2. Bangladesh
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om Bangladesh.
Robert Evans  
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Bangladesh er et land, som jeg har besøgt mange gange, og som jeg er meget glad for. Jeg har også mange venner af bangladeshisk oprindelse i London, og jeg følger den politiske situation der meget nøje.
I denne beslutning erkender man, at situationen er blevet forværret betydeligt i de senere måneder, i en sådan grad, at man nu er bekymret for lov og orden, for menneskerettigheder og for selve demokratiets overlevelse i landet, hvilket også understreges gennem hele beslutningsforslaget.
Da valgprocessen blev suspenderet i januar, håbede de fleste af os vist, at det blot var et spørgsmål om uger, før valget kunne finde sted, men uger er blevet til måneder, og måneder er nu blevet til år, før en ny demokratisk valgt regering kan være på plads.
I mellemtiden har vi en forfatningsstridig og utilfredsstillende situation med en civil forretningsregering med støtte fra militæret, der forsøger at opretholde lov og orden i et stadig mere desperat og voldeligt klima. To tidligere premierministre sidder i fængsel. Der har været optøjer på universitetet, hundredvis af anholdelser (herunder af akademikere) samt påstande om overgreb og tortur.
Dette kan ikke være vejen frem, og som det fremgår af punkt 11, er jeg sikker på, at Europa-Parlamentet står klar til at hjælpe og bistå med at bringe demokratiet tilbage til Bangladesh hurtigst mulig.
Marios Matsakis  
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Bangladesh er geografisk omtrent på størrelse med Grækenland, men har en befolkning, der er dobbelt så stor som Tysklands. Det blev først en selvstændig nation i 1971 efter flere års borgerkrig, der involverede nabolandene, de tidligere britiske kolonier Pakistan og Indien. Bangladesh led under 15 års militærdiktatur, og selv om der blev genindsat en civil regering i 1990, er landet langtfra et ægte demokrati.
I dag er det en meget fattig nation, der er plaget af udbredt korruption, militær indblanding i det politiske liv, alvorlige krænkelser af menneskerettighederne, forbud mod politiske aktiviteter, diskrimination over for kvinder, religiøs ekstremisme og en lang liste over andre onder, hvoraf nogle nævnes i beslutningen. Men som det siges helt klart i betragtning N: "EU og Bangladesh har et godt forhold, der går langt tilbage, og er vigtige økonomiske partnere". Det er korrekt, men så meget for at vælge vores venner og partnere og så meget for at kunne hjælpe sådanne venligt stillede nationer til at skabe fremgang samt styrke deres demokrati og retsstatsprincippet.
Retfærdigvis må det siges, at EU har forsøgt at forbedre situationen i Bangladesh, men har man prøvet nok? Har støtten til Bangladesh været rettet mod at forbedre landets produktionsinfrastruktur, eller er den havnet i lommerne på korrupte embedsmænd? Har presset på militæret for at få det til at lade være med at blande sig i nationens politiske liv været kraftigt og beslutsomt nok, eller har det været spagt og ineffektivt?
Man kan selv komme med svarene på disse spørgsmål. Men jeg mener, at vi er lang vej fra at gøre det nødvendige. Der er et tvingende behov for at revidere vores politik over for Bangladesh, hvor vi ikke udelukker sanktioner og helt klart giver mulighed for at udsende alvorlige advarsler til nabolandene Pakistan og Indien for at få dem til at modstå fristelsen til at blande sig i Bangladesh' indre anliggender.
Charles Tannock  
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Ligesom min kollega Robert Evans repræsenterer jeg i London, vores region, mere end 150.000 vælgere af bangladeshisk oprindelse.
Bangladesh er et stort og strategisk vigtigt land i det sydlige Asien, som desværre endnu en gang har været i nyhederne efter studenterdemonstrationerne i august og anholdelsen af tre tidligere premierministre i forbindelse med en proces, der har til formål at bekæmpe korruption, men som desværre mere ligner et forsøg på at undertrykke de demokratiske om end dybt splittede politiske klasser.
Forretningsregeringen har forsikret EU og USA om, at man vil afholde demokratiske valg ved udgangen af 2008, når registreringsproceduren til valget er færdiggjort og robust nok til at kunne bruges til at bekæmpe valgsvindel. Men tidsfristen virker meget lang, og der er mistanke om, at militæret, hvis politiske profil er blevet styrket på det seneste, er ivrigt efter at ændre landets politiske landskab ved at fjerne to kæmpende hovedskikkelser, de tidligere premierministre Sheikh Hasina og Khaleda Zia fra det politiske liv. Det er svært at forstå, hvorfor de ikke løslades mod kaution, mens de venter på at blive stillet for retten, og ligeledes hvorfor de oprindelige anholdelser var så melodramatiske og i strid med de korrekte procedurer under nødretstilstanden - som man med rette kræver ophævet i beslutningen, idet man samtidig opfordrer til, at diplomatiske EU-observatører kan være til stede ved retssagen mod de to kvinder.
De vestlige donorer holder helt sikkert skarpt øje med Bangladesh på grund af bekymringerne over den stadig dårligere menneskerettighedssituation i de seneste år og ligeledes den tiltagende islamiske radikalisering af samfundet og den meget beklagelige afvigelse fra landets oprindelige kurs med et verdsligt flerparti-demokrati - en model, som vi i EU fortsat bør støtte på alle måder i Bangladesh.
Marcin Libicki  
forslagsstiller. - (PL) Hr. formand! Bangladesh, som vi taler om i øjeblikket, er yderligere et land, hvor de grundlæggende rettigheder krænkes. Og efter at have hørt disse nye eksempler må vi undre os over, hvorfor dette finder sted i en verden, der i så høj grad er underkastet den såkaldte globalisering, en verden, der er svøbt ind i netværk af økonomiske organisationer, netværk af især politiske organisationer. Hvorfor er det tilfældet i dag, når vi har FN, når vi her i Europa har EU, når vi har så mange organisationer, der erklærer respekt for mennesket? Hvorfor er der ikke sket en globalisering af de grundlæggende menneskerettigheder?
Det er vist et problem, der er karakteristisk for vores tid og vores organisationer. Alle er interesseret i økonomi, men vi er hjælpeløse, når det handler om at udstyre økonomien og politikken med en menneskelig dimension, så almindelige, simple mennesker ikke udsættes for krænkelser.
Kommissær Reding sagde for kort tid siden, da vi talte om Burma, at der er fare for, at vi atter vil stå tilbage med sænkede arme i vores hjælpeløshed over for denne uret. Vi skal dog være klar over, at nogle tiltag er nødvendige, at vores politiske og økonomiske handlinger ikke er proportionelle med overholdelsen af de grundlæggende rettigheder.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på endnu en ting: I erklæringen læser vi bl.a. om religiøs forfølgelse. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at den religiøse forfølgelse som regel, hvis ikke altid, rammer kristne, og oftest katolikker. Ingen andre repræsentanter for en religion i verden bliver oftere forfulgt eller mister livet på grund af deres tro end katolikkerne. Vi skal holde os til kendsgerningerne, og når vi taler om forfulgte personer, skal vi huske på, hvem der er forfølgeren, og hvem der er den forfulgte.
Carl Schlyter  
Hr. formand! Efter min mening har Bangladesh været et land med et stort håb. Der var religionsfrihed, kvinderne på landet havde fået adgang til mikrokreditter, og vi kunne se begyndelsen på udviklingen af en lokal økonomi.
Men disse gode tendenser er hurtigt blevet skiftet ud i et land, hvor terroren breder sig. I et forsøg på, som regeringen siger, at bekæmpe korruption fængsler man journalister, advokater, politiske aktører og studenteraktivister. Jeg vil sige følgende: at sætte alle i fængsel er en dårlig måde at bekæmpe korruption på, mildt sagt. Vi lover at hjælpe Bangladesh på dets vej mod demokrati, og der skal være en vilje til stede hos regeringen.
Inden jeg slutter, vil jeg gerne komme ind på et punkt, som indgår i beslutningen, men som mange måske ikke kommer til at tale om. Jeg synes, det er vigtigt, da jeg selv har haft meget at gøre med folk i slumområderne. Der har været folk i det gamle regime, på ledende poster, som har tilranet sig land, men når regeringen forsøger at tage dette land tilbage, tvinges millioner af fattige mennesker, fattige bønder og folk i slummen, bort fra deres hjem, bort fra den sidste rest af håb om overlevelse, som de havde i form af lidt land. Disse mennesker må vi også tænke på, når vi slås for demokratiet i Bangladesh, for de har den mindste stemme af alle. De har den mindste magt af alle.
Bogusław Sonik
for PPE-DE. - (PL) Hr. formand! Situationen i Bangladesh er foruroligende, men der er dog iværksat tiltag til at gennemføre valget på det fastsatte tidspunkt. Man kan imidlertid frygte, at den handlingsplan, som valgkommissionen udsendte i 2007, ikke bliver gennemført til tiden. Vi skal huske på, at EU's observationsmission sluttede den 22. januar, hvor også FN trak sin støtte tilbage.
Vi kan ikke overlade Bangladesh til sig selv på dette tidspunkt, vi skal udsende observatører udstyret med vidtrækkende beføjelser. Observatørernes rolle er endvidere at kontrollere de gennemførte straffesager og tilbageholdelser af almindelige borgere. Det er især vigtigt at lægge pres på myndighederne med henblik på at få frigivet de studerende, der blev anholdt i forbindelse med protesterne den 28. august 2007. Vores reaktion skal være øjeblikkelig og indeholde en sammensat bistand. Ellers kan vi ikke regne med, at valget bliver gennemført til tiden.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
for PSE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Der er gået næsten et år siden Europa-Parlamentets sidste beslutning om Bangladesh. På trods af høje forventninger er landets interne situation blevet forværret. Valget, som skulle afholdes i januar i år, blev ikke afviklet og er i stedet udsat til slutningen af 2008. Den midlertidige, udnævnte regering har med hærens støtte indført undtagelsestilstand.
Den nuværende regering begrænser åbent enhver form for politisk aktivitet samt pressens og mediernes frihed. De anholdte tæller nu bl.a. to tidligere premierministre, 160 betydningsfulde politikere og over 100.000 civile. Hærens brutale nedkæmpelse af de studerendes protester på universitetet i Dhaka sidste år i august skabte stor bekymring i det internationale samfund.
Set i lyset af disse begivenheder skal Rådet og Kommissionen overvåge situationen og først og fremmest kræve, at de uafhængige institutioner og politiske partier kan genoptage deres virke i Bangladesh. Det synes nødvendigt at udsende yderligere en observationsmission og teknisk bistand, der kan være en effektiv hjælp til at forberede gennemførelsen af et frit, demokratisk valg. Kun ved at forene alle de engagerede aktørers kræfter kan man virkelig stabilisere situationen i Bangladesh.
Koenraad Dillen
Hr. formand! Selvfølgelig er det udmærket, at menneskerettighedssituationen i Bangladesh kritiseres stærkt her i salen. Vi ser jo, at den nuværende regering forsøger at lukke munden på studenters og journalisters lovlige politiske protest gennem vilkårlige arrestationer og fængslinger. Siden den nye regering overtog roret i januar 2007, er mere end 250.000 mennesker fængslet. Siden indførelsen af undtagelsestilstanden er hæren ansvarlig for talrige tortureringer og mord.
Men jeg vil gerne også belyse et andet punkt, nemlig et spørgsmål, som er uløseligt forbundet med denne stat, og som vedvarer uanset magtskiftet. Det er noget, som alle mulige menneskerettighedsorganisationer ofte går let hen over, fordi det åbenbart nu engang ikke må siges. Jeg taler om de omfattende og systematiske gruppevoldtægter i Bangladesh. Volden mod kvinder og unge piger udgør en af de mest grusomme krænkelser af menneskerettighederne i denne islamiske stat. Den slags vold omfatter seksuel vold og vold i hjemmet, gruppevoldtægter, overfald med ætsende syrer og æresdrab. Hvad enten man gerne vil høre det eller ej, er det uimodsigeligt sådan, at ekstremistiske muslimer gennem disse grusomheder vil rense Bangladesh for de religiøse mindretal for på den måde at ændre landet til en monolitisk, islamisk stat. Hver regering i Bangladesh er forblevet passiv, og dette er en direkte skændsel. I 1984 ratificerede Bangladesh FN-konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder. Det er på høje tid, at Parlamentet afgiver et meget tydeligt signal og gør Bangladesh' regering opmærksom på dens ansvar.
Marianne Mikko
(ET) Hr. formand, mine damer og herrer! Hverken EU eller FN suspenderer deres valgobservationsmissioner uden grund. Desværre var vi nødt til at gøre det i Bangladesh. I januar blev demokratiseringsbestræbelserne suspenderet med hjælp fra militæret i et land, hvis to største partier som eneste eksempel af sin slags i verden ledes af kvinder.
Jeg indrømmer, at det er vigtigt at bekæmpe tvang og korruption for at opnå en effektiv økonomisk og politisk situation, selv om beskidte metoder som f.eks. at standse demonstrationer, give pressen mundkurv på og underminere retfærdige retlige procedurer måske ikke kan bruges i den forbindelse. Bangladesh har i næsten 25 år bevæget sig hen mod den europæiske model. Sekularisme hånd i hånd med religiøs tolerance, menneskerettigheder og ytringsfrihed er værdier, som Europa-Parlamentet støtter med alle tænkelige midler.
Vi bør derfor gøre alt, hvad der står i vores magt for at få Bangladesh tilbage på vejen mod demokrati. Den faglige bistand til at organisere valg og topartsarbejdsgrupperne er det mindste, EU kan gøre. Vi kræver en øjeblikkelig stopper for undtagelsestilstanden og militær indgriben.
Viviane Reding
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Kommissionen deler den bekymring over menneskerettighedssituation i Bangladesh, der kommer til udtryk i Parlamentets beslutningsforslag. EU har i øvrigt en prisværdig tradition for et konstruktivt engagement i menneskerettigheder og demokrati over for Bangladesh, og beslutningen om at sende en EU-valgobservatørmission af sted for at undersøge det afbrudte valg i 2007 samt om at suspendere missionen i lyset af boykotten af Awami League og de overvældende beviser for forsøgene på at begå valgsvindel er eksempler på dette engagement.
I kølvandet på dannelsen af forretningsregeringen, der har opbakning fra militæret, og indførelsen af undtagelsestilstanden i januar 2007, har EU forsøgt at skabe balance mellem en stærk opbakning til en tilbagevenden til demokrati i 2008 og en grundig overvågning af menneskerettighedssituationen. Dette kommer til udtryk i Kommissionens hensigter om at udvide sin betydelige støtte, sammen med otte andre internationale udviklingspartnere, til udarbejdelse af afstemningslister med fotografier. Parlamentet vil huske, at den betydelige uro over listerne ved valget i 2007 var en nøglefaktor bag udsættelsen af valget.
EF-delegationen i Dhaka følger pilotprojektet med afstemningslisten nøje og er kommet med særdeles positiv feedback om processen. EU har imidlertid konsekvent gjort det klart, at fremskridtene med de tekniske forberedelser til valget skal modsvares af fremskridt med de politiske reformer, og som EU-trojkaen understregede ved sit besøg i Dhaka i juni, skal de politiske partier inddrages i reformprocessen hurtigst mulig.
I et opmuntrende træk har den bangladeshiske valgkommission nu offentliggjort en plan for samtaler med de 15 vigtigste partier i landet.
EU har over for Bangladesh' regering og hæren på det kraftigste understreget behovet for at respektere menneskerettighederne og princippet om en retfærdig rettergang, senest ved en lokal henvendelse fra EU-trojkaens side til de udenrigspolitiske rådgivere den 8. august. Denne henvendelse gav også mulighed for at tage syv enkelttilfælde af menneskerettighedskrænkelser op.
Regeringen har fremsat detaljerede svar på nogle af disse tilfælde. EU's missionschefer vil fortsat tage menneskerettighedsproblemer op over for myndighederne med henblik på at sikre, at de skyldige i overtrædelserne straffes behørigt, mens de andre løslades. Med hensyn til sagen med FN's særlige udsending, Sigma Huda, har chefen for EF-delegationen i Dhaka fremført bekymring over hendes sundhedstilstand og behandling til udenrigsministeriet. Jeg forstår, at fru Suda vil appellere domstolens beslutning, og EF vil følge denne sag meget nøje.
Støtte til menneskerettigheder og forsvarlig forvaltning er en af de tre prioriteringer for EF's økonomiske bistand til Bangladesh under landets stategidokument for 2007-2013 ved siden af den menneskelige og sociale udvikling samt udviklingen inden for samhandel og økonomi. 55 millioner euro er blevet øremærket til foranstaltninger under denne prioritering for perioden 2007 til 2010.
Sammenfattende er Kommissionen fortsat optimistisk med hensyn til, at Bangladesh er på rette spor mod afholdelsen af troværdige parlamentsvalg i 2008. Vi forlænger den politiske og økonomiske støtte til opnåelse af dette mål, samtidig med - og det vil jeg gerne understrege - at vi fortsat er meget opmærksomme på menneskerettigheder og andre problemer.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter eftermiddagens forhandlinger.
