Läget för reformeringen av Europaskolorna (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till kommissionen från Katerina Batzeli och Erna Hennicot-Schoepges om läget för reformeringen av Europaskolorna - B6-0454/2008).
Erna Hennicot-Schoepges
frågeställare. - (FR) Fru talman! Jag tackar kommissionsledamoten för att han gått med på att ta upp denna fråga som ställdes för ungefär fyra månader sedan. Låt mig påminna er om det ansvar som ligger hos utskottet för kultur och utbildning, och som, enligt bilaga VI, avsnitt XV.2 i arbetsordningen, omfattar ”främjande av systemet med Europaskolor”.
Dessa skolor undervisar i första hand EU-tjänstemännens barn. Dessa barn ingår i kategori I och utgör cirka 70 procent av det totala antalet barn, de betalar inga avgifter och kommissionen bidrar med 60 procent av finansieringen. Barn i kategori II, som utgör cirka 5 procent, och i kategori III, utgörande 25 procent, betalar skolavgifter på mellan 4 000 och 16 000 euro.
De 14 existerande skolorna undervisar nästan 21 000 elever, från förskole- till gymnasienivå, av totalt 100 miljoner elever i unionens 27 länder, på 14 officiella språk och med identiska läroplaner för alla språksektioner. Jämfört med hur situationen är för alla andra skolbarn inom EU är alltså dessa elever mycket privilegierade.
År 2006 lovade kommissionen att reformera systemet - vilket var ett lovvärt åtagande - för att etablera ett europeiskt utbildningssystem som kunde tillämpas på alla typer av skolor som ville utfärda en europeisk studentexamen, med en gemensam läroplan och om möjligt undervisning på modersmålet.
Skolan i Parma, vilken har godkänts av styrelsen för Europaskolorna, kommer att bli den första skola som utfärdar en europeisk studentexamen i juni 2009. Av den anledningen genomförde styrelsen för Europaskolorna en noggrann utvärdering av studentexamen med tanke på den pågående reformeringen.
En undersökning beställd av parlamentets utskott för kultur och utbildning, och som kommer att finns tillgänglig i oktober, visar att 94 procent av dem som tagit studentexamen går vidare till högre utbildning vid de stora europeiska universiteten och att 62 procent av dem studerar vid ett universitet utanför hemlandet. Det finns alltså en mycket större rörlighet bland dessa studenter än andra.
Det innebär att vi har ett europeiskt utbildningssystem som har visat sitt värde. I sina resolutioner från 2002 och 2005 förespråkar Europaparlamentet en genomgripande reformering av skolsystemet för att få bättre styrning och större öppenhet.
Är det inte, med tanke på EU:s successiva utvidgning och det växande antalet EU-organ och arbetsplatser, nödvändigt att omedelbart reformera modellen för Europaskolorna och börja införa den i de allmänna utbildningssystemen?
Är det inte dags att erbjuda EU-medborgarna en väl beprövad, flerspråkig och flexibel undervisningsmodell som motsvarar önskemålen om rörlighet, och att dra nytta av de erfarenheter man gjort vid Europaskolorna? Jag vet naturligtvis vad svaret kommer att bli: det har vi inte befogenhet till. Vi borde åtminstone arbeta för detta. Visst är väl bilden av Europaskolorna som elitistiska och kategoriindelningen av eleverna i dessa skolor inte förenliga med målen om en inre marknad, rörlighet och större social sammanhållning?
Vilka framsteg har man gjort i processen med reformering och större öppenhet för att se till att de europeiska skolsystemen kan utvecklas mot ett europeiskt utbildningsväsende, och samtidigt bevara det som hittills har uppnåtts? Vilka finansieringssystem inom gemenskapen kan ställas i utsikt för att förbättra driften av de godkända skolorna? Parma kan kanske visa oss vilken väg vi ska gå.
Till sist vill jag fråga kommissionsledamoten vilka framsteg som gjorts när det gäller utbildning för barn med särskilda behov? Jag är väl medveten om att ämnet är av stort intresse för många ledamöter och jag tackar kommissionsledamoten och talmannen för detta tillfälle till offentlig debatt.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! Jag tackar parlamentets ledamöter för dessa frågor och för detta tillfälle att återigen diskutera problemen i parlamentet.
Reformeringen av systemet med Europaskolor är en prioriterad fråga för kommissionen, och är en av de svåraste frågor vi arbetar med. Kommissionen har alltid starkt varit för ett öppnare system för Europaskolorna, och framsteg har gjorts. Politisk enighet i frågan märktes under ministermötet i november 2006, under det nederländska ordförandeskapet för Europaskolorna.
Efter formellt godkännande från styrelsen i april 2008 av hur man konkret ska gå till väga för att uppnå målet, kan nu alla godkända skolor i medlemsstaterna undervisa enligt den europeiska läroplanen och utfärda europeisk studentexamen. Det är nu upp till behöriga myndigheter i medlemsstaterna att ta initiativ till att konkretisera denna möjlighet till att använda det europeiska skolsystemet i sina nationella skolor.
Öppnandet av det europeiska skolsystemet ligger i linje med parlamentets önskan att se till att detta ska vara möjligt både på orter där det finns ett decentraliserat EU-organ (så kallade ”typ II-skolor”) och där det inte finns någon direkt EU-representation (så kallade ”typ III-skolor”).
Efter att ha funnits i nästan 50 år har den europeiska studentexamen verkligen fått ett högt egenvärde. Kommissionen vill bevara denna examens höga kvalitet.
Styrelsen för Europaskolorna godkände i april 2008 en översyn av avtalet om en europeisk studentexamen. Ackrediterade skolor kan nu utfärda en europeisk studentexamen.
År 2007 inledde utskottet för kultur och utbildning en undersökning för att analysera akademisk och yrkesmässig karriär hos tidigare elever vid Europaskolorna, som ledamoten just nämnde. Undersökningen kommer att visa vilka särskilda fördelar och möjliga svårigheter som tidigare elever vid Europaskolorna har upplevt.
Generalsekreteraren för Europaskolorna har också inlett en undersökning för att göra en extern utvärdering av den europeiska studentexamen. Det kombinerade resultatet av båda dessa undersökningar kommer att ge oss viktiga kunskaper för att bedöma hur vi ytterligare kan förbättra det europeiska skolsystemet för att på bästa sätt anpassa det till elevernas skiftande behov.
Slutligen kan jag informera om att Europaskolorna kraftigt har ökat sina ansträngningar för att integrera barn med särskilda behov. Under läsåret 2004/2005 hade Europaskolorna 274 elever med särskilda utbildningsbehov. Under det senaste läsåret var 411 elever med särskilda behov inskrivna vid Europaskolorna. Budgeten för barn med särskilda behov var för 2008 3 123 000 euro. Under 2004 låg motsvarande kostnad strax över 2 miljoner euro.
Kommissionen vill tacka parlamentets Disability Intergroup för initiativet att sätta av en reserv på 200 000 euro för ett pilotprojekt rörande ett resurscentrum för barn med särskilda behov. Detta initiativ ger det europeiska skolsystemet en möjlighet att bättre uppfylla dessa barns behov.
Styrelsen för Europaskolorna godkände i juli 2008 förslaget att använda parlamentets reserv på 200 000 euro för att göra en utvärdering av dagens policy rörande barn med särskilda behov i Europaskolorna. Studien kommer att göra att Europaskolorna kan förbättra kvaliteten på integrationen av dessa barn.
Europeiska kommissionen inledde i juli 2008 de ekonomiska förfarandena för att frigöra de reserverade medlen på 200 000 euro. Överföringen till budgetmyndigheterna inleds för närvarande.
Vi har nått framsteg, men det är av största vikt att Europaparlamentet stöder den reformeringsprocess som kommissionen inlett för att avsluta reformen och omsätta den i handling så snart som möjligt. Återigen, den huvudsakliga rollen måste spelas av medlemsstaterna. Jag vill betona att våra kontakter med medlemsstaterna är goda.
Jag hoppas att det svenska ordförandeskapet - då menar jag inte ordförandeskapet i EU utan i styrelsen för Europaskolorna - kommer att vidareutveckla dessa initiativ. Jag vill också betona att betänkandet som utarbetats av Herbert Bösch, ledamot av Europaparlamentet, har varit till stor nytta och att han har varit mycket betydelsefull i den här frågan.
Jag kommer själv att göra allt jag kan för att utveckla systemet med Europaskolor. Vi har stora svårigheter med ett system som utformades 1953, och måste därför införa vissa stora förändringar för att göra systemet flexibelt och smidigt.
Cornelis Visser
för PPE-DE-gruppen. - (NL) Fru talman! Jag har bett att få ordet eftersom jag är bekymrad. Vi talar i dag om Europaskolorna, och för det vill jag tacka Erna Hennicot.
Jag vill gärna fästa kommissionsledamot Siim Kallas uppmärksamhet på en särskild aspekt av Europaskolorna, nämligen religionsundervisningen. Under förra året nåddes jag av flera oroande rapporter. Som ni alla känner till beslutade styrelsen för Europaskolorna i fjol att det krävs minst sju elever med samma språk för att undervisning i ett ämne ska ske på elevernas modersmål. För allmänna ämnen som geografi och matematik är detta inget problem men det blir mycket svårt när det gäller religionsundervisning.
Höjningen av minimiantalet elever innebär att det nu finns Europaskolor där eleverna inte längre kan få religionsundervisning på sitt eget språk. Jag är mycket bekymrad över detta, speciellt på förskolenivån. Jag anser att religion, att tala om och lära sig de normer och värderingar som vi värdesätter så högt i EU, är extremt viktigt. När det gäller religion är känslor mycket viktiga, och som vi vet uttrycker barn bäst sina känslor på sitt modersmål.
Jag anser att det är oacceptabelt att vissa elever kan få religionsundervisning på sitt modersmål och andra inte, på grund av språk och nationalitet. Jag vill be kommissionsledamoten att tänka över detta och fastställa tydliga riktlinjer. Alla elever, vare sig de talar engelska, tyska eller nederländska, måste få samma möjligheter och samma kvalitet på undervisningen.
Man måste även tänka på lärarna. Regeln om minst sju elever innebär att frågan om huruvida elevunderlaget är tillräckligt uppstår vid varje läsår, och lärarna vet inte om det blir någon religionsundervisning nästa år. Denna osäkerhet i yrket får konsekvenser när det gäller att hitta duktiga religionslärare inom alla språk. Jag uppmanar kommissionen att betona vikten av religionsutbildningen för föräldrar och elever i Europaskolorna, och att kämpa för fortsatt religionsundervisning på elevernas modersmål vid dessa skolor.
Maria Badia i Cutchet
för PSE-gruppen. - (ES) Herr kommissionsledamot! Vi har redan noterat att Europaskolorna som offentliga utbildningscentra grundades gemensamt av medlemsstaternas regeringar för att ge flerspråkig och mångkulturell utbildning främst åt barn till EU-personalen, och att de av flera anledningar nu till stora delar behöver reformeras, främst med tanke på nya behov.
Unionens institutioner har blivit flera, unionen har utvidgats och ökningen av antalet organ har gjort att elevprofilen i Europaskolorna har förändrats, både kulturellt, språkligt och elevantalsmässigt. Antalet ansökningar till skolorna har ökat kraftigt.
Den ökade flexibiliteten i anställningsavtalen har också lett till nya familje- och anställningsvillkor som påverkar sociala mönster, familjemönster och familjernas behov.
Som parlamentet redan har noterat i två resolutioner krävs en reformering för att modernisera skolorna så att de erbjuder den önskade kvaliteten på de tjänster för vilka de har inrättats, är tillgängliga och kan övervinna problem med antagning och segregation.
Jag välkomnar därför kommissionsledamotens tillkännagivande om de två undersökningar som nu är på gång. Vi får se om de ger resultat.
Kort sagt, trots det ökade antalet gemenskapsspråk och den växande komplexiteten inom många områden, måste vi göra framsteg genom reformering, öppenhet och förbättring av Europaskolorna, samtidigt som vi ser till att deras kvalifikationer erkänns i alla unionens medlemsstater.
Jag skulle vilja ställa två specifika frågor till kommissionsledamoten.
Den första rör ett antal klagomål som jag har fått från föräldrar till elever som har studerat vid Europaskolan: det verkar som om en poäng räknas av från medelbetyget efter det att eleverna har tagit sin europeiska studentexamen och ska fortsätta sina studier. De blir alltså med andra ord bestraffade. Jag vill gärna veta om ni är medveten om denna praxis, och orsaken till den.
Den andra frågan rör barn till parlamentsassistenter. Jag har också fått klagomål från assistenter som måste skicka sina barn som kategori tre om de vill att barnen ska gå i Europaskolorna. De måste med andra ord betala skolavgifter. Jag har besökt webbsidan som informerar om hur Europaskolorna fungerar, jag har den framför mig och tänker läsa den på franska eftersom det var det språk jag fann den på. Här står, under kategori ett:
(FR) ”Barn till personal som tjänstgör vid gemenskapens institutioner och vid de organisationer som räknas upp nedan, och som är direkt anställda under en oavbruten period av minst ett år.”
(ES) En förteckning innehållande tolv punkter följer, där punkt fyra lyder:
(FR) ”Personer med ett direkt bindande anställningsavtal med EU-institutioner, skyddat av privaträtt.”
(ES) Sådan är situationen för de personer eller grupper som vi mycket väl kan tycka borde tillhöra kategori ett. Jag skulle vilja fråga er varför barn till parlamentsassistenter tillhör kategori tre och måste betala skolavgifter.
Hannu Takkula
för ALDE-gruppen. - (FI) Fru talman! Jag vill först på min grupps vägnar säga att det är helt riktigt att dagens system är ganska komplicerat. Det måste förenklas, och vi vet att utbildningsfrågor i grund och botten faller under medlemsstaternas behörighetsområde, men när det gäller Europaskolorna ligger det också under gemenskapens behörighet. Där det finns EU-organ måste det också finnas Europaskolor. Det är grundprincipen. Vi ska också komma ihåg att våra olika strategier gör att vi kan säga till EU:s medborgare att utbildning alltid är en investering i framtiden. Det är på denna grund vi bör agera när det gäller Europaskolorna.
Jag vill fortsätta med att ta upp några problem som rör utbildning. Det första problemet gäller i vilken utsträckning utbildning är kostnadsfri. Jag anser att vi bör ha en debatt inom EU om att göra all utbildning avgiftsfri, vilken skola det än gäller. Alla barn och unga bör få en chans till en god utbildning och möjlighet att få god undervisning, och att inte behöva betala är en garanti för att så ska ske. Jag menar att om detta är medlemsstaternas önskan, och om vi verkligen tror på att utbildning är en investering i framtiden, så kan vi nå målet.
Det är också viktigt att utbildningen sker på elevens modersmål eftersom det är grunden till identiteten. Barn och ungdomar i Europaskolorna kommer från olika kulturer och olika nationer. Det är viktigt att de undervisas på sitt eget språk, men det är också av största vikt att komma ihåg att vi behöver resurser för specialundervisning, och också att eleverna måste läras kulturell medvetenhet eftersom de ofta är rotlösa på grund av att de reser från det ena landet till det andra och till nya och främmande omgivningar. Därför måste vi också se till deras totala personliga utveckling och växande som människor. Detta är dessutom grunden för EU:s människorättspolitik och EU-begreppet humanitet.
När det gäller de speciella resurser jag nämnde ovan är klassernas storlek något man kunde satsa på. Klasserna får inte vara för stora, och alla barn ska ha en chans till anpassade lösningar.
Jag vill avsluta med att säga att den verkliga utbildningsstandarden bland oss EU-medborgare kommer att mätas i hur vi behandlar människor i vår närhet som har det sämre än vi, och hur vi tar hand om barn och ungdomar. Europaskolorna är ett skyltfönster mot omvärlden. Hur ser vår verkliga utbildningsstandard ut? Hur tar vi hand om våra unga? Är vi beredda att investera i dem och deras framtid? Jag hoppas EU har råd att göra det, och att man faktiskt investerar i barn och ungdomar och i Europaskolorna.
Ewa Tomaszewska
för UEN-gruppen. - (PL) Fru talman! 50 års erfarenhet av Europaskolorna, som möter sådana problem som olika språk, kulturell mångfald och migration, får en att undra om inte dessa erfarenheter borde användas för att göra denna skoltyp mer allmänt tillgänglig. Det är inte bara barn till tjänstemännen vid EU:s institutioner som behöver lära sig främmande språk på högsta nivå och integration med sina kamrater i andra europeiska länder. Det är inte bara de som behöver en speciell form av undervisning, bara för att deras föräldrar arbetar utomlands.
Vi är emot diskriminering. Varför ska då barn som inte är barn till EU-tjänstemän uteslutas från Europaskolorna? Jag vill också betona den fråga som behandlas av utskottet för kultur och utbildning, nämligen behovet av att återinföra de klassiska språken, grekiska och latin, i skolorna i Europa, även med betoning på att lära ut latin och grekiska i Europaskolorna. Jag anser att vi omgående måste överväga att utvidga och reformera Europaskolorna och de principer efter vilka de arbetar.
László Tőkés
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag välkomnar varmt Erna Hennicot-Schopeges och Katarina Batzelis initiativ, båda ledamöter i utskottet för kultur och utbildning. Såsom ledamot i samma utskott vill jag ställa en muntlig fråga till kommissionen, och delta i denna debatt om reformering av Europaskolorna.
Vi talar om vikten av flerspråkighet. Låt mig ta tillfället i akt och ta upp ett stort problem som vi har i Rumänien, där det nyligen genomförda initiativet från ministeriet för regional utveckling, som gällde att avsluta översättningen av EU:s regionala åtgärdsprogram från rumänska till ungerska, mötte hårt motstånd från det rumänska socialdemokratiska partiet, som leds av flera av ledarna från den förra kommunistregimen. Observera att detta sker i en av de 27 EU-medlemsstaterna under Europaåret för interkulturell dialog, vid en tidpunkt när kommissionsledamot Leonard Orban utfärdat ett policydokument med titeln Flerspråkighet: en tillgång för Europa och ett gemensamt åtagande. Under Europaåret för interkulturell dialog kunde en debatt om reformering av Europaskolorna inte vara viktigare, eftersom vi lever i ett mångkulturellt och flerspråkigt Europa där olika kulturer och språk existerar sida vid sida. Vi måste uppmuntra och underlätta kulturellt samspel för en framgångsrik europeisk integration.
Vårt europeiska utbildningssystem måste därför återspegla denna multikulturella egenskap, och tillåta en hälsosam och smidig samexistens. Europaskolorna inrättades särskilt för att uppfylla dessa behov, för att ge en multikulturell och flerspråkig utbildning och samtidigt stärka den europeiska identiteten. I ett allt större EU med större rörlighet hos medborgarna och fler organ som skapas i de olika medlemsstaterna har det blivit en utmaning att kunna uppfylla behoven. Det finns ett stort behov av att fokusera på reformer, vilket dagens debatt också understryker, eftersom det har visat sig vara alltmer komplicerat att erbjuda flerspråkig och flexibel utbildning av hög kvalitet.
Låt mig betona att endast genom att låta eleverna uttrycka och praktisera sin egen kultur, och använda sitt eget modersmål under hela utbildnings- och uppväxttiden, låter vi dem utvecklas till sanna EU-medborgare. Om eleverna i Europaskolorna inte först kan utveckla sin nationella identitet genom att använda sitt modersmål och sin kultur tror jag inte att de utvecklar en stark grund för sin europeiska identitet.
Tack för er uppmärksamhet. Jag önskar er lycka till i processen med att reformera Europaskolorna.
Kathy Sinnott
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Fru talman! För ett antal år sedan upptäckte man två problem med Europaskolorna. Det ena var att skolorna låg efter med att inkludera och integrera riktlinjer för barn med särskilda utbildningsbehov. Det andra var att när föräldrar ansökte om en plats i skolan för ett barn med särskilda behov, brukade skolorna svara att man egentligen inte kunde uppfylla behoven och att föräldrarna borde försöka hitta en annan skola. Det dög faktiskt inte.
I december 2007 avsatte parlamentet medel i sin budget för att ”bidra till finansieringen av förstklassig utbildning för barn med särskilda undervisningsbehov och till att idén om utbildning för alla främjas i full skala. Reserven ska frigöras så snart det har lagts fram ett förslag om lansering av ett pilotprojekt om ett resurscentrum för särskilda undervisningsbehov, som förfogar över kvalificerad personal med relevant erfarenhet och lämpligt undervisningsmaterial”. Jag kommer inte att redogöra för förhandlingarna eller de turer fram och tillbaka som har präglat detta pilotprojekt. Resultatet har blivit att pilotprojektet har utmynnat i ett antal halvtidstjänster i psykologi och några andra resurser, men det är inte vad jag skulle kalla ett pilotprojekt: verkliga, integrerade klasser i alla Europaskolorna.
Det är dags att vi uttrycker målet klart. Målet är integration, och målet är att integrera barnen på det sätt som är möjligt för dem. Det finns i dag 411 elever med särskilda utbildningsbehov i Europaskolorna i detta projekt. De utgör 2 procent, och ändå är andelen funktionshindrade i befolkningen 17 procent. Vi antar fortfarande inte tillräckligt många barn med särskilda utbildningsbehov till skolorna, vi saknar fortfarande 15 procent. Jag kan inte tro att siffran för de som är berättigade att gå i Europaskolorna skiljer sig från vad som gäller för befolkningen i allmänhet.
Vi behöver absolut ett projekt och utvärdera situationen, men det kan vi göra i evigheter - vi har studerat denna situation i evigheter! Det är dags att vi kommer längre än till pilotprojekt. Det är dags att vidta verkliga åtgärder för dessa barn och se till att det blir standard i alla skolorna. Det är vi väldigt långt ifrån.
Det är den andra betydelsen av mångfald. Det handlar inte bara om språk och kultur: det handlar om människors behov och förmåga, och att kunna möta även dessa många olikheter.
Roberto Fiore
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Det råder inga tvivel om att försöken att utveckla Europaskolorna måste välkomnas, men vi får inte glömma att det strategiska målet på ett sätt är att göra EU till en vetenskaplig och social vägvisare, och till en modell för samlevnad.
I den meningen måste vi bygga vidare på EU:s kulturella rötter, t.ex. det som Romarriket gav oss inom lagstiftningen, Grekland inom filosofin och Tyskland inom musiken. De språk som ansetts vara döda, som t.ex. latin och grekiska, behöver nu väckas till liv igen - det finns det klara bevis för - eftersom detta är språk som de mest framstående företagen i USA, t.ex. General Motors, och universitetet i Yale anser vara fundamentala för hur entreprenörer, eller om ni så vill, familjeöverhuvuden agerar. Jag vill också säga att kristendomen och våra rötters kristna värden utgör grunden i en äkta Europaskola.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Övriga ledamöter har lagt fram ett antal krav på större framsteg i Europaskolorna, som fungerar som exempel för andra skolor i medlemsländerna.
Jag vill gärna ha svar på min fråga om hur mycket den lokala lagstiftningen påverkar Europaskolorna. Vi har märkt att det finns skillnader mellan skolorna i Nederländerna, Belgien, Tyskland och Luxemburg. Skillnaderna finns särskilt i vilka metoder man använder för barn med inlärningssvårigheter. Barnen har fått olika behandling beroende på om de bor i Bryssel eller i Luxemburg.
När vi talar om elever, varför ska de delas upp i kategorier? Varför måste de nogsamt välja gymnasiekurser innan de har haft några lektioner? Varför måste religion och klassiska språk läras ut efter hur många elever det finns i klassen? Varför får barnen inte lära sig sitt hemlands historia? Varför undervisas barnen inte på sitt nationella språk?
Låt oss övergå till personalen: ett meritbaserat urval i samtliga länder ger en jämn standard i lärarkåren. Kontrollerar ni urvalsprocessen i alla länder? Den administrativa personalen byts ut, men det finns personer som har varit huvudlärare i över 20 år. Varför sker inget urval av huvudlärare?
Flexibilitet ger bättre resultat, det har ni själva sagt. Myndigheterna i medlemsstaterna måste se till att de inte har skolor som bara är till för ”elitinvandrare”, utan skolor som kan stå som modell för andra skolor för invandrare.
Ryszard Czarnecki
(PL) Fru talman! Jag är här inte bara som parlamentsledamot, utan även som en person med egen erfarenhet från Europaskolorna eftersom jag är far till ett barn som gått i Europaskolan i Bryssel i tre år och som i fjol tog studentexamen. Från min familjs erfarenheter såväl som från egna tillfälliga observationer, till exempel vid föräldramöten vid denna skola som är en av de fyra Europaskolorna i Bryssel, anser jag mig förstå vad vi talar om i dag. Jag vill bara säga en sak: antalet Europaskolor ökar. När min son gick i skolan för tre år sedan fanns det tre skolor i Bryssel, och nu har en fjärde tillkommit. Maximalt antal elever i en klass i en Europaskola är 32 stycken.
Det är värt att notera att i många länder i Europa är det maximala antalet elever i en klass avsevärt mycket lägre än i Europaskolorna. Vårt intresse i frågan står klart: vi måste intressera oss för något som EU betalar för. Över hälften av Europaskolornas budget finansieras av EU-medel. Min slutsats blir: det är klokt att öppna upp dessa skolor, men det bör inte ske på bekostnad av undervisningens kvalitet eller medföra att det blir för många barn och ungdomar i skolorna.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Europaskolorna betraktas i Europa som elitinstitutioner som ger kvalitetsutbildning till unga människor. 1953 sa Jean Monnet att syftet med skolorna var att föra samman europeiska barn, oavsett nationalitet, och i dem ingjuta den europeiska andan och känslan av tillhörighet så att de i slutändan skulle skapa ett enat och blomstrande Europa. Reformprogrammet för dessa skolor måste ta hänsyn till följande viktiga punkter: Alla de 23 officiella språken inom EU måste finnas i skolorna, och barnen måste ha möjlighet att tala sitt eget modersmål. Tyvärr finns det fortfarande vissa officiella EU-språk som inte talas i någon av Europaskolorna.
Vidare, ett av målen med Europaskolorna är att fostra till enighet inom grupperna, att föra barnen samman och underlätta utvecklingen av en anda av tolerans och kommunikation mellan dem. Därför anser jag att indelningen i tre kategorier inte är en lämplig åtgärd. De som faller under den sista kategorin, ”övriga” som den kallas, får bara chansen att gå i dessa skolor om det finns lediga platser när barnen till EU-tjänstemännen har antagits. Sådan uppdelning är diskriminerande och jag föreslår att den tas bort ur stadgan för Europaskolorna.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Fru talman! Konceptet med Europaskolor blir allt populärare. Detta är ett resultat av globaliseringen som påverkar allt, även utbildningen. Vi måste av den anledningen ha en vägledande princip som vi försöker följa. Men här börjar problemen. Det är mycket svårt att hitta svaret på frågan ”Hur ska skolan vara?” Ska den vara elitistisk eller universell, ska den påtvinga alla elever sin egen stil och läroplan, eller ska det vara en skola som rör sig i vissa riktningar men tar hänsyn till nationella och regionala traditioner? Ska det vara en skola där eleverna lär sig uppskatta och respektera sina egna traditioner, sin egen kultur, historia, religion och sitt språk, eller ska den lära ut öppenhet inför andra länders kultur genom flerspråkighet och en positiv inställning till hela världen? Det finns en punkt som i princip inte väcker några tvivel. Eftersom det finns en europeisk union borde alla betyg som utfärdas av alla skolor i medlemsstaterna godkännas i Europaskolorna.
Mihaela Popa
(RO) Jag tror att Europaskolorna är framtidens skolor inom EU, eftersom de är anpassade till den ökade rörligheten och globaliseringsprocessen och följaktligen ger alla elever möjlighet att studera på sitt modersmål, vilket gynnar flerspråkighet.
Jag har studerat det här skolsystemet. Jag besökte den äldsta Europaskolan i Bryssel som öppnades för över 50 år sedan. Där träffade jag minst 40 rumänska elever som har möjlighet att studera på sitt modersmål. Det bör påpekas att Europaskolorna gynnar social integration eftersom elever från olika nationaliteter lär känna och stöttar varandra.
Jag vill betona hur effektivt studentexamen är organiserad: den gynnar goda prestationer och förbereder eleverna för deras framtida liv som europeiska medborgare. Jag anser att systemet med Europaskolor bör utvidgas till samtliga medlemsstater så att de ingår i en gemensam EU-politik på utbildningsområdet. Jag förespråkar också att vi inrättar och stöder regionala Europaskolor som ska arbeta enligt en av EU:s grundläggande principer - regionalpolitik i ett rörligt och kunskapsbaserat Europa.
Dumitru Oprea
(RO) EU:s policy för reformen av traditionella skolor och utvecklingen av dem mot att få samma status som Europaskolorna, med delaktighet från lokala och nationella administrativa organisationer, kräver enligt min åsikt tre större reformer: systemreformer, däribland reform av läroplanen med utgångspunkt från kvalitet och effektivitet; kontinuerliga reformer för att utvärdera och utnyttja tidigare resultat och anpassa dem till Europaskolorna samt en tredje reform som bygger på samtliga samhällsaktörers ansvar för och drivkraft i frågan.
I det sista hänseendet anser jag att Europaskolorna bör fungera som exempel för en världsskola där det borde förekomma ett visst mått av inlärning efter skoldagen. Unga människor borde ha ett särskilt program mellan kl. 14.30 och 17.00 under både terminerna och sommaruppehållet.
Roberta Alma Anastase
(RO) Under de 50 år Europaskolorna har funnits har de visat sig ha hög kvalitet när det gäller hur framtida generationer utbildas. Jag anser dock att vi i dagens debatt borde inrikta oss på behovet av att anpassa Europaskolorna till dagens krav, där vi tar hänsyn till utvidgningen till EU-27 och fenomen som globalisering, migration och ökad yrkesmässig och geografisk rörlighet.
Jag vill lyfta fram två huvudfrågor. För det första måste vi i större utsträckning öppna Europaskolorna så att alla medborgare som behöver stöd kan integreras. För det andra anser jag att erkännandet av examina i alla EU-länder är en prioritering.
Zbigniew Zaleski
(EN) Fru talman! Det tar ungefär en tredjedels människoliv innan människan genom utbildning blivit redo för ett moget liv. Den andra saken jag vill kommentera är att byggandet av unionen - det som vi sysslar med just nu - också kräver lämplig utbildning. Det finns många tekniska aspekter - utrustning, examensbevis och så vidare. Men kommissionen måste i egenskap av verkställande organ driva frågan om utbildning baserad på flerspråkighet, på gemensamma principer och respekten för nationella värden. Det här är mycket viktigt. Utbildning kräver uppenbarligen investering i pengar, men den som inte stöder en sådan investering måste också acceptera okunskap, vilket jag tror blir mycket dyrare för oss.
Europaskolan är därför ett beundransvärt projekt som jag stöder.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Europaskolorna finns på grund av det avtal som undertecknades 1957. Mycket har hänt i Europa de senaste 50 åren: en rad utvidgningar, fler institutioner och organ och mycket flexiblare anställningskontrakt. Det råder därför inget tvivel om att systemet med Europaskolor också behöver ändras och reformeras.
Det finns ett antal viktiga områden som måste förändras. Den fråga som intresserar mig mest är urvalet av elever, det vill säga uppdelningen i kategorierna ett, två och tre. Å ena sidan försöker ju EU öka EU-medborgarnas rörlighet på arbetsmarknaden och undanröja hinder. Å andra sidan blockerar unionen tillträde till skolor för barn till potentiella anställda vid olika institutioner och företag från hela EU. Vi måste hitta en lösning till problemet med att vissa skolor är trångbodda. Åtgärder måste också vidtas för barn med särskilda behov.
Jag ber till sist att ni ser över möjligheten att inrätta Europaskolor i de nya medlemsstaterna.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Fru talman! Synen på utbildning i Europaskolorna och den läroplan som leder fram till en europeisk studentexamen borde fungera som modell för en flerspråkig och mångkulturell utbildning i alla medlemsstater. Det ökande antalet studentutbyten inom europeiska utbildningsinstitutioner och globaliseringen av världsekonomin betyder att det sanna värdet av en europeisk studentexamen skulle kunna vara ett motiv till att göra den mer utbredd. Den borde erkännas av högre utbildningsinstitutioner i medlemsstaterna och i tredjeländer. Detta låter sig tyvärr inte göras utan en avsevärt högre finansiering.
I dagsläget uppfattas Europaskolorna som elitskolor som ofta utesluter barn vars föräldrar inte är EU-tjänstemän. Att utesluta en större del av samhället från möjligheten att dra fördel av Europaskolor strider mot målet att öka EU-medborgarnas rörlighet på arbetsmarknaden. Medlemsstaterna försöker ofta själva skapa ett nytt utbildningsväsende som ska förbereda ungdomar bättre på utmaningarna med globalisering och flexiblare arbetsmarknader, medan Europaskolorna och den europeiska studentexamen har funnits länge. Framför allt har dessa skolor haft utmärkta resultat, så vi borde efterlikna dem så mycket som möjligt.
Christopher Beazley
(EN) Fru talman! Jag talar inte bara i egenskap av ledamot av parlamentet, utan också i egenskap av före detta rektor. Jag undrar om jag vid kommissionsledamot Siim Kallas nästa möte med ministerrådet kan be honom växla några ord med den brittiske utbildningsministern för att ta reda på om denne eventuellt kan lära sig något av den framgångsrika modellen med Europaskolor. Han borde kanske främst fundera på om han kan riva upp den brittiska regeringens katastrofala beslut att införa frivillig språkundervisning, det vill säga att stryka europeiska språk från den brittiska läroplanen.
Han skulle för det andra kunna påminna utbildningsministern om att Europa har varit delat i ett halvt sekel, men nu har varit enat i 20 år. Kanske han kan föreslå sina läroplansrådgivare att de påminner nästa generation om Central- och Östeuropas historia och kultur, som Storbritannien tidigare hade mycket stora intressen i och faktiskt försökte stödja.
Mario Mauro
(IT) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi borde inte bara betona kritiken från olika sidor mot den nuvarande förvaltningsmodellen. Jag anser att vi alla har en skyldighet att efter den här debatten förstå vad som står på spel, det vill säga det exempel Europaskolorna kan bli på det europeiska utbildningsområdet. Eftersom vi vill klara utmaningarna på det europeiska utbildningsområdet och i det hänseendet är måna om att god praxis ska råda är det absurt och motsägelsefullt att vi håller fast vid en nivå och en förvaltningsmodell som inte förmår möta de utmaningar vi står inför. Som jag ser det ger dagens debatt kommissionen tillräckliga incitament för att inse att vi måste se över våra skolor från grunden.
Erna Hennicot-Schoepges
frågeställare. - (FR) Fru talman! Jag har ytterligare två frågor till kommissionsledamoten. Han gav oss en siffra, men det är dagens siffra. Herr kommissionsledamot! Kommer anslagen också att öka i nästa budgetram? Finns det ett finansieringssystem som kan garantera att de här skolorna kan fortsätta fungera? I dagsläget saknas det tydligen 40 engelsklärare på grund av de ekonomiska problemen för den brittiska regeringen. Kan jag fråga vilken lösning som kan bli aktuell under sådana förhållanden? För det andra vill skolorna själva bli mer självständiga. Är ni positiv till ökad självständighet eller föredrar ni att behålla dagens system som är omständligt och ofta dåligt anpassat till lokala förhållanden?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! Flera mycket allvarliga och viktiga punkter har tagits upp.
För det första tänkte jag påminna er om att systemet med Europaskolor är helt oberoende. Det bygger på 1958 års avtal, men 1953 års stadga. Skolorna har egen styrelse, egna stadgar och alla regler beslutas av en styrelse. Kommissionen har bara en röst i styrelsen.
Vad gäller utbildningens innehåll är det helt och hållet styrelsens ansvar. Och allt detta, inklusive proportionerna mellan olika språksektioner och läroplanen, ligger helt hos Europaskolornas styrelse. Kommissionen har alltså inte mycket att säga till om.
Vad gäller finansieringen är detta det andra jag skulle vilja ta upp som svar på en mycket viktig fråga. Värdstaterna står för infrastrukturen. Så skolorna byggs av Belgien, Tyskland och Frankrike och så vidare. Det ger oss en helhetsbild av de begränsningar vi står inför när det gäller att utveckla infrastrukturen.
Utbildningens innehåll, då? I sin inledning nämnde ledamoten att utbildningskvaliteten är hög - och det är den. Detta är en av kommissionens främsta prioriteringar - att ge allt stöd så att den här kvaliteten kan fortsätta att vara hög. Att Europaskolorna ger eleverna en utbildning som är uppskattad överallt är verkligen en viktig referenspunkt för europeiska skolsystem. Så jag har ingen information om att elever med utbildning från en Europaskola skulle ha några svårigheter att komma in på universitet efter avslutad utbildning, om de så önskar.
Beträffande lärare räknas de som en del av infrastrukturen; det är alltså medlemsstaterna som ser till att det finns lärare. Engelskalärare skickas till exempel från Storbritannien. Belastningen för de stora språken är med andra ord mycket högre. Vi, kommissionen - eller snarare EU:s budget - står för driftskostnaderna. Det ger oss en kombination som innebär ett ganska omständligt system. En målsättning är därför att reformera systemet och skapa tydligare ansvarsfördelning och finansieringsansvar. Ni förstår också problemen i Belgien, där en av de fyra skolorna fortfarande är tillfällig, vilket också påpekats här i dag. Byggandet av den fjärde skolan har senarelagts och vi för just nu en intensiv diskussion med den belgiska regeringen om detta.
Beträffande Europaskolornas öppenhet är huvudproblemet den europeiska studentexamen och certifieringen av skolor som vill kunna ge en europeisk studentexamen. Vi stöder denna tanke, som praktiskt tagit har antagits av styrelsen. Det finns alltså en grundbestämmelse. Frågan är bara hur det ska bli en realitet i medlemsstaterna. Än en gång har medlemsstaterna ansvaret. Det löser i viss mån problemet med olika elever.
I dag möter jag alltså parlamentet och jag hör era kommentarer om att kategori III måste avskaffas. Men jag träffar också regelbundet personal - hundratals människor - och de har förstås tydliga krav, nämligen att det måste finnas garantier för deras barns utbildning.
Det finns alltså ett krav - vilket också betonas mycket starkt i avtalet, tjänsteföreskrifterna och förordningen - på att bereda platser i skolorna. Därefter uppstår förstås frågan vem som ska fördela övriga lediga platser - och i Bryssel? Det blir allt svårare. Det här är en komplicerad fråga för mig. När den här kommissionen nyss hade tillträtt insisterade vi på tydlighet, för vår personals vidkommande. Därför har styrelsen tillsatt den centrala inskrivningsnämnden för att besvara frågorna.
Så ser alltså helhetsbilden ut. Jag upprepar att kommissionens inställning är att vi måste skapa klarhet i finansieringsfrågorna och tydligt dela på bördan, ha tydliga ansvarsområden, tydliga krav. Då kan vi också hitta bättre lösningar till infrastrukturfrågorna, men vi kan inte gå med på någon form av försämring av utbildningskvaliteten.
I några specifika frågor nämnde ledamoten funktionshindrade elever. Ni sa att det finns många sådana, men jag känner inte till att någon har nekats hjälp när föräldrar har begärt specialbehandling: den har alltid kunnat lämnas. Så om ni har uppgifter om att det finns dolda elever med funktionshinder, var vänlig lämna dessa uppgifter så att vi kan ta itu med frågan.
Och så frågan om ledamöternas assistenter: Ni känner till att just nu omfattas inte ledamöternas assistenter av tjänsteföreskrifterna eftersom de har en form av specialanställning vid parlamentet. Ni känner också till att förhandlingar pågår om att lösa det här och ta fram tydligare bestämmelser. Då kan vi också avgöra vad vi ska göra i fråga om tillträde till Europaskolorna för assistenternas barn.
Det här är alltså ungefär de frågor som tagits upp. Alla frågor - om religionsutbildning, språk osv. - ligger förstås under styrelsens ansvar. Kommissionen har bara en röst i styrelsen. Styrelsen tar frågorna på stort allvar. Den har fört långa diskussioner om dem och jag kan garantera att Europaskolornas generalsekreterare är mycket uppmärksam på de olika språkens behov och på olika religiösa frågor. Detta är alltså deras ansvar.
En sak till: Parlamentet får gärna uppmärksamma medlemsstaterna på frågan om en europeisk studentexamen, och alla ledamöter av Europaparlamentet som har egna kontakter i sina hemländer får gärna uppmuntra medlemsstaternas utbildningsministrar att driva på denna fråga, för det är upp till dem att göra det. Vi har bestämmelser om hur vi ska gå vidare med den euroepiska studentexamen. Det är nu upp till de nationella ministerierna att hitta intresserade skolor. Jag vet att det finns många som är intresserade, men de nationella myndigheterna har i många länder inte visat tillräckligt stor entusiasm inför det här projektet, som kan bli ett steg framåt och som verkligen kan bli en positiv händelse för den europeiska studentexamen, så att vi kan få Europaskolor som inte bara ligger i Bryssel, utan finns överallt - i nya medlemsstater och gamla. Det här är en symbol för Europa. Studentexamen och europeisk utbildning är en beståndsdel i vår struktur.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Jag önskar alla en god europeisk språkdag i morgon!
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Alessandro Battilocchio  
skriftlig. - (IT) Jag samtycker till de olika lösningar som föreslagits för reformen av Europaskolorna. Jag har en privilegierad ställning som utvecklingsutskottets föredragande i ärendet gemenskapsprogrammet Erasmus, vilket gör att jag med eftertryck betonar behovet av en flerspråkig och flexibel modell för Europaskolorna, där undervisningen på modersmålet behålls (och ges av lärare med språket som modersmål), men som samtidigt är densamma för alla, oavsett klasstillhörighet.
Den europeiska studentexamen blir det första instrumentet. Därefter följer de möjligheter som Erasmus ger att garantera verklig rörlighet för eleverna, i Europa och senare i hela världen. Undervisningens viktiga roll för den sociala, kulturella och språkliga integreringen av nya studenter och för att nå utmärkta språkliga resultat måste stimuleras med stöd av intensivkurser (vilket från 2001 till i dag har lyfts fram genom Europeiska språkdagen, som firas den 26 september varje år).
Jag anser att samarbete mellan de nuvarande Europaskolorna och regionala grundskolor och gymnasier är en grundläggande förutsättning för att utveckla ett nytt system för Europaskolorna, men jag kan inte dölja min oro för framtiden för de italienska regionala skolorna, som till följd av den nya så kallade Gelminireformen mycket väl kan försvinna i vissa mindre och geografiskt missgynnade samhällen.
Cristian Silviu Buşoi  
skriftlig. - (EN) De processer som EU de senaste decennierna inlett och det ständigt föränderliga utbildningssystemet har inneburit att en ny syn på Europaskolornas roll och betydelse måste diskuteras. Den senaste EU-utvidgningen till 27 medlemsstater och tillhörande utökning av EU-personalen visar att en välreformerad Europaskola har blivit en högprioriterad fråga.
För att förbättra Europaskolornas framtida förväntningar måste vi närma oss de känsliga frågor som utmanar det nuvarande systemet och definiera problemen så att vi kan göra de förändringar som kan behövas. Det finns därför en stor efterfrågan på en ny och omfattande reform av Europaskolorna så att de blir mer konkurrenskraftiga och öppna på EU-nivå och så att hela syftet med dem formas på ett modernare sätt.
Genomförandet av principen om icke-diskriminering samtidigt som vi ger eleverna de grundläggande friheterna måste stå i centrum för det nya systemet så att det blir helt operativt och gynnar dem. Finansieringen av Europaskolorna måste ändå omvärderas i fråga om icke-särskiljande åtgärder för eleverna och avskaffad uppdelning i olika kategorier.
