Afstemningstid (fortsat) 
Formanden
Før afstemningen vil vi høre indlæg fra formændene for de politiske grupper om valget af den nye Kommission.
Joseph Daul
for PPE-Gruppen. - (FR) Hr. formand, hr. López Garrido, hr. formand for Kommissionen! Tak for muligheden for på vegne af Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) at fortælle, hvorfor jeg tror fuldt og fast på, at kommissionsformand Barroso og hans kommissærkollegium, bistået af medlemmer af Kommissionens stab, vil leve op til de udfordringer, de står over for.
Europa opstod af en international krise, og for første gang i 60 år står det over for en ny international krise, som er af en anden slags, men som uden tvivl er alvorlig og farlig. Europa overvinder den, selv om der er lang vej endnu. Euroen har udført sin opgave som pengeskjold; ord vil aldrig kunne beskrive, hvor meget vi står i gæld til den, f.eks. til de automatiske stabilisatorer, disse famøse solidaritetsmekanismer, som også eksisterer ... De har høstet store fordele af dem, mine venner!
(Bifald)
Hvor ville De være nu uden solidaritetsstabilisatorerne? Alt for ofte er de blevet betragtet som en byrde, som tynger vores økonomier, men de har gjort meget for at holde den europæiske model flydende. Det er en attraktiv, hyppigt kopieret model, som vores medborgere med god grund føler sig knyttet til, men som drages i tvivl af nye udfordringer.
Verden er blevet multipolær, men ikke på den måde, som vi drømte om; vi drømte om, at den ville være idealistisk, fredfyldt og multilateral. Nu er det blevet en verden med konkurrence og med kamp - en fredelig kamp, ganske vist, men en indædt kamp - for at prakke sin egen model på de andre.
Over for denne udfordring må Unionen, som har så mange værktøjer til sin rådighed, ikke forspilde dem. Den må forblive tro mod sig selv ved at tage idéer og folk til sig og ved at være banebrydende for kampen mod global opvarmning, men den må også væbne sig med ressourcer nok til at konkurrere.
Det er, ved jeg, hvad den nye Kommission vil stræbe efter sammen med os. Vi kender alle til Europas svagheder i form af demografi, manglende forbrug i fremtiden, industrielle udfordringer, offentligt underskud og svag økonomisk forvaltning. Det er endnu en grund til, at vi bør få mest muligt ud af vores værktøjer, nemlig euroen og pengepolitikken, teknologiske resultater, industrielle flagskibe og landbrugets potentiale til at sikre fødevaresikkerhed for vores 500 mio. medborgere.
For at opnå dette, forventer jeg, at Kommissionen udviser fantasi og lederskab i den europæiske lovgivning, som vi vil blive anmodet om at vedtage. Jeg forventer, at den forsvarer europæiske interesser, at den kræver gensidighed af vores partnere, og at den ikke viser nogen tøven i at ty til de retsmidler, den har til rådighed, i tilfælde af overtrædelser.
Det er kommissærernes ansvar at fuldføre det indre marked sammen med os og med Rådet. For at gøre dette, må vi bryde tabuer som f.eks. beskatningstabuet og tabuet omkring den sociale dimension. Medlemsstaterne kan ikke længere handle, som om disse to områder er forbudte og urørlige kompetencer, der ligger uden for EU-lovgivningens anvendelsesområde.
Samtidig må vi imidlertid være langt mere kraftfulde med henblik på de eksterne udfordringer som f.eks. sikkerhed og forsvar, men også handel, teknologiske og industrielle standarder og miljøstandarder. Europa skal forsvare sine borgeres værdier, fred og velstand. Europa skal være en international spiller og ikke kun et område med velstand og lovgivning. Det skal ikke berøve sig selv de værktøjer, som følger med dets magt.
PPE-Gruppen forventer, at Kommissionen arbejder effektivt på alle disse fronter samtidigt. Hvis den gør det - og det har jeg ingen grund til at tvivle på - vil den altid have PPE-Gruppens støtte.
PPE-Gruppen tror på Dem, hr. kommissionsformand! Den beder Dem udvise dristighed og reformere. Den beder Dem være fremsynet til gavn for den sag, som samler os, nemlig etableringen af det politiske Europa.
(Bifald)
Martin Schulz
Hr. formand, mine damer og herrer! Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet har ikke truffet sin afgørelse uden videre. Vi stemte om formanden for Kommissionen for fem måneder siden her i Parlamentet, og selv om vi ikke gav ham vores støtte da, fik han et flertal af stemmerne. På grundlag af dette flertal, som beklageligvis hvilede på folk, der faktisk ikke er for Lissabontraktaten, har han præsenteret et kollegium for os, og i dag skal vi vurdere dette kollegium.
Det er også nødvendigt for os at vurdere dette kollegium. Der er to valgmuligheder, som står åbne. Vi kan enten dele Parlamentet ind i dem på højrefløjen og dem på venstrefløjen. Disse to grupper har modstridende ideologier og må stemme derefter. Det er en mulighed. Det er imidlertid ikke sådan, Europa fungerer. Vi har ikke et flertal i Parlamentet. Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) har heller ikke et flertal i Parlamentet, og ej heller Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa. Europa er ikke en enhed, hvor en hvilken som helst politisk magt alene kan flikke et flertal sammen og sige, at Europa nu vil blive forvaltet på en bestemt måde. Europa er et permanent kompromis. Det er det, der af og til gør det så uhåndterligt og også så vanskeligt at forstå. Det er imidlertid bedre med et permanent kompromis, som fører til succes og mere social retfærdighed, end en ideologisk kamp, som i sidste ende løber ud i sandet uden nogen håndgribelige resultater.
(Bifald)
Det er derfor meget vanskeligt for os at afveje fordelene. Vi nyder naturligvis alle en dyst. Jeg nyder også at diskutere principper med kolleger fra andre grupper, men Europa har også brug for håndgribelige resultater. Vi spurgte derfor os selv, hvad vi som socialdemokrater - som socialister og demokrater - kan kræve og få accepteret. Så definerede vi nogle kriterier. Et kriterium var, at vi ville have, at den politiske magt, som er den næststærkeste magt i Europa, skulle repræsenteres på et højere niveau i denne Kommission. Vi ville derfor have den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, og det lykkedes os at få dette embede på plads.
Jeg vil gerne sige noget med hensyn til vedkommende, som besidder dette embede. Baroness Ashton skal ikke finde sig i at blive kaldt kommunist her i Parlamentet af en mand, som i Frankrig er dømt for at benægte holocaust. Baroness Ashton har vores fulde støtte.
(Vedvarende bifald)
Vi spurgte, om vi kunne indlemme en social konsekvensanalyse i EU-lovgivningen som en reguleringsmekanisme. For os var spørgsmålet, om foranstaltninger - som det tidligere servicedirektiv - overhovedet stadig kunne sættes i gang. Nej, vi ønskede en mekanisme til behandling af enhver foranstaltning, som denne Kommission vil træffe, hvad angår konsekvensen for medlemsstaternes sociale sikringssystemer, inden de træffes. Dette blev inkorporeret. Vi ønskede - og for mig er dette et kvantespring i europæisk politik - at Parlamentets lovgivningsmæssige beslutninger skulle blive til Kommissionens egne lovgivningsinitiativer inden for et år. Det er et kolossalt fremskridt, for det betyder, at Parlamentets initiativret, som desværre ikke eksisterer, vil være sikret ad indirekte vej. Vi ser dette som betydelige fremskridt.
Til slut ønskede vi som den næststærkeste magt i Parlamentet og også som en gruppe, uden hvilken det ikke ville være muligt at skabe et kvalificeret flertal her i Parlamentet, at være repræsenteret i Kommissionen. Tre af de syv næstformænd er socialdemokrater. I den henseende har De i høj grad imødekommet os. I de seneste uger og måneder har vi udtrykt mange bekymringer, også under vores forhandling i morges. Da vi vejede disse bekymringer op imod de fremskridt, der er gjort, besluttede vi at tilbyde Dem vores støtte i de næste fem år. Når jeg siger "Dem", mener jeg kommissærkollegiet. De kan regne med vores støtte, hvis De tager mine ord alvorligt. Europa vil enten blive et socialt Europa, eller også vil det mislykkes. Det er vores fælles ansvar at sikre, at det bliver et mere socialt Europa. S&D-Gruppen vil støtte denne Kommission.
(Bifald)
Guy Verhofstadt
Hr. formand! Min gruppe vil tilbyde sin støtte til Kommissionen. Alliancen af Liberale og Demokrater er en ansvarlig gruppe, og vi tror fuldt og fast på, at de næste fem år vil være så kritiske for EU og de europæiske borgere, at vi får brug for en Kommission, som har bred proeuropæisk støtte i Parlamentet.
Men lad mig også sige meget klart, at vores støtte er betinget, mere betinget end i løbet af de seneste fem år. Vi forventer, at den nye Kommission skal være primus motor for EU. Vi ønsker en Kommission med en dristigere, mere ambitiøs og mere integreret økonomisk og social tilnærmelse, en Kommission, som ligger i teten for en sådan strategi - en strategi, som kan tvinge medlemsstaterne til at gøre, hvad de er nødt til at gøre.
Jeg tror, at vi, i hvert fald i euroområdet, er nødt til at anerkende, at der er et stort behov for en ægte økonomisk og social søjle ved siden af den eksisterende monetære søjle. Problemerne i euroområdet i dag er tydelige beviser på, at den svage tilnærmelse, vi har fulgt gennem de seneste 10 år med den såkaldt åbne koordinationsmetode, er en fiasko. Det samme gælder på andre områder - for klimaændringer, for udenrigspolitik og for forsvarspolitik.
Grundantagelsen bag denne nye, dristige tilnærmelse er erkendelsen af, at Europa i morgendagens multipolære verden faktisk ikke kan spille nogen betydelig rolle uden at blive mere effektiv og uden at skærpe sin egen integration yderligere i nær fremtid. Vi forventer, at De tager denne antagelse til Dem og fremlægger klare, håndfaste og ambitiøse forslag og reformer på alle disse områder. Vi forventer, at Kommissionen for at opnå dette vil udnytte initiativrettens fulde potentiale. Jeg taler absolut om Kommissionen som en helhed, der arbejder som et kollegium, et sammenhængende politisk organ, der fremmer Europas integration. En stærk Kommission kan være nyttig, men en stærk Kommission i den henseende er uundværlig.
Lissabontraktaten byder på nye værktøjer og har forbedret vores evne til at handle. Vi opfordrer den højtstående repræsentant Baroness Ashton til at bruge disse nye værktøjer. Vi forventer mere af en højtstående repræsentant, end vi har set hidtil. Rollen kræver det, og EU kræver det. Grib mulighederne. Den lektie, vi lærte fra Haiti, er et eksempel. Læg øjeblikkelig rapporten om oprettelse af en europæisk civilbeskyttelsesstyrke på Rådets bord. Når det er sagt, vil min gruppe støtte denne Kommission med sin stærke liberale tilstedeværelse, og vi er rede til at tilbyde vores engagement til fremme af den europæiske sag sammen med Kommissionen.
(Bifald)
Daniel Cohn-Bendit
Hr. formand! De ved udmærket, at Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance ikke vil stemme for denne Kommission, og samtidig tilbyder vi Dem vores ideer, vores fantasi og vores faste europæiske overbevisning.
Hr. Barroso, det der med at sige, at de, der ikke stemmer for Kommissionen, er imod Europa, det skal De ikke forsøge. Ikke med os, Gruppen De Grønne. Det kan De forsøge med andre, men ikke med os. Vi tilbyder et betingelsesløst samarbejde med Dem, hvis De ønsker at gøre fremskridt med et europæisk skatte- og afgiftssystem. Hvis De ønsker, at Europa skal have sine egne ressourcer, vil vi støtte Dem imod medlemsstaternes forsvar for deres egen økonomiske suverænitet. Og jeg kan godt fortælle, hvilke lande det er: det er f.eks. Tyskland eller Frankrig, men uanset, så vil vi støtte Dem.
Hvis De ønsker at være traktaternes vogter - der pågår f.eks. forhandlinger i dag i Rådet om at sende flygtninge tilbage til Libyen - beder vi Rådet fortælle os, hvilket retsgrundlag disse forhandlinger sker på. Kommer Parlamentet med i den fælles beslutningsproces? Rådet siger til os: "Det får De at vide, når forhandlingerne er slut". Det kan ikke passe. Det er jo Kommissionens ansvar at gribe ind for at sikre, at de europæiske institutioner informeres om retsgrundlaget for disse forhandlinger.
Jeg kan komme med en lang række eksempler. Hvis De ønsker at gøre fremskridt med klimaændringerne, hvis De ønsker, at Europa skal gå længere end tre gange tyve, hvis De ønsker at komme tættere på 30 %, kan De få et samarbejde med hele Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance. Hvis De ønsker at komme længere med finansiel regulering efter finanskrisen, får De vores helhjertede støtte. Hvis De og Deres Kommission ønsker at komme videre med beskyttelsen af Europa, får De vores støtte. Hvis De ønsker at løse Cypern-problemet, får De vores støtte. Hvis De ønsker, at der langt om længe bliver sat en stopper for den sindssyge situation, som et land som Grækenland, der, som jeg sagde tidligere, bruger 5,3 % af sit BNP på forsvar, får De vores støtte. Så får De vores støtte helt betingelsesløst!
Derfor siger jeg, hr. Barroso, at vi stemmer nej i morgen, men at vi måske begå en fejl. Vi ved, at vi begik en fejl sidste gang vedrørende hr. Dimas. Vi begik en fejl, og det indrømmer vi. Hvis De derfor kan leve op til vores drømme og ikke leve op til det, De har vist i dag, siger vi helt ærligt, at vi har begået en fejl, og så vil vi støtte Dem.
(Bifald)
Timothy Kirkhope
Hr. formand! Nogle medlemsstater tror, at udnævnelsen af en kommissær er en nyttig lejlighed til at få løst et nationalt problem eller betalt en politisk gæld. Kommissionen bør bestå af de mest talentfulde og effektive politiske ledere fra hele Europa, folk med erfaring og kompetence, som kan være med til at håndtere de enorme udfordringer, vi står over for.
Efter mange års institutionelt tovtrækkeri har Europa brug for at koncentrere sin indsats om at levere resultater på områder, hvor det kan tilføre medlemsstaternes arbejde merværdi, og hvor vores medborgere forventer samarbejde mellem Europas lande. Europa skal støtte bestræbelserne på at pleje det sårbare økonomiske opsving og skabe vækst og arbejdspladser og skal spille en førende rolle i håndteringen af energisikkerhed og klimaændringer. Europa skal stille forslag til centrale reformer af det europæiske budget og mange af de vigtigste udgiftsprogrammer.
I hr. Barroso har vi den rette leder, som kan føre Kommissionen videre. Han beskriver i sine politiske retningslinjer en ambitiøs dagsorden med fokus på de spørgsmål, der betyder noget, en dagsorden, som vi generelt støtter. Hver eneste medlemsstat burde have bakket op om hans indsats ved at sende de stærkest mulige kandidater til kommissærjobbet, og nogle lande har svigtet ham groft. Han skal naturligvis stå bag alle medlemmer af holdet, andet ville vi ikke forvente af en leder i hans position, og selvom vi sætter spørgsmålstegn ved nogle af porteføljerne, har han sandsynligvis sammensat holdet så godt, som det har været muligt med det materiale, han har.
Men nogle af kandidaterne er fortræffelige og har klaret sig godt til høringerne, mens andre er middelmådige og har gjort et dårligt indtryk. Nogle har taget afstand fra hans egne politiske retningslinjer. Hvis afstemningen giver et positivt resultat, vil vi naturligvis samarbejde konstruktivt med alle kommissærerne, og vi håber stadig på at blive positivt overrasket, men lad i det mindste Parlamentet evaluere Kommissionen en gang årligt.
Dette er stadig en proces, der er behæftet med grundlæggende fejl, og derfor kan vi ikke give den vores fulde tilslutning. Derfor afholder Gruppen De Europæiske Konservative og Reformister sig i dag fra at stemme. Nogle grupper står ikke samlet, men vi er enige i denne sag.
Lothar Bisky
Hr. formand, mine damer og herrer! Min gruppe deltog også aktivt i høringerne af kandidaterne. Nogle af dem gjorde et yderst positivt indtryk på os. Vi er mindre begejstrede for den måde, som mange af porteføljerne er blevet indrettet på. Det gælder også det temmelig mystiske, om end sandsynligvis snart mindre mystiske, område med en højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, som også er næstformand i Kommissionen, og den pågældendes ansvarsområde.
Mange af kandidaterne har dog skuffet med hensyn til deres specialviden. Alle vores spørgsmål var primært relateret til politiske projekter. Hvilken retning skal den europæiske integrationsproces gå i? Hvilke foranstaltninger er de vigtigste for kandidaten til kommissærposten? Der var alt for mange vage svar på disse spørgsmål, svar, som vi rent politisk ikke kan støtte. Trods krav om et mere socialt Europa blev de ved med at tale om deregulering, privatisering eller det såkaldte flexicurity-koncept. Arbejdstagernes fleksibilitet fik første prioritet, mens social sikkerhed lå helt i bunden.
Klimabeskyttelse er på dagsordenen, men vi kan ikke se, at der sker en bevægelse væk fra kuldreven elproduktion eller a-kraft. Jeg kan ikke se, at EU tager en førende rolle inden for klimabeskyttelse og udviklingsstøtte. Der er ikke blevet sagt noget om konsekvent nedrustning, især i henseende til atomvåben i Europa. Uanset hvor højt jeg sætter de kandidater, der har deltaget i høringen, kan min gruppe ikke stemme for den samlede Kommission.
Nigel Farage
Hr. formand! I de kommende generationer vil børnene få fortalt en historie, nemlig, at der var engang, hvor Europa var delt. Der gik en stor mur midt ned gennem Europa, og folk i øst var meget fattige og levede ikke i et demokrati, men levede under et ondt system, der hedder kommunismen, som dræbte millioner af deres egne folk. Men så skete der noget glædeligt: Muren faldt, og vi endte med at have 27 nationer, og nu lever alle 500 millioner i demokrati og fred ...
(Bifald)
Jeg er ikke færdig! Der kommer mere!
(Bifald)
Det er da vist første gang, at jeg nogensinde har fået et så stort bifald, så nu er jeg næsten fristet til at sætte mig ned, men historien er desværre ikke slut.
De ansvarlige politikere blev grådige. De ønskede penge til sig selv, og de ønskede magt. Så de begyndte at lyve og snyde, de iscenesatte det mest fantastiske bureaukratiske "coup d'état", som verden nogensinde havde set. Men de behøvede ikke bruge kugler. De var meget klogere, meget mere snedige end som så. Det, de gjorde, var at indføre en ny traktat, som kom til at hedde Lissabontraktaten. Så gav de 27 personer fuldstændig, ubegrænset magt. Det var dem, som skulle vedtage alle lovene. De havde naturligvis allerede et flag, og de havde allerede en nationalsang, men de ønskede at opbygge en ny stat. Men de glemte folket. Uanset om de var klar over det eller ej, genskabte de faktisk netop det onde system, som folkene i Østeuropa havde levet under før. Men det utrolige var, at mange af de nye chefer også havde arbejdet for det samme onde system før. Selvfølgelig var der fejl ved deres plan, og deres fantasifulde monetære system brød sammen. Men de nye chefer ville stadig væk ikke lytte til folket. Nej, de gjorde bare deres liv hårdere og hårdere. De bragte millionvis ud i fattigdom, befolkningerne havde overhovedet ikke noget at skulle have sagt, og til sidst var befolkningerne nødt til at ty til vold for at få deres nationalstater og demokratier tilbage.
Historiens morale er, at de ikke havde lært noget som helst af historien. Kære medlemmer, før De giver Kommissionen magt, beder jeg Dem huske, at der for 60 år siden blev opført et jerntæppe tværs gennem Europa, men i dag er det takke være denne Kommission en økonomisk jernnæve, og den får Grækenland at føle i dag.
(Formanden afbrød taleren)
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! Efter det eventyr, De netop har hørt, vil jeg gerne vende tilbage til virkeligheden. Min søn er 17 år og studerer engelsk meget intensivt, fordi han ved, at engelsk er arbejdssproget, og han håber, at det vil hjælpe ham til at få et godt arbejde. Han er overbevist europæer, men er med rette utilfreds med europæisk politik. I Tyskland skriver bladet Der Spiegel allerede - med rette - om udbredt foragt for politik. Alligevel ønsker millioner af unge europæere et velfungerende, kompetent og dristigt demokrati i det 21. århundrede. Men hvad er det, Kommissionen tilbyder os i dag? Er det de kompetente personer - de bedste personer - som vi har brug for?
Heroppe på den bageste række repræsenterer vi en uafhængig gruppe af borgere, som har spillet en central rolle for at sikre, at de, der kommer fra det yderste højre her i Parlamentet, ikke etablerer en gruppe igen. Vi er lidenskabelige tilhængere af Europa, men det er netop derfor, at vi er utrolig skuffede over de personer, som vi har fået præsenteret, og over disse personers kvalitet. Ville vi ansætte en assistent her, som bliver til grin på samme måde som Günther Oettinger på YouTube i "Oettinger talking English"? Sandsynligvis ikke. Med hensyn til kompetence ville vi så ønske at arbejde med en østrigsk kommissær, som overhovedet ikke har bevist sin kompetence på dette område?
Hr. Barroso, der er masser af erfarne medlemmer her i Parlamentet, som De kunne have besmykket Dem med. Det har De f.eks. gjort med svenskeren, det er rigtigt. Men hvorfor vil De ikke have hr. Karas? Hvorfor har De ikke taget en tysker herfra i stedet for dem, De har? Fordi De ikke må. Fordi vi trods Lissabontraktaten stadig er underlagt restriktioner, fordi vi endnu ikke er så uafhængige, at vi kan træffe suveræne beslutninger - det kan De ikke, og det kan vi heller ikke her i Parlamentet.
Desværre har vi stadig ikke lov til at vælge kommissærerne hver for sig. Det er den slags demokrati, vi havde i Østrig i det 19. århundrede. Det er ikke passende for det Europa, vi har brug for, som vi drømmer om. Jeg beder Dem passe på. Hvis De fortsætter på den måde, går De nationalisternes og EU-modstandernes ærinde. Nej, vi har brug for mere demokrati.
Bruno Gollnisch
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Som talt ud af min mund. Jeg skal fatte mig i korthed. Hr. Schulz har henvist til mig, ikke ved navns nævnelse, men det var alligevel tydeligt nok, som en, der er blevet dømt for revisionisme af de franske domstole.
Jeg vil gerne fortælle hr. Schulz, at han tager fejl, og jeg kan give ham og hele Parlamentets immunitetsudvalg den franske højesterets, kassationsdomstolens klokkeklare, vigtige dom. Her omstøder kassationsdomstolen alle domme afsagt over mig og erklærer i sin helt usædvanlige dom, at jeg er blevet retsforfulgt på grundlag af brudstykker af sætninger, som mine politiske modstandere havde sammenstykket til en erklæring, men at selv denne erklæring ikke er omfattet af loven. Dette er en exceptionelt sjælden afgørelse, da kassationsdomstolen har underkendt en dom afsagt af en lavere domstol og selv afsagt dom i sagen, hvilket kassationsdomstolen kun gør i meget sjældne tilfælde. Denne form for inappellabel dom afsagt af kassationsdomstolen trådte første gang ind i vores retshistorie med Dreyfus-sagen. Derfor er hr. Gollnisch lige så uskyldig som hr. Dreyfus.
(Formanden afbrød taleren)
Jeg vil gerne tilføje noget. Jeg sagde ikke, at Baroness Ashton er kommunist. Jeg sagde, at hun var en af de pacifister, som Lenin ville have kaldt en følgesvend.
(Formanden afbrød taleren)
Formanden
Tak. Det skulle kun have været en personlig udtalelse.
