Främja social integration och bekämpa fattigdom, även fattigdom bland barn, inom EU (kortfattad redogörelse)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Gabriele Zimmer, för utskottet för sysselsättning och sociala frågor, om främjande av social integration och bekämpning av fattigdom, inbegripet barnfattigdom, inom EU.
Gabriele Zimmer
Herr talman! För det första vill jag beklaga att det är omöjligt att genomföra en öppen debatt i kammaren eller lägga fram ändringsförslag om det initiativbetänkande som jag ska redogöra för för utskottets räkning. Jag tycker det är oacceptabelt att parlamentsledamöterna inskränker sina egna rättigheter på det här viset och minskar värdet på initiativbetänkanden.
Vårt utskott genomförde mycket livliga diskussioner om de betänkanden som lagts fram i dag, med över 200 ändringsförslag, 40 kompromissändringsförslag och två utfrågningar av experter och intressenter, allt i nära samarbete med utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. Allt detta visar att det finns ett stort intresse för denna fråga bland ledamöterna.
Utskottet för sysselsättning och sociala frågor röstade med överväldigande majoritet i samtliga politiska grupper för att fortsätta utveckla en EU-strategi för att bekämpa fattigdom och social utstötthet, och jag hoppas att hela kammaren gör samma sak i morgon. Enligt utskottet står det fullständigt klart att EU och dess medlemsstater har en skyldighet att ställa upp detaljerade, mätbara mål för att främja social integrering och bekämpa fattigdom, eftersom 78 miljoner människor lever i fattigdom, inklusive 19 miljoner barn.
För ett par dagar sedan föreslog kommissionen principer för strategin för aktiv integrering, som skulle godkännas av Europeiska rådet. I utskottet stöder vi dessa förslag i den utsträckning som vi blivit medvetna om dem i förväg. Men vi vill gå längre, och kräver i vårt betänkande att man utvecklar en helhetsstrategi till stöd för aktiv social integrering.
Vi tror att en sådan strategi måste bygga på fyra olika delar. För det första att fattigdomssäkra inkomsterna genom minimilöner och system för minimiinkomster. För det andra vill vi se en aktiv arbetsmarknadspolitik för att skapa bättre arbetsplatser och tillräckliga löner. För det tredje förbättrad tillgång till offentliga tjänster av allmänt intresse och kvalitetstjänster. För det fjärde ett ökat deltagande från dem som drabbats av fattigdom och utstötning när det gäller att utveckla och tillämpa denna strategi. Dessutom vill vi integrera jämställdhet mellan kvinnor och män i alla delar av denna strategi.
Utskottet anser det vara otillfredsställande att inte ens samtliga EU-stater har ett nationstäckande system för minimiinkomster. Nivåerna på minimiinkomsterna i många länder ligger under EU:s fattigdomströskel. Vi kräver därför att inkomster från minimibidrag och betalt arbete inte får leda till inkomstfattigdom. Vi uppmanar rådet att komma överens om gemensamma mål för nivån på minimiinkomstsystemet - minst 60 procent av den nationella medelinkomsten - och minimilöner - minst 60 procent av den nationella genomsnittslönen eller den genomsnittliga lönen i den sektor det gäller. Medlemsstaterna bör uppfylla dessa mål inom en viss tidsfrist och fullt ut beakta subsidiaritetsprincipen och tillämpa den öppna samordningsmetoden.
Utskottet uppmärksammade särskilt kampen mot barnfattigdom i sina samråd i samband med detta betänkande. Vi betonar barnens välbefinnande. Vi utgår i vårt arbete från FN:s konvention om barnets rättigheter och resultatet blir ett politiskt integrerat krav på att bekämpa barnfattigdom.
Vi påpekar att tillgången på tjänster av god kvalitet utgör en avgörande stimulans för social integrering av vuxna, och framför allt för integrering av barnen, framför allt barn som riskerar att hamna i fattigdom. Vi insisterar på att medlemsstaterna ska minska barnfattigdomen med 50 procent till 2012 som ett första steg. Dessutom bekräftar vi detta parlaments resolution i januari i år om att före 2015 få ett slut på förekomsten av gatubarn.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Låt mig säga ett par ord om betänkandet. Ni är alla väl medvetna om att kommissionen presenterade idén att bekämpa fattigdomen som en integrerad del av den förnyade sociala agendan och att den tanken togs upp i rekommendationen om social integrering. Jag gläder mig åt att det fanns ett stöd för denna rekommendation och också för några av de viktigaste tankegångarna i rekommendationen i betänkandet som föredraganden redogjorde för i sitt anförande. Låt mig säga att medan kommissionen anser att integrerade insatser för att uppnå social integrering är extremt viktiga, innebär det att man ännu tydligare lyfter fram frågan om barnfattigdom. I detta sammanhang vill jag påpeka att detta är första gången under den nuvarande kommissionens mandatperiod som denna fråga har presenterats på detta utmärkta vis. Vi tänker fortsätta i denna riktning i framtiden, eftersom det står alldeles klart att fattigdom som förs vidare från föräldrar till barn är ett av de allvarligaste sociologiska problemen i samband med fattigdom. Vi anser det vara oerhört viktigt att man bryter denna onda cirkel.
Mina damer och herrar! Det står klart att kommissionen kan lita på parlamentets stöd i frågan. Naturligtvis kommer jag att vara intresserad av att få se hur dokumenten och betänkandet utvecklas i framtiden. Det står också helt klart att kommissionen i hög grad kommer att använda sig av parlamentets beslut och åsikter i framtida insatser för att uppnå social integrering. Detta är inte en fråga som kan lösas enbart med ett enda meddelande, och inte heller är det en kamp som kan vinnas på ett par veckor eller månader.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Slavi Binev  
skriftlig. - (BG) Herr talman, ärade kolleger! Jag vill uttrycka mitt stöd för Gabriele Zimmers betänkande om främjande av social integration och bekämpning av fattigdom. Att bekämpa barnfattigdom är en prioriterad fråga för EU, men det finns flera hinder på vägen mot en korrekt socialisering.
Jag vill berätta om ett unikt ärende i Bulgarien, som visar hur myndigheterna begränsar möjligheterna för tusentals barn att göra något bättre av sina liv. Den statliga förvaltningen utsätter kristna barn i de offentliga skolorna för religiös diskriminering. Under den muslimska högtiden Ramazan Bayram, som inte är en allmän helgdag, förutom i islamiska stater, stängde skolorna i regionerna Kardzhali, Razgrad, Targovishte och Shumen sina dörrar i två dagar för att fira denna muslimska högtid med stöd av det bulgariska utbildningsministeriet. Trots det bulgariska utbildningsväsendets sekulära natur utlystes en religiös skolferie i de regionerna! De bulgariska barnen tvingades stanna hemma från skolan.
Bulgarien är ett kristet land och det finns inga lagar om att man måste uppmärksamma muslimska högtider. Hur har de bulgariska skolorna då kunnat stänga sina dörrar för att fira en icke-bulgarisk religiös högtid på bekostnad av sina egna barn, i all tystnad och utan förklaringar? En viss person eller vissa personer i Bulgarien har tydligen intresse av att lämna de offentliga skolornas klassrum tomma så att man kan fylla de turkiska moskéerna.
Bairbre de Brún  
skriftlig. - (GA) Politiken för social integrering bör i första hand inriktas på människors rätt att leva värdigt och garantera deras engagemang i samhället. Därför måste politiken för social integrering säkra inkomstnivåer som garanterar att människor inte drabbas av fattigdom eller utstötning.
I detta betänkande stöds att Europeiska kommissionen tar detta viktiga steg som gör kampen mot fattigdom och kampen för social integrering tydligare. I betänkandet insisterar man på att strategin intensifieras genom att man utvecklar tydliga indikatorer och konkreta mål. Betänkandet understryker behovet av en mer heltäckande strategi i kampen mot fattigdom som omfattar ett antal av EU:s politikområden.
De krav på minimilöner och minimiinkomster, prioritering av barnfattigdom och tillgång på offentliga tjänster för grupper som riskerar social utstötning som framförs i betänkandet är särskilt viktiga. Dessa krav bör kompletteras med att man underlättar social integrering genom till exempel bostäder, utbildning, yrkesutbildning och livslångt lärande samt system för inkomststöd för enskilda individer och familjer.
Proinsias De Rossa  
skriftlig. - (EN) Detta betänkande har beskrivits som en helhetsstrategi för att utrota fattigdomen. Men i takt med att den globala finansstormen fortsätter att plåga våra medborgare och ekonomier har det aldrig varit tydligare att vi lever i en sammanhängande värld där vi alla är beroende av varandra.
De politiska beslut som fattas i unionen får också effekt utanför EU. Därför bör de problem som finns utanför unionen bli vägledande för politiken inom unionen. Vi kan inte isolera kampen mot fattigdom i Europa från den globala kampen mot utstötning.
Barnarbete förvärrar fattigdom genom att döma generation efter generation till okunnighet, sjukdom och för tidig död. Rätt plats för barn är i skolan. En utvecklad ekonomi kan inte byggas upp av en outbildad arbetskraft. Barn som arbetar stänger ute sina föräldrar från sådant arbete och därigenom från möjligheterna att kämpa för bättre villkor. Barn som arbetar bidrar i själva verket till den globala kapplöpningen mot botten.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
År 2005 levde 78 miljoner människor (16 procent) i Europeiska unionen på fattigdomsgränsen. För närvarande lever var femte EU-medborgare under oacceptabla villkor. Varje dag söker 1,8 miljoner människor skydd för natten i härbärgen för hemlösa. 10 procent av befolkningen lever i hushåll där ingen arbetar. Den långsiktiga arbetslösheten ligger på hela 4 procent. 15 procent av de anställda får extremt låga löner och 8 procent av de anställda lever i fattigdom trots att de har arbete. Dessutom påverkas 19 miljoner barn av fattigdom.
Bland EU:s medlemsstater finns det länder där passande nationella sociala trygghetssystem ännu inte har utvecklats.
Mot den bakgrunden är Europeiska kommissionens föreslagna strategi för aktiv social integrering värd att uppmärksammas. Politiken för social integrering måste garantera alla människors grundläggande rätt att få ett anständigt liv och vara en del av samhället, och den måste också garantera en integrerad arbetsmarknad, bättre tillgång till tjänster av god kvalitet, jämlikhet mellan kvinnor och män och frihet från diskriminering.
Nivån på det sociala stödet är för närvarande för låg för att undanröja hotet om fattigdom, och medlemsstaterna bör anpassa den nivån så att den uppfyller huvudmålet - att lyfta människor ur fattigdom. Sociala skyddsprogram bör ge människor effektiv hjälp och underlätta för dem att hitta en fast anställning.
Det behövs omedelbara åtgärder till förmån för barn som lider av en rad problem, barn från immigrantfamiljer, försummade barn, utnyttjade barn och barn som drabbas av våld.
Louis Grech  
skriftlig. - (EN) Efter den finansiella och ekonomiska oron på senare tid, en oro som fortfarande pågår och som har globala återverkningar, anser jag att det finns ett behov av att omvärdera definitionen av och gränserna för fattigdom.
Jag oroas över att mycket av fattigdomen inte är så uppenbar som den var för ett par decennier sedan, men jag fruktar att den är lika verklig. Vår nuvarande livsstil bidrar till att i stor utsträckning dölja denna nya fattigdom.
Köpkraften för många hushåll urholkas genom kraftigt stigande allmänna kostnader, och framför allt gäller det kostnaderna för livsmedel, hälsovård och energi. Familjer med låga inkomster, pensionärer, arbetslösa och andra grupper i vårt samhälle riskerar att bli sårbara och kommer att få kämpa för att överleva, eftersom dessa kostnader utgör den största delen av deras månadsbudget.
Världens ekonomier kommer av allt att döma att försämras snabbt i takt med att recessionen sprider sig. Det skulle med nödvändighet skapa instabilitet i alla sektorer av ekonomin. Nedskärningar i de sociala programmen och tjänsterna skulle förvärra problemet för dem som upplever en urgröpning av sin köpkraft.
Jag har en känsla av att Europeiska unionen och medlemsstaterna måste ta tag i denna fråga för att minska de drastiska orättvisor och det stora lidande som den dolda fattigdomen skapar för många av EU:s medborgare.
Lívia Járóka  
skriftlig. - (EN) Behovet av att utrota barnfattigdomen upplevs som en viktig fråga i Europeiska unionen. Framför allt de romska barnen är en kraftigt missgynnad minoritet som behöver hjälp i fråga om bostäder, sysselsättning, utbildning och hälsovård.
Kombinationen av dessa faktorer skapar en grym situation där de romska barnen inte har någon framtid och där romer och de romska barnen är socialt utstötta, framför allt i de fall där dessa barn växer upp i extrem fattigdom. Denna typ av miljö ger de romska barnen inga möjligheter att utöva sina befintliga rättigheter på det vis de förtjänar. De romska barnen som växer upp i fattigdom saknar de möjligheter som majoriteten åtnjuter. Social utstötthet och barnfattigdom måste beaktas i EU:s och medlemsstaternas beslutsfattande, framför allt inom områden som har att göra med aktiv social integrering.
Aktuella siffror visar att cirka 50 procent av romerna är analfabeter eller halvanalfabeter. 30 procent av barnen i åldrarna 3-10 år lider av allvarliga sjukdomar, såsom TBC. Den förväntade livslängden för romer är tio år lägre än för majoriteten av befolkningen. Den sociala utstötthet som romerna möter i barndomen förvärras när de växer upp. I de flesta europeiska städer är 90 procent av romerna arbetslösa och har litet hopp om att finna sysselsättning inom den närmaste tiden. Denna onda cirkel måste brytas om vi ska kunna bevara den sociala sammanhållningen i EU.
Magda Kósáné Kovács  
skriftlig. - (HU) Våra barns välfärd bygger på en sund miljö, anständiga bostäder och tillgången på utbildning. Betänkandets titel är för allmänt för att med tillräckligt eftertryck kunna lyfta fram barnens situation. Betänkandet kan därför inte beskriva, utan bara antyda, i vilken omfattning barnfattigdom påverkar dagens och framtidens samhälle.
Betänkandet täcker integrering och fattigdom på ett komplicerat sätt, ibland holistiskt, ibland genom att inriktas på särskilt utsatta grupper såsom etniska minoriteter, migranter, äldre och personer med funktionshinder. Kvinnornas och barnens situation uppmärksammas särskilt. Jag stöder naturligtvis åsikten att sysselsättning är det viktigaste redskapet för att bryta sig ur fattigdomen. Men i sig är det ingen garanti för social integrering eller att fattigdomen ska kunna elimineras.
Det visar sig också att det finns många som är fattiga bland de personer som har ett arbete. En anledning till detta och något som förstärker betänkandets budskap, är de olämpliga arbetsvillkor och orättvisa lönesystem som tillämpas för vissa missgynnade grupper. Det är olyckligt att detta dokument, som strävar efter att återspegla mångfald, inte erbjuder en möjlighet att undersöka problemen för vissa riskgrupper. Tack vare författarens engagemang och betänkandets innehåll är jag säker på att det bidrag det ger kommer att hjälpa EU:s institutioner att stifta lagar som uppnår betänkandets syfte och hjälper de grupper som betänkandet är avsett för, nämligen de fattiga.
Siiri Oviir  
skriftlig. - (ET) Herr talman, mina damer och herrar! Alla människor ska ha samma rätt att delta fullt ut i samhällslivet, inklusive rätten att arbeta, vara ekonomiskt aktiva och njuta av en normal levnadsstandard och normalt välstånd för det samhälle i vilket de lever.
Sysselsättning är utan tvekan det bästa sättet att förebygga fattigdom och social utstötthet. Det är emellertid ett besynnerligt faktum att 20 miljoner arbetande människor lever i fattigdom i EU i dag, de flesta kvinnor.
Förutom att tackla problemen fattigdom och social utstötthet i sårbara sektioner av befolkningen måste man inom EU enligt min mening ägna större uppmärksamhet åt fattigdomen bland den arbetande befolkningen, framför allt bland kvinnorna.
Det måste göras en undersökning av EU:s åtgärder för att stimulera arbetsmarknaden. För att erbjuda människor ökat socialt skydd behöver vi en språngbräda för fasta, lönande och rättsligt trygga arbeten.
Jag anser också att den ersättning som betalas till arbetstagare i medlemsstaterna (minimilönen) måste vara rättvis och garantera deras inkomster, för att därigenom förhindra att de faller i fattigdomsfällan.
Jag välkomnar det mål för EU som anges i betänkandet att ersätta minst 60 procent av den relevanta (nationella, sektorsvisa etc.) genomsnittliga lönen och att medlemsstaterna har enats om en tidtabell för att uppnå det målet.
Endast en balans mellan flexibilitet och skydd kan förbättra sysselsättningen och den sociala integreringen.
Rovana Plumb  
skriftlig. - (RO) Nio år efter lanseringen av begreppet ”anständigt arbete” tjänar hälften av jordens arbetstagare mindre än 2 US-dollar om dagen, och 2007 hade endast 49 procent av alla kvinnor arbete, jämfört med 74,3 procent av alla män.
I Rumänien är det bara 15 procent av alla anställda som har anständiga arbetsplatser och antalet kvinnor som riskerar att hamna i fattigdom är ungefär 10 procent högre än för männen. Löneskillnaderna är uppenbara, eftersom män tjänar mer än kvinnor inom de flesta ekonomiska områden. Skillnaden varje månad är ungefär en tredjedel av den lägsta grundlönen på nationell nivå.
Den undersökning som genomfördes av Internationella arbetsorganisationen och som offentliggjordes på internationella kvinnodagen visar tydligt att EU inte längre har råd att bortse från kvinnornas bidrag och tillgång till arbetsmarknaden och att tillgången på anständiga arbeten är avgörande för att uppnå jämlikhet mellan kvinnor och män. Tillgången på anständigt arbete för alla medborgare måste prioriteras inom arbetsmarknadspolitiken, eftersom detta är den viktigaste sociala integrationsmekanismen och samtidigt den enda hållbara lösningen i kampen mot fattigdomen.
Katrin Saks  
skriftlig. - (ET) Social integrering och barnfattigdom är saker som vi måste ta på allvar och därför är utskottets initiativ välkommet. Vi bör emellertid ifrågasätta om våra planer är tillräckligt långtgående. Medlemsstaterna bör vidta fler viktiga åtgärder i det avseendet.
Det vi i första hand behöver för att kunna minska den sociala utstöttheten är att människor ska få inkomster som de kan livnära sig på. Vi måste inse att i de flesta EU-länder som har minimilön, innebär denna inte en normal inkomst.
Minskande socialt stöd spelar utan tvekan en roll i den sociala utstöttheten. I Estland, där det har förts en livlig diskussion om hur man ska kunna balansera budgeten, talar man i dag öppet om att kompromissa med barnbidraget på grund av den nuvarande ekonomiska depressionen. Allmänna barnbidrag är något som alla barn har rätt till och därför, förutom att vara till praktisk hjälp, har barnbidraget ett stort symbolvärde. Som före detta minister med ansvar för befolkningsfrågor och för närvarande ordförande för Rädda barnen i Estland, är jag väl insatt i dessa frågor och jag kommer att göra allt jag kan för att se till att detta bidrag, även om det är dyrt och ineffektivt, inte avskaffas.
Förutom inkomststöd finns det viktiga riktade bidrag till sårbara grupper, såsom gamla, ensamstående föräldrar, hushåll med många barn och funktionshindrade. Bidrag av detta slag bör täcka de extra kostnaderna för personlig assistans, läkarvård och social omsorg. Bidragen i Förenade kungariket åt de äldre när vädret är kallt för att hjälpa dem hålla sina hus varma och bekämpa energifattigdomen är ett utmärkt exempel på vad andra medlemsstater, inklusive Estland, bör betrakta som ett föredöme.
Silvia-Adriana Ţicău  
skriftlig. - (RO) Vägtransporttjänsterna utgör 1,6 procent av BNP och ger arbete åt 4,5 miljoner medborgare i Europeiska unionen.
Ekonomi och samhälle är i stor utsträckning beroende av effektiva vägtransporter, eftersom 44 procent av alla varor transporteras av lastbilar och 85 procent av alla människor reser med bil eller buss.
För att kunna uppfylla de rättsliga kraven på sociala villkor bör enligt min mening medlemsstaterna investera i vägtransportinfrastruktur och vidta nödvändiga åtgärder för att garantera investeringar på rätt nivå för att utveckla vägtransportinfrastrukturen. I det sammanhanget bör byggandet av säkra parkeringsområden prioriteras.
För att undanröja alla konstgjorda hinder för den fria rörligheten för varor har jag i ett ändringsförslag begärt att kommissionen ska lägga fram en rapport om läget vad gäller trafikkontroller i samtliga medlemsstater i Europaparlamentet. Eftersom det finns kontrolltyper som begränsar den fria rörligheten för varor eller personer begär jag att kommissionen ska granska den befintliga lagstiftningen och föreslå en ändring för att garantera ett enhetligt system av trafikkontroller.
