Den Europæiske Unions årsberetning om menneskerettigheder (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om Den Europæiske Unions årsberetning om menneskerettigheder.
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, kommissær, mine damer og herrer! Det er mig i dag en stor ære at overvære denne debat om den niende EU's årsberetning om menneskerettigheder. Beretningen dækker perioden Fra 1. juli 2006 til 30. juni 2007 og blev formelt fremlagt for Europa-Parlamentet den 26. november i Bruxelles.
I lighed med de foregående år er den niende EU's årsberetning om menneskerettigheder 2007 en beretning udarbejdet af formandskabet, Kommissionen og Rådets Generalsekretariat i fællesskab. Beretningen har til formål at give et overblik over Unionens menneskerettighedsrelaterede arbejde under det finske og tyske formandskab. Det er beretningens mål at illustrere, hvordan de fælles værdier, som EU bygger på, omsættes i konkrete menneskerettighedsrelaterede aktiviteter i Unionens bilaterale forbindelser med tredjelande, i multilaterale fora og i forbindelse med en række tematiske spørgsmål. Et andet mål med beretningen er at sikre gennemsigtighed i EU's menneskerettighedsrelaterede aktiviteter samt at sikre disse mange og ekstremt vigtige aktiviteters synlighed.
Jeg vil nu fremhæve de mest fremherskende aspekter af EU's menneskerettighedspolitik i den pågældende periode. De er som følger: gennemførelse af EU-retningslinjer for menneskerettigheder - som De ved, har vi allerede retningslinjer for tortur, dødsstraf, menneskerettighedsforkæmpere og børn i væbnede konflikter - udviklingen af nye, mere omfattende EU-retningslinjer for barnets rettigheder, som oprindeligt omhandlede spørgsmålet om vold mod børn, FN's menneskerettighedsråds første år i funktion; afslutningen på dette nye organs institutionsopbygningsproces og afslutningsvis indarbejdelse af menneskerettigheder i alle aspekter af EU's politik, herunder krisehåndtering i den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitiks operationer og missioner.
Selv om beretningen overvejende er struktureret på samme måde som sidste år, forsøger dette års udgave at sætte yderligere fokus på analyse med det formål at give et mere udførligt og dybtgående overblik over EU-aktioners effekt og effektivitet på områderne menneskerettigheder og demokratisering. Dette fokus på analyse er en konsekvens af de forslag, som Europa-Parlamentet har stillet i Coveney-betænkningen fra april.
Derfor præsenterer beretningen EU's menneskerettighedsrelaterede aktiviteter fra både et tematisk perspektiv og et landeperspektiv. I år er der tilføjet to nye afsnit: det ene om naboskabspolitikken og det andet om religions- og trosfrihed. Vi ville på den måde understrege den vægt, vi lægger på kampen mod intolerance på grundlag af tro eller religion.
Årsberetningen indeholder bemærkninger til resolutionen, som støttes af Den Europæiske Union, om dette emne under FN's Generalforsamlings møder i 2006. Jeg har den glæde at kunne oplyse Dem om, at vi igen i år har sponsoreret en resolution om intolerance på grundlag af religion eller tro, og den blev vedtaget med fuld konsensus i FN's tredje komité.
Under Menneskerettighedsrådets møde, som blev indledt i går den 10. december i Genève, vil der blive fremlagt en anden EU-resolution om religiøs intolerance. Denne resolution sigter især mod at forny den særlige rapportørs mandat. Vi håber, at også denne resolution vedtages med konsensus. Beretningen indeholder desuden et mere omfattende afsnit om Europa-Parlamentets aktiviteter for at fremme og beskytte menneskerettigheder og demokrati, navnlig gennem resolutioner, men også gennem høringer og debatter arrangeret i Underudvalget om menneskerettigheder, Udenrigsudvalget og Udviklingsudvalget og med repræsentanter for tredjelande.
Europa-Parlamentets meget vigtige bidrag til vores fælles indsats for at fremme og beskytte menneskerettighederne er ubestrideligt. Beretningen omtaler også de mekanismer, som er udviklet inden for EU, og som har til formål at garantere respekt for og beskyttelse af menneskerettigheder. Det skal i den forbindelse også bemærkes, at Agenturet for Grundlæggende Rettigheder, som blev etableret den 1. marts i år, erstatter Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad. Beretningen fremhæver blandt andre aktiviteter de trufne foranstaltninger for at gennemføre EU-retningslinjerne for menneskerettigheder.
Jeg vil lægge ud med at nævne de foranstaltninger, der er truffet i løbet af året for at gennemføre retningslinjerne for dødsstraf. EU har givet dets kampagne mod dødsstraf stor fremdrift ved at samarbejde med lande i alle regioner. Hele vejen gennem den pågældende periode har EU taget en lang række skridt vedrørende dødsstraffen i et forsøg på at overtale landene til at ændre holdning til spørgsmålet og også i et forsøg på at redde menneskeliv. Det var også i forbindelse med disse retningslinjer, at vi i 2006 fremlagde en deklaration om dødsstraffen for De Forenede Nationers Generalforsamling, hvilket førte til vedtagelsen af resolutionen mod dødsstraf den 15. november i år.
Vi har endvidere konsolideret vores modstand mod tortur inden for retningslinjernes rammer og fortsat fremmet gennemførelsen af retningslinjerne for børn i væbnede konflikter samt for menneskerettighedsforkæmpere. I år har EU desuden taget et nyt initiativ og udviklet et sæt retningslinjer for barnets rettigheder, som efter al sandsynlighed vedtages af Rådet sidst på året.
Hjertet i beretningen er fortsat EU's aktiviteter inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, dialog om menneskerettigheder med en række lande og trojkakonsultationer. Der gives oplysninger om udviklingen af politikker og aktioner, hvad angår 20 forskellige tematiske spørgsmål, herunder ikke kun de områder, inden for hvilke EU har indført retningslinjer for menneskerettigheder, men også andre tematiske spørgsmål, såsom kvinders rettigheder, børns rettigheder, kampen mod racisme og menneskehandel.
Beretningen indeholder en analyse af EU's aktiviteter i nabolande og giver et overblik over EU's aktiviteter i internationale organisationer. Jeg vil i den forbindelse minde om, at den periode, som beretningen dækker, er sammenfaldende med menneskerettighedsrådets første år i funktion, hvis arbejde Den Europæiske Union aktivt har bidraget til.
En anden prioritet for EU, hvad menneskerettigheder angår, har som i de foregående år været at indføje menneskerettigheder i alle aspekter af EU's politik. Jeg tænker på planlægningen og udøvelsen af krisehåndteringsoperationer og -missioner under den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitiks samt udpegelsen af dedikerede menneskerettigheds- og kønsrådgivere til missionerne. Det mandat, som Den Europæiske Unions særlige repræsentanter har, er nu også blevet konkrete retningsanvisninger på området.
Benita Ferrero-Waldner
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg byder også denne EU-beretning, som er en fælles beretning udarbejdet af Rådet og Kommissionen, velkommen. De, som var til stede, første gang jeg talte her som kommissær, vil vide, at jeg altid har ønsket, at vi i fællesskab gjorde noget ved dette spørgsmål. Jeg vil også gerne takke de parlamentsmedlemmer, som har bidraget til vores beretning. I sidste ende er det et virkelig godt dokument, som udtrykker vores holdning, og som viser, hvad vi har opnået med hensyn til menneskerettigheder.
I går fejrede hele verden den internationale menneskerettighedsdag, som er særlig vigtig i år, fordi den indleder fejringen af 60-årsdagen for vedtagelsen af verdenserklæringen om menneskerettigheder. Det var første skridt på vejen hen mod at etablere en vidtgående international ramme for beskyttelse af menneskerettigheder, som i løbet af de forgangne årtier er blevet fulgt op af en imponerende kodificering af internationale menneskerettighedslove
I dag består udfordringen i at gøre lovene til virkelighed på verdensplan. F.eks. står den bedrøvelige menneskerettighedssituation i Burma/Myanmar, Sudan/Darfur, Iran og Zimbabwe som en stærk påmindelse om den udfordring, vi står over for, og som vinderen af Sakharov-prisen, hr. Osman, har bragt hjem til os i dag. Han har uden tvivl vist os vejen.
Jeg vil lede opmærksomheden hen på fire væsentlige udviklinger, som i særlig grad har markeret Den Europæiske Unions aktiviteter i løbet af årene. For det første er der sket betydelige forandringer i De Forenede Nationers menneskerettighedssystem. Institutionsopbygningsfasen for menneskerettighedsrådet er afsluttet med mere eller mindre succes, og der er grund til forsigtig optimisme, forudsat at Rådet rettidigt tager hånd om menneskerettighedskrænkelser, uanset hvor eller hvornår de opstår.
Set i det lys har vi glædeligt set, at menneskerettighedsrådet oveni EU's initiativ har taget skridt til at gøre noget ved de alvorlige menneskerettighedskrænkelser i Burma/Myanmar og i Sudan/Darfur. Derudover ser vi også med tilfredshed på oprettelsen af det generelle periodiske revisionssystem, som fra næste år vil muliggøre en regelmæssig og grundig undersøgelse af alle FN-medlemsstaters menneskerettighedsresultater.
På trods af etableringen af menneskerettighedsrådet vil FN's Generalforsamlings tredje komité, som er et lige så vigtigt forum for menneskerettighedsspørgsmål, selvfølgelig bestå. Den Europæiske Union vil fortsat stille både tematiske resolutioner og resolutioner om enkelte lande gennem komitéen. Dette års møde var særlig succesrigt, fordi der for første gang blev vedtaget en resolution, hvori der blev krævet et foreløbigt forbud mod brugen af dødsstraf. Den historiske fordømmelse af dødsstraffen, som kom i stand takket være EU's initiativ og opbygningen af en regional koalition, er et afgørende skridt hen mod at oparbejde en international konsensus om dens endelige afskaffelse.
For det andet er menneskerettighedsdialogerne et af de vigtigste forhåndenværende redskaber til at rejse menneskerettighedsspørgsmålet over for tredjelande. Dialogerne gør os desuden i stand til at tage bestemte menneskerettighedsspørgsmål op med et partnerland, komme med forslag til forbedringer samt diskutere mulighederne for at fremme reformer gennem uddannelsesprojekter eller samarbejde. I løbet af det seneste år er der sket en markant stigning i antallet af menneskerettighedsdialoger.
Vi er nu i dialog med omkring 25 partnerlande. Vi har eksempelvis etableret menneskerettighedsdialoger med størstedelen af Europas nabolande, og de indledende møder har generelt være ganske - og i nogle tilfælde meget - konstruktive.
Menneskerettighedseksperternes første dialogrunde med bl.a. Den Afrikanske Union har åbnet op for nye muligheder for at diskutere menneskerettigheder med det afrikanske kontinent. I maj 2007 gennemførte Den Europæiske Union den første menneskerettighedsdialog med Usbekistan, og EU-strategien for Centralasien forudser, at der vil blive etableret sådanne dialoger med alle centralasiatiske lande.
Men i takt med at antallet af dialoger stiger, skal vi sikre overensstemmelsen og effektiviteten - en ting, som Europa-Parlamentet så rigtigt understregede i dets resolution af 6 september 2007.
For det tredje vil jeg gå videre til EU's retningslinjer for menneskerettigheder. Jeg er glad for - hvilket formandskabet for Rådet allerede har bemærket - at der i 2007 er blevet vedtaget nye retningslinjer til fremme og beskyttelse af barnets rettigheder, som er blevet fulgt op med en gennemførelsesstrategi. I henhold til de retningslinjer skal vi først og fremmest gøre noget ved det vigtige spørgsmål om vold mod børn.
I lighed med alle øvrige EU-retningslinjer er det naturligvis gennemførelsen, der tæller. Den Europæiske Unions mange aktiviteter under retningslinjerne for dødsstraf, tortur og mishandling er gennemført i form af stribevis af generelle tiltag, men også i form af mange specifikke tilfælde af individuelle dødsstraf- eller tortursager i en række tredjelande. Vi vil konstant tage disse sager op på politiske dialogmøder med tredjelande.
Afslutningsvis vil jeg nævne Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder (EIDHR), som har været en realitet siden januar 2007. Ved hjælp af EIDHR kan vi direkte støtte organiserede civilsamfund verden over økonomisk, uden at regeringerne griber ind. Dette er blevet et meget vigtigt instrument til at styrke verdens græsrodsorganisationer, som er forudsætningen for, at menneskerettigheder og demokratier kan blomstre op. EIDHR lægger fornyet vægt på fremme af demokrati og giver os endvidere mulighed for at støtte aktioner, som udføres inden for EU's retningslinjer for menneskerettigheder.
Et af de andre nye tiltag er, at der nu kan samles økonomiske midler til at hjælpe menneskerettighedsforkæmpere, der er truede på grund af deres aktiviteter. Der vil årligt være i alt omkring 140 millioner euro til rådighed via dette instrument, og det er allerede muligt at stille projektforslag.
Der er ikke tid til, at jeg berører andre end disse få punkter i dag. Jeg tror dog, at de, der læser denne gode og interessante årsberetning, ikke kan undgå at blive slået af såvel vores menneskerettighedsaktiviteters geografiske omfang samt af det brede udvalg af tematiske spørgsmål, den dækker.
Ud over de allerede omtalte emner vil jeg tilføje, at den Europæiske Union har været aktiv på forskellige spørgsmål som fremme af medlemskab af Den Internationale Straffedomstol (ICC) og kvinders samt handicappedes rettigheder.
2007 har været et udbytterigt år. Vi er imidlertid også opmærksomme på, at menneskerettighedskrænkelser, desværre, forbliver et udbredt problem over hele kloden. I år, hvor vi fejrer 60-årsdagen for verdenserklæringen om menneskerettigheder, vil vi selvfølgelig fortsætte vores indsats for at sikre, at de i erklæringen indeholdte rettigheder en dag bliver en realitet for os alle.
Laima Liucija Andrikienė
Hr. formand! Jeg vil starte med at takke alle, som har bidraget til udarbejdelsen af årsberetningen. Ikke blot Europa-Parlamentet, men også institutioner som FN's menneskerettighedsråd, Europarådet og ikkestatslige organisationer, der vedvarende arbejder for at beskytte menneskerettighederne - en dialog, hvis betydning ikke kan overvurderes - har set frem til dette dokument. Jeg hentyder til dialogen mellem Europa-Parlamentet, dets Underudvalg om menneskerettigheder og FN's menneskerettighedsråd samt deres samfund og grupper.
Jeg deler de tanker, som det aktuelle formandskab for Rådet og kommissæren giver udtryk for. Jeg vil dog alligevel fremhæve flere punkter.
Årsberetningen er en detaljeret oversigt over de foranstaltninger, som EU har truffet globalt på menneskerettighedsområdet. Den dækker EU-medlemsstaterne, Kommissionen og Parlamentets aktiviteter. Beretningen gør status over situationen i udvalgte regioner i verden, men jeg synes, der mangler flere spørgsmål, som ville have gjort beretningen endnu bedre.
For det første er beretningen mangelfuld i sin evaluering af EU's menneskerettighedspolitik. Det ville være rart at blive informeret om Rådet og Kommissionens mening om resultaterne og effekten af de omtalte foranstaltninger ved årets afslutning. En sådan oversigt ville være langt mere brugbar end en, der blot nævner de trufne foranstaltninger, uanset hvor mange der end måtte være. En resultatorienteret oversigt ville fremhæve alle de foranstaltninger, som EU har truffet i forbindelse med beskyttelse af menneskerettigheder, og understrege ubetydeligheden. Dette gælder også de enkeltstående sager, som nævnes i beretningen: Hvilke resultater har Den Europæiske Union rent faktisk opnået? Kunne man forestille sig, at vores taktik og aktiviteter har været helt resultatløse, eller måske endda har haft negative konsekvenser?
På den anden side mangler jeg en tydeligere forklaring af Europa-Parlamentets arbejde og forslag til resolutioner, som vi har vedtaget. Parlamentet ville have gavn af at få at vide, hvilke af dets forslag som Kommissionen og Rådet har overvejet, hvilke af dem der er blevet gennemført, og hvad de har givet af resultater.
Raimon Obiols i Germà
for PSE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! Jeg vil komme med tre korte bemærkninger om denne niende beretning samt en kort overvejelse omkring fremtidige beretninger.
Mine bemærkninger er positive. Jeg vil først sige, at selv om beretningen er struktureret ligesom de tidligere udgaver, er der lagt mere vægt på detaljeret analyse. Nogle spørgsmål er tilmed undersøgt fra to vinkler: en geografisk og en tematisk. Det er en positivt detalje.
En anden positiv detalje er, at der i beretningen er lagt mere vægt på at få afskaffet dødsstraffen og tortur, forbedret børns rettigheder, og at der er større fokus på beskyttelse af menneskerettighedsforkæmpere.
Vi bør også være tilfredse med det øgede fokus på netop udsatte kvinder, som oplever mishandling, og som følge deraf behovet for at yde dem bedre beskyttelse.
Min tredje bemærkning går på, at beretningen dækker FN's menneskerettighedsråds første aktive år. EU har spillet en aktiv rolle i indførelsen af det generelle periodiske revisionssystem, og det kan skabe en meget positiv synergi.
Her til sidst vil jeg sætte ord på en eftertanke, som til dels er sammenfaldende med de tanker, som fru Andrikienudtrykte. Vi gør hvert år store fremskridt med hensyn til at tilvejebringe en langt mere dybtgående diagnose, men der ligger stadig meget arbejde forude, før denne udtømmende og fremragende analyse kan give mere konkrete og effektive resultater af Den Europæiske Unions foranstaltninger.
Det betyder derfor, at vi skal udvikle et konceptuelt og analytisk redskab, som vi kan bruge til at bedømme vores egne instrumenter. Den måde vi går i dialog med tredjelande på med opstillede betingelser, når vi siger vores mening om bestemte situationer, hvorvidt vi er dobbeltmoralske alt afhængigt af proportionerne eller den strategiske betydning af det ene eller det andet land, alle disse forhold, synes vi, bør granskes, og det, håber vi, bliver taget op til overvejelse, når fremtidige årsberetninger skal udarbejdes.
(Bifald)
Sarah Ludford
Hr. formand! Jeg synes, at Europa-Parlamentet er kommet godt fra start forud for fejringen af 60-årsdagen for verdenserklæringen for menneskerettigheder, da Sakharov-prisen for tankefrihed er gået til den prægtige hr. Salih Mahmoud Osman.
Men han har fortalt os, at vi ikke har opfyldt vores pligt til at yde folket i Darfur beskyttelse, og at EU er nødt til at følge sine ord op med beslutsomhed og ressourcer, herunder tropper. Hvordan kan det være, at et EU, der prædiker menneskerettigheder, ser til, mens 600 000 mennesker myrdes og fire millioner fordrives? EU skal øge sin kapacitet, så vi er i stand til at gribe ind i krisesituationer som denne. Uden handling er vores ord om at fremme fælles værdier intet andet end varm luft. Jeg tror, at mange af mine konstituenter og de lidende mennesker i Darfur blev meget forbavsede over at se EU-ledere drikke cocktails sammen med præsidenterne for både Zimbabwe og Sudan i Lissabon i sidste weekend.
En dyb kløft i Rådet og Kommissionens 2007-beretning om menneskerettigheder er hvilket som helst svar på de afsløringer, som ikke mindst dette Parlament har lavet, af EU-regeringers aftalte spil i ekstraordinære udleveringer. Vi får at vide, at EU har været aktiv på spørgsmålet om tortur. Hvordan kan det være, at et EU, der står for menneskerettigheder og afskaffelsen af tortur, ikke har vist nogen ægte ansvarlighed eller udlagt sandheden, som den er, men kun pure benægter og kommer med intetsigende forsikringer om sin egen indblanding i dette barbari? Underskrivelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i denne uge - om end det er kærkomment, ikke mindst fordi det vil være første gang, at diskrimination på grund af seksuel orientering forbydes i et internationalt menneskerettighedsinstrument - klinger hult, hvis det praktiseres hyklerisk.
Endeligt advarede hr. Osman os om, at retfærdighed og ansvarlighed ikke må blive kompromitteret af en politisk aftale, og at straffrihedscyklussen skal brydes. Jeg tror, at den advarsel kan overføres til den aktuelle situation på Balkan. Den Europæiske Union må ikke lade sig presse af Serbien til at underskrive associeringsaftalen som kompensation for tabet af Kosovo, medmindre, og indtil, Ratko Mladić og Radovan Karadžić udleveres til Haag. Vi kan ikke tilsidesætte Haag-anklager Carla Del Pontes vurdering af, at den serbiske regering bevidst har undladt at udlevere Mladić og Karadžić til domstolen. Vi må ikke belønne Serbien for ikke at være kommet med en voldelig reaktion over Kosovo.
Konrad Szymański
Hr. formand! Beskyttelsen af menneskerettigheder bør være et samvittighedsspørgsmål og ikke et spørgsmål om at holde trit med den seneste holdningsmæssige trend. Derfor opfordrer jeg til, at Unionens aktiviteter på området bliver mere følsomme over for spørgsmålet om religionsfrihed. Troendes samvittighed kommer oftere og oftere under beskydning, og problemet har nu fået et dramatisk omfang.
Jeg kunne nævne Kina, Burma, Nordkorea, Iran, Sudan, Eritrea, Vietnam og også Rusland, Saudi-Arabien, Usbekistan og Cuba. Er listen lang nok? Det er derfor påfaldende, at der er så lidt opmærksomhed om dette problem, navnlig i beretningens første halvdel. Jeg er tilfreds med, at spørgsmålet om køn og børns rettigheder er sat højt på vores dagsorden, men er ærgerlig over, at spørgsmålet om religionsfrihed er fraværende. Det kan tolkes sådan, at visse personer i Europa har fordomme over for religion.
EU bør hurtigst muligt fastlægge generelle retningslinjer om religionsfrihed. Religionsfrihed er den menneskeret, der oftest krænkes ustraffet i nutidens verden.
Hélène Flautre
for Verts/ALE-Gruppen. - (FR) Hr. formand! Jeg hilser denne årsberetning velkommen. Det er et vigtigt dokument, som giver os et udførligt overblik over de initiativer, som to formandskaber har taget i løbet af et år for at gennemføre EU's politik om menneskerettigheder. Det er åbenlyst ingen ubetydelig bedrift, men et praktisk redskab og referencedokument.
Når det er sagt, synes jeg, at fru Andrikienhar ret. Beretningen mangler i nogen grad objektive skøn, analyser og kritisk sans, og da den ikke drager nogen konklusioner af de spørgsmål, den behandler, kan den heller ikke komme med nogen anbefalinger. Denne politiks succeser eller fiaskoer er ikke tilstrækkeligt udviklet i beretningen. Det, håber og føler jeg mig overbevist om, vil være tilfældet i den betænkning, som udarbejdes af Parlamentet til foråret: Deres arbejder skal udvikle sig i den retning.
Beretningen er også foruroligende tavs på visse punkter. Som fru Ludford nævnte, afrundes afsnittet om menneskerettigheder i forbindelse med kampen mod terror heldigvis med en henvisning til Parlamentets arbejde omkring CIA-flyvninger og ekstraordinære udleveringer, men den siger intet om Rådets manglende initiativ til at igangsætte undersøgelser, sigtelser mod de ansvarlige, og endnu mindre om kompensation til de ofre, som uretfærdigt overflyttes, fængsles eller tortureres.
Ligeledes nævnes der i afsnittet om asyl og migration intet om de udbredte krænkelser af migranters rettigheder; der foretages ingen skøn i forhold til gennemførelse af tilbagetagelsesaftaler, der står intet om den kvasimilitariserede forvaltning af grænseovergange, intet om de tusinder af mennesker, som omkommer i forsøget på at nå vores kyster, selv om parlamentsmedlemmer gør et omfattende og regelmæssigt arbejdet på disse spørgsmål.
Man kan i beretningen heller ikke læse sig til, hvorfor vores medlemsstater har sat sig i en ekstremt pinlig situation vis-a-vis vores partnere og vis-a-vis internationale love ved lodret at nægte at ratificere konventionen om vandrende arbejdstagere og deres familier. Vores interne politik om disse spørgsmål har konsekvenser for menneskerettighederne uden for vores grænser.
Jeg er tilfreds med vedtagelsen af chartret om grundlæggende rettigheder. som vi kan bruge til at kaste et klogere blik på os selv, herunder Storbritannien og Polen. En analyse af vores succeser kan også vise sig at være et nyttigt redskab til at give inspiration til vores fremtidige strategier. Fru Ferrero-Waldner har ret: EU's afgørende rolle i FN's menneskerettighedsråds vedtagelse af lovende og krævende arbejdsmekanismer, såsom den nylige vedtagelse af en resolution, der kræver et foreløbigt forbud mod dødsstraf, skal analyseres. Et aktivt formandskab, et mobiliseret Råd, et offensivt Europa-Parlament og vedholdende civile organisationer er med til at gøre Europa til en effektiv spiller på den globale scene: Det er virkelig gode og opmuntrende nyheder.
Patrick Louis
for IND/DEM-Gruppen. - (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! "En ny menneskerettighedsforkæmper, som kun har navnet tilfælles med sin forfader fra 1789, er født ": Med disse stolte ord beskrev filosoffen Marcel Gauchet chartret om grundlæggende rettigheder, som bekendtgøres her og blev gjort bindende i artikel 6 i Lissabontraktaten.
Vi ved, at de mange rettigheder, som chartret indeholder, i mange henseender strider mod de rettigheder og friheder, som beskyttes af vores nationale grundlove. Europæisk lov står over national lov, selv grundlove. Hvad vil der i det tilfælde være tilbage af det sekulære princip, når det er oppe mod charterets artikel 10, som fastslår, at religionsfrihed omfatter friheden til at manifestere sin religion både offentligt og privat? Hvad vil der være tilbage af lighedsgrundsætningen, når den er oppe mod charterets artikel 20 og efterfølgende artikler, som giver en lang række af rettigheder til ofre baseret på deres tilhørsforhold til en bestemt gruppe? Hvad vil der være tilbage af frihedsprincippet, som omfatter retten til selvbestemmelse, når det er oppe mod artikel 6 til 19, som blander princippet sammen med personlige rettigheder og noget så simpelt som retten til at kræve en tjenesteydelse fra andre?
Det, vi er i gang med, er at fremskynde processen, som forvandler borgere fra selvtænkende individer til simple forbrugere, passive udbydere af tjenesteydelser, og vi kunne ikke gøre mere for at fremskynde den proces. Til mine kolleger, som værdsætter deres landes sekulære friheder og rettigheder, som de er beskyttet i deres grundlove, kan jeg kun sige disse to ord: Vågn op.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand! En inkonsekvent menneskerettighedspolitik er hyklerisk og uden troværdighed. EU gør rigtigt i at ville fremme menneskerettigheder i tredjelande, men skal vi fremstå troværdige, er vi nødt til at respektere alle grundlæggende demokratiske rettigheder i vores egne lande.
Det gør vi ikke altid, navnlig ikke hvad angår ytringsfriheden. Det er en af de mest basale rettigheder, hvis ikke den mest basale, men den ses i større og større grad som et problem. Navnlig bliver kritik af den mislykkede indvandrings- og integrationspolitik altid kategoriseret som racisme og bliver derfor skudt ned.
Den fejl begår den omtalte beretning også. Folk risikerer at blive retsforfulgt og dømt, ikke på grund af noget, de har gjort, men på grund af deres holdninger og det, at de ytrer dem. På den måde skaber den førte politik ikke løsninger på problemerne, men bliver selv en del af problemet.
Ari Vatanen
- (EN) Hr. formand! Jeg er taknemmelig for denne beretning, men vil påpege, at vores menneskerettigheder stadig er selektive - de er politisk korrekte. Selv her i Parlamentet ville vi ikke kunne afholde en fotoudstilling om grusomhederne i Tjetjenien af frygt for, at russerne ikke ville bryde sig om det.
Hvad angår vores menneskerettighedsdialog med Kina, var der ingen omtale af de 30 til 40 millioner piger, som rent demografisk talt, er forsvundet i Kina. Hvor er de børn henne? De er blevet aborteret, myrdet efter fødslen eller efterladt, eller også er de endt i hænderne på organiserede kriminelle. Derfor er vores opgave næste gang at tage denne sag op med de kinesiske myndigheder.
Er forholdene bedre i EU? Det er på ingen måde min hensigt at få nogen til at føle sig skyldige. Det eneste, jeg beder om, er, at De overvejer, hvad der er grundlaget for menneskeheden. Hvorfor peger vi fingre - dog med rette - af de lande, som har dødsstraf, når vi også har en dødsstraf i EU, hvor over én million børn myrdes, før de kan blive født? Jeg stiller bare spørgsmålet om, hvorvidt det er humant. Kan vi opbygge et bedre samfund, når alle menneskeliv ikke er lige meget værd?
Det er vores største opgave at forsvare de forsvarsløse. De mest udsatte. Det er ægte solidaritet. Det er måske ikke en politisk korrekt tænkemåde, men vi er nødt til at spørge os selv, hvor vores værdier ligger. Står de til forhandling? Kan menneskerettighedsværdier være afhængige af et opnået flertal den ene dag, som kan være skiftet til en minoritet den næste? Ligeud sagt er retten til at blive født den første menneskerettighed. Jeg er meget glad for, at jeg er blevet født, og jeg er sikker på, at mine kolleger også er glade for, at de er blevet født. Vi kan ved at indse, at alle menneskeliv er lige meget værd, opbygge et samfund baseret på medfølelse og kærlighed. Vi kan ikke bygge en bedre fremtid på et fundament af sand, der er gennemvædet af tårerne fra ufødte børn.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand! Vi har EU's årsberetning om menneskerettigheder i hænderne. Det er en fremragende beretning. Det er faktisk ét af de bedste dokumenter, der er udarbejdet i EU i den senere tid, og det er et godt eksempel på koordinerede aktioner inden for menneskerettigheder på tværs af de primære europæiske institutioner, i dette tilfælde Rådet og Kommissionen.
EU's politik om menneskerettigheder er den bedst udviklede politik i Unionen. Den symboliserer, hvad EU står for i det moderne samfund i begyndelsen af det 21. århundrede ud over det fælles marked. EU forsvarer menneskerettighederne med én samlet stemme på den internationale scene. Unionen tøver ikke med at give udtryk for sin holdning, som ikke altid ligger på linje med USA's. Unionen bliver mere og mere effektiv og behjælpelig over for personer, som forfølges af udemokratiske regimer i hele verden.
Ikke desto mindre har vi indset, at der stadig er meget at gøre. Vinderen af årets Sakharov-pris, hr. Salih Mahmoud Mohamed Osman, har bl.a. understreget det faktum i hans tale til Parlamentet i dag. Vi bør overveje, hvilke foranstaltninger der er nødvendige for at gøre EU's menneskerettighedspolitik mere effektiv. Jeg har en bestemt rapport i tankerne om menneskerettighedssituationen i Rusland efter valget i landet. Jeg tænker også på situationen i Kina i optakten til De Olympiske Lege, som finder sted i landet til næste år. Der et meget at gøre for EU dér, navnlig hvad menneskerettigheder angår.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Hr. formand! Formanden for Rådet sagde, at der ikke bør tages hensyn til spørgsmålet om menneskerettigheder i alle politikker. Det er sandt, og sådan bør det være i udenrigsanliggender, men EU bør også kaste et blik på sin egen baghave. Bliver udenlandske arbejdstagere i EU behandlet på en måde, der tager hensyn til alles menneskerettigheder? Der er meget fattigdom her. Faktisk falder det ikke ind under EU's officielle politik, men outsources til kirken og velgørenhed. EU er nødt til at være mere aktiv på menneskerettighedsområdet. Kun handling har reel betydning, ikke ord.
Afslutningsvis vil jeg rejse spørgsmålet om den humanitære krise i Irak, som er ved at udvikle sig til en katastrofe. Omkring 4,5 millioner mennesker har måttet forlade deres hjem, og sidste år udgjorde irakere den største gruppe af asylansøgere i Europa. EU's svar på krisen har været at afsætte 4 millioner euro til FN's Flygtningehøjkommissariat og det nederlandske Røde Kors, og man planlægger at afsætte yderligere 11 millioner euro til landets sundhedsvæsen og skoler. Men er det tilstrækkelige midler fra et rigt EU til disse 4,5 millioner mennesker, som helt uden skyld er endt i en så vanskelig situation? Irakkrisen er nu en af verdens største kriser.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Hr. formand! Jeg er særlig tilfreds med beretningens afsnit om medlemmer af dette Parlaments indsats. Tildelingen af Sakharov-prisen til Alexander Milinkievich samt den stærke og utvetydige fordømmelse af mordet på Anna Politkovskaya viste, at Europa ikke vil se tavst til og ignorere menneskerettighedskrænkelser bag vores østlige grænse. Der er dog stadig meget at gøre på området.
Det seneste parlamentsvalg i Rusland beviste, at grundlæggende principper og friheder systematisk krænkes i landet. De begivenheder, der fandt sted i Rusland, sætter spørgsmålstegn ved de regelmæssige konsultationer mellem EU og Den Russiske Føderation på menneskerettighedsområdet. Tiden er nok inde til at redefinere disse møders karakter, til at indføre sanktioner, hvis ikke der sker fremskridt på de områder, hvorpå man har forpligtet sig, og til at etablere mekanismer for at føre tilsyn med, at de gennemføres. Én ting er sikker. Rusland bevæger sig endnu længere væk fra demokrati.
Vi kan kun håbe, at vi til næste år vil have flere gode grunde til at lykønske os selv for, at vi ikke har spildt tiden og mulighederne for at skabe en bedre verden.
Milan Horáček
(DE) Hr. formand! Beretningen indeholder gode tiltag. Der er f.eks. et kapitel om den europæiske naboskabspolitik. Beretningen redegør også for den forværrede menneskerettighedssituation i Rusland, men advarer mod at isolere landet. Ikke desto mindre er det vigtigt, at der i kommende dialoger diskuteres spørgsmål som ytringsfrihed, pressefrihed og religionsfrihed, anti-ngo og antiekstremistisk lovgivning samt krigen mod terror og Tjetjenien-spørgsmålet. Rådet og Kommissionen bør etablere en opfølgningsmekanisme. Derudover er der på den russiske side en fuldstændig manglende villighed til at gå i dialog med de ikkestatslige organisationer. Vi må håbe, at den russiske regering langt om længe indvilliger i at deltage i konsultationerne, som leder op til menneskerettighedsdialogerne.
Beretningen viser, at EU er blevet mere aktiv på menneskerettighedsområdet, men forspilder beklageligvis muligheden for at se mere kritisk på menneskerettighedssituationen i selve EU. Det er dog et krav, hvis vi skal tilstræbe en troværdig menneskerettighedspolitik.
Roberta Alma Anastase
(RO) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil ønske de europæiske institutioner tillykke med udarbejdelsen af denne beretning, som giver et sandt billede af, hvor meget vægt EU lægger på menneskerettigheder og fremme af demokratiske værdier i verden. Beretningen er dybtgående, og jeg påskønner initiativet til også at udbrede den til andre områder. Endvidere, for at blive i emnet forbedringer, vil jeg påpege tre meget vigtige aspekter, som bør blive prioriteret højt af Europa i fremtiden.
For det første vil jeg gerne understrege vigtigheden af, at Europa fremmer og respekterer menneskerettigheder i sin rolle som fredsgarant i Europa. Nutidens Europa er globaliseret og multietnisk, og anerkendelse af samt gensidig respekt for vores rettigheder og friheder skal danne grundlaget for at fremme tolerance og forståelse. Derfor er det altafgørende at garantere minoriteters rettigheder, navnlig på det vestlige Balkan og i naboskabspolitikken, samt at intensivere EU's indsats på dette område.
Samtidig skal arbejdet for at fremme romaers rettigheder og integrere dem i det europæiske samfund fortsat styrkes, bl.a. ved at oprette en instans med ansvar for området.
Menneskerettighedssituationen i EU, som stræber efter rollen som menneskerettighedspromoter, er lige så vigtig og derfor en reference. Jeg vil i den henseende udtrykke min bekymring over rumæneres forværrede situation i Italien. Der foregår en omfattende krænkelse af deres rettigheder. Derfor anmoder jeg Kommissionen og Rådet om håndfast at tage affære for at give rumæneres deres rettigheder tilbage og forebygge, at en sådan situation genopstår i fremtiden.
Her til sidst vil jeg henlede Rådet og Kommissionens opmærksomhed på behovet for at styrke EU's evalueringsmekanismer indeholdt i årsberetningen om menneskerettigheder. Vi er nødt til at have kendskab til de konkrete resultater for at kunne udvikle disse foranstaltninger på en sammenhængende og effektiv facon. Desuden bør undersøgelsen og evalueringen af EU's regionale foranstaltninger, herunder i udviklingen af Sortehavssynergien, indarbejdes i fremtidige beretninger.
Richard Howitt
Hr. formand! Jeg er også tilfreds med årsberetningen fra Rådet og Kommissionen. Der er gjort betydelige fremskridt med hensyn til at øge detaljerigdommen, hvilket vi har efterspurgt i de forgange år. Men jeg vil sige, at der er en anelse for meget beskrivelse og en anelse for lidt analyse, end vi kunne ønske os.
Jeg vil dog med liv og sjæl lykønske det portugisiske formandskab med deres nye retningslinjer for barnets rettigheder. Der er sket et stort fremskridt.
Jeg håber, at de efterfølgende formandskaber i det kommende år vil sikre, at EU's Agentur for Grundlæggende Rettigheder og en effektivisering af EU-lovgivningen får en mere fremtrædende rolle i indsatsen for at opnå en effektiv beskyttelse mod diskrimination på alle områder og fastholde presset på landene på det vestlige Balkan for at få krigsforbrydere retsforfulgt.
Jeg vil også benytte lejligheden til at kræve specifik europæisk støtte til den endelige rapport fra FN's Generalsekretærs personlige repræsentant om handel og menneskerettigheder. Som Parlamentets ordfører på spørgsmålet er jeg meget bekymret over, at indiske domstole i Bangalore i denne uge vil forsøge at udstede en international arrestordre på syv nederlandske aktivister fra kampagnen "Rent tøj", fordi de offentliggjorde en rapport på internettet om krænkelser af arbejdere hos den indiske leverandør af tøjmærket G-Star, herunder tvungen overarbejde samt fysisk og verbal mishandling.
Dette er i modstrid med den indiske regerings ansvar i henhold til artikel 19 i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder. Jeg vil bede Rådet og Kommissionen undersøge denne sag, og jeg opfordrer alle EU-regeringer til ikke at acceptere denne arrestordre, der berører så fundamentale spørgsmål som arbejderes rettigheder og ytringsfrihed.
Ewa Tomaszewska
(PL) Hr. formand! Beretningen indeholder oplysninger om drøftelser med russiske og kinesiske ledere omkring respekt for menneskerettigheder. Desværre er oplysningerne ikke særlig præcise. I mellemtiden fortsætter konflikten mellem politiet og hæren i Rusland om organer, der tilhører tjetjenere. Tjetjenere pågribes og fjernes fra deres hjem, og når alle transplantationsegnede organer er blevet bortopereret fra deres kroppe, bliver de smidt ud som affald.
I Kina opereres organer ud af politiske fanger. Europarådet udsendte erklæringer om disse sager tidligere på året. Det eneste, det lykkedes Parlamentet at gøre, var at afvikle en udstilling, der afbildede de forbrydelser, som Rusland begik mod det tjetjenske folk. Udstillingen blev taget ned en aften, fordi man skønnede, at den var for chokerende. Jeg skal understrege, at det var udstillingen, der blev skønnet for chokerende, og ikke de handlinger, den afbildede.
Hvor længe vil vi tolerere folkemord? Jeg vil gerne bede om en afklaring af, hvorvidt det problem, jeg har henvist til, blev taget op i drøftelserne med Rusland og Kina.
Ana Maria Gomes
(PT) Hr. formand! Jeg vil lykønske det portugisiske formandskab med beretningen, som udførligt beskriver det værdifulde arbejde, der er gjort for navnlig at få et foreløbigt forbud mod brugen af dødsstraf. Til gengæld mangler beretningen en meget afgørende, og ikke mindst, selvkritisk analyse. Jeg hentyder til Europarådets manglende svar på Parlamentet og Senator Dick Martys henstillinger om såkaldte CIA-flyvninger. Selv om Europarådet og især det portugisiske formandskab er blevet forelagt beviser på, at territoriet og agenter fra diverse medlemsstater er indblandet i kidnapning og tortur af terrormistænkte, som derfor er blevet nægtet rettergang, har de til dato intet foretaget sig for at finde ud af, hvad der er sket, med henblik på at placere skylden og forhindre, at sådanne kriminelle handlinger gentages.
På trods af indrømmelser og efterforskninger i USA står de europæiske regeringer stadig med hovedet i busken og forbryder sig dermed mod grundlæggende europæiske værdier og interesser og bringer Europas troværdighed alvorligt i fare med hensyn til at fremme menneskerettighederne i verden.
Genowefa Grabowska
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne sige, at det virkelig glæder mig, at mit land, Polen, besluttede at trække sit forbehold over for grundlæggelsen af Verdensdagen imod dødsstraf tilbage. Beslutningen giver ikke alene et nøjagtigt billede af det polske folks holdning, men sikrer også, at Unionen taler med én stemme.
Med hensyn til beretningen hilser jeg dens kapitel 4.5 med titlen kvinders rettigheder og ligestilling velkommen. Det er positivt, at Kommissionen prioriterer ligestilling og kvinders rettigheder højt og indføjer dem i dens handlingsplan for 2010. Det er nu pålagt alle medlemsstater at sætte fokus på disse spørgsmål og tage hensyn til dem i alle politiske initiativer og alt udviklingssamarbejde.
Vi bør se på den faktiske situation, hvad disse spørgsmål angår. Kan vi være tilfredse, når vi hører, hvad der rent faktisk foregår? Jeg kunne eksempelvis henvise til en sag om en 24-årig iransk kvinde ved navn Delaram Ali, som blev idømt 32 måneders fængsel og 10 piskeslag, blot fordi hun deltog i en demonstration mod forfølgelsen af kvinder. Derudover blev ligene af 42 kvinder fundet i Basra i juli i år. Hvordan forholder vi os til, at disse kvinder blev myrdet, alene fordi de ikke havde dækket deres hoveder eller bar makeup? Vi kan naturligvis ikke tolerere disse kvinders unødige død?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, kommissær, mine damer og herrer! Jeg skal fatte mig i korthed. For det første vil jeg takke Dem for støtten, hvad angår beretningen, som er blevet forelagt og debatteret her i dag, og for debattens karakter. Jeg vil også takke Dem for at have anerkendt det arbejde, som Rådet, Kommissionen og Rådets Generalsekretariat har lagt i udarbejdelsen af denne beretning og dens indhold. De fremførte bemærkninger har været sød musik i mine ører, fordi de har anerkendt beretningens præcise beskrivelse, positive egenskaber og det store arbejde, der er lagt i den. Vi har også hørt kritik, navnlig gående på at vi kunne have forbedret analysen her og der og koncentreret os mere om årsager og virkninger. Beretningen er afgjort godt på vej i den retning: Den er mere analytisk, eller forsøger at være det, end de tidligere beretninger, og der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi vil følge de råd og forslag, som De har fremført.
Der blev også fremført bemærkninger til substansen. Ét medlem sagde, at Europa har gjort noget eller gjort meget, men at der er lang vej endnu. Jeg vil mene, at Europa er det sted, hvor frihed, retfærdighed, menneskerettigheder og retssikkerhed har de bedste vilkår. Europa har gennemgået en konsekvent og løbende udvikling i dets stadig stærkere og mere robuste forsvar af menneskerettighederne. Men det står klart, at der altid kan gøres mere, da vi aldrig vil nå målet, hvad angår frihed og menneskerettigheder: Der vil altid være noget at forsvare, udvikle, beskytte og værne om. Vi bør dog både indadtil og udadtil anerkende, at EU har gjort et stort stykke arbejde. Der blev henvist til en nyere sag: de beslutninger eller foranstaltninger, som vi har vedtaget eksempelvis på området for beskyttelse af børns rettigheder. Dette har vi gjort.
Jeg vil desuden påpege fire eller fem initiativer på menneskerettighedsområdet, som er indiskutable beviser på, hvad EU forsøger at gøre for at forsvare disse menneskerettigheder. I morgen vil vi her i Parlamentet højtideligt proklamere EU's charter om grundlæggende rettigheder. I denne halvdel af 2007 har EU sikret vedtagelsen af en resolution om et foreløbigt forbud mod dødsstraf i FN. Vi har etableret Det Europæiske Agentur for Grundlæggende Rettigheder, som befinder sig i sin afsluttende forberedelsesfase. Vi har endvidere oprettet den europæiske dag mod dødsstraf. Dette er konkrete, specifikke og nylige eksempler på, at vores indsats for forsvaret af menneskerettigheder er kontinuerlig, vedvarende og robust. Vi er nødt til at acceptere, at der opstår problemer, og at der vil være foranstaltninger, handlinger eller synspunkter, som ikke er perfekte!
Ikke desto mindre må vi også anerkende de store succeser, vi har haft på området. Især hvad angår eksterne aktioner. Der blev henvist til EU-Afrika-topmødet, som er næste emne, der vil blive debatteret. Der kan ikke herske tvivl om, at spørgsmålet om menneskerettigheder og god regeringsførelse var et vigtigt, ja, faktisk et meget vigtigt spørgsmål i dialogen, der blev afholdt i Lissabon under EU-Afrika-topmødet. Vi her ved alle sammen, ligesom alle europæiske borgere, at spørgsmålet om forsvaret af menneskerettigheder konstant står højt på vores dagsorden og prioriteres højt i vores bilaterale dialog med tredjelande. Det viser vi ved, at vi fordømmer enhver menneskerettighedskrænkelse, som foregår i tredjelande, og gennem de foranstaltninger, som vi har truffet som reaktion på menneskerettighedskrænkelser i tredjelande, navnlig gennem vedtagelse af sanktioner, som specifikt har til formål at forebygge, at disse krænkelser gentages. Vi bør derfor anerkende de fremskridt og den indsats, vi har gjort. Vi skal naturligvis også korrigere det, der kan korrigeres, men vi bør have en selvbevist og positiv indstilling til dette spørgsmål og en tro på, at vi er på rette spor og på linje med vores humanistiske traditioner.
Benita Ferrero-Waldner
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Før jeg besvarer nogle af de spørgsmål, der er blevet stillet her under debatten, vil jeg sige, at vi har medbragt et antal kopier til Dem, hvis De er interesseret i et eksemplar. De kan frit tages.
Jeg vil gå videre til diskussionen, hvor jeg vil begynde med de generelle bemærkninger til beretningen. Jeg har glad for, at mange af jer finder beretningen nyttig, og vi har også taget notits af de forslag og anbefalinger, som De har nævnt under debatten. På spørgsmålet om analyse af vores politiks effektivitet, som nogle har været inde på, vil jeg gøre opmærksom på, at der i kapitel 7, som er afsat til dette spørgsmål, er evalueringer og analyser, men det er korrekt, at vi kan gøre det bedre, at vi kan gøre mere. Jeg vil også sige, at der er en vis grænse, da menneskerettighedsspørgsmål meget ofte kræver en grundlæggende ændring af hele samfund, hvorfor det ikke er lige så let at måle dem som andre ting, der hurtigt gennemføres.
Jeg vil også fremføre et par generelle forhold. Religionsfrihed er blevet nævnt. EU er selvfølgelig stærk modstander af diskrimination af alle religiøse grupper, og vores dialog med tredjelande forventes at forstærke de pågældende regeringers egen indsats for at gå videre med og tage menneskerettighedsprincipper i anvendelse, herunder gennem nationale menneskerettighedsinstitutioner.
Med hensyn til de andre stillede spørgsmål, f.eks. om romaernes situation i kandidatlande, slås det i årsberetningen fast, at vi er forpligtet til fuldt ud at respektere alle personers menneskerettigheder, herunder minoriteters rettigheder. Romasamfund er i mellemtiden blevet udpeget som en af de mest udsatte minoriteter, både inden for EU og i kandidatlande. Jeg tror, at vi er nødt til fortsat at tackle dette spørgsmål og forbedre situationen.
Der blev også spurgt til udleveringer generelt. Efter vores mening udgør praksisser, som benævnes 'udleveringer' eller 'hemmelig tilbageholdelse', en krænkelse af grundlæggende rettigheder. Dette er blevet slået fast. Her har Kommissionen fra begyndelsen aktivt støttet og fremmet de undersøgelser, som både Europarådet og Europa-Parlamentet har indledt, af udleveringerne og de hemmelige tilbageholdelser. Det vil jeg lige nævne her. Dette er gjort.
På spørgsmålet om Sudan: Vi hørte hr. Osman her i dag. Ét af nøgleaspekterne i den fælles strategi på topmødet var spørgsmålet om samarbejde om sikkerhed og fred. Her yder vi betragtelig støtte til konfliktforebyggelse, fredsoperationer og styrkelse af Afrikas evne til at tackle konflikter på regionalt og nationalt niveau. Formand Barroso og kommissær Michel har benyttet hver en lejlighed, herunder det seneste Afrika-EU-topmøde, til at rydde de tilbageværende forhindringer af vejen.
Jeg var til stede i dag, da hr. Osman talte, og han sagde udtrykkeligt, at han har modtaget megen støtte fra Kommissionens delegationer. Så der er støtten stor, men man kan selvfølgelig altid yde en ekstra indsats.
Hvad angår menneskerettighedssituationen i Irak, som også blev nævnt under debatten: Vi ved, at situationen stadig er foruroligende, navnlig i lyset af den kritiske sikkerhedssituation i landet, og også hvad angår kvinder, børn, minoriteter og fordrevne personer. Her, tror jeg, at god regeringsførelse, demokrati, menneskerettigheder og retssikkerhed skal være centrale punkter i vores politik, for at de langsomt kan bevæge sig i den rigtige retning. Vi har tit rejst spørgsmålet om afskaffelse af dødsstraffen. Her har jeg blot fremhævet et par af disse spørgsmål.
Vedrørende Rusland: Vi afholder menneskerettighedskonsultationer mellem EU og Rusland to gange om året, og Rusland nævnes også to gange i vores beretning på side 72 og 73: De første konsultationer blev fremhævet, og for det andet udtalte vi os tydeligt om menneskerettighedssituationen, herunder i Tjetjenien. Så Tjetjenien er ikke glemt.
Jeg vil afslutningsvis sige er par ord om Indien. Vi er også opmærksomme på de sagsanlæg, der er blevet startet af Fibres og Fabrics International mod kampagnen "Rent tøj". Spørgsmålet er særlig vigtigt for de af Kommissionens generaldirektorater, der beskæftiger sig med praksisser omkring rimelige arbejdsvilkår. Vi har bedt Kommissionens delegation i Delhi om at holde os underrettet om retssagen, som føres af de indiske domstole, og vi er nødt til at se nærmere på den omtalte tilbageholdelse.
Der er meget mere at sige om de forskellige spørgsmål, men det var en omfangsrig debat, og jeg vil ikke lægge beslag på mere af tiden.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
