Spoštovanje nacionalnih mehanizmov za plače in določanje pokojnin (razprava) 
Predsednik
Prva točka je izjava Komisije o spoštovanju nacionalnih mehanizmov za plače in določanje pokojnin.
Johannes Hahn
član Komisije. - Gospod predsednik, rad bi se zahvalil spoštovanim poslancem za to priložnost, s katero bom lahko odpravil nekatera razširjena zmotna prepričanja o irskem programu.
V vprašanju skupine S&D, v katerem je izpostavila to izjavo, se odražajo pomisleki spoštovanih poslancev, da so nekateri pogoji gospodarske politike, določeni v memorandumu o soglasju k programu gospodarske prilagoditve za Irsko, v pravnem sporu s členom 153(5) Pogodbe. Ta odstavek ne vključuje sprejetja predpisov na področju plač v skladu s členom 153, se pravi na področju socialne politike. Vendar program gospodarske prilagoditve za Irsko ni program socialne politike in ni sprejet v skladu s členom 153. Je program finančne pomoči, pripravljen skupaj z irsko vlado in namenjen ponovnemu vzpostavljanju domačega in zunanjega zaupanja ter odpravljanju škodljivih povratnih zank med davčno in finančno krizo. Temelji torej na členu 122(2) Pogodbe, ki dopušča finančno pomoč Unije, če državi članici grozijo hude težave, ki so nastale zaradi izjemnih dogodkov, na katere ne more vplivati.
Namen MOU je določiti pogoje gospodarske politike, ki se uporabljajo kot merilo za ocenjevanje uspešnosti irske politike v času programa finančne pomoči. Država članica ima popoln nadzor nad temi pogoji gospodarske politike in njihovim izvajanjem. Ti pogoji so zaveze, ki jih je dala država članica sama. Ne gre za ukrepanje EU na ustreznih področjih. Mnogi pogoji, kot je znižanje minimalne plače, so že bili vključeni v nacionalni načrt obnove irske vlade, ki je bil objavljen pred začetkom programa 24. novembra 2010.
Cilj pogojev, povezanih s politiko trga dela, je ustvariti delovna mesta in se izogniti dolgoročni brezposelnosti na Irskem med najranljivejšimi skupinami. Znižanje minimalne plače je del tega širšega svežnja ukrepov in ga moramo obravnavati skupaj z aktivacijskimi politikami in prizadevanji za posodobitev sistema pokojnin in socialne podpore. Pri ovrednotenju znižanja enih izmed najvišjih minimalnih plač v Evropski uniji - v območju evra je na primer druga najvišja - in čeprav je prišlo do znatnih prilagoditev plač v gospodarstvu, pri čemer so se minimalne plače, skupaj s plačami na splošno na Irskem, realno gledano znižale za 3 % v letu 2008, čemur je v letu 2009 sledilo povišanje za 0,3 %, moramo izpostaviti, da so prilagoditve na trgu dela prinesle predvsem izgubo delovnih mest. Z znižanjem minimalne plače je bilo spet vzpostavljeno stanje pred 1. januarjem 2007, tj. pred krizo.
Drugi pogoj, ki je omenjen v vprašanju, je neodvisen ponoven pregled panožnih kolektivnih pogodb. Ponoven pregled je namenjen obravnavi poštenosti in učinkovitosti pogojev zaposlovanja za zaposlene in delodajalce po panogah. Izpostaviti želim dejstvo, da ima Irska dolgo tradicijo tristranskih posvetovanj o gospodarski in socialni politiki ter da veljajo dodatni sporazumi med vlado in socialnimi partnerji od osemdesetih let prejšnjega stoletja za glavne dejavnike uspeha irskega gospodarstva.
Ponoven pregled socialnim partnerjem omogoča, da izrazijo mnenje in oblikujejo politiko, in je bil kot tak tudi dobro sprejet. Prepričan sem, da bo irska vlada ponoven pregled opravila tako, da bo upošteval pomen socialnega dialoga, vključeval vse socialne partnerje in bo v skladu s pravom Skupnosti.
Nazadnje, pogoji glede strukturnih reform, ki so navedeni v memorandumu o soglasju, niso namenjeni le trgu dela. Prav tako vsebujejo pomembne ukrepe za odpiranje proizvodnih trgov, kot so preveč regulirane panoge in poklici. Te reforme lahko močno vplivajo na potrošniške cene in produktivnost, kar spodbuja kupno moč gospodinjstev.
Gay Mitchell
v imenu skupine PPE. - Gospod predsednik, rad bi se zahvalil komisarju. Včeraj je bila na Irskem izvoljena nova narodna vlada za obnovo. Fine Gael in Laburisti so del skupin PPE in S&D v Parlamentu. Eno izmed vprašanj, ki je zelo visoko na dnevnem redu novega programa vlade, bo tudi ponovno pogajanje o vsebini programa EU/MDS pomoči Irski.
Mnogi Irci se bojijo, da so pogoji, na katere je pristala prejšnja vlada v programu pomoči EU/MDS, prestrogi in močno obremenjujejo navadne državljane, ki so jih napake bank - irskih in evropskih - ter vlade najbolj prizadele. Poudariti moramo, da se je nova vlada strinjala z odpravo znižanja minimalne plače. Vemo pa, da do obnove ne more priti brez načrta. Irska je šla po podobni poti v osemdesetih letih prejšnjega stoletja. Veliko težkih pogojev, ki so določeni v programu EU/MDS, je nujnih, če želimo obnoviti zdrave javne finance. Drevo moramo obrezati, da bi mu tako omogočili rast.
Pozdravljam podporo Komisije pri znižanju obrestnih mer, kot je navedel komisar Rehn. To se mora čim prej uresničiti in pozivam Komisijo, da to resnično čim prej obravnava. Komisar je poudaril, da so vsi ukrepi pretehtani glede na njihov vpliv na dolgoročno rast, konkurenčnost in vzdržnost javnih financ. Strinjam se s tem; celotnega bremena, ki naj bi ga nosili, ne moremo prevzeti naenkrat. Irci so pri tem prevzeli svoje odgovornosti; prevzeli so tudi odgovornosti drugih, saj nismo imeli nobene druge možnosti. To kar so storili, ni pravično le za Irsko, ampak tudi za Evropo, predvsem pa za območje evra. Ni nam treba čakati, da bomo prišli v situacijo, ki bo pomenila kapljo čez rob. Ircem dajte orodja; delo bomo opravili sami, vendar ne pričakujte, da bodo nosili breme, ki je pretežko zanje. Zato pozivam komisarja, da v prihodnjih dnevih in tednih ne pozabi na te pripombe.
Stephen Hughes
v imenu skupine S&D. - Gospod predsednik, memorandum zahteva, da se na Irskem minimalna plača zniža za 1 EUR na uro in opravi ponoven pregled sistema kolektivnih pogodb o plači, ki ščitijo slabše plačane.
Ne verjamemo, da je to vmešavanje mogoče utemeljiti. Pogodba zahteva, da Komisija spodbuja socialni dialog, ne pa da ga zavira. Člen 152 zahteva spoštovanje neodvisnosti socialnih partnerjev, ne pa takšno vmešavanje, člen 153 pa izrecno izključuje ukrepe EU na tem področju. V zvezi s tem Komisija ne more izbirati in odločati o hierarhiji členov.
Memorandum še naprej vztraja pri varčevanju na področju socialnega varstva, zmanjšanju obsega ključnih javnih služb in zmanjšanju zaposlovanja v javnem sektorju in javnem sektorju pokojnin. Kako je mogoče te zahteve utemeljiti v zvezi s Pogodbo, ki od Unije zahteva, da odpravi neenakosti, spodbuja visoko raven zaposlovanja, zagotavlja ustrezno socialno varnost in se bori proti socialni izključenosti? Edini iskren odgovor na to je, da teh stvari ni mogoče uskladiti, težava pa je v tem, da so te stvari zaradi letnega pregleda rasti postale splošno pravilo.
Ljudje bodo zavrnili idejo o Evropi, ki temelji le na varčevanju. Ne bodo se strinjali z daljnosežnimi posledicami za socialne politike z nižjimi plačami, nižjo varnostjo zaposlitve, šibkimi socialnimi standardi, zmanjšanim številom javnih služb in nalaganjem višjih upokojitvenih starosti. Če želimo še povečati vrste, ki niso naklonjene Evropi, potem le nadaljujte, komisar. Če ne, potem, prosim, nehajte s temi neumnostmi.
Marian Harkin
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, komisar nam govori, da je bil memorandum o soglasju pripravljen v skladu s členom 122, del 2. Komisarja želim vprašati, kaj se zgodi, kadar je člen Pogodbe v neposrednem nasprotju z drugimi členi Pogodbe; kot je zanimalo gospoda Stephena Hughesa, kako se odločamo o hierarhiji? Je v nasprotju s členom 153.
Prav tako je v nasprotju s členom 9, socialno klavzulo, ki sem jo v Parlamentu večkrat citirala, ko sem govorila o irskem varčevalnem svežnju, v tistem delu, ki govori o tem, da mora Unija pri izvajanju in varovanju vseh svojih politik in dejavnosti upoštevati zahteve, povezane s spodbujanjem visoke stopnje zaposlenosti in boja proti socialni izključenosti itd. Kaj pa člen 28 Listine o temeljnih pravicah, v skladu s katerimi imajo delavci pravico pogajati se o kolektivnih pogodbah in jih sklepati, v primeru nasprotja interesov pa do kolektivnih ukrepov za obrambo svojih interesov, vključno s stavko? Mnogi irski delavci menijo, da so se zdaj znašli v takšnih razmerah. Kako obravnavamo neskladnost med različnimi ukrepi v Pogodbi?
Še eno vprašanje za vas, komisar: ali trdite, da je za memorandum o soglasju v celoti odgovorna irska vlada in da se je Komisija s tem strinjala ali se s tem sprijaznila?
Nazadnje, predpostavimo, da lahko naredite vse to - to nam tudi sporočate; zakaj ni bilo potem nobenih prizadevanj za zmanjšanje ali odpravo nagrad v bankah? Zakaj si ni nihče prizadeval, da bi tisti na vrhu plačne lestvice prevzeli pošten delež? Zakaj je bil od minimalne plače odbit en evro? Strinjam se s tem, kar je povedal Stephen Hughes: to podžiga čustva, ki niso naklonjena Evropi. Državljani vidijo, kaj se dogaja. Vidijo, kako deluje Komisija v tem celotnem procesu, vidijo, da varčevalni ukrepi pestijo tiste, ki imajo minimalne plače, tiste, ki imajo sklenjene kolektivne pogodbe.
Komisar, moje glavno vprašanje se glasi: kdo odloča? Sodišče Evropske unije? Kdo odloča, kadar si členi Pogodbe nasprotujejo med sabo, ali kadar Komisija ukrepa tako, da si ti členi nasprotujejo med sabo?
Marije Cornelissen
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospod predsednik, razumem naglico Komisije pri reševanju gospodarske krize in velikih dolgov, ki ogrožajo stabilnost evra. Razumem, da se državam, ki morajo uporabljati evropski mehanizem za finančno stabilnost, postavljajo pogoji. Zdi pa se mi, da je Komisija zelo selektivna pri ukrepih in pogojih, za katere meni, da so dovoljeni v tej krizi.
Po eni strani se zdijo upravičeni skoraj vsi ukrepi, ko govorimo o javnofinančni konsolidaciji z zmanjševanjem izdatkov. Kakor hitro je Irska uporabila sveženj pomoči, so bile minimalne plače in obseg pokojnin prve spremenljivke, ki so bile prilagojene, kljub dejstvu, da te zadeve niso izrecno v pristojnosti EU. Po drugi strani se Komisija skriva za pomanjkanjem pristojnosti EU, da bi pustila nespremenjen izjemno nizek davek na dobiček na Irskem, čeprav bi povečanje lahko znatno izboljšalo javna sredstva na Irskem. Zmanjševanje izdatkov ni edini način za zagotavljanje uravnoteženega proračuna.
Razumem, da so zaradi te krize potrebni izredni ukrepi, vendar zakaj Komisija tako hiti in želi prilagoditi minimalne plače ter prizadeti delavce, ki zaslužijo najmanj, medtem ko še vedno čakamo na ukrepe, s katerimi bosta plačala finančni in bančni sektor? Močno se mi dozdeva, da Komisija pojmuje pristojnosti EU na zelo enostranski, upam si celo reči, zelo desničarski način. Ta žaljiv pristop podžiga evroskepticizem. Zdi se, da EU odločno ukrepa na področju zaposlovanja in socialne politike le v času krize, to pa počne z nalaganjem varčevalnih ukrepov pri socialnih izdatkih in plačah.
EU si bo lahko zaupanje povrnila le, če bo Komisija pokazala enako odločnost pri pripravi ustreznih minimalnih socialnih standardov in socialnih zagotovil za obsežna varčevanja, ki jih morajo prenašati ljudje. Da, želimo si upravljanja gospodarstva, vendar uravnovešenega upravljanja z davčno vzdržnostjo in socialnimi jamstvi. Če se to ne bo zgodilo, bodo ceno plačali ranljivi, ki niso odgovorni za nastalo zmešnjavo.
Thomas Händel
Gospod predsednik, gospe in gospodje, svežnji pomoči naj bi države članice EU zaščitili pred insolventnostjo. Namesto tega pa pritiskajo na državljane z brutalnimi varčevalnimi ukrepi in dopuščajo, da storilci ostajajo nekaznovani. Poleg tega Komisija zdaj posega tudi v nacionalno politiko plač.
Gospod Hahn, uradni argumenti, kot so vaši, da to ni mišljeno kot socialno politični ukrep, so absurdni in me spravljajo v jok. Takšno stališče je povsem nesprejemljivo. EU ni pristojna za plačno politiko. Ta politika Komisije je povsem v nasprotju z idejo te Evropske unije. EU ni bila nikoli namenjena konkurenčnosti pri plačah in socialnemu dampingu. Ta politika Komisije govori o neprilagodljivosti plač, ki jo je treba zmanjšati. Navaja, da morajo plače odražati razmere na trgu. To je tako, kot če bi slep človek opisoval slona. Ljudje, ki pišejo takšne stvari, ne razumejo sistemov kolektivnih pogodb. Posegajo v svobodno kolektivno pogajanje in nesmiselno zmanjšujejo tolikokrat omenjeno avtonomijo socialnih partnerjev in socialni dialog.
Jasno želim povedati, da mora Parlament zagotoviti ohranitev politike avtonomnih kolektivnih pogodb in preprečiti nadaljnjo diskriminacijo socialne varnosti. Potrebujemo ukrepe, s katerimi bomo preprečili neproduktivno varčevalno politiko, ne pa kaznovalnih ukrepov.
Derek Roland Clark
v imenu skupine EFD. - Gospod predsednik, ne gre le za Irsko. Šele pred mesecem sem opozoril Parlament, da so pokojnine izključno v pristojnosti držav članic, zdaj pa spet govorimo o mehanizmih usklajevanja in določanja pokojnin. Pokojnine so skoraj vedno povezane z dohodki; ali torej vidimo kakšna prizadevanja za uskladitev plač? Upam, da ne, saj Pogodbe prav tako pravijo, da so države članice izrecno odgovorne za plače.
Prav tako je zelo dobro govoriti, da mora "enako" pomeniti enako plačilo, ampak ali naj vsi delavci v EU, ki opravljajo enako delo, prejemajo enako plačilo? Kot primer pomislite na "podnebje": ogrevanje hiše blizu arktičnega kroga zahteva veliko več denarja kot v sredozemskih državah. Dodajte še zimska oblačila, čiščenje snega in vse drugo in jasno je, da bi zaradi enakega plačila nekaterim delavcem ostalo več neporabljenega denarja kot drugim. Seveda plače ne morejo biti enake. Namere Komisije, da bi pripravila načrte, s katerimi bi države članice spodbudila k uvedbi politike EU minimalnih plač in mehanizmov upokojevanja, so v nasprotju s Pogodbami. Sploh nisem presenečen: tako deluje EU.
Politika usklajenih plač in pokojnin ni le utopija; je nezakonita. Pustite jo v pristojnosti izvoljenih vlad, kot je moja v Westminstru in na Irskem, tako kot zahtevajo Pogodbe.
Hans-Peter Martin
(DE) Gospod predsednik, Irska je za nas tragična zgodovinska lekcija. Najprej smo to državo vedno slavili kot "vzorno" državo in model za nove članice Unije, čeprav so bile takrat dovoljene in so se spodbujale zelo napačne politike, kar je privedlo do tega, da moramo v nepremičninskem sektorju reševati ogromne balone, bančni sektor lahko ureja sam sebe, prav tako pa nobene pozornosti ne namenjamo preprečevanju konkurenčnega dampinga na področju obdavčevanja.
Komisar, prihajate iz iste države kot jaz. Vemo, koliko avstrijskih pisateljev je nenadoma odkrilo, da so Irci, ker jim tam skoraj ni bilo treba plačevati davkov. Kaj so v tem času počele skrajno proevropske sile? Popolnoma nič! Govorili so "ta država je čudovit primer".
Vse to se je zdaj povsem podrlo. Ta balon se je izkazal za ravno to, kar so mnogi ves čas trdili, da je. Spet smo se znašli v razmerah - nisem edini, ki tako razmišlja -, ko protievropska čustva podžiga dejstvo, da ponovno dopuščamo izvajanje napačnih politik, v tem primeru z nalaganjem obsežnega svežnja za Irsko. Komisar, rekli ste, da se je država članica sama zavezala k temu. Iz naših izkušenj s programi Svetovne banke in Mednarodnega denarnega sklada - to, kar se dogaja na Irskem, se ne razlikuje veliko od teh programov - pa vemo, da te države nimajo nobene izbire.
Če bi stopili korak nazaj in rekli "škoda, da Irska v drugem krogu ni zavrnila Lizbonske pogodbe", bi razmišljali popolnoma drugače. Videli bi, da imamo pri tej evropski tvorbi opravka z nečim, kar bi lahko primerjali z vozilom, ki je spredaj sestavljeno iz porscheja, zadaj pa iz kolesa. Ti dve svari ne gresta skupaj. Biti morata veliko močnejši.
Če želimo preprečiti razpad Evrope, potrebujemo nekaj takšnega, kot je Ustava za Evropo. Potrebujemo jasna merila, ki veljajo za vse. Potrebujemo upravljanje gospodarstva. Ta razdrobljen pristop - naprej, nazaj, na stran - ne bo deloval in veliko večja verjetnost je, da se bo slabo končal, ne pa tako, kot si vi, komisar, jaz in velika večina v Parlamentu prizadevamo, in sicer za mirno, delujočo in združeno Evropo.
Philippe Boulland
(FR) Gospod predsednik, naj povem, da je zaradi krize in izbruha nepremičninskega in kreditnega balona Irska morala posredovati in pomagati bankam. Irski javni primanjkljaj, celoten znesek proračuna centralne in lokalne javne uprave, predvsem pa uprave socialnega varstva, je bil v letu 2010 ocenjen na 32 % bruto domačega proizvoda (BDP). Če želi irska vlada, ki ima težave pri financiranju na trgih, črpati posojila iz evropskega mehanizma za finančno stabilnost in Evropskega sklada za finančno stabilnost, bo morala izpolniti zahteve glede socialnih in davčnih sprememb, čeprav za ta področja velja subsidiarnost. Po našem mnenju tu ni nobenih neskladij. Kot zdravnik pravim, da pri vročini ni smiselno kar na slepo predpisovati antiseptikov, ne da bi poskušali zdraviti vzroke. V zvezi z razporejanjem teh sredstev mora ta država urediti finance in tako odpraviti prekomerni primanjkljaj in pretekle napake.
Ta varčevalni načrt bi v naslednjih štirih letih moral izboljšati BDP za 10 odstotkov. Tako kot banka pogojuje odobritev osebnega posojila z izpolnjevanjem pogoja plačilne sposobnosti, ne da bi se vmešavala v zasebna življenja posameznikov in upravljanje, lahko Evropska unija Irski odobri posojila na podlagi konsolidirane plačilne sposobnosti. Banka bo spodbujala posameznike k pogajanju, ne da bi se vmešavala v njihova zasebna življenja, na primer o povišanju plač ali izposoji pri drugih virih. Evropska unija torej na podlagi memoranduma o soglasju, ki je bil pripravljen ob sodelovanju Mednarodnega denarnega sklada (MDS), ob upoštevanju subsidiarnosti meni, da je treba za plačilno sposobnost zmanjšati zakonsko določeno minimalno plačo in prilagoditi pokojnine, pri čemer pa so vključeni tudi davčni ukrepi. Od Irske je odvisno, ali bo izvedla te ukrepe ali ne. Evropska unija ne more kaj dosti posegati na področja, za katere velja subsidiarnost, kar na primer omogoča uvedbo evropske minimalne plače, kar bi bilo nevarno početje, ampak zagotavlja varovanje stabilnosti območja evra s procesom vzajemnega jamstva. Seveda moramo pomagati Irski, tako kot drugim državam, ki so v težavah, s tem pa zaščititi tudi sebe, vendar ne za vsako ceno, predvsem ko vidimo, da država ne more odplačevati svojih posojil, kar pa poslabšuje položaj njenih državljanov in državljanov v Evropski uniji.
Predsednik
Omeniti želim, da če zelo hitro govorite, vam tolmači le stežka sledijo. Ker sem odgovoren za stvari, povezane z večjezičnostjo, želim izpostaviti, da urad Evropskega parlamenta preučuje nov sistem.
Tolmači obvestijo predsednika, da vam ne morejo slediti, vendar vas predsednik potem le stežka prekine. Sistem, ki ga zdaj preučujemo, bi omogočal, da bi vsak izmed vas na svojem položaju imel luč, ki bi vas opozarjala, kadar tolmači ne bi mogli slediti vašemu govoru, predsedniku vas ne bi bilo treba prekinjati, vi pa bi bili neposredno obveščeni o tem.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, zelo jasno je, da memorandum o soglasju glede vprašanj trga dela temelji na poenostavljeni gospodarski teoriji, da bodo nižje plače "počistile trg", povedano drugače, odpravile brezposelnost. To je popolna neumnost. Tega praksa na terenu ne potrjuje. Komisarja želim opozoriti na ponoven pregled konkurenčnosti stroškov dela na Irskem, ki ga je konec prejšnjega leta izvedla Forfás in ki navaja, da se podjetja običajno raje odločajo za odpuščanje kot pa za zniževanj plač, saj to slabše vpliva na moralo. Če želite vedeti, zakaj smo na Irskem imeli več odpuščanja kot zniževanja plač, potem je razlog v tem.
Komisijo pozivam, da spoštuje evropsko pravo in se ne vmešava v vprašanja trga dela na Irskem. Kot ste povedali, imamo na Irskem dolgo tradicijo sporazumov socialnega partnerstva. Ravno zaradi tega na irskih ulicah ni bilo nasilja: ker so socialni partnerji in vlada sedli za skupno mizo in sklenili sporazume o prilagoditvi trga dela in pogoje, s katerimi bi bilo mogoče zagotoviti nekaj upanja za izhod iz te krize.
Ta tradicija je na Irskem zagotovila napredek, program pa ne zagotavlja tega, kar bi moral, in sicer pomagati k rasti gospodarstva na Irskem. Ne raste. Dejansko se zmanjšuje in o tem programu se je treba še enkrat temeljito dogovoriti. Predvsem predlagam, da se izključijo vprašanja, povezana s trgom dela. Kot je že bilo navedeno, se je irska vlada, v kateri sodeluje tudi moja stranka, že odločila, da bo odpravila znižanja minimalnih plač, kot je bilo dogovorjeno v tem programu.
Mogoče vam to ni všeč, vendar se bo zgodilo. Prav tako ste lahko prepričani, da vaš poskus vmešavanja v Zakon o registriranih pogodbah o zaposlitvah, ki velja že več kot 50 let, ne bo obrodil takšnih uspehov, kot jih pričakujete, saj se je sedanja vlada odločila, da bo socialno partnerstvo imelo tradicionalno vlogo pri zagotavljanju industrijskega miru in napredka.
Ilda Figueiredo
(PT) Gospod predsednik, težnje v EU po stopnjevanju pritiskov na države članice postajajo vse močnejše pod pretvezo krize in z namenom razvrednotenja plač in večjega izkoriščanja delavcev za večje dobičke in donose gospodarskih in finančnih skupin, kar razkriva vso antisocialno krutost kapitalizma.
Če ne bi bili sprejeti nerazumni pogoji pakta stabilnosti s predlogi o tako imenovanem upravljanju gospodarstva in tako imenovanem paktu za konkurenčnost, predvsem poskus preprečevanja rasti plač z inflacijo in dviga zakonske starosti upokojitve, bi bilo še več resnih napadov na socialne in delavske pravice.
Na tem področju se v nekaterih državah, kot so Portugalska, Grčija ali Irska, že znižujejo plače in zamrzujejo pokojnine, tudi najniže pokojnine in tiste, ki so pod pragom revščine, kar je skrajno resno. Na Portugalskem je bilo znižanje nacionalnih minimalnih plač predvideno že v začetku letošnjega leta. Petsto EUR naj bi bilo preveč na mesec in sprejeta je bila odločitev o zmanjšanju tega zneska za 15 EUR, kljub temu, da več kot 13 % portugalskih delavk mesečno prejme le ta znesek, v primerjavi s 6 % delavcev. To je jasen primer institucionalizirane diskriminacije in posledic tako imenovanih varčevalnih ukrepov, ki jih izvaja Komisija, skupaj s Svetom in vladami naših držav, in s tem še dodatno povečuje socialno neenakost, diskriminacijo, razvrednotenje dela in revščino, medtem ko še vedno dopuščamo finančne špekulacije in davčne oaze. Izražamo solidarnost z mladimi delavci in učitelji, ki bodo demonstrirali v naslednjih nekaj koncih tedna, vključno s to soboto, 12. marca, in obsežnimi nacionalnimi demonstracijami splošne konfederacije portugalskih delavcev (CGTP) v Lizboni 19. marca. S tem se bo nadaljeval boj proti tem antisocialnim politikam.
(Predsednik se je strinjal, da sprejme vprašanje v skladu s členom 149(8))
Hans-Peter Martin
Gospod predsednik, glede na to, kar nam govorite, ali lahko v Parlamentu poveste, kako se je na Portugalskem spremenil odnos do Evropske unije? Ali se je odstotek ljudi, ki podpirajo članstvo v Evropski uniji, zmanjšal? Kako se je spremenilo splošno razpoloženje do EU? Na Portugalskem lahko vidimo številne vzporednice z Irsko - v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja je bila velika evforija zaradi možnosti pridružitve, potem ustreznega financiranja. Ali tudi na Portugalskem vidite podobne nepremičninske balone, kot so bili zabeleženi na Irskem?
Ilda Figueiredo
(PT) Gospod predsednik, vprašanje je zanimivo z naslednjega vidika: jasno je, da te politike EU tudi na Portugalskem netijo velik upor, prihodnji konec tedna bodo zato mladi in učitelji odšli na ulice in demonstrirali proti tej politiki. Devetnajstega marca bo splošna konfederacija portugalskih delavcev v Lizboni organizirala velike demonstracije proti tem antisocialnim politikam. To se odraža v obnašanju Portugalcev, saj se je ta država že znašla v recesiji, življenjske razmere za delavce in ljudi se slabšajo, povečuje se neenakost, prav tako pa se povečuje revščina. Evropska unija, Komisija in Svet ...
(Predsednik je prekinil govornico)
Marita Ulvskog
(SV) Gospod predsednik, Komisija je z določitvijo zahtev za nižje plače ogrozila pogajalsko pravico socialnih partnerjev ter posredno in neposredno vplivala na izoblikovanje plač, kar je izrecno izključeno iz področja pristojnosti Komisije. Gre za neposredni napad na vpliv socialnih partnerjev in je v nasprotju z Listino o temeljnih pravicah, ki vključuje pravico o sklepanju kolektivnih pogodb.
Ne gre za osamljen primer, omejen na Irsko, ampak se vedno znova ponavlja. Komisija s tem, ko namesto o plačah govori o "stroških dela na enoto", poskuša zaobiti omejitve, določene v Pogodbi. Evropska komisija je preprosto pripravila nov načrt. Pripravila je nov načrt in nov sklop predpisov, v katerih se državam članicam in socialnim partnerjem odvzemajo naloge in se jim v nasprotju z vsemi predpisi narekujejo nove. Za to gre v tem sporu, ki se je šele začel.
S takšnih delovanjem se EU odmika od demokratične osnove in legitimnosti, ki sta običajno ključni besedi, kadar razpravljamo o prihodnosti EU. Slišimo, da je nekaj nemirnežev - tudi v Parlamentu -, ki so že začeli loviti v teh razburkanih vodah. To zagotovo ni namenjeno temu.
Cornelis de Jong
(NL) Gospod predsednik, le malo ljudi na Nizozemskem ve, da v Bruslju razpravljamo o njihovih plačah in pokojninah. Vidimo, kaj se dogaja na Irskem, vendar sem obenem slišal, da Evropski svet prejema najrazličnejše predloge glede odprave indeksacije plač in za kar največje povečanje plač na podlagi rasti produktivnosti dela itd.
Žal vedno znova naletimo na oglušujočo tišino, kadar govorimo o argumentih za evropske standarde za minimalno plačo, prav tako pa nisem slišal nobenih predlogov za zagotavljanje, da bodo delavci lahko dobili plačano delo ali redno zaposlitev namesto plačila po učinku ali pogodbe o začasni zaposlitvi. Skrbi me vpliv sedanjih razprav na navadne ljudi, prav tako pa me skrbi za ugled Evropske unije. Res se zdi, da smo pozorni le na interese finančnih institucij, špekulantov in velikih podjetij. Komisar, ali bo Komisija ukrepala in spremenila to podobo in ali bo zagotovila, da bo imela podobo institucije, ki zastopa tudi interese navadnih ljudi?
Sylvana Rapti
(EL) Gospod predsednik, komisar, predpisali ste nam recept, ki narekuje dve stvari: prvič, odpraviti moramo kolektivne pogodbe in drugič, še dodatno moramo zmanjšati minimalne plače.
To je recept, ki ga dobi vsak bolnik. Eden izmed bolnikov je tudi Grčija. Med dogodkom, ki ga je pred kratkim organizirala socialistična stranka, ste obiskali Grčijo. Videli in občutili ste prevladujoče razmere in moje vprašanje se glasi: ali ste imeli občutek, da recept za Grčijo deluje? Bila sem tam in prihajam iz socialistične stranke, ki zdaj vodi državo in počne vse, kar lahko, da bi jo izvlekla iz zelo težkih razmer, za katere so krive desničarske vlade, hkrati pa je morala podati soglasje na vprašanje kolektivnih pogodb in pravim vam, da zaenkrat še ni bilo nobenih rezultatov. Pravite, da vse to počnete za evropske državljane, za potrošnike, vendar če potrošniki prejemajo nižje plače, ne bodo mogli ničesar zapraviti in ne bodo prispevali k spodbujanju rasti. Dobro veste, da gre za začaran krog, saj ste vztrajali na tem receptu, ki le uničuje dostojanstvo delavcev, receptu, ki prinaša pomanjkanje dostojnih in donosnih delovnih mest. Prosim vas, da poleg gospodarskih kazalnikov upoštevate tudi socialne kazalnike.
Jutta Steinruck
(DE) Gospod predsednik, komisar, včasih imam občutek, da bi morali vse te rešitve najprej preskusiti na Komisiji, da bi lahko videli, kako vplivate na Evropo. Ob vašem govoru imam vtis, da Komisija resnično živi v svojem svetu. Evropejci - delavci, ljudje z nizkimi dohodki in upokojenci - resnično nosijo breme, vi pa si zakonodajo in pristojnosti razlagate tako, kot vam ustreza.
Devetnajstega oktobra lani sem prejela odgovor na vprašanje, ki sem ga zastavila Komisiji in v katerem je izrecno potrjeno, da so za minimalne plače in plače na splošno odgovorne države članice. V odgovoru je to zelo jasno navedeno. Prosim, preberite ga. Ni sprejemljivo, da podajate takšne odgovore, kadar je to dobro za delodajalce, potem pa enostavno spremenite smer, kadar ste mnenja, da je nekaj dobro za drugo stran. Zaradi tega bodo ljudje v Evropi postali zelo nezadovoljni. Kolegica poslanka je to pravkar omenila. Zmanjšujete soodločanje. Slabite sindikate. To ni pot za izhod iz krize in to dobro veste. Tisti, ki so krivi za krizo, morajo tudi plačati.
(Aplavz)
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Gospod predsednik, zaradi gospodarske krize imajo države finančne težave pri izpolnjevanju obvez, ki so jih dale. Nobenega dvoma ni, da so pri premagovanju krize bolj ali manj uspešne, in poiskati morajo načine za usklajevanje proračuna in zmanjševanje proračunskega primanjkljaja. Komisar, ali moramo to res početi na škodo tistih, ki so v najtežjem položaju? Ali je moralno prav, da Evropska komisija sili vlade v zniževanje minimalnih plač, pokojnin in drugih socialnih prejemkov? Komisar, podali ste mnenje glede memoranduma o soglasju za Irsko. Opozoriti vas želim, da ste podoben sporazum podpisali z Latvijo, ko ste prisilili latvijsko vlado, da zniža pokojnine, ki so bile že tako nizke. Pokojnine v Latviji so bile znižane, vendar je latvijsko ustavno sodišče navedlo, da temeljno pravo države tega ne dovoljuje, zato so bile pokojnine vrnjene na prvotno vrednost. Ko torej govorimo o takšnih odločitvah in podpisujemo memorandume, je nujno, da temeljito presodimo pravne in socialne posledice.
Evelyn Regner
(DE) Gospod predsednik, komisar Hahn, predlogi, ki so zdaj na mizi, imajo takšen učinek, kot da bi obesili težek nahrbtnik na ramena tistih, ki so že v težavah, in od njih zahtevali, naj hitreje tečejo. Kako naj bi se to zgodilo? Predlogi za decentralizirana pogajanja o plačah so nepošteni, nedomiselni in so slepilna taktika, saj je tako zelo težko obdavčiti sredstva in finančne spekulacije, voditelji držav ali vlad pa so neuspešni pri vzpostavitvi pristnega makroekonomskega usklajevanja. Glede tega smo ta teden z glasovanjem o davku na finančne transakcije v Parlamentu že postavili popolnoma drugačno merilo.
Opozoriti vas želim na načelo socialnega tržnega gospodarstva, kot je določeno v Lizbonski pogodbi. Moje dojemanje socialnega tržnega gospodarstva je povsem drugačno - ne bi vključevalo decentraliziranih pogajanj o plačah, pravzaprav ravno nasprotno. Decentralizirana pogajanja o plačah so v nasprotju s plačno politiko, ki temelji na solidarnosti, in bodo namesto zmanjševanja razlik med bogatimi in revnimi - ravno nasprotno - te razlike le še povečala. Z drugimi besedami, početi bi morali ravno nasprotno.
Zato želim izrecno ponoviti, kar je povedala moja kolegica, gospa Steinruck - tega ne moremo nikoli prevečkrat povedati: več moramo narediti za odpravo vzrokov za krizo; poskrbeti, da bodo tisti, ki so jo povzročili, več plačali; in se osredotočiti nanje, da bi razrešili te težave, tudi z zakonodajnimi ukrepi.
Elena Băsescu
(RO) Gospod predsednik, menim, da bi se pri sklicevanju na usklajevanje stroškov na enoto z delom in obsegom produktivnosti morali bolj osredotočiti na okvirne pogoje in manj na kazalnike. Ni jasno, ali lahko dosežemo to uskladitev. Produktivnost je predvsem odvisna od dejavnikov, kot je kapitalska osnova, kar je nekaj povsem drugega. Med Romunijo in Nemčijo lahko vidimo jasne razlike. Pripisati jih je mogoče predvsem razliki v kakovosti gospodarskih politik skozi čas. Takšne razlike ne morejo nastati čez noč. Moja država si prizadeva za reformiranje pokojnin in socialne pomoči. Zato želim predlagati, da nekaj takšnih določb vključimo v pakt za konkurenčnost. Podpiram potrebo po povezavi med upokojitveno starostjo in demografskimi trendi. Upoštevati moramo vpliv, ki ga ima skladna, realistična pokojninska politika na javne finance.
George Sabin Cutaş
(RO) Gospod predsednik, zelo dobro razumem načelo subsidiarnosti, vendar verjamem, da pokojnine niso več v pristojnosti držav, saj danes o njih razpravljamo na ravni EU. Razpravljamo o pokojninskih sistemih, ki zaradi skupnih izzivov, kot je finančna kriza, starajoče se prebivalstvo in nižja rodnost, niso vzdržni. Lahko se zgodi, da bo načelo medgeneracijske solidarnosti postalo neuporabno, državljani pa bodo prisiljeni sami pokojninsko varčevati. Kaj pa se bo zgodilo s tistimi, ki nimajo več dovolj časa, da bi privarčevali za takšne pokojnine? Evropski državljani so odvisni tudi od javnih pokojnin. V Romuniji je bruto nacionalna minimalna plača približno 160 EUR. Zato verjamem, da je vlaganje v zasebne pokojnine ali varčevanje čista iluzija. Menim, da mora Evropska komisija bolj sodelovati in predlagati minimalno plačo in pokojnino v EU. Prvi korak k temu bi lahko bila izvedba primerjalne analize pokojninskih sistemov.
Marisa Matias
(PT) Gospod predsednik, komisar, govorili naj bi o plačah in predlogih o upokojitveni starosti. Ti predlogi so, milo rečeno, nepošteni. So nepošteni, ker vztrajajo pri rešitvah, za katere se je že večkrat izkazalo, da so neuspešne. Kar se dogaja v Grčiji, Španiji, Italiji, na Irskem in Portugalskem in kdo ve, v koliko drugih državah še, saj gre za dolg seznam, se razlikuje po državah, vendar pa so nekatere stvari skupne. Ena izmed teh skupni stvari je neverjeten prenos vrednosti dela na finančni kapital. Tega ne moremo sprejeti. Druga skupna stvar je, da za to krizo plačujejo delavci in upokojenci, skupaj z generacijo delavcev na negotovih delovnih mestih, ki so brez vseh zagotovil v družbi, v kateri živijo. Gospod predsednik in komisar, na koncu želim povedati, da ne smemo še naprej obsojati ljudi na revščino. Iskreno upam ...
(Predsednik je prekinil govornico)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Gospod predsednik, v Evropi je vse bolj navzoč desničarski populizem, katerega ključna sestavina je nasprotovanje EU. Od kje izvirajo ta čustva proti EU? Izvirajo iz dejstva, da socialno Evropo vse bolj izpodriva "tržna Evropa". Vsi današnji predlogi Komisije so uperjeni proti plačam ali pokojninskim sistemom. Prevladuje občutek, da bi plačna prožnost lahko nekoliko pomagala. Vendar ne bo: ravno nasprotno, privedla bo do deflacije.
Zelo pomembno je, da za vso zakonodajo velja trajnostna socialna klavzula, in bo tako socialna Evropa spet prišla v ospredje. Zavedati se moramo, da se bo upokojitvena starost z izboljšanjem delovnega življenja povečala, ne more pa se povečati z zakonodajo od zgoraj.
Alfreds Rubiks
(LV) Gospod predsednik, žal Irska ni edina država, prav tako kot ni edina država Grčija. Latvija je bila verjetno prva, ki je šla skozi vse te težave zaradi delovanja bank. V Latviji je bila znižana minimalna plača in znaša manj kot eksistenčni minimum. Znižane so bile pokojnine, skupaj z najnižjim neobdavčenim zneskom. Ljudje protestirajo. V tem obdobju je Latvija izgubila petino svojega prebivalstva; ena petina se je izselila in dela v tujini. Mednarodni finančni sklad, ki domnevno rešuje Latvijo, je postavil krute pogoje. Dovolil je uporabo denarja za reševanje bank, malo denarja, ki je ostal za morebitno naslednje reševanje bank, ni pa dovolil ...
(Predsednik je prekinil govornika)
Frédéric Daerden
(FR) Gospod predsednik, rad bi izrazil podporo gospodu De Rossi. Priporočila, ki jih je Mednarodni denarni sklad (MDS) dal Irski, žal odražajo težnjo, ki prevladuje med našimi oblikovalci politik na najvišji ravni, in sicer da morajo evropski delavci plačati za krizo, za katero niso krivi.
Drug primer je letni pregled rasti Komisije, v kateri je predlagan dvig zakonsko določene pokojninske dobe s tem, ko je vezana na pričakovano življenjsko dobo. Parlament je pred kratkim v poročilu o zeleni knjigi o pokojninah izrazil svoje nestrinjanje s to temo. Drug primer je predlagani pakt za konkurenčnost, ki poziva k odpravi usklajevanja plač z inflacijo, tudi v moji državi, Belgiji.
Zaradi teh razmer pozdravljam delovanje sindikatov, na primer včeraj na Madžarskem ali 29. septembra v Bruslju. Čas je, da naši komisarji upoštevajo sporočilo evropskih delavcev, če ne želijo še povečati razlik med njimi samimi in državljani, ki vse manj verjamejo v evropski projekt.
Johannes Hahn
član Komisije. - Gospod predsednik, najprej se želim zahvaliti vsem za njihov prispevek. Obljubim vam, da bomo vsak prispevek resno obravnavali. Dovolite mi, da najprej spregovorim o pomembnosti in ustreznosti socialnega dialoga.
V celoti se zavedamo pomembnosti socialnega dialoga in konstruktivnih industrijskih odnosov med delavci. Na ravni EU in v posameznih državah smo vedno sodelovali s socialnimi partnerji. Komisar Rehn se je v začetku novembra na primer osebno srečal z voditelji irskih sindikatov, prav tako pa tudi uradniki Komisije, ECB, MDS pri pogajanjih o programu konec novembra. Še naprej bodo sodelovali pri naslednji nalogi v aprilu in ob naslednjih priložnostih. V nasprotju z nekaterimi obtožbami, Komisija Irske ni silila, naj zmanjša minimalno plačo ali socialne izdatke. Te ukrepe je že predstavila prejšnja irska vlada v svojem nacionalnem načrtu obnove, skupaj z drugimi davčnimi in strukturnimi ukrepi, namenjenimi zagotavljanju gospodarske stabilnosti, rasti in ustvarjanja delovnih mest.
Pravna podlaga pogojev gospodarske politike sta člen 3(5) Uredbe Sveta (EU) št. 407/2010 o vzpostavitvi Evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo in člen 2(2) Izvedbeni sklep Sveta 2011/77/EU o finančni pomoči Unije Irski. Oba temeljita na členu 122(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije. Ker posebni pogoji gospodarske politike memoranduma o soglasju obravnavajo različna vprašanja, povezana s socialno politiko, pravna podlaga zakona še ni vprašljiva. Zdi se, da ni nobenih neskladij s členom 152 ali členom 153(5). Člen 152 je splošna določba, ki ne izključuje morebitne potrebe po posebnih ukrepih s socialnimi posledicami. Ta določba ne uvaja subjektivnih pravic za socialne partnerje. Člen 153(5) omejuje vsebino ukrepov, ki jih je mogoče sprejeti v skladu s členom 153, tj. socialno politiko. Ker MoU ni sprejet na podlagi člena 153, ta omejitev ne velja.
Določb naslova 10, socialna politika, ni mogoče spregledati. Upoštevati jih moramo, vendar to ne pomeni, da zaradi člena 153(5) na podlagi člena 122 ni mogoče sprejeti nobenih ukrepov, ki vplivajo na plačo. Ukrepi, sprejeti na podlagi člena 122 za Irsko, ne urejajo vprašanj. Določajo pogoje, povezane z odobritvijo pomoči Unije. To člen 122(2) izrecno omogoča. V zvezi z načelom prenosa tako ni nobenih pravnih težav.
Splošneje, vprašanje pogojev gospodarske politike ni povezano s pristojnostmi EU na področju socialne politike ali plač. Pogoji, vključeni v program, obsegajo najrazličnejša politična področja, za večino teh področij pa so pristojne države članice. Pogoji gospodarske politike programa so zaveze države članice, o katerih se je dogovorila z EU in MDS glede ukrepov, ki jih bo izvedla v zameno za financiranje EU/MDS.
Kot zadnjo opombo naj navedem, da se Komisija povsem dobro zaveda, da ima vsak program finančne pomoči socialne posledice. Vendar pa je glavni cilj posebnih pogojev gospodarske politike, ki so vključeni v ta program, kako se izogniti veliko hujšim socialnim posledicam s tem, ko bo država spet na poti trajnostne rasti in ustvarjanja delovnih mest.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, prosim vas za pomoč, da mi pomagate dojeti, saj komisar v Parlamentu po eni strani trdi, da Irska ni prisiljena v zniževanje minimalne plače ali zmanjševanje socialne zaščite, v isti sapi pa nadaljuje, da je sporazum pogojen; da so to pogoji za prejem pomoči - ali ni to zavajajoče in v nasprotju ...
(Predsednik je prekinil govornika)
Predsednik
Oprostite, gospod De Rossa, veste, da vas močno spoštujem in cenim, vendar razprave ne moremo ponovno odpreti. Vaše mnenje moramo spoštovati, prav tako, kot moramo spoštovati komisarjevo, vsak izmed nas pa mora sam predelati vsa nasprotja, ki lahko nastanejo.
Razprava je končana.
Pisne izjave (člen 149)
Silvia-Adriana Ţicău
v pisni obliki. - (RO) Po podatkih Eurostata je v januarju 2011 minimalni mesečni dohodek znašal med 123 EUR v Bolgariji, 157 EUR v Romuniji in 1758 EUR v Luksemburgu. V dvajsetih od 27 držav članic je minimalni dohodek določen z zakonom ali z nacionalnim medpanožnim sporazumom. V 11 državah članicah je minimalni dohodek med 100 in 400 EUR/mesec, v 5 državah članicah je med 550 in 950 EUR/mesec, v 6 državah članicah pa je več kot 1100 EUR/mesec.
Razvoj in usklajevanje notranjega trga sta podjetjem zagotovila dostop do več kot 500 milijonov potrošnikov v Evropi. Vendar je ohranjanje razlik v ravneh minimalnih dohodkov med državami članicami ovira, ki preprečuje evropskim podjetjem, da bi dostopala do evropskih potrošnikov, in potrošnikom, da bi imeli dostop do visoko kakovostnih izdelkov in storitev. Socialni dialog štejem za zelo pomemben z vidika zagotavljanja socialne poštenosti in dostojnega življenjskega standarda za vse evropske državljane.
Komisijo in države članice pozivamo, da zagotovijo enako plačilo za enako delo na notranjem trgu dela, odpravijo ovire, ki preprečujejo prost pretok delavcev, in preučijo možnost zagotavljanja minimalne plače, določene z zakonom ali na podlagi kolektivnih pogajanj, kar bo evropskim državljanom zagotovilo dostojen življenjski standard.
