Forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning - 2007
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning for 2007.
Vítor Manuel da Silva Caldeira
formand for Den Europæiske Revisionsret. - (EN) Hr. formand! Det er mig en ære at deltage i Deres forhandling om Revisionsrettens årsberetning for regnskabsåret 2007, som jeg forelagde for Budgetkontroludvalget allerede den 10. november.
Samlet set afgiver Retten nu en revisionserklæring uden forbehold - positiv, om De vil - om regnskabet, men dens erklæring om de underliggende transaktioner er i store træk ligesom sidste år.
Med hensyn til regnskaberne konkluderer Retten, at de i alt væsentligt giver et retvisende billede af De Europæiske Fællesskabers finansielle stilling og pengestrømme ved udgangen af året. På grund af de forbedringer, der er sket, er de forbehold, der blev udtrykt sidste år, ikke længere nødvendige.
Med hensyn til lovligheden og den formelle rigtighed af de underliggende transaktioner afgiver Retten erklæringer uden forbehold om indtægterne samt om forpligtelserne og betalingerne vedrørende gruppen økonomiske og finansielle anliggender og gruppen administrationsudgifter og andre udgifter.
Med hensyn til administrationsudgifter og andre udgifter, som udgør 8 mia. EUR i 2007 anerkender Retten de beslutninger og forholdsregler, der er truffet af institutionerne for yderligere at forbedre den økonomiske styring på baggrund af Rettens anbefalinger, herunder beslutninger og forholdsregler, der er truffet af Parlamentet. Retten vil vurdere deres virkning i de kommende år.
Hvad angår landbrug og naturressourcer, samhørighed, forskning, energi og transport, bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse samt uddannelse og medborgerskab, konkluderer Retten imidlertid, at der stadig er fejl, som indvirker væsentligt på betalingerne, om end i forskelligt omfang. Overvågnings- og kontrolsystemerne på disse områder anses i bedste fald for at være kun delvis effektive, selv om Retten bemærker, at overvågnings- og kontrolsystemerne er blevet bedre med hensyn til forskning og, på kommissionsniveau, bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse.
Hvad angår samhørighed, som udgjorde 42 mia. EUR af budgetudgifterne, anslår Retten på baggrund af sin revision af en repræsentativ stikprøve af transaktioner, at mindst 11 % af de udbetalte beløb ikke skulle have været godtgjort. De fleste fejlkilder var omkostninger, som ikke var støtteberettigede, for højt ansatte beløb i udgiftsanmeldelserne og alvorlige tilfælde af manglende overholdelse af reglerne for offentlige indkøb.
Hvad angår landbrug og naturressourcer, hvor der i 2007 blev brugt 51 mia. EUR, fandt Retten, at udvikling af landdistrikter fortsat tegner sig for en uforholdsmæssig stor del af den samlede fejlforekomst, mens Retten anslår, at fejlforekomsten i EGFL-udgifterne ligger lidt under væsentlighedstærsklen.
Men hvorfor har vi stadig denne situation, og hvorfor er situationen for de underliggende transaktioner i det store og hele den samme som sidste år? Jo, de samlede fejlforekomster er stadig betydelige, fordi der er en høj, iboende risiko forbundet med mange af EU's udgiftsområder og svagheder i forbindelse med overvågning og kontrol.
En stor del af budgettet, herunder på de områder, der er under delt forvaltning, udbetales til millioner af støttemodtagere i hele Unionen på grundlag af modtagernes egne opgivelser og ofte i henhold til komplekse regler og forordninger. Disse ifølge sagens natur risikofyldte omstændigheder medfører fejl hos dem og også hos dem, der udbetaler midlerne.
For at disse risici kan kontrolleres, er der adskillige overvågnings- og kontrolniveauer: for det første kontrol hos støttemodtagere, for det andet sikring af, at der etableres funktioner til kontrol af krav, og at disse fungerer effektivt, og endelig overvågning fra Kommissionens side til sikring af, at alle systemerne fungerer som helhed.
Da de fleste fejl sker på støttemodtagerniveau, kan de ofte kun påvises med pålidelighed ved grundige kontroller på stedet. Kontroller af den art er omkostningskrævende, hvorfor det sædvanligvis kun er en lille del af de individuelle udbetalinger, der dækkes.
Under sit revisionsarbejde vedrørende regnskabsåret 2007 konstaterede Retten igen, at medlemsstaterne ikke altid er effektive med hensyn til at klarlægge de fejl, der er i foranstaltningerne til kontrol af individuelle udbetalinger. Retten fandt også nogle svagheder i Kommissionens efterprøvende regnskabsafslutning på landbrugsområdet.
På mange budgetområder findes der mekanismer, som gør det muligt at inddrive forkerte udbetalinger fra støttemodtagerne eller at "udelukke" udgifter, dvs. afvise at betale dem over budgettet, når det er medlemsstaterne, der har forvaltet udgiftsordningerne forkert.
Der er imidlertid endnu ingen pålidelige oplysninger om effekten af korrigerende foranstaltninger, og Retten har konkluderet, at de korrigerende foranstaltninger endnu ikke kan anses for effektivt at mindske forekomsten af fejl.
Når dette er sagt, er det rimeligt at anerkende, at Kommissionen siden 2000 har gjort sig store anstrengelser for at afhjælpe svaghederne i overvågningen og kontrollen, først og fremmest ved at udvikle og gennemføre et internt reformprogram og ved i 2006 at lancere en handlingsplan, som skulle forbedre overvågnings- og kontrolsystemerne i hele Unionen.
De årlige aktivitetsrapporter og erklæringer, som er en væsentlig del af reformprogrammet, herunder dem, der vedrører samhørighed og landbrug, viser nu et billede, der stemmer mere overens med Rettens egne vurderinger, men i nogle forbehold synes man stadig at undervurdere problemerne.
Med hensyn til handlingsplanen fra 2006 mener Retten, trods det fremskridt, Kommissionen har noteret sig, at det stadig er for tidligt at sige noget om, hvilken effekt den vil få på de underliggende transaktioners lovlighed og formelle rigtighed. F.eks. var 2007 kun det første år, hvor medlemsstaterne skulle fremlægge en årlig oversigt over de foreliggende revisioner og erklæringer. Som anført i Rettens udtalelse nr. 6/2007 kan de årlige oversigter med tiden være med til at forbedre forvaltningen og kontrollen af EU-midlerne. Men de giver endnu ikke nogen pålidelig vurdering af systemernes funktion og effektivitet.
Sådan er situationen nu. Men vi skal også se fremad og spørge, hvad der mere bør gøres, og hvilke fremtidige foranstaltninger man bør overveje. Retten foreslår, at sådanne foranstaltninger skal vælges under hensyntagen til følgende overvejelser.
For det første skal fordelene ved at nedbringe antallet af fejl afvejes mod omkostningerne i forbindelse hermed.
For det andet skal alle deltagere i budgetprocessen erkende, at en vis risiko for fejl er uundgåelig.
For det tredje skal der aftales et passende risikoniveau for de forskellige, individuelle budgetområder på politisk niveau af budget-/dechargemyndigheden på vegne af borgerne.
For det fjerde bør ordninger, der ikke kan gennemføres på tilfredsstillende vis inden for et acceptabelt omkostningsniveau og med en tolerabel risiko, tages op til fornyet overvejelse.
Endelig er der behov for forenkling, ikke mindst på områder som udvikling af landdistrikter og forskning, for veludformede regler og forordninger, som er utvetydige og enkle at anvende, mindsker risikoen for fejl og muliggør strømlinede og omkostningseffektive forvaltnings- og kontrolordninger.
Retten opfordrer derfor Kommissionen til at afslutte sin analyse af omkostningerne i forbindelse med kontroller og af de iboende risikoniveauer på de forskellige udgiftsområder. Retten anbefaler også, at Kommissionen fortsætter sine bestræbelser på at forbedre sin overvågning og rapportering, herunder sit arbejde med medlemsstaterne, så de årlige oversigter kan bruges effektivt i de årlige aktivitetsrapporter, og så den kan følge op på tiltag til forbedring af inddrivelsessystemerne.
Ud over forenkling og brug af begrebet tolerabel risiko foreslår Retten i sit svar på Kommissionens meddelelse "Reform af budgettet - EU i forandring", at man anvender principperne entydige mål, realisme, gennemsigtighed samt regnskabspligt og ansvarlighed ved udformningen af EU-udgiftsordninger. Retten opfordrer også de politiske myndigheder til at undersøge mulighederne for at omarbejde udgiftsprogrammerne med vægt på output og at se kritisk på de nationale, regionale og lokale myndigheders skønsmæssige beføjelser i forbindelse med forvaltningen af programmerne.
Afslutningsvis understreger Retten, som anerkender, at der sker fremskridt, at yderligere forbedringer i EU's finansielle forvaltning vil afhænge af, om det i kraft af eksisterende og fremtidige tiltag vil lykkes at reducere risiciene til et acceptabelt niveau og udvikle omkostningseffektive systemer til forvaltning af dem.
I tider med finansiel turbulens og økonomisk ustabilitet er Revisionsrettens rolle særlig vigtig og relevant. Som EU's eksterne revisor skal vi fungere som den uafhængige beskytter af unionsborgernes finansielle interesser. Med forelæggelsen af denne årsberetning ønsker vi at bidrage til gennemsigtigheden og fremme regnskabspligt og ansvarlighed. Begge disse faktorer betragtes som afgørende for, at EU-borgerne kan have tillid til de institutioner, der holder Unionen i gang og skal videreføre den i fremtiden.
Formanden
Formand Silva Caldeira! Jeg vil gerne takke Dem for Deres rapport og for det altid meget konstruktive samarbejde mellem Dem, Revisionsretten og Parlamentet.
Siim Kallas
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Kommissionen bifalder Revisionsrettens årsberetning. Jeg vil gerne understrege det meget konstruktive samarbejde, vi har haft med Retten. Der er én virkelig god nyhed i beretningen, nemlig at Retten har givet regnskabet en fuldstændig ren helbredsattest, hvilket revisorerne kalder en erklæring uden forbehold. Det er et bemærkelsesværdigt resultat i det nye regnskabssystems kun tredje leveår.
Der er en anden rigtig god nyhed, nemlig at Retten anerkender, at vi styrker vores overvågningssystemer. I 2007 er der for første gang ikke et eneste kapitel med et rødt kort fra den eksterne revisor på grund af kontrolsystemerne. Der gøres meget på dette område. Jeg vil gerne fremhæve de årlige oversigter over foreliggende revisioner af strukturfondene, som medlemsstaterne fremlagde for første gang sidste forår.
Retten anerkender disse bestræbelser, om end resultaterne endnu ikke er omsat i en væsentlig reduktion af fejlforekomsterne. Kommissionen glæder sig over denne anerkendelse.
Det er rigtigt, at billedet af de individuelle transaktioner stadig er blandet. Med hensyn til Den Europæiske Garantifond for Landbruget, den største udgiftspost hvad angår landbrug, anerkender Retten, at fejlforekomsterne igen i år er under væsentlighedsniveau. Dette gælder ikke for resten af kapitlet om naturressourcer, hvor der for udviklingen af landdistrikter er en tilbøjelighed til et højt fejlniveau. Også i forbindelse med samhørighedsfondene finder Retten stadig alt for mange fejl.
Kommissionen prioriterer en reduktion af disse fejlforekomster meget højt og er ikke bange for om nødvendigt at indtage en barsk holdning. I 2008 har vi allerede pålagt EFRU og ESF - samhørighedsfondene - finansielle korrektioner på 843 mio. EUR, og andre ca. 1,5 mia. EUR er under forberedelse.
Lad mig minde om, at bommen er sat meget højt for så vidt angår fejl i de underliggende udbetalinger. Mindst 98 % skal være fejlfrie. Ikke desto mindre nærmer vi os. Revisorerne siger nu, at på alle budgetområder undtagen ét er der ingen alvorlige, finansielle fejl i hele 95 % eller flere af betalingerne.
Med hensyn til bistand til tredjelande og interne politikker som f.eks. transport og energi såvel som uddannelse og medborgerskab noterer Retten visse forbedringer. Administration samt økonomiske og finansielle anliggender klarer sig endda bedre. Disse områder forvaltes direkte af Kommissionen, hvilket til dels kan forklare, hvorfor de bestræbelser, der gøres, har en mere øjeblikkelig virkning. For at opsummere er Kommissionen af den opfattelse, at Revisionsrettens årsberetning for 2007 viser, at der sker konstante og gradvise fremskridt.
Vi er kommet langt de seneste fem år. Når man ser på de fremskridt, der er gjort, kan jeg forsikre Dem om, at Kommissionen på ingen måde fortryder at have sat sig selv det mål at opnå en positiv erklæring om sikkerhed vedrørende de underliggende transaktioner. Vi håber, at Parlamentet vil anerkende den positive udvikling og fortsat støtte op om bestræbelserne for at opnå forenkling, bedre forvaltning og mere ansvarlighed fra medlemsstaternes side.
Jean-Pierre Audy
for PPE-DE-Gruppen. - (FR) Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, hr. formand for Revisionsretten, mine damer og herrer! Jeg vil allerførst takke Dem, hr. formand for Retten, for den enorme opgave, De har udført sammen med Rettens revisorer. Jeg finder, at dette er et vigtigt dokument for os.
Som vi ved, er denne decharge den første decharge for det finansielle overslag for 2007-2013. Den er den første med det nye forvaltnings-, autorisations- og revisionskontrolsystem, som Kommissionen har indført. Endelig er dechargen den sidste for den embedsperiode, der nærmer sig sin afslutning, for vi skal nu påbegynde seks måneders arbejde, og vi skal stemme i april før EU-valget, på et tidspunkt hvor Kommissionen har lovet os en positiv erklæring om sikkerhed. Det er nu 14 år siden, vi sidst fik en positiv erklæring om sikkerhed, hvilket giver Parlamentet anledning til bekymring.
For det første, med hensyn til regnskabet får jeg at vide, at det er en erklæring uden forbehold. Hvorfor blev Galileo ikke integreret? Og jeg vil ikke lægge skjul på, at jeg aldrig vænner mig til regnskaber med en negativ egenkapital på 58 mia. Det er én af mine bekymringer.
Så dette er godt nyt. Vi skal være glade for, at der med hensyn til administrationsudgifter foreligger en positiv erklæring med lave fejlforekomster og, efter hvad vi har fået at vide, ingen besvigelser. Den delte forvaltning i medlemsstaterne inden for landbrug, samhørighed og strukturfondene fungerer dog for dårligt, idet der her er for mange fejl - undertiden over 60 % i nogle medlemsstater. Rådet er ikke til stede, og det ville være interessant at høre, hvad medlemsstaterne og Rådet mener om denne situation, når de ikke underskriver de nationale erklæringer, set i lyset af, at borgerne vil være krævende på grund af de aktuelle problemer med de offentlige finanser.
Jeg mener, Formanden har ret, og vi bør overveje denne dechargeprocedure sammen med udvalgene, Kommissionen, Rådet, Parlamentet, de nationale parlamenter og de nationale revisionsretter, som i høj grad glimrer ved deres fravær under denne forhandling.
Med Deres tilladelse, hr. formand, vil jeg gerne bruge 30 sekunders taletid som ordfører til i lighed med mine kolleger at udtrykke min forbløffelse over, at Rådet er fraværende. Jeg har imidlertid forstået, hr. formand for Den Europæiske Revisionsret, at De skal forelægge Deres beretning for Økofinrådet om nogle få dage, og at Rådet derfor ikke kan udtrykke sin holdning, før der er sket en udveksling af synspunkter mellem de forskellige medlemsstater.
Da det forholder sig således, og da der peges fingre ad medlemsstaterne med hensyn til delt forvaltning, håber jeg, at vi snart modtager Rådets holdning, og jeg vil tillade mig, hr. formand for Parlamentet, at anmode om et skriftligt spørgsmål til spørgetiden, hvori Rådet bliver bedt om straks at udtrykke sin holdning, så snart det har haft lejlighed til at udveksle synspunkter om denne fremragende beretning fra Den Europæiske Revisionsret.
Herbert Bösch
Hr. formand! Jeg vil meget gerne ønske Revisionsretten tillykke med det arbejde, det fremlægger for Parlamentet i form af årsberetningen for 2007. I en række af årsberetninger, der til stadighed forbedres, er denne beretning efter min mening den bedste, Revisionsretten hidtil har fremlagt. Den er mere informativ, mere farverig så at sige og mere entydig.
Jeg har med tilfredshed bemærket, at De, medlemmerne af Revisionsretten, har modstået den fristelse at tilføje et stænk populisme til dette års beretning.
På baggrund af en række forskellige særlige beretninger og især denne beretning skal vi nu vurdere, om det arbejde, Kommissionen har udført i 2007 for EU-skatteydernes penge, har været tilfredsstillende eller ej. Indtil nu har der været en række opmuntrende præsentationer, især fra kommissæren for Samhørighedsfonden. Kommissæren for Forskning har også antydet, at kritikken fra Parlamentet og fra Revisionsretten i sidste års beretning er faldet på frugtbar jord.
Et område, hvor tingene endnu ikke fungerer godt, er den samarbejdsmæssige indsats for at styre EU-budgettet, som medlemsstaterne får midler fra. Fire medlemsstater - Danmark, Nederlandene, Det Forenede Kongerige og Sverige - bidrager med et ansporende eksempel på aktivt samarbejde. Det er tilfredsstillende at se, at en national revisionsret som f.eks. den i Tyskland begynder at beskæftige sig på nationalt niveau med de EU-midler, der anvendes i Tyskland, og vi håber, at der kommer en politisk forhandling om dette emne.
Siden Wynn- og Mulder-betænkningerne har vi forsøgt at bygge bro over kløften i traktaten mellem artikel 274 og artikel 5 ved hjælp af dette krav om nationale erklæringer om sikkerhed. Mens vi drøfter dette emne, kommissær Kallas, ville det glæde mig, om Kommissionen ville påtage sig en mere nyttig og aktiv rolle ved at standardisere disse beretninger. Det er noget, De med Deres positive indstilling skulle kunne bidrage til at opnå snart.
Når vi bedømmer kvaliteten af Kommissionens arbejde i vores decharge, vil vi informere skatteyderne, om den i det store og hele er acceptabel. Når vi forventer professionalisme fra andre institutioner, må vi også selv indtage en mere professionel holdning. Jeg synes, det er både utåleligt og grotesk at have forhandlinger her i Parlamentet om, hvorvidt dette udvalg fortsat kan være et såkaldt neutralt udvalg eller ej. Det er ikke acceptabelt, at et kontroludvalg betragtes som blot en slags ekstra udvalg, for det er ikke professionelt. Den tid er for længst forbi, hvor budgettet blev behandlet ét sted i et halvt års tid, hvorefter et andet udvalg var ansvarligt for budgetkontrollen i resten af året.
Vi har ikke engang set på alle agenturerne endnu, og vi skal forestille at forsikre vores skatteydere om, at alt fungerer korrekt. Vi har brug for professionalisme fra de andre institutioner, men som parlament er vi også nødt til at gøre en indsats, ellers vil vi ikke kunne se skatteyderne i øjnene.
Jan Mulder
Hr. formand! Jeg vil gerne takke Revisionsretten for beretningen, og også jeg har bemærket en forbedring hvert år, idet beretningen bl.a. er blevet lettere at læse og opstillet på en måde, der er lettere at forstå. Jo, der er sket en forbedring hvert år, om end kun en mindre én. Vi kan nu i nogen grad tage brødet ud af munden på euroskeptikerne ved at sige, at regnskabet for første gang er blevet godkendt. Hvis vi ser nærmere på forbedringerne i regnskabet, er de dog kun af mindre omfang. Det er lykkedes os at klare skærene med mindst mulig margin. Hvis vi læser, hvad der blev skrevet i 2006 og 2007, så er der faktisk ikke særlig stor forskel, selv om der er sket en forbedring.
Kommissionen understreger, at i årenes løb er budgetgennemførelsen forbedret betydeligt. Den hævder, at i 2002 og 2003 blev kun 4 % af udgifterne godkendt sammenlignet med mere end 45 % nu. Det er absolut en betydelig forbedring, men jeg er bange for, at den hovedsagelig skyldes de drastiske ændringer i landbrugspolitikken. Hvis landbrugspolitikken var fortsat som før, betvivler jeg meget kraftigt, at vi ville have opnået en godkendelsesmargin på over 40 %. Dette forhold giver anledning til stor bekymring, for Kommissionens væsentligste teknikker opfylder endnu ikke internationale standarder og kræver stadig store forbedringer. De seneste fire års fremskridt er efter min mening sket for langsomt.
Det er beklageligt, at vi endnu ikke kan måle resultaterne af handlingsplanen. I starten lagde Kommissionen en hel del kræfter i den. Det var en fremragende metode, hvilket vi alle har anerkendt, men desværre har vi ikke set tilstrækkeligt med resultater.
Jeg deler hr. Böschs skuffelse over, hvad Kommissionen har gjort med hensyn til de nationale erklæringer. Det er så meget mere overraskende, fordi Kommissionen sidste år helt klart udtalte, at den ikke ville gennemføre aftalen. Heldigvis vendte Kommissionen om her. Vi kan dog ikke glemme, at denne aftale er underskrevet af Rådet, Kommissionen og Parlamentet. Når alt kommer til alt, er det uacceptabelt, at én af parterne fremfører sin modvilje mod at gennemføre aftalen. Jeg kan ikke vente med at høre, hvilke retningslinjer Kommissionen har udstedt for at gennemføre aftalen. Hvilke resultater er der indtil nu kommet ud af drøftelserne med medlemsstaterne om at gennemføre artikel 44? Vi vil skulle bruge megen tid og energi på dette emne de kommende måneder. Vi vil også skulle beslutte, om vi ønsker at meddele Kommissionen decharge i april, eller om vi vil udsætte den i seks måneder.
Bart Staes
Hr. formand! Også jeg vil gerne takke Revisionsretten og ikke mindst dens personale. De har endnu en gang udført et fremragende arbejde. Jeg vil gerne minde kommissæren om, at det er sandt, at De i begyndelsen af Deres mandat som kommissær for bekæmpelse af svig lovede og forpligtede Dem til inden udløbet af Deres mandat at fremlægge en erklæring, der bekræfter regnskabets pålidelighed såvel som lovligheden og den formelle rigtighed af alle regnskaber.
Har vi nået dette nu? Tydeligvis ikke. For 14. gang i træk har denne erklæring ikke vist sig. Er vi på vej i den rigtige retning? Uden tvivl, eller det siger Revisionsretten i hvert fald, og De er der til at forsvare dette standpunkt med næb og kløer. Bør vi bekymre os? Det tror jeg. De har dog endnu præcis et år til at indfri Deres løfte, Deres forpligtelse, og der er stadig en hel del, der skal gøres, som mine medlemskolleger selv har sagt.
Hvad har Revisionsretten bemærket? Der er brister i bogføringssystemet, som delvis kan tilskrives de komplekse lovmæssige og finansielle rammer. Ifølge Revisionsretten er der en risiko i relation til kvalitet og finansielle oplysninger. Hvad siger Revisionsretten om lovligheden og den formelle rigtighed af betalingerne? Sanktionerer den administrationsudgifterne? Der er væsentlige problemer på store budgetområder, herunder landbrug, Samhørighedsfonden, strukturfondene, Regionalfonden, socialpolitik, udvikling af landdistrikter, forskning og udvikling, energi, transport, bistand til tredjelande, udvikling og udvidelse, uddannelse og medborgerskab. Der er foretaget en repræsentativ stikprøve af alt, hvad der har med samhørighed at gøre, nemlig Samhørighedsfonden selv og strukturfondene. Vi bemærker, at Revisionsretten i sin beretning anfører, at i 11 % af tilfældene burde betalinger aldrig være sket. Det er et meget alvorligt resultat, som man skal være meget opmærksom på i dechargen.
Som flere medlemskolleger har påpeget, var 2007 det første år, hvor medlemsstaterne blev bedt om at udarbejde en årlig oversigt over foreliggende revisioner og erklæringer, men ifølge Revisionsretten fungerer det ikke. Oversigterne kan ikke sammenlignes, og de indeholder ikke alle de oplysninger, vi har brug for. Det til trods, og som hr. Mulder med rette påpegede, var der en forpligtelse, en politisk aftale. Det er noget, vi arbejdede hårdt for i Parlamentet. Hvad ser vi så nu? En hel vrimmel af medlemsstater samarbejder kun modvilligt. Det er især de euroskeptiske lande, som lægger sig i selen, dvs. Det Forenede Kongerige, Danmark og Nederlandene i vidt omfang. Det kan da ikke være rigtigt? Vi bør absolut minde Rådet om dets ansvar i denne henseende.
Endelig vil jeg gerne på vegne af Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance understrege det politiske krav, hvad angår medlemsstaterne, nemlig at de absolut bør leve op til deres politiske ansvar for det forbrug, de er med til at forvalte. Det er deres forbandede pligt! Desuden vil vi også gerne se mere gennemsigtighed i relation til slutmodtagerne. Der er måske nok en indbydende hjemmeside, men jeg har bemærket, at en række medlemsstater, herunder mit eget land Belgien, lægger oplysninger på den, som er sørgeligt utilstrækkelige og fuldstændig uigennemsigtige. Også på dette område er der derfor arbejde, der skal gøres, og det er vi nødt til at kæmpe for under dechargen.
Esko Seppänen
for GUE/NGL-Gruppen. - (FI) Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Den Europæiske Revisionsret! Næstformanden i Kommissionen Siim Kallas har overordnet set gjort et godt stykke arbejde for at forbedre budgetkontrollen og især for at øge den administrative gennemsigtighed. Offentlighedens kendskab til landbrugsstøtteordninger er et godt eksempel herpå.
Den Europæiske Revisionsret er delvis enig. Der er selvfølgelig områder, der kan kommenteres, særlig i forbindelse med landbrugs- og egnsudviklingsstøtte. Ansvaret for disse områder ligger hovedsagelig hos medlemsstaterne. En slags spaltning kan måske anes i Revisionsrettens beretning, nemlig mellem de lidt mere korrekte nettobidragydere mod nord og støttemodtagerne mod syd, som er noget mere tilbøjelige til misbrug. De likvide midler, der står på spil, påvirker også åbenlyst spaltningen. Mod syd er der mere at fordele og kontrollere end mod nord. For at sikre, at der ikke sker forkerte generaliseringer, er det vigtigt, at Revisionsretten i sine beretninger viser præcist, hvor alle former for misbrug har fundet sted, således at forvirring og forkerte generaliseringer undgås.
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på et område, hvor Den Europæiske Revisionsret ikke har nogen kompetence, og som også er et gråt område set fra et nationalt synspunkt. Det drejer sig om Athenmekanismen, der blev oprettet i 2004, og som hører ind under medlemsstaternes kompetenceområde, men ikke under EU. Medlemsstaterne betaler til mekanismen fra deres egne forsvarsbudgetter til fælles militære operationer, der ligger uden for EU's kompetenceområde. Disse operationer fungerer på den ene side efter NATO's princip om, at omkostningerne betales efter "costs lie where they fall"princippet. På den anden side er der denne Athena-ordning, hvis finansiering er hemmelig. Der bør være demokratisk kontrol med denne form for militær operation på EU-landes vegne.
Ved overvejelsen af Den Europæiske Revisionsrets beretning vil vores gruppe kigge nøje på lovligheden af Rådets budget, som for Parlamentets vedkommende har været et gråt område indtil nu.
Godfrey Bloom
for IND/DEM-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Det ser da ud til, at kommissær Kallas har læst et helt andet dokument. Jeg kan forsikre ham om, at for et aktieselskab i Det Forenede Kongerige ville dette overhovedet ikke være godt nok. Hvis et hvilket som helst aktieselskab i Det Forenede Kongerige igennem 14 år havde indsendt regnskaber af denne art, som har været fuldstændig uacceptable, og igen i år - og jeg betragter det ikke, som om Revisionsretten på nogen måde har givet dette en ren helbredsattest, og jeg har læst dokumentet - hvis Kommissionen var bestyrelse for et aktieselskab i Det Forenede Kongerige, ja, så må jeg sige, at så ville de nu sidde i fængsel!
Vi har nu en situation, hvor Parlamentet, hvis det da er et parlament, der bruger det meste af året på at tale om bananers krumning, ujævne pastinakker, standardisering af flaskestørrelser, og i tirsdags stemte vi endog om standardisering af traktorsæder, denne absurde organisation bruger det meste af året på noget, der ikke har nogen større værdi. Vi har kun ét seriøst ansvarsområde, og det er at stille Kommissionen til regnskab for budgettet. Det er det mest seriøse, vi kan foretage os, og det vil blive vedtaget igen for 15. år ved stiltiende overenskomst.
Det er en skandale, og de britiske parlamentsmedlemmer skal vide, at jeg vil iagttage meget nøje, hvordan de stemmer. Jeg vil sørge for, at det bliver kendt hjemme i Det Forenede Kongerige, hvad de gør her, i modsætning til hvad de faktisk siger, når de tager hjem.
Ashley Mote
(EN) Hr. formand! Vi ved alle, at Kommissionens regnskaber aldrig kan afsluttes, før - og medmindre - to store, underliggende problemer løses endeligt. Ingen af disse problemer er nye. For det første er der ikke nogen sikkerhed med hensyn til åbningsbalancerne i regnskabssystemet, som blev ændret i 2005, fordi der et år senere blev foretaget enorme justeringer, som gjorde det åbenbart, at ingen afstemning var eller er mulig.
For det andet er der problemet med delt forvaltning, der allerede er blevet nævnt, eller med andre ord fordeling af offentlige midler til modtagere, som så bliver gjort ansvarlige for at både at bruge og at aflægge regnskab for dem. Selv de interne revisorer i medlemsstaterne indrømmer, at dette system er umuligt at gennemføre.
I årevis er alt, vi har hørt - og vi har hørt det igen i dag fra Retten og fra kommissæren - gode intentioner, hvor man taler om forbedringer snart, risikostyring, fejlrater - trivialiteter! I virkeligheden sker der ingen ændringer af betydning, og offentligheden er med rette ved at miste tålmodigheden. At pille ved liggestolene på denne særlige Titanic hjælper ikke på at sætte propper i hullerne i bunden.
Hvis vi skal tro de græske tal, er der stadig olivenlunde i Det ægæiske Hav. Det rapporteres, at misbruget af midler i Bulgarien er ude af kontrol. I Nordcypern, der besiddes af Tyrkiet, er der udbetalt 259 mio. EUR af de offentlige midler til økonomisk udvikling, men EU-kontoret i Nicosia indrømmer åbent, at det ikke kan overvåge eller kontrollere det, alene af den grund at vi ikke anerkender det tyrkiske regime. Nogle af disse midler har helt enkelt betalt for nye fortove i det blomstrende feriested i Kyrenia, hvor kasinoernes forretning går strygende dag og nat. Det lokale regime vælger ikke at udskrive tilstrækkelige skatter og er af den opfattelse, at hvis EU er tåbelig nok til at betale for dem, så er det fint med dem. Men de penge kunne være brugt til noget godt.
Ikke blot er regnskabet uacceptabelt, nogle af vurderingerne af, hvordan offentlige midler anvendes, er også uacceptable.
Christofer Fjellner
Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at takke Revisionsretten for en konstruktiv beretning, der er usædvanlig let at følge. Jeg er sikker på, at den vil danne et godt grundlag for vores igangværende arbejde i Budgetkontroludvalget.
Jeg regner med at begrænse mig hovedsagelig til EU's uafhængige myndigheder, da jeg faktisk er ordfører for dem. Nogle institutioner vokser selvfølgelig i henseende til antal, ansvar og hvor mange penge, de har til rådighed. Jeg vil derfor påstå, at en undersøgelse af disse institutioner også bliver stadig vigtigere.
Hvert år, jeg har været her i Parlamentet, har vi kommenteret de problemer, de uafhængige myndigheder har hvad angår planlægning, budgetgennemførelse, offentlige indkøb, rapportering osv., og desværre ser det ud til, at vi vil være nødt til at gøre det samme igen i år. Det samme gælder problemet med, at de beder om flere og flere penge, på trods af at de har haft svært ved at bruge dem i de foregående år. Jeg mener, dette rejser en række vigtige spørgsmål, da det ser ud til at være et tilbagevendende problem. I hvert fald hvad mig angår, rejser det spørgsmål om ansvar og kontrol. Jeg synes derfor, det er særlig uheldigt, at Rådet ikke er her for at deltage i forhandlingen, da jeg mener, at vi har et fælles ansvar for at sikre, at disse decentraliserede myndigheder bliver kontrolleret og overvåget.
Ud over disse generelle kommentarer, som i hovedsagen gælder et betragteligt antal decentraliserede myndigheder, om end ikke alle, er der fire myndigheder, som jeg finder, at vi har grund til at undersøge nærmere i år. Den første er CEPOL, det europæiske politiakademi, som igen i år har fået anmærkninger for sine offentlige indkøb, og det er et tilbagevendende problem, der endnu ikke er taget op. Desuden er det endnu mere bemærkelsesværdigt, at Revisionsretten har påpeget, at der er brugt penge til at betale private udgifter. En anden er Galileo, i forbindelse med hvilken Revisionsretten endnu ikke har været i stand til at udsende en erklæring om, hvorvidt de ønsker at afgive en simpel erklæring om sikkerhed, ganske enkelt fordi der er så stor usikkerhed om forholdet mellem Galileo og Den Europæiske Rumorganisation og de andre involverede aktører. Hvor begynder og slutter Galileo? Sidst, men ikke mindst, er der Frontex og Det Europæiske Jernbaneagentur, som begge er klare eksempler på myndigheder, der overvurderer deres omkostninger og kræver for mange penge, men som ikke desto mindre anmoder om flere penge hvert år. Disse forhold agter jeg at kigge nærmere på under dechargeprocessen. Jeg håber at kunne fortsætte det konstruktive samarbejde med både Revisionsretten og Kommissionen, og jeg er skuffet over, at Rådet ikke er her for at bidrage til denne drøftelse.
Bogusław Liberadzki
(PL) Hr. formand! Hr. Caldeira talte om risiko som en væsentlig fejlfaktor ved udarbejdelse af denne beretning. Lad mig et øjeblik fokusere på problemer i forbindelse med Den Europæiske Udviklingsfond. Fonden yder bistand til lande i Afrika, Caribien og Stillehavslandene. Risikoen i disse lande er forskellig fra risikoen i medlemsstaterne og er også større end i medlemsstaterne. Det er vigtigt, at Retten har konkluderet, at de transaktioner, der ligger til grund for indtægterne og forpligtelserne i budgetåret, er lovlige og korrekte. Denne generelle konklusion giver os grund til at godkende beretningen som helhed.
På den anden side er der et højt antal fejl i de transaktioner, der ligger til grund for betalingerne. Retten har sat spørgsmålstegn ved Kommissionens dynamiske fortolkning af støtteberettigelseskriterierne, og Rettens synspunkt om, at fortolkningen er fejlbehæftet, må accepteres. Pointen er, at det ikke sætter medlemsstaterne i stand til at overholde standarderne for pålidelig forvaltning af offentlige midler. Kommissionen bør gøre rede for sin holdning ved først givne lejlighed. Parlamentet har faktisk allerede henvendt sig til den om dette spørgsmål.
Et andet spørgsmål, der stilles i beretningen, vedrører samarbejdet med FN og sætter fokus på FN's uvilje eller forsømmelighed med hensyn til at indsende relevante betalingsdokumenter. Retten har påpeget tre hovedområder med betydelige fejl. De omfatter udgifternes støtteberettigelse, forfinansieringsordninger og betaling af ukorrekte beløb. Disse fejl burde og kunne have været fundet og korrigeret meget tidligere af det personale, som godkendte betalingerne. Af den grund er Kommissionens forklaring om, at revisionsomkostningerne er meget høje, som antydet ud fra forholdet mellem omkostningerne og revisionernes effektivitet, ikke overbevisende. Det er svært at være enig i dette synspunkt. I stedet burde Kommissionen have større effektivitet som målsætning og øge antallet af medarbejdere. Fra Parlamentets side henvendte vi os faktisk til Kommissionen om dette for et år siden.
Sammenfattet er dette udsnit af Revisionsrettens oplysninger blandet. Samtidig med at jeg anerkender, at de overordnet set er korrekte, ønsker jeg at henlede opmærksomheden på områder med betydelige fejl. Beretningen indeholder Rettens anbefalinger, som i det store og hele må accepteres.
Jean Marie Beaupuy
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil også gerne takke Revisionsretten for dens udmærkede arbejde. Der har været en række medlemmer, som på netop dette tidspunkt har gjort oprør mod den generelle anvendelse af EU-midlerne.
Jeg vil gerne sige, at jeg håber, at medierne, når de rapporterer fra vores forhandlinger og om resultaterne af Revisionsrettens arbejde, ikke gør, som de sædvanligvis gør og kun taler om de tog, der kom for sent, og intet siger om de tog, der kom til tiden, for det meste af EU's budget er blevet brugt velovervejet. Vi skal kunne se skoven for bare træer.
Når det er sagt, har vi bemærket, at der i denne beretning fra Revisionsretten har været forbedringstendenser. Det er rigtig gode nyheder. De sagde også, at der er millioner af støttemodtagere, hvilket alene illustrerer opgavens omfang og sværhedsgrad.
Jeg for min del ønsker at understrege to ansvarsområder. Jeg ønsker ikke at pege anklagende på nogen specifik organisation. Jeg ønsker blot at sige, at hvis vi i fremtiden ønsker at gøre det bedre, så er de, der har et væsentligt ansvar i spørgsmålet, nødt til at reagere.
Som jeg ser det, er der to kategorier med ansvar. Der er Kommissionen - og Revisionsretten, der jo har sagt, at der er adskillige millioner støttemodtagere, har lige fortalt os, at det første, der skal gøres på et tidligt stadium er at forenkle reglerne. Vi forventer derfor, før vi taler om kontroller, før vi taler om en erklæring, at tingene rent faktisk bliver forenklet på et tidligt stadium for disse støttemodtagere - især foreninger, enkeltpersoner osv.
Den anden kategori af mennesker med ansvar er naturligvis medlemsstaterne. Jeg og mine kolleger i Regionaludviklingsudvalget vil ikke ophøre med at påpege medlemsstaternes ansvar i henhold til strukturfondene. Det er dem, der ofte gør administrationen mere kompleks, og i stedet for at fungere som råd komplicerer de tingene og opkaster sig til dommere.
Ud over denne beretning fra Revisionsretten forventer vi derfor virkelig, at de enkelte medlemsstater lemper adgangen til EU-midlerne, og at de naturligvis indfører mere hensigtsmæssige kontroller i de kommende år.
Ingeborg Gräßle
(DE) Hr. formand, hr. formand for Revisionsretten, hr. kommissær, mine damer og herrer! Efter at der er afgivet erklæringer om sikkerhed i 14 år, vil næste år være et jubilæumsår. Vi skal overveje, hvad vi bør gøre i den anledning.
Jeg mener, at vi langsomt er ved at latterliggøre os selv. En af de største risikofaktorer er, at dette vil blive en rutine, at ingen længere vil tage os alvorligt, og at de resultater, vi fremlægger, heller ikke vil blive taget alvorligt. Revisionsrettens beretning er en interessant beretning - princippet om "name and shame" har bevist sit værd - og jeg vil gerne bede Revisionsretten om fortsat at sørge for en sådan klarhed.
Imidlertid står vi nu over for spørgsmålet om, hvad vi gør med de medlemsstater, som har været en del af EU siden 1981 og stadig ikke anvender EU-lovgivningen konsekvent. Jeg vil gerne - og det er én af de ting, jeg har lært af dette - bede Kommissionen erkende, at jo mere konsekvente Kommissionens handlinger er, jo hurtigere vil vi se forbedringer af resultaterne. Jeg vil også gerne se denne konsekvente indstilling på det område, Kommissionen selv har ansvaret for. Jeg er skuffet over, at der er sket så få fremskridt i den direkte forvaltning. Jeg havde forventet, at Kommissionen ville foregå med et godt eksempel og vise, at det er muligt, og hvordan det bør gøres.
Et forhold i beretningen, som jeg fandt særlig interessant, er de nye medlemsstaters position, men der er ikke mange oplysninger på dette område. Nogle af tallene forstår jeg ikke, f.eks. Deres resultater vedrørende de to nye medlemsstater Rumænien og Bulgarien og hvad Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) fandt dér i 2007. OLAF har taget stikprøver af alle midlerne, hvilket afslørede en procentdel af svig og uregelmæssigheder i disse to lande på 76 %. Det er en betragtelig procentdel, og det er på tide, at vi reagerer konsekvent og hjælper disse to lande med at opnå bedre resultater, ellers kan vi aldrig skabe fremskridt.
Denne årsberetning er den sidste fra Barroso-Kommissionen og den første i den nye finansieringsperiode. Jeg vil gerne lykønske kommissær Kallas og Barroso-Kommissionen med deres arbejde på området for finansiel kontrol. Kommissionen har opnået langt mere end nogen af sine forgængere. Det er tankevækkende, at vi trods alle disse aktiviteter ikke har frembragt bedre eller hurtigere resultater. Jeg forventer en hel del af den nye rapporteringsordning for inddrivelser, og jeg håber, at vi næste år ikke længere vil være i den samme situation, hvor vi trækker på skuldrene og siger, at tingene må blive bedre det følgende år.
Formanden
Kommissær Kallas! Så megen ros fra fru Gräßle er virkelig noget at være stolt af!
Dan Jørgensen
(DA) Hr. formand! Vores diskussioner kan godt af og til blive en smule abstrakte, så derfor synes jeg, vi skal starte med at minde hinanden om, hvad det egentlig er vi diskuterer. Det handler om skatteydernes penge. Det handler om de europæiske borgeres penge. Penge, som går til ganske fornuftige - og nogen gange knap så fornuftige - formål. Fælles for alle de penge, der bliver brugt i EU's navn, er, at de skal bruges på en forsvarlig og anstændig måde. Fælles for alle de penge, der bruges, er, at der er regler, der skal følges, og hvis de regler ikke blive fulgt, så bliver det straffet.
Desværre må vi igen i år konstatere, at det ikke har været muligt for Revisionsretten at godkende gennemførelsen af EU's budget, altså godkende regnskaberne. Det er selvfølgelig dybt, dybt uacceptabelt. Spørgsmålet er, hvem skal man kritisere, hvor skal man pege fingre. Der er ingen tvivl om, at det største problem ligger ude i medlemsstaterne. Der er desværre ingen tvivl om, at når man ude i medlemsstaterne får en pose penge fra EU, så er man ikke lige så tilbøjelig til at underkaste de penge så megen kontrol og så mange regler, som hvis det var nationale penge. Det står ifølge traktaten klart, at det er EU-Kommissionen, som er ansvarlig - dvs. det er EU-Kommissionen, som har ansvaret for, at der bliver lagt pres på medlemsstaterne, så de indfører de nødvendige kontroller. Her er det ærgerligt, at Kommissionen ikke har levet op til sin egen målsætning om, at vi skulle godkende regnskaberne inden udgangen af denne periode. Det når vi ikke.
Jeg vil dog også påpege, at der er sket store fremskridt, bl.a. efter pres fra Europa-Parlamentet. Sidste år indførtes en handlingsplan med en lang række meget konkrete tiltag, som vi vil se effekten af - selvfølgelig ikke i dette års beretning, men i næste års beretning. Det kan vi glæde os over. Vi vil selvfølgelig i dette års procedure arbejde meget målrettet i forhold til de områder, hvor der stadigvæk er problemer. Specielt er det jo meget bekymrende, at vi på landbrugsområdet, hvor der ellers har været positive tendenser, i år desværre har set en noget nedadgående evaluering, fordi man i landdistriksmidlerne ikke har ordentlig styr på tingene.
Bill Newton Dunn
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Revisionsretten for dens beretning og kommissæren og hans hold for det arbejde, de udfører.
Dette emne er så vigtigt, fordi der i forskellige dele af verden er så mange stater, der svigter og har svigtet - jeg vil ikke opremse dem, for de er åbenlyse for enhver - og det er her, kriminaliteten blomster og spredes til resten af os. Så vi er nødt til at håndtere disse problemer, og jeg er glad for, at vi bevæger os gradvist i den rigtige retning.
Jeg beklager dybt, at der ikke er nogen til stede fra Rådet, for det er medlemsstaterne, der svigter deres opgave på dette område. Der er ikke én eneste person til stede, og det må vi prøve at rette op på til næste år.
Jeg ønsker at sige et par ord til den fraværende hr. Bloom fra mit land, som holdt en fjollet tale om "ujævne gulerødder" eller lignende og derefter gik ud og ikke var høflig nok til at lytte til resten af forhandlingen. Hvis han var her, ville han høre mig minde ham om, at et stort, britisk regeringskontor, som har med pensioner at gøre, ikke har fået sine regnskaber godkendt i de sidste 14 år. Så i Storbritannien har vi heller ikke noget at prale af. Noget af det, der forbløffer mig ved Det Forenede Kongerige, er, at den britiske regering nægter at samarbejde med OLAF, hvilket synes at være helt meningsløst, og hvilket der skal rettes op på. Jeg ville sætte stor pris på at få et svar fra den britiske regering på dét.
Til slut henvender jeg mig direkte til Dem, hr. formand. Når vi kommer med vores anbefalinger om udvalgene til det nye Parlament næste år, synes jeg, vi bør overveje meget alvorligt, hvordan vi skal styrke Budgetkontroludvalget - give det ekstra beføjelser og ansvarsområder, så vi kan fortsætte med at arbejde meget hårdt på dette problem.
Formanden
Tak, Bill Newton Dunn. Formanden vil som altid prøve at gøre sit bedste.
Markus Ferber
(DE) Hr. formand, hr. formand for Den Europæiske Revisionsret, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Det er blevet tradition, at der endnu en gang ikke kan afgives nogen erklæring om sikkerhed om forholdet mellem udgifterne på EU-niveau og administrationen på nationalt niveau. Jeg husker drøftelser med den tidligere formand for Revisionsretten, professor Friedmann, som en gang sagde til mig, at på grund af strukturerne var det ikke muligt at afgive en erklæring om sikkerhed. Af den grund bør vi overveje, hvordan dette instrument kan bringes til live med det formål at afgive en erklæring om sikkerhed, hvis denne er berettiget.
Det er vigtigt at skelne mellem nogle få, forskellige spørgsmål i denne henseende. For det første er et budget, der består af omkring 95 % subsidier, meget mere udsat for svindel end et budget fra nationale, regionale eller lokale myndigheder. Dette budget for subsidier forvaltes i det store og hele af medlemsstaterne, som har krævet en langt større grad af uafhængighed fra os i den nye finansieringsperiode, fordi de i den seneste støtteperiode klagede over, at der var for meget central kontrol. Det betyder selvfølgelig også, at ansvaret for budgetmidlerne skal overføres til regionalt og nationalt niveau.
Det tredje område ønsker jeg blot at berøre. Vi skal lære at skelne mellem besvigelse og ødselhed. Det er noget, der ofte skæres over én kam. Det ærgrer mig også, når EU-midler bruges til at finansiere projekter, der ikke er absolut nødvendige. Det er dog ikke besvigelse, men ødselhed. Af den grund bør de, der er ansvarlige for projekterne, især på området for strukturforanstaltninger, nemlig medlemsstaterne, også påtage sig ansvaret for at sikre, at pengene ikke ødes bort, og at der kun tildeles subsidier til de projekter, som giver regionen en ægte merværdi. Derfor bør vi også overveje at flytte dele af strukturforanstaltningerne over på rentefrie lån. Hvis medlemsstaterne skal betale pengene tilbage, vil de kun finansiere de projekter, de virkelig har behov for.
Paulo Casaca
(PT) Hr. formand! Jeg vil gerne indlede med at lykønske Revisionsretten med dens udmærkede arbejde og også for at have gjort dette arbejde meget mere tilgængeligt for os alle her og endog for EU-borgerne i almindelighed.
Jeg ville dog gerne have set mere specifikke detaljer i Rettens beretning, med navne og sager, der blev analyseret. Det er ikke et spørgsmål om at gøre, hvad nogle medlemmer kalder "naming and shaming", men måske snarere "naming and understanding". Det skyldes, at kun med en beskrivelse af specifikke tilfælde kan vi forstå problemet. Så vidt jeg kan se, især hvad angår strukturfondene, har vi forordningsmæssige rammer, jf. hvilke der ofte kræves absurditeter. Det er både medlemsstaterne og vi selv skyld i, og vi er nødt til at se meget nøje på disse forordningsmæssige rammer.
Vi skal også drøfte gennemførelsen af Parlamentets budget for 2007. Bygningerne her i Strasbourg blev erhvervet i 2007, og da vi købte dem, blev vi fuldt ud forsikret om, at der ikke var asbest i disse bygninger. Først da købet var gennemført, fandt vi ud af, at der var asbest i omkring 50 værelser i denne bygning. Det er en alvorlig situation, som vi skal have fuld opmærksomhed på.
Det betyder ikke at føre krig mod dem, som ønsker eller ikke ønsker at komme til Strasbourg. Vi kan ikke anvende et helbredsspørgsmål til formål, der strengt taget ikke har nogen relevans. Helbredsspørgsmålet eksister imidlertid, og jeg havde gerne set generalsekretæren give klare garantier for, at den foreslåede plan til fjernelse af asbesten er forenelig med fortsat brug af disse bygninger.
Efter adskillige måneder venter jeg stadig på disse garantier. Jeg har læst hundredvis af rapportsider og kigget på utallige fotos, hvoraf nogle har været meget interessante, men jeg har ikke fået disse garantier. Vi har virkelig brug for dem, for uden dem kan vi ikke være sikre på, at vi kan arbejde her i fuldkommen sikkerhed.
Jeg vil derfor gerne påpege, at når vi meddeler decharge for Parlamentets budget, skal dette spørgsmål klarlægges fuldt ud. Ellers vil vi ikke kunne stemme positivt.
Marian Harkin
(EN) Hr. formand! Også jeg vil gerne takke Revisionsretten. Jeg har læst deres beretning og lyttet til forhandlingen her i formiddag, og jeg spørger mig selv: Er glasset halvt tomt, eller er glasset halvt fuldt?
I den første sætning i Rettens konklusion står der, at Retten for 2007 har fundet, at der er sket yderligere fremskridt i Kommissionens overvågnings- og kontrolsystemer, så vi er i det mindste på vej i den rigtige retning. Der er sket forbedringer på visse områder, men fejlforekomsten er stadig alt for høj i nogle sektorer, og disse er blevet skitseret her i formiddag.
Det er et ekstremt vigtigt forhold, at der, ifølge OLAF, er mistanke om besvigelser i strukturfondene, som berører 0,16 % af de betalinger, Kommissionen har foretaget mellem 2000 og 2007, og det er et enormt signifikant tal. Som politiker på gulvet ser jeg imidlertid den anden side af det. Jeg får hele tiden at vide af fællesskabsgrupper, frivillige grupper og ngo'er, hvor enormt svært de har ved at ansøge om finansiering og overholde strenge regler i hver eneste fase. Jeg bliver hele tiden bombarderet i forhold til papirnusseriet i Bruxelles og bureaukratiet i Bruxelles, og midt iblandt borgerne og denne forhandling har vi medlemsstaterne - hvoraf mange har behov for alvorligt at forbedre deres handlinger - Kommissionen, som stadig har noget at arbejde på, Parlamentet og Revisionsretten.
Jeg tror dog, at Revisionsrettens anbefalinger vil gøre en forskel, især med hensyn til at forenkle grundlaget for beregningen af støtteberettigede omkostninger og gøre større brug af engangsbetalinger eller betalinger på basis af faste priser. Vi gør fremskridt, men de sker for langsomt.
Så, er glasset halvt tomt eller halvt fuldt? Når jeg tænker over den fulde betydning af EU-finansieringen, de forbedringer, der sker, og forhåbentlig gennemførelsen af anbefalingerne, mener jeg, at glasset er halvt fuldt.
José Javier Pomés Ruiz
(ES) Hr. formand! I henhold til artikel 274 i EF-traktaten har Rådet det samme ansvar for udgifterne, som Kommissionen har. Vi er budgetmyndighed.
Hr. formand, har vi inviteret Rådet til denne forhandling? Jeg ser ingen repræsentanter. Har de undskyldt for ikke at deltage? Har de angivet nogen årsag til, at de ikke er her?
Jeg forstår det ikke. Er det, fordi de ikke ønsker at høre for 14. gang, at Revisionsretten siger, at tingene skal forbedres, eftersom det er dem, der bruger mere end 80 % af EU-borgernes penge? Eller er det, fordi de som medlemsstater er tilfredse med, hvad de bruger, hvorimod vi her i Parlamentet har den frækhed at sætte spørgsmålstegn ved en fraværende gæsts fejl, for jeg antager, at de er blevet inviteret?
(FR) Hr. formand! Jeg siger det på fransk. Vi er i Frankrig. Hvor er det franske formandskab? Hvor er hr. Sarkozy? Hvor er Deres repræsentation i forhandlingen, hr. Sarkozy?
(ES) Hr. formand! Lad os se, om de, med Molières ord, ankommer inden længe.
Dette er uacceptabelt. Alle mine kolleger i Budgetkontroludvalget er enige med mig i, at dette ikke bør ske igen. Jeg troede, at det udmærkede franske formandskab også ville forbedre dette forhold med hensyn til at tage konsekvenserne af sine handlinger. For det er her, de skal tage konsekvenserne af deres handlinger. De kan ikke give ud og så undlade at komme her. For det er også Rådet og ikke kun medlemsstaterne, der er genstand for vores undersøgelse. De er her imidlertid aldrig, fordi de ikke ønsker at høre det samme igen og igen.
Løsningen ville være at indføre nationale erklæringer.
Jeg har to bemærkninger.
Tillykke, hr. Silva Caldeira. I denne seneste forhandling i denne valgperiode har De udarbejdet en meget god beretning. Revisionsretten, som De er formand for, er delvis ansvarlig for, at tingene er forbedret. Overbring endelig vores lykønskninger til alle Deres medlemmer, sådan som flere af mine medlemskolleger har sagt.
Hr. Kallas, denne Kommission har tilvejebragt betydelige forbedringer. Desværre har vi ikke opnået det ultimative mål, en positiv erklæring om sikkerhed, men tingene går godt.
Jeg har et lille forslag, nemlig at vi skal forenkle. Vi skal forenkle og give medlemsstaterne ansvar, og derefter skal de stille op her og tage konsekvenserne af deres handlinger. Forenkling og fjernelse af papirnusseri er det, der vil bidrage til forbedringer af, hvordan EU-borgernes penge bruges.
Szabolcs Fazakas
(HU) Hr. formand! Tak fordi jeg måtte få ordet. For mig som deputeret fra en af de nye medlemsstater, hvis fravær fru Gräßle beklagede, er den aktuelle decharge vigtig at to grunde. På den ene side er dette første år i perioden 2007-2013, hvilket betyder, at uanset hvilke bemærkninger, vi fremfører nu, vil de indvirke på fremtidig brug. For det andet er i år det år, hvor Parlamentet og Kommissionen vil meddele den sidste decharge, og derfor er det værd at udarbejde en evaluering.
Måske er mine medlemskolleger ikke enige med mig, men jeg er alligevel af den opfattelse, at selv om vores hovedmål, en positiv DAS, ikke er opnået, kan vi se tilbage på vores fælles resultater med stolthed. Kommissionen under næstformand Siim Kallas og Parlamentet under ledelse af COCOBU har sørget for, at ikke blot deres egne fakturaer og udgifter alle sammen var i orden, men med en stor og vedvarende indsats er det lykkedes dem at sikre, at medlemsstater, der tegner sig for 80 % af udgifterne, i stigende grad er parate til at samarbejde, hvad angår inspektioner.
Jeg ved, at vi hvad angår landbrugs- og samhørighedsfondene stadig har alvorlige opgaver foran os i denne henseende, men når vi udfører dem, kan vi ikke desto mindre undlade at tage forandringerne i den globale økonomi i betragtning. Under den aktuelle krise er det altafgørende vigtigt for især de nye medlemsstater at bruge EU-midler så hurtigt som muligt, med så lidt bureaukrati som muligt. Dette mål skal nås uden at øge risikoen for betalingerne. Af den grund bifalder jeg, at Den Europæiske Revisionsret også foreslår forenklinger på dette område. Nu er det op til Kommissionen og medlemsstaterne at gennemføre dem.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Hr. formand! Jeg ønsker at takke Den Europæiske Revisionsret og kommissær Siim Kallas for det vigtige arbejde, De har udført til gavn for EU's skatteydere.
En fejlmargin på 2 % er tilladt i EU's regnskaber. Jeg vil mene, at det burde være muligt at afslutte omkostningerne til løn, husleje og andre administrationsudgifter med en langt større nøjagtighed. Der bør ikke være nogen form for forvirring på disse områder. Der er imidlertid andre omkostningsgrupper, hvor det kan være svært at opnå en nøjagtighed inden for de 2 %. F.eks. taler man i øjeblikket meget om højere tal for omkostninger til det regionalpolitiske område. Måske skal vi være dristige nok til at erkende, at det ikke er realistisk at opnå en nultolerance i disse omkostningsgrupper.
Fremover er vi nødt til at være meget mere omkostningseffektive, ansøgningsproceduren skal forenkles, og det bør også være muligt at overføre regnskabspligt, ansvarlighed og myndighed til nationalt niveau. Det ville være i EU-skatteydernes interesse, og jeg håber, at Revisionsretten vil handle effektivt i dette spørgsmål.
Véronique Mathieu
(FR) Hr. formand! Jeg ønsker ikke at tage ordet på vegne af formandskabet, men jeg vil gerne svare min medlemskollega hr. Pomés Ruiz. Jeg tror, at han måske ikke var til stede, da ordføreren talte. Rådet ønskede ikke at være til stede i Parlamentet før mødet i Økofinrådet. Det var ganske velovervejet. Jeg synes ikke, der bør ske nogen udveksling af synspunkter før dette møde.
Hvad beretningen angår, mener jeg, at nøgleordet er forenkling. Jeg finder dog, at delt forvaltning faktisk er en kilde til komplikationer i relation til EU-midlerne, og det niveau af komplikationer, vi ser, skyldes ikke altid besvigelser, især på landbrugsområdet. Hvad vi har bemærket i dag, især i relation til udviklingen af landdistrikter, skyldes desværre den ekstremt komplekse forvaltning af EU-midlerne.
Vi stemte om FLP i går, og vi er nødt til at indse, at f.eks. miljøbetinget landbrugsstøtte er yderst kompliceret. Parlamentsmedlemmerne kræver, at den miljøbetingede landbrugsstøtte skal forenkles, fordi landmændene arbejder virkelig hårdt på at forvalte denne miljøbetingede landbrugsstøtte. EU-midlerne - især forvaltningen af strukturfondene - skal forenkles, og det er et politisk budskab, som vi er nødt til at komme igennem med. En forenkling af EU-midlerne er nøgleordet i dag, og det skal høres.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Hr. formand! Tillykke med beretningen, som kan tjene som betjeningsvejledning i de komplekse procedurer, der gælder for betaling af udgifter i EU. Jeg har draget en række konklusioner om beretningen: Klarhed og letforståelighed - det afspejler de nye arbejdsmetoder, Revisionsretten har indført. Analyse, der begrunder vigtige anbefalinger, om end disse har været fremme i årevis. Og fokus på resultaterne. Lad os se ud over beretningens kvaliteter og vurdere resultaterne vedrørende den formelle rigtighed i og effekten af EU's udbetalinger. Det fører til følgende konklusioner: svagheder i medlemsstaternes kontrolsystemer og, i nogen udstrækning, effektiv overvågning via Kommissionen. Fordelingen af fejl i udbetalingerne pr. område er ganske høj, ligesom de udbetalte beløb er det. Vi er nødt til at se det betragtelige fejlniveau på visse områder i øjnene. Der er sket væsentlige fremskridt, men det er stadig ikke nok. Beretningens hovedresultater er indeholdt i anbefalingerne, der burde kunne bidrage til at forbedre systemet til forvaltning af udbetalingerne af EU-midler, nemlig forbedring af kontrolsystemerne på forskellige niveauer - første, andet og tredje - og forbindelserne imellem dem, hvilket er medlemsstaternes særlige forpligtelse, og forenkling af procedurerne, så de bliver lettere at kontrollere og også lettere at gennemføre uden risiko. Og eftersom det ofte drejer sig om de nye medlemsstater, tror jeg, at der er behov for et bedre samarbejde med og hjælp til de nye medlemmer, så de bliver i stand til at oprette klare og præcise, nationale kontrolordninger.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Revisionsretten for dens fremlægning her i formiddag, som var yderst detaljeret og meget nyttig. Jo, fejlforekomsterne er for høje - og vi stræber alle efter at opnå perfektion - men der er sket fremskridt, og EU har generelt gjort fremskridt, så det må bifaldes.
Generelt vil jeg sige, at medlemsstaterne måske er mere omhyggelige med deres egne penge end med EU's penge, og den indstilling er vi nødt til at ændre. Som andre har sagt, skal vi dog ikke gøre regler og forordninger for komplicerede med hensyn til overholdelse, for det afskrækker folk, og især dem, der måske kunne have brug for adgang til finansiering.
Jeg holder her i hånden - frisk fra trykkeriet - det helbredstjek af den fælles landbrugspolitik, som der blev enighed om i de tidlige morgentimer. En ting, der slår mig meget klart fra fremlæggelsen i formiddag, er, at det blev sagt tydeligt, at når det gælder udviklingen af landdistrikter, er der store problemer hvad angår overholdelse, når vi jf. helbredstjekket nu tager flere penge fra udbetalingerne til individuelle landbrug for at hælde dem i udviklingen af landdistrikter. Det er et spørgsmål, der skal tages op. Når alt kommer til alt, er det i teorien en meget god idé at putte penge i programmer til udvikling af landdistrikter for at tackle klimaændringer, biodiversitet og forvaltning af vandressourcer, men hvordan måler man disse ting og ansætter deres værdi? Det er noget, vi skal se meget omhyggeligt på.
Jeg er bekymret for, at denne beretning ligesom tidligere vil blive brugt til at banke løs på EU - sige dårlige ting om den - snarere end til det, den burde bruges til, nemlig at sige: Se, vi har gjort fremskridt, og vi peger på områder, hvor vi skal skabe yderligere forbedringer, så vi bruger EU-midlerne på en måde, der er god for EU-borgerne, og undgår at gøre det overkompliceret.
Det mest anvendte ord i Parlamentet her i formiddag har været "forenkling". Hvis det var så enkelt, ville vi allerede være i gang med det. Jeg tror ikke, tingene er helt så lette, men hvis de, der kontrollerer og inspicerer var mere i tråd med problemerne på gulvet, så ville det måske hjælpe processen lidt på vej. Jeg giver således ros til fremlæggelsen og håber, at vi fortsat vil bruge midlerne godt.
Jan Olbrycht
(PL) Hr. formand! Jeg vil allerførst gerne bifalde Rettens beretning, der bekræfter, at dens arbejde er gennemført og konsekvent.
Jeg vil også gerne påpege, at disse beretninger altid analyseres i en specifik sammenhæng. Denne sammenhæng er meget relevant lige nu, idet vi for det første arbejder på at give vores politikker en ny udformning efter 2013. For det andet forhandler vi om overvågningsmetoder, og vi bedømmer effektiviteten af vores politikker. Og for det tredje arbejder vi alle med EU's reaktion på finanskrisen og på at tilpasse vores værktøjer, metoder og instrumenter til de nye udfordringer.
Hvis vi ser på virkningerne af beretningen, som fokuserer på samhørighedspolitikken, er vores opmærksomhed i denne sammenhæng rettet mod det faktum, at hvor Kommissionen selv var ansvarlig for specifikke handlinger, har man i beretningen fundet klare forbedringer. På den anden side er virkningerne indtil nu, som det står i beretningen, ubetydelige på områder, hvor der revideres på flere niveauer, og hvor medlemsstaterne er ansvarlige, fordi vi endnu ikke kan se direkte resultater af de reformer, der er under indførelse.
Lad mig også bemærke, at når vi arbejder med nye politikker, skal vi - som det blev bemærket af hr. Ferber - klart skelne mellem fejl, misbrug og dårlig forvaltning, og fastslå, hvordan vi skal relatere disse forhold til effektiviteten af politikkerne. Efter min mening er det forkert blot at identificere en fejl eller et fejlniveau med ineffektiviteten af en specifik politik. Overforenklede konklusioner kan få os til at opgive politikker, som er ubetinget nødvendige i den nye situation.
Esther de Lange
(NL) Hr. formand! Også jeg vil gerne tilføje en tak til Revisionsretten for fremlæggelsen af årsberetningen og til Kommissionen for dens reaktion på den. Trods de positive lyde på den bogføringsmæssige side står vi faktisk over for den selv samme situation som i tidligere år. Det er sandt, at der er truffet foranstaltninger på samhørighedsområdet, herunder via Kommissionens handlingsplan, og fejlforekomsterne er faldet lidt fra 12 % til 11 %, men det er helt klart slet ikke tilfredsstillende. Et dobbeltbillede er ved at tegne sig, hvad angår landbrugs- og andre større debetposter på budgettet. Landbrugspolitikkens egen fejlforekomst ligger under den kritiske grænse på 2 %, ikke mindst takket være det integrerede kontrolsystem. Jeg mener dog, at vi bør udmåle strengere bødestraffe til de lande, som i mere end 10 år har forsømt at gennemføre dette integrerede kontrolsystem effektivt, og at vi bør gøre det ved hjælp af progressive, finansielle korrektioner.
Inden for udviklingen af landdistrikter er billedet på den anden side mindre rosenrødt. Det forekom mig derfor, som fru McGuinness allerede har påpeget det, at være en klar opfordring til Rådet af landbrugsministre, der havde møde for nylig, om ikke at bevæge sig for hurtigt, når det handler om at overføre pengebeløb fra landbrugspolitikken til politikken for udvikling af landdistrikter. Jeg har siden da hørt, at selv om Rådet ikke bevægede sig så hurtigt, som Kommissionen gerne havde set, er den foreslåede modulation ikke desto mindre betydelig.
Det er problemerne. Og nu til løsningerne. Jeg har hørt Revisionsretten tale i uklare vendinger om at afveje kontrolomkostninger, forenkling og klare målsætninger. Det er alt sammen meget godt, men både Kommissionen og Revisionsretten ved kun alt for godt, at problemet ligger i den kendsgerning, at 80 % af udgifterne forvaltes sammen med medlemsstaterne. Det giver derfor sig selv, at der bør søges en løsning delvis via disse medlemsstater. Forestil Dem derfor min overraskelse over at se, at hverken Revisionsretten eller Kommissionen har nævnt nationale forvaltningserklæringer. Jeg vil gerne minde kommissæren om, at han i sammenhæng med den tidligere decharge lovede, at han ville forpligte sig med hensyn til disse erklæringer, og jeg vil gerne vide, om han har indfriet sin forpligtelse, og hvordan det fremgår, for jeg har ikke set noget bevis herfor. Eftersom disse erklæringer er en læringsproces for os, finder jeg det vigtigt, at vi kigger nærmere på, hvordan de nuværende, årlige oversigter og nationale erklæringer sammenstilles kvalitativt, og at vi tager ved lære af det. Under alle omstændigheder tager jeg det for givet, at Kommissionen vil hjælpe os med dette i de kommende måneder.
Rumiana Jeleva
(BG) Hr. formand! Udgivelsen af Den Europæiske Revisionsrets årsberetning er en god anledning til at analysere, hvad EU's budget bruges til, og hvordan det bruges. Målet med EU's budget er primært at forbedre livet for Unionens næsten fem hundrede millioner borgere. Det bruges til at finansiere projekter, som har en direkte indvirkning på vores borgeres hverdag, som f.eks. veje og motorveje. Som De ved, står vi i øjeblikket i en kritisk situation, hvor euroskeptikerne har haft held til at vildlede nogle borgere med tomme løfter og falske påstande. At give EU skylden for alt, der ikke fungerer ordentligt, er én af de metoder, de bruger. Vi skal imidlertid gøre alt, vi kan, for at EU-borgerne kan høste fordele ved medlemskabet. Vi skal sende et stærkt budskab til dem om, at vi som lovgivere i EU ønsker, at EU fungerer mere effektivt. Kun på den måde kan vi hindre euroskeptikerne i at få succes.
I denne sammenhæng vil jeg gerne tale om mit land, Bulgarien. I mange år har dets borgere ivrigt ventet på det øjeblik, hvor de kunne kalde sig selv lige borgere i EU og høste fordele ved et medlemskab. Men trods det, at de er kommet med i EU, er mange af mine landsmænd, som det er bemærket i EU-rapporter om forskellige emner, blevet berøvet det solidariske fællesskabs goder på grund af regeringens dårlige ledelse og svagheder. Det blev også nævnt i Kommissionens seneste rapport fra juli 2008, som desværre medførte en delvis fastfrysning af EU-midler til Bulgarien. Denne situation gør mig meget ked af det, for der er ikke noget, jeg ønsker mig mere, end at mine landsmænd lever i et fremgangsrigt Bulgarien, som har indtaget sin rette plads i et forenet Europa, uden anklager om korruption på højt niveau og uden organiseret kriminalitet.
Afslutningsvis opfordrer jeg alle EU-institutionerne og de nationale institutioner til at fortsætte deres bestræbelser på at korrigere de fejl, der er fremhævet i Revisionsrettens årsberetning, og til at kæmpe for fortsat at forbedre livskvaliteten for EU-borgerne.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Hr. formand! "Catch the eye". Jeg tror, at dette emne fanger mange menneskers opmærksomhed. Manglende godkendelse kan helt sikkert i nogen grad tilskrives mængden af fejl. Selv efter så mange år må man undre sig over, om det måske er systemet, der er mangelfuldt og trænger til at blive udbedret. Hr. Ferber påpegede, at når det gælder lande, der ikke opfylder kravene med hensyn til klarhed og eget ansvar, skal man gang på gang bruge en anden form for finansiering. Ifølge ham kan dette gøres ved at tilføre midler på betingelse af, at de ikke bruges op før senere. Det tiltaler mig. Landene er nødt til at vælge, i hvert fald når det gælder strukturfondene, landbrug og udvikling af landdistrikter.
Gerard Batten
- (EN) Hr. formand! Som min ven hr. Bloom helt rigtigt sagde tidligere, er det simpelthen ikke sandt, når man siger, at regnskabet er blevet helt afsluttet af revisorerne. Det ser ud til, at der ikke kan gøres fuldt rede for omkring 6 mia. EUR. Med den nuværende valutakurs er det omkring 4,7 mia. GBP. Storbritanniens nettobidrag til EU-budgettet i 2007 var på 4,3 mia. GBP. Nettobeløbet er efter korrektionen til fordel for Det Forenede Kongerige og vores egne penge brugt i vores eget land. Der findes selvfølgelig ikke egentlige "EU-penge". Et pengebeløb, der overstiger den engelske skatteyders nettobidrag til EU-budgettet, bliver med stor sandsynlighed stukket i svindleres lommer.
Det opsummerer pænt det britiske medlemskab af EU, nemlig et totalt spild af penge. Flere og flere mennesker i Storbritannien indser, at EU...
(Formanden afbrød taleren.)
Dushana Zdravkova
(BG) Hr. formand! Jeg vil også gerne ønske tillykke med beretningen. Det er meget vigtigt for mig, at man i den understreger betydningen af at forbedre overvågnings- og kontrolsystemerne i forbindelse med EU-midlerne og anbefaler at forenkle disse procedurer. Jeg er helt enig i resultaterne og anbefalingerne til Kommissionen, for de passer ualmindelig godt. Her vil jeg gerne nævne det beklagelige eksempel med det ineffektive kontrolsystem i relation til Bulgarien. Mit land bliver af adskillige forvaltningsorganer fortsat kritiseret for uregelmæssigheder i forvaltningen af midler fra førtiltrædelsesprogrammerne. Det er et klart bevis på, at dårlig ledelse fra den bulgarske regerings side har medført et misbrug, og de resultater, som man havde som mål for førtiltrædelsesordningerne, er ikke opfyldt. Jeg tror imidlertid, at hvis Kommissionen havde indført de nødvendige og effektive kontrolmekanismer, var dette ikke sket. Selv om dette erkendes i Kommissionens svar på side 51 i beretningen, er det uklart for mig, præcis hvilke specifikke foranstaltninger det er nødvendigt at træffe.
Christopher Heaton-Harris
(EN) Hr. formand! Hr. Kallas' erklærede mål ved begyndelsen af hans mandat var at opnå en positiv erklæring om sikkerhed, og i de forskellige beretninger, vi har fået fra Revisionsretten siden da, er der, hvis jeg skal være ærlig, ikke meget, der har ændret sig. Jeg er bange for, hr. Kallas, at det virker, som om De i Deres rapportering og Deres syn på den foreliggende beretning er påvirket af Peter Mandelson. De har fået en snert af Mandelson'erne - at sige, at alt er i skønneste orden, og foregive, at regnskabet er fundet i orden, er en tilsnigelse og simpelthen ikke sandt.
At give medlemsstaterne skylden er ikke noget værdigt forsvar, for i artikel 274 i traktaten står der, at sorteper ligger hos Kommissionen. Hvem giver medlemsstaterne pengebeløbene i første omgang? Når De ved, hvor problemerne er - og det får De at vide hvert år af den herre, som sad ved siden af Dem - hvem er det så, der kunne holde igen på udgifterne eller skære ned på bidrag til finansiering af nogle programmer? Hr. Kallas, sorteper ligger hos Dem. Jeg tror desværre, De er kommet til kort.
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Revisionsretten. - (EN) Hr. formand! Jeg vil allerførst gerne takke alle for deres venlige ord om dem, der arbejder i Revisionsretten, og alle dem, der har bidraget til det resultat, vi har forhandlet om her i formiddag. På vegne af alle, der arbejder i Den Europæiske Revisionsret, takker jeg medlemmerne for at værdsætte, hvad vi gør for at assistere Parlamentet som forudset i traktaten. Det er vores mandat. Det er vores rolle.
Vi tager de kommentarer og forslag, som De er kommet med, til os, for at Retten yderligere kan forbedre den måde, den fremlægger sine resultater på, og den måde, hvorpå den formidler resultaterne til Dem og til borgerne i EU. Vi vil tilstræbe en streng overholdelse af de internationale revisionsstandarder på alle områder, herunder når vi tager det arbejde i betragtning, som andre revisorer udfører, dvs. dem, der i medlemsstaterne har til opgave at revidere EU-midler.
Jeg vil slutte med kort at sige, at vi fortsat vil assistere Parlamentet og dets Budgetkontroludvalg under dechargeproceduren, og at vi igen vil tilstræbe at opnå et fuldt samarbejde med alle institutionerne. Når alt kommer til alt, er det vigtigste, som jeg sagde i min tale, at resultatet af vores arbejde er et tegn på, at EU-institutionerne er ansvarlige og gennemsigtige, og at man kan have tillid til EU.
Siim Kallas
Hr. formand! Der er fremført mange bemærkninger. Vi har en lang procedure med decharge og drøftelser foran os, hvor alle disse bemærkninger bør blive besvaret og/eller kommenteret.
Jeg vil blot gerne komme med en kommentar om forenkling, som er blevet nævnt mange gange. Alle siger, at de går ind for forenkling, men faktisk er der to forskellige, tilgrundliggende opfattelser. Den første er, at de, der modtager penge, i højere grad ønsker at have frie hænder, mens de, der leverer disse penge, ønsker en meget klar og gensidig forståelse af, hvad pengene bliver brugt til. Så der en konstant uforenelighed. For det andet har vi indtil nu - selv om det har været anderledes det seneste års tid eller to - altid antaget, at der er nultolerance over for alle fejl. Reglerne er derfor udarbejdet for at forhindre nogen som helst fejl i de millioner af transaktioner, der finder sted. Det har også afstedkommet en slags mytologisk syn på den berømte erklæring om sikkerhed, der går på, at der er fejl i de underliggende transaktioner for alle regnskaber. Faktisk er 95 % af alle udbetalinger uden fejl, som Revisionsretten skriver i sin beretning, undtagen hvad angår strukturfondene, hvor fejlniveauet er højere. Så den langt overvejende del af udbetalingerne er sket i overensstemmelse med reglerne.
Nulfejlstolerance er dog noget, vi snart skal til at tage fat på. Spørgsmålet om tilladelige risici er også blevet rejst her mange gange, og vi vil også snart forelægge en meddelelse for Parlamentet om de intensive drøftelser, der i øjeblikket finder sted i Kommissionen. Vi har modeller, der f.eks. klart viser, at hvis man ønsker en nultolerance - 100 % fejlfrihed - så er der enorme kontrolomkostninger. Et sted er der et punkt, hvor fejl, omkostninger og risici mødes. Her sætter vi overordentlig stor pris på Revisionsrettens holdning, først og fremmest i forhold til at indføre denne form for kvantitativ "rejsen uden ret meget bagage", som giver et meget bedre billede. Derefter vil vi se - som et af parlamentsmedlemmerne sagde - at der måske på nogle områder bør være en lavere væsentlighedsgrænse og på andre en højere. Dernæst kan vi få en mere fornuftig fortolkning af kravet om lovlighed og formel rigtighed i transaktionerne.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
