1. Zimbabwe
Talmannen
Nästa punkt är sex resolutionsförslag om Zimbabwe.
Erik Meijer
författare. - (NL) Herr talman! Zimbabwes president Robert Mugabe var en gång en hjälte i frihetskampen. Tack vare honom fick Sydrhodesia lämna plats åt den nya staten Zimbabwe, vilket ledde till att den svarta majoritetsbefolkningen fick en demokratisk röst sedan det brittiska koloniala styret, och med det en apartheidpolitik inrättad av de vita, upphört och landet kunde resa sig mot den koloniala makten.
Under många år var Mugabe en otroligt sansad härskare. Han gick inte vidare med det absolut dominerande kravet att omfördela markägandet. Han var endast radikal i sin negativa inställning till homosexuella. Det var när han riskerade att förlora makten som han mindes sina tidigare löften om markreform. Sedan dess har hans mindre välbetänkta åtgärder fört landets ekonomi till ruinens brant. Omfördelningen av jordbruksmark följde inte en ordentlig plan utan utfördes helt godtyckligt. De mest aggressiva anhängarna roffade åt sig mark för egen del.
Ännu värre har han behandlat sina politiska motståndare. De har terroriserats och attackerats skoningslöst, men än så länge har de lyckats överleva. Redan när det hölls val förra gången fanns det misstankar om valfusk. Den här gången vann oppositionen parlamentsvalet och den föreslagna omräkningen verkar mest vara planerad för att beröva dem vinsten. Resultatet från presidentvalet har redan hållits hemligt i en hel månad, så storleken på Mugabes valförlust är fortfarande okänd.
Under de senaste dagarna har han entusiastiskt förklarat att han aldrig kommer att ändra på någonting i landet. Han kan endast hålla det löftet med hjälp av våld och förtryck. Han kommer att göra det med hjälp av en fartygslast importerade kinesiska vapen. Med tanke på omständigheterna är det inte mer än rimligt att omvärlden engagerar sig i denna inhemska konflikt. Stöd åt flyktingar, stöd åt oppositionen och påtryckningar på regeringspartiet är nödvändiga för att uppnå det som Mugabe alltid själv sa att han ville uppnå, nämligen politisk makt åt majoriteten.
Geoffrey Van Orden
författare. - (EN) Herr talman! Först och främst vill jag uttrycka min besvikelse över att rådet inte är representerat i denna viktiga debatt.
Det har gått nästan en månad sedan valen hölls i Zimbabwe. Det råder ingen tvekan om att valen vanns av Rörelsen för demokratisk förändring (Movement for Democratic Change, MDC). Mugabe och hans hejdukar borde nu vara borta från ämbetet men vi har praktiskt taget inte hört någonting om valresultaten mer än att Mugabes anhängare återigen reagerar med våld och desperat försöker fixa till valsiffrorna.
Under flera år har vi pekat ut Zimbabwe som den stora skamfläcken i Afrika, som ett vittnesbörd om resultaten av tyranni, korruption och exploatering genom en enda mans fruktansvärda regim. Mugabe har förstört vad som en gång var ett välmående land. Och ändå, under alla dessa år, har andra afrikanska ledare bara stått bredvid och antingen inte gjort någonting alls eller också uppmuntrat tyrannen så snart de haft tillfälle. Det är skamligt! Och vilken skandal detta har blivit. Och vilken tragedi - inte bara för Zimbabwes befolkning, utan för Afrika.
Under alla dessa år har den viktigaste nyckeln till Zimbabwes öde legat i Sydafrikas händer, men Thabo Mbeki har inte bara misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter som medlare utan har också helt öppet ställt sig på Mugabes sida. Hela världen bevittnade förstummat Thabo Mbeki, när hanför några dagar sedan förklarade att Zimbabwe inte befann sig i kris,utan att det bara var fråga om normal valpolitik.
EU har åtminstone påfört riktade sanktioner mot Mugabes regim, men samtidigt gjort allt för att försäkra sig om att ingen tar dem på allvar. Man bjöd till och med in Mugabe, som är förbjuden att resa in i EU-länderna, till toppmötet mellan EU och Afrika i Lissabon i december i fjol, och av helt och hållet felaktiga skäl. Vilka diplomatiska eller ekonomiska ansträngningar har egentligen gjorts för att förmå andra afrikanska länder att göra det enda anständiga för Zimbabwe? Svaret är: mycket få.
Men vi har fortfarande tid att göra det rätta. ANC-ledaren Jacob Zuma har uppmanat till handling för Zimbabwe. I vårt resolutionsförslag idag uppmanar vi alla välvilliga personer i det regerande Zanu-PF i Zimbabwe att omvändas och inse att en förändring är på väg.
Det är dags att göra våra röster hörda. Låt oss få till stånd den demokratiska förändring som äntligen måste till för folkets skull i Zimbabwe.
Bogusław Rogalski
författare. - (PL) Herr talman! Både den politiska situationen och den inre säkerheten i Zimbabwe försämrades plötsligt efter landets parlaments- och presidentval i mars. Själva det faktum att resultaten från valen ännu inte offentliggjorts visar hur rättsstaten förfallit och visar även den totalitära naturen hos landets makthavare.
Själva demokratin är allvarligt hotad i Afrika idag. Regimen har återigen brukat våld mot oppositionen och mot Zimbabwes invånares förhoppningar om demokrati. Av den anledningen behövs en kraftig reaktion från EU och det bör inkludera parlamentet. Vi måste reagera mot denna situation, men vi måste också fördöma Kinas agerande när de genom att sända ett fartyg fullt med vapen till Afrikas kust försöker stötta Mugabes regim.
Därför stöder jag gärna den klausul i vårt gemensamma förslag till resolution som kräver att Kina slutar skicka vapen till Zimbabwe. Endast på detta sätt går det att minska antalet offer för den statsterrorism som landets medborgare utsätts för.
Marios Matsakis
författare. - (EN) Herr talman! Efter många år under brittiskt kolonialt styre och en period av apartheiddiktatur under Ian Smith ledde en grupp frihetskämpar, varav en var Robert Mugabe, det dåvarande Rhodesia, numera Zimbabwe, till självständighet.
Ingen kan förneka att dessa personer har bidragit till att göra Zimbabwe till ett fritt land men, vilket så ofta är fallet, gjorde den omfattande och långvariga makten tillsammans med opportunism och en omättlig aptit på personlig materialistisk vinning snart att den osjälviska frihets- och demokratiandan korrumperades och Mugabes regim förvandlades till en förtryckarregim utan framtidsvisioner och med omåttliga totalitära yttringar. Resultatet har blivit att Zimbabwe har isolerats och att landet stadigt försjunker i fattigdom och korruption.
Vid de nyligen genomförda valen demonstrerade folket i Zimbabwe sin önskan om en välbehövlig förändring, men Mugaberegimen vill inte släppa ifrån sig makten och riskerar nu att på allvar störta landet in i anarki och inbördeskrig.
Genom detta resolutionsförslag förmedlar vi budskapet att folkets önskan i Zimbabwe, så som den kom till uttryck genom valet, måste respekteras. Vi ser också till att de personer i Afrika som säger sig verkligen bry sig om situationen i Zimbabwe tar sitt fulla ansvar, inser situationens allvar, bedömer Mugabe så som han är idag och inte som han var för många år sedan, och agerar kraftfullt för att få till stånd en demokratisk övergång i Zimbabwe.
Raül Romeva i Rueda
författare. - (ES) Herr talman! I ljuset av de senaste händelserna känner jag att situationen i Zimbabwe verkligen förtjänar vår uppmärksamhet vid detta viktiga möte. Jag instämmer därför, och hur skulle jag inte kunna göra det, i vad andra redan har sagt som har fördömt regeringsstyrkornas våld mot oppositionsgrupper, journalister och människorättsaktivister.
Jag hoppas också att denna resolution åtminstone kommer att bidra till att stötta dem som både inifrån och utifrån landet försöker återställa den demokratiska processen.
Det finns dock en speciell punkt som jag vill uppmärksamma, och det gäller det berömda fallet med det kinesiska fartyget An Yue Jiang som med 77 ton vapen och krigsmateriel med Zimbabwe som destination tvingades lämna den sydafrikanska hamnstaden Durban efter att hamnarbetarna vägrat lossa lasten och en domstol beslutat att vapnen inte fick transporteras genom Sydafrika.
Enligt vad jag har hört söker fartyget nu efter en annan hamn där det kan lossa sin last, men med tanke på motståndet i området mot att ta emot lasten verkar det som om fartyget kanske måste återvända till Kina utan att ha utfört sitt uppdrag.
Det står återigen klart att fartyget aldrig skulle ha tillåtits att avsegla och att alla regeringar måste samarbeta för att fastställa ett internationellt fördrag om vapenöverföring så snart som möjligt. Tyvärr finns det många platser som Zimbabwe i världen som aldrig borde tillåtas ta emot vapen eller krigsmateriel av något slag.
Låt detta exempel bli en sporre i arbetet mot en förhandling om ett kraftfullt och rättsligt bindande fördrag om vapenhandel, vilket så många icke-statliga organisationer inom IANSA (International Action Network on Small Arms) har krävt under många år, så även detta parlament.
Urszula Gacek
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Snart är det en månad sedan presidentvalen ägde rum i Zimbabwe. Det borde verkligen vara tillräckligt med tid för att räkna rösterna och offentliggöra resultatet. Just nu pågår en omräkning i 23 valkretsar efter krav från det regerande Zanu-PF-partiet. Omvärlden är allvarligt oroad över hur valurnorna har förvarats och det kan inte uteslutas att valdokument har förvanskats under denna omräkning. Vallokalsundersökningar tydde på att det behövs en andra omgång av presidentvalet. Om Robert Mugabe nu utropar sig som segrare måste det ifrågasättas. Låt oss hoppas att en andra valomgång kommer att äga rum.
Världssamfundet måste fortsätta trycka på för att se till att denna valomgång blir så fri och rättvis som möjligt. Valobservatörer och utländska journalister måste tillåtas resa in i landet. På längre sikt krävs reformer, t.ex. skapandet av en oberoende valkommission, för att se till att en liknande fars aldrig mer kan kallas för ett demokratiskt val.
Katrin Saks
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! I Zimbabwes konstitution fastställs att ”ingen ska utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande bestraffning eller annan liknande behandling”.
Kränkningarna av nationell och internationell lag är så talrika att det inte ens finns tid att räkna upp dem här. Jag vill rikta följande ord till två personer: polischefen Augustine Chihuri och chefen för försvarsmakten Constantine Chiwenga. Tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning är absolut förbjudet enligt internationell lag, till exempel i artikel 5 i den afrikanska stadgan om mänskliga rättigheter och folkens rättigheter och artikel 7 i Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Zimbabwe är statspart till båda dessa instrument.
Jag uppmanar er att omedelbart stoppa polisens och militärens brott mot de mänskliga rättigheterna, och jag kräver att ni ser till att alla påståenden om polisiär och militär inblandning i kränkningar av de mänskliga rättigheterna, inklusive våld mot enskilda personer, undersöks omedelbart, oberoende och opartiskt.
Janusz Onyszkiewicz
för ALDE-gruppen. - (PL) Herr talman! Robert Mugabes diktatoriska regering har förvandlat Zimbabwe från ett land med en blomstrande ekonomi till fullkomlig förödelse. Inflationen har nått 100 000 procent per år. BNP har fallit med en tredjedel de senaste åren och påbudet att sänka priserna med 50 procent har resulterat i att butikerna är tomma. Nyligen förstatligades vartenda företag i landet. Dessutom är medellivslängden i Zimbabwe bland de lägsta i världen, 37 år för män och 34 år för kvinnor. En fjärdedel av befolkningen är infekterad med HIV och cirka 80 procent lever under fattigdomsgränsen.
Om vi vill att förändringarna i Zimbabwe ska ske på ett fredligt sätt, och förändring är absolut nödvändigt, måste vi se till att det sker genom val och inte genom blodiga upplopp och revolution.
Ewa Tomaszewska
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Den 29 mars 2008 ägde presidentval och lokala val rum i Zimbabwe. Ännu har dock inga resultat redovisats.
Blockaden av offentliggörandet av resultaten från presidentvalen och det åtföljande förtrycket av oppositionen är ett oacceptabelt sätt att undertrycka folkets önskan om demokrati i Zimbabwe. Det faktum att Zimbabwes högsta domstol den 14 april 2008 avslog en brådskande begäran från oppositionsgruppen, Rörelsen för demokratisk förändring, om att valkommissionen måste presentera valresultaten visar hur beroende rättsväsendet är av den etablerade presidenten, Robert Mugabe, som är rädd att förlora sin makt.
Vi fördömer kraftfullt brotten mot de mänskliga rättigheterna och våldshandlingarna mot oppositionen.
Att i nuläget förse detta land med vapen är att främja möjligheten till inbördeskrig och måste också det fördömas. Också av den anledningen förtjänar hamnarbetarna i Sydafrika särskild uppskattning eftersom de vägrade lossa de vapen som skickats från Kina till säkerhetsstyrkorna i Zimbabwe.
Koenraad Dillen
(NL) Herr talman! Hur många gånger har nu situationen i Zimbabwe angående de mänskliga rättigheterna varit uppe på vår agenda för brådskande debatt? Hur många gånger har vi stått här och maktlöst rasat mot det sätt varpå Mugabe förtrycker sitt folk? Vi har inte alltid varit eniga om allting, men när det gäller Zimbabwe har vi faktiskt någon sorts samförstånd.
Det skamliga spektaklet vid de senaste valen är återigen ett bevis för att denne samvetslöse diktator inte bryr sig ett dyft om demokrati. Den etniska rensningen mot vita jordbrukare fortgår i samma omfattning. Mugabe behandlar oppositionen, världssamfundet och sitt eget folk med förakt. De svagaste i Zimbabwe är de som lider mest, men det har vi vetat i flera år.
Trots det rullade Europeiska gemenskapen ut röda mattan för denne man i december i fjol vid toppmötet mellan EU och Afrika i Lissabon. Det vara bara Storbritanniens premiärminister Gordon Brown som stod på sig och bojkottade detta osmakliga möte. Vi känner alla till det, men kärnan i denna sorgliga situation är att Mugabe vet att han har stöd. Han vet att han stöttas av ett antal av sina statschefskollegor, eller ska vi säga diktatorskollegor, i Afrika, som avfärdar all kritik mot hans kriminella politik som ”nykolonialism”. Sydafrikas roll är särskilt svekfull. Mugabe kommer att fortsätta ostraffad tills Afrikanska unionen enhälligt fördömer honom.
Mugabe vet att han också har stöd från Kina, som vill ta över Europas roll i Afrika och gör det genom att säga till korrupta statschefer att Kina inte kommer att orsaka dem några bekymmer med mänskliga rättigheter och god samhällsstyrning. Kinas regering visar sitt rätta jag inte bara i Tibet utan också i Darfur och Zimbabwe. Detta är kärnan i dagens debatt och det är Kinas och Afrikas gemensamma skuld vi måste fördöma och fokusera på med ännu större kraft.
José Ribeiro e Castro
(EN) Herr talman! Det som sker i Zimbabwe skulle vara löjligt om det inte vore så dramatiskt och faktiskt kan sluta i tragedi.
Vad är syftet med att hålla val? Syftet är att på ett demokratiskt sätt välja en regering. Det betyder att valprocessen måste vara fri och rättvis, rösterna måste räknas, resultaten offentliggöras och folkets val respekteras. Så är inte fallet i Mugabes Zimbabwe.
Att resultaten inte presenteras och att omräkning sker på det sätt som beordrats är fullkomligt absurt. Världssamfundet måste noggrant följa upp detta. Vi måste lyssna på varningarna från religiösa ledare som vädjar till vår ansvarskänsla eftersom de är rädda att detta kan sluta med en mycket våldsam kris av samma dignitet som folkmord. Detta är också ett test av de internationella organen och vi måste utöva påtryckningar mot dessa - Sydafrikanska utvecklingsgemenskapen (SADC), Afrikanska unionen och FN.
Jag vill slutligen säga något om det kinesiska fartyget. Vissa rapporter säger att det kanske ger sig av tillbaka till Kina, enligt information från kommissionsledamot Louis Michel i tisdags. Men vi behöver ha detta bekräftat och jag uppmanar kommissionen att utöva påtryckningar på Kina - det måste vara ett politiskt beslut och inte bara ett beslut fattat av rederiet.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! I det gamla Rhodesia fanns det en turistreklam med uppmaningen: ”Kom till Rhodesia och se Zimbabwes ruiner”. På senare år har denna slogan vänts åt andra hållet och blivit ett tvetydigt skämt: ”Kom till Zimbabwe och se Rhodesias ruiner”. Idag skulle texten kunna lyda: ”Kom till Zimbabwe och se Zimbabwes ruiner”, och då menar man inte de berömda stenmonumenten utan att hoppet om välstånd och demokrati ligger i ruiner.
Jag anser att det är EU:s plikt att använda dagens situation, där Zimbabwes opposition trots diverse manipulationer genom sitt mod faktiskt har vunnit en stor seger, för att föra demokratin och rättsstaten ett steg framåt i detta viktiga afrikanska land. Folket har lidit nog. Men vi måste finna metoder att stötta dem som inte kan tolkas som nykolonialism. Det är viktigt att det vi gör också har stöd från grannländerna och Zimbabwes eget folk.
Jag välkomnar därför de första positiva stegen från den Afrikanska nationalkongressen - även om mer behöver göras! Jag välkomnar därför särskilt det modiga exempel som sattes av hamnarbetarna. Vi måste mycket tydligt uttala att det är Europeiska unionens, Afrikanska unionens och de olika makthavarna i södra Afrikas gemensamma uppgift att se till att det tillfälle som skapats nu efter valen utnyttjas på rätt sätt. Robert Mugabe har redan sin plats i historien, en plats som för var dag som går blir allt mindre imponerande.
Zita Pleštinská
(SK) Oppositionen befarade att Robert Mugabe skulle bestämma sig för att bruka våld för att dölja regeringspartiets förlust vid valen den 29 mars och så har också skett: 36 demonstranter arresterades under en fredlig protestmarsch mot det försenade offentliggörandet av valresultaten.
Kinas intresse för Afrikas olja är ett annat problem för landet, som befinner sig i djup ekonomisk kris med hundratusentals människor som ger sig av för att försöka finna ett bättre liv någon annanstans. I utbyte mot vapen stöder Kina korruption och en diktatorisk regim och är en av Robert Mugabes regerings största handelspartner och biståndsgivare.
Jag instämmer i Europaparlamentets resolution om Zimbabwe som stöder oppositionen, fördömer de frekventa rasistiska handlingarna från Robert Mugabes anhängare och uppmanar Kina att gottgöra sina handlingar.
Tunne Kelam
(EN) Herr talman! Zimbabwes folk förtjänar rättvisa och rättsstatliga principer. De senaste valen tyder på en möjlighet att få slut på tyrannin. Jag tror att själva det faktum att Mugabes regering har fördröjt offentliggörandet av resultatet och försöker räkna om rösterna visar och är bevis för att de känner sig besegrade.
Jag är särskilt oroad över det utbredda våldet som pågår under tiden, direkt riktat mot dem som antas stödja oppositionen. Människor har blivit misshandlade och dödade bara på grund av att de har avvikande åsikter gentemot regeringen. Jag vill också nämna att denna regering inte kan överleva utan stöd från utlandet, så Kinafaktorn är väldigt symbolisk - fartyget med vapen som lade till i de afrikanska hamnarna.
Talmannen
Rent teoretiskt får talartiden ”inte överskrida två minuter” enligt arbetsordningen, men jag har en tredje talare och jag är villig att låta honom yttra sig.
Zbigniew Zaleski
(PL) Herr talman! Jag vill göra ett tillägg till vad mina kollegor har sagt idag om att problemen i Zimbabwe är något vi inte kan ignorera. Europa har gett och fortsätter att ge avsevärda bidrag till Afrika med det goda syftet att upprätta demokrati och höja levnadsstandarden för gemene man. Exemplet Mugabe och Zimbabwe skulle kunna smitta av sig på andra byråkrater som dyker upp i Afrika, även i de demokratiska länder där oppositionen förses med vapen från Kina eller någon annan representant för den socialistiska världen. Detta utgör ett hot mot dessa demokratier och det är vår uppgift att försvara dem. Därför kan vi inte bara låta Zimbabwe slippa undan ostraffat, och jag menar att alla dessa röster har helt rätt och att de ska höras genom hela Afrika.
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag har med intresse följt debatten här i parlamentet och jag välkomnar resolutionen som vi snart ska rösta om.
Först och främst vill jag påminna om kommissionens fortsatta skyldigheter mot Zimbabwes folk. Jag vill också betona att EU i den meningen fortsätter att vara den viktigaste biståndsgivaren till Zimbabwe och är villig att fortsätta att spela denna roll.
Situationen i Zimbabwe, särskilt efter valen den 29 mars, är ett stort bekymmer och i likhet med Europaparlamentet följer kommissionen varje händelse mycket noggrant. Vi har ett nära samarbete med medlemsstaterna, både i Zimbabwe och här i Europa, när det gäller att samordna åtgärder på EU-nivå.
Vi menar att Zimbabwes invånare och de intilliggande länderna är de viktigaste huvudaktörerna när det gäller att finna en lösning på krisen och därför uppmanar vi våra regionala kolleger i Zimbabwe att påta sig en viktig roll. Därför stöder kommissionen det pågående regionala arbetet och slutsatserna från Sydafrikanska utvecklingsgemenskapens (SADC:s) möte den 13 april i Lusaka, vilka uppmanade till offentliggörande av resultaten från presidentvalet och, i händelse av omval, vädjade till Zimbabwes regering att garantera en säker omgivning.
Vi välkomnar också SADC:s nya fokus för ett valobservatörsuppdrag för att täcka den pågående valprocessen omedelbart och tills den är avslutad, samtidigt som vi beklagar att EU inte fått någon inbjudan att inleda ett eget valobservatörsuppdrag.
Inom ramen för sitt deltagande i SADC-mötet om fattigdom som hölls på Mauritius den 19 april tog kommissionsledamot Louis Michel chansen att träffa de flesta presidenterna och premiärministrarna från SADC:s medlemsstater för att diskutera krisen i Zimbabwe. Han tackade dem för deras arbete och uppmuntrade dem att öka sina ansträngningar för att hitta acceptabla lösningar.
Jag vill bekräfta kommissionens vilja att fortsätta använda alla möjligheter till dialog för att finna en lösning på Zimbabwe-krisen. Under tiden fortsätter kommissionen och medlemsstaterna att förse Zimbabwes folk med humanitärt bistånd utan motstycke.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum efter debatterna.
