A közös európai menekültügyi rendszer jövője (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Giusto Catania által az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság nevében a közös európai menekültügyi rendszer jövőjéről készített jelentés vitája.
Giusto Catania
előadó. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a tavalyi évben világszerte megnőtt a menekültek száma. Ez a szám most körülbelül 12 millióra tehető. Ha hozzávesszük azokat is, akik országon belül kényszerültek lakhelyük elhagyására, akkor világszerte 26 millió fölé emelkedik az ugyanilyen fajta védelemre szorulók száma. Ennek oka, hogy a világban továbbra is vannak háborúk; jelenleg mintegy 4 millió iraki menekültről és lakóhelyét elhagyni kényszerült személyről tudunk, és az is nyilvánvaló, hogy ez a menekültszám olyan háborúk következménye, amelyek kirobbanásában a mi országainknak is szerepe volt.
A közös európai menekültügyi politika megteremtésére azért van szükség, mert a jogállamiság értelmében kötelességünk garantálni, hogy ezek az emberek az Európai Unió egész területén egyforma fogadtatásban részesüljenek. Ez még fontosabbá válik, ha figyelembe vesszük, hogy néhány tagállamnak még nincs szisztematikus menekültügyi jogszabálya. Sajnálattal jegyzem meg, hogy a menedékjogi eljárás harmonizálása két évvel el lett halasztva, ami azt jelenti, hogy a végrehajtására 2012-ben kerül sor. Véget kell vetnünk a tagállamok és a különböző menekültügyi rendszerek között fennálló rettenetes egyenlőtlenségnek. Pillanatnyilag egy olyan paradox helyzetben vagyunk, amelynek értelmében a menekültstátusz megadásának aránya az ezt kérvényező harmadik országok állampolgárai számára hozzávetőleg 0-90% közötti skálán mozog, attól függően, hogy melyik tagállamhoz érkezik a kérelem.
A szabályok harmonizációjának magas szintű védelmet kell biztosítania az EU egész területén, nem pedig a legkisebb közös nevező felé kell irányulnia. A menedékjog intézménye demokráciánk és az emberi jogok védelmének szerves része, ezért elfogadhatatlan, hogy az utóbbi években jelentős mértékben leértékelődött, ahogyan a menedékjogért folyamodók szükségleteit és a visszaküldési tilalom nemzetközi egyezményekben megállapított alapelvét sem tartották mindig tiszteletben. Az Európai Uniónak a külső határain mechanizmusokat kell teremtenie a menedékkérők azonosítása és a területére történő belépés biztosítása terén a nemzetközi védelemre jogosult személyek számára, a külső határok ellenőrzési műveletei keretében is. Emiatt helyénvalónak gondoljuk a Frontex szerepének felülvizsgálatát, amely gyakran úgy kezeli a menedékkérőket, mintha illegális bevándorlók lennének.
Az Európai Parlament ezzel a jelentéssel azt kéri a Frontextől, hogy biztosítson pontos adatokat az általa végzett műveletek során menedékkérőként azonosítottak számáról, valamint az e műveletek során elfogott és a tranzit- vagy származási országba visszatoloncolt személyek sorsáról. Biztosítanunk kell a nemzetközi egyezmények, valamint a harmadik országokkal kötött együttműködési megállapodások helyes alkalmazását. Nem köthetünk megállapodást olyan országokkal, amelyek nem írták alá a genfi egyezményt. Ezt azonban sok tagállam figyelmen kívül hagyja, köztük Olaszország, amely a migrációs áramlás kezeléséről megállapodást írt alá Líbiával, egy olyan országgal, amelynek nem áll szándékában aláírni a menekültekről szóló genfi egyezményt.
Nagyon elégedettek vagyunk amiatt - mint ezt már hangsúlyoztuk, és reméljük, a jelentésből is kitűnik -, hogy a Bíróság megsemmisítette a menedékjogi eljárásról szóló irányelvnek a "biztonságos harmadik országok” fogalma és a biztonságos harmadik országok közös listája létrehozásáról szóló cikkét. Véleményünk szerint nincs olyan, hogy "biztonságos harmadik ország”; ez a fogalom alapjaiban téves, mivel bármely állampolgárt érhet üldöztetés, még a magas szinten demokratikus országokban is.
A menedékkérők kiszolgáltatott személyek, akik számára megfelelő befogadási feltételeket kell biztosítani. A tagállamok senkit nem tarthatnak fogva kizárólag azon az alapon, hogy az érintett nemzetközi védelmet kérelmezett. Ezért amellett érvelnék, hogy a menedékkérőket alapelvként nem lenne szabad fogva tartani. Sajnos a menedékkérők őrizetbe vétele sok tagállamban még mindig a gyakorlat része, amiatt, hogy illegálisan lépnek be az országba. Sajnálatos módon, és ezzel fogom zárni a beszédemet, az Európai Unióba máshogy nem lehet belépni. Ez egy paradox helyzet: még a menedékkérők is a vegyes migrációs áramlások részei az EU-ba való belépéskor. A menedékjog nem engedmény: a menedékjog az államok kötelessége és a háborúk elől menekülők joga.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. - (FR) Elnök asszony, tisztelt képviselők, a Bizottság júniusban cselekvési tervet fogadott el a menedékjogról. A Bizottság vállalta, hogy 2008 és 2009 között konkrét javaslatokat nyújt be a védelmi előírások javítására és a tagállamok közötti szolidaritás fokozására, valamint a gyakorlati együttműködés megerősítésére.
Rögzítettük azokat az elveket, amelyek arra szolgálnak, hogy irányítsák az Unió fellépését, fenntartsák humanitárius és védelmező hagyományát, garantálják a valóban egyenlő bánásmódot az Unió egész területén, javítsák a menekültügyi rendszer hatékonyságát, továbbá ösztönözzék a szolidaritást úgy az Unión belül, mint az Unió és a harmadik országok között.
Elégedetten tapasztaltam, hogy a Parlament teljes mértékben osztja a Bizottság filozófiáját. Egyetért azzal a törekvésünkkel, hogy nagyobb védelmet nyújtó, hatékonyabb és igazságosabb európai menekültügyi rendszert alakítsunk ki.
Az a tény, hogy a Parlament most már a Tanáccsal együtt társjogalkotó, azt a reményt kelti bennem, hogy a hosszúnak ígérkező tárgyalások során most nagyobb esély lesz arra, hogy magas színvonalú eszközöket fogadjunk el, amelyek jobban összhangban vannak az alapvető jogokkal.
Az együttdöntési eljárásnak és a Tanácsban történt minősített többségi szavazásnak köszönhetően az Unió ezután magasabb szinten tudja harmonizálni ezeket a nemzetközi védelmi szabályokat.
Köszönöm a Parlamentnek, hogy kitartóan támogatta mindazokat a kezdeményezéseket, amelyeket a Bizottság a cselekvési tervében bejelentett.
Önöknek is köszönöm, hogy előnyben részesítették az európai menekültügyi támogató hivatal létrehozásáról szóló, közelmúltbeli javaslatom tárgyalását. Szükségünk van a Parlament támogatására, hogy biztosíthassuk e mechanizmus sikerét, amely lehetővé fogja tenni számunkra a gyakorlati együttműködés és a menekültügyi rendszerek minőségének megerősítését. Remélem, hogy a három intézmény gyorsan megállapodásra jut, hogy ezt a hivatalt minél előbb meg lehessen nyitni.
Catania úr - és ezúton hadd köszönjem meg a jelentését -, Ön azonban egyes helyzeteket aggályosnak talál, különösen a menedékkérők fogva tartási körülményeit, a dublini eljárások alá tartozó menedékkérők jogait, a határ-ellenőrzési műveletek védelemhez való hozzáférésre gyakorolt hatását, valamint a menekültáramlás fogadásában az egyes tagállamokra nehezedő terhet. Van néhány válaszom az Ön számára.
Ami a menedékkérők fogva tartási körülményeit illeti, a Bizottság a befogadási feltételekről szóló irányelv módosításaiban a jelenleg hatályban lévőknél világosabb szabályokat javasolt, különösen a kísérő nélküli kiskorúak fogva tartásának tilalmát - minden esetben. Pontosan meghatároztuk a felnőttek fogva tartásának lehetséges eseteit is, megfelelő garanciákkal, amilyen a hatékony jogorvoslathoz való jog vagy a jogsegélyhez való jog, valamint a fogva tartási intézkedés rendszeres bírósági ellenőrzése.
Emellett, Roure asszony nyitott és biztonságos befogadó központokról szóló, február 5-én elfogadott jelentése nyomán a Parlament számos problémát azonosított ezekben a központokban. A befogadási feltételekről szóló irányelv javasolt módosításainak választ kell adniuk ezekre a problémákra.
Ugyanezen elveket követve azt javasoltam, hogy jobban kellene garantálni a dublini eljárások alá tartozó menedékkérők jogait. Meg kell könnyítenünk például a családok újraegyesítését, a gyermekek és a többi családtag újraegyesítését, és meg kell erősítenünk a dublini eljárás alá tartozó menedékkérőkre vonatkozó eljárási garanciákat.
A legjobb menekültügyi eljárás is hasznavehetetlen, ha nem garantált az ilyen eljáráshoz való hozzáférés. Egyetértek Önnel, Catania úr, abban, hogy javítanunk kell a határőrökkel folytatott együttműködést, képeznünk kell őket, és tudatosítanunk kell bennük a menedékjogi kérdéseket. Említette a vegyes migrációs áramlásokat. A Frontexnek tényleg alkalmasnak kell lennie e képzési feladat elvégzésére. Ha létrejön a támogató hivatal, az is közre fog működni ebben, a határőröknek szóló kézikönyvek összeállításával. A tengerből kimentett személyek esetében is jobban meg kell határoznunk a felelősségeket. Hol kellene partra szállniuk? Hol kérhetnek menedéket, ha rászorulnak? A tagállamokkal együtt dolgozom azon, hogy megtaláljuk a helyes válaszokat ezekre a kérdésekre. Természetesen azzal is tisztában kell lennünk, hogy néhány tagállamban milyen nyomás nehezedik a menekültügyi rendszerekre. Nagyobb fokú szolidaritást akarunk, nemcsak pénzügyi téren, hanem a hivatal által létrehozott, gyorsreagálású szakértői csoportok formájában is.
Azt a lehetőséget is meg fogjuk vizsgálni, hogy a menekülteket önkéntesen másik tagállamba szállítsuk át, mint amelyik védelmet adott.
A hét végén Lampedusára és Máltára utazom, hogy megnézzem a gyakorlati követelményeket, és hogy az Unió hogyan tudja felkínálni a támogatását.
Hadd ragadjam meg ezt a lehetőséget, elnök asszony és tisztelt képviselők, hogy köszönetet mondjak azért a plusz 10 millió euróért, amelyet a Parlament 2008 végén hagyott jóvá az Európai Menekültügyi Alap részére. Ezt a 10 millió eurót arra fogják felhasználni, hogy 2009-ben több menekültet telepítsenek át az Unióban. Ez ügyben szeretném hangsúlyozni a tagállamok kötelezettségvállalásának fontosságát, amelyet azt követően tettek, hogy az iraki menekülteknek az Európai Unió tagállamaiba való áttelepítése ügyében missziót küldtünk Jordániába és Szíriába.
Minden fronton dolgozunk, dolgozom; más szóval, igyekszünk javítani a jogszabályok minőségét, a tagállamok, az Unió és a harmadik országok közötti gyakorlati együttműködést és szolidaritást.
Igazán hálás vagyok a Parlamentnek a támogatásért. Az Európai Uniót egy valóban összetartó, közös védelmi területté kell tennünk. Valójában ezt is szeretném belefoglalni a stockholmi programba.
Köszönöm, hölgyeim és uraim. Köszönöm Catania úrnak és Roure asszonynak mindazt a rendkívül hasznos munkát, amit elvégeztek.
DanutBudreikaitė
a Fejlesztési Bizottság véleményének előadója. - (LT) Az elmúlt években a menekültek száma a világon elérte a 16 milliót. Az EU 2007-ben több mint 200 000 menedékjogi kérelmet kapott. A menedékjogot kérő menekültek és a tagállamok némelyike egyaránt problémákkal küzd, és nagy teher nehezedik rájuk, amin enyhíthetne a közös európai menekültügyi rendszer. A kormányzati intézményeknek konkrét, világos és egyenlő feltételeket kellene alkalmazniuk, amikor a menedékjogi kérelmek elfogadásáról döntenek. Fontos, hogy a menekültstátuszt mindig egy konkrét eset alapján adják meg, ne általános értékelés alapján, például az állampolgárság szerint. Ugyancsak szeretném felhívni a figyelmet arra a tényre, hogy az Európai Bizottság menekültügyre vonatkozó szakpolitikai terve nem említi a Frontex ügynökséget, amely nagyon fontos szerepet játszik a menekültek védelmében. Fontos ezenkívül megemlíteni, hogy a menedékjogi kérelmek száma közvetlenül a menedékkérők származási országának politikai, gazdasági és társadalmi helyzetétől függ. A közös európai menekültügyi rendszernek ezért szorosan össze kell kapcsolódnia az európai fejlesztési együttműködési politikával és a humanitárius munkával, ami csökkentené a menedékjog iránti kérelmek, illetve a menedékkérők számát, akik gyakran gazdasági migránsok.
Carlos Coelho
Elnök asszony, a Bizottság alelnöke, hölgyeim és uraim, a tamperei következtetések után sokat tettünk a tagállamok menedékjogi jogszabályainak harmonizálása érdekében. Ez a harmonizálás azonban a legkisebb közös nevező elvén alapult, és az erősen eltérő gyakorlatok és eljárások továbbra is megmaradtak. A védelem biztosításának feltételei még mindig nem egyenlőek az EU területén, ezért továbbra is léteznek olyan jelenségek, mint a másodlagos migráció és a többszörös kérelmek.
Mint az előadó már felhívta rá a figyelmet, a menekültek száma 2008-ban 12 millió fölé emelkedett. Ezért sürgősen meg kell kezdenünk a közös európai menekültügyi rendszer második fázisát. Csak akkor lehet azonos védelmi szintet biztosítani az EU egész területén, ha - a hatékonyság, gyorsaság és a döntéshozatal minősége és igazságossága érdekében - létrejön egy egységes eljárás a menedékjog iránti kérelemre, és hozzá egységes követelmények a menekültként vagy nemzetközi védelemre szoruló személyként való elismerésre vonatkozóan. Csak így érhető el, hogy a menedékkérők egyenlő bánásmódban részesüljenek, függetlenül attól, hogy melyik tagállamban nyújtják be a menedékjog iránti kérelmet.
Ezért örülök, hogy benyújtották ezt a különböző közszereplők közreműködésével elkészült menekültügyi cselekvési tervet, amely meghatározza a közös európai menekültügyi rendszer kidolgozása érdekében az elkövetkező években követendő útitervet. Támogatom a befogadási feltételekről szóló irányelv, a menekültügyi eljárásról szóló irányelv és a menedékjogi elismerési feltételekről szóló irányelv javasolt módosításait, hogy egyértelművé tegyük a menedékkérőket nemzetközi védelemre jogosító kritériumokat. Elégedetten hallottam, hogy Barrot biztos úr hangsúlyozta a nemzetközi védelmet befolyásoló más szakpolitikákkal való koherencia biztosításának szükségességét, és remélem, ezt a koherens hozzáállást más közös területekre is ki tudjuk terjeszteni.
Befejezésül szeretnék gratulálni az előadó, Giusto Catania munkájához, amely az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja támogatását fogja élvezni.
Martine Roure
a PSE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, szeretnék először is gratulálni az előadónknak ehhez a kitűnő jelentéshez, amelyben helyesen hívja fel a figyelmet az európai menedékjogot jelenleg jellemző egyenlőtlenségekre, és számos olyan javaslatot terjeszt elő, amelyek segítségével tényleg a helyes irányban tudnánk továbblépni.
Véget kell vetnünk a tagállamok között fennálló, elfogadhatatlan egyenlőtlenségeknek. Az, hogy egy menedékkérő milyen bánásmódban részesül, valójában attól függ, hogy melyik országban nyújtja be a menedékjog iránti kérelmét.
A menedékkérők elhelyezésének körülményei terén is jelentős javításra szólítunk fel. Ehhez különösen azt az elvet kell megerősíteni, hogy a menedékkérőket, különösen a kiszolgáltatott személyeket, a nőket, gyermekeket és a kínzások áldozatait nem szabad fogva tartani. Ez garantált hozzáférést tesz szükségessé a lakhatáshoz, a foglalkoztatáshoz, az egészségügyi ellátáshoz és az oktatáshoz való minimális jogokhoz, más szóval, az emberi méltóságot biztosító alapjogokhoz.
Befejezésül, számunkra létfontosságú a Dublin II rendszer megreformálása. A fogva tartási központokban tett látogatásaink különösen megmutatták a nem megfelelő működés által okozott közvetett károkat, a tekintetben, hogy elfogadhatatlanul nagy teher nehezedik azokra az országokra, amelyek a legközvetlenebbül ki vannak téve az Európa kapuja felé tartó migránsáramlásnak.
Még mindig nagy utat kell megtennünk ahhoz, hogy közös menekültügyi szakpolitikánk legyen. Nem szabad illúziókat dédelgetnünk, de az új bizottsági javaslatok - amelyekhez reményeim szerint érdemben hozzá tudunk járulni - remélhetőleg lehetővé fogják tenni egy olyan struktúra alapjainak megteremtését, amely ma még ugyan gyenge, de a jövőben, reméljük, szilárd lesz.
Őszinte köszönetem Jacques Barrot biztosnak az ügyben tanúsított állhatatos akaratért, mert ezen a téren akaratra van szükség, mégpedig nem is kevésre. Remélem, biztos úr, hogy lesz ideje elvégezni ezt a munkát, mert ez a feladatunk és erkölcsi kötelességünk, tekintettel mindazokra az értékekre, amelyeket az Európai Unió keretében védelmezünk.
Sarah Ludford
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, támogatom az előadó jelentését és a Bizottság munkáját. Nincs mentség a menekültkezelés rossz állapotára az EU-ban, mivel a menedékjog iránti kérelmek száma történelmi mércével mérve alacsony. A közös gyakorlat hiánya, a származási országra vonatkozó információ különböző forrásai és az uniós jogszabályok megfelelő végrehajtásának elmaradása azt jelenti, hogy egyenlőtlenek a feltételek. Ennek következtében a menedékkérők nézegetik a lehetőségeket, miközben az államok egymásnak tologatják a feladatot.
A védelemhez való hozzáférés egyenlőtlenségében annak is szerepe van, hogy egyes tagállamok még az előtt kitoloncolják az embereket, mielőtt értékelni lehetne a helyzetüket, és voltaképpen megvesztegetik a harmadik országokat, hogy állítsák meg a menekülteket.
A vegyes migrációs áramlásokban érkezők közül valóban sokan lehetnek gazdasági migránsok, de ettől még nem bűnözők. Még ha kevés is köztük a menekült, azonosítani kell őket. Amint Catania úr mondta, az emberi jogok védelmével kapcsolatos szempontokat be kell építeni a határőrizeti rendszerbe, különösen a Frontex megbízatásába. Az embereket nem szabad csak azért fogva tartani, mert menedékjogot kérnek.
Az egységes közös eljárás és a védelem tartalma mellett gyakorlati együttműködésre, támogatásra és szolidaritásra is szükség van, többek között a fontos európai menekültügyi támogató hivatal révén is, biztosítva az országokra vonatkozó információk közös forrásait. A jobb minőségű, pontosabb első határozatokkal pénzt lehetne megtakarítani, mivel kevesebb lenne a költséges fellebbezés.
Nagyon fontos, hogy kötelezzük az EU államait arra, hogy a menedékkérőket hat hónap elteltével engedjék munkát vállalni, ha az kérelmükről még nem született határozat: ezzel visszanyernék a méltóságukat, és adót is fizetnének. Számomra nagy csalódás, hogy az Egyesült Királyság úgy döntött, önkéntesen kimarad (opt out) a befogadási feltételekről szóló irányelv javított változatából, mivel ez meggátolná a pusztán a menedékjog iránti kérelem benyújtásán alapuló, automatikus őrizetbe vételt, fellépne az Egyesült Királyságban alkalmazott, gyorsított eljárással történő őrizetbe vétel ellen és bevezetné a hat hónap elteltével érvényes munkavállalási jogot. Véleményem szerint szégyenteljes, hogy saját hazám ezeket a feltételeket túlzott tehernek tartja.
Jan Tadeusz Masiel
Elnök asszony, még egyszer szívből köszönetet kell mondanunk a francia elnökségnek, amely komoly előrehaladást ért el a menedékjog kérdésében, amikor tavaly októberben keresztülvitte az Európai Bevándorlási és Menekültügyi Paktum elfogadását a Tanácsban. Tény, hogy az Európai Uniónak közös menekültügyi szakpolitikára van szüksége, és a menekültek befogadásával kapcsolatban szolidáris hozzáállást kell kialakítania. Segítséget kell nyújtani azoknak az EU-tagállamoknak, amelyek különösen ki vannak téve a menekültek beáramlásának. A menedékjog kérdése nagyon kényes kérdés. Nehéz megítélni, ki az, aki tényleg védelemre szorul, és ki az, aki csak a hazájában uralkodó szegénység elől próbál elmenekülni is; és bár az utóbbiak is megérdemlik a segítséget, nem tudunk mindenkit befogadni. Összefoglalva, az uniós eljárásainknak egységesnek, átláthatónak és gyorsnak kell lenniük.
Hélène Goudin
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök asszony, az "Európai Erőd” felépítése évről évre gyorsabban zajlik. Ez roppant sajnálatos, nem utolsósorban azért, mert a közös menekültügyi szakpolitika minden valószínűség szerint szigorúbb, több korlátozást tartalmazó politikát von majd maga után, amelynek a legnagyobb vesztesei a védelemre szorulók lesznek. Aggasztó ez a tendencia, és akkor még nagyon enyhén fogalmaztam.
A jelentés közös szabályokat próbál bevezetni annak meghatározására, mikor tekinthető egy személy menekültnek. Miért, kérdem én. Vannak már nemzetközi egyezményeink, amelyek pontos meghatározást adnak. Nem kellene új uniós szabályok létrehozásán fáradoznunk, amelyek minden valószínűség szerint több korlátozást fognak tartalmazni, mint például a genfi egyezmény.
Szinte minden héten szörnyű jelentéseket kapunk a dél-európai menekülttáborokból. Az odakerülők rettenetes körülmények között élnek, ami fölött a hatóságok inkább szemet hunynak. A problémát nyilvánvalóan nem a táborokba zárt személyek jelentik, hanem az a tény, hogy az emberi jogokat nem tartják tiszteletben, annak ellenére, hogy - elméletben legalábbis - minden tagállam eleget tesz a koppenhágai kritériumoknak. Itt a Parlamentben inkább ezt a kérdést kellene tárgyalnunk. Az egyes országok területére való belépésről minden országnak magának kell határozni, de a nemzetközi egyezményeket és megállapodásokat természetesen tiszteletben kell tartani.
Marian-Jean Marinescu
(RO) A közös európai menekültügyi rendszerre jelenleg nagy terhet ró a nemzetközi védelemre vonatkozó jogi eszközökkel való összhang hiánya.
A 27 tagállamban a menedékjog iránti kérelmek kezelésére alkalmazott döntéshozatali eljárások nagyfokú különbözősége következtében a kérelmezők menekültstátuszának elismerési aránya 0% és nagyjából 90% közötti skálán mozog. Ráadásul a dublini rendszer kritériumai miatt aránytalanul nagy teher hárul az Európai Unió külső határain elhelyezkedő tagállamokra, mivel az első belépés országaként ők felelnek a menedékjog iránti kérelmek feldolgozásáért.
Továbbra is léteznek olyan jelenségek, mint az egyik tagállamból a másikba történő másodlagos migráció és a többszörös kérelmek. Az EU menekültügyi szakpolitikájában az egyik legsürgetőbb kérdés az elemzések, tapasztalatok és információk tagállamok közötti cseréje. A menedékjog iránti kérelmek vizsgálatáért felelős közigazgatási hatóságok közötti együttműködés fejlesztésére szintén kivitelezhető megoldásokat kell találni.
A legbonyolultabb probléma azonban továbbra is a tagállamok közötti kommunikáció a nemzetközi védelmet kérő személyekkel szembeni, származási országuk szerint különböző bánásmódról. Remélem, hogy a Bizottság által három héttel ezelőtt javasolt, egy európai menekültügyi támogató hivatal létrehozásáról szóló rendelet hozzásegít majd a jelenlegi kérdések részleges megoldásához.
Ennek az európai tisztségnek a jövőbeni felelőseit már most arra kérem, ne hagyják figyelmen kívül a Külső Határokon Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökséggel, az európai migrációs hálózattal és a tagállamok és harmadik országok migrációs és menedékjogi tevékenységekben részt vevő illetékes szerveivel folytatott együttműködést. A párhuzamos erőfeszítések elkerülése mellett ez az együttműködés a tagállami fellépések koordinációját és a menedékjogi ügyekben szerzett szakértelmük felhasználását is elő fogja segíteni.
Inger Segelström
(SV) Elnök asszony, Barrot biztos úr, azzal szeretném kezdeni, hogy megköszönöm Catania úrnak a jelentését. Teljes mértékben osztom azt a véleményt, hogy nem szerencsés, hogy a hatálybalépés 2012-ig el lett halasztva. Három kérdést szeretnék felvetni, mégpedig a gyermekek jogait, az emberkereskedelemből kimenekített nők támogatását és lehetőségeit, valamint azt, hogy hogyan lehetnénk jobban felkészülve egy hirtelen válságra a világban.
Véleményem szerint jó, hogy a Parlament felhívja a figyelmet arra a tényre, hogy a gyermekeknek és kiskorúaknak különleges támogatásban kellene részesülniük. Mindazonáltal engem mégis aggaszt, hogy a gyermekeket őrizetbe lehet venni. Szerintem ez elfogadhatatlan.
Tegnap ünnepeltük a Nemzetközi Nőnapot. A kérdés, amivel e parlamenti ciklus során foglalkoztam, az volt, hogy a különböző országok hogyan kezelik az emberkereskedelemből kimentett nőket és gyerekeket, azaz hogy ezeknek az embereknek joguk van-e az EU-ban maradni, vagy segítséget kapni a hazatéréshez. Amikor Svédországban a szociáldemokraták voltak kormányon, magától értetődő volt, hogy azoknak a nőknek, akiket erőszakkal hoztak Svédországba - függetlenül attól, hogy ez emberkereskedelem vagy házasság következménye volt-e, illetve hogy erőszaknak voltak-e kitéve - joguk volt maradni. Most egy nőnek megengedhetik, hogy maradjon, de csak akkor, ha együttműködik a rendőrséggel és az ügyészséggel. Az emberkereskedelmen kívül milyen más bűncselekmény miatt lett az együttműködés a menedékjog feltétele? Szerintem ez megkülönböztetés a nőkkel és gyermekekkel szemben, ezért szeretnék foglalkozni ezzel a kérdéssel ma, a nőnap utáni napon.
A harmadik kérdés, hogy a különböző országok hogyan fogadják a menedékkérőket, és ők melyik országokat választják. Hazám, Svédország azon országok közé tartozik, amelyek a legtöbb iraki menekültet befogadták. Hatalmas számról van szó akár az USA-hoz, akár Kanadához képest, és ugyanez a legtöbb uniós országgal összehasonlítva is elmondható. Remélem, hogy az EU új menekültügyi rendszere jobban fel lesz készülve a közös felelősségvállalásra, amikor valami történik a világban, vagy - ahogy Irak esetében - amikor egy országot megszállnak. Ennek nem úgy kellene lennie, hogy a szolidaritáson alapuló uniós rendszer csak akkor működik, amikor nyugalom van - válságok és konfliktusok idején is működnie kell.
Gerard Batten
Elnök asszony, a menekültstátuszt és menedéket kérők száma riasztó mértékben emelkedik. Mint a jelentés állítja, jelenleg világszerte körülbelül 12 millió menekült és körülbelül 26 millió lakóhelyét elhagyni kényszerült személy van. Ez szinte nem is meglepő, hiszen egyes kontinensek, például Afrika és Ázsia némely országai egyre mélyebbre csúsznak a politikai káoszban, a világ pedig a pénzügyi és gazdasági válság eddig még ismeretlen mélységei felé tart.
Abban biztosak lehetünk, hogy az elkövetkező hónapokban és években még több menekült és menedékkérő lesz. Senkit nem fog meglepni, hogy az Európai Parlament megoldása a nemzeti menekültügyi rendszerek harmonizálása. A jelentés egy közös európai menekültügyi rendszert és egy közös menekültügyi támogató hivatalt javasol, a menekültstátusz és a menedékjog megadására vonatkozó közös szabályokkal. Azt javasolja, hogy a nemzeti kormányok ne tarthassák fogva a menedékkérőket kizárólag amiatt, hogy menedékjogot kértek, és hogy a menekülteknek meg kell engedni, hogy az egyik európai országból másikba történő áthelyezést kérjenek. Azt javasolja, hogy amennyiben egy menedékkérőt fogva tartanak, legyen joga a nemzeti bíróság előtti jogorvoslathoz.
Mindez egyenes út a káoszhoz és a nemzeti menekültügyi rendszerek bedugulásához. Az otthonuktól távoli európai országokban menekültstátuszt és menedéket kérő emberek közül sokan - ha nem a legtöbben - természetesen gazdasági migránsok, akik egy jobb élet reményében keltek útra. Ki vádolná őket ezért? De minél inkább megkönnyítjük számukra, hogy Európába jöjjenek, annál többen fognak jönni.
Az itt javasolt közös rendszerek a nemzetállamok számára még inkább meg fogják nehezíteni saját határaik védelmét, miközben a gazdasági migránsok hatalmas tömegei számára megkönnyítik az említett határok átlépését. Britanniának még szigorúbb ellenőrzésekre van szüksége, nem az Európai Unió által bevezetett, még lazább szabályokra.
Simon Busuttil
(MT) Az előadónak igaza van abban, hogy a közös menekültügyi szakpolitikának a szolidaritás elvére kell épülnie. Pontosan ez a szolidaritás hiányzik, amint azt Barrot biztos személyesen is fogja tapasztalni a hét folyamán, amikor ellátogat hazámba, Máltára, valamint Lampedusa szigetére. Biztos úr, azt fogja tapasztalni, hogy a keresett szolidaritás kitér az útjából. A szolidaritást először a Bevándorlási és Menekültügyi Paktum vezette be tavaly októberben. A tehermegosztásáról szóló záradékkal került be, amely a terhek országok közötti megosztásáról szólt. Ezt a kedvező lépést most először vezették be. A záradék alkalmazása önkéntes; lehetővé teszi azoknak a migránsoknak, akik menedéket keresve valamelyik országba érkeznek, hogy egy másik európai uniós országba lehessen őket áthelyezni. A Parlament az Európai Unió idei költségvetéséből még el is különített 5 millió eurót e záradék végrehajtásának megkönnyítésére. A gyakorlatban egyelőre nem tapasztaltuk a záradék alkalmazását, Franciaország esetétől eltekintve, amely felajánlotta 80 menedékkérő átvételét Máltától. Ez fontos gesztus, de az Európai Unió más országai nem követték a példáját, ami nagy kár. Ezért a biztos úrtól azt szeretném kérdezni, hogy a Bizottság milyen intézkedéssel fogja garantálni ennek a tehermegosztási mechanizmusnak a végrehajtását? Mit tesz annak érdekében, hogy több ország ajánlja fel szolidaritását, és bevándorlókat vállaljon át egy olyan országtól, amelyre aránytalanul nagy teher nehezedik? Szándékozik-e a Bizottság egy európai, országok közötti újraelosztási programot kidolgozni, és hogyan tervezi alapul venni és alkalmazni ezt a záradékot?
Daciana Octavia Sârbu
(RO) A jelenlegi helyzetben, amikor világszerte emelkedett a menekültek száma, és az Európai Unió a menedékkérők több mint felét fogadja, egy közös európai menekültügyi rendszer létrehozása sürgős prioritás.
Ebből a szempontból üdvözlöm az európai menekültügyi támogató hivatal létrehozásáról szóló javaslatot, hogy koordinálja a különböző országok nemzeti szakpolitikáit az egyes tagállamokra nehezedő aránytalan teher elkerülése érdekében. Szerintem ezt a hivatalt úgy kell megszervezni, hogy válság esetén fontos szerepet tudjon betölteni, és helyesen értékelje a menedékjog iránti kérelmeket.
Véleményem szerint az Európai Unió új tagállamainak, konkrétan Romániának és Bulgáriának támogatást kellene kapnia az Európai Uniótól, hatékony szolidaritási mechanizmusok révén, hogy megfelelő feltételeket tudjon biztosítani a menekültek fogadásához. Arról sem szabad megfeledkeznünk azonban, hogy európai szinten proaktívan, nem reaktívan kell eljárnunk, nagyobb figyelmet fordítva a harmadik országokkal való együttműködésre, hogy elhárítsuk a válsághelyzeteket.
Alin Lucian Antochi
(RO) Az Európai Unió tagállamai minden évben emberek millióit fogadják, akik a származási országukban folyó üldöztetés vagy konfliktus elől keresnek menedéket. A menekültstátusz megadásának aránya azonban országos szinten 0-90% között mozog ezekben az államokban. Ráadásul a dublini rendszer, amelynek része a menekültek első tranzitországba történő visszafogadásának folyamata, a menekültügyi szakpolitika és a menekülteknek biztosított intézkedések koordinálását tekintve ellentmondást szül az ilyen országok és a központi elhelyezkedésű országok között.
Mint az előttem felszólalók már említették, a közös európai menekültügyi rendszernek lehetővé kell tennie a tagállamok számára, hogy a fogadásuktól kezdve a helyi közösségekbe való teljes beilleszkedésükig magasabb szintű védelmet biztosítsanak a menekülteknek, egy olyan közös menekültügyi eljárás révén, amely világos, ésszerű, egységes feltételeket ír elő, hogy a hatóságok ezek segítségével tudják kezelni a menedékjog iránti kérelmeket.
Külön figyelmet kell fordítani a tagállamok közötti szolidaritásra, a menedékkérők néhány országot érintő, nagy áramlatainak koordinálása érdekében, egyrészt pénzügyi segítségnyújtás révén, másrészt belső letelepedési és áttelepedési mechanizmusok segítségével, lehetővé téve a menekültek egyenletes eloszlását az Európai Unió egész területén.
Katrin Saks
(ET) Szeretnék köszönetet mondani az előadónak, egyúttal hangsúlyozni a téma fontosságát, bár én magam Észtország tagállamot képviselem, amely inkább az ideérkező menekültek alacsony száma miatt említésre méltó.
A menekültstátuszt eddig csak évente néhányan kapták meg, de kis ország is vagyunk, és bár vonzzuk a turistákat, nem könnyű itt az élet. Elismerjük a szolidaritás szükségességét, de szerintem azokat, akiknek már oly sokat kellett szenvedni az életben, nem kellene tovább büntetni a zord éghajlattal, hacsak nem maguk választják ezt.
Ezért ésszerűbb lenne inkább a felelősségek megosztásáról beszélni, nem az emberekéről, hogy javítsuk azoknak az országoknak a helyzetét, amelyek nagy számban fogadnak menedékkérőket. A szabályok harmonizálása mindenképpen támogatásra érdemes. Ha közös határunk van, logikus, hogy a menedékkérőknek egyenlő bánásmódban kell részesülniük az Európai Unió egész területén.
Zuzana Roithová
- (CS) Elnök asszony, mélységesen ellenzem az euroszkeptikusok kampányát a Lisszaboni Szerződésben foglalt közös migrációs és menekültügyi politika ellen. Az illegális gazdasági migráció leküzdése érdekében közösen és szigorúbban kell fellépnünk, ugyanakkor a menedékkérőknek méltóbb feltételeket kell biztosítanunk. Engem nyugtalanít, hogy az európai táborokban élő menekültek gyermekei akár hónapokig nem jutnak hozzá az oktatáshoz vagy a szükséges egészségügyi ellátáshoz. Az is elfogadhatatlan, hogy a schengeni térségen belül néhány ország elismeri a menekültek jogállását, míg mások nem. Sajnálatos, hogy a Frontex ügynökség nem figyeli a nemzetközi védelmet kérelmezők számát és származási országait. Van egy egységes menekültügyi eljárásunk, és a szolidaritás alapján az ütközőállamokat is segítenünk kell. A menekültügyi szakpolitikát azonban össze kell kapcsolnunk a fejlesztéspolitikával, hogy eleve meggátoljuk a migrációt.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. -? (FR) Elnök asszony, viszonylag rövid leszek, noha nagyon figyelmesen hallgattam valamennyi felszólalást, és köszönöm az Európai Parlamentnek, hogy valódi támogatást nyújtott ahhoz a törekvéshez, hogy a menekültügyi szakpolitikának megadjuk azt a teljes hatókört, amire a világ üldözötteinek érdekében szüksége van. Ez a feladatunk, és - mint Martine Roure megfogalmazta - erkölcsi kötelességünk is egyben.
Néhány dolgot szeretnék tisztázni. Először is, néhányan Önök közül említették a Frontexet, különösen Catania úr. Meg kell mondanom, hogy a Frontexnek most már van egy összekötő tisztviselője az ENSZ Menekültügyi Főbiztosságánál. Ez a Frontex részéről valódi erőfeszítés annak érdekében, hogy teljes mértékben megismerje a menedékkérőket érintő problémákat, a Bizottság pedig szabályokat javasolt a Frontex felelősségeinek jobb meghatározására a tengeri műveletek esetében. Erről a fontos kérdésről most tárgyalunk a tagállamokkal.
Szeretnék visszatérni a szolidaritás kérdéséhez, ami sokak szájából elhangzott. Különösen Busuttil úrra gondolok, aki elmondta, hogy Málta nehéz helyzetben van e téren. Tény, hogy a menedékjogról szóló cselekvési tervben a Bizottság azt javasolta, hogy tanulmányozzuk, milyen megoldásokat lehetne kínálni a menekültek tagállamok közötti, önkéntes elosztására.
A tagállamokkal ősszel kezdődtek meg a tárgyalások, egy informális dokumentum útján, amely több választási lehetőséget terjesztett elő a szolidaritás elvének végrehajtására a menekültügy területén. Azt kell mondanom, nem könnyű elnyerni a tagállamok többségének beleegyezését egy olyan mechanizmushoz, amely szétosztaná köztük a menekülteket. Hamarosan azonban elkezdjük megvizsgálni az ilyen fajta, az Unió szintjén történő felosztás hatásait és lehetőségeit.
Azt is el szeretném mondani, hogy készen állunk az ilyen megosztással és áthelyezéssel kapcsolatos projektek finanszírozására az Európai Menekültügyi Alap keretében. Erről ismét lesz alkalmam beszélni azokban a tagállamokban, ahová el fogok látogatni. Ugyanezek az országok nagyon gyakran a menedékkérők által erősen igénybe vett országok.
Összegzésképpen úgy vélem, hogy egy hosszú folyamat kezdetén járunk, amelyre elkerülhetetlen szükség van, ha azt akarjuk, hogy Európa értékei között valóban meg tudja őrizni azt az erős identitástudatot, amely szerint ez a régió szívesen fogadja a világ mindazon lakóit, akik szenvednek és a segítségünkre szorulnak.
Nagyon köszönöm az Európai Parlamentnek, elnök asszony és tisztelt képviselők, az elhangzott beszédeket, amelyek az Önök biztosaként különösen becsesek számomra.
Giusto Catania
előadó. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, szeretnék köszönetet mondani mindazoknak a képviselőtársaimnak, akik a jelentés támogatása érdekében szólaltak fel, valamint Barrot úrnak a támogatásáért és a Bizottság által az egyes irányelvek módosítása ügyében végzett munkáért, különös tekintettel a menekültügyi eljárásról szóló irányelvre, amellyel bizonyította a közös menekültügyi rendszer javítására való készségét. A Parlament ezen a téren társjogalkotóként jár el, és úgy vélem, gyakorolnunk is kell ezt a szerepünket, hogy a menekültügyi eljárásokat magasabb szinten tudjuk harmonizálni, egy olyan harmonizációs rendszert sürgetve, amely nagyszámú menekült fogadását teszi lehetővé, és javítja a fogadási feltételeket a tagállamokban, hogy a rendszer egyre inkább összetartó legyen.
Úgy vélem, ez a Parlament fontos szerepet töltött be az európai közigazgatási fogdák felkeresésével. Sok ilyen központba ellátogattunk - a záró jelentés előadója Roure asszony volt -, és észrevettük, hogy a tagállamokban gyakran megsértik a menedékhez való jogot, sok esetben a normális befogadási feltételek, mint például az egészségügyi ellátáshoz vagy a jogsegélyhez való jog sem garantáltak, továbbá nem adnak információt a potenciális menedékkérőkről. Ez azért történik így, mert a vegyes migrációs áramlásokat úgy kezelik, hogy az illegális bevándorlás elleni harc és a külső határok védelme előnyt élvez a befogadás igényével, és különösen a menedékkérők befogadásával szemben.
Egyetértek a néhány képviselőtársam által felvetett pontokkal, különösen ami a dublini rendelet átdolgozásának és a tagállamok közötti szolidaritási mechanizmus garantálásának szükségességét illeti, hogy a terhet esetleg meg lehessen osztani, de abban is, hogy szükségünk van egy szolidaritási mechanizmusra a menedékkérők ügyében, mivel azt a jogukat is el kell ismerni, hogy az ügyük meghallgatása érdekében máshová helyezzék át őket.
Végül és lezárásul, néhány képviselő felvetette a határellenőrzések kérdését. Úgy vélem, ez az érvelés alapjaiban hibás: a határvédelem kérdése és a menedékjog kérdése két teljesen különálló dolog. Az Európai Unióban védelmezendő alapvető jogként garantálnunk kell a menedékhez való jogot.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Bogusław Rogalski  
Elnök asszony, a menekültek száma világszerte 12 millió fölé emelkedett, miközben a lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek száma eléri a 26 milliót, ami mutatja a probléma súlyosságát. Sajnálatos módon a szabályok a legkevésbé sem harmonizáltak, mert a menekültstátusz megadásának aránya a harmadik országok ezt kérelmező állampolgárai számára hozzávetőleg 0-90% közötti skálán mozog a különböző tagállamokban.
Egységes eljárást kellene létrehozni a menedékjog megadására, valamint olyan egységes szabályokat, amelyek segítségével el lehet dönteni, kit kell menekültként elismerni, illetve hogy az adott személy nemzetközi védelemre szorul-e. Mindazoknak, akik ezen a területen a döntéseket meghozzák, egyenlő hozzáféréssel kell rendelkezniük a menedékkérő származási országára és a fellebbezés meghallgatására felhatalmazott szervekre vonatkozó szakszerű információkhoz, akárcsak a menedékkérőknek.
Rendkívül fontos, hogy a várakozási idő alatt a hatóságok megfelelően figyelembe vegyék a kiszolgáltatottabb helyzetben lévő menedékkérők, például a gyermekek, a fogyatékkal élők és a nők különböző szükségleteit. Egy közös adatbázis létrehozása létfontosságú annak érdekében, hogy össze lehessen gyűjteni és közzé lehessen tenni a származási országokra vonatkozó információkat.
Érdemes hangsúlyozni, hogy a segítségnyújtási kötelezettség az ENSZ tengerjogi egyezménye (UNCLOS) alapján garantált és jogilag kötelező valamennyi EU-tagállam és az EU Frontex ügynöksége számára.
