A társadalom- és nyugdíjbiztosítási rendszerek jövője: finanszírozásuk és az egyénre szabott biztosítások felé mutató tendencia (rövid ismertetés) 
Elnök
A következő napirendi pont a Stauner asszony által a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében kidolgozott, "A társadalombiztosítási rendszerek és a nyugdíjak jövőjéről: ezek finanszírozása és az individualizációs tendencia” c. jelentés.
Gabriele Stauner
Tisztet elnök asszony, hölgyeim és uraim! Jelentést készíteni a társadalombiztosítási rendszerek és a nyugdíjak jövőjének témájában rendkívül érdekes feladat, tekintve e téma időszerűségét és összetettségét. Ugyanakkor megvan annak a veszélye, hogy a jelentés a helyesen gondolkodó emberek hosszú kívánságlistája vagy az általuk megfogalmazott követelmények jegyzéke lesz.
Nem engedtünk a kísértésnek -ahogy ez a viszonylag tömör szakszöveg, amely gondosan kerüli a körülményes megfogalmazást, első látásra is mutatja. Szeretnék ezért köszönetet mondani képviselőtársaimnak, különösen az árnyékelőadónak és Lulling asszonynak, a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság véleménye előadójának, az általuk tanúsított önfegyelemért.
Olyan jelentést akartam kidolgozni, amely felölelve a következő 30-40 év fejleményeit jellemzést ad azokról minden döntéshozó és érdekelt fél számára, továbbá amely elgondolkodtat és ajánlásokkal szolgál a szociálpolitika egyes területein szükséges intézkedésekhez. A tagállamokban a társadalombiztosítási és nyugdíjrendszereket általában nagyon különböző módon tervezték meg, fejlesztik és finanszírozzák, ezért sem lehetséges e rendszerek EU-szintű harmonizálása.
Mindazonáltal, e rendszerek mindegyike nehézségeket tapasztal a demográfiai fejlemények, valamint a globalizációból adódó munkaerő-piaci változások miatt. Ez azt jelenti, minden esetben reformokra van szükség. Kutatások megállapították, hogy egyetlen meglévő rendszer sem működhet tovább az eddig megszokott módon. Ez az első fontos következtetés.
Az, hogy az egyes tagállamokban milyen típusú reformokra van szükség, természetesen függ az egyes rendszerek felépítéséről. Véleményem szerint először is valamennyi rendszer tekintetében - egyebek mellett - több és jobb intézkedésekre van szükség a munka és a magánélet közötti jobb egyensúly kialakítása érdekében, ami majd segít megakadályozni a foglalkoztatottsági szint csökkenését, és amely biztosítja, hogy a társadalmi problémákat ne súlyosbítsa a munkavállalók nagyarányú bevándorlása.
Másodszor, az ún. atipikus foglalkoztatási formák bevezetése ellenére meg kell tartanunk a határozatlan időre szóló, teljes munkaidős foglalkoztatás hagyományos modelljét, mert ez az egyetlen módja, hogy stabil életkörülményeket és társadalombiztosítási rendszereket tudjunk biztosítani.
Harmadszor, amellett, hogy a közös hozzájárulások és a hibrid biztosítás-alapú megoldások alkalmazása révén pénzügyileg biztosítjuk a szociális kiadásokat, hangsúlyt kell fektetnünk a társadalmi befektetésekre.
Negyedszer, javítani kell a termelékenységet és növelni az innovációs képességet, mert Európa nagyban függ a humán tőkétől.
Az ötödik lényeges pont az, hogy mindenki számára elérhetővé kell tennünk a magas szintű egészségügyi ellátást, valamint a gyógyászat fejlődése és a csökkenő befizetések mellett biztosítani kell az alapellátást valamennyi polgár számára.
Végül különleges intézkedéseket kell bevezetni annak érdekében, hogy védelmet nyújtsunk a nőknek az őket érintő egyedi kockázatok ellen - mint például az időskori szegénység -, pl. a gyermek- és családgondozásra fordított időnek a nyugdíjba történő beszámításával.
A generációk és a társadalmi csoportok közötti szolidaritásnak minden jövőbeni erőfeszítésünk alapját kell képeznie. Ez különösen igaz a mai világban, amelyet a globalizációból adódó változások jellemeznek, és amely egyre személytelenebbé válik. A szolidaritás és a szubszidiaritás az európai szociális modell alapelvei. Ebben az összefüggésben biztosítanunk kell, hogy a globalizációnak legyen szociális oldala is, hogy a jól képzett és alkalmazkodni tudó munkavállalók méltósággal tudják eltartani magukat és családjukat, magas szintű egészségügyi ellátásban részesüljenek, ha betegek, és idős korukban pénzügyi biztonságban élhessenek.
Janez Potočnik
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Annak ellenére, hogy ez a jelentés még azelőtt került kidolgozásra, hogy ez a zűrzavar kialakult volna a pénzpiacaikon és a gazdasági visszaesés nyilvánvalóvá vált volna, a megállapításai rendkívül időszerűek és helyénvalóak. Szeretnék gratulálni az előadónak az alapos munkáért.
A jelentés kiemeli azokat a hosszú távú társadalmi, demográfiai és gazdasági változásokat, amelyek szükségessé teszik társadalombiztosítási rendszereink korszerűsítését és megreformálását, és hangsúlyozza a szociális védelem terén meglévő közös értékeink fontosságát. Arra is rámutat, hogy ezek hogyan segíthetnek nyugdíjrendszereink és egészségügyi ellátó rendszereink fenntarthatóvá tételében.
A szociális védelem hosszú távú megfelelő működésének és fenntarthatóságának az a feltétele, hogy többen és tovább dolgozzanak. Ez olyan stratégia, amelyen mindenki nyer. A jelentés a fenntartható, megfelelő szociális védelmet a lisszaboni stratégiához kapcsolja, illetve a fenntartható állami kiadások garantálására irányuló kötelezettségvállalásunkhoz. A Bizottság által javasolt, megújult szociális agenda alapot szolgáltat ehhez a kapcsolathoz, széles körű, holisztikus megközelítést támogatva a jövőbeni szociálpolitikák és szociális prioritások tekintetében.
Üdvözlendőnek tartom, hogy a jelentés hangsúlyozza a nők teljes integrálását a munkaerőpiacra, és hogy küzdeni kell a megkülönböztetés minden formája ellen, ezáltal biztosítva, hogy mindenki megfelelő társadalombiztosítási jogosultságokat és - különösen - nyugdíjjogokat szerezhessen.
A jelentés hangsúlyozza annak szükségességét, hogy sok tagállamban a nyugdíjalapok felé történő elmozdulást megbízható nemzeti és uniós szabályozási keretekkel kapcsoljuk össze, hogy az eredmények hatékony felügyeletét és gondos ellenőrzését biztosítsuk a polgárok számára.
Ez egy nagyon időszerű üzenet. A minőségi gyógyászati és megelőző ellátáshoz való hozzáférés az EU szociális modelljének sarokköve. Ez önmagában is elérendő cél, és egyben szükséges feltétele annak, hogy most, a népesség gyors öregedésének időszakában termelékeny munkaerővel rendelkezzünk.
A Bizottság osztja az előadó aggályait az egészségügyi ellátás terén meglévő egyenlőtlenségek, valamint annak szükségessége miatt, hogy mindenki számára magas szintű egészségügyi ellátást kell biztosítani, és a teljes népességet lefedő szolidáris finanszírozást illetően. Ezekkel a kérdésekkel foglalkozni fog az egészség terén meglévő egyenlőtlenségekről szóló bizottsági közlemény, amelyet jövő évben adunk ki.
A jelentés határozott felszólítás mindannyiunk számára, hogy ne csak azért dolgozzunk, hogy megvalósítsuk alapvető céljainkat, azaz a mindenki számára való hozzáférést, a szolidaritást, a megfelelőséget és a fenntarthatóságot, de a korszerűsítés révén törekedjünk ezek megerősítésére is.
A Bizottság a november 26-án megjelenő közleményében kimerítő választ ad a pénzügyi válsággal és a reálgazdaságban tapasztalható visszaeséssel kapcsolatos kérdésekre.
A szociális védelemről és a társadalmi integrációról szóló, 2009. évi közös jelentésben részletesen is elemzi majd a szociális védelem konstruktív társadalmi és gazdasági szerepét.
Biztosíthatom Önöket, a Bizottság készen áll arra, hogy a Parlamenttel szoros együttműködésben még egyszer megvizsgálja a jelentés különböző megállapításait.
Elnök
Ezt a napirendi pontot most lezárom.
A szavazásra 2008. november 20-án, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Bogusław Rogalski  
Sajnálatos módon Európában elkerülhetetlen módon öregszik és csökken a népesség. A népességkutatók szerint a születési ráta nem lesz képes pótolni a hiányzó népességet, míg ezalatt növekedni fog a várható élettartam. A születések alacsony száma összefügg azzal, hogy nehéz összeegyeztetni a munkát a családi élettel: nincs elég bölcsődénk és óvodánk, és a családok sem kapnak kellő gazdasági támogatást. 2030 végig az aktív és az inaktív népesség aránya 2:1 lesz.
Az aktív népesség zsugorodásával járó következményeknek a bevándorlással történő enyhítése csak egyik a lehetséges megoldások közül, amely fokozott etnikai, kulturális és vallási sokszínűséget is eredményez majd. Ezért (képzések és átképzések szervezésével) növelnünk kell a fogyatékkal élők és az idősek foglalkoztatási szintjét. A nyugdíjazást pedig rugalmasabbá lehetne tenni, például az önkéntes nyugdíj bevezetésével, a foglalkoztatás megváltoztatásával és új technológiák alkalmazásával.
A tagállamoknak szintén kiegyensúlyozott pénzügyi politikát kell folytatniuk, méltányosan megosztva az adóterhet a munkavállalók, a fogyasztók és a vállalkozások között.
A demográfiai változások jelentős hatást gyakorolnak majd a nyugdíjazással és az öregségi nyugdíjakkal kapcsolatos közkiadásokra, amit enyhíthet a részleges magánfinanszírozás. Az egészségügyi kiadások is növekedni fognak.
Tekintettel ezekre a körülményekre, az, hogy a tagállamok lakossága számára egészségügyi ellátást és megfelelő szinten biztosított, megfelelő ellátásokat lehessen nyújtani, azonnali cselekvést kíván meg számos szociális és kormányzati területen.
