Puhemiehen tiedonanto
Puhemies. -
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin muistuttaa, että työjärjestyksen 148 artiklaa on muutettu. Tästä päivästä alkaen pöytäkirjat hyväksytään, kun istuntoa jatketaan iltapäivällä klo 15.00. Pöytäkirjat jaetaan parlamentin kaikille jäsenille klo 14.30, mutta ne ovat saatavilla jakelupalvelusta klo 14.00 lähtien.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olette jo vastannut kysymyksen yhteen osaan, mutta halusin ensiksi sanoa, etten tiedä, kirjoittauduinko sisään eilen, vaikka olin täällä koko päivän ja todellakin äänestin. Näin ollen pyytäisin, että tämä tieto lisättäisiin pöytäkirjaan, kun pöytäkirja joka tapauksessa saadaan näin myöhään.
Toiseksi haluaisin ottaa esiin kysymyksen siitä, voitaisiinko tulevaisuudessa pöytäkirjat jakaa aamupäivällä. Lykkäämällä hyväksyminen iltapäiväksi saataisiin se etu, että voisimme syventyä pöytäkirjoihin kaikessa rauhassa aamupäivällä. En todellakaan ymmärrä, miksi pöytäkirjat voidaan jakaa vasta iltapäivällä.

Puhemies.
Jäsen Posselt, ehdottaisin, että esitätte eilistä läsnäoloanne koskevan huomautuksen uudelleen tänään iltapäivällä, jotta se tulee varmasti istuntopalvelun tietoon. Joka tapauksessa osallistuitte äänestykseen, joten teillä ei ole syytä huoleen.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kolmesta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä:
Favan mietintö (A5-0258/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan perustamisen edellytyksistä [KOM(2001) 123 - C5-0480/2001 - 2001/0060(COD)];
Sanders-ten Holten mietintö (A5-0266/2002) ehdotuksista Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksiksi:
1. lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa [KOM(2001) 564 - C5-0482/2001 - 2001/0235(COD)]
2. yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan organisoinnista ja käytöstä [KOM(2001) 564 - C5-0483/2001 - 2001/0236(COD)]
3. eurooppalaisen ilmaliikenteen hallintaverkon yhteentoimivuudesta [KOM(2001) 564 - C5-0484/2001 - 2001/0237(COD)]; - Maesin mietintö (A5-265/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön lentoasemia käyttävien yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-alusten turvallisuudesta [KOM(2002) 8 - C5-0023/2002 - 2002/0014(COD)].

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tänään käsittelemme lainsäädäntökokonaisuutta, jonka tarkoituksena on perustaa yhtenäinen eurooppalainen ilmatila. Kaikkien näiden toimenpiteiden päätavoitteena on yksinkertaisesti ratkaista eurooppalaisen ilmatilan ruuhkautumista koskeva ongelma siten, ettei ilmatilan turvallisuutta heikennetä vaan pikemminkin parannetaan.
Meidän on jälleen kerran muistettava, että turvallisuus on tärkein huolenaiheemme ja tavoitteemme, minkä osoitti ennen kaikkea Überlingenin järkyttävä onnettomuus - jossa kuoli monia ihmisiä - ja josta meille jäi sellainen tunne, että se olisi pitänyt ja voitu välttää.
Aikomuksenamme on ottaa käyttöön yhdenmukainen sääntelykehys, jolla ohjaillaan ilmaliikenteen hallintaa Euroopan unionissa ja näin helpotetaan ilmatilan hallintaa ja parannetaan turvallisuutta.
Haluaisin huomauttaa, että yhtenäinen ilmatila oli yksi niistä aloitteista, jotka puheenjohtaja Prodi nimesi virkaanasettamiskeskustelussaan kansalaisia lähellä olevan Euroopan ensisijaisiksi poliittisiksi tavoitteiksi. Olemme työskennelleet tämän aiheen parissa nämä kolme vuotta, ja tänään on aika päästä tuloksiin.
Itse mietinnöistä mainitsen ensiksi esittelijä Favan ja esittelijä Sanders-ten Holten mietinnöt, joissa tuodaan esiin yhtenäistä ilmatilaa koskevan aloitteen strateginen tärkeys ja sen kehitysaste. Haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni siihen tukeen, jota toimivaltainen valiokunta on antanut tutkimalla näitä ehdotuksia täällä parlamentissa, ja haluaisin jälleen kerran kiittää parlamenttia sen yhteistyöstä ja työskentelystä.
Tarkistuksista voin todeta, että komissio voi hyväksyä suurimman osan niistä - joidenkin sanamuotoa on muutettava paremmin tekstiin sopivaksi - ja toiset osittain, koska näillä tarkistuksilla komission alkuperäisiä ehdotuksia voidaan yleisesti ottaen selkeyttää ja vahvistaa. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä Favan mietinnön tarkistuksia 1, 2, 13, 19, 24, 27, 29, 34, 35 ja 37-40 eikä Sanders-ten Holten mietinnön tarkistuksia 3, 12, 13, 14, 26, 46, 50, 51, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 63, 66, 75, 77-80 ja 83-107 ja näin ollen hylkää ne.
Haluaisin tehdä muutamia huomautuksia tärkeimmistä tarkistuksista. Tarkoitan erityisesti niitä, jotka koskevat suhteita Eurocontroliin. Olen samaa mieltä siitä, että yhteisön ja tämän järjestön välisen hyvän yhteistyön vakiinnuttaminen on välttämätöntä, ja tekniset neuvottelut yhteisön liittymiseksi Eurocontroliin on itse asiassa saatu jo päätökseen. Kuten arvoisat jäsenet erittäin hyvin tietävät, yhteisön liittymisestä Eurocontroliin tehtyä pöytäkirjaa koskeva sopimus on tarkoitus allekirjoittaa kuukauden kuluessa, ja tämä johtuu yksinomaan yhden unionin jäsenvaltion kansanedustuslaitoksen hyväksyntää koskevasta ongelmasta.
Tämän vuoksi asetuksessa ei ole tarpeen määritellä niitä menetelmiä, joita sovelletaan tälle järjestölle annettavaan tekniseen apuun, koska yhteisöstä tulee sen jäsen. Katson, että tässä yhteydessä esitetyt tarkistukset liittyvät näkökohtiin, jotka yhteisön liittyminen Eurocontrolin jäseneksi ratkaisee asianmukaisesti. Muussa tapauksessa niitä on mukautettava, jotta ne saadaan yhdenmukaisiksi yhteisön säädösten luonteen kanssa. Sama koskee niitä tarkistuksia, joissa vaaditaan pakollisia kuulemisia. Komissio ei kyseenalaista liike-elämän toimijoiden ja työmarkkinaosapuolten kuulemista koskevaa periaatetta, mutta se haluaa, että tätä periaatetta sovelletaan komission aloiteoikeutta noudattaen.
Ilmaliikennepalvelujen luonteesta voin todeta, että lainsäädäntöpaketin sanamuoto on tarkoin harkittu, jotta voidaan sovittaa yhteen yleistä etua koskevat vaatimukset ja tarve tukea alan kasvua. Vaikka komissio tunnustaa näiden palveluiden ominaisluonteen, se ei voi jättää huomiotta niistä aiheutuvien välittömien ja välillisten kustannusten vaikutusta talouteen. Tämän vuoksi komissio ei voi hyväksyä Favan mietinnön tarkistuksia 12 ja 13 ja hylkää ne. Sama koskee myös aiemmin mainitsemiani tarkistuksia, joiden komissio katsoo olevan lainsäädännöllisesti tai teknisesti puutteellisia ja joita se ei näin ollen voi hyväksyä, sekä niitä tarkistuksia, joissa vaaditaan komission ehdotuksen hylkäämistä kokonaisuudessaan.
Haluaisin myös esittää seuraavat kommentit joihinkin Sanders-ten Holten mietinnön tarkistuksiin. Tarkistus 13, joka koskee kansallisten valvontaviranomaisten ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien erottamista toisistaan, heikentää järkevää kompromissia, johon päästiin korkean tason asiantuntijaryhmän neuvotteluissa, joissa - mistä muistutan jäseniä - kaikki unionin jäsenvaltiot sekä Norja ja Sveitsi olivat edustettuina.
Yhdyn näkemykseen, jonka mukaan siviili- ja sotilastahojen yhteistyö on ratkaisevan tärkeää yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan onnistumisen kannalta, ja komission lainsäädäntöehdotuksilla itse asiassa pyritään luomaan tarvittavat edellytykset tämän yhteistyön edistämiselle. Tarkistukset 57 ja 59 kuitenkin ylittävät ne toimivaltuudet, jotka komissiolla nykyisen toimivaltajaon mukaan on, eivätkä ne siis kuulu ensimmäiseen pilariin. Tarkistuksilla 14 ja 51 otetaan käyttöön muutoksenhakumenettelyt, jotka sisältyvät kansallisiin menettelyihin jo nyt.
Yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-alusten turvallisuutta koskevasta Maesin mietinnöstä totean, että ehdotuksen tarkoituksena on parantaa ilmaliikenteen turvallisuutta luomalla yhteisön ulkopuolisten ilma-alusten tarkastusjärjestelmä, jolla pyritään varmistamaan, että alukset täyttävät kansainväliset turvallisuusnormit. Komissio esitti vuonna 1997 tätä asiaa koskevan ehdotuksen, jota ei tähän päivään asti ole voitu hyväksyä Gibraltarin lentokenttää koskevan perustelun takia. Parlamentille nyt esitetty ehdotus sisältää neuvoston aiemmin hyväksymän yhteisen kannan säännökset sekä Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä hyväksymät tarkistukset. Esittelijä Maes, jota haluan kiittää, on ilmaissut kannattavansa tätä uutta ehdotusta, ja komissio on tyytyväinen aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan hyväksymään mietintöön.
Itse asiassa komissio voi hyväksyä useimmat 23 tarkistuksesta. Se voi hyväksyä viisi tarkistusta periaatteessa, kunhan niiden sanamuotoa muutetaan, sekä muutamia muita tarkistuksia, kunhan niihin tehdään joitakin tekstuaalisia muutoksia.
On kuitenkin seitsemän tarkistusta, jotka ovat komission mielestä ongelmallisia, ja haluaisin näin ollen tehdä seuraavat huomautukset: ensinnäkin tarkistukseen 3 sisältyvä puutteiden luettelo on rajoittava suhteessa komission käytettävissä oleviin tietoihin; toiseksi tarkistusta 6 ei voida myöskään hyväksyä, koska ehdotus direktiiviksi koskee yksinomaan yhteisön ulkopuolisten maiden eikä unionin jäsenvaltioiden ilma-aluksia. Samoin voidaan todeta tarkistuksesta 8, jolla Euroopan lentoturvallisuusvirastolle annettaisiin uusia tehtäviä, mikä edellyttäisi viraston perustamisasetuksen muuttamista, ja tarkistuksesta 10, joka ei kuulu ehdotetun direktiivin soveltamisalaan. Komission mielestä tarkistus 14 ei vaikuta tarpeelliselta, koska komission ehdotuksessa täsmennetään, että kaikki valitukset voidaan ottaa tutkittaviksi; tarkistuksella 15 ilma-alusten tarkastusviranomaisten työtä lisättäisiin huomattavasti, ja joka tapauksessa vaaditusta lisätiedosta käytännössä saatava hyöty vaikuttaa komissiosta vähintäänkin kyseenalaiselta. Lisäksi tarkistus 17 ei kuulu direktiivissä katettujen tarkastusten soveltamisalaan, ja se olisi ristiriidassa Chicagon yleissopimuksen periaatteiden kanssa, joten se on hylättävä.
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, toivon, että olen tuonut esiin komission kannan tämän yhteiskeskustelun aiheina oleviin mietintöihin. Kukaan ei epäile sitä, ettei mietinnöillä, jotka parlamentti hyväksyy huomenna, edistettäisi Euroopan ilmaliikenteen turvallisuutta, tehokkuutta ja täsmällisyyttä merkittävällä tavalla.
Haluan vielä kerran kiittää yleisesti toimivaltaista valiokuntaa sen työstä ja erityisesti esittelijöitä Favaa, Sanders-ten Holtea ja Maesia siitä erinomaisesta työstä, jonka he ovat tehneet näiden erittäin teknisten ja monimutkaisten aiheiden parissa.
Fava (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat neuvoston edustajat, hyvät kollegat, komission asetusehdotus on vastaus yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevaan korkean tason asiantuntijaryhmän kertomukseen. Kuten olemme tienneet jo jonkin aikaa, asetuksen tarkoituksena on tehdä Euroopan unionin ilmatilasta viimeistään 31. joulukuuta 2004 mennessä yhtenäinen ilmatila, jota hallinnoidaan samoin periaattein ja säännöin. Olemme myös melko hyvin selvillä tämän tärkeän asetuksen painopisteistä ja tärkeimmistä tavoitteista: ensinnäkin sillä pyritään varmistamaan ilmatilan parempi käyttö, mikä tarkoittaa kustannusten supistamista, hallinnon parantamista viivästysten vähentämiseksi ja järjestelmän kapasiteetin lisäämiseksi sekä erityisesti turvallisuuden huomattavaa parantamista, joka on ensisijainen tavoitteemme.
Olemme myös tietoisia siitä, ettei riitä, että toteamme näiden olevan ensisijaisia tavoitteitamme tai että nyt on aika tehdä päätöksiä: ensimmäinen päätös, joka parlamentin ja yhteisön toimielinten on tehtävä, koskee nimenomaan huomattavaa itsemääräämisoikeudesta luopumista, ja tämä päätös vaatii tarkkaa harkintaa ja päättäväisyyttä.
Mietinnössämme on muutamia kohtia, joihin haluaisin kiinnittää huomiota: nämä ovat mielestämme asetuksen keskeiset kohdat. Aloitan toteamalla, että yhtenäistä ilmatilaa ollaan perustamassa Euroopan parlamentin kiistattoman tuen ansiosta, jonka se toi esiin jo heinäkuussa 2000 antamassaan päätöslauselmassa, ja kaikkien jäsenvaltioiden hallitusten tuen ansiosta. Komission jäsen mainitsi - ja mainitsen tämän seikan uudelleen - Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan päässeen äskettäin sopimukseen ns. Gibraltarin lausekkeen sisällyttämisestä yhtenäisestä eurooppalaisesta ilmatilasta annettavaan säädökseen.
Kuten totesin, asetuksessa on olennaisia kohtia. Komission jäsen mainitsi ensimmäisen niistä, ja se koskee yhteistyötä Eurocontrolin kanssa. Tämä yhteistyö on välttämätöntä. Siihen kehotti korkean tason asiantuntijaryhmä, ja sen olisi erityisesti estettävä töiden päällekkäisyys. Vastavuoroinen yhteistyö on tärkeää, vaikka yhteisö allekirjoittaakin Eurocontrolista tehdyn yleissopimuksen ja liittyy siihen kuukauden kuluessa. Mielestämme tässä yhteydessä esittämämme tarkistukset käyvät tarpeettomiksi, kun yleissopimus on allekirjoitettu. Mielestämme on kuitenkin hyödyllistä korostaa tätä yhteistyötä etenkin, koska Eurocontroliin liittymistä ja yleissopimuksen ratifiointia jäsenvaltioissa on odotettu niin pitkään.
Lisäksi katsomme, että siviili- ja sotilasviranomaisten yhteistyö on ensisijaisen tärkeää. Tämä kysymys on erityisen arkaluonteinen, koska se voi johtaa ristiriitaisuuksiin sellaisten vakiintuneiden käytäntöjen ja etuoikeuksien kanssa, jotka kiistatta kuuluvat jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuteen. Mietinnössämme ja komission asetuksessa noudatetaan kahta toimintatapaa: kehotamme erittäin tiiviiseen yhteistyöhön siviili- ja sotilasilmailun lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien välillä ja katsomme, että sotilasviranomaisten olisi oltava edustettuina yhtenäisen ilmatilan komiteassa. Vaikka tekstiin ei sisälly tätä koskevaa täsmällistä säännöstä, kehotamme, että toinen kullekin jäsenvaltiolle tässä perustettavassa komiteassa - jolle annetaan tehtäväksi yhtenäisen ilmatilan poliittinen ja tekninen hallinnointi - kuuluvasta kahdesta paikasta annetaan sotilasviranomaisten edustajalle, jotta tehtävät voidaan jakaa paremmin ja voidaan varmistaa tiiviimpi yhteistyö siviili- ja sotilasviranomaisten välillä.
Kolmas näkökohta ovat rangaistukset. Kysymys yhtenäistä ilmatilaa koskevien sääntöjen noudattamisen valvonnasta tehokkain, oikeasuhteisin ja ehkäisevin rangaistuksin, mitä parlamentti on jo vaatinut, on arkaluonteinen. Mielestämme näin on välttämätöntä toimia, jotta voidaan varmistaa, että yhtenäisestä ilmatilasta tulee muutakin kuin vain luettelo hyviä aikeita ja jotta se perustuu kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa tosiasialliseen oikeusvarmuuteen.
Viimeinen tärkeä näkökohta on, että markkinoiden asteittainen avaaminen kilpailulle tapahtuu erityisten rajoitusten mukaisesti. Meidän on muistettava, että lennonvarmistus on yleishyödyllinen palvelu, kuten yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut tuomiossaan, ja että tältä osin voimme kehottaa komissiota korostamaan erityisesti taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia työllisyyden osalta. Tarkistuksessa 36, jonka jätämme uudelleen käsiteltäväksi, säädetään alakohtaisista neuvottelukomiteoista, jotka vastaavat työmarkkinoihin vaikuttavista asetuksen täytäntöönpanotoimista. Näin ollen tämä kohta on nähdäksemme olennainen.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni ilmaisemalla tosiseikkoihin perustuvan toiveikkuuteni, jonka taustalla on viime vuosina saavutettu edistys. Perustamalla yhtenäisen ilmatilan pystymme vihdoinkin poistamaan niin ilmassa kuin maassakin olevat rajat ja olemme varmasti yhden askelen lähempänä entistä kattavampaa ja konkreettisempaa Euroopan kansalaisuutta.
Sanders-ten Holte (ELDR)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, viimeaikaisista järkyttävistä tapahtumista huolimatta lentäminen on edelleen äärimmäisen turvallinen liikennemuoto. Koska ilmatilan käyttö tulevina vuosina kuitenkin kasvaa huimasti, vilkasliikenteiseen ilmatilaamme kohdistuu valtavia paineita kaikkine kasvun aiheuttamine turvallisuusriskeineen. Juuri tämä tilanne on ollut liikkeellepaneva voima käsiteltävänä olevaa yhtenäistä ilmatilaa koskevaa ehdotusta annettaessa.
?Turvallisuus ennen kaikkea? tuntui olevan kollegoitteni tunnuslause, sillä 24 tarkistusta kaikkiaan 79:stä hyväksyttiin välittömästi, ja nämä kaikki koskivat turvallisuutta. Toivon, että neuvostolle osoitettiin näin selkeä kannanotto. Muissa tarkistuksissa päästiin nähdäkseni hyvään sovitteluratkaisuun, ja haluaisin nostaa esiin kolme seikkaa.
Aivan aluksi haluaisin mainita lennonjohtajien kannan ja heidän huolensa yksityistämisestä. Yhtenäinen ilmatila, yhtenäinen eurooppalainen ilmatila, ei nähdäkseni tarkoita peiteltyä yksityistämistä. Asianomaisten jäsenvaltioiden päätettäväksi jää, vastaako yksityinen vai julkinen taho lennonvarmistuspalveluiden tarjonnasta uusilla rajatylittävillä funktionaalisilla ilmatilan lohkoilla. Tässä suhteessa meidän ei pitäisi olla joustamattomia. Tärkeitä ovat korkea turvallisuuden taso ja tiukka sääntelykehys eikä se, tarjoaako palvelut julkinen vai yksityinen taho. Voin kuitenkin rauhoittaa kollegoitani toteamalla, että suuri osa jäsenvaltioista on vakuuttunut siitä, että näiden palveluiden on vastaisuudessakin oltava julkisia. Tanskan liikennevaliokunta totesi hiljattain valiokunnassamme, että Tanskan lennonvarmistuksen pitäisi pysyä julkisena. Lisäksi keskeisten lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien monopoliasema säilyy myös funktionaalisissa ilmatilan lohkoissa, eikä niiden todellakaan odoteta kilpailevan keskenään.
Toinen näkökohta koskee palvelujen tarjoajia. Jos niillä on monopoliasema, on tärkeää taata kunkin jäsenvaltion sääntelyviranomaisen riippumattomuus, jotta voidaan varmistaa, että turvallisuusnormeja noudatetaan tarkoin. Parlamentin on tehtävä selväksi neuvostolle, että mielestämme näin olisi tehtävä käytännössä. Näin ollen en voi tukea Simpsonin PSE-ryhmän puolesta esittämiä tarkistuksia. En voi tukea myöskään GUE/NGL-ryhmän esittämiä tarkistuksia, koska niissä vaaditaan, että jokaisessa jäsenvaltiossa kaikki palvelut toimittaa integroitu palvelujen tarjoaja, eikä niissä jätetä lainkaan varaa toissijaisten palvelujen toteuttamiselle alihankintana. Tällainen lähestymistapa tekee nähdäkseni mahdottomaksi saavuttaa tehokkuuden lisäämistä koskevan tavoitteen siten, että turvallisuuden taso säilyy ennallaan. Se ei myöskään vastaa useiden jäsenvaltioiden nykytilannetta.
Toinen näkökohta, jonka haluaisin ottaa esiin, on siviili- ja sotilasviranomaisten yhteistyö. Tämä yhteistyö on yhtenäisen ilmatilan onnistumisen kannalta nähdäkseni aivan olennaista. Ilmatilan joustavan käytön mahdollistamiseksi ilmatilan sotilaskäyttäjät on kuitenkin otettava mukaan yhtenäisen ilmatilan komitean päivittäiseen päätöksentekoon. Meidän on parlamentissa taattava, että jäsenvaltiot mukautuvat tähän, ja tämän vuoksi, arvoisa komission jäsen, tarkistukseni menevät pitemmälle. Ilman sotilaallista yhteistyötä yhtenäisen ilmatilan antama lisäarvo heikkenee huomattavasti. Tässä suhteessa minun on erittäin vaikeaa hyväksyä tarkistusta 40, koska loogisesti tarkasteltuna sillä estetään sotilasviranomaisten osallistuminen yhtenäisen ilmatilan komiteaan.
Kolmas ja viimeinen näkökohta koskee Eurocontrolin tehtäviä ja asemaa. Hyvä komission jäsen, olen kuullut moneen kertaan, että kaikki on täysin valmista, mutta minun nähtävä tämä ennen kuin voin uskoa sen. Tästä johtuvat tarkistuksemme ja voimakas painostuksemme niiden hyväksymiseksi. Vaikka voinkin yleisesti ottaen sopeutua äänestystulokseen, olen edelleen huolissani Eurocontrolin asemasta päätöksenteossa. Eurocontrol on kuitenkin hallitustenvälinen järjestö eikä lainsäädäntöelin, ja on kiistatonta, että sen asiantuntemus on merkittävä. Olen lisäksi sitä mieltä, että sillä olisi oltava keskeinen asema teknisen avun alalla, mutta että siihen sen tehtäväkentän pitäisi rajoittua. Eurocontrol ei ole mikään yleispätevä ratkaisu kaikkiin Euroopan ilmatilan hallinnan ongelmiin, mikä on käynyt ilmeiseksi.
Komissio on saanut arvokasta kokemusta Eurocontrolin toiminnasta ja on sisällyttänyt nämä kokemukset ehdotuksiin, mutta se on myös pyrkinyt korjaamaan sen puutteita. Jos esimerkiksi yhtenäisen ilmatilan kartoitusjärjestelmästä olisi tehtävä täysin yhteensopiva Eurocontrolin vastaavan järjestelmän kanssa, kannustinjärjestelmää olisi mahdotonta kehittää. Ilmaliikennevirtojen hallinnan alan parhaita käytäntöjä on mahdotonta edistää näin. Eurocontrol ei myöskään ole vain sääntelyelin, vaan lisäksi palvelun tarjoaja, mikä tarkoittaa sitä, että olemme luomassa vakavaa eturistiriitaa. Tämän vuoksi olen esittänyt tarkistukset 81 ja 82 ja pyytänyt ryhmäni puolesta kohta kohdalta -äänestystä tarkistuksesta 51, jotta Eurocontrolin ja yhtenäistä ilmatilaa koskevan päätöksentekomenettelyn välille voitaisiin saada parempi valtatasapaino.
Hyvät kollegat, pyydän teitä äänestämään tänään mietintöni puolesta, jonka teksti toivoakseni noudattaa mahdollisimman pitkälti aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tekstiä. Olemme ottaneet askelen eteenpäin. Kyseessä on kunnianhimoinen ehdotus. Haluan kiittää kollegoitani heidän hyödyllisestä panoksestaan ja erityisesti parlamentin henkilöstöä. Tehtävä ei ollut helppo: kävimme monia keskusteluja ja näin saimme muodostettua selkeämmän kuvan tilanteesta, ja uskon, että pääsimme asianmukaiseen tasapainoon turvallisuuden ja tehokkuuden välillä. Kun Johannesburgin huippukokous vielä on muistissamme, haluaisin todeta, että yhtenäinen eurooppalainen ilmatila on vastaisuudessa myös valtavan arvokas ympäristömme kestävän kehityksen kannalta.
Maes (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos turvallisuus pysyisi jatkuvasti vuoden 1996 tasolla, vuonna 2015 vakava onnettomuus saattaisi tapahtua kerran viikossa. Perusteluissamme korostetaan jälleen kerran komission direktiiviehdotuksen tärkeyttä tätä taustaa vasten. Ilmailualan turvallisuus ei ole koskaan ennen ollut näin olennaista. Syyskuun 11. päivän järkyttävien tapahtumien vuosipäivän lähestyessä ilmailun turvallisuus on useimpien käyttäjien ensisijainen huolenaihe. Tässä yhteydessä ei pitäisi kiinnittää huomiota ainoastaan yhteisön vaan myös yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-alusten turvallisuuteen. Tämän vuoksi tämä ehdotus, joka liittyy niihin ehdotuksiin, joita kollegani ovat käsitelleet yhtenäistä ilmatilaa koskevissa mietinnöissään, on äärimmäisen tärkeä.
Komissio on jo aloittanut uudelleen menettelyn yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-alusten turvallisuutta koskevan direktiivin antamiseksi. On itse asiassa järkyttävää, että vaikka tätä direktiiviä koskeva menettely oli saatu miltei päätökseen vuonna 1997, se keskeytettiin ja ehdotus pantiin hyllylle Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä Gibraltarista syntyneen kiistan vuoksi. Nyt voimme onneksi luottaa laajaan yksimielisyyteen, vaikka pahoittelenkin sitä, että asiaa käsitellään edelleen jäsenvaltioiden tasolla ja että tarkastusten toteuttamisessa on vielä jonkin verran toivomisen varaa niiden valvontatoimien vuoksi, joita jäsenvaltiot kohdistavat menettelyihin jatkuvasti. Yhteisön laajuisen turvallisuuspolitiikan tarve on nähdäkseni kuitenkin kiistaton.
Emme voi olla huomaamatta, että onnettomuusluvut vaihtelevat huomattavasti alueittain ja mantereittain. Afrikkaan, Aasiaan sekä Etelä- ja Keski-Amerikkaan sijoittautuneiden lentoyhtiöiden onnettomuusluvut ovat ainakin kaksi kertaa maailman keskiarvoa suuremmat. Länsi-Euroopassa ja Australiassa voimme olla tyytyväisiä pienempiin lukuihin, kun taas Itä-Euroopan maissa onnettomuusluvut ovat korkeimmat - miltei 50-kertaiset Länsi-Eurooppaan verrattuna. Nyt kun edessämme on EU:n laajamittainen laajentuminen, myös omien maidemme turvallisuus on entistä suuremmassa vaarassa heiketä.
Koska ilmailu ulottuu rajojen yli, ei turvallisuusnäkökohtiakaan pitäisi rajata kansallisten rajojen sisäpuolelle. Usein toistuvien ongelmien syyksi voidaan katsoa epäasianmukainen ilmailualan primaarilainsäädäntö sekä hallintoelinten, pätevän henkilöstön ja rahavarojen puute. Äskettäiset onnettomuudet ovat osoittaneet, että ilmailualan virallisen kielen, englannin, puutteellinen taito voi johtaa järkyttäviin seurauksiin. Muistutan vain muutamasta vakavasta onnettomuudesta, joista toinen tapahtui Ranskassa ja toinen Italiassa ja jotka molemmat olivat suoraa seurausta siitä, ettei lentohenkilöstö hallinnut riittävän hyvin virallista kieltä, englantia. 
Myös muista puutteista voi olla merkittäviä seurauksia. Yhteisön ulkopuolisten ilma-alusten onnettomuuksia tarkasteltaessa ilmenee, että 25 prosentissa niistä lentokäsikirjat tai suunnistuskartat ovat olleet kateissa taikka GPS-järjestelmiä ei ole päivitetty riittävästi. Koordinoitu toiminta, jota täydennetään vaihtamalla tietoja, joiden avulla ilma-aluksen mahdolliset puutteet voidaan havaita varhaisessa vaiheessa, on kansallisia toimenpiteitä parempi vaihtoehto. Näin jäsenvaltiot voivat vedota suhteessa yhteisön ulkopuolisiin maihin EU:n yhteiseen kantaan estääkseen sen, että vaarallinen ilma-alus ohjataan sellaisille naapurijäsenvaltion lentokentille, joilla tällaisia tarkastuksia ei tehdä.
Mietintömme erityiskysymykset koskevat sitä, että lentokenttien lähistöllä asuvat henkilöt voivat tehdä valituksen ilma-alusten turvallisuudesta ja voivat myös saada tietoa sellaisen ilma-aluksen turvallisuuden puutteista, joka on laskeutunut paikalliselle lentokentälle. Oostenden asukkaat ovat tyytyväisiä tämän osuuden hyväksymiseen. Sen sijaan komissio ei suhtaudu tähän kysymykseen niinkään myönteisesti.
Haluaisin korostaa, ettei syrjinnälle ole sijaa. EU:sta tuleva ilma-alus olisi tarkastettava samoin tiukoin säännöin kuin yhteisön ulkopuolisesta maasta tuleva ilma-alus. Syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen meidän on otettava paremmin huomioon lentokenttien ja lähestymisteiden läheisyydessä asuvien henkilöiden turvallisuus. Lopuksi haluaisin vielä todeta, että meidän on estettävä se, että ilmailualan ja erityisesti turvallisuusalan yksityistämistoimet heikentävät tätä turvallisuutta, koska todennäköisesti juuri tässä asiassa valitaan jälleen kerran helpoin vaihtoehto. Toivon, että turvallisuudesta tinkiminen, joka kävi niin ilmeiseksi Überlingenissä, ei johda kohtalokkaisiin seurauksiin.
Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, uuden istuntokauden aluksi käsiteltävänämme on yksi tämän vaalikauden johtoaiheista.
Muistanette, että edellisen istuntokauden päätteeksi onnittelimme varapuheenjohtajaa työstä sekä raideliikenteen parissa että merenkulun turvallisuutta koskevan Erika-toimenpidekokonaisuuden parissa.
Tänään istuntokauden alkaessa käsittelemme siis jälleen johtoaihetta: tavoitteenamme on perustaa yhtenäinen ilmatila ja yhdenmukaistaa tekniset normit sekä lisätä turvallisuutta ja ilmatilamme kapasiteettia. Tavoitteenamme on yhdenmukaistaa kaikki tämä kansallisten etujen kanssa. Tavoitteenamme on yhdenmukaistaminen tai se, että pyritään saamaan sotilasviranomaiset mukaan toimintaan, mutta samaan aikaan pyritään vastaamaan Euroopan kansalaisten vaatimuksiin: lisäämään ilmaliikenteen kapasiteettia ja turvallisuutta.
Me uskomme, että tällainen turvallisuus on mahdollistaa saavuttaa nimenomaan yhdenmukaistamistoimin. Uskomme, että perustamalla yhtenäinen ilmatila voidaan vastata ilmaliikenteen kasvaviin turvallisuusvaatimuksiin. Näin ollen kehotan, että varapuheenjohtaja tämän parlamentin tukemana - hän tietää, että tuemme häntä - ja parhaillaan keskusteltavina olevien mietintöjen hyväksymisen jälkeen ottaisi vastuulleen tämän vaativan tehtävän ja kehottaisi neuvostoa pääsemään nopeasti sopimukseen. Euroopan kansalaiset vaativat juuri tätä: teknistä turvallisuutta on lisättävä hyväksymällä kaikki ehdotukset ja toteuttamalla kaikki toimenpiteet, joista keskustelemme täällä nyt.
Haluaisin huomauttaa, että liikennevaliokunta ja tietenkin edustamani oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ovat kehottaneet ja painostaneet Euroopan komissiota toteuttamaan tämänkaltaiset toimenpiteet. Samoin kuin Erika-toimenpidekokonaisuuden tapauksessa, keskustelemme tästä asiasta valitettavasti maailmanhistorian murheellisena muistopäivänä, joka on merkittävä myös ilmaliikenteen historiassa.
Sotilaallisten intressien turvaaminen - siviili- ja sotilasviranomaisten koordinoinnin ja yhteistyön vahvistaminen - ilmaliikenteen turvallisuuden parantaminen, teknisten normien yhdenmukaistaminen, yhtenäisen ilmatilan komitean perustaminen, Eurocontrolin aseman vahvistaminen Euroopan komission ja Eurocontrolin välisellä yhteistyöllä ehdotetulla ja varapuheenjohtajan kuvailemalla tavalla - näihin haasteisiin meidän on vastattava, nämä vaihtoehdot valittava ja tämä suunta otettava.
Haluaisin onnitella esittelijöitä ja jäseniä siitä merkittävästä työstä, jolla olette edistäneet tätä merkittävää keskustelua. Haluaisin onnitella myös varapuheenjohtajaa ja kehottaa häntä tekemään kaikkensa, jotta asiassa päästään pikaisesti sopimukseen.

Schmitt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluaisin kiittää puheenvuoroni aluksi muutamalla sanalla sekä esittelijä Favaa että esittelijä Sanders-ten Holtea ja todeta samalla, että kumpikin mietintö on laadittu erittäin huolellisesti ja että asiakysymyksiä tarkastellaan niissä erittäin vastuullisesti. Haluan todeta myös olevani kiitollinen siitä, että esittelijät olivat aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan äänestystä valmisteltaessa halukkaita toimimaan yhteistyössä ja etsimään sovitteluratkaisuja ja sopimaan jatkotoimista, missä suurelta osin onnistuimme.
Haluan myös kiittää komission jäsentä, joka on todellakin sitoutunut vahvasti tähän hankkeeseen, ja katson, että ilman hänen jatkuvaa panostaan emme välttämättä olisi päässeet niin pitkälle kuin tänään emmekä siis voisi saattaa päätökseen tämänkaltaisen hankkeen ensimmäistä käsittelyä.
Haluaisin kuitenkin lisätä jotakin. Olin melko yllättynyt siitä, että suhtaudutte niin kriittisesti moniin parlamentin hyväksymiin tarkistuksiin, joita tarkastelin nopeasti uudelleen, ja toteatte, ettette voi hyväksyä niitä. Olen todellakin sitä mieltä, että teidän kannattaisi tarkastella niitä lähemmin ja nähdä parlamentti yhteistyökumppanina, jota te tarvitsette, jos aiotte antaa menestyksekkäästi ja johdonmukaisesti tämän yhteisen hankkeemme neuvoston käsiteltäväksi.
Keskustelemme tänään tilanteesta, joka on pitkään ollut todellisuutta. Tällä välin on käynyt niin, että henkilöiden tavoin myös tavarat voivat liikkua rajojen yli vapaasti, milloin vain ja miten tahansa. Tämä maanpinnalla ilmenevä vapaus on varmasti alkujaan peräisin taivaasta, koska näyttää siltä, että on huomattavasti helpompaa vetää taivaalle rajoja kuin poistaa niitä maanpinnalta. Nyt on kuitenkin käynyt toisin, ja yleisöllä, usein lentävillä henkilöillä, on entistä suuremmat ja vaativammat odotukset; juuri he kehottavat meitä ryhtymään vihdoinkin toimiin ja panemaan asiat kuntoon.
Sysäyksen yhtenäisen ilmatilan perustamiselle antoi nykytilanne, joka on yksinkertaisesti epätyydyttävä. Selvitän asiaa muutamalla esimerkillä. Nykyään Euroopassa joka neljäs lento viivästyy. Osa viivästyksistä johtuu siitä, että Euroopan ilmatila on ylikuormittunut, ja näin on, koska Euroopan ilmatila on katastrofaalisen hajanainen. Vuosittain 350 000 lentotuntia menee hukkaan, koska suora lentoreitti kulkisi sellaisten sotilasalueiden ylitse, joiden yli ei voi lentää, minkä vuoksi koneiden on valittava kiertotie. Euroopassa on nykyään myös 41 ilmatilan lohkoa, jotka sijaitsevat EU:n 15 jäsenvaltiossa. Minusta tätä on hyvä havainnollistaa siten, että lennolla Roomasta Brysseliin lentokone kulkee yhdeksän ilmatilan lohkon halki, minkä vuoksi lentäjän on tehtävä yhdeksän ilmoitusta ilmatilaan tulosta ja sieltä lähdöstä. Väärinymmärrykset ovat tietenkin aina mahdollisia ja kieliongelmia voi ilmetä, joten jos joku yrittää sanoa minulle, ettei tästä aiheudu mitään vaaratekijöitä, hän on väärässä. Näin ollen tarvitaan selvästi muutosta, joka olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten.
Mielestäni näillä ehdotuksilla annetaan ilmatilalle uusi rakenne, luodaan funktionaaliset ilmatilan lohkot ja varmistetaan näin, että kapasiteetti lisääntyy - mikä on ilmaliikenteen lisääntymisen vuoksi kiireellistä ja välttämätöntä - ja että myös turvallisuus paranee, kun mahdolliset vaaratekijät minimoidaan alusta alkaen. Lisäksi voimme supistaa kustannuksia ja näin tehdä lentämisestä edullisempaa, ja etenkin teemme ympäristölle palveluksen poistamalla yhdellä kertaa 350 000 tarpeetonta lentotuntia, joihin edellä viittasin.
Tavoitteemme on siis oikea, mutta haluan myös todeta, että olen varma, että asiaan liittyy useita näkökohtia, joista voisimme keskustella kriittisesti, ja tiedän, että yksi jos toinenkin parlamentin jäsenistä epäilee useiden toimintatapojen asianmukaisuutta. Valiokunnassa me yritimme lisätä joitakin näkökohtia. Yksi, jonka mainitsen, on teollisuuden kuulemista käsittelevä elin, koska meistä oli asianmukaista, että sekä käyttäjät että valmistajat olisi otettava paremmin mukaan hankkeeseen, jotta vältettäisiin se, että jokin ratkaisumme osoittautuu myöhemmin käyttökelvottomaksi, tai se, että asetetuilla vaatimuksilla ei ole mitään yhteyttä markkinoille tuleviin tuotteisiin. Totuus on, että Eurooppa on tekniikan alalla yhtä hajanainen kuin sen 41 lohkosta koostuva ilmatila. Katson, että myös tekniikkaamme pitää uudistaa ja yhdenmukaistaa mahdollisimman pian.
Kuten Stockmann, joka jätti käsiteltäväksi tätä koskevan tarkistuksen, olisin halunnut meidän menevän hieman pitemmälle ja luovan Euroopan valvontaviranomaisen ja siirtävän tämän alan valtuuksia paljon enemmän pois jäsenvaltioilta. Tiedän, että tällä hetkellä tätä pidetään kauhukuvana, mutta koska olen melko nuori, uskon, että otamme tänään ratkaisevan tärkeän toisen askelen ja tuomme esiin halukkuutemme perustaa yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan sekä päätämme poliittisesta tavoitteesta ja seuraamme sitten komission meille osoittamaa tietä. Näin ollen voimme toivoa, että jossakin vaiheessa seuraavien kymmenen tai kahdenkymmenen vuoden aikana meillä on todellinen yhtenäinen eurooppalainen ilmatila ja eurooppalainen valvontaviranomainen, joka tietenkin turvaa kansalliset edut. Kehotankin teitä äänestämään näiden hankkeiden puolesta laajalla enemmistöllä.

Stockmann (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ?se liikkuu sittenkin? - nimittäin Euroopan ilmailupolitiikka. Selvästikin tällä alalla on niin monia kiireesti ratkaistavia ongelmia, että Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat luopuneet vuosikymmeniä kestäneestä vastustuksestaan neuvostossa. Tämä on Euroopalle suuri askel eteenpäin.
Yhtenäistä ilmatilaa koskeva hanke on Euroopan ilmatilan kannalta yhtä merkittävä kuin euron käyttöönotto oli Euroopan talous- ja raha-alueelle. Toivon vain, että tietoisuus asiaan liittyvistä ongelmista ja halu ratkaista ne ovat yhtä suuret, koska tunnetusti pikkuseikat ovat aina ongelmallisimpia. Voimme jo nähdä, miten varsin erilaisia kansallisia etuja aletaan tuoda esiin ja pyritään näin vaarantamaan kunnianhimoinen tavoite tehdä hankkeesta totta vuoteen 2004 mennessä. Favan ja Sanders-ten Holten mietinnöt ilmentävät tarvittavaa tahtoa ratkaista ongelmat, ja toivon, että myös parlamentti tekee näin.
Haluaisin sanoa myös jotakin muutamista keskeisistä kysymyksistä, joita on käsitelty keskustelussa ja jotka ovat nähdäkseni tärkeitä. Minun on edelleen vaikea ymmärtää, miksi vastuunjakoa yhteisön ja Eurocontrolin välillä ei ole ratkaistu täysin lopullisesti. Tällä alalla on vielä tehtävää.
Toinen näkökohtani on, että komissio oli varsin oikeassa viitatessaan yhteistyöhön siviili- ja sotilasviranomaisten välillä, mutta tämä ei nähdäkseni vielä riitä, koska loppujen lopuksi lennonvarmistuspalvelujen täydelliselle integroinnille on edelleen todellinen tarve. Tällä alalla vaaditaan tehokkaampaa toimintaa kuin komissio on ehdottanut. Olen tietoinen siitä, että tämä edellyttäisi tietenkin toimielimiltä jatkuvaa keskustelua, jossa käsiteltäisiin liikennepolitiikan lisäksi myös yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.
Kolmanneksi lennonvarmistuspalvelujen tarjoaminen edellyttää riippumattomia kansallisia valvontaviranomaisia, jotka olisi lopulta erotettava institutionaalisesti palvelujen tarjoajista. Kuten kollegani totesi, meidän mielestämme olisi parempi, jos meillä olisi jo nyt eurooppalainen valvontaviranomainen, mutta tämän aika ei näytä vielä olevan tullut.
Neljänneksi tarvitsemme selkeät menettelyt lupien antamista ja nimityksiä varten sekä avoimet säännöt maksuista. Pyydän, ettette tällä hetkellä takertuisi kysymykseen siitä, tarvitaanko lennonvarmistukseen valtiollisia vai yksityisiä palveluntarjoajia, koska muutoin koko hanke on vaarassa kaatua, kuten julkisen liikenteen alalla tapahtui. Tämä olisi vahingollista. Etualalla ja ensisijaisena tavoitteena on turvallisuus sekä se, että helpotetaan sellaisten integroitujen lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista, jotka ovat asianmukaisia funktionaalisten ilmatilan lohkojen näkökulmasta.
Viides näkökohta, joka on koko rakenteen kannalta keskeinen, seuraa edellisestä. Funktionaalisia ilmatilan lohkoja tarvitaan. Komissio kuvaus siitä, miten tämä toteutetaan, on kuitenkin virheellinen ja epäasianmukainen. Tässä yhteydessä tarve vapauttaa ilmatila pienille valtioille ominaisesta ajattelusta tarkoittaa, että parannettavaa on vielä. Euroopassa on 26 osajärjestelmää, 58 valvontajärjestelmää ja erilaiset laitteet. Tämä on turhaa, ja kuten edellä on todettu, lisää virheiden mahdollisuutta. Turvallisuuden on oltava ensisijainen tavoite.
Maesin mietintöä voin ainoastaan tukea kaikilta osin. Ryhmämme ei ole esittänyt siitä juuri lainkaan vastaväitteitä.
Caveri (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, haluaisin ensiksi todeta, että asiasta keskusteltiin valiokunnassa pitkään ja perusteellisesti, joten hyväksytyt tarkistukset eivät ole sattumanvaraisia vaan tulosta pitkästä keskustelusta. Minäkin haluaisin kiittää kolmea esittelijää, jotka ovat tehneet erinomaista työtä, ja mielestäni voin sanoa, että parlamentin tuesta yhtenäiselle ilmatilalle saatiin varmuus sekä valiokunnassa käydyssä keskustelussa että tämänpäiväisessä keskustelussa, joilla voidaan selvästikin myötävaikuttaa rakentavalla tavalla yhtenäisen ilmatilan perustamiseen. Jos kuitenkin haluamme, että tämä uusi ilmatilan malli otetaan käyttöön vuonna 2004, kuten alun perin päätettiin, meidän on nähdäkseni jatkettava vuoropuhelua neuvostossa etenkin niiden maiden kanssa, jotka ovat edelleen epäileväisiä - jotkin niistä suorastaan vastustavat koko ajatusta - ja niiden maiden kanssa, joiden sisäiset järjestelmät tarvitsevat uudistusta eniten, ja tällä tarkoitan niitä ongelmia, jotka lähestyvä laajentuminen selvästi tuo mukanaan.
Olen havainnut, että keskustelussa on noussut esiin poliittinen teema: pidetään yllä kuvitelmaa siitä, että yhtenäinen ilmatila olisi hyökkäys jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeutta vastaan. Valiokunnassa todettiin jopa, että se on hyökkäys valtioiden aluetta koskevaa fyysistä itsemääräämisoikeutta kohtaan. Nähdäkseni on tärkeää tehdä selväksi, että tämä kuvitelma on täysin perusteeton ja että se on tietenkin perustamissopimusten tarkoituksen vastainen, mutta pelkään, että se on nousemassa esiin jopa korkean tason neuvotteluissa. 
Kuten monet jäsenet ovat todenneet, tärkeää on myös vuoropuhelu ammattiliittojen kanssa, jotka tuovat nähdäkseni esiin ihmisten oikeutetut huolenaiheet erityisesti julkisen tai yleishyödyllisen palvelun käsitettä koskevista arkaluonteisista näkökohdista etenkin tarkastusten osalta, mikä on selvästi arkaluonteinen kysymys.
Minusta meidän on korostettava, kuten on jo tehtykin, että vapauttaminen, joka on aivan välttämätöntä tällä alalla, ei tarkoita yksityistämistä, ja että vaikka kilpailun on oltava mahdollisimman laajaa, siinä on tietenkin otettava huomioon olennaiset turvallisuusvaatimukset. Tämän vuoksi kapasiteettia on lisättävä, jotta voimme hallita valtavia liikennemääriä, mutta kuten totesin, samalla on lisättävä turvallisuutta ja tehtävä lennonvarmistuksesta yhtenäisempää käyttämällä etenkin uutta tekniikkaa ja ratkaisemalla edelleen avoin monimutkainen kysymys sen integroinnista sotilaallisiin järjestelmiin, koska minusta tämä on poliittinen kysymys, jota on käsiteltävä. Yhtenä ohjaavana periaatteenamme on oltava sellaisten uusien lentoreittien luominen, jotka ehkäisevät tiettyjen ilmatilan osien ruuhkautumista: tällä hetkellä lentoreitit ovat liian täynnä, ja viivästykset sekä polttoaineen suunnaton kulutus lisäävät kustannuksia valtavasti. Uskon, että yhtenäisellä ilmatilalla luodaan Euroopan kansalaisille tehokas ja toimiva järjestelmä.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ehdotus yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan perustamisesta on monitahoinen asiakokonaisuus, joka on mielestäni edelleen melko epäselvä. Katson kuitenkin, että esittelijät Fava ja Sanders-ten Holte ovat tehneet erittäin merkittävää työtä, kun otetaan huomioon tämän aiheen laajuus.
Tämän aiheen asettamien haasteiden ymmärtämiseksi olen pitänyt alusta alkaen tärkeänä yhteistyötä asianomaisten työmarkkinaosapuolten kanssa. Juuri äsken viime torstaina vietin aamupäivän Roissyn lennonjohtokeskuksessa ja iltapäivän Athis-Monsissa, joka on Euroopan kolmanneksi suurin lennonjohtokeskus Maastrichtin ja Lontoon jälkeen. Tämän kokemuksen perusteella oma näkemykseni on, että tänään esitettyihin ehdotuksiin sisältyy edelleen vakavia vaaroja huolimatta siitä, että esittelijät ja komissio ovat ottaneet joitakin näkökohtia huomioon.
Haluan kiittää aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntaa siitä, että se sisällytti tekstiin tarkistukset, joita olin ehdottanut, jotta turvallisuus otettaisiin paremmin huomioon. Erittäin myönteistä on nähdäkseni myös se, että tekstiin on sisällytetty tarkistus, jossa täsmennetään, että kullakin valtiolla on vapaus valita, ovatko sen palvelujen tarjoajat julkisia vai yksityisiä, vaikka mielestäni lennonvarmistuspalveluilla täytetään yleishyödyllistä tehtävää eivätkä nämä palvelut voi kuulua kilpailusääntöjen soveltamisalaan, kuten myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut.
Valitettavasti näiden tarkistusten hyväksyminen ei kuitenkaan nähdäkseni muuta merkittävästi hankkeen taustalla olevia liberaalisia suuntauksia. Koetan selventää näkemystäni. Valiokunta hylkäsi kaikki ryhmäni esittämät tarkistukset, joissa lennonvarmistuspalvelujen avaaminen kilpailulle suljettiin selvästi pois. Tästä huolimatta parlamentin pitäisi pohtia sitä, että lennonvarmistusalan ammattiliitot ovat tästä asiasta yhtä mieltä. Vaikka joidenkin osapuolten näkemyksissä onkin hienoisia eroja, kaikki teollisuuden toimijat päätyvät samoihin johtopäätöksiin käsillä olevan ehdotuksen vaaroista. Kyseessä ei kuitenkaan ole henkilöstö, joka olisi riippuvainen niin sanotuista etuoikeuksista tai joka ei oli valmis hyväksymään muutosta: jo lennonjohtajan ammattikin edellyttää jatkuvaa kehittymistä ja sopeutumista.
Nykyisessä järjestelmässä on huomattavia puutteita. Se on sitä paitsi jo nyt rajatylittävä. Kaikki tietävät, etteivät ruuhkautumiskohdat yleensä muodostu rajoille. Siihen on muita syitä kuin lennonvarmistus. Nykyistä järjestelmää on tietenkin parannettava, mutta nähdäkseni on ratkaistavana muitakin ongelmia, erityisesti lopullinen tavoite. Tämä lopullinen tavoite on tosiaankin asetettava etusijalle. Myös menettelyssä on ongelma. Lennonjohtojärjestelmän uudistus edellyttää tukea lennonjohtajilta, jotka vastaavat turvallisuuden korkeasta tasosta Euroopassa. Lisäksi huomattava kuilu - joka on viime vuosina tapahtuneen lentoliikenteen poikkeuksellisen kasvun ja sujuvuuden paranemisen välillä - on onnistuttu kuromaan umpeen, koska lennonjohtajien toiminnan tuottavuus on parantunut ja erityisesti koska kalustoa on parannettu huomattavin investoinnein.
Unionin on välttämätöntä pyrkiä sopimaan Euroopan laajuisesti sovellettavista normeista, ja juuri tästä näkökulmasta Euroopan komissiolla voi olla äärimmäisen tärkeä tehtävä yhdenmukaisen organisoinnin ja tehokkaan valvonnan alalla. Vaikka asetusehdotuksessa turvallisuus asetetaan ensisijaiseksi tavoitteeksi, nähdäkseni kaikki ehdotukset, joilla asetukselle pyritään antamaan ensisijaisesti taloudellinen perusta, ovat ristiriidassa tämän toteamuksen kanssa. Jos lennonvarmistuspalvelut avataan kilpailulle siten, että kyseenalaistetaan integroitu järjestelmä, johon sisältyvät kaikki tekniset palvelut, heikennetään lennonvarmistusta ja aiheutetaan todellinen turvallisuusriski riippumatta siitä, millaisia toisistaan huomattavasti poikkeavia muotoja jäsenvaltiot sille todellisuudessa valitsevat.
On totta, että turvallisuuden, kapasiteetin ja kustannusten välillä on yhteys. Väite siitä, että korkea suojelun taso saavutetaan ottamalla ensisijaisena tavoitteena huomioon kustannuksia koskeva taloudellinen kysymys ja kohottamalla se kaiken muun yläpuolelle, on parhaassa tapauksessa harhakuva ja pahimmillaan petos korkean turvallisuuden tason säilyttämistavoitetta kohtaan. Ilmaliikenteen sujuvuus ja sen turvallisuus riippuvat eittämättä ketjusta, jossa kaikki lenkit ovat välttämättömiä. Tämän ketjun rikkominen johtaa vakaviin turvallisuusriskeihin. Tämän vuoksi minun on todettava suoraan, etten voi kannattaa näitä tekstejä nykyisessä muodossaan, ellei niihin tehdä näiden näkökohtien osalta huomattavia parannuksia.

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen tänään käsiteltäviin ehdotuksiin, joiden tavoitteena on selvästi ratkaista Euroopan lennonvarmistuksen ongelmista aiheutuvat viivästykset. Näitä viivästyksiä on monilla lennoilla Euroopan ilmailuliikennejärjestelmien vaikeuksien vuoksi. Näitä järjestelmiä on uudistettava ja keskitettävä, jotta voidaan varmistaa, etteivät lennot viivästy lennonvarmistuksen puutteiden vuoksi.
Olemme kaikki nähneet tutkimuksia, joissa todetaan, että ilmaliikenne lisääntyy tulevina vuosina. Yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevan ehdotuksen tavoitteena on varmistaa, että ilmaliikenteen hallintajärjestelmiä suunnitellaan, hallinnoidaan ja säännellään unionissa yhdenmukaisesti ja mahdollisimman turvallisesti.
Olen kotoisin saarivaltiosta, joka on erittäin riippuvainen lentoliikenteestä, ja tämän liikennemuodon tehokkuuden parantaminen on äärimmäisen tärkeää kotimaani tulevan talouskehityksen kannalta.
Tällä hetkellä yleiseurooppalaisessa ilmatilassa on 73 lennonjohtokeskusta, joissa kaikissa noudatetaan erilaista luokittelukoodistoa. Euroopan ilmaliikenteen hallinta on hajanaista, eikä nykyisellä järjestelmällä pysytä kysynnän tahdissa, mikä johtaa monien lentojen viivästyksiin. Euroopan unionissa on luotava tehokkaat ja sitovat sääntelyjärjestelyt tämän ongelman ratkaisemiseksi mieluummin ennemmin kuin myöhemmin.
Erillinen mutta tähän asiaan liittyvä kysymys on yhteisistä säännöistä siviili-ilmailun turvallisuuden alalla annettava uusi EU:n asetus, josta aloitetaan piakkoin sovittelumenettely. Tässä sovittelumenettelyssä on päästävä todelliseen yksimielisyyteen. On varmistettava, että kaikilla Euroopan lentokentillä otetaan käyttöön kaikki matkatavarat kattava tarkastusjärjestelmä. Lisäksi on varmistettava, että henkilöstölle annetaan tarvittava koulutus, jotta muutokset toimivat käytännössä.
Turvallisuuden parantaminen ei ole halpaa, ja yksi sovittelumenettelyssä ratkaistavista kysymyksistä on, kuka tarkalleen vastaa uusien terrorismin vastaisten turvallisuusjärjestelyjen täytäntöönpanokustannuksista. Tällä hetkellä terrorisminvastaisten ilmaliikenteen turvatoimien rahoitus vaihtelee jäsenvaltioittain ja liikennemuodoittain. Tätä tilannetta ei voida enää hyväksyä.

van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, lentoyhtiöt ja lentomatkustajat kohtaavat nykyään useita vakavia ongelmia, jotka olisi voitava ratkaista Euroopan ilmatilan yhdennetyllä hallinnalla. Tehokkuutta lisäämällä ja käyttömaksuja muuttamalla viivästyksiä, ympäristön pilaantumista ja tarpeettomia kustannuksia olisi voitava vähentää mahdollisimman paljon. Ratkaistavanamme on mutkikkaita ongelmia, joista nähdäkseni tärkein on eronteko sotilaallisen ilmatilan ja siviilikäyttöön tarkoitettujen lentoväylien välillä. Kansallisten ja sotilasviranomaisten tehtävänä on vastata tämän eronteon lopettamista koskevaan haasteeseen.
Turvallisuuden olisi oltava mielessämme ensimmäisenä lennonvarmistuspalveluja vapautettaessa. Kukaan ei hyödy pienemmistä kustannuksista, jotka lisäävät lentomatkustajiin ja lentohenkilökuntaan kohdistuvia riskejä. Tämän vuoksi puollamme sitä, että Sanders-ten Holte korostaa tätä näkökohtaa. Eri palveluihin sovellettavien normien olisi oltava mahdollisimman yhdenmukaisia mieluiten koko maailmassa tai ainakin Euroopassa, ja tässä yhteydessä meidän olisi hyödynnettävä ICAO:n, Eurocontrolin ja piakkoin myös EU:n lentoturvallisuusviraston kaltaisten järjestöjen asiantuntemusta ja kokemuksia. Toivoisin, että näiden normien noudattamisen valvontaan kiinnitettäisiin erityistä huomiota. Moitteeton lainsäädäntö jää monilla aloilla toteutumatta sen tähden, että seuranta ja noudattamisen valvonta ovat puutteellisia. Lisäksi jos tarkastus- ja valvontamenettelyt laaditaan ja pannaan täytäntöön asianmukaisesti, myös muut kuin puhtaasti julkiset yritykset voivat tarjota lennonvarmistuspalveluja.
Totean lopuksi, että aikataulu, kapasiteetti ja turvallisuus vaativat kaikki nykytilanteen kiireellistä parantamista. Toivon, että komissio pysyy kunnianhimoisessa aikataulussaan, minkä ei pitäisi koskaan kuitenkaan tapahtua luonnosten laadun ja turvallisuuden kustannuksella. Nähdäksemme esittelijät ovat kiinnittäneet tähän seikkaan riittävästi huomiota mietinnöissään, joita voimme näin ollen tukea.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, ilmaliikenteen huima lisääntyminen viime vuosina ja Euroopan ilmatilan täyttyminen vaativat ruuhkautumisen välttämiseen tähtääviä toimia, joista yksi on Euroopan maiden sääntelyn koordinoinnin parantaminen.
Tästä näkökulmasta yhtenäistä ilmatilaa koskeva komission hanke, jonka tavoitteena on lisätä ilmaliikenteen turvallisuutta ja sujuvuutta, näyttäisi ilmeisen perustellulta. Kuva hämärtyy kuitenkin huomattavasti, kun hankkeen käytännön yksityiskohtia tarkastellaan lähemmin ja kun havaitaan, että Euroopassa on jo lentoliikenteen sääntelyjärjestelmä Eurocontrol, jolla on runsaasti teknistä asiantuntemusta ja joka kattaa Euroopasta unionia huomattavasti laajemman alueen, koska 31 Euroopan maata ovat jäseninä Eurocontrolissa.
Kyseessä on erittäin suuri ristiriita, jota komission esittämissä teksteissä ei suoraan sanottuna mainita. Tämä ristiriitaisuus näyttäytyy kaikessa laajuudessaan jo asetuksen yleisiä puitteita koskevassa 1 artiklassa, koska siinä todetaan, että yhteisölle annetaan tarvittavat keinot yhteisen ilmatilan luomiseksi, mutta otetaan samalla huomioon myös Eurocontrolin tehtävä luoda yleiseurooppalainen ilmatila. Yhteisöä edustavan komission ja Eurocontrolin välistä tehtävänjakoa ei selitetä tekstissä enempää myöhemminkään. Ongelma voitaisiin tiivistää yhteen virkkeeseen: kuka antaa määräykset ja kenellä on ylin määräysvalta säännöksiä laadittaessa? Minusta vain yksi vastaus vaikuttaa mahdolliselta, vaikka tekstissä ehdotetaan päinvastaista. Määräysvaltaa käyttää Eurocontrol, johon yhteisön on liityttävä yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, joilla säilyy ensisijainen asema.
Nähdäkseni useimmat jäsenvaltiot ovat kanssani samaa mieltä. Eurocontrol ja sen etuoikeudet on säilytettävä, ja näin ollen ensin on selvitettävä ennakkoedellytykset sääntelysuhteille tämän järjestön kanssa. Jos näin ei menetellä, vaarana on, että tilanne pikemminkin mutkistuu kuin yksinkertaistuu.

Deva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin onnitella Maesia erittäin asiantuntevasti laaditusta ja erinomaisesta mietinnöstä. Tätä aihetta olisi pitänyt käsitellä jo kauan sitten, ja kiitän komissiota siitä, että se on ottanut sen esiin. Yhteisön ulkopuolisten ja erityisesti Itä-Euroopan ja ehkä niitä itäisempienkin valtioiden ilma-alusten ja niiden turvallisuusnormien ongelmat ovat olleet monille suuri huolenaihe.
Komission direktiivissä tämä ongelma pyritään ratkaisemaan ottamalla käyttöön suuri määrä asematasotarkastuksia ja vaatimalla tarkastajia toteuttamaan pistotarkastuksia näissä ilma-aluksissa, kun ne laskeutuvat Euroopan unioniin. Tämä on yksi tapa huolehtia asiasta. Asia olisi voitu ratkaista toisinkin, mutta en aio valittaa. Haluan ainoastaan huomauttaa, että komission ehdottama menetelmä luo valtavasti uusia työpaikkoja ilmailualan insinööreille ja teknikoille. Olen itse ilmailualan insinööri, joten minun ei pitäisi valittaa tästä. Näin luodaan kuitenkin useita työpaikkoja yhteisön lentokentille, jonne ihmisten on mentävä tekemään pistotarkastukset ja asematasotarkastukset.
Vaihtoehtoisesti ehdottaisin tulevaa pohdintaa varten, että yhteisön ulkopuolisten maiden teknisiä ja huoltoa koskevia valmiuksia parannettaisiin ja annettaisiin niille tukea, jotta ne voisivat nostaa omat tekniset eritelmänsä ja huoltovalmiutensa kansainvälisesti hyväksyttävälle tasolle. Juuri näin Yhdysvallat on viime aikoina toiminut erityisesti Afrikan maiden kanssa. Tämä tukee vientiä ja edistää Yhdysvaltojen ilmailualaa, koska se saa tilaisuuden myydä tuotteitaan ja palveluitaan pitkällä aikavälillä. Tällä tavalla Yhdysvallat saa myös kalustoaan muualle maailmaan - olettaakseni Boeing-Airbus-sopimuksen kautta.
On tietenkin joitakin yhteisön ilmaliikenteeseen liittyviä näkökohtia, joita on tarkasteltava. Entäpä jos nostaisin esiin erittäin merkittävän kysymyksen Strasbourgiin matkustavista Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustavista parlamentin jäsenistä? Käy usein niin, että meidät poistetaan lennoilta, vaikka meillä on täysin varmistetut lentoliput. Air France on tehnyt näin toistamiseen; eilen kaksi kollegaani, joilla oli varmistetut lentoliput, eivät päässeet koneeseen, koska lento oli ylivarattu. Tämä on kansainvälisten sääntöjen vastaista. On lisäksi - ja komission jäsen voisi kirjoittaa tästä Air Francen pääjohtajalle - rikollista estää Euroopan parlamentin jäsentä saapumasta Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttiin. Meillähän on eurooppalainen pidätysmääräys, jota ymmärtääksemme ollaan ottamassa käyttöön. Otan nämä kysymykset esille, jotta voimme toimia, ennen kuin on liian myöhäistä.

?astorakis (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka olenkin toki samaa mieltä perusajatuksesta, mielestäni käsiteltäessä yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa, joka on erittäin monimutkainen kysymys, meidän olisi tarkasteltava hyvin huolellisesti paikallisia muuttujia, ja jokaisen, joka puoltaa lennonvarmistuksen ja ilmaliikenteen hallinnan yksityistämistä, olisi esitettävä melko vakuuttavat perustelut. Meidän on myös laadittava sotilastahoa koskevia järjestelyjä, jotta voidaan suojata sen päätöksentekovaltuuksia puolustuskysymyksissä ja varmistaa, ettei yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan nykyistä ulottuvuutta ylitetä.
Asiassa on noussut selvästi esiin useita kysymyksiä, jotka vaativat tarkastelua. Esimerkiksi kansallisen itsemääräämisoikeuden osalta kunkin jäsenvaltion on luovutettava ilmatilansa suunnittelu ja hallinta keskusvirastolle, ja tämä saattaa johtaa jäsenvaltioissa lukemattomiin perustuslaillisiin ongelmiin. Tätä kysymystä on tarkasteltava. Myöskään kansainvälisten vesien yläpuolella olevaa ilmatilaa ei näytä olevan käsitelty neuvoston oikeudellisen yksikön alustavasta lausunnosta huolimatta. Kreikan kaltaisten maiden - mutta ei ainoastaan Kreikan - kannalta tämä kysymys on erittäin tärkeä, koska ilmatilan jatkuvuuden puute johtaa teknisiin ja institutionaalisiin ongelmiin, ja tuloksena saattaa olla, että yhdessä jäsenvaltiossa on käytössä useita eri järjestelmiä. Tämä hankaloittaa päivittäistä toimintaa ja tekee tyhjäksi joustavuuden, joka on koko hankkeen tarkoitus.
Myöskään sotilasviranomaisten osallistumista tähän hankkeeseen ei ole turvattu selvästi kansallista turvallisuutta koskevien eli toiseen pilariin kuuluviin kysymysten osalta. Nähdäksemme yhtä tärkeä kysymys liittyy ehdotettujen asetusten oikeusperustaan: ne näyttäisivät ominaisluonteensa perusteella oikeuttavan perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohtaa laajempaan määräykseen, koska ne eivät koske yksinomaan liikennealaa.
Lopuksi totean, että jos näistä huolenaiheista tärkeimpiin halutaan vastata, kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvä oikeus puolustukseen ja turvallisuuteen on turvattava selkeästi, kun yhtenäinen eurooppalainen ilmatila, jonka me kaikki tahdomme, otetaan käyttöön. Kiitokset teille ja onnittelut erityisesti komission jäsenelle ja arvoisille parlamentin jäsenille erinomaisesta työstä.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan aluksi kiittää esittelijöitä tärkeiden mietintöjen hyvästä valmistelusta. Esittelijät ovat ottaneet huomioon erilaisia näkemyksiä ja saaneet aikaan tasapainoisen kokonaisuuden.
Käsittelyssä olevan asetuspaketin tavoitteet ilmaliikenteen toimivuuden parantamiseksi ovat erityisen tervetulleita. Uudistukset ovat tarpeen lentoliikenteen kustannusten hillitsemiseksi, myöhästymisten vähentämiseksi ja kapasiteetin lisäämiseksi. Niin kuin täällä on todettu monta kertaa, on erityisen tärkeää tehostaa liikenteen turvallisuutta. Näistä tavoitteista on laaja yksituumaisuus.
Asetuksessa on useita asiakokonaisuuksia, joista eri jäsenvaltioissa on ollut erilaisia näkemyksiä. Näitä ovat muun muassa sotilaallisen ulottuvuuden huomioon ottaminen, palvelujen tarjonnan järjestäminen, funktionaaliset ilmatilan lohkot sekä suhteet Eurocontroliin. Päätöstä tehtäessä on otettava huomioon kansallisen ilmapuolustuksen tarpeet. Ne voidaan varmistaa esimerkiksi suojalausekkeella. Lisäksi jäsenvaltioilla tulee jatkossakin säilyä valta päättää, miltä palvelun tarjoajalta lennonvarmistuspalvelut hankitaan. Asetuksessa lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta esitetään mahdollisuutta perustaa ylikansallisia ilmatilan lohkoja. Se antaa kansallisille viranomaisille valinnanvaraa palvelujen hankinnassa.
Äskettäinen EU:n päätös hakea lennonvarmistusalan eurooppalaisen yhteistyöjärjestön Eurocontrolin jäsenyyttä oli tarpeen. Liittymisen jälkeen EU voi käyttää jäsenvaltioiden päätösvaltaa niissä järjestön asioissa, jotka koskettavat kaikkia jäsenvaltioita. Eurocontrolin ensisijainen tavoite on nimenomaan liikennesujuvuuden ja turvallisuuden parantaminen. Sitä pystytään edistämään yhdenmukaistamalla lennonvarmistusjärjestelmiä ja ohjaamalla liikennevirtoja.
Lentoturvallisuuden parantaminen vaatii myös toimia kolmansien maiden ilma-alusten arvioinnin osalta. Sitä on käsitelty rouva Maesin mietinnössä, ja se on tärkeä asia.
Nämä erilaiset näkemykset, joita tässä on ollut esillä, ovat yhteensovitettavissa esittelijöiden osoittamalla tavalla. Säädöspaketin käsittelyssä tulisi edetä ripeästi niin, että se voitaisiin hyväksyä jo tämän vuoden aikana.

Markov (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on kiistatonta, että Euroopan unionin ilmatilaa olisi hallinnoitava yhteisesti, jos sen turvallinen käyttö ja parempi laatu halutaan taata viivästyksiä vähentämällä.
Kannatan esittelijöiden omaksumaa lähestymistapaa, jonka mukaan kuluttajajärjestöjen ja teollisuuden sekä Eurocontrolin ja sotilasvoimien edustajat otetaan mukaan keskusteluihin, joissa päätetään yhtenäisen ilmatilan käyttöä koskevista ehdotuksista. Vain tällä kokoonpanolla ja ottamalla huomioon siviili- ja sotilastahojen toimijoiden, tavarantoimittajien, ilmaliikennepalvelujen tarjoajien ja niiden käyttäjien kokemukset voidaan tehdä päätöksiä, joissa tosiasiassa luodaan yhteys vaadittujen turvallisuusnormien, tehokkuuden ja työvoiman intressien välille.
Minulla on kuitenkin epäilyksiä ehdotetusta teknisestä täytäntöönpanosta. Voin ymmärtää, miksi palvelujen tarjoajat ja sääntelijät on erotettava toisistaan, mutta vastustan sitä esitettyä vaihtoehtoa, jossa nykyinen integroitu lennonvarmistusjärjestelmä tuhotaan myöntämällä yksittäisiä sopimuksia, joista jotkin myönnetään yksityisille toimijoille. Vaikka tämä saattaa tuoda markkinoille uusia kilpailijoita, minusta se vaikuttaa pikemminkin vähentävän turvallisuutta kuin lisäävän sitä, mikä olisi tarkoitus.
Lennonvarmistuspalvelujen nykyisen maantieteellisen hajanaisuuden tilalle tulee yksinomaan talouden hajanaisuus. Tämä ei millään tavoin vähennä Euroopan ilmaliikenteen nykyisiä ongelmia, vaan pikemminkin luo uusia, kuten kahden ilma-aluksen äskettäinen yhteentörmäys Konstanz-järven yläpuolella osoitti. Kannattavuusnäkökohdat johtivat henkilöstövähennyksiin, joiden vuoksi syntyi tilanne, jossa itse asiassa vain yksi lentäjä oli varsinaisesti virantoimituksessa, mikä esti moitteettoman ja ennen kaikkea turvallisen toiminnan.
Tässä yhteydessä nousee ilmiselvästi esiin kysymys siitä, voitaisiinko ilmaliikenteen hallinnan erittäin arkaluonteisista turvallisuuskysymyksistä huolehtia paremmin julkisella palvelulla, johon sisältyisivät ne edut, jotka saadaan yksityisten palveluiden yhdentämisestä yhdeksi ketjuksi. Tämä julkinen palvelu täyttäisi työn laatua ja ammattipätevyyttä koskevat vaatimukset ja sillä olisi käytössään tarvittavat aineelliset resurssit. Vaikka rajatylittävien ilmatilan lohkojen käyttöönotto on askel kohti eurooppalaisen ilmatilan välttämätöntä yhdentämistä, siihen voidaan päästä ainoastaan kaikkien asianomaisten valtioiden suostumuksella. Mahdollisia epäilyksiä tai kiistoja ei pitäisi voida ratkaista siten, että yhden tai useamman valtion kanta sivuutetaan.
Poiketen tästä komission ehdotuksesta, jossa edellytetään vain erittäin rajoitetussa määrin käytettävissä olevien alueyksiköiden rajatylittävää yhteistyötä, tiivis yhteistyö kansallisvaltioiden nykyisten julkisten lennonvarmistuspalvelujen kesken on varsin mahdollista ja itse asiassa realistista. Tässä tapauksessa kaksi maata muodostaisi rajatylittävän ilmatilan lohkon. Tämä monimutkainen kysymys siitä, miten valtioiden itsemääräämisoikeutta voidaan noudattaa, käy ilmeiseksi myös komission ajattelussa sekä siitä, miten raporttien mukaan ilmatilan siviili- ja sotilaskäytön yhteistoiminnassa edistytään.
Näistä raporteista ei käy ilmi, miten sotilaskäyttöön varatun ilmatilan antaminen siviilikäyttöön tarkasti ottaen aiotaan toteuttaa. Tuskin voidaan sanoa, että nykyisillä asetuksilla yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan käyttöä voidaan parantaa tai lisätä sen turvallisuutta. Ilmaliikenteen eurooppalaisen hallintaverkon yhteentoimivuuden paranemista voidaan pitää myönteisenä, koska integroidut verkot jo sinänsä johtavat parempaan yhteensopivuuteen ja pienentävät hankinta- ja ylläpitokustannuksia.

Queiró (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, koska tässä parlamentissa kuulumme lentoliikennepalvelujen suurimpiin käyttäjiin, meidän on kiinnitettävä erityisesti huomiota kaikkiin aloitteisiin, joilla pyritään parantamaan lennonvarmistuspalvelujen organisointia, täsmällisyyttä ja turvallisuutta.
Emme toki kyseenalaista sitä, että eurooppalaisen yhtenäisen ilmatilan sääntelyelimen perustamista koskevalla ehdotuksella sekä siihen liittyvien asetusten laadinnalla pyritään lisäämään tämän liikennemuodon tehokkuutta ja turvallisuutta sekä vastaamaan niihin haasteisiin, joita ilmaliikenteen todennäköinen lisääntyminen tuo mukanaan.
Tähän alaan liittyy kysymyksiä, joihin on yksinkertaisesti vastattava. Koska käytettävissäni on vain niukasti puheaikaa, esitän niistä vain tärkeimmät. Onko parlamentti ensinnäkään tietoinen siitä, ettei neljän asetuksen oikeusperusta, EY:n perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohta, välttämättä riitä perustaksi komission vaatimille toimenpiteille, joilla kansallinen ilmatila saatetaan yhteisön toimivaltaan mutta joilla jätetään jäsenvaltioille vapaus harjoittaa itsemääräämisoikeuttaan yksin ja yhdessä? Oletteko lisäksi tietoisia siitä, että mainittujen asetusten vuoksi yhtenäisen ilmatilan siviili- ja sotilaskäyttäjien välinen eronteko hämärtyy? Kolmanneksi ei ole selvää, että tämä uusi unionille siirrettävä toimivalta, jota harjoitetaan komiteamenettelyn sääntöjä noudattaen, edellyttää sellaisia toimivaltaperusteita, joista ei määrätä nykyisessä perustamissopimuksessa, ja jopa vielä niin kaukaisen yhteisen puolustuspolitiikan määrittelyä? Entä onko taloudellisen kilpailun mekanismien käyttöönotto lennonvarmistuksessa sopusoinnussa lentoliikenteen, matkustajien ja kuljetettavien tavaroiden turvallisuutta taikka lentoreittien alla asuvan väestön turvallisuutta koskevien tavoitteiden kanssa, kun otetaan huomioon tarve säilyttää nykyisten turvallisuusnormien korkea taso?
Lopuksi kysyn, että laaditaanko tämän menettelyn aikana puolueeton ja objektiivinen arviointi eurooppalaisten lentojen viivästysten todellisista syistä? Voivatko nämä viivästykset johtua ainoastaan lennonvarmistusjärjestelmän häiriöistä, joita nyt pyritään korjaamaan? Otetaanko arvioinnissa asianmukaisesti huomioon esimerkiksi sellaisten lentokenttien tai lentoyhtiöiden vastuu, jotka kieltäytyvät vähentämästä asteittain lentojaan, tai säähän liittyvät syyt? Emme löydä näistä uusista asetuksista ehdotuksia toimenpiteiksi, joilla tähdättäisiin tämän monitahoisen järjestelmän muita osatekijöitä koskevien käytäntöjen parantamiseen. Emme löydä niitä, ja sen vuoksi olemme edelleen huolestuneita.

Esclopé (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission esittämien tekstin perusteella voisi ajatella, että lennonvarmistuspalvelut saattaisivat kuulua yhteisön taloussääntöjen soveltamisalaan, minkä perusteella näiden erikoisalan julkisten palvelujen yhteydessä olisi julkaistava tarjouspyyntö. Yhteisöjen tuomioistuin totesi kuitenkin 19. tammikuuta 1994 antamassaan tuomiossa, että ?lentoliikenteen valvontatoiminta on viranomaistehtävä, joka ei ole luonteeltaan taloudellista, koska toiminta käsittää yleishyödyllisen palvelun, jonka tarkoituksena on suojata sekä lentoliikenteen käyttäjiä että väestöä, jonka yli lentokalusto lentää?. Näin ollen voidaan ajatella, että lennonvarmistus-, tiedotus- ja hälytyspalveluiden harjoittaminen on eräänlainen julkiseen vallankäyttöön kuuluva hallintomenettely, jota ei missään tapauksessa voida rinnastaa voittoa tuottavaan palveluun käyttömaksuista huolimatta. Se, että nämä palvelut katetaan käyttäjien maksamin käyttömaksuin, ei näin ollen tee niistä kuitenkaan sen luonteisia, että ne kuuluisivat perustamissopimuksen taloussääntöjen soveltamisalaan.
Tämän vuoksi jäsenvaltioiden on voitava päättää näiden palveluiden organisointia ja tarjoamista koskevista toimintatavoista niiden hallinnoitavaksi tulevan liikenteen määrän ja luonteen sekä niiden alueelle ominaisten taloudellisten tosiseikkojen perusteella. Olisi myös täsmennettävä, ettei lennonvarmistuspalveluiden voida katsoa kuuluvan perustamissopimuksen taloussääntöjen soveltamisalaan eikä niitä voida avata kilpailulle. Tästä mahdollisesti aiheutuvat eturistiriidat heikentäisivät huomattavasti lentoliikenteen ja etenkin kansalaisten turvallisuutta. Yksi valtion itsemääräämisoikeuden alaisista tehtävistä on varmistaa väestön ja alueen turvallisuus. Tämä tehtävä kuuluu näin ollen yksinomaan valtioille, joiden on tietenkin parannettava yhdenmukaistamista Eurocontrolissa.

Foster (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijöitämme Favaa ja Sanders-ten Holtea sekä varjoesittelijää Schmittiä siitä suuresta työstä, jonka he ovat tehneet tämän erittäin monitahoisen ja yksityiskohtaisen mietinnön laatimiseksi.
Haluaisin kuitenkin ottaa esiin joitakin huolenaiheita, joita etenkään komissio ei ole vielä käsitellyt. Ilmailuala ei voi jatkuvasti kattaa Euroopassa tapahtuvista viivästyksistä aiheutuvia 4 miljardin Yhdysvaltain dollarin tappioita, ja katson, että asian jättäminen sikseen ei tule kysymykseen.
Näistä huomautuksista huolimatta pikkuseikat ovat tunnetusti aina ongelmallisimpia. Käsiteltävänä olevat ehdotukset saattaisivat johtaa päällekkäisyyteen sääntelytoimissa tai niissä toimissa, jotka koskevat joko jäsenvaltioita tai täysjäsenyyttä Eurocontrolissa, jossa on tällä hetkellä 31 maata. Tätäkin suurempi ongelma on, että kaikkia tyydyttävällä tavalla toimivia yleiseurooppalaisia järjestelmiä saatetaan vahingoittaa tai ne saatetaan tehdä tyhjäksi yksistään sen vuoksi, että ne pitää yhtäkkiä sijoittaa unionin alaisuuteen. Viittaan etenkin komission ehdotukseen ottaa uudelleen käyttöön Eurocontrolin reittimaksut ja keskitetyt ilmaliikennevirtojen hallintajärjestelmät. Asettaisin kyseenalaiseksi myös teollisuudenalan neuvoa-antavan elimen perustamisen, koska näin luotaisiin tarpeettomasti kaksi päällekkäistä järjestelmää.
Meidän tehtävämme on tarkastella kysymystä rajatylittävästä näkökulmasta ja luoda ilmaliikenteen hallinnan turvallisuuden, tehokkuuden ja taloudellisuuden parantamiseksi merkityksellisiä ja tehokkaita toimia, jotka eivät johda kaksitasoiseen järjestelmään ja näin vaaranna nykyistä toimintatapaa. Emme myöskään voi jättää huomiotta useiden jäsenvaltioiden esittämää aitoa huolta yhtenäisen ilmatilan sotilaallisesta ulottuvuudesta emmekä myöskään kysymystä itsemääräämisoikeudesta.
Täällä parlamentissa 6. heinäkuuta 2000 järjestetyssä alustavassa keskustelussa kerroin jäsenille, että 44 prosenttia viivästymisistä ja 30 pullonkaulaa keskittyi pohjoisesta etelään kulkeville ilmatilan lohkoille, joihin kuuluvat Sveitsi, Ranska, Italia, Espanja ja jotkin Saksan osat. Korostin myös, että on väärin syyttää tästä Eurocontrolia. Yhtenäinen ilmatila ei ratkaise kaikkia Euroopan ruuhkautumisongelmia, jos nämä jäsenvaltiot ja Sveitsi eivät yhdessä pyri korjaamaan erityisiä puutteitaan.
Lopuksi totean, että myös sekä lentoyhtiöiden että lentoasemien on tarkasteltava huolellisesti käytäntöjään, koska aivan liian usein nämä käytännöt aiheuttavat suuren osan viivästymisistä.
Tämä mietintö on merkittävä edistysaskel, ja esittelijöitä on syytä kiittää jälleen kerran. Vielä ei kuitenkaan olla perillä. Toivon, että neuvoston kokous valottaa asiaa lisää ja paremmin.

Wiersma (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu ei koske ainoastaan turvallisuutta tai viivästysten poistamista Euroopan laajuisen yhteistyön parantamisen avulla. Nähdäkseni keskustelulla on myös kansainvälinen poliittinen ulottuvuus. Yhteistyö on EU:n voima, mutta myös sen heikkous. On hyödyllistä tehdä sopimuksia ilmailua ja ilmatilan käyttöä koskevista säännöistä. Heikkous on kuitenkin siinä, millä tavoin tämä tehdään: hitaasti ja kansallisvaltioiden esittämin lukuisin varauksin.
Kuten ilmeni Kioton sopimuksen yhteydessä ja kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevasta tapauksesta ylipäätään, Euroopan unionissa yritetään matkia Yhdysvaltojen toimintaa kansainvälisissä yhteyksissä. Yhdysvaltalaiset yrittävät usein saada meidät kiistelemään keskenään, minkä vuoksi emme useinkaan kykene antamaan heille mitään vastusta. Ilmailu on tästä hyvä esimerkki.
Jos Euroopan unionia verrataan Yhdysvaltoihin, on ilmiselvää, miten paljon paremmin asiat on järjestetty Yhdysvalloissa ja miten heikkoja me yhä usein olemme. Keskustelusta ja Favan mietinnöstä käy myös ilmi, että emme ole vielä sopineet pitkällä aikavälillä ilmatilan käytöstä ja lennonvarmistuksen säännöistä. Tämä keskustelu on olematonta Yhdysvalloissa, koska sillä on yksi ilmailuviranomainen. Tämän vuoksi katson myös tämän keskustelun perusteella, että on tärkeää edetä ripeästi ja pyrkiä järjestelmään, säännöstöön, jolla voidaan antaa perusta yhdelle ilmatilalle sen sijaan, että meillä on viisitoista erilaista säännöstöä, joille annetaan yhteinen eurooppalainen nimittäjä tavalla tai toisella.
Lopuksi haluaisin esittää yhden huomautuksen Maesin mietinnöstä, joka on erinomainen. On hyvä, että tämä asia voidaan vihdoinkin saattaa päätökseen. Asiaa on käsitelty liian pitkään osaksi Gibraltarin kysymyksen vuoksi. Yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-aluksiin liittyy riskejä, mikä johtuu useissa tapauksissa niiden vanhentuneisuudesta. Tämä aiheuttaa tarpeettomia riskejä myös EU:n lentokentillä, joilla lentomatkustajat nousevat näihin koneisiin. Olen tyytyväinen tarkastusjärjestelmään ja haluan onnitella vielä kerran Maesia erittäin hyvästä mietinnöstä.

Cauquil (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, avaamalla lennonvarmistuspalvelut kilpailulle ei voida vähentää viivästymisiä eikä yhdenmukaistaa eurooppalaista ilmatilaa, kuten komissio väittää.
Itse asiassa kilpailu lisäisi näitä vaikeuksia, koska kilpailu hankaloittaa yhteistyötä. Tuottavuuskriteerien soveltaminen silloin, kun kyseessä on yksinomaan kaupallinen kannattavuus, ei voi parantaa ilmaliikenteen käyttäjille tarjottavia palveluita. Lennonvarmistuspalvelujen julkisen ja yhdennetyn luonteen heikentäminen ja tästä johtuva palvelun tarjoaman turvallisuusketjun katkeaminen vain lisäävät riskejä. Konstanz-järvellä heinäkuussa sattunut lento-onnettomuus palautti tämän mieliin järkyttävällä tavalla.
Lennonjohtajilla on painavat perusteet torjua niin sanottua yhtenäistä ilmatilaa koskeva hanke ja sen mukanaan tuomat riskit. Tämä viesti kävi selkeästi ilmi lennonjohtajien Euroopan laajuisesta lakosta 19. kesäkuuta.
Vastustan kollegoideni Laguillerin ja Bordesin kanssa komission suunnitelmia purkaa tämä julkinen palvelu sen luovuttamiseksi yksityisiin käsiin. Lentoyhtiöiden sekä ilmailu- ja tietotekniikkateollisuuden osakkeenomistajat laskevat jo voittoja, joita niille koituu julkisen palvelun purkamisesta. Jos komission esittämästä tekstistä poistetaan sen sisältämät verukkeet, hankkeen tosiasiallinen luonne paljastuu.
Näin ollen hylkäämme ehdotuksen kokonaisuudessaan ja äänestämme Favan ja Sanders-ten Holten mietintöjä vastaan, koska yksityistäminen ja voiton tavoittelu ovat vahingoksi ja ristiriidassa edistyksen, turvallisuutta koskevien huolenaiheiden sekä niin maalla kuin ilmassa tapahtuvan ihmisen toiminnan mahdollisen ja tarpeellisen jälleenkansallistamisen kanssa.
Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, kun kollegani puhui yhtenäisestä eurooppalaisesta ilmatilasta heinäkuussa 2000, hän kiitti silloista esittelijää Sir Robert Atkinsia siitä, että tämä oli tehnyt palveluksen Euroopan unionin vastaiselle Yhdistyneen kuningaskunnan liikkeelle. Tämän jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan unionimyönteinen lehdistö, etenkin sunnuntaisin ilmestyvä valtakunnallinen sanomalehti The Observer, on käyttänyt laajasti hyväkseen Sveitsin ja Venäjän liikennelentokoneiden äskettäistä järkyttävää yhteentörmäystä. Yksi toimittaja jopa esitti onnettomuuden osaksi johtuneen siitä, ettei yhtenäistä järjestelmää ole. Nyt esillä ei kuitenkaan ole ilmatilan hallinta. Eurocontrolin ansiosta meillä on jo yhtenäinen järjestelmä. Eurocontrol on koordinoinut lentoliikennettä jo 42 vuoden ajan 30 maassa, joista puolet on unionin ulkopuolisia maita. Varsinainen kiistakysymys on yhtä vanha kuin itse yhteisöt, ja siinä vastatusten ovat ylikansallisuutta ja hallitustenvälisyyttä puoltavat näkemykset.
Eurocontrol-järjestelmä perustuu hallitustenväliseen valvontaan; yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskeva puitedirektiivi perustuu puhtaasti ylikansallisuuteen. Yhteisö haluaa saattaa osan järjestelmästä ylikansalliseen valvontaan. Se haluaa omia jäsenvaltioilta itselleen suhteet Eurocontroliin ja päästä näin lähemmäksi tavoitettaan, jota Jean Monnet kuvasi Euroopan hallitukseksi. Tästä on tosiasiassa kyse.
Muistutan Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustavia kollegoitani näin ollen erityisesti siitä, että jos he äänestävät tämän toimenpiteen puolesta, he äänestävät samalla poliittisen yhdentymisen puolesta.

Cocilovo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää muiden jäsenten tavoin komissiota ja onnitella sitä tästä aloitteesta. Haluaisin myös kiittää esittelijöitä ja parlamentin elimiä ja onnitella työstä tämän erittäin monimutkaisen aiheen parissa, johon olisi nähdäkseni oikeutettua soveltaa joustavuusperiaatetta, jonka mainitsemme niin usein.
Minun on kiitettävä myös komission jäsentä ja komission varapuheenjohtajaa, koska tässä tapauksessa hän on tekemällä vähäisen muodollisen muutoksen menettelyyn ennakoinut myös sitä, miten komissio aikoo suhtautua tarkistuksiin keskustelun päätteeksi. Tämä antaa meille mahdollisuuden tuoda esiin joitakin niistä perusteluista, joiden vuoksi pidämme tarkistuksia tärkeinä, sekä nimenomaan nostaa esiin keskustelun ratkaisevat ja arkaluonteiset kohdat, varsinkin kun käsiteltävä aihe on niin monimutkainen.
Yhtenäistä ilmatilaa koskeva aloite on myönteinen syistä, jotka kaikki puhujat ovat jo maininneet ja joita en toista enää ajan ja tilan säästämiseksi. Komission jäsentä lainatakseni aloitetta ohjaavat periaatteet ovat turvallisuus, tehokkuus ja täsmällisyys. Vaikka olemmekin juuri tästä syystä päättäneet joissakin tarkistuksissa olla tekemättä yksiselitteistä erillistä viittausta kysymysten talousnäkökohtiin, tämä ei tarkoita, ettemmekö ymmärtäisi niiden tärkeyttä, mutta haluamme välttää pelaamasta niiden pussiin, jotka ovat suhtautuneet tähän prosessiin kielteisesti alusta alkaen. Sanomme usein, ettei lasta saa heittää pesuveden mukana, mutta tässä tapauksessa jotkut henkilöt ovat yrittäneet liata pesuvettä alusta alkaen juuri sen vuoksi, että lapsi heitettäisiin sen mukana, ja tämän me haluamme välttää.
Sama koskee siviili- ja sotilasviranomaisten välistä yhteistyötä. Ehdottamamme toimenpiteet eivät ratkaise ongelmaa täysin, mutta niin ongelmaa ei ainakaan ratkaista, että se jätetään kokonaan käsittelemättä. Suhteet Eurocontroliin ja kansallisen itsemääräämisoikeuden noudattaminen nostavat kysymyksen uudelleen esiin funktionaalisten ilmatilan lohkojen uudelleenmäärittelyn yhteydessä, ja on olemassa mahdollisia ratkaisuja, joilla tähän mennessä toteutettuja myönteisiä toimenpiteitä voidaan tehostaa.

Watts (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan niin ikään kiittää esittelijöitä heidän työstään ja muistuttaa kollegoja siitä, että todelliset kysymykset, kolme ohjaavaa periaatetta, joita vasten näitä ehdotuksia olisi tarkasteltava, ovat turvallisuus, kestävä kehitys ja kuluttajien oikeudet. Euroopan nykyiset lennonvarmistusjärjestelmät ovat tulleet tiensä päähän, mistä viime kesän järkyttävät tapahtumat ovat osoituksena. Maes on täysin oikeassa siinä, että 20 tai 30 vuoden kuluttua suuri lento-onnettomuus saattaa hyvinkin tapahtua viikoittain, ellei toimiin ryhdytä nyt.
Yhtenäinen eurooppalainen ilmatila ja yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-alusten tarkastuksia koskevat ehdotukset ovat merkittäviä edistysaskeleita pyrittäessä lisäämään Euroopan ilmatilan turvallisuutta. Myös ympäristökysymykset on kuitenkin otettava huomioon etenkin, kun tällä viikolla on meneillään Johannesburgin kokous. Euroopan ilmatilan kautta kulkevien ilma-alusten ja niiden viivästysten vuoksi joka päivä miljoonia litroja polttoainetta menee hukkaan ja aiheutuu tarpeettomia päästöjä. Yhtenäisen ilmatilan avulla pilaantumista, päästöjä ja fossiilisten polttoaineiden hukkakäyttöä voidaan vähentää merkittävällä tavalla.
Myöskään kuluttajien oikeuksia ei pidä unohtaa. Euroopassa joka kolmas lento viivästyy. Tästä kuluttajille aiheutuva haitta on huomattava: tänä kesänä tuhansien perheiden lomat menivät täysin piloille, kun ihmisiä seisotettiin odottamassa kuumilla ja vanhentuneilla lentokentillä. Liiketoiminta häiriintyy ja viivästyy.
Toivon, että tätä ehdotusta kannatetaan laajalti. Olen tyytyväinen komission jäsenen kunnianhimoiseen tavoitteeseen, jonka mukaan merkittävä läpimurto on tehtävä vuonna 2004. Favan tavoin uskon yhä, että tästä määräajasta voidaan pitää kiinni. On vain sääli, ettei neuvosto ole täällä vastaamassa huolenaiheisiimme ja välittömiä toimenpiteitä koskeviin pyyntöihimme, koska komission jäsen on tehnyt työnsä. Me olemme tehneet omamme, ja nyt on neuvoston vuoro.

Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, meillä ei ole mitään syytä vastustaa yhtenäistä ilmatilaa, jolla väitteiden mukaan pyritään lisäämään eurooppalaisen ilmatilan turvallisuutta siten, että koordinoidaan suuntaviivoja ja toimintaa sekä yhdenmukaistetaan sääntöjä. Objektiivisesti tarkasteltuna tämä ei kuitenkaan ole komission ehdotuksen todellinen syy. Sivumennen sanoen totean, etteivät turvallisuuskysymykset eivätkä myöskään viivästykset varsinaisesti kuulu ilmatilan hallinnon alaan. Lisäksi ehdotuksella parannetaan turvallisuutta vain vähän. Jotkin sen suuntaviivoista saattaisivat jopa kyseenalaistaa ne tiukat turvallisuusnormit, jotka näillä suuntaviivoilla pyritään saavuttamaan: tämä koskee liitännäispalvelujen markkinoiden avaamista, kun otetaan huomioon se, että tulosten parantaminen on ensisijainen tavoite, mikä saattaa vähentää henkilöstö- ja laitekuluja. Sama koskee myös maantieteellisten lohkojen muuttamista taloudellisiksi lohkoiksi, jotka pyrkivät kilpailemaan keskenään, mikä heikentää turvallisuutta.
Tässä ehdotuksessa meitä huolestuttavat eniten kuitenkin muut seikat sekä jotkin tarkistukset, jotka tehtiin parlamentin toimivaltaisessa valiokunnassa. Tarkoitan eritoten aikomusta siirtää funktionaalisten lohkojen määrittely jäsenvaltioilta yhteisön toimivallan alaisuuteen. Koska tätä kysymystä on aiemmin käsitelty ja käsitellään edelleen aluehallinnon foorumilla perustamissopimusten ja joiden maiden, etenkin kotimaani, perustuslakien mukaisesti, se kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Nyt esitetyille ehdotuksille ei näin ollen ole oikeusperustaa etenkään, jos ehdotus tehdään valiokunnan hyväksymin edellytyksin, joilla vahvistetaan komission asemaa ylimpänä vallankäyttäjänä.
Tästä näkökohdasta tulee itse asiassa erittäin tärkeä, kun otetaan huomioon sotilasviranomaisten osallistuminen toimintaan. Tämän vuoksi ei voida hyväksyä sitä, että sotilaallisen ilmatilan hallinta alistetaan yhteisölle ja uudet funktionaaliset lohkot määritellään yleisesti ottaen ilman toimivaltaisten jäsenvaltioiden tekemää päätöstä. Näin ollen katsomme, että se lähestymistapa, jota neuvosto on viime aikoina tähän asiaan soveltanut, on järkevä.
Olemme ottaneet nämä huolenaiheet - mutta myös esimerkiksi lennonjohtajien liikkuvuutta koskevat huolenaiheet - täysin huomioon ja olemme esittäneet niiden perusteella useita tarkistusehdotuksia. Jos nämä ehdotukset hyväksytään, ne voidaan lisätä valiokunnassa jo hyväksyttyihin tarkistuksiin, joilla on voitu parantaa joitakin komission alkuperäisen ehdotuksen näkökohtia. Nämä tarkistukset koskevat lennonvarmistuspalvelujen yleishyödyllistä luonnetta, aiemmin puuttunutta mainintaa työmarkkinaosapuolten osallistumisesta prosessiin, nyt hyväksyttyä mahdollisuutta, että lennonvarmistuspalvelujen käyttö ja hallinta voi jäädä edelleen julkisen vallan alaisuuteen, sekä sitoumusta parantaa yhteistyötä Eurocontrolin kanssa. Haluan kuitenkin korostaa, että puheenvuoroni aluksi mainitsemani kysymykset ovat keskeisiä ehdotuksen lopullisen arvioinnin kannalta.

Rack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, nämä kolme mietintöä - jotka Fava, Sanders-ten Holte ja Maes ovat laatineet - hyväksyttiin valiokunnassa hyvin suurella enemmistöllä. Jäsenet ovat näin ollen perustellusti kiinnittäneet huomiota siihen, mitä nykyisellä lainsäädäntöprosessilla saadaan aikaan edettäessä kohti yhtenäistä ilmatilaa. Kaikkeen tähän samoin kuin komission jäsenelle ja esittelijöille osoitettuihin kiitoksiin voin ainoastaan yhtyä.
Kuten monet jäsenet ovat todenneet, ihanneratkaisuista ollaan kuitenkin vielä kaukana. Niiden, jotka eivät suostu myöntämään tätä, olisi asetuttava hetkeksi yleisön asemaan. Kansalaistemme kuva Euroopassa lentämisestä on selvästi vähemmän ruusuinen ennen kaikkea silloin, kun heidän on pakko lentää, kuten usein on. He pitävät Euroopassa lentämistä turvallisena. Tämä on hyvä asia, ja olkoon vastakin näin, vaikka parantamisen varaa on vielä tässäkin. Ennen kaikkea he pitävät lentämistä kuitenkin äärimmäisen kalliina. Sillä, mitä maksan lentämisestä kotikaupungistani Grazista Brysseliin, voisin aivan yhtä hyvin lentää Los Angelesiin tai Kuala Lumpuriin. Kaikki ei selvästikään ole nyt kohdallaan.
Viivästykset lisääntyvät. Koska lennämme nopeasti, vietämme entistä enemmän aikaa lentokentällä istuen, ja käy aivan liian usein niin, ettemme lennä ollenkaan. Etenkin juuri pyhäpäiviä edeltävät lakot muistuttavat meitä jatkuvasti siitä, missä määrin jotkut ihmiset ajattelevat pikemminkin omaa kuin pelkkää yleistä etua, kun on kyse turvallisesta lentomatkustamisesta. Kun asiaa tarkastellaan tästä näkökulmasta, meidän ei pitäisi ainoastaan olla tyytyväisiä saavutuksiimme, vaan pitää lähtökohtana sitä, että tänään ottamamme ensimmäiset askelet toiminnan käynnistämiseksi saattavat hyvinkin vaatia lisäparannuksia. Jos asetamme itsellemme korkeammat normit, voimme varmistaa ilmailun paremman turvallisuuden ja myös asianmukaiset liikenneolot Euroopassa. Tehtävää on vielä paljon.
Poignant (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ehdotuksessa toimintatapamme kiteytetään melko hyvin. Lähtökohtanamme oli tunnettu ongelma, vuoden 1999 viivästykset, vaikka vuosi olikin poikkeuksellinen Kosovon sodan ja lentoreittien muutosten takia. Kun ongelmia ilmenee, siirrymme melko vaistomaisesti käsittelemään parlamentin mieliaihetta eli kilpailua, jolle olisi mielestäni jonakin päivänä pystytettävä patsas. Kilpailunäkökohtien rajat käyvät kuitenkin hyvin pian ilmeisiksi, kun kyseessä on matkailijoiden turvallisuus, ja nämä rajat, jotka onneksi sisältyvät osittain luonnoksiin, kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Lennonjohtajat vastaavat tien varrella valvovaa poliisia tai alustaan satamaan ohjaavaa kapteenia, eikä liiketoimintaa voida koskaan harjoittaa heidän kustannuksellaan. Kullakin valtiolla on sitä paitsi oikeus vapaasti valita lennonvarmistuspalvelujen tarjoajansa, ja asetuksessa on säädettävä niistä tapauksista, joissa julkiset tai yksityiset yritykset vastaavat yleishyödyllisestä tehtävästä. Tältä osin on jätetty käsiteltäväksi yksi tarkistus.
Ilmatilaa eivät käytä vain siviilit vaan myös sotilaat, ja näiden kahden välinen yhteistyö on näin ollen välttämätöntä. Muistutan, että tämä yhteistyö kuuluu asevoimien osalta pikemminkin hallitustenväliseen eikä yhteisöpilariin, eikä tässä tapauksessa yhtenäisen ilmatilan komitealla voida vastata tähän tarpeeseen. Eurooppalainen ilmatila ei sitä paitsi koske vain viittätoista unionin jäsenvaltiota, vaan valtioita on muitakin. Kerroitte näiden valtioiden liittyvän ensi kuussa Eurocontroliin, mikä on yksinomaan hyvä asia. Nyt on odotettava, mitä tapahtumista seuraa.
Lopuksi toteaisin, että rajoja on muitakin. Lennonvarmistus on yhtenäinen kokonaisuus, jota ei voida paloitella eikä jakaa osiin. Lennonvarmistukseen liittyviä palveluja ei voida erottaa toisistaan. Toivon, että kaikki nämä tiedot näkyvät äänestyksemme tuloksessa. Kollegamme ovat kuitenkin tehneet hyvää työtä, ja kiitän heitä tarkkaavaisuudesta.

?orakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, on olemassa vaara, että yhtenäisestä ilmatilasta, jonka perustamiseen ehdotetulla direktiivillä pyritään, tulee miljoonien matkustajien turvallisuutta uhkaava painajainen. Lentoliikenteen ongelmat, kilpailukyky ja tehokkuus esitetään verukkeina alan markkinoiden täydelliselle vapauttamiselle, millä pyritään lisäämään suuryritysten voittoja, ja samaan aikaan hyökätään tylysti ilma-alusten turvallisuutta, kansallista itsenäisyyttä ja jäsenvaltioiden sekä erityisesti vähemmän kehittyneiden jäsenvaltioiden ja syrjäisten alueiden kehitysmahdollisuuksia vastaan.
Tässä ei myöskään ole kaikki. Kuten avoimesti myönnetään, ehdotettua yhtenäistä ilmatilaa käytetään Naton ja Euroopan unionin sodanlietsojien militaristisiin suunnitelmiin, joissa tavallista kansaa ei oteta huomioon. Samaan aikaan liikennepalvelut muuttuvat kansalaisia hyödyttävistä palveluista suuyritysten keinoksi kahmia voittoja. Direktiivillä on monia ja vaihtelevia haitallisia vaikutuksia erityisesti Kreikassa, jossa on satoja saaria sekä unionin heikoimmin kehittyneisiin kuuluvia alueita ja joiden puolustuksessa ja turvallisuudessa on vakavia ongelmia.
Tämän vuoksi me työntekijät ja kuluttajat vastustamme tätä direktiiviä. Taistelemme sellaisten kansallisten lentoyhtiöiden puolesta, jotka noudattavat tiukkoja laatu- ja turvallisuusnormeja ja jotka on liitetty kansalliseen kehitysohjelmaan, jonka tavoitteena on palvella kansalaisia eikä suuryrityksiä.

Lisi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minä olen sen sijaan tyytyväinen siihen, että tämä toimenpidekokonaisuus on hyväksytty tänään, ja ainoa seikka, mitä on syytä pahoitella, on se, että sen aikaan saaminen on kestänyt niin kauan: Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisessä kiistassa - jonka taustalla ei edes ollut historiallisia tosiseikkoja - tuhlattiin kymmenen vuotta, mutta sille ei voi mitään. Tänään eteemme ovat vihdoinkin avautuneet uudet näkymät.
Minun on joka tapauksessa todettava, että erittäin monia vaikeuksia on ilmennyt, koska asia on ollut ja on edelleen varsin monimutkainen, eikä se ole todellakaan edennyt sujuvasti. Tämän monimutkaisuuden seuraukset ovat käyneet ilmi tänään jopa täällä parlamentissa, vaikka kaikille onkin selvää, että tämän lainsäädäntöpaketin laatimista tukevat monet talouteen, turvallisuuteen, ympäristöön ja kuluttajansuojaan liittyvät perustelut: olemme nähneet viivästykset, lentoliikenteen ruuhkautumisen, tästä ruuhkautumisesta aiheutuvat kustannukset ja ne vaikeudet, joita uusien ilmatilojen perustamiseen liittyy turvallisuuden näkökulmasta. Vaikka voimme kaikki nähdä, että toimenpidekokonaisuuden perustelut ovat vähintäänkin erinomaiset, tänäänkin on esitetty monia vastalauseita, jotka ovat saaneet erilaisia muotoja: on viitattu melko poikkeuksellisella tavalla valtioiden itsemääräämisoikeuteen ja puhuttu yhteistyöstä sotilasviranomaisten kanssa, mistä on yhtäkkiä tullut ratkaisevan tärkeää - olen erityisen yllättynyt siitä, että äärivasemmisto osoittaa tällaista kunnioitusta sotilasviranomaisia kohtaan - ja sekoitettu vapauttaminen ja yksityistäminen keskenään. Nähdäkseni kaikkien näiden vastaväitteiden taustalla on itse asiassa tietty vastarinta ja halu säilyttää nykyiset asemat, halu välttää muutokset, ja tämä on täysin päinvastaista sen kanssa, mitä kansalaiset meiltä vaativat.
Arvoisa komission jäsen, on monia aloja, joilla Euroopan on pikemminkin peräännyttävä kuin edettävä ja joilla sen ei pidä omia itselleen yksittäisten jäsenvaltioiden toimintaa ja toimivaltuuksia, mutta tämä ei ole yksi niistä. Kansalaiset vaativat meiltä tätä aloitetta, joten teidän on vietävä hanketta eteenpäin määrätietoisesti ja annettava meille yhtenäinen ilmatila, jossa kaikki voivat matkustaa turvallisesti ja huoletta.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä kysymys osoittaa selkeästi, miksi Euroopan unionin kaltaista toimijaa tarvitaan. Yksikään jäsenvaltio ei kykene yksinään ratkaisemaan tehokkaasti lennonvarmistukseen tai ilmaliikenteen turvallisuuteen liittyviä ongelmia. Meillä on unioni, jossa emme ainoastaan toimi yhteistyössä valtioina, vaan myös jaamme itsemääräämisoikeuttamme ja lainsäädäntöämme yksittäisten jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kokonaisväestön parhaiden etujen mukaisesti. Tämä on hyvä esimerkki siitä, miten voimme tehdä tämän tehokkaasti. En tarkoita, että ehdotus olisi täydellinen, mutta se on huomattava askel oikeaan suuntaan.
Ei ole epäilystäkään siitä, että lennonvarmistusjärjestelmistämme on tehtävä yhteentoimivia: tarvitsemme parempaa yhdentämistä, enemmän ja parempia yhteisiä laitteita ja henkilöstön koulutusta. Meidän on pyrittävä palauttamaan paitsi lentämisen nautittavuus myös turvallisuuden tunne, joka ihmisillä on astuessaan koneeseen ja matkustaessaan paikasta toiseen.
Tämän parlamentin jäseninä lentäminen on osa työtämme; olemme jatkuvasti ilmassa. Tiedän, että lentokentälle meno ja lentokoneeseen nouseminen ei ole etenkään viime vuosina ollut enää yhtä miellyttävää kuin ennen. Tämä ei johdu ainoastaan muun muassa lennonvarmistuksen ja tilanpuutteen aiheuttamista viivästyksistä, vaan myös viivästyksistä lentokentillä, matkatavaroiden saannista ja turvallisuudesta - voitaisiin väittää, että turvallisuus on välttämätöntä.
Olen myös tyytyväinen siihen, että Eurocontrolia pidetään julkisena palveluna. On tärkeää muistaa, ettei yksityinen yritys voi säännellä tätä kysymystä. Sääntelyä on pidettävä yllä vahvalla julkisella palvelulla.
Lisäksi mielestäni tällä alalla sovellettavista periaatteista tärkein on turvallisuus, toiseksi tärkein kestävä kehitys ja kolmanneksi tärkein tehokkuus. Ne on tärkeää pitää mielessä, ja ehdotuksen käsittelyssä olisi edettävä.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä rouva de Palacio, hyvät kollegat, täällä on kuultu taas monenlaisia syitä sille, minkä takia emme voisi siirtyä yhtenäiseen eurooppalaiseen käytäntöön ilmatilan käyttämisen suhteen. Ne syyt on verhottu monesti turvallisuuden alle, mutta itse asiassa on kyse itsekkyydestä, itse asiassa on kyse siitä, että haluamme säilyttää vanhat asemat.
On vaikeaa kuvitella järkevämpää ja loogisempaa projektia kuin Euroopan ilmatilan järkevä ja koordinoitu käyttö, varsinkin kun sen matkustajamäärät ja käyttö tulee lisääntymään tästä eteenpäin. Minkä takia Helsingistä Ateenaan tai Varsovasta Dubliniin menevän lentokoneen pitäisi mennä siksakkia Euroopan yli ja pilotin täytyisi toistaa moneen kertaan samat asiat? Tämä täytyy nähdä yhtenä kokonaisuutena.
Tästä nykyisestä käytännöstä seuraa myöhästymisiä. Suomalaiset parlamentin jäsenet eivät tule enää Helsingistä Strasbourgiin lentämällä Pariisin kautta, koska lennot ovat aina myöhässä, ne on peruutettu tai matkatavarat eivät tule. Nyt tullaan Frankfurtiin tai Zürichiin yhdellä lennolla ja sen jälkeen tullaan kolme tuntia autolla. Se on parempi kuin eurooppalainen lentoliikenne.
Tämä on myös erittäin kallis systeemi. USA, niin kuin hyvin tiedämme, hoitaa kaksinkertaisen lentomäärän samalla rahalla. Kuka maksaa yhteiskunnassa silloin kun me toimimme tehottomasti? Köyhä maksaa aina laskun. Rikkaalla on varaa etsiä joku vaihtoehtoinen tapa toimia.
Tämä on myös turvatonta. Surullinen Sveitsin onnettomuus ei suinkaan johtunut vain siitä, että siellä oli huonot laitteet tai että ei ollut tarpeeksi ihmisiä töissä. Meidän täytyy esittää tämä kysymys: minkä takia Sveitsillä, pienellä maalla, täytyy olla oma ilmatila? Jos tämä kansallisiin rajoihin perustuva tapa toimia on oikein, meidänhän täytyy perustaa keskukset Andorraan, San Marinoon ja Vatikaaniin. Itse asiassa Vatikaanihan onkin jo taivaallinen lennonjohtokeskus, spirituaalinen lennonjohtokeskus. Sieltä myös muistutetaan, että taivas kuuluu meille kaikille, se on meille yhteinen.

Vairinhos (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijät ja valmistelija, sääntely, jolla Euroopan ilmatilasta tehdään yhtenäinen, on tunnustetusti tarpeen. Nykytilanteessa Euroopassa on useita järjestelmiä, joiden täytäntöönpanosta vastaa noin viisikymmentä lennonjohtokeskusta ja joissa sovelletaan noin kahtakymmentä erilaista hallintajärjestelmää ja 70:tä ohjelmointikieltä. Tämä on järjetöntä.
Muutokset ja sääntely ovat todellakin tarpeen, jotta voidaan saavuttaa tarvittava yhdenmukaisuus, joka voidaan ulottaa myös lennonjohtajien koulutukseen. Sivuhuomautuksena saanen todeta, että toimin asepalvelusta suorittaessani lennonjohtajana ja tunnen hyvin ne vaikeudet, joita aiheutuu siitä, ettei sotilas- ja siviiliviranomaisten hallitseman ilmatilan välillä ole minkäänlaista koordinointia. Sääntelykysymys on äärimmäisen tärkeä, ja näin ollen tässä yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevassa neljän asetuksen ehdotuskokonaisuudessa on välttämättä käsiteltävä sitä, millaiset toimivaltuudet ja millainen riippumattomuus on Eurocontrolilla, jonka yhtenä keskeisenä tehtävä on taata ilmatilan turvallisuuteen tähtäävä julkinen palvelu. Esiin nousee kuitenkin väistämättä kysymys rajatylittävien ilmatilan funktionaalisten lohkojen perustamisesta. On myös tehtävä kiistattoman selväksi, mitä näillä lohkoilla tarkoitetaan ja mikä niiden tarkoitus on. Näiden lohkojen perustaminen edellyttää asianomaisten valtioiden antamaa suostumusta. Muussa tapauksessa saattaa syntyä ristiriita joidenkin jäsenvaltioiden valtiosäännön kanssa.
Lopuksi toteaisin, että kaikkien yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamiseen osallistuvien osapuolten ensisijaisena huolenaiheena on oltava turvallisuus ja sen jälkeen ympäristö- ja tehokkuuskysymykset.

Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, haluaisin aluksi pyytää anteeksi sitä, että olin poissa keskustelun alun, koska saavuin Strasbourgiin vasta tänä aamuna. Nähdäkseni kaikki näkökohdat, jotka tänä aamuna on käyty huolellisesti läpi, antavat aihetta tyytyväisyyteen, koska olemme edenneet pitkälle, vaikka tähän menikin kolme vuotta. Komissio totesi ensimmäisessä puheenvuorossaan - kesällä vuonna 1999 - että yhtenäinen lennonvarmistusjärjestelmä on tyypillisesti eurooppalainen ongelma, joka on ratkaistava eurooppalaisella tavalla. Tuolloin varapuheenjohtaja perusti korkean tason asiantuntijaryhmän. Me parlamentin jäsenet emme olleet aivan tyytyväisiä tähän, mutta varapuheenjohtaja toimi tuolloin oikein, koska hän pyrki ottamaan huomioon jäsenvaltioiden huolen perusteettomasta keskittämisestä. Tämän vuoksi oli perusteltua perustaa korkean tason asiantuntijaryhmä, joka toimitti kertomuksensa vuonna 2000. Tämän jälkeen vuonna 2001 komission jäsen esitti direktiiviehdotuksensa. Valiokunnassa käydyn erinomaisen keskustelun jälkeen parlamentti on tänään valmis saattamaan ensimmäisen käsittelyn päätökseen, mikä tarkoittaa sitä, että kolmen vuoden aikana on edetty pitkälle, ja meidän olisi oltava tähän yksinomaan tyytyväisiä.
Toiseksi ajattelutavoissa on vielä joitakin erimielisyyksiä, mikä on vain luonnollista, mutta pohditaan niitä hiukan. Katson, että on esitetty riittävästi esimerkkejä sen osoittamiseksi, että sotilas- ja siviililennonvarmistus voidaan yhdentää, jolloin tehokkuus paranee myös sotilaallisen turvallisuuden etujen mukaisesti. Tästä sotilas- ja siviililennonvarmistuksen vastakkainasettelusta meidän olisi päästävä eroon. Lisäksi meidän olisi painokkaasti toistettava, että olemme demokratian kannattajia ja että demokratia tarkoittaa sitä, että päätöksen tekeminen kuuluu hallitukselle, jota parlamentti valvoo. Tämän vuoksi Eurocontrol on viime kädessä jotakin sellaista, mitä emme koe kovin läheiseksi. Eurocontrol on virkamiehistä koostuva elin, jonka teknisen asiantuntemuksen ja erikoisalojen palveluiden tarjoamista koskevan tehtävän me tiedostamme, mutta sääntelytehtävä kuuluu nimenomaan Euroopan unionille, komissiolle, ja meidän on valvottava sitä tässä tehtävässä, koska juuri me olemme vastuussa säännöksistä, jotka valtiot antavat. Arvoisa varapuheenjohtaja, ehkäpä voisitte kertoa meille vastauksessanne, miten neuvoston kokous onnistui. Korkean tason asiantuntijaryhmän avulla annoitte neuvostolle kaikki mahdollisuudet, ja lisäksi se pystyi neuvottelemaan samanaikaisesti. Voimmeko olla varmoja siitä, että neuvosto saa asian päätökseen ja vahvistaa yhteisen kannan jouluun mennessä? Voimme saavuttaa vuoden 2004 tavoitteen ainoastaan, jos näin tapahtuu.

Savary (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensiksi haluaisin todeta, että kannatan henkilökohtaisesti yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevaa hanketta kolmesta syystä. Ensimmäinen koskee kapasiteetin järkeistämistä, ja tästä kaikki ovat yhtä mieltä lentoliikenteen huiman kasvun tähden. Toinen on korkeatasoisten turvallisuusnormien käyttöönotto erityisesti ennen laajentumista - nähdäkseni tämä näkökohta on hyvin tärkeä - ja kolmas Eurocontrolia koskevan yksimielisyyden muuntaminen yhteisön lainsäädännöksi. Nämä kolme haastetta ovat huomattavia.
Tämä asiakokonaisuus on vaikea, koska se sai huonot lähtökohdat kahden komission alkuvaiheessa tekemän virheen vuoksi: komissio halusi esittää asian ensinnäkin sen ja Eurocontrolin välisenä valtapelinä ja toiseksi taipui luultavasti liiaksi lentoyhtiöiden painostukseen, jolla ne pyrkivät vapauttamaan lennonvarmistuspalvelut. Komissio esitti kuitenkin toisen ehdotuksen, joka on nähdäkseni hyvin erilainen. Siinä ehdotetaan Eurocontrolin jäseneksi liittymistä, lennonvarmistuspalvelujen tunnustamista yleishyödyllisiksi palveluiksi, luonnollista monopoliasemaa ja sitä, että jäsenvaltiot yhdennetään yhtenäiseen ilmatilaan ja että ne voivat osaltaan vaikuttaa siihen, miten asetusta sovelletaan.
Katsomme myös, että kolme kysymystä jää vaille vastausta. Ensinnäkin liitännäispalvelut määritellään erittäin epämääräisesti: toisinaan nämä palvelut käsitetään suppeasti, toisinaan laajasti. Olen kuitenkin sitä mieltä, ettei lennonvarmistusketjua pidä hajottaa liiaksi, minkä osoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan rautateiden valitettava esimerkki - josta on otettava opiksi. Tutkat, radio ja tietotekniset laitteet ovat lennonjohtajien silmät ja korvat. Olemme valitettavasti nähneet, mitä näiden puuttuminen voi saada aikaan. Tämä ei tarkoita sitä, että yhdennetty palvelu olisi pettämätön, vaan sitä, että on todennäköisesti mahdollista asettaa yhdennettäville palveluille vähimmäismäärä ja säilytettäville enimmäismäärä.
Toiseksi näyttää siltä, ettei Eurocontrolin ja Euroopan turvallisuusviraston tehtävänjako ole selkeä. Virastoa ei mainita ehdotuksissa, mutta se perustetaan ja selvennystä tarvitaan.
Lisäksi ilmatilan lohkojen jakaminen herättää voimakasta vastustusta, joka on pystyttävä voittamaan. Ehdotuksissa ei itse asiassa esitetä mitään ratkaisua tilanteeseen, jossa kukin jäsenvaltio voi valita palvelujen tarjoajansa ja kaksi valtiota ovat eri mieltä palvelujen tarjoajasta. Ehdotan näin ollen tämänsuuntaisia tarkistuksia ja toivon, että ne hyväksytään.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi todeta olevani erittäin tyytyväinen siihen, että tämä keskustelu käydään tänään ja että olemme päässeet näin pitkälle. Nähdäkseni kiitokset kuuluvat eritoten komission varapuheenjohtajalle de Palaciolle, joka on täällä tänään. Tämä tulos on saavutettu hänen peräänantamattomuutensa ja monien muiden, myös Euroopan parlamentin, myötävaikutuksen ansiosta. Kuten totesin, tämä on minulle suuri ilon aihe. Toivon, että samoin kun hän on onnistunut voittamaan näin voimakkaan vastarinnan, hän pystyy voittamaan myös neuvoston vastarinnan ja saattamaan hankkeen onnistuneesti päätökseen asetetussa määräajassa.
Erityisesti haluaisin kertoa teille, että olen aiemmin toistuvasti kehottanut komissiota huolehtimaan siitä, ettei se anna lennonjohtajien kaltaisen etuoikeutetun eliitin asettua edistymisensä tielle; minun on valitettavasti todettava, että näitä henkilöitä kiinnostaa enemmän omien etuoikeuksiensa säilyttäminen kuin Euroopan unionin koko väestön turvallisuuden edistäminen käytännössä. Olemme aiemmin valitettavasti saaneet todisteet lennonjohtajien huolimattomuudesta ja välinpitämättömyydestä, jotka ovat vaatineet monien ihmisten hengen. Se, että tämä osittain johtuu yhtenäisen ilmatilan puuttumisesta, osoittaa, miten tärkeää ja välttämätöntä on ratkaista tämä kysymys viipymättä.

De Palacio
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, ensiksi tahdon ilmaista kiitokseni mietintöjen esittelijöille ja kaikille, jotka ovat osallistuneet tähän mielestäni erittäin mielenkiintoiseen keskusteluun.
Haluan kiittää Maesia yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-alusten turvallisuutta koskevasta mietinnöstä, joka on saanut lähes yksimielisen tuen tässä parlamentissa ja jonka avulla voidaan lisätä Euroopan unionin yleistä turvallisuutta sekä varmistaa ilma-alusten tilanne ei vain jäsenvaltioissa vaan myös yhteisön ulkopuolisissa maissa ja erityisesti niissä lähempänä unionia sijaitsevissa Itä-Euroopan maissa, joiden kanssa unionilla on tiiviit suhteet.
Lopuksi haluaisin tehdä muutamia huomautuksia yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevista Favan ja Sanders-ten Holten mietinnöistä:
Ensiksikin yhtenäistä ilmatilaa koskevalla ehdotuksella ei selvästikään voida ratkaista kaikkia viivästymisiä. Puolet lentoliikenteen viivästymisistä johtuu kuitenkin ilmaliikenteen hallinnan ongelmista, ja yhtenäistä ilmatilaa koskevalla ehdotuksella ilmaliikenteen hallintaa parannetaan selvästi ja voidaan näin ollen lyhentää joka toista näistä viivästymisistä.
Toiseksi ehdotuksen tarkoituksena on yksinkertaisesti järkeistää ilmatilan käyttöä, yhdenmukaistaa sääntöjä, yhdenmukaistaa järjestelmiä, luoda edellytykset yhteentoimivuudelle ja yksinkertaisesti luoda kaikki unionin jäsenvaltiot kattava lennonvarmistusjärjestelmien verkosto - nykyään kun kaikki on verkostoitunutta. Tällä tavoin teemme lopun lokeroituneesta ja hajanaisesta järjestelmästä, joka ei suinkaan lisää turvallisuutta vaan itse asiassa vähentää sitä. Perustamalla verkosto, integroimalla järjestelmät ja antamalla teollisuudelle paremmat mahdollisuudet tekniseen edistykseen lisätään osaltaan myös turvallisuutta.
En tahdo sortua yllyttämiseen enkä käyttää hyväkseni tragedioita, mutta yhden asian tahtoisin kuitenkin sanoa: viime kesänä tapahtuneen kauhean onnettomuuden yhteydessä Saksan lennonjohto oli tietoinen siitä, mitä oli tapahtumassa, mutta sitä ei ollut liitetty verkkoon eikä integroitu Sveitsin lennonjohtoon, joten sen oli soitettava puhelimella Sveitsin lennonjohdolle, johon ei saatu yhteyttä. En voi antaa takeita siitä, että tämä onnettomuus olisi voitu ehkäistä, jos yhtenäinen ilmatila olisi ollut käytössä. Tätä me emme voi tietää. Sen sijaan voin vakuuttaa teille, että se olisi ollut helpompi ehkäistä. Juuri tämä seikka meidän on pidettävä mielessä. Emme pyri pelkästään järkeistämään vaan myös lisäämään turvallisuutta, ja juuri se on tämän aloitteen tarkoitus.
Tämä tavoite on säilytettävä myös vuoden 2004 jälkeen, ja meidän on vaadittava nopeaa ratkaisua neuvostolta, kuten Jarzembowski, Ripoll ja jotkut muut puhujat totesivat. Luotan siihen, että Tanska antaa puheenjohtajakaudellaan vauhtia tälle asialle, jonka tiedän olevan yksi liikennealan ja etenkin ilmailualan ensisijaisista tavoitteista.
Eurocontrol. Hyvät jäsenet, kenenkään tavoitteena ei ole ottaa käyttöön Eurocontrolin kanssa päällekkäisiä toimintoja eikä mitätöidä sitä. Meidän on kuitenkin oltava tietoisia siitä, että Eurocontrolilla ei ole käytettävissään yhteisömenettelyn tarjoamia valmiuksia toimintansa toteuttamiseen. Haluaisin teidän olevan tietoisia siitä, että Eurocontrol ainoastaan koordinoi lentoja etukäteen. Käytännössä eli kun ilma-alukset ovat matkalla, näiden lentojen lennonvarmistus kuuluu vastaaville kansallisille viranomaisille Eurocontrolin aiemmin toteuttaman yleistason koordinoinnin perusteella.
Sen sijaan varsinaisen lennon aikana järjestelmiä olisi integroitava ja yhdenmukaistettava, millä tehostetaan varmistusta. Näin ollen olemme lisäämässä turvallisuutta emmekä viemässä nykyiseltä elimeltä toimivaltuuksia. Totean uudelleen, että koska Eurocontrolilla ei ole näitä valmiuksia, sillä ei ole käytettävissään myöskään yhteisömenettelyä, mikä tarkoittaa sitä, että meidän (komissiossa, neuvostossa ja parlamentissa) tekemistämme päätöksistä tulee pakottava sääntö, joiden noudattamista tuomioistuimet voivat vaatia kaikilta unionin jäsenvaltioilta.
Yksityistäminen. Olen melko kyllästynyt toistamaan samaa asiaa. En tiedä, onko kyse tiedon vai luottamuksen puutteesta. Kehotan tutkimaan mieluummin ehdotuksen tekstiä kuin joidenkin ammattiliittojen kirjoituksia. Yksityistämisestä ei ole kyse. Lennonvarmistus on luonnollinen monopoli, jota on säänneltävä. Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa todetaan selvästi, ettei lennonvarmistus kuulu kilpailusääntöjen soveltamisalaan. Perustamissopimuksissa määrätään myös, että jäsenvaltioiden olisi päätettävä niiden yksityiskohtaisesta toteuttamisesta ja siitä, missä muodossa ne toteutetaan. Emme todellakaan aio muuttaa perustamissopimusta direktiivillä. Hyvät jäsenet, meidän olisi pidettävä mielessä rajamme. On kiistatonta, että kyseessä on luonnollinen monopoli, että yhteisöjen tuomioistuin on antanut asiasta lausunnon ja ettei kukaan halua muuttaa nykyistä tilannetta. Sen sijaan ehdotamme julkisen palvelun edellytysten ja lennonvarmistuksen hallinnointia koskevan yhteisön yhteisen kehyksen vahvistamista.
Siviili- ja sotilastaho. Tämä on koko keskustelun visaisin ja arkaluonteisin kysymys. Neuvoston oikeudellinen yksikkö on laatinut äärimmäisen tärkeän kertomuksen, jossa ensiksikin vahvistetaan komission ehdotuksen oikeusperustan asianmukaisuus. Jos arvoisilla jäsenillä on epäilyksiä tästä asiasta, kehotan heitä näin ollen tutustumaan neuvoston oikeudellisen yksikön kertomukseen, jossa tätä asiaa käsitellään hyvin yksityiskohtaisesti, kuten hyvin tiedätte.
Toiseksi selvitämme parhaillaan sitä, miten voimme ratkaista vaikeudet, jotka johtuvat siitä yksinkertaisesta seikasta, että unionin toimivaltuudet ovat rajalliset. Toisaalta emme voi ylittää meille annettuja toimivaltuuksia, mutta toisaalta tarkoituksemme ei millään muotoa ole heikentää Euroopan unionin minkään jäsenvaltion puolustusvalmiuksia tai puuttua itsemääräämisoikeuden alaisiin aloihin enempää kuin mitä perustamissopimuksissa määrätään. Haluaisinkin muistuttaa jäseniä siitä, että kaikki tämä turvataan huolellisesti ja että lisäksi neuvoston kertomuksessa annetaan lähtökohdat tämän ongelman selkeää ratkaisua varten.
Tässä yhteydessä esiin nousee kysymys rajatylittävistä lohkoista. Haluaisin kehottaa jäseniä tarkastelemaan tätä kysymystä huolellisesti, koska rajatylittävästä lohkosta on kyse ainoastaan, jos unionin kahden jäsenvaltion välillä on sopimus. On totta, että jos jäsenvaltioiden välillä on eroja, lohkoa ei ole. Tässä tapauksessa kukin valtio valvoo omaa aluettaan - ja se siitä. Katson näin ollen, että näin edellytyksin tämä ongelma voidaan ratkaista.
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. Kiitän uudelleen Favaa, Sanders-ten Holtea ja Maesia siitä erinomaisesta työstä, jota he ovat tehneet tämän ilmailua koskevan paketin yhteydessä, jolla voidaan lisätä turvallisuutta ja järkeistää ilmailualaa Euroopan unionissa.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Bloklandin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0269/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ääntä hitaammin lentävien siviili-ilma-alusten meluluokitusta koskevan yhteisön kehyksen vahvistamisesta melumaksujen laskentaa varten (KOM(2001) 74 - C5-0001/2002 - 2001/0308(COD)).

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää jälleen kerran esittelijä Bloklandia loistavasta mietinnöstä, jonka hän esittelee meille tänään.
Keskustelemme mahdollisuudesta tarjota lentoyhtiöille taloudellisia kannustimia, jotta ne ottaisivat huomioon tiettyjen ilma-alusten aiheuttaman meluhaitan. Tässä noudatetaan periaatetta, jonka mukaan parhaista käytännöistä palkitaan ja huonoimmista rangaistaan.
Vaikka ilma-alusten melu on jo sisällytetty eräillä eurooppalaisilla lentoasemilla käytössä oleviin maksujärjestelmiin, meluhaitan eriyttämisessä ja kustannusten laskemisessa sovellettavat kriteerit vaihtelevat huomattavasti eri jäsenvaltioiden välillä. Tämän vuoksi järjestelmien keskinäinen vertailu on vaikeaa. Esillä olevassa ehdotuksessa käsitellään tätä asiaa ja ehdotetaan ilma-alusten meluluokitusta varten yhteistä kehystä, joka lisää yhtenäisyyttä ja avoimuutta sekä auttaa ennakoimaan tilannetta kussakin erityistapauksessa. Ehdotuksen perusteella tavoitteeseen pyritään mahdollisimman vähäisin rajoituksin ja jäsenvaltioille annetaan riittävät mahdollisuudet mukautua tiettyjen lentoasemien asettamiin rajoituksiin, jotka koskevat esimerkiksi yksikkömelumaksujen suuruutta ja tiettyjä lentoasemia käyttävien alusten piirteitä, tai alimman ja korkeimman melumaksun vaihteluun.
Vastuu melumaksujen käyttöönotosta jätetään jäsenvaltioille. Maksuja ei ole pakko ottaa käyttöön kaikilla lentoasemilla, sillä ne eivät ole tarpeen lentoasemilla, joilla meluongelmia ei ole.
Haluaisin kiittää parlamenttia sen antamasta tuesta tässä asiassa. Tarkastelen joitakin tarkistuksia yksityiskohtaisemmin keskustelun päätteeksi, mutta toistan, että hyväksymme suurimman osan tarkistuksista.

Blokland (EDD)
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan puolesta lentoasemien melumaksuja koskevasta mietinnöstä.
Vaikka ilma-alusten meluongelmaa on yritetty ratkaista vuosia, meluisat ilma-alukset saavat edelleen laskeutua eurooppalaisille lentoasemille. Tällaisia ovat vaatimukset vain niukasti täyttäviksi kutsutut ilma-alukset, jotka on varustettu äänenvaimentimilla, jotka täyttävät 3 luvun ilma-aluksille asetetut normit vain täpärästi. Myös muunlaiset ilma-alukset voivat aiheuttaa paljon meluhaittaa etenkin suurilla lentoasemilla, joilta lähtee ja joille laskeutuu runsaasti ilma-aluksia. Lentoasemilla olisi toteutettava toimenpiteitä näiden meluisten ilma-alusten aiheuttaman haitan torjumiseksi, kuten siirrettävä kiitoratoja, asennettava meluesteitä, siirrettävä asuinalueita ja äänieristettävä rakennuksia. Nämä toimenpiteet edellyttävät tietysti huomattavia varoja ja ponnisteluja, ja melumaksuilla on tarkoitus kattaa näitä kustannuksia.
Ilma-alusten melu on jo sisällytetty joidenkin eurooppalaisten lentoasemien maksujärjestelmiin. Käsiteltävän mietinnön tarkoituksena on yhtenäistää lentoasemien melumaksut. On myös ilmeisen selvää, että tarkoituksena on myös edistää hiljaisempien ilma-alusten käyttöä. Tarkasteltavana olevassa yhteisessä eurooppalaisessa kehyksessä melumaksut ovat vaivattomasti laskettavissa, mikä lisää avoimuutta, yhtäläistä kohtelua ja ennustettavuutta sekä torjuu mielivaltaisuutta.
Haluaisin korostaa, että melumaksujen määrittäminen mittausten perusteella on mahdotonta, sillä melulähteitä on useita ja lentoasemille laskeutuu ja niiltä lähtee useita ilma-aluksia samanaikaisesti. Tässä direktiivissä perustaksi on tämän vuoksi asetettu meluarvojen määrittäminen, sillä se on ainoa vaihtoehto.
Kilpailun vääristymisen torjumiseksi ympäristöasioiden valiokunta on päättänyt asettaa melumaksut pakollisiksi kaikilla lentoasemilla. Joustavuudelle on kuitenkin enemmän tilaa. Alimman ja korkeimman melumaksun välinen suhde tiettynä aikana vuorokaudesta voi olla 1:20 sijaan enintään 1:40. Lisäksi direktiivissä säädetään, että meluisimmista ilma-aluksista on maksettava enemmän, sillä ne aiheuttavat enemmän haittaa. Komission ehdotuksessa tarkennetaan, että meluisimmasta ilma-aluksesta ei pitäisi joutua maksamaan korkeampaa melumaksua kuin jonkin verran hiljaisemmiksi luokitelluista ilma-aluksista.
Olen sitä mieltä, että järjestelmään on saatu riittävä joustavuus. Täten ei ole välttämätöntä tehdä poikkeusta sellaisten lentoasemien kohdalla, jotka noudattavat tiukkaa käytäntöä melumaksuissa. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdotuksen perusteella erittäin tiukat käytännöt ovat mahdollisia. En usko, että on olemassa lentoasemia, joiden käytännöt olisivat direktiivissä säädettyä kehystä tiukemmat. Jos joillekin lentoasemille myönnetään erityiskohtelu, syntyy mielivaltaisuutta.
Kuten jo aiemmin totesin, melumaksuista saatavat tulot sijoitetaan meluhaittaa torjuviin hankkeisiin. Ympäristöasioiden valiokunta on kuitenkin sitä mieltä, että maksuilla pitäisi kattaa myös muita kustannuksia, kuten meluhaittojen aiheuttamia ympäristökustannuksia. Kaikkia meluhaittojen vaikutuksia ei myöskään voida ilmaista tarkkana rahasummana. Tällaisia ovat esimerkiksi yöunen häiriintyminen tai meluhaitan psyykkiset vaikutukset, joista voi saada rahallista korvausta. Lopullisessa tarkastelussa meidän olisi ymmärrettävä, että melumaksujen tarkoituksena on edistää hiljaisempien ilma-alusten käyttöä.
Lopuksi haluaisin kommentoida vihreiden ryhmän esittämiä tarkistuksia. Melunormien käyttäminen melumaksujen laskemisessa on täysin ristiriidassa tämän direktiivin lähestymistavan kanssa. Näitä normeja ei myöskään ole vielä laadittu. Tästä syystä neuvoisin olemaan hyväksymättä näitä tarkistuksia.
Toivon, että tämä mietintö lisää melumaksujen oikeudenmukaisuutta ja avoimuutta. Paljon tärkeämpää on kuitenkin se, että kansalaisiin kohdistuva meluhaitta pienenee.

Bouwman (Verts/ALE)
. (NL) Arvoisa puhemies, toimin vierailevana puhujana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon varsinaisen valmistelijan Josu Ortuondon puolesta, joka, kuten tiedämme, on poliittisista syistä Espanjassa.
Eurooppalaista ilmatilaa koskevasta keskustelusta on luontevaa siirtyä käsittelemään melua. Menettelyn yksinkertaistamiseksi olisi asetettava valtava määrä ehtoja ja toimenpiteitä. Kiittäisin komissiota ja esittelijänä toiminutta Bloklandia tehdystä työstä, mutta ongelmat ovat selvät. Lisäksi tämän asian eteen on tehty työtä jo vuosia. Itse osallistuin edellisessä istunnossa äänenvaimentimia koskeneeseen keskusteluun. Periaatteessa meluisista ilma-aluksista olisi saatava hiljaisempia eli toisin sanoen säännökset 3 luvusta eteenpäin olisi pantava täytäntöön. Tosiasiassa tämä on koko prosessin tavoite, ja on ensisijaisen tärkeää, että toteutumista valvotaan näillä toimenpiteillä.
On sanomattakin selvää, että komission ehdotus on herättänyt kommentteja. Ehdotuksessa olisi ennen kaikkea käsiteltävä melumaksuja, aiheutuvia kustannuksia ja näiden kahden yhteyttä. Kyse on yhtenäistämisestä, ja melumaksut on luonnollisesti asetettava meluluokituksen perusteella. Suurin merkitys on kuitenkin melumaksuilla.
Komission ehdotuksen ongelmana on, että - tämän vuoksi useat valiokunnat ovat myös esittäneet tarkistuksia - sen noudattaminen on tietyssä määrin vapaaehtoista, koska melumaksujen ja veronluonteisten maksujen välillä on ainoastaan heikko yhteys. Jäsenvaltiot saavat suurelta osin itse päättää näiden veronluonteisten maksujen käsittelystä, ja, kuten Blokland on jo jossain määrin huomauttanut mietinnössään, tämä voi aiheuttaa kilpailun vääristymistä käytännössä. Ainakaan se ei kannusta ilmailuteollisuutta edellä mainitsemallani tavalla. Lisäksi mielestäni - ja tämä ajatus sisältyy useisiin tarkistuksiin - on tärkeää vaatia, että jos on olemassa hyviä käytäntöjä, joista ei säädetä direktiivissä ja jotka yksinkertaisesti ovat parempia, niitä sovelletaan jatkossakin. Täten suosittelen etenkin PSE-ryhmän esittämien useiden tarkistusten hyväksymistä.
Maksut ovat liian eriyttämättömiä, ja melumaksujen ja kustannusten yhteys on mielestäni epäselvä. Esitän asiasta lyhyen kommentin. Kuten Blokland jo antoi ymmärtää, yöunen häiriintymistä, psykologisia vaikutuksia ja joitakin ympäristövaikutuksia on vaikea todentaa, ja tässä suhteessa on vielä parantamisen varaa. Toistan, että kannatan vihreiden ryhmän aiheesta esittämiä tarkistuksia ja etenkin tarkistuksia 18, 19 ja 20. Olen selkeästi sitä mieltä, että heidän tarkistuksensa varmasti hyväksytään. En sano tätä aluepolitiikkavaliokunnan nimissä, mutta suosittelen tarkistusten hyväksymistä kuitenkin lämpimästi.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, lainsäädäntö, joka koskee siviililentoasemien läheisyydessä asuvien useiden kansalaisten kokemaa meluhaittaa, on erittäin tärkeä asia. Olemme huomanneet, että alalla vallitsee huomattava epäjohdonmukaisuus. Se, mikä ei ole mahdollista Maastrichtissa on sallittua Bierzetissa, ja näiden paikkojen välimatka on vain 10 km. Päivä- ja yöajat vaihtelevat. Kun Düsseldorfissa koittaa yö, me alankomaalaiset sanomme lentävämme aamunkoitteessa ja iltahämärässä.
On korkea aika aloittaa yhtenäistäminen - vaikkakin varovasti - ja luoda melumaksujen järjestelmä, jota voidaan soveltaa kaikilla eurooppalaisilla lentoasemilla hiljaisempien ilma-alusten käytön edistämiseksi ja meluisten kieltämiseksi. Voin kertoa, että suurin osa ryhmästäni tulee täysistunnossa kannattamaan ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan hyväksymää tarkistettua ehdotusta. Suhtaudumme myönteisesti tarkistuksiin, joiden tarkoituksena on tehdä komission ehdotuksesta sitovampi ja poistaa sopimaton kilpailu. Bloklandin ehdotus maksun ylärajaa koskevan suhdeluvun nostamisesta 20:sta 40:een on myös erinomainen, sillä kun soveltamisalaa laajennetaan 13 dB:stä 16 dB:iin, meluisimmat ilma-alukset maksavat myös enemmän aiheuttamastaan haitasta. Esittelijä ja hänen pyrkimyksensä yhteiseen ratkaisuun pääsemiseksi saavat täten kannatukseni.
Koska komission jäsen on paikalla, haluaisin esittää toisen kommentin, joka liittyy edelleen tähän keskusteluun. Rohkenen esittää erilaisen huomion, mutta sekin liittyy ilma-alusten meluun. Arvoisa komission jäsen, vaikka arvostan tapaanne käsitellä ilma-alusten melua, haluaisin kysyä teiltä, kuinka - ja jos ette pysty vastaamaan heti, voitte tehdä sen kirjallisesti - voimme estää uusien melulähteiden syntymisen. Esimerkkinä mainitsen Saksan ja Alankomaiden rajalla sijaitsevan Laarburchin, josta on esitetty jo monta kysymystä. Laarburchin sotilaslentoasemaa ollaan muuttamassa siviililentoasemaksi, ja kaikki ulkopuoliset mielipiteet on torjuttu järjestelmällisesti. Uuden aseman perustamisen edellytyksistä ei kerrota avoimesti, eikä myöskään lisenssien myöntämisperusteista tai siitä, säilytetäänkö päivä- ja yöaikajärjestelmä ennallaan. Arvoisa komission jäsen, haluaisin tietää, millaisiin käytännön toimiin aiotte ryhtyä tällaisten tapausten syntymisen estämiseksi.

Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että Euroopan melurajoitusten täytäntöönpanossa on edetty. Haluaisin korostaa neljää merkittävää seikkaa. Ensiksikin on hyödyllistä luoda yksi melumaksujärjestelmän soveltamisperuste, joka kannustaa lentoyhtiöitä käyttämään hiljaisempia ilma-aluksia. Olemme sitä mieltä, että tuotot olisi sijoitettava takaisin infrastruktuurin muutoksiin, joilla pyritään rajoittamaan meluhaittaa. Yhden järjestelmän soveltaminen selkeyttäisi nykyistä epäselvää järjestelmää.
Toiseksi järjestelmää ei ole pakko ottaa käyttöön kaikilla lentoasemilla, mikä on käytännöllistä, sillä joillakin lentoasemilla saattaa olla luonnollisia meluesteitä, joita voitaisiin käyttää taloudellisesti hyväksi.
Kolmanneksi todistukset olisi myönnettävä ICAO:n vaatimusten mukaisesti. Mielestäni on tärkeää, ettei muita vaatimuksia aleta soveltaa, mutta tietysti kannattaa tutkia, voitaisiinko järjestelmää kehittää tulevaisuudessa, ja olisi hyödyllistä muuntaa kansalaisten kokema melusaaste meluluokitteluksi. Meluluokittelu on jo nykyisellään erittäin monimutkaista. Kuten Blokland jo huomautti, ulkoiset tekijät vaikeuttavat aina luokittelua. Toivoisin, että asiaa tutkitaan tulevaisuudessa enemmän, jolloin toteuttaminen ja mittaaminen saattaisi olla mahdollista, mutta ei nyt.
Viimeinen seikka koskee suhdelukua, josta ELDR-ryhmä on eri mieltä. Meidän mielestämme suhde 1:20 muiden järjestelmien ja laskeutumislupien ohella vaikuttaa jo riittävästi hinnoitteluun sekä lentoyhtiöihin ja teollisuuteen, jotta ne panevat maksut toimeen. Mielestämme hyvä tasapaino on löytynyt. Alkakaamme soveltaa sitä.

Lannoye (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, meluhaitta vaikuttaa huomattavasti monien yhteisön kansalaisten hyvinvointiin. Lentoasemien ympärillä vallitseva melutaso on usein sietämätön miljoonille kanssaihmisillemme. Tämän vuoksi on välttämätöntä yhdistää lainsäädännölliset keinot ja taloudelliset resurssit haitan minimoimiseksi.
Ensimmäisenä toimenpiteenä olisi oltava meluisimpien ilma-alusten poistaminen. Tämä on tähän mennessä toteutunut vain osittain. Tiedämme, että yhteisön lentokentillä käy edelleen paljon ilma-aluksia, jotka täyttävät 3 luvussa asetetut normit vain täpärästi. Näin ollen lainsäädännöllisiä toimenpiteitä on täydennettävä taloudellisin resurssein. Maksujen periminen ja saastuttaja maksaa -periaatteen noudattaminen, ovat kannatettavia ehdotuksia. Olemme täten tyytyväisiä komission ehdotukseen, jonka tarkoituksena on toteuttaa yhteisössä yhtenäinen maksujärjestelmä.
Tavoitteena on kannustaa lentoyhtiöitä käyttämään hiljaisimpia ilma-aluksia ja lisäksi torjua lentoasemien välinen dumppaus. Tällainen meludumppaus on selkeästi erittäin haitallista lentoasemien läheisyydessä asuville kansalaisille. Jos siis komission ehdotus on pääasiassa järkevä, niin sen yksityiskohtaisemmassa tarkastelussa huomataan, että siitä puuttuu, kuten esittelijä on jo huomauttanut, tiettyä tarkkuutta ja tehokkuutta. Tämän ehdotuksen perusteella maksujärjestelmän soveltaminen on vapaaehtoista, mikä houkuttelee varmasti dumppaukseen.
Melusaastetyyppejä ei ole myöskään eriytetty riittävästi. Koska alimman ja korkeimman melumaksun välisen suhteen (1:20) katsottiin olevan riittämätön, esittelijä ehdotti suhteen muuttamista 1:40:een, mikä on täysin hyväksyttävää. Olemme yleisesti tyytyväisiä esittelijän ehdotuksiin, mutta olemme lisänneet tekstiin näkökohdan, josta esittelijä ei valitettavasti ole samaa mieltä. Mielestämme on nimittäin otettava huomioon melun määrä yöllä ja toisaalta melun määrä päivällä, yöllä tai illalla, sillä ne ovat kaksi tärkeää melusaasteindikaattoria, joiden perusteella maksut voidaan eriyttää.
Toivomme, että esittelijä tarkistaa kantaansa ja ottaa huomioon tämän yöllistä melua koskevan ongelman, koska on selvää, että se on kaikkein haitallisinta. Ongelmaa ei ratkaista ainoastaan maksuilla, mutta niiden avulla tilanne saadaan joka tapauksessa paremmaksi.

Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, me kristillisdemokraattiset liikennealan asiantuntijat kannatamme myös komission ehdotusta melumaksuista, sillä meidän on sovellettava meluisiin ilma-aluksiin korkeampia maksuja, jotta lentoyhtiöt tuntisivat käytännössä, että hiljaisempien ilma-alusten käyttö kannattaa, ja jotta voisimme näin suojella kansalaisia tarpeettoman kovalta melulta.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenet eivät ole erityisen tyytyväisiä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaan, sillä se on yksinkertaisesti hylännyt ehdotukset, jotka liikennevaliokunnan enemmistö oli hyväksynyt. Komission olisi harkittava uudelleen, miten se voisi esitellä ehdotuksemme eri tavalla, sillä liikennevaliokunnan ehdotuksilla lentoasemille pyrittiin antamaan kehittyneempi tapa määritellä melumaksuja.
Haluamme, että lainsäädännöstä käy selvästi ilmi, että taakkaa voidaan jakaa laajemmin ja että ilma-aluksista on maksettava maksuja vaihtoehtoisesti joko melutodistuksen tai käytännössä mitatun melutason perusteella. Olemme sitä mieltä, että liikennevaliokunnassa tekemämme ehdotus on ympäristön kannalta vaikuttavampi ja että sen avulla säilytetään tiukemmat vaatimukset. Olemme EU:ssa aina toimineet sillä periaatteella, että jos käytössä on jo laajat ja tehokkaat ympäristönsuojelujärjestelmät ja yhteisön tasolla asetetaan vähimmäisvaatimukset, niiden maiden ja alueiden, joilla on kehittyneemmät järjestelmät, ei tarvitse alentaa vaatimuksiaan.
Arvoisa komission jäsen, olette sellaisessa asemassa, että voitte poistaa huoleni siitä, että yhteisön lainsäädäntöä käytettäisiin nykyisten meluvaatimusten alentamiseen. Teillä on juuri nyt mahdollisuus vakuuttaa minut. Suuri enemmistö parlamentin jäsenistä on samaa mieltä tarkistuksesta 11, joka lisätään Bloklandin mietintöön. Tarkistuksen tarkoituksena on tehdä selväksi, että nykyiset, tehokkaammat melumaksujärjestelmät voidaan säilyttää ja että yhteisön lainsäädäntö ei tarkoita ympäristönsuojelun taantumista. Tältä osin, arvoisa komission jäsen, odotan kovasti kommenttejanne tarkistuksesta 11.

Stockmann (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, direktiivi on olennainen osa strategiaa, jolla pyritään torjumaan lentoasemien ja niitä ympäröivien alueiden meluhaittaa. Asia on kansalaisille tärkeä. Strategian tavoitteena on, että otetaan käyttöön hiljaisempia ilma-aluksia ja että melumaksuista tehdään ympäristön kannalta vaikuttavampia. Tätä strategiaa toteutetaan jo monilla yhteisön lentoasemilla, mutta ei läheskään kaikilla. Komission jäsen on oikeassa todetessaan, että jokainen jäsenvaltio soveltaa melko erilaisia perusteita maksujen eriyttämisessä ja melumäärän mittaamisessa. Yhtenäistämisen tarve on todellinen.
Tältä osin direktiivi on järkevä. Sillä edistetään samalla avoimuutta ja yhtäläistä kohtelua sekä tehdään lentoyhtiöihin kohdistuvat maksut ennustettavammiksi. Sen lisäksi, että sillä tietysti myös tehostetaan melutorjuntaa, sillä on vaikutuksia myös kilpailuun. Direktiiviehdotuksessa on kuitenkin yksi suuri puute, ja haluan nyt sanoa saman varoittavan sanan kuin Jarzembowski, eli että direktiivillä edistetään alhaisemman tason yhtenäistä käyttöön ottoa, vaikkakin tahattomasti. Direktiiviehdotuksen myötä kehitys hiipuu siinä määrin, ettei direktiiviä voida enää pitää huomattavana kannustimena, eikä tämä voi olla melu- ja ympäristöpolitiikkamme tavoitteena.
Frankfurtissa, Lontoossa, Pariisissa, Münchenissä, Amsterdamissa, Hampurissa, Roomassa, Madridissa, ja Stuttgartissa on toisenlaiset melua koskevat maksujärjestelmät, joilla saadaan huomattavasti parempia tuloksia melun torjunnassa, ja nämä järjestelmät on säilytettävä. Komission ehdotuksella kuitenkin nimenomaisesti estettäisiin tämä, jos ehdotusta ei jossain määrin muuteta. Miksi näin? Jos melumaksuja ei melutason lisääntymisen myötä nosteta selvästi ja progressiivisesti - ja korostan, siis selvästi ja progressiivisesti - taloudellinen kannustin katoaa. Hiljaisten ilma-alusten käytön on täten oltava kannattavaa ja meluisten ilma-alusten käytöstä seurattava tuntuvia maksuja. Tarvittiinpa yhtenäistämistä kuinka paljon tahansa, on tavoitteena oltava, että yhteisön meluntorjuntaa koskevat vaatimukset ovat mahdollisimman tiukat. Tämän vuoksi ryhmäni on esittänyt uudelleen kolme tarkistusta, joilla tehdään selväksi, että nykyisin jo käytössä olevat maksujärjestelmät, jotka ovat ympäristön kannalta vaikuttavampia, on säilytettävä.
Pyydän koko parlamentin kannatusta näille tarkistuksille. Olisi tosiaankin järjetöntä rangaista sellaisia lentoasemia, jotka torjuvat melua huomattavasti paremmin keinoin kuin mitä tähän mennessä on ehdotettu.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan jälleen kerran kiittää Bloklandia hänen tekemästään työstä.
Komissio ei voi hyväksyä kaikkia ehdotettuja tarkistuksia muun muassa siksi, että tällaisen asian sääntelyn yhteydessä on varmistettava, että tarvittavan yhtenäistämisen, joka estää useiden omien sääntöjen luomisen, ja unionin eri valtioiden ja toimivaltaisten viranomaisten toimintavapauksien välillä vallitsee tasapaino. Toisin sanoen on kyse toissijaisuusperiaatteesta.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio ei hyväksy seuraavaksi mainitsemiani tarkistuksia. Tarkistus 3, jossa ehdotetaan, että perusteena käytetään lentoasemilla mitattua melutasoa eikä ilma-aluksen melutodistusta. Tällainen käytäntö vähentäisi maksujärjestelmän avoimuutta huomattavasti ja eri lentoasemilla käytettävien melunmittausjärjestelmien huomattavat erot voisivat aiheuttaa syrjintää.
Tarkistus 4, josta ei käy riittävän selvästi ilmi, että maksujen eriyttämisen käsitettä on sovellettava sekä silloin, kun tilanne on tulojen kannalta muuttumaton, että silloin, kun tuloja käytetään ympäristövaikutusten lieventämiseen.
Tarkistus 8, joka velvoittaisi komission laatimaan kertomuksen mahdollisuudesta korvata pitkällä aikavälillä ehdotettu järjestelmä mitattuihin melutasoihin perustuvalla järjestelmällä. Koska komissio katsoo, että tällainen menetelmä ei takaisi riittävää avoimuutta, kuten totesin tarkistuksen 3 yhteydessä. Komissio katsoo, ettei esitettyä tutkimusta ole syytä tehdä.
Vaikka katsomme, että nämä tarkistukset lisäisivät eroja ja siten vähentäisivät yhtenäistämistä, johon komissio pyrkii, komission on hylättävä tarkistus 9, jolla asetetaan meluhaittaa koskeva vähimmäismaksu. Näin siksi, että lentoasemien, joilla ei ole meluongelmia, ei periaatteessa pitäisi olla velvoitettuja perimään melumaksuja.
Tarkistusta 10 ei voida hyväksyä, koska siitä ei käy riittävän selvästi ilmi, että melumaksuista saatavien tulojen lisääminen on vapaaehtoista eikä pakollista. Samaa voidaan sanoa tarkistuksista 11, 15, 16 ja 17, koska ne ovat ristiriidassa ehdotusten päätavoitteen kanssa, joka on yhtenäistämisen vähimmäistason saavuttaminen. Tässä yhteydessä haluaisin sanoa Jarzembowskille, että jos nykyiset järjestelmät säilytetään, pelkään, että yhtenäisyyttä saavutettaisiin paljon vähemmän.
Tarkistusta 13 ei voida hyväksyä, koska se velvoittaisi kaikki lentoasemat soveltamaan meluverojen järjestelmää, ja tarkistukset 18, 19 ja 20 ovat mahdottomia ensiksikin, koska yhtenäisten yhteisön tavoitteiden sisällyttäminen tai niihin viittaaminen ei kuulu tähän ehdotukseen ja toiseksi koska ne ovat täysin yhteensopimattomat melupäästömaksujen laskemiseksi ehdotetun menetelmän kanssa.
Hyvät parlamentin jäsenet, tarkistuksista osa on hyväksyttäviä, mutta joitakin emme voi hyväksyä, koska niissä joko ehdotetaan liiallista yhtenäistämistä tai päinvastoin vähennettäisiin liikaa ehdotettua yhtenäistämistä.
Kiitän parlamentin jäseniä jälleen kerran heidän puheenvuoroistaan.

Puhemies.
Kiitän arvoisaa komission jäsentä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Beysenin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0253/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi myynninedistämisestä sisämarkkinoilla [KOM(2001) 546 - C5-0475/2001 - 2001/0227(COD)].
Ensimmäisen puheenvuoron käyttää Bolkestein, joka puhuu komission puolesta. Varoitan kollegoitani siitä, että puhujia on ilmoittautunut niin paljon, ettemme saa keskustelua päätökseen ennen äänestyksiä. Puhemiehen puolesta pyydän anteeksi kollegoilta, joiden on palattava illalla ilmaisemaan kantansa.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, minulla on suuri ilo esitellä, joskin lyhyesti, tänään käsiteltävä ajankohtainen aihe, kun tiedän, että voin selittää komission kantaa parlamentin jäsenten puheenvuorojen jälkeen.
Keskustelun johdannoksi haluaisin sanoa seuraavaa. Myynninedistämistä koskevan asetusehdotuksen tarkoituksena on luoda sisämarkkinat alennusten, ilmaislahojen, bonuksien sekä myynninedistämistarkoituksessa järjestettyjen kilpailujen ja pelien alalla. Komissio on osoittanut, että alan nykyisen sääntelyn hajanaisuus on esteenä kyseisten palvelujen rajatylittävälle tarjonnalle. Parlamentti on toivonut asiassa nopeita toimenpiteitä. Ehdotetun asetuksen tarkoituksena on vastata tähän pyyntöön yhtenäistämällä tiedotusvaatimuksia ja poistamalla alalla vallitsevia vanhentuneita kansallisia rajoitteita.
Olen tyytyväinen Beysenin laatimaan parlamentin päätöslauselmaehdotukseen. Vaikka komission tekstiin on esitetty melko paljon tarkistuksia, tuloksena on teksti, joka on suunnitellun uudistamisen ja sisämarkkinoiden tavoitteiden mukainen. Ehdotuksen tarkoituksena on poistaa joitakin myynninedistämistoimien arvoa koskevia rajoitteita ja samalla yhtenäistää joukko tiedotusvaatimuksia. Tämä tasapainoinen lähestymistapa on säilytettävä. Tarpeellisuus tulee itse asiassa useimmissa parlamentin tarkistuksissa esille. Komissio ei kuitenkaan ole innostunut tarkistuksista, joihin myynninedistämistoimien arvoa koskeva rajoitus on sisällytetty uudelleen, kuten tarkistuksessa 29, eikä tarkistuksista, joissa tiedotusvaatimukset on poistettu, kuten tarkistuksissa 49 ja 54.
Ehdotus on aiheuttanut huolta neljällä seuraavalla alalla: alihintaan tapahtuvaa jälleenmyyntiä koskevien kansallisten kieltojen käsittely, ehdotuksen yhteys komission nykyisiin toimiin, jotka koskevat hyvän kauppatavan mukaisista käytännöistä tehtävää huomattavasti laajempaa aloitetta, ja myynninedistämistarkoituksessa järjestettyjä pelejä koskevia säännöksiä, joiden yhteydessä komission on syytetty edistävän laitonta pelitoimintaa. Lisäksi komissiota on arvosteltu siitä, että se on käyttänyt perusteenaan liiallisesti vastavuoroista tunnustamista.
Päätän johdannolliset huomautukseni tähän. Kuten jo mainitsin, komissiolle annetaan parlamentin jäsenten puheenvuorojen jälkeen toinen mahdollisuus käsitellä näitä neljää tärkeintä huomautusta yksityiskohtaisemmin. Ennen tätä komissio haluaisi kuulla parlamentin jäsenten mielipiteitä, sillä ne auttaisivat komissiota antamaan paremman vastauksen illalla.

Beysen (ELDR)
Arvoisa puhemies, komissio, hyvät kollegat, haluan ensin kiittää kaikkia parlamentin jäseniä ja erityisesti varjoesittelijöitä, joiden kanssa olen tehnyt tiivistä yhteistyötä saadakseni myynninedistämistä koskevan mietinnön parlamentin käsittelyyn. Työ on kestänyt kauan, ja siinä on kohdattu useita esteitä. Työskentely aloitettiin vuonna 1996, kun ensiksi julkaistiin vihreä kirja, jonka jälkeen komissio antoi vuonna 1998 seurantaa koskevan tiedonannon. Laajan kuulemisen jälkeen komissio antoi käytännöllisen ja selkeästi määritellyn ehdotuksen lokakuussa 2001, jonka esittelijäksi minut nimettiin marraskuussa 2001.
Tämän asetusluonnoksen tarkoituksena on poistaa myynninedistämisen alalta vanhentuneet toimenpiteet ja 15 jäsenvaltion asiaankuuluvan lainsäädännön merkittävimmät erot. Nämä monet eroavuudet estävät etenkin pk-yrityksiä tekemästä läpimurtoa Euroopan eri markkinoilla. On sanomattakin selvää, että kun yrityksillä ei ole yhteyksiä oman maansa rajojen ulkopuolelle, ne eivät voi harjoittaa kansainvälistä yritystoimintaa. Myynninedistämisessä on myös useita näkökohtia, ja sitä voidaan muokata erilaisiin olosuhteisiin sopivaksi. Sitä voidaan soveltaa tuotaessa markkinoille innovatiivisia tuotteita, kehitettäessä asiakassuhteita, viritettäessä lyhytaikaisia kampanjoita tekemällä niistä kilpailullisia, haluttaessa nopea reaktio laskeviin myyntilukuihin ja tuettaessa tehokasta varastonhallintaa.
Lisäksi asetuksessa annetaan kuluttajalle huomattavan vahva asema. Asetuksen ansiosta kuluttajat saavat paljon enemmän tietoja, ja sisämarkkinoiden kehittymisen myötä he saavat täyden hyödyn paremmasta hinnoittelusta. Onhan nimittäin niin, että suuremmat sisämarkkinat lisäävät kilpailua, mikä johtaa hintojen alenemiseen. Tämä tilanne on syntynyt osittain euron käyttöönoton ansiosta.
Tämän vuoksi ehdotus on mielestäni erittäin tärkeä aloite sisämarkkinoiden tulevan kehityksen kannalta. Se on myös askel eteenpäin Lissabonin huippukokouksessa esitettyjen hienojen ajatusten muuttamiseksi käytännön toimiksi. Tuosta paljon keskustelua herättäneestä kokouksesta on kulunut kaksi vuotta, eikä kukaan voi väittää, etteikö edistystä olisi tapahtunut harmillisen vähän. Eikö Euroopasta haluttukin tehdä kilpailukykyisin tietoon perustuva talous? Mielestäni on tullut aika ottaa seuraava askel oikeaan suuntaan tämän myynninedistämistä koskevan asetuksen myötä.
Ehdotuksen kauaskantoiset seuraukset ja eturyhmien runsas osallistuminen tarkoittaa, että se on saanut aikaan melkoisen reaktion, johon komission jäsen viittasi aikaisemmin. Haluaisin ottaa esille tärkeimpiä haasteita.
Oikeusperustan osalta olen aina ollut sillä kannalla, että asetus on nopeamman voimaantulon ja suoran sovellettavuuden ansiosta paljon tehokkaampi oikeudellinen väline kuin direktiivi.
Alihintaan tapahtuvan myynnin käsittelyä on väliaikaisesti lykätty, koska jäsenvaltioilla on liian eriävät kannat asiasta. Olen esittänyt sovitteluratkaisuna tarkistuksen, jossa pyydän komissiota tekemään asiasta perusteellisen tutkimuksen. Syy tällaisen tarkistuksen esittämiselle on se, etten halua pk-yritysten kärsivän alihintaan tapahtuvan myynnin vapauttamisesta. Olen siis esittänyt pk-yrityksiä koskevan tarkistuksen, jossa esitetään selvä pyyntö niiden suojelemiseksi.
Tässä ehdotuksessa vastavuoroisella tunnustamisella tai toisin sanoen alkuperämaaperiaatteella on suuri merkitys. Tämä periaate on myös keskeinen osa sisämarkkinoita. Se tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että jäsenvaltioiden on tunnustettava, etteivät ne voi soveltaa omaa kansallista lainsäädäntöään muista maista peräisin oleviin myynninedistämistoimenpiteisiin. Tämä toisten lainsäädännön vastavuoroinen tunnustaminen on joustava tapa estää ylisäätely. Se on myös jo yleisesti käytetty lainsäädäntömuoto yhteisön lainsäädännössä. Televisio ilman rajoja -direktiivi ja sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi ovat esimerkkitapauksia.
Lopuksi haluaisin kommentoida vaadittua lasten ikärajaa. Olen aina kannattanut 14:ää ikävuotta, elleivät erityistuotteet edellytä muuta ikärajaa. Eri valiokuntia edustavien parlamentin jäsenten kanssa käymieni laajojen kahdenvälisten keskustelujen jälkeen olen onnistunut vastaamaan näihin haasteisiin käytännöllisellä tavalla. Olen tyytyväinen tulokseen, vaikka ymmärrän, että päätöslauselmaehdotuksesta käytävän keskustelun myötä siihen on tehtävä vielä lisämuutoksia. Toivon, että parlamentin neuvostolle esittämä teksti osoittautuu tärkeäksi ensimmäiseksi askeleeksi, ja odotan kiinnostuneena asiasta käytävää keskustelua.

Langen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, myynninedistämistoimia koskeva asetus on ongelmallinen ja ristiriitoja aiheuttava asiakirja, kuten komission jäsen Bolkestein ja Beysen ovat selväsi osoittaneet puheenvuoroissaan. Kiitän Beyseniä erittäin hyödyllisistä tuloksista, joita pitkällisestä tarkastelusta on saatu. Tulosten saaminen oli erittäin vaikeaa, sillä keskustelussa olivat etusijalla kuluttajansuoja, sisämarkkinoiden täytäntöönpano, jäsenvaltioissa havaittava byrokratia ja pienyrityksiä koskevat huolenaiheet.
Yhteisön perustamissopimuksissa luotiin avoimen markkinatalouden ja vapaan kilpailun periaate. Toimivat markkinat takaavat kansalaisten mielenkiinnon paremmin kuin byrokratia. Kilpailua koskevien sääntöjen täytäntöönpano on toisaalta jäsenvaltioiden ja toisaalta yhteisön toimielinten tehtävä. Juuri euron käyttöönoton vuoksi alan yhtenäistäminen on niin välttämätöntä. Lähes kaikki talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet olivat tyytyväisiä komission asetusluonnoksen perusajatukseen, ja valiokunta antoi lausunnon, jossa käsitellään enemmän sisämarkkinoita kuin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lopullisessa luonnoksessa.
Otimme rehellisesti kantaa etenkin alkuperämaaperiaatteeseen. Kieltämättä halusimme säilyttää kansalliset kartellisäännöt ja epäreilun kilpailun torjumista koskevat säännöt, mutta halusimme vielä jotain enemmän. On totta, että Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen määräykset kartellilaista ja oleelliset kansalliset säännökset alihinnoittelusta olisi säilytettävä, sillä ne suojelevat pienyrityksiä suurten yritysten ryhmittymiltä. Poikkeuksia on asetettava erityistapauksille, kuten arpajaisille, säännellyille ammateille ja lääkkeille, ja ne ovat oikeutettuja. Kanta-asiakasohjelmien ja asiakasalennusten avoin hyväksyminen on myös oikeutettua ja välttämätöntä, mutta niitä komissio ei ottanut huomioon.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan pyyntö, jonka oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta toisti, alihintaan tapahtuvaa myyntiä koskevan kieltosäännön poistamiseksi on oikea ja asianmukainen. Tässä asiassa kantani on täysin komission jäsenen Bolkesteinin huomioiden vastainen. Komissio ehdotti, että avoimuus on edellytyksenä alihintaan tapahtuvan myynnin suunnitellulle kieltämiselle, ja tämä on nykyisen käytännön vastaista, kyseenalaista kilpailulainsäädännön kannalta ja johtaisi jälleenmyyntihinnoista sopimiseen etukäteen. Tämä ei voi olla tavoitteemme, enkä usko, että komission jäsen saa parlamentin enemmistön kannatusta tällaiselle järjestelylle.

Patrie (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on todettava, että äänestys tästä myynninedistämistä koskevasta asetusehdotuksesta on vähintäänkin ennenaikainen. Komissio on jälleen aloittanut työt väärässä järjestyksessä odottamatta Euroopan parlamentin kantaa asiaan. Komissio suhtautuu jo suotuisasti kuluttajansuojaa koskevassa vihreässä kirjassa esitettyyn mahdolliseen vaihtoehtoon, ja parlamentti tarkastelee vihreää kirjaa vasta usean viikon kuluttua.
Näin ollen sen lisäksi, että lähestymistapa on hieman epäyhtenäinen, paheksun sitä, että parlamentin kantaa ei ole juurikaan otettu huomioon, vaan oletetaan, että parlamentti hyväksyy automaattisesti toimintamallit, joista komissio on päättänyt etukäteen. Tähän vaikuttaa merkittävästi valittu sääntelyväline. Puitedirektiivi, joka olisi jättänyt jäsenvaltioiden toimille joustavuutta, olisi ehkä sopinut tarkoitukseen paremmin, mutta se olisi taas varmasti saanut aikaan keskusteluja kansallisella tasolla. Nuo keskustelut oli päätetty valitsemalla sääntelyvälineeksi asetus, eikä komissio tätä halunnut.
Haluaisin erityisesti korostaa komission ehdottamaa vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta, jolla olisi tarkoitus parantaa sisämarkkinoiden toimintaa. On syytä korostaa, millaisia käytännön ongelmia tämän periaatteen noudattaminen aiheuttaa. Kuluttajat eivät tunne lainkaan ulkomaista lainsäädäntöä, ja myös kansallisilla tuomareilla on vaikeuksia soveltaa ulkomaista lainsäädäntöä. Lisäksi vastavuoroinen tunnustaminen saattaa johtaa sääntelyn purkamiseen, joka on vahingollista sekä taloudellisille toimijoille että kuluttajille. Tämän periaatteen vuoksi syrjinnän kohteiksi joutuneet toimijat saattavat painostaa hallituksiaan lähentämään kansallista lainsäädäntöä vapaampiin lainsäädäntöihin. Tämä johtaa siihen, että kuluttajapolitiikkaa yhdenmukaistetaan heikomman vaihtoehdon perusteella koko Euroopan unionissa. Tämän vuoksi olen ehdottanut periaatteen, joka on asetusehdotuksessa muotoiltu erittäin epäselvästi, korvaamista sanamuodolla, joka on itse asiassa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukainen.
Toimivaltaisten valiokuntien äänestysten jälkeen teksti vaikuttaa mielestäni sisältävän muilta osin ne säännökset, joita jäsenvaltiot pitävät välttämättöminä kuluttajien suojaamiseksi. Todellisesta yhteisön kuluttajapolitiikasta ei kuitenkaan ole vielä keskusteltu, ja toivomme todella, että tästä keskustellaan lähitulevaisuudessa, kun vihreä kirja esitellään parlamentille.

Fourtou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, 10 prosenttia lisää tavaraa samaan hintaan, toinen pari silmälaseja yhdellä lisäeurolla, kolme kahden hinnalla, lahja jokaisesta ostoksesta. Nämä ovat tavallisia merkkejä niin kutsutusta myynninedistämisestä.
Kun teille avautuu tällainen edullinen tilaisuus, ette varmastikaan huomaa, mitä kaikkea tämä taloudellinen ja kulttuurinen ilmiö sisältää. Lahjan, mainoslahjan, alennuksen ja myynninedistämistarkoituksessa järjestetyn pelin määritelmien erot ovat hiuksenhienot, ja mitä ranskalainen pitäisi kohtuullisena olisi saksalaisen mielestä törkeää, kun taas englantilainen ei ymmärrä, että naapurimaan kansalaiset noudattavat niin monia sääntöjä ja pitävät kuluttajaa naivina.
Tämä mietintö on hyvä esimerkki talouden ja kulttuurin limittäisyydestä, mikä selittääkin osittain mietinnön aiheuttaman kiihkeän keskustelun.
Ensimmäinen reaktioni mietintöön oli kielteinen. Kuitenkin Beysenin peräänantamattoman asenteen vuoksi ja kollegoitteni (PPE-DE) yhtä päättäväisen sovitteluprosessin jälkeen olemme valinneet kannan, joka on yhteisöä kohtaan tuntemamme vakaumuksen kaltainen.
Me siis kannatamme asetusta, joka vapauttaa ja yhdenmukaistaa euron hallitsemilla markkinoilla tapahtuvaa myynninedistämistä, mutta samalla pidämme huolen siitä, että asetuksella suojellaan sekä kuluttajia että pk-yrityksiä.
Näin ollen hylkäsimme kaupan vapauttamisen ja alihintaan tapahtuvan jälleenmyynnin ja pyysimme komissiota tutkimaan tätä nimenomaista asiaa tarkemmin. Yhteisön myynninedistämisen hallinnassa viittasimme taas vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen, joka on olennainen osa koko sisämarkkinoiden perusrakennetta ja toimii sen tukipylväänä. Meidän oli kuitenkin tässä erityistapauksessa määriteltävä periaatteen laajuus uudelleen selkeästi, sillä kansallisissa lainsäädännöissä on merkittäviä eroja.
Alunperin ehdotetussa tekstissä oli yli 300 tarkistusta. Lopulta niiden määrää vähennettiin 58:aan, joka on osoitus sekä huomattavista ponnisteluista että yhteisön halusta viedä asiaa eteenpäin. Ei pidä unohtaa, että valtioiden ja hallitusten päämiehet sitoutuivat Lissabonissa tekemään Euroopasta maailman kilpailukykyisimmän alueen. Meidän kaikkien oli suhtauduttava asiaan ennakkoluulottomasti ja myönteisesti ja kuunneltava tarkasti toisiamme. Näin jäsenvaltioiden hallituksille on annettu selkeä merkki.
Näin ollen suosittelemme, että teksti hyväksytään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan hyväksymässä muodossa ja istunnossa esitetyt tarkistukset hylätään.
Sisämarkkinoiden tarjoamat mahdollisuudet ovat valtavat, ja selviämme kaikista vaikeuksista, jos meillä vain on riittävästi halua onnistua.
McCarthy (PSE).
Arvoisa puhemies, olemme kaikki samaa mieltä siitä, että eurooppalaisten yritysten on sallittava toteuttaa myynninedistämistoimia koko Euroopan unionissa. Myynninedistämistoimet ovat olennainen osa tavaroiden ja palvelujen markkinointia, ja meidän on poistettava niitä koskevat rajoitteet ja esteet, jotta yritykset ja kuluttajat voivat hyödyntää sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuluttajien arkipäivään kuuluu, että he voivat hyötyä ja hyötyvätkin myynninedistämistoimista, kuten ostokupongeista. Esimerkiksi vuonna 2000 Yhdistyneessä kuningaskunnassa lunastettiin 531 miljoonaa kuponkia. Internet-kuponkien ja mainosten suosio nousi kuluttajien keskuudessa 122,5 prosenttia vuodesta 1999 vuoteen 2000. Ne ovat siis suosittuja, ja meidän on säänneltävä alaa sekä avattava se kuluttajille ja yrityksille.
On kuitenkin tärkeää, että komissio käsittelee Euroopan parlamentin jäsenten ja joidenkin puoluetovereitteni ilmaisemia huolenaiheita, etenkin alihintaan tapahtuvaa myyntiä. Esitimme myös tarkistuksen, jotta komissio esittäisi alaa koskevan tutkimuksen.
Huoli ei ole turha, sillä alihintaan tapahtuvaa myyntiä voidaan toisinaan käyttää väärin kilpailijoiden nitistämiseksi riistohinnoilla. Ne eivät auta pienyrityksiä eikä kuluttajia. Tämän vuoksi komission jäsen Prodin peräänkuuluttaman paremman lainsäädännön hengessä ryhmäni antaa tukensa komission asetusehdotukselle sillä ehdolla, että komissio suostuu tekemään arviointitutkimuksen siitä, miten alihintaan tapahtuvasta myynnistä voisi olla hyötyä sekä pienyrityksille että kuluttajille. Tutkimuksessa olisi tarkasteltava myös tarvetta vahvistaa kilpailupolitiikan välineitä riistohintojen ja niiden haitallisten vaikutusten torjumiseksi.
Sisämarkkinoiden ei pitäisi olla suurten yritysten avoin kilpailu, jossa pk-yritykset joutuvat pois markkinoilta, ja kuluttajille jää näin vähemmän vaihtoehtoja. Meidän on varmistuttava myös siitä, että liitteessä esitetyt tietovaatimukset ovat selkeät. On tärkeää, että yritykset ovat selvillä, mitä tietoja niillä on velvollisuus toimittaa myynninedistämistoimista. Lisäksi on tärkeää, että kuluttajilla on riittävästi tietoja ja käytettävissään tarvittavat oikeuskeinot joko tuomioistuinten tai vaihtoehtoisten riitojenratkaisumenettelyjen välityksellä. PSE-ryhmä on tämän vuoksi esittänyt tarkistuksen, jossa se pyytää komissiota neuvottelemaan kuluttajaryhmien ja teollisuuden kanssa varmistaakseen, että tietovaatimusten noudattaminen on selkeää ja yksiselitteistä. Nykyisessä muodossaan vaatimukset ovat harhaanjohtavat, mikä on johtanut siihen, että yritykset ovat lobanneet ja valittaneet ja kuluttajat ovat ilmoittaneet meille puutteellisista tiedoista. Jos asetukselle halutaan aikaansaada oikeusvarmuus, vaatimukset on esitettävä selkeästi. Olen kuitenkin samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että ratkaisuksi ei kelpaa, kuten PPE-DE-ryhmä on ehdottanut, että nuo vaatimukset poistetaan. Tulemme äänestämään komission tavoin näitä poistoja vastaan.
PSE-ryhmä on ottanut tiukan linjan alaikäisten suojaamiseksi alkoholia ja tupakkatuotteitta koskevalta haitalliselta myynninedistämiseltä. Toivon, että tämä asia otetaan huomioon.
Lopuksi lyhyt kommentti vastavuoroisesta tunnustamisesta. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että vastavuoroisen tunnustamisen soveltaminen toimii jo. Internetissä käydään joka päivä aktiivista ja menestyksekästä rajat ylittävää kauppaa ja liiketoimintaa, jossa sovelletaan vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta. Emme voi sulkea tältä silmiämme ja olla myöntämättä, että näin tosiasiassa jo tapahtuu.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, on kyse tärkeästä lainsäädännöstä, jolla todella autetaan kehittämään ja vakauttamaan sisämarkkinoita varmistamalla, ettei myynninedistämistä koskevista säännöistä ole liian eriäviä mielipiteitä eri puolilla rajoja. Asetuksen valitseminen on perusteltua siksi, että asetuksella yksinkertaisesti poistetaan tietyt myynninedistämistä koskevat kiellot ja annetaan valtioille mahdollisuus soveltaa haluamiaan lainsäädännöllisiä, taloudellisia ja poliittisia periaatteita muihin tapauksiin.
Tältä kannalta asetuksella on tärkeä asema sisämarkkinoiden vakauttamisessa, ja ryhmäni tukee sitä kuten McCarthy sekä tukee lähes samoja tarkistuksia kuin PSE-ryhmä.
Haluaisin korostaa muutamia asioita. Ensiksikin tämä ei ole hyökkäys kuluttajansuojaa vastaan. Jotkin tarkistuksista osoittavat selkeästi, että haluamme myynninedistämiselle suurimman mahdollisen vapauden, jonka omat kuluttajansuojalakimme sallivat. Toiseksi on olemassa huoli pienyritysten kohtalosta, kun ne joutuvat kilpailemaan sellaisten suurten vähittäismyyntiryhmien kanssa, joiden myynninedistämistoimien voidaan katsoa edistävän lähikauppojen lopettamista ja suurten markettien laajentumista. Olemme vankasti tällaista kehitystä vastaan ja korostamme tukemissamme tarkistuksissa ja niissä tarkistuksissa, joita tuimme valiokunnassa, että myynninedistämistä koskevien lakien on oltava täysin yhdenmukaisia kilpailulakien kanssa ja niillä on pyrittävä torjumaan määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä.
Näiden ja alaikäisiä koskevien suojatoimien ansiosta ryhmäni äänestää tänään erittäin mielellään asetuksen puolesta.

Esclopé (EDD).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission asetusehdotus osoittaa, että kaikkein vähätuloisimmat kärsivät siitä pakkomielteestä, että kaikki on yhdenmukaistettava toissijaisuusperiaatteesta välittämättä. CPNT-ryhmän valitut edustajat eivät ole valmiita jättämään pienyrityksiä ja pienviljelijöitä jakelualan suurten liikkeiden armoille, jotka saavat vapaasti harjoittaa kilpailunvastaista alihintaan tapahtuvaa myyntiä. Monissa kansallisissa lainsäädännöissä kielletään tällainen salakavala toiminta. Todellisuudessa kuluttaja kärsii tästä kaksinkertaisesti. Alihintaan tapahtuva myynti ei ole hyväntekeväisyyttä, vaan markkinaosuuden anastus, johon on saatava korvaus muualta. Kansalaiset menettävät myös lähikaupat, jotka ovat jo suurissa vaikeuksissa maaseuduilla ja kaupunkien keskustoissa. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kollegoiden työssä ei ole moittimista, ja useita kielteisiä näkökohtia on poistettu. On kuitenkin vaarana, että komissio jättää työn huomiotta, kuten on käynyt muidenkin asiakirjojen kohdalla, ja pitäytyy olennaisilta osin alkuperäisessä kannassaan.
Lopuksi totean, että komission ehdotuksen hylkääminen, kuten on ehdotettu, on mielestämme ainoa asianmukainen ja vastuullinen poliittinen vaihtoehto, sillä se on kaikkien etujen mukaista. Niiden, jotka suostuvat huonoihin vaihtoehtoihin, ei pidä ensimmäisenä valittaa, kun asiat menevät huonosti tulevaisuudessa.

Montfort (NI).
Arvoisa puhemies, kaikki vapaus perustuu tasapainoon. Taloudellinen vapaus perustuu kuluttajien edun ja yrittäjien ja jakelijoiden edun tasapainoon. Jos luodaan virheellinen tasapaino jommankumman osapuolen hyväksi, vapaus varmasti kadotetaan. Tämä on ollut komission tavoitteena, vaikka harhaanjohtavana tekosyynä on jälleen käytetty pakkoa yhdenmukaistaa.
Kun komissio pyrkii poistamaan kansalliset rajoitukset myynninedistämistoimilta, se poistaa tärkeät takeet, jotka kansallisissa lainsäädännöissä on asetettu suojelemaan sekä kuluttajien, pientuottajien että kauppiaiden etuja. Alihintaan tapahtuva myynti tai alennusmyyntikausien ja alennusehtojen sääntelemättömyys johtaisi vaarallisiin ja vastuuttomiin kauppakäytäntöihin, joista taloutemme lopulta kärsisi. Euroon siirtyminen ei myöskään saa olla tekosyynä hintojen nostamiselle.
Täten olen tyytyväinen tarkistuksiin, joita tekstiä käsitelleet parlamentin eri valiokunnat ovat tehneet ja joissa jatketaan kansallisten lainsäädäntöjen tarkastelua tästä näkökohdasta. Huonomman vaihtoehdon mukaan tehtävä yhtenäistäminen, jota komissio vaikuttaa haluavan, on terveen järjen vastaista ja vahingollista taloudellisten toimijoiden terveelle yritystoiminnalle sekä erityisesti kaikkein heikoimmassa asemassa oleville toimijoille. Lähikaupat ja pienyritykset ovat taloutemme vetureita. Minusta on välttämätöntä korostaa tätä ja muistuttaa, että tarjonnan moninaisuus ja laadun tae katoavat ilman niitä. Ne myös takaavat yhteiskuntamme sosioekonomisen tasapainon. Olkaamme tarkkana, ettemme horjuta tätä tasapainoa, sillä se ei olisi kenenkään etujen mukaista, ei kuluttajina eikä poliittisina päättäjinä.

Puhemies.
Paljon kiitoksia.
Keskeytämme keskustelun, ja annan Harbourille työjärjestyspuheenvuoron ennen siirtymistä äänestyksiin.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Olen varma, että puhun kaikkien oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaan kuuluvien kollegoitteni puolesta, joista osa on yhä täällä. Sallinette minun esittää kaikkien asiakirjan valmisteluun osallistuvien kollegoitteni puolesta vastalauseen tämän keskustelun täysin sopimattomasta aikataulusta. Keskustelu aloitettiin klo 11.30. Istuntopalvelu tiesi, että asialistalla on myöhemmin muita keskusteluja, jotka olisi tietokonejärjestelmän avulla voitu siirtää muualle, jotta tämä keskustelu olisi kokonaisuudessaan voitu käydä ennen äänestystä. Nyt keskustelun jatkamista on lykättävä klo 21.30 asti. Montfort ja kollegani EDD-ryhmästä ovat joutuneet pitämään puheensa olosuhteissa, joita ei todellakaan voida hyväksyä. Tämä ei ole oikea tapa johtaa parlamenttia, jonka odotetaan käyvän asiallisia keskusteluja näistä aiheista. Tämä ei ole välttämätöntä, eikä keskustelujen pilkkomiselle ole todellista syytä. Teillä on tarvittavat tiedot, ja mielestäni ei ole oikein antaa varsinaisia puheenvuoroja, kun ihmiset saapuvat paikalle. Toivon, että kollegani ovat samaa mieltä kanssani siitä, että parlamentin toiminnan johtamista on järkeistettävä.

Puhemies.
Arvoisa kollega Harbour, olen pannut valituksenne merkille. Se välitetään yksiköille, jotka laativat kokousten esityslistat. Puheenvuoronne aikana kolleganne ovat ehtineet asettua paikoilleen. Siirrymme äänestykseen. 
Rack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pääseminen yhdeksännestä kerroksesta tänne istuntosaliin kesti meiltä yli kymmenen minuuttia. Hissit - tai ne suunnitellut arkkitehti - ovat kelvottomia.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Vieressä istuva kollegani teki erittäin osuvan kommentin. Hän sanoi ?Meillä on koko Euroopan turvallisimmat hissit. Ne ovat todella turvalliset, koska ne eivät toimi. Siksi mitään ei voi myöskään sattua?. Mutta ehkä niiden kuitenkin tulisi täyttää tehtävänsä.
Callanan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Syy siihen, miksi hissit vaikuttivat pysähtyneen, oli se, että turvallisuusmiehet varasivat noin kolmea hissiä ilmeisesti parlamentissa vierailevaa valtuuskuntaa varten! Koska rakennus on huonosti suunniteltu, hissien kapasiteetti riittää nykyisellään juuri ja juuri parlamentin jäsenille, mutta nyt turvamiehet varasivat kahta tai kolmea hissiä juuri, kun kaikki jäsenet olivat saapumassa äänestykseen. Istuntopalvelun olisi toimittava järjestelmällisemmin.
Vlasto (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin mainita, että olin juuttuneena hissiin 15 minuuttia. Hissit eivät siis todellakaan toimi.

Puhemies.
Pyydämme huoltohenkilökuntaa tutkimaan asiaa. Voin nyt vain vakuuttaa, että puhemies ei estänyt hissin käyttöä.

Puhemies. -
Seuraavana vuorossa on äänestykset.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan pyyntö kuulla alueiden komiteaa alueiden asemasta Euroopan yhdentymisessä. 
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Michel Rocardin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0268/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön koulutusalan Sokrates-toimintaohjelman toisesta vaiheesta tehdyn päätöksen N:o 253/2000/EY muuttamisesta (KOM(2002) 193 - C5-0188/2002 - 2002/0101(COD)) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Jové Peresin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0260/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön maataloustilastojen parantamisesta tehdyn päätöksen 96/411/EY muuttamisesta (KOM(2002) 080 - C5-0064/2002 - 2002/0044(COD)) 
Ennen äänestystä:

Jové Peres (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, käytän lyhyen puheenvuoron. Tämä parlamentti on vuodesta 1996 lähtien kiistellyt EMOTR:n tukiosaston maksuista saatujen hallinnollisten tietojen käyttämisestä tilastollisiin tarkoituksiin.
Yhteisön maatalouspolitiikka vie suurimman osan varoista ja tuottaa valtavasti tietoa, jota ei tällä hetkellä käytetä hyväksi. Tuon tiedon avulla voitaisiin saada huomattavasti ajantasaisempia tuloksia ja paljon ajanmukaisempi ja luotettavampi kuva yhteisön maataloudesta kuin minkä saamme kalliimmilla ja vähemmän luotettavilla tutkimuksilla.
Tänään käsittelemme Agenda 2000 -ohjelman väliarviointia, ja olisi toivottavaa, että meillä olisi käytössämme enemmän ja parempia tilastotietoja. Syy siihen, miksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on perunut tarkistuksensa, on se, että komissio julkaisi keskustelujen vielä ollessa käynnissä kertomuksen EMOTR:n tukiosaston maksuja eli maataloustuen jakautumista koskevan tietokannan luomisesta. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta oli tyytyväinen kertomukseen, sillä komissio oli sitoutunut toimimaan avoimesti parlamentin ja koko yhteiskunnan kannalta.
Kertomuksen päätelmien toisessa kohdassa esitetään, että kyseisen tietokannan toiminta aloitetaan 1. tammikuuta 2003 jälkeen, mutta tämä ei estä sitä, etteikö viitteellisiä lukuja voitaisi esittää aikaisemmin.
Toistan komissiolle, että tarvitsemme näitä tietoja Agenda 2000 -ohjelman väliuudistusta varten, ja pyydän komissiota vastaamaan tähän yksinkertaiseen kysymykseen: minä päivänä tietokanta alkaa toimia, ja milloin viitteellisiä tietoja esitellään?
Mitä nopeammin toiminta aloitetaan, sitä paremmin valiokuntani työskentely ja Agenda 2000 -ohjelman väliarviointi etenee.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, tähän kysymykseen voidaan vastata, että komission jäsen Fischler on jo useissa parlamentin jäsenille lähettämissään kirjeissä esittänyt aikovansa julkaista alkusyksyn aikana suorien maksujen saajia koskevia tilastotietoja, jotka on luokiteltu summien perusteella. Tilastotiedot kattavat 14 jäsenvaltiota, sillä Kreikkaa koskevat luvut eivät edelleenkään ole saatavilla. Kyse on tietysti siis vain tilastotiedoista, eikä tässä yhteydessä esitetä henkilökohtaisia tietoja maksujen saajista.

Seppänen (GUE/NGL)
. (FI) Arvoisa puhemies, komissio esitti, että EY hyväksyy yleissopimuksen, mutta se halusi esittää varauman 27 artiklaan. Artikla on tärkeä, se antaa sopimuksen allekirjoittajamaille mahdollisuuden kieltää yksipuolisesti ulkomaisen käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen maahantuonti. Miksi siis varauma? Valiokuntakäsittelyn perusteella voidaan sanoa seuraavaa: EU:n jäsenvaltio voi yksiselitteisesti ja yksipuolisesti kieltää käytetyn ydinpolttoaineen tuonnin Euroopan unioniin kuulumattomasta valtiosta. EU:n jäsenvaltio voi kieltää käytetyn polttoaineen maahantuonnin myös toisista jäsenvaltioista silloin, kun sitä ei enää jatkokäsitellä, kun se halutaan viedä tai tuoda toiseen maahan loppusijoitettavaksi. Käytetyn polttoaineen maahantuontia jatkojalostusta varten vastaanottava maa ei voi yksipuolisesti kieltää. Komission esittämä varauma 27 artiklaan ei avaa Euroopan unioniin yhteismarkkinoita loppusijoitettavalle ydinjätteelle, vaan varauma antaa EY:lle mahdollisuuksia muuttaa direktiiviä 92/3/Euratom, niin että se on yhteensopiva yleissopimuksen kanssa.

Fava (PSE)
Arvoisa puhemies, ehdotan parlamentille, että tarkistus 33 hyväksytään ilman sanoja ?tai toteuttaakseen sotaharjoituksia?. Ehdotan tätä siksi, että olemme jo lisänneet nopean liikekannalle panon niiden useiden tapausten joukkoon, joissa yhtenäistä ilmatilaa koskevia sääntöjä ei tarvitse noudattaa. Jos tekstiin lisätään ?toteuttaakseen sotaharjoituksia?, se tarkoittaisi, että kaikki lainsäädäntö, jota olemme antamassa yhtenäisestä ilmatilasta, muuttuisi täysin käyttökelvottomaksi. Tämän vuoksi pyydän, että sanat ?tai toteuttaakseen sotaharjoituksia? poistetaan.

Kuhne (PSE).
Arvoisa puheenjohtaja, tarvitsen teknikkoa. Luulin ensin, että olin ylittänyt itseni, mutta syy on koneessa. Vaikka äänestin vastaan, kone näytti vihreää valoa.

Puhemies.
Tiedämme, että jäsenemme eivät ole erehtyväisiä. Syy on varmasti koneessa.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Marieke Sanders-ten Holten laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0266/2002) 
1. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa (KOM(2001) 564 - C5-0482/2001 - 2001/0235(COD)), 
2. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan organisoinnista ja käytöstä (KOM(2001) 564 - C5-0483/2001 - 2001/0236(COD)) ja 
3. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi eurooppalaisen ilmaliikenteen hallintaverkon yhteentoimivuudesta (KOM(2001) 564 - C5-0484/2001 - 2001/0237(COD))
(Parlamentti hyväksyi peräkkäisissä äänestyksissä kolme lainsäädäntöpäätöslauselmaa.)
Nelly Maesin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0265/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön lentoasemia käyttävien yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-alusten turvallisuudesta (KOM(2002) 8 - C5-0023/2002 - 2002/0014(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Hans Bloklandin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0269/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ääntä hitaammin lentävien siviili-ilma-alusten meluluokitusta koskevan yhteisön kehyksen vahvistamisesta melumaksujen laskentaa varten (KOM(2001) 74 - C5-0001/2002 - 2001/0308(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Struan Stevensonin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0242/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille vaihtoehdoista kasvivalkuaisen viljelyn edistämiseksi EU:ssa (KOM(2001) 148 /2 - C5-0260/2001 - 2001/2116(COS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Puhemies. Hyvät kollegat, kiitos yhteistyöstä. Onnistuimme uuden työjärjestyksen ansiosta käsittelemään alle tunnin aikana 15 mietintöä ja yli 360 tarkistusta.
Äänestykset päättyvät tähän.
ÄÄNESTYSSELITYKSET

Alavanos (GUE/NGL)
Tähän mennessä Sokrates-ohjelma on edistänyt merkittävästi koulutusalan vaihtotoimintaa, mutta sen hallinnointi on kallista ja byrokratian peitossa. Komission ehdotus vastaa teknisesti parlamentin pyyntöön byrokratian vähentämisestä, mutta työtä on tehtävä vielä paljon, jotta pienimmät ja etäisimmätkin laitokset tuntevat, että ohjelmaan osallistuminen on helppoa.

Ó Neachtain (UEN)
. YMP käsittää lähes puolet EU:n talousarviosta, ja on oikein edellyttää, että kunkin euron käyttö on selvitetty. Olen täysin samaa mieltä tehokkaiden tietokantojen tarpeellisuudesta.
Meidän kuitenkin on syytä pitää mielessä, mikä tällaisen tiedonkeruun päämäärä on. Sillä olisi tehostettava YMP:n hallinnointia ja julkisten varojen käyttöä. Avainsana on yksinkertaistaminen, ei monimutkaistaminen.
Maanviljelijöitä on jo vaivattu riittävästi, eikä heille pidä sälyttää lisää paperitöitä ja hallinnollisia töitä. Jos erityisesti nuoria halutaan kannustaa maanviljelyn jatkamiseen, ammatista ei pidä tehdä uraa, jonka keskeisenä sisältönä on ruoan tuotannon ja maanviljelyn sijaan vuori paperitöitä.
Meidän on erityisesti vältettävä vaivannäön kaksinkertaistumista. Maanviljelijät tuottavat toiminnastaan paljon tietoja erilaisten ohjelmien ja järjestelmien vaatimuksesta, ja nämä tiedot ovat kansallisten ja yhteisön viranomaisten saatavilla. Jätetään vaivannäkö tietojen ja tilastotietojen jakamisesta ja tiedotusjärjestelmien yhteensopivuudesta jne. hallinnollisen tason toimijoille. Suurten maatalousvaltaisten vaalipiirien edustajat, kuten minäkin, varmasti vastustavat maanviljelijöiden hallinnollisen taakan lisäämistä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Mietinnön perustelut osoittavat, että mietinnöllä pyritään pitämään kaikki tyytyväisinä: komissio, joka panee vapauttamista täytäntöön; jäsenvaltiot, jotka vastaavat toistaiseksi turvallisuuden varmistamisesta; suurimmat lentoyhtiöt, joille varmasti säädetään liian tiukkoja ja ennen kaikkea liian kalliiksi käyviä asetuksia; halpahintaiset lentoyhtiöt, joille pyritään mietinnössä asettamaan tiettyjä vähimmäisvaatimuksia, kunhan ne eivät vaikuta yhtiöiden tuottoon.
Tämä on kiistaton esimerkki eurooppalaisten viranomaisten valtuuksista tällä alalla. Ne asettavat vaatimuksia, jotka koskevat miehistön ja kaupallisen lentoliikenteen henkilökunnan työtä, lepoa ja koneessa vietettyä aikaa. Tällaisilla EU:n laajuisilla vaatimuksilla henkilökunnalle voidaan taata vähimmäistakuut, ja tämän vuoksi emme äänestäneet mietintöä vastaan. Vähimmäistakuut ovat kuitenkin niin vähäiset, että ne ovat merkittävimmät, mitä eurooppalaisilta viranomaisilta voitiin odottaa, sillä viranomaiset eivät ennen kaikkea halua saattaa lentoliikennealan työnantajia vaikeuksiin.

Miranda (GUE/NGL)
Siviili-ilmailualalla vallitsevan ilmapiirin vuoksi nykyään ollaan laajalti samaa mieltä siitä, että ohjaamomiehistöillä on valtava vastuu ja että he vaikuttavat enenevässä määrin matkustajien turvallisuuteen.
Henkilöstön lentoaikoja, työaikoja ja lepoa koskevien vaatimusten yhtenäistäminen on erittäin tärkeää tulevan laajentumisen lisäksi myös erityisesti siksi, että näiden työntekijöiden suojelun katsotaan olevan tärkeää halpahintaisten lentoyhtiöiden yleistyessä Euroopan unionissa.
Tämän takia kannatamme Simpsonin mietintöä, jolla pyritään korjaamaan komission jättämiä puutteita, kun se ei ottanut huomioon tätä asiaa asetusehdotuksessaan. Tämä on erittäin valitettavaa etenkin, koska useilla jäsenvaltioilla ei ole asiasta lainkaan lainsäädäntöä. Tästä huolimatta korostamme, että on tärkeää säilyttää sellainen nykyinen kansallinen lainsäädäntö, joka on työntekijöille kannattavampi kuin nyt hyväksytty ehdotus.

Queiró (UEN)
. (PT) Tämä ehdotus koskee erittäin teknistä ja yksityiskohtaista asetusta, jonka tarkoituksena on yhtenäistää ilmaturvallisuuden vuoksi säännöt, jotka koskevat lentoaikoja ja miehistön lepoaikaa. Näin pyritään varmistamaan, että kaikkiin toimijoihin sovelletaan samanlaisia työehtoja ja yleisiä turvallisuusvaatimuksia. Vaikka ehdotus on saanut lentoyhtiöiltä laajan tuen, lentäjien ammattiliitot eivät ole antaneet sille tukeaan, sillä ne katsovat, että lentoajat ovat liian pitkiä. Esittelijä totesi olevansa tyytyväinen, että neuvottelut, jotka olivat huomattavasti pitkittyneet, oli saatu päätökseen, ja aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenet tukivat esittelijää lähes yksimielisesti. Saavutettua ratkaisua voidaan siis pitää parhaana ja ehkä ainoana mahdollisena. Täten yhdyn esittelijän päätelmiin.

?lavanos (GUE/NGL)
Pakolaisten tilanteen parantamista Lähi-idässä koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien palestiinalaispakolaisten avustus- ja työelimen (UNRWA) yhdennentoista yleissopimuksen piiriin kuuluu noin neljä miljoonaa palestiinalaista Gazan alueella, Libanonissa, Syyriassa ja Jordaniassa. Sopimus on äärimmäisen tärkeä, sillä Palestiinan kansalaisten tilanne on tällä hetkellä järkyttävä Ariel Sharonin harjoittaman politiikan vuoksi. Euroopan unionin rahoitusosuuden nostaminen 120 miljoonasta 237 miljoonaan euroon on myös tärkeä toimi, vaikkakin tätä summaa olisi nostettava talousarvion laatimisen yhteydessä. Tärkeintä kuitenkin olisi, että EU ja kansainvälinen yhteisö vetoaisivat yhdessä Sharonin Israelin hallitukseen, jotta se vastaisi kaikista sen sotatoimien tuhoamien infrastruktuurien jälleenrakentamisesta aiheutuvista kustannuksista, sillä sotatoimet ovat alentaneet jyrkästi Gazan alueella ja miehitetyillä alueilla elävien palestiinalaisten elintasoa.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Äänestimme tämän mietinnön puolesta, sillä emme tietenkään vastusta sitä, että yhteisön maista myönnetään Palestiinan pakolaisille tukea. Tuen määrän nousulla ei kuitenkaan voida kerskua. Jos summa jaetaan Lähi-idän maihin ahtautuneiden palestiinalaispakolaisten kesken, vuosittaiseksi määräksi tulee korkeintaan 40 euroa. Siitä ei myöskään ole minkäänlaisia takuita, että koko summa annetaan suoraan pakolaisille ja etteikö sitä käytettäisi eurooppalaisten yhtiöiden ja tavarantuottajien lahjomiseen.
Emme voi olla mainitsematta mietinnön tekopyhyyttä siltä osin kun siinä arvostellaan pakolaisten elinolojen huononemista edelleen ja rohjetaan syyttää etenkin nopeaa väestönkasvua, eikä edes mainita sotaa, jota Israelin valtio käy Palestiinan kansaa vastaan. Vaikka tuhannet palestiinalaiset ovat pakotettuja asumaan pakolaisleireillä, mietinnössä ei suhtauduta tuomitsevasti siihen, että tämä johtuu siitä, että Israelin valtio vastustaa vahvimpien kansakuntien - myös Euroopan - tuella pakolaisten palaamista maahan, josta heidät on karkotettu.

Ahern (Verts/ALE)
Kysymys ydinpolttoainekuljetusten turvallisuudesta on tärkeä. Tälläkin hetkellä Euroopan rannikkoa lähestyy kaksi ydinjätepolttoainekuljetusta, jotka Japani käännytti satamistaan, koska BNFL oli väärentänyt turvallisuustietoja. Nyt alukset saapuvat kapealle Irlanninmerelle.
Tämän vaarallisen rahdin liikkuminen loukkaa samalla syyskuun 11. päivän uhreja. Nämä laivat eivät pysty puolustautumaan terroristi-iskuilta, eivätkä ne kestä tulitusta. Ne suorastaan kutsuvat terroristeja kaappaamaan ydinpommin tekemiseen tarvittavaa materiaalia.
Nykyään on vallalla älytön käytäntö, että ydinteollisuus ostaa vaarallista radioaktiivista materiaalia eri puolilta maapalloa. Yleissopimusta ei saisi pitää myönnytyksenä sille, että ydinteollisuus saa harjoittaa tällaista hengenvaarallisen materiaalin kauppaa.
Kehotan Irlannin hallitusta toteuttamaan yleissopimuksen mukaisia toimia näiden kuljetusten pysäyttämiseksi. Yleissopimuksessa sallitaan kaikkien valtioiden oikeus kieltää ulkomaisen käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen tuonti omalle maaperälleen. Tämän pitäisi koskea myös Irlanninmeren rannikkovesiä, jotka ovat jo saastuneet radioaktiivisen jätteen vuoksi vaarallisessa määrin.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Devan mietintö koskee köyhyyden poistamista ja elintarviketurvaa. Siihen sisältyy monia tärkeitä ehdotuksia köyhyyden poistamiseksi ja elintarviketurvan varmistamiseksi. Annan täyden tukeni näille ehdotuksille ja äänestin mielelläni niiden puolesta. Arvoisa puhemies, paljonko koko maailmassa on eläkeläisiä, jotka vielä kykenisivät opettamaan ja työskentelemään köyhissä kehitysmaissa ja jotka auttaisivat taloudellisen tilanteen kohentamisessa? Kuinka paljon me itse teemme Euroopan unionissa näiden eläkeläisten auttamiseksi? Nämä ikääntyneet ihmiset kokevat vielä voivansa toimia yhteiskunnan hyödyksi ja haluaisivat työskennellä näissä kehitysmaissa. Toivon, että asia edistyy tulevaisuudessa.

?lyssandrakis (GUE/NGL)
Kaupankäyntiä ja kehitystä koskeva mietintö on osa EU:ssa käytävää laajempaa keskustelua maailmanlaajuistumisesta ja sen vaikutuksista kehitysmaihin. Tämä on osoitus siitä, että imperialistiset valtatahot ovat huolestuneita siitä, miten ruohonjuuritaso reagoi suuryritysten maailmanlaajuisen valta-aseman vaikutuksiin ja siihen, että kansainvälisessä kaupassa on toimittava näiden suuryritysten mielen mukaisesti. Tämän keskustelun perusteella voisimme uskoa, että maailmanlaajuistuminen on avain kaikkeen ja että sillä ratkaistaan kehitys- ja köyhyysongelmat, kunhan yksittäiset ongelmat on saatu selvitettyä. On esimerkiksi ehdotettu, että monikansallisten yhtiöiden olisi ryhdyttävä vastuuntuntoisiksi ja perustettava etnisiä tutkintakomiteoita sekä noudatettava reilua (mutta määrittelemätöntä) kauppajärjestelmää ja yleistä kaupan vapauttamispolitiikkaa.
Keskustelussa on jätetty tahallisesti huomioimatta todelliset syyt ja menetelmät, joilla köhien maiden rikkauksia riistetään. Siinä ei oteta huomioon sitä, että monikansallisten yhtiöiden on mahdotonta lyödä rahoiksi samalla kun ihmiset menestyvät. Keskustelussa ei myöskään oteta huomioon suoraa tai epäsuoraa väkivaltaa, jolla köyhät maat alistetaan kaupan ehtoihin, jotka ovat suuryritysten etujen mukaiset. Keskustelu on tällaisenaan tekopyhää ja harhaanjohtavaa.
Esittämistäni syistä Kreikan kommunistista puoluetta edustavat parlamentin jäsenet äänestivät vastaan Devan mietintöä, joka ei ole paljon muuta kuin maailmanlaajuistumista kannattavalle puolueelle osoitettu julistus.

Belder (EDD)
. (NL) Devan mietintö ei saanut kannatustani useasta syystä.
Ensiksikin ehdotus kaikkien EU-tukien lopettamisesta on yksipuolinen. Kannatan kehitysmaiden tuotteiden tuonnin esteiden poistamista, mutta alueellisen tuotannon tai ympäristötukien säilyttämiseen on kuitenkin hyvät syynsä. Vaikutukset kehitysmaihin ovat tärkeitä, mutta eivät ainoa huomioon otettava seikka.
Niinpä olisi järkevää, jos WTO ottaisi kaupan säännöissä huomioon sen, missä määrin tietyn tuotteen kulutus vaikuttaa luontoon alkaen tuotantoprosesseista ja huomioiden tuotteen kuljetuksen kulutusmaahan.
Toinen arvostelun kohde on eettisten sijoitusten toteuttaminen. Mietinnössä on ajauduttu väärään suuntaan. Siinä käsitellään sisäistä hallinnoinnin järjestämistä ja ehdotetaan sisäisen komitean perustamista ja yrityksen osia, joista komitea on vastuussa. Suotavaa olisi tutkia strategioita, joiden myötä eettiset sijoitukset yleistyisivät. Parantamisen varaa olisi etenkin mitattavuudessa ja raportoinnissa.
Pyyntö yhteisen kansanterveyspolitiikan uudelleentarkastelusta on aiheeton, koska yhteisöllä ei ole toimivaltaa terveyspoliittisissa asioissa.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Devan mietintö on paras, mitä Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivilta voidaan odottaa. Deva uskoo kapitalismiin, mutta ottaa huomioon myös sen, miten eurooppalaisen ja kehitysmaiden hyvinvoinnin erot ovat lisääntyneet vuosisatojen kuluessa. Hän tietää, että teollisuutemme nousu on enemmän protektionismin kuin liian vapaamielisen lähestymistavan ansiota, ja ymmärtää, että WTO:n investointitoimia koskeva sopimus haittaa kehitysmaita niiden pyrkiessä kehittämään paikallista teollisuutta edistämällä paikallisia tuotteita. Hänen oma-aloitteisessa ehdotuksessaan esittämä kanta luotettavasta oikeusjärjestelmästä, lahjonnan torjunnasta, teknologiasiirroista, terveydenhuollosta, naisten vapautumisesta ja maauudistuksista saa kannatukseni. Tuen myös seuraavia EU:n tehtäviä: WTO:n tukiosuuden muuttaminen, vientitukien vähentäminen, vaarallisten elintarvikkeiden tai meillä kiellettyjen hyönteismyrkkyjen myynnin kieltäminen, asekaupan kieltäminen, velkojen mitätöinti, laittomaan timantti-, öljy, tai kultakauppaan osallistuneisiin eurooppalaisiin yrityksiin ja ihmisiin kohdistuvat käytännön toimet. Toisaalta en jaa esittelijän optimismia yrittäjien eettisistä sijoituksista ja kaupan vapauttamisen myönteisistä vaikutuksista kehitykseen, sillä halpojen resurssien hankinta kehitysmaissa on edelleen tärkeä tavoite monille yrittäjille.

Queiró (UEN)
. (PT) Deva tunnustaa mietinnössään maailmanlaajuistumisen yleisesti myönteisen näkökohdan, eli sen, että se tukee taloudellista, yhteiskunnallista ja kulttuurista hyvinvointia kaikkialla maailmassa. Hän kuitenkin korostaa, että köyhimmät maat eivät hyödy maailmanlaajuistumisen eduista, joita syntyy teknologisen edistymisen ja kansainvälisen kaupan kasvun tuloksena. Jotta emme tavoittelisi maailmanlaajuistumista sokeasti, esittelijä ehdottaa, että korostetaan ideologiaa, jossa ?maksimoidaan maailmanlaajuisen yhteisön vähiten kehittyneiden alueiden edut?.
Näin ollen mietinnön tarkoituksena on sovittaa yhteen yleisperiaate kaupan vapauttamisen myönteisestä näkökohdasta ja se, että ylikansalliset yritykset on velvoitettava noudattamaan samoja sääntelyyn, vakauttamiseen ja legitimointiin liittyviä toimia, jotka ovat sitovia kansallisella tasolla. Tämän vuoksi äänestin mietinnön puolesta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin tietysti pakkausjätteen kierrätystä ja hyödyntämistä koskevan mietinnön puolesta. Haluan kuitenkin mainita, että kun keskustelin mietinnöstä Bergamolaisen eläkeläisen Caterina Rossin kanssa hän sanoi: ?Onpa hyvä mietintö! Pakkauksistakin on siis jotain hyötyä! Jopa pakkauksia ympäröivä paperi, puu ja muovi voidaan käyttää uudestaan, ja ne kelpaavat johonkin! Miksi sitten joskus sanotaan, ettei meistä eläkeläisistä ole enää mitään hyötyä? Tarkoittaako tämä sitä, että me olemme hyödyttömämpiä kuin pakkaukset ja paperi, jota on kaikkien myytävien tavaroiden ympärillä??
Toivon, että parlamentti kiinnittää enemmän huomiota eläkeläisiin ja ikääntyviin ihmisiin, tai ainakin yhtä paljon kuin pakkauksiin, joiden se onneksi katsoo olevan niin hyödyllisiä. Toivokaamme, että kaikkien yksittäisten valtioiden ja yhteisön eläkeläisiä ja ikääntyviä ihmisiä pidetään yhtä hyödyllisinä.

Darras (PSE)
Euroopan unionissa tuotetaan joka vuosi yli 60 miljoonaa tonnia pakkausjätettä. Vaikka viidennessä ympäristöalan toimintaohjelmassa esitettiin pakkausjätteen määrän vakauttamista koskeva tavoite ja vaikka jätteen syntymisen ehkäiseminen on Euroopan unionin ympäristöpolitiikan tärkein tavoite, tilanne on edelleen lähes sama: pakkausmäärät kasvavat Euroopan unionissa edelleen.
Tämä kasvava jätevuori osoittaa, että on korkea aika kehittää kunnianhimoinen strategia.
Strategiassa on korostettava komission vaatimatonta ehdotusta, eli otettava käyttöön jätteen ehkäisytoimet ja tuottajan vastuu.
Euroopan parlamentti on jo osoittanut olevansa kierrätystavoitteiden nostamisen kannalla ja tukevansa jätteiden syntymisen ehkäisyä ottamalla käyttöön tuottajan vastuun. Tätä ei ole käsitelty komission ehdotuksessa.
Ehkäisytoimet ovat kuitenkin jätehuollon todellisia ensisijaisia toimia, ja niistä saattaa jopa muodostua yhteisön ympäristöpolitiikan kulmakivi.
Meillä on todellinen mahdollisuus edistää yhdennettyä tuotepolitiikkaa ja kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa esitettyä teemakohtaista strategiaa.
Äänestän mietinnön puolesta. Siinä korostetaan myös kahta käsitettä, jotka ovat olennaisia ympäristöpolitiikan onnistumisessa: yhteistyö, johon kaikkien on osallistuttava, ja se, että aiheuttamiemme ympäristövaikutusten olisi oltava jatkossa toimintamme perusteena.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Uuden tuotteen ohella kuluttaja saa myös pakkauksen. Pakkaukset ovat ajan kuluessa muuttuneet yhä suuremmiksi, eikä koolla aina ole tarkoitus suojella sisällä olevaa tavaraa, vaan myös ennen kaikkea kiinnittää mahdollisten ostajien huomio. Pakkausmateriaalit ovat yhä värikkäämpiä, ja ne sisältävät aikaisempia yksinkertaisia pahvilaatikoita enemmän sellaista materiaalia, joka on ympäristölle vahingollista, kuten raskasmetalleja. Komission oli jo korkea aika ehdottaa pakkauksista ja pakkausjätteestä kahdeksan vuotta sitten annetun direktiivin muuttamista, mutta ehdotetuissa muutoksissa on toivomisen varaa. On väärin korostaa polttoenergian tuottamista, sillä siten saastuttavien pakkausten tuottajat ja käsittelijät saavat jatkaa toimintaansa entiseen tapaan. Huomio olisi sen sijaan kiinnitettävä jätteen syntymisen ehkäisyyn ja materiaalien uudelleenkäyttöön. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on oikeassa halutessaan, että kierrätetään vähintään 65 prosenttia jätteestä sen painossa mitattuna, että lyijyn, kadmiumin, elohopean ja kuusiarvoisen kromin käyttö kielletään kokonaan vuodesta 2007 ja että uusiin pakkausmateriaaleihin sovelletaan tiukempia vaatimuksia vuodesta 2004. Lisäksi olen tyytyväinen ehdotuksiin siitä, että vuoteen 2006 mennessä pakkausjätettä tuotetaan 10 prosenttia vähemmän kuin vuonna 1998 ja että arvioidaan uudelleen kansalliset ja yhteisön säännöt, jotka muodostavat esteitä uudelleenkäytölle.

Titley (PSE)
Annan täyden tukeni tälle mietinnölle, jossa esitetään tarve ratkaista EU:n kasvavan jätevuoren ongelma. Komission alkuperäistä tekstiä on paranneltava ja täsmennettävä, jotta taataan kunnianhimoisempi strategia tämän poisheitetyistä pakkauksista muodostuvan pakkausjätevuoren hallitsemiseksi. Olen tyytyväinen ehkäisyn ja tuottajavastuun käsitteisiin, sillä ne edistävät jonkin verran sitä, että toimenpiteiden toteuttamista koskeva vastuu jakautuu tasaisesti Euroopan kansalaisille. Olen tyytyväinen myös siihen kehotukseen, että tuottaja on ?ryhtynyt kaikkiin välttämättömiin toimenpiteisiin pakkauksen ympäristövaikutuksen minimoimiseksi?, vaikka samalla on myönnettävä, että tällaisen toimenpiteen yhdenmukaistaminen saattaa olla vaikeaa. Lisäksi on järkevää asettaa direktiivi laajempaan kontekstiin, jotta varmistetaan, että se on yhdenmukainen kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman kanssa, ja tällä osoitetaan, että EU kykenee olemaan samaa mieltä tässä asiassa ja toimimaan järkevästi.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua Favan mietinnöstä, joka koskee yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamista. Kun olin valmistautumassa lähtööni tänne Strasbourgiin Cremonalainen kollegani ja luottamusmieheni Giuseppe Italia sanoi: ?Neuvon sinua äänestämään yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevan mietinnön puolesta. Olen iäkäs eläkeläinen, enkä pahastu Fatuzzo, jos sanot äänestysselityksessäsi, että eläkeläiset ovat lähempänä taivasta kuin muut kansalaiset. Eikö olisi sopivaa, koska olemme jo lähellä taivasta, että me saisimme alennushintaisia lentolippuja ja että eläkeläisiä tällä tavoin kannustettaisiin halvemmilla lipuilla matkustamaan lentoteitse??.

Berthu (NI)
Äänestin yhtenäistä ilmatilaa koskevaa ehdotustavastaan, sillä se on enemmänkin komission ovela keino lisätä omaa valtaansa (ja kuten tavallista, Euroopan parlamentin ehdottomalla tuella) eikä se niinkään ole ehdotus, jonka todellisena tarkoituksena on parantaa lentoturvallisuutta ja lisätä lentoliikenteen sujuvuutta.
Eilisen keskustelun aikana kiinnitin huomiota siihen, että vielä on ratkaisematta vaikea kysymys, joka koskee suhteita Eurocontroliin. Haluan tässä mainita vielä toisen ratkaisemattoman asian: suhteet armeijaan. Komissio on esittänyt aikovansa muuttaa siviili- ja sotilaskäyttöön tarkoitettujen ilmatilojen jakoa heti, kun sille on annettu valtuudet yhtenäistä ilmatilaa koskevan hankkeen osalta. Tavoite on täysin selvä: siirtyä käyttämään sotilaskäyttöön tarkoitettuja ilmatiloja tai jopa poistaa niitä käytöstä siviili-ilmailuliikenteen edistämiseksi.
Olemme kaksin verroin järkyttyneitä tällaisesta menettelystä, jonka taustalla näyttää olevan ensisijaisesti ajatus, että sotilaskäyttö on Euroopassa nykyään vähemmän tärkeää. Tällainen ajatustapa tarkoittaa, että meidän katsotaan elävän jatkuvan rauhan aikaa. Tämä on naiivi ja vaarallinen olettamus. Toistamme, että komissiolla ei ole (tässä tapauksessa onneksi) vastuussa sotilaallisista toimista. Tämä vastuu kuuluu riippumattomille valtioille, eikä yhteisön menettelytavoilla ole mitään merkitystä alalla.

Bonde ja Sandbæk (EDD)
 - (DA) JuniBevægelsen-liike ei ole täysin samaa mieltä mietinnön koko sisällöstä, mutta äänesti sen puolesta, sillä ilmatila on rajatylittävä kysymys, joka edellyttää yhteisiä eurooppalaisia ratkaisuja. Tämän korostaminen on puoltavan äänemme tarkoitus.

Caudron (GUE/NGL)
Vaikka ilmaliikenteen valvontaa koskevia sääntöjä onkin saatu kehitettyä, asiakirjasta vastaavan komission jäsenen toistama tahto nopeuttaa lentoliikennepalvelujen vapauttamista, aiheuttaa riskejä, joista asianomaiset ammattiliitot ovat selvästi maininneet. Valitettavasti ne eivät ole saaneet ääntään riittävästi kuuluville, eikä heitä ainakaan ole kuunneltu kuin jonkin verran vasemmiston keskuudessa. Emme kuitenkaan usko, että vapauttamisesta on vain myönteisiä seurauksia. Tarvitsee vain tarkastella, kuinka joidenkin jäsenvaltioiden rautatieliikennepalvelut ovat heikentyneet vapauttamisen jälkeen. Alussa tarkoituksena oli luoda kilpailua, joka erottaisi palvelujen tarjoajat (toimijat) ja sääntelijät (sääntöjen laatijat ja niiden noudattamista valvovat tahot) toisistaan. Komissio on painostuksen ansiosta onneksi joutunut tarkastelemaan tekstiä uudelleen, mutta se on edelleen keskinkertainen ja vaarallinen. Lennonvarmistuspalvelut tullaan näin ollen vapauttamaan, ja siitä seuraa todellisia turvallisuusriskejä.
Komissio ehdottaa yhteisön tason yhtenäisyyttä koskevien pyrkimystensä yhteydessä, että lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiselle luodaan lupajärjestelmä.
(Äänestysselitystä lyhennettiin työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)

Darras (PSE)
. (FR) Annan loppujen lopuksi tukeni tälle mietinnölle, jossa korostetaan, että komission ehdotus yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisesta 31. joulukuuta 2004 mennessä on tärkeä.
Yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttaminen on mielestäni välttämätöntä, jos haluamme nykyisen ilmatilan käytön optimoinnin lisäksi sekä määrittää tiukempia lentoturvallisuusehtoja, hallita turvallisesti ja tehokkaasti suunniteltua liikenteen lisäämistä että luoda olosuhteet, joissa eurooppalaiset lentoyhtiöt voivat kilpailla muiden yhtiöiden kanssa.
Käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa on sallittava lennonvarmistusjärjestelmien tietyn asteinen yhtenäistäminen ja yhteentoimivuus, mikä ei kuitenkaan ole ongelmatonta.
Eurocontrolin ja yhteisön yhteistyön määrittely on yksi näistä ongelmista, kuten myös siviili- ja sotilasviranomaisten yhteistyön määrittely.
Tuen tätä mietintöä koska haluan korostaa, ettei yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamista saa viivästyttää millään tavoin. Panoksena on lentoliikenteen valvontakulujen väheneminen, viivästysten väheneminen ja järjestelmien valmiuksien lisääntyminen sekä erityisesti turvallisuuden huomattava lisääntyminen.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
Neuvosto, komissio ja Fava mietinnössään esittävät, että samanaikaisesti kun luodaan ?yhtenäinen, yhteisten periaatteiden mukaan organisoitu ja yhteisten sääntöjen mukaan hallittu eurooppalainen ilmatila?, Eurooppaan voidaan todellisuudessa perustaa taloudellisin perustein toimiva lentoliikenteen valvonta, eli toisin sanoen yhtenäiset ilmamarkkinat.
Oliko heinäkuussa Saksassa tapahtunut lento-onnettomuus esimerkki siitä, mitä yhtenäiseltä eurooppalaiselta ilmatilalta voidaan odottaa? Skyguide-yritys oli yksityinen lennonvalvontayritys. Se toimi funktionaalisen ilmatilan alueella, jossa toimijat ja sääntelijät olivat erillään. Skyguiden henkilö- ja välineresurssit olivat niin puutteelliset, että se vaikutti turvallisuuteen. Tällaisen toiminnan jatkamistako komissio suosittelee? Joka tapauksessa parlamentin jäsenten olisi oltava tämän onnettomuuden vuoksi erittäin varovaisia tutkimustuloksia odotettaessa, ja niiden suhteuduttava varauksellisemmin myös muiden liikennemuotojen, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan rautatieliikenteen, vapauttamisen seurauksiin.
Tämä oli lennonvalvojien 19. kesäkuuta 2002 järjestämän laajan lakon viesti. Meidän olisi markkinavoimiin uskomisen sijaan edistettävä sen kaltaista yhteistyötä, jota tehdään esimerkiksi lentoturvallisuusjärjestössä Eurocontrolissa. Meidän olisi kiinnitettävä enemmän huomiota kansalaisten terveyteen ja turvallisuuteen sekä ajateltava maailmanlaajuisesti liikenteen intermodaalisuutta.
(Äänestysselitystä lyhennettiin työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Havaittavissa on selvä suuntaus lisätä keskittämistä kaikilla aloilla, joilla EU toimii, ja siitä usein seuraa, että kansalaisten demokraattinen osallistuminen vähenee ja että luotettavat ja kohdennetut ratkaisut ovat yhä harvinaisempia. Tämän vuoksi pidän keskittämisen lisäämistä usein kielteisenä asiana. Teen kuitenkin poikkeuksen ilmailun kohdalla, sillä siihen liittyy useimmissa tapauksissa rajatylittäviä yhteyksiä ja pitkiä välimatkoja. Turvallisuuden lisäämisen kannalta kansallisten lennonvarmistusjärjestelmien säilyttäminen ja ilmatilan jakaminen pieniin osiin ei olisi kannattavaa. Näin ollen vaikuttaisi hyvältä ratkaisulta antaa tämä tehtävä kokonaisuudessaan olemassa olevalle Eurocontrolille, joka on jo kauan valvonut Benelux-maiden ja Saksan länsiosan ilmatilaa. Samaa periaatetta olisi noudatettava myös sotilasilmailuun, jolla on edelleen, etenkin Ranskassa, hallussaan luvattoman suuri osa ilmatilasta. On sääli, että juuri nyt ilmatilan hallinta ei ole selkeää ja turvallista. Ilmatilojen vuokraus määrätyksi ajanjaksoksi muuttaa vain vanhan hajanaisuuden muotoa. Maantieteellinen hajanaisuus tekee tilaa taloudelliselle hajanaisuudelle. Käsittelen tätä asiaa laajemmin, kun annan äänestysselitykseni Sanders-ten Holten mietinnöstä.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Komissio ehdottaa nykyisten järjestelmien purkamista näillä asetuksilla, jotta taloudelliset edut voidaan ottaa paremmin huomioon. Taivas jaetaan funktionaalisiin lohkoihin, jotka myydään erikseen palveluntarjoajille. Kaikki palvelut (valvonta-, radio-, tutka-, etsintä-, pelastus- ja sääpalvelut) vapautetaan.
Tällaiset ?yhtenäiset ilmamarkkinat? ovat järjen vastaiset, eikä niissä noudateta turvallisuusperiaatteita tai julkisen palvelun periaatteita. Yhdistyneen kuningaskunnan rautatiepalvelut ovat jo selvästi osoittaneet tämän. Toimijoiden suuri määrä ja palveluntarjoajien keskinäinen kilpailu ovat haitanneet ylläpitoon tehtävää investointia, turvallisuuden lisäämistä ja henkilökunnan työolojen parantamista.
Tämä ei vastaa lainkaan tarpeita. Lennonvarmistuspalvelujen välille tarvitaan lisää yhteistyötä, ja turvallisuuden varmistamiseen tarvitaan yhtenäiset järjestelmät. Ilmaliikenteelle tarvitaan enemmän yhteisön tasoista julkista valvontaa, jolla valmistellaan kuljetusmuotojen välistä matkustaja- ja rahtiliikennettä koskevia järjestelmiä. Komission ehdotukset ja käsiteltävänä oleva mietintö eivät edusta tätä suuntausta. Tämän vuoksi olemme äänestäneet tekstejä vastaan.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Mainitsin jo Favan mietinnön yhteydessä, että keskittämisen lisääminen voi olla välttämätöntä, mutta että jälleen kerran ehdotetaan vääriä vaihtoehtoja. Keskenään kilpailevien yksityisyritysten määrättynä aikana suorittamien julkisten tehtävien pakollista kilpailuttamista - jota on aikaisemmin ehdotettu julkisen liikenteen ja julkisten satamien osalta - sovelletaan nyt ratkaisuksi ilmaliikenteen turvallisuusjärjestelyihin. Tämä tarkoittaa, että jokaista ilmalohkoa saattaa hallita eri yritys, vaikka pitkällä aikavälillä varmasti muodostuu monopoliyrityksen kaltainen taho, joka valvoo suurinta osaa ilmatilasta. Uusliberalistinen ideologia voittaa silloin turvallisuuden. Tällaisessa toimintamallissa ensisijaisena huolenaiheena on turvallisuuden sijaan kustannusten alentaminen. Kustannusten uskotaan alenevan, jos käytetään vähemmän henkilökuntaa ja tarjotaan heikommat työolosuhteet. Koska nämä ihmiset on hajautettu eri yhtiöihin, joilla on erilaiset intressit ja jotka jatkuvasti ovat huolissaan siitä, voittavatko vai häviävätkö he seuraavan kilpailun, työntekijöille tulee tunne, ettei heidän työnsä ole yhtä tärkeää kuin ennen. Tämä johtaa väistämättä laadun huonontumiseen. Armeija ei myöskään vielä ole luopumassa hallitsemastaan ilmatilasta. Tällainen lähestymistapa ei saa kannatustani.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Olemme tietysti äärimmäisen lentoturvallisuuden kannalla. Olemme kuitenkin pidättyneet äänestämästä tästä mietinnöstä, koska siinä käsitellään tätä asiaa ainoastaan lentoyhtiöiden ja lentoasemien hallintoelinten näkökohdasta. Kuten esittelijä huomauttaa, on myös tärkeää, että direktiivissä ei ehdoteta yhtä ainoaa toimenpidettä lentoasemien läheisyydessä sijaitsevien asuinalueiden turvallisuudesta.
Euroopan parlamentti ja neuvosto katsovat, että tässä on ensisijaisesti kyse sellaisen yhdistyneen järjestelmän perustamisesta, jolla annetaan Euroopan unionille mahdollisuus evätä turvattomammilta lentokoneilta pääsy sen lentoasemille ja myös estetään tietyiltä jäsenvaltioita houkutus suhtautua joko taloudellisista tai muista syistä löyhemmin välttämättömiin tarkastuksiin. Hyvä niin. Esittelijä kuitenkin katsoo, että tällä tavoin matkustajille palautetaan turvallisuuden tunne, mikä on suureksi eduksi lentoyhtiöille.
Samalla eurooppalaiset viranomaiset ovat valmiita ottamaan vakavia turvallisuusriskejä yhtenäistä ilmatilaa koskevassa hankkeessa. Nämä viranomaiset voivat toteuttaa niin paljon toimia kuin haluavat - he voivat hyvin estää afrikkalaisten, latinalaisamerikkalaisten tai itäeurooppalaisten lentokoneiden pääsyn kentilleen -, mutta yhtenäistä ilmatilaa ja yksityistämistä koskevien hankkeittensa ansiosta Euroopan ilmatilan olosuhteet muuttuvat lopulta pikemminkin yhteisön ulkopuolisten maiden ilmatilaa muistuttaviksi.

Marques (PPE-DE)
. (PT) Lento-onnettomuuksien määrä vaihtelee alueittain, sillä Länsi-Euroopassa rakennetut ilma-alukset ovat turvallisimpia maailmassa. Itäeurooppalaisten lentoyhtiöiden onnettomuuksien määrä on suuri, kuten afrikkalaisten, aasialaisten ja keski- ja eteläamerikkalaisten lentoyhtiöidenkin.
Kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksessa vastuu lentoturvallisuudesta on annettu yksittäisille valtioille. Euroopan siviili-ilmailukonferenssi toteuttaa ilma-alusten valvontaa ja siten lentoturvallisuuden lisäämistä SAFA-menettelyn (ulkomaisten ilma-alusten turvallisuuden arviointi) mukaisesti.
Näin ollen kannatan Euroopan komission ehdotusta direktiiviksi, jolla on tarkoitus virallistaa SAFA-menettely yhteisössä. Tarkoituksena on yhdenmukaistaa toimet ja tietojenvaihto, jonka avulla mahdolliset ongelmat tunnistetaan hyvissä ajoin. Tämä on mielestäni asianmukainen osoitus lentoturvallisuuden varmistamiseen kiinnitetystä huomiosta. Lopuksi haluaisin kuitenkin korostaa, kuinka tärkeä käsiteltävänä oleva ehdotus on ilmailuteollisuuden turvallisuuskuvan palauttamiseksi syyskuun 11. päivän 2001 jälkeisenä aikana. Tuon päivän jälkeen turvallisuuskuva on ollut ja on edelleenkin melko huono, ja sen palauttaminen on ratkaisevaa alan jatkuvuuden kannalta.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Euroopan ulkopuolisiin maihin muodostetut liikenneyhteydet ovat tuoneet teillemme, satamiimme ja ilmatilaamme liikennevälineitä, jotka eivät ole ympäristö- ja turvallisuusvaatimustemme mukaisia. Tarkoitan yksirunkoisia öljysäiliöaluksia, ränsistyneitä kuorma-autoja ja huonosti huollettuja meluisia ilma-aluksia. Tällä hetkellä tästä kärsivät eniten pienet aluelentoasemat, jotka sallivat ainoina lentoasemina Itä-Euroopasta ja kehitysmaista tulevien vanhojen meluisten rahtikoneiden laskeutua kentilleen. Tällaisten liikennevälineiden kieltäminen EU:n alueella on täysin perusteltua, vaikka ymmärrämme tietenkin, että alhaisemman elintason ja vähemmän kehittyneen teknologian mailla ei ole muuta mahdollisuutta, kuin käyttää tällaisia liikennevälineitä. Suositeltavaa olisi, että auttaisimme näitä maita noudattamaan korkeampia liikenneturvallisuusnormeja kuin että annamme heidän aiheuttaa meille ongelmia. Ehdotus yhteisön ulkopuolisten maiden ilma-alusten turvallisuutta koskevaksi direktiiviksi ei valitettavasti tuo tällaista ratkaisua. Tämän vuoksi kannatan Maesin ensimmäisessä käsittelyssä esittämiä hienoisia parannusehdotuksia. Maes on oikeassa korostaessaan tarvetta tiukempiin satunnaistarkistuksiin jopa tapauksissa, joissa epäilyksiä ei ole, ja pyytäessään radioaktiivisen aineksen kuljetuksen kieltämistä matkustajaliikenteessä. Yhtä tärkeää on ottaa vakavasti lentoasemien läheisyydessä asuvien ihmisten valitukset.

Sylla (GUE/NGL)
. (FR) Maesin mietintöä pitäisi itse asiassa kutsua komitean mietinnöksi, sillä esittelijän työ ei tule esille. Mielestäni Maesin nimeä ei pitäisi liittää tähän mietintöön.
Kaikkien tarkistusten ja mietinnön yhtenäisyyttä ja luotettavuutta koskevien ansioiden takana on valiokunta. Näin ollen olen äänestänyt valiokunnan kaikkien tarkistusten (jotka ovat loogisia ja asianmukaisia) puolesta enkä osallistunut lopulliseen äänestykseen. Äänestäminen tarkoittaisi kunnian antamista esittelijälle, vaikka työn teki tosiasiassa valiokunta. ?Antakaa siis keisarille, mikä keisarin on.?

Berthu (NI)
. (FR) Me olemme yleisesti tyytyväisiä Stevensonin mietintöön, joka puoltaa karjan rehussa tarvittavien kasvivalkuaisten (soija, herneet, pavut, härkäpavut, makeat lupiinit ja vähemmässä määrin muut palkokasvit, viljat, heinälajikkeet jne.) viljelyä Euroopan unionissa. Itse asiassa vaikuttaa siltä, että olemme tällä hetkellä suuressa määrin riippuvaisia tuoduista kasvivalkuaisista (yli 77 prosenttia), kun kasvivalkuaisten tuotanto maailmalla kiihtyy, vaikka voisimme olla omavaraisempia.
Riippuvuudesta aiheutuu meille sekä vakavia strategisia ongelmia että kansanterveydellisiä ongelmia, sillä tuotteiden jäljitettävyys on vaikeaa tällaisissa olosuhteissa. Tämän vuosi saatamme ostaa geneettisesti muunnettua soijaa, halusimmepa tai emme.
Mikä sitten on rajoittanut tämän alan tuotantoa Euroopassa? Syynä ovat Blair House -sitoumukset, joista on ollut myös muita tuhoisia seurauksia, sillä niiden vuoksi alkoi liha-luujauhon käyttö, mikä puolestaan aiheutti hullun lehmän taudin. Näitä sitoumuksia on madollisimman pian tarkistettava tai niistä on irtauduttava. Valitettavasti komissio ei vaikuta olevan valmis tähän. Jälleen kerran ihmettelemme, kenen etuja komissio ajaa ja joudummeko yhteisön menettelyjen vuoksi yhä huonompaan asemaan.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Miksi emme lisäisi rehuun käytettävän kasvivalkuaisen tuotantoa, kun tiedämme, mitä seuraa karjan ruokkimisesta liha-luujauholla?
Mietinnössä käsitellään kuitenkin ainoastaan Yhdysvaltoja vastaan käytävää kauppasotaa, vaikka Eurooppa on vahvasti riippuvainen Yhdysvalloista rehun osalta. Maailman kansojen todellisia tarpeita ei edes käsitellä. Elintarviketuotantojärjestelmä on perusteiltaan täysin epämoraalinen, sillä sen tarkoituksena on vastata ainoastaan sellaisten maiden ja yhteiskuntaluokkien tarpeisiin, joilla on runsaasti ostovoimaa.
Pyrkiessämme myymään merkittävää lisäarvoa ja voittoa tuottavia elintarvikkeita runsaan ostovoiman tahoille, hukkaamme voimavaroja, joilla voitaisiin tarjota ravintoa köyhimmille. Esimerkiksi kalajauhoa tarvitaan useita kiloja kalliimpien kalojen tuottamiseksi kalanviljelytiloilla. Järjestelmä on vastenmielinen, sillä siinä köyhimmiltä mailta viedään voimavaroja ja osaa maailman väestöstä pidetään nälässä.
Tuottavuuden vuoksi ja hintojen laskun estämiseksi yhteisö rahoittaa myös viljelykäytöstä poistettuja aloja. Emme halunneet antaa tukeamme koko järjestelmälle äänestämällä yhden vaihtoehdon puolesta.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt (ELDR)
Olemme päättäneet äänestää Stevensonin mietintöä vastaan kokonaisuudessaan. Ei ole perusteltua, että kieltoa, joka koskee eläinproteiinien jalostamista rehuihin, on käytetty tekosyynä EU-tukien pyytämisessä lupiineille ja - uskokaa tai älkää - myös muille valkuaispitoisille viljelykasveille. Yhtä lailla perustelematonta on pyytää, että öljy- ja valkuaisainekasvien tuottajien hyväksi luotaisiin joko turvaverkko tai tulot varmistava järjestelmä.
Valiokunnan mielestä komission ehdottama ratkaisu miltei yksinomaan maailmanmarkkinoihin turvautumisesta saattaisi EU:n haavoittuvaan asemaan ?erityisesti ilmastonmuutosta, satovahinkoja ja jopa suurimpien tuottajamaiden (Yhdysvallat, Argentiina ja Brasilia) hintojen korotuksia ajatellen?. Meidän mielestämme tässä ei ole mitään väärää tai epätavallista, päinvastoin. Liberaaleina uskomme maailmanlaajuistumiseen, vapaakauppaan ja kansainväliseen solidaarisuuteen. Täten emme voi äänestää Stevensonin mietinnön puolesta.

Mathieu (EDD)
. (FR) Vaikka EU on vahvasti riippuvainen tietyistä valkuaiskasvien tuottajista, komissio ehdottaa tuonnin jatkamista ja pitää markkinamahdollisuuksia tärkeämpänä tavoitteena kuin omien erilaisten toimintaperiaatteidensa järkeistämistä. Näin tehdessään komissio ei huomioi, millaisia vaikeuksia viljelijöillä jo on tilanteen vuoksi, ja vähentää maatalousalan tulevaisuuden vaihtoehtoja.
Valkuaispitoisten öljykasvien kehittäminen auttaisi monipuolistamaan maatalousalaa ja tekemään siitä kestävämmän sekä vastaamaan kuluttajien pyyntöön jäljitettävistä tuotteista ja reagoimaan siihen, että kuluttajat hylkäävät geneettisesti muunnetut organismit. Maanviljelijöille tarjoutuisi myös uusia mahdollisuuksia muiden kuin elintarvikekäyttöön tarkoitettujen raaka-aineiden, kuten biopolttoaineiden, viljelyyn liittyvien mahdollisuuksien myötä. Näillä viljelykasveilla on merkittävä vaikutus maatalouteen ja ympäristöön.
Maatalousalaa ei pidä aliarvioida, vaan on luotava keinot sen kunnianhimoisten tavoitteiden toteuttamiseksi. On luotava tuottavuuden kannalta samanlaiset olosuhteet kuin vilja-alalla - ja erityisesti aloilla, jotka eivät ole Blair House -sitoumusten alaisia - tukemalla lajien moninaisuutta.
Tällaiset pyrkimykset ovat kuitenkin turhia, jos asiasta neuvottelevat tahot eivät sitoudu puolustamaan maataloustuotantoamme vakaumuksellisesti kansainvälisissä yhteyksissä.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on oikeassa ollessaan huolissaan siitä, että tarve tuoda usein geneettisesti muunnettuja soijakakkuja Yhdysvalloista, Brasiliasta ja Argentiinasta lisääntyy. Tällä hetkellä EU tuo karjanrehua kaksi kertaa enemmän kuin tuottaa itse. Aikaisemmin ratkaisuna oli, että lehmien proteiinilähteenä käytettiin liha-luujauhoa tai teurasjätettä, mutta se ei ole enää mahdollista hullun lehmän taudin, tai BSE:n, jälkeen. Nykyään se vaikuttaa kuitenkin olevan ainoa yleisesti hyväksytty muutos. Emme edelleenkään kykene kyseenalaistamaan ruoantuotantotapaa yleensä. Onko järkevää, että sioille syötetään tarkoituksellisesti kasvituotteita ja että syömme siat itse, vaikka tiedämme, että näiden eläinten liha ei ole yhtä ravintopitoista kuin alkuperäinen tuote? Onko järkevää poistaa kielto, joka koskee proteiinilisänä toimivan kalajauhon lisäämistä jalostettuihin rehuihin? Valtamerten kalavaroja ammennetaan kunnes ne ehtyvät, ja eteläisen alueen kalastajat reagoivat kaikkiin pyyntien rajoittamista koskeviin ehdotuksiin syyttämällä pohjoisen maita siitä, että ne ovat aiheuttaneet ongelman kalajauhon tuottamisella. Ehdotuksen myönteisempi osuus koskee ajatusta, että viljelijöiden olisi kasvatettava enemmän palkokasveja ja öljykasveja vuoroviljelyn yhteydessä.
Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit äänestivät vastahakoisesti tänään Bloklandin mietintöä vastaan. Mietintö koski ääntä hitaammin lentävien siviili-ilma-alusten meluluokitusta koskevan yhteisön kehyksen vahvistamista melumaksujen laskentaa varten. Äänestimme mietintöä vastaan, koska tarkistus 8 hyväksyttiin. Tarkistuksella tekstiin tuotiin takaisin ajatus, jonka parlamentti hylkäsi viime vuonna, eli melun raja-arvojen ja maksujen asettamisen lentoasemille eikä ainoastaan ilma-aluksille. Ilma-aluksethan liikkuvat Euroopan unionin alueella ja lentoasemat selvästikään eivät, joten lentoasemien melumaksut ja maankäytön suunnitteluun liittyvät kysymykset ovat toissijaisuusperiaatteen mukaan jäsenvaltioiden vastuulla.

Puhemies.
Äänestysselitykset päättyivät tähän.
(Istunto keskeytettiin klo 13.10 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat tulvista Euroopassa.

Haarder
Arvoisa puhemies, viime viikkoina olemme joutuneet näkemään Keski-Euroopassa suuren luonnonkatastrofin, joka on johtanut tuhoihin, joiden laajuutta on lähes mahdotonta käsittää. Sekä jäsenvaltiot että ehdokasvaltiot ovat kärsineet vahinkoja. Seuraavan puolen vuoden aikana, kun edessämme on laajentuminen, nämä tapahtuvat muistuttavat meille miltei vertauskuvallisella tavalla, että jäsenvaltioilla ja ehdokasvaltioilla on yhteinen kohtalo ja että niillä on yhteiset ongelmat, jotka on parasta ratkaista yhteisin toimin.
Haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia tästä mahdollisuudesta osoittaa neuvoston puolesta syvää myötätuntoa katastrofin uhreille. Miljoonat ihmiset ovat kärsineet tuhoista. Jotkut ovat menettäneet omaisiaan ja monet kotinsa. Aineelliset vahingot näkyvät arkielämässä vielä pitkään. Meidän on kaikkien tehtävä parhaamme auttaaksemme. Koska laajentuminen on Euroopan yhteisölle hyvin olennaista, on erityisen tärkeää, että EU, joka on myös arvoihin ja yhteisvastuullisuuteen perustuva yhteisö, auttaa uhreja selviytymään suurista vahingoista. Tätä asiaa korostettiin myös kirjeessä, jonka Euroopan parlamentin puhemies ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten päämiehet saivat 21. elokuuta komission puheenjohtajalta Prodilta, liittokansleri Schröderiltä ja liittokansleri Schüsseliltä. Puheenjohtajavaltio oli tiiviisti mukana neuvotteluissa, jotka johtivat kirjeen lähettämiseen.
Haluaisin myös kiittää neuvoston puolesta Euroopan parlamenttia ja Euroopan parlamentin puhemiestä sitoutumisesta ja hyvästä tahdosta, joita parlamentti on osoittanut varmistaessaan, että yhteisö kykenee reagoimaan katastrofiin nopeasti ja tehokkaasti.
Myös komissiota on kiitettävä suuresta tarmosta, jolla se on suhtautunut tähän vaikeaan asiaan. Komissio ansaitsee kiitokset siitä, että EU on pystynyt tekemään nopeasti aloitteen sellaisten päätösten tekemiseksi, joilla autetaan tuhoista kärsineitä alueita Saksassa ja Itävallassa sekä ehdokasvaltioissa T?ekissä ja Slovakiassa. Useita toimia on jo pantu täytäntöön ja uusia toimia voidaan käynnistää lähitulevaisuudessa.
Käsittääkseni neuvosto tukee laajasti ajatusta siitä, että nykyisiä välineitä, kuten rakennerahastoja, maataloustukea ja Euroopan laajuisia verkkoja, käytetään joustavasti, sekä ajatusta siitä, että tuhoja kärsineillä alueilla myönnetään poikkeuksia ja nopeutetaan nykyisiä valtiontuki- ja tarjouspyyntömenettelyjä. Neuvostolla oli ensimmäinen tilaisuus keskustella komission julkilausumasta pysyvien edustajien komitean kokouksessa 29. elokuuta. Komissio ehdottaa muun muassa, että perustetaan EU:n katastrofirahasto, josta voidaan myöntää apua Keski-Euroopan tulvista kärsineille ja tulevista katastrofeista kärsiville. Haluan ilmaista vilpittömimmät kiitokseni komissiolle ehdotuksesta, josta keskustellaan neuvostossa.
Voin tyytyväisenä todeta, että ehdotus katastrofirahaston perustamisesta sai poliittista tukea viime viikonloppuna Elsinoressa pidetyssä ulkoasiainministerien epävirallisessa kokouksessa. Tältä pohjalta on hyvä aloittaa seuraavien viikkojen kuluessa komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin väliset tiiviit keskustelut. Asia otetaan yleisten asiain ja ulkoasiain neuvoston 30. syyskuuta--1. lokakuuta pidettävän kokouksen esityslistalle, ja kyseisessä kokouksessa arvioimme tilannetta ja mahdollisesti teemme joitakin käytännön päätöksiä.
Puheenjohtajavaltio Tanska kannattaa voimakkaasti ajatusta, että Euroopan yhteisö osallistuu niiden tuhojen korjaamiseen, joita voimakkaat tulvat ovat aiheuttaneet kansalaisille sekä nykyisissä että tulevissa jäsenvaltioissa. Meidän on toimittava nopeasti ja tehokkaasti, ja toivomme rakentavaa yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa tässä tärkeässä asiassa, joka ei voi olla vaikuttamatta moniin parlamentin sääntöihin ja menettelyihin.

Barnier
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät kollegat, olemme kaikki sekä huolestuneita että liikuttuneita näiden tulvien laajuudesta, jotka pari viikkoa sitten aiheuttivat vakavaa vahinkoa Saksassa, Itävallassa, T?ekissä ja Slovakiassa. Minulla oli 18. elokuuta yhdessä puheenjohtaja Prodin sekä kollegojeni Schreyerin ja Verheugenin kanssa, jotka ovat täällä läsnä, tilaisuus omin silmin todeta katastrofin laajuus erityisesti Dresdenin alueella. Komission puheenjohtaja Prodi matkusti yhdessä komission jäsenten Wallströmin ja Verheugenin kanssa Prahaan, ja myös komission jäsen Fischler saattoi todeta vahinkojen laajuuden omassa maassaan. 
Hyvät kollegat, haluaisin ensinnäkin ilmaista syvän myötätuntoni kaikille tulvista kärsineille perheille sekä antaa tunnustusta erityisesti väestönsuojelujoukoille, tuhansille näkemillemme vapaaehtoisille sekä paikallisille, alueellisille ja kansallisille poliittisille päättäjille ja virkamiehille, jotka osoittivat ihailtavaa omistautumista tässä tilanteessa.
Komissio ilmoitti 28. elokuuta useista yhteisön eri politiikan aloihin kuuluvista aloitteista, joilla on tarkoitus auttaa tuhoja kärsineitä maita ja alueita selviytymään katastrofista. Euroopan unioni ei pelkästään osoittanut myötätuntoa asianomaisille yhteisöille vaan se haluaa myös näyttää valmiutensa toimia ja reagoida nopeasti. Arvoisa puhemies, tämän istuntojakson alussa tekemänne ehdotukset ja Haarderin hetki sitten pitämä puhe koskettivat suuresti kaikkia paikalla olevia komission jäseniä. Haluaisin korostaa luonnonriskien osalta, että kaksi asiaa kulkevat aina käsi kädessä: katastrofien ehkäiseminen ja vahinkojen korjaaminen. Aluksi haluaisin puhua lyhyesti katastrofien ehkäisemisestä. 
Tiedän, että katastrofien ehkäiseminen edellyttää sekä varoja että poliittista rohkeutta. Se edellyttää esimerkiksi halua valvoa maankäytön suunnittelua ja sitä, että vältetään liian laajojen maa-alueiden tekeminen vettä läpäisemättömiksi, eli lyhyesti sanottuna maata tulisi pikemminkin käyttää säästeliäästi kuin kaavoittaa. Tiedän kuitenkin myös, että katastrofien ehkäiseminen maksaa vähemmän kuin vahinkojen korjaaminen. On ilmeistä, että yhteisössä katastrofien ehkäisemistä rahoitetaan rakennerahastoista ja koheesiorahastosta. Mainitsen yhden esimerkin. Monet maat kärsivät Reinin ja Maasin tulvista 1990-luvun alkupuoliskolla. Silloin käytimme ehkäisyyn Interreg-ohjelmasta yli 140 miljoonaa euroa, joilla kehitettiin tulvien seurantajärjestelmiä ja tulvista varoittavia järjestelmiä sekä yksilöitiin riskialueita, rakennettiin tekoaltaita ja helpotettiin veden virtaamista.
Meneillään olevan ajanjakson 2000-2006 aikana moniin ohjelmiin sisältyy myös toimia riskien ehkäisemiseksi. Näin on esimerkiksi Brandenburgia koskevassa tavoite 1 -ohjelmassa, johon sisältyy tulvasuojien rakentaminen. Yli 40 hanketta pannaan täytäntöön 230 miljoonan euron määrärahoin. Sama koskee esimerkiksi Itävallan Tirolia. Helmikuussa 1999 tapahtuneen ja 31 ihmishenkeä vaatineen Galturin katastrofin jälkeen lähes 10 miljoonaa euroa osoitettiin toimiin lumivyöryjen ehkäisemiseksi.
Hyvät kollegat, uskon, etteivät nämä toimet ole nykyisessä muodossaan riittäviä meitä uhkaavien riskien torjumiseksi. Yhdessä teidän kanssanne olemme keskustelleet aluepolitiikan tulevaisuudesta vuoden 2006 jälkeen. Aion sopivalla hetkellä ehdottaa, että luonnollisten ja teknologisten riskien sekä ympäristöriskien ehkäisemiselle annetaan ehdoton etusija tulevissa aluepolitiikan ohjelmissa vuoden 2006 jälkeen. Voimme nähdä, että katastrofeja tapahtuu yhä useammin, vaikka kaikki niistä eivät olekaan suuria. Lisäksi esimerkiksi Saksassa on alueita, joissa on maan yhdistymisen jälkeen toteutettu rakennerahastojen tuella merkittäviä toimia talouden tukemiseksi sekä kaupunkien ja kylien uudelleen rakentamiseksi mutta jotka ovat nähneet aikaansaannostensa tuhoutuvan muutamassa tunnissa.
Tästä syystä aluekehitystä ei voi tapahtua ilman luonnollisten ja teknologisten riskien sekä ympäristöriskien ehkäisemistä. Komissio aikoo pääasiassa jäsen Wallströmin aloitteesta ehdottaa tämän vuoden loppuun mennessä eurooppalaista riskienhallintastrategiaa.
Lopuksi haluaisin sanoa, että tästä asiasta on hyvä keskustella juuri tänään, kun valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat kokoontuneet Johannesburgiin. On selvää, että maapallomme tarvitsee globaalia ajattelua ja kollektiivista rohkeutta, jota vaadittiin Brundtlandin raportissa 1980-luvun lopulla ennen Rion huippukokousta. Niin ikään on selvää, että globaalia, joko maailmanlaajuista tai Euroopan laajuista ajattelua on sovellettava kentällä käytännöllisesti ja paikallisesti. Tähän ympäristölliseen haasteeseen, jossa kestävä kehitys ja aluepolitiikka yhdistyvät, meidän on vastattava.
Arvoisa puhemies, aion seuraavaksi puhua kiireellisestä jälleenrakentamisen tarpeesta ja tarpeesta osoittaa pikaisesti solidaarisuutta Saksan ja Itävallan osavaltioille sekä T?ekin ja Slovakian alueille, jotka ovat kärsineet vahinkoja. Ensinnäkin meidän on otettava käyttöön kaikki nykyiset välineet haasteeseen vastaamiseksi. Tämä komission 28. elokuuta antama sitoumus johti välittömästi komission jäsenen Fischlerin johdolla päätöksiin yhteisön tärkeimmällä alalla eli maataloudessa. 
Nykyisiin välineisiin kuuluvat ilman muuta tuhoja kärsineiden jäsenvaltioiden osalta rakennerahastot ja ehdokasmaiden osalta jäsenyyttä valmistelevat välineet. Tukialueille rakennerahastoista myönnettävät määrärahat voidaan jakaa uudelleen alueellisten ohjelmien painopisteiden kesken, ja olemme valmiit nostamaan yhteisrahoitusosuuden mahdollisimman suureksi. Kansallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa pidetään seuraavien päivien aikana kokouksia niiden summien määrittämiseksi, jotka voidaan jakaa uudelleen jäsenvaltioiden tekemien pyyntöjen perusteella. Olemme eritoten valtiontuessa niin joustavia kuin asetukset sallivat. Haluaisin myös vahvistaa, että vahinkoja kärsineitä alueita ei rangaista soveltamalla N+2-lauseketta, jos määrärahoja ei ole tulvien vuoksi käytetty asetuksissa säädetyssä määräajassa.
Tässäkin yhteydessä käytössämme olevilla välineillä on kuitenkin rajansa. Rakennerahastoja ei voida käyttää tukikelpoisten alueiden ulkopuolella. Vaikka suurin osa vahinkoja kärsineistä Saksan alueista voi saada tukea rakennerahastoista tavoitteen 1 mukaisesti, näin ei ole Itävallan tapauksessa. Lisäksi välineitä säännellään teidän tuntemillanne säännöksillä, jotka eivät aina mahdollista sitä, että tuki maksetaan nopeasti.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän vuoksi komissio ehdottaa valtioita ja alueita koskevan katastrofirahaston perustamista suuria luonnonkatastrofeja varten. Haluaisin korostaa, että tästä solidaarisuusrahastosta voidaan myöntää varoja sekä nykyisille että tuleville jäsenvaltioille. Pidämme parempana vaihtoehtona turvautumista uuteen joustavaan välineeseen, josta voidaan myöntää vähintään 500 miljoonaa euroa vuonna 2002 ja myöhemmin 1 000 miljoonaa euroa, joka voidaan lisätä katastrofirahastoon katastrofin tapahtuessa. Rahaston tavoitteena on toisaalta auttaa paluuta normaalielämään esimerkiksi korjaamalla energia-, liikenne- ja televiestintäverkot, jälleenrakentamalla asuntoja tai rakentamalla väliaikaisia asuntoja sekä toisaalta rajoittaa vahinkoja lujittamalla ennaltaehkäisevää infrastruktuuria, kuten ojia ja patoja.
Kuten huomaatte, ehdotus on tästä syystä erilainen. Se eroaa niin summiltaan kuin toimenpidetyypeiltäänkin vuosina 1977-1996 voimassa olleesta onnettomuuksien uhreille myönnettävää hätäapua koskevasta järjestelmästä. Uskon kuitenkin, että tämä komission ehdotus täyttää toiveet, joita olen täällä parlamentissa itse kuullut viimeisten kolmen vuoden aikana esimerkiksi Kreikkaa, Azoreita, Kanariansaaria, Ranskaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa kohdanneiden katastrofien jälkeen. Muutaman päivän päästä eli 18. syyskuuta haluaisimme hyväksyä ehdotuksen asetukseksi, jossa täsmennetään katastrofirahaston ehdot ja täytäntöönpanomenettelyt. Tämä tiukka aikataulu osoittaa komission päättäväisyyden toimia nopeasti, samoin kuin myös te Cox selkeästi ilmaisitte haluavanne toimia.
Komission ja täällä paikalla olevien kollegojen puolesta haluaisin tästä syystä kiittää budjettivaliokuntaa ja sen puheenjohtajaa Wynniä sekä esittelijöitänne Colom i Navalia, Podestàa ja Färmiä hyvästä ja nopeasta yhteistyöstä. Tämä tuki ja ymmärrys ovat tärkeitä, kun otetaan huomioon, että yhteinen tavoitteemme on saada tämä rahasto toimimaan seuraavien kuukausien aikana. Kuten ministeri totesi, ulkoasiainministerit suhtautuivat ehdotukseen Elsinoressa myönteisesti. 
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, lopuksi haluaisin vielä kerran sanoa, että ennaltaehkäisy on aina tehokkaampaa ja halvempaa kuin tuhojen korjaaminen. Joskus kiireellisyys vaatii kuitenkin toimimaan, kuten tässä tapauksessa, ja Euroopan unionin on tärkeää voida toimittaa tukea ja osoittaa solidaarisuuttaan käytännön toimin tulvista kärsineille Saksan, Itävallan, Slovakian ja T?ekin yhteisöille ja alueille. Tämä osoittaa, että eurooppalaisten osoittama solidaarisuus yhdessä paikallisen, alueellisen ja kansallisen solidaarisuuden kanssa on paljon enemmän kuin pelkkiä sanoja. Viimeisten 15 vuoden aikana se on ollut koheesiopolitiikan perusta. Solidaarisuudella on päämäärä. Tänään olemme saaneet vahvistuksen tästä päämäärästä ja siitä, että sen tavoittelua jatketaan ja sitä jopa lujitetaan.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa tehtävää hoitava neuvoston puheenjohtaja, komission jäsen Barnier ja muut komission edustajat, hyvät kollegat, Eurooppa on kokenut yhden historiansa katastrofaalisimmista tulvista, ja haluamme osoittaa myötätuntoa tulvissa kuolleiden perheille. Monet ovat yhä kateissa. Kahden Euroopan unionin jäsenvaltion eli Saksan ja Itävallan lisäksi pahoja tuhoja ja hävitystä on tapahtunut myös kahdessa ehdokasvaltioita, Slovakiassa ja T?ekissä.
Haarderilla ja komissiota edustavalla komission jäsenellä Barnierilla samoin kuin parlamenttimme edustajalla on ollut jo tilaisuus ilmaista, että nyt tarvitaan eurooppalaista solidaarisuutta. Tulvien aiheuttamien tuhojen korjaaminen on ensi sijassa luonnollisesti alueiden ja valtioiden tehtävä, mutta tapahtumilla, joita olemme joutuneet tänään täällä käsittelemään, on ollut niin dramaattiset vaikutukset, että kansalaiset ovat toivoneet myös Euroopan osoittavan solidaarisuutta, ja vaikka komission puheenjohtaja Romano Prodi ei päässyt tänään paikalle, haluaisin esittää hänelle selkeästi kiitollisuuteni siitä, että hän on vieraillut tuhoja kärsineillä alueilla muiden komission edustajien kanssa, sekä siitä, että hän on näillä alueilla edustanut Euroopan unionia oikealla ja tilanteeseen sopivalla tavalla.

Kiinnitin suurta huomiota asiaan. En ole käynyt tuhoalueella vaan olen ollut sinne vain puhelinyhteydessä, mutta monet ihmiset ovat kertoneet minulle, että Prodin läsnäolo - ja hänen ihmisystävällinen olemuksensa - saivat heidät kerrankin ymmärtämään komission ja Euroopan aivan uudella tavalla eikä etäisenä byrokratiana, millaisena he pitivät Eurooppaa aiemmin. Se, että hän itse oli henkilökohtaisesti paikan päällä, oli humaaniuden osoitus ja merkitsi paljon meille kaikille. Pidin vierailun aikana yhteyttä puheenjohtaja Prodiin ja kerroin ryhmämme puolesta hänelle - hän taisi olla T?ekissä juuri silloin - että tuin häntä parhaani mukaan, ja vakuutin hänelle, että minkä sitoumuksen hän ikinä tarvitseekaan, hänellä on ryhmämme tuki.
Haluan esittää kiitokseni koko komissiolle eli myös komission jäsenille Barnierille, joka juuri käytti puheenvuoron, Fischlerille, Schreyerille, Verheugenille ja kaikille niille, jotka ovat tehneet osuutensa, ja erityisesti neuvoston puheenjohtajan tehtävää Tanskan puheenjohtajakaudella hoitavalle Haarderille, jonka hallitus on neuvoston puheenjohtajana osoittanut avarakatseisuutta tässä asiassa. Olemme tietysti tietoisia siitä, että yhteisvastuullisuuden ja toissijaisuuden välillä on pysyvä jännite, mutta tässä tapauksessa haaste on osoitettu yhteisvastuullisuudelle. Jos seurantatoimet saatetaan päätökseen yhtä täsmällisesti kuin ne pitäisi saattaa - ja se, mitä komission jäsen kertoi, lämmittää sydäntäni - olemme Euroopan unionina täyttäneet velvollisuutemme.
Ennen kuin siirryn käsittelemään useita jossain määrin käytännön asioita, haluaisin esittää sydämelliset kiitokseni kentällä tukea antaneille tahoille. Palokunnan mainitseminen saa yhteiskunnassamme usein hymyn huulille, sillä ihmiset luulevat palomiesten käsittelevän vain leluja. Tämänkaltaisissa tilanteissa kuitenkin kokemus on osoittanut meille, kuinka tärkeä palolaitos on, kuinka tärkeitä kotimaisissa hätätilanteissa käytettävät sotilaat ovat, kuinka tärkeitä poliisit ovat ja kuinka tärkeää pelastuspalvelu on. Joka tapauksessa näin kotimaassani Saksassa, että lukemattomat nuoret pysähtyivät auttamaan, ja tällaisina aikoina, jolloin anonymiteetti ja itsekkyys näyttävät olevan vallitsevia arvoja, on hyvä merkki, että nimenomaan nuoret osoittavat yhteisvastuullisuutta.
Joidenkin hätäapuun liittyvien näkökohtien osalta, joista myös Ferberillä on jotain sanottavaa, katsomme - eittämättä toisin kuin komissio - että miljardi euroa pitäisi osoittaa hätäapuun. Haluaisin esittää kiitollisuuteni kuudelle asiakirjan hyväksyneelle ryhmälle - Karas ja Ferber tekivät sen jo oman ryhmämme puolesta - halusta päästä sopuun yhteisestä tekstistä. Maataloustuesta on jo keskusteltu. Niiden jälkeen keskusteltiin rakennerahastojen suoritusvarauksista sekä luonnollisesti katastrofirahastosta, joka on perustettava tulevaisuutta varten; lisäksi kilpailusääntöjä on tietenkin sovellettava joustavasti. Komission jäsen Monti ja koko komissio ovat sitoutuneet tähän.
Se, mitä ihmiset odottavat meiltä - ja nyt puhun erityisesti budjettivaliokunnan puheenjohtajalle Wynnille - on, että panemme nyt kaiken tämän täytäntöön viipymättä. Jos me nyt epäröimme ja kulutamme viikkoja kiistellen keskenämme, menetämme myönteisen mielikuvan, jonka Euroopan unioni ja erityisesti komission puheenjohtaja Romano Prodi ovat saaneet luotua. Tästä syystä pyydän, että toimimme päättäväisesti ja sitoudumme käynnistämään seurantatoimet.
Haluaisin esittää huomion, jolla on ainoastaan välillistä vaikutusta tähän asiaan. Vakaussopimusta koskevat neuvottelut ovat käynnissä. Vakaussopimusta ei saa vaarantaa edes tämänkaltaisissa katastrofitilanteissa, koska tässä on kyse luottamuksesta Euroopan valuuttaan, luottamuksesta koko Euroopan unionin kykyyn toimittaa tavaroita. Tästä syystä kehotan meitä kaikkia - komissiota, neuvostoa ja parlamenttia - olemaan horjuttamatta vakaussopimusta vaan - palatakseni katastrofiin - tekemään velvollisuutemme niitä ihmisiä kohtaan, jotka ovat kokeneet kovia. Euroopan unionimme on tämän jälkeen huomattavasti suositumpi kuin me usein kuvittelemmekaan.
Tässä hengessä kannatan kaikkien asianomaisten toimielinten välistä yhteistyötä!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa tehtävää hoitava neuvoston puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, tänä kesänä olemme nähneet todellisen ympäristöllisen, taloudellisen ja kulttuurisen katastrofin Keski-Euroopassa.
Ilmaisin 14. elokuuta sosialistiryhmän puolesta myötätuntomme ja sen, että pidämme komission toimia tarpeellisena. Haluaisin nyt mainita sen tosiasian, etteivät puheenjohtaja Prodi ja komission jäsenet ainoastaan tyytyneet panemaan saappaita jalkaan ja vierailemaan tulva-alueella, vaan Prodi hyväksyi myös liittokansleri Schröderin esittämän kutsun. Schröder ryhtyi heti tulvien alettua toimenpiteisiin Eurooppa-neuvoston ylimääräisen kokouksen pitämiseksi Berliinissä, mikä mielestäni oli vahva osoitus halusta toimia.
Kollegani puhuvat laajemmin tilanteesta Saksassa, Itävallassa, T?ekissä, Slovakiassa ja Unkarissa. Haluaisin kuitenkin sosialistiryhmän nimissä ensinnäkin esittää surunvalittelumme, ilmaista huolemme uhreista sekä esittää vilpittömät kiitoksemme kaikille vapaaehtoisille, jotka ovat osallistuneet avustustoimiin, ei pelkästään asianomaisten alueiden vapaaehtoisille vaan myös monille muille vapaaehtoisille. Minulla oli tilaisuus nähdä omassa maassani vapaaehtoisia Kanariansaarilta, jotka ovat melko kaukana, matkalla Keski-Eurooppaan auttamaan sinne, missä vain apua tarvitaan. Tämä osoittaa, että meillä on yhteishenkeä.
Uskon, että nyt on aika korostaa sitä, että meidän on muutettava aiempaa toimintatapaamme. Solidaarisuutta on osoitettava tasapuolisesti kaikkia kohtaan, mikä meidän on opittava Azorien tapahtumista.
Lisäksi Kreikan maanjäristyksestä opimme sen, että kreikkalaisten ja turkkilaisten yhteistoiminnan ansiosta oli mahdollista ylittää aiemmat esteet. Tahtoa on osoitettava nimenomaan vaikeina aikoina.
Parlamentin tekemän päätöksen osalta - olen iloinen, että päätös oli yksimielinen ja että budjettivaliokunta on toiminut vastuuntuntoisesti - katson, että päätöstä on tuettava päättäväisesti. Onnettomuuksiin ei selvästikään voida varautua talousarvioissa, mutta se, mitä voimme tehdä, kuten teimme ECHO-ohjelman yhteydessä ja teemme nyt katastrofirahaston yhteydessä, on pyrkiä luomaan turvajärjestelmä, jonka ansiosta voimme toimia.
Nyt kun valmistelukunta on aloittanut toimintansa, haluaisin korostaa, että on tullut aika lopettaa tämä järjetön erottelu pakollisten ja ei-pakollisten menojen välillä. Näyttää siltä, että meidän on maksettava se, mikä osoitetaan lehmiin ja vehnään, mutta ei sitä, mikä osoitettaisiin onnettomuuksiin. Uskon, että tämä on tärkeä poliittinen opetus. Sama koskee myös vakaussopimusta. Vakaussopimuksen soveltamisesta voidaan keskustella suuronnettomuuden tapahtuessa, mutta sitä ei voida hyväksyä, että vakaussopimuksesta keskustellaan valtioissa, joille ei ole aiheutunut vahinkoja. Uskon, että tässä asiassa meidän on pysyttävä tiukkoina.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin todeta, että kestävää kehitystä edistävän lähestymistapamme mukaisesti meidän on oltava nöyriä ja kunnioitettava luontoa, joka ei unohda ja jonka kanssa on elettävä myös vastaisuudessa. Meidän on pyrittävä entistä päättäväisemmin kohti kestävää kehitystä edistävää politiikkaa ja ennen kaikkea kohti keskinäistä yhteisvastuullisuutta lujittavaa politiikkaa.
Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, tänä kesänä Keski-Eurooppaa koetelleet tulvat olivat valtava luonnonkatastrofi. Taloudelliset menetykset olivat suunnattomat. Tulvat aiheuttivat kuolonuhreja, loukkaantumisia ja inhimillistä hätää. Näissä olosuhteissa myös Euroopan unionin velvollisuus on auttaa. Siksi oma ryhmäni ELDR tukee komission toimenpiteitä ja suunnitelmia tulvan uhrien auttamiseksi ja jälleenrakennuksen tukemiseksi sekä vaatii voimakkaita jatkotoimia.
Toimivaltajaon mukaan EU:n vastuu on suurin maatalouden alalla. Siksi komission toimenpiteet maatalouden suoran tuen maksamisen aikaistamiseksi ovat oikeat, samoin muut suunnitelmat. Liberaaliryhmä pitää edelleen oikeana rakennerahastojen varojen osittaista uudelleenohjelmointia, yhteisörahoituksen tilapäistä nostoa sekä suoritusvarauksen suuntaamista tulva-alueelle. Myös TEN-varojen käyttö jälleenrakentamiseen on perusteltua. Ehdokasvaltioiden auttamiseen tähtäävät toimet saavat myös ryhmämme tuen. Budjetissa olevan hätäapuvarauksen käyttö vahinkojen korjaamiseen on tehtävä mahdolliseksi.
Eurooppalaisen hätäapurahaston perustaminen saa ryhmämme tuen. Teknisesti se lienee tarkoituksenmukaista perustaa joustovälineen mukaiseksi. Sen käyttötarkoitus tulee selvästi rajata ja sääntöjen on oltava selkeät. Jäsenvaltion kansallisella osuudella ja vakuutusyhtiöillä tulee olla ensisijainen korvausvastuu. Ryhmämme on valmis edistämään tätä rahastoa koskevan lainsäädännön ja teknisen valmistelun nopeinta mahdollista toteuttamista.
Tärkeää on, että Euroopan unioni ponnistelee entistä voimakkaammin ilmastonmuutoksen voittamiseksi, Kioton sopimuksen toteuttamiseksi ja kasvihuonekaasujen vähentämiseksi. Uusiutuvien energialähteiden suosiminen on tärkeää. Samalla yhteiskunnallisessa rakentamisessa on eri tasoilla otettava huomioon luonnonkatastrofien, kuten tulvien, aiheuttama uhka ja pyrittävä niiden vähentämiseen.

Markov (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa tehtävää hoitava neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, ryhmämme on tyytyväinen keskusteluun niistä yhteisön toimenpiteistä, jotka on toteutettava Saksan liittotasavallassa, Itävallassa, T?ekissä ja Slovakiassa tulvien aiheuttamien ennennäkemättömien vahinkojen korjaamiseksi. Haluaisin jälleen ilmaista tyrmistyksemme ja surumme uhrien johdosta sekä ilmaista myötätuntomme uhrien perheille.
Valtavat aineelliset vahingot ja tuhansien ihmisten hätä vaativat laajaa ja koordinoitua tukea eurooppalaisilta, kansallisilta ja alueellisilta voimilta ja toimielimiltä. Ne kansalaiset yhteisöissä, yrityksissä ja maatiloilla, jotka ovat kärsineet tulvien aiheuttamista vahingoista, odottavat Euroopan unionin toimielimiltä välitöntä ja konkreettista tukea, jolla voidaan lievittää heidän tarpeitaan ja auttaa heitä selviytymään hätätilan aiheuttamista laajoista vaikutuksista.
Euroopan unioni voi tehdä paljon parantaakseen ulkoista kuvaansa ja mainettaan kansalaisten silmissä toimimalla nopeasti ja ilman byrokratiaa. Merkittävää myötätuntoa ja epäitsekästä keskinäistä apua, jotka ovat tulleet esiin tulvavesien torjunnassa, on täydennettävä Euroopan unionin selvillä ja konkreettisilla myötätunnon osoituksilla.
Komissio on edennyt oikeaan suuntaan ehdottaessaan, että eurooppalaisten rahastojen varoja voitaisiin mahdollisesti osoittaa uudelleen, mutta tämä ei vielä riitä. Yhteisön katastrofirahaston lisäksi, jonka perustamista komissio on ehdottanut ja josta myönnetään tukea pitkällä aikavälillä, tarvitaan myös hätäapua, joka myönnetään vielä käyttämättömistä Euroopan budjettivaroista. Tämän lisäksi ehdotamme, että katastrofitilanteissa pitäisi olla mahdollista tutkia lakisääteistä mahdollisuutta vähentää kansallisen osarahoituksen osuutta ja samalla lykätä sopimusten tekoa, jotta paikalliset ja alueellisten yritykset saadaan mukaan. Näin tuettaisiin tehokkaasti katastrofista kärsineitä paikallisia ja alueellisia pk-yrityksiä.
Olemme tyytyväisiä Euroopan investointipankin aloitteeseen vapauttaa ensi tilassa miljardi euroa, joista myönnetään erityisoloissa luottoja. Aloitteeseen sisältyy mahdollisuus täydentää varoja myöhemmin. Tekemällä luotoista korottomia luoton saajia autettaisiin vielä enemmän. Tämä tuo mieleemme ehdotuksen, jonka mukaan Euroopan unioni voisi vastata velkojen koroista käyttämällä erityisesti perustettua rahastoa.
Haluaisin lopuksi korostaa, etteivät nämä katastrofaaliset tulvat ole yksittäinen ja äärimmäinen luonnontapahtuma; luonnonkatastrofien määrä on kasvussa useilla maailman alueilla. Tämän pitäisi olla - ja todella pitääkin olla - selvä varoitus siitä, että meidän on kaikilla yhteisön politiikan olennaisilla aloilla annettava ympäristökysymyksille aiempaa suurempi painoarvo.
Schroedter (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa tehtävää hoitava neuvoston puhemies, katsoimme kauhistuneina, kuinka Sachsenin, Sachsen-Anhaltin, Baijerin, T?ekin, Slovakian ja Itävallan joet, sekä pienet että isot, kylvivät tuhoa. Kotikaupunkini Dresdenin läpi virtaavan Elben jokivarsi ei ole koskaan aiemmin kärsinyt tällaisia vaurioita. Tulvat tuhosivat suuren osan Saksan yhdistymisen jälkeen tehdystä rakennustyöstä. Ne tuhosivat vastarakennettuja koteja ja veivät yrityksiä ja koteja perustavilta nuorilta kaiken, minkä vuoksi nuoret velkaantuvat sukupolvien ajaksi. Lisäksi tulvat tuhosivat todella laajasti kaupungin juuri kunnostetun keskustan.
Uhrien kärsimiä tuhoja, heidän kärsimyksiään ja epätoivoaan on mahdoton sanoin kuvailla. Otettakoon kotikaupunkini symboliksi edustamaan monia pikkukaupunkeja, jotka ovat kärsineet yhtä paljon kuin Saksan ja sen rajanaapureiden suuret kaupungit. Omasta ja koko ryhmäni puolesta haluaisin esittää myötätuntoni kaikille tulvan uhreille. Toivon, että tässä keskustelussa osoitetaan todellista myötätuntoa, että katastrofirahasto todella perustetaan, ettei rahasto perustuisi vain joidenkin alueiden vaan kaikkien alueiden väliseen yhteisvastuullisuuteen ja että myös ehdokasvaltiot kuuluisivat rahaston yhteisvastuullisuuden piiriin.
Sekä alueen asukkaat että siellä vierailijat ovat osoittaneet tervettä kunnioitusta Elbeä kohtaan. Dresdenin kaupunki on oppinut elämään kevättulvien kanssa, mutta nyt näiden uusien Euroopan laajuisia verkkoja koskevien suunnitelmien myötä Elbestä tulee jokialue, jolla vesi virtaa nopeasti ja jonka varrella asuvat ihmiset saattavat joutua vaaralle alttiiksi. Tästä syystä kehotan komissiota harkitsemaan vielä, onko sen suunnitelmat Elben ja Tonavan kehittämiseksi yhä perusteltuja äskettäisten tapahtumien jälkeen.
Tonavan kehittämisestä on laadittu suunnitelma, joka on kestävä ja jolla on tarkoitus säilyttää tulvametsät. Komission on nyt ratkaistava kysymys siitä, pitäisikö sen rahoittaa suunnitelma yksin vai tehdä jonkinlainen sopimus patojen rahoittamisesta. Elben osalta on ratkaisematta vielä kysymys siitä, missä määrin komissio vastaa Elben kehittämiseksi jo laadituista suunnitelmista, jotka ovat osoittautuneet mahdottomiksi toteuttaa. Se, ettei suunnitelmia ole pantu täytäntöön - mikä on erittäin suuri onni, sillä tulvat olisivat muuten olleet vieläkin rankempia - johtuu kansalaisyhteiskunnan aloitteista, joilla on tähän saakka estetty tällaisten suunnitelmien toteutuminen. Tulevien viikkojen aikoina nousee kuitenkin esiin kysymys siitä, onko mahdollista säilyttää laajat tulvametsät ja niiden luonnonvarat ja näin ollen myös pitää vesi kurissa vai jatkuuko Elben kehittäminen.
Sama pätee myös Oderiin, jonka osalta on tehty samanlaisia suunnitelmia, sillä myös Oderin lähellä on luonnonsuojelualueita ja Oder voi tulvia kyliin. Komission on ratkaistava, voidaanko uuden suunnitelman laatimisessa onnistua ja voidaanko kaikkia jo laadittuja suunnitelmia tarkistaa niin, että myös komissio voi ottaa täyden vastuun tällä alalla.

Nobilia (UEN).
Arvoisa puhemies, UEN-ryhmän ja muiden ryhmien esittämillä päätöslauselmaesityksillä pyritään pääasiassa luomaan unionin talousarvioon budjettikohta, jolla helpotetaan selviytymistä luonnonkatastrofien äskettäin useissa jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa aiheuttamista vahingoista. Lisäksi tarve yhteisön hätätoimille on päivänselvä, kun otamme huomioon ilmakehään liittyvien ilmiöiden poikkeuksellisen laajat vaikutukset koko Euroopan alueella. Vieraillessaan tuhoalueilla puheenjohtaja Prodi kertoi unionin osanottoa ilmaistessaan, että komissio on valmis avustamaan tuhoja kärsineitä alueita myöntämällä sekä poikkeuksia että taloudellista tukea.
Meidän mielestämme on myös muita näkökohtia, jotka osoittavat tarpeen luoda pysyvä budjettikohta. Vaikka monet eivät haluaisikaan myöntää sitä, pelkään, että osoittautuu päivänselväksi, että ilmastomme on muuttumassa eikä tämän tajuamiseksi tarvitse olla mitenkään yltiöpessimistinen. Säähavaintoja koskevilla tilastoilla on tietysti vuosien varrella johdonmukaisesti kaikin keinoin pyritty esittämään meille rohkaisevia vertailuja ja esitetty katastrofin mittakaava todellista pienempänä, mutta tilastoissa esitetty - joka tapauksessa laaja - mittakaava ei huolestuta meitä niin paljoa kuin se, että katastrofeja on usein, ja toisaalta se tosiasia, että ne tapahtuvat Euroopassa säännöllisesti muulloin kuin tavanomaisina vuodenaikoina.
Pysyvän budjettikohdan perustaminen unionin talousarvioon auttaisi näin ollen valtioita toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet tällaisten tapahtumien aiheuttamien tuhojen korjaamiseksi. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään siitä, että toisen ja vielä tärkeämmän yhteisön toimenpiteen on liityttävä tuhojen ennaltaehkäisyyn. On varmasti hyödyllistä pohtia vielä sekä kansallisella tasolla että yhteisön tasolla maataloustuotantopolitiikkaa, metsänistutuspolitiikkaa ja hydrologisten riskialueiden hoitamista koskevaa politiikkaa. Joka tapauksessa keskeinen kysymys ja tärkein näkökohta on varmasti kasvihuoneilmiö sekä sen vahingolliset vaikutukset. Ikävä kyllä nämä vaikutukset on myös todistettu tieteellisesti luotettavalla tavalla.
Meidän on pohdittava sitä tosiasiaa, että kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisessä - joka otettiin esiin ensimmäisen kerran jo lähes 10 vuotta sitten New Yorkissa ja toisen kerran kuusi vuotta myöhemmin Kiotossa kuuluisassa pöytäkirjassa - ei ole vielä juurikaan onnistuttu, mikä johtuu siitä, että liian harvat valtiot ovat sen ratifioineet.
Vetoaminen Venäjään pöytäkirjan ratifioimiseksi on varmasti tärkeä askel, mutta se on kuitenkin osa Venäjän kanssa solmittavia poliittisia ja taloudellisia suhteita. Meillä on yhä kiistatta velvollisuus vaatia vielä tiukemmin, että ehdokasvaltiot Puola ensimmäisenä ratifioivat pöytäkirjan.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa-ryhmämme haluaisi myös esittää surunvalittelumme Euroopan ankarien tulvien uhrien omaisille, ja meidän on löydettävä tehokkaita keinoja useiden apua tarvitsevien henkilöiden auttamiseksi. Haluan kuitenkin varoittaa EU:ta avustustyöhön osallistumisen vaaroista. Latinalaisen Amerikan pyörremyrskyn uhrit eivät saaneet rahoja, joita olimme siihen tarkoitukseen myöntäneet. EU tyytyy usein merkittävien määrärahojen myöntämisestä saatavaan hyvään maineeseen, mutta se ei kuitenkaan ole sellaisessa asemassa, että se voisi toimia nopeasti. Näin voi käydä tälläkin kerralla. Olisi viisaampaa osallistua paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten toteuttamien avustusohjelmien kustannuksiin, ja henkilökohtaisesti olen valmis toimimaan pitkälti juuri tämän suuntaisesti, koska hädässä ystävä tunnetaan.
Me olemme EU:ssa vauraita ja huomattavasti varakkaampia kuin esimerkiksi pahoja vahinkoja kärsineet T?ekki ja Slovakia. Meidän olisi nyt osoitettava päättäväisesti myötätuntoamme rahallisesti. Meidän olisi kuitenkin myös tutkittava tapahtuneen syitä ja suhtauduttava vakavasti kasvihuoneilmiöön ja muihin ihmisten ympäristölle aiheuttamiin haittoihin. Ranskan presidentti Chirac on ilman muuta oikeassa. Hän ansaitsee suuret kiitokset Johannesburgissa pitämästään puheesta. En pysty vielä arvioimaan neuvoston puheenjohtajana toimivan Tanskan panosta Johannesburgin kokoukseen, mutta pöyristyttävää on, että me myymme edelleen EU:n tukea saavia tuotteita polkuhintaan kehitysmaiden elintarvikemarkkinoille samalla, kun kieltäydymme avaamasta täydellisesti markkinoitamme näiden maiden tuotteille. Pöyristyttävää on myös se, ettei EU:ssa suostuttu edes siihen, että energiasta olisi vuoteen 2015 mennessä 15 prosenttia peräisin kestävistä energialähteistä. Tällaisilla päätöksillä oletettavasti edistämme tulevien luonnonkatastrofien muodostumista. Kiitoksia arvoisa puhemies, vaikka kiitoksiin ei juurikaan ole aihetta.

Ilgenfritz (NI).
Arvoisa puhemies, on sanomattakin selvää, että olemme tyytyväisiä komission aloitteeseen auttaa tulvakatastrofissa vahinkoja kärsineitä ihmisiä nopeasti ja ilman byrokratiaa. Katsomme kuitenkin, että komission toistaiseksi käynnistämät tukitoimenpiteet osoittautuvat valitettavasti puutteellisiksi, sillä ei niillä ei kyetä auttamaan uhreja riittävästi. Lisäksi varoja on jossain määrin myönnetty epätasapuolisin perustein.
Näiden tuhoisien tulvien laajuus koskee meitä mitä suurimmassa määrin. Pelkästään Itävallassa eri alueilla on tuhoutunut yli 10 000 kotia sekä lukemattomat sillat ja tiet ovat tuhoutuneet tai kärsineet pahoja vahinkoja. Kuntien ja alueiden infrastruktuurille on aiheutunut pahoja vahinkoja. Tulvat ovat vahingoittaneet pahasti satoja yrityksiä sekä vaurioittaneet tai romuttaneet rakennuksia. Pelkästään Oberösterreichissa tulvakatastrofi on vaikuttanut tuhansiin työpaikkoihin tai vaarantanut ne.
Vahinkojen laajuus kasvaa käytännössä päivittäin sitä mukaa kun saamme tarkempia tietoja siitä, missä määrin alueet ovat kärsineet. On yleisesti oletettu, että vahinkojen kokonaiskustannukset ovat 800 miljardia euroa, mikä tarkoittaa sitä - kuten useasti on jo todettu - että EU:n ehdottama 500 miljoonan euron hätäapu ei riitä. Tästä syystä kannatamme, että hätäaputoimiin osoitetaan vähintään miljardi euroa.
Tässä yhteydessä haluaisimme myös muistuttaa teitä siitä, että 11,6 miljardin suuruinen ylijäämä vuoden 2000 osalta on juuri maksettu takaisin jäsenvaltioille. Jos jäsenvaltioille palautetaan jälleen miljardeja vuoden 2002 osalta, täältä katsottuna ei näytä hyvältä, kun tulvista kärsineet ihmiset tajuavat, että EU noudattaa yhteisvastuullisuuden käsitettä enemmän sanoin kuin teoin. Tästä syystä katson, että komission pitäisi todellakin hyvittää asia ja jättää sen mukaisesti ylijäämä palauttamatta.
Niin ei saa olla eikä niin saisi olla, että Euroopan köyhiä kohdellaan epätasa-arvoisesti. En pidä oikeudenmukaisena ja asianmukaisena sitä, että tukitoimenpiteet kohdennetaan lopulta kohdealueita koskevien perusteiden mukaisesti. Oberösterreichin alueella monet yritykset eivät kuulu kohdealueisiin ja jotkin tukitoimenpiteet ovat tästä syystä niiden ulottumattomissa. On sanomattakin selvää, että meidän on ajateltava myös maanviljelijöitä, joille olisi nopeasti ja ilman byrokratiaa myönnettävä varoja elintarvikkeiden hankkimiseen. Lisäksi maanviljelijöillä pitäisi olla mahdollisuus käyttää viljelystä poistettua maata ja saada interventioviljaa halvalla hinnalla ruoaksi.
On ilmiselvää, että meidän on ajateltava tuhansia yksityisiä kansalaisia, joiden koti on tuhoutunut, ja meidän on yhteisvastuullisesti myönnettävä varoja myös heille.

Ferber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa tehtävää hoitava neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, haluaisin esittää kiitollisuuteni komissiolle sen elokuun lopussa esittämästä aloitteesta, joka käynnistettiin vierailulla tuhoja kärsineillä alueilla ja komission viime viikolla pitämällä erityisistunnolla. Istunnossa aloitettiin oikeudellisen perustan laatiminen tämän vakavan katastrofin yhteydessä myönnettävälle avulle. Haluaisin tässä yhteydessä mainita erityisesti komission jäsenen Fischlerin, jolla ei ole niinkään vaivaa talousarviosta. Hän voi tehdä ehdotusten ohella myös päätöksiä Itävallan parlamentin ylähuoneessa. Tulvatuhoista kärsineitä maanviljelijöitä auttaa suuresti, että tällainen menettely on mahdollistettu niin nopeasti tapahtumien jälkeen.
On tehtävä kolme asiaa. Ensinnäkin meidän on annettava hätäapua ja nopeasti. Hätäavun antaminen on osoitus yhteisön yhteisvastuusta. Korostan nimenomaan, että apua on myönnettävä nopeasti ja todellakin heti. Tuhoja kärsineillä alueilla asuvien ihmisten on saatava tehdä muutakin kuin istua vaivalla koristelemissaan kodeissaan ja asumuksissaan, joihin he ovat pystyttäneet alkeellisen joulukuusen, sillä aikaa kun me täällä parlamentissa keskustelemme oikeusperustoista, varojen uudelleen osoittamisesta ja muusta tyypillisestä. Nopea hätäapu tarkoittaa sitä, että noudattamamme menettelyn on oltava nopein mahdollinen. PPE-ryhmä ehdottaa, että menettely perustuisi vuonna 2002 neljänteen korjaavaan ja täydentävään talousarvioon sovellettuun menettelyyn. Tällä tavoin viimeistään lokakuun loppuun mennessä voisi olla maksettuna miljardi euroa.
Toiseksi on luotava lailliset puitteet. On tarkasteltava sekä rakennerahastoa - jonka Michel Barnier'kin mainitsi - tukia koskevaa lainsäädäntöä ja julkisia hankintoja. Meidän on pantava täytäntöön on kokonainen lainsäädäntöpaketti, jotta Euroopan lainsäädännöllä ei hidastettaisi jälleenrakentamista.
Kolmanneksi meidän on varauduttava tulevaisuutta varten. Miten me voimme perustaa katastrofirahaston tulevaisuutta varten? Tästä on kysymys. Meidän pitäisi tehdä se rauhallisesti ja kiirehtimättä, jotta saisimme tehtyä kaiken oikein talousarvion osalta ja lainsäädäntöä noudattaen. Jos toteutamme nämä kolme asiaa, apu saavuttaa ihmiset nopeasti ja Eurooppa vapautuu pitkäaikaisesta vastuustaan omia kansojaan kohtaan.
Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa tehtävää hoitava neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission edustajat, parlamentissa on jo käyty pitkällisiä keskusteluja siitä, pitäisikö perustaa laitos tai rahasto, jonka erityisenä tehtävänä olisi avun antaminen katastrofitilanteissa.
On rehellisyyden nimissä sanottava, että monet meistä olivat epäileviä ja katsoivat, että katastrofirahasto verottaisi liikaa resurssejamme, mutta viime viikkoina tapahtunut suuri katastrofi on uskoakseni vakuuttanut meidät siitä, että yhteisvastuullisuus on oikea vastaus tällaisiin suuronnettomuuksiin. Kyse ei ole pelkästään taloudellisesta tuesta maille, jotka ovat yhtäkkiä joutuneet suunnattoman työn eteen; kyse on myös - kuten jo edellä mainittiin - henkisestä ja moraalisesta kysymyksestä sekä kysymyksestä, jonka Euroopan unionimme, joka ei enää juuri herätä suurta intoa, voi saada lisää julkista kannatusta, jos se osoittaa toimivansa yhteisvastuullisesti. Tästä syystä ryhmäni kannattaa yksimielisesti sellaisen rahoitusvälineen perustamista, joka kattaa kaikki ne varotoimet, jotka rehellisyyden nimissä katastrofitilanteissa on toteutettava.
Ensinnäkin kyseisen suuronnettomuuden on oltava todellinen katastrofi, eikä meidän pidä virheellisesti luulla, että voisimme syrjäyttää valtioiden omat toimenpiteet. Me voimme ja meidän täytyy täydentää niitä, mutta yhteisön toimenpiteillä ei korvata kansallisia toimenpiteitä.
Haluaisin vielä korostaa sitä, mitä komission jäsen Barnier sanoi tuhojen ennaltaehkäisystä. Sen lisäksi, että meidän on mahdollistettava paluu luonnontilaan - silloin kun se on mahdollista - meidän on myös toteutettava käytettävissä olevia ennaltaehkäiseviä toimia ja käytettävä kaikkea teknistä tietämystämme, kuten tapahtui esimerkiksi kotikaupungissani Wienissä, joka säästyi jälleen tuhoilta. Tämä tarkoittaa sitä, etteivät valtiot voi pitää taattuna sitä, että niille myönnetään tukea katastrofin tapahtuessa, eivätkä ne voi siten vuosi vuoden jälkeen jatkaa kokonaisuudessaan epäonnistuneiden suunnitelmien laatimista ja sellaisen väestöpolitiikan harjoittamista.
Viimeinen asia, jonka haluaisin mainita, on jo mainittu muutamia kertoja, mutta sitä ei voida liikaa korostaa. Haluan nimittäin painottaa, että meidän on myönnettävä tukea nopeasti. Tiedän, että meidän kaikkien on noudatettava tiettyjä aikatauluja ja niin edelleen, mutta olen kuitenkin nähnyt suunnitelmia, joiden mukaan vastaanottajat saavat lahjansa ennen joulua tai vasta sen jälkeen, jolloin on jo myöhäistä. Tällöin ihmiset eivät koe saavansa enää todellista apua Euroopan unionilta. Tästä syystä pyydän teitä kaikkia täällä parlamentissa ja erityisesti komissiota valmistelemaan asioita mahdollisimman nopeasti ja niin tehokkaasti, että sekä neuvosto että parlamentti voivat antaa niille nopeasti hyväksyntänsä. Jos voimme kertoa ihmisille, että näin on tehty, uskon, että he suhtautuvat entistä myönteisemmin Euroopan unioniimme.
Olsson (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa tehtävää hoitava neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluaisin ilmaista omasta ja ryhmämme puolesta myötätuntomme kaikille katastrofista kärsineille.
Keski-Euroopan katastrofaaliset tulvat kauhistuttivat ja kauhistuttavat yhä. Ilmastolle on tapahtunut jotain. Epätasapaino kuivien kausien ja sadekausien esiintymistiheydessä lisääntyy jatkuvasti, ja tuulet voimistuvat voimistumistaan. Johannesburgissa pyrittiin löytämään maailmalaajuisia ratkaisuja. Maa, joka aiheuttaa eniten saasteita asukasta kohden eli Yhdysvallat ei halua olla mukana näissä ratkaisuissa. Tämänhetkisessä maailmantilanteessa EU:n on otettava keskeinen asema järkevän ympäristöpolitiikan edistämisessä.
Neuvoston puheenjohtaja Haarder totesi, että tämä vaikuttaa menettelyihimme ja päätöksiimme. Uskon, että näin todellakin on. EU:ssa on tullut esiin tärkeitä kysymyksiä, jotka ovat vaatineet yhteisiä ratkaisuja ja yhdistäneet maita ja kansoja. Näin tapahtui hiili- ja terästeollisuuden, maatalouspolitiikan, sisämarkkinoiden sekä raha- ja talousliiton osalta. Olen vakuuttunut siitä, että meidän on liittouduttava, jotta voimme menestyksellisesti selviytyä maailman tulevista ympäristöongelmista.
Euroopan unionin seuraavana keskeisenä hankkeena olisi laadittava yhteinen ympäristöpolitiikka, joka olisi samalla sekä tiukka että maita ja ihmisiä sitova. Näin vaatimuksia voitaisiin tiukentaa niin, ettei kukaan voi niitä jälleen lieventää, ja EU:lla olisi keskeinen asema ympäristön tilan parantamisessa koko maailmassa. Tämä on tärkein yhteinen kysymys koko ihmiskunnan ja EU:n kannalta.

Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tuhoisimmat tulvat ihmismuistiin kohdistuivat Elben ja joidenkin sen sivujokien varrella asuviin ihmisiin ja ovat aiheuttaneet paljon vahinkoa myös maanviljelijöille ja heidän maatiloilleen. Vaikka vahinkojen suuruudesta ei vielä ole lopullisia laskelmia, väliaikaiset raportit Sachsenin ja Sachsen-Anhaltin osavaltioista, jotka ovat kärsineet erityisen pahasti, antavat suuntaa-antavan arvion tulvatuhojen suunnattomasta laajuudesta. Tämänhetkisen arvion mukaan tulvien aiheuttamat tuhot maa- ja metsätaloudelle ovat noin 287 miljoonaa euroa. Pelkästään Sachsenissa noin 1 900 maatilaa on kärsinyt välittömiä tuhoja tulvista ja Sachsen-Anhaltissa tällaisia maatiloja on 640. Vielä suurempia tuhoja on kuitenkin aiheutunut asuintaloille kylissä, infrastruktuurille maaseudulla ja jokivarsille. Kotiseutuni Prignitz on juuri Elben varrella, ja tuhot siellä ovat olleet suuret. Vaikka tulvien ja Elben patojen rikkoutumisen aiheuttama katastrofi voitiin välttää, Prignitzin alueen 38 kylän asukkaat oli kuitenkin evakuoitava ja 20 000 nautaeläintä oli pelastettava tulvilta. Tämä oli mahdollista harvaan asutun Prignitzin alueen suunnattoman naapuriavun ansiosta.
Paljon työtä on tehty Havellandissa, jossa useat tuhannet avustajat tekivät parhaansa torjuakseen Havellandin osittain itse aiheuttamat tulvat, vaikka polderivallit olivat rikkoutuneet. Ympäristövaikutukset ja taloudelliset vaikutukset näkyvät vasta vuoden 2003 lopussa ja vuonna 2004. Nimenomainen pyyntöni on, että etumaksut EU:n 50 prosentin suuruisesta hehtaarikohtaisesta tuesta maksetaan nopeasti, mutta pyydän komission jäsentä Fischleriä tarkistamaan maatiloille suoritettavia komission maksuja, vaikkei asia kuulukaan hänen toimivaltaansa.
Hallussani olevat hakemukset on laadittu pikemminkin byrokraattisella kuin myötätuntoisella tavalla. Lisävaroja näin ollen tarvitaan. Erityiset lainajärjestelyt ja takausohjelmat voivat hyvin olla avuksi, mutta monet viljelijät eivät enää pysty velkaantumaan, sillä kaikki edellä mainitut ohjelmat ovat luonteeltaan sellaisia, että niiden soveltaminen aloitetaan vasta jonkin ajan päästä. Tiedämme, että tänä vuonna EU:n talousarviosta jää käyttämättä 1-1,3 miljardia euroa. Pyydän, että otetaan kiireellisesti huomioon sellainen mahdollisuus, että sen sijaan, että käyttämättömät maksetaan takaisin jäsenvaltioille, ne käytetään tukiin, joita ei tarvitse maksaa takaisin ja jotka myönnetään viljelijöille kaikilla vakavia tuhoja kärsineillä alueilla.
Kun EU panee toimenpiteensä täytäntöön, unionin kansalaiset tarkkailevat sitä tarkoin. Se, mitä tarvitaan lyhyellä aikavälillä, on raha, ei silmänkääntötemppuja tai poliittisia suunnanmuutoksia. Kun tämä pidetään mielessä, uskon, että parlamentti ja kaikki me voimme toimia oikein.

Echerer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin itävaltalaisen parlamentin jäsenen tavoin ilmaista kiitokseni ripeästä avusta. Nämä surulliset tapahtumat ovat tuoneet meitä lähemmäksi kansalaisia, mikä on jo pitkään ollut toiveemme. Euroopasta on voitu antaa hieman entistä parempi kuva. Byrokratian hirviö Bryssel onkin yhteisvastuullisuuden ilmentymä, ja toivottavasti näin on myös käytännössä. Katastrofeilla on monikansallinen ulottuvuus. Tarvitaan Euroopan laajuista yhteisvastuullisuutta, ja EU on vastannut tähän tehokkaasti. Suremiemme useiden uhrien lisäksi todella useat henkilöt ja perheet ovat joutumassa perikatoon. Pienten ja suurten yritysten, maanviljelijöiden, ympäristön, maatalousalan ja julkisten palvelujen, historiallisten rakennusten ja taideaarteiden pelastamiseksi tarvitaan myös ehdokasmaissa pikaista apua, jota annetaan yhteisesti ja ehdoitta. Kansalaiset eivät välitä, mistä rahat tulevat tai kuinka uudelleenjärjestelyt toteutetaan. Meidän on toimittava ripeästi ja pikaisesti, ja avun on oltava silminnähtävää. 
Seurantatoimista ja pitkän aikavälin toimista haluaisin korostaa kollegoideni sanoja eli sitä, että ilmastonmuutos on todellista totta. Ihminen on aiheuttanut ilmastonmuutoksia. Barón Crespo totesi, että meidän on suhtauduttava ympäristöön nöyremmin, mikä edellyttää meiltä vaikuttavampia toimia ja tehokkaampaa poliittista toimintaa. Komission jäsen Barnier on toistuvasti korostanut ehkäisevien toimien tarvetta. Nämä toimet ovat välttämättömiä ja halpoja, ja lisäksi niillä pidetään paremmin huolta ympäristöstä. Vetoan tässä asiassa kaikkiin jäsenvaltioihin, komissioon ja parlamenttiin ja toivon, etteivät sanani jää pelkiksi hyvää tarkoittaviksi lauseiksi vaan että toimia toteutetaan kaikilla asiaankuuluvilla politiikan aloilla. 
Edellä sanotun perusteella meidän olisi käytävä keskusteluja katastrofirahastosta ajan kanssa. Ei ole järkeä ryhtyä päätä pahkaa jälleenrakentamaan tuhoutuneita rakennuksia, jos sitä ennen ei kerätä kaikkia tarvittavia tietoja erityisesti ympäristön kannalta haavoittuvilta alueilta. Jälleenrakentamisen on tapahduttava kestävältä pohjalta. Kansalaiset odottavat EU:lta, yhteisvastuullisuuden yhteisöltä yhä enemmän. Onnitteluni näistä tilapäistoimista; meidän olisi määriteltävä yhtä innokkaasti rakenteita tulevaa varten, sillä yhteisvastuullisuuden ei pitäisi koskea ainoastaan tämän katastrofin uhreja, vaan kaikkia, eikä ainoastaan tänään vaan myös tulevaisuudessa. 
Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi kiittää kaikkia kollegoitani heidän osoittamastaan yhteisvastuullisuudesta ja myötätunnosta, sillä tämä on erityisen vaikeata aikaa Keski-Euroopan tulva-alueiden ihmisille. Itävallassa on viimeksi koettu vastaavanlainen tulvakatastrofi yli sata vuotta sitten. Olemme erityisen kiitollisia komissiolle ja neuvoston puheenjohtajavaltiolle ripeästä toiminnasta katastrofin yhteydessä. Haluaisin myös kiittää kaikkia itävaltalaisia parlamentin jäseniä heidän osoittamastaan puoluerajat ylittävästä yhteisvastuullisuudesta ja yhteistyöstä sekä kaikkia vapaaehtoistyöntekijöitä, vapaapalokuntia, Punaista Ristiä ja Itävallan liittotasavallan armeijaa niiden väsymättömistä toimista. Olen itse kotoisin Niederösterreichin alueelta ja minulla on omakohtaisia kokemuksia heidän yli-inhimillisistä ponnisteluistaan.
Useat toimeentulonlähteet tuhoutuivat hetkessä, esimerkiksi yli 20 000 hehtaaria Itävallan viljelysmaasta peittyi tulvan alle. Vahingot ovat valtavat, mikä tarkoittaa muun muassa sitä, että sadonkorjuuta ei saada päätökseen niillä alueilla, joilla puinti aloitetaan myöhässä, ja että useita peltoja ja niittyjä ei saada niitettyä, sillä ne ovat vielä veden vallassa, koska pohjavesi on edelleen erittäin korkealla. Koneet ja välineet uppoavat peltoihin, ja eläinten rehusta on puutetta. 
Komission pikainen lupa toimille maanviljelijöiden auttamiseksi on siis meille elämän ja kuoleman kysymys, ja tästä komissiolle erityisen lämpimät kiitokset. Itävallan taloustutkimuskeskuksen tutkimusten mukaan vahinkojen laajuus on yli 7,5 miljardia euroa. Alueen kehitys on taantunut usean vuoden verran useiden yritysten ja infrastruktuurin tuhoutumisen vuoksi. Parlamentin ja koko EU:n on myönnettävä apua aktiivisesti ja nopeasti. Nyt on aika näyttää, mihin EU pystyy. Pidän tätä tilaisuutena osoittaa, mitä hyötyä yhteisestä Euroopasta on. 
Suhtaudun erittäin myönteisesti EU:n antamaan hätäapuun, jonka tärkeimpiä piirteitä ovat prosessin avoimuus ja byrokratian keveys, kuten useat puhujista ovat jo todenneet. Toden sanoakseni tällä alalla myös tulva-alueiden hallitusten on myönnettävä viipymättä käyttöön tarvittavat varat. Hätäapu on sisällytettävä täydentävään talousarvioon. Meidän on perustettava tehokas katastrofirahasto, myönnettävä sille riittävät määrärahat ja määriteltävä sille perusteet. Rahastoon on pystyttävä osoittamaan miljardi euroa. 
Katastrofeja tapahtuu aina, mutta yhteiskunnallemme on tunnusomaista tapa, jolla kohtelemme luontoa ja toimimme sopusoinnussa sen kanssa, sekä yhteisvastuullisuutemme huonoa onnea osakseen saaneita ihmisiä kohtaan, sillä me voisimme olla heidän asemassaan.

Krehl (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen itse kotoisin Sachsenista. Ajatuskin alueen tapahtumista saa minut murheelliseksi, eikä kaksi minuuttia läheskään riitä ajatusteni ilmaisuun. 
Maani kaikkien aikojen pahin luonnonkatastrofi alkoi 12 elokuuta. Esimerkiksi eräs tilastotieto: 12. elokuuta Erzgebirgessä satoi vuorokaudessa yhteensä 360 litraa neliömetriä kohti. Uskon, että useimmat jäsenvaltiot olisivat tyytyväisiä kesäsateeseen, joka olisi murto-osa tästä. Tulvivat purot ja joet veivät kaiken mukanaan. Tuhannet ihmiset menettivät kaiken omaisuutensa muutamassa tunnissa. Jälleenmyyjät ja kauppiaat menettivät kauppojensa ja yritystensä lisäksi kaikki varastonsa ja välineensä. Yhteensä 21 ihmisen oletetaan kuolleen tulvissa. 
Tulvavedet ovat laskeneet, mutta jäljelle on jäänyt pelkkää tuhoa ja mutaa. Alustavat arviot infrastruktuuriin ja julkisille rakennuksille aiheutuneista vahingoista Sachsenin osavaltiossa ovat 16,5 miljardia euroa. Vertailun vuoksi voin kertoa, että Sachsenin osavaltion vuosibudjetti on noin 15 miljardia. Sachsen-Anhalt on ilmoittanut 2,1 miljardin euron vahingoista alueellaan, vaikka luulenkin, että lopulliset vahingot ovat suuremmat. 
Hätäapua tarvitaan pikaisesti. Liittovaltion hallitus on jo reagoinut ja myöntää piakkoin 10 miljardia euroa jälleenrakentamiseen. Apua pyydetään kuitenkin myös Euroopan unionilta. Myös EU on reagoinut, ja toimet ovat tulleet tarpeeseen. 
Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että jos valitsemme erityisesti rakennerahastot ja annamme etusijan joillekin toimille, emme voi jäädä tähän. Rakennerahastoista itäisen Saksan tavoite 1 -alueille tämän jälkeen myönnettävä tuki ei saa keskeytyä, ja pyydän teitä pitämään tämän mielessä.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kaikkia tulvien torjunnassa ja vahinkojen korjaamisessa auttaneita tahoja. Haluaisin myös pyytää komissiota ottamaan hätäapusuunnitelmiin mukaan myös T?ekin ja Slovakian. Nämä maat ovat kärsineet valtavia tuhoja eivätkä välttämättä ole yhtä hyvin varustautuneita katastrofien varalta kuin Saksa ja Itävalta. 
Busk (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvä neuvoston tehtävää hoitava puheenjohtaja, suurimmat myötätuntoni on tällä hetkellä tulvista eniten kärsineiden tai muuten niiden vaikutuksille alttiiksi joutuneiden perheiden puolella. Kunnioitan ja ihailen myös sitä valtavaa myönteistä reaktiota, joka katastrofin vaikutuksesta syntyi, ja sitä, kuinka tuhannet ihmiset taistelivat vieri vieressä vesimassoja vastaan. Tämä kaikki oli ennen kokematonta. Ei ole epäilystäkään, että tällaiset katastrofit vaativat EU:n jäsenvaltioiden yhteisiä toimia. On tärkeä muistaa, että apu on kaksin verroin arvokkaampaa, kun sitä tarjotaan ripeästi. Haluaisin myös kiinnittää huomiota siihen, että useat ihmiset odottavat meidän auttavan T?ekkiä. T?ekki on ehdokasvaltio, ja tästä syystä on erittäin tärkeää, että hoidamme asian niin, että se ja muut ehdokasvaltiot tuntevat olonsa turvatuksi. 
Haluaisin lopuksi kiinnittää huomiota siihen, että tulva-alueilla maatalouden vahingot ovat kaksinkertaiset: ensiksikin tämän syksyn korsirehusato on menetetty, ja toiseksi kylvetty talvikauden viljasato ei ehdi kypsyä ensi vuodeksi. Näin ollen haluaisin varmistaa, ettei jää epäselväksi, että maatalouden kärsimät vahingot ulottuvat ainakin kahdelle tilikaudelle.

Goepel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tyttäreni osti 12. elokuuta illalla kameran kotikaupungissani Döbelinissä, jonka asukasmäärä on 28 000, sijaitsevasta kaupasta. Kolmen tunnin päästä kauppaa ei enää ollut. Sama koskee alueella sijaitsevia 1 425:ttä kotitaloa ja 711:tä yritystä, ja tietenkin kouluja, tiedelaitoksia ja ennen kaikkea julkista infrastruktuuria, joka kärsi erityisiä vahinkoja, ja maataloutta, joka suoraan sanottuna on joutunut silmätysten perikadon kanssa. Kuten olemme jo kuulleet, 220 000 hehtaaria maata jäi veden alle, ja alustavien arvioiden mukaan maanviljelyksen kärsimät vahingot ovat valtavat. Fiebiger kertoi jo numerot.
Valitettavinta ovat pääasiassa viljan menetyksistä aiheutuneet rehumenetykset. Hallitukset ja Euroopan unioni ovat jo myöntäneet huomattavan summan rahaa hätäapuna. Tämän lisäksi toimivaltainen komission jäsen Fischler, johon olen jatkuvasti henkilökohtaisesti yhteydessä, on määrännyt maanviljelijöille maksettavaksi suorina maksuina 560 miljoonaa euroa, josta kiitos komission jäsenelle. Loppusumma tulee olemaan suurempi, sillä tietojeni mukaan mukaan on nyt otettu myös Mecklenburg-Vorpommernin alueita. 
Kuten olette jo kuulleet, kesantoalueita on asetettu käyttöön ja rehuksi on ostettu viljaa halvalla. Minulla olisi pyyntö, tai pikemminkin kysymys: ovatko nämä 560 miljoonaa euroa olleet käytettävissä jo syyskuun alusta alkaen? Vakuutuksen kuuleminen teiltä, jäsen Fischler, olisi ilosanoma uhreille. On nimittäin totta, että tämä on kansallinen hätätila, ja vaikka tulva-alueiden on pyrittävä selviämään vahingoista kaikin keinoin, niillä ei ole tähän tarpeeksi varoja. Katastrofin käsitteleminen lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä on siis näiden alueiden, kansallisten hallitusten ja Euroopan unionin tehtävä. Toimet on toteutettava pikaisesti, sillä tulva-alueiden ihmiset tarvitsevat rahallista tukea nopeasti. 
Izquierdo Collado (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä neuvoston tehtävää hoitava puheenjohtaja, haluaisin yhtyä surunvalitteluihin ja kiittää arvoisia kollegoitani. 
Eurooppa on kärsinyt suunnatonta vahinkoa tulvaongelman vuoksi, ja sen on osallistuttava käsillä olevan ongelman ratkaisemiseen. Tästä syystä kollegoitteni pyytämä ripeä toiminta ja konkreettinen apu ovat kaksi olennaista tekijää, joiden parlamentin on osoitettava käyvän toteen. 
Arvoisa puhemies, avun antamiseen tarvitaan lisää rahaa; varattujen määrien lisäksi käyttöön on annettava uusia määriä. On muistettava, että parlamentti on jo usean vuoden ajan vaikuttanut siihen, että Euroopan unionin talousarviovarojen lisäystä koskevaa 1,27 prosentin enimmäisrajaa ei ole koskaan saavutettu, joten varoja on käytetty aina huomattavasti tätä vähemmän.
Mielestäni Barnier on ottanut esille joitakin erittäin tärkeitä asioita ja yksityiskohtia. Kuulun aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntaan, ja mielestäni joustavuus on olennaista ohjelmasuunnittelun muuttamisessa ja että tässä tapauksessa on hyödynnettävä suoritusvarausta pk-yritysten elvyttämiseksi. Pk-yritykset ovat liikkeellepaneva voima tilanteen normalisoinnin ja toipumisen kannalta. Mielestäni myös infrastruktuurien suojaamisen asettaminen etusijalle on olennainen osa uusia ensisijaisia tavoitteita.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa, että vuosien varrella säästämämme varat olisi nyt jaettava yhteisvastuullisuuden nimissä.

Schnellhardt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, edustan itse erästä eniten tulvista kärsinyttä aluetta, ja olen erittäin tyytyväinen, että tätä keskustelua käydään täällä tänään. Mietimme tänään parhaita keinoja saada rahat uhreille asti. Tämä osoittaa, että Euroopan unioni toimii pääasiassa yhteisvastuullisuuden perusteella. Haluaisin myös kiittää komission puheenjohtaja Prodia, joka vieraili tulva-alueilla henkilökohtaisesti. Vierailu oli selvä osoitus siitä, että Euroopan unioni on täysissä voimissaan ja valmis auttamaan, mikä kirkasti Euroopan unionin kuvaa.
Tulva-alueiden väestö näki, että Eurooppa on dynaaminen avustaja. Vierailin joillakin tulva-alueilla viime viikolla valmistautuessani tämänpäiväiseen keskusteluun ja keskustelin kansalaisten ja vastuuhenkilöiden kanssa. Hävitys on valtava ja ihmiset ovat epätoivoisia. He toivovat kuitenkin pystyvänsä aloittamaan uuden elämän sen valtavan yhteisvastuun tuella, josta on nähty esimerkkejä jo Saksassa, sekä muualta, kuten Euroopan unionista tulevan avun tuella. Nämä ihmiset eivät selviä ongelmasta yksin. 
Ratkaiseva tekijä on tarvittava rahallinen tuki, jota tarvitaan pian, kuten minulle usein toistettiin. Menetetyn henkilökohtaisen omaisuuden korvaamisen lisäksi meidän on ennen kaikkea varmistettava, että infrastruktuuri rakennetaan ennalleen mahdollisimman pian, jotta talouselämälle aiheutuu mahdollisimman vähän vahinkoa. Komission jäsenen mainitsemien halpakorkoisten lainojen lisäksi mielestäni on varmistettava paremmin, että raha kulkeutuu nopeasti sitä tarvitseville. Yksi keino voisi olla varojen myöntäminen täydentävästä talousarviosta tai katastrofirahastosta, mistä on tänään jo keskusteltu. Rahat on myönnettävä lyhyellä aikavälillä.
Toinen tapa on myöntää varat rakennerahastoista. Mielestäni molemmat kanavat ovat tärkeitä ja edustavat oikeata lähestymistapaa. Rakennerahastoista on kuitenkin muistettava, että voimassa olevan lainsäädännön nojalla rakennerahastoja voidaan panna täytäntöön ainoastaan, jos 50 prosentin yhteisrahoitusosuus varmistuu. Yhteisrahoitus otetaan maiden talousarvioihin vuosittaisina erinä ja sitä vastaavat varat vahvistetaan. Lisämäärärahoja ei voida myöntää lyhyellä aikavälillä. Tästä syystä rakennerahastojen hyödyntäminen on järkevää ainoastaan silloin, jos yhteisrahoitusosuutta muutetaan. Osuutta on pienennettävä muutaman prosenttiyksikön sijasta huomattavasti nimenomaan tällä kaudella eli kun varoja käytetään vahinkojen korjaamiseen. 
Joka tapauksessa lisävarojen myöntämistä rakennerahastoista tulevina vuosina on tarkasteltava uudelleen, kuten Krehl jo totesi. Mielestäni tällä tavoin meillä on erinomainen mahdollisuus auttaa ihmisiä ja saada heidät luottamaan Euroopan unioniin. 
Berger (PSE).
Arvoisa puhemies, eräänlaista kansallismielisyyttä osoittaen haluan myös ensiksi mainita, että olen kotoisin Oberösterreichin alueelta ja tarkemmin Perkistä, joka kuuluu tulvavesien tuhoamiin alueisiin. Kotiseutuni Perk joutui kuukauden aikana yhteensä kolmen ennennäkemättömän voimakkaan hyökytulvan ja mutavyöryn kohteeksi. Ensimmäinen, joka oli suhteessa heikoin, kohdistui alueelle, jolla oma kotini on. 
Emme voi enää uskotella itsellemme, että tällaisia tulvia tapahtuu kerran vuosituhannessa ja että ne ovat ikävien yhteensattumien summa. Olemme varmoja siitä, että katastrofin taustalla on ilmastonmuutos ja että tällaisia tulvia voi tapahtua hetkenä minä hyvänsä. Katastrofi voi sattua uudestaan milloin tahansa missä tahansa osassa Eurooppaa tai muuta maailmaa. Toisin sanoen meidän on keskityttävä ehkäisyyn ja ilmaston suojeluun tälläkin hetkellä, kun yritämme selvitä hätätilanteesta ja korjata vahinkoja. 
Olen erittäin kiitollinen kaikille niille tahoille, myös komissiolle, jotka ovat koonneet vaikuttavan tukipaketin ja osoittaneet, että voimme auttaa Euroopan tasolla. Me kaikki tulva-alueilta kotoisin olevat olemme jo todenneet, että kansalaiset ovat ottaneet viestin tyytyväisinä vastaan. Mielestäni Euroopan unionin myöntämän avun olisi oltava oikeassa suhteessa vahinkoihin, ja tästä syystä lobbaamme lisätuen puolesta. Oberösterreichin alueen jälleenrakentamiskustannukset ovat arviolta noin 3 miljardia euroa. 
Esitän alueeni puolesta komissiolle erityispyynnön, sillä alueeni tai tulvasta eniten kärsineet osat eivät kuulu tavoite 1- tai tavoite 2 -alueisiin. Pyyntö koskee tukea jälleenrakentamistoimiin Itävallassa ja kyseisillä alueilla.
Haluaisin kiittää puhemies Coxia siitä, että hän ryhtyi varhaisessa vaiheessa toimiin Euroopan unionin puolesta, ja siitä, että hän otti vastaan pyynnön avata Saksassa, T?ekissä ja Itävallassa tapahtuneita tulvavahinkoja koskevan näyttelyn, jonka järjestän tänä iltana klo 17.00. Mielestäni tällainen yhteisvastuu on tärkeää. Voin ilmoittaa myös, että vaikka ihmiset menettivät alueellani kaiken tai lähes kaiken, he sanovat kuitenkin, että t?ekkiläisten tilanne on vielä vaikeampi ja heidän on varmasti vielä hankalampi selvitä tilanteesta. Mielestäni rajatylittävä yhteisvastuullisuus on lisääntynyt huomattavasti. 
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kaikkia, jotka ovat auttaneet Itävallassa; armeijaa, palokuntaa, Punaista Ristiä ja kaikkia vapaaehtoisia. Useisiin järjestöihin on tullut valtavasti avuntarjouksia. Itävallassa afrikkalaiset turvapaikanhakijat ovat osallistuneet avustustöihin ja nuorten muslimien yhdistykset ovat ilmoittautuneet vapaaehtoisiksi. Yhteisvastuullisuus on ollut suurempaa kuin koskaan ennen, se on yllättänyt ihmiset, ja ilonani on välittää täällä ilmaistu sydämellinen myötätunto kotialueeni uhreille.
Piscarreta (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, puheenvuoroni aiheena ovat tietenkin Euroopan unionin jäsenvaltioita äskettäin kohdanneet eri katastrofit: tuhoisat tulvat, kuivuus ja tulipalot. 
Tänä kesänä Saksan, Itävallan sekä T?ekin ja Romanian yli pyyhkäisseet rankkasateet ovat aiheuttaneet ennennäkemätöntä tuhoa. Ensinnäkin kuolleita on ollut kymmeniä, tuhansia on loukkaantunut tai kateissa ja perheet ovat joutuneet kodittomiksi. Myös aineellisia vahinkoja on aiheutunut: infrastruktuuri on kärsinyt erityisesti, sillä teitä ja siltoja on tuhoutunut, viljapeltoja jäänyt veden alle ja satoja vuosia vanhaa kulttuuriperintöä on tuhoutunut. 
Ensiksikin haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni, puhun nyt varmasti kollegoittenikin puolesta, ja antaa tunnustusta pelastusyksikköjen, palokuntien, poliisin, sotilaiden ja vapaaehtoisten täydellistä sitoutumista ja nopeaa toimintaa. Johannesburgin huippukokouksen synkkiä päätelmiä laadittaessa Euroopan unioni on jo joutunut ilmastonmuutoksen seurausten eteen ja kärsii Kioton pöytäkirjan noudattamatta jättämisen seurauksista.
Minulle ja maalleni Euroopan unioni tarkoittaa yhteisvastuuta jäsenvaltioihin ja ehdokasvaltioihin nähden. Euroopan unionin on näin ollen otettava käyttöön kaikki järjestelmät ja taloudelliset keinot tulva-alueiden auttamiseksi. Avun on oltava suoraa ja ripeää, sillä uhrit eivät tule ymmärtämään byrokratiaa ja hallinnollisia viiveitä. 
Näin ollen haluan ilmaista yksiselitteisen tukeni sille, että lyhyellä aikavälillä perustetaan erityinen budjettikohta tällaisten katastrofien varalle, että jo kohdennetut rakennerahastojen varat kohdennetaan uudelleen siten, että uusi tilanne pidetään mielessä ja että liittymistä valmisteleville ohjelmille myönnetyt määrärahat vapautetaan. Keskipitkällä aikavälillä kannatan myös komission ehdotusta luoda erityinen tukirahasto luonnon- ja ympäristökatastrofien sekä teknologisten katastrofien varalle, ja että rahastoon kohdennettavat määrärahat ovat vähintään miljardi euroa. Tällaisen rahaston avulla pystyisimme reagoimaan pikaisesti katastrofeihin sanan laajassa merkityksessä. Ehdotan, että ne rahaston varat, joita ei käytetä tällä varainhoitovuodella, lisätään seuraavien vuosien varoihin rahaston vahvistamiseksi. Näin katastrofeihin voitaisiin reagoida vuosi vuodelta paremmin. Vapautettavien varojen määrässä olisi lisäksi otettava huomioon katastrofin laajuuden lisäksi vahingoista kärsivän alueen vauraus.

Walter (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, laajamittaiset katastrofit, kuten kuukausi sitten sattuneet tulvat, aiheuttavat tosiaan surua, ahdistusta ja tuskaa, mutta tuovat mukanaan usein myös jotain hyvää. Hyvää voi esimerkiksi olla se, että ihmiset tuntevat yhteenkuuluvuutta, läheisyyttä ja ponnistelevat yhteisen asian puolesta. Euroopassa koettu yhteistyö on huomattavasti hyödyllisempää kuin loputtomat ylevät puheet. Kuten olemme tänään huomanneet - ja tästä haluan ennen kaikkea onnitella komissiota, joka on käynnistänyt toimet ripeästi - Euroopan unioni, joka käsitetään usein jäykäksi hallintorakenteeksi, on osoittanut olevansa joustava varaamalla rakennerahastojen varoja, maksamalla tukea maanviljelijöille, panemalla täytäntöön sääntöjä Euroopassa käytettävissä olevista varoista, soveltamalla joustavaa tukijärjestelmää, jossa varoja ei ole kanavoitu suoraan, ja joustavoittamalla kilpailuttamista koskevia edellytyksiä. Näin on osoitettu, että Eurooppa kyllä toimii tarvittaessa. 
Meidän tehtävämme ovat selkeät. Neuvoston ja parlamentin on nyt tarjottava ripeää ja riittävää apua. Apua on annettava nopeasti, koska tulvaveden painamat padot eivät kestä ikuisesti, vaan apua tarvitaan. Avun on oltava riittävää, sillä sitä tarvitaan pysyvästi, ja haluan sanoa ääneen, että ehdotetun tukirahaston, jota kannatamme vakaasti, ei selvästikään ole tarkoitus olla nopea ratkaisu muutamaksi kuukaudeksi tai kerran tapahtuvan katastrofin varalle. Olemme todistaneet, kuinka kaksi tavallisesti Euroopan vahvimpiin talouksiin kuuluvaa maata on saanut apua mailta, joiden taloudellinen asema on heikompi, emmekä missään tapauksessa voi kieltäytyä auttamasta vastaavasti näitä apua tarjonneita maita, jos niitä kohtaa joskus katastrofi. Sanon tämän sen perusteella, mitä olemme aikaisempina vuosina tehneet talousarvion osalta. Valitettavasti varoja ei koskaan ollut käytössä riittävästi, jotta tilanteessa olisi voitu todella auttaa. Periaatteessa annoimme vain aihetta toiveisiin, jotka sitten murskautuivat. Näin ei saa tapahtua tukirahaston kanssa, ja meidän on toimittava tämän edellyttämällä tavalla. 
Meidän on kuitenkin käsiteltävä joitakin asioita, jotka ulottuvat pidemmälle kuin nämä hätätoimenpiteet. Näitä asioita on käsiteltävä budjettivaliokunnassa, ja toivomme tiiviistä yhteistyötä komission ja neuvoston kanssa, jotta asiat hoituisivat mahdollisimman nopeasti. Meidän on myös otettava laskelmissamme huomioon kokemukset muilla aloilla laadituista toimintamalleista. Satelliittivälitteiset tiedot tulvahallinnasta on otettava mukaan tutkimuksen puiteohjelmaan, kuten myös maanjäristyksiä koskeva tutkimus, sillä puhumme veden lisäksi myös maanjäristyksistä - ajatellaan esimerkiksi Azoreja. Meidän on pohdittava, kuinka otetaan käyttöön pakolliset määritelmät rakennusten kestävyydestä. Lisäksi on harkittava tarkoin jokiuomien suoristamista ja tulvatasankojen luomista. Pikaista apua tarvitaan. Keskipitkällä aikavälillä on luotava vakaa perusta avun, myös taloudellisen avun, antamiselle Euroopan unionista tulevaisuudessa ja toteutettava ehkäiseviä toimia koko meitä koskevalla poliittisella kentällä. Ainoastaan tällöin avusta saadaan uskottavaa, sillä ainoastaan näin ihmiset ottavat meidät vakavasti; tällöinkään emme saa luvata enemmän kuin voimme toimittaa. Haluaisin kiittää kaikkia auttaneita ja uskon, että toimimme yhdessä seuraavina viikkoina ja kuukausina käsillä olevan työn tekemiseksi. 
Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, kuten olette jo kuulleet, kotimaani Itävalta on kärsinyt noin 7 500 miljoonan euron vahingot. Olen henkilökohtaisesti osallistunut raivaus-, evakuointi- ja lapiointitöihin Niederösterreichin ja Oberösterreichin alueella, kuten useat muut täällä ja kirjaimellisesti tuhannet muut parlamentin ulkopuolella. Yhdessä olemme todenneet ne aineelliset tarpeet ja henkiset kärsimykset, jotka ovat aiheutuneet tästä katastrofista, joka on saattanut ihmisiä perikatoon ja tuhonnut taloja, katuja ja yrityksiä. Monet käsittivät tilanteen vakavuuden vasta silloin, kun palokunta, armeija ja pelastusyksiköt olivat poistuneet paikalta. 
Haluaisin kiittää useiden muiden puolesta viranomaisia, kuntia, osavaltioita, jäsenvaltioiden hallituksia, Euroopan unionia ja vapaaehtoisia. Yhteiskunnallisen Österreichisches Hilfswerk -järjestön - joka on yksi kahdeksasta lahjoituksia välittävästä järjestöstä - puheenjohtajana haluaisin lisäksi kiittää tuhansia tai paremminkin satojatuhansia lahjoittajia. Kansalaisyhteiskunta on osoittanut arvonsa ja tullut avuksi. Sillä on kuitenkin vielä tehtävää. Itävallan liittokansleri Schüssel arvioi eilen, että 70 prosenttia vahingoista on arvioitu ja 65-70 miljoonaa euroa on maksettu suorana tukena. Itävallan valtuuskunnan johtaja Ursula Stenzel teki aloitteen itävaltalaisten parlamentin jäsenten yhteisen päätöslauselman esittämisestä, ja päätöslauselma sisällytettiin Euroopan parlamentin yhteiseen päätöslauselmaan.
Katastrofia on turha määritellä, se on jo tapahtunut, ja tästä syystä Euroopan parlamentti kehottaa antamaan miljardi euroa hätäapua tulva-alueille. Vaadimme, että tukiasetusta joustavoitetaan, että rakennerahastojen varoja kohdennetaan uudelleen, että kansallista yhteisrahoitusosuutta pienennetään, että tukea koskevat kansalliset rajoitukset poistetaan ja että hätäapua maksetaan nopeasti; haluamme tietoomme täsmälliset päivämäärät, emme pelkkiä lupauksia. 
Lopuksi haluaisin kiittää kaikkia kollegoitani myönteisestä keskustelusta. Toisistaan ei ole eroteltu uhreja ja muita, pohjoista ja etelää, jäsenvaltioita ja ehdokasvaltioita, eri talousarviomäärärahoja tai hankkeita ja uusia suunnitelmia. Keskustelusta on käynyt selville, että meidän on toimittava, koska olemme kaikki samassa veneessä. Tämä on erinomainen esimerkki poliittisesta kypsyydestä ja halusta osoittaa, että toimet ovat sanoja tärkeämmät, ja halusta varmistaa, että avun toimitus ei viivästy, että toimia toteutetaan lyhyellä aikavälillä ja että pitkällä aikavälillä sovelletaan uutta toimintatapaa. 
Zrihen (PSE).
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät kollegat. 
Talvi on tuloillaan, ja kansalaistemme pyynnöt Euroopan unionille on kuultava. Kaikkialla Euroopassa naiset ja miehet, jotka ovat joutuneet tulvien hävityksen kohteeksi ja joiden tilanne on tällä hetkellä erittäin vaikea, odottavat parlamentilta rohkaisua mutta ennen kaikkea selvää, ripeää ja käytännön toimintaa. 
Omalla alueellani Belgian Hainaultissa tai muilla keskustelussa huomiotta jääneillä alueilla ihmiset eivät voineet ymmärtää, miksi heitä ei autettu tai miksi on kahdenlaista apua asuinalueen tai vahinkojen laajuuden mukaan. Kaikki nämä ihmiset ovat nimittäin kärsineet katastrofista, toiset enemmän kuin toiset tai jopa kaksi kertaa enemmän kuin toiset, ja tarkoitan erityisesti elinkeinonharjoittajia, kuten viljelijöitä ja pk-yritysten toimijoita. Kaikkien näiden ihmisten olisi yhdenmukaisesti saatava apua nopeasti, eikä avun toimittamista pitäisi hidastaa liiallisella byrokratialla, josta olemme kuuluisia. Mitä voimme oppia tilanteesta? Osoittakaamme, kuinka tehokkaita ja hyödyllisiä voimme olla, ja täyttäkäämme velvollisuutemme panemalla välittömästi täytäntöön yhtenäinen, koordinoitu ja sitova maankäytön suunnittelua koskeva eurooppalainen politiikka. Meidän on noudatettava Kioton vaatimuksia tiukasti, olivatpa muut siitä mitä mieltä tahansa. Voimme luoda pysyvän tukirahaston, mutta meidän on suunnattava katseemme tulevaan ja laadittava pitkän aikavälin ehkäiseviä toimia. Komission jäsen puhui poliittisesta rohkeudesta, mutta sanoisin, että parlamentin on osoitettava yhteistä poliittista vastuullisuutta taatakseen kansalaistensa turvallisuuden. Kyse on tulevaisuudestamme.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa kaksi asiaa: ensiksikin haluan ilmaista syvän ja aidon pahoitteluni Azorien autonomisen alueen puolesta, ja toiseksi haluan kiittää komission jäsen Barnieria hänen sanoistaan ja erityisesti hänen toimistaan. Hän on jo usean vuoden ajan kiinnittänyt erityistä huomiota luonnonkatastrofeihin ja sitoutunut löytämään ratkaisuja. 
Nyt sitoumus on muunnettava asetusluonnokseksi, jolla varmistetaan, että ilmiöitä käsitellään objektiivisesti ja puolueettomasti, jotta kaikkia kansalaisia kohdeltaisiin yhtäläisesti huolimatta siitä, missä he asuvat, olipa se sitten keskellä Atlantin valtamerta tai Euroopan sydämessä. Tämä on tehtävä lisäksi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja pitäen mielessä parlamentissa havaittu yhteishenki, jolle Euroopan yhteisvastuu juuri tällä hetkellä rakentuu näinä kaikille meille erittäin vaikeina aikoina.

Haarder
Arvoisa puhemies, keskustelu on ollut maltillinen mutta sykähdyttävä. Olemme kuulleet silminnäkijöiden kertomuksia alueelta sekä useita myötätunnon ilmauksia ja toteamuksia halusta tarjota pikaista apua. Mielestäni voitaisiin päätellä, että parlamentti, komissio ja neuvosto haluavat yhdessä auttaa satojatuhansia tulva-alueiden ihmisiä ja kaiken lisäksi nopeasti. 
Odotamme, että komissio esittää konkreettisia ehdotuksia. Mielestäni komissio on toiminut oikein tässä tilanteessa. Puheenjohtajavaltion olisi tehtävä kaikkensa sen varmistamiseksi, että neuvostossa käsitellään asiaa pikaisesti, ja sen perusteella, mitä tänään olen kuullut, olen varma, että asiat voivat edetä erittäin nopeasti myös täällä parlamentissa. On tärkeää toimia nopeasti. Kuten eräs parlamentin jäsen totesi, apu on kaksin verroin arvokkaampaa, kun sitä tarjotaan nopeasti. Olen varma, että lyhyellä ja pitkällä aikavälillä voimme luoda tehokkaan välineen kaikkien tulva-alueiden asukkaiden auttamiseksi. Kuten alustuksessani sanoin, ulkoministerit ovat tällä viikolla antaneet tukensa tällaisen välineen luomiselle. 
Tehtävänämme on nyt jälleenrakentaminen laajojen tuhojen jälkeen, mutta kuten useat parlamentin jäsenet ovat todenneet, emme saa unohtaa myöskään ehkäisytoimia, sillä vahingot olisivat voineet olla vähäisemmät, jos olisimme hoitaneet Euroopan jokia kaukonäköisemmin. 
Hädässä ystävä tunnetaan, kuten useissa kielissä tunnettu vanha sananlasku sanoo. Mielestäni on tärkeää, että tämänpäiväisessä keskustelussa ilmennyt yhteisvastuu ulottuu myös nykyisten jäsenvaltioiden rajojen yli ehdokasvaltioihin, jotka voitaisiin näin saada huomaamaan, että niitäkin ajateltiin avustuskeskustelussa. Hyödynnämme tätä yhteisöllisyyden ja yhteisvastuun henkeä uusien jäsenvaltioiden kanssa ja tarvitsemme sitä myös myöhemmin tänä vuonna erään Euroopan historian tärkeimmän päätöksen tekemisessä.

Puhemies.
Kiitän ministeriä. Haluan kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita kollegoita. Keskustelun sävy ja sisältö puhuu puolestaan. Koska komission jäsenillä on kullakin omat täytäntöönpanoon liittyvät vastuualueet, käytämme hyväksemme tilaisuutta kuulla kaikkia heitä tämän keskustelun päätteeksi. Pyydänkin kutakin komission jäsentä puhumaan lyhyesti kollegiosta yleensä ja erityisesti heidän omista vastuualueistaan.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, haluaisin kiittää teitä kaikkia keskusteluun osallistumisesta ja keskustelun sävystä. Tämä oli todellakin yksi parlamentin hienoimmista hetkistä. 
En halua puhua pitkään, vastaan vain minulle suoraan osoitettuihin kysymyksiin. Pääkysymys on, kuinka maatalouden toimenpiteet pannaan nyt täytäntöön. Ensimmäinen toimenpide, josta päätettiin, oli kesantomaan käyttö. Tämä on jo toteutettu. Kesantoalueita voidaan jo hyödyntää kyseessä olevilla alueilla. Toinen toimenpide oli Itävallan interventiovarastoissa olevan viljan käyttäminen rehuna. Tämäkin toimenpide on jo toteutettu. Itävallan viranomaisilta on jo saatu hakemuksia. Kolmas ja kattavin toimenpide on antaa etusija sille, että meneillään olevan budjettivuoden pinta-alapalkkioista 50 prosenttia maksetaan ennakkomaksuina. Goepel kysyi, miten tässä asiassa on edistytty. Päätös on tehty ja se käsitellään sekä rahat kohdennetaan palkkioihin sovellettavien tavanomaisten jakomenettelyjen mukaisesti. Tämä on nopein tapa. Toisin sanoen kunkin jäsenvaltion toimeenpaneva taho vapauttaa kyseiset määrärahat. Haluaisin lisätä, että määrärahoja on hieman lisätty ja ennakkomaksut ovat tällä hetkellä jo yli 900 miljoonaa euroa.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston tehtävää hoitava puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni tämänpäiväisellä keskustelulla on jälleen kerran annettu selvä merkki yhteisvastuullisuudesta ja siitä, että Euroopan toimielimet toimivat erittäin hyvin yhteistyössä ja tukevat toisiaan tässä tilanteessa. Mielestäni myös tämä on erityisen merkityksellistä. 
Komissio päätti kesätauon jälkeen pitämässään erityiskokouksessa, millaista apua se voisi toimeenpanevana elimenä tarjota ja mitä toimia voitaisiin toteuttaa suoraan. On viljelijöille annettavaa rahallista tukea, liittymistä valmistelevaa tukea ja ennen kaikkea rakennerahastojen tukea. Voimme kuitenkin tarjota myös suurempaa joustavuutta. Tästä aiheesta haluaisin korostaa, että päätimme suhtautua erittäin joustavasti julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamiseen tulva-alueilla, jotta ripeitä toimia voidaan toteuttaa. Kollegani Monti teki selväksi, että tukiasetuksen nojalla ei nosteta kanteita sellaisesta kansallisesta tuesta, jolla korvataan mahdollisesti kaikki yritysten kärsimät vahingot, ja että tämä tuki voi sisältää myös tulonmenetysten tai tilausten menetysten korvaamisen. Mielestäni tämä on tärkeä viesti tulva-alueiden yrityksille. 
Olen erittäin tyytyväinen parlamentissa saavutettuun yksimielisyyteen rahaston perustamisesta suoran tuen antamiseksi luonnonkatastrofitilanteissa. Tämä yksimielisyys ei tunne puoluerajoja ja on samoilla linjoilla kuin neuvosto. Kuten tiedätte, meillä ei ole ollut aikaisemmin käytössä tällaista luonnonkatastrofirahastoa, joten se on ensiksi perustettava. Tämä tarkoittaa, että parlamentin, neuvoston ja komission on päästävä asiasta sopimukseen ja tehtävä siitä erityinen sopimus. Komissio tekee rahastoa koskevan ehdotuksen muutaman viikon kuluessa. Tämän jälkeen meidän on luotava asiaankuuluva oikeusperusta, jotta rahaston varoja voidaan jakaa. Haluaisin esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle pyynnön: muistakaa oikeusperustaa laatiessanne, että liiallinen yksityiskohtaisuus aiheuttaa ongelmia, sillä haluamme saada tuen tulva-alueille pikaisesti. Meidän olisi annettava näille alueille osoitettu tuki kertasummana ja ilmoittaa tuen koskevan koko aluetta sen sijaan, että jäämme odottelemaan tarkasti määriteltyjä hanke-ehdotuksia. 
Keskustelun perusteella näyttää siltä, että koko parlamentti on sitä mieltä, että tukea tarvitaan ainakin 500-1 000 miljoonaa euroa vuodessa. Meidän on päästävä sopimukseen neuvoston kanssa, sillä rahaston rahoittamisesta ovat vastuussa luonnollisesti jäsenvaltiot, vaikka haluaisimmekin myöntää apua tänä vuonna pyytämättä uusia määrärahoja. 
Meidän olisi kuitenkin tehtävä selväksi myös se, että myöntämämme tuki on toissijaista. Se on Euroopan unionin myöntämää yhteisvastuutukea, eikä turhia toiveita saa herättää. Keskustelun perusteella ymmärsin myös, että parlamentti on yhtä mieltä siitä, että kyseiset päätökset on tehtävä ja asetukset annettava mahdollisimman nopeasti. Näin ollen meidän on asetettava kunnianhimoinen aikataulu, jotta hätäapurahaston perustamiseen tarvittavat päätökset voidaan tehdä ennen lokakuun loppua. 
Kiitos tuestanne.
Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin käsitellä erästä asiaa, joka on ollut esillä koko keskustelun ajan, nimittäin sitä, että kauhistuttavien katastrofien keskellä koetaan myös lohdun hetkiä erityisesti silloin, kun ihmisystävällisiä tekoja yhtäkkiä tapahtuu kun niitä vähiten odottaa. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että Euroopan politiikan humaani puoli on tullut näkyviin. Tämä koskee muitakin kuin Saksan ja Itävallan tulva-alueita. Voin vakuuttaa, että apua arvostettiin myös T?ekissä. Toimiemme nopeus ja se, että pidimme toimia itsestään selvänä, ovat tehneet huomattavasti syvemmän vaikutuksen kuin muut T?ekin vuoksi viime vuosina toteuttamamme toimet. Aiemmin maan kansalaiset pohtivat, miksi he haluaisivat liittyä Euroopan unioniin ja onko se tarpeellista. Nyt kysymykseen on vastattu, sillä he tietävät saavansa tarvittaessa apua yhteisvastuullisuuden hengessä ja olevansa samassa veneessä kuin naapurinsa. 
Olen erittäin kiitollinen Euroopan parlamentille siitä, ettei se tuhlannut aikaa jäsenvaltioiden ja tulevien jäsenvaltioiden erottelemiseen toisistaan uudesta hätävarauksesta maksettavan tuen tapauksessa. Näin tapahtui myös komissiossa ja neuvostossa. Voimme valita sopimusosapuolemme, muttemme naapureitamme. Jos Itävallassa ja Sachsenin alueella sekä näiden kahden välissä sijaitsevassa T?ekissä sataa kuin saavista kaatamalla, emme voi todeta auttavamme vain Itävaltaa ja Sachsenia muttemme T?ekkiä. Prahalaiset havaitsivat, että tämä oli yleinen mielipide. Kävin Prahassa torstaina. Nähdäkseni voisin varovaisesti todeta, että tulva on vienyt mukanaan myös useita kyseisten maiden viimeaikaisia poliittisia ongelmia. 
Barnier
Arvoisa puhemies, keskustelun lähestyessä loppuaan haluaisin lisätä jotakin kollegoitteni puheenvuoroihin. Useat komission jäsenet halusivat olla läsnä tässä keskustelussa, koska olemme tehneet yhteistyötä, ja kunkin meistä on omilla aloillamme vaikutettava ripeän ja tehokkaan vastauksen antamiseen. 
Erityisesti haluaisin sanoa Ferberille ja Markoville, että aiomme hyödyntää kaiken käytettävissä olevan liikkumavaran joustavoittaaksemme yhteisrahoitusosuuksia, tarjouspyyntömenettelyjä ja valtiontukea koskevien sääntöjen soveltamista. Verheugenin sanojen mukaisesti rakennerahastoihin sovelletaan EU:n jäsenvaltioiden osalta samoja sääntöjä kuin liittymistä valmisteleviin välineisiin T?ekin ja Slovakian osalta. Haluaisin vastata Krehlille, ettei tarkoituksenamme ole jättää näitä kahta ehdokasvaltiota yhteisvastuullisuuden ulkopuolelle. 
Schroeder puhui aikaisemmin hänen kotikaupunkinsa Dresdenin naapurikylistä ja naapurialueista. Itse en tule unohtamaan näkyä Wiesensteinin kaupungissa, sillä se vaikutti minuun syvästi. Tämä pikkukaupunki oli juuri saatu rakennettua uudelleen ja kunnostettua Berliinin muurin murtumisen jälkeen, ja nyt se on traagisesti tuhoutunut jälleen. Emme saa unohtaa näitä pikkukaupunkeja suurkaupunkien ohella. 
Haluaisin myös vastata Virrankoskelle, joka mainitsi rahaston toimintamenetelmästä. Lyhyesti sanottuna esitämme 18. syyskuuta ehdotuksen, joka koskee uuden rahaston varojen jakomenetelmien nopeutta, tehokkuutta ja oikeudenmukaisuutta. Laadin parhaillani kriteereitä, joiden perusteella suurkatastrofit voidaan luokitella. Suuri luonnonkatastrofi on mielestäni merkittävän suurta väestönosaa kohtaava vakava katastrofi yhdellä tai usealla alueella tai yhdessä tai useammassa valtiossa. Se myös heikentää huomattavasti kyseisen alueen, valtion tai valtioryhmän taloutta. Näin on tapahtunut äskettäin useilla alueilla ja neljässä valtiossa tapahtuneiden tulvien myötä. 
Työskentelemme tässä hengessä. Berger mainitsi alueet, jotka eivät kuulu tavoite 1- tai tavoite 2 -alueisiin. Tämän yhdessä perustamamme erityisrahaston tarkoituksena on, että siitä voidaan myöntää varoja tavoite 1- ja 2 -alueiden ulkopuolisille alueille, jotka ovat kärsineet katastrofista tai jotka saattavat kärsiä siitä tulevaisuudessa. 
Lopuksi haluaisin sanoa Swobodalle ja Echererille ja muille kestävästä kehityksestä puhuneille jäsenille - puhuin aiheesta itsekin ensimmäisessä tulvien ennaltaehkäisyä koskevassa puheenvuorossani - että Euroopalla ei ole toimivaltaa maankäytön suunnittelun alalla. Kaupunki- ja maaseutusuunnittelu on paikallisviranomaisten, alueiden tai jäsenvaltioiden vastuulla. Komissio ei halua lisää toimivaltaa nyt tai uuden perustuslain osalta. Meillä on kuitenkin vastuumme. Käytän tarkoituksella tätä sanaa samoin kuin ilmaisua ?poliittinen rohkeus?. Velvollisuutenamme on varmistaa, että rahaston kokonaismäärärahoista myöntämämme varat käytetään niille tarkoitetulla alalla ympäristöä koskevien direktiivien, kestävän kehityksen vaatimusten ja ehkä tästä lähtien ehkäisyä koskevan lisävaatimuksen mukaisesti. Samalla tavoin hallinnoidaan rakennerahastojen määrärahoja. Tämä voi koskea Agenda 2000-2006:n yhteydessä myönnettäviä varoja. Lupaan, että korostan komission puolesta tekemissäni ehdotuksissa vuoden 2006 jälkeen toteutettavasta aluepolitiikasta velvollisuutta ottaa huomioon luonnon- ja ympäristökatastrofeihin liittyvät riskit, kun kullakin varoja saavalla alueella suunnitellaan tulevia ohjelma-asiakirjoja ennaltaehkäisyn alalla. 
Tähän sitoudun. Lopuksi haluan sanoa, kuten Karas jo totesi, että olen myönteisesti yllättynyt keskustelun kunnioittavasta sävystä ja korkeasta laadusta. Tämä oli odotettavissa, ja se osoittaa, että Euroopan unionissa ja naapuriehdokasvaltioissa on olemassa tarvittava halu toimia ja reagoida nopeasti ja yhteisvastuun hengessä. Olemme kuin yhtä suurta perhettä, joka kohtaa vaikeudet yhdessä.

Puhemies.
Kiitän komission jäsentä. Viimeiset kaksi tuntia on käyty aivan erityislaatuista keskustelua. Siinä on vaadittu kaikilta Euroopan toimielimiltä mahdollisimman ripeää ja riittävää toimintaa. Kuten keskustelussa todettiin, kriisin sattuessa Euroopan unioni todellakin näyttää humaanin puolensa. Tämä on kokonaisuudessaan ehkä jotain suurempaa kuin yksittäisten osasten määrä yhteensä.
Kiitän kaikkia keskusteluun osallistuneita.
Olen ottanut vastaan kuusi päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan nojalla.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana vuoden 2003 yleistä talousarvioesitystä koskeva neuvoston esittely. Ministeri Haarder käyttää puheenvuoron neuvoston puolesta.

Haarder
neuvosto. (DA) Minulla on kunnia esitellä neuvoston puheenjohtajan puolesta Euroopan yhteisöjen vuoden 2003 talousarvioesitys, jonka neuvosto on laatinut 22. heinäkuuta.
Eurooppa-asioista vastaavana ministerinä ja entisenä Euroopan parlamentin jäsenenä minua ilahduttaa huomata, että vuoden 2003 talousarvion käsittelylle on tähän asti ollut ominaista neuvoston ja Euroopan parlamentin välinen järkevä yhteistyö. Talousarvioesityksessä, jota ryhdyn esittelemään, on jo otettu huomioon muutamia sopimuksia ja yksimielisyys, jotka saavutettiin neuvoston ja parlamentin välisissä neuvotteluissa 19. heinäkuuta 2002.
Heinäkuussa järjestetyissä alustavissa kolmikantaisissa keskusteluissa ja neuvotteluissa Tanskan valtiovarainministeri Thor Pedersen, valiokunnan puheenjohtaja Terry Wynn ja muut valiokuntaan kuuluvat parlamentin jäsenet tekivät määrätietoisesti työtä. Tällä työllä on varmasti luotu vahva perusta sille, että budjettivallan käyttäjät voivat sopia hyväksyttävästä talousarviosta vuodelle 2003.
Tiedän, että jotkut parlamentin jäsenet ovat aiemmin olleet pettyneitä siihen, että Euroopan parlamentin ja neuvoston on ollut vaikea päästä sopimukseen. Tänä vuonna näin ei kuitenkaan ole käynyt ja olen siitä erittäin tyytyväinen.
Käsittelen piakkoin joitakin haasteita, joista Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat jo keskustelleet ja joiden yhteydessä on voitu saavuttaa sopimuksia ja yhteisiä kantoja. Sen jälkeen luon yleiskatsauksen neuvoston 22. heinäkuuta laatiman talousarvioesityksen pääkohtiin.
Ensin haluaisin kuitenkin viitata juuri käymäämme keskusteluun, jossa käsiteltiin järkyttäviä tulvia. Olemme yksimielisiä siitä, että tämä uusi haaste vaatii pikaisia toimia. On rohkaisevaa, että yksittäiset jäsenvaltiot ovat jo omasta aloitteestaan osallistuneet jälleenrakentamiseen. Samanaikaisesti komissio on toteuttanut joukon aloitteita, joista on juuri keskusteltu. Lisäksi neuvoston on määrä keskustella siitä, mitä muita toimia voidaan toteuttaa.
Palaan nyt 19. heinäkuuta pidetyn parlamentin ja neuvoston kokouksen tuloksiin.
Kokouksessa päästiin yksimielisyyteen ja sopimukseen siitä, että laajentumista koskevat hallinnolliset valmistelut ovat keskeinen painopisteala, josta toimielinten on voitava aloittaa keskustelut heti. Keskusteluja on myös voitava jatkaa vuoden 2003 ajan.
Kokouksessa päästiin yksimielisyyteen siitä, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rahoitus on turvattava, koska siihen liittyy uusia merkittäviä tehtäviä.
Kokouksessa päästiin yksimielisyyteen myös Espanjan ja Portugalin kalastuslaivastojen uudistamisen rahoituksesta. Lisäksi sovittiin, että maksumääräyksiin käytettävien kokonaismäärärahojen kasvu on pidettävä mahdollisimman alhaisena.
Haluan aluksi sanoa muutaman sanan vuoden 2003 hallinnollisista menoista. Budjettivallan käyttäjien heinäkuussa tekemä sopimus on hyvin perusteltu.
Neuvosto ja Euroopan parlamentti myöntävät, että toimielinten on valmistauduttava EU:n laajentumiseen vuonna 2003. Laajentuminen lisää hallinnollisia menoja, koska tarvitaan esimerkiksi lisää henkilökuntaa ja tiloja. Sopimuksen avulla olemme pyrkineet turvaamaan kunkin toimielimen kannalta välttämättömien laajentumista edeltävien toimien rahoituksen.
Samalla ollaan yhtä mieltä siitä, että vuoden 2003 hallinnollisten menojen yläraja on pidettävä ennallaan. Joustovälinettä ei pidä käyttää.
Budjettivallan käyttäjät ovat sopineet, että varsinkin vuonna 2003 käytettäviksi tarkoitetut laajentumista edeltävät menot voidaan mahdollisuuksien mukaan käyttää jo tänä vuonna. Tämä auttaa toimielimiä valmistautumaan laajentumiseen. Tällä hetkellä ennakkorahoituksella on tarkoitus rahoittaa yhteisön lainsäädännön julkaiseminen uusien jäsenvaltioiden kielillä. Samassa yhteydessä on muun muassa hyväksyttävä uusi korjaava ja täydentävä talousarvio vuodelle 2002.
Koska sopimus voitiin tehdä jo heinäkuussa, se antaa toimielinten suunnitelmille parhaan mahdollisen perustan niiden valmistautuessa laajentumiseen.
Sopimus turvaa vakaammat olosuhteet sekä Euroopan parlamentin että neuvoston talousarvioille vuonna 2003. On hyvä, että olemme päättäneet lisätä tilaisuuksia toimielinten väliseen yhteistyöhön, johon myös toimielinten pääsihteerit ovat viitanneet useissa selvityksissä. Euroopan parlamentin poliittisten ryhmien virkailijoiden varhaiseen eläkkeelle jäämiseen liittyvät kysymykset on niin ikään ratkaistu.
Sekä parlamentti että neuvosto pitävät erittäin tärkeänä EU:n osallistumista ulkoisiin toimiin eli yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Euroopan unionilla tulisi olla riittävästi resursseja, jotta se voi milloin tahansa suorittaa tehtävät, jotka johtuvat sen asemasta kansainvälisessä yhteisössä. Olen melko varma, että myös parlamentin jäsenten mielestä kyse on EU:n uskottavuudesta.
Heinäkuussa käydyissä neuvotteluissa Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio sopivat, että olosuhteiden vaatiessa humanitääriseen apuun varattu hätäapu voidaan käyttää myös siviilikriisinhallintaan. Lisäksi ne olivat yhtä mieltä siitä, että on yritettävä päästä sopimukseen yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan käytettävistä määrärahoista. Kyseisen sopimuksen on oltava osa vuoden 2003 talousarviota koskevaa yleistä sopimusta. Meidän on turvattava vuonna 2003 YUTP:aan käytettävät määrärahat, koska siihen liittyy uusia ja merkittäviä tehtäviä. Olemme samaa mieltä myös siitä, että on yritettävä sopia parhaasta tavasta, jolla parlamentti voi osallistua YUTP:aa koskeviin järjestelyihin perustamissopimuksen mukaisesti. On rohkaisevaa, että tällä alalla on jo saavutettu hyviä tuloksia.
Komissio on talousarvioesityksessään varannut YUTP:aan 40 miljoonaa euroa. Näin on valmisteltu valvontatehtävien aloittamista Bosniassa ja Hertsegovinassa. Neuvosto on tyytyväinen tähän määrärahaan, mutta sen mielestä kokonaismäärärahat ovat riittämättömät. Tämän vuoksi neuvosto ehdottaa, että yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan osoitettaisiin vuonna 2003 määrärahoja yhteensä 47,5 miljoonaa euroa. Bosniassa ja Hertsegovinassa suoritettavan valvontatehtävän lisäksi neuvosto suunnittelee toimia, joihin kuuluu asiantuntija-apu, jota annetaan esimerkiksi terrorismin torjuntaan yhteisön ulkopuolisissa maissa. Myös asesulkuun ja aseidenriisuntaan tarvitaan lisää määrärahoja.
Toivon, että saamme aikaan sopimuksen, joka vastaa neuvoston ehdotusta.
Käsittelen lyhyesti komission ehdotusta käyttää joustovälinettä, jolla Espanjan ja Portugalin kalastuslaivastojen uudistamista voidaan rahoittaa enintään 27 miljoonalla eurolla. Sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ryhtyneet etsimään tähän ratkaisua ennen talousarviomenettelyn päättämistä. Neuvoston mukaan joustovälinettä tulee käyttää vain erityisolosuhteissa. Neuvosto katsoo, että jos rahoitusta aiotaan tarjota 27 miljoonaa euroa, on tutkittava kaikki mahdolliset rahoitusmenetelmät ennen kuin harkitaan komission ehdotusta käyttää joustovälinettä kyseiseen tarkoitukseen.
Lopuksi sanon muutaman sanan maksumääräyksiin käytettävien kokonaismäärärahojen kasvusta. Olen tyytyväinen, että parlamentti on samaa mieltä talousarviota koskevan kurinalaisuuden ja moitteettoman varainhoidon välttämättömyydestä. Heinäkuussa pidetyssä kuulemistilaisuudessa parlamentti ilmoitti, että maksumääräyksiin käytettävien kokonaismäärärahojen kasvu on pidettävä mahdollisimman alhaisena. Samanaikaisesti on otettava huomioon vuoden 2003 talousarvion ensimmäinen käsittely neuvostossa. Koska kaikki tämän istunnon läsnäolijat ovat poliitikkoja, he käsittävät, että jos jäsenvaltioille maksetaan takaisin huomattava määrä käyttämättä jääneitä EU:n varoja, EU antaa itsestään julkisuudessa huonon kuvan. Meidän on osoitettava ympäröivälle maailmalle, että pystymme laatimaan realistisia talousarvioita.
Neuvosto pyytää komissiota ilmoittamaan vuoden 2002 ennakoidun ylijäämän, jotta se voidaan laskea mukaan vuoden 2003 talousarvioon oikaisukirjelmällä.
Haluan vielä mainita muutamia neuvoston talousarvioesityksen keskeisiä tekijöitä.
Maksusitoumuksiin käytettävät kokonaismäärärahat ovat 99 548 miljoonaa euroa, mikä merkitsee tuskin 0,9 prosentin lisäystä vuoden 2002 määrärahoihin. Erityistä huomiota on kiinnitetty mahdollisuuteen, että määrärahat on itse asiassa käytetty loppuun.
Maksumääräyksiin käytettävät kokonaismäärärahat ovat 96 992 miljoonaa euroa. Niiden määrä on lisääntynyt 1,4 prosenttia vuoden 2002 määrärahoista. Vähäistä kasvua on tarkasteltava siihen nähden, että maksumääräyksiin on edeltävinä vuosina käytetty vähän määrärahoja.
Vuoden 2003 talousarvioesityksen ensimmäisessä käsittelyssä
otettiin asianmukaisesti huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6. toukokuuta 1999 tehty toimielinten välinen sopimus
käytettiin perusteena vuoden 2003 talousarvion suuntaviivoista 5. maaliskuuta 2002 laadittua neuvoston päätöslauselmaa 
otettiin huomioon parlamentin ja neuvoston välillä 19. heinäkuuta 2002 käytyjen neuvottelujen päätelmät.
Erityisesti huolehdittiin siitä, että 
vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymissä menoille asetetut vuosittaiset ylärajat säilytetään
eri menoalojen ylärajoihin jätetään mahdollisuuksien mukaan riittävästi liikkumavaraa, lukuun ottamatta niitä menoluokkia, jotka liittyvät rakennerahastoihin ja liittymistä edeltävään tukeen. Kyseisissä luokissa menotavoitteet sisältyvät ylärajoihin.
EU:n eri painopistealoille varataan riittävästi tukea.
Haluaisin useiden menoalojen ohella korostaa muutamaa neuvoston talousarvioesityksen pääkohtaa.
Neuvosto ehdottaa maatalousmäärärahojen vähentämistä 288 miljoonalla eurolla. Kokemusten mukaan yhteiselle maatalouspolitiikalle on usein myönnetty liikaa määrärahoja. Komissiolla on nyt tilaisuus tarkastella uudelleen arviotaan syksyn oikaisukirjelmän yhteydessä. Samassa yhteydessä voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon uusimmat tiedot esimerkiksi markkinaolosuhteista ja dollarin valuuttakurssin vaihteluista. Parlamentin tavoin myös neuvosto kehottaa komissiota tarkastelemaan lähemmin, onko sen eläintautien hävittämiseen ehdottama summa riittävä. Maaseutualueiden kehittämiseen osoitettujen määrärahojen osalta neuvosto on hyväksynyt komission alustavan talousarvioesityksen.
Kun kyse on rakenteellisista järjestelyistä, maksusitoumuksiin käytettävät määrärahat on otettu kokonaisuudessaan talousarviosta. Tämä on tehty Berliinissä maaliskuussa 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. Neuvosto on hyväksynyt lähes kaikki komission ehdotukset. Rakennerahastoihin osoitettuja määrärahoja on kuitenkin vähennetty 525 miljoonalla eurolla edellisinä vuosina käyttämättä jääneiden määrärahojen vuoksi.
Sisäisten politiikoiden osalta neuvosto on hyväksynyt määrät, joista sovittiin jo aiemmin hyväksyttyjen monivuotisten ohjelmien yhteydessä. Niiden ohjelmien osalta, joiden käsittely on kesken, neuvosto on tarkistanut määrärahoja siten, että niissä otetaan huomioon neuvoston yhteinen kanta tai neuvostossa käytävien keskustelujen tulokset. Määrärahojen vähentäminen ei vaikuta hankkeisiin, jotka liittyvät ehdokasmaiden rajanaapureina oleviin alueisiin. Haluaisin myös mainita, että komissio on korottanut hieman Euroopassa vuonna 2003 järjestettäviin erityisolympialaisiin osoitettuja määrärahoja.
Menoalan 3 ylärajaan on jätetty 122 miljoonan euron liikkumavara, jonka kautta Euroopan parlamentti voi tukea useita painopistealoja. Samalla on mahdollista kattaa tulevia tarpeita.
Menoalan 4 eli ulkopolitiikan osalta neuvosto on hyväksynyt lähes kaikki komission talousarvioesityksessä ehdotetut määrärahat. On tärkeää rahoittaa esimerkiksi Afganistanissa toteutettavia toimia. Menoalan 4 osalta neuvosto on hyväksynyt komission kansainvälisille kalastussopimuksille ehdottamat määrärahat. Olen jo maininnut neuvoston päätöksen, joka koskee YUTP:n talousarviota.
Menoalan 4 ylärajaan on jätetty liikkumavaraa 80 miljoonaa euroa. Näin Euroopan parlamentti voi tukea useita painopistealoja ja samalla on mahdollista vastata tuleviin tarpeisiin. 
Olen jo maininnut luokkaan 5 kuuluvat hallinnolliset menot.
Päätän lukuisia menoaloja koskevan selvitykseni menoalaan 7, joka koskee liittymistä edeltävää tukea. Neuvoston talousarvioesityksessä ei tehdä muutoksia komission ehdotuksiin, jotka koskevat maksusitoumuksiin käytettäviä määrärahoja. Maksumääräyksiin käytettäviä määrärahoja on kuitenkin vähennetty 300 miljoonalla eurolla. Näin on menetelty edeltävinä vuosina käyttämättä jääneiden määrärahojen vuoksi.
Kaiken kaikkiaan olen tyytyväinen voidessani todeta, että neuvoston vuoden 2003 talousarvioesityksessä on riittävästi varoja EU:n lukuisten painopistealojen kattamiseksi. Siinä otetaan myös huomioon heinäkuun ensimmäisissä neuvotteluissa saavuttamamme sopimukset ja yksimielisyys.
Tiedämme kaikki, että talousarviomenettely on vasta alkamassa ja että vuoden 2003 talousarvion lopulliseen hyväksymiseen on vielä pitkä matka. Edellytykset tyydyttävän talousarvion laatimiseksi vuoden loppuun mennessä ovat olemassa. Neuvoston laatima talousarvioesitys tarjoaa tähän hyvän pohjan. Heinäkuun 19. päivänä pidetyssä kokouksessa saavuttamamme sopimukset ja yksimielisyys ovat myönteinen osoitus siitä, että haluamme päästä sopimukseen.
Lopuksi haluaisin huomauttaa olevani varma siitä, että kaikki tänään läsnä olevat kolme toimielintä tekevät parhaansa asettaakseen tavoitteet harkitusti tärkeysjärjestykseen, jotta ensi vuoden haasteisiin voidaan vastata. Muistamme varmasti myös sen, että EU:n talousarvion rahoittavat lopulta Euroopan kansalaiset. Siksi talousarvio on laadittava realistisesti ja vastuullisesti myös seuraavaksi vuodeksi.

Puhemies. -
Kiitän arvoisaa ministeriä. On aina kiinnostavaa kuulla entisen parlamentin jäsenen käyttävän täällä puheenvuoron ministerinä.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet. Edeltävä keskustelu luonnonkatastrofien yhteydessä myönnettävästä tuesta osoitti selvästi, mitä Euroopan yhteisön talousarviolta odotetaan. Jos tarkastelemme todellisia kansallisia kiintiöitä, eli Euroopan yhteisön talousarvion ja Euroopan yhteisön kansantulon välistä suhdetta, saamme kuitenkin melko erilaisen kuvan. Se on lähes päinvastainen, sillä kansallisten kiintiöiden osuus on vain hieman yli prosentti.
Komissio ehdotti vuoden 2003 talousarvioon 1,03 prosenttia Euroopan yhteisön kansantulosta. Neuvosto vähensi määrää hieman. Rahoitusnäkymien, eli yhteisesti hyväksymiemme rahoitusennusteiden, mukaan määrän tulisi todellisuudessa olla 1,08 prosenttia. Mielestäni tätä tulisi pitää suuntaviivana, vaikka puollankin tietyn varannon säilyttämistä ennakoimattomia menoja varten, ettei tulisi ongelmia.
Neuvosto on tehnyt yleisiä vähennyksiä esimerkiksi maatalouden alalla. Se on kuitenkin jättänyt huomiotta, että euro on revalvoitava dollarin nykyisen arvon huomioon ottamiseksi. Olemme yhtä mieltä siitä, että maatalouden välttämättömistä menoista on tehtävä uusi esitys syksyllä.
Neuvosto on hyväksynyt suuren osan komission vuoden 2003 talousarvioesitykseen tekemistä arvioista. Olemme tyytyväisiä siihen. Olemme yleisesti ottaen tyytyväisiä myös siihen, että ulkopolitiikan alalla on päästy yksimielisyyteen ja että niin sanottua hätäapuvarantoa voidaan käyttää myös siviilikriisinhallinnan rahoittamiseen. Mielestäni tämän tulisi antaa meille enemmän mahdollisuuksia toimia nopeasti kriisitilanteissa. Tämä on myös tärkeä askel kohti selkeää ja tehokasta yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.
Minun on kuitenkin arvosteltava vakavasti neuvoston käsittelyn tuloksia. Kysymykseen siitä, miten Espanjan ja Portugalin kalastuslaivastojen uudistamiseen myönnetty tuki tai kestävään kalastuksen uudistamiseen tarvittavat toimet rahoitetaan, ei vielä ole saatu vastausta.
Kysymys otettiin käsiteltäväksi, mutta jätettiin sen jälkeen hautumaan. Lisäksi neuvosto on vähentänyt Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen osarahoitukseen tarkoitettua tukea 15 miljoonalla eurolla Jäsenvaltiot kohdistavat suuria toiveita juuri tähän alaan, josta keskustellaan nyt luonnonkatastrofien yhteydessä. Mielestäni myös tämä vähennys olisi peruutettava.
Minun on lisäksi arvosteltava voimakkaasti henkilöstöstä aiheutuvia kuluja koskevaa neuvoston päätöstä eli neuvoston suhtautumista toimielinten henkilöstömenoihin. Rahoitusnäkymien mukaan kaikille toimielimille voitiin myöntää 3,6 prosentin korotus. Neuvosto on kuitenkin myöntänyt itselleen paljon suuremman korotuksen. Neuvosto on osoittanut jo yksinomaan henkilöstökuluihin itselleen kaksinkertaisen korotuksen. Kun siihen lisätään vielä neuvoston kaikki hallinnolliset kulut, neuvosto on myöntänyt itselleen 11 prosentin korotuksen. Mukaillakseni Ecofin-neuvoston eli valtiovarainministereiden neuvoston toisessa yhteydessä niin halukkaasti käyttämiä sanoja joudun toteamaan, että neuvoston päätös sen omista hallinnollisista resursseista ei sovi talousarviota koskevaan suunnitelmaan. Ehdottaessaan komissioon tuntuvia leikkauksia neuvosto on toiminut omaksi hyödykseen muiden, tarkemmin sanottuna komission, kustannuksella. Komission hallinnolliset kulut ovat vuonna 2003 mitä ilmeisimmin erittäin korkeat, koska valmistaudumme tänä vuonna Euroopan unionin historian suurimpaan laajentumiseen. Komission on aloitettava valmistelut vuonna 2003, jotta uusia jäseniä voidaan valvoa alusta alkaen. On valvottava esimerkiksi ympäristölainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, kilpailusääntöjen noudattamista, tilannetta elintarvikelainsäädännön tai eläinlääkinnän alalla ja Euroopan unionin lainsäädännön täytäntöönpanoa.
Tässä on vain muutamia esimerkkejä komission toiminnasta. On selvää, ettei ole järkevää aloittaa neuvotteluja rakenteellisesta tuesta tai maatalouden tukiohjelmista uusien jäsenten kanssa vasta sitten, kun ne ovat jo liittyneet unioniin. Valmistelut on aloitettava jo nyt, ja siihen tarvitaan henkilöstöä. Neuvosto on myöntänyt itselleen 236 uutta tointa valmistellakseen laajentumista. Sitä vastoin se on asettanut kyseenalaiseksi ja vähentänyt komission nykyisten toimien saamaa rahoitusta.
Parlamentti on laatinut mallin, joka on sisällytetty sopimukseen. Mallissa edellytetään, että tietyille hallinnollisille menoille pyritään saamaan ennakkorahoitus vuonna 2002 ja että komission henkilöstömenoihin osoitetaan varoja laajentumisen valmisteluja varten.
Malli toimii kuitenkin vain, jos kaikki toimielimet sitoutuvat siihen. Siksi vaadinkin komission puolesta, että arvioimme tilannetta lokakuussa varmistaaksemme ennakkorahoitusmallin toimivuuden. Mikäli se ei toimi, saatetaan tarvita uusia päätöksiä.
Laajentumista on valmisteltava, jotta kaikki toimii alusta alkaen. Komissio luottaa Euroopan parlamenttiin ja on varma siitä, ettei Euroopan parlamentti ilmaise lausunnossaan olevansa tyytyväinen pelkästään heinäkuussa hyväksyttyyn päätöslauselmaan. Parlamentin on myös varmistettava, että neuvosto pyrkii toteuttamaan ennakkorahoitusmallia. Toistan vielä, että komissio tarvitsee henkilöstöä valmistellakseen laajentumista. Muuten se ei voi taata, että laajentumisen onnistumisen mahdollistavat toimet voidaan aloittaa riittävän ajoissa.
Kiitos tarkkaavaisuudestanne.

Wynn (PSE)
Arvoisa puhemies, toivotan tervetulleeksi ministeri Haarderin. On ilo tavata hänet jälleen hänen uudessa tehtävässään. Hän on aina tervetullut parlamenttiin. Terveiset ministeri Pedersenille, oli ilo työskennellä hänen kanssaan.
En halua käsitellä yksityiskohtaisesti monia kysymyksiä. Jätän sen tehtävän esittelijöillemme, jotka ovat tuoneet esiin useita kysymyksiä. Haluan keskittyä muutamaan poliittiseen erityiskysymykseen. Toinen koskee sopimusta, joka saavutettiin luokkaa 5 koskevassa sovittelussa. Vaikka neuvosto oli siihen erittäin tyytyväinen, ymmärsimme parlamentissa, että suostumalla kyseiseen sopimukseen todennäköisesti riitaannuimme komission kanssa. Haluan kuitenkin toistaa, miksi teimme niin. Olimme vakuuttuneita siitä, ettei neuvosto millään tavoin tai missään muodossa hyväksyisi joustovälineen käyttöä luokassa 5. Siksi suostuimme sopimukseen, joka hyödyttäisi parlamenttia ja muita toimielimiä ja joka olisi järkevä toimintatapa luokassa 5. Tätä komissio ei halunnut.
Ehdottamillamme ennakkorahoituksella, keräilysiirrolla ja muilla toimilla helpotetaan komission vaikeaa tilannetta. Tiedämme, että komissiolla on vaikeuksia, mutta yritämme helpottaa tilannetta hieman. Mikäli laajentuminen vaikeutuu näiden tapahtumien seurauksena, komission on meidän sijastamme saatava neuvosto vakuuttuneeksi henkilöstön määrään liittyvistä tarpeistaan. Jotkut meistä ovat jo vakuuttuneet niistä.
Meitä ei siis voida arvostella siitä, että olemme viimeisten kahden vuoden aikana auttaneet komissiota saamaan sen tarvitsemaa henkilöstöä. Vastoin neuvoston toivomusta olemme auttaneet komissiota lisäämään henkilöstösuunnitelmiinsa kuuluvien työntekijöiden määrää usealla sadalla. Arvostelu voi siis koskea ainoastaan ensi vuotta. On muistettava, että olemme toimineet yhdessä komission kanssa. Tavoitteena on saada uudistus onnistumaan ja varmistaa, että komissiossa on oikeita henkilöitä suorittamaan niitä tehtäviä, joita sen odotetaan suorittavan. Sanon näin, koska sopimus oli melko ainutlaatuinen. Valiokuntamme jäsenten Stenmarckin ja Färmin tehtävänä on nyt määritellä tämän vuoden keräilysiirto kokonaisuudessaan. Tämä on molempien esittelijöidemme ja erityisesti Stenmarckin tehtävä. Hän tutkii muita toimielimiä, jotta saadaan selville kuinka paljon niiden talousarvioista on jäänyt yli varoja ja varmistaa tällä tavoin, ettei komissio jää merkittävästi huonompaan asemaan. Olemme tietoisia siitä, että se summa, jonka löydämme näin tänä vuonna, hyväksytään. Se ei kuitenkaan poista henkilöstöön liittyviä ongelmia ensi vuonna, ja siksi säästämmekin mahdollisimman paljon ensi vuoden talousarviota varten.
Toinen poliittinen aiheeni liittyy yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Puheenjohtaja mainitsi tämän puheessaan. Meidän on tuotava kantamme selkeästi esiin. Emme sopineet YUTP:aan käytettävistä määrärahoista. Tämän vuoden talousarviossa määrä oli 30 miljoonaa euroa, alustavassa talousarvioesityksessä taas 40 miljoonaa euroa, ja neuvoston ensimmäiseen käsittelyyn otettu määrä on 47,5 miljoonaa euroa. Emme tehneet sopimuksia määristä, ja omasta puolestamme pidämme kiinni toimielinten välisen sopimuksen 39 artiklasta. Määrän pitäisi tällä hetkellä olla 30 miljoonaa euroa. Se ei kuitenkaan tarkoita, etteikö määrä voisi toisessa käsittelyssä hyvinkin olla 47,5 miljoonaa euroa. Tätä keskustelua silmällä pitäen ja kysymyksen selventämiseksi toteamme kuitenkin, että neuvoston esittämä luku oli väärä. Sen tulisi olla 30 miljoonaa euroa. Siitä, milloin ristiriita varmistui, saattaa olla oikeudellinen tulkinta, mutta tietääksemme se varmistui sovittelukokouksessa.
On muistettava, että myös muissa luokissa on ongelmia. Luokkaan 2 laivaston uudistamista varten otettu 27 miljoonaa euroa ei ilmesty tyhjästä. Meidän on vakavissamme pyrittävä löytämään ongelmaan ratkaisu. Vaikuttaa siltä, että ainoa tapa on käyttää joustovälinettä. Neuvosto saattaa joutua harkitsemaan sitä uudelleen, ellei se esitä parempaa ratkaisua, jota me emme vielä ole tulleet ajatelleeksi.
Tässä kaikki mitä haluan sanoa poliittisista näkökohdista. Loput jätän esittelijöiden tehtäväksi.

Färm (PSE)
Arvoisa puhemies, kiitos hyvät kollegat, ja kiitos varsinkin puheenjohtajavaltio Tanskalle. Kuten puheenjohtaja Wynn totesi, me todella arvostimme sitä rakentavaa asennetta, joka vallitsi heinäkuussa järjestetyssä sovittelussa. Silloin me itse asiassa ensimmäistä kertaa moneen vuoteen laadimme sopimuksen, jossa on todellista sisältöä.
Miksi sitten laadimme luokkaa 5 koskevan sopimuksen? Puheenjohtaja Wynn käsitteli tätä kysymystä. Jäsenvaltiot ja neuvosto painostivat meitä voimakkaasti, ja lopulta päätimme sopia, ettei joustovälinettä käytetä. Tähän oli toinenkin syy, sillä uskomme, että meidän on hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti kaikkia käytettävissä olevia keinoja järkeistääksemme toimintamme ja asettaaksemme asioita tärkeysjärjestykseen. On siirrettävä resursseja eri kohteisiin, lisättävä tehokkuutta ja nykyaikaistettava myös Euroopan unionin hallintoa. Meidän on hyödynnettävä kaikkia mahdollisuuksia, varsinkin kun kyse on niin merkittävästä tehtävästä kuin laajentuminen.
Pidemmän aikavälin kysymyksissä olen kuitenkin komission kanssa samaa mieltä. Pitkällä aikavälillä olisi vaikeaa määrätä komissiolle monia uusia tärkeitä tehtäviä, ellei samalla huolehdita siitä, että se saa tarvittavat henkilöstöön liittyvät ja hallinnolliset resurssit. Tämä aiheuttaa tulevaisuudessa luultavasti ristiriitoja, mutta uskon, että tänä vuonna oli välttämätöntä toimia niin kuin toimimme.
Miltä yleisen talousarvion tilanne näyttää ennen syksyn talousarviomenettelyä? Meidän on keskusteltava ennen kaikkea siitä, mihin parlamentti on jo useana vuonna halunnut kiinnittää huomiota, eli puutteellisesta täytäntöönpanosta monilla aloilla. Joka vuosi talousarviosta osoitetaan huomattavia määriä määrärahoja, jotka jäävät käyttämättä. Ministeri Haarder kiinnitti huomiota tämän vuoden heinäkuussa tehtyyn sopimukseen. Hänen mukaansa maksumääräyksiä ei pidä lisätä tarpeettomasti, ja hän haluaa jopa jättää liikkumavaraa. Ongelmana kuitenkin on, että talousarviossa tehtyjen maksusitoumusten kautta olemme myös päättäneet tietystä tavoitetasosta, jota meidän on yritettävä korottaa. Tämän on oltava myös jäsenvaltioiden ja neuvoston päämäärä. Valtiovarainministerit eivät voi vain istua osoittamassa suosiota, kun he saavat takaisin käyttämättä jääneitä varoja. Meillä on poliittinen vastuu myös toteuttaa ne tavoitteet ja panna täytäntöön ne ohjelmat, joista olemme Euroopan unionissa päättäneet. Siksi parlamentti toistuvasti lisää maksusitoumuksia. Haluamme osoittaa, että on saatava enemmän aikaan. Lisäksi on sijoitettava enemmän resursseja, jotta annetut lupaukset voidaan myös toteuttaa.
Uskon, että käymme parlamentissa tämän suuntaista keskustelua myös tänä vuonna. Ei ole kuitenkaan varmaa, että pelkkä maksumääräysten lisääminen riittää. Meillä on myös joitakin esimerkkejä siitä, ettei näin ole. Toisinaan maksumääräysten lisääminen ei lopulta merkitse, että komissio kykenisi käyttämään kyseisiä resursseja. Kuten jo mainitsin, meidän on sen vuoksi keskusteltava komission henkilöresursseista hieman pidemmän aikavälin näkökulmasta. Saatamme myös joutua aloittamaan keskustelun maksusitoumusten vähentämisestä. Tietyillä aloilla, joilla komissio ei toteuta pyyntöjämme lainkaan, saatetaan jopa joutua aloittamaan keskustelu henkilökunnan vähentämisestä tai ainakin sen pitämisestä varalla. Pitkällä aikavälillä ei voida ylläpitää henkilöresursseja, joihin on tarkoitus käyttää tietty määrä sitoumuksia, jollei näitä sitoumuksia täytetä.
Maksumääräyksiä ja täytäntöönpanoa koskeva ongelma nousee etualalle myös ulko- ja tukipolitiikassa. Vuodesta toiseen olemme voineet todeta neuvoston ottavan lisää tavoitteita. Vuonna 2000 niihin lisättiin Kosovo, minkä seurauksena kiinnostus täyttää aiempia, Afrikkaa ja Latinalaista Amerikkaa koskevia lupauksia hiipui hieman. Vuonna 2001 Serbia oli uusi huolenaihe, minkä vuoksi aiempiin painopistealoihin kiinnitettiin hieman vähemmän huomiota. Vuonna 2002 uusiin kysymyksiin kuului maailmanlaajuinen terveysrahasto. Tänä vuonna käsittelemme Afganistania, Lähi-itää ja Bosnian poliisivoimia.
Emme kuitenkaan voi ottaa joka vuosi uusia tehtäviä ja vain unohtaa entiset tehtävät. Jos kaikki tärkeimmät tavoitteet halutaan saavuttaa, tarvitaan tietty määrä lisäresursseja. Tänä vuonna meillä on suuria vaikeuksia saavuttaa tavoitteitamme maailmanlaajuisen terveysrahaston osalta. Kosovoa ja humanitaarista apua koskevaan talousarvioon on jo tehty huomattavia leikkauksia. Tämä on kestämätöntä pitkällä aikavälillä. Jos painopistealoja lisätään joka vuosi, on järjestettävä myös lisäresursseja.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan selkeyttämisestä. Olemme tutkineet rakennerahastoja ja erilaisia poliittisia ohjelmia. Olen matkustanut eri puolilla, aivan äskettäin esimerkiksi Suomessa, ja saanut selville, etteivät muun muassa alueelliset organisaatiot eivätkä yliopistot aio enää hakea rahoitusta EU:n varoista, koska prosessi on niin monimutkainen. Tämä on uskoakseni eräs syy siihen, ettei kaikkia EU:n varoja tosiasiassa käytetä. On aika suhtautua tähän asiaan vakavasti. EU:n on perusteellisesti tarkistettava menetelmänsä, asiakirjansa ja virkakoneistonsa, jotta prosessista tulee hieman selkeämpi niille, jotka tarvitsevat EU:n resursseja.
Arvoisa puhemies, uskon, että nämä ovat joitakin niistä tärkeimmistä näkökohdista, joista jatkamme keskustelua parlamentissa, budjettivaliokunnassa ja tulevissa talousarviota koskevissa keskusteluissa.

Stenmarck (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aloittaa kiittämällä puheenjohtajana toimivaa Tanskaa sen suurenmoisesta yhteistyöstä tähän asti.
Aloimme käsitellä vuoden 2003 talousarviota jo viime talven alkupuolella. Siitä lähtien tavoitteeni esittelijänä ja kahdeksan EU:n toimielimen talousarvioista vastaavana henkilönä on kaikesta huolimatta ollut löytää ratkaisu, jossa EU:n hallinnollinen talousarvio on tasapainossa ja jossa meidän ei tarvitse pyytää lisää varoja käyttämällä niin sanottua joustovälinettä. Tehtävä ei ollut helppo, koska olimme vuoden alussa ennakoineet talousarvion olevan huomattavasti alijäämäinen. Se osoittautui kuitenkin mahdolliseksi sopimuksella, jonka EU:n molemmat budjettivallan käyttäjät - neuvosto ja parlamentti - tekivät 19. heinäkuuta.
Haluaisin tuoda esiin, että tämän tavoitteen saavuttaminen on parlamentille suuri menestys. Olemme saaneet tukea uudistuksille, jotka ovat välttämättömiä varsinkin laajentuneessa EU:ssa. Joustovälinettä ei pidä käyttää EU:n hallinnollista talousarviota varten. Luokassa 5 on noudatettava ylärajaa. Sovittelun mukaisesti olemme yhdessä sitoutuneet ratkaisemaan luokan 5 jäljellä olevat ongelmat ennakkorahoituksella. Tämä on tärkeää, koska useita ongelmia jää ratkaistavaksi vuoden viimeisten kuukausien aikana. Olen kuitenkin vakuuttunut, että me myös pystymme ratkaisemaan ne.
Tässä yhteydessä olisi erittäin helppo hämärtää näkemystä monilla yksityiskohdilla, ja talousarvion käsittely onkin erittäin yksityiskohtaista. Yhdessä olemme kuitenkin luoneet paremmat perusedellytykset, joiden avulla voimme edetä historiallisessa tehtävässä. Muutaman vuoden kuluessa meidän on otettava parlamenttiin ja muihin EU:n toimielimiin jäseniä mahdollisesti kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta. Mielestäni tämä on sovittelun ehdottomasti tärkein tulos. Jo seuraavan vuoden alussa nämä maat voivat lähettää tarkkailijoita parlamenttiin, joka on pian myös heidän oma hallintoelin.
Sopimuksen avulla noudatamme paitsi sitoumuksiamme, myös ensisijaisia tavoitteita, joista budjettivaliokunta ja parlamentti päättivät tämän vuoden alussa. Ensinnäkin halutaan varmistaa, että EU:n toimielimet saavat tilaisuuden valmistautua laajentumiseen. Toiseksi on toteutettava välttämättömät uudistukset. Kolmanneksi molemmat tavoitteet on tarkoitus saavuttaa budjettikehyksen rajoissa.
Haluan osoittaa parlamentin ja neuvoston välistä sopimusta koskevan loppuhuomautukseni puheenjohtajavaltio Tanskalle, joka minun nähdäkseni on työskennellyt erittäin tehokkaasti ja jonka selkeästi määriteltynä tavoitteena on ollut sopimukseen pääseminen. Tanska on keskittynyt tehtäväänsä, toiminut rakentavasti ja ollut valmis tekemään kompromisseja tavalla, joka on tehnyt sopimuksen mahdolliseksi. Se on osoittanut valmiutta kuunnella, mikä ei aina ole ollut ominaista neuvostolle tässä yhteydessä. Minä ja epäilemättä monet muut ovat kiitollisia tästä. Neuvostoa on jo pitkään arvosteltu siitä, ettei se aina aseta itselleen samoja vaatimuksia kuin muille. Neuvosto ei itse ole ollut valmis toteuttamaan muille määrättyjä vähennyksiä. Vaikka neuvosto on vähentänyt työpaikkoja muista toimielimistä, se ei ole tehnyt samoin neuvostossa. Nöyrempi asenne saattaa olla tarpeen tulevaisuudessa. Toivon ja uskon, että puheenjohtajavaltio Tanska on tässä suhteessa toiminut myönteisellä tavalla, jonka vaikutukset jatkuvat tulevaisuudessakin.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia esittelijä Stenmarck.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0257/2002). Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä.
Ensimmäinen osa

Puhemies.
 Seuraavana on Francisca Sauquillo Pérez del Arcon kysymys nro 35 (H-0541/02):

Aihe: MEDA-ohjelmasta erityinen budjettikohta maahanmuutolle
Komissio jäsenen Pattenin ja Marokon pääministerin Youssoufin 27. kesäkuuta järjestetystä tapaamisesta annettujen tietojen mukaan komissio tunnustaa laittoman maahanmuuton merkittäväksi ongelmaksi.
Aikooko komissio omistaa yhden MEDA-ohjelman budjettikohdista maahanmuutolle?
Onko olemassa mitään konkreettisia suunnitelmia ja etenkin hankkeita, joiden kohderyhmänä olisivat siirtolaisnaiset?

Patten
Arvoisa puhemies, komissio noudattaa kokonaisvaltaista ja tasapainoista lähestymistapaa Marokosta peräisin olevaan siirtolaisuuteen. Koska aihe on tärkeä, maahanmuutto on maakohtaisen strategia-asiakirjan yksi viidestä painopistealasta. Strategia-asiakirja kattaa vuodet 2000-2006 ja se koskee Marokon kanssa tehtävää taloudellista yhteistyötä. Maahanmuuttoa käsitellään myös EY:n ja Marokon välisessä assosiaatiosopimuksessa.
Lähestymistapamme maahanmuuttoon on laaja-alainen. Huomiota kiinnitetään sekä lailliseen että laittomaan maahanmuuttoon ja sosioekonomiseen ulottuvuuteen. Lähestymistavan laaja-alaisuus käy ilmi myös MEDA-ohjelman suunnittelusta. Näillä toimilla pyrimme auttamaan Marokon viranomaisia parantamaan laillisen maahanmuuton järjestämistä. Parhaillaan valmistellaan hanketta siirtolaiskeskuksen perustamiseksi. Marokko ja EY ovat myös sopineet yhteistyöstä laittoman maahanmuuton ehkäisemisessä ja torjumisessa. Ensi vaiheessa rajavartio-ohjelmalla autetaan Marokon viranomaisia lisäämään rajojen turvallisuutta ja torjumaan ihmiskauppaa. Ohjelman määrärahat ovat 40 miljoonaa euroa, ja se toteutetaan vuonna 2003.
Lisäksi puutumme maahanmuuton sosioekonomisiin syihin erityisesti Pohjois-Marokon maakunnissa, joista tulee noin 35 prosenttia kaikista Marokosta peräisin olevista siirtolaisista. Tälle alueelle on myönnetty paljon MEDA-rahoitusta, minkä lisäksi alueen sosio-ekonomiseen kehitykseen on varattu 70 miljoonaa euroa vuodeksi 2004. Useimmissa nykyisissä hankkeissa, jotka toteutetaan maan pohjoisosan maakunnissa, edistetään siirtolaisnaisten ja muiden naisten taloudellisen tilanteen kohentamisesta erityisesti tarjoamalla maaseutualueiden tytöille peruskoulutusta, lisäämällä äitiys- ja neuvolapalveluja, edistämällä naisten tuotannollista toimintaa ja parantamalla perusinfrastruktuuria.
MEDA:n lisäksi komissio rahoittaa hankkeita budjettikohdasta, joka koskee yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa maahanmuuttoasioissa tehtävää yhteistyötä. Marokossa toteutettaville hankkeille on osoitettu 3,3 miljoonaa euroa. Hankkeet ovat koskeneet erityisesti kehitysyhteistyötä, maahanmuuttoasioita koskevaa hallitusten välistä vuoropuhelua ja laittoman maahanmuuton torjuntaa.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan kiittää komission jäsentä häneltä saamistani tiedoista ja kertoa, että hänen mainitsemansa, maahanmuutto-ongelman mahdollisena ratkaisuna olevan kehitysyhteistyön osalta valvon tiiviisti kaikkia hänen Pohjois-Afrikan alueelle, myös Marokon pohjoisosiin, ehdottamiaan hankkeita, joiden katson olevan erittäin tärkeitä maahanmuuton ehkäisemisessä.

Patten
Haluan esittää lyhyesti kolme näkökohtaa vastaukseksi tähän. Ensinnäkin on selvästi niin, että yksi parhaista keinoista ehkäistä laitonta maahanmuuttoa on edistää taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä. Minulla ei ole tästä epäilystäkään.
Toiseksi Marokko ja muut valtiot kohtaavat todellisia ongelmia, koska nekin ovat etelästä peräisin olevan laittoman maahanmuuton kohteita ja usein kauttakulkuväylinä laittomien maahanmuuttajien pyrkiessä Eurooppaan. Meidän on autettava heitä tähän ongelmaan puuttumisessa.
Kolmanneksi Marokon kannalta olisi tietenkin hyödyllistä, jos me voisimme siirtyä epävirallisista keskusteluista virallisiin neuvotteluihin takaisinottosopimuksen tekemisestä. Tiedämme, että Marokolla on joitakin huolenaiheita, joihin toivoaksemme voidaan puuttua, jotta voimme siirtyä mainitunkaltaiseen viralliseen sopimukseen mahdollisimman pian.
Tunnemme myötätuntoa Marokon kohtaamista ongelmista ja haluamme auttaa Marokkoa ratkaisemaan taloudelliset ja yhteiskunnalliset ongelmat sekä tuemme Marokon toimia erityisesti sukupuolinäkökohtien alalla.

Puhemies.
Seuraavana on Emilia Franziska Müllerin kysymys nro 36 (H-0570/02):

Aihe: Rehuissa käytettävää eläinperäistä jauhoa koskevan kiellon lieventäminen
Mitä komissio aikoo tehdä estääkseen eläinperäisen jauhon jäämien esiintymisen rehuissa ja siten myös elintarvikkeissa?
Mitä toimia komissio on tähän mennessä toteuttanut kehittääkseen mahdollisimman pian varmennettuja ja turvallisia analysointimenetelmiä, joilla todetaan onko rehuissa eläinperäistä jauhoa ja onko eläinperäisessä jauhossa riskiainesta?
Miten komissio aikoo varmistaa, ettei kuluttajille aiheudu eläinperäisen jauhon jäämistä ja riskiaineksesta mitään vaaraa, jos eläinperäisen jauhon käyttökieltoa lievennetään?

Byrne
Arvoisa puhemies, laajennettu rehunkäyttökielto on siirtymätoimenpiteenä voimassa 30. kesäkuuta 2003 asti. Siihen mennessä rehunkäyttökieltoa olisi tarkasteltava uudelleen. Tarkastelussa otetaan huomioon tuleva eläinten sivutuotteita koskeva asetus, rehunkäyttökiellon valvontatoimenpiteiden asianmukainen käytännön toteutus, tieteellisen näytön kehitys ja valvontamenetelmien käytettävyys.
Komission yksiköt tarkastelevat jo yksityiskohtaisesti rehunkäyttökiellon tarkistamista koskevien eri vaihtoehtojen mahdollisia vaikutuksia, mutta vielä on liian varhaista ennustaa tarkastelun tulosta.
Rehunkäyttökiellon täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa valvotaan järjestelmällisesti elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tekemissä säännöllisissä tarkastuksissa. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston raporteissa korostetaan jäsenvaltioiden merkittäviä toimia näiden sääntöjen täytäntöönpanemiseksi. Jos heikkouksia kuitenkin havaitaan, kunkin tarkastuksen jälkeen annetaan erityissuosituksia tarkastusten parantamiseksi entisestään.
Komissio on ilmaissut useaan otteeseen huolestuneisuutensa lihaluujauhon turvallisesta kuljetuksesta, varastoinnista ja tuhoamisesta. Tämän vuoksi eläinten sivutuotteita koskevan asetuksen antaminen on erittäin myönteinen asia. Asetuksella muodostetaan lainsäädäntökehys lihaluujauhon hävittämiseksi turvallisella tavalla polttamalla, hautaamalla tai viemällä kaatopaikoille. Asetuksessa säädetään lisäksi lihaluujauhon turvallisesta käytöstä lannoitteissa, biokaasun tuotannossa ja eläinrehuissa. Tällä hetkellä lihaluujauhoa voidaan käyttää ainoastaan lemmikkieläinten ruoassa tai rehuissa.
Eläinten sivutuotteita koskevalla asetuksella perustettavan uuden valvontakehyksen ansiosta lihaluujauhon käyttökieltoa voidaan tarkistaa. Eläinten sivutuotteita koskevaan asetukseen sisältyy kanavointia ja jäljitettävyyttä koskevia säännöksiä, joilla varmistetaan, ettei nykyisiä lihaluujauhovarastoja voida vilpillisesti ottaa takaisin ravintoketjuun. Määritellyt riskiainekset on merkittävä jo silloin, kun ne erotetaan ruhosta, minkä lisäksi niitä on säilytettävä erillään ja lopuksi tuhottava.
Komissio yhteisrahoittaa tutkimusohjelmaa, jolla on kaksi päätavoitetta. Ensimmäisenä tavoitteena on yhdenmukaistaa ja tehostaa perinteisellä mikroskopialla valvottavaa rehunkäyttökieltoa, ja toisena tavoitteena on kehittää ja vahvistaa vaihtoehtoisiin tekniikoihin perustuvia uusia menetelmiä.
Komissio seuraa tarkoin tästä tutkimusohjelmasta saatavia tuloksia sekä alaa koskevia yksityisiä aloitteita ja ottaa nämä tulokset huomioon rehunkäyttökiellon uudelleentarkastelussa.
Päädytäänpä kiellon uudelleentarkastelussa mihin tahansa, voin vakuuttaa teille, ettei komissio aio hyväksyä lihaluujauhon käyttöä uudelleen rehuissa, ellei kaikkia kuluttajille ja eläimille mahdollisesti aiheutuvia riskejä voida sulkea pois ja ellei säännöksien noudattamista voida valvoa asianmukaisesti.

Müller, Emilia Franziska (PPE-DE).
Hyvä puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, teidän pääperusteenne käyttökiellon lieventämiseksi on eläinten sivutuotteiden hävittämisestä aiheutuvat kustannukset. Tämä on pikemminkin taloudellinen kuin esimerkiksi ympäristönsuojelullinen peruste. Olen hyvin hämmästynyt kuullessani teidän, kuluttajansuoja-asioista vastaavan komission jäsenen, esittävän tällaisen perusteen. Eikö meidän olisi verrattava eläinten sivutuotteiden hävittämisestä aiheutuvia kustannuksia niihin kustannuksiin, joita syntyy, jos eurooppalaisten maanviljelijöiden karja sairastuu uudelleen BSE-tautiin - tai vieläkin pahempaa - jos myös ihmiset sairastuvat? Olisin hyvin kiitollinen, jos voisitte vastata tähän.
Olen edelleen sitä mieltä, että tarvitsemme täydellistä lihaluujauhon käyttökieltoa ainakin siihen saakka, että pystymme määrittelemään, kuinka tarttuvia BSE-taudin puhkeamisen aiheuttavat prionit ovat, ja yksilöimään kunkin eläinlajin erityyppiset lihaluujauhot. Ainoastaan silloin voimme olla varmoja siitä, että siipikarjalle syötettävä lihaluujauho ei ole peräisin siipikarjasta.
Byrne
On tärkeää tehdä täysin selväksi, että lihaluujauhon kiellon ensisijaisena perusteena on kansanterveys. Kiellon perusteena on myös eläinten suojelu, mutta asiaa koskevasta tieteellisestä näytöstä käy ilmi, että BSE-tauti siirtyy eläimiin niiden syödessä lihaluujauhoa. Viime kädessä tartuntariski on siis lihaa syövillä ihmisillä. Tämän vuoksi poistamme tämän määritellyn riskiaineksen ruokaketjusta lainsäädännöllä. Kiellon lieventämiselle on siis kaksi estettä.
Ensinnäkin on lihaluujauhoa koskeva kysymys. Kuten totesin, lihaluujauhon kiellon ensisijaisina perusteina ovat kansanterveys ja eläinten suojelu. Kuten ehkä tiedättekin, tämä on kuitenkin kiistanalainen kysymys. Jotkut parlamentin jäsenet ja muut tahot katsovat, että kielto on liian laaja ja että sitä olisi tarkistettava. En ole tästä samaa mieltä, koska katson, ettei testeistä eikä tutkimuksista, joita komissio on tehnyt jäsenvaltioissa, eikä etenkään elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston toimista käy mitenkään selvästi ilmi, että lihaluujauhoa koskeva valvonta olisi riittävän turvallista. Valvonnan tarve kasvaa, mikäli lihaluujauhon kieltoa lievennetään, mutta ei kuitenkaan märehtijöiden ruokinnan osalta. Lihaluujauhon kieltoa ei voida milloinkaan lieventää märehtijöiden osalta. Sitä voidaan sen sijaan lieventää sikojen ja siipikarjan osalta, koska ne eivät voi sairastua BSE-tautiin ja lihaluujauhon syöttö ei ole niille siksi vaarallista.
Ongelmana on se, että jos kieltoa käyttää lihaluujauhoa esimerkiksi siipikarjan ruokinnassa lievennetään, vaarana on, että siipikarjan tai sikojen ruokintaan tarkoitettu lihaluujauho päätyy lopulta märehtijöille, jolloin luomme juuri sen vaaratilanteen, joka meidän on tarkoitus välttää.
Tämän vuoksi lihaluujauhon kieltoa ei voida mielestäni lyhyellä aikavälillä lieventää. Kieltoa voidaan kuitenkin tarkastella uudelleen asetuksen N:o 999/2001 ja erityisesti sen IV luvun yhteydessä. Viimeksi mainittuja voidaan tarkistaa komitologiamenettelyssä. Kun aikaisemmin keskusteltiin asetuksesta N:o 999/2001, totesin parlamentille, että vaikka tätä tarkistusta ei voida tehdä komitologiamenettelyssä, olen lupautunut palaamaan tämän asian tiimoilta parlamenttiin, vaikka laki ei sitä varsinaisesti edellytäkään, ja keskustelemaan parlamentin kanssa parhaasta mahdollista toimintatavasta jatkossa.
Haluan tehdä Müllerille täysin selväksi, etteivät kustannukset ole ensisijainen asia. Olen pahoillani, jos olette päätelleet näin siksi, etten ole ilmaissut itseäni selkeästi. Ensisijaisena tavoitteena on eläinten ja kansanterveyden suojelu, ja kieltoa ei voida koskaan lieventää edellä esittämälläni tavalla, ellemme voi olla täysin varmoja siitä, ettei jäsenvaltioissa suoritettava valvonta luo riskejä niiden välttämisen sijaan.

Puhemies.
Seuraavana on David Robert Bowen kysymys nro 37 (H-0583/02):

Aihe: Chronin tauti
Kun otetaan huomioon, että Chronin taudin esiintyvyys on lisääntynyt, tukeeko komissio suositusta, jonka mukaan kaikki unionissa valmistetut pastöroidut maitotuotteet olisi pastöroitava vähintään 25 sekunnin ajan MAP-bakteerin, jonka arvellaan olevan yksi Chronin taudin puhkeamiseen johtavista tekijöistä, esiintymisriskin pienentämiseksi? Jos vastaus on kielteinen, miksi komissio ei tue kyseistä suositusta?

Byrne
Nykyisessä EY:n lainsäädännössä säädetään kulutukseen tarkoitetun maidon ja/tai pastöroitujen maitotuotteiden 15 sekuntia kestävästä pastöroinnista vähintään 71,7 celciussasteessa.
Tämä yhdistelmä on todettu tehokkaaksi suu- ja sorkkataudin ja muiden tunnettujen eläinten terveyteen ja kansanterveyteen kohdistuvien riskien sekä zoonoosiriskin osalta. Direktiivissä 92/46/ETY sallitaan kuitenkin pastöroinnin ajan ja lämpötilan mikä tahansa vastaava yhdistelmä, jos se takaa yhtä suuren elintarvikkeiden turvallisuustason.
Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tieteellinen komitea arvioi Chronin taudin ja paratuberkuloosin mahdollista yhteyttä 21. maaliskuuta 2000 antamassaan raportissa. Se totesi, ettei tietoa näiden tautien epidemiologisista yhteyksistä ollut riittävästi eikä se suositellut mitään maidon pastöroinnissa käytettävää tiettyä ajan ja lämpötilan yhdistelmää, jolla inaktivoitaisiin paratuberkuloosin vaikuttavat aineet.
Komission saatavilla olevan tieteellisen tiedon mukaan ei ole määritelty tarkkaa tietyn kestoista ja tietyn lämpöistä käsittelyä, jossa maidon MAP-bakteerit tuhoutuisivat täysin. Lisäksi komissio on rahoittanut sarkoidoosin ja Chronin taudin ehkäisyn, diagnosoinnin ja hoidon parantamiseen liittyvää hanketta (Sacrohn), joka aloitettiin 1. lokakuuta 2000. Hankkeen kokonaiskustannukset ovat 3 miljoonaa euroa. Yhteisön rahoitusosuus on 1 639 151 euroa. Hanke kestää 36 kuukautta, ja sitä rahoitetaan elämän laatua ja tartuntatautien hallintaa koskevasta ohjelmasta.
Kyseisestä lähteestä ei ole saatavilla käytännön tuloksia, jotka vahvistaisivat jonkinlaisen yhteyden MAP:n ja Chronin taudin välillä. Tutkimusyhteenliittymä on kuitenkin vahvasti mukana sellaisten uusien tautien havainnointijärjestelmien kehittämisessä, jotka perustuvat uusiin molekyyli- ja viljelytekniikoihin. Tutkimusyhteenliittymä pyrkii tällaisten tekniikoiden avulla helpottamaan MAP-bakteerien havaitsemista maidosta ja Chronin tautia sairastavien potilaiden suolistosta otettavista koepaloista.
Lisäksi käytetään molekyylityypitysmenetelmiä, joiden avulla voitaisiin todistaa mahdolliset yhteydet märehtijöillä esiintyvän MAP:n ja Chronin tautien etiologian välillä. Tämä hanke jatkuu lokakuuhun 2003. Tuloksia esitetään säännöllisin väliajoin. Lisätietoa saa Internet-sivuilta.
Mikäli uutta tieteellistä tietoa ilmaantuu, komissio on luonnollisesti valmis toteuttamaan tarvittavia toimenpiteitä.

Bowe (PSE).
Haluan kiittää Byrneä hänen hyvin kattavasta ja seikkaperäisestä vastauksestaan. Tämä on tärkeä asia, joka koskettaa yhä useampia ihmisiä. Kyse on kroonisesta terveysongelmasta, joka vaikuttaa merkittävästi taudin saaneiden ihmisten elämänlaatuun. On esitetty entistä enemmän näyttöä - joka ei ole ainakaan tällä hetkellä ratkaisevaa, kuten komission jäsen Byrne totesi - siitä, että kyseisten pastöroidussa maidossa havaittujen MAP-bakteeriesiintymien ja Chronin taudin esiintyvyyden välillä on yhteys.
Haluan pyytää komissiota tarkastelemaan kaikkea asiasta esitettyä näyttöä, kun tutkimukset saadaan valmiiksi, ja järjestämään mahdollisesti seminaarin tai laajapohjaisen keskustelun toimenpiteistä, joita voitaisiin toteuttaa, koska tämä tauti on yhä suurempi ongelma ja yleistyy jatkuvasti. Komission ilmeisenä tehtävänä olisi pidentää soveltuvassa lämpötilassa tapahtuvaa pastörointia 15 sekunnista 25 sekuntiin. Tämä lienee yksinkertaisin ja tehokkain menetelmä. Tiedustelen, onko komissio samaa mieltä siitä, että tällaisiin toimiin voidaan ryhtyä tutkimusten päätyttyä?

Byrne
Bowe varmasti muistaa, että näitä kysymyksiä aikaisemmin käsitelleissä keskusteluissa korostui aina tarve saada luotettavaa tieteellistä näyttöä, jotta täällä tehdyt päätökset olisivat perusteltuja ja jotta erityisesti lainsäädäntö, jota on noudatettava, olisi perusteltua.
Kuten olen aikaisemmissa puheenvuoroissani todennut, hanke on kesken, ja sitä jatketaan vuoteen 2003 saakka. Tämän vuoksi on aivan selvää, että asiaa tarkastellaan ja tieteellisiä arvioita tehdään jatkuvasti. Myöhemmin asiasta julkaistaan raportti, ja silloin voimme arvioida, mitä lisätoimia voidaan toteuttaa. Lämpötilaa koskevaa kysymystä, johon Bowe erityisesti viittaa, tarkastellaan luonnollisesti tarkoin, mutta meidän on odotettava ensin tiedemiesten arviota asiasta. Tätä asiaa voidaan kuitenkin tarkastella sen jälkeen uudelleen.

Puhemies.
Paljon kiitoksia komission jäsen.
Aloitamme nyt kyselytunnin toisen osan. Kuten tiedätte, kutakin komission jäsentä varten on varattu 20 minuuttia aikaa. Mitä enemmän keskustelemme kustakin kysymyksestä, sitä vähemmän voidaan esittää kysymyksiä ja antaa niihin vastauksia. Tämä on hyvin vakiintunut käytäntö.
Toinen osa
Komission jäsenelle Bolkesteinille osoitetut kysymykset
Puhemies.
Seuraavana Bart Staesin kysymys nro 38 (H-0525/02):

Aihe: Autovakuutuksia koskevien eurooppalaisten sääntöjen parantaminen sisämarkkinoilla
Komission jäsen Frederick Bolkestein esitti kesäkuun alussa direktiiviehdotuksen, jolla parannetaan nykyistä neljää autovakuutusta koskevaa direktiiviä. Aikaisempien direktiivien johdosta ja vastauksena sisämarkkina-asioista vastaavan komission jäsenen jatkuviin pyyntöihin, Belgiassa poistettiin käytöstä niin sanottu ?bonus-malus?-järjestelmä. Tällä toimella lakkautettiin Belgian eri vakuutusyritysten keskinäiset vakuutusmaksuja koskevat sopimukset. Mahdollisuus määrittää vakuutusmaksut vapaasti on epäilemättä hyvä uutinen hyville kuljettajille. Tämä toisaalta lisää, eikä suinkaan vähennä, alan pirstaleisuuden vuoksi vallitsevaa vakavaa jännitystä. Seurauksena voi olla, että teillä on yhä enemmän autoja, joita ei ole vakuutettu.
Ottaako komissio huomioon tämän kielteisen vaikutuksen ehdotusta laatiessaan, vai antaako se jäsenvaltioille valtuudet ryhtyä niiden tarpeelliseksi katsomiin toimiin estääkseen pirstaleisuuden autovakuutuksille aiheuttamia kielteisiä vaikutuksia?

Bolkestein
Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, rahoituspalveluja tarjoaviin yrityksiin sovelletaan sopimusvapauden periaatetta. Kolmannella vahinkovakuutusdirektiivillä lopetettiin vakuutusalan järjestelmä, jossa hallitus hyväksyi järjestelmällisesti ennakolta vakuutusmaksujen suuruuden ja hinnoittelun. Pakolliset bonus-malus-järjestelmät ovat direktiivin periaatteiden vastaisia. Katson, että vakuutustuotteiden vapaa kauppa on useimpien autoilijoiden etujen mukaista, sillä sen ansiosta he voivat valita vakuutusyrityksiä, jotka palkitsevat hyviä ajajia pienemmillä vakuutusmaksuilla.
Mitä tulee parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen vakuuttamattomien autojen määrän mahdollisesta lisääntymisestä, haluan kiinnittää jäsenen huomion ensimmäisen liikennevakuutusdirektiivin 3 artiklan 1 kohtaan, jossa säädetään, että kaikilla ajoneuvoilla on oltava lakisääteinen liikennevakuutus yhteisössä. Kansallisten viranomaisten tehtävä on varmistaa, että tätä velvollisuutta noudatetaan. Tämä säännös sisältyy myös komission äskettäin tekemään ehdotukseen viidenneksi liikennevakuutusdirektiiviksi, johon jäsen viittaa. Tällä uudella ehdotuksella, viidennellä direktiivillä, ei rikota hinnoittelun vapauden perusperiaatetta. Sillä on tarkoitus tarkistaa neljää nykyistä ajoneuvovakuutusdirektiiviä. Päätavoitteena on ajantasaistaa ja parantaa pakollisia vakuutuksia koskevaa sääntelykehystä, jotta voitaisiin suojella auto-onnettomuuksien uhreja, paikata lainsäädännön aukkoja ja selkiyttää joitakin direktiivien säännöksiä.
Komissio tekee kaikkensa voidakseen tehostaa vakuutusalan sisämarkkinoita. Komission suunnitelmat on esitetty rahoituspalveluja koskevassa toimintasuunnitelmassa. Komissio on vakuuttunut siitä, että laaja kilpailu alentaa hintoja ja lisää kuluttajalle tarjottavien tuotevaihtoehtojen määrää.

Staes (Verts/ALE).
Kiitos arvoisa puhemies, kollegat ja komission jäsen. Kiitos teille, että annoitte pitkän vastauksen kysymykseen ja vieläpä loistavalla hollannin kielellä. Emme ole kovin tottuneita kuulemaan teidän puhuvan tällä tavoin parlamentissa, eli kiitos vielä kerran siitä.
Te totesitte perustellusti, että komissio aikoo kumota Belgian bonus-malus-järjestelmän ja siirtyä vapaaseen hinnoittelurakenteeseen. Olen äskettäin keskustellut muutamien vakuutusyritysten edustajien kanssa, jotka olivat samaa mieltä siitä, että uusi vapaan hinnoittelun järjestelmä saattaisi hyödyttää hyviä ajajia. Mutta he tuovat esiin merkittävän näkökohdan eli sen, miten muita kehnompien ajajien sitten käy. Miten käy nuorten, jotka suostutellaan usein maksamaan korkeampia vakuutusmaksuja? Vakuutusalalla ollaan vakuuttuneita siitä, että uusilla säännöksillä nostetaan yleistä maksutasoa ja että erityisesti onnettomuuksille alttiit ajajat haluavat jättäytyä järjestelmän ulkopuolelle, mikä johtaa vakuuttamattomien ajajien määrän nousuun. Tämän vuoksi haluan kysyä tässä yhteydessä komission jäseneltä vielä kerran, mitä komissio voi tehdä komission jäsenen ehdotusten ja nykyisen lainsäädännön mukaisesti estääkseen maksujen nousun liian korkeiksi, kohtuuttomien hinnoitteluerojen muodostumisen ja onnettomuuksille alttiiden ajajien jättäytymisen järjestelmän ulkopuolelle. Mitä komissio voi lopulta tehdä? Aikooko komissio ottaa käyttöön keskiarvoa ympäröiviin luokkiin perustuvan järjestelmän, jossa perusmaksuna olisi 100 ja jonka mukaisesti hyvät ajajat maksaisivat 50 ja huonot 150? Voiko komission jäsen vastata tähän?

Bolkestein
Arvoisa puhemies, kiitän heti aluksi Staesia, kun hän kehui hollanninkielentaitoani. Olisi todellakin outoa, arvoisa puhemies, jollen osaisi puhua äidinkieltäni hyvin.
Toiseksi haluan tehdä selväksi, että kilpailun nimenomaisena tehtävänä on taata, että hinnat ovat mahdollisimman kilpailukykyisiä. Toisaalta tällä tavoin palkitaan hyviä ajajia pienemmillä vakuutusmaksuilla, mihin Staes näyttää olevan tyytyväinen, toisaalta taas huonot ajajat joutuvat maksamaan omista virheistään. Ainoastaan vahingon aiheuttaneet henkilöt on velvoitettava maksamaan ne. Yksittäisten vakuutusyritysten välisellä kilpailulla on tarkoitus varmistaa, että kaikkien maksamat vakuutusmaksut ovat vakuutustuotteiden markkinahintojen mukaisia, eikä tällä ole mitään tekemistä komission kanssa. Jos komissio tekisi niin kuin Staes pyytää, se puuttuisi lopulta yksityisen sektorin valtuuksiin ja vastuisiin, mikä ei kuulu lainkaan sen varsinaisiin tehtäviin.

Puhemies.
Seuraavana on Michl Ebnerin kysymys nro 39 (H-0549/02):

Aihe: Kokeiluhankkeita koskevat poikkeukset kilpailusäännöistä
Italian viranomaiset eivät ole vielä myöntäneet toimilupaa Modenan ja Brennerin väliselle Brennerin moottoritielle (A22), koska komissio suhtautuu siihen varauksellisesti.
Kilpailun vääristymisen estämiseen tarkoitettuja yleensä tarpeellisia toimia huomioon ottamatta, komission ja asiasta vastaavan komission jäsenen pitäisi asiaan tarkemmin perehtyessään huomata, että kyse ei ole normaalista toimiluvan myöntämisestä vaan kokeiluhankkeesta.
Eikö siis voitaisi harkita ja eikö olisi ehdottomasti EU:n etujen mukaista nimenomaan edistää ja tukea tätä haavoittuvalla alueella toimiluvan ajan toteutettavaa kokeiluhanketta, jossa tien tuottamat tulot käytettäisiin rautatien rahoittamiseen, sen sijaan että hanke pyritään estämään kilpailun vääristymisen takia?

Bolkestein
Arvoisa puhemies, se seikka, että kyseessä on kokeiluhanke, kuten perustellusti todettiin, ei merkitse sitä, ettei asiaan sovellettaisi toimilupia koskevia yleisiä sääntöjä. Yksikköni ja minun esiin tuomani epäilykset edellä mainitun hankkeen aiheesta koskevat nimittäin ainoastaan Brennerin moottoritietä koskevan luvan jatkamista vuoteen 2035 saakka ilman kilpailua.
Myös Italian viranomaiset ovat äskettäin omaksuneet vastaavan kannan, kun ne ovat esittäneet ratkaisuja, joilla vastattaisiin samanaikaisesti hankkeen kehitysvaatimuksiin ja noudatettaisiin yhteisön oikeutta.
Toimivaltaiset viranomaiset ja omat yksikköni tekevät tiivistä yhteistyöstä asianmukaisen ratkaisun löytämiseksi, jotta tämän hankkeen toteutusta ei tarvitsisi keskeyttää.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kyse on kokeiluhankkeesta, jossa on mukana kolme maata - Saksa, Itävalta ja Italia - ja joka toteutetaan herkällä Alppien Hauptkamm-alueella, jolla Brennerin solan eteläpuolen moottoritieyhtiöt ja myöhemmin myös solan pohjoispuolen vastaava yhtiö haluavat rahoittaa teiden käytöllä rautatietä ja välttää siten ympäristövahinkoja ja toteuttaa kokeiluhankkeen. Hanketta toteutetaan vuoteen 2004, mikä ei kuitenkaan riitä, vaan sitä olisi jatkettava vuoteen 2035, minkä vuoksi Italialle myönnettyä toimintalupaa olisi jatkettava kolmellakymmenellä vuodella. Italian hallitus ilmaisi tukensa ministeri Buttiglionelle, joka oli vielä äskettäin parlamentin jäsen. Toivottavaa on, että tälle kokeiluhankkeelle, joka voisi olla esimerkillinen ja jota myös kolleganne, liikenneasioista vastaava komission jäsen, pitää myönteisenä, hyväksytään poikkeuslupa sellaisenaan.
Olen kuullut teidän esittävän joitakin myönteisiä seikkoja asiasta, mutta en ole kuullut teidän sanovan, että olette asiasta täysin samaa mieltä. Voisitteko vielä kommentoida tätä?

Bolkestein
Olen keskustellut tästä asiasta useaan otteeseen ministeri Buttiglionen ja myös joidenkin parlamentin jäsenten kanssa. Haluan lisätä, että kyseinen jatkoaika on melkoisen pitkä - noin 33 vuotta -, minkä perusteella tähän hankkeeseen on sovellettava julkisia hankintoja koskevia sääntöjä, ja sopimusten tekemisessä on näin ollen otettava huomioon kilpailunäkökohdat. Kilpailu merkitsee loppujen lopuksi sitä, että hinnat ovat alhaisemmat kuin ne olisivat olleet ilman kilpailua ja että käsittääkseni myös hyötynäkökohdat lisääntyvät Italian kansalaisten tai ainakin Italian valtion ja siten epäsuorasti Italian kansan kannalta. Tämän vuoksi meidän kaikkien tulisi kannattaa kilpailun lisäämistä tällaisten suurten sopimusten tekemisessä.
Se seikka, että rautatiekuljetuksiin kohdistuu mahdollisesti ristikkäistukea, on täysin perusteltavaa. Tämä tukiehto on näin ollen sisällytettävä tehtävään sopimukseen sen ehtoja suunniteltaessa ja muotoiltaessa. Kaikkien, jotka haluavat tehdä kyseisen sopimuksen, on täytettävä kyseinen ehto. Tämä on täysin perusteltua.
Komissio katsoo vakaasti, että julkisia hankintoja koskevat sopimukset on tehtävä julkisia hankintoja koskevien sääntöjen mukaisesti, mikä merkitsee käytännössä sitä, että kilpailun on oltava vapaata. Muussa tapauksessa sopimuksia voidaan jälleen tehdä salamyhkäisesti kansan kustannuksella.
Olen varma, ettei kukaan parlamentin jäsenistä halua näin tapahtuvan. Komissio on siten oikeassa toimiessaan tällä tavalla.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen sekä hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että Alpit ylittävät tiet kilpailevat selkeästi keskenään. Kuten kaikki tiedämme, nämä tiet kulkevat kuitenkin hyvin herkällä alueella. Jos yksi moottoritieyhtiö on säästänyt rahaa monien vuosien ajan parempaa ratkaisua varten, niin kysynpä vain, miksi emme voi antaa moottoritieyhtiöiden päättää, haluavatko ne tarjota teknisiä vaihtoehtoja, joilla voidaan parantaa Alpit ylittävää liikennettä?
Minä haluaisin tietää, mitä te ajattelette tästä ja pitäisikö meidän antaa kyseisten yritysten päättää teknisistä vaihtoehdoista.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, komissiolla ei ole riittävästi tietoa, jotta se voisi tarkastella mitään julkisia hankintoja koskevia sopimuksia yksityiskohtaisesti, eikä se myöskään kuulu komission vastuualueeseen. Meidän on jätettävä sopimuksen laatiminen sopimuksen tekevän viranomaisen tehtäväksi, joka on tässä tapauksessa Italian valtio tai sen alaisuudessa toimiva taho, kuten maakuntaviranomainen.
Komission tehtävänä on ainoastaan varmistaa, että olipa sopimuksen luonne tai sisältö mikä tahansa - esimerkiksi uudet tekniset ratkaisut tai ristikkäistuki - kilpailu on vapaata ja että muilla taloudellisilla toimijoilla on mahdollisuus esittää tarjous. Jos nykyisen urakoitsijan lupaa olisi jatkettu vuoteen 2035, kilpailua ei olisi ollut, mikä olisi saattanut olla Italian kansan todellisten etujen vastaista. 
Ferri (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minulla on ilo ilmoittaa parlamentille, että istuntosalissamme on henkilö, joka on erityisen merkittävä paitsi Italialle koko Euroopalle. Hän on työkyvyttömien ja tapaturmaisesti työssä loukkaantuneiden henkilöiden Italian järjestön kansallinen puheenjohtaja. Järjestö vaatii Euroopalta turvallisuutta, ennaltaehkäiseviä toimia ja parannuksia, jotta voidaan varmistaa rakenteellisten esteiden poistaminen. Tänä aamuna tapasimme Medina Ortegan ja muita parlamentin jäseniä sekä varapuhemies Podestàn ja puhemies Coxin. Toivon, että heidän läsnäolonsa johdattaa meidät kaikki pohtimaan asiaa vakavasti.
Puhemies.
Arvoisa Ferri, toivon, ettei työjärjestyspuheenvuoronne toimi esimerkkinä muille puhujille, mutta toistan kuitenkin esittämänne tervehdyksen koko parlamentin puolesta.
Puhemies. Hyvä Ebner, kuten tiedätte, kysymystä ei voida esittää uudelleen, mutta koska kyse on työjärjestyspuheenvuorosta, pyydän teitä esittämään asian lyhyesti.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, eikö meillä olekaan mahdollisuutta esittää kahta lisäkysymystä? Rübig esitti niistä toisen. Ei siis ole. Kiitos. Eikö myöskään ole mahdollista selvittää, olenko tyytyväinen komission vastaukseen?

Puhemies.
Ei, mutta koska kysytte asiaa minulta, en usko, että olette täysin tyytyväinen. Voitte kuitenkin joka tapauksessa puhua komission jäsenen kanssa istuntosalin ulkopuolella.

Ebner (PPE-DE).
Hyvä on. Kiitos, arvoisa puhemies. En ole tyytyväinen komission jäsenen vastaukseen.

Puhemies.
Seuraavana on Paul Rübigin kysymys nro 40 (H-0579/02):

Aihe: Aurinkokeräinten ja -lämpöjärjestelmien eurooppalaisten standardien tunnustamatta jättäminen
Yhtenäiset EN-standardit aurinkolämpötuotteiden tarkastamiseksi ovat olleet voimassa noin vuoden. Saadakseen julkisia aurinkoenergiatukia Ranskassa ja Espanjassa ulkomaisten aurinkokeräinten ja -lämpöjärjestelmien valmistajien täytyy kuitenkin jo saamistaan EN-tarkastustodistuksista huolimatta testauttaa tuotteensa vielä kulloinkin voimassa olevien kansallisten standardien tai koemenetelmien mukaisesti. Nämä kansalliset tarkastukset eivät vastaa täysin EN-standardeja. Kaksinkertainen tarkastus aiheuttaa myös huomattavia kustannuksia ja byrokraattisia haittoja sekä vie enemmän aikaa. Muiden EU:n jäsenvaltioiden valtuuttamien laitosten tarkastustodistuksia ei tunnusteta. Markkinoille pääsy vaikeutuu siten huomattavasti ja muiden jäsenvaltioiden yrityksille aiheutuu tuntuvia kilpailuhaittoja kotimaisiin valmistajiin verrattuna.
Mitä mieltä komissio on tästä asiasta ja mitä se aikoo tehdä tilanteen parantamiseksi?

Bolkestein
Komissio haluaa korostaa, että aurinkokeräimistä ja -lämpöjärjestelmistä ei säädetä yhteisön lainsäädännössä. Näihin tuotteisiin sovellettavat EN-standardit perustuvat vapaaehtoisuuteen. Kaikkia kansallisia säädöksiä, joissa edellytetään kansallisten standardien ja koemenetelmien noudattamista tukien saamiseksi, on arvioitava EY:n perustamissopimuksen 28-30 artiklan mukaisesti.
Näistä artikloista seuraa yhteisöjen tuomioistuimen tulkinnan mukaan, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta sovelletaan paitsi teknisiin valmistuserittelyihin myös niihin koemenetelmiin, joita tuotteisiin on mahdollisesti sovellettu jossakin toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa tai valtiossa, joka on allekirjoittanut Euroopan talousaluetta koskevan sopimuksen. Tätä periaatetta sovelletaan näin ollen kaikkiin tuotteita koskeviin todistuksiin, jotka on myönnetty näiden koemenetelmien mukaisesti. Viittaan tässä 17. joulukuuta 1981 annettuun tuomioon, joka koski biologisia tuotteita. Myös 28. tammikuuta 1986 on annettu vastaava tuomio, joka koski puuntyöstökoneiden tyyppihyväksyntää. Lisäksi tähän liittyy asiassa Bouchara 11. toukokuuta 1989 annettu tuomio. Oikeuskäytäntö on johdonmukainen ja selkeä.
Tämä merkitsee, ettei jäsenvaltioiden pidä tarpeettomasti vaatia teknisiä tai kemiallisia analyyseja tai kokeita, jos samat analyysit ja kokeet on jo tehty jossain toisessa jäsenvaltiossa ja jos nämä tulokset ovat saatavilla tai ne voidaan pyynnöstä saada.
Parlamentin jäsenen toimittamien tietojen perusteella komissio alkaa tutkia tätä asiaa ja aloittaa tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisen menettelyn kyseisiä valtioita vastaan.
Jos rikkominen voidaan todeta, komissio tarkastelee lisäksi, mitä päätelmiä siitä voidaan tehdä EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan nojalla.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, katson, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen korostaminen Euroopassa asettaa hyvän esimerkin. Kiitän komission jäsentä selkeästä analyysista ja siitä, että hän selkiytti, että komissio todellakin aikoo onnistua tässä asiassa ja lisätä sitoumusta tähän periaatteeseen. Yhdenmukaistamisen edetessä tulee luonnollisesti rajoja, joita kansa ei aina hyväksy.
Lisäksi olemme käyttäneet runsaasti aikaa keskusteluun tuotteita tarkastavien riippumattomien sertifioitujen laitosten myöntämistä tarkastusmerkinnöistä. Onko olemassa yleiseurooppalaista tunnustusjärjestelmää yhdessä maassa tarkastetuille tuotteille? Hyväksytäänkö nämä merkinnät sellaisinaan muissa maissa? Jos ne hyväksyttäisiin, se lisäisi tuotteiden turvallisuutta tulevaisuudessa huomattavasti. Aikooko komissio tehdä aloitteita asiasta?

Bolkestein
Havaitsen, että Rübig on tyytyväinen komission suhtautumistapaan. Se on hyvä asia. Mainitsen vielä kerran, että ongelman ytimenä on vastavuoroinen tunnustaminen. Oikeuskäytäntö on täysin selkeä ja johdonmukainen. Komissio aloittaa tutkimukset tapauksista, jotka Rübig toi sen tietoon. Tarvittaessa komissio käynnistää rikkomisesta johtuvia menettelyjä.

Puhemies. -
Komission jäsenelle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 41 ja nro 42 vastataan kirjallisesti.
Jos joku haluaa käyttää työjärjestyspuheenvuoron, sen voi tehdä nyt.
Haluatteko käyttää työjärjestyspuheenvuoron jäsen Savary?

Savary (PSE).
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, etten voi kysyä tätä kysymystä, sillä Bérès pyysi minua esittämään sen suoraan komission jäsenelle Bolkesteinille. Ikäväkseni minun täytyy kuitenkin hyväksyä työjärjestyksen rajoitukset.

Puhemies. -
Kyllä, ja ajan puute. Komission jäsenelle varatut kaksikymmentä minuuttia ovat kuluneet, minkä vuoksi meidän on siirryttävä komission jäsenelle Verheugenille osoitettuihin kysymyksiin.
Komission jäsenelle Verheugenille osoitetut kysymykset
Puhemies.
Seuraavana on Alexandros Alavanosin kysymys nro 43 (H-0537/02):

Aihe: Kyproksen ongelma - poliittisen ratkaisun määräajan umpeutuminen
Kesäkuussa 2002 umpeutui määräaika, joka oli asetettu Kyproksen ongelman poliittisen ratkaisun löytymiselle Kyproksen kahden yhteisön välisten neuvottelujen avulla YK:n pääsihteerin alaisuudessa. Neuvottelut päättyivät tuloksettomina Turkin välinpitämättömyyden vuoksi.
Voiko komissio arvioida tähänastisissa neuvotteluissa saavutettua edistymistä? Voiko komissio selvittää tulevia toimia ennen Kyproksen tasavallan liittymistä Euroopan unionin jäseneksi yhdessä yhdeksän muun ehdokasvaltion kanssa?

Verheugen
Arvoisa puhemies, sen jälkeen kun suorat neuvottelut aloitettiin 16. tammikuuta 2002, molempien yhteisöjen johtajat ovat tehneet ehdotuksia neljästä ydinkysymyksestä. Osapuolet eivät ole kuitenkaan pystyneet pääsemään kattavaan ratkaisuun, joka olisi sopusoinnussa Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmien kanssa. Koska suorat neuvottelut ovat luottamuksellisia, komissio ei pysty arvioimaan niiden tuloksia, vaan sen on turvauduttava Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston tekemiin säännöllisiin arvioihin. Neuvottelut ovat nyt käännekohdassa, kun osapuolten niille asettama määräaika, vuoden 2002 kesäkuun loppu, on kulunut umpeen.
Kyproksen liittymisneuvottelut etenevät suunnitellusti. Komissio esittää määräaikaiskertomukset 16. lokakuuta tänä vuonna. Ne sisältävät yksityiskohtaisen arvion siitä, miten ehdokasmaat ovat edistyneet liittymisperusteiden noudattamisessa, ja ne ovat perustana suosituksille, joita komissio esittää kaikki liittymisperusteet täyttäneille maille.
Näitä suosituksia ja kaikkia muita neuvotteluissa käsittelemättä jääneitä asioita tarkastellaan Eurooppa-neuvostossa, joka kokoontuu Brysselissä tämän vuoden lokakuussa. Liittymisneuvottelut pitäisi saattaa päätökseen näiden suositusten perusteella ennen Kööpenhaminassa vuoden 2002 joulukuussa kokoontuvaa Eurooppa-neuvostoa. Liittymissopimukset on tarkoitus allekirjoittaa keväällä 2003, ja kansalliset parlamentit ratifioivat ne sitä seuraavina kuukausina.
Ennen kun liittymissopimukset allekirjoitetaan, neuvosto päättää ehdokasmaiden liittymisestä kuultuaan komissiota ja saatuaan siihen parlamentin hyväksynnän Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklan mukaisesti.

?lavanos (GUE/NGL).
Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan ja kannasta, jonka hän on muodostanut tästä asiasta. Haluan ainoastaan korostaa, että Kyproksen tasavallan kysymys on edelleen täysin avoin, vaikka komissio antaa kertomuksensa vain muutaman viikon kuluttua ja vaikka laajentumiseen on vain muutama kuukausi. Olisin kiitollinen, jos komission jäsen voisi vahvistaa meille, että Euroopan unioni ja komissio tukevat kaikkia toimia poliittisen ratkaisun löytämiseksi, missä suurimpana esteenä on turkkilaisten ja kyproksenturkkilaisten jyrkkyys, kuten kaikki tiedämme. Lisäksi pyydän varmistamaan, että Kyproksen tasavalta on mukana Euroopan unioniin liittyvien maiden ensimmäisessä aallossa, vaikka poliittiseen ratkaisuun ei päästäisi.

Verheugen
Olen samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että aika on nyt otollinen ja että on hyvin ikävää, ettei Kyproksen kysymyksessä ole saavutettu ratkaisevaa edistystä. Parlamentin jäsen on lisäksi oikeassa todetessaan, että Euroopan unioni tekee nyt ja tulevaisuudessa kaikkensa edistääkseen ratkaisun löytämistä. Pyrimme löytämään ratkaisun aina viimeiseen asti.
On hyvin vaikeaa vastata kysymykseenne Turkin hallituksen asenteesta erityisesti nyt, kun Turkin poliittinen ympäristö on muuttunut. Keskustelen tällä viikolla Turkin ulkoministerin kanssa, ja ehkä sitten tiedän paremmin, voimmeko odottaa lähiaikoina Turkin suhtautuvan asiaan ratkaisevalla ja rakentavalla tavalla. Tällä hetkellä voin vain sanoa, etten pysty sen paremmin kuin tekään ennustamaan sitä, miten Turkki aikoo toimia tässä asiassa, mutta haluan käyttää jälleen tämän tilaisuuden vedotakseni voimakkaasti Turkkiin, jotta se tunnustaisi, että jollei ratkaisua Kyproksen kysymykseen löydetä, asiasta kärsivät nimenomaan kyproksenturkkilaiset. Heille on eniten hyötyä poliittisesta ratkaisusta ja Kyproksen liittymisestä unioniin. He myöskin häviävät eniten, jollei poliittista ratkaisua löydetä.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Olen pahoillani komission jäsen, mutta teidän vastauksessanne ei ole mitään uutta. Me kaikki tiedämme, että Kyproksen kahden yhteisön väliset neuvottelut ovat joutuneet umpikujaan ja että mahdollisuudet päästä siitä pois joulukuuhun mennessä ovat vähintäänkin heikot. Haluan esittää teille kaksi kysymystä. Ensinnäkin tässä tilanteessa on selkeä vaara siitä, että Kypros jaetaan ja yhteisöt erotetaan toisistaan, mikä valitettavasti vahvistaisi sen, että Kreikan kommunistinen puolue oli oikeassa ennustaessaan, että toimet Kyproksen yhdentämiseksi Euroopan unioniin johtaisivat täsmälleen tällaiseen tulokseen. Epäselvää on, onko komissio tarkastellut tätä mahdollisuutta ja onko se tehnyt suunnitelmia, miten estää sen toteutuminen. Toiseksi me kaikki tiedämme, että Turkilla on avainasema Kyproksen ongelman ratkaisussa. Olemme saaneet sellaisen vaikutelman, etteivät komissio ja neuvosto eikä Euroopan unioni yleensä ole käyttäneet kaikkia mahdollisia keinoja Turkin painostamiseksi tässä asiassa. Te viittasitte luonnollisesti Turkin kannasta aiheutuviin jälkivaikutuksiin, mutta minusta tuntuu, että neuvosto ja komissio voisivat lisätä vielä Turkin painostamista. Kyse on siitä, onko kukaan valmis painostamaan Turkkia tällä tavalla.

Verheugen
Minun on todettava parlamentin jäsenelle, että minun näkemykseni tilanteesta on jossain määrin erilainen kuin teidän. Olen samaa mieltä siitä, etten sanonut mitään uutta. Tämä johtuu kuitenkin siitä, ettei mitään uutta kerrottavaa ole, mikä on meidän molempien mielestä ikävää. Vastuu poliittisista prosesseista eli prosesseista, joilla tämä koko ongelma voitaisiin ratkaista, on Yhdistyneillä Kansakunnilla. Ei neuvostolla, ei komissiolla eikä Euroopan parlamentilla ole minkäänlaista toimivaltaa tässä asiassa. Teidän olisi oltava hyvin varovainen, jottette aliarvioi Yhdistyneiden Kansakuntien vaikutusvaltaa tässä asiassa. Tämän vuoksi Euroopan unionin - ja kaikkien siihen kuuluvien, neuvoston, parlamentin ja komission vakiintuneena käytäntönä on tukea kaikin mahdollisin tavoin Yhdistyneiden Kansakuntien toimia.
Merkittävin väline, jonka voimme Yhdistyneille Kansakunnille antaa ja jonka olemme sille antaneet, on liittymisprosessi. Suorat neuvottelut on voitu aloittaa ainoastaan, koska Kypros suunnittelee liittymistä unioniin ja koska turkkilainen osapuoli ymmärtää nyt, että Euroopan unioni aikoo pysyä laajentumisaikataulussaan. Näin ollen mielestäni paras tapa painostaa Turkkia - ja jota me ehdottomasti myös käytämme - on varmistaa, että Turkki ymmärtää, ettei laajentumisaikataulusta voida neuvotella.

Puhemies.
Seuraavana on Konstantinos Hatzidakisin kysymys nro 44 (H-0574/02):

Aihe: Kyproksen liittymisneuvottelut
Kuinka komissio arvioi Kyproksen liittymisneuvottelujen etenevän ja kuinka kahden yhteisön välinen vuoropuhelu Kyproksen kysymyksestä voisi niihin vaikuttaa?

Verheugen
Arvoisa parlamentin jäsen, Kypros on edennyt pitkälle liittymisneuvotteluissa. Neuvottelulukuja oli 31, ja niistä 28 on voitu väliaikaisesti päättää. Tässä vaiheessa ei voida tehdä enempää.
Mitä tulee keskusteluihin, joissa pyritään löytämään YK:n pääsihteerin avulla poliittinen ratkaisu, olen juuri antanut täyden tukeni tälle prosessille, niin kuin on EU:kin useaan otteeseen tehnyt.
Mitä tulee kysymykseen siitä, kuinka kahden etnisen yhteisön välinen vuoropuhelu vaikuttaa liittymisneuvotteluihin, komissio noudattaa lähestymistapaa, joka on Helsingissä 1999 ja Sevillassa 2002 kokoontuneiden Eurooppa-neuvostojen päätelmien mukainen. Unioni on todennut, että se toivoo saaren liittyvän unioniin yhtenäisenä. Se on kuitenkin tuonut myös esiin, että poliittinen ratkaisu ei ole ehdoton edellytys Kyproksen liittymiselle unioniin, jos Kyproksen kysymystä ei ole saatu ratkaistua siihen mennessä, kun neuvottelut saadaan päätökseen. Päätöksen tekee neuvosto, joka ottaa siinä huomioon useita seikkoja. Vielä on mahdollista, että tavoite poliittisesta ratkaisusta saavutetaan ennen liittymistä, minkä vuoksi Eurooppa-neuvosto on kehottanut molempien etnisten ryhmien johtajia vauhdittamaan neuvotteluja. Jos poliittiseen ratkaisuun päästään, liittymissopimuksessa otetaan huomioon syntynyt sovinto.
Kuten Sevillan Eurooppa-neuvosto äskettäin julisti, Euroopan unioni on valmis sisällyttämään Kyproksen kysymyksen kattavan ratkaisun ehdot liittymissopimukseen. Olemme korostaneet, että meidän mielestämme Kyproksen pitäisi pystyä puhumaan yhdellä äänellä ja että Kyproksen on pystyttävä soveltamaan yhteisön lainsäädäntöä koko saaren alueella.
Jos ratkaisuun päästään ja jos Kypros liittyy unioniin yhtenäisenä maana, Euroopan unioni on valmis rahoittamaan merkittävällä tavalla saaren pohjoisosan nopeaa kehitystä liittymisen jälkeen.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, mielestäni Euroopan komissio on todellakin omaksunut rakentavan ja myönteisen lähestymistavan Kyproksen yhdentymiseen ja Kyproksen ongelman ratkaisemiseen. Pidän tätä myönteisenä. Haluan vain kysyä, aiotteko antaa elokuussa omat suosituksenne neuvostolle ehdokasmaiden yhdentymisestä. Sanoitte, että Kypros on edistynyt huomattavasti. Uskon, että kaikki tunnustavat sen tosiseikan, että kyproksenkreikkalainen osapuoli on aloittanut neuvottelut vilpittömin mielin, mutta on kuitenkin mahdollista, että neuvotteluissa epäonnistutaan syistä, joihin kyproksenkreikkalainen osapuoli ei voi mitenkään vaikuttaa. Haluaisin, että komissio selvittää, mitä se suosittelee, jos näin tapahtuu. Tarkoitan tällä sitä, että jos kahden yhteisön neuvotteluissa epäonnistutaan, miten se vaikuttaa Kyproksen suunniteltuun liittymiseen unioniin? Tätä haluan kysyä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä Hatzidakis, olette aivan oikeassa. Komissio esittää 16. lokakuuta kertomuksen, joka sisältää komission arvion siitä, ovatko tällä hetkellä neuvotteluissa mukana olevat ehdokasmaat valmiita liittymään unioniin. Kuten tiedätte, tässä yhteydessä on nimetty kymmenen maata, muun muassa Kypros, joiden kanssa käytävät neuvottelut toivotaan saatavan päätökseen tämän vuoden loppuun mennessä. Komissio toteaa näin ollen 16. lokakuuta, onko sen arvio vielä paikkansapitävä. Luonnollisesti komissio esittää silloin selkeän kannan Kyproksesta.

Puhemies.
Seuraavana on María Izquierdo Rojon kysymys nro 45 (H-0538/02):

Aihe: Laajentuminen, naiset ja fundamentalismi
Koska Euroopan unioni on laajentumassa, on syytä varautua ennaltaehkäisemään ehdokasvaltioissa sellaisia tilanteita, joissa uskonnolliset järjestöt ottavat julkishallinnon viranomaisille kuuluvia valtuuksia. Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa välttääkseen sen, että fundamentalistisen painostuksen vuoksi ihmisoikeuksia rajoitetaan, ja taatakseen naisille täydet oikeudet?

Verheugen
Arvoisa puhemies, kuten parlamentin jäsen toteaa, Kööpenhaminan poliittisten perusteiden täyttäminen on ehdoton edellytys paitsi liittymisneuvottelujen loppuun saattamiselle myös niiden aloittamiselle. Tämän vuoksi mistään valtiosta ei voi tulla Euroopan unionin jäsen, ellei se täytä kaikkia poliittisia perusteita.
Kysymyksessänne viitataan uskonnollisiin järjestöihin, jotka ovat teidän mukaanne ottaneet valtiolle kuuluvaa valtaa tai uhkaavat niin tehdä, minkä vuoksi naisten ihmisoikeuksia saatetaan rajoittaa ehdokasmaissa. Komissio katsoo, että tulevat jäsenvaltiot ovat saavuttaneet hyvän demokraattisen vakauden ja että tulevissa jäsenvaltioissa kunnioitetaan ihmisoikeuksia, myös uskonnonvapautta.
Uskonnonvapaus on taattu kaikissa tulevissa jäsenvaltioissa, mikä merkitsee sitä, että uskonnollisilla yhteisöillä on luonnollisesti oikeus osallistua maiden yhteiskunnalliseen keskusteluun. Tämä on täysin normaalia ja näin tapahtuu kaikissa jäsenvaltiossa. Uskonnolliset yhteisöt ovat osa kansalaisyhteiskuntaa, ja kuten kaikilla muillakin sosiaalisilla yhteisöillä, niilläkin on oikeus osallistua yhteiskunnalliseen keskusteluun. Joissakin maissa osallistuminen on aktiivisempaa kuin toisissa. Hallitusten ja viranomaisten on seurattava hyvin tarkasti, etteivät sosiaaliset ryhmät käytä valtuuksia, joihin heillä ei ole oikeutta ja joilla saattaisi olla esimerkiksi perusoikeuksia heikentäviä vaikutuksia. Teoriassa kaikissa tulevissa jäsenvaltioissa on edistytty lainsäädännöllisestä ja institutionaalisesta näkökulmasta merkittävästi naisten yhtäläisten mahdollisuuksien alalla, mutta toimia on luonnollisesti jatkettava naisten taloudellisen ja yhteiskunnallisen tasa-arvon edistämiseksi. Tämä ei kuitenkaan päde pelkästään tuleviin jäsenvaltioihin vaan myös useimpiin nykyisiin jäsenvaltioihin. Emme voi sanoa, että kaikki puutteet on jo korjattu, ja tämän vuoksi komissio aikoo luonnollisesti seurata alan kehitystä tarkoin jatkossakin. Tähän liittyy myös tilannekatsaus, joka sisältyy aikaisemmin mainitsemaani kertomukseen, joka on tarkoitus julkaista lokakuussa 2002.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa puhemies, onko komissio ottanut selville, missä maissa kirkolliset tahot ovat ottaneet julkishallinnolle kuuluvia valtuuksia ja millä aloilla?
Toiseksi haluan lisäksi kysyä komission jäseneltä, olisiko hän valmis järjestämään tiedotuskampanjoita, joilla lisättäisiin tietoisuutta yhteisön säännöstön eduista ja hyödyistä naisille.
Arvoisa komission jäsen, olen myös kuullut viitattavan joihinkin kansallisten parlamenttien osastoihin, joissa kirkolliset tahot tekevät tarkastuksia ja valvovat parlamentin jäsenten toimia. Olisin kiitollinen, jos tämä asia voitaisiin varmistaa.

Verheugen
Hyvä Izquierdo Rojo, komissio ei ole saanut mitään kuvaamanne kaltaista tietoa. Olisin sen vuoksi kiitollinen, jos voisitte antaa minulle kopion tiedoista, joita teillä selvästikin on. Minun on kuitenkin toistettava, ettei komissio pidä moitittavana puuttumisena asioihin sitä, että kansalaisyhteiskuntaan kuuluvat uskonnolliset yhteisöt osallistuvat poliittiseen keskusteluun. En tiedä yhtään tapausta, joissa ihmisoikeuksia rikottaisiin uskonnollisten yhteisöjen toimesta. Jos teillä on tästä esimerkkejä, tutkimme niitä tietenkin mielellämme.
Mitä tulee tiedotuskampanjaan, voin vakuuttaa, että me järjestämme tällaisia kampanjoita erityisesti naisten tasa-arvon alalla. Ne ovat osa viestintästrategiaa, jota toteutamme yhdessä parlamentin kanssa ja jonka tarkoituksena on tiedottaa tulevien jäsenvaltioiden kansalaisille yhteisön oikeudesta ja erityisesti ihmisoikeuksista sekä yksilön ja ryhmien oikeuksista.

Puhemies.
Seuraavana on Jonas Sjöstedtin kysymys nro 46 (H-0543/02):

Aihe: Uusien jäsenvaltioiden tulevat liittymissopimukset
On mahdollista, että Irlannin kansalaiset äänestävät Nizzan sopimusta vastaan myös toisella kerralla. Sen myötä kumoutuvat myös neuvoston ja parlamentin kokoonpanoa koskevat määräykset. Eikö unioni voi tehdä samalla tavoin kuin Suomen, Ruotsin ja Itävallan liittymisen yhteydessä eli neuvotella kunkin ehdokasvaltion kanssa siitä, mitä liittymissopimuksessa määrätään parlamentin jäsenten lukumäärästä ja neuvoston äänimääristä? Siinä tapauksessa Nizzan sopimusta ei tarvita uusien jäsenvaltioiden liittyminen perustaksi.
Katsooko komissio, että tämä menettely on käyttökelpoinen unionin laajentumisen varmistamiseksi siinä tapauksessa, että irlantilaisten enemmistö toisen kerran äänestää Nizzan sopimusta vastaan?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, komissio ei katso tarkoituksenmukaiseksi spekuloida menettelytapaa, jota mahdollisesti sovelletaan, jos Nizzan sopimusta ei ratifioida. Kuten tiedätte, Euroopan unionin toimielinten yhteisenä tavoitteena on, että Nizzan sopimus ratifioidaan. Tämä ilmaistiin viimeksi selkeästi Sevillassa kesäkuussa 2002 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa. Nizzan sopimuksen ratifiointi on välttämätöntä, koska ilman sitä laajentumisprosessia on hyvin vaikeaa saada päätökseen suunnitellussa aikataulussa.
Komissio haluaa muistuttaa, että kesäkuussa 2002 kokoontunut Sevillan Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä Irlannin hallituksen määrätietoiseen pyrkimykseen ratifioida Nizzan sopimus. Tästä aiheesta keskusteltiin tänä viikonloppuna Tanskassa järjestetyssä ulkoministerien tapaamisessa. Tapaamisen tärkeimpänä aiheena oli laajentuminen. Lisäksi sekä jäsenvaltiot että komissio olivat sitä mieltä, ettei meidän pidä sekaantua mielipiteen muodostumiseen Irlannissa sillä tavoin, että kertoisimme, mitä tekisimme siinä tapauksessa, että kansanäänestyksessä enemmistön kanta on toisen kerran kielteinen.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Verheugen, totean, etten oikeastaan saanut vastausta esitettyyn kysymykseen, koska kysymys oli hypoteettinen ja spekulatiivinen. Kuitenkin on niin, että meidän on poliitikkoina aina mietittävä erilaisia mahdollisia tapahtumakulkuja. Nyt ei myöskään ole kyseessä kaukaisessa tulevaisuudessa tapahtuva asia, vaan melko pian tapahtuva asia, joka vaikuttaa merkittävästi koko Euroopan kehitykseen. Tämän vuoksi olen hämmästynyt siitä, ettei komissio todellakaan aio pohtia muita vaihtoehtoisia kehityskulkuja eikä sitä, mitä tapahtuu, jos Irlannin kansa äänestää jälleen ei. Olen varma siitä, että komissiossa kuitenkin ajatellaan myös tätä asiaa.
Lisäksi tällä kysymyksellä on käytännön merkitystä. Jos Irlannin kansa äänestää ei, siitä ei saa muodostua kynnyskysymystä koko unionille. Asiaan on löydyttävä käytännön ratkaisu. Tässä yhteydessä viittaan siihen, että Suomi, Ruotsi ja Itävalta neuvottelivat käytännöllisestä ratkaisusta tosiasiassa ennen kuin niistä tuli jäseniä. Tätä menetelmää voitaisiin epäilemättä soveltaa myös uusiin ehdokasvaltioihin. Eikö tämä olisi myös oikeudellisesti käytännössä mahdollista?

Verheugen
Arvoisa parlamentin jäsen, sanon vielä kerran ja mahdollisimman selvästi, ettei ole olemassa mitään vaihtoehtoista suunnitelmaa eikä meillä ole nimenomaisia valtuuksia ryhtyä tällaiseen pohdintaan. On siis täysin selvää, että jos sanoisin nyt tässä, että komissiolla on vaihtoehtoinen suunnitelma, irlantilaiset äänestäjät kysyisivät meiltä ennen kuin huomaisimmekaan: ?Mikä tämä vaihtoehto on? Haluaisimme tietää sen mieluusti, koska saattaa, olla, ettei meidän tarvitsisi sitten ratifioida Nizzan sopimusta ollenkaan.? Eli jos sanomme, että on olemassa vaihtoehto, niin voimme olla varmoja siitä, ettei Nizzan sopimusta ratifioida koskaan. Meillä todellakin on hyvä syy siihen, että pidämme voimakkaasti kiinni Nizzan sopimuksen ratifioinnista, koska sen institutionaaliseen osaan sisältyy paitsi laajentumisneuvottelujen loppuun saattamista koskevia teknisiä edellytyksiä myös laajentumisprosessin päättämistä koskevia poliittisia edellytyksiä, jotka ovat välttämättömiä useille jäsenvaltioille.
Syy siihen, ettemme sovella tällä laajentumiskierroksella yksinkertaista menettelyä ja ainoastaan sisällytämme institutionaaliset säännökset liittymissopimuksiin, on se, että useimmat jäsenvaltiot katsoivat, että ennen tätä Euroopan unionin luonteen ja muodon hyvin radikaalia muutosta tarvitaan sekä institutionaalisia että poliittisia muutoksia. Nämä muutokset sisältyvät Nizzan sopimukseen, ja kehotan teitä ottamaan ne huomioon. Monien jäsenvaltioiden osalta Nizzan sopimusta voidaan tarkastella ainoastaan kokonaisuutena. Suurin osa jäsenvaltioista ja käsittääkseni myös parlamentin enemmistö vastustaa näennäisesti sopivaa vaihtoehtoa, jossa sopimusta ei ratifioida vaan sisällytetään ainoastaan sen institutionaaliset osat laajentumissopimuksiin.

Puhemies.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Verheugenille osoitettuihin kysymyksiin varattu aika on päättynyt. Jäsenet ovat kuitenkin esittäneet lisäkysymyksiä, joita koskevat puheenvuorot myönnetään aikajärjestyksessä. Ensiksi jäsen Crowley ja sitten jäsen Seppänen.
Hyvä McKenna, olen hyvin pahoillani, mutta te ette ole ensimmäinen ettekä toinenkaan lisäkysymyksen esittäjä. Onko teillä jokin erityisoikeus, ja voisitteko selittää sen minulle?

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Tämä asia liittyy Irlannin kansanäänestykseen. Tein sen hyvin selväksi, minkä vuoksi olisi hyvin epäoikeudenmukaista keskustella Irlannin kansanäänestyksestä ilman, että molempien näkökantojen edustajat voivat tuoda esiin näkemyksensä. Se on tässä yhteydessä hyvin tärkeää.

Puhemies.
Minun on sanottava hyvin lyhyesti, että te jäsen McKenna - ja pyydän teitä ymmärtämään tämän tarkoittamallani tavalla - tiedätte, että meillä on kyselytuntia koskeva työjärjestys ja että sen mukaan on mahdollista esittää kaksi lisäkysymystä. Nyt ei käydä keskustelua Irlannin kansanäänestyksestä. Jos te ehdotatte, että asiasta keskustellaan täysistunnossa, niin todennäköisesti tehdään. Lisäkysymyksiä voidaan esittää kaksi, eikä niitä määritellä sen mukaan, ovatko ne puolesta tai vastaan. Minulla on tässä edessäni työjärjestys, ja me kaikki myös tunnemme hyvin sen sisällön.
Ensimmäisen lisäkysymyksen esittää jäsen Crowley, enkä tiedä, kannattaako vai vastustaako hän asiaa. Sen tiedän, että hän pyysi mahdollisuutta esittää lisäkysymys. Jos jäsen Seppänen antaa teidän puhua hänen vuorollaan, asia on eri, mutta myös hänellä on oikeus puheenvuoroon.
Seuraavana on jäsen Crowley.

Crowley (UEN).
Haluan kysyä komission jäseneltä Verheugenilta, voiko hän vahvistaa, että tein oikean tulkinnan hänen puheestaan, siis että laajentuminen on saatettava ehdottomasti päätökseen tässä prosessissa ja että Irlannin on ratifioitava Nizzan sopimus. Vastaukseksi riittää kyllä tai ei.

Verheugen
Kyllä, on ehdottomasti välttämätöntä, että kaikki jäsenvaltiot ratifioivat sopimuksen.

President. -
Koska jäsen Seppänen luopui hyväntahtoisesti puheenvuorostaan, seuraavana on jäsen McKenna.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, olen hyvin kiinnostunut siitä, mitä sanoitte. Sanoitte ensinnäkin, ettei teidän pitäisi kertoa kaikille, mitä te teette, jos Irlannin kansa äänestää sopimusta vastaan, ja että jos olisi olemassa vaihtoehto, Irlannin kansa haluaisi tietää mikä se on. Sanotte siis, että aiotte pitää Irlannin kansan epätietoisuudessa ja pelotella heidät äänestämään ?kyllä?. On mielenkiintoista kuulla, että komission mukaan sen ei pitäisi puuttua asiaan. Monet komission jäsenet, kuten Patten ja Byrne, ovat jo sanoneet Irlannin kansalle, että heidän on äänestettävä ?kyllä?. Prodi totesi, ettei Nizzan sopimus ole laillisesti välttämätön laajentumiselle. Giscard d'Estaing sanoi saman asian ja että jos Irlannin kansa äänestää ?ei?, etsitään jokin muu ratkaisu. Todellisuudessa strategiana tässä on teeskennellä, ettei muita vaihtoehtoja ole, ja yrittää pakottaa Irlannin kansa sanomaan ?kyllä? jollekin, jolle se on jo kerran sanonut ?ei?.
Kuten itsekin sanoitte, ette halua esittää vaihtoehtoja, koska ette halua Irlannin kansan kysyvän, mitä ne olisivat. Kuinka demokraattista tällainen toiminta on?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, näyttää siltä, että yritätte saada minut poliittisista syistä sanomaan jotakin, mitä ei ole mahdollista sanoa. Toistan, että komissiolla ei ole mitään lainsäädännöllistä tai poliittista vaihtoehtoa Nizzan sopimukselle.

Puhemies.
Komission jäsenelle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymykseen 47 vastataan kirjallisesti.
Komission jäsenelle Vitorinolle osoitetut kysymykset

Puhemies.
Kysymys nro 48 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Seuraavana Manuel Medina Ortegan kysymys nro 49 (H-0546/02):
Aihe: Toimet laittoman maahanmuuton rajoittamiseksi Kanariansaarilla
Mitä toimia komissio ehdottaa Sevillan huippukokouksessa hyväksyttyjen sopimusten perusteella Kanariansaarille laittomasti saapuvien lukuisten siirtolaisten määrän rajoittamiseksi?
Mihin toimiin aiotaan ryhtyä tämän liiallisen maahanmuuton rajoittamiseksi lähtömaissa, jotta maahanmuuttajien turvallisuutta valvottaisiin?

Vitorino
Arvoisa puhemies, Sevillan Eurooppa-neuvosto oli erityisen tärkeä laittoman maahanmuuton torjunnan kannalta, koska siellä vahvistettiin määräajat maahanmuuton merkittävimmille torjuntatoimille, jotka on vahvistettu komission ehdottamassa kokonaisvaltaisessa suunnitelmassa, jonka oikeus- ja sisäasiain neuvosto hyväksyi 28. helmikuuta 2002.
Erityisen tärkeitä Kanariansaarten kannalta ovat äskettäin toteutetut toimet meritse tapahtuvan laittoman maahanmuuton hillitsemiseksi. Oikeus- ja sisäasiain neuvosto pyysi komissiota tekemään tästä asiasta toteutettavuustutkimuksen, jotta voitaisiin selvittää keinoja parantaa Euroopan unionin vesirajojen valvontaa. Tutkimuksen päätavoitteena on tarjota perusteellinen arvio toteutettavista lainsäädäntötoimista ja muista toimista. Tutkimustulokset ovat saatavilla vuoden 2003 alussa. Lisäksi on syytä todeta, että yhteisö tukee useita sen ulkopuolisissa maissa toteutettavia hankkeita, joilla torjutaan laitonta maahanmuuttoa. Kanariansaarten kannalta erityisen hyödyllinen on myös laaja ohjelma, jossa autetaan Marokon viranomaisia valvomaan aluevesirajojaan paremmin sekä Atlantin että Välimeren alueella.
Yhteisö on osoittanut 40 miljoonaa euroa tämän tavoitteen rahoittamiseen, ja myös Marokko rahoittaa sitä. Lisäksi on syytä mainita, että 13. kesäkuuta kokoontunut oikeus- ja sisäasiain neuvosto hyväksyi tätä alaa koskevan yhtenäisen lähestymistavan, mikä merkitsee kaikkien Euroopan unionin ulkosuhteiden asianmukaisten rakenteiden käyttöä. Lisäksi on päätetty toteuttaa useita toimia, joihin kuuluvat järjestelmällinen yhteistyö ja yhteiset tutkimusryhmät, jotka torjuvat järjestäytynyttä salakuljetusta ja salakuljetusverkostoja.
Puheenjohtajavaltio Tanska pitää erityisen tärkeänä sitä, että laittoman maahanmuuton torjunnassa edistytään yhteisön ja sen ulkopuolisten maiden suhteiden sekä palauttamispolitiikan osalta. Tällä tavoin voidaan varmasti helpottaa alalla tulevaisuudessa toteutettavia toimia.

Medina Ortega (PSE).
Arvoisa puhemies, olen tietoinen siitä, että Vitorino pyrkii toteuttamaan käytännön toimia laittoman maahanmuuton valvomiseksi koko Euroopan unionissa ja erityisesti sen uloimmilla alueilla, kuten Kanariansaarilla. Ongelma on siinä, että tilanne heikkenee ja pahenee jatkuvasti, minkä vuoksi alueellemme saapuvien maahanmuuttajien määrä lisääntyy koko ajan. Eivätkä he saavu ainoastaan laittomasti meritse laivoilla vaan myös ilmateitse. Toisin sanoen useat maahanmuuttajat saapuvat alueellemme muista maista ilman minkäänlaista valvontaa.
Kuuntelin tarkasti komission jäsenen puheenvuoron. Hän viittasi Marokkoon, mutta hän ei maininnut ollenkaan Mauritaniaa. En tiedä, tietääkö komissio esimerkiksi sitä, että on paljastettu laittoman maahanmuuton verkosto, joka toimii yhteistyössä Mauritaniassa ja Espanjan alueella.
Olen huolissani siitä, että vaikka minusta on perusteltua toteuttaa tutkimuksia, olen saanut sellaisen käsityksen, ettei neuvosto tällä hetkellä tue komission jäsenen Vitorinon aloitteita tämän ongelman nopeaksi ratkaisemiseksi.

Vitorino
Olen täysin samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että Euroopan unionin alueelle saapuu laittomia maahanmuuttajia paitsi meritse myös maateitse ja lentokenttien kautta. Olemme tämän vuoksi laatineet yhteistyössä Italian hallituksen kanssa toteutettavuusraportin Euroopan unionin maa- ja vesirajojen valvonnasta. Nyt tehtävä vesirajoja koskeva tutkimus on tarkoin määritelty, koska sillä täydennetään toista tutkimusta, jonka Italian hallitus on toteuttanut.
Toivon, että kun tutkimusvaihe on saatu päätökseen, hallitukset kokevat saavansa enemmän tukea käytännön toimien ja laittoman maahanmuuton torjumista koskevan toimintasuunnitelman toteutukseen. Ulkorajojen valvonnasta annetussa komission tiedonannossa luetellaan useita käytännön toimia.
Lopuksi totean, että me luonnollisesti pidämme Marokon ongelmaa ensisijaisena, mutta kuuntelin myös tarkkaan parlamentin jäsenen esittämiä tietoja Mauritanian kysymyksestä ja aion tutkia myös sitä.

Puhemies.
Seuraavana on Esko Olavi Seppäsen kysymys nro 50 (H-0565/02):

Aihe: TEAM-asiantuntijat
Komissio hyväksyi heinäkuun alussa laajan informaatio-ohjelman, johon sisältyi myös suunnitelma ns. TEAM-asiantuntijoiden verkoston toiminnan jatkamisesta ja kehittämisestä. Miten nämä henkilöt on valittu ja kuinka paljon vuosittain käytetään varoja heidän kouluttamiseensa, kulukorvauksiinsa ja esiintymispalkkioihinsa?

Vitorino
Komissio perusti TEAM Europen vuonna 1989. Tarkoituksena oli muodostaa riippumattomien luennoitsijoiden verkosto, jonka asiantuntemus kattaa kaikki unionin toiminta-alat ja työkielet. Nykyisin siihen kuuluu noin 550 jäsentä, jotka voivat osallistua konferensseihin, seminaareihin, paneelikeskusteluihin ja Euroopan unioniin liittyviin koulutustilaisuuksiin. Asiantuntijat puhuvat omissa nimissään eivätkä komission edustajina.
Euroopan komission edustustot kussakin jäsenvaltiossa valitsevat TEAM Europen jäsenet kokemuksen, syvällisen Eurooppa-tuntemuksen, kielitaidon, viestintäosaamisen ja saatavuuden perusteella. Asiantuntijat ovat järjestäytyneet kansallisiin ryhmiin. Komissio ei maksa TEAM Europen jäsenille palkkioita. Asiantuntijat voivat kuitenkin vastaanottaa kulukorvauksia tai myös asianmukaisen esiintymispalkkion niiden tilaisuuksien järjestäjiltä, joihin he osallistuvat.
Komissio tarjoaa asiantuntijoille kuitenkin säännöllistä koulutusta. Vuonna 2002 komissio järjesti Brysselissä kolme koulutusseminaaria, jotka oli tarkoitettu erityisesti TEAM Europen jäsenille. Kaksipäiväisessä seminaarissa käsiteltiin Euroopan unionin ulkosuhteita, ja siihen osallistui 80 TEAM Europen jäsentä. Toisessa kolme ja puoli päivää kestäneessä seminaarissa käsiteltiin laajentumista, ja siihen osallistui 60 TEAM Europen jäsentä. Kolmannessa kaksipäiväisessä seminaarissa käsiteltiin Euroopan tulevaisuutta, Nizzan huippukokouksen jälkeistä prosessia ja Euroopan tulevaisuutta käsittelevää valmistelukuntaa, ja siihen osallistui 103 TEAM Europen jäsentä. Komissio tarjoaa tämän koulutuksen, ja hyödyntää siinä komission tai muiden toimielinten puhujia ja tulkkeja sekä satunnaisesti ulkopuolisia puhujia, joille ei makseta esiintymispalkkiota.

Puhemies.
Seuraavana on Bernd Posseltin kysymys nro 51 (H-0588/02):

Aihe: Viisumivapaus Makedonialle
Neuvosto vastasi Makedonian viisumivapautta koskevaan kysymykseeni, ettei se voi ilman komission ehdotusta tehdä päätöstä tästä Makedonian vakauden kannalta tärkeästä asiasta. Aikooko komissio tehdä aloitteen viisumivapauden myöntämisestä Euroopan unionin alueelle matkustaville makedonialaisille?

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, neuvoston 15. maaliskuuta 2001 antamassa asetuksessa N:o 539/2001 mainitaan entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia yhtenä niistä kolmesta maasta, joiden kansalaisilla on oltava viisumi, jos he haluavat ylittää jäsenvaltioiden ulkorajan. Viisumivapauden käyttöönotto makedonialaisten osalta edellyttäisi tämän asetuksen muuttamista, jota ainoastaan komissio voi ehdottaa Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 67 artiklan 2 kohdan nojalla.
Perusteet maan sisällyttämiselle niiden yhteisön ulkopuolisten maiden luetteloon, joiden kansalaisilla on oltava viisumi, ja niiden maiden luetteloon, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, määritellään asetuksen N:o 539/2001 johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa. Perusteita ovat näistä maista peräisin olevan laittoman maahanmuuton laajuus, yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen liittyvät perusteet, alueellinen yhteenkuuluvuus ja vastavuoroisuuden periaate. Näitä perusteita voidaan muuttaa. Tietynlainen pysyvä kehitys jossain tietyssä maassa voi olla perusteena sille, että komissio ehdottaa asetuksen muuttamista.
Komissio pyrkii jatkuvasti kartoittamaan tällaisia muutoksia alalla ja arvioimaan tarkoin niiden merkityksellisyyttä. Tämän tehtävän hoitaakseen komissio käyttää useista eri lähteistä saatavia tietoja ja kiinnittää erityishuomiota jäsenvaltioista kerättäviin tietoihin ja tilastoihin, jotka koskevat neuvoston joidenkin erikoistyöryhmien toimia.
Tässä yhteydessä on syytä tuoda esiin, että 21. ja 22. kesäkuuta kokoontunut Sevillan Eurooppa-neuvosto pyysi neuvostoa ja komissiota asettamaan toimivaltuuksiensa mukaisesti ensisijaisiksi tietyt laittoman maahanmuuton torjuntatoimet. Näihin kuuluu vuoden loppuun mennessä toteutettava uudelleenarviointi, jossa tarkastellaan luetteloa yhteisön ulkopuolisista maista, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumia, ja niistä maista, joita tämä vaatimus ei koske. Asetuksen tarkistamisen yhteydessä komissio ottaa luonnollisesti huomioon kaiken entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian tilanteesta saatavan tiedon edellä mainitun asetuksen johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa vahvistettujen perusteiden mukaisesti.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, kysymyksessäni viitataan Espanjan puheenjohtajakaudella pidettyyn kyselytuntiin, jolloin puheenjohtajavaltio Espanja totesi minulle, ettei neuvosto voi puuttua tähän asiaan, koska komissio ei ole tehnyt aloitetta. Tämä saattaa merkitä sitä, että neuvosto ja komissio pompottelevat asiaa edestakaisin - en voi tietää -, mutta näin neuvosto sanoi minulle. Siksi kysyin asiaa teiltä.
EU on tehnyt assosiaatiosopimuksen kolmen entisestä Jugoslaviasta, jonka kansalaisilta ei koskaan vaadittu viisumia, muodostuneen uuden valtion kanssa. Nämä maat ovat Slovenia, Kroatia ja Makedonia, ja näistä ainoastaan Makedonian kansalaisilta vaaditaan viisumia. Ei edes naapurimaiden Bulgarian eikä Romanian kansalaisilta vaadita viisumia huomattavista turvallisuusongelmista huolimatta. Tämän vuoksi viisumivapaus olisi tärkeä viesti Makedonialle. Makedonialaiset kokevat itsensä nöyryytetyiksi, koska he ovat muita assosioituneita maita heikommassa asemassa. Makedonia on ainoa assosioitunut maa, jonka kansalaisilta vaaditaan viisumi!

Vitorino
Ymmärrän täysin parlamentin jäsenen pelot. Nämä maat kuitenkin eroavat toisistaan, sillä Romania ja Bulgaria ovat Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneita ehdokasmaita toisin kuin Makedonia.
Tunnustan joka tapauksessa komission nimissä, että Makedonia on pyrkinyt huomattavalla tavalla parantamaan ulkorajojen valvontaa ja matkustusasiakirjojen laatua.
Lisäksi Makedonia on käsittääkseni hyväksymässä viisumilainsäädäntöä, joka vastaa hyvin pitkälti Euroopan unionissa voimassa olevaa alan lainsäädäntöä, mikä on merkittävä ja myönteinen asia. Makedonian edistymisen arvioimiseksi olemme kuitenkin viime kesäkuussa lähettäneet maahan CARDS-ohjelman alueohjelman puitteissa asiantuntijaryhmän. Asiantuntijaryhmän päätelmät sekä lainsäädäntökehystä ja sen soveltamista viisumien myöntämisessä ja Makedonian ulkorajojen valvonnassa käsittelevä raportti ovat saatavilla lokakuussa 2002. Komissio arvioi tuolloin Makedonian tilannetta kyseisen raportin ja johdanto-osan viidennen perustelukappaleen perusteella. Vasta silloin voimme päättää aloitteestamme tarkistaa Euroopan unionin viisumilainsäädäntöä.
Tässä ei siis pompotella asiaa edestakaisin, vaan menettelyjä on vain noudatettava. Tällä hetkellä en voi tietää, mikä on arviomme, kun olemme saaneet asiantuntijaryhmän raportin. Saan raportin ensi kuussa.

Puhemies.
Seuraavana on Camilo Nogueira Románin kysymys nro 52 (H-0599/02):

Aihe: Sellaisia Euroopan unioniin tulevia maahanmuuttajia koskeva viisumivapaus, jotka ovat lähtöisin erityissuhteessa unionin jäsenvaltioihin olevista maista
Huomattavalla osalla Euroopan unionin jäsenvaltioista on erityinen suhde ja kulttuurilliset siteet unionin ulkopuolisten maiden kanssa. Tällainen suhde on esimerkiksi Portugalilla ja Espanjalla Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. Monilla ihmisillä on kaksoiskansalaisuus, jonka vuoksi tämä erityinen suhde on osa heidän olemustaan unioniin kuulumisen rinnalla. Miten tähän tilanteeseen suhtaudutaan, kun otetaan huomioon Sevillan Eurooppa-neuvoston päätös tarkistaa luettelo sellaisista maista, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumia unionin jäsenvaltioihin pääsemiseksi? Miten Latinalaisen Amerikan maiden kansalaisia kohdellaan Espanjan ja Portugalin tapauksissa?

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvä Nogueira Román, kukin Euroopan unionin jäsenvaltio asettaa omat ehtonsa kansalaisuuden myöntämiselle. Kaikilla jäsenvaltioiden kansalaisilla on yhteisön säännöstön nojalla oikeus liikkua vapaasti koko Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueella ja sijoittautua vapaasti.
Kaksoiskansalaisuuden tapauksessa kansalaiset voivat vedota unionin kansalaisuuteen perustuviin lakeihin. Tämän vuoksi komissio katsoo, että nykyinen lainsäädäntö kattaa Espanjan ja Portugalin sekä useiden Latinalaisen Amerikan maiden välisissä suhteissa käytössä olevan kaksoiskansalaisuuden. Latinalaista Amerikkaa koskevan viisumikäytännön osalta asetuksessa N:o 539/2001 vahvistetaan luettelot niistä yhteisön ulkopuolisista maista, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi, ja niistä, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske.
Komissio lähetti Sevillan Eurooppa-neuvoston päätelmien perusteella jäsenvaltioille kyselyn, jonka perusteella tarkastellaan uudelleen edellä mainittuun asetukseen sisältyvää luetteloa yhteisön ulkopuolisista maista. Jäsenvaltiot saattavat vastauksissaan tehdä useita ehdotuksia, joiden perusteella komissio voi ehkä laatia ehdotuksen asetuksen muuttamiseksi. Luetteloiden määrittelyssä käytettävät perusteet yksilöidään asetuksen johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa. Yksityiskohtaisen analyysin perusteella määritellään tapauskohtaisesti, mihin yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisiin sovelletaan viisumivaatimusta ja mihin ei. Analyysissa käytetään useita perusteita, jotka koskevat erityisesti laitonta maahanmuuttoa, yleistä järjestystä ja turvallisuutta sekä unionin ulkosuhteita yhteisön ulkopuolisiin maihin. Lisäksi kiinnitetään huomiota viisumivapauden merkitykseen alueellisen yhteenkuuluvuuden ja vastavuoroisuuden periaatteen kannalta. Kaikki neuvoston päätökset tällä alalla hyväksytään määräenemmistöllä parlamentin kuulemisen jälkeen.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Vitorino, en pysty kuvittelemaan, että jonain päivänä Espanjassa ja Portugalissa, tai jopa Euroopan unionissa katsottaisiin, että Brasilia on Portugalin kannalta yhteisön ulkopuolinen maa tai Argentiina on Galician tai Espanjan kannalta yhteisön ulkopuolinen maa. Vaikka näissä maissa asuu monia ihmisiä, joilla on kaksoiskansalaisuus, monia portugalilaisten, espanjalaisten ja galicialaisten lapsia ja lapsenlapsia ei pidetä eurooppalaisina. Katson kuitenkin, että Portugalin, Espanjan ja Galician välisiä hyvin läheisiä perhesiteitä on kohdeltava hyvin erityisellä tavalla niissä ratkaisuissa, joita komissio ehdotti Sevillan Eurooppa-neuvostossa käytyyn viisumikeskusteluun. Toivon, ettei komissio unohda sukujuuriamme Latinalaisessa Amerikassa.

Vitorino
Paljon kiitoksia Nogueira Román, olen täysin samaa mieltä kanssanne kaikista esittämistänne perusteista ja myös siitä seikasta, mikä selittää sen, että me puhumme lähes samaa kieltä. Haluan joka tapauksessa kiinnittää huomiotanne siihen seikkaan, että mainitsemiinne maihin sovelletaan jo viisumivapautta ja että ainoat Latinalaisen Amerikan maat, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi, ovat Kolumbia ja Peru.

Puhemies.
Komissiolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin 53-81 vastataan kirjallisesti.
Kyselytunti päättyi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.15, ja sitä jatkettiin klo 21.00)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto talous- ja työllisyyspolitiikan koordinaatioprosessin selkeyttämisestä.
Solbes Mira
Arvoisa puhemies, komissio on antanut tänään tiedonannon talous- ja työllisyyspolitiikan koordinaatioprosessin selkeyttämisestä. Tällä tiedonannolla luodaan unionin tason puitteet, joiden mukaisesti jäsenvaltiot voivat määritellä omaa politiikkaansa. Tiedonannolla edistetään lisäksi Lissabonin Eurooppa-neuvoston asettamien kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttamista.
Me kaikki tiedämme, että yleisestä koordinaatioprosessista on tullut entistäkin monimutkaisempi. Liian usein siihen on lisätty uusia tarpeellisiksi osoittautuneita osia, mikä ei ole ainakaan edistänyt eri politiikan alojen suuntaviivojen yhtenäisyyttä eikä niiden ymmärtämistä. Parlamentti on esittänyt meille useita ehdotuksia tilanteen parantamiseksi, ja me olemme pyrkineet ottamaan ne huomioon nykyiseen lainsäädäntöön perustuvissa toimissamme.
Koordinoinnin selkeyttäminen ei ole pelkästään aikataulujen ja järjestelyjen parantamista, vaikka niin saattaisi ensi näkemältä luulla. Olemme yrittäneet panostaa perusteellisesti politiikan alojen yhtenäisyyteen ja muuttaa niiden toteuttamista koskevaa arviointia. Tämän avulla on pyritty lisäämään kasvumahdollisuuksia, luomaan lisää ja parempia työpaikkoja sekä parantamaan sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja edistämään kestävää kehitystä.
Tämän perusteella komissio esittää tiedonannossaan käytännön ehdotuksia tehostaakseen koordinointia, parantaakseen eri prosessien ja välineiden yhteensopivuutta ja täydentävyyttä, laajentaakseen sitoutumistamme lisäämällä parlamentin ja työmarkkinaosapuolten osallisuutta ja lisäämällä politiikan koordinaatioprosessin läpinäkyvyyttä ja ymmärrettävyyttä ja siten sen näkyvyyttä ja vaikutusta. Näillä merkittävillä poliittisilla parannuksilla lisätään unionin valmiuksia saavuttaa kunnianhimoiset talous- ja työllisyystavoitteet.
Haluan tuoda esiin kaksi avainseikkaa. Ensinnäkin komissio ehdottaa politiikan koordinaatioprosessiin paranneltua rakennetta, joka perustuu kolmeen kohtaan, jotka ovat toimeenpano, poliittiset suuntaviivat ja suuntaviivat. Näiden avulla koordinaatioprosessista tulee näkyvämpi, ja sen vaikutukset tehostuvat.
Koordinaatioprosessi aloitetaan kevään Eurooppa-neuvoston valmistelulla. Komissio esittelee kunkin vuoden alussa täytäntöönpanoa koskevan arviointipaketin, joka täydentää kevätraporttia ja jossa kuvataan edistystä useilla aloilla, joilla toteutetaan talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, ja johon liittyy myös alustava raportti yhteiseksi työllisyysraportiksi.
Kevätraportissa keskitytään näin ollen aloihin, joiden kehitystä on vauhditettava, ja siinä ehdotetaan keskeiset poliittiset linjaukset kevään Eurooppa-neuvostoa varten.
Tämän perusteella maaliskuussa kokoontuva kevään Eurooppa-neuvosto laatii yleiset poliittiset suuntaviivat. Huhtikuun alussa komissio esittää nämä suuntaviivat huomioon ottaen suuntaviivapaketin, joka sisältää sekä talouspolitiikan laajat suuntaviivat että työllisyyssuuntaviivat.
Lopuksi komission toimivaltaiset osastot hyväksyvät suuntaviivakokonaisuuden saatuaan sille kesäkuussa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tuen.
Komission tänään tekemien ehdotusten toinen avaintekijä on koordinoinnin tehostaminen. Tämän osalta ehdotamme, että suuntaviivojen laadinnassa korostettaisiin pitkän aikavälin lähestymistapaa.
Suuntaviivakokonaisuudessa sovelletaan aiempaa eriytetympää keskipitkän aikavälin lähestymistapaa, ja suuntaviivoja tarkistetaan joka kolmas vuosi. Välivuosina muutoksia tehdään ainoastaan tarvittaessa ajanjakson merkittävien tapahtumien perusteella. Aiempaa strategisempi lähestymistapa lisää eri politiikan alojen suuntaviivojen vakautta ja parantaa niiden valvontaa.
Lisäksi asianmukaisten välineiden sisältöä selkiytetään ja synkronoidaan, mikä lisää yhtenäisyyttä. Täydentävyyden näin lisääntyessä myös taustalla oleva poliittinen sanoma vahvistuu.
Komissio ehdottaa, että tämänkaltainen järkiperäistäminen toteutetaan nopeasti ja että ensimmäistä suuntaviivakokonaisuutta olisi ajantasaistettava kevään 2003 Eurooppa-neuvostossa, jolloin komissio esittää ensimmäisen täytäntöönpanoa koskevan arviointipaketin vuoden 2004 alussa. Tällä tavoin uusi koordinaatioprosessi on täysimääräisesti käynnissä ennen parlamenttivaaleja.
Näiden vuoden 2003 koordinaatioprosessissa käyttöön otettavien parannusten lisäksi komissio on ehdottanut perustamissopimuksissa voimassa olevaan yhteisön oikeuteen useita muutoksia, jotka koskevat talouspolitiikan koordinointia. En aio tarkastella tätä tarkemmin tänään. Haluan vain korostaa, kuten totesin puheeni alussa, että nämä asiat ovat yhteydessä selkeyttämisprosessiin, josta keskustelemme tänään, koska, kuten totesin, toimimme nykyisen lainsäädännön perusteella.
Haluan lopuksi korostaa, että komissio arvostaa parlamentin panosta politiikan koordinointiin ja että me odotamme mielenkiinnolla teidän ehdotuksianne suuntaviivoiksi, joita me ehdotamme, ja ehdotuksianne järkiperäistämisprosessista. Teidän panoksenne ja osallistumisenne osoittavat teidän sitoutuneen eri politiikan alojen yhteisiin suuntaviivoihin ja taloudellisten ja sosiaalisten tulosten parantamiseen.
Kollegani Anna Diamantopoulou kommentoi vielä joitakin tekijöitä, jotka liittyvät tähän koordinaatioprosessiin, jota olemme täällä yhdessä esitelleet.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun viime vuonna keskusteltiin työllisyyspaketista, parlamentti kehotti nimenomaisesti selkeyttämään menettelyjä. Myös Barcelonan Eurooppa-neuvosto esitti vastaavan kehotuksen. Näin ollen mielestäni näyttää siltä, että tällä tiedonannolla vastataan sekä parlamentin että neuvoston pyyntöihin menettelyjen ajantasaistamisesta.
Kuten Solbes Mira perustellusti totesi, tämä ei ole ainoastaan tekninen järjestely. Kyse ei ole pelkästään paremmasta ajoituksesta. Kunnianhimoisena poliittisena tavoitteena on tosiasiassa määritellä politiikkaa paremmin, parantaa hallintoa ja lisätä tehokkuutta. Nopeutamme ajanmukaistamista ja tätä uutta menettelyä sekä sovellamme kokemustamme, jota olemme hankkineet Maastrichtin sopimuksen jälkeen kymmenen vuoden ajan talouspolitiikan suuntaviivojen soveltamisesta, jota olemme hankkineet viiden vuoden ajan työllisyysstrategioiden soveltamisesta ja jota olemme hankkineet koko Lissabonin huippukokouksen tavoitekehyksestä. Tämä on tärkeää.
Haluan esittää muutamia huomautuksia nimenomaan Euroopan työllisyysstrategiasta. Ensinnäkin talouden ja työllisyyden strategioita vahvistetaan selkeästi ja niiden merkitystä Lissabonin tavoitekehyksessä lisätään. Toiseksi sovellamme nyt keskipitkän aikavälin lähestymistapaa, mikä on tärkeää. Vuosittaisten suuntaviivojen ja vuosittaisten suositusten sijaan toimimme nyt keskipitkällä tähtäimellä. Aiomme laatia uudet vuoteen 2010 ulottuvat suuntaviivat, joiden väliarviointi on tarkoitus tehdä vuonna 2006 Barcelonan Eurooppa-neuvoston pyyntöjen mukaisesti. Suuntaviivoille tehdään siis väliarviointi, jossa asetetaan tavoitteita ja suuntaviivoja. Lisäksi niitä valvotaan vuosittain, ja valvontatoimenpiteissä tehdään joka vuosi yhteistyötä. Tällä tavoin ylläpidetään strategian kehitystä. Kolmas avaintekijä on se, että näillä toimilla on selkeä tavoite eli lisätä talous- ja työllisyyspolitiikan yhtenäisyyttä. Luonnollisesti näillä kahdella politiikalla on eri tehtäviä. Talouspolitiikan suuntaviivat muodostavat yleiskehyksen, joiden puitteissa työllisyyssuuntaviivoja muokataan. Työllisyyssuuntaviivoissa kuitenkin määritellään yksityiskohtaisempi toimintakehys ja yksityiskohtaisemmat tavoitteet sekä ehdotetaan erillisiä strategioita.
Seuraava huomioni koskee talous- ja sosiaalipolitiikan hallinnoinnin parantamista, mikä sisältyy myös perustamissopimuksen tarkistamista varten perustetun valmistelukunnan asialistalle. Haluamme tuoda esiin, että samalla kun kunnioitamme kunkin politiikan perustamissopimuksen mukaista riippumattomuutta, meillä on myös mahdollisuus laatia unionille yhtenäinen talouskehys. Katson, että Euroopan parlamentin osalta asiat selkiytyvät huomattavasti ja niistä tulee paljon näkyvämpiä, koska molemmissa asiakirjoissa otetaan huomioon käytännön talous- ja rakennepolitiikan kaikki perusasiat sopivalla hetkellä ja koordinoidusti. Lisäksi haluan vakuuttaa teille, että tehokas vuoropuhelumme parlamentin kanssa jatkuu, vuoropuhelua on vain siirretty syksyltä keväälle. Tavoitteenamme on taata, että voimme näissä uusissa puitteissa toimia tehokkaasti yhteistyössä parlamentin kanssa.

Puhemies.
Kiitoksia paljon komission jäsenille Diamantopouloulle ja Solbesille.

Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissiota tämänpäiväisestä tiedonannosta. Minua huolestuttaa kuitenkin edelleen kaksi seikkaa. Lissabonin huippukokouksessa valmisteltiin Eurooppa-neuvoston keskeistä asemaa. Vaikka sitä ei sanottu ääneen, yksi keskeisimmistä syistä tälle oli välttää sitä, että Ecofin-neuvosto hallitsisi koko menettelyä. Tähän tiedonantoon kuuluvassa menettelyssä tehtiin kesäkuun Eurooppa-neuvoston jälkeen todellinen läpimurto. Meillä on nyt erilliset kilpailusta ja työllisyydestä vastaavat neuvostot ja Ecofin-neuvosto, jotka tekevät lopulliset päätökset omilla aloillaan. Tässä vaiheessa Ecofin-neuvosto tulee kuitenkin keskeiseen asemaan ja lamaannuttaa kahden muun neuvoston toiminnan. Tämä on perusluonteinen vika koko menettelyssä.
Lisäksi olen huolissani siitä, että parlamentin ensimmäinen ja viimeinen maininta työllisyyssuuntaviivojen alalla on peräisin toukokuulta. Jos komissio toimielimenä vakavissaan haluaa, että parlamentti osallistuu, komission olisi vaadittava parlamentin kanssa sellaisen toimielinten välisen sopimuksen tekemistä, jossa parlamentille annettaisiin virallinen asema kevään neuvoston valmisteluissa.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kiitos tiedoista, joita saimme komissiolta. Selvitys oli suppea, mutta niin sen ilmeisesti pitääkin olla tässä yhteydessä.
Haluan kuitenkin tuoda esiin vielä kaksi asiaa. Ensinnäkin olisi mielenkiintoista tietää, miten Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit päätyvät yhteiseen kantaan. Stephen Hughes toi jo esiin tämän asian, mutta sitä on tärkeää vielä täsmentää. Voidaan sanoa, että tällä hetkellä on melko epäselvää, miten Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit osallistuvat prosessiin.
Toiseksi haluan tuoda esiin prosessit. Kannatan näkemystä siitä, että prosesseja on koordinoitava. Minusta kahden prosessin sijasta olisi puhuttava kolmesta prosessista, jotka ovat talous- ja työllistämisprosessit ja sosiaalisen osallistamisen prosessi. Näillä kaikilla kolmella on erityinen arvo ja jotain erityistä annettavaa. Tämän vuoksi on erityisen tärkeää, että nämä erikoispiirteet säilytetään prosessien koordinoinnissa, sillä muuten niiden yhteisarvo heikkenee. Tiedustelen näin ollen, miten kunkin prosessin erityisluonne on ajateltu säilyttää niiden koordinoinnissa.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, esitän muutaman lyhyen huomautuksen. Olemme useaan otteeseen - viimeksi epävirallisessa ministerineuvostossa Koldingissa - tuoneet parlamentin sekä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puolesta esiin, että suhtaudumme myönteisesti työllisyys- ja sosiaalipolitiikan prosessien koordinointiin. Haluaisimme, että näin tapahtuu kahdesta syystä. Ensinnäkin siksi, että perustamissopimuksessa selkeästi todetaan, että työllisyyspolitiikan suuntaviivoja on jossain määrin yhdenmukaistettava talouspolitiikan suuntaviivojen kanssa. Toivon, että näemme näiden kahden politiikan olevan vuorovaikutuksessa keskenään, emmekä keskity yksinomaan työllisyyspolitiikkaan. Lisäksi toivon, ettemme ole huolissamme pelkästään työpaikkojen määrästä, vaan kiinnitämme huomiota myös niiden laatuun. Meidän ei myöskään pidä ajatella pelkästään työpaikkoja ja sellaisia termejä kuten työmarkkinoiden joustavuus, vaan meidän on myös pohdittava työmarkkinoiden turvallisuutta ja sen sosiaalisia vaikutuksia. Toisin sanoen meidän on otettava huomioon kaikki tekijät, jotka saattavat vaikuttaa tähän vuorovaikutukseen, ja nyt haluankin kysyä, onko tämä tämän koko politiikkayhdistelmän tarkoituksena.

Solbes
Arvoisa puhemies, yritän vastata nopeasti ongelmiin, jotka koskevat suoraan minua, ja annan Anna Diamantopouloun vastata ongelmiin, joista hän tietää parhaiten.
Ensinnäkin ollaanko erkaannuttu Lissabonin tavoitteista ja onko koordinointi ollut puutteellista kevään neuvoston päätöksenteossa? En katso, että näin on. Mielestäni tilanne on täsmälleen päinvastainen. Itse asiassa meillä on kevään Eurooppa-neuvostolle esitettävä kanta eri prosesseja koskevista suuntaviivoista. Lissabonin Eurooppa-neuvosto tekee tämän päätöksen - jonka on luonnollisesti oltava kaikkien suuntaviivojen mukainen -, ja seuraavat Eurooppa-neuvostot toimivat sitten tämän päätöksen perusteella. Tämän vuoksi päädymme päinvastaiseen tulokseen eli eri neuvostot toimivat ennalta määriteltyjen suuntaviivojen mukaisesti. Toimimme siis Lissabonin tavoitteiden mukaisesti, ja uskon, että pääsemme toimissamme myös pidemmälle kuin on alun perin arvioitu.
Toiseksi monia teitä huolestuttaa se, mikä on parlamenttien - Euroopan ja kansallisten parlamenttien - asema tässä prosessissa. Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen näkökulmasta toimimme nykyisen lainsäädännön perusteella, kuten aikaisemmin totesin. Tämän vuoksi emme keskustele perustamissopimusten muuttamisesta tai muista seikoista, joita voidaan käsitellä valmistelukunnassa. Katsomme kuitenkin, että uuden menettelyn ansiosta parlamentti voi toimia kahdella tavalla. Ensinnäkin se keskustelee talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanosta. Parlamentilla on nyt paljon enemmän aikaa keskusteluun kuin aikaisemmin, minkä lisäksi sillä on enemmän mahdollisuuksia esittää omia kantojaan talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista. Tällaista käytäntöä on alettu vähitellen soveltaa käytännössä viime vuosina. Katsomme, että tilanne on tämän osalta selkeästi parantumassa.
Jäsenvaltioiden kannasta on päätettävä kansallisissa parlamenteissa, vaikka komissio kannattaakin ajatusta siitä, että kansallisten parlamenttien olisi osallistuttava talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin ja vakausohjelmiin liittyviin näkökohtiin.
Lisäksi on totta, että talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja ja työllisyyttä koordinoidaan perustasolla, mutta niitä koordinoidaan myös Cardiffin prosessin ja muiden sellaisten prosessien kanssa, jotka voivat vaikuttaa talouspolitiikkaan. Nämä olivat ne keskeiset seikat, joita halusin kommentoida.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata kahteen näkökohtaan. Ensimmäinen koskee erillistä politiikkaa ja sitä, onko sellaista mahdollista toteuttaa. Tässä ehdotuksessa asetetaan epäilemättä lukuisia erityistavoitteita sekä menetelmiä ja määräaikoja niiden saavuttamiseksi. Kuten sanoin, yksi selkeä tavoite on näiden kahden politiikan riippumattomuus. Meillä olisi siis oltava selkeät ja erityiset työllisyyssuuntaviivat, jotka olisivat yleisten suuntaviivojen mukaiset ja joihin liittyisi tavoitteita ja menetelmiä. En tiedä, voiko olla varma siitä, että me saavutamme tämän tavoitteen. Yksi asia on kuitenkin varmaa eli se, että poliittista tahtoa löytyy ja että menetelmät suunnitellaan sellaisiksi, että ne vievät meitä oikeaan suuntaan. Katson, että meillä on nyt poliittinen vastuu saavuttaa tavoitteet sekä poliittisista syistä että siksi, että koko Euroopan unionissa tarvitaan erillistä työllisyyspolitiikkaa.
Toinen kysymys koskee Bouwmanin kantaa työllisyydestä, millä ei tietenkään tarkoiteta pelkkiä työpaikkojen määrää koskevia lukuja. Suuntaviivojen yhteydessä ja täällä parlamentissa olemme tuoneet esiin useaan otteeseen, että meidän on otettava huomioon työllisyyden suuntaviivat, ja näin pyrimme koko ajan tekemään.

Goebbels (PSE).
Ensireaktioni on pääosin myönteinen, koska katson, että komission ehdotukset ovat askel oikeaan suuntaan. Emme voi vaatia jäsenvaltioiden talouspolitiikan parempaa koordinointia, ellemme vaadi samalla talous- ja sosiaalipolitiikan sekä kestävän kehityksen politiikan parempaa koordinointia Euroopan unionin tasolla.
Mielestäni talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin liittyviä prosesseja, eli ainakin Luxemburgin, Cardiffin, Kölnin, Lissabonin ja Tukholman prosesseja, on järkiperäistettävä kokonaisuudessaan. Asiantuntijat alkavat olla hakoteillä, eivätkä kansalaisetkaan tiedä, missä mennään. Järkiperäistäminen on siis tarpeen, mutta luonnollisesti sillä edellytyksellä, että Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit ovat mukana näissä prosesseissa. Jos ymmärsin komission jäsen Solbesia oikein, tulevaisuudessa koordinointi tapahtuu keskipitkällä aikavälillä, ja prosessia tarkistetaan kokonaisuudessaan kolmen vuoden välein. Kolme vuotta on pitkä aika parlamentille, jonka istuntokausi on viisi vuotta, ja komissiolle, jonka vallassaoloaika on todennäköisesti myös viisi vuotta. Näin ollen joillakin vaalikausilla järjestettäisiin ainoastaan kerran perinpohjainen keskustelu laajoista suuntaviivoista. Lisäksi kolme vuotta on taloudessa erittäin pitkä aika. Arvoisa puhemies, kolme vuotta sitten kansainväliset pörssit elivät täydellisessä yltäkylläisyydessä. Kaksi vuotta sitten kupla kuitenkin puhkesi, mikä aiheutti merkittäviä sivuvaikutuksia.
Haluan näin ollen kysyä, eikö suuntaviivoja aiota muokata talouden ja yhteiskuntaelämän kehitykseen?

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvä Solbes, te aloititte mainitsemalla, että te pyritte muuttamaan perustamissopimusta. Haluan kysyä teiltä suoraan: Mitä muutoksia te tarkalleen pyritte tekemään? Mikä on Euroopan parlamentin, yhteispäätösmenettelyn ja jaetun toimivallan asema näissä muutoksissa?
Nyt siirryn toiseen kysymykseeni. Me kaikki puhumme kasvusta ja työllisyydestä. Meillä on vakaus- ja kasvusopimukset, sisämarkkinat ja Lissabonin prosessi. Mitä näiden kolmen sopimuksen mukaista koordinointimahdollisuutta ei vieläkään ole käytetty ja millä tavoin perustamissopimuksessa estetään tällainen koordinointi?

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että parlamentti saa asiakirjat, ennen kuin meidän on laadittava mietintömme. Tämä on hyvä asia. Haluan kuitenkin saada selville, mikä on kestävän kehityksen asema kaikessa tässä. Johdannossaan komission jäsen Solbes puhui kestävästä kasvusta, mikä ei merkitse samaa kuin kestävä kehitys, sillä kasvu saattaa myös tuhota ympäristöä ja vähentää työpaikkoja, jolloin se ei ole erityisen kestävää. Mihin siis kestävyys tässä perustuu? Miten kestävyys voidaan määritellä kasvun laadullisen arvioinnin perusteella ja miten se käy yksiin sellaisen koordinoinnin kanssa, jonka haluaisimme tulevaisuudessa toteutuvan? Tällä hetkellä kestävä kehitys on puuttuva tekijä, vaikka Göteborgin päätöksen mukaan sen olisi tarkoitus olla keskeinen tekijä kevään huippukokouksissa?

Solbes
Hyvä Goebbels, esitimme asian hyvin nopeasti kantaamme selkiyttääksemme. Laadimme talouspolitiikan laajat suuntaviivat joka kolmas vuosi, mutta tämä ei estä niiden muuttamista vuosittain eikä vuosittain käytäviä keskusteluja.
Annan teille esimerkin: tällä hetkellä talouspolitiikan laajoilla suuntaviivoilla pyritään erityisesti vahvistamaan kasvua talouden vakauden yhteydessä ja lisäämään tällä tavoin tuottavuutta ja työllisyyttä. Tämän tyyppistä periaatetta sovelletaan yleisesti pitkän aikaa. Meidän on luonnollisesti keskusteltava vuosittain kunkin vuoden tuloksista ja muutoksista, joita olisi tehtävä talouden tilanteen perusteella. Näin ollen meidän on tehtävä myös vuosittaisia muutoksia, mutta sen perusmallin mukaisesti, joka on voimassa kolme vuotta.
Hyvä Karas, joko minä en ilmaissut itseäni hyvin tai käännös ei ole ollut täysin oikea. Olen todennut kahdesti, että meidän tarkoituksenamme on tämän tiedonannon avulla järkiperäistää ja koordinoida talouspolitiikan välineitä lainsäädäntöä muuttamatta. Näin ollen tähän asiakirjaan ei liity perussopimusten muuttaminen. Keskustelemme ainoastaan siitä, miten perussopimusten mahdollisuuksia voitaisiin paremmin hyödyntää.
Haluan esittää asiasta kaksi huomautusta. Euroopan parlamentin osallistuminen yleisten työllisyyspolitiikan suuntaviivojen osalta määritellään selkeästi perustamissopimuksessa, ja me noudatamme parlamentin osallistumista koskevaa järjestelmää - mutta emme yhteispäätösmenettelyn kautta, koska kyseessä eivät ole lainsäädäntötoimet -, jonka ansiosta parlamentti osallistuu aiempaa laajemmin prosessiin, koska aikaisempien soveltamisraporttien käsittelyyn on aiempaa enemmän aikaa ja koska talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevaan päätöksentekoon - jossa tarvitaan parlamentin yhteistyötä - varataan enemmän aikaa. Tähän me kaikki pyrimme.
Kolmas kysymys on, missä määrin Lissabonin prosessia voidaan parantaa ja soveltaa edelleen? Mielestämme pyrimme juuri tähän eli maksimoimaan Lissabonin prosessin tulokset.
Lopuksi vielä yksi huomautus kestävästä kehityksestä: kestävä kehitys on tänä vuonna yksi talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen tavoitteista, joihin sisältyy joitakin kestävään kehitykseen liittyviä seikkoja.

Van Lancker (PSE).
Arvoisa puhemies, komissio on mielestäni pyrkinyt kiitettävällä tavalla lisäämään jatkuvuutta ja yhdenmukaisuutta, mutta minun on todettava, etteivät pyrkimykset ole olleet riittäviä ihanteellisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Sanon aluksi muutaman sanan jatkuvuudesta. Mielestäni työskentely pitkällä aikavälillä on perusteltua, mutta mukautuksia on pystyttävä tekemään aina aika ajoin. Komission tiedonannossa otetaan tämä huomioon. Minulla on yksi kysymys aikataulusta. Nykyisen aikataulun mukaan uudet suuntaviivat kattavat kolmen vuoden jakson 2003-2006. Tällä tavoin me ylittäisimme komission ja parlamentin valtuudet. Olin toivonut, että tämä olisi pikemminkin valmisteleva ohjelma, joka liittyisi komission ja parlamentin poliittisiin valtuuksiin. Voisiko komission jäsen kommentoida tätä?
Toiseksi talouspolitiikan laajat suuntaviivat mainitaan keskeisinä täytäntöönpanovälineinä, koska niihin sisältyvät myös työllisyysstrategian keskeiset toimintalinjat. Kollegani Stephen Hughes on jo kommentoinut tätä Ecofin-neuvostossa. Työllisyys on osa talouspolitiikan suuntaviivoja, mutta tämän lisäksi oli myös jo päätetty siitä, että suuntaviivoihin sisältyisi myös yhteinen näkemys muun muassa eläkkeiden ja terveydenhuoltoalan koordinoinnista. Haluaisin tietää, miten näiden aihepiirien on käynyt, koska en löydä tiedonannosta mitään mainintaa niistä.

Ghilardotti (PSE).
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää komissiota sen tekemistä ehdotuksista, mutta haluan myös kiinnittää huomiota asiaan, joka liittyy tiiviisti talous- ja työllisyyspolitiikan koordinoinnin parantamiseen eli joissakin jäsenvaltioissa melko kiivaanakin käytävään keskusteluun vakaussopimuksesta ja sen joustavuudesta.
Haluaisin kysyä komissiolta, miten se aikoo reagoida ja erottaa joidenkin sellaisten jäsenvaltioiden ja hallitusten lähestymistavan, jotka haluaisivat tarkistaa vakaussopimusta sen joustavoittamiseksi - joissakin tapauksissa siitä yksinkertaisesta syystä, että näiden jäsenvaltioiden on vaikeaa pitää julkisia varoja hallinnassaan samalla, kun ne haluavat tänä vaikeana taloudellisena aikana lunastaa lupauksensa veronalennuksista -, niiden muiden lähestymistavasta ja kannasta, jotka tekevät ehdotuksia, jotka ovat käsittääkseni järkeviä, joilla hyödynnetään vakaussopimusta ja investointeja ja joissa noudatetaan kultaista sääntöä, jonka mukaan tuottoisimmat julkiset investoinnit on sisällytettävä ja yhdennettävä Lissabonin strategiaan. Miten tätä koordinoidaan komission tänä iltana esittämien ehdotusten kanssa?

Randzio-Plath (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kysyä komissiolta, kuinka se aikoo taata, että talous-, sosiaali- ja työllisyyspolitiikkaa koordinoidaan Lissabonin määritelmien mukaisesti ja toteutetaan demokraattisesti legitiimillä tavalla, jos ei perustamissopimukseen aiota tehdä muutoksia valmistelukunnassa?

Solbes
Haluan ensiksi vastata kysymykseen komission ja parlamentin prosessien välisestä suhteesta.
Tietenkin voisimme harkita myös pitkän aikavälin - viiden vuoden - ohjelmaa, mutta mielestämme tällainen ajanjakso on liian pitkä. Vaikkemme puhuisikaan viidestä vuodesta, parlamentin jäsenen mainitsemia ongelmia on joka tapauksessa. Näitä ongelmia on vuoden jaksossa tai missä tahansa sitä pidemmässä jaksossa. Katson kuitenkin, että ollaan huolissaan siitä, että kahden tai kolmen vuoden jakso aiheuttaa ongelman samoin kuin neljän vuoden jakso. Jakson on oltava joko viiden tai yhden vuoden pituinen. Viisi vuotta on liian pitkä aika, ja yksi vuosi merkitsee sitä, että toimintamahdollisuuksia on vähemmän.
Katson joka tapauksessa, ettei tämä ongelma ole todellinen. Tarvittavista muutoksista voidaan nimittäin keskustella vuosittain, eikä tämä siten aiheuta mitään vaikeuksia, kuten aikaisemmin totesin Goebbelsille. Lisäksi mikäli tilanteen muuttuminen tai institutionaalinen muutos edellyttää ongelman uudelleenarviointia, niin voidaan luonnollisesti tehdä.
Toinen asia on, mitä tapahtuu työllisyyttä käsittelevälle Ecofin-neuvostolle ja missä määrin tulee esiin ristiriitoja. Yritämme nimenomaisesti välttää ristiriitoja hyvin yksinkertaisesta syystä. Prosessi nimittäin alkaa komissiosta, jonka esittämän kannan on oltava yhtenäinen. Europpa-neuvoston on päätettävä tästä kannasta tai hyväksyttävä se. Ecofin-neuvostojen ja työllisyysasiain neuvoston on työskenneltävä kevään Eurooppa-neuvoston laatimien suuntaviivojen perusteella. Lopulta kesäkuun Eurooppa-neuvosto hyväksyy suuntaviivat, joiden on oltava keskenään yhdenmukaisia ja yhdenmukaisia Eurooppa-neuvoston oman ehdotuksen kanssa. Tämän vuoksi epäjohdonmukaisuutta ei pitäisi ilmetä.
Mielestäni vakaussopimus ei kuulu lainkaan tämän päivän keskustelun aihepiiriin, enkä aio kommentoida sitä laajalti. Vakaussopimus on osa yhteisön lainsäädäntöä. Minun kantani on laajalti tunnettu: katson, että lainsäädäntöä on noudatettava, ja näin ollen vakaussopimusta on sovellettava nykyisen lainsäädännön mukaisesti.
Tämä ei merkitse sitä, ettei komissio ota huomioon vakaussopimuksesta saatua kokemusta ja ettei komissio olisi itse ehdottanut useita talouskehityksen mukaisia tulkintoja ja tuonut esiin muun muassa sellaisia tärkeitä seikkoja, kuten kausittaisesti mukautettujen määrärahojen huomioon ottaminen siten, että niiden perusteella voidaan arvioida mahdollisuuksia saavuttaa vakaussopimuksissa asetetut nimellistavoitteet.
Katson yhä, että vakaussopimus on loistava väline ja että meidän on luonnollisesti johdettava parhaat mahdolliset keinot vallitsevasta tilanteesta siten, että vakaussopimuksen toimivuutta voidaan parantaa ilman, että sen sisältö muuttuu.
Lopuksi käsittelen Randzio-Plathin esiin tuomaa kysymystä prosessien legitiimiydestä. Katson, että prosessit ovat tällä hetkellä niin legitiimejä kuin ne vain voivat olla ja itse asiassa enemmänkin, kun otetaan huomioon, että tähän päätöksentekoon osallistuu alakohtaisten neuvostojen lisäksi Eurooppa-neuvosto prosessin alussa ja lopussa ja ettei tarkoituksena ole ainoastaan ylläpitää Euroopan parlamentin nykyistä sitoutumis- tai osallistumisastetta vaan lisätä sitä.
Arvoisa parlamentin jäsen tuo esiin toisen ongelman: millä tavalla perustamissopimusta voidaan tulevaisuudessa muuttaa siten, että Euroopan parlamentin osallistumista tähän prosessiin lisätään? Tiedonannossa ei käsitellä tätä asiaa ollenkaan. Asiasta keskustellaan parhaillaan valmistelukunnassa, ja lopputulos riippuu hallitustenvälisen konferenssin neuvotteluista.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluaisin kommentoida kolmea näkökohtaa. Ensinnäkin olemme jo tuoneet esiin, että koko ehdotus on tehty nykyisen perustamissopimuksen mukaisesti, eikä sopimuksesta pidä tarvitse erilaista tai laajempaa tulkintaa eikä sitä tarvitse muutenkaan muuttaa mitenkään. Toiseksi tämä ehdotus on vain yksi askel. Me emme voi ajantasaistaa Lissabonin menettelyjä kertaheitolla. Palatakseni siihen, mitä jäsen Van Lancker totesi muista politiikan aloista, kuten eläkejärjestelmistä tai muita sosiaalisia näkökohtia koskevista politiikan aloista tai äskettäin keskustelemastamme syrjäytymisongelmasta, minun on todettava, että kaikki nämä menettelyt muuttuvat jatkuvasti ja että meidän lopullisena tavoitteenamme on koordinoida niitä yhteisessä viitekehyksessä. Useiden jäsenten esiin tuoma kolmas seikka on juuri se, millainen keskipitkän tai lyhyen aikavälin aikataulun olisi oltava.
Mielestäni tämä ehdotus on onnistunut siksi, että siinä asetetaan pitkän aikavälin tavoitteita - joista minä mainitsin vuoden 2010. Tämä on hyvin tärkeää, koska erityisesti työllisyyden alalla toimenpiteiden on oltava rakenteellisia. Niissä jätetään huomiotta kausivaihtelut, minkä vuoksi keskipitkän aikavälin tavoitteet ovat merkittävämpiä ja auttavat hallituksia keskittämään toimensa ja pyrkimään erityistavoitteisiin. Ehdotamme samalla kuitenkin, että menettelyjä olisi valvottava vuosittain, mikä merkitsee sitä, että asiasta keskustellaan kerran vuodessa parlamentissa jäsenvaltioiden raporttien perusteella ja, kuten Solbes juuri totesi, jos erityisiä muutoksia tapahtuu tai syntyy yllättäviä tilanteita, me voimme tietenkin tarkistaa uusia ehdotuksia.

Puhemies. -
Kiitän komission jäseniä Diamantopoulouta ja Solbesia.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen myynninedistämisestä sisämarkkinoilla.
Folias (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät komission jäsenet, jokainen liikemies on samaa mieltä siitä, että todellisten yhtenäismarkkinoiden saavuttamiseksi meidän on poistettava kaikki jäljellä olevat esteet. Tästä syystä aloite komission asetusehdotukseksi on myönteinen, mutta teksti kaipaa parantamista ainakin osittain. 
Yksi kohta, jota haluan kommentoida, koskee alihintaan tapahtuvaa myyntiä. Mikä on tämän lausekkeen tarkoitus? Kenen edun mukaista tällainen myynti on, jos lukuun ei oteta muutamia suuria vähittäiskauppoja, joiden määrä voidaan laskea yhden käden sormilla. Ei kenenkään! Yli 20 miljoonalle pk-yritykselle se kuitenkin merkitsee kuolemanvaaraa, sillä ne joutuvat vastaamaan suurten vähittäismyyjien harjoittamaan epäoikeudenmukaiseen kauppaan; nämä vähittäismyyjät voivat tehdä selvää tuhansista pk-yrityksistä ja minimoida mahdollisen kilpailun myymällä tuotteitaan alihintaan.
Tämän vuoksi kymmenet miljoonat työntekijät joutuvat työttömäksi. Työttömyys on viimeinen asia, jota Euroopan talous tässä uhkaavassa tilanteessa tarvitsee. Alihintaan tapahtuva myynti ei myöskään hyödytä kuluttajia, sillä lyhytaikaisten tarjousten tilalle tulevat pian huomattavat hinnankorotukset, kun muutamat yritykset saavat määräävän aseman markkinoilla. 
Tämän vuoksi meidän on äänestettävä huomenna alihinnalla tapahtuvaa myyntiä vastaan, jos haluamme edustaa miljoonia Euroopan unionin työläisiä ja yrityksiä, säilyttää pk-yritykset Euroopan talouden ja yhteiskunnan selkärankana ja väittää, että ymmärrämme realiteetit.

Puhemies.
 Haluaako jäsen Harbour käyttää työjärjestyspuheenvuoron?

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yritin saada puheenvuoron ennen Foliasta, koska uskon, että kaikki täällä haluavat pöytäkirjaan merkittävän ennen keskustelun aloittamista, että jatkamme tätä keskustelua kymmenen tuntia - toistan: kymmenen tuntia - sen jälkeen, kun keskustelu alun perin aloitettiin. Olen sitä mieltä, ja uskon että kollegani ja erityisesti mietinnön esittelijä, jakavat mielipiteeni siitä, ettei tällaista menettelyä voida hyväksyä parlamentissa näin tärkeän aiheen tapauksessa. 
Aion käyttää puheenvuoron myöhemmin, mutta halusin kirjata tämän asian pöytäkirjaan, sillä on tärkeää, että te, arvoisa puhemies, ymmärrätte, kuinka vakavasti suhtaudumme tähän tilanteeseen.

Puhemies.
 Olen ottanut sananne huomioon, jäsen Harbour.

Lehne (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, yhdyn kollegani Harbourin äskeiseen puheenvuoroon. Mielestäni parlamentin lainsäädäntötyö ei saa ansaitsemaansa huomiota käsittelyjärjestyksessä ja olemme edelleen alttiita päätöslauselmakeskeisyydelle, josta olemme kärsineet jo vuodesta 1979. Euroopan kansanpuolueen ryhmä kohtasi lukuisia ongelmia tämän komission ehdotuksen kanssa osaksi siksi, että jäsenvaltioiden lähestymistapa kilpailulakiin vaihtelee todella paljon. Myös valiokunnan esittelijän kanssa oli vaikeaa päästä kompromissiin, ja haluaisin ilmoittaa täysistunnolle tänään, että ryhmäni tukee vakaasti kompromissia, joka on täysin samanlainen oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijän laatiman mietinnön kanssa. Mielestäni tämä on mahtava saavutus näin suuressa ryhmässä, jossa yksikään ei ilmoittanut eriävää kantaansa. 
Kompromissi sisältää toteamuksen, jonka mukaan olemme samaa mieltä kompromissista ja yhdymme myös komission mielipiteeseen asetuksen käyttämisestä. Uskomme että asetus on periaatteessa oikea keino käsitellä täällä esillä olevaa ongelmaa. Jäsenvaltioille on kuitenkin annettava aikaa mukautua, joten esitämme myöhempää aloituspäivää, joka olisi 1. tammikuuta 2005.
Folias on käsitellyt pk-yritysten ongelmaa. Pk-yritykset ovat itse asiassa keskeinen tekijä keskustelussamme. Seuraavassa muutama esimerkki. Useat jäsenvaltiot ovat kieltäneet alihintaan tapahtuvan myynnin oikeudenmukaista kauppaa koskevassa lainsäädännössään osaksi suojellakseen pk-yrityksiään. Me tarkistimme komission ehdotusta ehdottaen tällaisen myynnin nimenomaista sallimista. Olemme myös varmistaneet, että vapaiden ammatinharjoittajien palkkiot vahvistavat hinnastot voidaan pitää rajoituksetta voimassa. Toisaalta olemme saavuttaneet tietyn yhdenmukaisuusasteen. Mielestäni liiallisuuksiin menevät kilpailulait, kuten vuoden alussa Saksassa käsitellyssä tapauksessa, jossa yritystä kiellettiin tuomioistuimen määräyksellä antamasta 20 prosentin alennusta, ovat menneen talven lumia. Kiitos tarkkaavaisuudestanne. Pyydän hyviltä kollegoiltani ja arvoisalta komission jäseneltä anteeksi, mutta minun täytyy poistua nyt, sillä minulla on toinen kokous klo 21.00.

Ghilardotti (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Beyseniä hänen perusteellisesta työstään ja siitä, että hän on ottanut huomioon kaikki asiat, joista komissiossa on hartaasti neuvoteltu, kuten edeltävä puhuja Lehne totesi. 
Mielestäni oli hyvä idea esittää ehdotus asetuksen muodossa, sillä asetus on todellakin paras tapa asettaa yhtenäiset säännöt tietyistä selkeästi määritellyistä aiheista, taata hintojen avoimuus ja lisätä oikeudellista varmuutta. Se on myös paras tapa asettaa yhtenäiset säännöt nyt, kun euro on otettu käyttöön. Ennen kaikkea asetuksella tehdään mahdolliseksi sellaisen oikeudellisen kehyksen luominen, jonka perusteella kuluttajat ja muut markkinoiden toimijat voivat saada riittävästi tietoa tehdäkseen oikeita päätöksiä. 
Tarkasteltavana oleva teksti, josta huomenna äänestämme, on joka tapauksessa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa ja lausuntoja laatineissa valiokunnissa tehdyn perusteellisen tarkastelun tulos. Siinä muutetaan ja parannetaan alkuperäisen ehdotuksen useita tärkeitä näkökohtia, jotka liittyvät kuluttajalle annettavaan suojaan ja takuisiin, alaikäisiin, pk-yrityksiin ja terveeseen kilpailuun sekä toissijaisuusmenetelmän käyttöönottoon. Eräässä tarkistuksessa otetaan käyttöön toissijaisuusperiaate, jonka perusteella jäsenvaltiot voivat osittain rajoittaa kaupallista viestintää kuluttajansuojan perusteella tai kilpailun tai tavarantoimittajien suojaamiseksi. 
Mielestäni oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa hyväksytty säännös, jolla lisätään alaikäisten suojelua erityisesti henkilötietojen ja mahdollisesti haitallisten ilmaisnäytteiden ja bonusten osalta, on erityisen tärkeä. Lisäksi kuluttajaa suojellaan tuomioistuimissa tai niiden ulkopuolella tapahtuvien riita-asioiden ratkaisemisessa. 
Kaiken kaikkiaan ehdotus on mielestäni tasapainoinen, sillä siinä otetaan huomioon sekä kansainvälisten markkinoiden täysi toimivuus että kuluttajansuoja.

?lavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, on tärkeää yhdenmukaistaa sisämarkkinoiden myynninedistämiskäytännöt yhteisön tasolla, mutta komission ehdotukset herättävät useita kysymyksiä. Tärkein näistä on, kuten hyvät kollegani ovat jo todenneet, alihintaan tapahtuvan myynnin salliminen, mitä kansalliset viranomaiset eivät pysty rajoittamaan tai kieltämään. 
Mielestäni tervettä kilpailua ei edistetä alihintaan tapahtuvalla myynnillä. Sen sijaan sillä edistetään erittäin suurten yritysten epäoikeudenmukaisia kauppakäytäntöjä, jolloin pienet yritykset ja kuluttajat kärsivät, sillä kun ympäröivä kilpailu on pyyhkäisty olemattomiin, yksi tai enintään muutama yritys saa määräävän aseman markkinoilla. 
Näin ollen suhtaudun myönteisesti oikeudellisten asioiden valiokunnan tekemiin tarkistuksiin, joilla kunkin jäsenvaltion sallitaan ottaa lainsäädännössään käyttöön tai pitää voimassa alihintaan tapahtuvaa myyntiä koskeva kielto. Viidessä Euroopan unionin maassa, Kreikka mukaan luettuna, on jo voimassa tällainen lainsäädäntö. Kreikassa hyväksyttiin vuonna 2001 laki nro 2941, jolla taataan kauppasääntöjen noudattaminen ja kielletään alihintaan tapahtuva myynti. Komission tekstin mukaan kyseinen lainsäädäntö olisi ristiriidassa yhteisön säännöstön kanssa. Jos parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan tarkistus hyväksytään, tällaista ongelmaa ei pitäisi olla, joten meidän on äänestettävä valiokunnan tarkistusten puolesta.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsen ja esittelijä, suhtaudun parlamentin käsiteltävänä olevaan asetusehdotukseen myönteisesti, sillä vaikka myynninedistämistarkoituksessa tapahtuva myynti on ajankohtainen aihe ja sen osuus markkinoista on huomattava, on myös totta, että voimassa on edelleen kansallista lainsäädäntöä, jossa rajoitetaan myynninedistämistä ja erityisesti alennuksia. Nämä lait itse asiassa vaarantavat sisämarkkinoiden yhdentymisen. Mielestäni komissio on esittänyt tasapainoisen tekstin, jossa tarjotaan sopiva ratkaisu siihen ongelmaan, ettei todellisia myynninedistämisen ja myynninedistämistarkoituksessa tapahtuvan myynnin sisämarkkinoita ole ja että markkinoita säännellään useilla eri laeilla, joilla kielletään joissakin maissa käytännöt, jotka taas toisissa maissa sallitaan. 
Pelkäänpä että jotkin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tekemät tarkistukset voivat heikentää tekstin vaikutuksia. Viittaan erityisesti tarkistuksiin 29 ja 32, joiden tarkoituksena on turvata toissijaisuusperiaatteen noudattaminen, mutta jotka voivat itse asiassa tehdä alennuksia koskevista asetuksen säännöksistä ja ehdotuksista tehottomia. Mielestäni aluksi on selvitettävä eräs asia: kilpailuviranomaisia on sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla. On olemassa kilpailulakeja ja lakeja kaikenlaisista epäoikeudenmukaista kauppaa koskevista tapauksista, joten näiden lakien mukaisesti ratkaistaan myös alennustapaukset, jotka vaikuttavat olevan täysin yhdenmukaisia oikeudenmukaisen kaupan kanssa. Kilpailuviranomaiset ovat olemassa, mutta kaikissa muissa tapauksissa alennukset eivät ole kielteisiä vaan myönteisiä. Ne ovat selvästi kuluttajan edun mukaisia, sillä hän voi ostaa tavaroita ja palveluja edulliseen hintaan eikä sillä ole väliä, onko alennus voimassa lyhyen vai pitkän ajan. Mielestäni alennukset eivät ole välttämättä haitallisia pienyrityksille, vaan päinvastoin: pienyritykset tarjoavat usein alennuksia jonkin tuotteen tai kaupallisen toiminnan markkinoille tuomiseksi, sillä niillä ei ole käytettävissään tarpeeksi varoja laajamittaisiin tai usein edes pienimuotoisiin myynninedistämiskampanjoihin. Mielestäni olemme vaarassa tehdä karhunpalveluksen kuluttajille ja yrityksille. 
Toinen asia on inflaatio. Italian lisäksi muutkin maat ovat tilanteessa, jossa alennuksista rangaistaan, kunnes niitä on käytännössä mahdotonta tarjota, kuten Italiassa on tapahtunut. Tämä on johtanut entistä kilpailukyvyttömämpien markkinoiden syntymiseen ja sitä kautta markkinoihin, jotka ovat entistä alttiimmat hintainflaatiolle.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, suhtaudun erittäin myönteisesti tähän hienoon ja yksinkertaiseen ehdotukseen yhtenäismarkkinoiden uudistamisesta ja esitän kiitokset Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen puolesta. Kollegoilleni tulee ehkä yllätyksenä, että esillä olevan asetuksen lainsäädännöllinen sisältö käsittää kahdeksan lauseketta ja kolme sivua, mutta tarkistuksia on yhteensä 200. Ongelmana on osaksi se, että - ja sanon tämän erityisesti komission jäsenelle, sillä tiedän, että hän suhtautuu tähän myönteisesti - vaikka yhtenäismarkkinat ovat Lissabonin tavoitteiden talousuudistuksen ydin, nyt on esitetty yksinkertainen uudistusehdotus, jota tavallisesta poikkeavasti useat jäsenvaltiot vastustavat ja yrittävät jopa muuttaa ja heikentää. 
Beysenin urheiden pyrkimysten ansiosta olemme päässeet hyväksyttävään kompromissiin. Uskon, että mietintöä kannattaa huomenna suuri enemmistö ja näin tulisikin olla. Mikä on oikeutuksena siihen, että yhtenäismarkkinoilla Antwerpenissä ostoksensa tekevät ihmiset tekevät kaupat täysin eri ehdoilla ja tarjouksin kuin vain muutaman kilometrin päässä Rotterdamissa ostoksensa tekevät ihmiset? Tällaista tapahtuu kaikkialla Euroopan unionissa. 
Asetuksen tarkoituksena on valtuuttaa asiakkaat tekemään valintoja yhtenäismarkkinoilla antamalla heille tietoa ja mahdollisuus valintoihin. Useat ehdotukset ja useat sosialistisen ryhmän esittämät tarkistukset, jotka epäilemättä hylätään huomenna, heijastavat vanhakantaista näkemystä siitä, kuinka asiakkaille yritetään tyrkyttää sitä, minkä luullaan olevan heille parhaaksi. Maailma on muuttunut! Nykymaailmassa ostokset voidaan tehdä missä tahansa Euroopan unionin maassa Internetin välityksellä ja yritykset voivat välittää tarjouksensa Internetissä. Tämä on huomattava muutos.
Lopuksi haluan kiittää komission jäsentä hänen kauppaa koskevassa tiedonannossaan tekemistä huomautuksista, joiden mukaan parlamentti pelastaa yhtenäismarkkinat. Tämä puoli parlamentista ja tämä valiokunta jatkaa työskentelyä. Pelastamme myös eurooppalaiset kuluttajat joidenkin kollegoiden ehdottamalta liialliselta holhoukselta.

Santos (PSE).
Arvoisa puhemies, on suhtauduttava myönteisesti komission tekemään tutkimukseen myynninedistämisestä sisämarkkinoilla ja sen valitsemaan lainsäädäntöön perustuvaan lähestymistapaan. Komissio on tarjonnut ratkaisuja useisiin käsiteltävänä olevaa asetusta koskeviin kysymyksiin. Alihintaan tapahtuvan myynnin sallimisen järjettömyyttä ei kuitenkaan voida peitellä parhaallakaan tarkoituksella parantaa sisämarkkinoiden toimintaa ja hyödyntää kilpailusääntöjä, kuten komissio haluaisi olevan. Keskustelussa on jo todettu, ettei mitään anneta ilmaiseksi eikä ilmaista ateriaa ole olemassakaan. Alihintaan tapahtuva myynti on kuitenkin kaupallinen juoni, jonka kuluttajat ennemmin tai myöhemmin suvaitsevat. Kauppakäytäntöjen oikeudenmukaisuus on keskeinen ja ehdoton arvo terveempää, oikeudenmukaisempaa ja yhdenmukaisempaa taloutta rakennettaessa ja kehitettäessä. Alihinnoittelu on näiden arvojen vastainen riistokäytäntö. 
Kun tällainen käytäntö yleistyy, siitä aiheutuu tietyllä alalla luvattoman suuria paineita valta-asemassa olevaan tuotantojärjestelmään, lailliset voittomarginaalit pienenevät ennenkuulumattomiksi ja tästä seuraa, että pk-yritysten selviäminen on vaarassa, sillä niiden on tehtävä kaikenlaisia myönnytyksiä ja ne joutuvat moraalisen paineen kohteeksi. Käytäntö aiheuttaa myös heräteostoksia, joista ei selvästikään ole minkäänlaista hyötyä kuluttajille vaan ne päinvastoin uhkaavat kuluttajien etua ja muuttavat heidän prioriteettejaan. 
Vastuutonta myyntiä koskeva kielto on näin ollen pidettävä voimassa, sillä se on oikeudenmukaisen kauppakäytännön perusperiaatteita. Lisäksi olemme huomanneet, että ryöstöhinnoittelukäytäntöä ei voida hallita ainoastaan soveltamalla epäoikeudenmukaisen kilpailun yleissääntöjä. Euroopan parlamentin on näin ollen tehtävä tarkistuksia komission asetukseen mainitsemiani periaatteita kunnioittaen.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi onnitella esittelijää hänen mietinnöstään. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan hyväksymä teksti on ammattitaidon tulos ja osoitus esittelijän vuoropuhelutaidoista, joiden ansiosta hän on päässyt laajalti hyväksyttäviin kompromisseihin. Aikaansaadussa tekstissä on tasapuolisesti otettu huomioon muun muassa kuluttajansuoja erityisesti kuluttajille suunnatun viestinnän osalta, valitusmenettelyt ja alaikäisten tilanne. 
Mietinnössä ei oteta huomioon käytäntöjä, jotka eivät luonteeltaan liity myynnin edistämiseen, kuten uhkapelien järjestäminen myynninedistämisen muodossa, tappiollinen myynti tai alihintaan tapahtuva myynti. Toistan, ettei viimeksi mainittu ole aito myynninedistämiskeino, sillä siinä ei ole tarkoituksena niinkään suojata kuluttajia vaan päästä eroon kauppakilpailijoista, mikä ei loppujen lopuksi hyödytä kuluttajia eikä edistä kilpailua tai markkinoiden toimintaa.
Tästä syystä edellä mainittua käytäntöä pidetään laittomana useimmissa, eikä vain joissakin, jäsenvaltioissa. Lisäksi useiden jäsenvaltioiden on täytynyt ottaa uudelleen käyttöön kyseiset säännökset, koska kilpailusäännöt eivät riitä. Tämä on, arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, otettava huomioon, kun komissio laatii kertomusta 7 artiklasta ja kun yritämme - kuten nyt - panna yhteismarkkinoita täytäntöön. Yhteismarkkinat eivät voi olla keino edistää käytäntöjä, joita suurin osa jäsenvaltioista pitää oikeutetusti vahingollisina. 
Kaupan vapauttamisen vaikutuksia ei voida arvioida ainoastaan taloudelliselta kannalta, vaan huomioon on otettava kaikki tekijät, jotka koskevat yhteistä etua, ja kuluttajansuoja on asia, jota ei voida jättää joidenkin suuryritysten riistokäytäntöjen armoille. 
Tästä syystä esitetty ratkaisu vaikuttaa asianmukaiselta, ja merkittävä osa ryhmästäni, joka puolustaa ääriliberalismin sijasta sosiaalista markkinataloutta, kannattaa sitä.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, jos tarkoituksenamme on luoda lainsäädäntöä, jolla taataan täysi oikeusvarmuus ja annetaan säännöt, joiden nojalla kansalaiset voivat saada mahdollisimman paljon hyötyä sisämarkkinoista, silloin käsiteltävänä oleva asetus on todellakin askel oikeaan suuntaan. Olemme työskennelleet kovasti tämän asetuksen eteen, ja kollegoideni mainitsemat tarkistukset ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa käyty keskustelu ovat osoituksena siitä, kuinka tärkeää on, että Eurooppa, jota haluamme rakentaa edelleen, etenee varmasti tällä tiellä.
Sisämarkkinat tarvitsevat sääntöjä, ja nämä säännöt on arvioitava jokapäiväisen elämän yhteydessä. Asetuksessa käsitellään useita erittäin tärkeitä asioita. En palaa enää niihin, joita kollegani ovat jo käsitelleet. Haluaisimme esimerkiksi, että riitojen ratkaisua käsiteltäisiin perusteellisemmin. Haluaisimme myös kokeilla itsesääntelyä tässä uudessa maailmassa, jossa kuluttajat käyvät vuoropuhelua markkinoiden kanssa. Kauppasuhteisiin olennaisesti liittyvien riitojen osalta kehotamme komissiota laajentamaan kokeiluvaihetta, jossa testataan tuomioistuinten ulkopuolisten elinten eurooppalaisen verkon toimivuutta.
Lisäksi, kuten kollegani ovat suositelleet, haluaisimme nähdä kaupallista viestintää käsittelevän asiantuntijaryhmän toiminnan jatkuvan aktiivisempana. Ryhmä perustettiin kauan aikaa sitten vuonna 1998, ja nyt sitä on mukautettava, jotta siinä voitaisiin käsitellä sisämarkkinoiden yhä nopeampaa kehittymistä. Tämän lisäksi kannatamme täysin useita jo mainittuja ehdotuksen kohtia. 
Lopuksi olemme sitä mieltä, että tämä on oikea tapa edistää Euroopan ihannetta sisämarkkinoiden kautta.

Thyssen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää Beyseniä siitä, että hän toimi esittelijänä. Hän antoi ryhmällemme riittävästi mahdollisuuksia ilmaista näkökantojamme mietinnössä. Yhteensä 90 prosenttia oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan jäsenistä kannatti näkemyksiämme, minkä lisäksi ehdotuksesta saatiin kokonaisuudessaan entistä tasapainoisempi, ja siitä ilmenee sisämarkkinoiden inhimillinen puoli.
Minulla on kaksi kysymystä komission jäsenelle. Haluaisin kuulla hänen mielipiteensä tarkistuksesta, jolla haluamme ylläpitää alihintaan tapahtuvan myynnin kieltämistä koskevat kansalliset säännökset tai ainakin antaa jäsenvaltioille mahdollisuus tehdä näin. Ymmärtääköhän komission jäsen, että pidämme ennalta ehkäisevää toimintaa tärkeämpänä kuin kansallisille tai muille kilpailuviranomaisille jälkeenpäin tehtyjä valituksia. Tietääkö komission jäsen, ettei kaikkien jäsenvaltioiden oikeuskulttuurissa kannusteta valitusten tekemiseen kilpailuviranomaisille kyseisten ongelmien ratkaisemiseksi. Ymmärtääkö komission jäsen, että alihintaan tapahtuva myynti on väline, jota valta-asemassa olevat toimijat voivat käyttää väärin kilpailulainsäädännön puitteissa päästäkseen eroon kilpailijoistaan, ja että sen avulla yhdentyneet jakeluyhtiöt voivat lisäksi hyödyntää vakaampaa rahoitusasemaansa sellaisiin erikoistuneisiin pk-yrityksiin nähden, joilla on vähemmän taloudellista vaikutusvaltaa.
Toinen kysymys, jonka haluaisin osoittaa komission jäsenelle liittyy kuluttajansuojaan, josta on tehty paljon ilmoituksia. Onko odotettavissa jotain muutakin? Jos on, niin mitä? Mitä muuta komissiolla on hihassaan?

Niebler (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin myös ensiksi kiittää oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijää Beyseniä ja onnitella häntä hänen mietinnöstään. Mainion yhteistyömme ansiosta pystyimme parantamaan komission alussa erittäin kiistanalaisena pidettyä ehdotusta myynninedistämisestä.
Mainostaminen yksittäisissä jäsenvaltioissa ja ennen kaikkea rajatylittävä mainostaminen Euroopassa nykyään on vaativa ala. Mainoskampanjaa tuskin uskaltaa aloittaa ennen kuin on keskustellut asianajajan kanssa. Jäsenvaltioissa on voimassa kaikenlaisia mainostajia koskevia rajoituksia ja kieltoja. Saksassa käsitellään tällä hetkellä tapausta, jota Lehnekin käytti esimerkkinä ja joka koskee vaatekauppaketjun vuoden alussa tarjoamaa euromääräistä alennusta, jonka tuomioistuimet kielsivät. Lisäksi nopean asiakkaan hinnanalennukset on kielletty tuomioistuinten tuomioilla ja perinteiset kanta-asiakasjärjestelmät, kuten lentokilometrijärjestelmät, on kielletty Saksan lainsäädännössä. 
Kuluttajia pidetään tietämättöminä pikkulapsina. Meidän on tehtävä loppu tästä käytännöstä, ja tästä syystä minä ja muut ryhmäni jäsenet suhtaudumme komission ehdotukseen periaatteessa myönteisesti. Sillä pystytään varmasti helpottamaan huomattavasti palvelujen ja tavaroiden rajatylittävää markkinointia Euroopassa, kunhan siihen tehdään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdottamat tarkistukset. 
Oikeudellisten asioiden valiokunta on ehdottanut merkittäviä tarkistuksia asetuksen soveltamisalaan. Useita haavoittuvia aloja koskevat kiellot on suljettava pois, erityisesti säännellyn ammatin harjoittajia, kuten lakimiehiä ja notaareja, koskevat kansalliset mainontakiellot ja lääkkeiden mainontakiellot. Lisäksi aggressiivisia mainontakäytäntöjä tai psykologisen painostuksen käyttämistä mainonnassa koskevat kansalliset säännöt on jätettävä voimaan. Kausialennusmyynnit ja loppuunmyynnit suljetaan myös pois asetuksen soveltamisalasta, kuten myös kirjojen kiinteät hinnat ja viimeisenä muttei vähäpätöisimpänä - tätä on jo käsitelty - alihintaan tapahtuvaa myyntiä koskeva hankala aihe. Teimme oikein, kun jätimme sen asetuksen ulkopuolelle. 
Ayuso González (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen ja hyvät kollegat, myynninedistämistä sisämarkkinoilla koskevan asetusehdotuksen ansiosta eurooppalaiset yritykset voivat käyttää paremmin hyväkseen rajojen avautumisen tarjoamia mahdollisuuksia taloudellisessa toiminnassaan. Olenkin sitä mieltä, että ehdotuksella voidaan tehdä myynninedistämiseen liittyvistä kansallisista viestinnän säännöistä inhimillisemmät. 
Ehdotus on herättänyt paljon keskustelua ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa aivan erityisestä aiheesta eli alihintaan tapahtuvasta myynnistä. Panen tyytyväisenä merkille, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on sisällyttänyt tarkistuksiinsa ympäristöasioiden valiokunnan näkemykset, ja haluankin onnitella tästä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijää Beysenia ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan lausunnon valmistelijaa Patrieta. 
Alihintaan tapahtuvaa myyntiä on järkevää säännellä kansallisesti. Tällä hetkellä kyseinen myynti on kiellettyä suurimmassa osassa jäsenvaltioita. Näitä maita ovat muun muassa Saksa, Itävalta, Ranska, Irlanti, Kreikka ja Espanja, eikä kielto ole sattumanvarainen. Olen viimeinen puhuja, joka toteaa, että alihintaan tapahtuvaa myyntiä tai jälleenmyyntiä ei voida pitää myynninedistämistoimena, sillä se on rehellisen kilpailun periaatetta loukkaava käytäntö ja tapahtuu erityisesti pienten vähittäiskauppiaiden kustannuksella, joilla ei ole tarvittavaa liikkumavaraa kilpailla tällaisessa tilanteessa. 
Lisäksi kyseisellä myynnillä annetaan kuluttajalle väärää tietoa, heikennetään tavaramerkin arvostusta ja aiheutetaan vakavia muutoksia tuottajien ja tavarantoimittajien suunnitelmiin. Kannatan erityisesti tarkistuksia 27, 28, 29, 30 ja 32 ja uskon, että parlamentin enemmistö ja komissio hyväksyvät ne myös.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, selitin tänä aamuna alustavissa huomautuksissani, että Euroopan parlamentin ja yhteiskunnan muiden ryhmien vastalauseet liittyivät neljään eri alaan, siis tätä aihetta koskevaan neljään eri näkökohtaan. Haluaisin nyt komission puolesta käsitellä näitä neljää näkökohtaa. Lähes kaikki täällä tänään puhuneet parlamentin jäsenet ovat maininneet alihintaan tapahtuvan myynnin. Keskustellessaan alihintaan tapahtuvan myynnin kieltävistä kansallisista säännöksistä Beysen, Langen, Fourtou, McCarthy, MacCormick ja useat muut ilmaisivat huolensa siitä, kuinka näiden kansallisten säännösten kumoaminen vaikuttaisi pk-yrityksiin. Mielestäni käsiteltävänä oleva päätöslauselma tarjoaa hyväksyttävän ratkaisun, kun siinä kehotetaan komissiota tekemään lisätutkimuksia ennen kuin se ehdottaa tähän ongelmaan yhteisönlaajuista ratkaisua. Päätöslauselman laatijat ovat yhtä mieltä komission kanssa siitä, että alalla voimassa olevat lukuisat kansalliset säännöt vaikeuttavat rajatylittäviä ostoja ja hintastrategioita ja että tästä syystä tarvitaan Euroopan tasoisia toimia. Komission mielestä kompromissi on tyydyttävä. 
Haluaisin myös korostaa, että komissio ei ole sitä mieltä, että alihintaan tapahtuvaa myyntiä koskevia kieltoja tarvitaan loppuunmyyntien ylläpitämiseksi. Kausiluonteiset loppuunmyynnit toimivat loppujen lopuksi hyvin niissä seitsemässä jäsenvaltiossa, joissa vastaavia kieltoja ei ole. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä Thyssenin esittämää tarkistusta 30. Olen kuitenkin tyytyväinen voidessani todeta, että tutkimuksessa, jonka komissio on luvannut toteuttaa alihintaan tapahtuvasta myynnistä, tarkastellaan perusteellisesti sääntelyn purkamisen vaikutuksia pk-yrityksiin. 
Seuraavaksi haluaisin käsitellä toista aihetta, jonka mainitsin aikaisemmin tänä aamuna. Kuluttajansuojaa koskevista Patrien huomautuksista sekä aloitteen ja oikeudenmukaisia kauppakäytäntöjä koskevien toimien välisestä yhteydestä haluaisin sanoa, että Beysenin mietinnössä ei onneksi olla sitä mieltä, että ehdotuksesta olisi kielteisiä vaikutuksia käynnissä olevaan tutkimukseen, jossa tarkastellaan oikeudenmukaisia kauppakäytäntöjä koskevan aloitteen tarvetta. Tämä osoittaa komission jäsen Byrnen lausunnot ja minun useaan otteeseen antamani lausunnot näiden kahden aloitteen täydentävyydestä oikeiksi. Komissio pahoittelee näin ollen, ettei se voi hyväksyä Ghilardottin esittämää tarkistusta 28 eikä Nieblerin esittämän tarkistuksen 12 jälkimmäistä osaa. Ehdotukseen sisältyvät viestintävaatimukset takaavat korkeatasoisen kuluttajansuojan, joten komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 41 ja 50, joilla heikennettäisiin kuluttajansuojaa. Alkoholin osalta komissio ei pidä tarkistusta 80 oikeasuhtaisena, sillä jäsenvaltiot rajoittavat alkoholituotteiden myyntiä alaikäisille. 
Kolmannesta seikasta eli myynninedistämistarkoituksessa järjestetyistä peleistä voin kertoa, että parlamentin vastustettua päättäväisesti komission nykyistä lähestymistapaa komissio hyväksyy Beysenin mietinnössä esitetyn kompromissin. Tästä syystä se ei voi hyväksyä tarkistusta 8 sen nykyisessä sanamuodossa. Patrien ja Lehnen esittämät tarkistukset 20, 21 ja 22 ovat nyt tarpeettomia, sillä myynninedistämistarkoituksessa järjestetyn pelin ja tuotteen myynnin välille ei enää muodostu yhteyttä.
Neljänneksi haluaisin käsitellä vastavuoroista tunnustamista. Haluaisin korostaa, että periaatteen tarkoituksena on helpottaa myynninedistämistoimien vapaata liikkuvuutta jopa ilman liiallista yhdenmukaistamista. Kuten McCarthy ja Fourtou totesivat, vastavuoroisen tunnustamisen periaate on kaiken sisämarkkinoiden alalla tekemämme työn kulmakivi. Kuten tiedämme, tämä koskee myös Internetiä. Näin ollen komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia, joiden tarkoituksena on poistaa periaate ehdotuksesta. Näitä ovat Patrien tarkistus 72 ja MacCormickin ja Hautalan tarkistus 79. Sama koskee Patrien esittämää tarkistusta 73, jossa periaatteen soveltamisen edellytykseksi ehdotetaan pitkällistä ilmoitusmenettelyä. 
Komissio hylkää myös sisämarkkinoiden vastaiset tarkistukset, eli tarkistukset 28 ja 12, ja tarkistukset, joilla pyritään siihen, että tietyt alat eivät hyötyisi sisämarkkinoista, kuten Nieblerin esittämän tarkistuksen 13 ensimmäinen osa. Komissio ei myöskään voi hyväksyä kielivaatimuksia koskevaa tarkistusta 39.
Lopuksi haluaisin ilmoittaa Fiorille, että komissio on toki sitä mieltä, että oikeussuojakeinoja on hyödynnettävä mahdollisimman nopeasti, mutta se katsoo, että useimmissa tapauksissa tämä on myynninedistäjän tehtävä. Komissio ehdottaa tiettyjä sääntöjä sen varmistamiseksi, että myynninedistäjä toimii näin. 
Arvoisa puhemies, nämä olivat vastaukseni tänä päivänä esitettyihin kysymyksiin ja kommentteihin. Lopuksi minulla on ilo kiittää esittelijä Beyseniä ja hänen varjoesittelijäänsä heidän erittäin myönteisestä osallistumisestaan esittelijöinä tähän keskusteluun, jota käydään tärkeästä ja paljon keskustelua herättäneestä aiheesta. Komissio on tietoinen siitä, että Beysen on käyttänyt erityisen paljon aikaa tähän tehtävään, joka on ollut ongelmallinen hänelle ja valiokunnalle. Komissio on erittäin tyytyväinen siihen, että asiassa on vihdoinkin päästy tyydyttävään kompromissiin ja toivoo, että mietintö hyväksytään, kun siitä äänestetään käsittääkseni huomenna.

Puhemies.
 Kiitos, komission jäsen Bolkestein. Ilmaisen pahoitteluni esittelijöiden ja jäsenten tavoin siitä, kuinka tämä tärkeä keskustelu oli järjestetty. 
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Berenguer Fusterin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0249/2002) luonnoksesta komission asetukseksi EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyystukeen [C5-259/2002 - 2002/2126(COS)].

Berenguer Fuster (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston asetuksessa (EY) N:o 994/98 säädetään, että komission olisi hyväksyttävä ryhmäpoikkeusasetukset, jotka koskevat tiettyjen tukimuotojen vapauttamista ilmoitusvelvollisuudesta komissiolle, käyttämällä samaa menettelyä, jota käytettiin onnistuneesti kilpailua rajoittavan toiminnan alalla. 
Tähän mennessä komissio on jo hyväksynyt pk-yrityksiä, koulutusta ja vähämerkityksistä tukea koskevat asetukset, ja nyt se on tehnyt ehdotuksen työllisyystukia koskevaksi asetukseksi.
Haluaisin ensiksi esittää joitakin huomautuksia. Ensinnäkin tarkasteltavana olevalla ehdotuksella parannetaan nykyistä järjestelmää, vaikkei sitä muutetakaan. Tällä hetkellä alalla ei ole ryhmäpoikkeusasetusta, ja kyseisistä tuista annetut ohjeet perustuvat erilaisiin tiedonantoihin, jotka eivät ole sitovia. Tiettyjen selkein kriteerein määriteltyjen tukimuotojen vapauttaminen ilmoitusvelvollisuudesta, vaikka nämä kriteerit voivat olla riittämättömät, on erittäin merkittävä askel eteenpäin avoimuuden ja oikeusvarmuuden alalla, mikä on tunnustettava. 
Toiseksi haluan korostaa, että tämä ei todellakaan tarkoita, että tuet, jotka eivät täytä asetuksessa määriteltyjä tunnusmerkkejä, luokiteltaisiin laittomiksi. Se tarkoittaa ainoastaan, että tällaisista tuista on ilmoitettava, jotta voidaan selvittää, ovatko ne ristiriidassa perustamissopimuksen tavoitteiden kanssa. Unohtaa ei myöskään saa, että näihin tavoitteisiin ei ainoastaan sisälly sellaisen järjestelmän ylläpito, jossa kilpailu ei ole vääristynyt, mutta myös työllisyyden edistäminen.
Kolmanneksi on laadittava joitakin mahdollisia tulevaisuuden toimintatapoja, jotta vältettäisiin, että tukia myöntävät viranomaiset - Espanjan ja myös muiden jäsenvaltioiden tapauksessa erityisesti alueviranomaiset - joutuvat toteuttamaan pitkällisiä toimenpiteitä, jotka käsittävät toimista ilmoittamisen, niiden myöntäessä työllisyyden edistämiseen tarkoitettuja tukia erityisesti niille aloille, joilla työttömyyttä on eniten. 
Tässä yhteydessä ja Lissabonin strategiassa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti olisi ehdotettava tukea työsopimusten muuttamiseksi pysyviksi työsopimuksiksi sekä tästä hyötyvien työntekijäryhmien määrittelemistä entistä joustavammin. Lisäksi työsopimukset on mukautettava kunkin alueen ominaispiirteisiin ja ilmoitusvelvollisuudesta vapautettuihin tukiin on sisällytettävä naisten työllisyyden edistämistuki. Ikäskaalaa on myös laajennettava, niin että nuoret työntekijät - tai pian eläkkeelle siirtyvät työntekijät - voivat hyötyä tuesta niin, ettei sitä tarvitse muuttaa. 
Nämä tuen muodot sisältyvät Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän tarkastukseen 1 ja niiden tarkoituksena on edistää heikommassa asemassa olevan väestön työllisyyttä. Näiden tavoitteiden sisällyttäminen asetukseen ei vääristä kilpailua mitenkään. Työllisyystukien kilpailua haittaavien vaikutusten vakavamielinen vertailu muihin tukiin on lähinnä loukkaus älykkyyttämme kohtaan. 
Emme tässä yhteydessä halua käsitellä valtiontukia ja niiden vaikutuksia kilpailuun. Jos on joitakin valtiontukia, joiden voidaan katsoa olevan yhdenmukaisia perustamissopimuksen tavoitteiden kanssa, niin nämä ovat työllisyyden edistämiseen tarkoitetut tuet. 
Emme voi antaa Euroopan kansalaisille ja työntekijöille sellaista käsitystä, että komission työllisyystukia koskeva kanta on erittäin tiukka samalla, kun se suhtautuu joustavasti muun tyyppisiin tukiin. Samalla olisi sopivaa vapauttaa osuus- ja yhteisötalous yleensä ilmoitusvelvollisuudesta. Kuten kollegat tietävät, osuus- ja yhteisötalouden yrityksistä on huomattavaa apua työllisyyden ylläpitämisessä tietyn alan jouduttua kriisiin, ja tämä olisi otettava huomioon asetuksessa. 
Lopuksi totean, että jotkin hyväksytyn mietinnön kappaleista ovat osoituksena siitä, että joustavoittavia työllisyystoimia pidetään tärkeämpinä kuin työllisyyttä edistävää tukea. En aio sekaantua tämän väitteen kumoamiseen, vaikka se - kuten kaikki näin painokkaasti ilmaistut väitteet - on esimerkki jäykästä ja vanhoillisesta lähestymistavasta, jota en voi hyväksyä. Arvoisten parlamentin jäsenten on nyt vain yksinkertaisesti tunnustettava, että kannattivatpa he mitä ideologista katsantokantaa hyvänsä, tämä on tällä hetkellä outo ja kohtuuton ajatus, jonka ei pitäisi sisältyä mietintöön, koska se liittyy muihin aiheisiin. Ajatuksen kannattaminen olisi osoituksena halusta suosia liiallisesti jotain tiettyä toimenpidettä, eivätkä tärkeät tahot, kuten Euroopan parlamentti ja eurooppalainen yhteiskunta, voi yhtyä tähän mielipiteeseen.

Monti
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi onnitella esittelijä Berenguer Fusteria sekä talous- ja raha-asioiden valiokuntaa laadukkaasta mietinnöstä. Kun otetaan huomioon yhteisön työllisyystilanne, jokainen työllisyysnäkökohta on oikeutetusti keskeinen poliittinen painopiste. Suhtaudun myönteisesti parlamentin kommentteihin mietinnöstä, jonka tarkoituksena on vähentää niiden kansallisten viranomaisten hallinnollista taakkaa, jotka hyödyntävät valtiontukitoimia työllisyyshaasteisiin vastaamiseksi. Olen sitäkin tyytyväisempi mietinnön yleisesti ottaen erittäin myönteiseen sävyyn.
Kuten tiedätte ja kuten esittelijä juuri totesi, mietintö liittyy neljänteen poikkeusasetukseen valtiontukien alalla ja se on jatkoa koulutuksen, pk-yritysten tuen ja vähämerkityksisen tuen aloilla jo voimassa oleville poikkeusasetuksille. 
Kaikkien näiden asetusten päätarkoituksena on vähentää kansallisten viranomaisten hallinnollista taakkaa ja vapauttaa ne velvollisuudesta ilmoittaa toimenpiteistä, jotka ovat selvästi sisämarkkinoiden periaatteiden mukaiset. Ehdotus koskee yhteisön kahden olennaisen tavoitteen eli työllisyyden ja kilpailun välistä yhteyttä. Näiden kahden tavoitteen välille on löydettävä tasapaino - ja kun sanon näin, en yritä mitenkään vihjata, että kilpailu ja työllisyys olisivat kaksi yhteensopimatonta tavoitetta. Päinvastoin, olemme varmoja siitä, että sellaisen dynaamisen markkinatalouden tukeminen maailmanlaajuisesti, jossa kilpailevat voimat voivat ilmaista itseään vapaasti, edistää työllisyyttä huomattavasti. 
Luonnollisesti on lukuisia toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot voivat toteuttaa ja toteuttavat työllisyyden edistämiseksi. Useat näistä eivät ole valtiontukea erityisesti siksi, että ne eivät ole valikoivia vaan käsittävät tietyn jäsenvaltion koko taloudellisen toiminnan. Asetusluonnos ei liity näihin toimenpiteisiin. 
Lisäksi on korostettava, että useissa tapauksissa moninaisiin tavoitteisiin tähtäävän valtiontuen epäsuorana tavoitteena on myös työllisyyden lisääminen. Tämä koskee esimerkiksi alueellista investointitukea ja tiettyjä alakohtaisia tukia. Käsiteltävänä oleva asetus liittyy ainoastaan tukeen, jonka tarkoituksena on muodollisesti ja nimenomaisesti työllisyystavoitteiden saavuttaminen. 
Sen lisäksi, että tekstissä yksinkertaistetaan hallinnollisia vaatimuksia, siinä selkeytetään työllisyystukeen sovellettavia perussääntöjä.

Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijää. Hän on tehnyt kovasti töitä mietinnön parissa, ja tulokset ovat hyvät. Mietinnössä ja sen perustana olevassa asetuksessa on tarkoituksena laatia työllisyystukea koskevat selkeät ja avoimet säännöt. On suhtauduttava myönteisesti niiden jäsenvaltioiden tehokkaisiin menettelyihin, jotka haluavat edistää työllistämisohjelmien onnistumista, ja paikallinen tilanne on myös hyvä ottaa huomioon. Mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen ensisijaiseksi painopisteeksi määrittelemään valtiontukirekisteriin ja kannatetaan sen luomista. On erityisen tärkeää olla yhteydessä eri jäsenvaltioihin niiden valtiontukirekisterien osalta. 
Yleisperiaatteena uskomme, että on ehdottomasti rajoitettava niiden alojen määrää, joille valtiontukea voidaan myöntää. Emme välttämättä mene yhtä pitkälle kuin Monti - muistaakseni hän määritteli valtiontuet epäkohdaksi - mutta katsomme, että valtiontukia on rajoitettava säilyttääksemme taloudellisen tehokkuuden ja vaurauden sekä tasapuoliset toimintaedellytykset eri jäsenvaltioiden yritysten välillä. Mietinnössä ja asetuksessa todetaan kuitenkin, että tietyt valtiontuet ovat hyväksyttävissä ja niitä jopa tarvitaan työllisyysjärjestelmissä. Valtiontuen laajentamiseen jopa tässä tapauksessa on kuitenkin suhtauduttava erittäin varovaisesti valtiontukien epäilyttävyyden vuoksi. Katsomme kuitenkin, että komissio on vetänyt rajan oikeaan kohtaan. Tämä käy ilmi myös mietinnöstä. 
En menisi yhtä pitkälle kuin Berenguer Fuster tarkistuksessaan 1. Eritoten tarkistuksen 1 a kohta, jossa erityisesti tuomitaan määräaikaiset sopimukset pysyviin sopimuksiin verrattuna, ei ole asiallinen eikä parlamentin pitäisi kannattaa sitä.
Pyydän parlamenttia muistamaan, että valtiontuki on tässä yhteydessä kuten ammottavaan haavaan laitettava laastari. Työllisyystuella, joka asetuksessa joissakin tapauksissa oikeutetusti sallitaan, ei voida koskaan todella ratkaista Euroopan työttömyysongelmia. Valtiontuki on hyvä sallia työllisyysjärjestelmissä tietyissä tilanteissa, mutta 18 miljoonan eurooppalaisen työttömän tilanne ratkaistaan ainoastaan antamalla heille todellisia työmahdollisuuksia työmarkkinauudistuksen avulla, toteuttamalla rakenne- ja talousuudistus ja lisäämällä työmarkkinoiden joustavuutta, jolloin työvoimaa on helpompi palkata. Näin Euroopan unionin luvattoman korkeat työttömyysluvut saadaan laskuun. 
Näin ollen hyväksymme tämän käytännöllisenä ja järkevänä toimenpiteenä. Asetuksessa ja mietinnössä tehdään järkeviä ehdotuksia, mutta on erityisen tärkeää käsitellä pääaihetta eli työmarkkinoiden joustavuutta ja talousuudistusta.

Randzio-Plath (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista tukeni esittelijän myönteiselle arvioinnille komission asetusehdotuksesta. Tarvitsemme enemmän tukea työllisyyden edistämiseksi Euroopan unionissa juuri siksi, että yksityinen sektori ei ole pystynyt ottamaan vastuulleen turvattujen työpaikkojen luomista. Asetuksen tärkeys on helppo havaita, kun ajattelemme tämänhetkistä massatyöttömyyttä ja alueiden erilaisia tilanteita, koska asetuksella lisätään avoimuutta, vähennetään byrokratiaa, taataan oikeusvarmuus ja lisätään vertailtavuutta. Sen avulla voimme pian todeta tuen vaikuttavuuden. 
On mielenkiintoista huomata, että Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikka on muuttunut, ja siinä pyritään nyt työllisyysstrategian yhteisiin tavoitteisiin hyödyntämällä kansallisia toimintasuunnitelmia. Tässä yhteydessä silmiin pistää kuitenkin se, että nykyisissä työllisyyden suuntaviivoissa ei viitata mitenkään kasvuun tai työllisyystuen myönteisiin tai kielteisiin vaikutuksiin. Meidän on vaadittava työllisyyden suuntaviivojen viimeistelyä valtavirtaistamisen ja Euroopan työllisyyspolitiikan yhdenmukaisuuden vuoksi. On selvennettävä, että molempien tekijöiden - työllisyyspolitiikan ja kilpailupolitiikan - sisällyttäminen Euroopan työllisyysstrategiaan voidaan taata. Mielestäni käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa komissio on aivan oikein tunnustanut, että valtion toimenpiteet on sallittava yritysten työllistämiskannustinten muodossa erityisesti tiettyjen epäsuotuisassa asemassa olevien ryhmien osalta. Tämä ei ole ainoastaan looginen seuraus Lissabonissa asetetuista tavoitteista. Täystyöllisyys on ja tulee aina olemaan yksi Lissabonin strategian tärkeimmistä tavoitteista, ja tämä vahvistettiin Barcelonassa. Tästä syystä meidän on vaadittava strategian viimeistelyä niin, että siinä määritellään joustavammin toimista hyötyvät ryhmät. Mielestäni 25 ikävuoden raja olisi nostettava 30:een ja vanhempien työntekijöiden ikäraja olisi laskettava 55 ikävuodesta 50:een, sillä yhteiskunnassa luotetaan siihen, että nuoret siirtyvät työelämään ja vanhemmat pysyvät työssään. 
Haluaisin myös pyytää, että erityistä huomiota kiinnitettäisiin sen varmistamiseen, että komission ehdotuksessaan oikeutetusti tekemä ero pk-yritysten ja suuryritysten välille pätee pantaessa ehdotusta täytäntöön.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa, että haluamme tehdä tiiviimpää yhteistyötä talous- ja raha-asioiden valiokunnan kanssa. Toisin kuin yleensä emme ole saavuttaneet yhteistä kantaa tästä mietinnöstä osaksi siksi, että saimme mietinnön aivan liian myöhäisessä vaiheessa. Tämä voi olla totta myös muiden valiokuntien tapauksessa. 
Olemme juuri keskustelleet talouspolitiikan, joka kattaa kilpailupolitiikan, ja työllisyyspolitiikan sekä sosiaalipolitiikan muiden alojen välistä koordinointia koskevasta komission tiedonannosta. Tätä taustaa vasten meidän on pohdittava, kuinka voimme saavuttaa tietyt asiat, jotka ovat erityisen tärkeitä työttömyyden poistamisessa. 
Yksi esimerkki erityisen tärkeästä asiasta on neljäs poikkeusasetus. Jos jokin alue kärsii vakavista ongelmista ja paineista, joita tuet voivat helpottaa, on erityisen ärsyttävää, että tukien saaminen edellyttää monimutkaista paperisotaa. Tulen itse tällaiselta alueelta, mutta tunnen myös lukuisia muita. Tässä tilanteessa on myönteistä havaita, että voimassa olevan lainsäädännön sosiaaliset tavoitteet otetaan huomioon; tätä tarkoitin puhuessani vaihdosta. Toivon, että perustaa laajennetaan tulevaisuudessa ja että Ateenassa keväällä pidettävästä huippukokouksesta alkaen vaihtoa jatketaan yhteisten sosiaalisten ja kestävyyttä koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi. Talouspolitiikalla voidaan myötävaikuttaa tähän prosessiin sen sijaan, että mukauttaisimme perustamissopimuksessa toisarvoiseksi määriteltyjä asioita talouspolitiikkaan. 
Lyhyesti sanottuna olen edellä mainitun perusteella sitä mieltä, että ehdotus on erinomainen ja että kilpailusääntöjä yleensä, esimerkiksi yleishyödyllisten palvelujen osalta, on tärkeää arvioida uudelleen ja testata niitä sosiaalipolitiikan tavoitteita vasten. Kun Lissabonin prosessia tarkastellaan kokonaisuutena, mielestäni useat oletukset ovat ristiriidassa sen kanssa, mitä pyrimme saavuttamaan työllisyystavoitteellamme. Jotkin tavoitteet, kuten uusi talous, valittiin Lissabonin prosessiin melko aiheettomasti. Tajuamme sen nyt ja näemme myös siitä aiheutuvat pitkän aikavälin seuraamukset. 
Sitten perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaan perustuva valtiontuki. Nämä artiklat ovat erityisen tärkeitä ohjattaessa toimintaa sosiaalipolitiikan tavoitteiden mukaisesti, ja tästä syystä väärinkäsityksiä on vältettävä. Ehkä meidän on mentävä nyt hieman pidemmälle. Ei pidä ainoastaan varmistaa, että voimassa olevat asetukset muunnetaan asianmukaisesti sosiaalisiksi tavoitteiksi, vaan on myös pohdittava, mitä sosiaalisia tavoitteita tarvitaan, kuten muun muassa perustamissopimuksessa todetaan, ja mietittävä, olisiko perustamissopimusta tarkistettava, niin että esimerkiksi sosiaalipolitiikka ja talouspolitiikka olisivat siinä tasapuolisesti edustettuina. 
Tätä taustaa vasten ja Berenguer Fusterin - haluan kiittää häntä ja hänen valiokuntaansa tehdystä työstä - mietintöön sisältyvien ehdotusten osalta kehotan parlamentin jäseniä äänestämään tarkistusten 1-4 puolesta. Jos koko parlamentti tukee näitä tarkistuksia, saattaa hyvinkin käydä niin, että äänestämme koko mietinnön puolesta.

Blokland (EDD).
Ulkopuolisten mielestä eurooppalaiset asetukset ovat suuri ja käsittämätön mysteeri. On useita eri asetuksia, vaihtelevia vaatimuksia ja ehtoja, lukuisia säännöksiä ja pitkiä säädöstekstejä, jotka muodostavat sääntöjen viidakon. Kansalaiset ja yritykset eivät löydä tietään ilman ammattimaista apua. 
Eurooppalaiset asetukset eivät siis ole selkeyden ja ymmärrettävyyden loistoesimerkkejä. Paikallisviranomaisten, yritysten ja kansalaisten nostamat kanteet ja oikeuskäytäntöä koskevat kysymykset osoittavat, että tästä voi tulla ongelma tukea haettaessa. 
Parlamentin olisi näin ollen tuettava ehdotusta, joka koskee työllisyyden edistämistarkoituksessa annetun tuen myöntämissääntöjen yksinkertaistamista ja selkeyttämistä. 
Yksinkertaistaminen ja selkeyttäminen ei tarkoita lukuisten uusien, vaikeasti täytäntöön pantavien tavoitteiden ja ideoiden lisäämistä. Tässä yhteydessä haluaisin tehdä huomautuksen ensimmäisestä tarkistuksesta. 
Tarkistuksessa 1 ehdotetut lisäykset kuuluvat todellisuudessa työllisyyspolitiikan alaan eivätkä liity mitenkään EY:n perustamissopimuksen perusteella myönnettävää tukea koskevaan päätöslauselmaan. 
Mielestäni komission asetuksessa käsitellään pääasiassa tuen myöntämisen taloudellisia näkökohtia. Joka tapauksessa tukea myönnetään ainoastaan tarpeeseen ja kun olosuhteet sen oikeuttavat. Ensimmäisessä tarkistuksessa mainitut lisäykset ovat mielestäni myös liian laajoja, jotta niitä voitaisiin soveltaa erityisesti tuen myöntämiseen. 
Kannatan päätöslauselmaa ensimmäistä tarkistusta lukuun ottamatta. Olen myös samaa mieltä Bouwmanin kanssa siitä, että mietinnön käsittely on edennyt hieman oudolla tavalla.

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mielestäni komission asetusluonnoksesta voidaan erinomaisesti havaita, että useiden parlamentin jäsenten käsitys siitä, että työllisyyspolitiikka on aina toisella sijalla talouspolitiikkaan verrattuna, ei yksinkertaisesti ole totta. Tarvitsemme niitä molempia, ja toinen edellyttää toisen olemassaoloa. Kilpailupolitiikka, kasvupolitiikka ja tiettyjen alojen tukemisen tarve eivät ole ristiriidassa keskenään, kuten tästä asetuksesta voidaan selvästi havaita. 
Ymmärrämme, että tuen on toimittava kannustimena ja että sen on johdettava oma-aloitteisuuteen. Tuki ei korvaa talouspolitiikkaa ja hyvin järjestettyä työllisyyspolitiikkaa. Olemme edelleen sitä mieltä, että työpaikkoja luodaan parhaiten toimivien sisämarkkinoiden avulla, panemalla täytäntöön kasvu- ja vakaussopimus, pyrkimällä Lissabonin tavoitteisiin ja ottamalla käyttöön neljä vapautta, avoimet ja joustavat työmarkkinat sekä elinikäiseen oppimiseen, taitojen monipuolistamiseen ja jatko-opiskeluun kannustava koulutusjärjestelmä. 
Suhtaudumme myönteisesti asetukseen, koska sillä edistetään järjestelmällisyyttä, yksinkertaistamista ja toimenpiteiden yhdistämistä, valvontaa ja avoimuutta käyttämällä apuna tukirekisteriä ja koska siinä kannatetaan pk-yrityksille myönnettävää säänneltyä työllisyystukea sekä Euroopan talous- ja työllisyyspolitiikan pilareita. Lisäksi siinä suhtaudutaan myönteisesti koordinoinnin lisäämiseen komission politiikan ja jäsenvaltioiden politiikkojen välillä sekä jäsenvaltioiden ministeriöiden välillä. Olemme ottaneet askelen tähän suuntaan jo esimerkiksi Itävallassa, jossa työ- ja talousministeriöt yhdistettiin yhdeksi ministeriöksi. 
Haluaisin kiittää komission jäsentä selkeän viestin antamisesta tukea ja tulvia koskevissa lausunnoissa siitä, että tukipolitiikassa otetaan huomioon talous-, kilpailu- ja työllisyyspolitiikkaan liittyvät alueelliset erot.

Van Lancker (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, minun on valitettavasti tuotettava teille pettymys. Toisin kuin jotkut kollegani, en ole kovinkaan innostunut esillä olevasta asetuksesta. Olen melko varma siitä, että jos asetusta ei muuteta kuulemismenettelyn aikana, useilla jäsenvaltioilla on suuria ongelmia saavuttaa Euroopan työllisyysstrategian kunnianhimoiset tavoitteet, joihin ne sitoutuivat Lissabonissa. 
Jos tarkoituksena on, että 70 prosenttia työikäisestä väestöstä on työssä vuoteen 2010 mennessä, tämä edellyttää myös iäkkäämpien työntekijöiden auttamista, heikosti koulutettujen henkilöiden työllistymisen helpottamista ja vammaisten työllistämistä. Tämä kaikki tarkoittaa sitä, että tukitoimia tarvitaan. Olen varma, että näitä ongelmia ei pystytä ratkaisemaan yksistään lisäämällä joustavuutta ja toteuttamalla rakenneuudistuksia. Arvoisa komission jäsen, tässä asetuksessa keskitytään kuitenkin niin paljon kilpailuun, että kyseisiä tavoitteita on lähes mahdotonta saavuttaa. 
Seuraavassa esimerkki: tukikynnykset on asetettu heikommassa asemassa olevien työntekijöiden osalta niin alas, että pian kaikkien sosiaalisen sijoittumisen alalla työskentelevien flaamilaisten yritysten, jotka tarjoavat mielekästä työtä ammattitaidottomille pitkäaikaistyöttömille, on lopetettava toimintansa, ellemme luokittele työntekijöitä uudelleen työkyvyttömiksi. 
Toinen seikka: olen edelleen huolestunut siitä, että komissio ei ole tunnustanut joidenkin jäsenvaltioiden todellista institutionaalista tilannetta. Omassa maassani ja muissakin maissa alueet myöntävät tuen työllisyysohjelmille. Asetuksen tämänhetkisessä sanamuodossa tämä tehtävä kuuluu erityistoimenpiteisiin eikä yleisiin toimenpiteisiin, joten alueiden on asetuksen nojalla ilmoitettava tuista.
Arvoisa komission jäsen, olemme mielestäni löytäneet useita perusteita sille, että valmistelukunnan olisi rajoitettava kilpailupolitiikkaa, mutta toivon, että se pystyy komission soveltaessa asetusta osoittamaan, että työllisyystavoitteet ja kilpailutavoitteet on mahdollista saada tasapainoon jopa ilman perustamissopimuksen muuttamista. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, voitaisiinko Lissabonin tavoitteiden saavuttamisesta vastuussa olevaa työllisyys- ja sosiaalivaliokuntaa pyytää ilmaisemaan kantansa asetuksesta.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, tuemme asetusluonnoksen lisäksi komission jatkuvaa hanketta. Se näyttää parhaillaan laativan eräänlaista yleisaloitetta, josta tämä voisi olla neljäs osa. 
Ihmettelette ehkä, miksi käytän puheenvuoron, vaikka kannatan asetusta. Haluan kuitenkin puhua eräästä perustavanluonteisesta seikasta, joka on saattanut meidät ymmälle. Kysymykseni kuuluu, miksi asetuksessa, jonka tarkoituksena on vähentää byrokratiaa useilla toimenpiteillä - kyseiset alat on jo mainittu - ei oteta huomioon liikennealaa? Otan poikkeuksellisesti esimerkiksi Italian tilanteen. Siellä on jo useita vuosia tehty päätöksiä, joista on ollut kiistanalaisia seurauksia, vaikka on myös totta, että Italian ympäristöolot eroavat huomattavasti muusta Euroopasta. Kun otetaan huomioon, että tällä asetuksella säännellään työllisyystoimia aloilla, jotka kärsivät jo useista ongelmista ja joilla työntekijöitä on koulutettava ja heidän taitojaan monipuolistettava, mielestäni komissio voisi pohtia uudelleen, miksi liikenneala on suljettu kokonaan pois toimenpiteen soveltamisalasta.

Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti asetusluonnoksen 5 ja 6 artiklaan, joissa jäsenvaltioiden hallituksille annetaan myönteinen viesti niin sanottujen kohtuullisten järjestelyjen tukemiseksi vammaisten työllistymisen edistämisessä. Haluaisin kuitenkin pyytää komission jäsentä Montia käsittelemään vastauksessaan 400 000:tta vammaista työntekijää, joihin kuuluu vaalipiirissäni Southendissä sijaitsevan Remployn työntekijöitä, ja muiden Euroopan työpaikkojen työntekijöitä. Yli puolet Remployn työntekijöistä on vammaisia, jotka eivät pysty työskentelemään avoimilla työmarkkinoilla. Näitä kutsutaan suoja- tai tukityöpaikoiksi. 
Tiedän, että General, Municipal and Boilermakers Trade Union ja useat muut tahot ovat vaatineet komissiolta sitä, että kyseisten yritysten toiminta-, hallinto- ja kuljetuskustannuksiin ei pitäisi soveltaa valtiontukisääntöjä. Käsittääkseni valtiontukia käsittelevä neuvoa-antava komitea on ilmoittanut alustavasti myönteisestä kannastaan tähän ehdotukseen. 
Toivon, että komission jäsen vakuuttaa tänään parlamentin ja ne useat vammaiset, jotka eivät muuten pysty saamaan töitä avoimilla markkinoilla, siitä, että Eurooppa ottaa kilpailusäännöissään täysin huomioon vammaisten oikeudet ja toiveet.

Monti
Arvoisa puhemies, tämänpäiväisten puheiden perusteella asetuksen taustalla olevista perussyistä näytetään olevan laajalti samaa mieltä. Käsittelen seuraavaksi näitä perussyitä. Ensinnäkin kilpailupolitiikka ja työllisyyspolitiikka ovat sopusoinnussa keskenään, kuten Karas aivan oikein totesi. Yhdenmukaisuuteen on kaksi syytä. Ensinnäkin kilpailukykyinen taloudellinen ympäristö myötävaikuttaa varmasti pitkällä aikavälillä pysyvien työpaikkojen syntymiseen, ja toiseksi kilpailupolitiikka on riittävän joustavaa - kuten asetuksesta ilmenee - jotta siinä voidaan yhdistää sääntöjen yleinen tiukkuus, mutta kuitenkin sallia valtiontuki, jos myöntämiseen on asianmukaiset perusteet. 
Toinen seikka, joka tämänpäiväisissä puheissa on otettu hyvin esille on, että valtiontuki on valikoivaa. Tavoitteenamme on varmistaa tuen valikoivuus siinä mielessä, että siitä on oltava hyötyä niille yrityksille ja työntekijäryhmille, jotka ovat erityisissä vaikeuksissa. Tukea uusien työpaikkojen luomiseen olisi näin ollen myönnettävä pk-yrityksille - kuten Randzio-Plath totesi - sekä tukialueilla sijaitseville yrityksille. Lisätukea olisi myönnettävä heikommassa asemassa olevien työntekijäryhmien työllistymisen rahoittamiseen. Muun muassa tästä syystä muiden kuin tukialueiden suuryrityksille ei voida myöntää tukea työpaikkojen luomiseen. Tätä ei pidä tulkita siten, että kyseisiä yrityksiä ei arvostettaisi, me vain haluamme myöntää tukea siihen oikeutetussa tilanteessa oleville yrityksille. 
Säännöt ovat nyt selkeämmät ja myönnetyn tuen määrä ei enää riipu monimutkaisten perusteiden täyttämisestä, kuten siitä, liittyvätkö työpaikat investointihankkeisiin, ja lisäksi säännöt ovat yhtenäiset aluetukea ja pk-yritystukea koskevien sääntöjen kanssa. 
Useat puhujat ja erityisesti Villiers ovat lisäksi puhuneet valtiontukirekisterin avoimuuden tärkeydestä. Minun on todettava, että tämän paljon kannatusta saaneen ajatuksen toteuttaminen yksityiskohtaisina ja suoraan sovellettavina säännöksinä ei todellakaan ole helppoa. Yksittäisistä säännöksistä voidaan ehkä tietyssä määrin neuvotella, ja olen pannut merkille asiasta esitetyt tarkistukset. Voin esimerkiksi kertoa, että pohdimme mahdollisuutta laajentaa määritelmää ?huonommassa asemassa oleva työntekijä?, jotta se kattaisi enemmän kuin virallisessa lehdessä huhtikuussa julkaistu ehdotus - tämä tiedoksi erityisesti Howittille. Jo tuohon tekstiin sisältyi säännös sellaisten alueiden naisista, joilla naisten työttömyys on keskimääräistä korkeampi, kuten tarkistuksessa 1 mainitaan. 
Olen ottanut huomioon Fiorin esille ottaman liikennettä koskevan kysymyksen, vaikka arvoisa parlamentin jäsen varmasti tietää, että liikenne kuuluu varapuheenjohtaja de Palacion toimivaltaan komission sisäisen vastuunjaon mukaisesti. Haluaisin vain todeta, että ylikapasiteetti kyseisen alan tietyillä osilla ja erityisesti tiekuljetuksissa aiheuttaa erityistä huolta. Olemme yleisesti ottaen sitä mieltä, että ylikapasiteettiongelmien kanssa painiville aloille ei olisi järkevää myöntää valtiontukea, joka voisi jopa vaikeuttaa tilannetta. Otamme kuitenkin Fiorin kommentit asianmukaisesti huomioon. 
Haluaisin myös sanoa - kohdistan sanani erityisesti Van Lanckerille - että pohdimme mahdollisuutta sallia jäsenvaltioiden ilmoittaa sellaisten työntekijöiden hyväksi toteutettavista toimista, joiden ei voida katsoa kuuluvan heikommassa asemassa oleviin työntekijöihin. Lisäksi tarkoituksenamme on laatia säännös vammaisten työntekijöiden suojatyöstä. Voi olla muitakin tapauksia, joissa voimme pohtia joustavuuden lisäämistä. 
Lopuksi haluaisin vielä kerran kiittää talous- ja raha-asioiden valiokuntaa ja esittelijä Berenguer Fusteria heidän arvokkaasta työstään.

Puhemies.
Kiitän komission jäsentä. 
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Avilés Perean laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0233/2002) vuosien 2000-2003 Daphne-ohjelman välitarkastuksesta [2001/2265(INI)].

Avilés Perea (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, mietinnössä tarkastellaan Daphne-ohjelmaa, sen täytäntöönpanoa, saavutuksia ja heikkouksia. Ohjelmalla on tarkoitus torjua pääasiassa naisiin ja lapsiin kohdistuvaa perheväkivaltaa. Tällainen väkivalta on vakava perusoikeuksien loukkaus. 
Naisiin kohdistuva väkivalta on seurausta naisten ja miesten välisestä epätasa-arvosta ja yhteiskunnassa havaittavasta sukupuoleen perustuvasta syrjinnästä. Väkivallan torjuminen edellyttää yhtenäistä toimintatapaa, jossa yhdistyvät ennaltaehkäisy, väkivallantekijän rankaiseminen ja uhreille annettava apu. 
Euroopan komissio on laatinut ohjelmasta kattavan ja täsmällisen väliarviointikertomuksen, jonka avulla voimme esittää ehdotuksia tulevaisuutta varten tarkoituksena päästä väkivallan suhteen nollatoleranssin tavoitteeseen. 
Naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa tapahtuu kaikissa maissa sosiaaliluokasta, rodusta ja koulutustaustasta riippumatta. Väkivalta on este tasa-arvon saavuttamiselle, ja se ylläpitää eriarvoisuutta. On todettava, että ohjelman määrärahat olivat riittämättömät, sillä niillä saatiin rahoitettua ainoastaan kolmannes esitetyistä hankkeista. Väkivallan torjumisen lisäksi on kiinnitettävä erityistä huomiota väkivallantekijöiden hoitoon ja kuntoutukseen, jotta teot eivät uusiutuisi. On erityisen tärkeää laatia koulutusohjelmia, joiden tarkoituksena on torjua väkivaltaa ja joita levitetään kouluissa ja aikuiskoulutuskeskuksissa. Kaikki yhteiskunnan sektorit erityisesti mielipiteen muokkaajina ja arvojen levittäjinä toimivat tiedotusvälineet on otettava mukaan väkivallan torjuntaan, jotta ne levittäisivät stereotypioista poikkeavaa kuvaa naisista, lapsista ja uhreista yleensä. Tapa, jolla väkivallanteoista uutisoidaan, on myös olennaisen tärkeä niiden arvioinnin kannalta jälkeenpäin. 
Kansalaisjärjestöillä on ollut merkittävä tehtävä väkivallan torjunnassa, mutta toimintaan on otettava mukaan myös julkishallinnon elimet, jotka ovat tähän mennessä kehittäneet ainoastaan 10 prosenttia ohjelmista, sekä korkeakoulut ja tutkimuskeskukset. Tapahtuvasta väkivallasta, josta tunnemme tällä hetkellä vain pienen osan, on saatava lisää tietoa. Meidän on luotava yhteiset indikaattorit ja yhteinen tietokanta. 
Jäsenvaltioiden olisi ajantasaistettava kansallista lainsäädäntöään, jotta niillä olisi käytettävissään asianmukaiset välineet väkivallan torjumiseksi. Joissakin maissa on jo lainsäädäntöä, jonka nojalla väkivallantekijä voidaan karkottaa yhteisestä kodista, sekä aiheeseen liittyvät keinot hoitoon osoittamiseksi. Uhreja on suojeltava ja on pystyttävä varmistamaan, että heidän ei tarvitse paeta ja piiloutua. Tässä suhteessa poliisien koulutuksen parantamisesta voisi olla huomattavaa apua. 
Daphne-ohjelmaa olisi jatkettava sen päättymisen jälkeen, sillä ongelma on valitettavasti edelleen olemassa ja tiedämme, että sen poistaminen on vaikeaa. Näin ollen on suhtauduttava myönteisesti toimiin, joiden tarkoituksena on lisätä yhteiskunnan tietoisuutta asiasta ja muuttaa edelleen vallalla olevaa sukupuolten eriarvoisuutta korostavaa ajattelutapaa. Yhtenä keinona ehdotamme naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan torjumisen eurooppalaista teemavuotta. 
Lopuksi haluaisin korostaa tarvetta muuttaa ohjelman oikeusperustaa. Nyt on sopiva hetki, sillä Eurooppa-valmistelukunta, joka tarkistaa ja ajantasaistaa perustamissopimuksia, voi muuttaa oikeusperustaa. Haluaisinkin pyytää komission jäsentä Vitorinoa, jonka tiedämme kiinnittävän huomiota näihin ongelmiin, korostamaan asiaa, painostamaan eri tahoja ja tekemään kaiken mahdollisen, jotta perustamissopimukseen saadaan sisällytettyä oikeusperusta, jolla helpotetaan naisiin ja lapsiin kohdistuvan välivallan torjumista kaikkialla Euroopan unionissa. Tunnen tähän liittyvät vaikeudet, mutta luotan teidän kykyynne ratkaista ne. 
Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi onnitella Avilés Pereaa erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän on tänään täysistunnolle esittänyt. Mielestäni tärkein päätelmä, joka mietinnöstä voidaan tehdä, on se, että komissio ja parlamentti ovat yhtä mieltä voimien yhdistämisestä erityisesti naisiin ja lapsiin liittyvän väkivaltaongelman ratkaisemiseksi. 
Parlamentti kannattaa ohjelmaa ja ehdotettua päätöslauselmaa. Myönnettäköön, että ohjelma on vielä vaatimaton, mutta komissio on ylpeä siitä. Suhtaudun erityisen myönteisesti siihen, että Euroopan parlamentti tunnustaa jo toteutetuista toimista saadut myönteiset tulokset ja alkaa lämmetä ajatukselle siitä, että ohjelmaa on jatkettava vuoden 2003 jälkeen. Komissio on omasta puolestaan valmis esittämään uutta Daphne-ohjelmaa koskevan päätöstekstin pitäen mielessä päätöslauselmaesityksessä esitetyt huolenaiheet. 
Tavoitteen saavuttamiseksi minun on kuitenkin käsiteltävä esittelijän esille ottamaa aihetta eli ohjelman oikeusperustaa. Daphne-ohjelman oikeusperusta on tällä hetkellä kansanterveyttä koskeva EY:n perustamissopimuksen 152 artikla. Voi vaikuttaa, ettei artikla juurikaan liity väkivaltaa koskeviin huolenaiheisiin, mutta väkivalta on paljon muutakin kuin terveyskysymys, sillä se on myös terveysongelma, joka liittyy sekä fyysiseen että henkiseen terveyteen. 
Olen täysin samaa mieltä siitä, että lapsiin ja naisiin kohdistuva väkivalta on törkeä ihmisoikeusloukkaus. Nykyisten perustamissopimusten soveltamisalan vuoksi komissio joutuu kuitenkin käynnistämään väkivallan vastaiset toimet 152 artiklan nojalla. Näin on huolimatta siitä, sisältyykö Euroopan unionin perusoikeuskirja tulevaisuudessa perustamissopimusten soveltamisalaan vai jääkö se sen ulkopuolelle. 
Tämänhetkinen tilanne ei kuitenkaan tarkoita, ettemmekö voisi parantaa sitä. Komissio ehdottaa lähiaikoina direktiiviä naisten ja miesten tasa-arvosta muualla kuin työelämässä. Direktiivissä ei oteta huomioon väkivallan vastaisia toimia, sillä oikeusperustassa, eli 13 artiklassa, ei säädetä kyseisen alan toimista. 
Juuri tästä syystä meidän on jatkettava keskustelua, ja panen tyytyväisenä merkille parlamentin ehdotuksen, jonka esittelijä juuri teki siitä, että asiasta käytävissä valmistelukunnan keskusteluissa voitaisiin keskittyä väkivallan torjumisesta tehtävään ehdotukseen, jolla olisi oma oikeusperustansa perustamissopimuksessa. Koska olen yksi komission edustajista valmistelukunnassa, tuen ilman muuta parlamentin pyyntöä, kun asiasta valmistelukunnassa keskustellaan. 
Tällaisessa keskustelussa on luonnollisesti otettava huomioon jäsenvaltioiden ja koko unionin eri toimialat ja luotava niiden välille tasapaino. Toisin sanoen, jos sekä parlamentti että komissio haluavat uuden Daphne-ohjelman, joka alkaisi vuoden 2004 alusta, komissio ei voi muuta kuin soveltaa jälleen kerran perustamissopimuksen 152 artiklaa. 
Ohjelman onnistumisesta ovat osoituksena lukuisat ehdotetut hankkeet. On kuitenkin tunnustettava, että tämä herättää myös huolta, sillä se tarkoittaa, että väkivaltaisten tilanteiden ja naisiin ja lapsiin kohdistuvien väkivallantekojen määrä on Euroopan unionin maissa edelleen erittäin suuri. Näin ollen esittelijän pyyntö lisämäärärahoista on yhdenmukainen komission tekemien huomioiden kanssa erityisesti, kun otamme huomioon, että tämän alan työtaakan odotetaan kasvavan ehdokasmaiden liityttyä unioniin.
Parlamentin Daphne-ohjelmalle antaman tuen lisäksi päätöslauselmaesitykseen sisältyvät ehdotukset ovat hyödyllisiä ja täysin yhteneväisiä komissiossa käytyjen keskustelujen kanssa. Viittaan erityisesti etusijan antamiseen ennaltaehkäiseville toimille, ja tätä varten kansalaisyhteiskunta, kansalaisjärjestöt ja alalla toimivaltaiset julkishallinnon viranomaiset on otettava mukaan toimintaan. 
Viittaan tarpeeseen kehittää jatkuva koulutusohjelma kouluja varten ja tiedotusvälineissä levitettäväksi ja torjua yhteiskunnassamme vielä vallalla oleva häpeä ja kulttuuriset ennakkoluulot. Erityisesti tarkoitan tässä tarvetta kehittää yhteiset indikaattorit ja kerätä entistä kattavampia tietoja Euroopassa tapahtuvasta väkivallasta, sillä tilanne jää usein piiloon eikä ilmene virallisista tilastoista. 
Myös komissiossa tunnustetaan edellä mainitut tarpeet, ja tulevat toimet voisivat liittyä tämänhetkisiin toimiin perusoikeuksien asiantuntijoiden verkoston perustamiseksi. Euroopan parlamentin pyynnöstä vuonna 2002 käynnistetään budjettikohdan B-5850 nojalla uusi toimi asiantuntijoiden eurooppalaisen verkoston luomiseksi perusoikeuksien alalla. Komissio on valmisteluissaan loppusuoralla, ja toimella tehdään mahdolliseksi tiiviin yhteyden luominen asiantuntijoiden verkoston ja Daphne-ohjelman tavoitteiden välille. Toimessa käsitellään erittäin tärkeää aihetta, eli perusoikeuksien loukkauksia, joina kaikkia naisiin ja lapsiin kohdistuvia väkivallantekoja voidaan pitää ja jonka vastaiset toimet jatkuvat.

?ratsa-?sagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin myös onnitella esittelijää hänen laaja-alaisesta väkivaltaongelmaa ja väkivallan useita ilmenemismuotoja koskevasta lähestymistavastaan sekä ehdotuksesta jatkaa tätä ohjelmaa ja hyödyntää sitä entistä paremmin. 
Väliarvioinnissa arvioimme, kuinka tehokkaasti tietoisuutta väkivaltaongelmasta on pystytty lisäämään ja kuinka ongelma olisi ratkaistava. Valitettava totuus on kuitenkin se, että väkivalta on juurtunut yhteiskuntaamme, mikä pakottaa meidät toteuttamaan entistä radikaalimpia ja tehokkaampia toimenpiteitä, kuten sisällyttämään perustamissopimukseen oikeusperustan tai järjestämään väkivallan vastaisen eurooppalaisen teemavuoden, kuten esittelijä ehdottaa. Minä ainakin odotan innokkaasti laajakantoisen tiedotuskampanjan käynnistämistä, jossa hyödynnetään kaikkia mahdollisia keinoja ja johon otetaan mukaan kaikki järjestöt Euroopan unionissa ja ehdokasmaissa. Kampanja olisi kohdistettava myös pieniin ja kaukana sijaitseviin yhteiskuntiin, joissa väkivaltaa tapahtuu perheissä, kouluissa ja kaduilla, kuten tiedämme. Ennen kaikkea meidän on kannustettava koko paikallisyhteisöä osallistumaan toimintaan, kuten komission jäsen jo totesi. 
Tähänastista tilannetta arvioitaessa voimme havaita, että vaikka alue- ja paikallisviranomaiset voivat osallistua ohjelmaan, niiden osallistumisprosentti on ainoastaan noin 10 prosenttia. Paikallisella ja alueellisella tasolla toimivat kansalaisjärjestöt eivät ole myöskään voineet osallistua ohjelmaan, koska niiden olisi pystyttävä luomaan yhteyksiä ja löytämään kumppaneita muista jäsenvaltioista ja koska ohjelman hallinnointi on erityisen monimutkaista.
Näin ollen loppukertomukseen on mielestäni sisällytettävä perusteellinen selvitys eri järjestöjen määrällisestä ja laadullisesta osallistumisesta sekä niiden käyttämistä yhteistyömenetelmistä ja ohjelman vaikutuksista paikallisyhteisöön. Näin pystymme tutkimaan ja ehdottamaan uusia toimintatapoja, joilla voidaan varmistaa pienten järjestöjen osallistuminen ohjelmaan. Lisäksi voimme ehdottaa aloja, joilla ei tähän mennessä ole toteutettu paljonkaan toimia; näitä ovat esimerkiksi väkivaltaa edistävien opetusohjelmien uudistaminen sekä opettajien ja toimittajien koulutus. Jos haluamme hyödyntää ohjelmaa entistä tehokkaammin, meidän on myös tarkasteltava sitä suhteessa muihin samanlaisiin ohjelmiin, kuten kansallisiin väkivallan vähentämistä ja uhrien auttamista koskeviin ohjelmiin.

Gröner (PSE)
Arvoisa puhemies, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä suhtautuu myönteisesti Daphne-ohjelmaa koskevaan komission väliarviointiin. Ohjelma on osoittautunut todella tehokkaaksi lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjumisessa, vaikka se onkin saanut rahoitusta todella vähän. Daphne-ohjelma luotiin komission jäsenen Gradinin ja Euroopan parlamentin aloitteesta, ja se on loistava esimerkki siitä, kuinka tuloksia saavutetaan ja uusia toimintamalleja kehitetään, kun kaikki ohjelmaan ja hankkeen toteuttamiseen osallistuvat tahot sitoutuvat toimintaan ja kun taustalla on tarvittava poliittinen tahto. 
Väkivalta on niin laaja ilmiö, että Daphne-ohjelman rajaamisessa on ollut ongelmia. Aihe on tabu hämärällä alueella. Yksiselitteiset tiedot puuttuvat, mutta tutkimusten perusteella tiedämme, että joka kolmas nainen on kokenut jonkinlaista sukupuoleen liittyvää väkivaltaa. Yksi viidestä naisesta joutuu aviomiehensä tai kumppaninsa pahoinpitelemäksi. Kansainvälisen siirtolaisjärjestön arvioiden mukaan Euroopan unionissa kaupataan vuosittain 500 000 ihmistä, lähinnä naisia ja lapsia, kun taas muita naisia uhkaa sukupuolielinten silpominen. 
Daphne-ohjelmasta pystyttiin tukemaan ainoastaan 73:a hanketta vuosina 2000 ja 2001, mikä on vain 12 prosenttia ehdotetuista hankkeista. Tämä aiheutti hieman turhautumista kansalaisjärjestöjen keskuudessa. Määrärahat ovat neljä miljoonaa euroa vuodessa, tuskin tarpeeksi vuorten siirtämiseen, mutta riittävästi herättämään toiveita, jotka sitten murskautuvat. Tärkeintä kuitenkin on, että Daphne-ohjelma on monialainen väline, ja komission olisi toimittava tässä yhteydessä vastakin joustavasti. 
Esimerkiksi Dublinissa sijaitsevasta väkivallan seurantakeskuksesta, joka toimii Euroopan naisten etujärjestön alaisuudessa, saadaan erinomaista tietoa. Keskus on myös laatinut hienon yhteenvedon jäsenvaltioissa toteutetuista toimenpiteistä ja niiden oikeusvälineistä. Keskuksessa yhtyvät kansallisen, Euroopan ja kansainvälisen tason toimijoiden ja hankkeiden vaikutukset. Valitettavasti Keski- ja Itä-Euroopan maat eivät vielä osallistu toimintaan tarpeeksi aktiivisesti. Järjestöistä ainoastaan kuusi prosenttia pystyy osoittamaan varoja hankkeisiin. Ehdokasmaihin kohdistuneilla valtuuskunnan matkoilla havaitsimme, että toimia tarvitaan sielläkin kovasti; maat haluaisivat osallistua toimintaan mutta varat eivät riitä. Nämä kaksi seikkaa on sovitettava yhteen kansalaisjärjestöissä. 
Me emme saa pysähtyä Euroopan unionin ulkorajoille. Ongelma koskee kaikkia maita, myös Venäjää, Ukrainaa ja Valko-Venäjää, mikä heijastuu tänne Euroopan unioniin. Meidän on lisättävä yhteistyötä ja sisällytettävä Daphne-ohjelmaan muita yhteisöohjelmia.
Ryhmäni ja minä olemme sitä mieltä, että ohjelman ensimmäisestä vaiheesta saatuja kokemuksia on hyödynnettävä Daphne-ohjelman jälkimmäisessä vaiheessa yhteisvaikutuksen lisäämiseksi. Näin todetaan päätöslauselman 12 kohdassa. Meidän on jatkettava väkivallan vastaisia kampanjoita ja ennaltaehkäiseviä toimia. Erinomainen esimerkki tästä ovat ulkorajoilla nuorille naisille annettavat varoitukset. Olemme myös saavuttaneet hyviä tuloksia verkostojen ja kansalaisjärjestöjen kanssa, ja tulokset on nyt pantava täytäntöön jäsenvaltioissa. 
Se, mitä todella tarvitsemme, on väkivallan vastainen eurooppalainen teemavuosi. Tätä on esitetty useaan otteeseen. Tiedottamisesta vastaava komission jäsen Reding on jo hyväksynyt ajatuksen. Nyt meidän täytyy painostaa valmistelukuntaa, jotta se osoittaisi konkreettisesti, että asia ei ole oikeusperustan näkökulmasta ainoastaan kansanterveydellinen, vaan myös sisäinen turvallisuus on vaarassa, jos naisiin kohdistuva väkivalta jatkuu.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, naisiin ja lapsiin kohdistuva väkivalta on tuomittu useissa YK:n ja Euroopan unionin päätöslauselmissa törkeänä perusoikeuksien loukkauksena, jota ei voida hyväksyä. Tästä huolimatta väkivaltaa ilmenee yhä yhteiskunnassamme Portugalia myöten. Erityisesti näin on perheväkivallan osalta, joka on yleisin väkivallan muoto vaikkakin vaikeimmin havaittavissa ja josta aiheutuu suunnattomia inhimillisiä, sosiaalisia ja taloudellisia kustannuksia koko yhteiskunnan kannalta sen lisäksi, että perheväkivalta uhkaa naisten turvallisuutta, fyysistä koskemattomuutta, vapautta ja ihmisarvoa. 
Tästä syystä tarvitaan yhdennettyä lähestymistapaa toimenpiteiden tehostamiseksi sekä Daphne-ohjelmasta myönnettävien varojen lisäämiseksi, sillä varat eivät tällä hetkellä riitä, kuten on jo aiemmin todettu. Lisäksi, kuten mietinnössä mainitaan - kiitokset esittelijälle mietinnöstä - vuosittain 500 000 ihmistä, joista suurin osa on naisia ja lapsia, joutuu seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksiin käytävän kaupan uhreiksi Euroopan unionissa. Myös tässä suhteessa tarvitaan tehokkaampia keinoja kaikenlaisen väkivallan torjumiseksi ja uhrien tukemiseksi, ja tähän varattuja määrärahoja on lisättävä. 
Haluaisin kuitenkin lisäksi kiinnittää huomiota ennaltaehkäisyyn, joka tapahtuu luomalla enemmän korkealaatuisia työpaikkoja, parempia sosiaalipalveluja ja tukea sekä ottamalla paremmin huomioon väkivallan vastaisen koulutuksen, antamalla enemmän tietoa ja parantamalla naisten ja lasten oikeuksien edistämistä. Näin ollen kehotan komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita ottamaan huomioon parlamentin tekemät ehdotukset, hyödyntämään vuodesta 1997 lähtien saatuja kokemuksia ja esittämään uuden toimintaohjelman, jolle myönnetään riittävästi määrärahoja. Lisäksi ehdokasmaiden olisi osallistuttava toimintaan aktiivisesti, ja väkivallan torjumiseksi olisi luotava yhteinen tietokanta.

Sörensen (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tiedätte, että mietintö hyväksyttiin yksimielisesti ilman tarkistuksia. 
Mietinnössä ja Daphne-ohjelman uudistamisessa ei ole ristiriitaa. Kaikki ovat tätä mieltä. Euroopan parlamentin naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan tekemä aloite on ollut menestys ei vain Euroopassa mutta myös useilla kaukaisilla alueilla, kuten kollegani ovat todenneet. Valitettavasti menestystä ei voida pitää täydellisenä, kuten komission jäsen ilmoitti. Ohjelma on lopuillaan, mutta olen saanut useita myönteisiä merkkejä siitä, että ohjelmaa voidaan jatkaa, vaikka määrärahat eivät välttämättä ole riittävät suhteessa aiheeseen liittyviin ongelmiin. 
Haluaisin esittää yhden kysymyksen: kun komissio on hyväksynyt tietyt hankkeet mutta niille ei ole saatu rahoitusta, voisivatko komissio ja komission jäsenet suosittaa, että hankkeista loppujen lopuksi vastuussa olevat jäsenvaltiot ottaisivat hankkeet hoidettavikseen. Tällöin jäsenvaltio rahoittaisi hankkeet itse komission sijasta, mikä kannustaisi jäsenvaltiota toteuttamaan korkealaatuisia toimia kotimaassaan ja ehkä myös ottamaan mukaan kansalaisjärjestöt ja kunnanvaltuustojen kaltaiset julkishallinnon elimet. 
Puheenjohtajavaltio Espanja asetti naisiin kohdistuvan väkivallan yhdeksi painopisteeksi. Tämä johti siihen, että eri jäsenvaltioiden toteuttamista toimista ja parhaista käytännöistä tehtiin laaja tutkimus. Puheenjohtajavaltio Tanska jatkoi samalla tiellä. Haluaisin tässä yhteydessä kiinnittää kollegoideni huomion erääseen erityiseen näkökohtaan, joka mielestäni tarvitsee lisää rahoitusta: perheväkivaltaan. Miksi näin? Antwerpenin poliisin tekemästä tutkimuksesta kävi ilmi, että 70 prosenttia kaikesta poliisien työstä liittyy tilanteisiin, jotka ovat suorassa yhteydessä perheväkivaltaan. Tämä sisältää insestin, lasten taholta vanhempiin ja vanhempien taholta lapsiin kohdistuvan väkivallan. Iäkkäisiin sukulaisiin kohdistuva väkivalta, psykologiset ongelmat sekä fyysinen ja henkinen väkivalta ennen avioeroa ja sen jälkeen, tapaamisoikeuteen liittyvien vierailujen yhteydessä tai uusperheissä. En puhu ainoastaan lapsista, jotka kasvavat väkivaltaisessa kodissa ja pitävät väkivaltaista käyttäytymistä normaalina, vaan myös moraalikäsitysten yleisestä hämärtymisestä. Joskus käy toisin päin: toinen vanhemmista on kasvanut väkivaltaisessa kodissa ja haluaa säästää omat lapsensa tällaiselta kohtalolta hinnalla millä hyvänsä. Vanhemmasta tulee ylisuojeleva ja hän asettaa lapselle liian tiukat säännöt. Toiset perheenjäsenet joko hyväksyvät tilanteen tai tuntevat itsensä alistetuiksi ja kapinoivat. Tällaisessa tilanteessa lapsi voi karata kotoa tai hyökätä vanhempiensa kimppuun. Voi myös olla, että tällaisissa oloissa kasvaneet tytöt valitsevat alitajuisesti myöhemmin alistavan kumppanin ja heistä tulee perheväkivallan uhreja. 
Pandoran lipas avattiin, kun yhteiskunnassamme alettiin keskustella kaikista näistä ongelmista. Emme voi jättää uhreja oman onnensa nojaan ja ilman tukea, vaan meidän on tarjottava ratkaisua tilanteeseen. Tarkoitan perinteisiä toimia, kuten auttavia puhelimia, vastaanottokeskuksia ja turvakoteja, mutta myös koulutushankkeita. Koulutushankkeet on tarkoitettu ihmisille, jotka tapaavat ensi kertaa mahdollisen väkivallan uhrin ja joilla on mahdollisuus auttaa uhri pois eristyksestä: näitä ovat lääkärit, opettajat ja poliisit. Väkivallan laajeneminen pystytään estämään, kun toimitaan silloin, kun väkivaltaa tapahtuu ensimmäisen kerran. Tämä on tärkein askel ennaltaehkäisemisessä. 
Haluaisin myös korostaa Daphne-ohjelman merkitystä. Eri maiden useat kansalaisjärjestöt toteuttivat Daphne-hankkeen yhteistyössä kansainvälisen siirtolaisjärjestön kanssa. Ne suunnittelivat ihmiskaupan uhreja koskevaan apuohjelmaan liittyvässä yhteistyössä hankkeen, joka oli erityisen menestyksellinen. Tästä syystä pidän tärkeänä, että hankkeita voidaan jatkaa ja parantaa edelleen. Euroopan parlamentti järjestää 17. lokakuuta pyöreän pöydän kokouksen, jossa esitellään video, esite ja Internet-sivusto, joista kaltaisemme poliitikot sekä poliisit, toimittajat, tutkijat ja opiskelijat saavat tietoa. Haluan korostaa toiminnan merkitystä, ja Avilés Perea ilmaisi sen erittäin hyvin. Meidän on järjestettävä väkivallan vastainen kansainvälinen teemavuosi, ja tarvitsemme lisää tukia. Ehkä meidän olisi painostettava enemmän jäsenvaltioitamme osallistumaan.

Angelilli (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella esittelijää hänen työstään ja esittämistään luvuista ja tilastoista, joista voidaan päätellä - vaikka tiedot eivät olekaan täysin yhdenmukaiset -, että naisiin ja lapsiin kohdistuva väkivalta on erityisen huolestuttava ilmiö. Uusimmat tiedot perheväkivallasta ja kotona tapahtuvasta väkivallasta ovat uskomattomia, sillä niistä käy ilmi, että joka viides nainen joutuu aviomiehensä tai kumppaninsa pahoinpitelemäksi. Usein käy niin, etteivät nämä väkivallanteot tule koskaan ilmi, ja joskus ne johtavat jopa uhrin kuolemaan. 
Näiden traagisten lukujen vuoksi olemme tyrmistyneitä siitä, kuinka vähän toiminnalle on myönnetty varoja, vaikka lukuun otetaankin vuoden 2002 talousarvioon tehty miljoonan euron lisäys. Olemme myös hämmästyneitä siitä, että ainoastaan 10 prosenttia toimiin osallistujista on julkishallinnon elimiä. 
Julkishallinnon elinten rooli on todellakin välttämätön erikoistuneen henkilökunnan koulutuksen, tiedottamisen ja naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan ja hyväksikäytön estämisen kannalta. Meidän on erityisesti perustettava neuvonta- ja oikeusapukeskuksia tai tehostettava niiden toimintaa, sillä niiden avulla voidaan taata uhrien paras mahdollinen suojelu ja tarjota sitä. Lisäksi on annettava ilmaista psykologista ja oikeudellista apua. Suositeltavaa olisi, että koulujen opintosuunnitelmiin sisällytettäisiin lasten hyväksikäytön ja perheväkivallan torjumiseen tarkoitettuja osioita. 
Lopuksi totean, että ryhmäni tukee täysin naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan torjumista koskevan eurooppalaisen teemavuoden järjestämistä. Olen kuitenkin samaa mieltä kollegojeni kanssa siitä, että jos oikeusperustaa ei muuteta, emme voi tehdä kovinkaan paljon näiden hirvittävien rikosten estämiseksi käytännössä.

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella komissiota, sillä ohjelma on tulosta määrätietoisuudesta ja uskosta johonkin asiaan, jota kukaan ei vielä ole käsitellyt. 
Viime vuosina tämän ja edeltävien vaalikausien aikana tietoisuus naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan ongelmasta on levinnyt koko Eurooppaan. Mielestäni meidän on pidettävä kiinni tästä lähestymistavasta huolimatta siitä, että ajatusten uskottavuutta ja merkitystä on vaikea korostaa maiden politiikassa. 
Tarkastelkaamme useiden maiden tämänhetkistä tilannetta: järjestäytynyttä prostituutiota, perheväkivaltaa ja huolestuttavasti lisääntynyttä lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa ja yhä useampia vanhempiensa hylkäämiä lapsia. Tämä osoittaa, että käsittelemme ongelmaa, joka on ratkaistava jaetun toimivallan järjestelmässä. Tässä yhteydessä kannatan ehdottomasti Avilésin ehdotuksia ja olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa. 
Toisin sanoen Euroopan on luotava viitelainsäädäntö, jossa asetetaan vähimmäistavoitteet perheväkivallan torjumisesta sekä jäsenvaltioiden velvollisuudesta suojata uhreja sekä estää peruuttamattoman vahingon tapahtuminen niiden alaikäisten lasten tapauksessa, jotka joutuvat todistamaan kauhun hetkiä, elämään pelon ilmapiirissä ja jotka eivät pääse pakoon väkivallalta. 
Lisäksi on selvää, ja tätä haluan korostaa, että suurin osa hylätyistä lapsista ja lapsista, jotka kärsivät kauhun hetkiä kotonaan, ovat tässä tilanteessa siksi, että heidän perheensä on hajonnut tai sitä ei ole koskaan ollutkaan. Tästä syystä kodissa ei pystytä suojelemaan tai kasvattamaan lasta. On välttämätöntä laatia muita suojelu- ja turvastrategioita, sillä joskus perheessä vallitsee alistava ilmapiiri. 
Lisäksi minusta tuntuu, että alamme turtua alati toistuvaan väkivaltaan. Ehdotan, että pannaan täytäntöön lasten oikeudet, jotka sitovat jäsenvaltioita ja jotka otetaan huomioon neuvoteltaessa Euroopan unioniin pyrkivien uusien jäsenvaltioiden kanssa. Ilman peruspuitelainsäädäntöä työtä on mahdotonta jatkaa erityisesti kun tiedämme, että uhreja ei suojella.

?aramanou (PSE).
Arvoisa puhemies, Daphne-ohjelma oli epäilemättä erittäin onnistunut aloite Euroopan komissiolta. Aloite saatiin aikaan kuitenkin myös naisten oikeuksien valiokunnan painostuksen ansiosta ja sen ansiosta, että valiokunta aloitti vuonna 1997 kampanjan naisiin kohdistuvan väkivallan täydellistä torjumista varten. Kampanjan nimi on, hyvä komission jäsen, yhtä ajankohtainen edelleen, kun otetaan huomioon, että naisiin kohdistuva väkivalta tai tarkemmin sanottuna naisin kohdistuva terrorismi ennemminkin voimistuu kuin heikkenee niin Euroopassa kuin muuallakin maailmassa. 
Korviimme kantautuu päivittäin hirvittäviä uutisia tämän järjettömän ja julman sodan useilta rintamilta, erityisesti niistä maista, joiden kanssa Euroopan unioni on tehnyt poliittisia ja taloudellisia sopimuksia. Näitä ovat Nigeria ja Sudan, joissa kiihkoislamilaiset tuomioistuimet tuomitsevat syyttömiä naisia kuolemaan kivittämällä, Intia, jossa vasta 10-vuotiaat pikkutytöt pakotetaan avioliittoon ja Arabiemiirikunnat, jossa naiset eivät edelleenkään ole itsenäisiä eli heillä ei ole poliittisia oikeuksia. Naisia vastaan käytävästä sodasta raportoidaan lehdistössä päivittäin, vaikka jutut eivät aina pääsekään etusivulle. 
Kuten kollegani ovat jo todenneet, Euroopan unionissa kaupataan vuosittain arvioiden mukaan yli 500 000 naista ja lasta, ja silti Europolissa ainoastaan kolme virkamiestä selvittää naisten ja lasten kauppaan liittyvää kansainvälistä järjestäytynyttä rikollistoimintaa. Maasta riippuen 20-50 prosenttia eurooppalaisista naisista on joutunut perheväkivallan uhriksi, ja raiskauksia ja seksuaalista ahdistelua tapahtuu päivittäin. Islaminuskoiset yhteisöt lainaavat pyhiä kirjoituksia ja vetoavat uskonnollisiin tapoihin tekosyynä barbaaristen käytäntöjen jatkamiselle, kuten naisten sukupuolielinten silpomiselle, jota tapahtuu jopa Euroopan unionissa. Valitettavasti miljoonia naisia kohdellaan edelleen vuonna 2002 enemmänkin irtaimena omaisuutena kuin ihmisinä lukuisilla alueilla ja yhteisöissä ympäri maailmaa. 
Valiokuntamme pitää naisiin kohdistuvaa väkivaltaa erittäin vakavana ihmisoikeusloukkauksena, johon puolet ihmiskunnasta vielä syyllistyy, ja barbarismin modernina muotona, jonka patriarkaaliset yhteiskunnat ja instituutiot hyväksyvät. Kun sukupuolten tasa-arvoon ja maapallon väestöstä puolen oikeuksien tosiasialliseen tunnustamiseen pyrkivä taistelu voimistuu, myös naisiin kohdistuva väkivalta lisääntyy. Tämä tarkoittaa, että väkivalta on ensisijainen maailmanlaajuinen poliittinen ongelma, jota on käsiteltävä sellaisena. 
Daphne-ohjelman taloudellisesta ulottuvuudesta huolimatta - on todettava, että määrärahat ovat häviävän pienet ongelman laajuuteen verrattuna - sillä on suurta poliittista arvoa. Tästä syystä ohjelmaa on jatkettava vuoden 2003 jälkeen, jolloin määrärahoja on toivottavasti enemmän. Uskomme, että uudessa perustamissopimuksessa väkivallan torjumiselle tarjotaan vahvempi oikeusperusta. Esittelijämme Avilés Perea on laatinut erittäin arvokkaan mietinnön ja tehnyt ehdotuksia valiokuntamme puolesta, ja pyydän komission jäsentä ottamaan ne huomioon.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa en voi tehdä paljon muuta kuin kiittää esittelijää ja naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntaa mainiosta mietinnöstä. Kiitän myös komission jäsentä hänen vastauksestaan mietintöön ja sitoutumisestaan ohjelman uudistamiseen. 
Olen irlantilaisen Women's Aid -järjestön suojelija. Se on kansallinen järjestö, joka on hyötynyt erittäin paljon Daphne-ohjelmasta. Järjestön tarkoituksena on tarjota suoja perheväkivallan uhreiksi joutuneille naisille ja lapsille. Se tarjoaa myös oikeusapua ja yleistä tiedotusta sekä toteuttaa tutkimuksia.
Käsillä oleva ongelma on juurtunut syvälle yhteiskuntaamme, eikä se koske ainoastaan kaukaisia yhteiskuntia, joissa naiskäsitystä värittävät erityiset uskonnolliset näkemykset. Naisviha on juurtunut myös eurooppalaiseen yhteiskuntaan, eikä sitä saada kitkettyä yhdessä yössä. Asennemuutokseen tarvitaan koulutusta ja meitä ympäröivän kulttuurin muutosta, ja myös tiedotusvälineiden asenteita on muokattava. Asetamme toivomme lapsiin ja pyrimme varmistamaan, että he oppivat arvostamaan jokaisen ihmisen, naisen ja miehen, lapsen ja aikuisen, ihmisarvoa.

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää kaikkia puhujia keskusteluun osallistumisesta ja korostaa puheenjohtajavaltio Espanjan tälle aiheelle antamaan poliittista näkyvyyttä. Näin vauhditettiin aiheen käsittelyä, ja aihe pysyy varmasti ensisijaisena edelleen Tanskan puheenjohtajakauden aikana, jolloin toivon, että neuvosto vihdoin hyväksyy puitepäätöksen seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksessa tapahtuvasta naisten ja lasten kaupasta. Hyväksyntä on todella lähellä, ja toivon, että virallinen hyväksyntä saadaan tällä puheenjohtajakaudella. 
Tällä hetkellä haluaisin antaa ainoastaan yhden vastauksen, ja se koskee määrärahoja. Joskus on houkuttelevaa ajatella, että on todettu, että toimelle voidaan myöntää yhteisön tukea, yhteisön varoilla voidaan korvata kansallinen rahoitus. Todellisuudessa säännöissä todetaan kuitenkin, että näin laajassa ja poliittisesti tärkeässä toimessa yhteisön rahoitusta myönnetään kansallisen rahoituksen lisäksi. Näin ollen komissio pitää erittäin tärkeänä sitä, että myös jäsenvaltioiden julkisviranomaiset voivat osallistua Daphne-ohjelmaan, sillä näin kannustetaan jäsenvaltioita osallistumaan hankkeisiin ja sijoittamaan varoja toimiin, joilla torjutaan naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa. 
On kuitenkin yksi ongelma, jonka haluan ottaa esille. Määrärahoja koskeva keskustelu liittyy erittäin läheisesti oikeusperustaa koskevaan keskusteluun. Perustamissopimuksessa oleva selkeä, täsmällinen ja vakaa oikeusperusta olisi eräs keino saada rahoitusta tällaiselle hankkeelle. Ongelmat jatkuvat niin pitkään kun joudumme työskentelemään 152 artiklan nojalla. Toivon todella, että pääsisimme tässä keskustelussa yhteisymmärrykseen yhteisistä toimista, joita valmistelukunnassa olisi kehitettävä, jotta Euroopan unionin tulevaan perustuslakiin sisällytettäisiin naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan torjuminen Euroopan unionista tehdyn perustamissopimuksen tavoitteena.

Puhemies.
Kiitän komission jäsentä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Smetin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0256/2002) sosiaalisen toimintaohjelman toteuttamista koskevasta tulostaulusta [2001/2241(INI)].

Smet (PPE-DE)
. (NL) Sosiaalisen toimintaohjelman toteuttamista koskevan vuosittaisen tulostaulun tarkoituksena on arvioida, kuinka hyvin Lissabonissa ja Nizzassa asetetut tavoitteet on saavutettu. Näiden tavoitteiden pääsisältö on eurooppalaisen sosiaalimallin luominen köyhyyden ja työttömyyden poistamiseksi, korkeatasoisten työpaikkojen luomiseksi, elinikäiseen oppimiseen kannustamiseksi, sosiaaliturvajärjestelmän nykyaikaistamiseksi ja kaikenlaisen syrjinnän poistamiseksi. Kausi 2000-2006 on tässä suhteessa ratkaiseva, sillä taloudessa, väestönkehityksessä ja siirtolaisvirroissa tapahtuvat muutokset eivät koskaan ole olleet yhtä merkittävät kuin nyt. 
Tästä syystä voidaan odottaa, että parlamentin, joka on Euroopan väestön huolenaiheiden tärkein välittäjä, on seurattava tiiviisti edistymisen arviointia. Komission esittämässä asiakirjassa annetaan ensiluokkainen yhteenveto toteutetuista toimista ja siitä, mitä lähitulevaisuudessa tapahtuu. Asiakirjasta puuttuu kuitenkin kuuden vuoden yhteenveto toimista, jotka olisi toteutettava, ja tämä on kritiikki, jonka pääasiassa haluan esittää. Parlamentti on sitä mieltä, että vuosittaisen edistyksen laajuutta voidaan arvioida kunnolla ainoastaan kyseiselle kuusivuotiskaudelle asetettujen tavoitteiden perusteella. Parlamentti odottaa komissiolta enemmän kuin pelkkää vuosikertomusta. Se edellyttää kuusivuotisohjelmaa, joka sisältää tehtävät aloitteet ja kunkin aloitteen yhteydessä käytettävät välineet, kuten lainsäädännön, avoimen koordinointimenetelmän tai työmarkkinaosapuolten väliset neuvottelut, sekä määräajat näiden aloitteiden loppuun saattamiselle. Osana vuoden 2003 väliarviointia komission on pyrittävä laatimaan erilainen tulostaulu ja esitettävä se parlamentille. Parlamentti pyysi tätä jo viime vuonna ja toistaa nyt pyyntönsä. 
Tästä päästäänkin toiseen aiheeseen: parlamenttia ei otettu mukaan toimintaan tarpeeksi aktiivisesti. Komissio tietää oikein hyvin, että Euroopan parlamentti on Euroopan kehitykseen liittyvän sosiaalinäkökohdan tärkein puolestapuhuja, huomattavasti tärkeämpi kuin ministerineuvosto. Tästä on useita esimerkkejä, kuten se, että Euroopan parlamentti ajaa yleensä Euroopan lainsäädäntöä eteenpäin tarmokkaammin kuin ministerineuvosto haluaisi. Näin ollen en ymmärrä, miksi komissio ei pyrkinyt ottamaan parlamenttia aktiivisesti mukaan sosiaalisen toimintaohjelman valmisteluun jo alkuvaiheessa. Komission asiakirja on päivätty 19. helmikuuta 2002, ja se hyväksyttiin maaliskuussa kevään huippukokouksessa. Parlamentti tarvitsee ainakin kaksi kuukautta mietinnön laatimiseen valiokunta- ja täysistuntomenettelyssä, eikä aikaa ole tämän vuoksi paljonkaan. Neuvoisinkin komissiota varmistamaan, että sen seuraava kertomus toimitetaan joulukuun loppuun mennessä, jotta saadaan aikaan hyödyllistä vuoropuhelua parlamentin kanssa. Vuoropuhelun pitäisi edetä myönteisesti ja nopeasti, jos komissio ottaa huomioon parlamentin kahdessa aikaisemmassa mietinnössään tekemät kommentit. 
Lopuksi haluaisin sanoa muutaman sanan yhdestä sosiaalipolitiikan välineestä eli avoimesta koordinoinnista. Menetelmän suosio johtuu siitä, että sen avulla on pystytty koordinoimaan 15 jäsenvaltion politiikat, saatu kyseiset jäsenvaltiot tukemaan yhdenmukaisia tavoitteita ja tarjottu niille parhaat käytännöt tavoitteiden saavuttamiseksi. Tämä kaikki on tapahtunut aloilla, joilla ei haluta tai voida laatia sitovaa Euroopan unionin lainsäädäntöä. Parlamentin kannalta on ongelmallista, että sen osallistumista ei ole säännelty ainakaan riittävästi. Useat parlamentin ulkopuoliset ryhmät osallistuvat menetelmän toteuttamiseen. Siksi on kysyttävä, voidaanko avointa koordinointimenetelmää ja Euroopan parlamentin osallistumista mukauttaa sopimaan paremmin valmistelukunnan ja hallitustenvälisen konferenssin toimintaan. Toivomme komissiolta tukea tässä asiassa.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää Smetiä hänen mietinnöstään sosiaalisen toimintaohjelman toteuttamista koskevasta tulostaulusta. Kuten hän aivan oikein toteaa, sosiaalinen toimintaohjelma vuosiksi 2000-2006 on ensimmäinen yhteisesti tehty sitoumus myös neuvostolta ja ensimmäinen eurooppalainen peruskirja sosiaalipoliittisista sitoumuksista ja toimista. 
Ensimmäinen vuosi, eli vuosi 2001, oli erikoistapaus, josta keskusteltiin viime vuonna. Se oli toimintaohjelman ensimmäinen toteuttamisvuosi, ja ohjelmassa havaittiin tällöin vakavia puutteita ja ongelmia. Tänä vuonna käytettävissämme on ensimmäinen yksityiskohtainen tulostaulu, joka sisältää vaiheittaisen analyysin tällä erityisellä politiikan alalla tapahtuneesta edistyksestä. Viime vuonna huomautettiin siitä, että kuvaus koski vain komissiota. Mielestäni on selvää, että tänä vuonna käytettävissämme on yksityiskohtainen kuvaus kaikista kuhunkin toimintaan osallistuneesta toimijasta. Ottakaamme esimerkiksi sosiaalipoliittisesti vaikea yksityissektorin rakenneuudistusta koskeva ehdotus, jossa kuvaillaan komission, Euroopan parlamentin, sosiaalipoliittisten elinten, työmarkkinaosapuolten, hallitusten ja kansalaisyhteiskunnan tehtävät. Olen tietenkin samaa mieltä Smetin kanssa hänen mietinnössään tekemästä huomautuksesta, jonka mukaan meidän olisi aina katsottava sekä tulevaisuuteen että menneisyyteen eli olisi tarkasteltava sekä sitä, kuinka yksittäiset tahot ovat osallistuneet toimintaan, että sitä, mitä tavoitteita ne ovat asettaneet seuraavia vaiheita varten.
Seuraavia vaiheita tutkitaan jossain määrin ensimmäisessä väliarvioinnissa vuonna 2003. Kausi 2003-2005 on myös tärkeä. Kaudesta tehdään alustava väliarviointikertomus, jonka perusteella voimme tehdä tarvittavat muutokset. Haluaisin korostaa, että Euroopan parlamentti pidetään täysin ajan tasalla tästä väliarvioinnista, sillä kuten Smet toteaa, ja kaikki ovat varmasti tästä samaa mieltä, Euroopan tärkein liittolainen kaikissa sosiaalipoliittisissa ehdotuksissa on Euroopan parlamentti. Yleensä juuri parlamentti on liikkeellepaneva voima Euroopan unionin sosiaalipolitiikassa. 
Haluaisin esittää mielipiteeni kolmesta asiasta, jotka mielestäni ovat keskustelussa keskeisiä. Ensinnäkin suurin osa sosiaalisen toimintaohjelman aloitteista vuosille 2000-2002 on saatettu onnistuneesti päätökseen tai ne etenevät hyvää vauhtia komission ja Euroopan parlamentin yhteistyön ansiosta. Toiseksi, kuten on jo mainittu, olemme löytäneet uuden menettelytavan eli jäsenvaltioiden välisen avoimen koordinointimenetelmän sekä tietyssä määrin keinon, jolla parlamentti otetaan mukaan tähän menettelyyn. Tämä on tietysti vasta ensimmäinen askel, ja meidän on nyt määriteltävä Euroopan parlamentin perustehtävät. Valmistelukunnan on käsiteltävä tätä seikkaa. Kolmanneksi meidän on löydettävä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa oikeusperusta kansalaisyhteiskunnan ottamiseksi mukaan valmistelukunnan keskusteluihin. 
Haluaisin vielä kiittää Euroopan parlamenttia sen rakentavasta yhteistyöstä. Odotamme kiinnostuneena kommenttejanne.

?aramanou (PSE)
. (EL) Arvoisa puhemies, sosiaalisen toimintaohjelman toteuttamista koskeva tulostaulu on selvästikin erityisen arvokas, koska sen avulla voidaan tehdä päätelmiä saavutetusta edistyksestä. 
Minulla on ollut kunnia valmistella naisten oikeuksien valiokunnan lausunto asiasta. Totta puhuakseni minulla ei ollut paljonkaan lisättävää Smetin, joka myös sattuu olemaan Euroopan parlamentin naisten oikeuksien valiokunnan aktiivinen jäsen, laatimaan erittäin yksityiskohtaiseen mietintöön. Toimintaohjelman toteuttamisen merkitys ja arvo naisten kannalta on ilmeinen, kun otetaan huomioon, että viime vuonna uusia työpaikkojen lisääntyminen on kohdistunut erityisesti naisiin. Naiset täyttävät kaksi kolmasosaa uusista työpaikoista, joiden arvioidaan syntyvän vuosina 2002-2010. Tästä syystä olin erityisen tyytyväinen komission jäsenen äskettäin laatimaan tiedonantoon uusista aloitteista, joita hän on komission puolesta käynnistänyt talouspolitiikan ja työllisyyspolitiikan koordinoimiseksi. 
Edistymisen arviointiprosessi on Smetin mainitsemista puutteista huolimatta epäilemättä myös erittäin hyödyllinen väline erityisesti taloudellisen laman aikana, jolloin syntyy paineita höllentää sosiaalipolitiikkaa ja luopua toimista taloudellisen eriarvoisuuden vähentämiseksi ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Suhtaudumme näin ollen myönteisesti puheenjohtajavaltio Tanskan tekemään aloitteeseen sosiaalista syrjäytymistä koskevan ongelman ja syrjäytymisestä kummallekin sukupuolelle aiheutuvien eri vaikutusten korostamisesta.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi onnitella Smetiä hänen erinomaisesta työstään. Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman täytäntöönpanoa koskevalla tulostaululla on voitava seurata toimintaohjelman täytäntöönpanossa tapahtunutta edistystä, mutta sillä on myös pystyttävä antamaan ajoissa varoitus, jos ilmoitettujen toimien täytäntöönpano viivästyy. Mielestäni esittelijä on onnistunut yhdistämään useita näkökohtia mietinnössään. 
Sosiaalista toimintaohjelmaa ei mielestäni pitäisi käsitellä myöskään muuttumattomana tai pysyvänä. Ihmiset ovat suunnitelleet sen ihmisiä varten, ja se on mielestäni tarkoitettu kehittyväksi ohjelmaksi, jota on jälkeenpäin muutettava, kuten varmasti havaitaan vuonna 2003 toteutettavasta edistymisen väliarvioinnista. 
Arvoisa komission jäsen, Euroopan sosiaalimallin kehittämiseksi on tehty paljon, mutta mielestäni paljon on vielä tehtävä eri aloilla. Tärkeitä aiheita ovat naisten ja miesten tasa-arvopolitiikka, sosiaalista syrjäytymistä ja köyhyyttä torjuvat keinot, toimintamallit vammaisten sosiaalisen osallisuuden lisäämiseksi ja heidän kykyjensä hyödyntämiseksi sekä elinikäinen oppiminen ja koulutus ja samassa yhteydessä tarve mukautua uudenlaisiin työmuotoihin ja sovittaa yhteen työn ja perheen vaatimukset. 
Joka tapauksessa haluaisin esittää pyynnön, johon toivon komission kiinnittävän huomiota. Viittaan tässä uusiin työmuotoihin, joihin sisältyy uusia riskitekijöitä. Tällöin on kiinnitettävä huomiota tuotantoprosesseihin osallistumisen muotoihin ulkoistamalla tai hajauttamalla tuotantoa - käyttämällä alihankkijoita, freelancereitä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia - muun muassa sopimusosapuolena olevaan yritykseen liittyvien riskien alalla. 
Tästä syystä on toteutettava toimia, joilla estetään se, että riskit, joita sisältyy kaikenlaiseen työhön mutta joita ei joskus pystytä havaitsemaan tai jotka hämärtyvät uusien tuotantomuotojen yhteydessä, johtavat työtapaturmiin. Mielestäni nämä toimet olisivat toteuttamiskelpoisia kaikkien työntekijöiden, työnantajien ja koko yhteiskunnan kannalta.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää hänen mietinnöstään ja myös komission jäsentä Diamantopouloua hänen erinomaisesta työstään sosiaalipolitiikan alalla. Euroopan unioni otti merkittävän askelen eteenpäin Lissabonissa järjestetyssä huippukokouksessa, kun se sitoutui pyrkimään ei vain kilpailukykyiseen ja dynaamiseen talouteen vaan myös täystyöllisyyteen ja yhteenkuuluvuuteen perustuvaan yhteiskuntaan. Eri poliittisten ryhmien edustajien kuullaan liiankin usein puhuvan kilpailukykyisen talouden käsitteestä, niin että he unohtavat tasapainon, joka Euroopan unionissa on varmistettava eurooppalaisen sosiaalimallin uudenaikaistamisen ja lujittamisen välillä. 
Edistystä tapahtui myös Nizzan kokouksessa, jossa hyväksyttiin uusi sosiaalinen toimintaohjelma. Jos Irlannissa olisi järjestetty kansanäänestys sosiaalisesta toimintaohjelmasta Nizzan perustamissopimuksen sijaan, kannatus olisi ollut sataprosenttinen. Valitettavasti meidän ei tässä vaiheessa tarvitse äänestää näistä asioista. Kyseessä oli kuitenkin merkittävä edistysaskel. 
Mielestäni edistys on hidastunut huomattavasti tämän jälkeen. Euroopan unionissa, niin komissiossa kuin neuvostossakin, on varmasti tahoja, jotka pyrkivät tarkoituksellisesti hidastamaan toimintaohjelman etenemistä. Tämä on mielestäni lyhytnäköistä. Jos haluamme tosissamme luoda Euroopan unionin, jota kaikki sen kansalaiset tukevat, meidän on sitouduttava tasapainoisesti sosiaalisen Euroopan kehittämiseen. Tämä on selvää jopa keskustaoikeistolle. Jos se on tosissaan Euroopan suhteen ja haluaa luoda valtioiden ja kansojen Euroopan, meidän on varmistettava, että tasa-arvo, yhteenkuuluvuus ja yhteisvastuullisuus ovat vallalla kaikkialla unionissa. 
Mielestäni itse tulostaulussa on puutteita. Kaikkea edistystä ei vielä ole mitattu. Suhtaudun myönteisesti väliarvioinnin tekemiseen ensi vuoden alussa ja otan siihen mielelläni osaa. Toivottavasti pystymme tulevina vuosina ja erityisesti valmistelukunnassa ja sitä seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa varmistamaan, että sitoumusta, jota alettiin kehittää Lissabonissa ja sen jälkeen Nizzassa, voidaan lujittaa ja se voidaan sisällyttää Euroopan unionin perustuslakiin. Näin taataan, että kilpailukykyinen Eurooppa välittää myös tasapuolisesti kaikista kansalaisistaan.

Andersson (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin myös aluksi onnitella Smetiä siitä, että hän on jälleen tehnyt erinomaista työtä. Kotimaassani Ruotsissa on tällä hetkellä kansalliset vaalit. Niillä, jotka Ruotsissa kuuluvat samaan puolueeseen kuin Smet, on tapana väittää, että sosiaalipoliittinen ohjelma ei ole Euroopan laajuinen asia, vaan että sosiaalipolitiikka koskee ainoastaan yksittäisiä jäsenvaltioita. 
Minä kannatan yleensä Smetin näkemyksiä. Vaikka kuulumme eri poliittisiin ryhmiin, olemme täysin samaa mieltä siitä, että on luotava kansallinen sosiaalinen toimintaohjelma. Samalla tarvitaan kuitenkin myös eurooppalainen sosiaalinen toimintaohjelmaa, sillä sen merkitys kasvaa jatkuvasti. De Rossan tavoin pidän myönteisenä Lissabonin tapahtumia. Siellä saavutettiin valtavasti edistystä, ja onnistuimme laajentamaan ja lujittamaan sosiaalipoliittista ohjelmaa. 
Samalla olen hieman huolissani viime vuonna nähdyistä merkeistä, jotka ovat käsittääkseni osoitus Lissabonin prosessin tasapainoa horjuttavista voimista. Tällä hetkellä puhutaan ainoastaan yrityksistä ja yritysten välisestä kilpailusta ja unohdetaan sosiaalinen ulottuvuus. Tästä syystä on hyvä, että jotkut jäsenet edistävät sosiaalisia näkökohtia yli puoluerajojen, ja haluankin vielä kiittää komissiota ja Smetiä heidän työstään. 
Olen Smetin kanssa samaa mieltä myös tulostaulusta siltä osin, että sen on suuntauduttava enemmän tulevaisuuteen, oltava strateginen ja perustuttava kevään Eurooppa-neuvoston kokousten päätelmiin. Toivon, että komissio on samaa mieltä tästä ja avoimesta koordinointimenetelmästä, johon olemme palanneet kerta toisensa jälkeen. Olemme käsitelleet asiaa useaan otteeseen ja kannatan itse avointa koordinointimenetelmää. Sen avulla olemme voineet kehittää yhteistyötä uusilla aloilla. Jos menetelmästä halutaan pitkällä aikavälillä menestyksellinen, sitä ei kuitenkaan voida soveltaa suljettujen ovien takana. Jos menetelmästä halutaan pysyvä, sitä on valvottava demokraattisesti ja siitä on keskusteltava Euroopan parlamentissa ja kansallisissa parlamenteissa. Toivomme, että valmistelukunta ottaa kysymyksen käsiteltäväkseen, jotta avoin koordinointimenetelmä sisällytettäisiin perustamissopimukseen. 
Sosiaalinen toimintaohjelma on tärkeä myös toisesta näkökulmasta, sillä kyseessä on kansalaisten halu sitoutua EU:n hankkeeseen. Sosiaalisessa toimintaohjelmassa käsitellään juuri niitä kysymyksiä, joita kansalaiset pitävät tärkeinä, eli köyhyyden torjuntaa, työllisyyden lisäämistä ja pyrkimystä saavuttaa oikeudenmukaisempi yhteiskunta, ja tästä syystä toimintaohjelma on erityisen tärkeä.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sosiaalinen toimintaohjelma on dynaaminen ohjelma, joten sitä luultavasti mukautetaan. Siksi on tärkeää perustaa vuosittain kokoontuva arviointiryhmä, jonka kautta Euroopan parlamentti voi seurata ja valvoa sosiaalisen toimintaohjelman täytäntöönpanoa tarkastelemalla mennyttä ja suunnittelemalla tulevaa. 
Esittelijä Smet on tehnyt mainion mietinnön, jossa arvostellaan komission tiedonantoa ja tuodaan esiin sen puutteet sen lisäksi, että siinä tehdään selkeitä ja järkeviä ehdotuksia toimintaohjelman tulevaa soveltamista varten. Työllisyys on Euroopan unionin ensisijainen tavoite. Vuonna 2000 työllisyysaste oli 63,2 prosenttia. Vaikka uusia työpaikkoja on luotu noin kolme miljoonaa, työllisyysaste jää edelleen 7 prosenttia Lissabonin huippukokouksessa vuodelle 2010 asetetusta tavoitteesta, ja Euroopan unionin kansalaisista 14,5 miljoonaa on edelleen työttömänä. 
Rakenteellisia puutteita, joihin on kiinnitettävä huomiota ja joiden johdosta on toteutettava tehokkaita toimia, ovat iäkkäiden työntekijöiden alhainen työllisyysaste, miesten ja naisten väliset erot sekä työllisyysasteessa (18 prosenttia) että palkkauksessa (14 prosenttia), korkea työttömyys (noin 8 prosenttia työikäisestä väestöstä) sekä työllisyyden alueelliset erot. Työmarkkinaosapuolten sitoutuminen toimiin on olennaisen tärkeää. Lisähuomiota on kiinnitettävä myös köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen. Yli 60 miljoonaa ihmistä elää köyhyysrajalla. Ilmiö vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen, kuten tiedämme, mutta tällä hetkellä suurimpia haasteitamme ovat köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuminen ja poistaminen. Komission on näin ollen vauhditettava työskentelyään, jotta ilmiötä voitaisiin ymmärtää ja arvioida paremmin, ja erityistä huomiota on kiinnitettävä naisiin. Komission arviointipaneelilta puuttuu vielä naisten ja miesten yhtäläisen kohtelun edistämistä koskeva kattava strateginen lähestymistapa. Tästä syystä komission on ehdotettava toimia naisten tilanteen parantamiseksi ja tehtävä samalla aloitteita edistääkseen naisten kokonaisvaltaista osallistumista työpaikkojen päätöksentekoprosesseihin.

?ratsa-?sagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yhdyn Smetin mietinnössään ilmaisemiin pahoitteluihin siitä, että sosiaalisen toimintaohjelman toteuttamista koskevan uusimman tulostaulun sisältö toimitettiin myöhässä. Kuten kaikki tiedämme, toimintaohjelma ei ole sosiaalipoliittisten ehdotusten kokonaisuus vaan strateginen suunnitelma, jolla nykyaikaistetaan Euroopan sosiaalimallia ja vastataan tulevaisuuden ongelmiin ja haasteisiin. Vuosittainen tulostaulu voisi olla strateginen väline toimintamalleissa tapahtuneen edistyksen arvioimiseksi ja tarvittavien muutosten tekemiseksi. 
Voimme nyt kuitenkin huomata, että tulostaululla ei pystytä saavuttamaan näitä kunnianhimoisia tavoitteita. Mietintö vaikuttaa ennemminkin rutiinityöltä kuin toimintatavan perustavanluonteiselta tarkastelulta. Se on hieman ylimalkainen eikä todellakaan näytä sellaiselta yhdennetyltä välineeltä nykytilanteen arvioimiseksi, jonka avulla saataisiin oikea käsitys edistyksestä, suunniteltaisiin tulevia toimia Euroopan komission tarkoittamilla aloilla, kuten vammaisten ja vanhusten osallisuuden lisäämisessä, työntekijöiden liikkuvuuden lisäämisessä ja erinomaisten lainsäädäntöehdotusten tekemisessä, tai ehdotettaisiin uusia aiheita. 
Lisäksi haluan sanoa, että mietinnössä ei korosteta sosiaalipoliittisten kehityssuunnitelmien yrittäjyysnäkökohtaa, vaikka eurooppalaisen toimintamallin uusi käsite tämän näkökohdan sisältääkin. Lisäksi epäselväksi jäävät työmarkkinaosapuolten ja talous- ja sosiaalikomitean kanssa tehtävä yhteistyö ja niiden osallistuminen sekä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun aiheet ja tulokset. Myönteistä oli kuitenkin kuulla komission jäsenen viittaavan toimiin vuoropuhelun käynnistämiseksi kansalaisyhteiskunnan kanssa. Meidän on siis pyrittävä parantamaan väliarviointikertomuksen muotoa ja sisältöä. Euroopan parlamentti toivoo saavansa tämän kertomuksen ennen neuvoston seuraavan kevään kokousta, sillä kuten komission jäsen tietää, se haluaa aivan oikeutetusti osallistua sosiaalisen Euroopan muodostamiseen.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisia parlamentin jäseniä heidän mielipiteistään, jotka otetaan huomioon viime vuoden tavoin. 
Haluaisin vielä vastata joidenkin jäsenten kommentteihin. Mietinnössä käsitellään luonnollisesti toimia, jotka on joko saatettu päätökseen tai jotka ovat vielä kesken, sekä lainsäädäntötoimia, jotka on saatettu päätökseen tai jotka ovat tällä hetkellä kuulemismenettelyvaiheessa. Mietinnössä voidaan kuitenkin vain kuvata perustamissopimuksessa sallittuja komission mahdollisuuksia siltä osin, mitä tulee parlamentin ja neuvoston ehdotuksiin ja niiden mahdollisuuksiin myöhemmissä vaiheissa. 
Sanon näin, koska Kratsan mainitsemat aiheet, eli vammaisten ja vanhusten osallisuus, ja muut erityiset sosiaalipoliittiset aiheet sisältyvät tällä hetkellä kansalliseen politiikkaan, kuten tiedämme. Keskustelu valmistelukunnan töiden tässä vaiheessa on erityisen kiivasta, ja mielestäni kaikilla meillä, jotka tuemme eurooppalaisen sosiaalisen ulottuvuuden luomista, on tässä vaiheessa huomattavat poliittiset mahdollisuudet saada aikaan muutos myös valmistelukunnan työn välityksellä.

Puhemies.
Kiitän komission jäsentä. 
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olemme tyytyväisiä siihen, että asianomaiset toimijat ovat saavuttaneet yhteisymmärryksen niinkin arkaluonteisesta ja ajankohtaisesta aiheesta kuin ilmaliikenteen turvallisuutta lisäävien toimintavaatimusten määrittelystä ja yhtenäistämisestä. Tuloksena saatiin eri toimijoiden yhteinen sopimus lentoaikojen rajoittamista ja miehistön lepoaikoja koskevista vaatimuksista. Yhdymme täten esittelijän päätelmiin, koska niissä tuodaan esille, että on tärkeää hyväksyä asteittain tekniset vaatimukset, joilla taataan tiukkenevien turvallisuusvaatimusten noudattaminen, sekä se, että matkustajat olisi saatava suhtautumaan erittäin luottavaisesti eurooppalaiseen lentoliikenteeseen.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kuten esittelijä toteaa: ?yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon avoimuus on hyvin puutteellista?. Euroopan kansalaiset ovat jo tietoisia siitä, kuinka tärkeää ympäristön hoito, rationalisointi ja suojelu on, mutta silti tämä kansalaisille tärkeä ympäristö, joka on osa meidän kaikkien kulttuuriperintöä, joutuu säännöllisesti julman kohtelun kohteeksi. Tämä paljastaa, että lainsäädännöllinen kehys on vajavainen ja että toimijoiden ja yhteisön viranomaisten välinen yhteistyö on riittämätöntä. Jotta tilanne saataisiin muuttumaan, tarvitaan tehokkaampaa valvontaa ja käytännöllisiä ja päättäväisiä toimia, joita toteutetaan jäsenvaltioiden Euroopan komissiolle joka kolmas vuosi toimittamien kertomusten perusteella. Mainittakoon, että rikkomismenettelyjen täytäntöönpano on viivästynyt huolestuttavasti. Meidän on tehtävä näin ollen kaikkemme, jotta komissio saa selkeän kuvan toimista koko politiikan alalla, kuten jätehuollossa, ja näin vastata yhteisön kansalaisten lisääntyviin ja hellittämättömiin huolenaiheisiin. Täten äänestän mietinnön puolesta.

