesten julistusten mukaan ja mielestäni aivan oikein on kyse Euroopan unionin kannalta ensisijaisesta tavoitteesta. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
    Olemme tänään äänestäneet Bögen mietinnön puolesta, joka koskee toimielinten sopimusta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta. On tärkeää, että lopultakin on päästy sopimukseen EU:n pitkän aikavälin talousarviosta.
Suhtaudumme kuitenkin kriittisesti siihen, että mietinnössä tuetaan niin sanottua globalisaatiorahastoa. Globalisaatio tarjoaa valtavia mahdollisuuksia EU:n jäsenvaltioille, ja sikäli kuin se asettaa haasteita, jäsenvaltiot pystyvät itse parhaiten vastaamaan näihin.
Emme myöskään hyväksy mietinnön ehdotusta, jonka mukaan EU:n olisi saatava omia varoja sen sijaan, että se toimisi jäsenvaltioiden maksuosuuksien turvin. Jäsenvaltioiden on päätettävä Euroopan unionin käytössä olevista varoista. Millainen tahansa EU:n perimä vero merkitsisi poikkeamista tästä periaatteesta. 
Joseph Daul (PPE-DE ),
   Äänestin Bögen mietinnön puolesta, koska jollei vuosien 2007–2013 rahoituskehyksestä päästä sopimukseen, tämä voisi horjuttaa Euroopan unionin tulevaa työtä ensi vuodesta lähtien. Haluan osoittaa kunnioitusta jäsen Bögen johtamille parlamentin neuvottelijoille, jotka ovat saaneet mukaan neljän miljardin euron lisäyksen kilpailukyvyn, koulutuksen, tutkimuksen ja nuorisovaihdon aloilla toteutettavia tärkeitä aloitteita varten.
Minusta on hyvin valitettavaa, ettei neuvosto ole hyväksynyt sitä, että EU:n maanviljelijöille myönnettäisiin enemmän varoja erityisesti maaseudun kehittämisen alalla, johon osoitetaan 20 miljardia euroa vähemmän kuin komissio ehdotti. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja muistutan neuvostolle, että sen velvollisuus on varmistaa, että vuoden 2003 YMP:n uudistamisen periaatteita noudatetaan.
Vastustan voimakkaasti vapaaehtoista mukauttamista koskevaa neuvoston ehdotusta, jonka mukaan 20 prosenttia suorista tuista voidaan siirtää maaseudun kehittämiseen ilman velvoitusta osarahoitukseen. Tällaista järjestelmää ei voida hyväksyä, sillä se voisi horjuttaa markkinoita ja olla ensimmäinen askel kohti YMP:n uudelleenkansallistamista.
Mia De Vits (PSE ),
   . En äänestänyt kovinkaan innoissani rahoituskehyksen ja toimielinten sopimuksen puolesta. Vaikka talousarvio ei ole kunnianhimoinen, ilman tätä sopimusta emme pystyisi tarjoamaan uusille jäsenvaltioille mitään mahdollisuuksia. Lisäksi monia ohjelmia uhkaisi asteittainen pysähtyminen. Rahoituskehyksen hylkäämisestä aiheutuva uusi kriisi olisi valtava isku Euroopan unionille. 
Brigitte Douay (PSE ),
   . Kuten Ranskan sosialistit, äänestin Bögen mietintöä vastaan, jolla vahvistetaan toimielinten sopimus vuosien 2007–2013 rahoituskehyksestä.
Parlamentti hylkäsi viime tammikuussa talousarvion, jota se piti silloin keskinkertaisena. Parlamentti arvioi tuolloin, ettei talousarvion avulla voida lujittaa riittävästi talousarvion vipuvaikutusta työllisyyden, kasvun, tutkimuksen ja suurten Euroopan laajuisten verkkojen aloilla.
Euroopan parlamentin budjettivaliokunta puolestaan hyväksyi 6. maaliskuuta yksimielisesti päätöslauselman, jossa hylättiin tämä rahoituskehys, ja toivoi, että komission, neuvoston ja parlamentin välisissä neuvotteluissa sovittaisiin talousarviosta, joka olisi enemmän parlamentin toiveiden mukainen.
Talousarvio ei ole vieläkään riittävän suuri, ja talousarviota koskevasta väittelystä, jota tarvittaisiin EU:n kaikkien politiikanalojen rahoittamiseen pyrkivien perusteltujen ja lakkaamatta kasvavien vaatimusten täyttämiseksi, tulee hyvin vaikeaa seuraavien vuosien aikana.
Euroopan unionin kansalaisille on selitettävä, että tämä tiukka talousarvio johtuu valtioiden ja hallitusten päämiesten jyrkkyydestä. He eivät halunneet myöntää Euroopan unionille sen tavoitteiden mukaisia varoja. 
Lena Ek, Cecilia Malmström ja Anders Wijkman (PPE-DE ),
   Olemme tänään äänestäneet Bögen mietinnön puolesta, joka koskee toimielinten sopimusta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta. Mietinnössä hyväksytään ne talousarvio- ja varainhoitovaikutukset, joita Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission aikaansaamalla sopimuksella on. On myönteistä, että lopultakin on päästy sopimukseen EU:n pitkän aikavälin talousarviosta. Samaan aikaan on pettymys, ettei talousarvion uudistuksessa edistytty. Olisimme halunneet, että sopimusta maatalouden rahoituksesta tarkistettaisiin perusteellisesti ja alueellista tukea uudistettaisiin järjestelmällisesti. EU:n varoista olisi käytettävä enemmän sellaisilla aloilla kuin tutkimus, rikosten ehkäiseminen, köyhyyden poistaminen ja ilmastonmuutoksen torjunta sekä toimiin, joilla EU:sta tehdään maailman kilpailukykyisin talous. Talousarvion uudistamista on pidettävä ensisijaisena tavoitteena siinä perusteellisessa uudelleenarvioinnissa, joka on tarkoitus tehdä vuosina 2008–2009.
Lisäksi mietinnössä on osia, jotka olisimme mielellämme jättäneet pois. Näistä mainittakoon niin sanottu globalisaatiorahasto ja "omia varoja" koskevat kohdat. Mielestämme vastaisuudessakin jäsenvaltioiden on päätettävä EU:n käytettävissä olevista varoista. 
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   Vuosien 2007–2013 rahoituskehystä koskevalla parlamentin neuvottelukannalla, joka ilmaistiin parlamentin 8. kesäkuuta 2005 hyväksymässä päätöslauselmassa, parannettiin rahoituskehystä määrällisillä, rakenteellisilla ja laadullisilla näkökohdilla, joita pidettiin osana, joka "ei ole neuvoteltavissa". Nämä olivat osatekijöitä, joita parlamentti väitti aikovansa "puolustaa määrätietoisesti", ja se totesi olevansa "valmis käynnistämään rakentavat neuvottelut neuvoston kanssa" päätöslauselmassaan, jonka se hyväksyi 18. tammikuutta 2006 ja jolla se hylkäsi Eurooppa-neuvoston joulukuussa 2005 saavuttaman sopimuksen.
Tämä kannatti.
Vaikka tunnustan, ettei neuvottelujen lopputulos vastaa kesäkuussa hyväksyttyä kantaa etenkään määrällisten näkökohtien osalta, kyse on kuitenkin lähes menestyksestä. Kun otetaan huomioon, että oli ehdottoman tarpeellista päästä sopimukseen, tämä "oli ainoa mahdollinen kompromissi". Neuvotteluissa parlamentti varmisti itselleen neljä miljardia euroa varoista, jotka on tarkoitettu erityisesti tärkeimmille politiikanaloille. Nämä varat menevät suoraan ohjelmille parlamentin esittämän lähestymistavan mukaisesti. Suurin osa laadullisista näkökohdista sisältyy uuteen toimielinten sopimukseen. Näistä haluan tuoda esiin parlamentin tasavertaisen osallistumisen vuoden 2009 uudelleenarviointiin, koska tämän avulla voidaan löytää ratkaisuja olemassa oleviin puutteisiin ja parantaa tulevaa rahoituskehystä. Näin voidaan helpottaa edellä mainitun ja edelleen voimassa olevan neuvottelukannan mukaisten tavoitteiden saavuttamista.
Näin ollen äänestin tämän mietinnön puolesta. 
Robert Goebbels (PSE ),
   . En voinut alistua äänestämään tarkistetun rahoituskehyksen puolesta. Vaikka parlamentin neuvottelijat onnistuivat saamaan kahden miljardin euron lisäyksen seitsemää vuotta kohti, ero EU:n tavoitteiden ja talousarvion karun todellisuuden välillä on räikeä. Vaikka Euroopan laajuisten verkkojen tarpeet ovat 18 miljardia euroa, niihin osoitetaan 7,2 miljardia euroa. Galileota varten tarvittaisiin 2,5 miljardia euroa, mutta määrärahat ovat 900 miljoonaa euroa.
YMP:n järkevän osan eli maaseudun kehittämisen määrärahat puolittuivat. Tutkimusta, Lissabonin strategiaa, sosiaalipolitiikkaa eli lyhyesti sanottuna kaikkia keskeisiä politiikanaloja hillitään. Euroopan unionissa ei edistytä vuosittaisella talousarviolla, joka on tuskin kolmannes Yhdysvaltain puolustusbudjetista. 
Mathieu Grosch (PPE-DE ),
   . Kuten jokainen kompromissi tämäkin sisältää heikkoja kohtia. Se on kuitenkin askel eteenpäin, jota kannattaa tukea. Muun muassa liittymisneuvotteluihin ja uusiin aloitteisiin tutkimuksen alalla tarvittaisiin enemmän varoja. Lisäksi Euroopan unioni olisi lähettänyt väärän viestin uusille jäsenvaltioille ja niille, jotka hyvin perustein odottavat EU:n alueiden välistä solidaarisuutta, jos jäsenvaltiot eivät olisi suostuneet tähän kompromissiin.
On kuitenkin myös tunnustettava, että tällaisten neuvottelujen on oltava avoimempia ja läpinäkyvämpiä. Ei käy päinsä, että tietyt maat vaativat solidaarisuutta tietyllä alalla, kuten maataloudessa, ja torjuvat sen toisilla aloilla, kuten rakennerahastojen ollessa kyseessä. Tällaisesta "egoismin" Euroopan unionista on tehtävä vähitellen loppu yhteisen edun vuoksi. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Vuosien 2007–2013 rahoituskehystä koskevat ehdotukset, joita olemme esittäneet neuvottelujen aloittamisesta lähtien ovat seuraavat:
– varmistetaan yhteisön talousarvio, jolla jäsenvaltioiden maksuosuuksien perusteella, jotka ovat oikeassa suhteessa kunkin maan (BKTL:n mukaiseen) vaurauteen, on varoja uudelleen jakava vaikutus. Ensisijaisina tavoitteina on lähentää eri maiden taloudellisia kehitystasoja toisiinsa ja parantaa maiden työntekijöiden ja kansalaisten elinolosuhteita.
– tarkistetaan yhteinen maatalouspolitiikka kertakaikkisesti pyrkimällä turvaamaan kunkin maan oikeus elintarvikeriippumattomuuteen ja -turvallisuuteen ottamalla käyttöön maataloustukien mukauttaminen ja yläraja sekä varmistamalla maatalouden tukien oikeudenmukainen uudelleen jakaminen maanviljelijöiden, tuotantotyyppien ja maiden kesken.
– lopetetaan koheesiorahaston riippuvuus vakaus- ja kasvusopimuksesta ja se, ettei n+2-sääntöä (tai n+3-sääntöä) sovelleta tähän rahastoon eikä rakennerahastoon.
– varmistetaan täysi korvaus niin sanotusta tilastovaikutuksesta kärsiville alueille, kuten Algarvelle.
– varmistetaan, ettei Portugali menetä yhteisön rahoitusta ja luodaan erityinen ohjelma Portugalin talouden uudistamiseksi laajentumisen yhteydessä.
Hyväksytty yhteisön rahoituskehys on näiden tavoitteiden ja tarpeiden vastainen.
Näin ollen hylkäämme ehdotuksen. 
Adeline Hazan (PSE ),
   .Äänestin suunniteltua vuosien 2007–2013 talousarviota vastaan, sillä se osoittaa minusta huomattavaa kunnianhimon puutetta EU:ssa ja paluuta hallitusten välisiin käytäntöihin, joita en hyväksy ja jotka lamaannuttavat kaikki EU:n julkiset toimet EU:n kansalaisten kustannuksella.
Rahoituskehys, jonka kokonaismäärä on 864 miljardia euroa eli 1,05 prosenttia 25 jäsenvaltion bruttokansantulosta, ei ole tasolla, jota EU:n historiallinen laajentuminen kymmenellä uudella jäsenvaltiolla ja tulevaisuuden haasteet edellyttävät.
Mielestäni ollaan hyvin kaukana niistä paljon mainostetuista vaatimuksista, jotka esitettiin neuvotteluja aloitettaessa (itse asiassa kesäkuussa 2005 Euroopan parlamentti tuki talousarviota, jonka kokonaismäärä oli 974 miljardia euroa eli 1,18 prosenttia BKTL:sta). Tämä talousarvio käsittää valitettavasti rakennerahastojen ja koheesiorahaston varojen sekä kilpailukyvyn, kasvun ja työllisyyden osuuden vähennyksiä ja tekee mahdottomaksi kaiken uudistamisen.
Euroopan parlamentin jäsenenä velvollisuuteni oli näin ollen hylätä tällainen sopimus, joka on vastoin käsitystäni suuresta Euroopan unionista. 
Jamila Madeira (PSE ),
   Äänestin toimielinten sopimusta koskevan Bögen mietinnön puolesta, koska se edustaa mielestäni suurinta yhteistä nimittäjää pitkien kolmikantaneuvottelujen jälkeen.
Minun on kuitenkin ilmaistava, että olen hyvin huolissani ilmeisestä eroavaisuudesta joulukuussa saavutetun sopimuksen ja sen käytännön soveltamisen välillä.
Näyttää siltä, että eroa on nyt tullut niihin varoihin, jotka oli tarkoitettu erityisesti Algarven alueelle, kun hyväksyttiin poikkeustoimenpiteitä tilastovaikutuksesta kärsiville alueille. Jos tietoihin voi luottaa, komission tulkinta joulukuisesta sopimuksesta haittaa vakavasti Algarven aluetta. Tämän vuoksi Algarvea voitaisiin kohdella paljon huonommin kuin mitään muuta tavoite 2 -aluetta, koska Algarve ei enää vastaisuudessa ole tukikelpoinen siirtymäkauden alueena ().
Avoimuuden ja toimielinten hyvän yhteistyön hengessä on mielestäni erittäin tärkeää, että selkeytetään vuosien 2007–2013 rahoituspaketin sisällön tulkintaperusteita. 
Helmuth Markov (GUE/NGL ),
   . Ryhmäni hylkää jäsen Bögen mietinnön seuraavista syistä. Koska mietinnössä todetaan aivan oikein, että parlamentti on pettynyt olemassa olevaan rahoituskehykseen, on käsittämätöntä, että tämä niin sanottu kompromissi ollaan valmiita hyväksymään. Vaikka päätösneuvotteluilla saatiin laadullisia parannuksia, perusongelma on edelleen ratkaisematta.
Näin mitättömällä budjetilla ei voida edistää ollenkaan EU:n korkeita tavoitteita yhteenkuuluvuuden ja kehityksen aloilla.
Tänään on keskusteltu myös vuoden 2007 talousarviota koskevasta mietinnöstä. Sen 1 kohdan mukaisesti parlamentti "ilmaisee huolensa huomattavista eroavaisuuksista, jotka vallitsevat Euroopan unionin kohtaamien haasteiden sekä asiaankuuluville budjettikohdille, etenkin neuvoston ja komission itsensä painopistealueiksi nimeämille kilpailukyvylle, tutkimukselle ja innovoinnille, vuosien 2007–2013 taantumuksellisissa rahoitusnäkymissä mahdollisesti osoitettavien määrärahojen välillä, ja siitä, kyetäänkö näiden määrärahojen avulla vastaamaan tehokkaasti kyseisiin haasteisiin".
Vuosi 2007 on ensimmäinen vuosi, jota uusi rahoituskehys koskee. Se, että päätetään aivan liian tiukasta rahoituskehyksestä, jossa vuosien 2007–2013 varojen kokonaismäärä on noin 15 prosenttia pienempi kuin alun perin välttämättömäksi arvioitu määrä, ja valitetaan heti sen jälkeen varojen puutteesta, ei ole osoitus poliittisesta kaukonäköisyydestä. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   . Äänestin parlamentin ja ministerineuvoston saavuttaman sopimuksen vahvistamisen puolesta seuraavista syistä:
1. Portugalin ja Madeiran erinomaisissa neuvotteluissa saavutettiin niille asetetut tavoitteet.
2. Parlamentin painostuksesta menojen ylärajaa nostettiin neljä miljardia euroa.
3. Luotiin sääntöjä, joissa korostetaan entistä enemmän jäsenvaltioiden vastuuta Euroopan unionin varojen hoidosta.
4. Parlamentti on saanut vahvemman aseman yhteisön talousarvion uudelleenarvioinnissa, joka on tarkoitus tehdä vuoteen 2009 mennessä.
Haluan huomauttaa, että olin yksi niistä, jotka äänestyksessä myötävaikuttivat siihen, että parlamentti päätti hylätä valtioiden ja hallitusten päämiesten joulukuun 2005 puolivälissä saavuttaman talousarviota koskevan sopimuksen. Tämän vuoksi ministerineuvoston oli istuuduttava neuvottelupöytään parlamentin kanssa, jotta saavutettaisiin sopimus, joka ilmaisisi molempien toimielinten yhteistä tahtoa.
Lopuksi huomauttaisin, että tämä sopimus ei ole aivan tyydyttävä. Se on kuitenkin sopimus, johon oli mahdollista päästä nykyisissä olosuhteissa. 
David Martin (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti toimielinten sopimukseen, koska sen avulla voidaan saavuttaa rahoitustilanteen vakaus vuosina 2007–2013. Lisäksi olen tyytyväinen siihen, että parlamentti on pystynyt lisäämään noin neljä miljardia euroa Eurooppa-neuvoston saavuttamaan alkuperäiseen sopimukseen. Tämä osoittaa, että parlamentti osaa neuvotella tehokkaasti muiden toimielinten kanssa. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ),
   . Äänestin Bögen mietinnön puolesta, mutta haluan ilmaista huoleni talousarviota koskevan sopimuksen tietyistä näkökohdista, jotka voivat vaikuttaa kielteisesti yhtenäismarkkinoihin.
Erityisesti mahdollisuus 20 prosentin mukautukseen yhteisessä maatalouspolitiikassa maaseudun kehittämisen rahoittamiseksi tarvitsematta noudattaa osarahoitusta ja menokehyksiä koskevia sääntöjä on valitettava ja voi johtaa jäsenvaltioiden välisen kilpailun vääristymiseen.
Se on hyökkäys yhteistä maatalouspolitiikkaa vastaan ja käytännöllisesti katsoen askel kohti maatalouspolitiikan uudelleenkansallistamista. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Jos politiikka on mahdollisen taidetta, niin EU:n vuosien 2007–2013 rahoituskehyksestä sopimukseen pääseminen on ollut pienimmän mahdollisen taidetta, mikä ei anna aihetta tyytyväisyyteen.
EU on viime vuosien aikana käynyt läpi huomattavan laajentumisprosessin uusien maiden ottamiseksi mukaan yhteisöön ja poliittisen yhdentymisen toteuttamiseksi. Rahoitusta on lisättävä tätä kehitystä vastaavaksi. Jotta vaurauteen ja turvallisuuteen liittyvät tavoitteet, joita EU kansalaisilleen merkitsee, voidaan toteuttaa, tarvitaan rahoituskehys, joka vastaa näitä tavoitteita ja yhteisön nykyistä kokoa. Lisäksi ajatus solidaarisuudesta, joka on aina ollut olennainen osa EU:n rahoitusvälineitä, on perusteltu siitä syystä, että ajatus on oikeudenmukainen ja sillä pyritään edistämään sisämarkkinoiden tasapainoa ja tehokkuutta.
Kun otetaan huomioon nämä seikat ja erityisesti se, ettei talousarviossa pystytty ylittämään tätä vähäistä tulosta, puoltavaa ääntäni varjosti mielipaha. Ääneeni sisältyy kuitenkin myös toivo siitä, että koko talousarvion rakennetta harkitaan aikanaan uudelleen meno-otsakkeen tarkistuksen avulla, jotta voidaan edistää kehitystä paremmin tukevaa taloutta. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   . Vuosien 2007–2013 rahoituskehyksen viimeinen vaihe saavutettiin äänestämällä 866,4 miljardin euron kokonaisrahoituksen puolesta. Haluan kertoa teille, että tämä tarkoittaa, että jokainen Euroopan unionin kansalainen joutuu maksamaan Euroopan unionista 26 senttiä päivässä.
Vähennyksiä sopimukseen haluavien tiettyjen jäsenvaltioiden (tarkoitan "kuutta kitupiikkiä") aiheuttaman pysähdyksen jälkeen voidaan olla tyytyväisiä hyväksyttyyn kompromissiin huolimatta siitä, että se jää huomattavasti jälkeen parlamentin kesäkuussa 2005 tekemästä alkuperäisestä ehdotuksesta eli 975 miljardista eurosta.
Parlamentti on kuitenkin onnistunut saamaan neljä miljardia euroa lisää neuvoston päätökseen verrattuna. Tämä neljä miljardia euroa on tarkoitettu pääasiassa koulutuksen (40 000 Erasmus-avustusta lisää), tutkimuksen, kilpailukyvyn ja innovoinnin alojen toimiin.
Toisaalta uhrauksia on tehty muilla aloilla. Esimerkiksi kauaskantoista Life + -ympäristöohjelmaa rahoitetaan vain 16 prosentin osuudella alun perin suunnitellusta kokonaismäärästä.
Lopuksi toteaisin, että kyse on siis epätyydyttävästä sopimuksesta, ylläpitävästä talousarviosta, jolla voidaan varmistaa tietty jatkuvuus, mutta joka on kaukana siitä, että Euroopan unioni saisi tavoitteitaan vastaavat varat. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   . Äänestin ehdotetun vuosien 2007–2013 rahoituskehyksen puolesta.
Olen kuitenkin yhä sitä mieltä, että parlamentin alun perin hyväksymä ehdotus oli paljon edullisempi EU:lle, ei pelkästään määrällisesti vaan erityisesti myös käytetyn menetelmän vuoksi.
Kun parlamentin hyväksymä ehdotus perustuu toimien ja ensisijaisten tavoitteiden määrittelemiseen ja on siten todellinen politiikan ilmaus, neuvoston päätöksestä taas puuttuu tämä ominaisuus, koska se on lähinnä yhteenveto jäsenvaltioiden esittämistä vaatimuksista.
Tästä huolimatta äänestin ehdotuksen puolesta, koska olisi hyvin vahingollista, jos Euroopan unionin toimielimillä ei olisi keskipitkän aikavälin rahoituskehystä, jonka avulla voidaan valmistella kehitykseen liittyviä hankkeita.
Toinen merkittävä syy siihen, että äänestin ehdotuksen puolesta, koskee sitoumusta tarkastella uudelleen sekä tuloja että menoja. Mielestäni tämä seikka on hyvin tärkeä, koska olen useita kertoja todennut, että EU:n nykyinen rahoitusmenetelmä on mielestäni tullut tiensä päähän. Ensimmäistä kertaa on todettu selvästi, että tätä uudistusta pidetään erittäin tärkeänä ja että se edellyttää parlamentin osallistumista työhön. 
Bart Staes (Verts/ALE ),
   . Äänestin toimielinten sopimusta vastaan.
Parlamentti pyysi 112 miljardia euroa enemmän varoja vuosiksi 2007–2013 kuin neuvosto. Pääministeri Blairin selvityksen aikana joulukuussa 2005 suurten ryhmien puheenjohtajat nostivat hirmuisen metelin ja vakuuttivat, etteivät he suostu tähän tulokseen missään tapauksessa. Viisi kuukautta myöhemmin on ilmeistä, että painostus pääkaupungeista käsin ja etenkin Berliinistä on onnistunut oikein hyvin: kaikki suuret lupaukset pyörrettiin. Parlamentti on tyytynyt pelkkään neljän miljardin euron lisäykseen.
Tämän sopimuksen avulla EU:n suuriin haasteisiin ei voida vastata riittävästi. Nyt tehdään vähennyksiä maatalouspolitiikan toiseen pilariin, jolla olisi tarkoitus rahoittaa maaseudun kehittämistä ja jossa ensisijaisia tavoitteita ovat laatu, eläinten hyvinvointi ja ympäristönäkökohdat. Samalla tavalla osoitetaan riittämättömästi varoja Euroopan laajuisiin verkkoihin, ohjelmiin kuten Erasmukseen (johon voi tästä lähtien osallistua vain 140 000 opiskelijaa, vuonna 2006 määrä oli 170 000) ja Leonardoon (36 000 osallistujaa aikaisempaan 50 000 osallistujaan verrattuna), tutkimuksen ja kehityksen seitsemänteen puiteohjelmaan, sosiaalisiin toimiin, rakennerahastoihin, Life +- ja Natura-ohjelmiin, kulttuuritoimintaan, ulkopolitiikkaan ja suhteisiin naapurivaltioiden kanssa. Kansalaisilla on Euroopan unioniin kohdistuvat odotuksensa, ja on erittäin valitettavaa, ettemme voi täyttää niitä. 
Marc Tarabella (PSE ),
   . Parlamentin äänestyksessään kesäkuussa 2005 hyväksymän kannan (974 miljardia euroa) ja Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskaudella joulukuussa 2005 saavutetun sopimuksen (862 miljardia euroa) summien välillä oli 112 miljardin euron ero.
Lukuisten kokousten jälkeen kolmikantaneuvottelujen mukaiseen sopimukseen on saatu mukaan kaksi miljardia euroa lisää. Tämä ei ole läheskään tyydyttävää.
Aikana, jona epäilevä suhtautuminen Euroopan unioniin valtaa alaa sekä vanhoissa että uusissa jäsenvaltioissa erityisesti laajentumisiin ja institutionaaliseen umpikujaan liittyvän epävarmuuden vuoksi, minusta on kuitenkin hyödyllistä rauhoittaa kansalaisia hyväksymällä tämä seitsemän vuoden rahoituskehys.
Solidaarisuuden mekanismit on pidetty ennallaan, vaikka niiden merkitystä ei ole lisätty toivomallani tavalla.
Näiden syiden vuoksi äänestän tämän rahoituskehyksen puolesta, mutten tietenkään innoissani. 
Marianne Thyssen (PPE-DE ),
   . Äänestin talousarviota koskevaa kurinalaisuutta ja moitteetonta varainhoitoa koskevan toimielinten sopimuksen puolesta. En tehnyt näin sen vuoksi, että tämä olisi unelmieni rahoituskehys, vaan koska suhtaudun myönteisesti varainhoidon laadullisiin parannuksiin ja koska tulevat talousarviot saavuttavat suunnilleen vaaditun tason, joten emme saisi heittää lasta pesuveden mukana.
Parlamentti on mielestäni tehnyt hyvää työtä, parempaa kuin koskaan aikaisemmin ja ennen kaikkea parempaa kuin kaksi muuta toimielintä. Juuri valmistelutyömme ja neuvottelijoidemme ansiosta meillä on vakaat tulevaisuudennäkymät komission heikosta sitoutumisesta ja valtioiden saituudesta huolimatta. Nykyisissä olosuhteissa tämä sopimus on parempi kuin koko finanssipolitiikkaa ympäröivä täydellinen epävarmuus.
On kuitenkin yksi asia, jota en pysty hyväksymään, eli maaseudun kehittämisen kohtelu sekä mahdolliset askeleet kohti maatalouspolitiikan uudelleenkansallistamista. Koska ei kuitenkaan ole takeita siitä, että maatalouspolitiikka saataisiin oikeansuuntaiseksi ilman perustuslakia tai rahoituskehystä, tämä ei riittänyt perusteeksi koko aloitteen hylkäämiseen. 
Edite Estrela (PSE ),
   . Äänestin talousarviota koskevaa kurinalaisuutta ja talousarviomenettelyn parantamista koskevan toimielinten sopimuksen puolesta, koska vuosien 2007–2013 rahoituskehyksestä käytyjen neuvottelujen lopputulos on mielestäni hyvä Euroopan unionin 450 miljoonan kansalaisen kannalta.
Täydellistä talousarviota ei ole olemassakaan. EU:n nykyisessä taloudellisessa ja poliittisessa tilanteessa tämä on hyvä sopimus Euroopan unionin ja Portugalin kannalta, jonka on määrä saada 22,5 miljardia euroa tämän seitsenvuotiskauden aikana.
Määrällisten lisäysten lisäksi Portugali hyötyy myös laadullisesti neuvoston edelliseen ehdotukseen verrattuna.
Lisäksi päätöksen lykkääminen viivästyttäisi yhteisön varojen käyttöä kansalaisten ongelmien ratkaisemiseen. Euroopan unionin kansalaiset ja erityisesti portugalilaiset eivät ymmärtäisi enää uusia viivästymisiä. 
Jean-Claude Fruteau (PSE ),
   . Äänestin Sousa Pinton ja Bögen mietintöjä vastaan. Ne ilmentävät sitä tapaa, jolla Euroopan unioni on vetäytynyt taka-alalle kansallisen itsekkyyden tieltä, ja tuhoavat kaikki kauaskantoiset poliittiset hankkeet ja uhkaavat vakavasti nykyisiä julkisia toimia ja erityisesti yhteistä maatalouspolitiikkaa ja rakennerahastoja, jotka ovat molemmat välineitä, joilla osoitetaan solidaarisuutta heikoimmassa asemassa olevia alueita kohtaan.
Maataloudessa on näin ollen 30 miljardin euron vajaus vuoteen 2013 asti siihen nähden, että voitaisiin noudattaa YMP:n uudistusta. Neuvottelijat eivät ole nimittäin ottaneet huomioon sitä, että vuonna 2009 Euroopan unioniin liittyy kaksi uutta jäsenvaltiota.
Euroopan unionin tieksi tulevaisuuteen kuvattua maaseudun kehittämistä heikennetään 21 prosentin vähennyksellä niihin määrärahoihin verrattuna, jotka tälle alalle osoitettiin edellisellä kaudella. Näin tasoitetaan tietä maaseutualueidemme huonolle kohtelulle.
Yhteisön koheesiopolitiikka kärsii samanlaisista huomattavista vähennyksistä, kun rakennerahastojen ja koheesiorahaston varoja vähennetään 10 prosenttia. Monet Euroopan unionin alueet kärsivät kuitenkin heikosta kehityksestä, ja tämä edellyttäisi näin ollen päinvastoin huomattavia yhteisön toimia solidaarisuuden alalla.
Syrjäisimmät alueet, joita tämä talousarviota koskeva perääntyminen koskee suoraan, eivät voi myöskään luottaa uuden alueellisen synergian kehittämiseen, koska myös eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden väline on menettänyt kuusi miljardia euroa. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Päätimme äänestää näitä molempia mietintöjä vastaan, koska mielestämme maksumääräyksiin käytettävien määrärahojen kokonaismäärän olisi oltava alle 1,00 prosenttia EU:n jäsenvaltioiden BKTL:sta G6-maiden ehdotuksen mukaisesti. Mielestämme ei ole myöskään mitään syytä iloita siitä, että EU:n talousarvioon lisättiin neljä miljardia euroa vielä yhdellä neuvottelukierroksella, johon Euroopan parlamentin federalistinen enemmistö teki aloitteen. Näistä varoista olisi ollut enemmän hyötyä, jos ne olisi käytetty jäsenvaltioiden ensisijaisten poliittisten tavoitteiden mukaisiin menoihin. Hylkäämme tämän vuoksi sopimuksen vuosien 2007–2013 rahoituskehyksestä.
Vastustamme myös voimakkaasti Euroopan parlamentin keskusteluja siitä, että omien varojen järjestelmää on uudistettava ja että EU tarvitsee oman tulolähteen, esimerkiksi oikeuden periä kaikkialla Euroopan unionissa maksuja matkapuheluista. EU:n talousarvion on perustuttava jäsenvaltioiden jäsenmaksuihin, ja näiden määrä on päätettävä ministerineuvostossa. 
Alain Hutchinson (PSE ),
   . Kesäkuussa 2005 parlamentti arvioi, että Euroopan unioni tarvitsee 974 miljardin euron talousarvion, jotta voidaan vastata tuleviin haasteisiin. Sopimus rahoituskehyksestä, jonka parlamentti, komissio ja neuvosto saivat aikaan 4. huhtikuuta tänä vuonna kolmikantaneuvottelujen jälkeen, on 112 miljardia euroa pienempi kuin kesäkuun 2005 mukainen kantamme. Kilpailukyvyn ja kasvun (alaotsake 1 a) määrärahat ovat vähentyneet 35 prosenttia, rakennerahastojen ja koheesiorahaston osuus (alaotsake 1 b) 10 prosenttia ja niin edelleen. On vaikea kuvitella, että Euroopan unioni voisi saavuttaa Lissabonin ja Göteborgin tavoitteet näin tiukalla talousarviolla. Sopimus on määrällisesti niin vähäinen, ettei siinä anneta Euroopan unionille riittävää pelivaraa toteuttaa uusia politiikkoja tulevaisuutta varten.
Ainoana tätä rahoituskehystä puoltavana seikkana voidaan pitää sitä, että se on ylipäätään olemassa. Emme voi enää lykätä äänestystä, koska muuten on vaarana, ettei uutta ohjelmakautta voida aloittaa ajoissa. Jäsenvaltioiden ja etenkin alueiden on voitava suunnitella ja aloittaa hankkeensa ajoissa, jotta niiden osarahoitukseen voidaan osallistua vuodesta 2007 alkaen. Itse asiassa olisi hyvin ikävää Euroopan unionin köyhimpien alueiden kannalta, jos ne eivät saisi rakennetukea vuodesta 2007 alkaen.
Näiden syiden perusteella äänestin tyhjää. 
Bernadette Vergnaud (PSE ),
   . En lähde mukaan lukuja koskevaan väittelyyn selittääkseni teille, miksi äänestin Bögen ja Sousa Pinton mietintöjä vastaan, jotka molemmat koskevat rahoituskehystä. Toivon, etteivät tämän kompromissin kannattajat, jotka pitävät sitä "siedettävänä", kanna minulle kaunaa siitä, että minulla on Euroopan unionille ja sen kansalaisille erilaiset tavoitteet kuin heillä.
En halua, että Euroopan unionista tulee pelkkä vapaakauppa-alue anglosaksisen mallin mukaan vaan pikemminkin Euroopan unioni, joka perustuu solidaarisuuden ja kansojen välisen jakamisen arvoihin, jotka ovat aina olleet alueen edistyksen välineitä.
Tällä rahoituskehyksellä ei valitettavasti pyritä Eurooppa-hankkeen edistämiseen vaan edistetään vain hallitusten välisiä menettelyjä. Vähentämällä 37 prosenttia kasvun ja kilpailukyvyn otsakkeen ja 10 prosenttia koheesiorahaston varoja rahoituskehyksellä tuhotaan kaikenlainen Euroopan unionin elvyttäminen ja suljetaan pois kaikki uudet politiikat seitsemän vuoden ajaksi. 
Lars Wohlin (IND/DEM ),
   On valitettavaa, ettei Euroopan parlamentti ole ottanut vaarin G6-maiden yhden prosentin tavoitteesta vaan on sen sijaan tehnyt työtä rahoituskehyksen hyväksi, joka ylittää tämän summan huomattavasti. Sopimus ei ole edes kunnianhimoinen sen paremmin maatalouspolitiikan kuin aluepolitiikankaan välttämättömän uudistamisen suhteen. Pitkän aikavälin rahoituskehyksessä, joka on yksi prosentti BKTL:sta, olisi oltava varaa myös tieteelliseen tutkimukseen sijoittamiseen ja laajentumisen tukemiseen.
EU:n rahoitusjärjestelmän uudelleenarviointi ei saa missään tapauksessa johtaa siihen, että EU:lle myönnetään verotusoikeus. Tämän vuoksi on ikävää, että sanamuodossa viitataan epäsuorasti siihen, että tämä on välttämätöntä.
Näin ollen olen päättänyt hylätä toimielinten sopimuksesta aiheutuvat varainhoitovaikutukset ja äänestää koko mietintöjä vastaan. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, äänestin Rackin mietinnön puolesta, vaikka mielestäni olisi välttämätöntä lisätä rautatieliikenteen osuutta tavaraliikenteestä, kun otetaan huomioon liikenteen huomattava vaikutus ihmisiin ja ympäristöön. Tavaraliikenteen alalla yksityinen kilpailu kasvaa ja kiristyy jatkuvasti. Vaikka muiden muassa Itävallan rautatiet pystyivät nostamaan kuljettamiaan tavaramääriä, kävi ilmi, että voitot heikkenivät samalla.
Erään tutkimuksen mukaan raskailta tavarankuljetusajoneuvoilta perittävän tietullin nostaminen ei juuri siirtäisi liikennettä rautateille vaan pelkästään nopeuttaisi pienten kuljetusyritysten mittavaa häviämistä sekä kuormittaisi samalla taloutta ja kauppaa. Tavaraliikenteen siirtymistä rautateille voitaisiin ilmeisesti edistää vain laadullisilla ja rakenteellisilla parannuksilla. Ainoa järkevä ratkaisu tähän ongelmaan olisi mielestäni muuttaa radikaalisti liikennejärjestelmäämme, jossa on tähän päivään asti suosittu kuljetuksia pitkin ja poikin EU:ta. Jos nykyisestä mielettömästä lähestymistavasta pidetään kuitenkin kiinni tavarankuljetuksessa, vastaisuudessa olisi tuettava vain niin sanottuja ro-ro-junia. 
Mathieu Grosch (PPE-DE ),
   . Tämä ohjelma on hyvin arvokas keino päästä lähemmäs "ympäristöystävällisempää" liikkumista. Jos maanteihin kohdistuvia paineita halutaan vähentää, muiden liikennemuotojen vesiliikenteestä rautatieliikenteeseen on kuitenkin oltava hyvin tehokkaita. Tällöinkin multimodaaliliikenne on vain yhtä voimakasta kuin ketjun heikoin lenkki. Etenkin rautatiet ovat edelleen kuitenkin heikko kumppani, ja uudessa multimodaalipalveluja koskevassa selvityksessä osoitetaan selvästi, missä heikkoudet ovat. Tämän vuoksi olisi järkevää, että komissio ja parlamentti tarkastelisivat välittömästi tätä asiaa näiden ohjelmien lisäksi, sillä muuten parhaimmatkin tukiohjelmat jumiutuvat muun muassa rautatieliikenteen tehottomuuden vuoksi, eivätkä kuljetusyritykset koe hyötyvänsä rautateiden käytöstä. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Tänään hyväksytty kompromissi sisältää useita tarkistuksia, joiden avulla parannetaan komission alkuperäisen ehdotuksen tekstiä. Esimerkiksi tämän asetuksen soveltamisalaan sisällytetään ympäristöystävällisempiä liikennemuotoja, kuten rautatie- ja sisävesiliikenne, ja otetaan huomioon pk-yritysten sekä syrjäisten ja heikossa asemassa olevien alueiden tarpeet, jotta voidaan parantaa taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Kun otetaan huomioon nämä tärkeät muutokset ja se, että tekstissä todetaan, että "tällä asetuksella perustetaan rahoitusväline - - jolla on tarkoitus vähentää ruuhkia, parantaa liikennejärjestelmän ympäristönsuojelun tasoa ja tehostaa intermodaaliliikennettä ja siten edistää tehokkaan ja kestävän liikennejärjestelmän toteutumista", emme voi hyväksyä ohjelman kokonaisbudjetin huomattavaa vähennystä. On muistettava, että alkuperäinen budjetti oli 740 miljoonaa euroa ja tänään hyväksytty määrä on 400 miljoonaa euroa eli 46 prosenttia vähemmän.
Kuulemme usein puhuttavan ilmastonmuutoksen torjunnasta, Kioton pöytäkirjan noudattamisesta ja ympäristöystävällisempien liikennemuotojen kehittämisestä, mutta silti voimme havaita, että näiden tavoitteiden toteuttamista ei tueta riittävästi. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ),
   Euroopan liikennejärjestelmässä maanteiden tavaraliikenteen odotetaan lisääntyvän yli 60 prosenttia vuoteen 2013 mennessä. Tästä kasvusta on seurauksena entistä enemmän ruuhkia, ympäristön tilan heikkenemistä ja onnettomuuksia sekä Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn heikkenemistä, koska teollisuuden toimitusketjujen hallinta edellyttää kustannustehokkaita liikennejärjestelmiä. Tässä tilanteessa on turvauduttava entistä enemmän intermodaaliliikenteeseen.
Sain juuri kuulla, että omassa vaalipiirissäni Munsterissa Limerickin sataman toimintaedellytykset heikentyvät huomattavasti tärkeän maa-alueen kaupan vuoksi. Tämän vuoksi raskas tieliikenne lisääntyy Limerickin kaupungin alueella. Pidän tämänpäiväistä äänestystäni tukena sekä nykyisen meriliikenteen säilyttämiselle että siirtymiselle maantieliikenteestä meriliikenteeseen tavaraliikenteessä. Tiedän, ettei Irlannissa ole Marco Polo -hankkeita, mutta aion kehottaa Munsterissa ja Irlannissa osapuolia etsimään hankkeita, jotka voidaan hyväksyä Marco Polo -ohjelmaan. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   . – Euroopan parlamentissa Kommounistiko Komma Elladas -ryhmää edustavat jäsenet haluavat kiinnittää huomiota siihen, että 50 prosentin huomattava vähennys rahoituskehykseen eli vähennys 740 miljoonasta eurosta 400 miljoonaan euroon ja valintaperusteet, joita sovelletaan toisen Marco Polo -ohjelman toteuttamiseen sisältyviin hankkeisiin vuosina 2007–2013, on suunniteltu niin, että ne lisäävät suuryritysten voittoja eivätkä lievennä, saati ratkaise, sisäisen ja kansainvälisen tavaraliikenteen nykyisiä ja pahenevia vakavia ongelmia, jotka liittyvät liikenteen huomattavaan ruuhkautumiseen ja johtavat sekä onnettomuuksien määrän lisääntymiseen että tuhoisiin seurauksiin ympäristön kannalta.
Tämä ratkaisu on osa EU:n laajempaa tavallisten kansalaisten tarpeiden vastaista politiikkaa, jota sovelletaan meriliikenteen kabotaasiin asetuksella (EY) N:o 3577/92 ja jota Nea Dimokratia- ja Panellinio Socialistiko Kinima -hallitukset toteuttavat kotimaassani yhdessä laivanvarustajien kanssa ja aiheuttavat raskaita seurauksia meri- ja rannikkoliikenteen työntekijöille, ammattikäsityöläisille sekä pienten ja keskisuurten maatilojen omistajille.
Tämän vuoksi Euroopan parlamentissa Kommounistiko Komma Elladas -ryhmää edustavat jäsenet eivät äänestäneet mietinnön puolesta, joka koskee ehdotusta asetukseksi toisesta Marco Polo -ohjelmasta. 
Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen, Inger Segelström ja Åsa Westlund (PSE ),
   Me Ruotsin sosiaalidemokraatit olemme päättäneet tukea Roth-Behrendtin mietintöä koskevia kompromissitarkistuksia, jotka Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ja Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto ovat jättäneet yhdessä käsiteltäväksi. Mielestämme on tärkeää, että parlamentti pystyy osoittamaan laajalla enemmistöllä tukea toimenpiteille, joilla torjutaan ja poistetaan TSE:itä.
Mielestämme märehtijöille ei saa syöttää eläinvalkuaista. Alan asiantuntijoiden mukaan tämä voisi kuitenkin olla perusteltua yhdessä poikkeustapauksessa eli käytettäessä kalaluujauhoa valkuaisen korvikkeena vasikoilla. Mielestämme tällöin tätä prosessia on edellettävä tarkka seuranta, jotta voidaan varmistaa, että kyseinen rehu on todellakin kalaluujauhoa eikä mitään muuta eläinvalkuaista. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Tätä mietintöä edelsi komission joulukuussa 2004 esittämä alkuperäinen ehdotus, jolla oli kaksi tavoitetta: pidentää siirtymätoimenpiteiden täytäntöönpanokautta ja luoda säännöt tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä varten. Tällöin yksi tärkeimmistä kysymyksistä on käsiteltyjen eläinvalkuaisten syöttämistä tuotantoelämille koskeva kielto.
Tänään hyväksytyllä kompromissilla vahvistetaan sääntöjä, jotka koskevat jalostusohjelmia TSE-resistenssin aikaansaamiseksi sekä eläinrehujen vientiä ja tuontia.
Huolimatta viime vuosien elintarvike- ja eläinlääkintäalan kriiseistä ja niiden vaikutuksista ihmisten ja eläinten terveyteen eläinrehuja valmistavien yritysten edut on kuitenkin asetettu ensisijaisiksi siinä määrin, että on myönnetty poikkeuksia nykyisestä yleisestä kiellosta. Tällaiset yritykset saavat esimerkiksi käyttää kalajauhoa ja komissiolla on oikeus myöntää osittaisia poikkeuksia tietyntyyppisten eläinten osalta, kuten nuorten märehtijöiden osalta. Vastustamme tätä kantaa, johon edellä mainittujen ongelmien lisäksi liittyy kysymyksiä, jotka koskevat intensiivistä, vertikaalisesti integroitua tuotantomallia, joka on nykyisin hyvin yleinen maa- ja kalataloudessa.
Näin ollen päätimme äänestää tyhjää. 
Diamanto Manolakou (GUE/NGL ),
   . – Tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisy, valvonta ja hävittäminen on tarpeen, jotta voidaan suojella kansanterveyttä ja tuotantoeläimiä. Näin voidaan varmistaa kuluttajien luottamus elintarvikeketjuun.
BSE-tapausten määrä vähenee, mutta siitä huolimatta on pyrittävä todella pääsemään eroon tästä kriisistä kunnolla sopeutumalla uusiin olosuhteisiin ja toteuttamalla ehkäiseviä toimia, joissa hyödynnetään tieteellisiä tutkimuksia ja tutkimustuloksia.
Tämänpäiväinen mietintö sisältää useita tämänsuuntaisia myönteisiä ehdotuksia. Se on kuitenkin ristiriidassa tiettyjen tarkistusten kanssa, joiden vuoksi on mahdollista hyväksyä eläinvalkuaisten syöttäminen märehtijöille ja jotka näin kumoavat mietinnön myönteiset kohdat.
Lisäksi sovelletaan kahdenlaisia normeja. Niiden avulla sallitaan tiettyjen muista kuin märehtijöistä saatujen käsiteltyjen eläinvalkuaisten vienti kolmansiin maihin, jotta voidaan säästää tuhoamiskustannuksissa. Näin kolmansia maita käytetään EU:n jätteiden käsittelyyn.
Tällaisessa ajattelutavassa jätetään kansanterveys huomiotta eikä sitä pidetä tärkeänä, vaan voitot asetetaan kaikkein tärkeimmälle sijalle. Kyse on myös kapitalistisen järjestelmän pääpiirteestä, minkä vuoksi ajatus on raaka ja epäinhimillinen. Se on myös vaarallinen elintarvikeketjun ja kansalaisten terveyden kannalta. Meillä on täysi syy hylätä ehdotus. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin tämän mietinnön puolesta, jolla pyritään muuttamaan tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) valvontaa koskevia EU:n nykyisiä sääntöjä, jotta EU:n säännöt olisivat sopusoinnussa kansainvälisten sopimusten kanssa, joissa BSE-riskien luokituksessa käytettävien luokkien määrää vähennetään viidestä kolmeen luokkaan. TSE:t ovat eläinten aivosairauksia ja käsittävät alaryhmiä, kuten BSE:n ja muita tauteja. Tavoitteena on selkeyttää riskiluokitusta sekä parantaa samalla EU:n eläinten terveystarkastuksia ja ylläpitää kuluttajansuojaa. 
Jan Mulder (ALDE ),
   . VVD-puolue (Volkspartij voor Vrijheid en Democratie) äänesti tänään Roth-Behrendtin mietinnön puolesta, vaikka puolue ei ole aivan tyytyväinen parlamentin ja neuvoston väliseen kompromissiin. Kompromississa otetaan askelia kohti sitä, että lievennetään kieltoa, joka koskee eläinperäisen jauhon syöttämistä muille kuin märehtijöille, edellyttäen, ettei eläimille syötetä eläinperäistä jauhoa, joka on peräisin saman eläinlajin edustajista. Haluamme viitata tässä asiassa sivutuotteita koskevaan asetukseen (1774/2002/EY), jossa kielletään eläinlajin ruokkiminen samasta lajista saatavilla sivutuotteilla mahdollisten elintarviketurvallisuuteen liittyvien vaaratekijöiden vuoksi.
Vaikka VVD suhtautuu myönteisesti tällaiseen kehitykseen, olemme tyytymättömiä siihen, ettei kompromississa todeta mitään näiden samojen vaatimusten soveltamisesta tuontituotteisiin. Itse asiassa kolmansista maista tuotavien muista kuin märehtijöistä saatavien tuotteiden ei tarvitse täyttää mitään eläinperäisen jauhon syöttämistä koskevia ehtoja. VVD:n mielestä kolmansien maiden tuotteiden olisi täytettävä samat vaatimukset, erityisesti koska on kyse elintarviketurvallisuudesta.
Tästä huolimatta VVD on äänestänyt mietinnön puolesta, koska kompromissi on monessa suhteessa parannus nykyiseen tilanteeseen verrattuna. Kompromissin hyväksyminen merkitsee yhteisymmärrystä ensimmäisessä käsittelyssä, mikä tarkoittaa, että nämä parannukset voidaan todella toteuttaa lyhyellä aikavälillä. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   . On hyvä, että kieltoa, joka koskee eläinperäisen rehun syöttämistä, laajennetaan koskemaan muita eläimiä kuin märehtijöitä, mutta hyvin valitettavaa, että tehdään poikkeus, jonka mukaan kalajauhon syöttäminen vasikoille on sallittua. Tämän vuoksi äänestän ehdotuksen tätä osaa vastaan, mutta muilta osin ehdotus on hyvä kompromissi. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Äänestin kollegani Pleštinskán erinomaisen mietinnön puolesta, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi eurooppalaisen standardoinnin rahoituksesta. Euroopan komission ehdottamalla tekstillä, joka hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssä, voidaan luoda välttämätön oikeusperusta eurooppalaisen standardoinnin rahoitukselle. Standardointi on yksi niistä välineistä, joita tarvitaan yhteisön politiikkojen ja erityisesti sisämarkkinoihin ja yritysten kilpailukyvyn vahvistamiseen liittyvien politiikkojen toteuttamiseen. Olen iloinen siitä, että rahoituksen saatavuutta on laajennettu perinteisten edunsaajien ulkopuolelle eli tavallisesti eurooppalaisiksi standardointielimiksi nimitettävien elinten ulkopuolelle ja entistä useampiin toimiin. Näin osoitetaan merkittävää tukea erityisesti sellaisille eurooppalaisille standardeille, jotka kilpailevat muiden standardien kanssa maailmanlaajuisesti. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Tekniset standardointitoimet ovat edellytys sisämarkkinoiden tyydyttävälle toiminnalle. Näin ollen on välttämätöntä myöntää rahoitusta niille laitoksille, jotka kehittävät tällaisia yhteisiä standardeja. Kyseisten laitosten ja järjestöjen rahoituksesta olisi kuitenkin keskusteltava ja päätettävä tavallisten talousarvioneuvottelujen yhteydessä. On vastuutonta määritellä tässä vaiheessa ohjeelliset määrät, jotka kyseisille laitoksille myönnetään. Olemme tämän vuoksi äänestäneet tätä mietintöä vastaan. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   . Tämän lainsäädännön lähtökohtana on perustavanlaatuinen virheellinen käsitys, jonka mukaan standardoinnin tavoitteena on lisätä yritysten kilpailukykyä eikä helpottaa kuluttajien elämää. Lisäksi on vain loogista, että teollisuuden olisi maksettava standardointi itse, jos todellakin vain yritykset hyötyvät siitä. Tämän vuoksi vastustan sitä, että EU myöntäisi rahoitusta tähän työhön, joka teollisuuden olisi rahoitettava itse maksujen avulla. Näin ollen äänestän ehdotusta vastaan. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ),
   . Ehdotus koostuu joukosta teknisiä sääntöjä ja menettelysääntöjä, joiden tavoitteena on edistää kilpailua. Ehdotuksella luodaan kehys yhteisön politiikan täytäntöönpanoon tarvittavien standardointitoimien rahoitusta varten.
Jos ehdotus nähdään sinä, mikä se on, kyse on siis jälleen ehdotuksesta, jolla otetaan käyttöön parempi kehys rahoitusta varten ja helpotetaan eurooppalaisten standardien hyväksymistä etenkin hyvin pienten yritysten ja valmistajien osalta.
Komissiota on arvosteltava julkisesti paitsi siitä, mitä komissio tekee, myös yhtäläisesti siitä, mitä komissio ei tee. On aivan ilmeistä, etteivät kansalaisten hyvinvointi sekä sosiaalisten mallien ja sosiaaliturvajärjestelmien yhdenmukaistaminen – ylöspäin eikä alaspäin – ole komissiolle ensisijaisia tavoitteita. Komissio ei edelleenkään välitä kansalaisten mielipiteestä, jonka mukaan sosiaaliturvajärjestelmiä on yhdenmukaistettava ennen kuin toteutetaan sisämarkkinoilla tällaisia toimia, jotka johtavat sosiaaliseen polkumyyntiin. Sen sijaan komissio tarjoaa uutta Lissabonin strategiaa ja palvelujen vapauttamista koskevaa direktiiviä (Bolkestein) yleislääkkeiksi kaikkiin ongelmiimme.
Parasta olisi äänestää tyhjää vastalauseeksi komission yleiselle linjalle ja erityisesti sille, että Euroopan unionin kansalaiset ovat viimeisellä sijalla komission ensisijaisten tavoitteiden joukossa. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Äänestin kollegani Rosatin erinomaisen mietinnön puolesta, joka koskee julkista taloutta talous- ja rahaliitossa (EMU). On väittämätöntä vahvistaa, että julkisen talouden tilanne on vähintäänkin hyvin huolestuttava, kun tietyt jäsenvaltiot tekevät konkurssin. Lisäksi on pakko todeta, että tämä vakava tilanne voidaan ratkaista vain osittain vakaus- ja kasvusopimukseen tai liiallisiin alijäämiin liittyvillä yhteisön menettelyillä ja ne ovat itse asiassa tehottomia tilanteessa, jossa heikko talouskasvu ja sosiaaliset vaatimukset vaarantavat Euroopan unionin uudistumiskykyä. Poliittisen tahdon puute tuoda jälleen järkeä julkisen talouden välttämättömään sopeuttamiseen näkyy huomattavana velkaantumisen lisääntymisenä. Kuinka kauan tämä vastuuttomuus vielä jatkuu? On käsittämätöntä, etteivät kyseisten jäsenvaltioiden toimeenpanevien viranomaisten johtajat ymmärrä terveen järjen ja maailmalla menestyneiden valtioiden, kuten Kanadan ja Tanskan, esimerkin avulla, että vakaa julkinen talous on välttämätöntä, jotta voidaan lisätä kasvua ja työpaikkojen määrää. 
Diamanto Manolakou (GUE/NGL ),
   . – Viime aikoina EU:n jäsenvaltioiden julkisessa taloudessa alijäämät ovat kasvaneet ja velkaantuminen on lisääntynyt. Tästä huolimatta mietinnössä ei mainita ollenkaan rahaylimystön voittojen kasvua eikä sitä, kuka tästä politiikasta hyötyy.
Mietinnössä ei myöskään mainita kansalaisten köyhyyttä eikä työttömyyttä. He joutuvat joka kerta maksamaan laskun, jotta suuryritykset voivat säilyttää kannattavuutensa ja jatkaa hyväksikäyttöä.
Tavallisten kansalaisten tarpeiden vastaisen Lissabonin strategian edellyttämien rakenneuudistusten hitautta väitetään velkaantumisen ja alijäämien aiheuttajaksi. Tämän vuoksi ehdotetut toimenpiteet käsittävät eläkeiän nostamisen, työn organisoinnin joustavat muodot, elinikäisen oppimisen ja yritysten vahvistamisen. Toisin sanoen ehdotetaan toimenpiteitä ja tavoitteita, joiden avulla orjatyöläisten halutaan tekevän työtä ilman oikeuksia työsuhteeseen, eläkkeeseen ja ihmisen perustarpeisiin, jotta euron yhdistämällä pääomalla voidaan parantaa kilpailukykyä ja lisätä voittoja.
Tämän vuoksi alijäämiä ja velkaantumista käytetään verukkeena uusille tiukkojen ohjelmien aalloille ja saavutettujen oikeuksien poistamiselle, jotka aiheuttavat lisää köyhyyttä, työttömyyttä ja epävarmuutta työntekijöille.
Nämä ovat EU:n ja jäsenvaltioiden harjoittaman politiikan mukaisen kapitalistisen julmuuden tuloksia. Tämä politiikka on epäinhimillistä, ja se on kumottava. Tavallisten kansalaisten etuja ajavassa taistelussa sanomana on, että on huolehdittava tavallisten kansalaisten hyvinvoinnista. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   . Haluan kiittää jäsen Rosatia tärkeästä ja hyvin ajoitetusta mietinnöstä, joka koskee julkista taloutta talous- ja rahaliitossa. Annan mietinnölle täyden tukeni. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että mietinnössä todetaan, että on toteutettava toimia, joilla tehostetaan ehkäiseviä ja korjaavia poliittisia toimia julkisen talouden vahvistamiseksi ja vakauttamiseksi EU:ssa.
Se, ettei välttämättömiä uudistuksia ole toteutettu, on vähentänyt kasvua ja työpaikkojen määrää sekä aiheuttanut paineita julkisessa taloudessa. Tämä kysymys voidaan ratkaista vasta sitten, kun kaikki jäsenvaltiot ottavat huomioon EU:n yhteisen edun. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Euroopan unionin julkisen talouden tilanne on edelleen epävarma. EU:n talouskasvu on yhä huolestuttavan hidasta.
Alijäämien vähennys on pikemminkin osoitus taloudellisista mukautuksista, jotka aiheutuvat suuremman talouskasvun odotuksesta, kuin niistä tarvittavista rakenneuudistuksista, jotka olisivat välttämättömiä Euroopan unionin talouden tulevaisuuden kannalta.
Tätä taustaa vasten tässä mietinnössä tuodaan esiin julkisen talouden vaikutuksia kasvuun, työllisyyteen ja makrotalouden vakauteen ja kehotetaan komissiota ja jäsenvaltioita toteuttamaan yhdessä toimia, jotta Euroopan unionin talouden hidasta kasvua voidaan nopeuttaa ja tasoittaa tietä yhtenäisvaluutan sujuvalla toiminnalle. Nämä toimenpiteet ovat välttämättömiä, jotta EU:n talous voisi kasvaa voimakkaasti vakaalla perustalla niin, että EU voi tarjota kansalaisilleen uusia työpaikkoja ja liiketoimintamahdollisuuksia.
Niitä vaikeuksia, joita joillakin jäsenvaltioilla on viime vuosina ollut pitää julkisen talouden alijäämänsä vakaus- ja kasvusopimuksen tasojen mukaisina, ei saa kuitenkaan jättää huomiotta. Tämä antaa meille lisäsyyn seurata tätä kysymystä huolissamme ja kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita toteuttamaan rakennetoimenpiteitä ja olemaan valmiita aitoon talouspolitiikan koordinointiin.
Näin ollen äänestin Rosatin mietinnön puolesta. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Howittin laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0158/2006) vuosittaisesta ihmisoikeusraportista 2005 sekä Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta (2005/2203(INI) 
Richard Howitt (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin tehtäviin on kuulunut Euroopan unionin toimielinten toiminnan arviointi ja vaatiminen tilille. Olemme tarkastelleet jo vuodesta 1988 parlamentin vuosittaisessa ihmisoikeusmietinnössä hallitusten saavuttamia tuloksia eri puolilla maailmaa, mutta emme ole missään vaiheessa esittäneet tiukkoja kysymyksiä siitä, miten EU on itse edistänyt kansainvälisten ihmisoikeuksia koskevien sääntöjen noudattamista ulkomailla. Tänä vuonna näin kuitenkin tehdään.
Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Itävallan kollegoja, jotka ovat hyväksyneet parlamentin entistä merkittävämmän aseman neuvoston vuosittaisen ihmisoikeusraportin valmistelussa koko Euroopan unionin puolesta. Kyse ei ole niinkään toimielinten herkkänahkaisuudesta vaan siitä, että yhtenäinen ja vahva EU:n ihmisoikeusraportti voi lisätä Euroopan unionin äänen kuuluvuutta ja sitoutumistamme ihmisoikeuksiin maailmassa. Toivon, että ehdotustamme EU:n vuosittaiseksi luetteloksi huolestuttavista maista harkitaan samassa yhteydessä.
Haluan kiittää myös komission jäsentä siitä, että hän on antanut tukensa tälle lähestymistavalle sekä kuunnellut parlamentin toivetta ja vastannut siihen suostumalla erilliseen ihmisoikeuksia koskevaan oikeudelliseen välineeseen. Näin voimme vastakin rahoittaa ihmisoikeushankkeita huolimatta sortoon ja väärinkäytöksiin syyllistyvien hallitusten vastustuksesta. Se on oikea ratkaisu.
Parlamentti esittää luonnollisesti tänäkin vuonna edellisvuosien tapaan rakentavaa arvostelua. Miksi neuvosto tukee YK:n uudistusta, jossa ihmisoikeudet saatetaan samanarvoiseksi aihealueeksi muiden kanssa, mutta pitää itse yllä osa-aikaista työryhmää, vaikka muilla ulkopolitiikan työryhmillä on vakituiset virkailijat Brysselissä? Ihmisoikeudet eivät ole osa-aikaista toimintaa. Miten Euroopan unioni voi lähettää oman ETTP-ryhmänsä Indonesian Acehiin ilman ihmisoikeusvalvontaa, vaikka samaan aikaan YK:n joukkoja syytetään Liberiassa raiskauksista ja kidutuksista? Miksi EU:n ihmisoikeusneuvotteluissa Venäjän kanssa annetaan lupa kieltää ihmisoikeusjärjestöt ja miksei Kiinan kanssa käytävässä ihmisoikeusvuoropuhelussa ole käytettävissä edes simultaanitulkkausta? Noudattaako Euroopan unionikaan todellisuudessa ihmisoikeuspolitiikkaansa johdonmukaisesti, kun se ei tue Kiinaan ja Venäjään väärinkäytösten vuoksi kohdistuvaa arvostelua mutta arvostelee auliisti Nepalin tai Pohjois-Korean kaltaisia valtioita, joiden strateginen merkitys on vähäisempi?
Selvittäkääpä maailman heikoimman ihmisoikeustilanteen maassa eli Kolumbiassa viime vuoden aikana murhattujen 99 ammattiyhdistysmiehen ja -naisen perheille, miksi Euroopan unioni on myöntänyt maalle nyt kaupallisen suosituimmuusaseman sillä perusteella, että sen väitetään suojelevan kansainvälisesti sovittuja työntekijöiden oikeuksia. Miksi yhdeksän jäsenvaltiota, muun muassa Saksa, Irlanti ja Portugali, eivät ole allekirjoittaneet YK:n valinnaista kidutuksenvastaista pöytäkirjaa? Lisäksi 11 EU:n jäsenvaltiota kieltäytyy edelleen allekirjoittamasta Euroopan neuvoston ihmiskaupan vastaista yleissopimusta. Näiden joukossa ovat muun muassa Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Espanja.
Miksi seitsemän jäsenvaltiota on harkinnut niin sanottujen koskemattomuussopimusten allekirjoittamista Kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICC) tuomiovallan kiistämiseksi? Miten meidän tulee suhtautua tietoihin, joiden mukaan Zimbabwessa, jossa esiintyy poliittisia vangitsemisia, joukkohäätöjä ja lehdistön vainoa, vieraillut Euroopan komission valtuuskunta kertoi, ettei se tiennyt ihmisoikeustaistelijoita koskevien EU:n suuntaviivojen olemassaolosta, vaikka ihmisoikeuksien puolustajat saavat siellä tappouhkauksia oikeuksiensa vaatimisesta? Me pystymme parempaan.
Meidän on tehtävä loppu EU:n edustajien omaan napaan tuijottelusta kansainvälisillä foorumeilla ja kytkettävä ensimmäistä kertaa aidosti toisiinsa EU:n monen- ja kahdenväliset neuvottelut, jotta väärinkäytöksiin syyllistyvät maat tietävät kohtaavansa kielteisiä seurauksia EU:n diplomatian kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikassa.
Meidän on käytettävä kehittyneempää, liukuvaa seuraamusasteikkoa ja edistettävä EU:ssa poliittista yhteisymmärrystä seuraamusten käyttämisestä. Meidän on varmistettava, että jokainen komission edustuston jäsen 118 maassa eri puolilla maapalloa asennoituu vastuullisesti ihmisoikeusvelvoitteiden raportointiin ja edistämiseen. Meidän on tehtävä YK:n päätösten ja sen kansainvälisten ihmisoikeusyleissopimusten noudattamisesta sopimusperustainen velvoite vakautus-, assosiaatio- ja liittymisprosesseissa – omasta itsestämme aloittaen.
Saanen lopuksi viitata omalta osaltani tällä viikolla kotimaassani Yhdistyneessä kuningaskunnassa kiihkeänä käyneeseen keskusteluun siitä, miten ihmisoikeudet voidaan palauttaa niille kuuluvaan asemaan terrorismin, ihmiskaupan ja järjestäytyneen rikollisuuden aiheuttamien muuttuvien uhkien varjosta. On vihdoin aika todeta, että vaikka uhkakuvat voivat muuttua, ihmisoikeuksien loukkaamattomuus pysyy.
Edellinen sukupolvi sai todistaa Nelson Mandelan luokittelun terroristiksi. Entiset itäsaksalaiset pyrkivät Berliinin muurin toiselle puolen. Juutalaisten joukkomurha oli maailmanhistorian pahin etninen kansanmurha. Siksi terrorismin, ihmiskaupan ja rotuvihan uhat olivat kannuste ihmisoikeuksista sopimiseen – eivät niiden romuttamiseen. Jos meidän sukupolvemme on vilpitön pyrkimyksessään vapauttaa poliittiset vangit, kuten Aung San Suu Kyin, sekä pyrkimyksissään puuttua seksuaaliseen hyväksikäyttöön johtavaan halveksittavaan naisten ja lasten kauppaan ja pyrkimyksissään saada Darfurin ja Balkanin etnisiin puhdistuksiin syyllistyneet henkilöt oikeuden eteen, meidän on puolustettava ihmisoikeuksien periaatetta sekä omalla alueellamme että ulkomailla. Euroopan unionin on toimittava opetustensa mukaisesti.
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa henkilökohtaisella toteamuksella: minulla on nyt tilaisuus puhua tässä parlamentissa kolmatta kertaa ihmisoikeuksien laajasta aiheesta. Puheenjohtajavaltio Itävallalle tämä asia on lähellä sydäntä, ja haluamme käsitellä sitä esittelijän juuri kuvaamalla tavalla. Haluamme, että kumppanimme ja ulkomaailma kuulevat Euroopan unionin puhuvan yhdellä äänellä ja välittävän Euroopan unionin arvoja. Kuten jäsen Howitt totesi, meidän on toteutettava oppejamme. Juuri tämä on puheenjohtajavaltion tavoite.
Haluan aluksi kiittää Euroopan parlamenttia yhteistyöstä, ja haluamme niin ikään kiittää komission jäsentä ja komissiota näiden panoksesta.
Olemme kiitollisia siitä, että parlamentti on käyttänyt tänä vuonna ensimmäistä kertaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Se ei ole pelkästään luetellut peräkkäin ihmisoikeusloukkauksia yksittäisissä maissa vaan on omaksunut kokonaisvaltaisen lähestymistavan ja politiikan, jota neuvosto erittäin suuresti arvostaa. 
 Niille naisille ja miehille, joita uhataan ja kidutetaan siksi, että he puolustavat ihmisoikeuksia, on täysin merkityksetöntä, puhuuko Euroopan unioni parlamentin, neuvoston vai komission suulla. Tärkeintä on, että Euroopan unioni antaa äänensä kuulua. Ihmiset, jotka panevat toivonsa Euroopan unionin apuun, eivät silloin valitse toimielintä. Siksi toimielinten välinen yhteistyö on niin tärkeää.
Haluan tässä kohdin viitata minulle henkilökohtaisesti hyvin tärkeään seikkaan, vaikka se ei välttämättä liitykään välittömästi mietintöön. Puheenjohtajavaltio Itävalta tekee kaiken voitavansa perusoikeusviraston perustamiseksi ja sitä koskevaan lopulliseen yhteisymmärrykseen pääsemiseksi ennen puheenjohtajakautemme loppua. Meillä oli tänä aamuna erittäin rakentava tapaaminen parlamentin ja komission kanssa, ja sen aikana sovimme perustavasti, millainen perusoikeusvirastosta tulee. Pyydän teitä kaikkia osallistumaan tähän tehtävään, jotta kyseinen tärkeä elin, jonka tarkoituksena on edustaa koko Euroopan unionia ulkopuolisessa maailmassa, saa konkreettisen olomuotonsa mahdollisimman pian. Puheenjohtajavaltio pyrkii tähän erittäin ponnekkaasti.
Olemme tutkineet mietinnön tarkasti ja arvostamme esittelijän ja kaikkien laadintaan osallistuneiden tämän parlamentin jäsenten työtä. Haluan korostaa tässä ainoastaan muutamia kohtia. Ensimmäinen niistä liittyy ihmisoikeuksia koskeviin suuntaviivoihin, joita raportissa aivan perustellusti tähdennetään. Niillä on suuri merkitys EU:n politiikan entistä tehokkaammassa toteutuksessa. Kaiken toimintamme keskipisteessä on kuolemanrangaistuksen ja kidutuksen poistaminen kaikkialta maailmasta sekä ihmisoikeusaktivistien ja aseellisiin selkkauksiin joutuneiden lasten suojelu. Lisäksi haluan painottaa, että Itävallan ulkopolitiikassa on viime vuosina ja varsinkin nykyisen komission jäsenen Ferrero-Waldnerin kaudella erikoisesti keskitytty näihin kysymyksiin.
Suhtaudumme myönteisesti parlamenttinne työhön, erityisesti ihmisoikeuksia käsittelevän alivaliokunnan työhön, jonka tarkoituksena on kidutuksen vastaisten suuntaviivojen entistä tehokkaampi täytäntöönpano, sekä pitkäaikaiseen sitoutumiseenne ihmisoikeusloukkausten ennalta ehkäisyyn. Ulkoasiain neuvoston nykyinen itävaltalainen puheenjohtaja Plassnik suhtautuu näihin asioihin erittäin vakavasti. EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden välisen huippukokouksen alla hän vastaanotti alueen ihmisoikeusaktivisteja ja vakuutti heidät Euroopan unionin tuesta.
Kidutuksen vastaisista suuntaviivoista puhuttaessa väitetään usein, ettei Euroopan unioni toimi riittävästi yksittäistapauksissa. Ymmärrämme tietysti hyvin sen, että usein on vain tuntien kysymys, onko poliisin pidättämien ihmisten kohtelu inhimillistä vai ei. Niin totta kuin tämä onkin, meidän on oltava itsellemme rehellisiä ja myönnettävä se valitettava tosiseikka, että vaihtoehtomme ovat usein rajalliset. Niiden mahdollistamassa laajuudessa Euroopan unioni kyllä ottaa voimakkaasti kantaa tapauksiin, joissa ihmisten uhkana ovat kidutus ja epäinhimillinen kohtelu, mutta pahoittelemme, ettemme aina pysty estämään niitä.
Yhdistyneiden Kansakuntien kidutuksen vastaisen yleissopimuksen täytäntöönpano sekä yhteistyö YK:n ihmisoikeusjärjestelmien kanssa yleisesti ovat olleet puheenjohtajuuskaudellamme olennainen osa ihmisoikeuspolitiikkaamme. Tältä osin olemme ainoastaan jatkaneet Euroopan unionin perinteistä politiikkaa ja panneet alulle aihetta koskevia toimia yli 25 maassa.
Kidutus ja epäinhimillinen kohtelu ovat aiheena tietysti tärkeitä, ja otamme ne aina esiin ihmisoikeusvuoropuhelussamme kolmansien maiden kanssa. Vierailtuani itse Kazakstanissa, jossa aloitimme poliittisen vuoropuhelun Keski-Aasian maiden kanssa, ja hiljattain Etelä-Kaukasuksella voin vakuuttaa, että Euroopan unioni on aina puuttunut hyvin suoraan kidutuksen ja epäinhimillisen kohtelun kysymyksiin sekä ihmisoikeusasioihin yleisestikin.
YK:n ihmisoikeusneuvoston jäsenet valittiin vain muutama päivä sitten, ja voimme varmasti olla valintoihin yleisesti tyytyväisiä, koska tunnettuja ihmisoikeuksien rikkojavaltioita ei loppujen lopuksi valittu jäseniksi. Euroopan unioni olikin antanut lupauksen olla kannattamatta sellaisten maiden valintaa, joiden ihmisoikeustilanne tiedetään heikoksi.
Ihmisoikeusneuvosto kokoontuu ensimmäisen kerran 19. kesäkuuta eli ennen puheenjohtajuuskautemme päättymistä. Toiveemme on, että tämä Yhdistyneiden Kansakuntien uusi elin edistää tulevaisuudessa rakentavasti ja olennaisella tavalla ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa.
Haluan tähän loppuun korostaa vielä kerran toimielinten välisten yhteyksien suurta merkitystä ihmisoikeustyössä. Vain tasapuolinen ja yleismaailmallinen Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikka kuuluu maailmalla ja kantaa lopulta hedelmää.
Euroopan unionin vuosittaisen ihmisoikeusraportin esittely parlamentillenne joulukuussa, missä yhteydessä te perinteisesti tuotte voimakkaasti esiin ihmisoikeuksien keskeisiä alueita jakamalla Saharov-palkinnon, sekä parlamentin vastine kyseiseen raporttiin edistävät merkittävästi tämän tavoitteen saavuttamista.
Yhteisenä päämääränämme on vaikuttava ja näkyvä Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikka, jonka myötä puolustamme omia arvojamme. Euroopan parlamentin panostus asiaan on merkittävä, ja tätä kiitettiin Euroopan unionin vuosiraportissa vuonna 2005. Euroopan parlamentin saavutukset tulee tunnustaa riittävän voimakkaasti Suomen puheenjohtajuuskaudella laadittavassa seuraavassa vuosiraportissa, ja näin myös tehdään. Haluan vielä kerran osoittaa sydämelliset kiitokseni esittelijälle tästä merkille pantavasta mietinnöstä. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen tähän nyt tarjoutuvaan mahdollisuuteen käydä keskustelua ihmisoikeuksista. Kiitän jäsen Howittia erinomaisesta mietinnöstä. Suhtaudun niin ikään myönteisesti kattavaan toiminta-analyysiin. Kuten puheenjohtaja totesi, komission ja neuvoston on tehtävä hyvin tiivistä yhteistyötä, jotta ihmisoikeuspolitiikastamme tulee kattava. Haluaisin esittää muutaman huomion ja ottaa esiin joitain aiheita.
Ensimmäiseksi annan tunnustusta parlamentin vahvalle tuelle eurooppalaiselle demokratia- ja ihmisoikeusaloitteelle (EIDHR) ja parlamentin jatkuvalle kiinnostukselle. Vakuutan, että kaikki tämän aloitteen menestykseen vaikuttavat tekijät pidetään voimassa myös kaudella 2007–2013, esimerkiksi riippumattomuus hallituksen hyväksynnästä ja tuki kansalaisjärjestöille. Olen kanssanne samalla kannalla sen suhteen, että toimintaamme tällä alalla on joustavoitettava ja mukautettava entistä paremmin ruohonjuuritason järjestöjen tarpeisiin. Pyrimme jo tänä vuonna konkreettisiin parannuksiin menettelyissämme, erityisesti ehdotuspyynnöissämme. Lisäksi meidän on mukautettava ohjelmaa kansalaisjärjestöjen usein arkaluontoisiin tilanteisiin ja rajoituksiin. Luotan todellakin tukeenne näiden muutosten aikaansaamiseksi vastaisuudessa.
Toiseksi olen kiitollinen EU:n vaalitarkkailutoiminnan vaikuttavuuden saamasta tunnustuksesta. Tämä toiminta osoittaa selkeästi, että Euroopan unioni on sitoutunut demokraattiseen prosessiin ja konfliktien kestävään ratkaisuun. Se näkyy selvästi kahden viime vuoden aikana merkittävästi lisääntyneissä tarkkailutehtävissä, jotka koskevat erityisesti konfliktien jälkeisiä tilanteita ja siirtymävaiheita. EU:n vaalitarkkailijoiden ammattimaista ja puolueetonta lähestymistapaa arvostetaan suuresti. Lähestymistapa koetaan uskottavaksi, ja siitä aiheutuu kerrannaisvaikutus. Ymmärrän toki, että meidän on varmistettava, etteivät lisäpanostukset tälle alalle syö voimavaroja muilta painopistealueilta. Voin vakuuttaa teille, että teen tässä suhteessa parhaani.
Kolmanneksi suhtaudun myönteisesti positiivisiin huomioihinne EU:n ihmisoikeustyöstä monenvälisillä foorumeilla. Panostamme vahvasti EU:n kantojen esiin tuontiin näillä foorumeilla, jotka ovat usein merkittäviä ihmisoikeusasian edistäjiä. Kuten puheenjohtaja juuri totesi, Euroopan unionin johtoasema on näkynyt selvästi ihmisoikeusneuvoston perustamisneuvotteluissa. Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Itävaltaa, joka luotsasi meitä taitavasti näillä varsin vaikeilla vesillä.
Kun neuvoston jäsenet nyt on valittu, tämän uuden elimen todellinen työ kansainvälisen ihmisoikeusjärjestelmän ohjailijana voi alkaa. Luotan täysin siihen, että se osoittautuu vanhaa ihmisoikeustoimikuntaa tehokkaammaksi.
Neljänneksi haluan kiittää työtä, joka on johtanut mietintöön naisten ja miesten tasa-arvosta ja naisten oikeuksista. Naisten ja lasten oikeuksien valtavirtaistaminen on edelleen keskeinen tavoite tälle komissiolle ja minulle henkilökohtaisesti. Valmisteilla oleva kattava tiedonanto lasten oikeuksista, joka sisältää EU:n toiminnan sisäiset ja ulkoiset vaikutukset, on todistus tästä.
Suhtaudun myönteisesti esittelijän suosituksiin tämän ja tulevien kertomusten muodosta. Toivon, että vuonna 2006 voimme tehdä EU:n ihmisoikeusraportista todella toimielinten yhteisen asiakirjan. Tältä osin osastoni ovat jo ehdottaneet jäsenvaltioille, että vuoden 2006 raporttiin sisällytettäisiin parlamentin ehdotuksen mukaisesti ihmisoikeussuuntaviivoja koskeva kappale, että raportissa painotettaisiin entistä enemmän ihmisoikeuslausekkeiden käyttöä ja vaikuttavuutta ja että siinä pyrittäisiin käsittelemään kaikkien kolmen toimielimen eli neuvoston, komission ja parlamentin toimintaa.
Tätä ei pidä missään nimessä tulkita puuttumiseksi parlamentin oikeuteen arvioida neuvoston ja komission työtä. Parlamentin erilliselle mietinnölle Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta on tilaa ja tarvetta.
Olen jäsen Howittin kanssa yhtä mieltä siitä, että koko Euroopan unionin on puututtava järjestelmällisesti ja entistä voimakkaammin ihmisoikeuksissa huolta aiheuttaviin seikkoihin ja valtavirtaistettava ihmisoikeusasiat kaikkeen EU:n politiikkaan. Siinä tehtävässä yhteistyö parlamentin, neuvoston ja komission kesken on ratkaisevan tärkeää. Voitte olla varmoja, että me olemme tässä työssä kumppaninanne. 
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan lausunnon valmistelijana olen iloinen voidessani suhtautua myönteisesti kollega Howittin mietintöön ja erityisesti hänen taitavaan tapaansa käsitellä sukupuolten tasa-arvon kysymystä monialaisesti.
Kuten toteamme mietintöön liitetyssä lausunnossa, katsomme, että naisten oikeuksia tukevista ja suojelevista kansainvälisistä oikeudellisista normeista olisi systemaattisesti tultava kulmakivi kaikissa kahdenvälisissä suhteissa kolmansiin maihin, joiden kanssa Euroopan unioni on tehnyt assosiaatio- ja yhteistyösopimuksen.
Koska Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan huippukokous on juuri pidetty, haluamme, että mietinnössä tuomitaan naismurhien järkyttävä ilmiö, jonka yhteydessä naisia kidutetaan ja tapetaan vain siksi, että he ovat naisia, ja korostetaan tarvetta lopettaa tähän ilmiöön liittyvä rankaisemattomuus.
Lopuksi haluan tähdentää, että olemme jälleen kerran saanet todeta naiset aseellisten konfliktien pääasiallisiksi uhreiksi. Toisaalta myönteiseltä puolelta on korostettava heidän ratkaisevaa tehtäväänsä rauhan rakentajina. 
Simon Coveney,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää keskustelujen aikataulumuutosta, jonka ansiosta ihmisoikeusmietinnöstä voidaan keskustella tänään iltapäivällä parhaaseen mahdolliseen aikaan. Haluan kiittää eri ryhmien puhemiehiä sen johdosta. Se on tunnustus tämän mietinnön merkittävyydelle.
Tänä vuonna raportti on varsin erilainen niin tyyliltään kuin sisällöltäänkin. Kyseessä on ensisijaisesti kokeilu. Parlamentti on hyväksynyt ihmisoikeusmietintönsä muuttamisen niin, että siinä keskitytään huomattavasti tiukemmin kysymyksiin, joissa EU toimii tai vaikuttaa välittömästi, ja että siinä korostetaan EU:n ihmisoikeuspolitiikkaa, erityisesti laadittuja suuntaviivoja ja kolmen toimielimen suoriutumista näiden suuntaviivojen noudattamisessa.
Toimimme näin siksi, että neuvosto tekee kanssamme tiivistä yhteistyötä, jotta saamme yhteisen ja yhtenäisen EU:n ihmisoikeusraportin. Raportissa arvioidaan yleisesti ihmisoikeuksia kaikkialla maapallolla samoin kuin monia muita tätä aihetta laajempia kysymyksiä ja haasteita sekä luonteeltaan paikallisia haasteita. Kuten tiedätte, parlamentti ja neuvosto ovat aiemmin tehneet pikemminkin osin päällekkäistä työtä laatiessaan samankaltaisia asiakirjoja. Havaitsin näet viime vuonna esittelijänä toimiessani suuren määrän päällekkäisyyksiä parlamentin laatiman mietinnön ja neuvoston laatiman raportin kesken.
Jollei neuvosto kuitenkaan kuule parlamenttia merkittävässä määrin eikä ota parlamenttia mukaan raporttinsa laadintaan tulevana vuonna, meidän on palattava aiempaan lähestymistapaan. Vetoan näin ollen neuvostoon, jotta se kehittää uuden reseptin sellaiseksi, että saamme aikaan yhteisen, vahvan, yhtenäisen ihmisoikeusraportin, joka edustaa Euroopan unionin näkemystä ihmisoikeuksista ja jonka voimme lähettää kaikkialle maailman ääriin. Silloin parlamentti voi keskittyä siihen työhön, jota tekemään se on valittu: arvioimaan neuvoston ja komission suoriutumista kansan puolesta.
Lopuksi haluan onnitella kollega Howittia hänen tänä vuonna näissä uusissa ja erilaisissa olosuhteissa tekemästään erinomaisesta työstä. Se, että huomenna äänestettävään mietintöön on esitetty vain 14 tarkistusta, on osoitus hänen tekemästään työstä. Olen varma, ettei häneen kohdistu samanlaista iskua, jonka muut esittelijät ovat kokeneet ihmisoikeusmietinnön äänestystä edeltävänä iltana tai äänestyspäivänä. 
Elena Valenciano Martínez-Orozco,
   . Arvoisa puhemies, kaikkien tulisi lukea ja tutkia tämä ystäväni Howittin laatima mietintö erittäin huolellisesti, koska siitä löytyy haasteita ja vastauksia.
Vaikka keskustelemme suureen ääneen turvallisuudesta – enkä millään tavoin halua vähätellä turvallisuuden merkitystä aiheena – meidän pelkomme eivät saa johtaa ihmisoikeuksia koskevien perusperiaatteiden kyseenalaistamiseen. Eurooppalaista poliittista hanketta ei voi olla olemassa, elleivät ihmisoikeudet ole sen yhtenä ensisijaisena tavoitteena.
Jos laskemme valppauttamme ihmisoikeusasioissa – ja niin me kenties parhaillaan teemme – luovumme demokraattisista vaatimuksistamme ja Euroopan unionin ylimmistä arvoista. Emme voi sallia kahta eri vaatimustasoa reaalipolitiikan nimissä. Kahtalaiset vaatimukset eivät ole puolustettavissa, sillä ne voivat vahingoittaa merkittävästi demokratiamme uskottavuutta.
Vainosta, kidutuksesta, syrjinnän pelosta ja kuoleman uhasta kärsivät ihmiset odottavat meiltä päättäväistä ja johdonmukaista toimintaa heidän oikeuksiensa puolustajina. Lisäksi se, että puhumme kansainvälisissä elimissä yhdellä äänellä – kuten komission jäsen ja neuvoston edustaja juuri totesivat – puolustaessamme ihmisoikeuksia takanamme olevien 25 valtion äänillä ja käyttäen Euroopan unionilta nyt vaadittavaa energiaa, vahvistaa meitä kaikkia ja mahdollistaa ainakin sen, ettei meidän tarvitse enää pohtia – toisin kuin nyt – mitä me kutsumme kidutukseksi, mitä kutsumme murhaksi, mitä kutsumme turvallisuudeksi ja mitä kutsumme ihmisoikeuksien ehdottomaksi puolustamiseksi. 
Johan Van Hecke,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä ihmisoikeusmietintö on selkeä, kattava ja kunnianhimoinen. Siinä toivotaan lisää yhteistyötä ja johdonmukaisuutta EU:n ja jäsenvaltioiden ihmisoikeuspolitiikkaan. Tiedämme kaikki, että esittelijän unelmana on yksi ainoa ihmisoikeusraportti, joka edustaisi neuvoston, komission ja parlamentin näkökantoja. Tämä unelma voi toteutua ja toteutuukin jonain päivänä, kunhan neuvosto ottaa lyhyellä aikavälillä vaarin parlamentin neuvosta ja katsoo taloudelliset ja kaupalliset näkökohdat pitkällä aikavälillä toissijaisiksi ihmisoikeuksien universaaliuden ja jakamattomuuden periaatteeseen nähden.
Kannatan esittelijän mielipidettä, jonka mukaan eurooppalainen ihmisoikeus- ja demokratia-aloite on tuiki tärkeä väline EU:n ihmisoikeusstrategiassa. Olen myös komission jäsenen Ferrero-Waldnerin kanssa samalla kannalla siitä, että vaalitarkkailutehtäviä varten on varattava lisävaroja, sillä nämä tehtävät ovat konfliktien jälkitilanteissa ratkaisevia demokratian ja ihmisoikeuksien vahvistajia. Odotan niin ikään paljon ihmisoikeuslausekkeiden sisällyttämiseltä kaikkiin EU:n sopimuksiin.
Vankkojen välineiden perustaminen on yksi asia, mutta niiden johdonmukainen ja rohkea käyttö on taas asia erikseen. Onkin hämmentävää, että komissio empii edelleen Cotonoun sopimuksen 96 artiklan soveltamista muutamiin AKT-maiden räikeisiin ihmisoikeusrikkomuksiin esimerkiksi Etiopiassa meneillään olevan tapaisissa tilanteissa. Kahden tasoisiin vaatimuksiin perustuvan politiikan vaarana on, että se nakertaa EU:n ihmisoikeuspolitiikan uskottavuutta, joten sitä on vältettävä kaikin keinoin.
Howittin mietinnössä on erinomaista siinä tapauskohtaisen arvioinnin lisäksi lopultakin tarjottava mahdollisuus johdonmukaisempaan ja yhdentyneempään lähestymistapaan. Sellaista minäkin kannatan erittäin innokkaasti. 
Hélène Flautre,
   . Arvoisa puhemies, alivaliokunta päätti tänä vuonna muuttaa vuosittaisen ihmisoikeusmietinnön rakennetta. Niinpä emme enää arvioi tilannetta eri maissa vaan raportoimme siitä, miten komissio, neuvosto ja parlamentti hyödyntävät EU:n välineitä ihmisoikeuksien ja demokratian edistämiseksi. Pääsimme tähän lopputulokseen vaikeuksista huolimatta. Voimme onnitella esittelijää ja poliittisia ryhmiä.
Parlamentin tehtävänä on opastaa, seurata ja arvioida neuvoston ja komission politiikkaa. Siksi on ehdottoman tärkeää, että parlamentti vastakin laatii oman mietintönsä. Jos joudumme luonnostelemaan raportin, jossa on mukana esimerkiksi kolmen eri osapuolten panokset, emme voi arvostella yksittäisen jäsenvaltion toimintaa – minkä vapauden voimme nykyisen mietinnön yhteydessä sallia itsellemme – koska jäsenvaltio voi veto-oikeudellaan estää sen helposti. Esittämämme tarkistus 8 kohtaan noudattelee näitä linjauksia.
Kollega Howittin mietinnössä on monia kiintoisia ja uudistavia ehdotuksia ihmisoikeuksia edistäviksi mekanismeiksi. Mietinnössä halutaan nimenomaisesti määräenemmistöpäätöksiä neuvostoon ja tarvittaessa rajoittavia toimenpiteitä kolmansia maita vastaan. Tämä on loogista jatkoa parlamentin aiemmin hyväksymälle Agnoletton mietinnölle.
Mietinnössä ehdotetaan niin ikään sen varmistamista, ettei Yhdistyneiden Kansakuntien hiljattain perustetun ihmisoikeusneuvoston puheenjohtajana voisi toimia ihmisoikeusloukkauksiin syyllistynyt valtio. Lisäksi ehdotetaan otettavaksi käyttöön järjestelmä, jonka tarkoituksena on tiedottaa säännöllisesti Euroopan parlamentin jäsenille neuvoston ja komission tekemistä toimista. Mietinnössä tähdennetään myös tarvetta laatia laaja-alainen ihmisoikeuspolitiikka parlamentissa.
Juuri tässä hengessä alivaliokunta ehdotti, että lähetystöt voisivat esittää Saharov-palkintoehdokkaita. Mietinnössä viitataan eräissä jäsenvaltioissa käytäntönä oleviin oikeuksien loukkauksiin eli suvaitsemattomuuden muotoihin, kidutuksen käyttöön, julmaan, epäinhimilliseen ja alentavaan kohteluun eli ihmisten käännyttämiseen kidutusta harjoittaviin maihin sekä diplomaattisten vakuuttelujen käyttöön ja poikkeukselliseen luovutukseen. 
Siksi meidän on muodostettava tiivis kytkentä Euroopan unionin sisä- ja ulkopolitiikan välille ja harkittava kenties vain yhtä Euroopan parlamentin mietintöä ihmisoikeuksista, joka laaditaan yhdessä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kanssa, kuten turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat edellyttävät. 
Näin ollen torjun 97 kohdan, jossa tavallaan tuetaan kokeellisten alueellisten suojeluohjelmien käyttöönottoa. Komission suunnitelmissa on käynnistää yksi tällainen alkuvaiheen ohjelma Valko-Venäjällä, joka on syyllistynyt useisiin ihmisoikeusloukkauksiin, jolla ei ole diplomaattisuhteita Euroopan unioniin ja joka ei anna takuita maahanmuuttajien suojelusta. Nämä ohjelmat eivät ole mielestäni asianmukaisia. 
Vittorio Agnoletto,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Howittin mietintö on merkittävää edistystä suhteessa entiseen, koska siinä koetetaan analysoida Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikan vaikutuksia ja ennen muuta niitten vaikuttavuutta kolmansissa maissa.
Tämän mietinnön ensimmäinen merkittävä ero on siinä, että siinä pyydetään sisällyttämään tuleviin vuosiraportteihin arvio siitä, noudatetaanko 14. helmikuuta hyväksyttyä demokratialauseketta käytännössä. Minun on kuitenkin huomautettava, etteivät neuvosto ja komissio ole antaneet tarkkaa tietoa siitä, millä tavoin ne aikovat sisällyttää ihmisoikeus- ja demokratialausekkeen Euroopan unionin ja kolmansien maiden välillä käytäviin kaupallisiin neuvotteluihin.
Tässä asiakirjassa, josta pian äänestämme, kehotetaan Euroopan unionia tukemaan vastikään perustetun YK:n ihmisoikeusneuvoston toimintaa ja edistetään samalla Kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICC) perustaneen Rooman perussäännön yleistä ratifiointia, erityisesti Yhdysvaltojen taholta, jota varten ei voida hyväksyä laillista poikkeusta. Asiakirjassa tuomitaan nimenomaisesti myös kahdenväliset sopimukset, joita monet EU:n jäsenvaltiot ovat laatineet Yhdysvaltojen kanssa sen sotilaiden koskemattomuuden takaamiseksi. Lopuksi asiakirjassa kehotetaan Euroopan unionia omaksumaan johdonmukainen lähestymistapa ihmisoikeuksiin ja erityistapauksiin, joista mainitaan Kiinan toiminta Tiibetin kansaa kohtaan sekä Guantánamo, jossa olevat pidätyskeskukset kehotetaan lakkauttamaan välittömästi.
Minun on kuitenkin pakko ottaa esille muutamia mietinnön puutteita. Mietinnössä ei näet viitata mitenkään siihen, ettei Euroopan unioni sitoutunut tukemaan ihmisoikeuksia Maailman kauppajärjestön WTO:n kuudennessa ministerikokouksessa Hongkongissa. Lisäksi Irakia koskeva 38 kohta on liian epämääräinen: siinä ei kritisoida miehitysjoukkojen suorittamia ihmisoikeusloukkauksia tai laittomien aseiden käyttöä, esimerkkinä Fallujassa käytetty valkoinen fosfori.
Lopuksi mainitsen Kolumbian, jonka suhteen 41 kohta ei ole niin yksiselitteinen kuin tämän Latinalaisen Amerikan maan kansalaisten tilanne todellisuudessa edellyttäisi, esimerkkinä rauhanyhteisöjen asukkaat. Heihin on kohdistunut lukemattomia veritöitä, joiden tekijät ovat selvinneet rangaistuksetta. Mietinnössä ei myöskään tuomita tiukasti maan väkivaltaista ilmapiiriä eikä tunnusteta yhteyttä tämän tilanteen ja äskettäisten lainsäädäntötoimien välillä: esimerkiksi "Rauha ja oikeus" -laki sallii käytännössä puolisotilaallisten joukkojen liittymisen osaksi Kolumbian armeijaa.
Haluan vielä esittää yhden huomion: vaikka kannatankin kehotusta ottaa Euroopan parlamentti mukaan laatimaan Euroopan unionin vuosittaista ihmisoikeusraporttia, katson, että parlamentin on edelleen laadittava oma nimenomainen mietintönsä, jolla varmistetaan, että parlamentti arvioi ja valvoo Euroopan komission konkreettista sitoutumista ihmisoikeuksiin. 
Georgios Karatzaferis,
   – Arvoisa puhemies, mietin, mistä ihmisoikeuksista me oikein puhumme, kun talouspolitiikkamme luo selkeästi luokkavetoista yhteiskuntaa.
Jos haluamme todella tarkastella ihmisoikeuksia, sitä ei kannata tehdä täällä istuntosalissa. Meidän on mentävä käymään naisten- tai miestenhuoneessa, jotta näette siellä työtä tekevät naiset. Yksikään meidän sukulaisistamme ei siellä työskentele vaan köyhät, kunnioitettavat pohjoisafrikkalaiset naiset.
Ketkä siis puhuvat ihmisoikeuksista? Nekö, jotka tappoivat, eliminoivat kokonaisen ihmisrodun eli Amerikan intiaanit maapallolta? Ketkä puhuvat ihmisoikeuksista? Nekö, joiden rikkaus perustuu vuosisataisten siirtomaidensa alkuperäisväestöön? Ketkä puhuvat ihmisoikeuksista? Nekö, jotka nauttivat illalla olutta siemaillen jonkun kauniin, köyhän ja heikon, entisestä itäblokista lähtöisin olevan tytön suloista? Ketkä puhuvat ihmisoikeuksista? Nekö, jotka tukevat ja sietävät diktaattoreita, jotka piinaavat kansaansa miehittääkseen jonkin toisen maan? Eikö näin juuri tapahtunut Afganistanissa ja Irakissa? Ketkä puhuvat? Nekö, jotka eivät ole näkevinään Irakin kolme vuotta kestäneitä tapahtumia? Ketkä puhuvat? Ne jotka hyväksyvät Turkin osaksi Euroopan unionia, vaikka siellä tapettiin kuukausi sitten katolinen pappi, poltettiin ortodoksisen ekumeenisen patriarkan kuva ja sytytettiin synagogia tuleen.
Tämän vuoksi minä en ole valmis puhumaan ihmisoikeuksista. Minun omatuntoni estää sen, sillä se näkee, mitä kaikkea ympärillä tapahtuu, minkä kaiken me sallimme tapahtua. 
Inese Vaidere,
   . Haluan kiittää kollega Howittia valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt laatiessaan tämän erinomaisen mietinnön kuvastamaan Euroopan parlamentin roolia Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikkaa koskevassa strategiassa.
Ihmisoikeuspolitiikan onnistumisen kannalta on olennaista, että EU:n jäsenvaltiot toteuttavat yhteistä, johdonmukaista ja näkyvää politiikkaa kahdenvälisissä suhteissaan sellaisiin maihin, jotka eivät ihmisoikeuksia kunnioita. Suhteemme Venäjään, strategiseen kumppaniin, ovat erittäin tärkeät. Siksi on välttämätöntä, että mietinnössä vaaditaan komissiota ja neuvostoa keskustelemaan Venäjän kanssa käytävissä keskusteluissa ihmisoikeusrikkomuksista Tšetšeniassa. Mietinnössä suhtaudutaan toiveikkaasti vastikään perustettuun YK:n ihmisoikeusneuvostoon. Kuuban, Nigerian ja muiden vastaavien maiden valinta sen jäseniksi herättää silti huolta valintamekanismista ja siitä, onnistuuko neuvosto työssään ihmisoikeustoimikuntaa paremmin. Euroopan unionin on näin ollen vastustettava järjestelmällisesti sellaisten maiden valintaa puheenjohtajiksi, ja neuvoston on tuotava julki EU:n yhteinen kanta. 
Luca Romagnoli (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikutelmani on, että mietinnössä liioitellaan EU:n roolia maailman ihmisoikeusasioissa – jopa siinä määrin että siinä tuodaan korostetusti esiin kolmansia maita kohtaan toteutettujen toimien epäjohdonmukaisuus.
Neuvostolle osoitettu kehotus tunnistaa erityistä huolta ihmisoikeusrikkomusten vuoksi aiheuttavat maat olisi voinut olla merkittävä, jos sen perusteella olisi määrätty toimenpiteitä kyseisiä maita vastaan ja jos sen perusteella olisi voitu käyttää näitä toimia myös Kiinan ja Yhdysvaltojen kaltaisia suuria maita vastaan. Meidän on ilman muuta tehtävä ihmisoikeusvelvoitteiden kunnioittamisesta ensisijainen ehto Turkin ja Kroatian liittymisneuvotteluille, ja sama koskee entisen Jugoslavian tasavallan maiden vakaus- ja assosiaationeuvotteluja. Komission on siis osoitettava, ettei kartalle jää harmaita vyöhykkeitä.
Kiitän sitä, että erityisesti Itä-Euroopasta, Afrikasta ja Kiinasta suuntautuvaa laitonta maahanmuuttoa aiheuttavan ihmiskaupan torjunta on nyt otettu painopistealueeksi laajalti yhteisön toimielimissä.
Pidän kuitenkin kollega Howittin Iranin suhteen ilmaisemaa huolestumista – jonka yhteydessä hän viittaa presidentti Ahmadinejadin virkakauden ensi kuukausiin – rehellisesti sanoen yksinkertaistuksena ja demagogiana. Samoin pidän EU:n tukea Yhdysvaltojen Irakin-politiikalle ja Guantánamon rikkomuksille nöyristelevänä ja tavoitteiden vastaisena.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että mielestäni ihmisoikeusrikkomusten yhteydessä sovellettava progressiivinen toimenpiteiden ja seuraamusten asteikko olisi määriteltävä ensisijaiseksi tavoitteeksi. Poliittisin perustein tehtävät pidätykset, vähemmistöjen vainot, kidutus sekä uskonnon-, sanan- ja ilmaisuvapauden riistäminen edellyttävät käytännön toimia Euroopan unionilta kaikkialla maailmassa, missä niitä esiintyy. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tämä vuotuinen tapahtuma on selkeä osoitus parlamenttimme täydellisestä ja periksi antamattomasta sitoutumisesta ihmisoikeusasioihin kaikkialla maailmassa. Sitoumus ei saa koskea pelkästään yhtä aluetta, maata tai mannerta, vaan sen on oltava luonteeltaan maailmanlaajuinen ja kaiken kattava.
Meidän on aihetta suhtautua myönteisesti kollega Howittin mietinnössään noudattamaan rakentavan kriittiseen lähestymistapaan. Meidän on hyväksyttävä, että monasti on siivottava ensin perusteellisesti kotona, ennen kuin intoudutaan oikaisemaan muuta maailmaa.
Parlamentti toteuttaa sitoumustaan ihmisoikeuksiin käytännössä päätöslauselmissaan, mielipiteenvapauden Saharov-palkinnossaan ja niissä vahvoissa kannoissa, joita se esittänyt kansainvälisestä rikostuomioistuimesta ja kuolemanrangaistuksesta.
Meidän on mielestäni tuettava Euroopan komission ja neuvoston toimia ihmisoikeusulottuvuuden sisällyttämiseksi Euroopan unionin ulkoiseen toimintaan. Arvoisa puheenjohtaja, tämä koskee ehdokasmaita, ja arvoisa komission jäsen, tämä koskee naapurimaita naapuruuspolitiikan puitteissa. Lisäksi meidän on hyödynnettävä kolmansien maiden kanssa tehtyjä demokratialausekkeita ja välinettä demokratian ja ihmisoikeuksien puolustamiseen. Erityisesti on hyödynnettävä aloitetta, jota komissio on toteuttanut kolmansiin maihin lähetettävien vaalitarkkailijoiden muodossa. He ovat erityisen suotuisa keino tehostaa ihmisoikeuksien imagoa ja kunnioitusta, joita Euroopan unionin tulee pyrkiä viestittämään maailmalle.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kolmen toimielimen – neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin – tulee toimia yhdessä ja varmistaa kaikin mahdollisin tavoin, että 21. vuosisadasta tulee ihmisoikeuksien vuosisata ja että ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen omaksutaan säännöksi planeettamme kaikilla seuduilla. 
Józef Pinior (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikan tulisi muovata Euroopan unionin naapuruuspolitiikkaa ja sitä tulisi käyttää vaikuttavana välineenä nykyisessä globaalissa maailmassa kansanmurhien ja sotarikosten uhkaamien ihmisten, demokratian ja perusvapauksien puolesta taistelevien sekä kaikkien etnisen alkuperän, uskonnon, sukupuolen, vammaisuuden tai sukupuolisen suuntautumisen vuoksi syrjintää kokevien ihmisten suojelemiseksi.
Ihmisoikeuspolitiikassa ei voida noudattaa kahden tasoisia vaatimuksia – yksiä pienten maiden yhteydessä ja toisia suurten, Euroopan unionille strategisesti tärkeiden maiden yhteydessä. Politiikan on oltava tehokasta. Tämän perusteella eurooppalainen demokratia- ja ihmisoikeusaloite nousee erityisen merkittävään asemaan, samoin kuin sen talousarvion kasvattaminen. Euroopan parlamentin on otettava vastuu ihmisoikeuksien suojelun merkityksen lisäämisestä Euroopan unionissa. Euroopan parlamentista on tultava paikka, josta tätä alaa koskevat aloitteet sikiävät, ja Euroopan unionin toimielinten ihmisoikeustoimintaa koordinoiva toimielin. 
Elizabeth Lynne (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää tämän mietinnön eteen tehdystä kovasta työstä. Olen tyytyväinen, että olemme päässeet eroon pelkästä luettelosta, jossa vain mainittiin ihmisoikeusväärinkäytösten vuoksi ongelmia aiheuttavat maat, ja suhtaudun myönteisesti mietinnössä mainittuihin uusiin toimenpiteisiin. Toivon, että jatkamme samaan suuntaan.
Lisäksi olen tyytyväinen siihen, että Kašmirin tilanne on sisällytetty mietintöön. Toivon, että löydämme lopulta oikeanmukaisen ratkaisun, jossa Kašmirin kansa on mukana ja joka lopettaa ihmisoikeusloukkaukset kaikilla tahoilla. Olen iloinen myös siitä, että mietinnössä kehotetaan amerikkalaisia lakkauttamaan Guantanamo Bayn vankileiri. Minusta on erittäin tärkeää, että me teemme näin ja että vangeille järjestetään oikeudenmukainen oikeudenkäynti. Tämäkin on sisällytetty mietintöön. Olen silti pahoillani siitä, ettei valiokunta hyväksynyt esittämääni tarkistusta CIA:n lennoista, mutta panen merkille tarkistuksen 5, jolla pyritään oikaisemaan tilanne. On hyvin tärkeää, että sisällytämme CIA:n lennot tähän mietintöön.
Kuten esittelijä tietää, olisin toivonut voimakkaampaa kannanottoa mielenterveysongelmista kärsivien ihmisten puolesta, mutta olen tyytyväinen, että heidät mainitaan. Olen yhtä lailla tyytyväinen siihen, että vammaiset mainitaan yleisesti ja korostetaan erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimusta vammaisten oikeuksista. Kuten monet tietävät, toimin parlamentin esittelijänä tässä asiassa.
Olen iloinen, että mietinnössä otetaan vahva kanta ihmiskauppaan. Kollega Coveneyn ja lukuisten muiden jäsenten tavoin olen kampanjoinut tämän aiheen puolesta jo varsin pitkään.
Valitan kuitenkin sitä, että valiokunnassamme toistetaan aina, ettemme voi mainita Euroopan unionissa tapahtuneita ihmisoikeusrikkomuksia. Tämä heikentää mielestäni perusteluvoimaamme puhuessamme ihmisoikeusrikkomuksista muissa maailman osissa. 
Feleknas Uca (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, mietintö vuosittaisesta ihmisoikeusraportista 2005 ja EU:n ihmisoikeuspolitiikasta on mielestäni myönteinen. Olen sen kanssa samalla kannalla ja kannatan sitä, koska siinä osoitetaan EU:n ihmisoikeusvuoropuheluihin kohdistuvaa itsekritiikkiä ja arvioidaan niitä tasapainoisesti. Esimerkiksi ihmisoikeuksia käsittelevän alivaliokunnan tekemien aloitteiden ja ihmisoikeuksista vastaavan henkilökohtaisen edustajan nimittämisen myötä saavutetusta edistyksestä huolimatta puutteet ovat edelleen silminnähtävät. Erityisesti tämä koskee EU:n ihmisoikeusvuoropuheluja kolmansien maiden kanssa.
Haluan hyödyntää tilaisuutta tähdentää universaalien ihmisoikeuksien ensisijaisuutta. On ratkaisevan tärkeää, että ne otetaan entistä paremmin huomioon jokaisella politiikan osa-alueella ja että niistä tulee politiikan pysyvä osa. Ihmisoikeuksien loukkausten maailmanlaajuinen tutkiminen ja ihmisoikeuksien edistäminen ja puolustaminen kuuluvat tämän parlamentin oleellisiin tehtäviin. Haluaisin, että vastaisuudessa kiinnitetään enemmän huomiota EU:n jäsenyyttä hakevien maiden ihmisoikeustilanteeseen. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, uusi vuosi ja uusi mietintö, mutta onko mikään oikeastaan muuttunut? Toitotamme edelleen ihmisoikeus- ja demokratialausekkeiden merkitystä kolmansien maiden kanssa tehtävissä kumppanuussopimuksissa, mutta niiden rikkominen näyttää jäävän valtaosin huomaamatta. Ainutta ja suhteellisen merkityksetöntä tapausta eli Uzbekistanin sopimuksen voimassaolon keskeytystä lukuun ottamatta nämä lausekkeet voisivat aivan yhtä hyvin puuttua sopimuksista varsinkin Kiinan kaltaisten merkittävien talousmahtien yhteydessä. Tältä osin osalla meistä on vaikutelma, että kaupan arvo saa EU:n katsomaan läpi sormien räikeitä ihmisoikeusrikkomuksia ja uskonnollista vainoa. Tekisi mieli nimittäin sanoa, että EU ilmeisesti pelkää Kiinaa niin paljon, että se on kieltäytynyt kuluneen vuoden aikana hyödyntämästä tilaisuutta tukea kriittistä päätöslauselmaa Yhdistyneissä Kansakunnissa. Kun samassa elimessä tarjoutui tilaisuus tuomita Zimbabwen joukkohäädöt, EU:n jäsenvaltiot välttelivät aihetta samaan tapaan.
Me kyllä puhumme paljon ihmisoikeuksista, mutta mielestäni me olemme liian usein hiljaa silloin, kun kyseessä ovat taloudelliset edut, joita näköjään pidämme ihmisoikeuksia tärkeämpinä. 
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ). –
   Keskustelemme tänään todella tärkeästä mietinnöstä, joka koskee ihmisoikeustilannetta maailmassa vuonna 2005 ja Euroopan unionin asiassa harjoittamaa politiikkaa. Tahdon kiittää esittelijä Howittiä yhteistyöstä.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on edelleen johtava taho maailman ihmisoikeusasioissa, ja kaikista Euroopan unionin toimielimistä juuri Euroopan parlamentti on kiihkein ihmisoikeuksien puolustaja. On kuitenkin huono uutinen, että Euroopan unioni kunnostautuu huomattavasti parempana julkilausumien antajana kuin niiden noudattajana. Euroopan unioni pystyy kyllä kiitettävään ihmisoikeustyöhön mutta on oudon kykenemätön sisällyttämään ihmisoikeuspäätökset omaan politiikkaansa ja ohjelmiinsa.
Jos arvostamme rehellisesti omia arvojamme ja tahdomme puolustaa niitä, niin tilanteen on pakko muuttua. Nyt on viimeistään yksilöitävä maat, jotka aiheuttavat eniten huolta jokaisessa vuosiraportissa, ja kehitettävä tällä tavoin aloite helpottamaan painopistealueiden määrittämistä. Euroopan unionin neuvosto on laatinut jo seurantaluettelot, joita tarkistetaan puolen vuoden välein, jotta meillä on tiivistä tietoa kriisialttiista maista ja jotta voimme käynnistää neuvoston ja jäsenvaltioiden ulkoministerien yhteistä toimintaa.
Näiden tietojen perusteella voitaisiin laatia luettelot erityistä huolta aiheuttavista maista, jotta niihin voidaan kiinnittää erikoishuomiota. On niin ikään selvää, että raporttien näkyvyyttä ja jakelua on kohennettava huomattavasti eritoten toimittajien keskuudessa ja kansallisissa parlamenteissa.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi kiinnittää huomionne mietinnön kohtaan, joka on mielestäni erittäin tärkeä. Se kuuluu seuraavasti: "Euroopan parlamentti pitää myönteisenä, että sananvapaus on valittu Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden tärkeimmäksi ihmisoikeusteemaksi; on huolissaan siitä, että lukuisat toimittajat ympäri maailmaa on tuomittu viranomaisten tai poliitikkojen väitetystä herjaamisesta; pyytää neuvostoa ensimmäisenä askeleena puoltamaan maailmanlaajuista lykkäystä tällaisille toimittajien vangitsemisille".
Olen ehdottoman vakuuttunut siitä, että meidän, Euroopan parlamentin, on tässä yhteydessä mainittava tilanteeltaan erityisen kehnot maat, nimittäin Kuuba, Valko-Venäjä, Pohjois-Korea ja Kiinan kansantasavalta. Tämä seikka on sisällytettävä myös päätöslauselmaamme. 
Aloyzas Sakalas (PSE ). –
   Olen todella tyytyväinen kollega Howittin mietintöön, joka on mielestäni poikkeuksellinen jättäessään erottelematta suuret ja pienet maat ja soveltaessaan niihin yhtäläisiä vaatimuksia. Mielestäni Kiinaa koskevasta kohdasta kuitenkin puuttuu Tiibetin ongelmaa koskevia selvityksiä. 
Kuten tiedämme, Tiibet oli Kiinan miehittämä. Jostain syystä me olemme tunnustaneet sen erottamattomaksi osaksi Kiinaa. Kiina syyllistyy parhaillaan Tiibetin kansan kansanmurhaan, mutta tätä ei edes mainita missään. Jo se seikka, että vuosittain kolmisen tuhatta lasta – painotan sanaa "lasta" – pakenee Himalajan ja Nepalin kautta Intiaan vain voidakseen oppia omaa kieltään, on merkille panemisen arvoinen. Tiibetin kansa ja sen kulttuuri hävitetään maailmankartalta aivan silmiemme edessä. Tiibetiläisille kulttuurinenkin autonomia on saavuttamaton unelma, ja neuvottelut asiasta Dalai Laman edustajien ja Kiinan välillä ovat kuvitteellisia, koska ne käydään asiantuntija- eikä periaatetasolla. 
Katson, että meidän on muutettava kantaamme Tiibetin suhteen, jollemme halua nähdä Tiibetin kansan ja sen kulttuurin tuhoutuvan. 
Sajjad Karim (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, tässä me taas keskustelemme maailman ihmisoikeustilanteesta. Kiitän esittelijää, koska hän on selvästi tehnyt ankarasti töitä tämän kattavan mietinnön laatimiseksi, koska hän on osoittanut kauttaaltaan yhteistyöhenkeä ja koska hän kannattaa Kašmirin ottamista mukaan. Tästä kiitän häntä henkilökohtaisesti.
Hyvät kollegat, me puhumme ihmisoikeuksista usein käsitteellisesti, hyvin harjoiteltuja aiheita ja aihepiirejä noudatellen, mutta haluaisin tällä kertaa pyytää teitä kuvittelemaan, että olette 18-vuotiaita ja lomalla ulkomailla. Nousette taksiin, koska haluatte kyläillä ystävien ja sukulaisten luona, mutta matka päättyy murheellisesti. Todistajia ei ole, taksikuski kuolee lopuksi, ja käännytte heti ensimmäisen löytämänne poliisin puoleen. Sanotte, että teitä tähdättiin aseella ja toimitte itsepuolustukseksi. Tästä alkaa oikeudenkäynti, jossa teidät todetaan syyttömäksi ja sen jälkeen taas syylliseksi. Kaikki toistuu, kunnes jokainen muutoksenhakumahdollisuus on käytetty ja teidät tuomitaan lopulta kuolemaan, koska oikeudenmukainen oikeudenkäynti on mahdoton. Kaikki tämä vie 18 vuotta: puolet elämästänne kuluu kuolemantuomiota odottaen, mikä on sinällään jo julma elinkautinen. Tämä ei ole kuvitelmaa. Tämän ankaran oikeuden on kokenut ja kertonut Yhdistyneen kuningaskunnan ja EU:n kansalainen Mirza Tahir Hussain, joka tuomittiin kuolemaan 1. kesäkuuta – jolloin hän täyttää 36 vuotta – ja tämä päivä on lähellä.
Vakuutamme jälleen tänään, että Euroopan parlamentti on ihmisoikeuksien puolustaja ja kuolemanrangaistuksen pitkäaikainen vastustaja. Vetoan teihin kaikkiin, jotta kantaisitte asianmukaisesti tämän tehtävän mukanaan tuoman vastuun ja esittäisitte Pakistanin presidentille vaatimuksia Mirza Tahir Hussainin armahtamiseksi. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan äskettäisen puheenjohtajuuskauden aikana Euroopan unioni reagoi diplomaattisesti 26 yksittäisessä ihmisoikeuksia koskevassa asiassa ja julkaisi 49 lausumaa aiheesta. On kiitettävää, että me täällä Euroopan parlamentissa käytämme näin paljon aikaa ihmisoikeuskysymyksiin niiden laajimmassa mahdollisessa merkityksessä. Jokaisen Strasbourgin istunnon aikana keskustelemme ihmisoikeuksien, demokratian periaatteiden ja oikeusvaltioperiaatteen rikkomuksista.
Keskustellessamme Afrikan tai Aasian maiden tilanteesta emme voi unohtaa jäsenvaltioita. Tällaisia ongelmia esiintyy monissa niistä, erityisesti eräissä uusissa jäsenvaltioissa. Suojelkaamme ja puolustakaamme siis ihmisoikeuksia ympäri maailman, mutta pitäkäämme silmät ja korvat auki ja muistakaamme, ettei niitä kunnioiteta aina edes lähellä naapurivaltiossa. Sanon näin, koska toimin asianajajana ja näen siitä selkeitä todisteita. 
Maria da Assunção Esteves (PPE-DE ).
   – Howittin mietintöön sisältyy raikas lähestymistapa siihen, millä tavoin Euroopan unioni tarkastelee pyrkimyksiään kohti maailmanlaajuista ihmisoikeuskulttuuria. Lähestymistavassa hylätään puhtaasti kuvaileva menetelmä ja haastetaan Euroopan unionin toimielimet vastaamaan toimintansa tehokkuudesta. Euroopan unionin entistä parempi toimielimellinen yhdentyminen, teknisten suhteiden lisäksi myös poliittiset suhteet Euroopan neuvostoon sekä velvoittava perusoikeuskirja – nämä ovat perustana oikeuksiin vakavasti suhtautuvalle eurooppalaiselle rintamalle.
Parlamentti kehottaa kaikkia Euroopan unionin poliittisia toimielimiä hoitamaan oman leiviskänsä tässä suuressa suunnitelmassa levittää inhimillisyyden ja oikeusvaltion pyhiä periaatteita ympäri maailman. Euroopan unioni ei voi olla sinällään päämäärä. Sen ytimenä vaikuttava valistunut ihanne edellyttää lähtemistä ristiretkelle puolustamaan oikeuksia ympäri maailmaa ja rohkeutta vastustaa reaalipolitiikan houkutusta, sillä omia intressejä omaavien osapuolten politiikka johtaa jäsenvaltioiden epätasapuolisiin vaatimuksiin ihmisoikeuksien alalla.
Haluan korostaa Euroopan unionin ja kaikkien jäsenvaltioiden yhteensovitetun ihmisoikeustoiminnan merkitystä, koska aihepiirissä edelleen vaikuttavat monet ristiriitaisuudet heikentävät Euroopan unionin poliittisen järjestelmän moraalista arvovaltaa neuvotteluissa ja haittaavat Euroopan unionin politiikan vaikutuksia.
Euroopan unionin puheenjohtajavaltioilla on suuri vastuu, kun ne varmistavat, että Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden ihmisoikeuspolitiikat ovat johdonmukaisia kautta linjan. Vahvalla, yhteensovitetulla Euroopan unionin oikeuspolitiikalla puututtaisiin niihin lukemattomiin kauheuksiin, joita ei valitettavasti esiinny ainoastaan kehitysmaissa. Kuolemanrangaistusta ja vaikkapa yhtiöiden henkilöstön ulkoistamiseen johtavaa työvoiman riistoa – kaksi varsin erilaista esimerkkiä antaakseni – vastaan voidaan taistella vain tiukan, yhteensovitetun oikeuspolitiikan avulla. Sotilaallisen läsnäolon suhteen entistä kunnianhimoisempi Euroopan unioni voi olla entistä kunnianhimoisempi Euroopan unionina, jos meillä vallitsee oikeuksiin perustuva kulttuuri, poliittinen Euroopan unioni, jonka ytimessä pidetään ihmiset. Tämä juuri on Euroopan varsinainen luonto. 
John Attard-Montalto (PSE )
   – Euroopan unionin näkyvyys ja aktiivisuus ihmisoikeuskysymyksiin puuttumisessa on selvästi lisääntynyt. Voidaan kuitenkin keskustella siitä, paljonko puuttumiseen johtavia ihmisoikeusrikkomuksia ympärillämme tapahtuu ja näyttääkö Eurooppa todella hampaansa. Lisäksi monet elimet näyttävät toimivan selvästi yksin. En viittaa nyt neuvostoon, komissioon ja parlamenttiin vaan esimerkiksi Euroopan keskuspankkiin. Mielestäni Euroopan unionin tulisi käyttää sillä olevaa voimaa. Asiat eivät ole toisilleen vastakkaisia. Mielestäni meidän tulisi tehdä yhteistyötä puuttumalla ihmisoikeusongelmiin ja toisaalta käyttämällä taloudellista valtaa tai Euroopan unionin avustusten tuomaa valtaa. Tiedän, että tämä on vaikeaa. Silti haluan lopuksi viitata kaikkiaan 90 kohdasta juuri kohtaan 14, jonka mukaan parlamentti "pitää myönteisenä, että sananvapaus on valittu Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden tärkeimmäksi ihmisoikeusteemaksi". Haluan ottaa tämän esiin, koska kotimaassani Maltalla kaksi toimittajaa, Daphne Caruana Galizia ja Saviour Balzan, on juuri joutunut tuhopolttoiskujen uhreiksi. Haluan ilmaista solidaarisuuteni maltalaistoimittajille näiden iskujen johdosta, sillä ne ovat suora hyökkäys heidän perustavia ihmisoikeuksiaan vastaan. Kiitos, arvoisa puhemies. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien korostaminen on ollut yleiseurooppalaisten järjestöjen erityispiirre koko toisen maailmansodan jälkeisen ajan. Ihmisoikeuksien tärkeys ei ole vuosien myötä vähentynyt, vaan päinvastoin se on kasvanut. Aikana, jolloin EU:n ja kolmansien maiden välinen kaupankäynti on lisääntynyt ja EU on mukana terrorismin vastaisessa toiminnassa, on tärkeää muistaa, että ihmisoikeudet eivät ole alisteisia tai merkityksettömiä. Ihmisoikeudet eivät ole alisteisia terrorismille eivätkä vilkkaalle kaupankäynnille.
EU:lla voi olla suuri vaikutus ihmisoikeuksiin, jos se puhuu yhdellä äänellä. Aina EU ei ole siinä onnistunut, joskus kylläkin. Tällä hetkellä toivoisi, että EU voisi keskittyä nykyistä enemmän nälän ja köyhyyden poistamiseen. Nälkä ja todellinen köyhyys on yksi pahimpia ihmisoikeusloukkauksia tällä hetkellä maailmassa.
Haluan kiittää esittelijä Howittia erittäin hyvästä yhteistyöstä ja siitä, että meidän monien tekemät tarkistukset on otettu huomioon. Lisäksi panin mielihyvällä merkille sen, että esittelijä korosti nimenomaan sen seikan tärkeyttä, että mietintö syntyy parlamentin, neuvoston ja komission yhteistyössä. Vain tätä kautta erilaisia poliittisia ryhmittymiä edustavat kansalaisjärjestöt ja näkemykset tulevat esille. 

Bogusław Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa puheenvuorossani kolmea Howittin mietintöön liittyvää seikkaa. Kaikkein ensimmäiseksi Euroopan unionilla tulisi olla todellinen rahoitusväline niiden amerikkalaisten säätiöiden tapaan, jotka taistelevat ihmisoikeuksien puolesta eri puolella maailmaa. Järjestöt ja yhdistykset, jotka toimivat usein lainvastaisesti perustaessaan ja puolustaessaan demokratiaa, ilmaisuvapautta ja perusoikeuksien kunnioitusta, ansaitsevat tukemme.
Silti keskustelumme ovat viimeisten 12 kuukauden aikana keskittyneet pelkästään uuden viraston, perusoikeusviraston, perustamiseen. Sen on tarkoitus käsitellä näiden oikeuksien kunnioittamista, joskin ainoastaan Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Tämän perusteella haluan siteerata mietinnön 56 kohtaa, jossa parlamentti "kehottaa komissiota harkitsemaan vakavasti Euroopan parlamentin kantaa sen pyrkiessä luomaan erityisen ihmisoikeuksia koskevan välineen kaudelle 2007–2013; odottaa komissiolta tiedonantoa asiasta".
Toinen asiani on se valitettava seikka, että Euroopan unionin kieltäytyi tukemasta Tšetšeniaa koskevaa päätöslauselmaa YK:n ihmisoikeustoimikunnan 61. istunnossa. Venäjän armeija syyllistyy Tšetšeniassa julmuuksiin, ja 3 000–5 000 tšetšeeniä on kadonnut jäljettömiin. He olivat venäläisten vangitsemia aseettomia siviilejä. Esittelijä on täysin oikeassa todetessaan mietinnössään, että Euroopan unionin omaksuma asenne viittaa siihen, että Euroopan unionilla on pienille maille yksi sääntö ja suurille toinen.
Kolmas asia, jonka haluan mainita, on muslimimaissa elävien kristittyjen kriittinen tilanne. Tilanne on pahentunut viime kuukausina. Irakin sota ja eurooppalaisissa sanomalehdissä julkaistujen pilakuvien herättämä raivo ovat saattaneet kristityt vähemmistöt jatkuvaan vaaraan muslimimaailmassa. 
Zita Gurmai (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, meidän on nähtävä globalisoitumisprosessi mahdollisuutena vapauteen ja sosiaaliseen edistykseen. Globalisoitumiseen liittyy perustavien inhimillisten vapauksien entistä suurempi kysyntä, mutta vain jos sen tarjoamia mahdollisuuksia hyödynnetään asianmukaisesti.
Olen miettinyt Kreikan tasavallan presidentin tänään julki tuomia ajatuksia. Eurooppa on humanismin vahvin linnake. On tärkeää, että näin voidaan sanoa myös vastaisuudessa, että asia tulee selväksi myös muulle maailmalle ja että Eurooppa toimii esimerkkinä, jota muut seuraavat.
Euroopan unioni on kansainvälinen toimija, jonka tärkeänä tehtävänä on ihmisoikeuksien suojelu, demokratian vahvistaminen ja sen varmistaminen, että globalisaatio todellisuudessa saa aikaan sosiaalista koheesiota.
Katson, että Euroopan unionin on tärkeää vaatia noudattamaan perustavia ihmisoikeuksia suhteissaan kolmansiin maihin. Sen on käytettävä käytännönläheisesti ulkomaankaupan tarjoamia mahdollisuuksia poliittiseen vuoropuheluun.
Mietinnön vahvuuksiin kuuluu, että se varoittaa meitä keskittymästä ihmisoikeuksien noudattamisen valvonnassa pelkästään Euroopan unionin rajojen ulkopuoliseen maailmaan, sillä asiassa tehtävää riittää omien rajojemme sisälläkin. Mietintö voi toimia vakaana perustana toiminnalle, jolla varmistetaan, ettemme vastaisuudessa enää pelkästään hyväksy ihmisoikeuksia koskevia lausumia vaan erotumme eduksemme niiden täyttäjinä ja niiden noudattamisen valvojina. Kiitokset esittelijälle. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni parlamentin on täysin luonnollista vaatia enemmän toimintaa muilta toimielimiltä, ja kuuntelinkin puheenvuorojanne erittäin tarkkaavaisena. Kritiikki on tarpeen, jos haluamme edistyä. Olen silti pannut merkille sekä jäsen Howittin mietinnössä että täällä käydyssä keskustelussa myös muutamia myönteisiä huomioita harjoittamastamme politiikasta, ja kiitän niistä vielä kertaalleen.
Ihmisoikeuksien edistämisen ja suojelun kaltaisella alalla arvion tulos on luonnostaan ristiriitainen. Haluaisin valottaa, miten itse näen tilanteen. Onko EU ensinnäkin merkittävä toimija alalla, onko sillä merkitystä ja pidetäänkö sitä merkittävänä? Vastaukseni on ehdottomasti myönteinen. Olemme jatkuvasti saaneet tästä osoituksia. Valtiolliset ja muut kumppanimme, sekä valtiot ja kansainväliset järjestöt, kääntyvät edelleen puoleemme ja suhtautuvat meihin tärkeänä toimijana, joskus myös välttämättömänä toimijana poliittisen uskottavuutemme, vaikutusvaltamme, asiantuntijuutemme ja käytössämme olevien välineiden vuoksi.
Toiseksi voidaan kysyä, onko EU:lla oikeat välineet toimintaansa varten? Tähänkin vastaukseni on myönteinen. Meillä on mahdollisuus käyttää kansainvälisiä välineitä, koska olemme Yhdistyneiden Kansakuntien ja Euroopan neuvoston jäseniä, vain nämä kaksi mainitakseni. Meillä on täällä laajalti mainittujen kahdenvälisten sopimusten tarjoamat puitteet, myös ihmisoikeuslausekkeet, ja yhteiset poliittiset suuntaviivat monilla aloilla, sekä poliittiset vuoropuhelut ja erilaiset menettelyt. Meillä on myös taloudelliset, maantieteelliset ja aihekohtaiset välineet.
Kolmas kysymys on, edistämmekö asiaa tarpeeksi ja toimimmeko riittävästi? Tältä osin asettuisin pikemminkin kielteiselle kannalle, erityisesti tarkasteltaessa toimintaamme yleisesti. Jos sen sijaan tarkastelemme yksittäisiä tilanteita, kuten uuden ihmisoikeusneuvoston perustamista koskevan päätöslauselman hyväksymistä taikka maa- tai yksilökohtaisia tapauksia, havaitsemme, että olemme saaneet aikaan ratkaisevia vaikutuksia monissa kohdin. EU ja sen jäsenvaltiot ovat joka tapauksessa olleet toimijoita, joiden panos on maailmanlaajuisesti merkittävin ja joiden läsnäolo on erittäin vahva, vaikka emme näykään aina yhtä selvästi kuin te ja me haluaisimme.
Viimeiseksi voimme pohtia, onko harjoittamamme ihmisoikeuspolitiikka vaikuttavaa? Saammeko aikaan vaikutuksia? Itse haluaisin parlamentin tavoin lisätä vaikuttavuuttamme ja vaikutustamme. Siihen me tarvitsemme laadullisesti merkittävän askeleen, ennen muuta johdonmukaisuudessa: johdonmukaisuutta on oltava EU:n harjoittaman politiikan ja eri jäsenvaltioiden harjoittaman politiikan kesken sekä EU:n poliittisen tahdon ja kahdenvälisissä suhteissa tiettyinä tärkeinä hetkinä esiin tulevien kansallisten etujen kesken. Joissain tapauksissa meidän on saatava aikaan entistä parempi tasapaino monenvälisten ja kahdenvälisten tavoitteiden välille. Meidän tulee ottaa mukaan kaikki Euroopan unionin toimielimet, ja niiden mukana tietysti myös Euroopan parlamentti.
Kuten jo aiemmin totesin, puollamme erittäin voimakkaasti kolmen toimielimen yhteisesti laatimaa raporttia. Otetaan se yhteiseksi tavoitteeksi! Parlamentti voi varmasti luottaa minuun tässä asiassa. En aio säästellä voimiani, ja sama koskee osastojani. Voitte luottaa meihin ihmisoikeuspolitiikan arvioinnissa ja toteutuksessa, vaikka meilläkin on usein vastassa poliittinen todellisuus, jota ei ole helppo hallita. Jos haluamme kuitenkin lisätä politiikkamme vaikutusta varsinkin kohentamalla toimintamme johdonmukaisuutta koko Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden kesken ja eri toimielinten kesken, parlamentin vuosittaisen mietinnön, kuten tämän Howittin laatiman mietinnön, on mielestäni oltava toimintamme innoittajana. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan seurata komission jäsenen Ferrero-Waldnerin esimerkkiä sanomalla, että tämän keskustelun päättyessä on todellinen ilo todeta meidän kaikkien olevan yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionin kolmen toimielimen on puhuttava ulkopuolisessa maailmassa yhdellä äänellä, jotta niiden puheella on vaikutusta.
Tässä keskustelussa on käsitelty hyvin monia aiheita, mutta riippumatta siitä, ovatko huolenaiheenamme ihmisoikeudet vai kehitysyhteistyö, alati esiin tuleva peruskysymys on, teemmekö tarpeeksi. Vastaus kysymykseen on aina: "Emme." Voimme aina tehdä enemmän. Meidän kaikkien – parlamentin, komission ja neuvoston – on kyettävä tällaiseen itsekritiikkiin, koska aina kun ihmisoikeuksien puolesta taistellaan, kun ihmisiä kidutetaan, kun heidän oikeuksiaan poljetaan – kuten monissa maissa tapahtuu – saamme osoituksen siitä, että me, ihmisoikeuksien puolustamisen tehtäväksemme ottaneet, emme ole tehneet tarpeeksi. Siksi meidän on aina muistettava miettiä, miten voimme parantaa suoriutumistamme. Juuri siinä tämä keskustelu on meitä auttanut.
Monia aiheita on käsitelty, ja haluaisin kommentoida erittäin lyhyesti vain paria niistä. Täällä todettiin varsin perustellusti, miten tärkeä kansalaisyhteiskunta on ihmisoikeuksien kannalta. Valtiolliset instituutiot ja hallitukset ovat erityisen riippuvaisia kansalaisyhteiskunnan ja hallituksista riippumattomien järjestöjen yhteistyöstä. Muistelkaamme esimerkiksi hiljattain EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen huippukokouksesta saamiamme kokemuksia: saimme paljon näyttöä kansalaisyhteiskunnan osallistumisesta ihmisoikeusasioihin, ja niin hallitusten kuin parlamenttienkin oli suhtauduttava asiaan hyvin vakavasti.
Ihmisoikeudet ja hyvä hallintotapa käyvät kehitysyhteistyössä yhä tärkeämmiksi. Olemme kaikki varmasti yhtä mieltä siitä – asia on käynyt selväksi keskusteluissani kehitysyhteistyövaliokunnan kanssa – että hyvän hallintotavan ja ihmisoikeuksien tarkoituksellinen edistäminen on ratkaisevan tärkeä osa kehitysyhteistyötä. Jäsen Romeva i Rueda oli aivan oikeassa mainitessaan keskustelun aikana naisiin kohdistuvan väkivallan, mutta haluan muistuttaa, että kollega Plassnik kiinnittää aiheeseen pian erityistä huomiota. 
Jäsen Coveney katsoi, ettei neuvoston ja parlamentin työ saisi olla päällekkäistä. Olen siitä täysin samaa mieltä. Meidän on tietysti kunnioitettava kummankin toimielimen omaa roolia. Näin kaikkien kolmen toimielimen on tehtävä. Samalla meidän on tehtävä tarvittaessa yhteistyötä tehokkuutemme lisäämiseksi. 
 Jäsen Agnoletto ja eräät muutkin henkilöt käsittelivät ihmisoikeuslausekkeita ja ottivat esiin kysymyksen siitä, pitäisikö Euroopan unionin, neuvoston ja komission todellisuudessa soveltaa näitä lausekkeita – jotka mainitaan monissa erilaisissa sopimuksissa – vai tulisiko meidän ainoastaan harjoittaa eräänlaista reaalipolitiikkaa
Tähän haluan todeta, että pidän ihmisoikeuslausekkeita erittäin merkittävinä, koska niissä on kyse muistakin seikoista kuin seuraamuksista tai sopimusten voimassaolon tilapäisestä keskeyttämisestä. Ne ovat mielestäni ennen kaikkea syy ryhtyä vuoropuheluun valtioiden kanssa – ja tämä on mielestäni niiden olennaisin ominaisuus. Vuoropuhelun aloittamisoikeus, joka perustuu eri sopimuksissa oleviin ihmisoikeuslausekkeisiin, on sellainen oikeus, jota me myös käytämme riippumatta siitä, ovatko kyseiset valtiot suuria vai pieniä.
Voin ainoastaan yhtyä jäsen Vaideren toteamukseen ja todeta, että me kaikki toivomme ihmisoikeusneuvostosta tehokkaampaa kuin ihmisoikeustoimikunta oli, sillä juuri tästä syystä Euroopan unioni ajoi niin voimakkaasti ihmisoikeusneuvoston perustamista. Pyytäisin kuitenkin, ettette vielä tässä vaiheessa, kun ihmisoikeusneuvosto ei ole kokoontunut kertaakaan, heitä pyyhettä kehään ajatellen, että sen jäseniksi valitut henkilöt estävät sen kehittämisen edelleen. Nimenomaan tässä yhteydessä tarvitaan jonkinlaista realismia. Emme silti saa antaa periksi tärkeissä periaatteissa. Katson nimittäin, että ihmisoikeusneuvoston mahdollisuudet kehittyä tehokkaaksi välineeksi ovat aidosti olemassa.
Jäsen Salafranca Sánchez-Neyra ja eräät muut korostivat Euroopan unionin laajaa tehtävää maailmassa, ennen muuta jäsenyysneuvottelujen ja Balkanin maiden suhteiden yhteydessä. Haluan korostaa, että Kööpenhaminan perusteet ovat edelleen tärkein tekijä määriteltäessä, voidaanko jäsenyysneuvottelut valtioiden kanssa aloittaa. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on aivan olennainen kriteeri jo ennen neuvottelujen alkamista, ja sen on pysyttävä sellaisena ilman muuta myös neuvottelujen edetessä. 
Jäsen Lynne puhui ihmiskaupasta. Olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä siitä, että aihe on hyvin tärkeä. Haluan vain mainita, että Euroopan unioni tekee asian osalta tiivistä yhteistyötä alalla erittäin aktiivisen Etyjin kanssa. Meidän olisi jatkettava yhteistyötä eikä tässäkään kohdin haluta kaksinkertaista työtä vaan pikemminkin synergiavaikutuksia.
Jäsen Lynne ja eräät muut puhuivat ihmisoikeuksista Euroopan unionissa. Ihmisoikeuksien loukkauksia tapahtuu tietysti kaikissa Euroopan unionin maissa, myös omassani. Euroopan unionin kuitenkin erottaa muista maailman alueista se, että meillä on tehokkaat välineet niiden käsittelemiseksi. Kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat Euroopan neuvoston jäseniä ja ihmisoikeusyleissopimuksen allekirjoittajavaltioita. Strasbourgissa toimiva ihmisoikeustuomioistuin on ainutlaatuinen väline, jonka lisäksi Euroopan unionilla on tarvittavat mekanismit ja välineet käsitellä mahdollisia loukkauksia. Meidän ei pidä sekoittaa Euroopan unionin sisäistä tilannetta muissa, tällaisia välineitä vailla olevissa valtioissa vallitsevaan tilanteeseen.
Olen täysin samaa mieltä jäsen Estevesin ja muiden jäsenten kanssa siitä, ettei kahdenlaisia vaatimuksia saa olla ja että Euroopan unionin uskottavuus on kaikkein tärkeintä. Siksi torjun kaikki väitteet siitä, että erottelisimme pienet valtiot suurista. Mielestäni me emme suhtaudu eri valtioihin eri tavalla, ja se on tärkeää.
Näin ollen kiitän erittäin lämpimästi antamastanne tuesta neuvoston politiikalle, olettaen että olen ymmärtänyt mietinnön oikein. Puolustakaamme ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa ja tehkäämme se yhdessä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   EU on maailman lipunkantaja ihmisoikeuksien suojelijana. Parlamenttimme on lukuisia kertoja noussut puolustamaan elinolosuhteita ja inhimillistä arvokkuutta erilaisissa tilanteissa, joihin kansainvälinen mielenkiinto surullista kyllä päivittäin kohdistuu.
Paljon on silti tekemistä, jos haluamme jalostaa aikeemme käytännön toiminnaksi, jolla pyritään luomaan tehokkaat strategiat kansainvälisen ihmisoikeustilanteen kohentamiseksi. EU:n on itse ensin taattava, että kaikissa Euroopan unionin ulkosuhteita, kansainvälistä kauppaa ja kehitystä koskevissa politiikoissa omaksutaan tämä sitoumus ensisijaiseksi tavoitteeksi ja sisällytetään ihmisoikeusnäkemys kaikkeen harjoitettavaan toimintaan. Johdonmukaisuuttakin vaaditaan aivan perustellusti yhteisön toimien ja yksittäisten jäsenvaltioiden toimien välille.
Erityistä huomiota on kiinnitettävä maihin, joiden kanssa EU:lla on läheiset siteet: ehdokasmaihin – eritoten Turkkiin – ja naapuruuspolitiikan kumppanuusmaihin. Viittaan tässä kohdin erityisesti Kaukasian tasavaltoihin, joissa on maiden merkittävästä edistymisestä huolimatta edelleen monia ratkaisemattomia ongelmia etnisen ja uskonnollisen suvaitsevaisuuden ja sananvapauden suhteen. 
Glyn Ford (PSE ). –
   Haluan kiittää kollega Howittia tästä mietinnöstä. Parlamentin mietintöpari ihmisoikeuksista maailmassa ja ihmisoikeuksista Euroopan unionissa osoittaa, miten tärkeäksi me tämän aiheen katsomme. Jatkuva kampanjointimme kuolemanrangaistusta vastaan niin Yhdysvalloissa, Kiinassa, Iranissa kuin Japanissakin on myönteistä toimintaa. Oma hallitukseni Yhdistyneessä kuningaskunnassa edisti tätä asiaa voimakkaasti vaikutusvallallaan puheenjohtajuuskaudellaan viime vuonna.
Ainoa arvosteluni tätä ulkoasiainvaliokunnan mietintöä kohtaan koskee sen paikoittaista epätasaisuutta ja liiallista luottamusta kolmansien tahojen raportteihin. Esimerkiksi Saudi-Arabia mainitaan vain ohimennen. Tilanne maassa on kuitenkin sellainen, että väestön valtaosa – maan naiset – kohtaavat ankaraa syrjintää. Kaikkien uskontojen kannattajat omaa erikoista islamin muotoa lukuun ottamatta kohtaavat vainoa, ja kidutus ja silpominen ovat yleisiä. Vastaavasti mietinnössä raportoidaan toimittajien vainoista Pohjois-Koreassa. Kyseistä maata läheltä seuranneena en ole kuitenkaan missään vaiheessa kuullut tällaisia syytteitä. Olisi paljon tärkeämpää ottaa esiin Pohjois-Korean hallituksen toiminta vankiloiden ja leirien ihmisoikeuksien suhteen sekä humanitaarinen tilanne maaseudulla kuin esittää tällaisia yleisluontoisia, todistamattomia väitteitä, jotka eivät ole eduksi työmme arvostukselle. 
Katalin Lévai (PSE ). –
   Kun puhumme Euroopan yhteisöstä ja yhteisistä Euroopan arvoista, meidän on ensimmäiseksi mainittava ihmisoikeuksien suojelu.
Euroopan perustuslakisopimus on huomattava askel eteenpäin, koska siinä annetaan perusoikeuskirjalle perustuslain asema ja luodaan riippumaton Euroopan unionin ihmisoikeuksien suojelujärjestelmä.
Euroopan unionin yhä tiiviimpi osallistuminen ulkoasioihin merkitsee, että se voi käyttää merkittävää vaikutusvaltaansa ihmisoikeusasioissa puhuessaan yhtenäisenä toimijana, jolloin se voi olla erityisen vaikutusvaltainen toimija kansainvälisillä foorumeilla.
Mietinnöstäkin käy ilmi, että nykytilanne on sekava ja ristiriitainen. Vaikka Euroopan unioni on edelleen yksi tärkeimmistä ihmisoikeuksien puolustajista maailmalla, se on huomattavasti parempi antamaan lausumia kuin noudattamaan niitä eikä se monissakaan tapauksissa sisällytä ihmisoikeusseikkoja muuhun politiikkaansa ja ohjelmiinsa tai valvo niiden toteutumista.
Meidän on kuitenkin suhtauduttava myönteisesti siihen, että Euroopan unioni tuki viime vuonna ensisijaisena tavoitteenaan kuolemanrangaistuksen poistamista kaikkialta maailmasta, ja puuttui pontevasti muun muassa Kiinan, Tšetšenian ja Zimbabwen tilanteisiin sekä varmisti järjestäytymiseen liittyvien oikeuksien kunnioittamisen Iranissa ja Kambodžassa.
Mielestäni on tärkeää, että vakaus- ja assosiaatiosopimusten neuvottelujen aikana ihmisoikeuksia korostetaan pääsääntöisesti Kööpenhaminan hengessä. Minäkin puhun voimakkaasti sen puolesta, että Yhdistyneiden Kansakuntien ja Euroopan neuvoston yleissopimusten noudattaminen – otettakoon viimeksi mainituista esimerkiksi vähemmistöjen oikeuksia koskevat yleissopimukset – omaksutaan ensisijaiseksi osa-alueeksi sopimussuhteissa ehdokasmaihin ja vakaus- ja assosiaatioprosessiin osallistuviin maihin.
Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin ainoana suorilla vaaleilla valittuna toimielimenä juuri Euroopan parlamentin tulee toimia johtajana ihmisoikeuksien kehityksessä ja varmistaa, että myös muut Euroopan unionin toimielimet pitävät ihmisoikeudet aina esillä. 
David Martin (PSE ). –
   Suhtaudun myönteisesti tähän kollegani Richard Howittin mietintöön ihmisoikeuksista maailmassa vuonna 2005. Hän kiinnittää huomiotamme aivan oikein siihen, että vaikka EU edistää ihmisoikeuksia pontevasti, sen toiminta keskittyy suurelta osin erikoistapauksiin ja yksittäisiin tapahtumiin. On surullista, ettei EU yleensä onnistu puuttumaan ihmisoikeusongelmiin järjestelmällisesti ja jatkuvasti kolmansissa maissa eikä valtavirtaistamaan ihmisoikeuspolitiikkaa unionin kauppa-, kehitys- ja muuhun ulkopolitiikkaan kyseisten maiden kanssa. Tarvitsemme yhteisen, johdonmukaisen ja avoimen politiikan, jonka avulla käsittelemme kolmansissa maissa tapahtuvia ihmisoikeuksien rikkomuksia. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
- Mitchellin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan toinen mietintö (A6-0109/2006) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen perustamisesta [KOM(2004)0629 C6-0128/2004 2004/0220(COD)],
- Szymańskin laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0164/2006) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi eurooppalaista naapuruuden ja kumppanuuden välinettä koskevista yleisistä määräyksistä [KOM(2004)0628 – C6-0129/2004 – 2004/0219(COD)],
- Beerin laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0157/2006) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi vakautusvälineen perustamisesta [KOM(2004)0630 – C6-0251/2004 – 2004/0223(COD)] ja
- Szent-Iványin laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0155/2006) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi liittymistä valmistelevasta tukivälineestä [KOM(2004)0627 – C6-0047/2005 – 2004/0222(CNS)]. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Arvoisa puhemies, arvostan suuresti sitä, että parlamentti on päättänyt keskustella yhdessä tulevaa ajanjaksoa 20072013 koskevista ulkoisen tuen välineistä.
On kulunut yli puolitoista vuotta siitä, kun komissio esitti ehdotuksensa. Haluan antaa tunnustusta parlamentin ja neuvoston puheenjohtajavaltioiden pyrkimyksille löytää kekseliäitä ja rakentavia ratkaisuja haasteisiin, joita olemme kohdanneet näiden innovatiivisten ehdotusten yhteydessä. Uusi yksinkertainen rakenne oli ensimmäinen yritys virtaviivaistaa kaikki ulkoisten menojen välineet. Sekä parlamentti että neuvosto olivat tyytyväisiä ehdotettuun yksinkertaistamiseen. Pian parlamentin aloitettua työnsä esitettiin tiettyjä merkittäviä kysymyksiä. Viime vuoden huhtikuussa ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Brok sekä kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälinettä tarkastellut esittelijä Mitchell esittivät nämä asiat kirjeessään. Kysymyksiä oli kuusi, ja käsittääkseni parlamentti on saanut niihin tyhjentävän vastauksen.
Ensimmäisenä huolenaiheenanne oli varmistaa, että välineet hyväksytään yhteispäätösmenettelyssä aina, kun se on perustamissopimuksen nojalla mahdollista. Vastauksena tähän neuvosto ja komissio sopivat, että vakautusväline siirtyy parlamentin kuulemisesta yhteispäätösmenettelyyn. Neljästä välineestä kolme kuuluu yhteispäätösmenettelyyn. Näin parlamentti saa täysin oikeutetun mutta ennen näkemättömän lainsäädäntövallan ulkoisia menoja koskevassa kehyksessä.
Parlamentti halusi myös varmistaa, että välineisiin kohdistetaan välivaiheen arviointi ja että niiden osalta päätetään myös päättymispäivämäärästä. Nämä kohdat hyväksyttiin. Olemme myös hyväksyneet, että ennen arviointia parlamentti tutkii välineen toimintaa määrittääkseen mahdolliset häiriötilanteet, ja välineen arviointia toteuttaessaan komissio ottaa huomioon parlamentin mietinnön. Jos arvioinnissa paljastuu ongelmia, jotka edellyttävät välineiden tai asetusten mukauttamista, komissio esittää tarvittavat lainsäädäntöehdotukset. Parlamentin pyynnöstä arviointi toteutetaan vuonna 2009.
Parlamentti halusi myös erillisen rahoituksen eri maantieteellisille alueille ja alakohtaisille sektoreille. Komissio esitteli rahoituksen jakautumisen yhteispäätösmenettelyn kattamille välineille ja hyväksyy jakautumisen sisällyttämisen asetuksiin.
Yksi haastavimmista asioista oli parlamentin osallistuminen ensisijaisten tavoitteiden asettamiseen ja strategia-asiakirjojen laatimiseen. Mitä ensisijaisten tavoitteiden asettamiseen tulee, tarvittavat poliittiset osatekijät sisällytetään asetusluonnoksiin. Näin tehtiin sekä vakautusvälineen että eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen osalta. Valitettavasti näissä välineissä saavutettu edistyminen ei vielä heijastu kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineeseen.
Parlamentin tuleva osallistuminen strategia-asiakirjojen laadintaan sisältyy nyt toimielinten välisen sopimuksen liitteenä olevaan kahteen julistukseen. Olen kirjoittanut jäsen Brokille siitä, kuinka tätä voidaan käytännössä toteuttaa. Suunnittelemme parlamentin kanssa käytävää vuoropuhelua varten mekanismia, jonka on määrä mahdollistaa valittujen strategia-asiakirjojen esitteleminen, valintojemme selittäminen ja parlamentin kantojen huomioon ottaminen sekä valinnoista että siitä, kuinka strategia olisi pantava täytäntöön.
Kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen osalta parlamentti toivoi selkeää erottelua toisaalta kehitysmaita ja toisaalta teollistuneita maita koskevaan politiikkaan. Tämän hyväksyminen ei tuota meille ongelmia.
Parlamentti on voimakkaasti toivonut erillistä välinettä demokratian ja ihmisoikeuksien tukemiseksi. Komissio esitti tammikuussa 2006 näkemyksensä demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta aihekohtaisesta ohjelmasta. Tunnustan, ettei parlamentti ole vakuuttunut siitä. Olen kuunnellut parlamenttia ja ymmärrän sen perustelut. Olenkin tämän vuoksi sitoutunut ratkaisemaan asian parlamenttia tyydyttävällä tavalla osana välineitä koskevaa kattavaa sopimusta. Tämä merkitsee komission selkeää sitoutumista erilliseen ihmisoikeusvälineeseen. Neuvosto jakaa tämän kannan.
Haluan sanoa pari sanaa jokaisesta parlamentin tänään tarkastelemasta välineestä.
Liittymistä valmisteleva tukiväline on saanut parlamentilta tunnustusta politiikkalähtöisestä toimintamallistaan. Parlamentin esittelijä Szent-Iványin kanssa on käyty hedelmällistä vuoropuhelua asetusehdotuksesta. Niinpä Coreper hyväksyi 3. toukokuuta liittymistä valmistelevaa tukivälinettä koskevan kompromissitekstin, jossa käsitellään useita parlamentin huolenaiheita. Komissio tukee täysin kompromissia, jossa otetaan laajasti huomioon esittelijä Szent-Iványin mietinnössään esittämät tarkistukset. Olen iloinen voidessani tänään antaa muodollisen julistuksen, jonka toivon ratkaisevan myös vielä jäljellä olevan merkittävän seikan parlamentin osallistumisesta tuen keskeyttämiseen:
"Komissio ottaa asianmukaisesti huomioon Euroopan parlamentin komissiolle esittämät mahdolliset pyynnöt esittää ehdotuksia yhteisön tuen keskeyttämisestä tai jatkamisesta ja antaa sille nopeasti riittävän yksityiskohtaisen vastauksen".
Vakautusvälineen osalta haluan kiittää esittelijä Beeriä hänen keskeisestä ja myönteisestä roolistaan herkkiä institutionaalisia asioita koskevissa tähänastisissa neuvotteluissa. Ulkoasiainvaliokunnan mietinnöllä on ollut hyvin myönteinen vaikutus Coreperissa aikaan saatuun poliittiseen kompromissiin, ja siitä kiitän teitä. Kompromissi on hyvin hienovaraisen tasapainoinen. Uskon, että siitä tulee perusta toimielinten väliselle sopimukselle.
Ottaen huomioon parlamentin huolet olemme myös hyväksyneet vakautusvälineen entistä poliittisemman sisällön. Viittauksia ihmisoikeuksien kunnioittamiseen terrorismin torjunnassa on vahvistettu. Komissio on valmis antamaan poliittisen julistuksen lujittaakseen tätä edelleen ja vahvistaa sitoumuksensa tiedottaa parlamentille poikkeuksellisista tukitoimista sellaisista päätettäessä. Kirjoitan teille lähiaikoina ajatuksista rauhanrakentamiskumppanuuksien perustamisesta siviilialan rauhanrakennushankkeiden käytännön toteuttamisen parantamiseksi.
Mitä tulee eurooppalaiseen naapuruuden ja kumppanuuden välineeseen, olemme tehneet tiiviisti työtä parlamentin esittelijän Szymánskin ja puheenjohtajavaltion kanssa. Työn tuloksena on teksti, jossa otetaan huomioon parlamentin huolet. Coreperissa päästiin viime viikolla sopimukseen tekstistä, ja toivomme nyt kovasti, että tämän perusteella päästään nyt sopimukseen.
Kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen osalta työt eivät ole edistyneet yhtä hyvin kuin muiden välineiden osalta. Olen kuitenkin vakuuttunut, että kompromissin rakennustarvikkeet ovat ulottuvillamme. Esittelijä Mitchellin vakuuttavien perustelujen ansiosta on sovittu, että uudessa lainsäädäntömenettelyssä on säilytettävä parlamentin yhteispäätösoikeudet. Nyt on kyse parhaasta tavasta toteuttaa tämä. Komissio toivoo käytännönläheisyyttä, koska yhteisenä tavoitteenamme on aidosti yksinkertaistaa ulkoista tukea.
Haluan tarkastella konkreettisemmin tärkeimpiä esittelijä Mitchellin mietinnössä esitettyjä tarkistuksia. Koska niitä on paljon, keskityn niihin, jotka koskevat välineen arkkitehtuuria.
Ensinnäkin sarjassa tarkistuksia – tarkistukset 48, 50, 51, 54, 55, 56, 65, 66 ja 67 – ehdotetaan erillisiä politiikan määrittelyä koskevia puitteita sekä monivuotista rahoituskehystä, joka hyväksytään yhteispäätösmenettelyssä kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen lisäksi. Tämä vaihtoehto, jossa poliittinen sisältö ja rahoitussäännökset sisällytetään asetukseen, on yksinkertaistamistavoitteen vastainen. Komissio on enemmän kuin halukas laajentamaan kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen maantieteellistä ja aihekohtaista sisältöä säilyttääkseen parlamentin oikeudet. Olemme todenneet tämän useaan otteeseen. Katsomme kuitenkin, että paras tapa saavuttaa tämä on noudattaa neuvoston puheenjohtajavaltion ehdotuksia ja tehdä se yhdessä asetuksessa.
Toiseksi kolme tarkistusta – tarkistukset 4, 23 ja 114 – koskevat yhtä parlamentin esittämää keskeistä seikkaa, jonka mainitsin jo aiemmin: ihmisoikeus- ja demokratiavälineen säilyttämistä.
Kolmanneksi viisi tarkistusta – tarkistukset 1, 5, 6, 23 ja 115 – perustuvat alkuperäiseen pyyntöön, jonka mukaan on selkeästi erotettava toisistaan yhteistyö teollisuusmaiden ja kehitysmaiden kanssa. Tarkistuksissa mennään jopa pidemmälle ja ehdotetaan teollisuusmaiden kanssa tehtävän yhteistyön erottamista kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineestä. Komissio ymmärtää näiden tarkistusten taustalla olevan huolen. Komissio voisi harkita esimerkiksi – jos tämä on edellytys selkeää ja loogista rakennetta koskevalle lopulliselle kompromissille – teollisuusmaiden kanssa tehtävän yhteistyön erottamista erilliseksi välineeksi.
Neljänneksi kolmessa tarkistuksessa – tarkistuksissa 2, 25 ja 26 – vaaditaan oikeusperustan muutosta, toisin sanoen, että oikeusperustana olisi pelkästään perustamissopimuksen 179 artikla, ilman 181 a artiklaa. Tiedän, että oikeudelliset neuvonantajat ovat tästä eri mieltä. Komission kannalta kyse on oikeusvarmuudesta. Komissio ymmärtää myös parlamentin perustelun, jonka mukaan laajan ymmärryksen kehitysyhteistyöstä on tarjottava tarvittava turva. Olen valmis tarkistamaan kantaamme, jos kehitysyhteistyön laaja käsite taataan 179 artiklan perusteella.
Viidenneksi yksi tarkistus – tarkistus 51 alakohtaisesta kehyksestä – on erityisen huolestuttava. Se koskee alakohtaisen tuen tavoitteita. Tämä on ristiriidassa kumppanuutta ja edunsaajavaltioiden omavastuuta koskevien periaatteiden kanssa, ja se toisi ohjelman täytäntöönpanoon kankeutta.
On myös muita tarkistuksia, joita on käsiteltävä syvällisemmin. Parlamentille on toimitettu asiakirja, jossa esitetään komission kanta jokaiseen tarkistukseen(1). En halua antaa vaikutelmaa, jonka mukaan kantamme olisivat kaukana toisistaan kaikissa näissä asioissa. Kaikkiaan 117 tarkistuksesta komissio voi hyväksyä kokonaan 26 tarkistusta ja 40 tarkistusta osittain tai periaatteessa. Tämä tarkoittaa, että puolet tarkistuksista on täysin ristiriidattomia.
Lopuksi haluan sanoa pari sanaa ydinturvallisuudesta. Se on ollut merkittävä osa tehtäviämme menneisyydessä ja on sitä edelleen. Ydinturvallisuusyhteistyö sisältyi alun perin vakautusvälineeseen, mutta oikeusperustan muuttuminen edellytti erillisen ydinturvallisuusyhteistyövälineen perustamista. Ymmärtääkseni neuvosto on nyt lähettänyt tekstiluonnoksen parlamentille, jotta voitte aloittaa kantanne valmistelun.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan etenemisestä. On perusteita olla optimistinen sen suhteen, että sopimukseen voidaan päästä kahdesta välineestä, joihin sovelletaan yhteispäätösmenettelyä: vakautusvälineestä sekä eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä. Uskon myös, että liittymistä valmistelevasta tukivälineestä antamani julistus on riittävä, jotta parlamentti voi esittää kantansa.
Entäpä sitten kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusväline? Se on keskeinen tekijä tässä arkkitehtuurissa. Väline kattaa tuen Aasialle, Latinalaiselle Amerikalle ja Etelä-Afrikalle sekä aihekohtaiset ohjelmat. Se on keskeinen osa pakettia ja liian merkittävä laiminlyötäväksi. Olen vakuuttunut siitä, että voimme tehdä tarvittavan sen varmistamiseksi, että koko lainsäädäntökehys on valmis ennen vuoden loppua.
Puheenjohtajavaltio on jo tehnyt paljon työtä kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen poliittisen sisällön eteen. Parlamentin ensimmäisen käsittelyn jälkeen on mahdollisuus saada aikaan yksimielisyys keskeisistä pääkohdista ennen neuvoston yhteisen kannan hyväksymistä. Tämä voi kattaa joitakin sellaisia rajallisia muutoksia rakenteessa, jotka eivät vaarantaisi yksinkertaistamisen periaatetta ja olennaisiin toimitapoihin liittyviä säännöksiä. Yksimielisyys heijastuisi neuvoston yhteiseen kantaan, jonka neuvoston puheenjohtajavaltio toivoo tulevan hyväksytyksi kesäkuussa. Tämä helpottaisi suuresti oikea-aikaista sopimusta toisesta käsittelystä.
Lopuksi totean, että tehokkaan tuen tarjoaminen kumppaneillemme 1. kesäkuuta 2007 alkaen on yhteisellä vastuullamme. Rahoituskehystä koskevan sopimuksen ja tämän lainsäädäntöpaketin edistymisen myötä olen vakuuttunut, että olemme lähellä tavoitteen saavuttamista. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, katson, että meillä on rahoituskehyksen ja eri välineiden myötä perusteita optimismiin, ja tänä aamuna saimme mahdollisuuden allekirjoittaa tärkeän asiakirjan. Olette hyvin selvällä enemmistöllä hyväksyneet merkittävän kompromissin, ja katson, että komission jäsenen Ferrero-Waldnerin puhe antaa meille aihetta suhtautua asioihin hyvin optimistisesti. Toivon voivani neuvoston edustajana antaa panokseni yleisesti optimistiseen ilmapiiriin. Komission jäsen sanoi paljon sellaista, mikä vastaa neuvoston ajattelutapaa. Nytkin me laulamme samoista nuoteista ja toivomme onnistuvamme pian viimeistelemään välineet, joista tänään keskustellaan. 
Yhteistyö ei ole ollut helppoa muutaman viime viikon aikana, mutta lopulta se on osoittautunut rakentavaksi ja osoittanut meille, kuinka paljon toimielinten intressit viime kädessä vastaavat toisiaan. Haluan ilmaista neuvoston puolesta kiitollisuuden tästä rankasta mutta rakentavasta yhteistyöstä. Se on jo antanut meille niinkin varhain kuin parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä mahdollisuuden päästä sopimukseen asiasisällöstä kolmessa kaikkiaan neljästä välineestä – liittymistä valmistelevassa tukivälineessä, naapuruuden ja kumppanuuden välineessä ja vakautusvälineessä. Kun otetaan huomioon aiheen monimutkaisuus, tämä ei todellakaan ollut itsestään selvää, ja se on jo itsessään valtava harppaus eteenpäin. 
Haluan myös komission jäsenen tavoin muistuttaa parlamenttia siitä, että neuvosto on hyväksynyt useita tarkistuksia – eikä kaikkein merkityksettömimpiä – jokaiseen näistä välineistä. Tämä ei koske pelkästään yhteispäätösmenettelyyn kuuluvia lainsäädäntötoimia vaan myös liittymistä valmistelevaa tukivälinettä, johon sovelletaan kuulemismenettelyä. En myöskään halua sivuuttaa sitä, että nyt tarkasteltavanne olevasta paketista väiteltiin kiivaasti neuvostossa ja että vaati jonkin verran vaivannäköä – ja erityisesti Coreperin puheenjohtajan vaivannäköä – saada eräät valtuuskunnat hyväksymään se. 
Haluan nyt puhua lyhyesti jokaisesta yksittäisestä välineestä vuorollaan. Kuten hyvin tiedetään, jokaisella välineellä on oma neuvotteluhistoriansa, ja haluan aloittaa niistä kahdesta välineestä, joihin sovelletaan yhteispäätösmenettelyä, nimittäin naapuruusvälineestä ja vakautusvälineestä. Olemme iloisia voidessamme todeta, että naapuruusvälineen osalta olemme suurelta osin päässeet sopimukseen, ja tässä yhteydessä haluan kiittää jäsen Szymańskia hänen rakentavasta yhteistyöstään. Katson voivani sanoa – neuvoston edustajana – että olemme käytännössä toteuttaneet kaikki parlamentin vaatimukset, sillä olemme tehneet välineestä joustavamman, poistaneet tukikelpoisten tavoitteiden rajoitukset, asettaneet lisäedellytyksiä yhteistyölle ja tehneet selväksi, että kansainvälisiä yleissopimuksia, erityisesti ihmisoikeuksia koskevia, on noudatettava. Muistutan teitä aiemmin tästä aiheesta käymästämme keskustelusta. Olemme myös päässeet vankkaan sopimukseen painoarvosta, jonka haluamme antaa kansalaisyhteiskunnalle, sekä halustamme tukea ja edistää sitä. 
Rajat ylittävässä yhteistyössä emme ole pelkästään esittäneet kumppanuusperiaatetta vaan menneet myös pidemmälle ja korostaneet – kuten parlamentti vaati – että alueidenkin on osallistuttava. Kuten varmasti tiedätte, vakautusväline – ja tästä on syytä kiittää jäsen Beeriä – on hyvin herkkä väline, jota on käsiteltävä hyvin varovasti, sillä se koskee harmaata aluetta ensimmäisen ja toisen pilarin välillä, ja neuvoston edustajana olen valmis tunnustamaan, että tämä herättää vakavia institutionaalisia kysymyksiä. Olemme kuitenkin edistyneet suuresti, ja neuvosto on pyrkinyt tulemaan parlamenttia vastaan monessa asiassa. Olemme mukautuneet parlamentin tahtoon, että sitä ei pelkästään kuultaisi vaan että sillä olisi myös yhteispäätösoikeus. Olemme onnistuneet, tosin vaikeiden neuvottelujen tuloksena, suostumaan parlamentin pyyntöön laajasta soveltamisalasta. Komissio on jo viitannut tähän. 
Nykyisessä perustuslakisopimuksessa eritellään, mitä on tehtävä aseistariisunnan, entistä paremman kriisinehkäisyn välineiden ja välittäjänä toimimisen aloilla sekä toimenpiteet naisten ja lasten aseman huomioimiseksi kriisitilanteessa. Kaikki nämä seikat ovat vaatimuksia, joista olemme pitäneet kiinni tai joita olemme tukeneet edellisessä keskustelussa Euroopan ihmisoikeuspolitiikan johdonmukaisuudesta. 
Onnistuimme lopulta 10. toukokuuta pidetyssä kolmikantakokouksessa löytämään ratkaisut, joissa otetaan huomioon parlamentin vaatimus ehtolausekkeesta, joka koskee toimenpiteitä terrorismin torjumiseksi. Komissio antoi asiasta lausunnot. Voin varmasti sanoa neuvoston puolesta, että tämä antoi meille mahdollisuuden saada aikaan hyvä tulos. Puhuessani nyt liittymistä valmistelevasta tukivälineestä minun on kiitettävä jäsen Szent-Iványitä. Tukiväline on jo luonteeltaan hyvin merkittävä. Minun ei myöskään tarvitse selittää, kuinka merkittävä se on neuvoston puheenjohtajavaltiolle Itävallalle ja sen ensisijaisille tavoitteille tällä alalla, sillä se yksinkertaisesti liittyy erottamattomasti Euroopan unionin tulevaan kehitykseen. Neuvosto katsoi tämän vuoksi tärkeäksi neuvotella parlamentin kanssa säädöksen asiasisällöstä samalla tavalla kuin muistakin mainitsemistani välineistä ottaakseen huomioon parlamentin huolet, vaikkei välineeseen sovelletakaan yhteispäätösmenettelyä. Olemme esimerkiksi korostaneet entistä enemmän sukupuolinäkökohtia ja sosiaalista koheesiota ja saattaneet ohjelmat laajemmin mahdollisten ehdokkaiden ulottuville. Olemme myös suostuneet parlamentin pyyntöön, että sitä olisi kuultava strategisissa asioissa, kuten liittymistä valmistelevan tukivälineen tuen keskeyttämisessä. 
Yhteisenä tavoitteenamme on, että Euroopan unioni voisi toimia jokaisella ulkopolitiikan alalla, ja onkin valitettavaa, ettei tähän ole päästy vähäisestä rohkaisevasta edistyksestä huolimatta. Nyt on tärkeää, että teemme jotakin käytännön toimia edistääksemme prosessia mahdollisimman nopeasti ja hyväksymme lainsäädäntöehdotukset pian. Tämän on nyt oltava neuvoston, parlamentin ja komission yhteinen tavoite, ja meidän on suhtauduttava siihen vakavasti. Haluan käyttää tämän tilaisuuden selittääkseni jälleen kerran yksityiskohtaisesti, miksi prosessi on saatettava päätökseen ja nämä asetusluonnokset hyväksyttävä mahdollisimman pian. 
Naapuruus- ja vakautusvälineitä koskevien nykyisten asetusten voimassaolo päättyy tämän vuoden lopussa. Jos emme huolehdi niiden korvaamisesta, vaarana on, ettemme pysty rahoittamaan yhteistyötä naapuruuspolitiikan kumppanimaiden kanssa – minkä olisi oltava meille kaikille erityisen tärkeää – tehokkaasti ensi vuoden alusta lähtien. Meidän ei ole edes mahdollista puuttua kriisi- ja katastrofitilanteisiin, jos näitä välineitä ei saada kokoon ajoissa. Vielä on työstettävä ja hyväksyttävä olennainen liittymistä valmistelevan välineen täytäntöönpanoasetus, jos rahavarat – joista neuvoteltiin niin pitkään ja työläästi – halutaan saada käyttöön. Tästä syystä parlamentin on äänestettävä asiasta viimeistään kesäkuussa. Emme halua rahoitukseen mustaa aukkoa.
Tämän vuoksi vetoan teihin neuvoston puolesta, jotta ette vaarantaisi välineiden oikea-aikaista hyväksymistä. Tästä pääsen seuraavaan – ja kenties kaikkein hankalimpaan – otsakkeeseen, kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineeseen. On myönnettävä, että tämä väline on ongelmalapsemme. Haluan puhua siitä lyhyesti. Neuvosto on osoittanut halunsa ottaa huomioon parlamentin suurimmat huolet, ja toivon tämän olevan yleisesti tiedossa. 
Olemme todellakin halukkaita jakamaan kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen kahdeksi välineeksi, joista toinen koskee kehitysyhteistyötä ja toinen taloudellista yhteistyötä, ja olen varma, että näin vastataan yhteen parlamentin suurimmista huolista. Kuten komission jäsen jo mainitsi, neuvosto suhtautuu myönteisesti myös ajatukseen ylimääräisen välineen perustamisesta ihmisoikeuksien alalla, mitä parlamentti on myös pyytänyt. Kunnioittaakseen täysin parlamentin oikeutta yhteispäätösmenettelyyn neuvosto on jo jonkin aikaa ollut halukas aloittamaan perusteelliset neuvottelut parlamentin kanssa kaikista maantieteellisiä ja aihekohtaisia ohjelmia koskevista keskeisistä tekijöistä ja muotoilemaan ne yhdessä samalla tavalla kuin muutkin välineet. 
Kuten havaitsette, neuvosto on valmis tulemaan parlamenttia vastaan parlamentille tärkeissä asioissa. Ainoa asia, joka minun on sanottava – ja sanon tämän selvästi – on, ettei kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälinettä pidä enää jakaa lisää. Sen hajottaminen yhä useampiin osatekijöihin tekisi yksinkertaisesti naurettavaksi pyrkimyksemme yksinkertaistaa Euroopan unionin ulkomaanavun yleisrakennetta. Näin toimiminen olisi täysin sen vastaista, mihin pyrimme "paremman sääntelyn" otsakkeella. Komission jäsen totesi jo saman asian, ja haluan neuvoston puolesta tukea häntä voimakkaasti. 
Neuvosto katsoo tämän vuoksi, että on valitettavaa, että huolimatta sen neuvotteluhalukkuudesta ja halukkuudesta tehdä lukuisia myönnytyksiä ei vieläkään ole osoittautunut mahdolliseksi löytää ratkaisua tähän välineeseen sen paremmin kuin kolmeen muuhunkaan. 
Emme epäile, etteikö Euroopan parlamentti pitäisi aivan yhtä tärkeänä kuin neuvostokin sitä, että tämä vaje korjataan mahdollisimman pian. Planeettamme köyhimmät maat eivät käsittäisi, jos ne joutuisivat maksamaan toimielinten keskinäisistä ristiriidoista. Toivon tämän vuoksi, että onnistumme löytämään ratkaisun, joka estää oikeudellisen tyhjiön syntymisen 1. tammikuuta 2007. Emme voi lykätä tätä tehtävää tuomiopäivään asti, ja lopuksi haluan toistaa sen, mitä komission jäsen Ferrero-Waldner jo sanoi, nimittäin että neuvosto tarvitsee sopimuksen voidakseen viimeistellä kolme muuta välinettä. Katsomme, että myönnytykset, joita olemme tehneet liittymistä valmistelevan tukivälineen, naapuruusvälineen ja vakautusvälineen osalta, sekä halukkuutemme harkita erillistä ihmisoikeusvälinettä riippuvat ehdottomasti kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen osalta tehtävästä sopimuksesta. Tämä on keskeinen tekijä, ja siitä komissio ja neuvosto ovat täysin samaa mieltä. 
Tarvitaan siis pakettiratkaisu, ja sellaisen aikaansaamiseksi luotamme parlamentin hyväntahtoisuuteen ja kompromissihalukkuuteen. Olemme sen velkaa sekä kumppaneillemme että viime kädessä myös Euroopan kansalaisille, jotka odottavat meiltä ratkaisuja, eivät ole kiinnostuneita toimielinten välisestä kiistelystä eivätkä suhtaudu sellaiseen myönteisesti. He olisivat varmasti pettyneitä, jos emme kykenisi tammikuusta 2007 alkaen antamaan ulkoista tukea siinä määrin kuin olemme kaikki yhdessä sitoutuneet antamaan. 
Gay Mitchell (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, ennen itse asiaan käymistä haluan kiittää siitä, että komissio ja neuvosto ovat täällä edustettuina. Arvostan erityisesti eri puheenjohtajavaltioiden pyrkimyksiä löytää ratkaisu ongelmiin, jotka liittyvät komission alkuperäiseen ehdotukseen kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineestä.
Keskustellessamme tästä välineestä meidän on huolehdittava ennen kaikkea kehitysmaiden eduista ja erityisesti näiden maiden köyhimpien väestöryhmien eduista. Kehitysyhteistyövaliokunnan vastuualaan kuuluu ajaa kehitysmaiden etuja Euroopan unionin tasolla ja varmistaa, että ne pysyvät EU:n poliittisella asialistalla. Tämän vuoksi kannatamme kehitysmaiden tarpeisiin tarkoitettua erityistä välinettä, köyhyyden helpottamista aidon taloudellisen yhteistyön ja kestävän kehityksen kautta, emmekä pelkkää oletusarvoista välinettä, joka koskisi kaikkia valtioita, joita muut välineet eivät kata. Uskon, että tämä näkemys hyväksytään nyt laajalti ja toivon myös komission hyväksyvän sen.
Parlamentti jakaa luonnollisesti komission toiveen lainsäädännön entistä suuremmasta tehokkuudesta, yksinkertaistamisesta ja joustavuudesta, mutta emme voi sallia tämän tapahtuvan oman toimivaltamme ja itsensä demokratian kustannuksella. Parlamentti harjoittaa toimivaltaansa tällä alalla pääasiassa kolmella tasolla: osallistumme ensisijaisten poliittisten tavoitteiden määrittelyyn, mikä tarkoittaa yhteispäätösmenettelyä politiikan muotoilemisessa, täytäntöönpanon seurantaa ja talousarviovaltaa.
Nämä kolme tasoa täydentävät toisiaan, ja koska parlamentti on ainoa Euroopan kansalaisten suoraan valitsema toimielin, sen on pyrittävä saamaan enemmän sananvaltaa näillä aloilla. Emme kuitenkaan voi hyväksyä parlamentin toimivallan lisääntymistä yhdellä tasolla sillä kustannuksella, että nykyinen toimivaltamme jollain toisella tasolla heikkenee. Yhteispäätösmenettelystä ei neuvotella. Parlamentti taisteli siitä useita vuosia, ja nyt siitä määrätään perustamissopimuksessa.
Olen iloinen komission jäsenen tänään antamista yhteispäätösmenettelyä koskevista vakuutuksista. Puheenjohtajavaltiolle haluan todeta, että ero syntyy siitä, että kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineessä pyritään korvaamaan 16 yhteispäätösmenettelyllä hyväksyttyä asetusta yhdellä asetuksella. Olen aivan ällistynyt siitä, että komissio ja neuvosto pääsivät niin helposti sopuun parlamentin aseman hylkäämisestä. Emme myöskään saa antaa ihmisoikeusvälineen, jota parlamentti on jatkuvasti vaatinut, käyttämistä siihen, että meidät yritetään saada luopumaan poliittisesta toimivallastamme. Ihmisoikeudet ovat aivan liian arvokkaita käytettäväksi pelinappulana toimielinten välisissä neuvotteluissa.
Pallo on nyt komissiolla. Ehdotukseni, jonka mukaan kehitysyhteistyövälineestä tehtäisiin ainoa kehitysyhteistyötä koskeva hallinnollinen ja menettelyä koskeva asetus, tarjoaa komissiolle sen toivomaa hallinnon yksinkertaistamista ja joustavuutta mutta takaa myös sen, että politiikan täytäntöönpano pidetään erillään poliittisen elämän arvaamattomuudesta. Ensisijaiset tavoitteet voivat muuttua nopeasti meidän ja kumppaniemme poliittisten esityslistojen myötä, mutta menettelyä koskevalla asetuksella varmistetaan, että täytäntöönpano voi jatkua esteettömästi.
Kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen esittelijänä aion määrätietoisesti jatkaa sen parissa tehtävää tiivistä työtä ja varmistaa, että menettelyä koskeva asetus on valmis hyvissä ajoin ennen vuoden loppua. Kun komissio on nyt myöntänyt, että kehitysyhteistyön poliittisesta sisällöstä on päätettävä yhteispäätösmenettelyssä, sen on aika esittää virallisia lainsäädäntöehdotuksia maantieteellisistä ja aihekohtaisista tavoitteista, jotta parlamentti ja neuvosto voivat viimeinkin käynnistää lainsäädäntöprosessin. Niin maantieteellinen kuin aihekohtainenkin sisältö ovat lähellä parlamentin sydäntä ja niistä on keskusteltava perusteellisesti.
Puhumme nyt ensisijaisista tavoitteistamme yhteistyössä Latinalaisen Amerikan, Lähi-idän, Keski-Aasian, Kaukoidän ja Etelä-Afrikan kanssa. Puhumme ensisijaisista tavoitteistamme ihmisten ja yhteiskunnan kehityksen alalla, veden ja energian kaltaisten luonnonvarojen kestävästä hallinnosta, ympäristöstä ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden asemasta. Nämä aiheet edellyttävät kattavaa ja asianmukaista keskustelua parlamentissa. Koska tiedämme, että keskustelu näin laajoista ja herkistä aiheista on vaikeaa, ja koska aika käy vähiin, haluan ilmoittaa neuvostolle ja komissiolle, että kehitysyhteistyövaliokunta perustaa työryhmän käsittelemään tätä sisältöä. Näin nopeutetaan neuvotteluja parlamentissa ja muiden toimielinten kanssa, kunhan saamme viralliset ehdotukset.
Kuten aluksi totesin, puhumme yhteistyöstä maailman satojen miljoonien köyhien kanssa. He tarvitsevat jatkuvaa tukeamme. Siihen me taas tarvitsemme oikeusperustan. Komission on ehdotettava sellaista ajoissa. Olen iloinen komission jäsenen tämänpäiväisen puheenvuoron sävystä ja sisällöstä, mutta työtä on tehtävä vielä paljon ja toivon meidän pian ryhtyvän siihen. 
Konrad Szymański (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, jos joku täällä parlamentissa haluaisi soveltaa hyvä poliisi ja paha poliisi -lähestymistapaa komissioon ja neuvostoon, olisi vaikea keksiä siihen parempaa tapaa kuin antaa minun ja jäsen Mitchell puhua peräkkäin.
Euroopan komission esitellessä paketin vuonna 2004 yksi asia oli kiistaton ja sitä ylistettiin yleisesti, nimittäin yksinkertaistaminen. Yksinkertaistaminen oli koko vuonna 2004 esitetyn paketin paras puoli, sillä sen avulla helpotetaan EU:n ulkopuolisten osapuolten turvautumista ulkoista tukea koskevaan oikeusperustaamme. Parlamentti on kuitenkin selvästi sitä mieltä, ettei yksinkertaistamista voida toteuttaa ulkoisen tukemme poliittisia tavoitteita rajoittamalla ja ettei sitä voida toteuttaa parlamentin seurantavallan kustannuksella. Tämän vuoksi mietintööni tehtiin kehitysyhteistyövaliokunnassa 124 tarkistusta.
Haluan kiittää poliittisten ryhmien vastuuhenkilöitä heidän työstään ja omistautumisestaan asialle. He ovat jäsen Tannock, jäsen Morgantini, jäsen Napoletano, jäsen Belder ja jäsen Väyrynen. Ilman ulkoasiainvaliokunnan sihteeristön ja myös oman ryhmäni apua ei olisi ollut mahdollista saada aikaan näin selkeää neuvotteluasemaa kuin meillä tänään on. Lisäksi ilman suurlähettiläs Woschnaggin johtaman puheenjohtajavaltion Itävallan, komission jäsenen Ferrero-Waldnerin ja ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajan, neuvotteluryhmäämme johtavan jäsen Brokin valtavaa sitoutumista ja omistautumista asialle emme realistisesti ajatellen pystyisi tänään harkitsemaan välineen hyväksymistä ensimmäisessä käsittelyssä, ja tämä on hyvin tärkeää. Meidän on muistettava, että Meda- ja Tacis-ohjelmien muodossa nykyinen naapuruutta ja kumppanuutta tukeva oikeusperusta on vanhentumassa. Meidän on annettava ulkoisille kumppaneillemme mahdollisimman paljon aikaa valmistautua tähän valtavaan ja merkittävään muutokseen, joka koskee ulkoisen tuen oikeusperustaa.
Olemme edistyneet merkittävästi puolentoista vuoden parlamenttityön aikana. Olemme ensinnäkin laajentaneet naapuruus- ja kumppanuuspolitiikan rahoitusvälineiden poliittisten tavoitteiden valikoimaa ja sisällyttäneet lausekkeita, joiden mukaan tuki on riippuvainen ihmisoikeuksien ja demokraattisten normien noudattamisesta. Olemme sisällyttäneet muutoksia, joilla sallitaan naapuruuspolitiikan soveltaminen Valko-Venäjän kaltaisiin valtioihin, jotka välttelevät yhteistyötä Euroopan unionin kanssa. Olemme turvanneet ETA-maiden ja Sveitsin aseman naapuruuspolitiikkaan liittyvien tehtävien suorittamisessa ja antaneet näille maille mahdollisuuden osallistua naapuruuspolitiikan täytäntöönpanoon Euroopan unionissa. Huolimatta naapuruuspolitiikan jokseenkin hallitustenvälisestä luonteesta olemme parantaneet hallituksista riippumattomien järjestöjen asemaa.
Kuultuamme komission jäsenen Ferrero-Waldnerin ja neuvoston puheenjohtajan Winklerin puheenvuorot voisimme nyt todeta, että toimielinten välisten sopimusten ansiosta meillä on takeet siitä, että uusi, erillinen ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskeva väline otetaan käyttöön. Väline on riittävän joustava tavoitteemme saavuttamiseksi oikeudellisesti ja poliittisesti vihamielisessä ympäristössä. Kuten tiedämme, kohtaamme tällaisia vihamielisiä tilanteita suhteellisen usein.
Nyt kaikki riippuu kyvystämme saada aikaan kompromissi kaikkein tärkeimmässä asiassa, nimittäin Euroopan parlamentin seurantatehtävässä, niin naapuruuspolitiikan suunnittelussa kuin sen täytäntöönpanossa. Tiedän luonnollisesti, ettei kompromissi ole koskaan helppo, ja tämäkin on vaikea asia parlamentille. Suosittelen kuitenkin sen hyväksymistä, sillä kaikkien kompromissiin osallistuvien on muistettava, että se tuottaa meille tyydytyksen merkittävän prosessin loppuunsaattamisesta mutta että kompromissi on hieman hankala. Olen varma, ettei kenenkään meistä ole helppoa hyväksyä tätä kompromissia, mutta olen yhtä lailla varma siitä, että tärkein tunne on tyytyväisyys siihen, että yhteisymmärrykseen on päästy.
Toivon, että sopimukseen päästään ennen kesän istuntotaukoa ja varsinkin ennen Itävallan puheenjohtajakauden päättymistä. Puheenjohtajavaltio Itävalta on panostanut vahvasti tähän asiaan, ja se ansaitsee kunnian työstään. Minun tuskin tarvinnee lisätä, että eteläiset ja itäiset naapurimme odottavat innokkaasti työmme loppuunsaattamista. Haluan vielä kerran kiittää kaikkia niitä, jotka osallistuivat tähän työhön. 
Angelika Beer (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, vakautusvälinettä käsittelevänä ulkoasiainvaliokunnan esittelijänä haluan vielä kerran lyhyesti kerrata tapahtumia ja korostaa, kuinka hyvä ajatus komission niin kutsuttu Prodin paketti olikaan, sillä sanottiinpa siitä mitä tahansa, sillä karsittiin neljästäkymmenestä välineestä jäljelle kuusi välinettä ulkopolitiikan laatimisen nopeuttamiseksi ja tehostamiseksi. Olemme iloisia voidessamme edetä tällä tiellä käsi kädessä komission kanssa, vaikkei täydellisestä sopusoinnusta aina voidakaan puhua.
Yhteisön ulkopolitiikan täydellistä uudistusta, josta tänään keskustelemme, ei voida tarkastella erillään parlamentin aseman päivittämisestä, joka on viivästynyt, sillä ottaen huomioon Euroopan unionin toiminnan laajuuden maailmanlaajuisena toimijana emme enää ole valmiita kurkistelemaan aidan yli, kun hallitukset tekevät päätöksiä. Päinvastoin, haluamme osallistua aktiivisesti päätöksentekoon.
Tästä syystä olen sisällyttänyt vakautusvälinettä koskevaan mietintööni ehdotuksen turvajärjestelmästä, jonka on määrä antaa meille parlamentissa mahdollisuus keskeyttää poliittisesti vastuuttomat toimenpiteet suunnitteluvaiheessa. Minun nähdäkseni lisääntynyt ulkopoliittinen aktiivisuutemme ja parlamentin tarve saada enemmän sananvaltaa korreloivat keskenään. Haluan jälleen kerran korostaa, että 450 miljoonaa Euroopan kansalaista odottaa tällaista demokraattista legitiimiyttä ja että sitä seurataan. Sitä varten me olemme täällä, joten kun vakautusvälineen toiminta käynnistyy, ulkoasiainvaliokunnalla on uusia tehtäviä hoidettavanaan, sillä haluamme asioita valvottavan ja saada niistä tietoa etukäteen. Nyt meille tarjoutuu tähän mahdollisuus, ja me todellakin tartumme siihen.
Tätä koskevat neuvottelut neuvoston ja komission kanssa olivat todellakin vaikeat ja edistyivät aluksi hitaasti – odotimme neuvoston konkreettisia ehdotuksia puolitoista vuotta – mutta nyt olemme loppuvaiheessa, ja se on rohkaisevaa. Tässä yhteydessä haluan kiittää komission jäsentä Ferrero-Waldneria ja kaikkia muita kolmikantaneuvotteluihin osallistuneita, erityisesti suurlähettiläs Woschnaggia, mutta tietysti myös valiokuntamme puheenjohtajaa Brokia sekä kaikkia niitä, jotka ovat helpottaneet työtämme – heitä on liian paljon mainitakseni nimiä.
Haluan tarkastella lyhyesti meille erityisen tärkeitä kohtia, joista on nyt päästy sopimukseen. Komission jäsenen Ferrero-Waldnerin meille ehdottama turvajärjestelmä on ajatustemme mukainen, ja nyt hän on – tämä on toinen huomioni – vakuuttanut meille, että komissio tarkastelee parlamentin toiveita, mitä tulee tarkistuslausekkeeseen. Kolmanneksi olemme päässeet sopimukseen sisällöstä. Pidimme tätä yhtä tärkeänä, ja se on tärkeää myös käytännön ulkopolitiikan kannalta, esimerkiksi kun vaadimme tukea rauhanrakentamiskomissiolle. Olemme päässeet sopimukseen maamiinoista, naisia ja lapsia koskevista asioista, terrorismin vastaisten toimien ehdollisuudesta sekä tarkistuslausekkeesta.
Antaakseni teille paremman kuvan siitä, mitä tämä tarkoittaa, sanottakoon, että tsunamin jälkimainingeissa kävimme todellista keskustelua yhteistyöstä ja harkitsimme, kuinka nämä työstämämme välineet voitaisiin yhdistää ja kuinka Euroopan unionin tuki voitaisiin saada nopeammin sitä tarvitseville ihmisille. Olen teille hyvin kiitollinen komission siviilirauhanturvajoukkoja koskevan toteutettavuustutkimuksen loppuunsaattamisesta, sillä näiden joukkojen koordinointi koskee meitä poliitikkoja, jotka olemme vastuussa oikeiden lähestymistapojen löytämisestä ja yksinkertaistamisesta.
Kolmen viimeisen kolmikantakokouksen jälkeen saimme näyttöä kompromissista komission eilisessä lausunnossa, jossa todettiin, että toimenpiteet toteutetaan ihmisoikeuksien ja kansainvälisen oikeuden perusteella. Katsomme tämän tärkeäksi ja ratkaisevaksi edellytykseksi sille, että terrorismin torjuntaa voidaan ohjata oikeaan suuntaan.
Mitä tulee rauhanrakentamiseen, keskustelen eilisestä ehdotuksestanne niiden jäsenten kanssa, jotka ovat tähän mennessä tehneet kanssani aktiivisesti työtä. Tässäkin asiassa katson, että meidän on mahdollista päästä sopimukseen, jossa tehdään selväksi, kuinka komissio aikoo ottaa neuvoston ja muut toimijat mukaan toimintaansa tällä alalla.
Voi olla epätavallista tehdä tällaista tähän aikaan päivästä, mutta keskustelumme koskee perusperiaatteita. Ryhdymme loppurutistukseen voidaksemme äänestää vakautusvälineestä kesäkuussa ensimmäisessä käsittelyssä. Lopuksi haluan vielä toistaa, että jos tarkoituksenamme on todella suhtautua vakavasti sitoumukseemme ihmisoikeuksia kohtaan, pyydämme teitä huolehtimaan siitä, että ehdotus demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta välineestä esitetään parlamentille mahdollisimman pian, sillä emme pidä ihmisoikeuksia ja demokratiaa pelinappuloina, eikä niitä pidä myöskään käyttää kehitysyhteistyövaliokunnan painostamiseen. 
Paavo Väyrynen (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, jäsen Szent-Ivànyi on liittymistä valmistelevaa tukivälinettä koskevan mietinnön esittelijä, mutta hän ei ole täällä, koska komission jäsen on lähettänyt hänet kauas valvomaan Fidžin vaaleja. Esittelijä Szent-Ivànyi lähettää terveisensä ja pyytää kiittämään puolestaan komission jäsenen puheenvuorosta, joka on täysin linjassa asiassa saavutetun sopimuksen kanssa.
Ulkosuhteiden rahoituksessa toteutetaan nyt käsiteltävinä olevilla asetuksilla merkittävä uudelleenjärjestely. Aikaisempia rahoitusvälineitä yhdistetään ja päätöksentekoa uudistetaan. Euroopan naapuruus- ja kumppanuusväline korvaa nykyiset Tacis- ja Meda-järjestelmät. Rajatylittävässä yhteistyössä toteutetaan uusi järjestely, jossa voidaan joustavasti yhdistää yhtäältä naapuruus- ja kumppanuusvälineen kautta myönnettävää ulkosuhderahoitusta ja toisaalta Euroopan aluekehityskehitysrahastosta jäsenmaiden alueelle suunnattavaa rahoitusta.
Rajatylittävä yhteistyö on ollut tähän asti hyvin hankalaa, sillä ulkosuhteissa sovelletun Tacis-rahoituksen ja unionin sisäisen aluekehitysrahoituksen päätöksentekojärjestelmät ovat olleet hyvin erilaiset. Hallinnollisten menettelyjen yhtenäistäminen ja niiden niveltäminen toisiinsa on vaativa haaste. Vireillä oleva täytäntöönpanoasetus onkin valmisteltava huolellisesti ja ottaen huomioon parlamentin näkemykset.
Kaikkien rahoitusvälineiden osalta tarvitaan päätöksentekojärjestelmä, joka turvaa parlamentin vaikutusvallan myös asetusten hyväksymisen jälkeen. Tästä kysymyksestä käydyissä neuvotteluissa on edistytty ilahduttavasti. Liberaaliryhmä on tyytyväinen siihen, että muut toimielimet ovat vihdoinkin suostuneet parlamentin vaatimukseen, joka koskee erityisen ihmisoikeus- ja demokratiavälineen luomista.
Ulkosuhdevälineet muodostavat kokonaisuuden, jonka kaikista osista on päästävä yhteisymmärrykseen neuvoston, komission ja parlamentin kesken. Tämä edellyttää joustavuutta kaikilta osapuolilta, myös Euroopan parlamentilta. Rahoitusjärjestelyihin tehtävät muutokset ovat niin merkittäviä, että niiden soveltamisessa käytäntöön on odotettavissa ongelmia. Kaikkien toimielinten on varauduttava tekemään tarvittaessa muutoksia nyt päätettävinä oleviin asetuksiin jo rahoituskauden kuluessa.
Olen ollut liberaaliryhmän puolesta varjoesittelijänä ENPI-asetusta käsiteltäessä ja pyydän saada kiittää kollega Szymańskia hyvästä yhteistyöstä. Olen erityisen iloinen siitä, että asetukseen saatiin mukaan myös pohjoinen ulottuvuus ja yhteistyö pohjoisten naapureidemme kanssa. 
Irena Belohorská (NI ),
   – Kehotan kollegoitani harkitsemaan kantaansa asetusehdotuksen oikeusperustaan. On tärkeää säilyttää kaksi artiklaa oikeusperustana ja näin varmistaa, että ulkoasiainvaliokunnalla on tulevaisuudessa asemansa kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön prosesseissa. Jos oikeusperustana olisi pelkästään 179 artikla, prosessi kuuluisi yksinomaan kehitysyhteistyövaliokunnalle ja ulkoasiainvaliokunta menettäisi sananvaltansa. Täällä on jo puhuttu ihmisoikeuksista, vaikka ne kuuluvat ulkoasianvaliokunnan toimivaltaan.
Haluan myös kiinnittää huomiota siihen, että minulle on kerrottu, että kaksiosainen oikeusperusta heikentäisi Euroopan parlamentin arvovaltaa. Tämä ei ole totta, sillä oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunnon 25 kohdassa todetaan selvästi, että kaksoisperustan tapauksessa 179 ja 181 a artikloista seuraa yhteispäätösmenettely, jossa annetaan parlamentille enemmän valtaa. Jos oikeusperustana on pelkästään 179 artikla, on vaarana, että Erasmus Mundus tai muut koulutusta koskevat ohjelmat ja opiskelijoiden tuet häviävät.
Perustamissopimuksen 179 artikla ei voi kattaa kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön laajaa kirjoa. Se ei esimerkiksi kattaisi alakohtaista yhteistyötä liikenteen ja energian kaltaisilla aloilla. Kaikenlaista yhteistyötä ei voida sisällyttää termin "kehitysyhteistyö" alle. Lisäksi 179 artiklaa sovelletaan ainoastaan kehitysmaihin, eikä EU:lla ole omaa määritelmää kehitysmaista, vaan se on lainannut OECD:n määritelmän. Toisaalta 181 a artiklassa puhutaan kolmansista maista, jolloin määritelmä ei ole niin rajoittava. Jos 181 artiklasta luovutaan, jotkut valtiot jäävät automaattisesti soveltamisalan ulkopuolelle.
Hyvät kollegat, jos hyväksymme direktiivin oikeusperustaksi yhden artiklan, se tarkoittaa, ettei 181 artiklalla ole enää perustaa sopimuksissa, jolloin antaisimme komissiolle vapaat kädet. 
Mauro Zani (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä, jota koskevaa työtä olen seurannut kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon valmistelijana.
Uusi politiikka, jonka tarve syntyi viime laajentumisen jälkeen, kattaa laajan maantieteellisen alueen. Kuten tiedätte, politiikan ensisijaisena tavoitteena on vaurauden ja turvallisuuden yhteisen alueen luominen taloudellisen yhdentymisen ja poliittisen yhteistyön kehittämiseksi unionin ja sen kumppanimaiden kesken. Tämä on haaste mutta samalla myös mahdollisuus hyödyntää tästä politiikasta seuraavia mahdollisuuksia, myös kehitysyhteistyön kannalta, sillä suurin osa naapuruuspolitiikan edunsaajavaltioista on todellakin kehitysmaita.
Naapuruuden ja kumppanuuden välineellä luodaan tiivis yhteys sisäisen ja ulkoisen koheesion välille: tästä näkökulmasta turvallisuus on siis yhteydessä kehitykseen. Tämän vuoksi haluan kiinnittää komission ja neuvoston huomion siihen seikkaan, että kehitysyhteistyöpolitiikalla on oltava laajempi ulottuvuus unionin ulkosuhteita koskevana välineenä. 
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen naapuruuden välineestä, jonka pian hyväksymme ja josta tänään keskustelemme. Erityisesti olen iloinen kaikista tarkistuksista, joilla vahvistetaan kansalaisyhteiskunnan asemaa naapuruuspolitiikassa.
Minua ennen puhuneet puhujat ovat sanoneet, että odotamme edelleen aitoa välinettä, jonka komissio on sanonut esittelevänsä, ihmisoikeuksien vahvistamiseksi ja demokratian tukemiseksi. On kuitenkin selvää, että naapuruuden väline, josta nyt keskustelemme, on parlamentin läpikäytyään täyttynyt viittauksista ihmisoikeuksiin sekä suhteisiin kansalaisyhteiskunnan ja valtiosta riippumattomien toimijoiden kanssa. Kehotan komissiota pitämään tämän mielessä, ja mitä tulee sopimuksen täytäntöönpanoon naapurivaltioiden kanssa, muistamaan, että monet niistä eivät ole demokratioita. Komission on siis todellakin muistettava, ettei välineen voida sallia vahvistaa epädemokraattisia järjestelmiä vaan että siinä on todellakin otettava tarkkaan huomioon hallituksista riippumattomat toimijat. 
Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan kiittää naapuruuden välineen esittelijää Szymańskia siitä, että hän on ottanut mukaan niin monta valiokuntamme ehdotusta, mikä on lisännyt komission ehdotuksen arvoa.
Voin vain korostaa – ja tässä esitän työllisyyden valiokunnan näkemyksen – kuinka tärkeää on, että sosiaalista ulottuvuutta painotetaan yhä enemmän naapuruuden välineen yhteydessä. Erityisesti Euroopan unionin kaukaisimmilla rajoilla on havaittavissa valtavia taloudellisia eroja, ja paineita voidaan vähentää vain, jos sosiaaliselle ulottuvuudelle annetaan yhtä paljon painoarvoa valtion lähentyessä EU:ta.
Käytän tilaisuuden hyväkseni ja toistan jälleen, kuinka tärkeä on työmarkkinaosapuolten asema naapuruuden välineessä. Jos näiden maiden kanssa on määrä soveltaa kumppanuutta, niiden asemaa on ehdottomasti vahvistettava ja edistettävä. Toimintasuunnitelmien lisäksi parlamentti voi laskea koulutustoimenpiteiden täytäntöönpanon ja niiden sosiaalisen tehtävän menestystensä joukkoon. 
László Surján (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, budjettivaliokunta oli iloinen voidessaan käsitellä tämän asian rahoituspuolta. Olimme iloisia siitä, että vastaisuudessa ulkopolitiikkaamme ja naapuruuspolitiikkaamme liittyviä toimia toteutetaan entistä avoimemman ja yksinkertaisemman rakenteen turvin.
Meillä on sanonta, jonka mukaan huono naapuruussuhde on turkkilainen kirous. Sanonta on peräisin ajalta, jolloin suuri osa Unkaria oli ottomaanien keisarikunnan miehittämä. Olemme kiinnostuneita hyvästä naapuruudesta, ja uskon tämän välineen auttavan estämään Euroopan unionia rakentamasta muureja tai kasvattamasta Kiinan muuria ympärilleen. Sen sijaan se rohkaisee auttamaan tehokkaasti naapureita vaurastumaan. Tällä on merkitystä myös turvallisuutemme kannalta.
Kannatimme ajatusta, jonka mukaan voisimme tietyissä tapauksissa esimerkiksi luopua yhteisrahoitusosuudesta, sillä monissa naapurivaltioissa toimintaan osallistuvilla organisaatioilla ei ole mahdollisuutta tukea ohjelmaa omista varoistaan. Pyydän parlamenttia tukemaan ehdotusta ja kiitän kaikkia heidän tekemästään työstä. 
Andres Tarand (PSE ),
   Arvoisa puhemies, vanhojen ja uusien naapurien väliset suhteet ovat merkittävässä asemassa Euroopan unionin ulkopolitiikassa. Viime aikoina olemme kuitenkin kuulleet tiedotusvälineistä, että joissakin tapauksissa hankkeiden rahoitus on varsin epäselvää. Vaikka haluankin kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä, minun on teollisuus-, kauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnon valmistelijana esitettävä kaksi kriittistä huomautusta, jotka koskevat Euroopan unionin menojen epäselvyyksiä.
Ensimmäinen huomautukseni koskee Euroopan parlamentin asemaa hankkeiden valmistelussa, hallinnossa ja tarkistamisessa. Ehdotus sisällytettiin teollisuusvaliokunnan ehdottamiin tarkistuksiin, mutta se puuttuu lopullisesta tekstistä. Myös esitetty tarkistus oikeudellisen yksikön asemaan puuttuu.
Toinen huomautukseni koskee pohjoisen ulottuvuuden sisällyttämistä luonnokseen. Pohjoinen ulottuvuus on epäilemättä Suomen menestyksekkäin saavutus Euroopan unionin ja Venäjän välisissä suhteissa. Sen laajuutta ei kuitenkaan ole määritelty. Toisinaan se esitetään jäsenvaltioiden, toisin sanoen Suomen, Viron, Latvian, Liettuan ja Puolan välittömänä naapuruuspolitiikkana.
Kolmas ja paras mahdollisuus ovat hyvät naapuruussuhteet Itämeren kahdeksan jäsenvaltion ja Venäjän välillä, mikä ei luonnollisestikaan sulje pois muiden valtioiden osallistumista.
Kiitos, arvoisa puhemies. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, oli täysin luonnollista, että kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenet kiinnostuvat yhdennetyn rajavalvonnan menettelyn yksinkertaistamisesta ja standardoimisesta sekä maahanmuutosta, turvapaikkapolitiikasta, rikosten torjunnasta sekä ihmiskaupan torjunnasta samalla, kun edistetään oikeusvaltiota, tuomioistuinten riippumattomuutta ja hyviä hallintotapoja, kuten eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineessä tehdään.
Emme voi yhdessä torjua rikollisuutta tai rakentaa rajainfrastruktuuria, jos tähän osoitetut varat uppoavat korruption tai epäpätevyyden suohon. Tämän vuoksi haluan korostaa, että kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenet luottavat siihen, että käytännön tuki rikollisuuden ja ihmiskaupan torjumiseksi toteutuu yhdessä riippumattoman oikeusjärjestelmän, hyvän hallinnon ja kansalaisvapauksien tukemisen kanssa. Tämä on tarpeen tasapainon saavuttamiseksi kustannusten ja hyötyjen kesken, jotta tarpeet ja hyödyt ovat sellaisessa tasapainossa, että varmistetaan, että naapurimme ovat sekä tietoisia velvoitteistaan että ymmärtävät arvot, jotka heidän kannaltaan ovat sellaisenaan todellakin tarpeen paremman ja turvallisen elämän saavuttamiseksi. 
Tokia Saïfi (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineellä yksinkertaistetaan Euroopan unionin ulkoista tukea ja vahvistetaan yhteistyötä naapureidemme kanssa, ja se on hyvä asia.
Meidän on kuitenkin oltava varovaisia naapuruuspolitiikan rahoituksessa. Meidän on pidettävä mielessä itäisten ja eteläisten naapuriemme väliset erot sekä se, että uudistukset toteutuvat eri vauhdilla. Huolehtikaamme siitä, että unionin rahoitustuki säilyy vakaana ja erityisesti että se jakautuu samalla tavalla kuin nyt.
Ajattelen nyt Välimeren alueen naapureitamme, joilla on erityinen suhde Euroopan unioniin osana Barcelonan prosessia. Meidän on osoitettava ja todistettava, että kumppanuutemme on edelleen hyvin tärkeää, lisäämällä poliittista, taloudellista ja kulttuurista yhteistyötämme. 
Lambert van Nistelrooij (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat neuvoston jäsenet, olemme aluekehitysvaliokunnassa, ja erityisesti minä toisena esittelijänä (47 artikla), sitoutuneet tukemaan tulevina vuosina kansalaisia konkreettisesti molemmin puolin EU:n ulkorajoja. Kuten jäsen Szymański jo totesi, sopimus eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä on saavutettavissa ensimmäisessä käsittelyssä.
Euroopan unionin raja-alueille tarjotaan tulevina vuosina mahdollisuus toteuttaa konkreettisia laaja-alaisia ohjelmia Euroopan unionin ulkorajoilla muun muassa kansanterveyden, koulutuksen, talouden ja ympäristön aloilla, osittain Euroopan aluekehitysrahaston vuosittain myöntämien 700 miljoonan euron turvin.
On hyvin merkittävää, että olemme neuvostoa kuullen päässeet sopuun siitä, kuinka on edettävä. Olemme erityisesti onnistuneet säilyttämään aluepolitiikan Interreg-menettelyn. Olemme tässä yhteydessä kuulleet Euroopan raja-alueiden liittoa sekä hiljattain perustettua itäisten ulkorajojen NEIGHBOUR-verkostoa, jotka väittävät osaavansa käyttää tätä menetelmää, sillä ne ovat vastaanottaneet ja soveltaneet toimivia ehdotuksia.
Lopuksi totean, että olemme myös päässeet sopimukseen siirtymäajan asetuksesta, mikä tarkoittaa, että valmistelevia toimenpiteitä voidaan nyt rahoittaa. Jos emme pääse sopimukseen ulkorajoista alueiden tai kansallisvaltioiden kanssa, ryhdymme 1. kesäkuuta 2010 jälkeen konkreettisiin toimiin varmistaaksemme sen, että varat voidaan käyttää omissa jäsenvaltioissamme tällä puolen rajaa eivätkä ne mene hukkaan. Täytäntöönpanovalmis Euro–Välimeri-kumppanuusaloite (EMPI) on käytettävissä vuodesta 2007 alkaen. Tässä yhteydessä haluan kiittää jäsen Szymańskia ja neuvostoa taipumattomasta sitoutumisesta sopimukseen pääsemiseen. 
Zbigniew Zaleski (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että komission jäsen Ferrero-Waldner katsoo taloudellisen yhteistyön välineen tärkeäksi, enkä näe mitään väärää siinä, että siitä tulee asia, johon jossakin vaiheessa sovelletaan yhteispäätösmenettelyä, vaikkei näin vielä olekaan.
Liittymistä valmistelevaa tukivälinettä käsittelevänä kansainvälisen kaupan valiokunnan esittelijänä haluan todeta, että haluamme auttaa ehdokasvaltioita sekä kansalaisjärjestöjä markkinatalouden vakiinnuttamiseen liittyvässä rajat ylittävässä toiminnassa, WTO:n sääntöjen noudattamisessa sekä kaikessa koulutusvaihdossa. Samalla vaadimme voimakkaasti, että komissio esittää parlamentille vuotuiset kertomukset, jotta näemme, mihin varat on osoitettu ja jotta voimme muutaman vuoden kuluttua välttää sen pettymyksen, että varat ovat hävinneet jonnekin emmekä tiedä, saavuttiko tuki Euroopan unionin jäsenehdokasvaltioita lainkaan. 
Gábor Harangozó (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijäämme Szent-Iványita myönteisestä yhteistyöstä laadittaessa aluekehitysvaliokunnan lausuntoa liittymistä valmistelevasta tukivälineestä. Katson, että mietintö on mahdollisuus varmistaa kaikilla tasoilla Euroopan parlamentin osallistuminen uuden liittymistä valmistelevan tukivälineen valvontaan ja hallintoon.
Tässä yhteydessä kuuleminen ei riitä. Kun otetaan huomioon kyseisten asioiden talousarviota koskeva ja poliittinen luonne, on todellakin säädettävä yhteispäätösmenettelystä. Katson, että on selkeästi puututtava rahoituksen näkyvyyteen jokaisessa valtiossa sekä kaikkien tavoitteiden ja osatekijöiden osalta. Uudella välineellä on varmistettava unionin kumppaneita koskevien sitoumusten selkeys ja ennakoitavuus. Lisäksi on huolehdittava asianmukaisesti erityistilanteista ja mahdollisista vaikeuksista edunsaajavaltioissa. Vaihtoehtoisten täytäntöönpanojärjestelyjen olisi tämän vuoksi oltava voimassa, jotta voidaan välttää mahdolliset jaetun hallinnon ongelmat. 
Pierre Schapira (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, totean jälleen kerran olevani hyvin iloinen vakautusvälineen oikeusperustan muutoksesta ja kiitollinen komissiolle ja neuvostolle siitä, että ne hyväksyivät tämän muutoksen. Olen iloinen myös siitä, että neuvottelut neuvoston kanssa mahdollistivat vakautusvälineen soveltamisalan rajaamisen, kun yhteistyötä rauhanturvaamisen ja terrorismin vastaisten toimien aloilla rajoitettiin. Komission ehdotus vapaaehtoisen turvajärjestelmän perustamisesta ei kuitenkaan korvaa poliittista sisältöä koskevaa parlamentin yhteispäätösvaltaa.
Mitchellin mietinnön osalta olen iloinen, ettei parlamentti ole antanut periksi komissiolle tai neuvostolle. Äänestämme huomenna tekstistä, jolla säilytetään parlamentin toimivalta ja sallitaan sen säilyttää toisen lainsäätäjän asema päätettäessä uuden kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen poliittisesta suuntaamisesta. Ei ole mitään syytä antaa periksi, sillä parlamentin lainsäädäntövalta on vakiintunut oikeus. Niillä poliittisilla suuntaviivoilla, joita koskevan yhteispäätösmenettelyn haluamme varmistaa, korvataan todellakin 16 asetusta, joihin sovellettiin yhteispäätösmenettelyä. Nyt, kun ensimmäinen taistelu on ohi, toivomme komission pian ehdottavan toimitapaa, jotta toinen käsittely voidaan toteuttaa ennen vuoden loppua.
Olen kuitenkin huolissani naapuruusvälineestä. Sitä koskevat samat ongelmat kuin kehitysyhteistyövälinettäkin, mutta ne pyritään ratkaisemaan tyystin eri tavalla. Kuten kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen tapauksessa, välineeseen sovelletaan yhteispäätösmenettelyä, mutta sillä ei ole poliittista sisältöä. Kuten kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen tapauksessa, määritettävä poliittinen sisältö korvaa 15:ssä naapuruusvälineen kattamista 17 valtiosta noin kymmenen aihekohtaista asetusta, joihin sovelletaan yhteispäätösmenettelyä.
Pyrkiessään säilyttämään toimivaltansa parlamentti ehdotti itse turvajärjestelmää voidakseen ilmaista kantansa naapuruusvälineen poliittisesta sisällöstä yhteispäätösmenettelyssä, jos se on eri mieltä komission kanssa. Olemme vaaleilla valittu edustajainhuone, joten työmme on itsessään poliittista. Olemme kuitenkin päättäneet säätää kumppanuuden kaikkein teknisimmistä näkökohdista – menettelystä – mutta vaieta poliittisesta strategiasta. Nyt olemme valmiit luopumaan turvajärjestelmästä ja antamaan periksi komissiolle ja neuvostolle voidaksemme hyväksyä tekstin ensimmäisessä käsittelyssä.
Miksi meidän pitäisi luopua vakiintuneesta oikeudestamme? Miksi lainsäädäntövaltaamme olisi supistettava aikana, jolloin parlamentti saavuttaa merkittäviä lainsäädännöllisiä voittoja muilla aloilla, kuten satamapalveluissa, palveludirektiivin yhteydessä sekä huomenna kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen yhteydessä? Ymmärrän, että meidän on löydettävä nopeasti kompromissi asiassa neuvoston ja komission kanssa, mutta kuinka kukaan vaaleilla valittu edustaja voi äänestää oikeuksiensa supistamisen puolesta? 
Antonis Samaras (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksiin ja demokratiaan kohdistuviin uhkiin vastaamista tukeva väline on itsestään selvä ja tarpeellinen tavoite.
Vakautusvälinettä koskevan ehdotuksen pääsisällöstä haluan todeta budjettivaliokunnan puolesta, että yhteispäätösmenettely, jonka kaikki osapuolet nyt ovat hyväksyneet, on juridisesti varmasti paras menettely.
Avoimuudesta ja joustavuudesta totean, että avoimuudella vältetään eri toimintojen päällekkäisyys, erityisesti YUTP:n alalla, kun taas joustavuus mahdollistaa välineen oikea-aikaisen toiminnan ja entistä suuremman tehokkuuden.
Lopuksi totean, etten todellakaan vastusta ehdotettua alustavaa rahoituskehystä, ja haluan sanoa, että aiomme budjettivaliokunnassa taistella vuotuisen talousarviomenettelyn yhteydessä varmistaaksemme vakautusvälineen maksimaalisen tehokkuuden. 
David Martin (PSE ),
   . (EN) Arvoisa puhemies, tuen täysin "Prodin paketin" tavoitteita ulkoisten toimiemme rakenteen yksinkertaistamiseksi. Ulkomaan kehitysavun suurimpana tarjoajana, kehitysmaiden merkittävänä kauppakumppanina sekä merkittävänä teknisen tuen ja rahoitustuen tarjoajana EU:n velvollisuus on varmistaa toimiemme lisäarvo, asianmukainen koordinointi ja johdonmukaisuus.
Kansainvälisen kaupan valiokunta on erityisen huolissaan kolmesta seikasta, jotka koskevat yleisesti paketteja ja erityisesti kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälinettä. Ensinnäkin oikeusperustan osalta katsomme, ettei 179 artikla ole riittävä perusta ja että tarvitsemme oikeusperustan, joka kattaa yhteistyön niin kehitysmaiden kuin teollisuusmaidenkin kanssa: toisin sanoen myös 181 a artiklan. Ymmärrämme kuitenkin kehitysyhteistyövaliokunnan näkemyksen, jonka mukaan näiden sisällyttämiseen yhteen välineeseen liittyy vaara, etteivät kehitysyhteistyön tavoitteet ja teollisuusmaiden tavoitteet sovi yhteen.
Toinen huolenaiheemme on kaupan merkityksen ilmeinen vähätteleminen koko paketissa. Haluamme, että keskitytään selkeästi kauppaan liittyvään tukeen, ja ihmettelemme, kuinka kauppaa aiotaan käsitellä uusia välineitä koskevissa ehdotetuissa rakenteissa, kun aihekohtainen ohjelma puuttuu.
Lopuksi totean, että olemme muiden valiokuntien tavoin huolissamme parlamentaarisen vallan heikkenemisestä ja katsomme, että parlamentti teki oikein hylätessään alkuperäiset ehdotukset vuonna 2004. Olemme saavuttaneet neuvoston ja komission kanssa läpimurron tarkistamista ja voimassaoloa koskevissa lausekkeissa, ja tämän läpimurron pitäisi johtaa myönteiseen äänestystulokseen huomenna. Nyt parlamentin on kuitenkin voitava osallistua täysimääräisesti ensisijaisten poliittisten tavoitteiden asettamiseen koko paketissa. 
Charles Tannock,
   . Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää esittelijä Szymánskia eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä. Tämä väline – jolla korvataan nykyiset Tacis- ja Meda-ohjelmat vuonna 2007 – on mielestäni erityisen tärkeä talousarviota koskevan kurinalaisuuden ja menettelyn kannalta. Se kattaa Barcelonan prosessin Euromed-valtiot, entisen Neuvostoliiton läntiset tasavallat sekä kolme Kaukasuksen valtiota, jotka tällä hetkellä kuuluvat eurooppalaisen naapuruuspolitiikan edunsaajavaltioihin, joita käsittelevänä parlamentin esittelijänä toimin. Kuten Venäjä, joka ei osallistu eurooppalaiseen naapuruuspolitiikkaan mutta joka jakaa neljä yhteistä aluetta, nämä ovat kaikki naapurivaltioita, joiden geopoliittinen vakaus ja taloudellinen vauraus ovat EU:n kannalta hyvin tärkeitä. Meidän on oltava sellaisten ystävien ympäröimä, joissa vallitsevat vapaat markkinat ja rajojen sisäinen turvallisuus ja joissa vaalitaan samoja arvoja kuin Euroopan unionissa, erityisesti mitä tulee ihmisoikeuksiin ja demokratiakehitykseen.
Näistä erityisistä välineistä myönnettävä tuki – eurooppalaisessa naapuruuden ja kumppanuuden välineessä se on noin 12 miljardia euroa seuraavasta rahoituskehyksestä – on toki antelias, mutta se on vähemmän kuin myönnettiin liittymistä edeltävässä prosessissa EU:n ehdokasvaltioille. Kyse on kuitenkin merkittävästä panoksesta tekniseen tukeen ja keskeisiin infrastruktuurihankkeisiin, joilla täydennetään EIP:n ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin työtä.
Katson myös, että tuen ja kauppaetuuksien on oltava porkkana, joka voidaan yhdistää ehdollisuuden keppiin osana Euroopan naapuruuspolitiikkaa, jotta varmistetaan, että mitä lähemmäs Euroopan unionin arvoja valtiot etenevät, sitä suuremman palkkion ne voivat vastaisuudessa saada. Eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen on oltava osa yhteispäätösmenettelyä 179 artiklan mukaisesti, ja parlamentin on asianmukaisesti seurattava ja valvottava sitä.
Olen iloinen myös komission myönnytyksestä – ja oletan neuvoston toimivan samoin – joka koskee erityisen ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevan välineen perustamista. Sillä helpotetaan EU:n ensisijaista tukea ihmisoikeuksien, demokratian ja vapauden merkittävien arvojen edistämiseksi koko maailmassa. 
Miguel Ángel Martínez Martínez,
   . – Arvoisa puhemies, kehitysyhteistyövaliokunnassa ollaan huolestuneita niistä ongelmista, joita on ilmennyt Euroopan komission ja neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa kehitysyhteistyövälineestä.
Hyväksyimme Mitchellin ensimmäisen mietinnön kehitysyhteistyövaliokunnassa yli vuosi sitten, ja siitä alkaen on vallinnut pattitilanne. Olemme odottaneet komission ja neuvoston seisovan lupaustensa takana ja ottavan huomioon komission alkuperäistä ehdotusta vastaan esittämämme väitteet ja kritiikin. Lupauksia ei kuitenkaan ole täytetty joistakin pyrkimyksistä ja vähäisestä edistymisestä huolimatta, eikä niitä ole otettu huomioon missään komission parlamentille esittämässä tekstissä.
Meille esitetyissä ehdotuksissa oli kolme pääasiallista ongelmaa. Ensinnäkään yksi ainoa väline sekä kehitysyhteistyötä että teollisuusmaiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten ei vaikuttanut järkevältä. Olimme huolissamme siitä, että eteläisten maiden kehitysyhteistyöhön tarkoitetut varat siirtyisivät yhteistyöhön pohjoisten maiden kanssa. Tämän osalta neuvosto ja komissio vaikuttivat ymmärtävän kantamme.
Toinen huolenaihe oli vakavampi. Emme voineet hyväksyä sitä, että parlamentti menettäisi toimivallan, joka sillä oli ollut niiden 17 välineen osalta, jotka nyt tiivistettäisiin yhteen tai kahteen. Koko Euroopan yhdentymisprosessille on ollut ominaista jatkuva pyrkimys vakauttaa toimielinten välisissä suhteissa toteutunut demokratian edistyminen, joka on pääasiassa toteutunut siten, että parlamentti on saanut lisää valtaa päätöksenteossa.
Olemme yllättyneitä ja jokseenkin närkästyneitä komission soveltamasta lähestymistavasta, jossa asetetaan tehokkuus ja demokratia toisiaan vastaan. Tarkoituksena on ollut vähentää parlamentin valtaa, koska se monimutkaistaa menettelyä ja heikentää sen tehokkuutta. Tässä ei ole vaakalaudalla kehitysyhteistyövaliokunnan arvojärjestys vaan parlamentin toimivalta, ja sen osalta emme voi perääntyä yhtään askelta. Tämän osalta ei ole tapahtunut vähäisintäkään objektiivisesti mitattavaa edistystä.
Kolmas kiistan aihe liittyy siihen, että kehitysyhteistyöhön on pyritty sisällyttämään turvallisuuteen, terrorismiin ja maahanmuuttoon liittyviä toimia, kenties enemminkin neuvoston kuin komission taholta. Jotkut näistä toimista saattavat vaikuttaa asianmukaisilta. Ei kuitenkaan voida hyväksyä sitä, että ne rahoitetaan kehitysyhteistyöhön osoitetuista varoista.
Esimerkiksi laittomien maahanmuuttajien palauttamisen rahoittaminen kehitysyhteistyövälineestä on mielestämme tuomittavaa. Tällaiset ohjelmat edellyttävät erillistä, muista lähteistä rahoitettua välinettä. Myös tällä alalla olemme edistyneet hieman keskusteluissa komission ja neuvoston kanssa.
Arvoisa puhemies, äänestämme meille esitetystä tekstistä toivoen, että toisessa käsittelyssä komissio ymmärtää ja hyväksyy perustelumme, toivottavasti myös neuvoston yhteisymmärryksellä ja tuella. 
Frithjof Schmidt,
   . – Arvoisa puhemies, parlamentissa ollaan todellakin yhtä mieltä tarpeesta uudistaa kehitysyhteistyön välineitä, ja sen on tapahduttava viipymättä. Alalla on jo 16 erillistä asetusta, joiden ensisijaiset tavoitteet ja voimassaoloajat poikkeavat toisistaan. Nykyinen menettely on monimutkainen, käsittämätön ja epäselvä.
Komission luonnos on kuitenkin esimerkki siitä, kuinka asioita ei pidä hoitaa. Yksinkertaistaminen ja tehokkuus eivät ole sama asia kuin parlamentin yhteispäätösoikeuden kumoaminen, kehitysyhteistyön ja ulkoisen talouspolitiikan välisen rajan järjestelmällinen hämärtäminen suhteissamme teollisuusmaihin tai kehitysyhteistyöhön osoitettujen varojen käyttöä koskeva epäselvä oikeusperusta.
Arvoisa komission jäsen, varovaisesti sanottuna olen kuullut teiltä tänään ristiriitaisia lausuntoja näistä kolmesta ydinasiasta. Voimme kenties käyttää tätä aiheena toivoon siitä, että komissio ryhdistäytyisi toimimaan, sillä juuri niin nyt on tehtävä, koska aika on loppumassa. Monien asetusten voimassaoloaika päättyy vuoden lopussa, ja ellemme pääse sopimukseen, oikeudellinen asemamme on hyvin epävarma.
Haluamme, että parlamentti äänestää nyt heti, jotta ei voida spekuloida sillä, että parlamentti olisi viivyttänyt sopimuksen tekoa. Sen pohjalta meidän on neuvoteltava. Neuvoston puheenjohtajavaltio Itävalta on esittänyt joitakin hyviä ajatuksia siitä, miltä kompromissi voisi näyttää, ja nyt komission on todellakin hylättävä taktiikkansa, jonka mukaan se istuu sivussa, kun näistä asioista keskustellaan. Sen on tultava puolitiehen vastaan ja neuvoteltava kompromissista, jossa yksinkertaistamista ja parlamentin täysimääräistä yhteispäätösoikeutta ei nähdä toistensa vastakohtina. 
Luisa Morgantini,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ilmaistusta tyytymättömyydestä huolimatta minun on vilpittömästi kiitettävä komissiota ja puheenjohtajavaltiota sekä jäsen Mitchelliä, ulkoasiainvaliokuntaa ja kaikkia parlamentin valiokuntien ja niiden sihteeristöjen jäseniä siitä merkittävästä työstä, jota he ovat tehneet saadakseen aikaan sopimuksen neljästä ulkoisten toimien välineestä. Toimielinten välinen yhteistyö ja vuoropuhelu muodostavat kokeilualan, jonka avulla voimme saada aikaan kaikkien asianosaisten ja erityisesti kehitysmaiden kannalta myönteisen ja tehokkaan lopputuloksen.
Kun tarkastellaan kehitysyhteistyön välinettä, päättymispäivämäärän, tarkistuslausekkeen ja muidenkin aiheiden osalta on edistytty merkittävästi. Neuvotteluprosessissa on päästy yli näkemyseroista.
Tässä ensimmäisessä käsittelyssä saatamme aloitusvaiheen päätökseen edetäksemme mahdollisimman nopeasti kehitysyhteistyövaliokunnan työryhmän perustamiseen, mikä on valiokunnan oma päätös. Saatuamme virallisia ehdotuksia komissiolta voimme keskustella työryhmän avulla rakenteista ja sisällöstä ja pyrkiä näin kattavaan sopimukseen mahdollisimman pian, sillä vastuu mahdollisista katkoksista kuuluu kaikille eikä vain yhdelle osapuolelle.
Yhdessä Mitchellin mietinnön ratkaisevista kohdista on löydetty ratkaisu, joka on mielestämme myönteinen, nimittäin kehitysmaiden ja teollisuusmaiden kanssa tehtävän yhteistyön erottaminen toisistaan. Toivon vilpittömästi, että löydämme ratkaisun myös kysymyksessä parlamentin toimivallasta aihekohtaisten ja maantieteellisten ensisijaisten tavoitteiden määrittelyssä. Ensisijaisista tavoitteista ei voida luopua, varsinkaan kun kyseisen asiakirjan on määrä korvata 16 asetusta, joihin on sovellettu yhteispäätösmenettelyä. 
Paul Marie Coûteaux,
   . Arvoisa puhemies, jos sallitte, haluaisin laajentaa tätä keskustelua, sillä meidän on muistettava, että kaikissa keskusteluissamme ja puheenvuoroissamme tänään oletetaan, että meillä on yhteinen ulkosuhteita koskeva politiikka.
Vaikuttaa kuitenkin siltä, etteivät eräät ole huomanneet, kuinka ranskalaiset ja hollantilaiset hylkäsivät vuosi sitten perustuslakisopimuksen juuri siksi, etteivät he halunneet luopua heille läheisestä asiasta, nimittäin ulkopolitiikassa ilmaistavasta maailmankatsomuksestaan.
Kansalaisilla ei ole mitään aikomusta perustaa perustuslakisopimuksessa ehdotettua ulkoministerin virkaa, ei vaikka kyseessä olisi Javier Solana, eivätkä he todellakaan halua antaa hänelle omaa yksikköä ja rahoitusta. Nämä kansalaiset eivät aio omaksua esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan tai Italian tai muidenkaan ulkopolitiikkaa, kun nämä maat hyökkäävät Irakiin, Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenvaltioon, ilman turvallisuusneuvoston suostumusta sivuuttaen näin kansainvälisen oikeuden ja jopa kansainvälisen oikeuden olemassaolon.
He eivät halua suurvaltaa, joka Yhdysvaltojen tavoin sieppaa, karkottaa maasta ja kiduttaa, kuten olemme saaneet nähdä CIA:n salaisten lentojen surullisen kuuluisassa tapauksessa, omien viranomaistemme ja erityisesti Javier Solanan hiljaisella hyväksynnällä. Ei todellakaan pääse unohtumaan, että Solana oli ennen Naton pääsihteeri. Jos Javier Solana haluaa puolustaa ihmisoikeuksia, tuomitkoon hän Washingtonin ja sen eurooppalaiset avunantajat, jotka vaietessaan asiasta ovat ryhtyneet avunantajiksi sieppauksiin ja kidutukseen, sen sijaan että alkaisi väitellä eteläisten valtioiden kanssa, jotka ovat hänen mielestään liian hajanaisia tai kenties liian lähellä Ranskaa.
Äänestämme todellakin näitä rahastoja ja tätä rahoituskehystä vastaan, sillä ne ovat Euroopan ja sen itsekunnioituksen kannalta kohtalokas näkymä. 

Eoin Ryan,
   . Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollegaani Mitchelliä hänen tämän mietinnön parissa tekemästään työstä. Haluan tuoda esille joitakin seikkoja.
Minusta on välttämätöntä, että parlamentti säilyttää yhteispäätösoikeuden ensisijaisten strategisten tavoitteiden, maantieteellisten ja alakohtaisten tukiohjelmien yhteydessä. On myös sovellettava monivuotista rahoituskehystä. On tärkeää, ettemme salli Euroopan komission ottavan käyttöön yhtä yhtenäistä välinettä näissä asioissa. Vuosituhattavoitteiden mukaisesti EU:n kehitysavun ulottuvuus on rajattava ainoastaan kehitysmaihin.
Tuen rahoittamisesta katson, että tilintarkastustuomioistuimen ja kumppanuusmaan parlamentin on hyväksyttävä talousarviotuki. Mahdollisesta tuen keskeyttämisestä on tehtävä määräenemmistöpäätös ministerineuvostossa Euroopan parlamentin käsittelyn jälkeen, mutta meidän on varmistettava, että kaikki rahoitustuki ja velkahelpotukset järjestetään siten, että varmistetaan, etteivät tietyt afrikkalaiset korruptoituneet johtajat nimiä mainitsematta voi varustautua uudelleen hyvin arveluttavien järjestelmiensä pönkittämiseksi.
EU on maailman suurin avunantaja ja vastaa 55 prosentista kaikesta kehitysavusta. Valitettavasti suuresta osasta apua on vain vähän hyötyä kehitysmaille, ellemme tee heidän kauppaansa kannattavaksi. Ehdotan merkittävää lisäystä kaupan tukemiseen, jonka tarkoituksena on auttaa kehitysmaita auttamaan itseään tekemällä markkinoiden mahdollisuuksista totta.
Pidän äärimmäisen tärkeänä, ettei Euroopan parlamentti menetä neuvoston kanssa jaettua lainsäädäntövaltaansa kehitysyhteistyöpolitiikan alalla. 
Tunne Kelam (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Winkler, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijänä tuen parlamentin pyrkimystä saavuttaa asema aktiivisena yhteiskumppanina strategisia ulkopoliittisia valintoja koskevilla aloilla. Yllätyin iloisesti komission jäsenen Ferrero-Waldnerin tämänpäiväisestä lausunnosta, jonka mukaan komissio suostuu niin tarkistuslausekkeen kuin Euroopan parlamentin osallistumisoikeudenkin täytäntöönpanoon vakautusvälineessä.
On tärkeää, että näillä asiakirjoilla luodaan suora yhteys kriisiavun, Euroopan unionin kehitysyhteistyön sekä ihmisoikeuspolitiikan täytäntöönpanon välille. On myös syytä todeta tavoitteeksi luoda keskinäinen täydentävyys, joka koskee vakautusvälineen kautta ohjattavaa tukea ja kolmen muun ulkoisen tuen välineen yhteydessä tarjottavaa tukea. Meillä on näin ollen mahdollisuus luoda Euroopan unionin yhdennetyn strategian ohjelma, jossa tärkeimmät poliittiset välineet yhdistetään uuden vakautusvälineen osatekijöihin.
Olen iloinen siitä, että neuvosto ja nyt myös komissio ovat kannattaneet ulkoasiainvaliokunnan pyyntöä, joka koski erillistä "ihmisoikeus- ja demokratiavälinettä". Välineen täytäntöönpanossa tulee ilmi mahdollisuus päästä sopimukseen kolmesta muusta ulkopolitiikan välineestä.
Tämänpäiväinen viesti on, että Euroopan parlamentti on asettanut tavoitteeksi lisätä merkittävällä tavalla osallisuuttaan mainituissa asioissa. Odotamme nyt myös komission tarjoavan lainsäädäntöaloitteita näiden ulkoisen tuen välineiden toteuttamiseksi.
Näiden kolmansia maita koskevien välineiden täytäntöönpano, ja vieläpä samoin edellytyksin, on kuitenkin paljon vaikeampi ongelma. Tämän vuoksi on äärimmäisen tärkeää, että Euroopan unionin olennaista ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa pannaan täytäntöön käytännössä eikä vaan teoriassa. Politiikkaa on koordinoitava entistä tiukemmin ja tehokkaammin, jotta voidaan luoda tarvittava yleisesti vakiintunut kehys kriisitilanteisiin vastaamiseksi.
Paljon kiitoksia. 
Margrietus van den Berg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, komissio esitti puolitoista vuotta sitten uudet ehdotukset ulkopolitiikan rahoitusvälineistä, kehitysyhteistyö mukaan luettuna, pyrkiessään yksinkertaistamaan ja järkeistämään näitä välineitä, ja tätä minä kannatan täysin. Tapa, jolla komissio haluaa tämän toteuttaa, tarkoittaisi kuitenkin, että kun parlamentilla nyt on yhteispäätösoikeus – kiitos 16 asetuksen – sillä olisi pian kehitysyhteistyön alalla pelkästään neuvoa-antava asema.
Parlamentti haluaa sananvaltaa siinä, kuinka politiikkaa toteutetaan käytännössä niin aihekohtaisesti kuin maantieteellisestikin, sekä varojen jakautumisessa ensisijaisten tavoitteiden kesken. Komissio haluaisi myös – tämä on toinen piirre tässä välineessä – yhdistää muiden kuin kehitysmaiden kanssa tehtävän taloudellisen yhteistyön kehitysyhteistyöhön turvautumalla kaksoisoikeusperustaan. Tätä parlamentti ei voi hyväksyä.
Vaikka meistä nyt tuntuu, että olemme hukanneet puolitoista vuotta, koska komissio ei ole esittänyt uusia ehdotuksia, kaikkea ei ole menetetty. Kehitysyhteistyövaliokunta on Mitchellin mietinnön perusteella valmis perustamaan työryhmän, ja olemme valmiit ryhtymään toimeen yhdellä edellytyksellä, nimittäin sillä, että komissio esittää ehdotuksensa muutaman viikon sisällä.
Ensinnäkin haluamme järkeistetyn välineen, joka on tarkoitettu pelkästään kehitysyhteistyöhön, jonka oikeusperustana on pelkästään 179 artikla ja joka näin olisi rajattu virallisiin kehitysapumenoihin. Toiseksi haluamme erillisiä ohjelmaehdotuksia aihepiireittäin ja maantieteellisesti jaoteltuina. Olemme valmiita rajoittamaan säännösten määrää. Haluamme yhteispäätösoikeuden politiikan laajoissa suuntaviivoissa. Kolmanneksi haluamme joko rahoituksen painopisteiden perustuvan monivuotiseen rahoituskehykseen tai sisällyttää ne hyvin matalina prosenttiosuuksina maantieteellisiin ja aihekohtaisiin ehdotuksiin. Ehdotamme, että 50 prosenttia EU:n kaikesta virallisesta kehitysavusta osoitetaan vuosituhattavoitteisiin ja että tässä yhteydessä nykyiset peruskoulutusta ja terveydenhuoltoa koskevat menot kaksinkertaistetaan.
Komission on nyt päätettävä, ryhtyykö se toimiin vai haluaako se pysyä tukkanuottasilla kanssamme, sillä jälkimmäisessä tapauksessa torjumme sen yksinkertaistamista ja järkeistämistä koskevat aloitteet ja palaamme 16 välineeseen ja kaikkeen niihin liittyvään toimimattomaan mikrohallintoon. Kehotan neuvostoa ja komissiota hyväksymään tarjouksemme, jotta köyhyyttä voidaan vähentää uskottavalla ja tehokkaalla tavalla. Kiitän puheenjohtajavaltiota Itävaltaa sitoutumisesta, jota se on osoittanut tässä asiassa. 
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, tarjoaako EU erilaisine rahoitusvälineineen itselleen keinot toteuttaa ulkopolitiikkaansa vilpittömästi ja täysimääräisesti? Jos Eurooppa pettyy, euroskeptisyys lisääntyy. Jos kumppanimme pettyvät, otamme riskin, että he etääntyvät meistä. Toivon, että naapuruusvälineestä tulee tehokas ja että sillä saadaan aikaan toivomaamme alueellista vakautta.
Onko unioni ottanut huomioon kyseisten valtioiden kansalaisten odotukset yhdistäessään esimerkiksi Etelä-Kaukasuksen valtiot naapuruuspolitiikkaan? Puhun alueesta, jonka tunnen hyvin. Venäjän, Turkin ja Iranin keskellä se on nyt eurooppalaisen ja kansainvälisen keskustelun keskiössä. Varmistamalla näiden valtioiden turvallisuuden varmistamme myös oman turvallisuutemme. Jotta tämä onnistuisi, naapurimme tarvitsevat merkittäviä resursseja pannakseen täytäntöön juuri valmisteilla olevat toimintasuunnitelmat, ja on valitettavaa, etteivät Euroopan unioni ja parlamentti osallistu neuvotteluihin. On kuitenkin tärkeää, että tällä välineellä, naapuruuspolitiikalla, tuetaan näitä valtioita demokratisoitumistiellä ja että unioni on todellinen tekijä konfliktien rauhanomaisessa ratkaisemisessa, varsinkin Etelä-Kaukasuksella, Vuoristo-Karabahin ja Abhasian "jäätyneissä" konflikteissa sekä Etelä-Ossetian rauhansuunnitelmissa. Nämä valtiot ovat vapaaehtoisesti suuntautuneet kohti eurooppalaisia arvoja, ja niiden toimintasuunnitelmia on tuettava.
Koska meidän on nyt toimittava entistä laajemmin ja paremmin saatavilla olevien varojen turvin – mikä vaikuttaa tämän päivän aiheelta – kehotan komissiota ohjaamaan vähäiset varat oikein sekä investoimaan hankkeisiin, jotka perustuvat pysyvän rauhan ja alueellisen vakauden, ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioittamisen sekä kestävän kehityksen perusperiaatteisiin. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, vaikka vakautusväline on lähestymistapana hyvin mielenkiintoinen, siihen liittyy varsin perustavaa laatua oleva ongelma, sillä siinä pyritään syrjäyttämään se, mitä Nizzan sopimuksessa todetaan – että määrärahoja ei osoiteta sotilastarkoituksiin – ja otetaan käyttöön jonkinlainen kiertotie, mitä pidän varsin ongelmallisena. Luonnoksessa todetaan kuitenkin aivan avoimesti, että tarkoituksena on, että uusilla rahoitusvälineillä on ratkaiseva asema kehitettäessä unionia maailmanlaajuisena toimijana. On jokseenkin helppoa todeta, että tällä tarkoitetaan sotilasmenoja.
Nizzan sopimuksen mukaan määrärahoja ei pidä osoittaa sotilasmenoihin, ja meidän olisi itse asiassa pitäydyttävä juuri tässä. Sen sijaan nyt pyritään pienin askelin lähestymistapaan, jossa tutkitaan vaihtoehtoisia keinoja rahoittaa ja kehittää niitä. Toinen ongelma on rahoitusvälineen epämääräisyys, sillä sitä voidaan käyttää niin siviili- kuin sotilashankkeiden rahoittamiseen. Kehotan teitä avoimesti myöntämään, että haluatte rahoittaa sotilasoperaatioita, ja tekemään sen täysin avoimesti, sillä asia voidaan ratkaista poliittisesti. Tämän vuoksi kaikki on niin ongelmallista. 
Derek Roland Clark (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, meitä kehotetaan jatkuvasti kuuntelemaan kansalaisia, ja niin teki myös Kreikan presidentti tänä aamuna. Tehkäämme niin ja tunnustakaamme, että suoraan kysymykseen perustuslakisopimuksesta kansalaiset vastaavat "ei", eikä vähiten sen vuoksi, etteivät he halua yhä suurempien rahamäärien ohjautuvan liittymistä tai jopa ehdokkuutta valmisteleville maille, joista osa on kehitysmaita. On tärkeää erottaa toisistaan kehitysmaat ja teollisuusmaat ja pitää mielessä, etteivät nämä varat ole pelkästään eurooppalaisia valtioita varten. EU:n olisi muistettava EU:n ulkopuolisia kolmansia maita, joissa sen varat menisivät parempaan käyttöön.
Itse asiassa EU:n toimet johtavat usein köyhyyteen kehitysmaissa, ja tämän vuoksi ryhmäni haluaa antaa tuen takaisin jäsenvaltioiden käsiin. Juuri eilen parlamentissa äänestettiin EU:n laivastojen kalastusoikeuksien puolesta São Tomén, Príncipen ja Angolan vesillä. Me kaikki tiedämme, mitä tämän jälkeen tapahtuu: EU:n laivastot tuhoavat vesialueet, ajavat paikalliset yrittäjät konkurssiin ja tuhoavat kalavarat vuosiksi eteenpäin. Minkä arvoisia ovat siis ulkosuhteet?
Eilen annoimme EU:n laivastoille oikeuden kalastaa Marokon vesillä ja hylkäsimme erityisesti ehdotukset, joiden mukaan jäsenvaltiot voisivat kieltää omilta laivastoiltaan kalastuksen Länsi-Saharan vesillä. Puolet tuon onnettoman valtion väestöstä elää algerialaisissa pakolaisleireissä Marokon sotilaallisen vallankaappauksen vuoksi. Siinä on teille esimerkki poliittisesta, töykeästä turvattomuudesta! Näin Länsi-Saharaa köyhdytetään, vaikka sitä voitaisiin auttaa. Alueella on kuitenkin vain 300 000 ihmistä; he kieltäytyvät väkivallasta, toisin kuin eräät muut EU:n varoja saavat, joten maailma unohtaa heidät. 
Mieczysław Edmund Janowski (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ilmaista ihailuni esittelijä Szymańskin sekä muiden esittelijöiden työtä kohtaan. Haluan myös korostaa joitakin seikkoja, jotka liittyvät eurooppalaiseen naapuruuden ja kumppanuuden välineeseen. Keskustelemme tänään välineestä, joka on yksi apuväline kumppanuus- ja naapuruussuhteiden luomisessa unionin ja kolmansien maiden välille. Ovatko varat, jotka käsittääkseni kattavat 1,5 prosenttia unionin menoista, kuitenkaan riittäviä? Pystymmekö todella edistämään tällä rahalla demokratian, ihmisoikeuksien kunnioituksen ja kansalaisyhteiskunnan rakentamisen leviämistä?
Tällaisessa lähestymistavassa on kiinnitettävä erityistä huomiota niiden puolueettomien kriteerien käyttöön, joilla määritetään, kuinka varat jaetaan. Myös täytäntöönpanosäännökset ovat tärkeitä. Meillä ei ole paljon aikaa. On hyvä, että Venäjä mainitaan perustelujen 9 kohdassa. On kuitenkin harmillista, ettei Ukrainaa korostettu samalla tavalla. Lopuksi haluan sanoa, että rahoitusväline on mahdollisuus Euroopan unionille, jossa asuu tuskin seitsemän prosenttia maailman väestöstä, antaa panoksensa maailman vakauden ja turvallisuuden turvaamiseen ja köyhyyden vähentämiseen. Siitä on hyötyä kaikille ja se luo eurooppalaista lisäarvoa. 
Giorgos Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, aluksi haluan korostaa tämänpäiväisen keskustelumme merkitystä niin aiheen osalta kuin siksi, että keskustelu perustuu laajaan yhteisymmärrykseen.
Me kaikki tiedämme, että viesti, jonka tänään aiheesta keskustelemalla lähetämme kolmansille maille, on tärkeä riippumatta näiden valtioiden suhteesta Euroopan unioniin.
Haluan tietenkin onnitella kaikkia esittelijöitä ja erityisesti jäsen Szent-Iványita, jonka mietinnölle uhrasin eniten aikaa, sillä hän oli hyvin yhteistyöhaluinen koko ulkoasiainvaliokunnan menettelyn ajan, ja hänen esittämiensä ehdotusten vuoksi. Minusta on hyvin tärkeää, että esittelijä Iványin mietinnön ansiosta olemme päässeet yhteisymmärrykseen Euroopan parlamentissa ja myös Euroopan komission ja Eurooppa-neuvoston kanssa.
On myös tärkeää, että liittymistä edeltävää tukea annetaan luonnollisesti kahdelle ehdokasvaltiolle Kroatialle ja Turkille sekä Länsi-Balkanin valtioiden kaltaisille eurooppalaisten mahdollisuuksien valtioille.
Lopuksi olen iloinen siitä, että olemme ratkaisseet nähdäkseni vakavan ongelman, joka koskee 181 artiklaa oikeusperustana. Katson toisin sanoen, että tehty sopimus – pankaa tämä merkille – on tärkeä, ja luotan siihen, että sitä noudatetaan parhaalla mahdollisella tavalla. 
Ana Maria Gomes (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, ryhmäni hyväksyy ajatuksen, että kuusi asetusta, joihin ei sovelleta yhteispäätösmenettelyä ja jotka koskevat useita yksityiskohtaisia aiheita, yhdennetään yhdeksi asetukseksi osana parempaa sääntelyä.
Uskovatko komissio ja neuvosto todella, että parempaan sääntelyyn päästään jättämällä Euroopan parlamentti kokonaan menettelyn ulkopuolelle? Kuinka EU:ta voidaan tuoda lähemmäs kansalaisia, jos samalla pyritään viemään toimivaltuudet ainoalta vaaleilla valitulta toimielimeltä, jonka jäsenillä on kaikkein tiiviimmät suhteet Euroopan kansalaisiin? Parlamentti ei voi luopua toimivallastaan ja valvovasta asemastaan. Meidän on säilytettävä demokraattinen valvonta ja todellakin kannettava vastuumme kehitysyhteistyön ja ulkoisten toimien alalla.
On jäljellä seitsemän kuukautta siihen, kun ulkoisia toimia koskevien asetusten on määrä tulla voimaan. Huolehtikaamme siitä, että komissio ohjaa rahat sinne, missä niitä tarvitaan, ja antaa parlamentille asianmukaisesti aikaa säätää ehdotuksista, jotka komissio todellakin haluaa mutta joita se ei ole vielä virallisesti toimittanut.
Komission ja neuvoston on syytä ottaa huomioon, ettei parlamenttia voi kiristää ihmisoikeus- ja demokratiavälineellä. Lisäksi yhteispäätösoikeudesta luopuminen olisi vaarallinen askel taaksepäin koko Euroopan unionin kehityksessä. Parlamentti ei anna sen tapahtua. 
Gisela Kallenbach (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että uusille liittymistä edeltäville tukiohjelmille annetaan kiistattoman poliittinen luonne ja että niitä koskevista kokemuksistamme on tehty johtopäätöksiä, jotta varat voidaan vastedes käyttää entistä kohdennetummin, tehokkaammin ja joustavammalla tavalla.
Tiedämme, että asteittain etenevä Euroopan yhdentyminen on muutosprosessien kantava voima niin Länsi-Balkanin valtioissa kuin Turkissakin. Parlamentin edun mukaista on tulla kuulluksi hyvissä ajoin laadittaessa puitesääntöjä, arvioitaessa tuloksia ja tehtäessä johtopäätöksiä, ja suhtaudumme komission tätä koskeviin toimiin ja naapuruuspolitiikkaan hyvin vakavasti. Jos solidaarisuuteemme luotetaan, meidän on vaadittava, että kansainvälistä oikeutta ja sopimuksia kunnioitetaan yhtä lailla. Näin toimimalla me sekä vahvistamme järkevää talouskehitystä että erityisesti edistämme kansalaisyhteiskunnan tukemista Euroopan yhdentymisen kylvöalustana. 
Nirj Deva (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, viime vuonna näimme miljoonien nuorten marssivan tunnuslauseella "Tee köyhyydestä historiaa". Köyhyydellä on heille merkitystä, ja sillä on merkitystä meille.
Viime vuonna saimme myös nähdä Euroopan kansalaisten – Ranskassa ja Alankomaissa – hylkäävän perustuslakisopimuksen, koska heidän mielestään EU on liian etäällä heidän huolistaan. Nyt meillä on mahdollisuus saattaa yhteen kansalaisten köyhyyttä koskevat huolet ja omat huolemme yhteyden saamisesta Euroopan kansalaisiin.
Parlamentti on yhteyspiste, avoimuuden ja tilivelvollisuuden piste. Sen vuoksi yhteispäätösmenettely on niin tärkeä. Sen vuoksi avoimuus on niin tärkeää. Sen vuoksi tilivelvollisuus on niin tärkeää. Sen vuoksi 16 yhteispäätösvälineen korvaaminen yhdellä ei tule toimimaan: aidsia, tuberkuloosia ja malariaa koskevien välineiden korvaaminen, lisääntymis- ja seksuaaliterveyttä koskevien toimintatapojen, ympäristöulottuvuuden täysimääräistä yhdentämistä koskevien toimenpiteiden, metsien kestävän hallinnon vakiinnuttamista koskevien toimenpiteiden – myös kehitysmaissa – demokratiaa ja oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia vahvistavien toimintatapojen, sukupuolten tasa-arvon edistämistä kehitysmaissa koskevien toimenpiteiden, hajautettua yhteistyötä, muiden hallituksista riippumattomien järjestöjen yhteisrahoitusta, elintarvikeapua ja elintarvikehallintoa, kehitysyhteistyötä Etelä-Afrikan, Latinalaisen Amerikan ja Aasian kanssa koskevien välineiden korvaaminen – sehän on ihan hullua! Kuka komissiossa keksi tämän? En usko, että komission jäsenellä on mitään tekemistä ehdotuksen kanssa. Meidän on oltava tilivelvollisia; meidän on tehtävä tiliä kansalaisille. Kansalaiset odottavat meidän kertovan, mitä heidän rahoillaan teemme, emmekä me voi tehdä niin, jos yksi ainoa kehitysyhteistyön väline kattaa koko politiikan kirjon.
Meidän on päätettävä politiikasta. Parlamentit ovat sitä varten, että ne päättävät politiikasta, panevat täytäntöön ja valvovat täytäntöönpanoa sekä tekevät tiliä rahan käytöstä. Sitä varten parlamentit ovat olemassa, emmekä me voi välttää vastuutamme. Mielestäni kenenkään komissiossa ei pidä luulla, että tämän parlamentin jäsenet aikovat kumota vastuunsa.
Onnittelen jäsen Mitchelliä eriomaisesta mietinnöstä.
Marianne Mikko (PSE ). –
   Hyvät kollegat, edustajiemme tekemät tarkistukset naapuruuspolitiikan välineeseen korostavat oikeutetusti eurooppalaisia arvoja. On hyvä, että väline tarjoaa mahdollisuuden ohittaa hallitukset. Välttelemme kuitenkin valitettavasti ensisijaisten geopoliittisten tavoitteiden määrittelemistä. Lopullista tavoitetta, jonka Euroopan unioni toivoo näillä varsin merkittävillä summilla saavuttavansa, ei määritellä.
Viittauksia on paljonkin. On selvää, että naapuruuspolitiikan välineen lisäksi Venäjällä on erillinen kehys ja pohjoinen ulottuvuus. Toisin sanoen Euroopan unioni tunnustaa oletusarvoisesti Venäjän vaikutuspiirin olemassaolon.
Tällä hetkellä Moldova on leikkikalu Venäjän karhun kourissa. Kreml sulkee kaasuhanat ja tuhoaa valtion suurimman vientitulojen lähteen – viinialan. Näin toimiessaan Moskova koettelee paitsi Moldovan, Georgian ja Ukrainan kestävyyttä myös Euroopan unionin ulkopoliittista selkärankaa. Tämän vuoksi meidän on käytettävä veronmaksajien rahoja välineenä, jonka avulla voimme lakaista viimeisetkin kylmän sodan jäänteet yhdistyneen Euroopan nurkista. Vakauden vuoksi on osoitettava entistä enemmän varoja entisen Neuvostoliiton alueiden demokratisoitumiseen.
Kiitoksia. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan kiittää neuvostoa ja komissiota niiden neuvottelujen onnistumisesta, joita kävimme lukuisista ulkoasiainvaliokunnan vastuualaan kuuluvista välineistä. Kiitän myös kolmea esittelijää, joista kaksi joutui käsittelemään yhteispäätösmenettelyyn kuuluvia asioita, siitä, että he toteuttivat menettelyn yhteispäätösmenettelyn arvoisella tavalla. Tämän seurauksena voimme olla suhteellisen varmoja, että jos ihmisoikeusväline lisätään, asiat saadaan päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä kesäkuussa.
Haluan sanoa, ettei parlamentin valtaoikeuksia määritä asetusten määrä vaan niiden sisältö. Minusta olemme saavuttaneet paljon valiokuntani kolmella vastuualalla: vakautusvälinettä koskevan yhteispäätösmenettelyn, varainhoitoasetuksen meille tarjoamien vaihtoehtojen sekä määrärahojen jakautumisen ja entistä vahvemman poliittisen asiasisällön osalta. Tarkistuslauseke, joka nykyisen komission on vielä taattava parlamentin toimikauden aikana, sitoutuminen lainsäädäntöprosessin perustamiseen sen pohjalta, mahdollisuus, että parlamentti saa yhteispäätösoikeuden asiasisällön väliarviointivaiheessa – tässä vain muutamia seikkoja, jotka tarjoavat meille aiempaa enemmän mahdollisuuksia.
On tärkeää, ettei sääntöjä ole paljon ja että ne ovat ymmärrettäviä, sillä juuri siitä avoimuudessa on kysymys. Tuskin kukaan – varsinkaan meistä – osasi sanoa, kuinka aiemmista 30 säännöstä selvitään, ja tämän vuoksi katson, että tämä on parempi tapa edetä – ja toivon näin tapahtuvan. Voimme olla ylpeitä hyvästä työstä. Euroopan unioni myöntää neljä kertaa niin paljon ulkomaanapua kuin Amerikan yhdysvallat, ja tämän vuoksi meidän pitäisi pyrkiä aina parempaan ja neuvotella nopeaa täytäntöönpanoa koskevista säännöksistä, sillä täytäntöönpanosta tässä on kyse. Meidän on tarkasteltava lähemmin eurooppalaista politiikkaa, sitä, kuinka näitä välineitä käytetään, ja erityisesti tätä silmällä pitäen me pidämme parlamentissa hyvin tärkeänä komission toiminnan valvomista. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline on tärkeä EU:n uusille jäsenvaltioille, myös Liettualle. Rajamme naapurivaltioiden kanssa ovat pituudeltaan lähes tuhat kilometriä. Toivomme todellakin, että rajojen takana Venäjällä ja Valko-Venäjällä demokratia, ihmisoikeudet, taloudellinen vauraus ja entistä laajempi hyvinvointi voivat levitä. Entistä Saksan ulkoministeriä Hans-Dietrich Genscheriä mukaillen voimme todeta, etteivät Euroopan unionin kansalaiset ole koskaan turvassa ja onnellisia, jos unionin rajojen ulkopuolella ihmiset elävät taloudellisessa puutteessa ja ilman oikeuksia ja perusvapauksia.
Haluan korostaa sitä, että asiakirjalla annetaan myös mahdollisuus käyttää taloudellisia varoja sellaisissa valtioissa, jotka ovat halukkaita jäädyttämään yhteistyön EU:n kanssa. Meidän on koordinoitava näitä mahdollisuuksia hankkeella, jonka tarkoituksena on perustaa eurooppalaisesta demokratiarahasto kansalaisyhteiskunnan tukemiseksi. Tätä rahastoa ovat ehdottaneet Liettuan presidentti Valdas Adamkus, Saksan sosialidemokraatit sekä Euroopan parlamentin jäsenet. 
Hubert Pirker (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on Euroopan unionin edun mukaista rohkaista naapureitamme, varsinkin Kaakkois-Euroopan valtioita, noudattamaan standardejamme. Näin luodaan vakautta kyseisen alueen lisäksi myös koko Euroopan unioniin.
Aiemmat ohjelmamme on suurimmalta osin pantu täytäntöön hyvin tehokkaasti: voisimme luetella paljonkin esimerkkejä, varsinkin Balkanin alueelta. Tämän vuoksi olen iloinen siitä, että komissio on alkanut yhteistyössä parlamentin kanssa kehittää uusia ohjelmia ajanjaksolle vuodesta 2007 eteenpäin. Näin on tehtävä, koska se on molemminpuolisen edun mukaista. Parlamentin ja kaikkien muidenkin edun mukaista on kuitenkin myös se, että varmistetaan näiden ohjelmien varojen optimaalinen käyttö. Omasta kokemuksestani voin kertoa, että on liian paljon hakkeita, joissa keskustellaan liikaa, ja että konkreettisia toimia ja tukea on liian vähän. On aivan liikaa hankkeita, jotka ovat keskenään rinnakkaisia ja päällekkäisiä, ja toisinaan hankkeemme kilpailevat Yhdysvaltojen tai muiden valtioiden hankkeiden kanssa. Minkäänlaista koordinointia ei ole.
Tämä vuoksi pyydän komissiolta kolmea seikkaa. Ensinnäkin meidän on laadittava erityinen yleiskatsaus meneillään olevista hankkeista ja sitten huolehdittava yleiskatsauksen päivittämisestä ja varmistettava, että varoja ja hankkeita koordinoidaan. Toiseksi hankkeita pitäisi hyväksyä ainoastaan, jos ne tarjoavat todellista käytännön apua ja jos standardeja noudatetaan. Kolmanneksi rahoituksen tarjonta olisi yhdistettävä asianmukaiseen menestykseen.
Olin iloinen kuullessani komission ilmoittavan, että ensimmäinen tarkistus toteutetaan vuonna 2009, jolloin käy ilmi, millä aloilla edistymme ja millä aloilla on ongelmia. Yleisesti ottaen kyse on sen takaamisesta, että Euroopan unionin varat käytetään optimaalisesti koko alueen turvallisuuden ja vakauden turvaamiseksi. 
Alexandra Dobolyi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on luonut niin kutsutun eurooppalaisen naapuruuspolitiikan laajentaakseen taloudellisen ja poliittisen yhteistyön mukanaan tuomia etuja myös naapurivaltioihin. Käyttäessään komission ehdottamia uusia ja usein aiempaa joustavampia eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineitä Euroopan unionilla on suora tai epäsuora vaikutus noin 400 miljoonaan kansalaiseen 17 valtiossa EU:n ulkopuolella. Uusi rahoitusväline on hyvin tärkeä, ja se tuo merkittävää lisäarvoa rajat ylittävän ja alueellisen yhteistyön kehittämiseen ja tukemiseen sekä oikeusvaltion vahvistamiseen ja hyvän hallintotavan kehittämiseen.
Olemme käyneet läpi pitkän neuvotteluprosessin, ja vaikka komissio on tehnyt paljon työtä tämän asian eteen, en sittenkään pidä sen lähestymistapaa parlamentin suhteen kokonaisuudessaan yhteistyökykyisenä näiden neljän välineen osalta. Komissio ja neuvosto ovat tietoisia siitä, että parlamentti arvostaa menettelyjen yksinkertaistamista, mutta emme hyväksy sitä, että yksinkertaistamisen vuoksi parlamentin valvontavaltaa vähennetään Euroopan unionin ulkoisen edustuksen tai sen talousarvion yhteydessä. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, komission jäsenen Ferrero-Waldnerin tämänpäiväinen lupaus, jonka mukaan komissio on valmis antamaan ehdotuksen erillisestä demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta rahoitusvälineestä, on jo myönteistä edistymistä. Odotamme Euroopan komission ehdotusta, jolla on oma oikeusperustansa. Euroopan komission ehdotuksen ei kuitenkaan pidä toteutua Euroopan parlamentin lainsäädäntövallan kustannuksella, varsinkaan budjettivallan osalta, kun on kyse Euroopan unionin ulkopolitiikkaa koskevista asioista. Kuten me kaikki tiedämme, Euroopan kansalaiset vaativat Euroopan parlamentin toimivallan vahvistamista, ei heikentämistä.
Haluan sanoa ja korostaa komission jäsenelle Ferrero-Waldnerille, että hänen esittämänsä demokratian ja ihmisoikeuksien uuden rahoitusohjelman – tämä on hyvin merkittävä ja arkaluonteinen asia – on sisällettävä kidutuksen uhrien kuntoutuskeskusten rahoitus Euroopan unionissa tai sen ulkopuolella. Tähän mennessä Euroopan komissio on ollut näiden keskusten pääasiallinen rahoittaja, ja niiden toiminnan jatkuminen on perustavaa laatua oleva humanitaarinen vastuuala. 
Libor Rouček (PSE ).
   – Hyvät kollegat, tämä on merkittävä päivä Euroopalle. Olemme vihdoinkin hyväksyneet rahoituskehyksen kaudelle 2007–2013, mikä on hyvä uutinen myös ehdokasvaltioille ja Länsi-Balkanin valtioille. Näillä valtioilla on nyt selkeämpi käsitys varoista, jotka ovat saatavilla liittymistä valmistelevasta tukivälineestä. Olen hyvin iloinen liittymistä valmistelevan tukivälineen perustamisesta. Uskon vahvasti, että se helpottaa korkealaatuisen ja entistä joustavamman yksittäisten politiikkojen toteutusta liittymistä edeltävän ajanjakson aikana. Se mahdollistaa myös entistä laajemman rajat ylittävän ja alueellisen yhteistyön liittymiseen valmistautuvissa sekä jo jäseninä olevissa valtioissa, mitä pidän hyvin tärkeänä. Kuten minua ennen puhuneetkin, olisin kuitenkin toivonut parlamentin laajempaa osallistumista yksittäisten strategioiden muotoiluun ja laatimiseen sekä toimiin, jotka liittyvät esimerkiksi tuen keskeyttämistä koskevaan päätöksentekoon. 
Riitta Myller (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan naapuruus- ja kumppanuusväline tulee todella tarpeeseen. EU:n ja sen naapureiden välisen yhteistyön helpottamista on vaadittu Euroopan parlamentissa jo kauan. Käytännössä on ollut erittäin ongelmallista, että EU:n omat Interreg-ohjelmat ja naapurialueella toteutettavat ohjelmat ovat olleet täysin erillään, eikä yhteisiä hankkeita ole voitu tehdä rajojen molemmin puolin.
Vaikka olemme nyt saamassa kauan kaivatun yhden luukun periaatteen naapuruus- ja kumppanuuspolitiikkaan, ohjelman täytäntöön paneminen tulee olemaan haasteellista. On muistettava, että ulkoraja-alueet ovat erilaisia. Varojen alueellisessa ohjaamisessa on väestöpohjan ohella otettava huomioon politiikan tarve. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, puhun lyhyesti, sillä aika kuluu. Tämä keskustelu on saanut minut vakuuttuneeksi siitä, että on olemassa yhteinen pyrkimys, yhteinen etu, saattaa kaikkia välineitä koskevat neuvottelut päätökseen mahdollisimman pian. Neuvoston puheenjohtajavaltio on jo todennut kirjeessään esittelijä Mitchellille ja esittelijä van den Bergille, että se on valmis aloittamaan neuvottelut ensi viikolla, ja olin iloinen, kun jäsen Morgantini puhui neuvottelujen tärkeydestä puheenvuorossaan. Me haluamme vilpittömästi toimia näin.
Tässä vaiheessa haluan erityisesti kiittää jäsen Brokia, joka totesi, että neuvoston puheenjohtajana olen pyrkinyt kehitysyhteistyövaliokunnassa kertomaan, ettei neuvoston aikomuksena ole todellakaan supistaa parlamentin oikeuksia. Meillä ei todellakaan ole mitään aikomusta supistaa parlamentin oikeuksia tai osallistumismahdollisuuksia – haluammehan säilyttää uskottavuutemme kumppaniemme silmissä. Päinvastoin: olemme sitoutuneet uskottavuuteen ja entistä suurempaan tehokkuuteen. Ei siis ole mieltä laskea välineitä ja mitata sen perusteella tehokkuuttamme; meille on paljon tärkeämpää edistyä sisällön osalta.
Olen kiitollinen teille kaikille halukkuudestanne tehdä yhteistyötä puheenjohtajavaltion kanssa, ja lopuksi haluan lainata kirjettä, johon viittasin aiemmin: 
"Voin vakuuttaa teille, että neuvoston puheenjohtajavaltio on täysin sitoutunut viimeistelemään kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälinettä koskevan kompromissin ennen kesätaukoa eikä se säästele voimiaan työajan ja henkilöstökapasiteetin osalta." 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan ensinnäkin todeta, että tämä oli hyvin kiihkeä keskustelu hyvin merkittävistä välineistä. Uskon teidän nähneen, että olemme täysin avoimia. Minun on kuitenkin myös oikaistava väärinkäsitys ja todettava, ettemme todellakaan vastusta yhteispäätösmenettelyä. Kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineeseen sovelletaan täysimääräisesti yhteispäätösmenettelyä. Haluan todeta selvästi, ettemme halua kumota yhteispäätösmenettelyä. Tämä on täydellinen väärinkäsitys ja virheellinen tulkinta.
Katsomme, että on mahdollista toimia nykyiseltä pohjalta. Komissio on hyväksynyt sen, että ylimääräisen poliittisen sisällön lisäämisessä kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineeseen on noudatettava hyvin tarkkaan nykyisten 16 asetuksen politiikkaa koskevia säännöksiä siinä määrin kuin ne edelleen vastaavat todellisuutta ja ensisijaisia poliittisia tavoitteita. Älkäämme kuitenkaan perustako toimintaamme pelkästään nykyiseen rakenteeseen. Se on tarpeettoman monimutkainen. Yritämme sanoa, että asetusten poliittiset säännökset voidaan mainiosti sisällyttää ja tarvittaessa mukauttaa kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälinettä koskevaan varsinaiseen asetukseen.
Muistan kyllä, että toivotte aina nopeita ja tehokkaita tuloksia. Kuinka se on mahdollista, jos monimutkaistamme asioita entisestään? Olen täysin samaa mieltä jäsen Brokin kanssa. Yhteispäätösmenettelyn kannalta merkittävää ei ole asetusten määrä vaan niiden sisältö.
Toinen, vähäisempi seikka koskee komission uusia ehdotuksia koskevaa pyyntöä: keskustelun tässä vaiheessa ja koska on tarve päästä pikaiseen sopimukseen, komissio katsoo tarpeelliseksi käyttää perustana puhemiehen ehdotusta. Kaikki osatekijät ovat jo esillä. Katson, että ne kuvaavat tilannetta hyvin samalla tavoin mitä komissio olisi itse ehdottanut, koska olemme olleet tiiviisti mukana kehityksessä. Lisäksi neuvosto valmistelee itse kantaansa näiden ehdotusten pohjalta, joten on myös parlamentin edun mukaista työskennellä tältä pohjalta, antaa panoksensa ja laatia perusta neuvotellulle yhteiselle kannalle. Toistan myös toiveemme edistymisestä, mutta neuvottelut meidän on todellakin jo käynnistettävä. 
Puhemies.
   Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys Mitchellin mietinnöstä toimitetaan huomenna klo 12.00. Muista mietinnöistä äänestetään kesäkuussa.

Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset:
7, 8, 9, 11, 13, 14, 19, 24, 29, 34, 41, 42, 44, 45, 46, 76, 77, 78, 80, 82, 88, 92, 99, 102, 113, 117.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset muokattuina:
17, 30, 31, 33, 36, 37, 38, 40, 62, 64, 86, 90, 100, 101, 105.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset periaatteessa:
16, 18, 27, 28, 61, 87, 104.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset osittain:
3, 10, 22, 25, 26, 32, 39, 43, 53, 56, 57, 60, 63, 70, 71, 73, 79, 93.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia:
1, 2, 4, 5, 6, 12, 15, 20, 21, 23, 35, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 54, 55, 58, 59, 65, 66, 67, 68, 69, 72, 74, 75, 81, 83, 84, 85, 89, 91, 94, 95, 96, 97, 98, 103, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 114, 115, 116.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B6-0207/2006).
Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä.
Puhemies.
   Seuraavana on 
Millaisiksi puheenjohtajavaltio arvioi Kroatian mahdollisuudet tulla EU:n jäseneksi vielä tämän vuosikymmenen aikana ja mitkä ovat liittymisneuvotteluiden seuraavat vaiheet? 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, olen mielissäni siitä, että saan vielä vastata kysymyksiin teidän toimiessanne puhemiehenä. Aloitamme jäsen Posseltin kysymyksellä Kroatian liittymisneuvottelujen edistymisestä.
Haluan alusta pitäen tähdentää, että Kroatian liittymisneuvotteluissa pätee kaikkien muidenkin liittymisneuvottelujen lailla periaate, jonka mukaan jokaista maata arvioidaan sen omien saavutusten perusteella. Tätä periaatetta on painotettava avoimuuden nimissä jatkuvasti, ja neuvotteluvauhti riippuu yksinomaan siitä, missä määrin valtio – tässä tapauksessa Kroatia – täyttää liittymisehdot. Tässä yhteydessä on sanomattakin selvää, kuten asiaan kuuluvissa päätöksissä todetaan, että EU:n sulauttamiskapasiteetti on otettava huomioon. Neuvosto ei voi eikä sen pitäisikään määrittää 3. lokakuuta käynnistyneiden neuvottelujen päättymispäivämäärää.
Seuraavasta askeleesta totean, että neuvosto käynnisti 20. helmikuuta Kroatian liittymistä valmistelevan kumppanuuden. Tämän kumppanuuden yhteydessä määritetään painopisteet, joiden osalta tilanne on korjattava liittymiseen mennessä.
Komission kartoituskertomukset neuvotteluluvuista "tiede ja tutkimus", "koulutus ja kulttuuri, "julkiset hankinnat" ja "kilpailu" ovat nyt saatavilla. Neuvosto on arvioinut kahta ensimmäistä lukua – "tiede ja tutkimus" sekä "koulutus ja kulttuuri" – käsittelevät kartoituskertomukset ja kehottanut Kroatiaa määrittämään neuvottelukantansa. Minulla on kyseiset kannat hallussani, ja neuvoston on nyt laadittava yhteinen kanta. Kyseistä neuvottelulukua koskevat erityisneuvottelut käynnistetään suunnitelman mukaan 13. kesäkuuta osana ulkoministeritason liittymiskonferenssia.
Toistan vielä, että neuvotteluvauhti ja neuvottelujen tulos riippuvat viime kädessä itse ehdokasvaltioissa tapahtuvasta edistyksestä. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Vierailin viime viikolla Kroatian Splitissä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattisen ryhmän mukana. Maassa ollaan hyvin huolestuneita siitä, että yksimielisyyttä edellyttävä neuvottelulukujen päätökseen saattaminen tapahtuu Kroatiassa kunkin luvun osalta vasta sitten, kun vastaavaa lukua koskevat neuvottelut on jo saatettu päätökseen Turkin kanssa. 
Voiko neuvosto tehdä vielä kerran selväksi, ettei näin tapahdu? Olette kyllä sanonut, että jokaista valtiota arvioidaan sen omien saavutusten perusteella. Nopeuksia on kuitenkin aiemminkin sovitettu yhteen, ja tämä vaara on edelleen olemassa. Tämä on täysin asiaankuulumatonta, kun otetaan huomioon asiayhteys ja kyseisten valtioiden koko. 
Hans Winkler,
   Oikeudellisesti tarkasteltuna eri liittymisneuvottelut eivät ole millään tavoin yhteydessä toisiinsa. Tosiasiallinen yhteys saattaa toki olla olemassa, jos useiden ehdokasvaltioiden kartoituskertomukset esitetään samaan aikaan, kuten Turkin ja Kroatian kohdalla tapahtui. Tästä voi seurata tiettyjä vastaavuuksia, mutta ne eivät kuitenkaan merkitse neuvottelujen välistä yhteyttä. Siksi neuvottelut perustuvat jatkossakin sille periaatteelle, että jokaisen ehdokasvaltion tapausta käsitellään suhteessa sen omaan edistymiseen, muiden ehdokasvaltioiden neuvotteluista riippumatta.
Richard Corbett (PSE ). –
   Milloin neuvosto arvioi toimielimiä koskevaa neuvottelulukua käsiteltävän? Kun näin tapahtuu, millaisen tarjouksen nykyiset jäsenvaltiot tekevät Kroatialle äänistä, jotka maalla on käytettävissään neuvostossa? Perustuuko tarjous voimassa olevaan äänestysjärjestelmään, jonka muuttamisen kaikki jäsenvaltiot ovat perustuslakisopimuksessa hyväksyneet, vai perustuuko se perustuslakisopimuksen pohjalta tehtyyn tarjoukseen? Jos päädymme jälkimmäiseen vaihtoehtoon, voimmeko esittää tarjouksen joutumatta avaamaan kaikkia asiaan liittyviä kysymyksiä, jotka jo luulimme ratkaisseemme perustuslakisopimuksessa? Eikö tämän vuoksi olisi tarpeellista tarkastella uudelleen koko perustuslakipakettia? 
Hans Winkler,
   – Vastaus jäsen Corbettin kysymykseen on, että toimielimiä koskevia kysymyksiä käsitellään yleensä viimeisenä. Järjestelmä, jota lopulta sovelletaan uusien jäsenvaltioiden edustukseen Euroopan unionin yksiköissä ja toimielimissä riippuu tietenkin hyvin pitkälti Euroopan unionin tulevaisuutta ja perustuslain tulevaisuutta koskevasta keskustelusta. Tämä on kuitenkin tulevaisuuden asia, enkä voi ennustaa tapahtumien kulkua. 
Reinhard Rack (PPE-DE ). –
   Haluan esittää samansuuntaisen kysymyksen kuin jäsen Posselt, joka mainitsi mahdollisuuden vaarallisesta rinnakkaiskulusta Turkin kanssa. Huomaan asiassa kuitenkin erilaisen, olennaisemman ongelman.
Meillä on parhaillaan huomattavia vaikeuksia järjestää Romanian ja Bulgarian liittyminen siten, että pysymme neuvoston suoraan sanoen liian kireäksi laatimassa aikataulussa ja että voimme varmistaa ehdokasvaltioille asetettujen vaatimusten täyttymisen. Kroatian tapauksessa tilanne on hieman erilainen: maassa on saavutettu paljon ja edistytty huimasti, mutta se näyttää joutuneen hyllytetyksi. 
Hans Winkler,
   Arvoisa jäsen Rack, olen eri mieltä. Mitään ei ole hyllytetty. Tunnustamme kaikki Kroatian huiman edistymisen, joka on myös palkittu asiaankuuluvasti. Ei ole mitään syytä epäillä neuvottelujen nopeaa edistymistä tai sitä, ettei saavutettua edistystä arvostettaisi asianmukaisesti. En myöskään havaitse yhteyttä aikaisempiin tai tuleviin neuvotteluihin. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Portugalilaiset ovat seuranneet hyvin huolestuneina viime aikoina toistuvia uutiskuvia Kanadasta Portugaliin palautetuista maahanmuuttajien perheistä. Usein perheissä on Kanadassa syntyneitä lapsia, jotka edellä mainitussa maassa pitkiä aikoja asuttuaan eivät tunne Portugalia eivätkä puhu portugalin kieltä. Maasta poistumiseen annetaan tavallisesti vain 15 päivää aikaa. 
Vastauksessaan kirjalliseen kysymykseeni E-2208/00(1), joka koski eurooppalaisten maahanmuuttoa USA:han ja Kanadaan, Euroopan komissio ilmoitti minulle, että Illegal Immigration Reform and Immigrant Responsibility Act -lain kielteisistä vaikutuksista unionin kansalaisiin on keskusteltu jäsenvaltioiden kanssa neuvoston konsuliasioiden työryhmässä, ja aihe on otettu esille Yhdysvaltojen hallituksen kanssa.
Voiko neuvosto ilmoittaa minulle, onko se ryhtynyt tai aikooko se nyt ryhtyä vastaavanlaisiin toimenpiteisiin tiedottaakseen Kanadan viranomaisille, minkälaisia järkyttäviä tilanteita kyseiseen maahan muuttaneet eurooppalaiset perheet joutuvat kokemaan? 
Hans Winkler,
   . Tämän kysymyksen kohdalla on syytä huomauttaa, että – kuten te kaikki tiedätte – konsuliasiat, joihin tämäkin lukeutuu, kuuluvat jäsenvaltioiden viranomaisten vastuulle. Neuvoston tietojen mukaan Portugalin ja Kanadan väliset neuvottelut asiasta ovat hyvin pitkällä. Siksi voin vain todeta, ettei neuvostolla oikeastaan ole asiaan liittyvää toimivaltaa. Lisäksi haluan mainita, ettei asiasta keskustella asianomaisen valtion pyynnöstä tämän enempää myöskään konsuliasioita käsittelevässä neuvoston työryhmässä. 
Paulo Casaca (PSE ).
   – Olen yllättynyt saamastani vastauksesta. Haluan huomauttaa, että kun neljä vuotta sitten esitin neuvostolle vastaavanlaisen Yhdysvaltoja koskevan kysymyksen, minulle kerrottiin neuvoston työskentelevän asian parissa konsuliasioihin erikoistuneen työryhmän voimin. Nyt todistamme kuitenkin päinvastaista: eurooppalainen kansalaisuus oli olemassa ja se otettiin huomioon neljä tai viisi vuotta sitten, mutta näin ei enää ole. Haluaisin ymmärtää, miten tämä on mahdollista. 
Hans Winkler,
   Tässä on ja on oltavakin viime kädessä kyse siitä, mitä asianomainen valtio tahtoo. Mikäli Euroopan unionin jäsenvaltio haluaa käsitellä kansallista asiaa kansallisesti ja kahdenvälisesti sekä keskustella siitä kolmannen valtion kanssa, Euroopan unioni ei saa puuttua siihen. Mikäli Portugali ilmaisisi haluavansa jotakin muuta, neuvosto perehtyisi asiaan luonnollisesti asianmukaisella tavalla. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Viime kuukausien aikana Iranissa on pidätetty lukuisia naisia ja lapsia, joiden ainoa rikos on ollut se, että he ovat hallitusta vastustavaan oppositioon kuuluvien poliittisten aktivistien puolisoita ja lapsia. He ovat mielipidevankeja, joita Iranin viranomaiset käyttävät panttivankeina pakottaakseen naisten puolisot antautumaan.
Onko neuvosto tietoinen, että pidätettyinä ovat Masouma Kaabi ja hänen neljävuotias poikansa Aimad, Hoda Hawashemi ja hänen kaksi alaikäistä poikaansa, neljä- ja kaksivuotiaat Ahmad ja Ossama, Soghra Khundayrawi ja hänen neljävuotias poikansa Zeidan sekä Sakina Naisi, joka pidätettiin hänen ollessaan kolmannella kuukaudella raskaana ja joka oli vietävä huhtikuun alussa sairaalaan, koska hänelle oli tehtävä abortti erittäin todennäköisesti siksi, että häntä oli pahoinpidelty vankilassa.
Onko neuvosto vedonnut mitenkään Iranin viranomaisiin ja vaatinut näiden naisten ja lasten välitöntä vapauttamista? Onko neuvosto ilmaissut huolestuneisuutensa siitä, että Iranin ratifioimaa lapsen oikeuksista tehtyä yleissopimusta rikotaan? 
Hans Winkler,
   Euroopan unioni ja neuvosto valvovat Iranin ihmisoikeustilannetta yleisesti ottaen hyvin tarkasti ja yhä huolestuneempina. Yhdistyneiden Kansakuntien 60. yleiskokouksessa juuri Euroopan unioni esitti Iranin islamilaisen tasavallan ihmisoikeuksia koskevan päätöslauselmaehdotuksen, jossa unioni toi julki huolensa Iranin tilanteesta. Voin vakuuttaa arvoisille parlamentin jäsenille, että Euroopan unioni käyttää nyt ja jatkossakin kaikki mahdolliset keinot – julkisesti ja luottamuksellisesti, julistuksissa ja toimenpiteissä – ilmaistakseen huolensa Iranin ihmisoikeusloukkauksista.
Masouma Kaabi ja hänen poikansa on tiettävästi vapautettu muutama viikko sitten takuita vastaan. Euroopan unioni valvoo tilannetta ja käyttää kaikki tarjoutuvat tilaisuudet näiden erittäin perusteltujen huolenaiheiden käsittelemiseen ja ilmaisemiseen. 
Elena Valenciano Martínez-Orozco (PSE ). –
   Halusin vain huomauttaa neuvostolle, ettei kyse ole yleisestä ihmisoikeustilanteesta Iranissa vaan että keskustelemme yksittäistapauksista. Viittasitte vapautetun henkilön tapaukseen, ette niihin, joissa henkilöitä ei ole vapautettu. Itse viittaan hyvin tarkasti rajattuun tapaukseen, en yleiseen ihmisoikeuksien puolustamiseen Iranissa, sillä työmme on tällä alalla tosiasiassa verrattain tehokasta. Samaa ei voida sanoa suorista väliintuloista tiedossamme olevissa yksittäistapauksissa. 
Hans Winkler,
   Huoli yksittäisten ihmisten kohtalosta on itse asiassa ja luonnollisestikin merkittävä asia Euroopan unionille ja neuvostolle. Yksittäistapauksissa on erityisen tärkeää edetä tehokkaasti ja tavalla, jonka seuraukset eivät ole päinvastaisia haluttuun tavoitteeseen nähden. Se on vaikeaa. Olen itse työskennellyt tällä alalla riittävän pitkään tietääkseni, että oikean tien löytäminen on usein vaikeaa. On myös haasteellista olla antamatta sellaista kuvaa, ettemme ole kiinnostuneita näistä tapauksista, samalla kun pyrimme välttämään käsittelyn liiallista muodollisuutta, jotta tulos ei olisi päinvastainen kuin haluamme.
Voitte olla vakuuttuneita siitä, että Euroopan unioni ja neuvosto tekevät lujasti töitä tavoittaakseen oikean toimintatavan jokaisen yksittäistapauksen kohdalla. On sanomattakin selvää, että välitämme näiden ihmisten kohtalosta suuresti. Minun on kuitenkin myös kerrottava teille avoimesti ja suoraan, että Euroopan unionin vaihtoehdot ovat ajoittain hyvin rajalliset ja ettemme aina pääse niin myönteiseen lopputulokseen kuin toivoisimme. Myönnän, että tämä on toisinaan hyvin turhauttavaa. Emme kuitenkaan anna tämän lannistaa itseämme vaan jatkamme samaan malliin. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte, että EU:n toimivaltuudet ovat rajalliset, minkä voin hyväksyä. EU voisi kuitenkin poistaa Kansan mujahedin -järjestölle annetun lainsuojattoman terroristijärjestön leiman. Nostin tämän asian esiin joitakin kuukausia sitten ja kehotin teitä harkitsemaan asian käsittelyä neuvostossa. Ilahduin kuullessani teidän sanovan, ettette ainoastaan harkitsisi sitä vaan myös ehdottomasti tekisitte niin. Voisitteko kertoa meille, millaista edistystä olette saanut asiassa aikaan tai millaista edistystä on odotettavissa, sekä sen, millä aikataululla tämä tapahtuu? 
Hans Winkler,
   Kysymys on todellakin tuotu neuvoston tietoon. Harkitsemme asiaa edelleen. Toivon, että voin pian antaa kysymykseen konkreettisen vastauksen, mutta en voi tehdä sitä tänään. Pyydän teiltä vielä hieman kärsivällisyyttä. 
Hubert Pirker (PPE-DE ).
   – Kuten tiedätte, EU:n ja Iranin välinen ihmisoikeuskeskustelu on keskeytetty. Olemme myös tietoisia Iranin halusta jatkaa keskustelua, mutta tiedämme asiaan liittyvät ongelmat.
Mikä on teidän näkemyksemme asiasta? Jatketaanko keskustelua pikapuoliin, ja mitä hyötyä keskustelusta tosiasiassa olisi mainittujen tapausten kannalta? 
Hans Winkler,
   Haluan tässä yhteydessä sanoa alkajaisiksi, kuten totesin jo aiemmin, että on kyse tasapainosta. Iran on halukas jatkamaan ihmisoikeuskeskustelua. Luonnollisesti neuvostokin on periaatteessa kiinnostunut käymään kyseistä keskustelua Iranin kanssa, sillä tilanne tarjoaa mahdollisuuden ottaa käsittelyyn useita asiaan liittyviä kysymyksiä, myös yksittäistapauksia. Emme kuitenkaan voi sallia sitä, että Euroopan unioni osallistuu keskusteluun, jota toinen osapuoli käyttää väärällä tavalla hyväkseen eräänlaisena alibina tai kaunistelukeinona. Euroopan unionilla on tästä syystä erittäin tarkka näkemys ehdoista, joilla kyseistä keskustelua voidaan käydä.
Eräs Euroopan unionin ehdoista tällaiseen keskusteluun ryhtymiselle on tehdä määrätyt etukäteismyönnytykset. Euroopan unionin odotuksiin kuuluu tältä osin erityisesti poliittisten vankien vapauttaminen. Kuten sanoin, olemme kuitenkin valmiit ryhtymään keskusteluun, ja mikäli Iran on vakavissaan kiinnostunut tällaisesta keskustelusta, Euroopan unioni osallistuu siihen mielellään, määrätyin ehdoin. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Energiaturvallisuus on aina ollut yksi pääasiallisista taloudellisista ja poliittisista ongelmista EU:ssa. Venäjältä tuotavan öljyn ja kaasun aiheuttamasta energiariippuvuudesta on tullut kuuma puheenaihe EU:ssa erityisesti tänä vuonna, ja EU on selvästi ymmärtänyt, että tulevan vuosikymmenen aikana energiantoimituksilla on paljon tärkeämpi poliittinen rooli kuin aikaisemmin. Venäjää koskevan EU:n tehokkaan energiapolitiikan puuttumisen ansiosta Venäjän hallitus pystyy peluuttamaan Euroopan yrityksiä ja hallituksia toisiaan vastaan, kun ne haluavat saada kaasua ja päästä osallisiksi investoinneista. Energiaa koskeva vihreä kirja on täynnä suosituksia, mutta siinä ei esitetä täytäntöönpanovaltuuksia energian monimuotoisuutta koskevissa elintärkeissä kysymyksissä.
Onko EU:n mahdollista panna täytäntöön tehokasta koordinoitua energiapolitiikkaa, joka voitaisiin muuttaa yhteiseksi energiapolitiikaksi lähitulevaisuudessa? Onko EU:n mahdollista vastustaa Venäjän öljyputkimonopolia kuljetettaessa öljyä ja kaasua Keski-Aasiasta Eurooppaan? Pystyykö EU varmistamaan vastavuoroisuuden ja entistä suuremman avoimuuden energia-alalla Venäjällä? 
Hans Winkler,
   Käsittelen asiaa mielelläni yksityiskohtaisemmin, vaikka minulla onkin – mikäli olen saanut oikeaa tietoa – mahdollisuus ottaa asiaan perusteellisemmin kantaa tänään klo 21.00. Neuvostohan on ilmoittanut valmiutensa olla paikalla ja osallistua keskusteluun vielä tuohon aikaan.
Neuvosto pitää jäsen Andrikienen käsittelemää kysymystä Euroopan unionin yhteisestä ja koordinoidusta energiapolitiikasta äärimmäisen tärkeänä. Haluan mainita, että neuvosto viittasi näihin ongelmiin ja teki asiaankuuluvat päätökset maaliskuussa Euroopan uutta energiapolitiikkaa käsitelleen epävirallisen kokouksen päätelmissä otsikon "Euroopan energiapolitiikka" alla. Tässä yhteydessä todettiin, että Euroopan unionin energia-alaan liittyy useita haasteita, eritoten lisääntyvä riippuvuus tuontienergiasta sekä toistaiseksi rajallisena pysynyt energian monimuotoisuuden lisääminen. Neuvosto pyytääkin päätelmissään aivan selvästi luomaan Euroopan unionin energiapolitiikan, jossa keskitytään tehokkaaseen yhteisön politiikkaan, jäsenvaltioiden väliseen yhtenäisyyteen sekä yhtenäisyyteen eri politiikan aloilla tehtävien toimenpiteiden välillä. Lisäksi energiapolitiikan avulla on saavutettava tasapainoisella ja asianmukaisella tavalla toimitusvarmuudelle, kilpailukyvylle ja ympäristön kannalta kestävälle kehitykselle asetetut tavoitteet.
Haluan tässä yhteydessä tuoda esille, että energiakysymyksen kohdalla on tarkasteltava huolellisesti sitä, mikä kuuluu valtioiden toimivallan piiriin ja mitä voidaan tehdä Euroopan unionin tasolla. Alalla on saatava aikaan synergiavaikutuksia. Eurooppa-neuvosto on myös todennut, että energian toimitusvarmuutta on lisättävä osittain kehittämällä yhteinen ulkoinen strategia, edistämällä energiakeskustelua Euroopan unionin ja sen merkittävimpien kumppanien välillä ja tukemalla energiantoimittajien, kuljetusreittien ja ulkoisten energianlähteiden suurempaa monimuotoisuutta.
Euroopan unioni ja neuvosto kiinnittävät seuraavan muutaman viikon aikana erityistä huomiota tähän ulkopolitiikan alueeseen. Neuvosto ryhtyy voimassa olevien järjestelmien pohjalta työskentelemään Euroopan komission kanssa Euroopan unionin ja Venäjän välisen vuorovaikutuksen tehostamiseksi. Huippukokouksessa tarjoutuu piakkoin tilaisuus tutkia kyseistä asiaa, joka on myös eräs kokouksessa käsiteltävistä tärkeistä aiheista. Koska tarkoituksena on ratifioida Euroopan energiaperuskirjasta tehty sopimus, neuvosto pyytää saattamaan päätökseen energian kauttakulkua koskevasta pöytäkirjasta käytävät neuvottelut. Näiden välineiden tarjoama oikeusperusta lisäisi energiamarkkinoiden avoimuutta ja kilpailua sekä samanaikaisesti edistäisi edullisempien investointiolosuhteiden luomista maissa, jotka ovat peruskirjasta tehdyn sopimuksen osapuolia.
Tämän yhteisen energiakäsitteen myötä myös aito energiakumppanuus Venäjän kanssa olisi mahdollinen, ja samalla taattaisiin turvallisuus ja ennakoitavuus kaikille. On kuitenkin huomattava, ettei aihe ole noussut tyhjästä vaan että neuvoston kiinnostus tämänkaltaista tehokasta ja koordinoitua energiapolitiikkaa kohtaan on pikemminkin lisääntynyt jo pidemmän aikaa. Aiheesta on vasta nyt tullut erityisen ajankohtainen. Tämä tapahtui tarkalleen ottaen 1. tammikuuta 2006 klo 8.00 – kahdeksan tuntia Itävallan puheenjohtajakauden alkamisen jälkeen. Kuten hyvin tiedämme, tuolloiset tapahtumat saivat Venäjän katkaisemaan energiantoimitukset.
Energiaa koskevan oikeusperustan asteittainen koostaminen, tapahtuipa se uusiutuvien energialähteiden suosimisen tai perättäisten vapauttamispakettien kautta, takaa ensi vuoden kesään mennessä yhteisten energiamarkkinoiden täydellisen avautumisen. Oikeusperustaa koostamalla edistetään jo nyt jäsen Andrikienen perustellusti vaatimaa koordinoitua ja yhteistä energiapolitiikkaa.
Vastikään hyväksytty päätös Euroopan laajuisista energiaverkoista on merkittävä askel energialähteiden valikoiman ja kuljetusreittien monipuolistamisen suuntaan. Energiayhteisön perustamissopimuksen saattaminen päätökseen Kaakkois-Euroopan valtioiden kanssa, mihin esitän kantani yksityiskohtaisesti klo 21.00 alkavassa seuraavassa keskustelussa, edistää sekin osaltaan kyseisen tavoitteen saavuttamista, sillä energiamarkkinoiden sisäinen käsite on laajennettu koskemaan myös naapurivaltioita.
Neuvosto odottaa tässä suhteessa mielenkiinnolla energiastrategian arviointia, jossa käsitellään erityisesti keskipitkän ja pitkän aikavälin ulkoisen energiapolitiikan tavoitteita ja siihen vaadittavia keinoja. Komissio jättää arvioinnin neuvostolle ja parlamentille ensi vuoden aikana.
Lopuksi haluan mainita G8-huippukokouksesta, ettei neuvosto tietenkään kuulu G8-maiden joukkoon eikä siksi neuvoston ominaisuudessa myöskään osallistu kokouksiin. Neuvosto on kuitenkin valmistautunut käsittelemään keskinäisyyden ja avoimuuden kysymyksiä muilla asiaankuuluvilla tahoilla, kuten EU:n ja Venäjän energiavuoropuhelun yhteydessä.
Energia-asioista vastaava komission jäsen Piebalgs ja energianeuvoston puheenjohtaja Bartenstein nostivat nämä tärkeät kysymykset hiljattain keskusteltaviksi Venäjän energiaministerille Hristenkolle osoittamassaan kirjeessä. 
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla ei ole ylimääräistä kysymystä. Halusin vain kiittää neuvoston puheenjohtajaa hyvin yksityiskohtaisesta vastauksesta. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Kiitän aluksi neuvostoa siitä, että lopullisiin asiakirjoihin on saatu sisällytettyä loppukäyttäjän sisämarkkinat vuoden 2007 osalta. Asiaan liittyy nyt huomattavasti enemmän työtä, mutta se takaa uskoakseni vastaavan hyödyn pyrittäessä kohti Lissabonin tavoitteita. Kysymykseni on: mikä on tosiasiassa energiayhteisön tilanne? Voidaanko sitä laajentaa edelleen useampiin valtioihin, ja mitkä valtiot ovat pääehdokkaina? 
Hans Winkler,
   Energiayhteisön perustaminen edistyy hyvää vauhtia. Neljä valtiota on nyt allekirjoittanut perustamissopimuksen. Ei ole nähdäkseni mitään perussyytä, miksei perustamissopimusta voitaisi laajentaa muihinkin valtioihin, jos tällaisesta kehityksestä on hyötyä. Tällaista laajenemista ei kuitenkaan tietääkseni ole tällä hetkellä suunnitteilla.
Turkki ei ole allekirjoittanut sopimusta, ja neuvotteluja jatketaan edelleen. On hyvin järkeenkäypää, että Turkki on kauttakulkumaana ja yhdistävänä maana erittäin kiinnostava. Voisin kuvitella, että perustamissopimuksen allekirjoittaneiden valtioiden määrä kasvaa tulevan kehityksen myötä. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, komissio on laatinut hienon asiakirjan energian toimitusvarmuudesta Euroopan unionissa. Tiedämme kuitenkin, että toimivaltuudet tällä alalla ovat hyvin hajanaisia. Mitä puheenjohtajavaltio voi tehdä yhtenäisen rintaman luomiseksi erityisesti Venäjän suhteen? Mitä voidaan tehdä sen hyväksi, että kumppanimme Venäjä noudattaisi energiantuotannon alalla yhteisössä noudattamiamme kestävän kehityksen periaatteita? 
Hans Winkler,
   Mikäli perustellusti epäyhtenäiseksi kutsumaanne toimivaltatilanteeseen halutaan lisää yhtenäisyyttä, komission on ehdotettava oikeudellisia sääntöjä. Neuvosto pyrkii uskottavan yhteisen ulkoisen energiapolitiikan nimissä luomaan yhteisen käsitteen maaliskuussa tehtyjen päätösten jatkoksi. Myös korkealta edustajalta on pyydetty yhteiseen käsitteeseen liittyviä ehdotuksia. Korkea edustaja Solana aikookin esittää tässä yhteydessä joitakin ehdotuksia, sillä kyseessä on Euroopan unionin yleisen ulkopolitiikan kannalta erittäin merkittävä kysymys. 

Puhemies.
   Seuraavana on 
Onko ministerineuvoston puheenjohtajavaltio lähestynyt muita EU:n jäsenvaltioita asiassa, joka koskee sen tekemää ehdotusta ottaa käyttöön jonkinasteinen välitön verotus EU:n talousarvion rahoittamiseksi? Jos on, voisiko puheenjohtajavaltio ilmoittaa, mihin toimenpiteisiin on ryhdytty tähän mennessä, ja uskooko se lisäksi, että ministerineuvostossa edistytään huomattavasti tässä asiassa tulevina kuukausina? 
Alfred Finz,
   Itävallan liittokansleri esitti Euroopan parlamentin tammikuussa 2006 pidetyllä istuntojaksolla mielipiteensä mahdollisuudesta ottaa käyttöön Euroopan unionin rahoituksen suora lähde. Tuolloin keskusteltiin rahoitusnäkymistä, jotka rahoitetaan pääasiallisesti yksittäisten jäsenvaltioiden maksuosuuksilla, ja keskustelu kääntyi jälleen Euroopan unionin budjetin rahoittamiseen suorasta lähteestä.
Euroopan neuvosto pääsi joulukuussa 2005 sopimukseen kauden 2007–2013 rahoitusnäkymistä. Sopimus on nyt allekirjoitettu ja toimielinten välinen sopimus on siten saatettu onnistuneesti päätökseen. Komissiolle annettiin tehtäväksi tutkia perusteellisesti EU:n menojen kaikkia osa-alueita, mukaan lukien yhteisen maatalouspolitiikan ja omien varojen järjestelmän menot. Lisäksi piti ottaa huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan maksupalautusjärjestelmä. Komission on määrä laatia aiheesta raportti vuonna 2008 tai 2009.
Kaikki kolme instituutiota antoivat huhtikuussa 2006 uudesta toimielinten välisestä sopimuksesta yhteisen lausuman, jossa menettelytapa vahvistettiin. Haluan kuitenkin painottaa tässä yhteydessä, että meidän on edettävä myös tämän asian kohdalla yksimielisyysperiaatteen mukaisesti. Kysymys on luonnollisesti hyvin vaikea ratkaistava, sillä kaikkien jäsenvaltioiden välillä ei ole sopimusta etenkään siitä, mikä rahoituksen suora lähde olisi valittava. Uskon, että tässä parlamentissa esiintyy edelleen hyvinkin eriäviä näkemyksiä aiheesta. 
Gay Mitchell (PPE-DE ),
   . Kiitän puheenjohtajavaltiota vastauksesta. Panin äskettäin merkille, että eräs kollega ehdotti tekstien ja sähköpostien verottamista. Jos todella haluamme saada ihmiset ärsyyntymään ja vieraannuttaa nuoret Euroopan unionista, tämä on oikea tapa edetä.
Haluan esittää ministerille hänen vastaukseensa liittyvän kysymyksen. Hän sanoi, että kysymys välittömistä veroista on ollut käsiteltävänä. Voiko hän vakuuttaa parlamentille, ettei kysymys ole enää käsittelyssä? Vai onko se vieläkin käsittelyssä keskustelua varten ja voiko se nousta keskustelun aiheeksi lähitulevaisuudessa? 
Alfred Finz,
   Kysymyksestä ei ainoastaan keskustella, vaan sitä myös tarkastellaan lähemmin. Se pysyy myös jatkuvana keskustelun aiheena Ecofin-neuvostossa, sillä arviointi on ennen kaikkea suoritettava. Tosiasia on, että asiasta on sovittu rahoitusnäkymien yhteydessä. Toivommekin, että täällä on saatettu alkuun prosessi, joka voidaan lopulta saattaa onnistuneesti päätökseen. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Euroopan unionin kansalaisten suuren enemmistön mielestä on epäilyksettä korkea aika käydä käsiksi petoksen ja tuhlauksen ongelmaan sen sijaan, että jatkuvasti etsitään uusia rahoituslähteitä esimerkiksi välittömän EU:n verotuksen muodossa ja että menot vain lisääntyvät. Mikä on neuvoston kanta asiaan? 
Alfred Finz,
   – Itävallan valtiovarainministeriön edustajana olen täysin yhtä mieltä siitä, että jokaisessa budjetissa on kaksi puolta – menot ja tulot. On olemassa kaksi tapaa käsitellä talousarvioita. Tavoitteenamme on toteuttaa tasapainoinen talousarvio kaikissa jäsenvaltioissa vähintäänkin tasapainottamalla suhdannevaihteluja. Tämä voidaan tehdä yhtäältä korottamalla verotusta, mikä ei luonnollisestikaan ole suosittua kansalaisten tai elinkeinoelämän keskuudessa. Toisaalta pyrimme kulutuksen tehostamiseen: menoja on leikattava, mutta se on tehtävä tehokkaasti. Verotuksen osalta on varmistettava, että hallitukset todellakin saavat kaikki lain määräämät veromaksut eivätkä vain määrää uusia veroja.
Tämä on merkittävä keskustelu, ja matkustin hiljattain joihinkin uusiin jäsenvaltioihin keskustellakseni tämänkaltaisista kysymyksistä. Niihin lukeutuvat esimerkiksi liikevaihtoveroon liittyvät petokset, jotka ovat merkittävä Euroopan unionin laajuinen ongelma ja joista arvioidaan koituvan taloudelle 70 miljardin euron kustannukset. Sama pätee tullipetosten torjuntaan. Keskustelimme puheenjohtajavaltio Itävallan johdolla helmikuussa Wienissä veroasiantuntijoiden kanssa tavoista saada liikevaihtoveroon liittyvät petokset hallintaan. Esiin nousivat erilaisten verotusjärjestelmien käyttöönotto ja voimassa olevan järjestelmän parantaminen. 
Puhemies.
   Seuraavat kaksi kysymystä käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset. 
Nykyisen järjestelmän perusteella jokainen jäsenvaltio harjoittaa yksinoikeudella omaa veropolitiikkaansa, joka on mukautettu tiettyihin kansallisiin taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin olosuhteisiin ja tarpeisiin, ja verotuskysymyksiä koskevia yhteisiä sääntöjä on hyvin vähän.
Tämän EU:n veropolitiikan pirstoutuneisuuden vuoksi yritykset kohtaavat kuitenkin usein veroesteitä, erityisesti pk-yritykset, joiden kohdalla mukautumiskustannukset ovat korkeat ja joilla on kaksinkertaisen verotuksen ongelmia silloin, kun niillä on toimintaa toisessa jäsenvaltiossa. Kun otetaan huomioon kansallisten verotusasteiden väliset erot, syntyy lisäksi epätasavertaista verokilpailua, varsinkin uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden välillä, ja kilpailua, joka johtaa yritysten epätasavertaiseen kohteluun ja toimii yhtenä kannustimena yritysten siirtymiseen sellaisiin jäsenvaltioihin, joissa verotusaste on alhainen.
Katsooko neuvosto, että veropolitiikkaa koskevien yhtenäisempien yhteisten sääntöjen luominen turvaisi verotettavien tasavertaisemman kohtelun EU:n sisällä ja vahvistaisi EU:n kilpailukykyä? Missä vaiheessa ovat neuvottelut, joilla pyritään sopimaan yritysten yhteistä verotusperustaa koskevista säännöistä, joista Euroopan parlamentti antoi äskettäin puoltavan lausuntonsa?
Ecofin-neuvoston epävirallisen kokouksen yhteydessä keskusteltiin myös yhtenäisen yhtiöveropohjan käyttöönotosta. Jälleen kerran osoittautui, että monet jäsenvaltiot suhtautuvat tällaiseen ajatukseen kielteisesti tai ainakin hyvin epäillen. Kun otetaan huomioon verotusta koskevissa asioissa sovellettava yksimielisyysperiaate, katsooko puheenjohtajavaltio Itävalta, että konkreettisia tuloksia on odotettavissa lähitulevaisuudessa? Onko kysymys seuraavankin puheenjohtajavaltion esityslistalla? 
Alfred Finz,
   – Nämä kysymykset koskevat yritysten yhtenäistä verokantaa. Komissio työskentelee parhaillaan yhteistä konsolidoitua yritysveropohjaa koskevan ehdotuksen teknisten järjestelyjen parissa. Vastuu järjestelyistä on annettu neuvoston alaiselle työryhmälle, joka perustettiin syyskuussa 2004 pidetyn Ecofin-neuvoston epävirallisen kokouksen jälkeen. Komissio antoi neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle 5. huhtikuuta 2006 tiedonannon, jonka otsikko oli "Yhteisen konsolidoidun yritysveropohjan (CCCTB) nykyinen tila ja seuraavat vaiheet". Yhtäältä tiedonannossa raportoidaan otsikon mukaisesti tähän mennessä tapahtuneesta kehityksestä, ja toisaalta siinä määritetään ne alat, joilla komissio tarvitsee poliittista tukea ja neuvoja teknisten toimien jatkamiseksi.
Puheenjohtajavaltion kutsusta 7. huhtikuuta Wienissä järjestetyssä Ecofin-neuvoston kokouksessa ministereille esitettiin komission alustava kertomus teknisten valmistelujen tilasta. Tämän neuvoston epävirallisen kokouksen päätteeksi neuvoston puheenjohtaja Karl-Heinz Grasser totesi, että keskustelut osoittivat selvän enemmistön kannattavan tätä verokantaa. Ministerien arvion perusteella verokannalla mahdollistettaisiin kustannussäästöt yrityksille ja yksinkertaistettaisiin kansallisia verotusjärjestelmiä. Verotuksesta vastaava komission jäsen Kovács lisäsi vielä, että vaikkei yhtenäistetyn yritysveropohjan puolesta puhuminen ollutkaan helppoa, ministerien lounaan aikana käymä näkemysten vaihto oli ollut valaisevaa. Komissio raportoi jatkossa säännöllisesti neuvostolle työn edistymisestä. Puheenjohtajavaltio on sisällyttänyt 7. kesäkuuta pidettävän neuvoston istunnon esityslistaan alustavan ministerien välisen näkemysten vaihdon komission tiedonannosta. Puheenjohtajavaltio odottaa, että jo mainitsemani työryhmän komissiolta ja jäsenvaltioilta saama tuki mahdollistaa teknisten valmistelujen nopean edistymisen.
Kuten asiasta vastaava komission jäsen Kovács mainitsi edellisessä epävirallisessa neuvostossa, kysymyksen olisi oltava esillä myös neuvoston seuraavan puheenjohtajavaltion asialistalla, niin kuin vuosiohjelmassa esitetään. Tämä on kysymys, jota ei voida ratkaista lähitulevaisuudessa, ja siksi se vaatii pitkällistä valmistelua. 
Stavros Arnaoutakis (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, onko toistaiseksi tehty tutkimusta yhtenäisen verokannan toteuttamisen seurausten kartoittamiseksi tai aiotaanko sellaista tehdä? 
Alfred Finz,
   – Kustannusarvioita ei ole vielä saatavilla. Meidän on odotettava tutkimuksen valmistumista, mikä vie jonkin aikaa. Valmistumispäivämäärää on mahdotonta arvioida. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Tämä kysymys luonnollisesti ilmentää sitä, että yksimielisyys on kompastuskivi paitsi verotuksessa yleensä myös verotusta koskevissa kysymyksissä. Kuten neuvoston puheenjohtaja totesikin, enemmistö kannattaa yhtenäistä verokantaa, mutta sopimukseen pääseminen ei vielä ole näköpiirissä. Kysymykseni neuvoston puheenjohtajalle on: kun otetaan huomioon vastakkaisiin perusteluihin liittyvä tietämyksenne, kuinka moni valtio vastustaa yhtenäistä verokantaa, ja onko mitään mahdollisuutta ohittaa yksimielisyyden muodostamaa estettä? Kysyn myös, eikö meidän olisi luovuttava yksimielisyysvaatimuksesta kokonaan sisämarkkinoihin liittyvän verotuksen kohdalla? 
Alfred Finz,
   – Nyt kun jäsenvaltioita on 25, yksimielisyyteen liittyvä ongelma on verotuskysymyksissä erityisen polttava. Jotkin jäsenvaltiot ovat hiljattain ottaneet käyttöön täysin poikkeavia verotusjärjestelmiä, esimerkiksi kiinteän verokannan eli yhden verokannan niin yritysverotusta, tuloverotusta kuin muitakin vastaavia verotuksia varten. Näiden valtioiden on vaikea tukea yhtenäistä verokantaa, mikä on vain luonnollista, sillä nykyisellään valtiot hyötyvät verokilpailusta. Tarkkaan ottaen neljä valtiota vastustavat järjestelmän liian nopeaa täytäntöönpanoa tai ylipäänsä muutosten tekemistä. Ainoa lääke tähän löytyy mielestäni perustuslaista, jota Euroopan unioni tarvitsee. Mitä useampi valtio liittyy EU:hun, sitä välttämättömämpi perustuslaista tulee, jotta voimme tehdä myös tätä alaa koskevia merkittäviä päätöksiä. Kuten kävi vaikeasti ratkaistavan liikevaihtoveron alentamisen kohdalla, verotuksen kaltaisissa vaikeissa kysymyksissä yksimielisyys aiheuttaa ongelmia silloin, kun on tehtävä talouden kannalta välttämättömiä päätöksiä sekä luotava kasvua ja työpaikkoja. Tämä voidaan havaita myös Lissabonin prosessin yhteydessä. Toteuttaminen edellyttää joustavaa päätöksentekoprosessia ja toimintakykyistä neuvostoa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Onko Eurooppa-neuvostolla antaa mitään taloudellisia tietoja, jotka osoittaisivat, että yhtiöverotuksen yhtenäistämisellä parannettaisiin kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden kilpailukykyä? 
Alfred Finz,
   – Tämä liittyy äskeiseen aiheeseen. Yhtenäisen veropohjan luomisessa on kyse verotuksen yhtenäistämisestä, ja on myös esitetty kysymys siitä, mitä asiakirjoja tähän liittyy. Valitettavasti vielä ei ole saatavilla tietoa näillä keinoin saavutettavien säästöjen suuruudesta eli kustannuksista, joilta talous voisi välttyä. Komissio on tästä huolimatta julkaissut hiljattain verotusta koskevan "European Tax Survey" -selvityksen, josta käy ilmi, että Euroopan unionin erilaisista verotusjärjestelmistä aiheutuu huomattavia kustannuksia erityisesti pienille ja keskisuurille rajat ylittävää liiketoimintaa harjoittaville yrityksille. Tämä ei suinkaan edistä kilpailua.
Haluan tässä yhteydessä kiinnittää parlamentin huomion myös neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle osoitettuun tiedonantoon, jonka otsikkona on "Kohti sisämarkkinoita, joilla ei ole veroesteitä". Tiedonannon tärkeimpänä tavoitteena on keventää EU:n taloudellisen toiminnan taakkaa. Neuvoston puheenjohtaja pyysi lisäksi 7. ja 8. huhtikuuta Wienissä pidetyssä epävirallisessa neuvoston kokouksessa yksityiskohtaisia laskelmia yhtenäisen veropohjan taloudellisista hyödyistä.
Haluan kuitenkin huomauttaa yleisellä tasolla, että siirtohinnoittelukysymys muodostaa suunnattoman hallinnollisen taakan sisämarkkinoilla toimintaansa harjoittaville yrityksille. Tätä ongelmaa olisi tuskin olemassa, mikäli yhteinen konsolidoitu veropohja toteutettaisiin. Neuvosto on aikaisemmin vahvistanut useita toimia rajat ylittävän taloudellisen toiminnan helpottamiseksi yhteisössä. Näihin lukeutuvat emo- ja tytäryhtiödirektiivi, yritysjärjestelydirektiivi sekä korkoja ja rojalteja koskeva direktiivi. Komissio on lisäksi esittänyt neuvostolle ehdotuksen korkoja ja rojalteja koskevan direktiivin tarkistamisesta. Asia on edelleen neuvoston käsiteltävänä. 
Eoin Ryan (UEN ). –
   Voidaanko tästä siis päätellä, että teemme näin, koska se hyödyttää virkamiehiä? Eikö teistä ole outoa, että kasvu on suurinta, työttömyys alhaisinta, infrastruktuuriin investoidaan kaikkein eniten ja henkilökohtainen verotus on mahdollisimman alhaista niissä valtioissa, jotka eivät halua yhtenäistää verotusta? Ettekö pidä kummallisena sitä, etteivät valtiot halua yhtenäistää verotusta eivätkä itse asiassa puuttua muiden verotusjärjestelmiin? Ne valtiot, joissa on korkea verotus ja työttömyys ja joiden kasvu on hidasta, haluavat yhtenäistää verotuksen. Mielestäni on erikoista, ettemme halua seurata tällä hetkellä taloudellisesti menestyvien valtioiden esimerkkiä vaan pyrimme luomaan muissa Euroopan osissa epäonnistuneen verotusjärjestelmän. 
Alfred Finz,
   – Kyse on reilusta verokilpailusta. Euroopan unioni pitää reilua verokilpailua olennaisena periaatteena kaikissa asioissa ja suhteissa – kaikkien osapuolten olisi vain oltava samalla lähtöviivalla. Verokilpailun pitäisi olla seurausta erilaisista verokannoista.
Nyt on kyse kiinteästä verokannasta. Jotkin uudet jäsenvaltiot ovat ottaneet hiljattain käyttöön uuden verotusjärjestelmän, jossa yritysten verokannat ovat huomattavasti alhaisemmat kuin vanhemmissa jäsenvaltioissa. Koska kaikki nämä valtiot ovat talousarvion nettosaajia, on verrattain epäoikeudenmukaista, että seurauksena on verokilpailu, joka herättää kysymyksen siitä, kykenevätkö nämä valtiot edelleen kantamaan sosiaaliseen tulonsiirtoon eli eläkkeisiin ja sairausvakuutusjärjestelmiin liittyvän kaikkia jäsenvaltioita koskevan vastuunsa, kun huomattavat verohelpotukset otetaan huomioon. 
Eugenijus Gentvilas (ALDE ). –
   Olen täysin samaa mieltä siitä, että maiden välillä on eroja, mutta puhutte enimmäkseen uusista jäsenvaltioista, jotka ovat panneet täytäntöön uusia verotusjärjestelmiä, sekä epäoikeudenmukaisesta kilpailusta. Kun uudet jäsenvaltiot liittyivät Euroopan unioniin, ne eivät tienneet EU:n suunnitelmista yhtenäistää verotusta. Olenkin siksi eri mieltä näkemyksestä, jonka mukaan emme kilpailisi tasapuolisesti kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa. 
Alfred Finz,
   – Yritysverotuksen yhtenäistämisessä on yhtäältä kyse elinkeinoelämän yksinkertaistamisesta niin, ettei verotus ole kaikissa valtioissa erilaista, koska erot ovat yritysten kannalta erittäin ongelmallisia. Sen sijaan, että valtiossa A on erilaiset käytännöt verosaatavista luopumiseksi kuin valtiossa B tai valtiossa C, käytäntö olisi aina sama. Kansainvälistä liiketoimintaa harjoittavat yritykset ovat nimenneet runsaasti sellaista lainsäädäntöä, jota on tarkkailtava jo yksinomaan moottoriajoneuvojen alalla – autoteollisuudessa – ja josta aiheutuva hallinnollinen taakka on huomioitava.
Toisaalta yhtenäistämisessä on kyse reilusta, avoimesta kilpailusta. Kilpailun avoimuus tarkoittaa sitä, että liikevoittoa – perustaa – verotetaan yhtenäisten periaatteiden mukaisesti ja että kilpailu seuraa erilaisista verokannoista. Emme halua lakkauttaa kilpailua. Sen olisi aina toteuduttava Lissabonin prosessin merkityksessä.
Toinen näkökohta on se, että muodostamme sisämarkkinat, ja sisämarkkinat edellyttävät yhteisiä sääntöjä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Miten neuvosto perustelee Liechtensteinin, Andorran ja Kanaalisaarten kaltaisten veroparatiisien jatkuvan olemassaolon? Millä tavoin puheenjohtajavaltio haluaisi käsitellä näitä anomalioita, joilla on kielteinen vaikutus kaikkiin EU-kansalaisiin? 
Alfred Finz,
   – Haluan tämän kysymyksen yhteydessä tuoda esiin, että Ecofin-neuvosto vahvisti 3. kesäkuuta 2003 direktiivin talletusten verotuksesta. Kyseisen direktiivin tavoitteena on varmistaa, että Euroopan unionin kansalaisten toisesta valtiosta saamien säästöjen tuottamien korkotulojen verotus joko toimitetaan siinä jäsenvaltiossa, jossa henkilö asuu, tai siitä pidätetään lähdevero siinä jäsenvaltiossa, joka katsotaan lähdevaltioksi.
Direktiivissä myös ehdotetaan samojen tai vastaavien toimien soveltamista useisiin alueisiin ja kolmansiin maihin, millä pyritään estämään EU:n ulkopuolella sijaitsevien merkittävien finanssikeskusten kanssa käytävän kilpailun vääristyminen. Näihin alueisiin lukeutuvat 10 jäsenvaltioista riippuvaista ja niihin liittyvää aluetta, kuten Mansaari, sekä seuraavat viisi Euroopan valtiota: Andorra, Liechtenstein, Monaco, San Marino ja Sveitsi. Kaikki 40 sopimusosapuolta ovat toteuttaneet 1. heinäkuuta 2005 alkaen direktiivissä vahvistettuja toimia ja noudattaneet kolmansien maiden kanssa solmittuja sopimuksia. Direktiivin alueellisen ulottuvuuden laajentaminen koskemaan myös muita tärkeitä finanssikeskuksia on periaatteessa mahdollista.
Neuvosto hyväksyi 1. joulukuuta 1997 päätöslauselman yritysverotukseen sovellettavista menettelysäännöistä. Päätöslauselmassa käsitellään mahdollisesti haitallisia verotoimenpiteitä, jotka vaikuttavat tai voivat merkittävästi vaikuttaa taloudellisen toiminnan sijoittumiseen yhteisössä. Käytännesääntöjä käsittelevä työryhmä on luokitellut ja pitkälti poistanut käytöstä 66 vanhoissa jäsenvaltioissa ja 30 uusissa jäsenvaltioissa käytössä ollutta verotoimenpidettä. Käytännesääntöjä käsittelevä työryhmä keskittyy nyt tulevaan työhönsä, jota koskevan raportin neuvosto odottaa saavansa kesäkuussa. 
Robert Evans (PSE ). –
   Kiitän neuvostoa erittäin perusteellisesta vastauksesta. Hämmästelen edelleen sitä, että tilanteen annetaan jatkua. Liechtenstein on vääjäämättä taakka Itävallalle uhmatessaan niin lähellä noudatettavaa järjestelmää. Hämmästelen sitä, että suuret jäsenvaltiot sallivat tällaisen poikkeavan käytöksen jatkuvan EU:n ulkopuolella ja vieläpä laajalla alueella. Nämä valtiot ovat erittäin riippuvaisia hyväntahtoisuudestamme. Andorran valuuttana on euro ja Kanaalisaarilla on käytössä punta, mutta molemmat noudattavat lainsäädäntöä valikoiden. Ne käyttävät hyväkseen EU:n porsaanreikiä, ja me yhä vain sallimme sen ja annamme muutamille rikkaille mahdollisuuden käyttää järjestelmää hyväkseen ja pitää EU:n lainsäädäntöä pilkkanaan. Huolimatta kaikesta siitä, mitä neuvoston puheenjohtaja on sanonut, olen edelleen sitä mieltä, että tällaisen poikkeavan käytöksen jatkumisen salliminen on kummastuttavaa. Olisin kuvitellut, että meidän on tehtävä vielä enemmän kuin hän juuri mainitsi. 
Alfred Finz,
   – Olen arvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että ihannetapauksessa lähes koko Euroopan unionin kattavilla sisämarkkinoilla olisi luonnollisesti oltava verotusta koskevat säännöt. Sääntöjen on kuitenkin oltava myös tehokkaita, ja naapurivaltioiden sekä mahdollisuuksien mukaan myös maanosan ulkopuolella sijaitsevien valtioiden on noudatettava samoja sääntöjä. Muussa tapauksessa annamme EU:n kansalaisille mahdollisuuden sijoittaa rahansa sinne, minne säännöt eivät ulotu. Tämän vuoksi oli tärkeää voittaa kaikki puolellemme – ja vierailin itse joissakin näistä valtioista, kun sopimusneuvottelut olivat käynnissä. Liechtenstein, San Marino ja aiemmin mainitsemani valtiot ovat joka tapauksessa allekirjoittaneet tämän sopimuksen, ja näin takaamme ainakin sen, että nämä alueet noudattavat yhteisiä verosäännöksiä.
Meidän on luonnollisesti muiden valtioiden tavoin noudatettava tätä esimerkkiä. Erityisesti keskellä Eurooppaa sijaitsevan Sveitsin olisi pyrittävä noudattamaan eurooppalaisia säännöksiä ja sitouduttava niihin sopimuksella. 
Hubert Pirker (PPE-DE ). –
   Neuvoston puheenjohtaja on varmasti tietoinen arvostelusta, jonka mukaan veroparatiiseja käytetään yhä lisääntyvässä määrin rahanpesutarkoituksiin. Näiden valtioiden rahanpesua koskevat säännökset eivät täytä tavanmukaisia korkeita vaatimuksia, eikä niitä sovelleta oikein. Harkitseeko neuvoston puheenjohtajavaltio ja EU yleensäkin käyvänsä ongelman kimppuun näiden valtioiden kanssa ja työskentelevänsä sen ratkaisemiseksi? 
Alfred Finz,
   – Palaan tähän kysymykseen myöhemmin. Eräs kysymys liittyy rahanpesuun. On luonnollisesti tärkeää, että jokaisessa laajennetun talousalueen valtiossa sovelletaan samoja rahanpesua koskevia ohjeita. Rahanpesun vastainen kansainvälinen toimintaryhmä FATF on tässä suhteessa merkittävä toimija. Myös komissio käy aiheesta keskusteluja. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Aikooko neuvosto antaa ajantasaisia tietoja kevään 2005 Eurooppa-neuvostossa esitetyn, tulevan talous- ja verotuskehyksen täytäntöönpanosta? 
Alfred Finz,
   – Siirrymme nyt verotuksesta talousarviokysymykseen. Tässä on kyse talousarvioiden noudattamisesta jäsenvaltioissa. Kevään 2005 Eurooppa-neuvostossa käydyn keskustelun seurauksena komissio esitti vakaus- ja kasvusopimuksen asetusten 1466/97 ja 1467/97 tarkistamista; nämä asetukset muodostavat sopimuksen oikeudellisen osatekijän. Vastaavat asetusmuutokset vahvistettiin 27. kesäkuuta 2005 pitkällisen keskusteluprosessin jälkeen. Prosessin kuluessa vanhaa vakaus- ja kasvusopimusta väitettiin loppuun kuluneeksi. Molemmat asetukset vahvistettiin noudattaen perustamissopimuksen 252 artiklan mukaista menettelyä, ja asetus 1056/2005 hyväksyttiin Euroopan parlamentin lausunnon jälkeen.
Ecofin-neuvosto vahvisti lisäksi 11. lokakuuta 2005 vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien sisältöä ja esittelyä koskevat tarkistetut toimintaohjeet. Nämä kaikki säännökset ovat julkisia, samoin kuin tiedot neuvoston tähän mennessä toteuttamista tarkistettuun vakaus- ja kasvusopimukseen liittyvistä toimista. Viimeksi mainittu sisältää seuraavat perussäädökset: EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaiset päätökset liiallisesta alijäämästä Italiassa, Portugalissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, suositukset EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan mukaisista toimista näiden alijäämien korjaamiseksi, EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdan mukaisen päätöksen siitä, että Unkarissa neuvoston suosituksesta toteutetut toimet valtion liiallisen alijäämän korjaamiseksi olivat riittämättömiä sekä neuvoston tekemän EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan mukaisen päätöksen vaatia Saksaa toteuttamaan toimenpiteitä, jotta alijäämä supistuisi riittävästi liiallisen alijäämän korjaamiseksi.
Neuvosto on lisäksi antanut lausuntonsa kaikkien jäsenvaltioiden tarkistetuista vakaus- ja lähentymisohjelmista, jotka on ensimmäistä kertaa laadittu tarkistetun vakaus- ja kasvusopimuksen uuden lainsäädäntökehyksen yhteydessä. Voin tiivistää asian sanomalla, että vakaus- ja kasvusopimuksen näennäistä loppuunkuluneisuutta koskevasta arvostelusta huolimatta uusi vakaus- ja kasvusopimus on osoittautunut toimivaksi ja elinvoimaiseksi. Tämä näkyy myös vuonna 2005 tapahtuneessa alijäämien merkittävässä laskussa vuoteen 2004 verrattuna. 
Gay Mitchell (PPE-DE ). –
   Kiitän puheenjohtajavaltiota vastauksesta.
Olen ymmärtänyt, että vuoden 2006 ennakoitu talouskasvu on Euroopan unionissa 2,3 prosenttia ja euroalueella 2,1 prosenttia. Vastaavat kasvuluvut olivat 1,6 prosenttia ja 1,3 prosenttia vuonna 2005. Onko neuvoston puheenjohtaja kanssani samaa mieltä siitä, ettei kasvuvauhti näytä muuntuvan työllisyysasteen ennakoiduksi kasvuksi?
Käsitykseni mukaan seuraavien 12 kuukauden aikana odotetaan syntyvän miljoona uutta työpaikkaa, mutta työllisyysasteen odotetaan pysyvän edelleen sitkeästi korkeana, 8,4 prosentissa. Oletteko samaa mieltä kanssani siitä, ettei talouskasvu muunnu työpakoiksi? Mitä asian hyväksi tehdään? 
Alfred Finz,
   – Juuri tästä nimenomaisesta syystä Lissabonin strategia nostettiin niin tärkeään asemaan edellisessä Eurooppa-neuvostossa. Neuvosto keskusteli kasvusta, sillä se on keino lisätä työllisyyttä ja siten vähentää työttömyyttä. Neuvostossa asetettiin yksilöityjä tavoitteita, mukaan lukien miljoonan työpaikan vähittäinen luominen. Näiden tavoitteiden saavuttaminen käytännössä on erittäin merkittävä lähtökohta. Työllisyys on tällä hetkellä merkittävin Euroopan unionia koskettava ongelma. Erityisesti nykyinen neuvoston puheenjohtajavaltio on ryhtynyt tarkasti määritettyihin ja kohdennettuihin toimiin tällä alalla.
Öljyn hinta on eräs kasvua tällä hetkellä vaarantavista tekijöistä. Tämä mahdollinen riskitekijä on tunnistettava selkeästi. Toivomme, että tilanne saadaan tässä suhteessa vakautettua erityisesti maailmanpolitiikan alalla. Ajankohtainen kysymys öljyn hinnoista on todellakin pitkälti enemmän psykologinen ilmiö kuin toimituksiin liittyvä ongelma. Iranin kysymys on jo mainittu. Meidän on tehtävä kaikkemme varmistaaksemme yhtäältä, että todellakin saavutamme – erittäin kouriintuntuvana edessämme havaittavan – kasvun Yhdysvaltojen ja Aasian talousalueen kanssa käytävässä kansainvälisessä kilpailussa, ja toisaalta, että voimme poliittisen vakauttamisen keinoin lieventää toistuvasti esiin nousevien talouskasvun kannalta mahdollisesti haitallisten riskitekijöiden vaikutusta. 
Mikäli haluamme vähentää työttömyyttä merkittävästi, meidän on kuitenkin pyrittävä vieläkin voimakkaampaan kasvuun. Noin 3 prosentin kasvu alentaisi työttömyyttä silminnähden. Edellisiin vuosiin verrattuna hyvä 2,6 prosentin kasvuvauhtikin on tämän vuoksi liian alhainen. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Mitä toimia neuvosto ehdottaa niiden valtioiden kuriinpanemiseksi, jotka toistuvasti vaarantavat vakaus- ja kasvusopimuksen liiallisilla alijäämillään? 
Alfred Finz,
   – Viittaan jälleen aiempaan vastaukseeni. Olen nimennyt kaikki asianomaiset valtiot, joista Italian alijäämä on malliesimerkki. Tässä yhteydessä on tietenkin aina pidettävä mielessä, että näissä valtioissa, erityisesti Italiassa, on järjestetty tänä vuonna vaalit. Tämä luonnollisesti hankaloittaa mainitun kaltaista liiallisia alijäämiä koskevaa menettelyä, sillä se merkitsee poliittisten päätösten lykkäämistä toistaiseksi. Italia on vakuuttanut, että se ryhtyy nyt uuden hallituksensa myötä kaikkiin neuvoston määräämiin toimenpiteisiin. Olen nimennyt kaikki huolta aiheuttavat valtiot: Italia, Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta ja uusista jäsenvaltioista erityisesti Unkari, jonka alijäämä on 6 prosenttia. Jokaisessa neuvoston kokouksessa tehdään johdonmukaisesti työtä alijäämän supistamiseksi, ja tämä on tuottanut tulosta.
Kertauksen vuoksi mainitsen vielä, että varainhoitovuonna 2005 alijäämä supistui yleisesti edellisen vuoden alijäämään verrattuna. 
Puhemies.
   Ajan puutteen vuoksi vastaamatta jääneisiin kysymyksiin vastataan kirjallisesti (ks. liite).
Kyselytunti on päättynyt.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu
- teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suosituksesta ehdotuksesta neuvoston päätökseksi energiayhteisön perustamissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (13886/1/2005 – C6-0435/2005 – 2005/0178(AVC)) (Esittelijä: Giles Chichester) (A6-0134/2006),
- Giles Chichesterin teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta neuvostolle laatimasta suullisesta kysymyksestä Kaakkois-Euroopan energiayhteisön perustamissopimuksen tekemisestä (O-0024/2006 – B6-0020/2006) ja
- Giles Chichesterin teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä Kaakkois-Euroopan energiayhteisön perustamissopimuksesta (O-0025/2006 – B6-0206/2006). 
Giles Chichester (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, en ole uskoakseni koskaan aikaisemmin saanut käyttää tässä parlamentissa näin runsaasti puheaikaa, mutta olen tyytyväinen, että tämä tapahtuu valiojoukon läsnäollessa.
Haluan aluksi käsitellä tarkemmin neuvostolle ja komissiolle esittämiemme kahden kysymyksen tarkoitusta. Vaikka onkin palkitsevaa nähdä oma nimensä kysymysten kohdalla, haluan korostaa, että ne ovat yhteisiä kysymyksiämme, jotka esitän ryhmäni puolesta.
Olen mielissäni siitä, että neuvoston puheenjohtaja on kuin onkin paikalla. Ymmärrän, että siitä on saattanut koitua vaivaa, mutta kyseisen keskustelun ajankohta on myös minulle hieman ongelmallinen: voisin olla toisaalla nauttimassa parsaa.
Koska neuvosto on muuttanut komission esitystä Euroopan parlamentin asemasta niin, että kuulemismenettelyn sijaan parlamentille vain tiedotetaan neuvoston päätöksistä, minun on kysyttävä, miksi vaikuttaa siltä, että neuvosto yrittää ohittaa tai kiertää parlamentin? Tänä iltana havaittavasta ilmiselvästä läsnäolohaluttomuudesta päätellen kysymyksemme sisältö on sitäkin merkittävämpi. Haluankin muistuttaa neuvoston edustajaa Winkleriä kahdesta tarkasti rajatusta kysymyksestämme.
Ensimmäinen kysymys on: mitä menettelytapaa neuvosto kaavailee parlamentille suunnattavaan ennakkotiedotukseen, ennen kuin neuvoston kanta energiayhteisön perustamista koskevan sopimuksen käsittämiin toimielimiin hyväksytään? Toiseksi: millä keinoin ja kenen toimesta parlamentille tiedotetaan ennalta niiden Euroopan yhteisön edustajien kannasta, jotka ovat jäseninä energiayhteisön perustamissopimuselimissä, esimerkiksi korkean tason pysyvässä ryhmässä? Ennen kuin parlamenttia kehotetaan huomenna äänestämään energiayhteisön perustamissopimuksesta, tarvitsemme neuvostolta vastauksia ja vakuuttavia kannanottoja näihin näkökohtiin. Minä ja muut kuuntelemme tarkkaavaisina.
Koska tämä on hyvin tärkeä kysymys, esitetty perustamissopimus toimii mielenkiintoisena esimerkkitapauksena voimassa olevan yhteisön säännöstön laajentamisessa kolmansiin maihin rajoitetulla ja erittäin tarkasti määritetyllä alalla, vaikkakin kaksi näistä maista liittynee Euroopan unioniin lähiaikoina ja muut ovat liittymisneuvottelujen eri vaiheissa.
Tämä on merkittävää myös siksi, että energiaa pidetään nykyään hyvin tärkeänä kysymyksenä, mikä johtuu paljolti tämän vuoden alussa sattuneista tapahtumista. Nuo tapahtumat ovat kuin suuren kiven heittäminen lampeen: siitä seuraa väreilyä. Energia on elintärkeää elämäntapamme, elämänlaatumme ja elintasomme kannalta. Markkinoiden järjestäminen ja toimituksen turvaaminen on siksi aivan yhtä tärkeää.
Siirtyäkseni komissiolle esitettyyn kysymykseen haluan kiittää heti aluksi komission jäsentä Piebalgsia mittavasta yhteistyöstä ja hänen myönteisestä suhtautumisestaan huolenaiheisiimme. Olen erittäin mielissäni hänen avoimesta ja rakentavasta lähestymistavastaan kokouksissa ja viimeaikaisessa kirjeessä, joka koski tiedottamista parlamentille energiayhteisöstä sekä sitä, miten valiokuntani ilmaisemia sosiaalisia ja ihmisoikeuskysymyksiin liittyviä huolia on käsitelty. Luotan siihen, että neuvosto tukee komission jäsenen tarjousta. Sen mukaan parlamentille tiedotetaan etukäteen tärkeitä kysymyksiä koskevasta Euroopan yhteisön kannasta, joka esitetään energiayhteisön elimissä. Pidän myönteisenä komission jäsenen kirjeen sisältämää huomiota, jonka mukaan hän pitää äärimmäisen tärkeänä sitä, että parlamentti pidetään etukäteen täysin ajan tasalla tärkeistä päätöksistä, jotka energiayhteisön on määrä hyväksyä.
Seuraavaksi pääsen niihin komissiolle esittämiemme kysymysten näkökohtiin, jotka jäävät mielestäni edelleen vaille vastausta. Energiayhteisön perustamissopimuksen tekemistä koskevan neuvoston päätöksen 4 artiklan 3 kohdassa vahvistetaan säännöt "keskinäiselle avunannolle katkosten aikana" – katso sopimuksen IV osaston IV luku. Päätöksen samassa artiklassa lausutaan kuitenkin, että erityisissä olosuhteissa EY:n hyväksymät kannat voivat koskea kysymyksiä, jotka jäävät yhteisön voimassa olevan säännöstön ulkopuolelle. Kysynkin ensiksi, mitä ovat nämä erityiset olosuhteet? Toinen kysymykseni on, mitä tarkoitetaan ilmauksella "voivat koskea kysymyksiä, jotka jäävät yhteisön voimassa olevan säännöstön ulkopuolelle"? Pyydän komission jäsentä valottamaan näitä kahta kysymystä.
Komission jäsenen kirjeessä on jo vastattu yleisellä tasolla viimeiseen kysymykseen eli siihen, kuka tiedottaa parlamentille komission kannasta, jonka se on omaksunut energiayhteisön eri perustamissopimuselimissä, ja millä keinoin tämä tiedotus toteutetaan. Kehotan komission jäsentä kuitenkin jakamaan parlamentin kanssa kaikki ajatuksensa näiden toimien yksityiskohtaisesta täytäntöönpanosta.
Lopuksi pääsen asian ytimeen: pitäisikö parlamentin äänestää suosituksen puolesta? Olen tietoinen siitä, että komissio tarkoittaa hyvää tarjoutuessaan antamaan valiokunnallemme tietoa tämän perustamissopimuksen valmistelun ja neuvottelujen parissa tehdystä työstä. Olisimme kuitenkin saattaneet suhtautua ehdotukseen vastaanottavaisemmin ja vähemmän epäluuloisesti, jollei se olisi tullut kuin salama kirkkaalta taivaalta, ilman että saimme tietää asiasta etukäteen.
Tunnistan myös komission pyrkimyksen saada neuvosto käsittelemään kyseistä sopimusta hyväksyntämenettelyn kautta sen sijaan, että tämä tehtäisiin pelkällä nuijan kopautuksella ilman keskustelua. Arvostan tätä pyrkimystä. On kuitenkin pantava merkille, että komission pyrkimys ilmeni vasta sen jälkeen, kun nostimme esiin kysymyksen komission mahdollisesta imperiumin rakentamisesta.
Tällä perustamissopimuksella voitaisiin välittää tärkeä viesti Kaakkois-Euroopan maille ja jopa laajemmalle alueelle siitä, että EU kykenee katsomaan rajojensa ulkopuolelle ja haluaa sisällyttää nämä maat eurooppalaisten kansojen perheeseen. En ole täysin varma siitä, kuinka paljon tämä lohduttaa Bulgariaa, kun otamme huomioon päätöksen Kozlodyun ydinvoimalan suunniteltua aikaisemmasta sulkemisesta. Kyseinen päätös ei mielestäni ole enää teknisesti oikeutettu, mutta kenties tällä perustamissopimuksella tasapainotettaisiin tuota kielteistä sanomaa.
Päätän puheenvuoroni ilmaisemalla toiveen, että eritoten neuvosto voisi tänä iltana antaa meille riittävän vakuuden, jotta voisimme huomenna saavuttaa puoltavan äänestystuloksen. 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi sanoa, että on todellinen kunnia saada osallistua keskusteluun kysymyksestä, jota pidän erittäin tärkeänä. Aihe on hyvin merkittävä myös neuvoston mielestä. En saanut täksi illaksi kutsua parsapitoihin, joten kohtaloni on mutkattomampi kuin teidän. Toimiessani Itävallan pysyvänä edustajana Euroopan neuvostossa sain kuitenkin ilokseni viiden vuoden ajan kutsuja kyseisiin juhliin.
Arvoisa puhemies, luvallanne jatkan saksan kielellä. Pyydän anteeksi jäsen Chichesteriltä. Toivon, että onnistun antamaan tyhjentävät vastaukset neuvostolle esitettyihin kysymyksiin. 
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kuulijat, neuvosto pitää Euroopan yhteisön ja Kaakkois-Euroopan valtioiden välisen energiayhteisön perustamissopimusta tärkeänä välineenä sähkön ja kaasun toimitusvarmuuden takaamiseksi sekä Euroopan yhteisössä että sopimusosapuolina olevissa valtioissa. Aihe nousi puheenjohtajavaltio Itävallan tietoisuuteen melko dramaattisella tavalla 1. tammikuuta hieman aamukahdeksan jälkeen, jolloin kaasutoimitukset katkaistiin paitsi Ukrainaan ja Moldovaan myös Keski-Eurooppaan. Tämä sai meidät kaikki tiedostamaan tilanteen epätoivoisuuden.
Kuten valiokunnassa on perustellusti pantu merkille, eräs perustamissopimuksen tavoitteista on laajentaa EY:n energiamarkkinat kyseisen alueen valtioihin energian, ympäristöasioiden, kilpailun ja uusiutuvien energialähteiden aloilla toteuttamalla voimassa olevaa yhteisön säännöstöä. Näen tämän erityisen tärkeänä Euroopan laajuisen strategian yhdenmukaisuuden ja johdonmukaisuuden kannalta.
Energiayhteisön perustamissopimukselle onkin ominaista, että eräs siinä kaavailtujen elinten työn tärkeimmistä osa-alueista on yhteisön lainsäädännön soveltaminen asianmukaisten säännösten osalta. Lisäksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 25 artiklassa säädetään, että yhteisön säännöstöä voidaan tarkistaa yhteisön lainsäädännön kehittyessä. Myös viittaus tällaiseen dynaamisuuteen on mielestäni erittäin merkittävä. Neuvosto haluaa painottaa tämän merkitsevän luonnollisesti sitä, että parlamentti on alusta saakka välittömästi mukana valmistelemassa energiayhteisön sääntöjä ja näiden sääntöjen yhteispäätösmenettelyn mukaista hyväksyntää kahdessa toimielimessämme. Nämä ovatkin sääntöjä, jotka sisällytetään energiayhteisön perustamissopimuksen kehykseen.
Parlamentin tärkeä asema energiayhteisön perustamissopimuksen laadinnassa näkyy myös oikeusperustan valinnassa. Parlamentilla on nimittäin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 300 artiklan 3 kohdan mukainen oikeus lausunnon antamiseen, eikä kyse siksi ole ainoastaan oikeudesta tulla kuulluksi. Jäsen Chichester viittasi kysymyksessään neuvoston tarkistukseen, joka koskee komission ehdotusta neuvoston päätökseksi energiayhteisön perustamissopimuksesta ja jossa on kyse Euroopan parlamentin roolista päätöksenteossa. Neuvosto on todellakin poistanut ehdotuksesta kuulemismenettelyä koskevan 5 artiklan 3 kohdan. On kuitenkin syytä panna merkille, että komission ehdotuksen mukaisesti Euroopan parlamenttia olisi kuultu vain yhdessä tietyssä tapauksessa, joka on Euroopan yhteisöjen kantojen vahvistaminen energiayhteisön tekemissä energiayhteisön perustamissopimuksen 100 artiklan iii kohdan mukaisissa päätöksissä. Tällä tarkoitetaan siis päätöksiä, jotka koskevat tämän perustamissopimuksen laajentamista muihin energiatuotteisiin ja -lähteisiin tai muihin keskeisiin verkostoinfrastruktuureihin. Ehdotuksensa mukaisesti komissio esittäisi toisin sanoen neuvostolle luonnoksen, joka koskee yhteisön kannan määrittelyä energiayhteisön perustamissopimuksen tämänkaltaiseen tarkistamiseen, ja tämän jälkeen neuvoston olisi kuultava parlamenttia kyseisestä kannasta. Tästä menettelystä ei ole kuitenkaan säädetty EY:n perustamissopimuksessa, joten se olisi lisä menettelyihin ja muuttaisi täten yhteisön toimielinten välistä tasapainoa.
EY:n perustamissopimuksessa, tarkkaan ottaen 300 artiklan 2 ja 3 kohdassa, säädetään, että Euroopan parlamentin on saatava kaikki tieto välittömästi. Vaikkei EY:n perustamissopimuksessa säädetäkään parlamentin ennakkotiedottamisesta äsken kuvailemani energiayhteisön perustamissopimuksen laajentamisen – jossa poisto on merkityksellinen – kaltaisissa tilanteissa, parlamentin puhemies tiedottaa säännöllisesti neuvoston ehdotetun kannan kaikista merkittävistä osa-alueista.
Haluan tässä yhteydessä tuoda esiin sen teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsenten muistaman seikan, että tätä kysymystä käsitelleet edelliset neuvoston puheenjohtajavaltiot tiedottivat parlamentille energiayhteisön perustamissopimukseen liittyvien asioiden tilasta puheissa, jotka ne osoittivat mainitulle valiokunnalle. Haluan myös parlamentin huomioivan sen, ettei mikään estä neuvostoa kuulemasta omasta aloitteestaan parlamenttia tietyissä tapauksissa, erityisesti kun tämä on tarpeen poliittisesti merkittävistä syistä.
Haluan myös huomauttaa, että energiayhteisön perustamissopimuksella laajennetaan ennen kaikkea voimassa olevaa yhteisön säännöstöä, jonka lujittamisessa parlamentti on vahvasti mukana. Siirryn seuraavaksi energiayhteisön elinten päätöksentekoprosessiin ja näissä elimissä vahvistettaviin Euroopan yhteisön kantoihin.
Kuten parlamentti tietää, energiayhteisön institutionaalinen kehys koostuu ministerineuvostosta, korkean tason pysyvästä ryhmästä ja sääntelyneuvostosta. Parlamentti ei välittömästi osallistu energiayhteisön perustamissopimuksen sopimusosapuolten hyväksymään päätöksentekomenettelyyn. EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan nojalla ministerineuvoston on kuitenkin annettava Euroopan parlamentille ja myös sopimusosapuolten kansallisille parlamenteille vuosikertomus energiayhteisön työstä.
Euroopan yhteisön kannan omaksumisesta näissä elimissä säädetään ehdotukseen neuvoston päätökseksi energiayhteisön perustamissopimuksen tekemisestä sisältyvässä 4 artiklassa, ja neuvosto vahvistaa kannan asianmukaisten EY:n perustamissopimuksen säädösten mukaisesti. Eräs tämän päätöksentekoprosessin merkittävistä osista on edellytys siitä, että energiayhteisön perustamissopimuksen III ja IV osaston alaisissa energiayhteisön päätöksiä koskevissa yhteisön kannoissa noudatetaan voimassa olevaa yhteisön säännöstöä. Poikkeuksen muodostavat mainitun perustamissopimuksen IV osaston IV luvun alaiset toimet, jotka liittyvät energiatoimitusten keskeytymistapauksessa annettavaan keskinäiseen apuun.
Neuvoston päätöstä koskevan ehdotuksen 4 artiklan 5 kohdassa säädetään komission ehdotuksen mukaisesti parlamentin osallistumisesta, että parlamentille annetaan välittömästi kaikki tieto neuvoston päätöksistä, jotka koskevat energiayhteisön kolmessa elimessä omaksuttavia yhteisön kantoja. Parlamentin ennakkotiedotuksesta ei ole virallista vaatimusta, mutta puheenjohtajavaltion vakaana aikomuksena on tiedottaa parlamentille säännöllisesti. Komissiolta edellytetään samaa.
Kanta, jonka parlamentti omaksuu tiedottamisen jälkeen, vaikuttaa lisäksi varmasti Euroopan yhteisön tuleviin päätöksiin, ja neuvosto ottaa tämän huomioon.
Toivon, että olen vastannut tällä puheenvuorolla neuvoston jäsenen esittämiin kysymyksiin ja lieventänyt lisäksi pelkoja siitä, ettei parlamentin osallistuminen olisi riittävää. Voin joka tapauksessa vielä kerran painottaa neuvoston puolesta, että pidämme tärkeänä säännöllistä tiedottamista parlamentille ja parlamentin osallistumista paitsi kaikissa niissä asioissa, joissa sen osallistuminen on perustuslaillinen oikeus, myös tämän perussopimuksen toimivuutta koskevissa kysymyksissä. 
Andris Piebalgs,
   Arvoisa puhemies, ennen kuin vastaan minulle osoitettuihin kysymyksiin, selvennän yleistä lähestymistapaa energiayhteisöön. Me tiedämme, ja asiasta vallitsee jonkinlainen yhteisymmärrys, että kaksi pääasiallista tapaa parantaa energian toimitusvarmuutta Euroopan unionissa ovat markkinavoimien monipuolistaminen ja vahvistaminen. EU:n omien markkinoiden laajentaminen naapurimaihin loisi vähitellen EU:n ympärille yhteisen säännellyn alueen, jolla ovat voimassa yhteiset kauppaa, kuljetusta ja ympäristöasioita koskevat säännöt.
Haluan tässä yhteydessä kiittää tilaisuudesta esitellä Kaakkois-Euroopan aluetta koskeva onnistunut aloite. Euroopan unioni ei ryhtynyt toimiin alueella ainoastaan omien tarpeidensa vuoksi. Entisen Jugoslavian energiajärjestelmän pirstoutuneisuudesta johtuva sähköyhteyksien katkeileminen, häiriöt kauppareiteillä ja järjestelmän pakottaminen toimimaan jatkuvasti huomattavalla yliteholla ovat aiheuttanut sekasortoa alueellisilla markkinoilla.
Toisaalta teollisuuden taantuminen ja väestön siirtyminen tekivät kysynnästä huomattavasti oikukkaampaa ja monimuotoisempaa, jolloin järjestelmän ylläpitämiseen liittyvät tekniset haasteet estivät kehittymisen ja puhtaalta pöydältä aloittamisen. Osa Euroopan unionin avustuksesta todellakin käytettiin sähkön ja polttoöljyn ostamiseen välittömän kulutuksen kattamiseksi. Tällainen tilanne ei voinut jatkua.
Näiden välittömien tarpeiden lisäksi komissio teki strategisen päätöksen tarkastella pitkän aikavälin tarpeita, pyrkiä kansainväliseen yhteisymmärrykseen tilanteen edistämisestä ja luoda todellinen perusta sodanjälkeiselle yhteistyölle alueella. Voin tänään esitellä Euroopan parlamentille yhteisen työmme tulokset, jotka ovat arvokkaita näiden maiden vakauttamisen ja talouskehityksen kannalta. Kymmenen vuoden aikana olemme edenneet sotatilasta talouden tärkeintä osa-aluetta, energiaa, koskevassa yhteistyössä toteutettavaan hallinnointiin. Olemme kohdanneet matkan varrella vaikeuksia ja toisinaan epäilyäkin. Haluan siis kiittää parlamenttia siitä tuesta, jota se on antanut näiden vaikeuksien voittamisessa. Erityisesti haluan kiittää esittelijä Chichesteriä sekä varjoesittelijöitä.
Käsittelemämme asiat eivät liity yksinomaan investointeihin. Olemme keskustelleet myös ympäristöasioista ja sosiaalisista kysymyksistä. Kaakkois-Euroopan energiayhteisön perustaminen vastaakin selvästi sekä kyseisen alueen että koko EU:n tarpeita.
Palaan esitettyyn kysymykseen. Ensinnäkin energiayhteisön perustamissopimuksessa määrätään osapuolten yhteistyöstä ja keskinäisestä avunannosta kaasun tai sähkön toimituskatkosten aikana. Tämä on merkittävä lauseke. Esimerkkeinä voidaan mainita paitsi viimeaikainen Ukrainan ja Venäjän välinen kriisi myös Italiassa vuonna 2003 tapahtunut sähkökatkos, joka osoitti Euroopan unionin jäsenvaltioiden solidaarisuuden tarpeen ja tällaisen solidaarisuuslausekkeen merkityksen ja hyödyn energiasektorilla. Muistakaamme myös, että kuluneena talvena Serbian kaasutoimitukset olivat poikki huomattavan pikään.
Päätösluonnoksen mukaan niiden Euroopan yhteisön omaksumien energiayhteisön perustamissopimuksen IV osaston mukaisten kantojen, joissa säädetään Euroopan yhteisön ja Kaakkois-Euroopan maiden yhteisten energiamarkkinoiden luomisesta ja joihin sisältyy lauseke keskinäisestä avunannosta, on pohjauduttava voimassa olevaan yhteisön säännöstöön.
Voimassa oleva säännöstö ei välttämättä kata täysin keskinäistä avunantoa, eikä säännöstömme ole kaikissa tapauksissa riittävän kunnianhimoinen. Tämän vuoksi oli merkittävää, että puute korjattiin tietynasteisella joustavuudella keskinäisen avunannon osalta. Viittaus erityisiin olosuhteisiin mahdollistaa tämän joustavuuden. Se, arvioidaanko erityisiä olosuhteita aina tapauskohtaisesti, riippuu viime kädessä neuvoston määräenemmistöpäätöksestä. Mielestäni kyseeseen tulevat erityisen vakavat ja erityisen haitalliset tilanteet.
Minkä tahansa keskinäisen avunannon lauseketta koskevan toimenpiteen on luonnollisesti pysyttävä Euroopan yhteisön ulkoisen toimivallan piirissä. Haluankin tässä yhteydessä korostaa, että energiayhteisön päätökset keskinäisestä avunannosta on tehtävä yksimielisesti, jotta Euroopan yhteisöllä on mahdollisuus käyttää veto-oikeuttaan kaikkien hyväksyttäviksi esitettävien päätösten kohdalla.
Painotan myös, että komissio on neuvostolle esittämänsä ehdotuksen myötä vankasti puoltanut kantaansa parlamentin roolin kasvattamisesta energiayhteisön perustamissopimuksen ratifioinnissa. Pidänkin tässä suhteessa erittäin tärkeänä, että kun sopimus on lainvoimainen, parlamentille annetaan etukäteen kaikki tieto energiayhteisössä hyväksyttävistä tärkeistä päätöksistä.
Tämän mukaisesti parlamentille tiedotetaan etukäteen jokaisesta puolivuosittain järjestettävästä Euroopan energiayhteisön ministerineuvoston kokouksesta. Olen myös antanut ohjeen varmistaa, että parlamentille tiedotetaan etukäteen tärkeitä kysymyksiä koskevasta Euroopan yhteisön kannasta, joka esitetään energiayhteisön elimissä ja että parlamentilla on täysi pääsy energiayhteisön asiakirjoihin. Energiayhteisön julkisia asiakirjoja eivät koske mitkään rajoitteet, ja kaikki toimiin liittyvät asiakirjat julkaistaan energiayhteisön Internet-sivuilla. Nämä asiakirjat ovat kaikkien halukkaiden saatavilla.
Kuten perustamissopimuksessa säädetään ja neuvoston puheenjohtaja mainitsi, energiayhteisön ministerineuvosto antaa lisäksi Euroopan parlamentille ja kaikille asianosaisten jäsenvaltioiden parlamenteille vuosikertomuksen energiayhteisön toimista. Lisäksi komissio toimittaa esitettyjen päätösehdotusten mukaisesti parlamentille joka kolmas vuosi kertomuksen energiayhteisöstä.
Toivon, että vastaukseni kysymyksiin ovat tyydyttäviä. Haluan vielä mainita arvoisan jäsenen esiin nostaman Kozloduyn kysymyksen, sillä haluan tehdä eron sen ja energiayhteisön perustamissopimuksen välillä.
Bulgarian energiaa koskeva neuvotteluluku saatettiin päätökseen vuonna 2002, ja molemmat osapuolet hyväksyivät sopimuksen siitä, että Kozloduyn ydinvoimalan yksiköt 3 ja 4 suljetaan turvallisuusvaatimusten nojalla. Tämä merkitsee sitä, että olemme avustaneet Bulgariaa tilanteen hoidossa. En haluakaan yhdistää näitä kahta asiaa toisiinsa, sillä päätökset on tehty keskinäisessä yhteisymmärryksessä ja olemme tehneet huomattavasti työtä auttaaksemme Bulgariaa käsittelemään Kozloduyn voimalaitoksen yksikköjen 3 ja 4 sulkemisen seurauksia. 
Jerzy Buzek,
   . Arvoisa puhemies, kiitos vastauksista. Ne olivat mielestäni perusteellisia, mutta meidän on nyt analysoitava niitä ollaksemme täysin nykytilanteen tasalla. On selvää, että tiedonvaihto on elintärkeää. Kiitän komission jäsentä Piebalgsia hänen erityisen aktiivisesta yhteistyöstään parlamentin kanssa. Tiedämme nyt, tammikuun välikohtauksen jälkeen, ettei energian toimitusvarmuus ole ainoastaan yksittäisiä jäsenvaltioita koskettava ongelma eikä edes pelkästään Euroopan unionin haaste. Meidän on lähestyttävä asiaa koko Euroopan laajuisella tavalla.
Energiayhteisön perustamissopimus on askel oikeaan suuntaan. Sillä muodostetaan perusta tietyn Euroopan osan yhdentyneille energiamarkkinoille, edistetään investointeja ja lisätään Euroopan unionin kaasutoimitusten varmuutta. Perustamissopimuksessa säädetään kuitenkin myös, että investointipäätökset siirretään kansalliselta tasolta keskitetylle tasolle, sillä tämä on tuottoisampaa niin kustannusten kuin hallinnoinninkin kannalta.
Siksi perustamissopimus on hyvä ratkaisu. Siinä osoitetaan, että energian toimitusvarmuus edellyttää uutta lähestymistapaa, myös Euroopan unionin ulkopolitiikan näkökulmasta. Perustamissopimus on myös hyvä oikeudellinen väline energiasuhteiden ylläpitämiseksi perustamissopimuksen allekirjoittamista kaavailevan Ukrainan kanssa. Euroopan parlamentti on useaan otteeseen tähdentänyt, että energiantoimitukset on erittäin tärkeää turvata Euroopan unionin jäsenvaltioiden tasapainoisen yhteistyön pohjalta, mikä edellyttää komission vuoden alussa esittelemiä lainsäädännöllisiä ratkaisuja. On ensiarvoisen tärkeää, että tämä yhteistyö elää sekä Euroopan unionin sisällä että sen rajojen ulkopuolella eli kolmansissa maissa niin, ettei yksittäisten valtioiden etuihin puututa eikä yhtäkään jäsenvaltiota suljeta ehdotettujen ratkaisujen ulkopuolelle. 
Reino Paasilinna,
   Arvoisa puhemies, kiitän sekä neuvostoa että komission jäsentä siitä, että parlamentti saa tulevaisuudessakin osallistua näihin asioihin.
Tämä lokakuussa allekirjoitettu energiayhteisön perustamissopimus integroi yhdeksän Kaakkois-Euroopan maata osaksi energiamarkkinoitamme. Se on historiallinen ainakin kahdessa mielessä.
Ensinnäkin se on ennakkotapaus, sillä siinä ulotetaan ensimmäistä kertaa sähkö- ja kaasualan sisämarkkinoita koskeva lainsäädäntö unioniin kuulumattomaan yhdeksään maahan. Toiseksi se on ensimmäinen koko Kaakkois-Euroopan aluetta koskeva monenkeskinen sopimus entisen Jugoslavian hajoamisen jälkeen. Se edellyttää paljon yhteistyötä ja täten vakauttaa aluetta.
Energiayhteisön perustaminen on monella tavalla järkevä ja perusteltu hanke. Balkanin alueen energiasektori on kehittymätön, se kärsii yhä vuosikymmenen takaisen sodan seurauksista, katkoja on usein eikä turvallista energianlähdettä ole saatavilla, ympäristö kärsii vanhoista voimaloista ja niiden päästöistä ja lisäksi investointien ja kilpailun puute on suuri ongelma. Energiayhteisösopimuksen tarkoituksena onkin kehittää energiainfrastruktuuria rahalaitoksien myöntämien lainojen avulla. Lasketaan, että sähkösektorin investointitarve on kymmenessä vuodessa noin 25–30 miljardia. Tosiasia on, että toimiva ja luotettava energiajärjestelmä houkuttaa myös investoijia, jolloin alueen taloudellinen tilanne kehittyy, yleinen vakaus paranee ja maastamuutto vähenee. Lisäksi unionille on tärkeää parantaa energian toimintavarmuutta – puhumme siitä myös omalta kohdaltamme – ja vähentää riippuvuutta yksittäisistä toimittajista. Balkanin alue on lisäksi tärkeä kulkureitti esimerkiksi Kaspian alueen Lähi-idän energialle.
On myös huolenaiheita. Vaikka Kaakkois-Euroopan energia on tällä hetkellä alihinnoiteltua, suurella osalla väestöä ei siitä huolimatta ole varaa ostaa sähköä. Kun energiasektoria muutetaan markkinaperusteiseksi, sitä kapitalisoidaan, joten hinnat nousevat vääjäämättä. Sopimusosapuolten tulisi siis varmistaa julkisten palvelujen velvoitteiden hoitaminen sekä kohtuulliset hinnat, jotta myös köyhillä olisi varaa sähköön ja kaasuun. Parlamentti vaatii, että osapuolet allekirjoittaisivat oikeudellisesti sitovan pöytäkirjan. Tämä velvoittavuus on tärkeää. Sisämarkkinoilla on sovellettava standardeja esimerkiksi työolojen ja sosiaalisen tasa-arvon aloilla, etenkin kun on kyseessä valtavan paljon voittoja tuova energia-alue. 
Fiona Hall,
   Arvoisa puhemies, tiedämme, että EU:n ja Kaakkois-Euroopan valtioiden sisäisten energiamarkkinoiden luominen hyödyttäisi molempia osapuolia: se auttaisi Balkanin maita saavuttamaan talouskasvun edellyttämät luotettavat energiantoimitukset ja edistäisi Lähi-idän ja Kaspianmeren kaasuvarojen saatavuutta EU:n käyttöön, mikä puolestaan monipuolistaisi toimitusta ja lisäisi toimitusvarmuutta. Tämä olisi erittäin tärkeää niiden lammen pintaväreiden jälkeen, joihin jäsen Chichester puheenvuorossaan viittasi.
Asiaan liittyy kuitenkin huolenaiheita, eikä komission jäsenen Piebalgsin avulias kirje täysin vastaa näihin huoliin. On epäselvää, sitoutuvatko energiayhteisön perustamissopimuksen allekirjoittaneet valtiot EU:n perusoikeuskirjaan. On epäselvää, tuetaanko sisämarkkinoita terveys-, turvallisuus ja työllisyysvaatimuksilla, kuten EU:ssa tapahtuu. On myös epäselvää, valvotaanko energian kysyntäpuolta millään tavoin, kuten EU:n energiatehokkuuslainsäädännön avulla tehdään, tai onko ympäristönäkökohdat, kuten kasvihuonekaasupäästöjen ja saastuttajien valvonta, otettu riittävässä määrin huomioon. Tasapuolisuus on mahdotonta, elleivät nämä vaatimukset täyty.
Energia-alaan liittyy myös korruptiokysymys. Mainitsen yhden esimerkin: Yhdistyneen kuningaskunnan vakavia petoksia tutkiva virasto (Serious Fraud Office) tutki vuonna 2005 brittiläisen yhtiön yhteyttä Serbian valtion energiayhtiöön, sillä oli esitetty, että korruptiorahaa käytettiin sotarikollisten suojeluun.
Kaikkien näiden huolenaiheiden vuoksi on ymmärrettävää, että Euroopan parlamentti toivoisi päätöksenteon yhteydessä ennakkotiedotusta ja etukäteen tapahtuvaa kuulemista. Olen pahoillani siitä, ettei parlamentti osallistu vielä yhteispäätösmenettelyyn tällä alalla, ja toivoisin, että meillä olisi tämän mahdollistava perustuslaki. On tyrmistyttävää, että kuulemismekanismi saattaa menettää merkitystään. 
Olemme tyytyväisiä komission jäsen Piebalgsin vakuutteluihin siitä, että hän huolehtii ennakkotiedotuksesta parlamentille, mutta tarvitsemme vastaavanlaisia raudanlujia vakuutteluja myös neuvostolta. Tiedottaminen ei kuitenkaan ole sama asia kuin kuuleminen. Energiayhteisön perustamissopimukseen liittyvien kysymysten vakavuuden vuoksi olisikin erittäin valitettavaa, jos parlamentti syrjäytettäisiin. Tämän perustamissopimuksen demokraattinen valvonta ei olisi käytännöllisesti katsoen mahdollista, sillä on selvää – eikä vähiten sen perusteella, mitä neuvosto on tänään sanonut – etteivät todellisia päätöksiä tee itse ministerit vaan korkean tason pysyvä ryhmä, jota ei ole valittu vaaleilla. 
Rebecca Harms,
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, ryhmäni kannattaa tätä perustamissopimusta. Haluamme kuitenkin korostaa joitakin keskustelussa jo sivuttuja seikkoja ja ilmaista näin hyväksyntämme tietyin varauksin.
Näkemyksemme mukaan kaikkien perustamissopimuksen allekirjoittajavaltioiden olisi tosiasiassa sitouduttava täydellisesti Euroopan unionin perusoikeuksiin eli Euroopan unionin perusoikeuskirjaan. On mielestämme ehdottoman välttämätöntä – myös tavoittelemiemme energiamarkkinoiden vääristymisen ehkäisemiseksi – että yhteisymmärryspöytäkirjan työllisyyttä, sosiaalisia normeja, terveyttä ja ympäristöä koskeville määräyksille annetaan velvoittava oikeusperusta. Komission ja neuvoston on suhtauduttava vakavasti kehotukseen tehdä määräyksistä velvoittavia.
Pidämme hyvin tärkeänä, ettei tällä perustamissopimuksella mahdollisteta tai edistetä energiastrategioita, jotka olisivat olleet asianmukaisia 20 vuotta sitten, jos silloinkaan. Energiatehokkuuden on mielestämme oltava hyvin merkittävä osa uutta perustamissopimusta, eikä kysyntä saa olla suunnittelemiemme markkinoiden ainoa painopiste. Kun keskustellaan Euroopan unionin energiatoimitusten itsenäisyyden lisäämisestä, on tärkeää painottaa uusiutuvien energianlähteiden keskeisyyttä kaikilla perustamissopimuksen kattamilla alueilla.
Pelkäämme suuresti, että alan liian nopeasti ja ilman tarpeellista harkintaa toteutettava yksityistäminen on haitallista. Meillä on kokemusta valtiollisten monopolien liian nopeasta yksityistämisestä. Näkemyksemme mukaan komission on pidettävä mielessään, että yksityistämisessä ja sen taustalla olevissa strategioissa on otettava huomioon kansan etu. 
Vladimír Remek,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän kaikkia asiakirjojen laatimiseen osallistuneita heidän työstään, ja erityisesti kiitän esittelijää. Olen samaa mieltä esittelijän aluksi esittämästä analyysista ja puheenvuorosta sekä hänen esittämistään kysymyksistä. Itse perustamissopimuksen pohjana olemme käyttäneet energiakysymysten ratkaisemista ja onnistuneet mielestäni laatimaan hyväksyttävät periaatteet niiden tietyllä alueella sijaitsevien valtioiden, jotka eivät vielä ole EU:n jäsenvaltioita, yhteensaattamiseksi ja niiden valmistelemiseksi EU:n jäsenyyttä varten. Koska en puhu kritiikittömästi markkinoiden kaikkivoivan vapauttamisen puolesta, olen tyytyväinen siihen, että komissio on ilmaissut aikeensa käsitellä asiaankuuluvia sosiaalisia näkökohtia erillisessä pöytäkirjassa. Pidän tätä hyvänä merkkinä, enkä ainoastaan kyseisen alueen kansalaisia ajatellen. Energiamarkkinoiden yhdentäminen näkyy epäilemättä energian parempana toimitusvarmuutena niin Kaakkois-Euroopassa kuin koko Euroopan unionissakin. En suhtaudu kuitenkaan yhtä toiveikkaasti siihen, että markkinoiden yhdentäminen alentaisi energian hintoja; ainakaan näin ei ole käynyt Tšekin tasavallassa. Lopuksi haluan todeta, että mielestäni on tullut aika käsitellä kysymystä riippumattoman eurooppalaisen siirtoverkkojen valvontakeskuksen perustamisesta toiminnallisten ongelmien ja erityisesti EU:n jäsenvaltioiden ja niiden välittömien naapurivaltioiden sähköntoimituksessa ilmenevien ongelmien ratkaisemiseksi. 
Nils Lundgren,
   Arvoisa puhemies, hahmottelen muutaman lyhyen näkökohdan. Sisämarkkinat ovat tärkein EU:n meille tarjoama vaurauden lähde. Sisämarkkinoiden kannalta on myös epäilemättä tärkeää, että yhdistämme kaasu- ja sähköverkot, myös Kaakkois-Euroopassa. Kuten olemme useissa puheenvuoroissa kuulleet, tämä vähentäisi riskiä siitä, että yhden tuotantoyksikön häiriöt vaikuttaisivat laajoihin alueisiin. Tilanne olisi vakaa. On todella erinomaista, että voimme odottaa myös kansainvälisten sääntelyviranomaisten työn alkamista. Ehkäpä alueen asukkaat oppivat myös tulemaan toimeen toistensa kanssa ja minimoimaan näin sellaisten väkivaltaisten konfliktien riskin, joita menneisyydessä on ilmennyt.
Kaikki on hyvin, kunnes myrkkynuoli lentää. Yhtäkkiä meille esitetään selonteko siitä, että yhteismarkkinoita seuraa luonnollisesti yhteinen ulkopolitiikka. Näin ei suinkaan ole, mutta tätä päätelmää on mahdollista hyödyntää harhaanjohtavasti. Kyseessä on juuri tällainen Jean Monnet'n perinteeseen pohjautuva hyväksikäyttö. Sen sijaan, että yhteisen ulkopolitiikan eduista ja haitoista keskusteltaisiin avoimesti, tällainen politiikka hivutetaan keskusteluun aivan eri yhteydessä. Tämä on hyvin yleinen menettelytapa.
Todellisuudessa tiedämme, etteivät Euroopan kansat halua lisätä ylikansallisuutta. Tämä käy selväksi heti, kun kansan tahdon annetaan näkyä kansanäänestysten kautta sen sijaan, että se suodatetaan poliittisten voimien läpi. Korostan, että yhteistä ulkopolitiikkaa koskeva teksti on poistettava. Kaakkois-Euroopan energiaongelmien ratkaisua ei saada käyttää keinona tällaisen politiikan ajamiseen. 
András Gyürk (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, energiayhteisön perustamissopimus on menestystarina. Tämä on syytä mainita, sillä tämänkaltaiset menestystarinat ovat harvinaisia: nykypäivänä politiikan ja energian yhdistelmällä ennemminkin luodaan kuin ratkaistaan konflikteja. Voisimme havainnollistaa tätä useilla esimerkeillä Euroopan unionin kaasuntoimituksia vaarantavista Venäjän toimista Bolivian sosialisointeihin, joita tämän parlamentin vasemmistojäsenet hiljattain niin innokkaasti ylistivät.
Energiayhteisön perustamissopimus on virkistävä vaihtoehto ja todellinen eurooppalainen menestystarina, josta Euroopan unioni voi olla ylpeä. Kolme vuotta jatkuneiden yhtämittaisten ja sinnikkäiden ponnistelujen tuloksena tavoitteestamme voi vihdoinkin tulla totta: voimme tehdä yhteistyötä energiantoimitusten nykyaikaistamisessa ja jälleenrakentamisessa sodan runtelemalla Balkanin alueella, joka on Euroopan turvallisuuden kannalta ratkaisevan tärkeä.
Kannatan luonnollisesti tätä tavoitetta, ja samoin kannatan ja vaadin, että parlamentin perustamissopimuksessa taattu valvova rooli turvataan. Eräs syy näkemykseeni on se, että olen vakuuttunut siitä, että Balkanin energiasektorin vakauttaminen auttaa monipuolistamaan EU:n energiantoimituksia. Uskon, että perustamissopimus antaa uuden sysäyksen Nabucco-kaasuputkihankkeelle, joka on suunniteltu tätä tarkoitusta silmällä pitäen. Hanke saattaa olla avainasemassa, kun Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioiden, mukaan lukien Unkarin, yksipuolista riippuvuutta Venäjän kaasuntuonnista pyritään lievittämään.
Uskon, että kaikki tämä voidaan saavuttaa ja että energiayhteisön perustaminen on konkreettinen kannanotto vihreässä kirjassakin kannatetun yhteisen eurooppalaisen energiapolitiikan puolesta. Mikäli tämä saavutetaan, Euroopan unioni voi synnyttää uusia menestystarinoita energian alalla ja näyttää jatkossakin hyvää poliittisen yhteisön esimerkkiä niille naapurivaltioille ja alueille, jotka haluavat kuroa kuilun umpeen. 
Britta Thomsen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kun laajennamme yhteismarkkinat naapurivaltioihin, meidän on pelkän Euroopan unionin taloudellisen ulottuvuuden tukemisen sijaan otettava mukaan myös sosiaalinen ulottuvuus, kuten teimme unionin sisäisten yhteismarkkinoiden kohdalla.
Näiden kahden ulottuvuuden tasapaino puuttuu energiayhteisön perustamissopimuksesta. Eikö perustamissopimuksesta puutukin esimerkiksi työmarkkinaosapuolten yhteistyö? Muissa yhteyksissä parlamentti, neuvosto ja komissio tähdentävät sosiaalisen vuoropuhelun tärkeyttä. Työmarkkinaosapuolten varhaisella yhteistyöllä asianmukaisissa alakohtaisissa neuvottelukomiteoissa, esimerkiksi sähkö- ja kaivosaloilla, on ollut myönteinen vaikutus uusien jäsenvaltioiden työmarkkinaosapuolten kannalta. Tiedämme, että sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden vapauttaminen johtaa useisiin rakenteellisiin muutoksiin ja asettaa haasteita yrityksille ja työvoimalle sekä kohtuullisen hintatason ja toimitusvarmuuden suhteen myös kansalaisille.
Vaadimme asianosaisilta valtioilta sitoutumista Euroopan unionin perusoikeuskirjan kunnioittamiseen ja täytäntöönpanoon. Toivon lisäksi, että komissio ja neuvosto työskentelevät hyvän pöytäkirjan aikaansaamiseksi ja sisällyttävät siihen oikeudellisesti sitovan säännöstön, jolla turvataan alan demokraattinen valvonta. Lisäksi komission ja neuvoston on luvattava valvoa sääntelyviranomaisten työtä sekä asianomaisten osapuolten varoja ja kuulemista. 
Derek Roland Clark (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, energian ostaminen toisesta valtiosta on yksi kysymys. Käsittelemäämme tapaukseen liittyvät poliittiset seuraukset ovat aivan oma lukunsa, ja nyt on kyse kirjallisesta tekstistä. EU soveltaa voimassa olevaa yhteisön säännöstöä eräänä niistä perusperiaatteista, joihin kaikki jäsenvaltiot ovat juhlallisesti sitoutuneet. Miten tämä periaate voidaan laajentaa koskemaan maita, jotka eivät ole vielä edes jäsenehdokkaina?
EU ehdottaa menemistä voimassa olevaa yhteisön säännöstöä pidemmälle ja puolueettoman menettelyn kumoamista erityisolosuhteissa. Mitä nämä olosuhteet ovat? Kuinka lyhyt muisti teillä on? Olemme kuulleet saman tekosyyn ennenkin. Se johti maailmansotaan, josta kärsimme edelleen, ja pahuuteen, jota emme edelleenkään voi käsittää.
Kuten saatatte tietää, en haluaisi kotimaani olevan EU:n jäsen, mutta näin kuitenkin on ja olen demokraatti. Tätä asianmukaisesti valituista edustajista koostuvaa parlamenttia olisi kuultava, ja sillä olisi oltava viimeinen sana. Poistamalla säännös, jonka mukaan neuvoston on kuultava parlamenttia ennen komission kannan hyväksymistä, tämä parlamentti suljettaisiin kaiken mielekkään keskustelun ulkopuolelle.
Tässä on kyse pelkästään laajentumisesta takaoven kautta. Suosituksen sivulla 6 tehdään rinnastus Euroopan hiili- ja teräsyhteisöön ja siihen, miten se perusti silloisen Euroopan talousyhteisön. Jos näin on, miksi kiertää asia? Miksi tämän pitäisi olla salaisuus? Parlamentin syrjäyttäminen, vaaleilla valitsemattoman elimen määrittämät erityiset olosuhteet ja salaiset motiivit enteilevät kaikki totalitarismia. Pyydän teitä säästämään pilkkanne, sillä juuri sellainen asenne on kautta aikojen mahdollistanut kansankiihottajien ja diktaattorien toiminnan. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aloitan kiittämällä tästä perustamissopimuksesta. Uskon, että EU on kehittymässä oikeaan suuntaan – se on kehittymässä kohti yhteistyötä ja lähestymässä maailmanlaajuisia energiamarkkinoita avoimin silmin.
Kysymykseni kuuluu: mitkä maat jatkavat neuvotteluja? Mitä painopisteitä asetamme? Pääkysymykseni on: onko Kioton pöytäkirjan vaikutuksia analysoitu näiden perustamissopimusten suhteen? Mitkä ovat vaikutukset energiantuotantoon? Millainen energialähteiden yhdistelmä syntyy ja millaiseksi alan investointikäyttäytyminen muotoutuu? Olen nimittäin sitä mieltä, että nämä perustamissopimukset antavat meille tilaisuuden hahmotella määrättyjä rakenteita, joiden avulla voimme saavuttaa Lissabonin ohjelman tavoitteet. 
Hans Winkler,
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämän keskustelun kuluessa on jo tuotu esille, että energiayhteisön perustamissopimus on historiallisesti merkittävä ja etteivät sen edut ole pelkästään yksipuolisia.
Kyse ei ole siitä, että tarjoilisimme näille valtioille jotakin valmiina, kuin lautasella, sillä hyötyä koituu myös EU:lle. Kuten jäsen Buzek ja muut ovat sanoneet, on tärkeää ottaa huomioon, että tämä kysymys on Euroopan laajuinen eikä koske yksinomaan Kaakkois-Euroopan valtioita tai Euroopan unionia: yhdentyneet energiamarkkinat eivät suinkaan voisi toimia näin. Tällä perustamissopimuksella paitsi edistetään energian toimitusvarmuutta ja energiatoimituksia myös lisätään Euroopan yleistä vakautta. Kuten tiedätte, erityisesti puheenjohtajavaltio Itävalta on viime kuukausina pyrkinyt tehostamaan yhteistyötä Kaakkois-Euroopan ja Länsi-Balkanin valtioiden kanssa edistääkseen Euroopan vakautta ja rauhaa.
Saattaa olla hyvin mielenkiintoista muistella, että energiayhteisön perustamissopimuksen mallina pidettiin tietoisesti Euroopan hiili- ja teräsyhteisöä, joka oli, kuten tiedätte, Euroopan unionin alku. Jäsenet, kuten jäsen Paasilinna, ovat myös maininneet, että energiayhteisön perustamissopimus mahdollistaa Kaakkois-Euroopan vahvasti paikallisten ja erityisten energiaa ja ympäristöasioita koskevien huolenaiheiden käsittelemisen. Useat puhujat ovat ilmaisseet ympäristöön liittyviä huolia kuten kylmien talvien aiheuttaman kuolleisuuden kasvun, vanhojen voimalaitosten päästöjen aiheuttaman ympäristön tilan heikkenemisen, metsien hävittämistä edistävän kotitalouksien puulämmityksen sekä kosteikkojen ja vesistöjen kestävän kehityksen vastaisen käytön vesivoiman tuottamiseen.
Kuten keskustelun aikana on myös mainittu, on Euroopan unionin etujen mukaista ajatella Kaakkois-Euroopan aluetta pidemmälle, mistä esimerkkinä mainittiin Kaspianmeri. Haluan tässä yhteydessä mainita, että puheenjohtajavaltio lähetti troikkavaltuuskunnan Kazakstaniin tapaamaan kaikkien Keski-Aasian valtioiden edustajia. Puheenjohtajavaltio lähetti valtuuskunnan myös Etelä-Kaukasukselle. Energiakysymys on luonnollisesti erityisen merkittävä molemmilla alueilla sekä tuotannon että kauttakulun kannalta. Joitakin huomioita on esitetty myös esimerkiksi Nabuccosta, joka sekin on merkittävä hanke Euroopan energiantoimituksen turvaamisen kannalta.
On esitetty myös epäilyksiä, mikä on ymmärrettävää. Kysymys perustamissopimuksesta on kuitenkin mielestäni nähtävä EU:n Kaakkois-Euroopan aluetta koskevien yleistavoitteiden valossa. Muistutan parlamenttia siitä, että kaikki perustamissopimuksen osapuolina olevat valtiot osallistuvat vakautus- ja assosiaatioprosessiin, johon tietenkin sisältyy myös ihmisoikeuksien, perusoikeuksien ja muiden EU:n säännösten kunnioittaminen. Kaakkois-Euroopan kanssa luodun sopimusverkoston tarkoituksena onkin tutustuttaa nämä valtiot myös EU:n perusarvoihin, mihin luonnollisesti sisältyvät myös perusoikeuskirjassa vahvistetut arvot.
Uskonkin, että energiayhteisö on ainutlaatuinen saavutus, onnistunut hanke, jonka haluamme myös jatkuvan onnistuneena. Olenkin aistinut tämän suurimmasta osasta puheenvuorojanne. Ei ole epäilystäkään siitä, että Euroopan pitäisi puhua energiapolitiikasta kolmansille valtioille yhdellä suulla ja että naapurivaltioiden liittämistä Euroopan unionin yhteismarkkinoihin on jatkettava. Kuten sanoin alkupuheenvuorossani, haluan tehdä täysin selväksi, että parlamentilla on tässä keskeinen ja merkittävä rooli ja ettei saa olla pienintäkään epäilystä siitä, että neuvosto yrittäisi rajoittaa parlamentin oikeuksia. Eihän toimielinten välinen järjestelmäkään sallisi tätä. Päinvastoin, osallistumme menettelyyn aktiivisesti ja asianmukaisesti parlamentin ohella ja yhteistuumin sen kanssa. Otammekin parlamentin mukaan kaikkiin energiayhteisöä koskeviin merkittäviin kysymyksiin. Kuten sanoin, EY:n perustamissopimuksen noudattamisen lisäksi parlamentti tulkitsee säännöksiä hyvin laajasti. Lisäksi parlamentille annetaan aina kaikki tieto kehityksestä. 
Andris Piebalgs,
   Arvoisa puhemies, pyrin käsittelemään joitakin niistä kysymyksistä, jotka nousivat esiin keskusteltaessa yhteisöön mahdollisesti tulevina vuosina liittyvistä maista.
Uskon todella, että Turkin liittyminen yhteisöön on lähellä. Maa on tehnyt työtä liittymisensä eteen yhteisön perustamisesta saakka. Se ei ole sitoutunut yhteisöön, mutta teemme jatkossakin työtä asian eteen. Olemme käynnistäneet neuvottelut, ja tämän perustamissopimuksen allekirjoittaminen olisi hyvin merkittävää ehdokasvaltiona olevalle Turkille, joka on myös merkittävä kauttakulkumaa. Myös Ukraina ja Moldova ovat ilmaisseet kiinnostuksensa liittymiseen.
Kysymys kohtuullisesta hintatasosta on erittäin merkittävä, sillä energian hintojen on oltava kohtuullisia kyseisten valtioiden kansalaisille. Tätä asiaa on käsitelty IV luvun 33 artiklassa niin pitkälle kuin yhteisö voi sitä käsitellä. Yhteisöä luotaessa olemme kiinnittäneet huomiota sosiaalisiin kysymyksiin. Olen samaa mieltä siitä, että Euroopan unionin sosiaalinen lähestymistapa olisi ehdottomasti suunnattava tarkemmin maihin, jotka toivovat tulevaisuutensa liittyvän huomattavasti nykyistä läheisemmin Euroopan unioniin. Yhteisymmärryspöytäkirja on hyvä ensiaskel tähän suuntaan.
Olemme tarkastelleet perusteellisesti uusiutuvia energianlähteitä ja energiatehokkuutta, joita käsitellään VI luvussa. Vaikka III luvun 13 artiklassa ei sanotakaan kovin paljon, artikla kattaa Kioton sopimuksen, ja perustamissopimuksen säännökset uusiutuvista energianlähteistä ja energiatehokkuudesta auttavat Kioton tavoitteiden saavuttamisessa.
Yksityistämisen alalla yhteisö ei ehdota minkäänlaisia toimia, vaan kyseisten valtioiden hallitukset tekevät kaikki yksityistämiseen liittyvät päätökset.
Energian hinnoista on sanottava, että kyseiset valtiot maksavat mielestäni jo erittäin korkeita hintoja. Energiayhteisö voisi laskea hintoja uusien investointien avulla. Se auttaisi myös maksujen keruussa; maksamattomat summat ovat suuria. Kyse on myös monipuolistamisesta. Kyseisten alueiden maksut kaasuntoimittajalle ovat korkeimpien joukossa, eikä asianomainen toimittaja kanna juurikaan huolta hintojen kohtuullisuudesta. Energiayhteisö voisikin tuoda huomattavaa vakautta – ainakin hintoihin – ja jopa alentaa kuluttajahintoja. Voimassa oleva yhteisön säännöstö tuo lisäksi mukanaan julkisen palvelun velvoitteita, mikä tarkoittaa yhteiskunnan haavoittuvimpien ihmisten huomioon ottamista.
Maailmanpankin, alueella aktiivisesti toimivan Euroopan investointipankin ja muiden rahoittajien investoinnit toteutuvat heti, kun perustamissopimus on hyväksytty ja ratifioitu.
Ulkopolitiikasta on mielestäni esiintynyt joitakin väärinkäsityksiä. Tässä perustamissopimuksessa ei käsitellä asiaa lainkaan. Perustamissopimuksessa todetaan, että joissakin tapauksissa, joissa energiaa ostetaan kolmansista maista, energiayhteisö voi asettaa tiettyjä rajoituksia, mikäli kolmannet maat laiminlyövät ympäristöä tai sosiaalisia kysymyksiä. Tämä takaa mahdollisuuden. Perustamissopimuksella ei millään tavoin rajoiteta sopimukseen osallistuvien valtioiden valtaa tehdä itsenäisiä ulkopoliittisia päätöksiä. On erittäin asianmukaista tarkastella näitä kysymyksiä, sillä mikäli haluamme tukea kestävää kehitystä, emme voi ostaa energiaa kolmannesta maasta, joka laiminlyö ympäristövaatimuksia sillä mahdollisella seurauksella, että energian hinta on alhaisempi. Luulenkin, että asiassa on tapahtunut väärinkäsitys.
Olen vahvasti sitä mieltä, että tämä perustamissopimus on alueen ja Euroopan yhteisön etujen mukainen, ja toivon todella, että yhteisöön osallistuville valtioille on siitä suurta hyötyä. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut yhden työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana James Ellesin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A6-0154/2006) vuoden 2007 talousarviosta: komission kertomus vuosittaisesta toimintastrategiasta (2006/2020(BUD)).
Ensimmäisenä puhujaluettelossa on komission puolesta puhuva Grybauskaitė, mutta hän ymmärtääkseni toivoo, että esittelijä aloittaa keskustelun. Oletteko valmis aloittamaan, esittelijä Elles? 
James Elles (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, yleensä naisille annetaan etusija, mutta olen iloinen voidessani aloittaa keskustelun, sillä muussa tapauksessa emme pääse asiassa eteenpäin.
Tänään uudesta rahoituskehyksestä tehdyn päätöksen jälkeen meidän on nyt suunnattava katseemme eteenpäin ja laadittava laaja täytäntöönpanostrategia seuraaville vuosille, vaikka myönnetyt määrärahat eivät olisikaan aivan tasapainoiset tai riittävät. Heti aluksi on pantava merkille, että varainhoitovuosi 2007 kuuluu vuotuisessa toimintastrategiassa 2007 niihin nykyisen komission toiminnan aikaisiin vuosiin, joina pannaan täytäntöön vakiintuneita hyvinvoinnin, solidaarisuuden ja turvallisuuden ensisijaisia tavoitteita ja edistetään Euroopan unionin asemaa maailmanlaajuisena kumppanina. Suhtaudumme asiaan eri tavalla. Tilanne ei mielestämme jatku entisenlaisena. Katsomme sitä vastoin, että vuoden 2007 talousarvio tarjoaa hyvän mahdollisuuden muuttaa strategisesti Euroopan unionin tapaa toteuttaa poliittista ohjelmaansa.
Arvoisa komission jäsen, asiakirjasta välittyy voimakas omahyväisyys ja kiireettömyys vastata Euroopan unionin kohtaamiin maailmanlaajuisiin taloudellisiin ja poliittisiin haasteisiin. Asiakirjassa ei kiinnitetä huomiota edes Kiinan ja Intian nopeaan nousuun maailmantaloudessa. Se kuitenkin vaikuttaa epäilemättä merkittävästi sekä sisä- että ulkopolitiikkaan tulevana vuonna. Jos alue- ja paikallistasolla laadittavissa strategioissa, kuten Thamesin hallintoalueen strategiassa, tämä tekijä otetaan kiireellisenä huomioon, miksi komissio päättää jättää sen huomiotta?
Yhteenvetona voidaan todeta, että asiakirja on lähinnä tavanomainen byrokraattinen teksti eikä ilmennä todellista poliittista johtajuutta tai ohjausta. Kertomukseen sisältyy kolme toisiinsa liittyvää näkökohtaa.
Ensimmäinen koskee uuden rahoituskehyksen supistettujen määrärahojen yhteisvaikutusta. Uusien haasteiden ilmeneminen pakottaa meidät asettamaan seuraavassa talousarviossa selkeät ensisijaiset tavoitteet. Näissä tavoitteissa on otettava huomioon edessä olevat uudet haasteet. Tämä prosessi liittyy pikemminkin rahoituskehysten voimassaoloaikaan kuin vain vuoden 2007 talousarvioon. Asetettaessa ulkosuhteita koskevia politiikan ensisijaisia tavoitteita vuoden 2007 talousarvion on oltava perustana entistä enemmän ulospäin suuntautuvalle Euroopan unionille. Kansalaistemme turvallisuus ja vauraus riippuvat siitä, miten tehokkaasti Euroopan unioni pystyy vastaamaan maailmanlaajuisiin haasteisiin maailmassa, joka on hyvin erilainen kuin vain vuosikymmen sitten. Meidän olisi itse asiassa pyrittävä pikemminkin johtamaan maailmanlaajuistumisprosessia kuin käyttämään sitä hyväksi. Tässä tilanteessa on hyvin tärkeää, että Euroopan unioni laatii johdonmukaisen ja kattavan strategian, jossa määritellään aikaisempaa paremmin ulkomaailmaa koskevat 2000-luvun ensisijaiset tavoitteet, ja tämä työ on aloitettava jo vuoden 2007 talousarvion yhteydessä.
Ensimmäiseen ensisijaiseen tavoitteeseen liittyy Euroopan unionin kansalaisten turvallisuuden varmistaminen vapauksien ja oikeuden alalla sekä energiavarmuus, josta olemme juuri keskustelleet.
Myös kolmas, sisäpolitiikkaa koskeva ensisijainen tavoite on yhtä tärkeä. Sen yhteydessä meidän on keskityttävä aloille, jotka ovat keskeisiä Euroopan unionin kilpailukyvyn ja tulevan vaurauden kannalta. Tällaisiin aloihin kuuluvat tutkimus- ja innovaatiotoiminta, pk-yritysten innovointi, taitojen uudistamista koskeva elinikäinen oppiminen ja keskeiset infrastruktuurihankkeet.
Euroopan unionin määrärahojen niukkuuden vuoksi meidän on tutkittava tarkemmin EU:n menojen laatua. Uusi rahoituskehys tarjoaa hyvän tilaisuuden aloittaa jatkuva ohjelma EU:n toimien tehokkuuden arvioimiseksi. Kustannus-hyötyanalyysien avulla voimme arvioida, saavutetaanko erityistoimilla niiden tavoitteet, minkälaisia tuloksia toimilla saavutetaan suhteessa niihin käytettyihin määrärahoihin ja millaista eurooppalaista lisäarvoa toimet tuottavat.
Olemme vakuuttuneita, että laatuun keskittyminen on välttämätöntä talousarviovarojen niukkuuden kompensoimiseksi. Tämän perusteella ohjelmat on lakkautettava, ellei niihin panostetuille rahoille saada enää vastinetta, ja on perustettava muuttuvan maailmanlaajuisen ympäristön kannalta merkityksellisiä ohjelmia. Lisäksi olisi vältettävä julkisten varojen käyttöä esimerkiksi tiedotustoiminnassa, mikäli EU:n rahoittamat toimet voitaisiin korvata kannattavilla jo käynnissä olevilla yksityisillä hankkeilla.
Katsomme, että parlamentin on ryhdyttävä valmistelemaan seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen vuodeksi 2008 suunniteltua väliarviointia. Tällä tavoin voimme viedä eteenpäin EU:n tulojen ja menojen kattavaa uudelleenarviointia ja parantaa järjestelmän toimintaa, jotta politiikan ensisijaisten tavoitteidemme mukauttamista voidaan vauhdittaa.
Yhteenvetona voidaan todeta, että vuoden 2007 talousarviomenettely tarjoaa ensimmäisenä uuden rahoituskehyksen talousarviomenettelynä todellisen mahdollisuuden toteuttaa laajoja toimia, joiden avulla voidaan mukautua nopeasti muuttuvan maailman uusiin poliittisiin haasteisiin. Arvoisa komission jäsen, tämä noudattaa komission korostamaa tulossuuntautunutta politiikkaa, mutta laajempaa kokonaisnäkemystä tarvitaan yhä. Olkaamme avoimet uusille ajatuksille ja keskittykäämme tiiviisti politiikan ensisijaisiin tavoitteisiin samalla, kun parannamme EU:n vastuullisuutta.
Kiitän lopuksi lämpimästi kaikkia parlamentin valiokuntia, jotka ovat jo alusta lähtien osallistuneet tämän talousarvion alakohtaisten ensisijaisten tavoitteiden asettamiseen. Uskon, että meillä on hyvät mahdollisuudet muotoilla tulevaa politiikkaa yhdessä ja vastata tehokkaasti Euroopan unionin kansalaisten vaatimuksiin. 
Puhemies.
   Arvoisa komission jäsen, työjärjestyksen 142 artiklan 5 kohdan nojalla esittelijä Ellesillä todellakin oli oikeus puhua ensin, joten voin kiitellä teitä parlamentin työjärjestyksen erinomaisesta tuntemuksesta. 
Dalia Grybauskaitė,
   . Arvoisa puhemies, kyse ei ole pelkästään työjärjestyksen tuntemisesta vaan myös kunnioituksesta. Haluan kiittää esittelijä Ellesiä hyvästä alusta tähän prosessiin, jota olemme aloittamassa uuden rahoituskehyksen ensimmäisenä vuonna nyt, kun rahoituskehys voitiin tänään allekirjoittaa parlamentin suotuisan äänestyksen jälkeen. Aloitamme tänään prosessin, jossa sitoudumme toden teolla valmistelemaan rahoituskehyksen ensimmäistä vuotta, joka on symbolisesti hyvin tärkeä.
Vuotuista toimintastrategiaa koskevassa kertomuksessa on asetettu politiikan ensisijaiset tavoitteet, ja mielestämme komission viisivuotisten strategisten tavoitteiden keskeiset päämäärät ja painopisteet on otettu huomioon vuoden 2007 talousarvioesityksessä. Mitä tulee vaurauteen, kasvuun ja työllisyyteen, alustavassa talousarvioesityksestä noin 43 prosenttia on osoitettu Lissabonin strategiaan otsakkeista 1 a ja 1 b.
Komissio on lisäksi sitoutunut tiivistämään EKP:n kanssa uusien rahoitusvälineiden alalla tehtävää yhteistyötä, jotta voidaan lisätä EU:n talousarvion vipuvaikutusta Lissabonin ohjelmaan liittyviin painopisteisiin, myös Euroopan laajuisiin verkkoihin ja pk-yrityksille osoitettavaan tukeen.
Vuotuista toimintastrategiaa koskevassa kertomuksessa mainitaan yhteisvastuullisuus, turvallisuus ja vapaus tärkeinä ensisijaisina tavoitteina. Olemme jo osoittaneet 291 miljoonaa euroa yhteisvastuullisuuteen ja maahanmuuton hallintaan, ja tämä käsittää myös ulkorajarahaston ja kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevan rahaston.
Komissio ehdottaa, että ympäristöpolitiikan määrärahoja lisätään 17 prosenttia ja että päästökauppajärjestelmä ulotetaan koskemaan myös uusia jäsenvaltioita.
Olemme samaa mieltä siitä, että Euroopan unionin on maailmanlaajuisena kumppanina tuettava ulkosuhteita taloudellisesti. Vuoden 2007 tärkein toimi on uusien ohjelmien, kuten liittymistä edeltävän ohjelman ja Euroopan naapuruus- ja kumppanuusohjelman, aloittaminen. Meidän on myös edelleen vahvistettava suhteita kehittyneen maailman kumppaneihimme.
EU:n hallinnosta sekä vuoden 2007 henkilöresursseista ja määrärahoista haluan huomauttaa, että olemme jo pyytäneet 610 uutta virkaa viime laajentumisen perusteella ja 230 uutta virkaa Romanian ja Bulgarian liittymisen valmistelemiseksi. Komissio ehdottaa noin 600 virkamiehen uudelleensijoittamista pääosastojen kesken, jotta voidaan keskittyä muihinkin ensisijaisiin tavoitteisiin kuin laajentumiseen liittyviin tarpeisiin.
Mitä tulee vastineen saamiseen rahalle, kannatan täysin nykyistä laajempaa ja makrotaloudellisempaa lähestymistapaa Euroopan unionin varojen käytön arviointiin. Olen iloinen, että uusi, moitteetonta varainhoitoa koskeva II A:n III osasto pannaan tehokkaasti ja kokonaisuudessaan täytäntöön.
Olen ehdottanut ennakkovaroitusjärjestelmän käyttöönottoa, jotta talousarvion täytäntöönpanoa voitaisiin ennustaa ja valvoa nykyistä tarkemmin.
Kuuntelemme hyvin tarkkaavaisina kaikkia tänään ja tulevaisuudessa esittämiänne mielipiteitä ja otamme ne huomioon. Olemme aina avoimin mielin valmiita tekemään yhteistyötä parlamentin ja neuvoston kanssa ja toivomme pääsevämme erinomaiseen tulokseen: hyvään talousarvioon tämän vuoden loppuun mennessä. 
Jürgen Schröder (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan esittää joitakin huomioita kehitysyhteistyön näkökulmasta. Komissio pyrkii nähdäkseni yhdistämään eri budjettikohtia. Jos se onnistuu siinä, parlamentti ei enää pysty päättämään, kuinka paljon määrärahoja osoitetaan joillekin Hi-viruksen/aidsin kaltaisille tärkeille aloille. Parlamentin ei pidä sallia sitä, että sen valtuuksia rajoitetaan tällä tavoin.
Vuotuista toimintastrategiaa koskevassa komission kertomuksessa ei mainita sanallakaan vuosituhannen kehitystavoitteita tai köyhyyden poistamisen kannalta keskeisiä aloja, kuten koulutusta ja köyhyydestä johtuvia sairauksia.
Ennen kaikkea on korostettava, ettei kautta 2007–2013 koskevan ulkosuhteiden lainsäädännön "yksinkertaistaminen" saa johtaa kehitysyhteistyövarojen käytön avoimuuden heikentymiseen ja että vuoden 2007 talousarviossa maantieteellisten alueiden ja aihekohtaisten alojen välillä tehdyn määrärahajaon on mahdollistettava vähintään yhtä suuri avoimuus kuin vuoden 2006 talousarviossa.
Haluan lisäksi mainita, että komission on tärkeää valvoa jäsenvaltioita ja niiden virallisen kehitysavun määrää niiden ongelmien vuoksi, joita joissakin jäsenvaltioissa esiintyy ja jotka liittyvät julkisen kehitysavun liioittelemiseen sisällyttämällä siihen varat, jotka eivät siihen oikeasti kuulu. Julkiseen kehitysapuun liittyy avun tehokkuus ja laatu. Komission on jatkettava avun tehokkuutta koskevan Pariisin asialistan täytäntöönpanoa ja osoitettava kansalaisille, että EU:n kehitysavulla on merkitystä.
Haluan lopuksi korostaa tarvetta asettaa köyhyyden torjunta EU:n asialistan kärkipäähän ja pyrkiä näin ollen siihen, että merkittävä osa avusta menee vähiten kehittyneille maille. 
David Martin (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kohtaamat maailmanlaajuiset haasteet ovat suurempia kuin koskaan aikaisemmin, mutta siitä huolimatta joudumme kohtaamaan ne niukkojen määrärahojen turvin. Kuten komissio perustellusti toteaa, tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että määrärahat kohdennetaan selkeästi ensisijaisiin tavoitteisiimme.
Kansainvälisen kaupan valiokunta tukee täysin komission toimia, joilla parannetaan yhteisön ulko- ja sisäpolitiikan johdonmukaisuutta. Katsomme, että kaikkien sisämarkkinoihin liittyvien aloitteiden ulkoista vaikutusta on arvioitava huolellisesti.
Kansainvälisen kaupan valiokunta tukee esittelijää tämän pyytäessä komissiota kohdentamaan määrärahat kohtaamiimme maailmanlaajuisiin haasteisiin, jotka liittyvät erityisesti Intian ja Kiinan talouksien nousuun. Valiokunta haluaa korostaa, että onnistuneen Dohan neuvottelukierroksen avulla voitaisiin vapauttaa huomattavasti varoja. Ensinnäkin jos kaikki maatalouden vientituet poistettaisiin vuoteen 2013 mennessä, talousarviovaroja säästyisi huomattavasti. Toiseksi onnistunut neuvottelukierros lisäisi koko Euroopan unionin talouskasvua ja helpottaisi siten EU:n talousarvion kasvattamista.
Keskeistä onnistuneen Dohan neuvottelukierroksen aikaansaamisessa on kehittyneiden maiden vakuuttaminen sitoutumaan Dohan prosessiin. EU onkin myöntänyt, että jotta nämä maat voivat saada jotain irti Dohasta, niiden toimien on oltava yhteydessä maailman kauppajärjestelmään. Komission puheenjohtaja Barroso lupasi viime heinäkuussa pidetyssä G8-huippukokouksessa miljardi euroa vuodessa kauppaan liittyvään apuun. Jos tätä lupausta ei pidetä, kehitysmaiden kyynisyys WTO-neuvotteluissa sen kuin lisääntyy.
Kansainvälisen kaupan valiokunta katsoo, ettei nykyisen avun pelkkä kosmeettinen uudelleen nimeäminen riitä. Varoja on saatava oikeasti lisää. Ehdotamme valiokunnan tästä mietinnöstä tekemien päätelmien pohjalta sekä esittelijälle että komissiolle, että viimeksi mainittu raportoisi meille vuosittain, miten se käyttää Barroson kauppaan liittyvään tukeen lupaamat miljardi euroa, jotta voimme nähdä, että apu menee perille avoimesti. 
Janusz Lewandowski,
   . Arvoisa puhemies, saimme tänään puolilta päivin päätökseen uuden rahoituskehyksen valmistelut ja palaamme tänä iltapäivänä vuotuisia talousarvioita koskevaan rutiinityöhön. Tältä parlamenttikaudelta saamamme kokemukset kuitenkin osoittavat, että vaikka menettelyjä voidaan toistaa, talousarviota ei kuitenkaan voida toistaa kokonaisuudessaan samanlaisena, minkä vuoksi talousarviorutiinia ei oikeastaan ole, vaan kaikilla tähän saakka laatimillamme talousarvioilla on ollut omat erityispiirteensä. Vuosi 2005 oli ensimmäinen laajentuneen Euroopan unionin toimintavuosi, ja vuoden 2006 talousarvio toimi siltana vanhan ja uuden rahoituskehyksen välillä, kun taas vuosi 2007 ja vuoden 2007 talousarvio merkitsevät uuden monivuotisen ohjelmakokonaisuuden aloittamista, mikä on vuoden 2007 talousarvion todellinen ominaispiirre.
Esittelijä Elles esitteli ensisijaiset tavoitteet ja sai niille budjettivaliokunnan enemmistön tuen. Hänen vakuuttelutaitonsa tuntien hän saa taakseen parlamentin enemmistön. Keskeistä vuoden 2007 talousarviostrategiasta käytävässä keskustelussa ei enää ole strategiaa koskevat komission suuntaviivat vaan komission esittämät, vuotta 2007 koskevat luvut, joihin uusi ohjelmakokonaisuus selvästi vaikuttaa, minkä voi helposti havaita 1 a luvusta, 3 a luvusta ja ulkopolitiikkaa koskevasta luvusta.
Katson lisäksi, että uuden monivuotisen ohjelmakokonaisuuden alun tehokkuuden perusteella voidaan perustavalla tavalla arvioida vuoden 2007 talousarvion onnistumista, samalla kun noudatetaan esittelijä Ellesin mainitsemia ensisijaisia tavoitteita. Jos ohjelmien aloitus sujuu hyvin, voimme palata vuotuisiin rutiineihin, jotka eivät sittenkään ole vain pelkkää rutiinia. 
Catherine Guy-Quint,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten puheenjohtaja Lewandowski totesi, saimme tänä aamuna lopullisen kehyksen Euroopan unionin seitsemän seuraavan vuoden talousarvioille. Olemme tästä aamusta lähtien tienneet, että parlamentin mahdollisten ehdotusten on oltava vaatimattomia ja jopa nöyriä. Vaikka tämä kehyskin on uusi, siihen liittyy myös toinen uusi piirre: se on 27 jäsenvaltion talousarvio.
Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän koordinaattorina puolustan voimakkaasti sitoumuksia, jotka ovat tehneet meistä eurooppalaisia. Ensisijaisten tavoitteidemme osalta nämä sitoumukset koskevat ensisijaisesti Lissabonin tavoitteita tukevaa sisäpolitiikkaa, mutta myöskään ympäristöä ja maaseudun kehitystä ei pidä unohtaa. Vain tällä tavoin voimme varmistaa tasapainoisen lähestymistavan alueelliseen suunnitteluun. Kestävän kasvun ja työpaikkojen synnyn edistäminen EU:ssa edellyttää paitsi sitä, että jäsenvaltiot panevat sekä voimassa olevan että ehdotetun lainsäädännön asianmukaisesti täytäntöön, myös sitä, että näille aloille esitetään aiempaa kunnianhimoisempia tavoitteita. Myös kansalaisia koskevia viestintätoimia on tarkistettava vuonna 2007.
Kehotan yhtä lailla soveltamaan tasapainoista lähestymistapaa EU:n ulkorajojen hallinnointiin, koska emme voi tyytyä yksipuoliseen, turvallisuuteen perustuvaan lähestymistapaan. Maahanmuuttoon liittyvien toimien vastapainona on oltava kolmansien maiden kansalaisten kotouttamistoimet ja rajojen hallinnoinnissa osoitettu yhteisvastuullisuus. Meidän ei pidä unohtaa, että turvallisuus merkitsee myös yksilön vapauksien suojelua. Meidän on tämän vuoksi kehitettävä pakolaispolitiikkaamme. Ulkopolitiikan alalla tunnuslauseenamme ei ole pelkästään kehitys, demokratisointi ja ihmisoikeudet vaan myös vuosituhannen kehitystavoitteisiin pyrkiminen, mikä on aivan ensisijaista. EU:n on luotava asianmukaiset keinot, joilla sen kansainvälistä näkyvyyttä voidaan lisätä.
Lopuksi rohkenen kertoa kannattavani sitä, että Euroopan investointipankki yhteisrahoittaisi ohjelmia, jotka ovat keskeisiä Lissabonin ja Göteborgin strategioiden soveltamiseksi käytännössä. Tällaiset järjestelyt olisivat rakentavia. Haluan kuitenkin huomauttaa, että on tarpeen taata laajamittainen julkinen rahoitus, joka riittää synnyttämään EIP:n odottaman vipuvaikutuksen. Lainatakuilla ja muilla vastaavilla toimilla ei kyetä korvaamaan uusia varoja, jotka ainoastaan EU voi taata.
Arvoisa komission jäsen, luin hyvin kiinnostuneena, että komissio uskoi Euroopan unionin talouskasvun nopeutuvan vuonna 2006. Se merkitsee nopeaa kasvua, sillä talouskasvuennuste on 2,6 prosenttia. Komission tiedonannoissa todetaan, että Euroopan unioni kykenee luomaan 3,6 miljoonaa työpaikkaa. Lukuun ottamatta sitä seikkaa, että nämä ennusteet eivät ole täysin luotettavia erityisesti, kun otetaan huomioon öljymarkkinoiden heilahtelut, katsotteko te, että tämä kasvu riittää takaamaan Euroopan unionille sen kehityksen edellyttämät varat?
Toivotan lopuksi esittelijä Ellesille paljon onnea. Hänen on vuorostaan pyrittävä tekemään tästä talousarviosta hieman kunnianhimoisempi. Luulen kuitenkin, että hänen on vaikeaa löytää tästä tiukasta ja niukasta talousarviokehyksestä tarvittavat määrärahat Euroopan unionin kansalaisten odotukset täyttävään kunnianhimoiseen politiikkaan. 
Kyösti Virrankoski,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää esittelijä Ellisiä hyvin rakennetusta mietinnöstä, joka koskee komission vuotuista toimintastrategiaa. Siinä on hyvin otettu esille niitä parlamentin prioriteetteja, joita puolustimme jo rahoituskehysneuvotteluissa. Ryhmäni haluaa korostaa erityisesti sujuvan liikenteen merkitystä sisämarkkinoiden toiminnassa, ja siksi se on esittänyt kaksi tarkistusta.
EU:n suurin haaste on työttömyyden vähentäminen. Siksi kasvua ja työllisyyttä edistävät ohjelmat ovat erittäin tärkeitä. Niitä ovat erityisesti tutkimuksen ja kehityksen seitsemäs puiteohjelma, ja kilpailukykyä ja innovaatiota vahvistava pk-yritysten ohjelma. Ne olisi kiireesti viimeisteltävä.
Rakenne- ja koheesiopolitiikka on EU:n tulevan ohjelmakauden suuria haasteita. Rahoituskehyksessä niihin on varattu huomattavia summia erityisesti uusille jäsenmaille. On tärkeää, että nämä varat saadaan käyttöön. Siksi ohjelmat tulee valmistella nopeasti ja tehokkaasti. Ne olisi saatava hyväksytyksi parhaassa tapauksessa jo tämän vuoden puolella, mutta viimeistään ensi vuonna. Muuten myönnettyjä varoja jää käyttämättä, kuten Agenda 2000 -ohjelmakauden ensimmäisinä vuosina. Se viivästytti hankkeiden toimeenpanoa ja samalla aiheutti huomattavan maksamattomien sitoumusten ruuhkan, joka on vieläkin purkamatta.
Parlamentin on ajoissa valmistauduttava monivuotisten rahoituskehysten sekä maatalousreformin välivaiheen tarkasteluun. Tässä yhteydessä on otettava selkeästi esille maatalouden suorien tukien pakollinen yhteisrahoitus. Se pienentäisi EU:n budjettimenoja, oikaisisi jäsenmaiden nettomaksuosuuksien eroja, lisäisi jäsenmaiden vastuuta varojen käytöstä sekä turvaisi paremmin viljelijöiden toimeentulon nykyisen rahoituskaton puitteissa. Ryhmämme tukee tätä. Näiden huomautusten kera olemme valmiit tukemaan mietintöä. 
Gérard Onesta,
   . Arvoisa puhemies, esittelijämme on tehnyt hyvin huolellista ja perinpohjaista työtä. En arvostele häntä todetessani, että tämäniltaisen keskustelumme arvo on kuitenkin melko tai pikemminkin erittäin vähäinen, erityisesti kun otetaan huomioon parlamentin tämänaamuisen äänestyksen tulos.
Koska parlamentti oli todennut, että rahoituskehyksen määrärahoja on lisättävä huomattavasti, ja koska parlamentin tavoitteena oli saada kolminumeroinen lisäys rahoituskehykseen, minä toivoin ainakin kaksinumeroista lisäystä. Äänestimme sen sijaan tänä aamuna pienestä, yksinumeroisesta lisäyksestä: 2 miljardia plus 2 miljardia. Kaikkien tulevien poliittisten aloitteiden toimintamarginaali supistuu näin ollen huomattavasti ja häviää lähes kokonaan. Esittelijämme toteaakin päätöslauselmaesityksen 1 kohdassa, että rahoitusnäkymät ovat taantumukselliset eikä niillä kyetä vastaamaan tehokkaasti kyseisiin haasteisiin. Esittelijä huomauttaa lisäksi päätöslauselmaesityksen 2 kohdassa, ettei vuosittaisesta toimintastrategiasta käy ilmi tarvetta paneutua kiireesti kyseisiin haasteisiin. Olen täysin samaa mieltä.
Ryhmäni pyrkii luonnollisesti tässä tilanteessa määrittelemään harvat ensisijaiset tavoitteet. Ensimmäinen tavoite koskee maksimaalisen vaikutuksen saavuttamista ja on esittelijän ajatusten mukainen. Kun rahaa ei ole paljon, se vähä, mitä on, on käytettävä hyvin. Tämän vuoksi on tehtävä vakavasti otettavia tutkimuksia kustannus-hyöty-suhteesta erityisesti Lissabonin ja Göteborgin strategioiden osalta. Usein unohdetaan, etteivät nämä strategiat koske pelkästään kilpailukykyä vaan myös sosiaalista ulottuvuutta ja työllisyyttä. Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä katsoo, että on tärkeää panostaa kestävään kehitykseen.
Toinen ensisijainen tavoite koskee uudelleenarviointilauseketta. Arvoisa komission jäsen Grybauskaitė, uskomme tai pikemminkin yritämme yhä uskoa uudelleenarviointilausekkeeseen, jonka puolesta äänestimme myös tänä aamuna. Tämän lausekkeen ansiosta voimme luultavasti vihdoinkin laatia uudet marginaalit erityisesti maatalouden alalla. Olen samalla pahoillani siitä, että kumppanimme Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisessa ryhmässä päättivät poistaa maataloustukea koskevan kohdan, jonka tuki olisi voinut olla kansallista. Jätimme tänä aamuna jonkin verran liikkumavaraa uudelleenarviointilausekkeen ansiosta. Tänä iltana voimme nähdä, että tämä liikkumavara jää hyvin pieneksi kollegamme laadukkaasta työstä huolimatta. Toivon, että jätämme liikkumavaran ennalleen. 
Esko Seppänen,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, ryhmämme on osoittanut tyytymättömyytensä vuosien 2007–2013 rahoituskehyksiin äänestämällä tänään täysistunnossa Bögen mietinnön hyväksymistä vastaan.
Keskeisin syy oli määrärahojen alhainen taso verrattuna niihin tarpeisiin, joita ryhmällämme on positiivisten Eurooppa-ohjelmien kehittämiseksi. Uusia rahoituskehyksiä pidetään taantumuksellisina myös Ellisin mietinnössä. Me haluamme enemmän koheesiota, enemmän tiedettä ja tutkimusta, enemmän huolta ympäristöstä, enemmän sosiaalisuutta.
Ryhmämme ei sen sijaan tunne tarvetta EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikan militarisoimiseen. Militarisoiminen oli yksi neuvoston painopistealueista uusissa rahoituskehyksissä ja neuvosto turvasi sen rahoituksen myös uudessa parlamentin kanssa sovitussa toimielinten välisessä sopimuksessa.
Vaikka EU:n perustuslakisopimus hylättiin, komissio ja neuvosto saattavat alkaa kehittää unionille yhteistä ulkoasianhallintoa. Se merkitsisi unionin toimivallan lisääntymistä jäsenmaiden kustannuksella. Täysivaltaisuus ulkopolitiikassa on yksi itsenäisen valtion tärkeimmistä tunnusmerkeistä.
Lissabonin tavoitteiden osalta ryhmämme on arvostellut niiden sosiaalista kapea-alaisuutta. Huolehditaan vain yritysten tarpeista, mutta ei niiden työntekijöiden tarpeista. Komission esitys erityisestä globalisaatiorahastosta on pettymys siltä osin, että yhteisön tuen ehtona ovat joukkoirtisanomiset, joissa työpaikan menettää vähintään tuhat työntekijää. Ryhmämme ei myöskään tue komission linjauksia, joita kutsutaan tiedotuspolitiikaksi. Unionin toimielimet tekevät tiedotusrahoilla propagandaa, sen sijaan että katsottaisiin peiliin ja selvitettäisiin, missä on vika kun kansalaiset arvostelevat unionia. Vika ei ole peilissä.
Monivuotisten ohjelmien laatimiseen ja toimenpanoon valmistautuminen on aloitettava ripeästi, muussa tapauksessa vuotta 2007 leimaa monien määrärahojen vajaakäyttö. 
Nils Lundgren,
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, budjettivaliokunnan mietinnössä tehdään hieno katsaus tähän aiheeseen, korostetaan useita kehitysmaiden kannalta tärkeitä asioita, tarkastellaan EU:n varojen taloudellisen käytön tärkeyttä ja tähdennetään tiukan priorisoinnin merkitystä. Vastustaako joku jotain näistä asioista? Ei, mutta ongelmana mietinnössä on se, ettei siinä oteta kantaa siihen, millä tasolla näitä tärkeitä kysymyksiä olisi käsiteltävä, olisiko sen tapahduttava EU:n tasolla vai kansallisella tasolla. Mietinnössä ei oteta kantaa siihen, miten sääntelyjärjestelmää olisi muutettava, jotta parantunutta taloustilannetta voitaisiin parantaa entisestään, eikä siihen, mistä menoista olisi päästävä eroon tai mitä menoja olisi supistettava, jotta muita asioita voitaisiin asettaa etusijalle.
Teen muutaman ehdotuksen. Huomattava osa kasvun edistämistä koskevista ehdotuksista, joilla pyritään vastaamaan maailmanlaajuistumisen asettamiin vaatimuksiin mukautumalla tai muutoin, koskee asioita, jotka soveltuvat parhaiten jäsenvaltioiden tehtäviksi, jolloin jäsenvaltiot voivat kilpailla hyvässä hengessä keskenään toimivien ratkaisujen löytämisessä. Tämä pätee lähes koko Lissabonin ohjelmaan, pienyrityspolitiikkaan ja tutkimustoimintaan. On vaikeaa löytää syitä sille, miksi näitä asioita olisi säänneltävä EU:ssa.
Tärkeisiin EU:n tasolla suoritettaviin tehtäviin kuuluu esimerkiksi hiilidioksidia koskevien päästöoikeuksien sääntely. EU on johtavassa asemassa tällä alalla koko maailmassa, ja olisi katastrofi, jos järjestelmä, johon Venäjän ja Japaninkin on tarkoitus liittyä muutaman vuoden kuluessa, luhistuisi ajan mittaan. Päästökauppa on nyt jäsenneltävä uudelleen. Yksi tärkeä muutos voisi olla se, että jäsenvaltioiden hallitukset voisivat huutokaupata päästöoikeuksia yrityksille. Lisäksi päästöoikeuksia on laajennettava koskemaan nykyistä useampia taloudenaloja ja yhä useampia valtioita. Tämä on Euroopan unionin keskeinen, luonteeltaan maailmanlaajuinen tehtävä.
Puhumme jatkuvasti yhteisvastuullisuudesta, mutta kun tilanne muuttuu vakavaksi, tämän periaatteen ei nähdä toteutuvan käytännössä. Mietinnön mukaan EU:n ryhdyttävä toimiin jotakuinkin kaikkien ongelmien ratkaisemiseksi. Tarkistuksia kaipaaviin sääntelyjärjestelmiin kuuluvat muun muassa maatalouspolitiikan säännökset. Meidän on ohjattava maatalouspolitiikan kehitystä kustannusten kohdentamiseen jälleen jäsenvaltioille ja luotava asteittain poliittiset valmiudet koko järjestelmän vapauttamiseksi.
Lopuksi meidän on keskusteltava yksityiskohtaisesti, mistä menoista on päästävä eroon ja mitä menoja supistettava, jotta muita asioita voidaan asettaa etusijalle. Rehellisesti sanottuna meidän on ryhdyttävä pohtimaan ja keskusteltava siitä, mikä EU:n toimielimistä olisi lakkautettava. Meidän olisi lakkautettava esimerkiksi Euroopan talous- ja sosiaalikomitea sekä alueiden komitea. Nämä kaksi toimielintä ovat merkityksensä perusteella aikansa eläneitä. Meidän on vähintäänkin onnistuttava tekemään Brysselistä Euroopan parlamentin toimipaikka ja tästä rakennuksesta vaikkapa EU:n yliopisto. Tämä olisi erittäin hyödyllistä niin parlamentille kuin Strasbourgin kaupungillekin. Se merkitsisi, että Strasbourgin palveluntarjoajilla – hotelleilla, ravintoloilla, takseilla ja muilla – voisi olla tasaisen kiirettä läpi vuoden sen sijaan, että ne ovat ylikuormitettuja muutaman päivän kuukaudessa ja että niiden käyttöaste on muulloin hyvin alhainen. 
Sergej Kozlík (NI )
   . Sanotaan, että jos asioita ei voida muuttaa periaatteen vuoksi, on syytä ainakin noudattaa periaatteellista lähestymistapaa asioihin. Näyttää siltä, että vuoden 2007 talousarvioesityksen hyväksymisprosessissa sovellettiin useita periaatteellisia lähestymistapoja.
Euroopan komissio hyväksyi 3. toukokuuta alustavan talousarvioesityksen vuodelle 2007. Näin tehdessään se otti ensimmäisen askeleen kohti seitsemän vuoden ajanjakson ensimmäisen vuoden talousarvion vahvistamista. Toivon, ettei prosessi ole yhtä vaativa joka kerta vuosina 2007–2013. Jos komission jäsen pitää ehdotettua talousarviota minimalistisena, olen hänen kanssaan samaa mieltä. On toisaalta vaikeaa nähdä, että tällä talousarviolla edistettäisiin oleellisesti Euroopan unionin kilpailukykyä. Talousarvio on pikemminkin tavanomainen.
On kuitenkin totta, että rahoituskehyksen 2007–2013 talousarviomäärärahoista saavuttamamme kompromissi ei juuri jätä komissiolle liikkumavaraa. Tämä käy ilmi tiedoista, jotka osoittavat maksujen kokonaissumman lisääntyneen vuoteen 2006 verrattuna. Maksujen 3,9 prosentin kokonaislisäys vaikuttaa itse asiassa melko kohtuulliselta. Kun otetaan huomioon 2 prosentin inflaatio-odotus vuodelle 2007, Euroopan unionin politiikan todellinen lisävarojen tarve kyseisenä vuonna on enää vain 1,9 prosenttia. Kaikki tämä tapahtuu aikana, jolloin 30 miljoonaa bulgarialaista ja romanialaista liittyy Euroopan unioniin tammikuussa 2007.
Talousarviorakenteessa on tehty joitakin mielestäni myönteisiä muutoksia. Luonnonvaroja ja maataloutta koskevat menot lisääntyvät ainoastaan 1,2 prosenttia, kun taas kilpailukykyyn ja koheesiopolitiikkaan talouskasvun ja työllisyyden edistämiseksi osoitetut varat lisääntyvät yli 12 prosenttia. Määrärahojen tehokas käyttö on kuitenkin ratkaisevaa.
Tiedonsiirtoa talouksissa olisi tuettava enemmän varoilla, jotka on varattu kilpailukykyä ja innovointia koskeviin ohjelmiin, Euroopan laajuisten verkkojen kehittämiseen ja elinikäiseen oppimiseen. Globalisaatiorahasto on uusi väline, jonka 500 miljoonalla eurolla pyritään auttamaan teollisuuden rakennemuutoksen vuoksi irtisanottuja työntekijöitä. Kyse on kuitenkin jälleen varojen tehokkaasta käytöstä.
Voimme jatkaa keskustelua siitä, kuinka johonkin olisi lisättävä hieman varoja ja kuinka jostakin niitä olisi hieman supistettava. Komission ehdottama talousarvio on melko niukka mutta ei kuitenkaan epärealistinen. Eurooppa-neuvoston on vaikeaa supistaa talousarviota entisestään tai parlamentin kasvattaa sitä. Vuoden 2007 talousarviota koskevan kompromissin olisi näin ollen säilyttävä jotakuinkin tällaisena. 
Salvador Garriga Polledo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on selvää, että meidän olisi ensisijaisesti keskusteltava vuotuisia strategisia painopisteitä koskevan keskustelun todellisesta tarkoituksesta, koska periaatteessa tarkoituksena oli vakiinnuttaa asianmukainen vuoropuhelu Euroopan komission ja parlamentin välille talousarvion painopisteiden vahvistamisen yhteydessä. Tästä huolimatta saamme alustavan talousarvioesityksen jälleen kerran vain muutama päivä ennen kuin esittelijä Jensen esittelee vuotuisia strategisia painopisteitä koskevan mietintönsä täysistunnossa.
Joka tapauksessa pystymme toimimaan jatkuvasti nopeammin ja onnistumme mahdollisesti ennen tämän toimikauden loppua käymään tämän keskustelun vuotuisista strategisista painopisteistä samaan aikaan, kun komissio laatii alustavaa talousarvioesitystä.
Haluan lisäksi todeta, että tuemme täysin esittelijä Ellesiä sekä nyt että niinä edessä olevina vaikeina aikoina, jolloin meidän on todella puristettava tästä hyväksymästämme – esittelijän osuvin sanoin hyvin taantumuksellisesta – rahoituskehyksestä kaikki irti. Paljon jää vielä nähtäväksi.
Neuvoston on osoitettava, että se uskoo omiin sitoumuksiinsa: Ensinnäkin sen olisi osallistuttava tähän keskusteluun – vaikka ymmärränkin, ettei neuvoston edustajalla ole aikaa viipyä parlamentissa kauaa. Toiseksi komission olisi pystyttävä vakuuttamaan hyvin varovaisesti asiaan suhtautuva parlamentti siitä, että se kykenee pitämään menot kohtuullisina jatkaessaan ja rahoittaessaan yhteisön ohjelmia. Kolmanneksi myös parlamentin on seurattava valppaasti menojen laatua ja neuvoston suhtautumista talousarvion suuruuteen.
Toivokaamme, että tätä talousarviota, josta esittelijä on tehnyt joitakin hyvin mielenkiintoisia ehdotuksia ja joka on ensimmäinen tämän rahoituskehyksen seitsemästä talousarviosta, muutetaan ja että edistymme talousarviomenettelyyn liittyvissä kysymyksissä, esimerkiksi ensimmäisessä käsittelyssä, ja, arvoisa puhemies, erityisesti parlamentin valiokunnissa tapahtuvassa yhteisön ohjelmien priorisoinnissa. Määrärahoja on aiempaa vähemmän, ja kunkin valiokunnan on sen vuoksi kannettava oma vastuunsa. 
Neena Gill (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Ellesiä vuotuista poliittista strategiaa koskevasta mietinnöstä. Haluan korostaa kolmea seikkaa. Puhun teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan esittelijänä ja haluan ensinnäkin todeta yhtyväni esittelijän komissiolle ja jäsenvaltioille osoittamaan kehotukseen keskittyä aloille, jotka ovat uudenaikaisten, terveiden ja menestyvien talouksien perustana: tutkimus ja kehitys, innovointi, tieto, taidot, televiestintä ja energia. Voimakas panostaminen näihin aloihin tuo pitkällä aikavälillä huomattavia etuja. EU ei pysty lyhytnäköisten toimiensa avulla kilpailemaan maailmanlaajuisesti eikä kääntämään aivovientiä, joka johtaa todennäköisesti talouskasvun hidastumiseen.
Tuen esittelijää myös tämän kehottaessa jäsenvaltioita panemaan täytäntöön nykyisen ja suunnitellun lainsäädännön, jolla sisämarkkinat saadaan päätökseen. Lissabonin strategia ei ole ollut riittävän keskeisessä asemassa siitä huolimatta, että sillä pyritään tekemään parannuksia työpaikkojen kasvun kaltaisilla aloilla, joilla kansalaiset toivovat edistystä. Kuten komission puheenjohtaja Barroso totesi parlamentille täällä heinäkuussa 2004 pitämässään ensimmäisessä puheenvuorossa, meidän on osoitettava kansalaisillemme, että Euroopan unioni pitää lupauksensa.
Budjettivaliokunnan jäsenenä joudun lisäksi toteamaan, etten ole samaa mieltä esittelijän asettamasta ensisijaisesta tavoitteesta, joka koskee strategista kumppanuuttamme Yhdysvaltojen kanssa. Katson, että EU:n pitäisi muodostaa vankat ja rakentavat suhteet tasavertaisesti kaikkien maailmanlaajuisten toimijoiden kanssa erityisesti, kun otetaan huomioon, että komission jäsen on ehdottanut alustavassa talousarvioesityksessä otsakkeen 4 määrärahojen supistamista, mikä on suuri pettymys. Se merkitsee supistuksia perinteisten ensisijaisten tavoitteidemme ja sitoumustemme alalla. Lisäksi käytettävissä ei ole ylimääräisiä varoja niitä uusia sopimuksia varten, joita olemme tehneet muun muassa yhä tärkeämpää Intian strategista kumppanuutta varten.
Koska määrärahat ovat niukat, pyydän komissiota varmistamaan, että varat käytetään tehokkaasti. Voiko komissio siis vakuuttaa aloittavansa asianmukaiset toimet ja menettelyt, joilla varmistetaan tehokas täytäntöönpano ja varojen täysimääräinen hyödyntäminen, kuten jäsen Virrankoski korosti? Emme halua palauttaa miljoonia euroja jäsenvaltioille vuoden lopulla. 
Anne E. Jensen (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää esittelijä Ellesiä kaukonäköisestä ehdotuksesta, joka koskee vuoden 2007 talousarvion parissa tehtävää työtä. Ehdotus on kaukonäköinen siksi, että esittelijä suuntaa ajatuksensa useiden vuosien päähän, koska ulkopolitiikkaa koskevan uuden kehyksen noudattamista pidetään tärkeänä ja koska siinä on painotettu sitä talousarvion osaa, jolla on tarkoitus turvata talouskasvu ja vahvistaa EU:n maailmanlaajuista kilpailukykyä.
Kiinnitän huomiota erityisesti uuteen talousarvion kustannus-hyötyajatteluun, jonka mukaisesti arvioimme vuosittain yksittäisten ohjelmien arvoa niiden kustannuksiin suhteutettuna. Tällä tavoin hankkimaamme tietoa käytetään luonnollisesti monivuotisen rahoituskehyksen 2008–2009 seurannassa ja väliarvioinnissa. Meidän on nyt aika valmistella talousarviokehyksen rakenteellista uudistamista siten, että siinä keskitytään uusiin tarpeisiin eikä enää niihin asioihin, jotka eivät toimi kunnolla. EU:n talousarvion avainsanoja on oltava tehokkuus ja tietynlainen "quid pro quo" -ajattelu. Kaikki tähän liittyvä työ on tehtävä tiiviissä yhteistyössä erityisalojen valiokuntien kanssa. Kehitämme tällä tavoin edelleen viime vuosina erityisalojen valiokuntien kanssa vuotuisen talousarvion parissa tehtyä tiivistä yhteistyötä.
Ulkopolitiikan alalla meidän on noudatettava uusia sääntöjä, joiden mukaisesti parlamentti osallistuu strategisten kehysten laatimiseen ja saa sitä kautta perustan politiikan seurannalle. Voimme tällä tavoin nähdä, pystymmekö saavuttamaan tavoitteet talousarviomäärärahojen avulla. Tässä yhteydessä sovellettavaa työmenetelmää on tietenkin kehitettävä, ja on tärkeää, että työlle saadaan hyvät lähtökohdat. Uudesta talousarviokehyksestä käy ilmi, että tutkimukseen, innovointiin, koulutukseen ja liikenteeseen osoitettavat talousarviomäärärahat kasvavat kohtalaisesti. Haluan kuitenkin korostaa, että liikenteen investointeja koskevat määrärahat eivät vastaa lainkaan jäsenvaltioiden kunnianhimoisia tavoitteita, jotka koskevat Euroopan laajuisia verkkoja. Komissio on poistanut kaiken ylimääräisen, jotta hankkeet voidaan panna täytäntöön aiempaa huomattavasti paremmin, ja neuvoston onkin nyt osoitettava, että se aikoo noudattaa omia päätöksiään. Jäsenvaltiot vastaavat rahoituksen hankkimisesta, jolleivät ne halua maksaa varoja talousarvion kautta. 
Ingeborg Gräßle (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kohtaamme varainhoitovuonna 2007 huomattavia riskejä, jotka liittyvät rahoitusasetukseen perustuvien monivuotisten ohjelmien täytäntöönpanoa koskeviin lukuihin ja menettelyihin.
Uudet ohjelmat tarjoavat mahdollisuuksia, joita voidaan hyödyntää asianmukaisesti ainoastaan menettelyjä tehostamalla. Kaikille asianosaisille ja erityisesti ohjelmien käyttäjille on tärkeää, että rahoitusasetukseen liittyvä lainsäädäntöprosessi, rahoitusasetuksen täytäntöönpanoasetus ja monivuotiset ohjelmat viedään nyt mahdollisimman nopeasti päätökseen, jotta komission henkilöstö voi toimia niiden osalta ripeästi. Odotamme innolla rahoitusasetuksen uudistamista koskevaa komission tarkistettua ehdotusta.
Kun ehdotuksemme hyväksyttiin, komissio lupasi sisällyttää tekstiin useita tarkistuksiamme. Parlamentti korosti tuolloin tärkeitä asioita nimenhuutoäänestyksessä, jossa saavutettu enemmistö oli niukempi kuin koskaan. Menettelyjen osalta toivottiin lisää nopeutta, tiukempaa varainkäyttöä ja enemmän tehokkuutta, jotta Euroopan unionin varoja voitaisiin sijoittaa kannattavasti ja jotta niiden avulla voitaisiin tuottaa lisäarvoa. Lisäksi on erittäin tärkeää, että parlamentin oikeudet taataan.
Tarkastelemme huomisella esityslistalla olevaa komission tarkistettua ehdotusta tältä pohjalta, ja tarkoituksena on tehdä asiasta tarvittava perinpohjainen analyysi, jotta siitä voidaan muodostaa ääriviivojen lisäksi myös rivien välit käsittävä kokonaiskuva. Parlamentin on saatava tietää, mitkä kohdat komissio ja neuvosto haluavat sisällyttää täytäntöönpanoasetuksiin, jotta parlamentti voi nähdä, missä määrin sen kanta otetaan molemmissa asiakirjoissa huomioon.
Haluan vakuuttaa komission jäsenelle, että kaikki ryhmämme tekevät parhaansa varmistaakseen, että ehdotus hyväksytään nopeasti parlamentissa. Pyydän komissiota esittelemään nyt täydelliset tekstit, mukaan lukien rahoitusasetuksen ja täytäntöönpanoasetuksen, mahdollisimman pian, jotta voimme aloittaa uutta ohjelmakautta koskevat uudet ohjelmat ja uudet menettelyt ajoissa.
Vetoan myös neuvostoon, jotta se jatkaisi rakentavaa yhteistyötä niin, että Euroopan unioni, sen kansalaiset, jäsenvaltiot ja toimielimet voivat saada aiempaa parempaa ja ennen kaikkea edullisempaa hallintoa. 
Paulo Casaca (PSE ).
   – Arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä Elles, minäkin haluan kiittää esittelijää erinomaisesta ehdotuksesta. Olin erityisen tyytyväinen nähdessäni esittelijän viittaavan transatlanttisiin suhteisiin, joka on keskeinen, usein huomiotta jätetty ensisijainen tavoite, jonka esittelijä onneksi toi esiin. Mielestäni tässä yhteydessä on joka tapauksessa keskeistä, että käsiteltävänämme oleva ehdotus jää uupumaan viimevuotisesta ehdotuksesta ja rahoituskehyksen asettamista rajoista.
Katson, ettei meidän pidä uudessa, pian sovellettavassa rahoituskehyksessä missään tapauksessa sallia, että sen yhteydessä sovelletaan aikaisempia käytäntöjä, joissa emme hyödyntäneet rahoituskehystä täysimääräisesti. Pidän erittäin tärkeänä sitä, että pystymme käyttämään rahoituskehyksen kokonaisuudessaan, koska tiedämme sen olevan erittäin niukka Euroopan unionin kunnianhimoisiin tavoitteisiin verrattuna. Komissio on mielestäni tässä asiassa keskeisessä asemassa, ja pyydän, ettei komissio enää esittäisi hankkeita, jotka eivät vastaa rahoituskehyksen enimmäisrajoja. 
Gérard Deprez (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, minulle tämän illan tärkein uutinen on, että Barcelonan jalkapallojoukkue Barca on voittanut. Paljon onnea heille! 
 Arvoisa puhemies, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän jäsenenä ja vuoden 2007 talousarviota koskevan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana haluan heti aluksi ilmaista olevani hyvin iloinen siitä, että yleisesittelijä Ellesin esittelemiin harvoihin vuoden 2007 talousarvion poliittisiin painopisteisiin on sisällytetty selkeästi niin sisäinen kuin ulkoinenkin turvallisuus.
Tuskin kukaan voi tosissaan väittää, ettei terrorismin torjunta yhdistettynä ulkorajojen hallinnoinnin parantamiseen ja laittoman maahanmuuton tuloväylien tukkimiseen ole todellinen, vakava ja äärimmäisen tärkeä kysymys, joka edellyttää asianmukaisia toimia ja varoja. Kukaan ei voi myöskään kieltää, että tällä alalla toteutetut Euroopan tason yhdennetyt toimet kiistatta tuovat lisäarvoa muutoin eristyksissä toimivien jäsenvaltioiden toimiin. Kukaan ei voi myöskään kiistää näitä ongelmia, jotka aiheuttavat aivan perustellusti huolta EU:n kansalaisille, kuten kyselyt ja tutkimukset osoittavat. Lisäksi Euroopan unionin kansalaisten mielestä on luonnollista ja välttämätöntä, että näitä ongelmia käsitellään EU:n tasolla.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, jotta Euroopan unioni voidaan tuoda lähemmäksi sen kansalaisia, meidän on luultavasti tarpeen vähentää huomattavasti tyhjänpäiväisiä keskusteluja ja esitteitä, jotka sisältävät propagandaa, ja lisätä niiden sijasta monia toimia, joilla käsitellään tehokkaasti kansalaisten oikeasti kohtaamia ongelmia ja asioita, joita kansalaiset pitävät tärkeinä ja ensisijaisina. Sisäinen turvallisuus on yksi tällainen ala. Vuoden 2007 talousarvio tarjoaa meille mahdollisuuden lakata tuottamasta pettymyksiä kansalaisille. 
Puhemies.
   Jäsen Deprez, paljon kiitoksia sanoistanne ja onnitteluistanne, mutta teidän pitäisi myös esittää pahoittelut esittelijälle. 
László Surján (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, uusi rahoituskehys on saatu valmiiksi juuri tänään, ja jo nyt joudumme käsittelemään sen puutteita. Komissio ei selvinnyt mahdottomasta tehtävästä, eikä Euroopan unioni voi saavuttaa läpimurtoa kilpailukyvyn ja tutkimuksen tai innovoinnin aloilla, jotka neuvosto ja komissio itse ovat nimenneet ensisijaisiksi tavoitteiksi. Komission vuotuisella poliittisella strategialla ei edistetä talousuudistusta, jonka avulla haasteisiin voitaisiin vastata.
Näyttää siltä, että Aasian nousevien talouksien maailmassa ja Euroopassa synnyttämä kilpailu jätetään huomiotta. Toimiessaan yhdessä jäsenvaltiot voivat vastata näihin maailmanlaajuisiin haasteisiin, mutta jos ne jätetään yksin, on varmaa, että ne häviävät ennalta arvattavissa prosesseissa.
Vuoden 2007 talousarvio tuottaa pettymyksen, koska sen olisi oltava strateginen, mutta tosiasiassa se pinnistelee suppeissa rajoissaan. Näyttää siltä, että tämä talousarvio tyydyttää lähinnä uusia jäsenvaltioita. Kolmen vuoden odotusaika on ohi, ja uudet jäsenvaltiot pääsevät viimeinkin jakamaan kehitysvaroja yhtä lailla kuin muutkin jäsenvaltiot. Uudet jäsenvaltiot voivat nyt käynnistää voimakkaan kehityksen, jos ne pääsevät lastentaudeistaan ja pystyvät parantamaan määrärahojen nykyistä 20–30 prosentin käyttöastetta.
Haluan lopuksi kiittää esittelijä Ellesiä kriittisestä ja huolellisesta työstä. Toivon, että parlamentin kannalla voidaan vielä vaikuttaa talousarvion lopulliseen muotoon. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vuodesta 2007 tulee epäilemättä hyvin haasteellinen Euroopan unionille ja sen kansalaisille. Euroopan unionin laajentumista käsittämään kaksi uutta maata, perustuslakisopimuksen meneillään olevaa ratifiointimenettelyä ja ennen kaikkea uuden rahoituskehyksen täytäntöönpanon aloittamista on tuettava toteuttamalla Euroopan unionin politiikkaa tehokkaasti siten, että maailmanlaajuisiin haasteisiin ja kansalaisten odotuksiin voidaan vastata.
Kaiken tämän perusteella seuraavan vuoden ensisijaisten tavoitteiden asettaminen on strategisesti tärkeää rahoituskehyksen kattamien kaikkien seitsemän vuoden kannalta. Tämän vuoksi on yllättävää ja huolestuttavaa, että jo nyt on nähtävissä epäsuhta yhteisön kohtaamien maailmanlaajuisten haasteiden ja niiden toimien välillä, joilla on tarkoitus varmistaa yhteisön talouden kilpailukyvyn lisääminen. Lisäksi näyttää siltä, että Euroopan komissio on näitä haasteita määrittäessään jättänyt huomiotta maailmanlaajuisessa taloudessa tapahtuvat dynaamiset muutokset, jotka koskevat erityisesti Kiinan ja Intian kaltaisia nopeasti kehittyviä markkinoita. Sisäpolitiikan vuoksi ja Lissabonin strategian mukaisesti komission olisi yksiselitteisesti tuettava sekä yhteisössä että jäsenvaltioissa uudenaikaisen talouden tekijöitä, joita ovat esimerkiksi tieteellinen tutkimus, innovointi ja tietoyhteiskunnan tekniikat.
Maailmanlaajuisen kilpailun jatkuvasti kiristyessä on myös tärkeää laatia strategia, jonka avulla työnantajat ja työntekijät voivat mukautua uusiin haasteisiin. Tässä suhteessa tämänpäiväisissä keskusteluissa mainittu globalisaatiorahasto voi olla ensimmäinen askel oikeaan suuntaan, ja vuodeksi 2008 suunniteltu EU:n talousarvion tarkistaminen on hyvä keino mukauttaa monivuotisia rahoitussuunnitelmia nopeasti kehittyvään maailmaan. Vain tällä tavoin voidaan säilyttää vahva poliittinen ja taloudellinen asema ja nujertaa Euroopan unionissa parhaillaan kytevä sisäinen kriisi. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää esittelijä Ellesiä tämän työstä. Vuoden 2007 talousarviota koskeva vuotuinen poliittinen strategia on ratkaiseva varmistettaessa Euroopan unionin myönteisen kehityksen jatkuminen. Tässä yhteydessä on mielestäni mainittava erityisesti tuki kahdelle sisäiselle toimintalinjalle – Lissabonin tavoitteille ja maatalouspolitiikalle.
Väestönkehityksen ja maailmanlaajuistumisen vuoksi on täysin järkeenkäypää kiinnittää aiempaa enemmän huomiota uudistettuun maatalouspolitiikkaan ja maaseutua koskevaan politiikkaan. Tässä yhteydessä nykyisten ongelmien, kuten työttömyyden ja taloudellisen pysähtyneisyyden, ratkaisemisessa voidaan hyödyntää Lissabonin ohjelmaa, ja niin on myös tehtävä. Toisin kuin muita politiikanaloja, yhteistä maatalouspolitiikkaa, EU:n ainoaa yhteisöllistettyä politiikkaa, on uudistettu jatkuvasti viime vuosikymmeninä. Maatalouspolitiikan päätöksentekijät ja maanviljelijät ovat toistuvasti ilmaisseet olevansa valmiita tekemään uhrauksia ja hyväksymään muutokset Euroopan yhteisön hyväksi.
Euroopan unionin maatalouden toimijat ovat osoittaneet olevansa vastaanottavaisia muutokselle. Tälle on nyt osoitettava kunnioitusta. Kestävä maatalous, eurooppalainen mallimme, edellyttää suunnitteluvarmuutta, jota juuri määrärahojen vahvistaminen vuoteen 2013 saakka eli seuraaviksi seitsemäksi vuodeksi on antanut. Kuten YMP:n uudistuksen yhteydessä päätettiin, määrärahoja on voitava varmasti soveltaa vuoteen 2013 saakka ilman leikkauksia.
Olemme vieneet läpi uudistuksia, ja nyt me maanviljelijät olemme saavuttaneet kipukynnyksemme. Tämän pidemmälle emme voi mennä. 
Brigitte Douay (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aloitamme vuoden 2007 talousarviovalmistelut. Yhdyn esittelijä Ellesin mietinnössä ilmaisemaan huoleen, joka koskee Euroopan unionin itselleen asettamien kunnianhimoisten tavoitteiden ja tänä aamuna hyväksymän seuraavan seitsemän vuoden talousarviojärjestelyn välistä kuilua.
Ennusteiden perusteella näyttää joka tapauksessa siltä, että voimme jatkaa vuonna 2007 nykyisiä toimiamme ja aloittaa Euroopan unionin uuden ohjelmakokonaisuuden, joka koskee erityisesti aluepolitiikkaa.
Tosiasia on, että uuden rahoituskehyksen ohella pannaan täytäntöön uusia aluekehitysohjelmia, mihin meidän on asteittain sopeuduttava.
Hoemme jatkuvasti, että koheesiopolitiikka on hyvin tärkeä Euroopan unionin dynamiikan kannalta. Sillä on autettava erilaisia alueita saamaan muutosprosessinsa päätökseen ja valmistautumaan hyvin edellytyksin tulevaan sekä kehittymään tällä tavoin optimaalisesti. Euroopan unionin alueet ovat keskeisessä asemassa myös Lissabonin strategiassa, ja uudella rakennepolitiikalla on voitava vahvistaa taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä vähentää kehityseroja uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden välillä.
Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää asianmukaisia määrärahoja. Kuten esittelijä Elles mietinnössään korostaa, tämän vuoksi on tärkeää varmistaa talousarviomenettelyssä, että tähän politiikkaan osoitetut määrärahat ovat oikeassa suhteessa kohdattaviin haasteisiin.
Valmistellessamme vuoden 2007 talousarvioesitystä meidän on näin ollen varmistettava, että näitä ensisijaisia tavoitteita noudatetaan ja että niihin osoitetaan riittävästi varoja. 
Antonis Samaras (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluamme alkaa rahoittaa uusia ensisijaisia tavoitteita. Alustavan talousarvioesityksen summat, jotka eivät maksusitoumusmäärärahojen osalta ylitä 0,99 prosenttia, kuvastavat kuitenkin valitettavasti räikeää epäsuhtaa tutkimuksen, innovoinnin ja kilpailukyvyn haasteiden sekä talousarvion antaman vähäisen liikkumavaran välillä. Kehityksen ja työllisyyden pitäisi kuitenkin olla päätavoitteinamme, jotka pyritään saavuttamaan ensisijaisesti Lissabonin strategialla ja toimilla, joiden on täydennettävä toisiaan ja joita on mukautettava globalisoitumisen ja toisistaan riippuvaisten talouksien synnyttämään uuteen dynaamiseen toimintaympäristöön.
Olen samaa mieltä esittelijä Ellesin ehdotuksista, jotka koskevat jokaisen euron laadullisen arvon varmistamista erityisesti niiden uusien haasteiden luonteen vuoksi, joihin olemme tähän saakka vastanneet huolettomasti ja päämäärättömästi. Viittaan erityisesti nouseviin talousjättiläisiin Kiinaan ja Intiaan. Komission alustavassa talousarvioesityksessä omaksuma rento ja "välinpitämätön" kanta lisää huoliamme, jotka koskevat toimien vähentämistä. Niukka rahoituskehys on osoitus kykenemättömyydestämme yhteensovittaa tavoitteita ja rahoitusvalmiuksia.
Arvoisa komission jäsen, valitettavasti vuoden 2007 talousarvion 0,99 prosentin maksusitoumusmäärärahat vesittävät jälleen kerran kapean toimintamarginaalin vuoksi mahdollisuutemme toteuttaa Eurooppalaista näkemystä. Saa nähdä, pääseekö seuraava puheenjohtajavaltio vihdoin tämän asian yli, ja yhtyykö se toimiimme, joilla pyritään lopettamaan tämä ikuinen Euroopan unionin kärsimysnäytelmä. Toivon sitä, mutta epäilen, ettei niin tapahdu. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella teitä siitä, että kotimaanne voitti jalkapalloilun Mestareiden liigan tänä iltana, sillä Barcelonalla on alankomaalainen valmentaja, minkä vuoksi osa kunniasta kuulunee myös kotimaalleni.
Haluan myös kiittää esittelijää tästä mietinnöstä, sillä se on osuva asiakirja, jonka ensisijaiset tavoitteet ovat oikeat. Puhun tänä iltana ensisijaisesti Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijänä todetessani, että vieläkin tärkeämpää on kuitenkin, että mietintö on myönteinen Euroopan unionin maanviljelijöiden kannalta, kun sitä verrataan siihen, miten puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta kohteli heitä puheenjohtajakaudellaan. Haluan kiittää esittelijä Ellesiä tästä.
Maatalouden alalla tarvitaan kaikkien panosta, ja neuvoston valitsema helpoin tie, jonka yhteydessä jäsenvaltiot voivat vapaaehtoisesti siirtää 20 prosenttia maksuista maaseudun kehitykseen, saattaa hyvinkin osoittautua puukoniskuksi työteliäiden maanviljelijöiden selkään. En missään tapauksessa vastusta maatalouspolitiikkaa, mutta kun otetaan huomioon toimen vapaaehtoisuus, on olemassa todellinen vaara, että eri jäsenvaltioiden maanviljelijöiden toimintaympäristö on kaikkea muuta kuin tasapuolinen, mikä puolestaan vaikuttaa yhtenäismarkkinoihin.
Vastaavasti maksujen vapaaehtoinen 20 prosentin siirto merkitsee luultavasti väliarvioinnissa tehdyn menojen kiireellisen supistamisen vuoksi jälleen uutta puukoniskua. Ehdokasvaltioille Romanialle ja Bulgarialle tehdyt lupaukset voivat viime kädessä vähentää vanhojen jäsenvaltioiden maatalousmäärärahoja vielä 15 prosenttia. Euroopan unioni on näin ollen vaarassa menettää yhteisen maatalouspolitiikan hallinnan, sillä maksujen 35 prosentin supistuksen myötä yhteismarkkinat jäävät ehdottomasti historiaan. Yhteismarkkinoiden valvojina parlamentin ja neuvoston on tehtävä kaikkensa tämän estämiseksi.
Olen lisäksi tyrmistynyt entisen komission jäsenen Bolkesteinin huomautuksista, koska sisämarkkinoista vastaavana komission jäsenenä hän hiljattain hylkäsi jälleen kerran Prodin komission maatalousuudistukset ja niiden rahoituksen, jotka hän oli alun perin hyväksynyt, ja totesi, että maatalouspolitiikka on lakkautettava. Kehotan talousarviosta vastaavaa nykyistä komission jäsentä suhtautumaan varovasti yhteismarkkinoihin ja estämään Euroopan unionin maatalousmäärärahojen ja Euroopan unionin maatalouspolitiikan näivettäminen edelleen, sillä olkaamme rehellisiä: Euroopan unionin vientimäärärahoja on supistettu 80 prosenttia, 60 prosenttia kehitysmaihin suuntautuneesta maatalousviennistä ohjataan jo EU:hun, ja olemme tehneet sopimuksen maailman 48 köyhimmän valtion kanssa. En tiedä toista maanosaa, joka olisi tehnyt enemmän työtä maatalouspolitiikan vapauttamiseksi kuin Eurooppa, ja Eurooppa onkin jo tehnyt aivan riittävästi. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Constanze Angela Krehlin laatima aluekehitysvaliokunnan mietintö (A6-0175/2006) hyväksyntämenettelyn valmistelemiseksi yhteisön strategisista suuntaviivoista vuosiksi 2007–2013 (Kasvua ja työllisyyttä tukeva koheesiopolitiikka) (2006/2086(INI). 
Constanze Angela Krehl (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyväksyessään tänään rahoitusnäkymät Euroopan parlamentti edisti merkittävästi sitä, että rakennerahasto-ohjelmat voidaan käynnistää EU:n alueilla mahdollisimman pian vuonna 2007. Huomenna otamme toisen merkittävän askelen hyväksymällä ehdotuksemme koheesiopolitiikan strategisista suuntaviivoista. Haluan myös tässä tilaisuudessa tehdä vielä kerran selväksi, että parlamentti nopeutti menettelyä valtavasti käsittelemällä suuntaviivoja samanaikaisesti rahoitusnäkymistä ja rakennerahastoasetuksista käytyjen neuvottelujen kanssa, ja haluankin kiittää kaikkia tässäkin keskustelussa läsnä olevia kollegojani. Pahoittelen myöhäistä ajankohtaa, mutta tämä oli ainoa mahdollisuus hyväksyä mietintö ennen toukokuun istuntokauden päättymistä. Jos olisimme toimineet muulla tavoin, koheesiopolitiikan yleinen käsittely olisi viivästynyt entistä enemmän. 
Komission ehdotus on kattava. Esitän kuitenkin joitakin keskeisiä ehdotuksia linjausten täydentämiseksi ja vahvistamiseksi. Ne perustuvat siihen, että EU:n laajentuminen vuonna 2004 pahensi alueiden välisiä eroja ja siihen, että käytettävissä olevat suppeat varat on käytettävä strategisesti älykkäästi ja tehokkaasti. Tämän vuoksi myös yksityiseen osarahoitukseen tarjoutuviin tilaisuuksiin on tulevina vuosina tartuttava entistä tehokkaammin. 
Mitä haluan erityisesti tässä puheessa tähdentää? Ensinnäkin meidän on mielestämme tehtävä selväksi, että koheesiopolitiikalla olisi luonnollisesti tuettava Lissabonin strategiaa, mutta emme näin tehdessämme saa unohtaa EU:n kestävää kehittämistä Göteborgin tavoitteiden mukaisesti. Toiseksi, kuten tiedämme, 80 prosenttia EU:n väestöstä asuu kaupungeissa tai kaupunkialueilla, mikä tarkoittaa, että strategian tätä ulottuvuutta on painotettava enemmän. Kolmanneksi suunnittelussamme on edistettävä alueellista koheesiota: tätä vaati aiheellisesti myös alueiden komitea. Komission kolmesta suuntaviivasta, jotka ovat Euroopan ja sen alueiden tekeminen houkuttelevammiksi paikaksi sijoittajille ja työntekijöille, osaamisen ja innovoinnin parantaminen kasvua varten sekä useampien ja parempien työpaikkojen tarjoaminen, tuemme kestävän liikenneinfrastruktuurin kehittämistä myös raja-alueilla. Tässä yhteydessä pidämme erityisen tärkeänä ensisijaisten ympäristötavoitteiden, kuten Natura 2000 -ohjelman, vesipuitedirektiivin ja luonnonkatastrofien kestävän torjunnan täytäntöönpanoa.
Haluamme kiinnittää huomiota uusiutuvien energialähteiden tarjoamiin erityisiin mahdollisuuksiin ja niiden myötä alan uuden tekniikan kehittämiseen. Tutkimusinfrastruktuurien kehittäminen ja tutkimustulosten käyttäminen pk-yritysten hyväksi ovat meille strategian tärkeitä osatekijöitä; samoin nykyaikaisten tieto- ja viestintäverkostojen saatavuus. 
Kaikki nämä seikat liittyvät sellaisen talouden kehittämiseen, jolla luodaan lisää ja etenkin parempia työpaikkoja EU:hun. Työpaikkojen luominen kuitenkin edellyttää ehdottomasti myös, että EU:ssa asuvat ihmiset ovat mahdollisimman hyvin koulutettuja. Elinikäisen oppimisen strategia onkin mietinnössämme keskeisellä sijalla, ja tuemme ohjelmia, jotka on tarkoitettu lapsille ja nuorille tai koskevat työntekijöiden kouluttamista tai kouluttautumismahdollisuuksia myös ikääntyneille. Haluan korostaa, että EU:n koheesiopolitiikan hyödyt on taattava tulevaisuudessa kaikkien mietinnössä esitettyjen painopisteiden aloilla ketään syrjimättä, myös vammaisille mutta ei vain heille. Haluamme, että aiemmasta Equal-yhteisöaloitteesta saatuja myönteisiä kokemuksia hyödynnetään ja kehitetään edelleen seuraavalla tukikaudella. 
Työmarkkinaosapuolille, järjestöille, yhdistyksille ja alueellisille toimijoille on annettava mahdollisuus osallistua aktiivisemmin ohjelman laatimiseen alueellisella tasolla. Komission kanssa käydyissä keskusteluissa on käynyt ilmi, että monet ehdotuksistamme voidaan sisällyttää komission lopulliseen ehdotukseen. Tämän ansiosta voimme omaksua uusia strategisia lähestymistapoja seuraavaa seitsenvuotiskautta koskevassa työssämme, mihin olen hyvin tyytyväinen. Haluan kiittää eri poliittisten ryhmien kollegojani laajasta tuesta, ja nyt voin enää kehottaa neuvostoa hyväksymään koko koheesiopoliittisen paketin mahdollisimman pian. Toivomme näin lujittavamme ja vahvistavamme EU:n kansalaisten luottamusta EU:n politiikan solidaarisuuteen. 
Andris Piebalgs,
   Arvoisa puhemies, olen hyvin tyytyväinen Euroopan parlamentin aluekehitysvaliokunnan hyväksymään mietintöluonnokseen komission tiedonannosta "Kasvua ja työllisyyttä tukeva koheesiopolitiikka: yhteisön strategiset suuntaviivat vuosiksi 2007–2013". Erityisesti haluan kiittää jäsen Krehliä ahkerasta työstä, jota hän on tehnyt mietinnön laatimiseksi. 
Ehdotus koheesiota koskeviksi yhteisön suuntaviivoiksi kuvastaa Euroopan unionin tulevan koheesiopolitiikan kahta keskeistä periaatetta. Ne ovat koheesiopolitiikan strategisen ulottuvuuden lujittaminen siten, että yhteisön ensisijaiset tavoitteet sisällytetään entistä paremmin kansallisiin ja alueellisiin kehittämisohjelmiin, sekä sen varmistaminen, että koheesiopolitiikkaan sitoudutaan entistä paremmin alueellisella tasolla parantamalla komission, jäsenvaltioiden ja alueiden välisiä kumppanuuksia, työmarkkinaosapuolet mukaan lukien. 
Lissabonin strategian elvyttämisen myötä koheesiopolitiikasta on tullut yhteisön ensisijainen rahoitusväline, jolla varmistetaan yhteisön voimavarojen käyttö kasvun ja työllisyyden edistämiseksi. Tämä kuvastuu painopisteissä, jotka sisältyvät ehdotukseen yhteisön strategisiksi suuntaviivoiksi vuosiksi 2007–2013 ja joilla pyritään tasapainottamaan kasvu- ja työllisyysstrategian ja alueellisen koheesion kaksi tavoitetta. 
Kasvu- ja työllisyysstrategian mukaisesti suuntaviivoissa esitetään, että seuraavan sukupolven ohjelmissa kohdistetaan voimavaroja kolmeen ensisijaiseen alaan. Näistä ensimmäinen on jäsenvaltioiden, alueiden ja kaupunkien tekeminen entistä houkuttelevammiksi parantamalla saavutettavuutta, varmistamalla palvelujen riittävä laatu ja määrä sekä suojelemalla niiden ympäristöä. Toinen on innovoinnin, yrittäjyyden ja tietoon perustuvan talouden kasvun edistäminen tutkimus- ja innovointivalmiuksien, kuten uusien tieto- ja viestintätekniikoiden, avulla. Kolmantena on uusien ja parempien työpaikkojen luominen houkuttelemalla yhä useampia ihmisiä työelämään tai yrittäjyyteen, parantamalla työntekijöiden ja yritysten sopeutumiskykyä sekä lisäämällä inhimilliseen pääomaan tehtäviä investointeja.
Kaikkiaan suuntaviivoihin sisältyy useita painopisteitä, jotka tarjoavat riittävästi joustavuutta ja jotka voidaan ottaa huomioon suunniteltaessa EU:n eri alueiden erilaisia investointistrategioita. Toisaalta suuntaviivoissa keskitytään myös suppeaan määrään ensisijaisia tavoitteita, jotta voimavarat todella keskitetään investointien tehokkuuden parantamiseksi ja kasvu- ja työllisyysstrategian toteuttamiseksi. 
Lopuksi toteaisin, että neuvosto on saavuttanut poliittisen yhteisymmärryksen vuosia 2007–2013 koskevista rakennerahastoasetuksista. Komission on seuraavaksi laadittava lopullinen versio yhteisön strategisista suuntaviivoista neuvoston hyväksyttäväksi. Aluekehitysvaliokunnan mietintöluonnos auttaa jäsenvaltioiden toimittamien kommenttien ja viime vuonna pidetyn julkisen kuulemisen tulosten ohella muovaamaan suuntaviivojen lopullista versiota. 
Zsolt László Becsey (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon valmistelijana yllätyin kuullessani, että tämä asia oli otettu esityslistalle. Kenties kuumeiset ja nopeat tapahtumat ja keskustelu rahoitusdirektiiveistä ja rakennerahastoista ovat nekin vaikuttaneet siihen, ettei meille ole aikaisemmin ilmoitettu aluekehitysvaliokunnan saavuttaneen jäsen Krehlin erinomaista mietintöä koskevista kompromisseista, joista toimitetaan huomenna parlamentin äänestys. 
Olen liikennevaliokunnan lausunnon valmistelija. Tämä valiokunta pitää hyvin tärkeänä erittäin heterogeenisen Euroopan unionin koheesiota sekä infrastruktuuri- ja matkailukehitystä, jonka avulla koheesio saavutetaan. Myönnämme, että yhteisön varojen suhteellisen niukkuuden vuoksi jokaisen investoinnin on tarjottava eurooppalaista lisäarvoa ja saatava aikaan lisää talouskasvua. 
Asetamme etusijalle tiehankkeet ja etenkin rajat ylittävät rautatiehankkeet, sillä juuri täällä yritystoiminta on vähäisintä ja varovaisinta. Rautateiden lisäksi haluamme painottaa sisävesiliikenteen kehittämistä, sillä ne ovat välineitä, joilla sekä suojellaan ympäristöä että parannetaan kilpailukykyä. 
Syrjäseudut on asetettava etusijalle, koska liikenneyhteyksien tarjoaminen tällaisille alueille ei ole mahdollista markkinapohjaisesti, ja aluekehitys on edellytys sille, että niiden kilpailukyky kehittyy eikä väestö muuta pois. Liikenneyhteyksien yhteydessä on luotava myös ohikulkuteitä ja yhdysteitä. Kun rahoitamme Euroopan laajuisia liikenneverkkoja (TEN-T), meidän on ymmärrettävä, ettei TEN-T-keskuksia voi hyväksyä vain vanhoissa jäsenvaltioissa ja ettei koheesiorahastosta voida ratkaista joka ongelmaa, esimerkiksi Baltian maiden ongelmia. 
Liikennevaliokunta on myös kannattanut monimuotoisten kaupunkiliikennejärjestelmien kehittämistä, esikaupunkien yhdennettyä kehittämistä sekä tällaisen rautatiekaluston tukemista yhteisön varoista. Matkailualueiden kehittämistä tarvitaan myös, sillä se pitää ihmiset kotiseuduillaan, ja matkailusta syntyvät tulot on pidettävä EU:ssa. Tästä syystä kehotamme lausunnossamme yhteisön tuen myöntämistä alueellisille lentokentille. 
Älkäämme elätelkö harhakuvitelmia: uusissa jäsenvaltioissa yksityisen pääoman käyttö ei ole ihmelääke markkinapohjaiseen infrastruktuurikehitykseen, etenkään syrjäseuduilla, joilla maksukykyinen kysyntä on vähäistä ja investointien tuotto hidasta. Siksi kannatan rakennerahastovarojen käyttöä myös julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyösopimuksiin perustuvissa rakennushankkeissa. Tämä saattaa jopa tehdä investoinneista tehokkaita. Onnittelen esittelijää mietinnöstä, kiitän teitä kiinnostuksestanne, ja arvoisa puhemies, onnittelen teitä Barcelonan voitosta! 
Jan Olbrycht,
   . Arvoisa puhemies, toimielinten välisen sopimuksen allekirjoittaminen tänään tekee mahdolliseksi vuosia 2007–2013 koskevan koheesiopoliittisen lainsäädäntötyön jatkumisen. Pakollisen menettelyn mukaisesti Euroopan komissio esittää strategiset puitteet sen jälkeen, kun rakennerahastoa ja koheesiorahastoa koskeva asetuspaketti on hyväksytty. Euroopan parlamentti voi olettaa, että Euroopan komissio nimeää ensisijaiset tavoitteet ja toimintatavat siten, että EU:n koheesiopolitiikan ydinajatus säilytetään ja luodaan olosuhteet, joissa voidaan toteuttaa Lissabonin strategiaa. 
Kuten esittelijä aiheellisesti totesi, strategisissa suuntaviivoissa olisi täydennettävä asetuksessa kuvattuja puitteita eikä korvata tai muuttaa niitä. Tiedämme jäsenvaltioiden kansallisten strategisten viitekehysten lopullisten versioiden perustuvan strategisiin suuntaviivoihin. Siksi ne on muotoiltava niin, että niiden tulkinta ei aiheuta ongelmia. Tästä syystä haluan myös mainita erikseen joitakin seikkoja, joiden olisi sisällyttävä strategisiin viitekehyksiin. 
Lissabonin strategian tavoitteisiin liittyvät haasteet merkitsevät, että koheesiopolitiikan kaupunkiulottuvuuden merkitys on lisääntymässä. Sen olisi oltava yksi strategisten suuntaviivojen pääkohdista. Strategisten suuntaviivojen tavoitteet voidaan saavuttaa vain paremmin liikenneyhteyksin, ja siksi liikenneverkkojen, erityisesti euroopanlaajuisten liikenneverkkojen rakentaminen on perustehtäviämme. Lissabonin strategian tavoitteet voidaan saavuttaa vain luomalla olosuhteet, joissa voidaan toteuttaa tutkimusta, joissa innovatiivinen kehitys on mahdollista ja joissa voidaan tukea seitsemättä puiteohjelmaa. Tämä merkitsee, että koheesiopolitiikalla olisi luotava tutkimukselle ja kehitykselle otolliset olosuhteet. Strategisten suuntaviivojen on oltava selvät, helppolukuiset ja ymmärrettävät. Tätä Euroopan parlamentilla on oikeus odottaa. 
Riitta Myller,
   yhteinen pohdinta siitä, miten saada aikaan todellista ja mitattavaa hyötyä EU:n aluepoliittisista ohjelmista, on paikallaan. EU:n aluepolitiikan varojen kanavoiminen hankkeisiin, joiden avulla parannetaan heikompien alueiden kehittymistä ja koko EU:n talouden kasvua ja kilpailukykyä, on taustana laadittaville suuntaviivoille.
Haluan erityisesti kiittää esittelijä Krehliä siitä, että hän on tarttunut tähän haasteeseen, ja tuonut parlamentin puolesta ryhdikkään lisän strategia-asiakirjaan. On todellakin perusteltua olla tiukkana tietyissä tärkeissä periaatteissa ja sen vuoksi kannatan sitä, että jo maksetut varat peritään tarvittaessa alueilta ja jäsenvaltioilta pois, ellei tärkeitä keskeisiä Euroopan unionin politiikkaan liittyviä periaatteita, kuten kestävää kehitystä, tasa-arvoa, syrjimättömyyttä ja ympäristölainsäädännön toteuttamista, ole riittävällä tavalla otettu huomioon ohjelmissa.
Kaiken kaikkiaan on tärkeää keskittää käytettävissä olevat vähenevät varat siten, että tuloksena on mahdollisimman tehokas tukien käyttö ja eurooppalaisen lisäarvon saaminen. Tärkeä osa tätä on tukien ohjaaminen muun muassa kestävästi uusiutuviin energianlähteisiin.
Lopuksi haluan painottaa vielä yhtä kysymystä. Miten voisimme hallinnoida alueellisia hankkeita vähemmällä byrokratialla varmistaen kuitenkin sen, että riittävä taloudellinen ohjaus ja talousvalvonta turvataan? Monet hankkeet jäävät valitettavasti toteuttamatta sen vuoksi, että byrokratia on kalliimpaa kuin itse hankkeen toteuttaminen. 
Jean Marie Beaupuy,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aluksi lainata jäsen Krehlin erinomaisen mietinnön erästä virkettä: "Euroopan parlamentti suhtautuu luottavaisesti siihen, että komissio ja neuvosto ottavat huomioon sen ehdotukset, mikä onkin ehdoton edellytys strategisten suuntaviivojen hyväksymiselle parlamentissa."
Arvoisa komission jäsen, kuuntelitte tarkkaavaisesti, kuten minäkin kuuntelin äsken tarkkaan avauspuheenvuoroanne. Vaikka mainitsitte alueet useasti, sana "kaupunki" esiintyi puheessanne vain kerran. 
Juuri tästä syystä Wienin pormestari Häupel vastasi alueiden komitean täysistunnossa kolme viikkoa sitten "Se on pelättävissä" toimittajalle, joka oli esittänyt seuraavan kysymyksen: "Lähentymis- ja kilpailukykytavoitteisiin on lisätty kaupunkiulottuvuus. Pelkäättekö sen putoavan pois matkan varrella, jollei tehdä lisätarkennuksia?"
Tämän vuoksi koheesiota koskevilla strategisilla suuntaviivoilla on ratkaiseva merkitys. Itse haluaisin lisätä yhteisön strategisiin suuntaviivoihin vielä neljännen ensisijaisen tavoitteen, joka keskittyisi kaupunkeihin ja kaupunkialueisiin ja niiden asemaan. Täsmennän, että, kuten jäsen Krehlin mietinnössä useasti korostetaan, aluekehitysvaliokunta tarkoittaa "kaupungilla" kaupunkien ja taajamien lisäksi kaikkia alueita, joihin kuuluu kaupungin keskusta, syrjäseutujen taajamia ja kaikkia maaseutualueita, jotka ovat riippuvaisia kaupungista. Näille alueille on keskittynyt 80 prosenttia väestöistämme, mutta ne ovat eittämättä myös välttämättömiä EU:n kehittämiseksi Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden suuntaisesti. 
Kaupungit ovat jäsen Krehlin mietinnössä tärkeässä asemassa. Tämän puheenvuoroni tarkoituksena on muistuttaa – vaikka pahoittelenkin puheenjohtajavaltion poissaoloa – että valiokuntamme tai laajennetun työryhmämme jäsenet ovat moneen kertaan kehottaneet neuvostoa painostamaan kaikkia jäsenvaltioita ottamaan huomioon kaupunkiulottuvuuden sillä perusteella, että Lissabonin ja Göteborgin tavoitteita ei voida saavuttaa, elleivät kaupunkialueet tee omaa osaansa koheesiopolitiikassa. 
Arvoisa komission jäsen, pahoittelemme, että neuvoston edustaja ei ole läsnä, mutta odotamme teidän sitoutuvan tinkimättä tähän. Koheesiopolitiikalle on annettava mahdollisuus tuottaa mahdollisimman hyvät tulokset mahdollistamalla kaupunkialueiden täysimääräinen osallistuminen. 
Elisabeth Schroedter,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän jäsen Krehliä rakentavasta yhteistyöstä. Suuntaviivojen ohjaaminen kohti kestävän kehityksen periaatetta on osoittautunut mahdolliseksi. Haluan erityisesti korostaa tätä seikkaa, koska komissio on lakannut painottamasta sitä asiaankuuluvalla tavalla. Käyttötarkoituksen määrittäminen, joka on nyt tuotu yleisasetukseen takaovesta suuntaviivojen kilpailijaksi, aiheuttaa ongelmia pilaamalla suuntaviivojen kattavan lähestymistavan, joka on sekä horisontaalinen että vertikaalinen. 
Lissabonin strategian erottaminen Göteborgin strategiasta merkitsee, että teollisuusalueet ja kaupungit ovat voittajia ja maaseutualueet häviäjiä. Näin sanoessani en halua kilpailla edellisen puhujan, edustaja Beaupuyn kanssa, sillä hän tarkoittaa etenkin kaupunkien ongelma-alueita, mutta erottaminen asettaa kyseenalaiseksi monien alueiden koheesion – katastrofaalisin seurauksin. Mainitsen vain esimerkkinä maan, jonka komission jäsen tuntee parhaiten. Käyttötarkoituksen määrittämisen jälkeen Riika ja sitä ympäröivät alueet saavat kaikki rahat, mutta Latvian alueista eniten tuen tarpeessa on Latgale, joka on tällä hetkellä EU:n köyhin alue. Se saa tuista vain tähteet, mikä ei voi olla oikein. 
Mielestäni nämä ongelmat, jotka komissio on itse luonut, voidaan ratkaista jälkikäteen vain, jos komissio varmistaa toimenpideohjelmissa, että kaikissa ulottuvuuksissa ja kaikilla alueilla – sekä kaupunki- että maaseutualueilla – otetaan kestävä kehitys tasapuolisesti huomioon niin taloudellisesti, sosiaalisesti kuin ympäristönkin suhteen; toisin sanoen, että kehitysajattelu on tasapuolista. 
Niin kauan kuin komissio ei ota tätä riittävästi huomioon, EU:ssa ei voi olla todellista koheesiota. 
Bairbre de Brún,
Haluan aivan ensimmäiseksi kiittää jäsen Krehliä hänen mietinnöstään sekä siitä avoimesta ja osallistavasta tavasta, jolla se laadittiin. En ole kaikista sen sisältämistä asioista samaa mieltä, mutta mietintö tasapainottaa suuntaviivoja jonkin verran sosiaalisten kysymysten ja ympäristön kannalta. 
On tärkeää, että Euroopan parlamentti puolustaa voimakkaasti tasapainoisempia suuntaviivoja ja vastustaa selvästi määrärahojen käyttötarkoituksen määrittelyä ja sen taustalla olevaa ajattelutapaa, joka ainoastaan yhdistäisi nyt Lissabonin strategiaan ja komission suuntaviivoihin sisältyvän epätasapainon. On huolestuttavaa, että komission alkuperäisissä suuntaviivoissa Lissabonin strategia asetettiin Göteborgin strategiaa tärkeämpään asemaan ja jotkin Lissabonin strategian piirteet muita ylivoimaisemmiksi. Suuntaviivat on laadittava niin, että ne kuvastavat pelkän yritystoiminnan kehittämisen ohella koheesiopolitiikan päätehtävää ja EU:n alueiden kokonaisvaltaista kehittämistä. 
Olen erityisen tyytyväinen jäsen Krehlin mietinnön 9 kohtaan, jossa edellytetään hyvän kumppanuuden kirjaamista asetuksiin ja suuntaviivoihin sekä tuetaan kansalaisyhteiskunnan lujittamista. Olin erityisen ilahtunut kuullessani komission jäsenen Piebalgsin tunnustavan tämän täällä tänä iltana. Kiitän vielä kerran jäsen Krehliä hänen mietinnöstään ja onnittelen häntä siitä. 
Rolf Berend (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää jäsen Krehliä hänen viisaasta mietinnöstään ja erinomaisesta yhteistyöstä tässä asiassa. EU:n alueiden väliset taloudelliset erot vain lisääntyvät seuraavalla ohjelmakaudella – erityisesti tulevien laajentumisten seurauksena – ilman, että rakennerahastomäärärahat lainkaan lisääntyvät. Jollemme tienneet tätä jo aiemmin, tiedämme sen nyt. Siksi käytettävissä olevat niukat varat on käytettävä järkevästi ja tehokkaasti pitäen aina mielessä, että koheesiopolitiikalla ei voida ratkaista kaikkia rakenteellisia ongelmia eikä sillä voida korvata jäsenvaltioiden toimia. 
Yhdyn esimerkiksi käyttötarkoituksen määrittelyyn kohdistettuun arvosteluun, sillä se kahlitsee meidät. Vaarana on, ettei alueilla ole tarvittavaa joustavuutta sellaisten ohjelmien kehittämiseksi, jotka täyttävät niiden paikalliset ja alueelliset vaatimukset. 
Haluan korostaa erityisesti kaupunkiulottuvuuden huomioon ottamista, johon komission ehdotuksessa ei kiinnitetä riittävästi huomiota. Taajamat tarvitsevat lisää tukea taloudellisten ja sosiaalisten erojensa vuoksi. On hyvin tärkeää käyttää yksityistä osarahoitusta, jotta kaikki ohjelmat saadaan toteutettua. Tätä on korostettava kerta toisensa jälkeen, etenkin nyt, kun julkiset varat ovat vähissä. Valtaosa valiokuntamme jäsenistä on itse asiassa tästä samaa mieltä. Yksityisen osarahoituksen edistäminen hanketasolla on erittäin tärkeää. Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia käytetään valitettavasti liian vähän rakennerahastojen yhteydessä, sillä niistä koituu suuri joukko ratkaisua kaipaavia oikeudellisia kysymyksiä. 
On hyvä, että rahoitusnäkymistä käydyissä neuvotteluissa onnistuttiin paljolti yhdenmukaistamaan vanhoja ja uusia jäsenvaltioita koskevat koheesiopolitiikan normit. 
Ewa Hedkvist Petersen (PSE ). –
   Tämä mietintö on hyvin tärkeä, koska siinä käsitellään ajatusta kasvun ulottamisesta kaikkialle EU:hun. Annan tukeni jäsen Krehlin mietinnölle ja kiitän häntä oivallisesta työstä ja rakentavasta yhteistyöstä. 
Haluan nostaa esiin kaksi asiaa ja korostaa erityisesti yhteisötalouden merkitystä sekä tietotekniikan infrastruktuurin rakentamista. 
Haluan myös tähdentää tietotekniikan infrastruktuurin rakentamista. 
 Yhteisötalous, jolla on kyky sovittaa yhteen alueiden taloudellinen ja sosiaalinen kudos yhdistämällä yrittäjähenki sosiaalisiin tavoitteisiin ja torjumalla passiivista riippuvuutta sosiaaliturvajärjestelmistä, on otettava kestävän kehityksen malliksi ja otettava huomioon sosiaalisessa ja alueellisessa koheesiopolitiikassa ja koheesiokehyksissä sekä EU:ssa, jäsenvaltioissa että paikallistasolla. 
Tämä johtuu siitä, että yhteisötalous luo paikallisella ja alueellisella tasolla yrittäjyyttä ja työmahdollisuuksia. Yhteisötalouden kohteena ovat sosiaalisesti syrjäytyneet ryhmät, esimerkiksi pitkäaikaistyöttömät. Yhteisötalous merkitsee innovatiivista yrittäjyyttä vähemmistöryhmille, lisää elämänhallintaa ja vahvistaa kansalaisyhteiskuntaa. 
 Haluan myös korostaa infrastruktuurin rakentamisen merkitystä tietotekniikalle. Tieto- ja viestintätekniikka ja sen infrastruktuuri ovat tänä päivänä aivan yhtä tärkeitä kuin tiet ja rautatiet ovat pitkään olleet ja ovat jatkossakin tärkeitä EU:n kasvun kannalta. Uudet yritykset voivat toimia kaikilla alueilla vain, jos niillä on tietotekniikkaa ja sen edellyttämä infrastruktuuri, joiden avulla ne voivat toimia tehokkaasti. Ei saa olla niin, että huonosti rakennettu tietotekniikan infrastruktuuri estää alueilla toimimisen. Siksi on mielestäni hyvä, että tätä korostetaan komission asiakirjassa ja Krehlin mietinnössä. 
Jan Březina (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, rakennerahastoille on saatava säännöt mitä pikimmin. Rahastoja koskevien yhteisten sääntöjen täytäntöönpano on työläs tehtävä, ja meillä uusien jäsenvaltioiden edustajilla on tuoreita muistoja vuodelta 2004, jolloin jouduimme odottamaan kuukausia. Tuota viivytystä on ollut vaikea kuroa umpeen. Siksi kehotan pyrkimään ensi tilassa sopimukseen rakennerahastoja koskevista direktiiveistä. Mielestäni olisi valitettavaa, jos sopimus karahtaisi karille tai lykkääntyisi siksi, että parlamentti pitää kiinni joistakin vaatimuksistaan viimeiseen asti ja hinnalla millä hyvänsä. Sopimukseen on päästävä mahdollisimman pian, jotta jäsenvaltioille jää tarpeeksi aikaa laatia toimenpideohjelmansa. Viimeinen kiistakapula neuvoston ja parlamentin välillä liittyy yhteisön varaukseen. Haluan huomauttaa, että neuvosto on suostunut siihen, että joidenkin jäsenvaltioiden, muun muassa Tšekin tasavallan rakennerahastomäärärahoja mukautetaan päivitettyjen talouskasvuarvioiden perusteella vuonna 2010. Olisi siksi reilua nähdä yhteisön varaus tästä näkökulmasta, sillä joidenkin maiden talouskasvua on aivan ilmeisesti aliarvioitu. 
Käsiteltävänämme oleva mietintö on mielestäni tasapainoinen ja sillä edistetään sopimuksen syntymistä neuvoston kanssa. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka ovat kritisoineet Lissabonin strategian määrittelyä määrärahojen käyttötarkoitukseksi. Tässä tilanteessa ja ottaen huomioon, ettei ainakaan komissio aio luopua käyttötarkoituksen määrittelyn periaatteesta, olen tyytyväinen edes siihen, ettei se vaikuta uusiin jäsenvaltioihin, joiden on monien alueiden takapajuisuuden vuoksi investoitava pääasiassa infrastruktuuriin ja työttömyyden torjuntaan. Mielestäni on tärkeää myös huomauttaa, ettei kaupunkiulottuvuutta ole otettu riittävästi huomioon. Kaupungeilla on koko joukko ongelmia. Pidän kuitenkin hyvänä sitä, että komissio kannattaa sen nykyisen kiellon poistamista, jonka mukaan rahaston varoja ei saa käyttää asuntotuotantoon. Erityisesti uusissa jäsenvaltioissa on paljon huonosti hoidettuja, ränsistyneitä kerrostaloalueita, joiden kunnostaminen vie paljon aikaa julkisten varojen puutteen vuoksi. Haluan kiittää esittelijää mietinnöstä ja suosittelen sen hyväksymistä. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella esittelijää erinomaisesta ja seikkaperäisestä työstä ja kiittää häntä valmiudesta tavata vastuualueiltaan eritasoisia kansallisia edustajia ja käydä heidän kanssaan tiiviitä keskusteluja rakenne- ja koheesiopolitiikasta. Kiitos, jäsen Krehl. 
Nyt, Euroopan unionin haasteita vuosina 2007–2013 koskevan monivuotisen talousarvion hyväksymisen jälkeen, laajentumista seuraavissa hieman pysähtyneissä ja sekavissa oloissa suuntaviivat ovat mielekkäämmät kuin koskaan, sillä niiden avulla pyritään kohdentamaan niukat varat tehokkaasti ja järkevästi, jotta saavutetaan mahdollisimman paljon lisäarvoa, kuten esittelijä itse totesi. 
Olemme siksi sitäkin kiitollisempia jäsen Krehlin osoittamasta ymmärtämyksestä alueiden eri tarpeita ja niiden ratkaisujen joustavuutta kohtaan. Erityistä huomiota on kiinnitetty alueisiin – niin vuoristoalueisiin kuin syrjäisimpiinkin seutuihin – jotka kärsivät rakenteellisista haitoista, kuten väestökadosta, väestön ikääntymisestä tai syrjäisestä sijainnista. 
Olemme hänelle myös kiitollisia siitä, että hän vaatii aktiivisesti miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä kaikilla painopistealueilla. Sitä ei koskaan voi olla liikaa. 
Olemme myös tyytyväisiä siihen, että Delorsin kasvu- ja investointiajattelu on otettu uudelleen käyttöön innovatiivisella ja nykyaikaisella tavalla vaatimalla kestäviä liikenneinfrastruktuureja – rautateitä, joukkoliikennettä ja meriliikennettä – niiden saatavuutta ja liikenteen hallinnan ja liikenneturvallisuuden optimointia sekä ennen kaikkea euroopanlaajuisten verkkojen valmiiksi saattamista etenkin siellä, missä valtioiden välisillä rajoilla ei ole edistytty riittävästi, esimerkiksi Pyreneillä omassa maassani. 
Hyväksymme myös mietintöön sisältyvän vaatimuksen luonnonvarojen, erityisesti veden, kestävästä käytöstä sekä kestävien energianlähteiden kehittämisestä yhdistettynä säästämiseen ja tehokkuuteen. 
Haluaisin korostaa jäsen Krehlin kykyä nähdä kaupungit ja niitä ympäröivät alueet yhdentyneinä talousalueina ja ymmärtää näiden välisistä suhteista johtuvat vaatimukset. Kotikaupungissani Zaragozassa tätä aluetta kutsutaan "neljänneksi alueeksi".
Haluan myös painottaa jäsen Krehlin kantaa, että teknologista kuilua alueiden ja jäsenvaltioiden välillä on kavennettava vahvistamalla teknologian yhteistyöverkostoja, sekä hänen näkemystään siitä, että pk-yritysten ja innovointivalmiuksien kehittämistä on edistettävä tutkimus- ja kehittämistoimintaa tukemalla. 
Haluan vielä kiittää häntä pyrkimyksestä parantaa maahanmuuttajien työllisyystilannetta ja kotoutumista sekä näkemyksestä, jonka mukaan työntekijöiden tilannetta ei missään tapauksessa saa huonontaa. 
Ambroise Guellec (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kaikkien minua ennen puhuneiden kollegojeni tavoin kiittää jäsen Krehlin laadukasta työstä. Kuten hän, haluan myös korostaa alueellisen koheesion tavoitteen suurta merkitystä, sillä se on EU:n tulevaisuuden kannalta ratkaisevan tärkeä. Mielestäni tämä ei käy riittävän selvästi ilmi komission ehdotuksesta. 
Lisäksi Lissabonin strategian määritteleminen määrärahojen käyttökohteeksi – vaivihkaa, yleiseen rakennerahastoasetuksen lisätyn liitteen avulla – uhkaa pahentaa entisestään alueiden välisiä ja sisäisiä eroja, jotka uskoakseni ovat edesauttaneet merkittävästi perustuslakia koskevan nykyisen umpikujan syntymistä. Näin uhkaa käydä etenkin maissa tai alueilla, joissa pannaan erityistä painoa kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteille. Kehityksen esteethän ovat erilaisia ja vaihtelevat alueiden maantieteellisen sijainnin mukaan. 
Haluaisin erityisesti tähdentää, että saavutettavuus on ennakkoedellytys sille, että enemmän tai vähemmän syrjäiset tai eristyksissä olevat alueet voivat olla kilpailukykyisiä ja siten ehkä liittyä Lissabonin strategiaan. Jos mainitsemani liitteen mukaista määrärahojen käyttötarkoituksen määrittelyä sovellettaisiin tiukasti, näille alueille aiheutettaisiin vaikeuksia erityisesti estämällä niitä rahoittamasta tarvittavia liikenneinfrastruktuureja. 
Lisäksi kyseessä on erittäin teknokraattinen järjestely, joka tekisi mielestäni Euroopan unionin aluepolitiikan entistä läpinäkymättömämmäksi ja käsittämättömämmäksi kansalaisille. Tätäkö todella haluamme? Emme tietenkään. Arvoisa komission jäsen, siksi on tärkeää, että meille vahvistetaan selvästi, että sekä kansallisissa strategisissa viitekehyksissä että alueellisissa toimenpideohjelmissa hyväksytään tarvittava joustavuus. Olen keskustellut asiasta jonkin verran komission jäsenen Hübnerin kanssa, joka käsittääkseni ymmärtää asian, mutta toivoisin todella, että komissio ottaa tämän asianmukaisesti huomioon. 
Gábor Harangozó (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, laajentumisen jälkeen lähentymistavoitteen piiriin kuuluvilla alueilla on asukkaita jopa 46 prosenttia enemmän kuin aiemmin, mutta käytettävissä olevat voimavarat eivät ole lisääntyneet vastaavasti. Suuntaus vahvistuu lähitulevaisuudessa, kun Romania ja Bulgaria liittyvät unioniin. Siksi on ilmeistä, että on äärimmäisen tärkeää pohtia, miten nämä voimavarat käytetään tehokkaimmin. 
Uusilla jäsenvaltioilla, jotka ovat koheesiopolitiikan suurimmat edunsaajat, on erityisiä sosioekonomisia tarpeita, jotka on otettava huomioon asianmukaisesti. Olen siksi erittäin tyytyväinen tähän asiakirjaan ja esittelijän, jäsen Krehlin, tekemään työhön. Hänen tavoitteenaan oli varmistaa, että käytettävissä olevat varat käytetään järkevästi, tehokkaasti ja keskitetysti. 
Olen erityisen tyytyväinen esittelijän koheesiopolitiikan ja Lissabonin strategian välisiä yhteyksiä koskeviin suosituksiin, sillä ne tuovat kestävää talouskehitystä ja kestäviä ja laadukkaita työpaikkoja. Olen myös tyytyväinen kumppanuusperiaatteen ja alueellisen ulottuvuuden välisiin yhteyksiin sekä siihen, että mietinnössä painotetaan kestävän kehityksen mukaista liikennettä, kansallista varojenhoitoa, yhtäläisiä mahdollisuuksia, elinikäistä oppimista ja kaupunkikehitystä. 
On ensiarvoisen tärkeää varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot voivat hyväksyä kansalliset strategiset viitekehyksensä niin hyvissä ajoin, että ohjelmat voivat käynnistyä jo 1. tammikuuta 2007. Vaakalaudalla on Euroopan unionin taloudellista, sosiaalista ja alueellista koheesiota koskeva tavoite. Vaikka olimme oikeutetusti pettyneitä koheesiopolitiikkaan käytettävissä olevien varojen määrään, noudattamalla asianmukaisesti varojen käyttöä ja ohjelmien täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä voidaan merkittävästi auttaa kehityksessä jälkeen jääneitä alueita kuromaan umpeen sosioekonomisia eroja. 
Haluaisin vielä todeta olevani toiveikas ja aivan varma siitä, että tämä mietintö saa paljon kannatusta huomisessa äänestyksessä. 
Sérgio Marques (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan onnitella jäsen Krehliä hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa ilmaistaan parlamentin tuntema huoli niiden yhteisön strategisten suuntaviivojen määrittelystä, joiden on määrä ohjata taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan soveltamista vuosina 2007–2013. 
Haluan sanoa muutaman sanan eräästä minua erityisesti askarruttavasta asiasta, nimittäin vaarasta, että alistamme koheesiopolitiikan Lissabonin strategian tavoitteille. Vaara on todellinen eikä sitä pitäisi aliarvioida. Muuten saatamme jossain määrin vääristää solidaarisuuden ja alueiden tasapainoisen ja sopusointuisen kehittämisen käsitteitä, jotka muodostavat koheesiopolitiikan ytimen. 
Jos Lissabonin strategian hallitseva tekijä on kilpailukyky, vaarana on, että kanavoimme rakennerahastovaroja ensisijaisesti sellaisille epäsuotuisimmille alueille, joilla on suurimmat mahdollisuudet kehittyä, jolloin alueet, joilla on vähemmän kehityspotentiaalia, jäävät ilman. 
Tämä koskee erityisesti yhdeksää uutta jäsenvaltiota, joiden koko alue kuuluu lähentymistavoitteen piiriin. Siksi vaadin, että kilpailukyvyn ja solidaarisuuden välille etsitään tarvittava tasapaino. 
Andris Piebalgs,
   Kiitän esittelijää vielä kerran erinomaisesta mietinnöstä. Komission lopullinen versio yhteisön koheesiopolitiikan strategisista suuntaviivoista on selvä ja ymmärrettävä. Vakuutan, että mietintö ja tämänpäiväinen keskustelu ovat arvokas apu laadittaessa koheesiopolitiikan strategisia suuntaviivoja.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 

