EU's handelsstøtte (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af David Martin for Udvalget om International Handel om EU's handelsstøtte.
David Martin 
Hr. formand! Før jeg taler om betænkningens indhold, vil jeg takke skyggeordførerne for deres samarbejde under udarbejdelsen af den og især takke Kommissionens GD Handel og GD Udvikling, som har været meget indstillede på at samarbejde med Parlamentet om netop dette spørgsmål. Til sidst vil jeg takke Pelayo Castro Zuzuarregui, den tjenestemand i Parlamentet, som jeg samarbejdede med om denne betænkning. Han forlader os i et år - lad os håbe, at det kun bliver et år! - for at arbejde for den spanske ministerpræsident. Jeg har samarbejdet med ham om denne betænkning og en række andre betænkninger, jeg har fundet det intellektuelt stimulerende at være i hans selskab, og jeg ønsker ham held og lykke.
Handelsstøtte er et afgørende middel til at inddrage udviklingslandene i den globale økonomi. Jeg vil dog med det samme sige, at den ikke er nogen erstatning for Doha-udviklingsrunden, men et supplement til den. Det står klart, at liberalisering af markederne ikke i sig selv er nok til at inddrage udviklingslandene i den globale økonomi. Det er bare at se på udviklingen i de seneste 40 år: De mindst udviklede landes andel af verdenshandelen er faldet fra 1,9 % til 1 % til trods for toldnedsættelserne efter Uruguay-runden og andre toldnedsættelser og nye bestræbelser som det europæiske Alt undtagen våben-initiativ, som giver udviklingslande told- og kvotefri adgang. Derfor har liberalisering, som efter min mening er vigtig, helt klart i sig selv ikke været nok til at inddrage udviklingslandene fuldt ud i den globale økonomi.
Jeg siger heller ikke - og det vil jeg gerne understrege - at handelsstøtte i sig selv er et universalmiddel. Men det står klart, er der nu er stigende enighed om de fordele, som handelsstøtte kan give. Under WTO-ministermødet i Hongkong i december 2005 blev der fastsat et ambitiøst arbejdsprogram for handelsstøtte, og der blev opfordret til at yde mere bistand for at integrere udviklingslandene i den globale økonomi. Dette skete efter hr. Barrosos tilsagn ved G8-topmødet i Gleneagles om at tilføre 1 milliard engelske pund af EU's midler og 1 milliard engelske pund af medlemsstaternes midler til budgetposten for handelsstøtte.
Selv om det alt sammen er meget positivt og lød temmelig dramatisk, da det blev meddelt, må vi erkende, at stigningerne i virkeligheden er ganske beskedne: EU's bidrag vil stige fra de nuværende ca. 850 millioner euro til 1 milliard euro, mens medlemsstaterne - hvis de opfylder deres forpligtelser - vil gå fra 300 millioner euro til 1 milliard euro.
I oktober sidste år opfordrede Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) til, at der blev udarbejdet en handelsstrategi for, hvordan vi opfylder disse forpligtelser. Min betænkning indeholder nogle af de centrale punkter, som forhåbentlig kommer til at indgå i strategien. For det første ønsker jeg i forbindelse med formålet med handelsstøtte, at hr. Barrosos milliard måles ud fra det eksisterende grundlag, som består af to kategorier, hvoraf den ene er handelspolitik og -regulering, og den anden er udvikling af handel. Det glæder mig dog, at WTO-arbejdsgruppen har tilføjet yderligere tre kategorier, nemlig handelsrelateret tilpasning, handelsrelateret infrastruktur og produktionskapacitet. Det er vigtige aspekter af handelsstøttedagsordenen, og jeg håber, at der kan findes yderligere midler til at hjælpe udviklingslandene med spørgsmål som udfasning af præferencer, reduktion i de offentlige indtægter som følge af toldnedsættelser eller tilpasning til nye konkurrencepres som følge af regionalisering, f.eks. økonomiske partnerskabsaftaler.
I min betænkning argumenteres der for, at handelsstøtte bør være efterspørgselsstyret og landebaseret. I denne forbindelse bør WTO's udvidede integrerede ramme blive udviklingslandenes centrale analyseværktøj, som hjælper dem med at kortlægge, hvor handelsstøtte kan være til størst gavn. Vi må også sørge for, at den private sektor og det civile samfund i udviklingslandene er inddraget i processen. Selv om handelsstøtte utvivlsomt repræsenterer en anderledes tilgang til generel udviklingsbistand, skal den efter min opfattelse baseres på de samme grundlæggende principper om fattigdomsbekæmpelse og bæredygtig udvikling, og vores vigtigste referencepunkt bør fortsat være millenniumudviklingsmålene.
Det glæder mig, at det meste af det, vi opfordrede til i denne betænkning, indgik i Kommissionens meddelelse fra april, og jeg bilder mig ind, at det var en følge af det intense samarbejde mellem Kommissionens generaldirektorater og Europa-Parlamentet. Jeg håber, at det også, når den endelige fælles handelsstrategi for EU bliver vedtaget i løbet af sommeren, vil indgå i det strategidokument.
Jeg har i betænkningen anmodet om, at der hvert halve år aflægges rapport til Parlamentet, så vi kan kontrollere, at medlemsstaterne og Kommissionen både kvalitets- og kvantitetsmæssigt har opfyldt deres støtteforpligtelser. Alle institutioner har indtil videre været villige til kollektivt at opfylde deres forpligtelser inden for rammerne af en efter min mening vigtig strategi, som kan yde et vigtigt, omend beskedent bidrag til at inddrage verdens fattigste lande i det globale handelssystem.
Peter Mandelson
Hr. formand! Jeg takker ordføreren, David Martin, for en meget interessant betænkning om handelsstøtte. Det glæder mig meget, at han har henvist til millenniumudviklingsmålene, for de er vores ledetråd og mål. Jeg er enig med ham i, at frihandel, selv om den er en nødvendig forudsætning for udvikling, ikke er nogen tryllestav, ligesom jeg er enig med ham i, at handelsstøtte, selv om den er et nødvendigt element i enhver udviklingsstrategi, ikke er noget universalmiddel.
Jeg mener, at denne betænkning er udtryk for et meget stærkt engagement i handelsstøttedagsordenen, som jeg fuldt ud tilslutter mig. Jeg har også læst de meget nyttige forslag til og råd om indholdet af EU's fælles handelsstøttestrategi, som jeg er meget taknemmelig for. Desuden glæder jeg mig over Parlamentets engagement i denne proces.
Siden 2005 har Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen udviklet et klart fælles syn på handelsstøttens hovedprincipper. Vi er alle sammen enige om, at handel kan være en vigtig katalysator for vækst og fattigdomsbekæmpelse i udviklingslandene, men succesfuld integration af udviklingslandene i verdenshandelssystemet kræver mere end bedre markedsadgang og styrkelse af de internationale regler. I den forbindelse mindes der i konklusionerne fra Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) den 14.-15. maj i år om handelsstøttens afgørende rolle.
Den udfordring, vi nu står over for, er at føre disse principper ud i livet i forbindelse med EU's handelsstøttestrategi, som Kommissionen og medlemsstaterne udarbejder i fællesskab. Denne strategi skal omfatte en køreplan for opfyldelse af vores finansielle forpligtelser, retningslinjer for forbedring af effektiviteten af vores støtte, en ramme for overvågning og rapportering af handelsstøtte og en kortlægning af Kommissionens og medlemsstaternes evne til at yde handelsstøtte. Strategien vil være klar i oktober i år og vil blive forelagt på WTO's revisionsmøde om handelsstøtte, så Parlamentets betænkning er overordentligt relevant.
Jeg vil tale om nogle specifikke spørgsmål rejst i betænkningen og først og fremmest spørgsmålet om udvidelse af formålet med handelsstøtte i forbindelse med EU's finansielle tilsagn. Jeg vil gerne understrege, at vores tilsagns troværdighed har stor betydning og gør det krystalklart, at der ikke bliver nogen ændringer af vores tilsagns omfang. Målet om 2 milliarder euro vil fortsat være forbundet med kategorierne handelspolitik og udvikling af handel.
Jeg lægger stor vægt på den overordnede handelsstøttedagsorden, som omfatter udvikling af produktionskapaciteterne ud over udvikling af handel, infrastruktur og tilpasningsstøtte. Disse områder, som er meget kapitalintensive, kræver et klart politisk tilsagn om at gøre mere, men jeg vil endnu en gang understrege, at disse bestræbelser ikke vil blive regnet med i forbindelse med vores finansielle tilsagn.
Hvad angår manglen på yderligere midler til EUF-finansiering til AVS-lande, ville vi gerne gøre mere, men det er ikke Kommissionen, der træffer beslutning om budgettet for EUF. Det gør EU's medlemsstater. Der er kun begrænsede undtagelser, og de godkendes også af medlemsstaterne og går til meget specifikke formål såsom tilpasning som følge af sukkerreformen.
Hvad angår den integrerede ramme, glæder det mig at bekræfte det, jeg bebudede i Hongkong. Kommissionen er rede til i løbet af de første to år at afsætte 10 millioner euro til den multilaterale del af den udvidede integrerede ramme. Derudover vil Kommissionen supplere det multilaterale vindue med betydelig bilateral og regional finansiering til gennemførelse af aktiviteter, der er kortlagt gennem den integrerede ramme og prioriteret af de respektive partnerregeringer. Vi tilvejebringer også menneskelige ressourcer og kapacitet på området for at få den integrerede ramme til at fungere bedre.
Spørgsmålet om tilpasningsstøtte fremhæves med rette i betænkningen. Jeg er imidlertid ikke enig i, at der skal henvises specielt til ØPA-forhandlingerne i denne forbindelse. Tilpasningsstøtte er relevant i forbindelse med alle eksterne bratte ændringer af handelssituationen. De kan være en følge af handelsforhandlingen, men også af unilaterale reformer som det er tilfældet med sukkeret. ØPA-forhandlingerne vil altid føre til, at AVS-partnernes opfyldelse af forpligtelser fases ind over en meget lang periode, og dette vil lette tilpasningen og kortlægge krav, som vi må hjælpe med at opfylde.
Endelig bemærkede vi Deres anmodning om at undersøge Den Internationale Valutafonds handelsintegrationsordning som led i EU's handelsstøttestrategi. Vi mener, at det er bedre at gøre sammen med andre internationale donorer, f.eks. som led i den globale handelsstøtterevision på WTO-plan.
Jeg vil endnu en gang give udtryk for min glæde over Parlamentets politiske støtte til handelsstøtte og for vores vilje til at samarbejde med Europa-Parlamentet om at gøre yderligere fremskridt, og det ser jeg frem til.
Margrietus van den Berg 
Hr. formand! Som kommissæren med rette sagde, er handel og udviklingssamarbejde meget tæt forbundet med hinanden. Hvis vi vil gennemføre millenniumudviklingsmålene i 2015, kan og skal bistand og handel supplere hinanden.
Udviklingslandene har brug for vores hjælp til at videreudvikle deres regionale markeder. Dertil er en hurtig forbedring af oprindelsesreglerne væsentlig. Europa og udviklingspartnerne skal i fællesskab søge efter en taskforce for udvikling, som kan konkretisere opbygningen af de lokale markeder.
Denne taskforce skal bestå af eksperter på det handels- og udviklingspolitiske område, og den kan bidrage til at udvikle og gennemføre konkrete handelsforstærkende foranstaltninger. I den forbindelse kan vi bl.a. tænke på alternative skatteindkomster, forstærkelse af produktionskapaciteten og standardisering og indførelse af fælles kontroller ved de ydre grænser. Især de menneskelige ressourcer skal videreudvikles. En sådan praktisk støtte vil være en virkelig hjælp til at få de lokale markeder og den indbyrdes handel til at blomstre. Når det gælder større infrastruktur, tænker vi snarere på EIB.
Når vi yder denne handelsorienterede bistand, må vi imidlertid ikke fodre hunden med dens egen hale. Den skal altså ikke finansieres over det nuværende udviklingsbudget. PSE-Gruppen vil have nye midler. Ellers ville der nemlig være færre penge til rådighed til at nå millenniumudviklingsmålene, og det er, når alt kommer til alt, det centrale mål, vi stræber efter. Det støttede også kommissæren helhjertet for lidt siden, og det ønsker vi ham held og lykke med.
Maria Martens
Hr. formand, hr. kommissær! I lang tid har vi støttet udviklingslandene på alle mulige områder, undtagen på handelsområdet. Bl.a. derfor er lande og deres økonomier i vid udstrækning blevet afhængige af subsidier.
Økonomisk vækst viser sig at være uundværlig for at bekæmpe fattigdommen effektivt. Se blot på de enorme fremskridt, som lande i Asien har gjort. Korea er et godt eksempel. Lidt efter lidt finder vi ud af, at handel giver overordentlig store chancer for økonomisk vækst i fattige lande.
Udviklingslande har ofte endnu ikke den rette infrastruktur til at kunne operere på verdensmarkedet. Derfor har disse lande brug for vores støtte, og her kommer Aid for Trade ind i billedet. Denne tager sigte på at sætte udviklingslande i stand til at fungere på det internationale marked. Gennem Aid for Trade kan lande f.eks. forbedre lovgivningen på områder, som berører handelen såsom afgifter og told, og søge at forbedre veje og vandveje, bekæmpe svig og korruption, øge produktionskapaciteten og ligeledes produktvariationen. Mange lande er jo afhængige af blot ét landbrugsprodukt. Produktvariation fremmer en mere stabil økonomi.
Der er også behov for kapacitetsopbygning for at uddanne gode forhandlere. Jeg er glad for dette initiativ, fordi Aid for Trade tilbyder de fattige lande hjælp til at forstærke deres økonomier og til at øge deres uafhængighed.
Aid for Trade er, som det allerede er sagt, ikke en patentløsning eller et universalmiddel for udvikling, men nødvendig for at sætte udviklingslande i forbindelse med det internationale marked. Jeg giver ordføreren, David Martin, en kompliment for indholdet og ligeledes for det behagelige samarbejde, som har gjort, at der foreligger en indholdsmæssig stærk betænkning med bred opbakning.
For at gøre dette instrument effektivt anmoder jeg Kommissionen om et godt arbejdsprogram, som er gennemførligt og realistisk, og et godt samarbejde med medlemsstaterne.
Sajjad Karim
Hr. formand! Jeg vil indlede med at takke ordføreren for den måde, hvorpå han har grebet denne betænkning an. Som altid har hr. Martin været åben og villig til at gå på kompromis med sine kolleger, og han har udarbejdet en betænkning, der er et resultat af en ægte konsensus i Udvalget om International Handel. Når det er sagt, og i betragtning af at skyggeordførerne blev anmodet om ikke at stille ændringsforslag på plenarmødet for at fastholde ånden i den konsensus, ville det have været passende, om PSE-Gruppen havde holdt den aftale. Jeg mener nu, at vi har gjort nok til at sikre, at den konsensus fastholdes på plenarmødet.
Jeg var ikke overrasket over, hvor enige vi var om det afgørende spørgsmål om EU's handelsstøtte. Forud for G8-topmødet i Gleneagles, hvor både Kommissionen og EU's regeringer gav tilsagn om 1 milliard euro i støtte til verdens fattigste mennesker, var der en enorm folkelig kampagne. Gennem Gør fattigdom til fortid-demonstrationerne, Live Aid-koncerterne og andre tiltag har millioner af mennesker givet udtryk for deres mening. De er med rette vrede over uretfærdige handelsregler og stærkt beskyttede markeder, der modarbejder dem, som lever i fattigdom, og de er meget opsat på, at der skal ske forandringer. Hvis vi skal bygge på den fænomenale mobilisering af offentligheden, må presset fortsætte på alle planer, både nationalt og internationalt.
Spørgsmålet er, om der er politisk vilje til at gennemføre de forandringer. Handelsstøtte skal sikre, at de fattigste lande har kapacitet til at drage nytte af øget handelsliberalisering, effektive toldmyndigheder, bedre infrastruktur, skatteordninger, der ikke afhænger af import- og eksporttold, og foranstaltninger til bekæmpelse af korruption for at sikre, at pengene når ud til de mennesker, der har tjent dem.
I den sidste ende vil vi blive vurderet ud fra, hvor meget der er opfyldt, og ikke, hvor meget der er lovet. Det er altid meget lettere at give tilsagn om støtte end at indfri dem. Vi kender alt for godt dobbeltberegnings- og omrubriceringsfiduserne, hvor alle tilsagn genbruges som nye penge.
EU's handelsstøttepakke spiller en enestående rolle for at sikre bæredygtig udvikling, vækst og velstand i udviklingslandene. Derfor skal den bygge på nye penge ud over eksisterende forpligtelser og tendenser, og den må ikke gennemføres med penge, der allerede er øremærket til andre vigtige udviklingsprojekter inden for f.eks. sundhed og uddannelse.
Selv om handelsstøtte er en langsigtet drivkraft bag udvikling, skal opfyldelsen af kortsigtede mål, f.eks. millenniumudviklingsmålene, vedblive med at være central for EU's internationale udviklingspolitik. Også på det punkt må vi gøre det bedre med ca. 50 milliarder amerikanske dollars mere om året i stedet for den nuværende forpligtelse over en femårsperiode. Hvis der kræves vedvarende politisk vilje til at yde handelsstøtte, kræves der til gengæld politisk mod for at sikre, at vi når millenniumudviklingsmålene i Afrika syd for Sahara.
Støtte fungerer bedst, når den omfatter en række mål, der af fastsat af donor og modtager i fællesskab. Vi må fokusere på at finde de løsninger, der bedst opfylder et lands behov. Det er ensbetydende med at efterkomme det civile samfunds og den private sektors krav. Som parlament har vi allerede sluttet op om bevægelsen for retfærdig handel.
Hvis vi skal bidrage til at reducere den fattigdom, de lever i, må vi have mekanismer, der sikrer, at støtten når ud til de mennesker, der har mest brug for den. Denne betænkning giver Kommissionen nogle klare og fornuftige retningslinjer til det formål. Hr. kommissær! Det er op til Dem at skabe resultaterne.
Frithjof Schmidt
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Vi vil også gerne takke hr. Martin for det gode arbejde. Lad mig begynde med en positiv politisk udvikling. Det er godt, at Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser), den 15. maj anerkendte, at toldsænkninger medfører massive statslige indtægtstab for mange udviklingslande. Og det er godt, at han betonede, at det er nødvendigt og påkrævet med kompensationsbetalinger her. Ellers ville vi løbe den risiko, at vores handelspolitik hurtigt ville kunne forårsage et sammenbrud af enhver udviklingspolitik i de berørte lande.
Det er absolut nødvendigt, at vi gør noget ved dette forhold. For at kunne gøre det har vi brug for yderligere midler, som ikke modregnes i midlerne til udviklingsbistand, hvis vi skal nå millenniumudviklingsmålene. Det skal forhindres, at der opstår en slags fortrængningseffekt i forbindelse med hovedpunkterne i udviklingsbistanden: ud med fattigdomsbekæmpelsen og kampen for millenniummålene og ind med fremme af eksportorientering.
Dette ville være en forkert udvikling, som anvendelsen af disse to milliarder ville kunne udløse, hvis vi ikke har velovervejede politiske foranstaltninger til at modvirke dette. Stabiliseringen af de lokale markeder er i reglen vigtigere end netop de svageste og fattigste landes eksportorientering. Her handler det om samhørighed i vores politik. Aid for trade må ikke relativere kernen i fattigdomsbekæmpelsen, og det er altså nødvendigt med yderligere midler med henblik på finansiering heraf. Det ville også virkelig interessere mig at vide fra hvilke budgetlinjer pengene tages. Desuden må aid for trade ikke bidrage til, at stabiliseringen af de lokale markeder, som skal stå i centrum af en udviklingsstrategi, bliver undermineret.
Det er Kommissionens opgave i forbindelse med gennemførelsen af det store koncept aid for trade, og jeg appellerer til Dem, hr. kommissær, om at være særligt opmærksom på disse aspekter.
Zbigniew Zaleski
(PL) Hr. formand, hr. kommissær, hr. ordfører! Lad mig stille følgende spørgsmål: Hvorfor skal der være handelsstøtte? Fordi handel spiller en vigtig rolle. Jeg har nogle få bemærkninger.
I århundreder har sund handel bragt mennesker sammen uden at skade deres identitet, værdier eller sociale og politiske liv. Europa må finde lige partnere blandt de større aktører på denne scene og især blandt de mindre. Handel skal styres af klare regler, der er til fordel for begge parter. Fri og retfærdig handel er et fornuftigt slogan.
Der kan ikke foregå retfærdig handel uden den relevante infrastruktur og uden aftaler som dem, der er indgået inden for rammerne af f.eks. WTO. Der skal udarbejdes relevante retningslinjer, som gælder for hele producent-forbruger-kæden.
Det er værd at huske på, at støtte til handel også indebærer støtte til vores egne truede sektorer såsom sukker- og bærfrugtsektoren.
Desuden skal der ydes støtte til grænseoverskridende udveksling mellem EU og dets naboer, f.eks. Ukraine.
På globalt plan er situationen omkring udveksling så forskelligartet, at der kræves standardisering. Alle borgere skal også informeres om disse standarder. Derfor bør der udarbejdes et bistandsprogram, hvor der trækkes på Europas historiske erfaringer og den omfattende europæiske forsyning med varer, tjenesteydelser og knowhow. Der skal også stilles midler til rådighed for dette program. Finansieringen behøver ikke at være storstilet, men den er afgørende.
Tilsvarende vil jeg påpege, at sund handel kan gøre andet end blot at hæve levestandarden, navnlig i fattige lande, som er målgruppen. Sund handel kan også føre til fredeligere løsninger på globale konflikter.
Til sidst vil jeg nævne en anekdotisk vurdering, nemlig at Ryanair gør mere for at skabe et fælles Europa end visse europæiske institutioner, fordi det bringer folk tættere sammen. Tilsvarende gør fri og retfærdig handel mere for at skabe integration og velfærd for jordens mennesker end tvivlsomme politiske beslutninger, navnlig i fattige lande.
Handel holder hjulene i gang. EU bør fremme den nævnte form for handel, og det er kommissærens opgave at sørge for, at det sker.
Gianluca Susta
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Ingen i Parlamentet og i EU's økonomiske liv og erhvervsliv kan have undgået at bemærke, at øget handelsstøtte kan bidrage til at udvikle markedet på en friere og samtidig retfærdigere og bedre kontrolleret måde.
Hvis EU ønsker at vedblive med at være verdens største økonomiske magt og området med størst frihed og mindst social ulighed, samtidig med at det drager fordel af den støtte, som det altid har fået og vedbliver med at få fra Parlamentet, skal det ikke blot bidrage til at udvikle udviklingslandenes evne til at fremme udenrigshandel til trods for deres beklagelige betydelige tab af konkurrenceevne på verdensmarkederne, det skal også øge handelsstøtten i bevidstheden om, at liberalisering og støtte ikke udelukker hinanden.
I den forbindelse er det ikke ubetydelige beløb på 2 milliarder euro stadig ikke nok. Vi skal præcisere selve handelsstøttebegrebet ved at tage konklusionerne fra WTO's arbejdsgruppe vedrørende handelsstøtte om finansieringsværdige projekter alvorligt og ved at integrere udviklingspolitikker og aktuelle handelspolitikker mest muligt, hvilket fremgår af den integrerede ramme, ikke mindst med henblik på fattigdomsreduktion.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Hr. formand, mine damer og herrer! I EU er der blevet sagt meget om et afbalanceret multilateralt handelssystem og om at give udviklingslandene mulighed for at blive integreret i handel og drage fordel af det.
Dette er imidlertid ikke blevet ledsaget af en forbedring af de mindst udviklede landes situation. Tværtimod. I løbet af de sidste 40 år er disse landes deltagelse i verdenshandelen næsten halveret. Den er faldet fra 1,9 % til 1 %. Desuden har magtfulde, store kædeforretninger forårsaget småhandlendes død, og den indkomst er blevet ledet bort fra de mindst udviklede lande. Det hersker der ingen tvivl om. Det viser, at globalisering og handelsliberalisering tjener til at koncentrere kapitalen i stærkere lande og øge fattigdommen i mindre udviklede lande.
Vi har bemærket en ny tilgang til handel fra EU's side i de senere år. Denne tilgang er kendetegnet ved et ønske om at eksportere industrivarer på bekostning af landbrugsvarer. Det fører gradvist til mindre fødevaresikkerhed for EU i almindelighed og for de nye medlemsstater i særdeleshed. Derfor er det vigtigt, at EU vælger en ny tilgang til international handel, og at der arbejdes på at gennemføre nationale strategier for handelsudvikling.
Georgios Papastamkos
(EL) Hr. formand! Der hersker ingen tvivl om, at handelsstøtte er et særlig vigtigt initiativ. Den bidrager til, at udviklingslandene integreres mere fuldstændigt og effektivt i det multilaterale handelssystem. Det gælder især de mindst udviklede lande.
Som vi har hørt, er handel ikke noget universalmiddel for udvikling. Men den kan styrke modtagerlandenes økonomiske og generelle udvikling.
Den særlige og differentierede behandling af udviklingslandene inden for rammerne af WTO er til en vis grad nødvendig, navnlig hvad angår de mindst udviklede lande. Det skal imidlertid påpeges, at deres multilaterale forpligtelser og deres overholdelse af WTO's regler er et incitament til reform, som vil vise sig at være til fordel for udviklingslandene selv.
Den gradvise åbning af deres markeder og en udadvendt økonomisk politik og handelspolitik bidrager til at styrke deres konkurrenceevne og giver mulighed for overførsel af teknologi og knowhow.
Udviklingslandene lader imidlertid til at være overordentligt forbeholdne over for multilaterale forhandlinger, hvor de opfordres til at åbne deres markeder. Derfor har handelsstøtte afgørende betydning for at opmuntre disse lande til at overholde nye forpligtelser og anvende multilaterale handelsregler, mindske udgifterne til deres tilpasning til reformer og integrere handel mere effektivt i deres udviklingspolitikker.
Det siger sig selv, at handelsstøtte skal ledsages af hensigtsmæssige nationale politikker i udviklingslandene, så de opnår det bedst mulige resultat. EU bliver opfordret til at spille en ledende rolle i disse bestræbelser med henblik på at formulere en effektiv, sammenhængende og målrettet handelsstøttedagsorden.
Til sidst vil jeg lykønske kommissær Mandelson med at støtte dette initiativ og med at sammenkæde de eksterne aspekter af konkurrenceevne med interne initiativer til fordel for den europæiske økonomis konkurrenceevne, som var genstand for den foregående debat.
Arūnas Degutis
(LT) Hr. formand! Jeg vil indlede med at lykønske medlemsstaterne og Kommissionen med deres tilsagn om at øge midlerne til handelsstøtte til 2 milliarder euro inden 2010. Det er et vigtigt tilsagn, og der kræves temmelig meget samordning for at gennemføre det.
For at nå dette mål kræves der en fælles EU-strategi, hvoraf det bør fremgå, hvordan det tilsigtede mål skal nås. Jeg lykønsker også Udvalget om International Handel med dets betimelige betænkning, hvor Parlamentets syn på det vanskelige spørgsmål om handelsstøtte præsenteres. Jeg støtter forslaget om, at Kommissionen skal forelægge rapporter for Parlamentet to gange årligt. I disse rapporter skal fremskridtene i EU's handelsstøtte vurderes.
Selv om de nævnte tilsagn blev givet af flere lande i henhold til den traditionelle definition af handelsstøtte, som Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling har fastlagt, vil det i fremtiden være nødvendigt at se nøjere på WTO's konklusioner og den foreslåede udvidelse af denne definition til at omfatte "handelsrelateret infrastruktur" og "fremme af produktionskapacitet", med andre ord at gøre alt for at sikre, at handelsstøtte bliver altomfattende, mere fleksibel og mere effektiv.
Tokia Saïfi
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! EU skilter i dag med ambitiøse forpligtelser på udviklingsområdet.
Det hilser jeg velkommen, for der er et uopsætteligt behov for at hjælpe udviklingslandene med at bekæmpe fattigdom, opfylde milleniumudviklingsmålene og drage fordel af bæredygtig økonomisk vækst. Lad os derfor håbe og bede til, at disse mål omsættes til konkret og effektiv handling.
I den forbindelse kan vi kun bifalde de indgåede forpligtelser til at øge den handelsrelaterede bistand. Jeg vil gerne fremhæve nogle punkter, som berettiger dette instruments betydning. For det første opfylder dette instrument kravene om overensstemmelse, som skal styre EU's eksterne indsats. Ved at sammenkæde de forskellige områder i sin eksterne indsats opfylder EU to principper, nemlig princippet om at udarbejde bedre lovgivning og om at øge effektiviteten af sin støtte. Dette instrument beskæftiger sig også med realiteterne i det multilaterale handelssystem ved at hjælpe udviklingslandene og de mindst udviklede lande med at udnytte fordelene ved markedsadgang.
Endelig bidrager dette instrument til gennemførelsen af handelsaftaler. I den forbindelse kan nævnes WTO-aftalerne og de økonomiske partnerskabsaftaler. Handelsrelateret bistand er således med til at gøre international handel til et instrument, der kan afhjælpe fattigdom gennem økonomisk udvikling.
Til sidst vil jeg sige, at for at den handelsrelaterede bistand kan blive effektiv, skal den opfylde flere uopsættelige behov. Den skal ledsages af konkrete forpligtelser, navnlig om fremme af faglig bistand. Gennemførelsen af den skal kontrolleres og overvåges, og den skal styrke lokalt ejerskab og resultatorienteret forvaltning. Det er afgørende, hvis den handelsrelaterede bistand skal gøre udviklingslandene i stand til at udnytte fordelene i det multilaterale handelssystem og give sig selv midlerne til reelt at øge deres kapacitet på handelsområdet. Lad os derfor opfordre alle involverede parter til ikke at slække på indsatsen, så den handelsrelaterede bistand kan leve op til sine løfter.
Peter Mandelson
Hr. formand! Jeg bifalder og roser alle, der har talt om dette emne i formiddag. Jeg er ikke uenig med en eneste af talerne. Jeg er f.eks. enig med hr. Papastamkos, som sagde, at det er meget vigtigt, at vi, når vi gennemfører vores egne handels- og reformpolitikker, er i stand til at iværksætte ledsageforanstaltninger, der er underbygget af behørige midler, og som giver udviklingslandene mulighed for også at tilpasse sig til disse reformer. Jeg er enig med fru Saïfi i, at dette skal være en resultatorienteret proces, og det er grunden til, at jeg lægger vægt på behørig rapportering som led i en effektiv handelsstøtteovervågnings- og -rapporteringssøjle, både hvad angår det, vi gør i EU, og i forbindelse med WTO.
Jeg vil gerne svare på to ting. For det første vil jeg sige til dem, der har rejst tvivl om, hvorvidt der er tale om dobbeltberegning, genbrug af penge eller at tage med den ene hånd og give med den anden eller omvendt (som måske er at foretrække!), at intet af dette sker. Handelsstøtte bør efter vores opfattelse aldrig føre til mindre støtte til andre sektorer. Forhøjelserne i handelsstøtten for både Kommissionen og medlemsstaterne er mindre end de samlede ODA-budgetforhøjelser. Derfor er der ingen grund til at omfordele ressourcer fra andre sektorer for at indfri handelsstøttetilsagnene.
For det andet rejste nogle få medlemmer spørgsmålet om retfærdig handel. Efter min opfattelse bør vores strategi bekræfte fuld støtte til enhver aktivitet, der involverer den private sektor - navnlig SMV'er - og det civile samfund for at sikre, at handelsstøtte gør det lettere at skabe og udvikle virksomheder, der kan konkurrere på internationale markeder, f.eks. frivillige initiativer som retfærdig handel, miljømærkning og tilsvarende mærkevareordninger. Strategien bør også omfatte beslægtede spørgsmål om arbejdsmarkedstilpasning og social tilpasning og ILO's grundlæggende arbejdsrettigheder.
Endelig mener jeg, at Max van den Bergs bemærkning om oprindelsesregler og disses forbedring og forenkling er meget vigtig. Det er noget, som jeg har fokuseret på, og som jeg indtil videre, ligesom mine kolleger i Kommissionen, ikke har gjort så store fremskridt med, som jeg gerne ville, så vi må sætte tempoet i vejret.
Endelig mener jeg, at hr. Schmidt havde nogle meget vigtige bemærkninger om handelsstøtte og dens mulige indvirkning på lokale markeder, og det vil jeg tænke over. Jeg takker endnu en gang David Martin for en glimrende og relevant betænkning.
Formanden
Kommissær Mandelsons tale afslutter forhandlingen.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
