A foglalkoztatási csúcs előkészítése - Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap - Megújított szociális menetrend - A munkaerőpiacról kiszorultak aktív befogadása (vita)
Elnök
- A következő napirendi pont a következők együttes tárgyalása:
a Tanács és a Bizottság nyilatkozata a foglalkoztatási csúcs előkészítéséről,
Gabriele Stauner jelentése, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében, az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapról - C6-0518/2008 -,
José Albino Silva Peneda jelentése, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében, a felülvizsgált szociális menetrendről, és
Jean Lambert jelentése, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében, a munkaerőpiacról kiszorult személyek tevékeny bevonásáról.
Alexandr Vondra
a Tanács soros elnöke. - Elnök asszony! Valamennyien tisztában vagyunk azzal, hogy továbbra is megszenvedjük sok év egyik legsúlyosabb pénzügyi és gazdasági válságának következményeit. Az Unió és a tagállamok intézkedések széles körét hozták meg, egyrészt a válság hatásainak enyhítésére, másrészt az eredeti okok egy részének megoldására, miközben azt a sürgető szükségletet is figyelembe vették, hogy jobban fel kell készülnünk a jövőre ahhoz, hogy felkészültek legyünk a globális gazdaság kihívásaival való szembenézésre.
Azzal is tisztában vagyunk, hogy a jelenlegi nehézségek nem egyszerűen a mérlegben szereplő számokkal vagy a gazdasági előrejelzések módosításával kapcsolatosak. Ezek valós hatást gyakorolnak az emberekre: a megélhetésükre, családjukra és életszínvonalukra. A legközvetlenebb módon azokat érintik ezek a hatások, akik ezek miatt már elveszítették munkájukat, vagy azt a sok embert, akiket az a veszély fenyeget, hogy a következő hónapok során kerülnek az utcára.
A tavaszi Európai Tanács megállapodott arról, hogy foglalkoztatási csúcstalálkozót kell rendezni az azzal kapcsolatos tapasztalatok kicserélésére, hogy a megtett gazdaságélénkítési intézkedések milyen mértékben voltak sikeresek a foglalkoztatás támogatása, valamint új és több munkahely létrehozása szempontjából. A csúcstalálkozóra most csütörtökön Prágában kerül sor.
Az elnökségnek adott megbízatás egyértelmű volt. Olyan kérdéseket kell megvizsgálnunk, mint a foglalkoztatás szintjének a rugalmas biztonság és a mobilitás révén való fenntartása, a beruházások és az üzleti vállalkozások - különösen a kis- és középvállalkozások - által való munkahelyteremtés kedvező környezetének kialakítása, a készségfejlesztés és a munkaerőpiaci szükségletek előzetes felmérése. Ezen kívül meg kell erősítenünk a munkaerőpiacot és át kell alakítanunk a szerkezetét, hogy felkészítsük a jövőre. Gondoskodni akarunk arról, hogy a csúcstalálkozón ne csak a lehetőségekről beszélgessünk, hanem konkrét eredmények és ajánlások is szülessenek, amelyeknek a társadalom egésze a hasznát látja.
A résztvevők között ott lesz a szociális trojka, a jelenlegi cseh elnökség és a soron következő svéd és spanyol elnökség miniszterelnöke és foglalkoztatási minisztere. A szociális partnereket a Business Europe és az Európai Szakszervezetek Szövetségének elnöke és főtitkára, valamint a kis- és középvállalkozások és a közszféra alkalmazottainak képviselői képviselik. Az Európai Bizottságot Barroso elnök úr és Špidla biztos úr képviseli.
A Foglalkoztatási Bizottság, a Szociális Védelmi Bizottság és a Gazdaságpolitikai Bizottság elnöke szintén részt vesz a csúcstalálkozón. Természetesen az Európai Parlament képviselőit is meghívtuk. Tudomásom szerint az Európai Parlament elnöke, Pöttering úr is tervezi a részvételt.
A csúcstalálkozó előkészítésének támogatására három munkaértekezletet szerveztek a három részt vevő delegáció országában: Madridban, Stockholmban és Prágában. Ezeken a munkaértekezleteken elsősorban a készségfejlesztés, a munkavállalási lehetőségek javításának, valamint a foglalkoztatás fenntartásának, a munkahelyteremtésnek és a mobilitás előmozdításának kérdéseit fogják megvitatni.
Ezek a munkaértekezletek lehetővé tették, hogy a szociális partnerekkel együtt a legfontosabb problémás területekre összpontosítsunk. Nagyon elégedettek voltunk, amiért az Európai Parlament képviselője is részt vett az előkészítő munkaértekezleteken - nevezetesen Andersson úr, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság elnöke.
A készségfejlesztéssel foglalkozó munkaértekezlet, amelyre Madridban került sor, rávilágított arra, hogy a készségek kulcsszerepet játszanak a jövőre történő felkészülésben. Rövid távon a készségek mind a termelékenységet, mind pedig a mobilitást fokozzák. Hosszabb távon kikövezik az utat a gazdaságélénkítés előtt, javítják a versenyképességet, és kritikus jelentőségük van a munkaerőpiacról való kiszorulás csökkentésében és a nagyobb társadalmi egyenlőség előmozdításában.
A készségfejlesztés, amelyet az összes érintett fél támogatott, nem egyszerűen a képesítések megszerzéséről szól, hanem például a kommunikációs készségekhez hasonló területeknek a fiatalok körében való előmozdításáról is.
Nem lehet figyelmen kívül hagyni a magasabb készségek megszerzése finanszírozásának kérdését sem, különösen válság idején. Ez elkötelezettséget követel nemcsak a hatóságok részéről, hanem a munkaadók, a munkavállalók és természetesen a munkakeresők részéről is. Az EU szintjén fel kell tárnunk az Európai Szociális Alap felhasználásának további lehetőségeit. Ami a munkaadókat illeti, a készségfejlesztéssel kapcsolatos saját érdekeik nyilvánvalóak, mivel azok a cégek, amelyek nem fektetnek be a készségek modernizációjába, kétszer vagy háromszor nagyobb valószínűséggel esnek ki a piacról azokhoz képest, amelyek ezt nem mulasztják el.
A munkavállalási lehetőségek javításával foglalkozó stockholmi munkaértekezlet arra összpontosított, hogyan lehet az újonnan munkanélkülivé vált embereket és az inaktívakat a lehető leggyorsabban munkába - vagy újból munkába - állítani. Nem szabad megengedni, hogy az újonnan munkanélkülivé vált emberek tartósan munkanélküliek maradjanak. Különösen fontos arról gondoskodni, hogy a szociális védelmi rendszerek az új munkahelyekhez vezető ugródeszkaként, és ne egyszerűen passzív biztonsági hálóként szolgáljanak. Nem szabad figyelmen kívül hagynunk az aktív munkakeresésre ösztönző tényezőket. A rugalmas biztonság munkaerőpiaci megteremtésének általános alkalmazási rendszere megközelítési módjának is hozzá kell járulnia a munkahely-változtatáshoz, különösen azáltal, hogy gondoskodik a biztonság nélkülözhetetlen eleméről.
A stockholmi munkaértekezlet során azt is hangsúlyoztuk, hogy a rövid távú intézkedések nem lehetnek hátrányosak a hosszú távú intézkedésekre nézve. A korai nyugdíjazási rendszerek a fiatalok munkához juttatásának rossz megoldásai, mivel csökkentik az általános részvételi arányokat, és elkerülhetetlenül együtt járnak a magasabb társadalombiztosítási költségekkel.
Az EU szintjén meghatároztuk az Európai Szociális Alap lehetséges felhasználását az aktív integrációs intézkedések finanszírozására, valamint annak lehetővé tételére, hogy az idősebb munkavállalókat tovább foglalkoztassák azáltal, hogy csökkentjük társadalombiztosítási hozzájárulásukat.
Az utolsó munkaértekezleten, amelyre a múlt héten Prágában került sor, hangsúlyoztuk, hogy fenn kell tartani a foglalkoztatást, és fel kell építenünk egy olyan környezetet, amely támogatja a vállalkozásokat és a munkahelyteremtést. Az ideiglenes, rövid távú foglalkoztatási intézkedések hasznosak lehetnek, de gondoskodnunk kell pénzügyi fenntarthatóságukról. Résen kell azonban lennünk a protekcionizmussal szemben, amely csak árthat az Unió egészének.
Emellett igénybe kell vennünk aktív intézkedéseket a mobilitás előmozdítására, és megismétlem, hogy ezzel kapcsolatban munkaerőpiacaink fokozott mobilitásának kulcsszerepe van. A válság hatásai ellenére továbbra is jelentős számú üresedés van Európában, viszont hiányzik a koordináció a tagállamokon belül és közöttük egyaránt. Gyakran előfordul, hogy az emberek rossz helyen vannak, nem rendelkeznek a szükséges készségekkel, vagy mindkettő elmondható róluk.
Ezeknek a munkaértekezleteknek az alapján egyértelmű, hogy a jelenlegi válság nem egyszerűen ciklikus, hanem strukturális jellegű is. Mélyreható változásokra lesz szükség ahhoz, hogy szembenézhessünk a globalizált gazdaság kemény versenyével, és hogy az EU-ban megóvhassuk a hosszú távú foglalkoztatást. Sok esetben azonban ezek a változások lényegében folyamatos kezdeményezéseket vagy a már amúgy is esedékessé vált reformok felgyorsítását jelentik, amelyeket már sok éve követnek az európai foglalkoztatási stratégia vonatkozásában.
A meglévő munkahelyek megőrzésére irányuló erőfeszítések mellett kedvező környezetet kell teremtenünk a befektetők és a vállalkozások számára, hogy befektessenek, és új munkahelyeket hozzanak létre. Nem tudjuk az összes meglévő munkahelyet megőrizni: a válság szerkezeti változtatásokat is megkövetel, és lesznek emberek, akik el fogják veszíteni a munkájukat. Nekünk azonban lehetőséget kell biztosítanunk arra, hogy a munkanélküliek fejleszthessék készségeiket és foglalkoztathatóságukat, és hogy gyorsan megtaláljanak egy új munkahelyet, amelyet valahol máshol hoztak létre.
Hadd térjek még ki röviden néhány más témára, amelyeket ma itt meg fognak vitatni a szociális menetrendről folytatott vitában. Kiemelten gratulálok Silva Peneda úrnak terjedelmes és nagy horderejű jelentéséért, amely a kérdések széles körét lefedi, és amely kifejezetten az ambiciózus szociálpolitikai menetrendre szólít fel.
Peneda úr jelentése Európa átfogó szociálpolitikájának részeként emeli ki a munkahelyteremtés és a munkahelyi rugalmasság szükségességét. Felismeri továbbá az új készségek kifejlesztésének, az egész életen át tartó tanulásnak, valamint az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködés előmozdításának fontosságát. Ezek mind kulcsfontosságú szempontok, amelyeket szintén fel kell venni napirendi pontjaink közé a hétvégi csúcstalálkozón.
Ezt a sokrétű jelentést kiegészíti Lambert asszony hasonló színvonalú jelentése arról, hogyan lehet munkába állítani azokat az embereket, akik rendszeresen kiszorulnak a munkaerőpiacról. Az eheti csúcstalálkozón minden bizonnyal figyelembe kell vennünk ezt a fontos célt. Nem tehetjük meg, és nem is törekszünk arra, hogy munkahelyet teremtsünk néhány ember számára. Az a célkitűzésünk - és ez a jelenlegi nehéz időkben fokozottan igaz -, hogy integratív foglalkoztatáspolitikai megközelítést fogadjunk el.
A cseh elnökség támogatja az Európai Unió hosszú távú foglalkoztatási célkitűzéseit, és ismételten kiemelte, hogy jobban kell motiválni az embereket az álláskeresésre és foglalkoztathatóságuk javítására. Valószínűleg valamennyien egyetértünk abban a kérdésben, hogy sokkal jobb, ha az emberek saját maguk keresik meg a megélhetésüket és függetlenek, mintha ki lennének szolgáltatva a szociális védelmi rendszernek. Ezért kell csökkentenünk munkaerőpiacaink szegmentáltságát.
A globalizációs alkalmazkodási alap támogatást nyújt a globalizáció következtében elbocsátott munkavállalóknak. Nagyon elégedett vagyok, amiért egyetértés van a Parlament és a Tanács között az Alap módosítását illetően, és nagyon hálás vagyok Stauner asszonynak az ezzel kapcsolatban elvégzett munkájáért. Az Alap rugalmasabb felhasználásának bevezetésével és az elbocsátott munkavállalók számának 1000-ről 500-ra történő csökkentésével az Alap sokkal hatékonyabb eszközzé válik a gazdasági visszaesés hatásai kezelésének segítésében.
Hadd fejezzem be azzal, hogy jelenleg az a legsürgősebb feladat, hogy átültessük a gyakorlatba azt a sok ötletet, amely az előkészítő munkaértekezletek során felmerült, és amely az ezen a héten megrendezendő foglalkoztatási csúcs vitáit meghatározza. Amint bevezetőmben elmondtam, konkrét eredményekre törekszünk, amelyek a társadalom egésze és az európai polgárok számára is hasznosak.
Nem reménykedhetünk abban, hogy egyetlen ülésen meg tudjuk oldani a jelenlegi válság hatásait, de azokra a konkrét ajánlásokra és kezdeményezésekre kell összpontosítanunk, amelyek együttesen szerepet játszhatnak a válság hatásainak enyhítésében és segíthetnek nekünk abban, hogy erősebbekké váljunk, mint valaha voltunk.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A világgazdasági válság legsúlyosabb következménye a munkanélküliség meredek emelkedése. Ez egyformán sújtja a családokat és az egyéneket, akiket valós nehézségekbe taszít. Sújtja a társadalmat, mert megfosztja őt az életerejétől, és sújtja a gazdaságot, mert elveszíti azokat a készségeket és tapasztalatokat, amelyeknek újjáépítése évekbe fog telni.
A humán és a szociális költségek alkotják a válság legsúlyosabb következményeit. A munkanélküliség helyi, nemzeti, ugyanakkor európai jelenség is. Az európai piacon belül, ahol egyre több és több polgár él a szabad mozgás jogával, a foglalkoztatás a nemzeti és az európai politikusok tartós aggályává vált. Ezért kell feltétlenül európai szempontokat is figyelembe vevő válaszokat találnunk.
A munkanélküliség a Bizottság legnagyobb aggálya. A Bizottság fáradhatatlanul dolgozik annak érdekében, hogy mindenki, aki politikai felelősséget visel Európában, meghallja ezt a felszólítást, és minden energiáját a válság megoldásának szentelje.
Tudom, hogy nincs szükség további magyarázatokra a munkanélküliség jelentőségének és súlyosságának ecsetelésére az Európai Parlament képviselői előtt. Minden nap egy újabb választójuk veszíti el a munkáját, és három további aggódik amiatt, hogy ugyanerre a sorsra jut.
Márciusban az Európai Tanács jóváhagyta a Bizottság és a Tanács cseh elnökségének azt a kezdeményezését, hogy külön csúcstalálkozót szenteljenek a jelenlegi gazdasági és pénzügyi válság foglalkoztatási dimenziójának. Ez a kérdés vált a fő aggályunkká a válság kezdete óta, és az európai gazdaságélénkítési tervre vonatkozó javaslat tavaly decemberi benyújtásához vezetett. A terv nemzeti és európai szintű végrehajtása már jelenleg is fontos szerepet játszik a meglévő munkahelyek megőrzésében és új munkahelyek létrehozásában.
Ám most sürgősen ki kell értékelnünk a tervnek a foglalkoztatásra gyakorolt hatásait. Meg kell tanulnunk a szükséges leckéket annak érdekében, hogy a következő hónapok során kiigazíthassuk tevékenységeinket. Továbbra is úgy gondolom, hogy a foglalkoztatás kérdése megérdemli, hogy egy teljes európai csúcstalálkozón csak ezzel foglalkozzunk, egy olyan csúcstalálkozón, amely összehozza a 27 állam-, illetve kormányfőt.
A márciusi Európai Tanács - legnagyobb sajnálatomra - egy korlátozottabb formátum mellett döntött. Ez azonban nem ok arra, hogy a Bizottság bármit is feladjon a foglalkoztatási csúcs tartalmával kapcsolatos törekvéseiből és a soron következő svéd és spanyol elnökség során végzendő megfigyelési tevékenységeiből.
Az európai dimenzió két fő okból is létfontosságú. Először: egyértelmű jelzést kell adnunk a polgároknak, és tudatnunk kell velük, hogy az Európai Unió világosan megértette a válság valódi természetét, tehát azt, hogy ez nem közgazdászok és bankárok magánügye, hanem a polgárok, a munkavállalók és családjuk jóléte forog kockán Európa minden szegletében.
A válságra adott válaszunk nem korlátozódhat a szabályozási problémák megoldását célzó pusztán szakmai intézkedésekre. Lényegének legalapvetőbb értékeinkből kell származnia: társadalmi igazságosság és szolidaritás. Válaszunkat ilyen módon kell felfogni, az egyes alapvető értékeinknek tulajdonított jelentőségből származó válaszként.
Meggyőződésem, hogy minden válság megragadható lehetőséget is kínál, lehetőséget a szociális piacgazdaság európai modelljének megújítására és egy ökológiai gazdaság felépítésére; lehetőséget kínál megmutatni Európa arra irányuló határozott vágyát, hogy hozzájáruljon polgárainak jólétéhez.
Másodszor: Európa valóban képes arra, hogy fordítson a helyzeten és hozzájáruljon a megoldáshoz. Magától értetődik, hogy bár a hatalom legnagyobb részével nemzeti szinten rendelkeznek, Európa akkor is sokat tehet, és legyünk ezzel kapcsolatban nagyon őszinték. A rendelkezésünkre álló eszközöket a maximális hatékonyságra törekedve alakíthatjuk ki. Az Európai Szociális Alap jelentős számú embernek tud segíteni; kilencmillió európai számára teszi lehetővé a képzéshez való hozzáférést minden évben.
Tevékenykedhetünk továbbá az ötletek fogadási központjaként, laboratóriumként. A nemzeti kormányok, a helyhatóságok, a szociális partnerek és valamennyi európai érintett fél mind-mind azon fáradozik, hogy megoldásokat találjon a munkanélküliség következményeire. Ötletekre és projektekre van szükségük. Az Európai Unió ideális környezetet jelent az ötletek összegyűjtésére és a legjobban működő ötletek kiválogatására, és különösen fontos szerepe lehet a végrehajtás támogatásában.
Ebben a folyamatban együttműködtünk a cseh elnökséggel, a soron következő svéd és spanyol elnökséggel és a szociális partnerekkel.
a Bizottság elnöke.Elnök úr! Amint Ön is tudja, a csúcstalálkozót intenzív konzultációs folyamattal készítették elő, és három előkészítő munkaértekezlet köré épül fel. Ennek a Parlamentnek a hozzájárulása ehhez a folyamathoz rendkívül értékes volt. Különösen szeretnék tisztelettel adózni a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság tagjainak és különösen Andersson úrnak mint elnöknek a személyes elkötelezettsége előtt.
A Madridban, Stockholmban és Prágában megszervezett munkaértekezletek kiváló fókuszpontnak bizonyultak az azzal kapcsolatos ötletek összegyűjtésének fázisában, hogy mi működne a legjobban. Üdvözlöm a szociális partnerek tevékeny részvételét, valamint a többi érintett féltől kapott hozzájárulásokat. Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság tevékeny szerepet játszott az ötleteknek a hasonló nemzeti szintű szervezetekről történő összegyűjtésében, amelyek gazdagítani fogják a vitát - ami azt illeti, Prágában találkozni fogok a Gazdasági és Szociális Bizottsággal.
Szeretnék rámutatni négy kulcsfontosságú kérdésre, amelyek ezeknek a rendezvényeknek az alapján felmerültek.
Először: a legfontosabb prioritásnak azt kell tekintenünk, hogy megtartsuk az embereket a munka világában, és hogy mindent megtegyünk a tartós munkanélküliség megelőzéséért. Azoknak, akik elveszítették a munkájukat, segítséget kell nyújtanunk, hogy új munkahelyet találjanak. Ezt a segítséget haladéktalanul fel kell kínálnunk: nem helyes megvárni, amíg az emberek több hónapot is eltöltenek munkanélküliként, mert ez alatt az idő alatt készségeik megkopnak és önbizalmuk is romokban fog heverni. A tartós munkanélküliség tragédia azok számára, akikre lesújt, és valós károkat okoz társadalmi stabilitásunkban és hosszú távú versenyképességünkben.
Másodszor: a válság a legkiszolgáltatottabb emberekre sújtott le a legkeményebben - az alacsony képzettségű emberekre, a munkaerőpiac új belépőire vagy a fogyatékkal élőkre, akik még a legjobb időkben is nehezen találnak munkát. Ez most az aktív befogadás ideje, amikor fokoznunk kell arra irányuló erőfeszítéseinket, hogy kiemelt támogatást nyújtsunk ezeknek a csoportoknak - ez a Lambert-jelentés nagyon világos visszhangja, amely a mai napirenden megfigyelhető.
Harmadszor: a fiatalok lehetőségeinek javításán is fáradoznunk kell. Tudom, hogy ez különösen fontos szempont a Parlament számára. Mindent meg kell tennünk annak a kockázatnak a kezeléséért, hogy sok fiatal tanulmányai befejeztével azonnal munkanélkülivé válik. A fiataloknak szükségük van aktív támogatásunkra ahhoz, hogy olyan szakmai képzési vagy továbbképzési lehetőségeket találjanak, amelyekre támaszkodva megtalálhatják és megtarthatják munkahelyüket a jövőben.
És végül: a készségek korszerűsítése és a munkaerőpiaci igényekhez történő hozzáigazítása. A gazdasági visszaesés időszakában mindennél fontosabb, hogy az emberek megszerezzék azokat a készségeket, amelyek javítani fogják foglalkoztathatóságukat a válság alatt, de utána is. Fel kell készítenünk az embereket a jövő munkahelyeire: környezettudatos munkahelyek és munkahelyek a többi növekvő ágazatban, például az egészségügyben és a szociális ellátási ágazatban.
Ez a vita arra is lehetőséget biztosít, hogy összeállítsuk a Parlament vizsgálatának eredményeit a felülvizsgált szociális menetrendről. A Silva Peneda-féle jelentésben tárgyalt kérdéseket én fontos résznek tekintem ennek a Bizottságnak az örökségében: ez a hozzáférés, a szolidaritás és a lehetőségek megközelítési módja, amely annak biztosítására szolgál, hogy politikáink összeegyeztethetők legyenek mind maradandó alapértékeinkkel, mind pedig a mai társadalmi valósággal. Valóban szeretnék gratulálni Silva Peneda úrnak ezért a nagyszerű munkáért, és úgy gondolom, hogy együttműködésünk, nevezetesen bizottsági munkatársammal, Vladimír Špidla úrral, nagy jelentőségű volt.
Ez a menetrend, amely a társadalmi befogadás és a társadalmi innováció menetrendje, arra törekszik, hogy képessé tegye és felkészítse az európaiakat a globalizáció, a technológiai fejlődés és az öregedő társadalmak által formált gyorsan változó realitások kezelésére, és hogy segítsen azoknak, akiknek nehézségeket okoz, hogy megbirkózzanak az említett változásokkal.
Nem tudjuk szétválasztani gazdasági és társadalmi menetrendünket: nem létezhet gazdasági fellendülés a társadalmi összeomlás alapjain, mint ahogyan társadalmi fejlődés sem képzelhető el egy gazdasági pusztaságban.
Nagyon hálás vagyok a Parlament javaslataiban szereplő részletes vizsgálatokért, amelyekre Špidla biztos úr a vita későbbi szakaszában részletesebben is válaszolni fog. Engedjék meg nekem, hogy arra az egyetlen kérdésre összpontosítsak, amelyet különösen a saját gyermekemnek érzek, ez pedig az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap. Szeretnék köszönetet mondani a Parlamentnek, amiért ilyen gyorsan foglalkozott a Bizottságnak az Alap modernizálásával kapcsolatos javaslataival. Az új szabályok javítani fogják a jelenlegi recesszió miatt munkanélkülivé váló munkavállalók áttelepülésére és átképzésére szánt pénzügyi támogatások felhasználását; több cég válik jogosulttá, és a közösségi költségvetés nagyobb részt fog vállalni a költségekből. Az Önök ezen a héten leadott szavazata kiváló hír a prágai foglalkoztatási csúcs előtt.
Az ezen a héten megrendezendő foglalkoztatási csúcs lehetőséget teremt arra, hogy az európai menetrend élén tartsuk a foglalkoztatás témáját, mert ott van a helye. Azt akarom, hogy ez a csúcstalálkozó konkrét, kézzelfogható eredményeket hozzon. Reménykedem, hogy így lesz. És abban is reménykedem, hogy ahelyett, hogy ez csak egy újabb rendezvény lenne a sok közül, újabb mérföldkővé válik abban a jelenleg is zajló folyamatban, amely még jóval a válság előtt kezdődött - a Bizottság, a tagállamok és a szociális partnerek közötti együttműködés folyamata -, amely folytatódni fog a válság végéig és azután is.
A Bizottság elnökeként elviszem ezt a menetrendet a júniusi Európai Tanácsra, hogy felhívjam rá mind a 27 állam- és kormányfő figyelmét. Ez a menetrend nem érdemel kevesebbet. Európa nemcsak gazdasági és politikai ügy. Emellett mindig társadalmi ügy is volt, és mindig az is marad.
Gabriele Stauner
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Annyi erőfeszítés, és oly kevés eredmény! Így lehet összegezni az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapnak (EGAA) a gazdasági és pénzügyi válság szükségleteihez történő hozzáigazítására irányuló munkát.
Kevés eredmény, mivel a számos érintett alkalmazott és a válság mélységének figyelembevételével az ehhez az eszközhöz elkülönített pénzeszközök - tehát 500 millió EUR - szánalmasan kevésnek tűnnek. Ez azonban önmagában téves következtetés lenne. Az EGAA vívmányai, a többi - európai szintű - szolidaritási és támogatási eszközzel együtt történő szerkezetátalakítása után nyilvánvalóak.
Az EGAA itt a bébi. 2006-ban hozták létre, és annak egyértelmű jelzését várták tőle, hogy a globalizáció nem csak kedvező hatást gyakorol a munkavállalókra, hanem a tömeges létszámleépítéseken, és különösen a társaságok áttelepítésén keresztül kedvezőtlen visszahatásai is lehetnek a munkavállalókra nézve. Így még a mértékletesebb költségvetési szakértők is félretették aggályaikat és megnyitottunk egy újabb pénzeszsákot.
A globalizáció hatásait jelenleg teljes mértékben maga alá gyűrte a pénzügyi és gazdasági válság, a mi mértéktartó reagálásunk pedig erre az EGAA finanszírozási kritériumainak kiigazítása. Ugyanakkor a felülvizsgálattal kapcsolatos mérlegeléseink során az EFG újdonsága miatt az volt az egyik probléma, hogy a Bizottság nem rendelkezett túl sok tapasztalattal, és továbbra is nehezen tudjuk megítélni a jelenlegi szabályok hatékonyságát.
A jövőre nézve azt is szeretném megjegyezni, hogy nem szabad figyelmen kívül hagyni az EGAA és az Európai Szociális Alap egyidejű létezését.
A Foglalkoztatási Bizottság tagjainak többsége a szabályozás ideiglenes érvényességét pártolta, a későbbi módosítás lehetővé tételével, így a rendelkezések most a 2011. december 31-ig benyújtott kérelmekre vonatkoznak, ami pedig a tartalmat illeti, mindazokra a munkavállalókra vonatkozik, akik a globális pénzügyi és gazdasági válság közvetlen következtében elveszítették munkájukat. Ez azt jelenti, hogy 2012-től újból el kell gondolkodnunk az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap folyamatos érvényességén.
A tartalom szempontjából kétségtelenül könnyítést jelent az, ha a fölöslegessé váló munkavállalók számának küszöbértékét egy adott régióban 1000-ről 500-ra csökkentjük, ugyanakkor pedig a kifizetési időszakot 12-ről 24 hónapra emeljük. Ez megkönnyíti a kérelmezési eljárást és jelentős támogatást nyújt munkavállalóinknak mindaddig, amíg nem találnak új munkahelyet.
Az Európai Uniós finanszírozási hányad és a nemzeti költségvetésekből biztosított társfinanszírozás rendkívül vitatott kérdés volt. Sikerült kompromisszumot találnunk. Alapvetően 50% körül marad - tehát 50:50 -, és csak különleges esetekben emelkedhet az európai pénzalapokból fizetett finanszírozási hányad 65%-ra. Ennek nagyon örülök. Ezért a bizottságban mi már véget vetettünk a további álmodozásnak, mivel annak a tagállamnak, amelyik pénzeszközöket kap munkavállalói számára, már tisztában kell lennie felelősségével. Ezt úgy lehet a legjobban elérni, hogy önmagának is jelentős pénzügyi áldozatot kell vállalnia.
Különösen örülök annak, hogy képesek voltunk konszolidációt elérni - ez a közvetlen költségek 20%-a - a Tanáccsal és a Bizottsággal folytatott megbeszéléseink során. Pontosan erről állapodtunk meg a bizottságban néhány napja az Európai Szociális Alapról. Továbbra is elegendő mozgásterünk van a jövőbeni módosításokhoz és fejlesztésekhez. Szeretnék köszönetet mondani az összes szakaszban tanúsított konstruktív együttműködésükért, mind a szakbizottságban, mind pedig a Tanáccsal és a Bizottsággal, és kérem, hogy támogassák a módosítást.
José Albino Silva Peneda
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az elmúlt néhány hónap során - miközben előkészítettük a felülvizsgált szociális menetrendről szóló jelentést - a gazdasági, pénzügyi és szociális válság Európát sújtó hatásai még rosszabbra fordultak. Nap mint nap újabb létszámleépítéseket látunk, újabb és újabb társaságok zárnak be, és egyre több család kerül szörnyű helyzetbe.
Nem egyszerűen gazdasági és pénzügyi válság tombol; meggyőződésem, hogy bizalmi válságot élünk át. A Eurostat legfrissebb adatai szerint 2009 februárjában több mint 19 millió férfi és nő volt munka nélkül az Európai Unióban. Ennek a forgatókönyvnek a figyelembevételével, ha semmit sem teszünk, a munkanélküliség emelkedését egyértelműen nagyobb szegénység, több társadalmi kirekesztettség, több bizonytalanság, több bűncselekmény, és különösen több bizalmatlanság fogja követni.
Mi azt az álláspontot képviseljük, hogy a munkanélküliség - a válság legegyértelműbb jele - nem egyszerűen annyit jelent, hogy a munkanélküliek és családjaik elveszítik bevételeiket: a munkanélküliség elcsüggeszti az embert és oda vezethet, hogy az ember elveszíti bizalmát önmagában és a környezetében. Az Európai Unió tagállamainak már a mai válság előtt is szembe kellett nézniük a gyenge gazdasági növekedésből fakadó szociális problémákkal, egy bonyolult demográfiai helyzettel és a megélhetés nehézségeivel az egyre inkább globalizálódó világgazdaságban.
Ebben a jelentésben megkíséreltem a lehető legvilágosabb és legpragmatikusabb módon visszatükrözni ezeket az aggályokat. Tudom, hogy a szociális menetrend mindig rendkívül átfogó elgondolás, ezért megpróbáltam kiegyensúlyozott jelentést létrehozni, és ebben világosan és tömören bemutatni a jelenlegi prioritásokat.
Először: az Európai Unió intézményei nélkülözhetetlen szerepet játszhatnak azáltal, hogy megerősítik a tagállamok szociális modelljeinek és infrastruktúrájának jelentőségét, és ilyen módon hozzájárulnak konszenzus eléréséhez a szóban forgó modellek és infrastruktúrák egyetemes elérhetőségének jelentőségéről, magas színvonalukról és különösen a fenntarthatóságukról.
Másodszor: mobilizálnunk kell a rendelkezésünkre álló összes eszközt annak érdekében, hogy több embert és jobban integrálhassunk a munkaerőpiacba.
A harmadik prioritás abból a következtetésből fakad, hogy még nagyon sokat kell tennünk a polgárok teljes mobilitásának az Európai Unión belüli eléréséért.
Meggyőződésem, hogy az a negyedik prioritás az Európai Unió számára, hogy aktívabb szerepet kell játszania a szociális és környezetvédelmi standardok előmozdításában a feltörekvő országokkal, például Brazíliával, Indiával és Kínával fenntartott külkapcsolataiban. Ez különösen fontos a kereskedelmi egyezmények kapcsán.
Az ötödik prioritás, amelyet a Bizottság éppen ma kísérelt meg végrehajtani az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapról szóló jelentésre vonatkozó tervezett szavazással, az európai strukturális alapok rugalmasabbá tételével kapcsolatos.
Annak biztosítása érdekében, hogy az európai polgárok megérthessék és kezelni tudják a jelenlegi viszonyok által előidézett változásokat, a társadalmi beilleszkedéssel és a gazdasági szerkezetátalakítással kapcsolatos döntések jobb átláthatósága érdekében meg kell erősíteni a társadalmi párbeszédet. Hajlamos vagyok azt mondani, hogy végig kell járnunk a felfordulás időszakát azért, hogy létrejöhessen az együttműködés időszaka a társadalmi párbeszéd kapcsolataiban. Az együttműködés nyílt módját is meg kell erősíteni, mivel ez az Európai Unió jogalkotásának elengedhetetlen kiegészítése. A szociálpolitikákat nem lehet elszigetelt cselekvések és ötletek foltjaiból összeállítani; gondoskodnunk kell a gazdasági, munkaügyi, szociális és környezetvédelmi kezdeményezések közötti jobb kapcsolódásokról.
A szociálpolitikának feltétlenül kéz a kézben kell járnia a gazdaságpolitikával annak érdekében, hogy a fellendülés ne csak a gazdaság szövetében legyen fenntartható, hanem a társadalom szövetében is. Van viszont egy pont, amit szeretnék leszögezni: a jelenlegi válságot nem szabad ürügyként felhasználni a szociális kiadások visszavágására. Ki kell mondanunk, hogy ha ez nem a szociális kiadások drasztikus csökkentésének időszaka, akkor ez valójában annak az időszaka, amikor határozottan előre kell lendíteni a szükséges szerkezeti reformok végrehajtását. Ezért szeretnék gratulálni a Bizottságnak és Barroso elnök úrnak, akinek ilyen bonyolult körülmények között is sikerült elérnie, hogy Európa összehangolt módon foglalkozzon a válság problémáival...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Jean Lambert
előadó. - Elnök úr! Ma délután, néhány perc múlva, néhány más kérdésről is szólnom kell majd. De a rám bízott jelentés elsősorban a munkaerőpiacról kiszorult emberek aktív bevonásának kérdésével foglalkozik.
Először is szeretnék köszönetet mondani minden munkatársamnak, aki részt vett ebben a munkában, valamint annak a nagyon sok civil szervezetnek, amely szintén hozzájárult a végeredményhez.
Ma délután azt hallottuk, hogy ha nem vagyunk kellően elővigyázatosak, a jelenlegi recessziós időszak fokozza a munkaerőpiacról történő kiszorulás kockázatait: az azokat az embereket fenyegető kockázatokat, akik most vesztik el munkájukat, és nem biztos, hogy a közeljövőben sikerül visszatérniük a munkaerőpiacra; akik már ma is nehéz helyzetben vannak, nem tudnak visszatérni a munkaerőpiacra; és természetesen ott vannak azok, akik még csak nem is részei a munkaerőpiacnak. Megfeledkeztünk ezekről a kockázatokról, pedig nagyon határozottan tisztában kell lennünk ezekkel.
Meg kell vizsgálnunk néhány olyan strukturális korlátot, amelyeket mint társadalom állítottunk fel az aktív befogadás tekintetében. Az egyik szempont, amelyről a bizottságban megállapodtunk, az volt, hogy az aktív befogadás nem válthatja fel a társadalmi befogadást, azt a szélesebb körű életérzést, hogy van helyünk a társadalomban. Általános egyetértés tapasztalható a Tanáccsal és a Bizottsággal az erre vonatkozó ajánlásaikról, a megfelelő jövedelem-támogatás tekintetében, és ez a jelentés felhasználja ezt a kifejezést.
Beszélünk továbbá a minimális jövedelemről olyan összefüggésekben, ahol ezt valóban komolyan is gondoljuk. Ezeknek az embereknek szükségük van erre a jövedelemre, hogy méltóságot adjon nekik, hogy választási lehetőséget adjon nekik, és hogy tevékenyen bekapcsolódhassanak a társadalom életébe. Ez nagyon fontos annak a támogatásnak a feltételeként, amelyet megkapnak a legkiszolgáltatottabb emberek, a gondozók, a gondozást igénylők, akiknek támogatásra van szükségük az önálló életvitelhez, és valóban nagyon fontos a nyugdíjak szintjének megőrzéséhez.
A jelentés azt is kimondja, hogy a tagállamoknak feltétlenül mérlegelniük kell a minimálbér bevezetését. Egyre nagyobb problémát jelentenek a dolgozó szegények az Európai Unióban.
Szólunk még a jelentésben a társadalombiztosítási rendszerekkel kapcsolatos nehézségekről és arról, hogy nem igazán reagálóképesek, különösen akkor, ha meg akarjuk tartani az embereket a munkaerőpiacon, akik dolgozhatnak hagyományos munkaviszonyban, ideiglenes munkaviszonyban, vagy határozott idejű munkaszerződés alapján. A társadalombiztosítási rendszerek nem mindig tudnak igazán jól reagálni ezekre a különféle helyzetekre.
De riadót fújhatunk a munkába állást ösztönző intézkedésekkel és különösen azokkal kapcsolatban, amelyek alkalmanként bevezetnek büntetéseket is, mert ezeknek lehetnek közvetett hatásaik például az érintettek családjára nézve, vagy amelyek bevonják az embereket különféle képzési programokba, de olyan munkakörökre készítik fel őket, amelyek egyszerűen nem léteznek.
Egyetértettünk továbbá a befogadó munkaerőpiaccal kapcsolatos kérdésekben is. Ezért választottuk ki a megkülönböztetésmentesség és a jogszabályok megfelelő alkalmazásának kérdéseit, a korai iskolaelhagyással szemben az emberek iskolában tartása érdekében a képzéssel és az oktatással kapcsolatos kérdéseket, és az egyének szükségleteivel foglalkozó, személyre szabottabb megközelítési módot.
Egyetértettünk továbbá a minőségi szolgáltatások hozzáférhetőségének kérdésében is, mert ezek rendkívül fontosak a nehézségekbe került kiszolgáltatott emberek számára. Rámutattunk arra a szerepre, amelyet a helyi hatóságok mindebben betölthetnek - és valójában arra, hogy inkább egy keretrendszerre lenne szükség a közérdekű szolgáltatásokhoz -, hogy az emberek megkapják azokat a szolgáltatásokat, amelyekre szükségük van.
De szerintem ezen belül a véleményképviselet kérdése is ugyanilyen fontos a számunkra: hogy akik kiszorultak a munkaerőpiacról, azokat is be kell vonni, amikor azt keressük, hogy milyen intézkedéseket kell bevezetni, és azt mérlegeljük, hogy ezek valóban alkalmasak-e a tartósan munkanélküliek, az idősebbek, vagy a fiatalok szükségleteinek kielégítésére, akik megpróbálnak bejutni a munkaerőpiacra, vagy bármilyen más helyzetben vannak. A koordináció nyitott módszere révén strukturált véleményképviselet kérdése is rendkívül fontos, és nem szabad megfeledkeznünk róla.
Anne Ferreira
a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság véleményének előadója. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság véleményének előadójaként szeretnék köszönetet mondani Silva Peneda úrnak, amiért jelentésében részletezte azt a tényt, hogy a Bizottság nem javasolt konkrét intézkedéseket az ökológiai és az éghajlati válság szociális és egészségügyi következményeinek ellensúlyozására. Azért is szeretnék neki köszönetet mondani, mert megemlítette a szociális gazdaságot, bár azt sajnálom, hogy nem világított rá ennek szerepére, amelyet a kohéziós politika, valamint a magas színvonalú és nem áthelyezhető foglalkoztatás megteremtése kapcsán betölt.
Az európai választások előestéjén ezt a jelentést még nagyobb örömmel fogadnánk, ha egyes célkitűzések nem nélkülöznék annyira nyilvánvalóan az ambíciót. Elégedettek lehetünk-e a rugalmas biztonság munkaerőpiaci megteremtésének általános alkalmazásával, valamint a munkajogi törvényekkel kapcsolatos minimális standardokkal? Nem, nem lehetünk elégedettek. Viszont aggódnunk kell amiatt, hogy holnap a jobboldal esetleg elutasítja ezeket a minimális standardokat, ugyanúgy, mint ahogyan az utolsó öt évben is elutasították a közérdekű szolgáltatásokról szóló irányelvet.
Jóváhagyjuk-e holnap végre-valahára a minimálbért? Az európai polgárok már évek óta erős szociális Európát követelnek. A következő Parlamentnek képesnek kell lennie arra, hogy átültesse a gyakorlatba a jelentésben javasolt különféle szociális előrelépéseket. Remélem, hogy ez is hozzájárul ahhoz, hogy június 7-én sikerüljön mindenkit mozgósítanunk.
Monica Giuntini
a Regionális Fejlesztési Bizottság véleményének előadója. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A bizottság véleményének előadójaként feltétlenül szeretnék elmondani valamit az EGAF, az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap módosításairól, és szeretném kifejezni nagyrabecsülésemet a Bizottság javaslatáért a Parlament által első olvasatban elért megállapodásról.
Különösen bátorító a számomra a következő: egy, hogy ideiglenesen meghosszabbítottuk az EGAF felhasználásának lehetőségét, és az európai gazdaságélénkítési terv eszközévé tettük a pénzügyi és gazdasági világválságra adott válaszlépésekhez és a munkájukat elvesztő munkavállalók támogatásához; kettő, hogy 1000-ről 500-ra csökkentettük az elbocsátott munkavállalók minimális számát, amely szükséges ahhoz, hogy támogatást kaphassanak az alapból; három, hogy a jelenlegi helyzetben, különleges esetekben 65%-ra emeltük az Európai Uniós társfinanszírozási hányad mértékét.
Végül remélem, amint ezt a Regionális Fejlesztési Bizottság véleményében kijelentettük, hogy a Bizottság 2011 végéig benyújtja értékelését az ideiglenes intézkedések hatásairól, és szükség esetén lehetőséget ad a Parlamentnek ennek a jogszabálynak a felülvizsgálatára.
Cornelis Visser
Elnök úr! A felülvizsgált szociális menetrend fontossága nyilvánvaló, különösen a jelenlegi gazdasági válság figyelembevételével. Az előadó, Silva Peneda úr, hatalmas erőfeszítéseket fektetett ebbe a jelentésbe. Mi a Kulturális és Oktatási Bizottságban ezzel a véleménnyel járultunk hozzá a témához. Négy kérdést állítottunk reflektorfénybe, nevezetesen: az oktatás, az üzleti vállalkozás és az e kettő közötti kapcsolat kérdését, az egész életen át tartó tanulás kérdését, a többnyelvűség fontosságát és a sport kérdését.
Először az oktatás és az üzlet közötti kapcsolatot szeretném megvitatni. Több párbeszédre van szükség a vállalkozások, a képzési intézmények, a szakszervezetek és az önkéntes ágazat között, a gazdaság számára szükséges új kompetenciák azonosítása céljából. A felnőttoktatásnak is fontos szerepe van ezeknek a készségeknek a fejlesztésében.
Az oktatás tartalmának meg kell felelnie a szakmai és a gyakorlati követelményeknek. Elő kell mozdítani továbbá az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködést. Hidat kell építeni a tanulmányi programok és a vállalkozások közé, és az üzleti közösségnek lehetőséget kell kapnia a tanulmányi programok kiegészítésére, gyakornoki programok felajánlására és nyílt napok megszervezésére a hallgatók számára.
Az egész életen át tartó tanulás szintén nagyon fontos. Kritikus jelentőségű a családi élet, a munka és a tanulás közötti egyensúly kialakítása szempontjából. Az állami és a magánjellegű gyermekgondozásnak is nagyon fontos szerepe van ebben, és ezt ki kell bővíteni, hogy a szülők egész életükben részt vehessenek az egész életen át tartó tanulásban.
A sport a következő eszköz, és ezt éppen csak megemlíteném a Kulturális és Oktatási Bizottság nevében, amely szintén támogatja a sportot. A sport az olyan értékek kifejlődését segíti elő, mint a becsületesség, a szolidaritás, a szabályok tisztelete és a csapatszellem, és az egészség szempontjából is nagyon fontos. Feltétlenül bátorítanunk kell a tagállamokat ezeken a területeken.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság véleményének előadója. - (EL) Elnök úr! Én fogalmaztam meg a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság véleményét Lambert asszonynak a munkaerőpiacról kiszorultak aktív befogadásának elősegítéséről szóló jelentéséről, akinek azért is szeretnék gratulálni, mert kész volt arra, hogy a lehető legnagyobb mértékben beépítse jelentésébe a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság véleményét.
Az esélyegyenlőség és a megkülönböztetésmentesség alapelvének tiszteletben tartása a munkaerőpiaci aktív befogadás és a társadalmi integráció alapvető előfeltétele, amelyek nem választhatók szét egymástól. Különösen fontosnak tartom azt, hogy hangsúlyt helyez a különféle életkorú családtagok támogatására, a generációk közötti szolidaritásra és a segítségre, amelyet meg kell adni a népesség kiszolgáltatott csoportjainak azokban a nehéz időszakokban, amelyeket a család átélhet, hogy mindig hasznosak lehessenek a társadalom számára úgy, hogy a nehéz körülmények ne nyomják rá bélyegüket az életükre. Ezért annyira fontos a két helyzet közötti átmenet, és ezt ezért kell támogatni azokkal az eszközökkel, amelyeket felkínál az állam, a szociális szervezetek, a szociális partnerek és az önkéntes szektor, hogy a társadalom szolidaritást és kölcsönös felelősséget érezzen minden tagjáért.
Remélem, hogy Lambert asszony jelentése lendületet ad az állásfoglalási indítványnak, az én politikai csoportom kiigazításai szerint, hogy ne csak a jövedelem-támogatást tartalmazza, hanem kiterjedjen a méltó életvitelhez szükséges feltételekre is, és a munkaerőpiac nagyobb és kisebb résztvevőire és az inaktívakra egyaránt vonatkozzon.
Othmar Karas
Elnök úr, bizottsági elnök úr, tanácselnök úr, hölgyeim és uraim! Most három jelentést vitatunk meg. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja biztosította az előadót ezek közül két jelentéshez, és a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja pedig a harmadikhoz. Azért mondom ezt, mert ez egyértelműen szemlélteti, hogy az Európai Parlament szocialista csoportja nem rendelkezik monopóliummal a szociális és politikai témákban, hanem ezek a témák valamennyiünket érintenek.
A PPE-DE csoport alelnökeként szeretnék külön köszönetet mondani Silva Peneda úrnak és Stauner asszonynak az elvégzett munkáért, mert ők hitelesen képviselik a szociális piacgazdaság európai társadalmi és magánéleti modelljét, és az elmélyült szociális párbeszéd bajnokai a csoportunkon belül. Ezeknek a jelentéseknek gondoskodniuk kell arról, hogy az Európai Unió politikája hatékonyan reagáljon a gazdasági és a szociális kihívásokra. Az a céljuk, hogy több embernek biztosítsanak lehetőségeket, hogy javítsák a magas színvonalú szolgáltatások elérhetőségét és szolidaritást tanúsítsanak azok felé, akire nézve a változások negatív következményekkel járnak.
Mindennek, amit a Közösségtől akarunk, az otthon többség számára is elfogadhatónak kell lennie, mivel nincs felhatalmazásunk arra, hogy bármit megtegyünk, amit az emberek elvárnak tőlünk. Sajnálatos módon a szociálpolitikában sem tehetünk meg bármit. A Lisszaboni Szerződés azonban hatalmas lépést jelent előre. Célkitűzéssé válik a teljes foglalkoztatottság, a fenntartható piacgazdaság válik az európai társadalmi és gazdasági modellé, és a Szerződés tartalmazni fogja az alapvető szociális jogokat.
De nemcsak a hatalmunk kevés, hanem a pénzünk is. Ezért arra buzdítom a Bizottságot, hogy az év végéig nyújtson be javaslatot a pénzügyi tranzakciós adóról, és terjesszen elő konkrét európai kezdeményezést, két céllal. Az első a bevételek felhasználása a fenntartható munkahelyek létrehozásának kifejezett céljából, mivel ami munkát teremt, az egyben társadalmi stabilitást és biztonságot is teremt. A második pedig egyértelmű európai projekt napirendre tűzése a tavaszi G20-csúcstalálkozón.
Most azok az alkalmazottak, akiket a globális pénzügyi és gazdasági válság miatt elbocsátottak, szintén támogathatók, és 65%-ra emeltük a társfinanszírozást.
Bár van még lehetőség további fejlesztésekre, milyen lenne a jövő az európai szociális modell nélkül? Meg kell ezt erősítenünk - Silva Peneda úr ösztönzése szerint - az alapvető munkajogi szabályozás megerősítésével, amit úgy tehetünk meg, hogy létrehozzuk a foglalkoztatási jogok minimumszabályait, harcolunk a megkülönböztetés ellen, megerősítjük a társadalmi kohéziót, modernizáljuk a társadalombiztosítási rendszereket, küzdünk a szegénység ellen, előmozdítjuk az önfoglalkoztatás felé vezető átmenetet és megerősítjük a strukturális alapokat. Most megteszünk egy lépést előre, de még nagyon sok a tennivalónk.
Jan Andersson
a PSE képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök úr, biztos úr, tanácselnök úr! Arra fogok összpontosítani, ami eredetileg csúcstalálkozónak készült, de aztán nem annak bizonyult.
Jean-Claude Juncker tegnap azt mondta, hogy a pénzügyi és gazdasági válság kezd átalakulni szociális válsággá. Emellett foglalkoztatási válsággal is számolnunk kell. A következő néhány évben magasabb lesz a munkanélküliség, és egy éven belül az EU lakosságából körülbelül 26 millióan munkanélkülivé válnak.
Ez a helyzet, és ilyen körülmények között a Tanács, valamint a centrista és a jobboldali kormányok úgy döntöttek, hogy a foglalkoztatási csúcsot a trojka ülésévé minősítik le. Sok vezető nem is fog részt venni ezen az ülésen. Ez azt jelzi, hogy a Tanács és a kormányok nem adnak prioritást a foglalkoztatás kérdésének. Osztom Barroso biztos úr nézeteit. A Bizottság csúcstalálkozót akart. Ez talán egy elkerülhetetlen fejlemény? Nem, nem az. Többet kell tennünk és koordináltabb módon, és most azonnal tennünk kell valamit. Ez hosszú távon a környezetvédelmi szempontból helyes beruházások kérdése, amely rövid távon azonban munkahelyeket teremt. Ez a lakások energiahatékonyságának kérdése, amely most azonnal munkahelyeket teremt, de amely a jövő lakásait is jobbá teszi. Ez az egész életen át tartó tanulás kérdése, amely soha nem felelt meg Európa jövőre irányuló megerősítése célkitűzéseinek. Ha ezt most megtesszük, akkor az emberek megkapják a szükséges képzést, és ez megerősíti Európát a jövőre nézve és csökkenti a munkanélküliséget. A munkanélküliség helyét elfoglalhatják a tanulmányaikat folytató fiatalok, akik megvethetik a lábukat a munkaerőpiacon ahelyett, hogy munkanélküliként élnének. Beruházhatunk a legrosszabb helyzetben lévő csoportok - nyugdíjasok, tanulók és munkanélküliek - fogyasztásának támogatásába. Ez munkahelyeket teremt és fogyasztást generál.
A mobilitás nagyon fontos, amint ezt a prágai munkaértekezlet is megállapította. Nagyon fontos - rendkívül fontos - mind szakmai, mind pedig földrajzi értelemben, de ha nem gondoskodunk egyenlő bánásmódról, egyenlő szabályokról és feltételekről, valamint az egyenlő bánásmódért folytatott sztrájk jogáról az európai munkaerőpiacon, akkor fokozódni fog a protekcionizmus. Ezért a Bizottságnak módosítania kell a munkavállalók kiküldetésről szóló irányelvet.
Összefoglalva: valamit megtehetünk most azonnal, a munkanélküliség csökkenthető, Európa megerősíthető a jövőre nézve. Ez a kettő egymástól elválaszthatatlan, de amit jelenleg teszünk, az édeskevés.
Ona Juknevičienė
Hölgyeim és uraim, biztos úr! Mindenkinek szeretnék őszintén gratulálni ehhez a jelentéshez, amelyet valójában az Európa népeiről szóló jelentésnek is nevezhetnénk. Az európaiak gyakran megkérdezik, mit csinálunk mi itt, az Európai Parlamentben, mi hasznuk van nekik ebből az egészből.
Úgy gondolom, hogy ez azoknak a jelentéseknek az egyike, amelyeknek az a rendeltetésük, hogy segítsenek az embereknek, és ezért szeretnék gratulálni minden munkatársamnak, Stauner asszonynak, a Bizottságnak és a Tanácsnak, amiért első olvasatra sikerült megállapodásra jutniuk. Ezt a jelentést holnap különösen gyors eljárással fogjuk elfogadni, nemcsak azért, mert fontos az emberek számára, hanem azért is, mert ez a pénzalap a válság hatásainak csökkentésére szolgál, hogy azok az emberek, akik elveszítették munkájukat, támogatásban részesülhessenek.
Csak egyetlen kérdésem van. Ezt a jelentést valóban az emberek érdekében készítették el, és valóban kapnak majd támogatást ezen keresztül? Amint bizonyára Ön is emlékszik, biztos úr, a szakbizottságunkban lefolytatott nagy vita során mi, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport azt mondtuk, hogy támogatjuk az embereknek nyújtott támogatást mindaddig, amíg ez nem egyszerűen a bürokratákhoz vagy más struktúrákhoz kerül.
Sajnos az egyévnyi tapasztalatokból azt tanultam meg, hogy hazámban - úgy látom - az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot pontosan úgy használják fel, mint az Európai Szociális Alapot, nevezetesen átképzésre. Alig vagy egyáltalán nem használják fel a többi tervezett intézkedésre. Pénzre van szükségünk az emberek elérésére, hogy támogatásban részesülhessenek, nagyon rossz, hogy az adminisztrációs, a munkaközvetítő és a képzési központok elteszik a pénzt, tartanak valamilyen képzést embereknek, akik aztán soha nem találnak munkát.
Szeretném erre felhívni a figyelmét, biztos úr, hogy ellenőrizze, vajon ez a rendelet megfelelően működik-e a tagállamokban. Vajon ezt a rendeletet megfelelően átültették-e a nemzeti jogba? Gyakran megtörténik, hogy az érvényes jogszabályok nem teszik lehetővé a rendelet végrehajtását.
Ön erre azt fogja mondani, hogy ez a kérdés a tagállami kormányokra tartozik, én viszont azt mondom, hogy nem! Minket ezek az emberek választottak meg; mi nem a saját kormányunk képviselői vagyunk. Minket azért választottak meg, hogy megvédjük az európai polgárok érdekeit, hogy megvédjük népeink érdekeit és hogy gondoskodjunk arról, hogy a pénz az emberekhez, ne pedig a bürokratákhoz kerüljön.
Brian Crowley
az UEN képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Szeretnék köszönetet mondani az előadóknak azért a roppant munkáért, amelyet ezeknek a jelentéseknek az elkészítésébe fektettek, amely jelentések - amint ezt a vita korábbi szakaszában már megállapítottuk - rendkívül fontos időszakban készültek el, amikor az emberek válaszokat keresnek, és ötleteket keresnek a továbblépéshez.
Feltételezésem szerint ezeket az ötleteket többféle módon is fel lehet osztani négy különálló, mégis egymáshoz kapcsolódó területre. Az első az oktatással és képzéssel kapcsolatos, legyen az akár az egész életen át tartó tanulás, a meglévő készségek továbbfejlesztése vagy új készségek megszerzése.
A második az innováció egész területe és annak felderítése, mivel lehet létrehozni a jövő munkahelyeit és hogyan lehet gondoskodni arról, hogy az emberek rendelkezzenek az ezekhez szükséges készségekkel és képzettséggel.
A harmadik a fenntarthatóság egész területe, hogy a munkában álló emberek védelmet és bizonyos támogatást kapjanak annak érdekében, hogy ne veszítsék el a munkahelyüket, majd egy vagy két éven belül ők is átképzésben és továbbképzésben részesülhessenek, hogy új munkahelyet találhassanak, vagy hogy megtarthassák jelenlegi munkahelyüket.
A negyedik az, hogy ha lehetséges, meg kell kísérelnünk előre jelezni, merre kell elmozdulnunk a jövőben.
Ha munkatársaim visszagondolnak az 1990-es évek elejére, amikor az egész Delors-terv a szociális csomagról szóló fehér könyvvel együtt megszületett, és így tovább, ezt akkor mindenki úttörő jellegűnek és innovatívnak tekintette. Sok bonyolult dossziéból és sok bonyolult ötletből állt, amelyeket sokan elleneztek, különösen az ipar területén, de amelyet különös módon a szakszervezetek részéről is sokan elleneztek.
Ha az 1994 óta megszerzett tapasztalataink megmutatnak bármit is, akkor ez az, hogy legelőször arról kell gondoskodnunk, hogy az összes szociális politika arra épüljön, hogy eredményeket szüljön az emberek számára - ne csak a számadatokat halmozza, hanem ténylegesen tegye jobbá az emberek életét.
Másodszor azt is megmutatja, hogy bármilyen jó legyen is a képzés, az oktatás vagy a készségek, vannak emberek, akik megragadnak a munkanélküliségben, és az ő számukra garantálnunk kell egy olyan biztonsági hálót és biztonságot, amely lehetővé teszi a számukra a megfelelő és méltó életkörülményeket.
Mindemellett, amint ezt Barroso elnök úr maga is helyesen megemlítette, annak ellenére, hogy az elmúlt években sok országban magas volt a foglalkoztatottsági arány, a fennálló lélektani korlátok és akadályok miatt sok fogyatékkal élő ember - összesen 74% - volt munkanélküli, annak ellenére, hogy hozzáférhető volt a számukra az oktatás és a képzés lehetősége.
Sajnálom, hogy ilyen hosszasan beszéltem, de szeretném mondanivalómat tömören összefoglalni a régi közmondással: "ha halat adsz az éhezőnek, azzal egy napig táplálod őt; de ha megtanítod halászni, akkor egész életére gondoskodtál róla'.
Jean Lambert
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Szeretnék kapcsolódni néhány szemponthoz a foglalkoztatás nézőpontjából - főleg azzal összefüggésben, hogy a tavaszi csúcstalálkozót valamikor még "a fenntartható fejlődés csúcstalálkozójának” tekintettük - és szeretném ezt összekapcsolni azzal a dokumentummal, amelyet a Bizottság a tavalyi év végén kiadott az új készségekről és az új munkahelyekről. Ez a dokumentum megemlítette, hogy az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságba történő átmenet milyen fontos hatást gyakorolhat a foglalkoztatásra. Nem szabad megfeledkeznünk erről és nem szabad ezt szem elől tévesztenünk a jelenleg folytatott általános vitában.
Azt szeretném, ha a foglalkoztatással kapcsolatos jelenlegi aggályok eredményeként megszületne egy rendkívül koherens, az iparra és az új beruházásokra vonatkozó csomag. Ezt jelenleg nem látjuk. Itt van a kezünk ügyében egy nagyon kiváló példa: a napenergiát hasznosító technológiák és ezek Németország egyes részeiben való elterjedése, miközben azt látjuk, hogy sok munkahely megszűnik Spanyolország napenergia-ágazatában és az Egyesült Királyság szélturbina-ágazatában. Miközben új készségek megszerzésére törekszünk új technológiákban, ezeknek elvesztését is kockáztatjuk, mivel hiányzik az egyértelmű beruházási stratégia, és valójában az egyértelmű készségfejlesztési stratégia is hiányzik.
Ezért amikor az átképzéssel, a készségfejlesztéssel és más hasonló témákkal kapcsolatos sok kérdésről beszélgetünk, akkor a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO), a Szakszervezetek Nemzetközi Szövetsége (ITUC) és az ENSZ közreműködésével kidolgozott, úgynevezett "Igazságos Átmenet Programja” című programot is meg kell vizsgálnunk, mert azok a készségek, amelyeket jelenleg keresünk, kezdenek átalakulni. Azoknak a készségeit kell fejlesztenünk, akiknek még mindig gondjuk van az írás-olvasással, a számolással, és valójában az információtechnológia használatával, de egyben transzverzális készségekre is törekszünk - ami a Bizottság dokumentumának egy további szempontja. Azt is mérlegelnünk kell, hogy mit kezdünk azokkal az ágazatokkal, amelyek a készségfejlesztés szempontjából elárvultak - jelenleg elsősorban a gondozási ágazat tartozik ide -, és alaposan meg kell vizsgálnunk, hogyan tudjuk itt biztosítani az egyenlőséget.
Gabriele Zimmer
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Munkatársaim a Foglalkoztatási és Szociális Bizottságtól nagyon érzékeny témákat érintettek ezekkel a jelentésekkel, és egyértelművé tették, mennyire fontos a tagállamok és az Európai Unió közös fellépése annak érdekében, hogy a globális gazdasági és pénzügyi válság következményeit ne azoknak kelljen viselniük, akiket a legsúlyosabban érint, nevezetesen azoknak, akik a társadalmi ranglétra legalsó fokain állnak.
Ezért én is rendkívül csalódott vagyok, amiért a május 7-i úgynevezett foglalkoztatási csúcstalálkozó nem lesz egyéb, mint bohózat, és rendkívül zavaró valamennyiünk számára, akik felelősséget viselünk az Európai Unióban, hogy ezt a csúcsot ilyen elnevezéssel fogják megrendezni. Véleményem szerint ez egyértelműen megmutatja, hogy a jelenlegi politika még mindig nem tükrözi vissza azt a tényt, hogy csak akkor küzdhetjük le a gazdasági és pénzügyi válságot, ha ezzel egyidőben a szegénység, a társadalmi kirekesztés, a munkahelyek elvesztése és a munkaügyi normák mindenhol tapasztalható csökkenése ellen is fellépünk.
A Bizottság a közelmúltban drámai hatású számadatokat tett közzé a foglalkoztatás alakulásáról és a foglalkoztatási helyzetről az Európai Unióban és az euroövezetben. Eljött a következetes cselekvés ideje! Véget kell vetnünk végre a közszolgáltatások - az olyan társadalombiztosítási rendszerek, mint például az öregkori ellátás - privatizációjának. Még mindig nem értem, hogy a Bizottság és a Tanács a márciusi csúcstalálkozón miért sürgette még mindig, hogy a tagállamok folytassák a nyugdíjrendszerek privatizálását, és hogy hozzanak létre nyugdíjalapokat. Ez pontosan a céllal ellentétes hatást fog elérni - ennek eredményeként egyre több és több ember süllyed szegénységbe és tovább súlyosbítja az öregkori szegénység problémáját.
A szegénység leküzdésére alkalmas társadalombiztosítási rendszerekre van szükségünk, európai szociális paktumra van szükségünk, az európai szakszervezetek követelése szerint. A szegénység elleni küzdelem a gazdasági és pénzügyi válság elleni harc megkezdésének valóban humanitárius módja lehet globálisan, és az Európai Unió köteles ezt tenni.
Derek Roland Clark
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Ha a globalizáció létszámleépítésekhez vezet, akkor kevés lesz a bevétel, és így a Globalizációs Alapba sem fog befolyni az a pénz, amelyet el akar költeni. Ne harcoljunk a globalizáció ellen; csatlakozzunk hozzá olyan módon, hogy bátorítjuk a versenyt az EU-n belül, és megtanuljuk, hogyan kell versenyezni a világpiacokon.
Önök meg kívánják újítani a szociális menetrendet a munkaidő-szervezésről szóló irányelv alkalmazásával, amelynek két célja van. Először azt feltételezték, hogy a ledolgozott munkaórák számának korlátozásával új munkahelyeket hozhatnak létre, mert így a társaságok kénytelenek lesznek további munkavállalókat alkalmazni, de a több munkavállaló együtt jár a szociális adókra fordított költségek, tehát az egységköltségek emelkedésével. Ez versenyképtelenné teszi a kicsi társaságokat, amelyek így elveszítik megrendeléseiket, lerövidítik a munkaidőt vagy akár be is zárnak. A munkavállalóknak így egyáltalán nem lesz munkájuk. Ez vajon milyen szociális érzékenységre vall?
Az irányelvnek az volt a második rendeltetése, hogy a munkavállalók több időt tölthessenek a családjukkal, de mi hasznuk van ebből, ha a fizetés így nem elegendő? Milyen szociális érzékenységre vall az, ha a családot megfosztják valamitől, ami is hasznos vagy kellemes? Bízzuk az egyénekre saját helyzetük megoldását. Sok országban létezik minimálbér-struktúra, és én ezt támogatom. Nem akarunk a szociálisan rossz helyzetben lévők kizsákmányolásának szemtanúi lenni, de az EU most még ezt is szétzúzta saját intézményeinek egyikével, az Európai Bírósággal, mert a Laval-ügyben és más ügyekben meghozott döntések romba döntötték a tagállamok minimálbér-politikáját. Milyen szociális érzékenységre vall annak a módszernek a megbuktatása, amellyel a nemzeti Parlamentek megkísérelték megvédeni munkavállalóikat? Ezek az intézkedések kizárólag egy szovjet-stílusú parancsuralmi gazdaság létrehozására irányuló kísérletnek tekinthetők, és valamennyien jól tudjuk, hogy ez mennyire volt működőképes.
Carl Lang
(FR) Elnök úr! "Tévedni emberi dolog, a tévedéshez makacsul ragaszkodni viszont ördögi”. A mai vitát hallgatva csak annyit mondhatok, hogy valójában, a válság jelenleg tapasztalt hatalmas gazdasági, pénzügyi, szociális és demográfiai hatásai ellenére sem az európai intézmények, sem pedig az állam-, illetve kormányfők nem fogták fel teljes mélységében a tragédiát és a minket sújtó következményeket.
Alig egy perce a Tanács soros elnöke azt közölte velünk, hogy a munkanélkülieknek képeseknek kell lenniük arra, hogy fejlesszék készségeiket, és hogy nekünk erősebben kell motiválnunk az embereket a munkakeresésre. Komolyan azt gondolják, hogy a válság sok százezer munkanélkülivé vált áldozata azért van ilyen helyzetben, mert nem alkalmasak a munkára? Mindez teljesen egyértelműen egy ideológiai és doktrinális választás, egyfajta csoportos gondolkodás, egy gazdasági elmélet gyümölcse, ami nem egyéb, mint a szabadpiac és a szabadkereskedelem gazdasági elmélete.
És végül: az Európai Unió, amely támogatja a tőke, az áruk, a szolgáltatások és a személyek szabad mozgásának elgondolását, szeretné globalizálni ezt a gazdasági választást, ezt a doktrínát; ez azonban gazdasági és társadalmi szempontból bűncselekmény. Globális nemzetközi versenyt kell elérnünk.
Ha nem vagyunk képesek végrehajtani a szociális preferencia politikáját a gazdasági preferencia útján, a szociális biztonság politikáját a gazdasági biztonság útján, ha nem vagyunk képesek végrehajtani egy kereskedelmi védintézkedési politikát, nos, akkor, hölgyeim és uraim, akkor rászabadítjuk gazdálkodóinkra, kézműveseinkre és iparunkra a globalizáció dzsungeltörvényeit.
Ebben a Parlamentben vannak liberális globalisták, szocio-globalisták és alterglobalisták. Büszke vagyok arra, hogy az antiglobalisták között lehetek, azok között, akik vissza akarják nyerni a belső piacot, azok között, akik alkalmazni akarják a nemzeti és a közösségi preferencia szabályát, valamint a nemzeti és közösségi védelem szabályát népünk szolgálata érdekében.
Elisabeth Morin
(FR) Elnök úr! Nagyon örülök, hogy ma itt lehetek és megvédhetem az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap felülvizsgálatát, mert meggyőződésem, hogy a pénzügyi és gazdasági válság, valamint az abból fakadó szociális válság miatt, amellyel most szembenézünk, feltétlenül meg kell védenünk a munkahelyeket.
Ha meg akarjuk védeni munkavállalóink jövőjét, akkor természetesen szakmai mobilitást kell nekik felkínálnunk, hogy lehetővé tegyük a számukra a vállalkozások szükségleteinek változásához történő jobb alkalmazkodást, mind most, mind pedig a jövőben. A gazdasági fellendülés, a foglalkoztatás jövője, országaink versenyképessége: mindezek a munkavállalók készségeinek fejlesztésétől függnek, mert ők azok, akik meghatározzák vállalkozásaink normáit.
Magától értetődik, hogy a társadalmi kirekesztettség elleni harc első lépésének a munkaerőpiaci integrációnak kell lennie. Támogatnunk kell ezt a szociális modellt, és együtt kell működnünk ennek a "humán” tőkének a támogatása érdekében. Minden munkavállalónak joga van ahhoz, hogy dolgozzon.
Politikai hatékonyságunkat azzal kell mérnünk, hogy milyen gyorsan teszünk lépéseket annak érdekében, hogy a jövőben a mobilitás, az alkalmazkodókészség és a megszerzett gyakorlat érvényesítése európai országainkban erőteljes eszközzé válhasson minden egyes férfi és nő kezében, a vállalkozásainkban foglalkoztatott minden egyes férfi és nő kezében. Minket ez érdekel, és ez határozza meg a Foglalkoztatási és Szociális Bizottságban végzett munkánkat.
Jean Louis Cottigny
- (FR) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Véleményem szerint Špidla biztos úrnak igaza volt, amikor azt javasolta, hogy nekünk, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottságnak felül kell vizsgálnunk a 2007. január 1-jén hatályba lépett Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot (EGAA).
A Parlamentnek módosítás nélkül el kell fogadnia ezt a javaslatot, mivel ennek az a célja, hogy kiterjessze az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap hatókörét a gazdasági és pénzügyi válság helyzeteire. Bizottságunk elnökének, Jan Anderssonnak igaza volt, amikor a Foglalkoztatási Bizottság nagy többségével elfogadott szöveget javasolt, hogy sikerüljön megértetni az összes bizottsággal, és különösen a Költségvetési Bizottsággal, mennyire fontos a tagállamokkal való kommunikáció, hogy minden alkalmazottat, minden szakszervezeti tagot és a lakosság minden egyes tagját a saját anyanyelvén lehessen tájékoztatni ennek az európai pénzalapnak a létezéséről.
Ennek a háromoldalú egyeztetésnek köszönhetően, és mivel a Foglalkoztatási Bizottság nagy többséggel elutasított minden módosítást, büszkék lehetünk magunkra a következők miatt: az EU és a tagállamok között 65%-35%-ban megosztott társfinanszírozás; az Európai Pénzalap igénybevételéhez szükséges elbocsátott munkavállalók számának 1000-ről 500-ra történő csökkentése; az elbocsátott munkavállalók számának kiszámítása a társaság által bejelentett létszámcsökkentési program alapján történik; az Európai Pénzalap által történő intervenció a gazdasági válság következményei miatt; a pénzalap igénybevételének kedvezőbb kivételes feltételei, amelyek 2011 végéig érvényben maradnak; és végül egy 24 hónapos időtartam az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap végrehajtására.
Kötelezettségvállalásunk helyénvaló volt, de tovább kell lépnünk. Arra kérem az összes tagállamot, hogy minden tőlük telhetőt kövessenek el annak biztosítása érdekében, hogy minden munkavállaló, aki nehéz helyzetbe kerül, a lehető leggyorsabban kihasználhassa ennek a gondoskodásnak az előnyeit. Azt kérdezem Špidla biztos úrtól, hogy ez a módosítás alkalmazható lehet-e 2009. május 1-jétől, amennyiben holnap meglesz az a nagy többség, amely a javaslat első olvasatra történő elfogadásához szükséges. Koronázzuk meg parlamenti ciklusunkat az Európai Alap módosításának elfogadásával, amely lehetővé teszi, hogy segítő kezet nyújtsunk megélhetési gondokkal küszködő munkavállalóinknak.
Vajon mit akarhat egy elbocsátott munkavállaló? Tudni akarja, hogy fog kijönni a hónap végén. Tudni akarja, mit kezdhet majd az életével másnap. Tudni akarja, képes lesz-e felhasználni a munkája során megszerzett tapasztalatait. Gondoljanak bele abba a ténybe, hogy esetleg továbbképzésre lesz szüksége ahhoz, hogy bátran nézhessen a jövőbe.
Ezért ennek a parlamenti ciklusnak a végén a Foglalkoztatási Bizottság minden egyes tagjához intézem kérésemet, bármelyik oldalon ülnek is: kérem, gondoskodjanak arról, hogy ez a szöveg azonnal alkalmazhatóvá váljon.
Elizabeth Lynne
Elnök úr! Az aktív befogadásról szóló jelentés árnyékelőadójaként elsősorban erre az egy jelentésre szeretnék összpontosítani. Szeretnék gratulálni Jean Lambert asszonynak, a jelentés előadójának. Ő hozta létre ezt a nagyszerű jelentést. Nagy örömet jelent nekem az, hogy a legtöbb módosításom átment a bizottságon, különösen a megkülönböztetésmentességgel kapcsolatos módosításokra gondolok. Amint Önök is tudják, ezek nagyon kedvesek a szívemnek.
Az emberek sokféle ok miatt szorulhatnak ki a munkaerőpiacról, de számomra teljesen hihetetlennek tűnik, hogy ez még mindig megtörténhet a fogyatékosság, az életkor, a vallás vagy meggyőződés, vagy pedig a szexuális irányultság alapján - a 2000. évi foglalkoztatási irányelv ellenére. Az a probléma, hogy ezt nem megfelelően hajtják végre az összes tagállamban, és még éberebben kell őrködnünk annak érdekében, hogy a megfigyelés megfelelő legyen.
Azért is nagyon elégedett vagyok, mert elfogadták a kötelező nyugdíjkorhatárral kapcsolatos javaslatomat. Én mindig helytelennek tartottam azt, hogy amikor valaki elér egy bizonyos életkort, a szemétdombra vetik. Ám az is kirekesztéshez vezet, ha az embereket nem zárják ugyan ki a munkából, mégsem jutnak munkához, mert nem férnek hozzá a lehetőségekhez. Ezért örülök annak, hogy a bizottság azt a javaslatomat is elfogadta, amely üdvözli egy új, átfogó megkülönböztetésmentességi irányelv elfogadását.
Sajnálom azonban, hogy a PPE-DE csoport alternatív állásfoglalást nyújtott be. Szerintem ezt elsősorban azért tették, hogy eltávolíthassanak minden, az új megkülönböztetésmentességi irányelvre utaló hivatkozást, mivel tudom, hogy a legtöbben ezt ellenzik. Hihetetlennek tartom azt, hogy bárki is meg akarná tagadni bizonyos emberektől az alapvető jogaikat az EU szintjén, kizárólag életkoruk, vallásuk vagy meggyőződésük, vagy pedig szexuális irányultságuk alapján.
A többi terület, amellyel megpróbáltam foglalkozni, a gazdasági migráció és a menedékkérés, valamint a gazdasági migráció és a jogellenes bevándorlók menedékkérése kérdésének összemosása volt - ezek egymástól távoli, különálló kérdések, amelyeket más és más módon kell kezelni. Meggyőződésem például, hogy a menedékkérőknek meg kell engednünk, hogy dolgozzanak, miközben menedékkérelmük elbírálására várakoznak. Így nem szorulnának támogatásra. Emellett többet kell tennünk a mentális egészségi problémákkal, valamint az alkohol- és kábítószerproblémákkal küszködő emberek integrációjáért.
Végül egy rövid megjegyzés az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapról. Nagyon örülök annak, hogy ilyen gyorsan sikerült erről megállapodásra jutnunk. Nagyon fontos volt az alap hatókörének kiterjesztése azokra a munkavállalókra, akiket a gazdasági visszaesés, nem egyszerűen a globalizáció miatt bocsátottak el, valamint az elbocsátott munkavállalók szükséges létszámának 1000-ről 500 főre történő csökkentése. Ez különösen fontos az én West Midlands-i választókerületemben és az Egyesült Királyság más részein élő emberek számára.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök asszony! Az európaiak 16%-át fenyegeti a szegénység kockázata. A válság miatt sorozatosan következnek be csoportos létszámleépítések. A munkanélküliség a mélyszegénység legfontosabb oka. A szegénység előmozdítja a társadalmi kirekesztettséget és korlátozza az oktatáshoz és az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférést. A gazdasági válság ellenére meg akarjuk őrizni az európai szociális modelleket, amelyek ápolják a társadalmi kohéziót és a szolidaritást, és ide tartozik a szegénység kezelése is. A gazdasági függetlenség biztosítja az emberi méltóságot. Ezért annyira fontos a munkahelyek és a bevételek védelme, valamint a szakmai képesítések fejlesztése, amely fokozza a mobilitást a munkaerőpiacon.
A döntéshozásban való részvétel képessége az egyik forrása annak az érzésnek, hogy valóban a kezünkben tartjuk az életünket. Ezért feltétlenül tiszteletben kell tartanunk a szociális partnerek véleményét, a szociális párbeszéd folyamatát, a csoportos megállapodásokat és a vitás kérdések társadalmi rendezését. Közösen kell dolgoznunk azoknak a feltételeknek a meglétéért, amelyek lehetővé teszik az emberek számára, hogy eleget tanuljanak ahhoz, hogy részt vehessenek a társadalmi életben és támogathassák családjukat, különös tekintettel azokra, akiknek sok gyermekük van. Meg kell oldanunk továbbá a munkaerőpiaci megkülönböztetések problémáját, különösen akkor, ha ezek fogyatékkal élő embereket érintenek. Az a tény, hogy a válság során az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapban rendelkezésre álló pénzösszegeknek alig 3%-át használtuk fel, a politikusok elleni vádbeszéd. Gratulálok az előadóknak!
Sepp Kusstatscher
(DE) Elnök asszony! A lisszaboni menetrend egy olyan európai hazáról gondoskodott a számunkra, amely három pillérre épül: a gazdasági, a szociális és a környezetvédelmi pillérre. Gyakran kritizáljuk azt a tényt, hogy a gazdasági pillért túlértékeljük a másik kettőhöz képest. A szociális menetrend jelentős mértékben megerősítette a társadalmi pillért. Ezért köszönet illeti az előadót, Silva Peneda urat, valamint a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság többségét.
Most itt fekszik előttünk az a dokumentum, amely lényegesen jobb, mint a Bizottság eredeti bizonytalan javaslata. A Foglalkoztatási és Szociális Bizottságban mi, zöldek, több mint negyven módosító javaslatot nyújtottunk be, és ezzel hozzájárultunk a legfontosabb társadalmi-politikai nyilatkozatok sokkal konkrétabb módon történő továbbfejlesztéséhez. A szociálpolitika ennél sokkal többet jelent! A több munkahelyre vonatkozó néhány általános követelésnél többet kell tartalmaznia. Több méltányosságra van szükség a javak elosztása során, elkötelezett harcot kell folytatnunk a szegénység ellen, szükség van hatékony esélyegyenlőségi politikára, társadalmi integráció kell a kirekesztés helyett, szükség van nemzetközi szolidaritásra, szerkezetváltásra, az alapjogok és az emberi jogok tiszteletre - a bevándorlókkal szemben is -, törődnünk kell az egészséggel és a környezettel a munka- és életkörülmények javítása érdekében, és végül egyértelmű Európai Uniós irányelvekre van szükség, amelyeket nem kezdhet ki az Európai Unió Bírósága.
Ez a jelentés most sok olyan kitételt tartalmaz, amelyet ennek a Parlamentnek az utolsó plenáris ülésén el kell fogadnunk. Csak abban reménykedhetünk, hogy a Tanács és a Bizottság szintén komolyan veszi ezeket az igényeket. Csak így lehet felépíteni egy szociális és szilárdan egyesített Európát, egy olyan Európát, amelyet az EU polgárai elvárnak, és amelyet készségesen elfogadnak.
Roberto Musacchio
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A Globalizációs Alkalmazkodási Alapra szeretnék összpontosítani. Az erről a pénzalapról folytatott vitánkra rendkívül súlyos és drámai gazdasági és szociális válság közepette került sor, amint ezt néhány képviselőtársam már megemlítette. Bár jó ötletnek tartom a pénzalap közvetlenebb felhasználását a munkanélküliség csapásának tompítására irányuló intézkedések részeként, amint ez már elhangzott, mélyebben meg kell vitatnunk annak szerepét és a válság kezeléséhez szükséges eszközökkel való összefüggését.
Először is ügyelnünk kell arra, hogy ez a vészhelyzet ne terjedjen tovább és ezért egyértelművé kell tenni például azt, hogy aki európai közpénzekben részesül, az nem bocsáthatja el alkalmazottait. Emellett szükség van európai válságkezelő intézkedésekre az autóipar szerkezetváltozási döntéseinek meghatározására ebben a kritikus helyzetben; ez Olaszországra, valamint az Egyesült Államokkal és Németországgal ápolt kapcsolatainkra vonatkozik. Másodszor, szükségünk van olyan ipari és környezetvédelmi politikákra, de kohéziós politikákra is, amelyek véget vetnek az Európán belüli dömpingnek.
Harmadszor, az erőforrások szánalmasan elégtelenek, különösen például az Egyesült Államok kormánya által felvonultatott erőforrásokkal összehasonlítva. A csillapítás hatástalan: radikális politikai változtatásra van szükség.
Kathy Sinnott
Elnök asszony! Üdvözlöm az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap változtatásait. Bár az elbocsátott munkavállalók számának 1000-ről 500 főre történő csökkentése a pénzalap igénybevételének feltételeként jelentős előrelépés, ez a magas szám továbbra is megkülönböztetést jelent a kicsi országokkal és azokkal a munkavállalókkal szemben, akik kisebb számban veszítik el munkájukat.
Az én választókerületeimben azok, akik elveszítették munkájukat két társaság - a Waterford Crystal és a Dell - bezárása miatt, jogosultak lehetnek a támogatásra. Ez nagyon jó, és felszólítom az ír kormányt, hogy haladéktalanul kérelmezze a pénzeszközöket a számukra. Ám sok ezren veszítették el munkájukat a globális gazdasági viszonyok miatt, és igazságtalan eljárás velük szemben az, hogy őket ez a támogatás nem illeti meg csak azért, mert nem hatalmas multinacionális társaságoknál, hanem kis- és középvállalkozásoknál dolgoztak.
Javaslom, hogy tegyük méltányosabbá ezt a rendszert az 500 munkahely numerikus kritériumának megszüntetésével, vagy úgy, hogy kategóriánként vagy térségenként, nem pedig társaságonként vizsgáljuk az elveszített munkahelyeket. Ilyen módon kiterjeszthetjük ezt a finanszírozást arra az 500 munkavállalóra is, akik azonos ágazaton belül, például a mezőgazdaságban, az élelmiszer-feldolgozásban vagy az információtechnológiában, vagy pedig egy adott térségben, például Tipperary, Waterford, Limerick, Cork vagy Kerry megyében veszítették el a munkájukat.
További akadály azok előtt a munkavállalók előtt, akik megpróbálnak hozzáférni a Globalizációs Alaphoz, hogy ez csak akkor hozzáférhető a munkavállalók számára, ha kormányuk hajlandó erre pályázni és kifizetni a nemzeti hozzájárulást. Mi lesz azokkal a munkavállalókkal, akiknek kormánya nem fog pályázni? Gondolok itt például az ír kormányra, amely mindeddig nem pályázott ezekre a pénzeszközökre.
Pontosan azok az országok engedhetik meg maguknak a legkevésbé, hogy kifizessék a szükséges hozzájárulást munkavállalóik megsegítésére, amelyeknek gazdaságára a válság a legerősebben lesújtott és ahol a munkanélküliségi ráta a legmagasabb, pedig nekik lenne erre a legnagyobb szükségük.
Juan Andrés Naranjo Escobar
(ES) Elnök asszony! A felülvizsgált szociális menetrendről szeretnék beszélni. Hadd kezdjem azzal, hogy őszintén köszönetet mondok az előadónak, Silva Peneda úrnak a munkájáért; annak a hozzájárulásnak a figyelembevételével, amelyet ez a Parlament neki köszönhet a szociálpolitika és a foglalkoztatás kérdéseiben, azt hiszem, hogy ezt akár a "Silva Peneda örökségnek” is nevezhetnénk.
Elnök asszony! A bizalmatlanság és a félelem gyökere mélyen átjárta társadalmainkat: növekszik a munkanélküliség, és hazámban ez már kezd drámai méreteket ölteni. Változtatnunk kell ezen a helyzeten, és a szociális menetrendnek hozzá kell járulnia ennek a célnak az eléréséhez. A gazdasági fejlődés és a társadalmi fejlődés nem divergens utakon jár; ellenkezőleg: ha ösztönözni akarjuk a növekedést, ha több és jobb munkahelyről akarunk gondoskodni, akkor végre kell hajtanunk a szociális menetrendet, és azokkal a kérdésekkel kell kezdenünk, amelyek a legnagyobb konszenzusra számíthatnak.
Nincs vesztegetni való időnk; nem áshatjuk be magunkat védelmi állásokba, hanem túl kell lépnünk a helyi, rövid távú érdekeken és a jövő generációkra kell gondolnunk. A szociális Európának olyan térségnek kell lennie, amely egyesít, nem pedig megoszt minket, mert közös európai érdekekről beszélünk. A szociális menetrend nem választható el a megújított lisszaboni stratégiától, mivel a gazdasági siker fenntartja a szociális ellátásokat, és a szociális ellátások is hozzájárulnak a gazdasági sikerhez.
Az elkövetkező évek során Európának a stagnálás, valamint a népesség fokozatos elöregedésének időszakával kell szembenéznie. Nem dughatjuk a fejünket a homokba; modernizálnunk kell szociális modellünket, pontosan azért, hogy továbbfejleszthessük, igazságosabbá és fenntarthatóbbá tegyük. Elnök asszony! Vannak olyan szerkezeti gyengeségeink, amelyek súlyos terhet jelentenek a számunkra, és akadályozzák, hogy továbblépjünk. Meg kell szabadulnunk ettől a tehertől, és végre kell hajtanunk a szociális menetrendet.
Gabriela Creţu
(RO) Az Európai Uniót már régóta csodálják szociális modelljéért. Ám sok éven keresztül tétlenül szemléltük a munkához való jog és a szociális jogok aláásását. Ha egy országban összegyűjtenénk az EU-ban élő összes szegény embert, ennek az országnak ugyanannyi lakosa lenne, mint Németországnak.
Új szociális jelenségek kezdenek feltűnni. A jelek szerint a legutolsó bővítés óta a szociális Európa kétféle sebességgel fejlődik, de mindkettő visszafelé halad. A Bizottság erre reagálva egy szolidabb szociális menetrendet terjesztett elő. Jelenleg teljes erővel tombol a pénzügyi válság, amelynek gazdasági hatásairól sok minden elmondható, csak az nem, hogy szolidak lennének, és eközben a már amúgy is veszélyeztetett emberek helyzete tovább romlott.
Mindezeknek hátterében egyetlen fontos alapelvet kell alkalmazni: a szociális jogok és célkitűzések konfliktushelyzetben elsőbbséget élveznek a gazdasági szabadságokkal szemben. Szembe kell szegülnünk azzal a régi hagyománnyal, amely szerint a háborúkat és a válságokat a gazdagok idézik elő, de az árát a szegények fizetik meg. Utasítsuk el azt az egyesek által dédelgetett eszmét, hogy a profit elosztása magánügy, a veszteségeket viszont meg kell osztani a társadalommal.
Szükségünk van európai szolidaritási és kohéziós politikára, konkrét jogszabályi, költségvetési és pénzügyi intézkedésekkel alátámasztva. Ennek eléréséhez azonban politikai akaratra van szükségünk, és ez a politikai akarat a következő kulcsfontosságú elgondolásokban fog kifejeződni: aktív befogadás, munkahelyek, a munka intelligens elosztása, oktatás, egyenlő bánásmód és fizetés, valamint fenntartható, környezetbarát fejlődés. Ennek a politikai akaratnak a bizonyítéka egy megállapodás aláírása és végrehajtása lesz a szociális fejlődésről és a foglalkoztatásról. Már alig várjuk!
Philip Bushill-Matthews
Elnök asszony! Hadd kezdjem azzal, hogy köszönetet mondok a soros elnökségnek bevezető megjegyzéseiért, amelyek messzire tekintőek, kiegyensúlyozottak és józanok voltak, és ezeket a mellékneveket egyre inkább társítjuk a cseh elnökséggel.
Hadd mondjak még köszönetet a Bizottság elnökének, Barroso úrnak is megjegyzéseiért, különösen azért, amiért emlékeztetett bennünket a munkahelyek fontosságára és arra, hogy elsősorban azokra az elesettekre kell összpontosítanunk, akik még nem találtak maguknak munkát.
És végül: mindketten helyesen hivatkoztak mindhárom előadó kiváló munkájára, de szeretném kiemelni a Silva Peneda úr jelentésére vonatkozó hivatkozásokat, mert a "nagyra törő és messzire mutató” jelzővel illették. Valóban az, és annak is kell lennie ennek a konkrét tárgynak a jelentősége miatt.
Silva Peneda úr különféle prioritások szerint sorolta be tennivalóinkat. Hadd egészítsem ki néhány aprósággal, amelyeket ideális esetben nem szabad megtennünk. Két csapdát különösen el kell kerülnünk: az egyik a túlságosan merev munkaerőpiac, amely megbénítja az adandó alkalmakat, előmozdítja a munkanélküliséget és egyszerűen a feketegazdaságot ösztönzi. Ez jelenleg különösen Spanyolországban látható, és tanulnunk kell a szocialisták által elkövetett hibákból.
Másodszor, el kell kerülnünk, hogy a munkát keresők és a munkát adni próbáló munkaadók kárára kizárólag azoknak védelmére összpontosítsunk, akik még dolgoznak. Ezek azok a csoportok, akik valóban rá vannak szorulva a segítségünkre.
Végül hadd mondjam el, hogy nyilvánvaló módon mindenki más nézeteket vall a Parlament egyes oldalain, de egy valamiben egyetértünk: valamennyien törődünk ezekkel a problémákkal, és ez az oka annak, hogy olyan sokan túllépjük a felszólalási időt.
Nagy örömet jelent nekem ez a kulcsfontosságú vita. Jómagam nagyon örülök annak, hogy a koordinátorként elmondott utolsó beszédemet, a plenáris ülésen elmondott utolsó beszédemet ilyen fontos tárgyban tarthattam meg. Hadd kívánjak minden jót azoknak a munkatársaimnak, akik visszatérnek ide, és hadd emeljem ki különösen Stephen Hughes urat. Egy napon, Stephen, hiányozni fogok neked és egészen biztosan te is hiányozni fogsz nekem, de akkor is figyelni foglak, amikor nem leszek itt!
Elnök
Valóban nagyon fog nekünk hiányozni, és gondolni fogunk Önre.
Proinsias De Rossa
Elnök asszony! Kétségtelen, hogy ő is fog nálunk lobbizni!
Nem igazán jó előjel, hogy egyes tagállamok nem akarják a most csütörtökön megrendezésre kerülő foglalkoztatási csúcsot. Az sem igazán jó előjel a szociális piacgazdaság jövőbeni fejlődésére nézve, hogy a tagállamoknak egy kisebbsége a múlt héten megakadályozta, hogy kompromisszum születhessen a munkaidő-szervezésről szóló irányelv átdolgozott változatáról. Ha Európa szociális piacgazdaság melletti elkötelezettsége valós, akkor egyetlen csomagban, egyenrangú elemekként integrálnunk kell a gazdasági, szociális és környezetvédelmi politikákat.
A jelenlegi többrétegű válság nem fog megoldódni egyszerűen attól, ha az adófizetők megtakarításaiból elvont hatalmas összegekkel "kistafírozzuk” a bankokat, a polgárok mint társas lények szükségleteinek kirekesztésével. Túl kell lépnünk a koordináció nyílt módszerén a nyugdíjakra, a foglalkoztatásra, az oktatásra, az egészségre, és igen, az ápolási szolgáltatásokra vonatkozó politikák koordinálása érdekében.
Egyes tagállamaink azonban nyilvánvalóan képtelenek gondolkodásukban kitörni a gazdaság korlátai közül, és a szociális és környezetvédelmi politikát csak költséges luxusnak tekintik, amelyeket el kell vetni, mert csak korlátozzák a piacot. Ennek sürgősen meg kell változnia, ha előrehaladást akarunk elérni a jobb társadalom célkitűzése felé.
Anja Weisgerber
(DE) Elnök asszony! Az európai szociális modellek hatalmas kihívásokkal néznek szembe. Különösen a jelenlegi pénzügyi válság hátterében feltétlenül koordinálni kell európai szinten az intézkedéseket. Ezért én is szeretnék nagy köszönetet mondani az előadóknak kiváló munkájukért.
Nemcsak a pénzpiacok szabályozása érdekében kell azonnali intézkedéseket tennünk, a szociálpolitikai intézkedéseket is koordinálnunk kell és létre kell hoznunk egy szociális keretrendszert. Ezzel kapcsolatban a tagállamok illetékességét is szem előtt kell tartanunk. Én amellett vagyok, hogy a jelenlegi válság során elsőbbséget kell biztosítanunk a foglalkoztatottság megteremtésének és fellendítésének, emellett a rugalmas biztonság munkaerőpiaci megteremtésének általános alkalmazása megvalósításával is határozottabban kell előrehaladnunk. Nem fogadom el azonban a minimálbér összes tagállamban történő bevezetésére vonatkozó igényt, amire Silva Peneda úr - akinek egyébként szeretnék köszönetet mondani munkájáért - jelentésének (14) bekezdése felszólít. Ez az igény - amely egy olyan döntéssel kapcsolatos, amelyet a tagállamok saját megítélésére kell bízni - megsérti a szubszidiaritás elvét.
A munkaerőpiaci szabályozások és rendszerek között tagállamonként jelentős eltérések vannak. Véleményem szerint az emberhez méltó élethez elegendő jövedelmet kell szavatolni mindenki számára. Ez a további állami szociális juttatásokkal kiegészített minimáljövedelemmel érhető el. Hol kell meghúznunk a minimálbér határát? Esetleg a romániai szintnél? Ott körülbelül havi 72 EUR körül van.
Különösen támogatom azt a gondolatot, hogy mindenkinek a számára biztosítanunk kell egy alapbevételt, de utalok arra, hogy a tagállamok hatáskörébe tartozik a megfelelő határok meghatározása. Én a szociális Európa híve vagyok. Európának létre kell hoznia egy szociális keretrendszert, ugyanakkor a tagállamok hatáskörét is figyelembe kell vennünk.
Stephen Hughes
Elnök asszony! Eredetileg egy mindenre kiterjedő foglalkoztatási csúcsot ígértünk erre a hétre, de ehelyett be kell érnünk egy félnapos trojkával. Milyen szörnyű üzenetet közvetít ez az európai polgároknak, akik riasztó ütemben gyarapítják a munkanélküliek sorait Milyen negatív üzenetet közvetít annak a sok embernek, akik munkájuk elvesztésétől félnek! Az előrejelzések szerint a munkanélküliek száma 2010-re eléri a 27 milliót az EU-ban, és én attól félek, hogy még ennél is rosszabbra fordulhat a helyzet. Erősen reménykedem abban, hogy a júniusi csúcstalálkozón legalább egy teljes napot rászánnak annak megvizsgálására, hogyan lehet válaszolni erre a kihívásra.
Ahelyett hogy úgy tennénk, mintha csak nemzeti szinten lehetne erre megadni a választ, erős, koherens, egész Európára kiterjedő válaszokra van szükségünk, és koordinálnunk kell tevékenységeinket európai, nemzeti és regionális szinten. Sürgősen cselekednünk kell annak érdekében, hogy ahol csak lehetséges, megőrizzük az életképes munkahelyeket. Az elbocsátás csak a végső lehetőség maradhat: inkább az intelligens munkamegosztás és az átképzés lehetőségét kell igénybe venni. Be kell ruháznunk intelligens, környezetbarát munkahelyek létrehozásába a tudásalapú, alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságban. Be kell ruháznunk a munkavállalók készségeinek felépítésébe, hogy dolgozhassanak ebben az új gazdaságban. Erős, aktív munkaerőpiaci politikákra van szükségünk, hogy gyorsan visszahozhassuk a munkaerőpiacra az elbocsátott dolgozókat, és erős és életképes szociális védelmi rendszerekre van szükségünk azoknak a támogatására, akik önhibájukon kívül munkanélkülivé válnak.
Ez több mint elég egy teljes nap kitöltésére a júniusi csúcstalálkozón. Ez a félnapos trojka szánalmas kis válasz.
És végül, Philip, te is hiányozni fogsz nekem - mint a fogfájás!
(Nevetés)
Oldřich Vlasák
(CS) Elnök asszony! A pénzpiacok összeomlása mellett a munkanélküliség növekedése annak a két fő problémának az egyike, amelyek a jelenlegi gazdasági válságból fakadóan kialakultak. Szilárd meggyőződésem, hogy ha az Európai Unió meg akarja oldani ezt a problémát, akkor a protekcionizmus minden formáját el kell kerülnie. Kritikus jelentőségűnek tekintem továbbá az egyes intézkedések koordinálását az Európai Unión belül. Intézkedésekre van szükség a munkanélkülié vált emberek motiválására, hogy próbáljanak új munkahelyet találni. Ezzel kapcsolatban pozitívnak tekintem azt a javaslatot, hogy azoknak az embereknek a számára, akik a jelenlegi gazdasági válság eredményeként elveszítették munkájukat, lehetővé kell tennünk, hogy gyorsan pénzhez jussanak az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapból. Kérdéses azonban, hogy nem megyünk-e el túl messzire a Globalizációs Alap szabályainak módosításával. Véleményem szerint az újonnan javasolt 75%-os társfinanszírozási szint túl magas. Szükség van a tagállamok együttműködésére, és arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy egyszerűsítenünk kell a pénzalap adminisztrációját.
Hölgyeim és uraim! Bizonyára egyetértünk abban, hogy a foglalkoztatás fenntartása és új munkalehetőségek megteremtése a pénzügyi és gazdasági válság sodrában az Európai Unió egyik kulcsfontosságú feladata. Ezzel összefüggésben a foglalkoztatás témájában megrendezendő következő EU-csúcstalálkozón egyértelműen meg kell határozni egy közös keretrendszert és konkrét javaslatokat, emellett le kell zárni a Globalizációs Alap változtatásairól folytatott vitát.
Jan Cremers
(NL) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Amikor a múlt évben először megvitattuk a Bizottság szociális menetrendjét, azt mondtam, hogy szerintem a programból hiányzik az ambíció, és egy kissé kései - nagyon kései. Szeretnék köszönetet mondani Silva Peneda úrnak az ezen az elkésett területen tanúsított együttműködéséért. Szerintem a jelentés megmutatja, hogy az Európai Parlament mindenképpen sokkal nagyobb ambíciót akar látni ezen a területen.
Kezdetben, amikor az Európai Unió megszületett, egyértelmű volt, hogy szociálpolitikánkat egy olyan szabályozási keretrendszerre akarjuk építeni, amely szinte az összes tagállamban megtalálható, nevezetesen a szilárd munkajogra annak garantálása érdekében, hogy senki ne essen ki a sorból, és hogy kollektív tárgyalásokat folytathassunk a munkavállalók munkaerőpiaci helyzetének megóvásáért.
Ezt most ki kellett egészítenünk társadalmunk legkiszolgáltatottabb tagjainak szociális védelmével. Az Európában bekövetkezett növekedés ellenére új jelenséggel kellett megismerkednünk: a dolgozó szegények jelenségével. Azért is szeretnék köszönetet mondani Silva Peneda úrnak, hogy ezt felvette jelentésébe.
David Casa
. - (MT) Nagy megtiszteltetés a számomra, hogy dolgozhattam a vita tárgyát képező két területen. Köszönetet mondok az előadóknak és mindazoknak, akik részt vettek a munkában, akik hozzájárultak a mai helyzet eléréséhez. Mindenekelőtt meg kell védenünk azokat a munkavállalókat, akiket a válság következtében sajnálatos módon elbocsátottak, és meggyőződésem, hogy ma könnyebb segítséget nyújtani ezeknek az embereknek abban, hogy visszatalálhassanak a munkaerőpiacra.
Ma este abban is megállapodtunk, hogy minden tőlünk telhetőt megteszünk több európai munkahely létrehozásáért. Nem a szocialisták vágyálma szerint, tehát nem a munkavállalók túlóráinak korlátozásával hozhatunk létre több munkahelyet. Ellenkezőleg: mi azt akarjuk, hogy a munkavállalók maguk dönthessenek erről. Mi, a politikusok, nem írhatjuk elő a teljesíthető túlórák számát. Ezt a döntést a munkavállalókra kell bíznunk. Ezért, igen, Almunia biztos úr nyilatkozata szerint, tehát hogy munkaügyi válsággal nézünk szembe az euróövezetben, miden tőlünk telhetőt meg kell tennünk annak érdekében, hogy több és jobb munkahelyet teremtsünk az összes európai munkavállalónak.
Colm Burke
Elnök asszony! Melegen üdvözlöm az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot szabályozó kritériumok felülvizsgálatát. Jelenleg mély gazdasági válságot élünk át, ez a legmélyebb válság a második világháború vége óta. Ezért innovatív megoldásokra van szükségünk azoknak a roppant nagy gazdasági problémáknak a kezeléséhez, amelyekkel szembe kell néznünk.
Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap ennek egyik példája. Én voltam az első ír képviselő ebben a Parlamentben, aki felismerte, hogy ezeket a pénzeszközöket fel lehet használni a közelmúlt munkaügyi válságai során Limerick, Waterford és Tralee megyében, saját választókerületem három fontos helyén. Ezért üdvözlöm az előadók munkáját, amelyet elvégeztek annak érdekében, hogy a pályázati kritériumok rugalmasabbak legyenek a gazdasági válság fényében. Szeretném külön megemlíteni a Bizottság és a tagállamok közötti új finanszírozási arányt, valamint a munkanélküliségi küszöb 1000-ről 500 főre történő ideiglenes csökkentését.
Meggyőződésem, hogy ezek a reformok határozott jelzést küldenek Európa szívéből azoknak, akik nem voltak elég szerencsések, és lesújtott rájuk a gazdasági válság vihara: kaphatnak segítséget és átképzésében vagy továbbképzésben részesülhetnek és fejleszthetik készségeiket a jövőbeni jólétük érdekében.
Katrin Saks
(ET) Én is támogatom a Globalizációs Alap átalakítását. Hazámban, Észtországban, még nem vettük igénybe ezt az alapot, és amikor megkérdeztem, hogy miért nem, azt a választ kaptam, hogy a feltételek túlságosan szigorúak voltak, és hogy az a határ, ami eddig 1000 fő volt, teljesíthetetlen. Nálunk nincsenek ilyen nagy társaságok, de kisebbek valóban csődbe mentek. A határ 500 főre történő csökkentése tehát valódi lehetőségeket biztosít Észtországnak - ahol a munkanélküliségi ráta már amúgy is nagyon magas -, és a szükséges finanszírozási százalék módosítása szintén nagyon kedvező. Ezért újból üdvözlöm az alap kapcsán végrehajtott változtatásokat.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Én is szeretném különösen hasznosként üdvözölni - és szavazatommal támogatni fogom - azokat a javaslatokat, hogy alakítsuk át az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot hatékony eszközzé, amellyel felvehetjük a harcot a gazdasági válság legfájdalmasabb hatása, nevezetesen a munkahelyek elvesztése ellen.
Nem volt helyénvaló, hogy ez az alap jelenleg csak olyan helyzetekben válik hozzáférhetővé, amikor a munkahelyek a társaság áthelyezése miatt szűnnek meg, bár ez a helyzet a fejlett országokban rendszeresen bekövetkezik. A javasolt módosítások a kevésbé fejlett tagállamok - például Románia - számára is lehetővé teszik, hogy jogosulttá váljanak az alap igénybevételére.
Alexandr Vondra
a Tanács soros elnöke. - Elnök asszony! Először is engedje meg nekem, hogy kifejezzem hálámat ezért a hasznos vitáért. Úgy gondolom, hogy a vita rendkívül fontos és konstruktív volt, és méltó volt a kérdések súlyához. Úgy gondolom, hogy egyszerűen azt a tényt használtuk ki, hogy ez a vita rendkívül időszerű, közvetlenül a csütörtökön megrendezendő prágai ülés előtt.
Tehát hadd mondjak köszönetet minden hozzájárulásukért. Úgy gondolom, hogy semmit sem fogunk kihagyni vagy elfelejteni. Úgy gondolom, hogy ez a vita ugyanolyan mértékben hozzá fog járulni a csúcstalálkozó végeredményéhez, mint a Bizottság által elvégzett előkészítő munka, amely a stockholmi, madridi és prágai fontos munkaértekezletekben öltött testet.
Azoknak, akik az ülés méretéről vagy hatásköréről beszéltek: igen, eredetileg nagyobb csúcstalálkozót terveztünk, de meg kellett értenünk a foglalkoztatás területén uralkodó általános helyzetet. Ezen a területen a nemzeti hatáskörök rendkívül fontosak, és a Közösség ehhez történő hozzájárulása nem merül ki a szóban forgó eszközökben. Ezt elmondtam a bevezető megjegyzéseimben, amelyben megfogalmaztam az eheti csúcstalálkozóval kapcsolatos néhány reménységünket. Nem szabad szem elől tévesztenünk azt a tényt, hogy az európai foglalkoztatási stratégia dacára a foglalkoztatáspolitika lényegében tagállami felelősség.
Az 1997 óta érvényben lévő stratégia egyik kulcsfontosságú eleme a kölcsönös tanulás szerepe a foglalkoztatás területén tapasztalható közös problémák megoldásának keresésében. Ez a megközelítési mód ma is kritikus jelentőségű, amikor a közelmúlt egyik legsúlyosabb gazdasági válságával nézünk szembe, és ez is szerepelni fog az ezen a héten megrendezendő csúcstalálkozó napirendi pontjai között.
De a nemzeti szinten meghozott intézkedések felett magának az Uniónak is megvan a maga szerepe, és ezzel kapcsolatban ez az, hogy teljes mértékben igénybe kell venni a rendelkezésre álló pénzügyi eszközöket, főleg az Európai Szociális Alapot és az Európai Globalizációs Alapot, azzal az eljárással, amelyet - természetesen - a Parlament beleegyezésével most módosítunk, hogy kiterjesszük hatályát a jelenlegi válság miatt megszűnő munkahelyekre.
Pontosan ezt akarjuk elérni, és szerintem joggal hihetjük azt, hogy a Bizottság, az elnökség, a soron következő elnökségek és a szociális partnerek részvételével megrendezendő prágai ülés végeredménye képes lesz eredményeket elérni ajánlások és javaslatok formájában. Utána újból lehetőségünk lesz találkozni 27-es felállásban a júniusi Európai Tanácson a döntések meghozatalához.
Tehát abban reménykedünk, hogy az európai szociális partnerek segítségével és a három munkaértekezlet, valamint a jelenlegi vita formájában elvégzett előkészítő munka alapján az Európai Foglalkoztatási Csúcson sikerül majd meghatároznunk azokat a további lépéseket, amelyeket sürgősen megtehetünk, válaszul arra a súlyos helyzetre, amellyel polgáraink jelenleg szembenéznek, és hogy létrehozhassunk egy olyan Uniót, amely erősebb és versenyképesebb lesz a jövőben.
Vladimír Špidla
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A Bizottságban öt éven keresztül végzett munkám során számos alkalommal találkozhattam előadókkal, ezért már nem lepődöm meg az általuk elvégzett munka színvonalán. Egyértelmű, hogy az ülésre olyan időszakban kerül sor, amikor Európa és az egész világ válsággal küszködik. Ezt a válságot gyakran összehasonlítják az 1930-as évek válságával, és gyakran találkozunk azzal a félelemmel, hogy a következményei is hasonlóak lesznek, és nem kétséges, hogy a jelenlegi válság nagyon súlyos. Sok minden azonban megváltozott a korábbi válságokhoz képest. Létrejött az Európai Unió, és az európai kontinens már nincs telve kölcsönös feszültségekkel és gyűlölködéssel. Létrejött az európai szociális modell, amelyből megszületett a szociális védelem rendkívül átfogó rendszere, és ez nagyon jelentős változás. Úgy gondolom, hogy a közös cselekvésre vonatkozó akarat és képesség területén is jelentős előrehaladást értünk el, mivel most első alkalommal Európa összehangoltan reagált a válságra a gazdasági megújulásra vonatkozó tervvel, a közösségi szintű és az egyes tagállamok szintjén meglévő koordinációs jogának felhasználásával. Az is nyilvánvaló, hogy ha a válságról beszélünk, akkor elsősorban a munkanélküliségre és annak szociális következményeire gondolunk. A Bizottság a foglalkoztatás és a munkanélküliség kérdését kiemelt napirendi pontként kezeli és azt javasolja, hogy élvezzen elsőbbséget az EU egészének napirendjén is. Számos tagállam megfogalmazta azt a kritikát, hogy az állam-, illetve kormányfők csúcstalálkozójának eredeti célja megváltozott, és más formában kerül megrendezésre. A Bizottság elnöke egyértelműen megfogalmazta a Bizottság által támogatott véleményt, és ez képviseli az eredeti gondolatot. Szeretném azonban elmondani, hogy a prágai csúcs kivételes rendezvény. Előkészítése is kivételes módon folyik. Olyan résztvevők is jelen lesznek, akik korábban még soha nem vettek részt ilyen rendezvényeken, és ez egyben az Európai Tanács felé vezető út egyik lépése is. Ez azt jelenti, hogy a foglalkoztatás és a munkanélküliség kérdésével a miniszterelnökök és az elnökök szintjén fogunk foglalkozni.
Hölgyeim és uraim! Számos különálló kérdést megvitattunk a szociális menetrend hatókörén belül, és a vita során számos kérdés felmerült az egyes pénzalapok változtatásai kapcsán. Szeretnék rámutatni arra, hogy a javasolt menetrendet legnagyobb részben még a válság kirobbanása előtt készítettük elő, de mindennek ellenére szeretném egyértelművé tenni, hogy ez jó alap volt és továbbra is az a válsággal való szembenézéshez. Jó alapot kínál a válság utáni cselekvésekhez is. Szerintem az európai szociális modell több mint reagálás a válságra, bármilyen súlyos legyen is az. Ez egy folyamat és egy nagyon hosszú távú politikai és szociális stratégia, és pontosan ez az a hosszú távú aspektus, amely a szociális menetrendre épül. Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapra és az Európai Szociális Alap változtatásaira vonatkozó kérdés kapcsán szeretném kifejezni hálámat a kiváló együttműködésért, mert a párbeszéd annyira konstruktív volt, hogy karnyújtásnyi távolságra kerültünk célunk eléréséhez ezen az ülésen, és ezt én rendkívül fontosnak tartom. Egy cseh közmondás szerint "kétszer ad, aki gyorsan ad”. Nem tudom, hogy őseink ezt pontos számítások lapján állapították-e meg, de a gyors reagálás nyilvánvalóan számít, és hasznosabb, mint a tétovázás.
A vita során felmerült néhány konkrét kérdés, amelyre szeretnék válaszolni. Az első ilyen kérdést Cottigny úr tette fel ez év május 1-jével, vagy ez év májusával és a pénzalap felhasználásával kapcsolatban. Szeretném egyértelművé tenni, hogy minden kérelmet, amelyet folyó év május 1-je után nyújtanak be a befejező szakaszban lévő javaslat alapján, már az új szabályok szerint kell feldolgozni. Juknevičienasszony amiatt aggódott, hogy a pénzalapokból származó pénz gyakran nem jut el azokhoz, akiknek szükségük van rá. Úgy gondolom, hogy a hatékonyságot mindig figyelemmel kell követni. Egyszer lehetőségem nyílt arra, hogy látogatást tegyek Kelet-Karéliában, ahol vitát folytattak arról, hogy az alapot fel lehet-e használni a Nokia szerkezetátalakítása miatt állásukat vesztők megsegítésére, és az ott szerzett tapasztalataim alapján elmondhatom, hogy a viták egyértelműen megmutatták, hogy a munkájukat elveszítők nagy többsége szükségesnek tekintette az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapból nekik nyújtott segítséget, és a gyors segítség nagyon hasznos volt a számukra. Amikor ott jártam, 60%-uk már talált új munkát. Természetesen nem mindenki, de ennek ellenére is egyértelmű volt, hogy ez a mechanizmus működőképes. Egy másik felmerült kérdés a társfinanszírozásra vonatkozott. Vlasák úrnak természetesen igaza van, amikor azt mondja, hogy a társfinanszírozás nagyon fontos; ennek ellenére úgy gondolom, hogy a társfinanszírozás szintjének fokozatos emelése válság idején helyénvaló javaslat, mert egyes országok számára, amelyek rendkívül nehéz helyzetben vannak, a társfinanszírozás megszerzése súlyos problémát okoz. Ennek megkönnyítésére javasoltuk a 75%-os szintet. A parlamenti vitát követően ezt a javaslatot 65%-ra csökkentettük, és szerintem ez lényeges lépés, amely jelentősen megkönnyíti az alap felhasználását. Szeretnék még valamit aláhúzni, amely nem kapott kifejezett hangsúlyt a vita során, bár az Európai Szociális Alap jól megalapozott intézmény, amely évről évre emberek millióin segít, méghozzá nagyon hatékonyan. Ennek az alapnak az esetében is közösen módosítottuk a szabályokat az Önökkel lefolytatott vitában, és szerintem ez meg fogja könnyíteni használatát és javítani fogja hatékonyságát. Lambert asszony kiemelte a társadalmi befogadás fontosságát. Azt hiszem, ki kell hangsúlyoznom, hogy álláspontunk teljesen világos. Az európai szociális modell egy aktív társadalom modellje, amelyben a munkaerőpiaci aktivitás a kulcsfontosságú elem. Ez a modell azonban nemcsak azokat fogadja el, akik részt vesznek a munkaerőpiacon, mert polgáraink jelentős része - különféle okok miatt - nem vesz részt a munkaerőpiacon, mégis nagyon fontos, hogy lehetőséget kapjanak a részvételre a társadalom életében és hogy aktív szerepet játszhassanak. Silva Peneda úr hangsúlyozta a társadalmi párbeszéd jelentőségét. Csak egyetérthetek azzal a véleménnyel, hogy a társadalmi párbeszéd a mostani időkben fontosabb, mint valaha.
Hölgyeim és uraim! Szeretném elmondani, hogy véleményem szerint a szociális menetrend és a foglalkoztatási menetrend jelentősége egyre növekszik, és ez a folyamat fokozatosan érezhetővé válik az EU összes stratégiájában, az Európai Unió hosszú távú terveinek és kilátásainak megváltoztatására irányuló javaslatokhoz hasonlóan. Szeretnék köszönetet mondani Önöknek, és befejezésül szeretnék hangot adni annak a meggyőződésemnek, hogy az európai szociális modell európai integrációra szólít fel; ez a modell nem fejleszthető és nem tartható fenn a nemzetállamok határain belül önálló cselekvéssel, ezért azzal szeretném befejezni, hogy véleményem szerint Európa és az európai integráció az európai szociális modell további fejlődésének nélkülözhetetlen előfeltétele.
Gabriele Stauner
előadó. - (DE) Elnök asszony, tanácselnök úr, biztos úr! Szeretném kiegészíteni a biztos úrnak az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alappal (EGAA) kapcsolatos megjegyzéseit. Az EGAA szintén az európai szociális modell része. Igaza volt, amikor azt mondta: amit ma megtehetsz, ne halaszd holnapra! Intenzív megbeszélést folytattunk a Bizottsággal, és szeretném hangsúlyozni, hogy ebben az esetben gyorsan reagáltunk, de a tartalom és a színvonal szempontjából kiválóan. Ez kompromisszum, amelyre én és munkatársaim nagyon büszkék vagyunk.
Szeretném összefoglalni a vita néhány gondolatát: ami az EGAA-t illeti, kiderült, hogy szerencsére széleskörű konszenzus uralkodik a felülvizsgálattal kapcsolatban. Szeretnék egy kis kérést intézni a Bizottsághoz: kérem, hogy ne csak az Európai Szociális Alapból (ESZA) tegyék át a maradványösszegeket az EGAA-ba, hanem az összes maradványösszeget gyűjtsék össze a költségvetésből. Számunkra, akik érdekeltek vagyunk a szociálpolitikában, természetesen az lenne az ideális, ha az ESZA-alapokat teljes egészében ESZA-célkitűzésekre költenénk el és az EGAA-alapok a többi maradványalapból származnának; akkor kétszer annyi jót tehetnénk a munkavállalókért.
Képviselőtársaimnak, Lynne asszonynak, Sinnott asszonynak és Burke úrnak azt mondom példaként, hogy az EGAA nagyon sok mindent elérhet, de egészen biztosan nem alkalmas az összes regionális probléma megoldására. Ez teljesen egyértelmű, és nem is ez a célja. A tagállamoknak is maradt ebben felelősségük. Szeretnék még egy kérést intézni a Bizottsághoz: talán elkerülhetnék a technikai segítségnyújtási alapok kimerítését - 0,35% -, amely a rendelet szerint az Önök rendelkezésére áll. A munkavállalók így még többet nyerhetnének. Naranjo Escobar úr megjegyzése rendkívül pontos volt és egy jövőbeni feladatra vonatkozik. A gazdasági és pénzügyi válság figyelembevételével a lisszaboni stratégiát is felül kell vizsgálnunk.
Szeretnék megjegyzést intézni Hughes úrhoz: a foglalkoztatási csúcs természetesen nagyszerű rendezvény, de teljesen őszintén elmondhatom, hogy a háromoldalú ülés is megfelelő, ha valami ésszerű eredményt produkál. Csak ezért nem szükséges csúcstalálkozót rendeznünk. Jó és gyors eredményekre van szükségünk!
José Albino Silva Peneda
A vita jelenlegi szakaszában három megjegyzést szeretnék tenni. Először is azt szeretném mondani, hogy a szociálpolitika nem a Parlament egyik vagy másik politikai erejének monopóliuma. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja, tehát az általam is képviselt parlamenti politikai erő, hozzájárult a szociálpolitikához ebben a parlamenti ciklusban, méghozzá szerintem rendkívül meghatározó módon. Nagyon aktív szerepet játszottam különféle jelentések elkészítése során, különféle témákban, különös tekintettel az Európai Szociális Alap és az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap felülvizsgálatára, a rugalmas biztonság munkaerőpiaci megteremtésének általános alkalmazására, az európai szociális modellről szóló jelentésre, a munkaidő-szervezésről szóló irányelvre, és most az európai szociális menetrendre.
A parlamenti ciklus során szerzett tapasztalataim alapján meg vagyok győződve arról, hogy széleskörű konszenzust érhetünk el a szociálpolitika kérdéseiben. A politikák megtervezésére vonatkozó széleskörű konszenzus mellett azonban - amelyet szerintem már elértünk - a politikai cselekvésre vonatkozó konszenzus elérése szempontjából is határozottabban kell fellépnünk. Ebből szempontból az az érzésem, hogy a Bizottságban és az európai intézményekben sokkal több ösztönzőt kellett volna kifejlesztenünk, hogy el lehessen különíteni pénzügyi erőforrásokat helyi és regionális szinten, amennyiben konvergencia jön létre a különféle szervek és cselekvések között, hogy a szociális problémák ténylegesen megoldhatók legyenek.
Harmadik megjegyzésem a bizalom problémájára vonatkozik. A bizalmat nem lehet rendeletben vagy jogszabályban előírni; jelentős mértékben az intézmények magatartásától függ. Meggyőződésem, hogy az együttműködés kultúrája a politikák megtervezése során hozzájárulhat a bizalom helyreállításához. Úgy gondolom, hogy ebben a parlamenti ciklusban Európai Parlamentként jó példát mutattunk az együttműködésről, és a felülvizsgált szociális menetrend kapcsán elvégzett munka végeredménye egyértelműen erre az eszmére épül.
Egyetértek a biztos úrral abban a kérdésben, hogy a társadalmi párbeszédnek kell a vita szívében állnia. Ám meggyőződésem, hogy a társadalmi párbeszéden túl most olyan szakaszban vagyunk, amikor a szociálpolitikának kell a politikai vita középpontjában állnia. Ezért nagyon helyeslem azokat a szavakat, amelyek ebben a Parlamentben elhangzottak a foglalkoztatási csúcsról és a szociálpolitikákról. Úgy érzem, hogy most teljes mértékben helyénvaló ennek a tárgynak a megvitatása.
Végül, mivel ez az utolsó beszédem ebben a Parlamentben, szeretnék köszönetet mondani - az elnök nevében - minden képviselőnek, biztosnak és bizottságnak azért, amiért az elmúlt öt év intenzív és izgalmas tevékenységei során ilyen nagyszerűen együttműködtek velem az Európai Parlamentben. Nagyon köszönöm!
Jean Lambert
előadó. - Elnök asszony! Nagyon sajnálom, hogy néhány kedves kollégánk mandátumának végén elhagy bennünket!
Számos szempont felmerült ebben a vitában, többek között a megkülönböztetésmentességgel és azzal kapcsolatban, hogy mennyire fontosak az ilyen intézkedések, főleg a gazdasági visszaesés időszakaiban. Felvetődött annak a munkának a kérdése, amelyet ennek az ügynek a kapcsán a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságban elvégeztünk. A kölcsönös támogatás kérdése is felmerült.
Szeretném hangsúlyozni ezzel kapcsolatban, hogy az integrációs jelentésben felvetett egyik dimenzió a helyi szint dimenziója és bizonyos helyi gazdasági dimenziók voltak. Nagyon sokat beszélünk a nemzeti és a nemzetközi gazdaságról, de a helyi gazdaság kritikus jelentőségű: a banki szolgáltatások elérhetősége még a nem túl jómódú emberek számára is, mikrohitel- és hitelintézeteknél. Vigyáznunk kell, nehogy a szegényebb emberek uzsorások karmai közé kerüljenek és rendkívül magas kamatú adósságspirálba sodródjanak. Ügyelnünk kell arra, hogy ez ne történhessen meg, mivel ez valóban tönkreteszi az embereket.
A helyhatósági és a szolgáltatási dimenzió szempontjából azonban a jelentés kapcsán beszéltünk még egy területről, amelyet a bizottság különösen szeretett volna hangsúlyozni, ez pedig a lakhatás kérdése, mert megismétlem, hogy gazdasági visszaesés során egyre nagyobb nyomás nehezedik azokra az emberekre, akik ráébredhetnek arra, hogy nem engedhetik meg maguknak azt a lakást, amelyben élnek. Ezért erre a szintre kell összpontosítanunk; esetleg használhatnánk a koordináció nyílt módszerét a legjobb gyakorlat megtalálására a tagállamokban.
Végül szeretném megemlíteni a Szociális Alapot. Nagyon aggódunk amiatt, hogy nem sikerül beillesztenünk annak a kérdésnek a rendkívül keskeny dimenziójába, hogy mi számít foglalkoztatásnak és a foglalkoztatásra való felkészültségnek, mivel nem akarunk elveszíteni sok fantáziadús, rendkívül termékeny és érdekes rendszert, amelyek olyan hosszú időn keresztül segítettek embereknek, hogy nagyon nehéz kiindulási helyzetekből visszakerülhessenek a munka világába.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2009. május 6-án, szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Kelam, Tunne  
írásban. - Az európai vezetők és érdekeltek néhány nap múlva találkoznak a foglalkoztatási csúcson. A gyorsan emelkedő munkanélküliség a jelenlegi pénzügyi válság legfontosabb problémájává vált. Ez mélyen emberi probléma: valójában a legnagyobb szociális méltánytalanság Európában. A kormányfőknek és a politikusoknak nagy képzelőerővel és konkrét intézkedésekkel kell foglalkozniuk ezzel a problémával.
2009 az innováció és a kreativitás éve. Európának ki kell használnia ezt a lehetőséget a munkanélküliség csökkentésére. A legjobb módszer az új munkahelyek létrehozásának ösztönzése. A legfontosabb kérdés a kis- és középvállalkozások támogatása. Ennek egyik gyakorlati módja az európai pénzalapok igénybevételére vonatkozó bürokratikus szabályok egyszerűsítése. A kis- és középvállalkozások munkahelyeket teremtenek és a munkanélküliség csökkentésének fontos eszközei lesznek a jövőben, amennyiben hatékony támogatást kapnak az EU-tól.
Ezenkívül Európának beruházásokat kell végrehajtania az oktatásban, és különösen az egész életen át tartó tanulás területén. A munkanélküliség mindenkinek hatalmas megrázkódtatást jelent. Először is, az EU-nak és a tagállamoknak segítséget kell nyújtaniuk az embereknek e sokkhatásnak a leküzdéséhez, és az alternatív megoldásokra való felkészüléshez annak érdekében, hogy a lehető leggyorsabban visszakerülhessenek a munkaerőpiacra. Az innováció, a kutatás és az egész életen át tartó tanulás területén végrehajtott beruházás a legjobb mód ennek eléréséhez.
Magda Kósáné Kovács  
A 2004-es csatlakozás óta minden igyekezetünk ellenére fokozatosan kialakult a versengő szegénység az EU-ban, a gazdasági válság pedig súlyosbította a helyzetet a tagállamok szintjén és a polgárok között egyaránt. Az ebből származó társadalmi konfliktusok feszegetik a meglévő európai kereteket, hiszen a polgárok jogosan várják el az Európai Unió intézményeitől, hogy azok ne csak a bankoknak segítsenek, hanem számukra is nyújtsanak szociális biztonságot.
A válság miatt szűkülő piacon éleződik a verseny mind a vállalkozások, mind a munkavállalók között. Az EU-ban meghúzódó szociális feszültségeket legjobban az ECJ ítéletei által kiváltott eltúlzott reakciók mutatják meg a kiküldetésben dolgozó munkavállalók irányelvével kapcsolatban.
Az alaptalan félelmek eloszlatásához elengedhetetlen a tényleges jogi helyzet feltárása, illetve hogy a következő Bizottság értékelje a Posting-irányelv tagállami átültetését.
A válság kezelésében, és a feszültségek oldásában a szociális csomagban foglaltakon kívül további jogalkotási eszközök szükségesek. Európai minimálbér nélkül nehezen biztosítható a szociális béke. A méltó munka és a méltó élet definíciója, a határokon átnyúló kollektív szerződések, mind-mind olyan kérdések, amelyekben a Bizottságnak további feladata van.
Hosszú távon persze a szociális célkitűzések eléréséhez a 25 tagország által már ratifikált Lisszaboni Szerződés és az Alapjogi Charta biztosíthat szélesebb ívű európai kompetenciát a gazdasági és szociális jogok egyenjogúságának megteremtésével, ugyanakkor egyáltalán nem helyettesíti a gyors, rövid távú intézkedések sorozatát.
Iosif Matula  
Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap (EGAF) fontos eszköz az Európai Bizottság kezében a gazdasági válság enyhítésére és a közvetlenül érintett emberek megsegítésére. Vannak olyan iparágak vagy gazdasági ágazatok, ilyen például a pénzügyi szektor, az utóipar és az értékesítés, amelyek súlyosabban érzik a válság hatásait, mivel kénytelenek voltak korlátozni tevékenységeiket és elbocsátani a fölöslegessé vált munkaerőt, és ezt Romániában is láthatjuk. Egy felmérés szerint 2009 első negyedévében háromszor annyi elbocsátást regisztráltak az Európai Unióban, mint ahány új munkahely létrejött.
A globális gazdasági válság hatásainak elhárítására irányuló cselekvések végrehajtásával a szociális, gazdasági és területi kohézió célkitűzését is elérhetjük. Szerintem ez könnyebben elérhető lenne, ha az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot (EGAF) azokra a munkanélkülivé vált emberekre irányítanák, akik azonos vagy szomszédos régiókból, vagy akár több tagállamból származnak, ha ezeknek a régióknak vagy tagállamoknak közös határaik vannak. Az egyik oldalon szolidaritást kell mutatnunk azok felé, akik elveszítik munkájukat, míg a másik oldalon segítenünk kell nekik, hogy visszakerülhessenek a munkaerőpiacra. Az új munkahelyek létrehozását megkönnyítheti, ha mindegyik régióban rendelkezésre állnak a fejlesztési területeknek megfelelő szakmai átképzési és specializálódási lehetőségek és erre a célra elkülönített erőforrások.
Siiri Oviir  
írásban. - (ET) A jelenlegi globális gazdasági válság (vagyis a gazdasági recesszió és a növekvő munkanélküliség) korszakában fennáll annak lehetősége az EU munkaerőpiacán, hogy egyre nagyobb számban válnak létszámfelettivé az emberek, ami tovább növeli azoknak az embereknek a számát, akik a szegénységtől és az elidegenedettségtől szenvednek Európában.
Ma nagyon fontos, hogy a társadalmi integrációra és a kapcsolódó munkaerőpiaci politikákra integrált és egységes módon tudjunk törekedni az európai gazdaságra vonatkozó gazdaságélénkítési terven belül.
Emellett a tagállamoknak nem szabad feláldozniuk a szociális ügyeket, az egészségügyet és az oktatást a költségvetési felülvizsgálatok során végrehajtott csökkentésekkel, mivel pontosan ezek azok a területek, amelyek hozzájárulnak ahhoz, hogy a szegénység kockázatainak kitett embereket visszavezessük a társadalomba.
Fel kell ismernünk, hogy gyakran nagyon nehéz összekapcsolni a tagállamok által nyújtott szociális segítséget és az aktív munkaerőpiaci részvételt, különösen akkor, ha a megszerezhető munka csak ideiglenes jellegű, szezonális vagy részidős, és ha a támogatás elnyerésének feltételei, a szociális biztonsági rendszerek vagy a minimális adókulcsok nem motiválják az embereket az ilyen jellegű munkák elfogadására. A jelenlegi új körülmények között rugalmasabbá kell tennünk szociális biztonsági rendszerünket; a jelenlegi helyzet ezt követeli meg tőlünk.
Meggyőződésem, hogy a szociális segítségnyújtásnak garantálnia kell elegendő minimális bevételt, amely elegendő a szegénység szintje feletti emberi életmód vezetésére és elegendő ahhoz, hogy az érintett személyt kisegítse a szegénységből, és nem súlyosbíthatja a szegénységet rugalmatlanságával.
Esko Seppänen  
írásban. - (FI) Meglepő, sőt megbocsáthatatlan, hogy az EU szociális csúcstalálkozóját és a szociális partnerekkel folytatott párbeszédet trojka-szinten kell lebonyolítani, az állam-, illetve kormányfők részvétele nélkül. Ez azt mutatja, hogy az EU vezetői nem sok érdeklődést tanúsítanak a szociális dimenzió fejlesztése iránt. Azt mutatja, hogy nagyon távol vagyunk attól a célkitűzéstől, hogy az Uniót a polgárok Európájává tegyük. Az csak természetes, hogy a bankokat megmentik az állami pénzalapok felhasználásával olyan módon, hogy államosítják adósságaikat, de ki törődik az emberek jólétével.
