Associeringsaftale EU/mellemamerikanske lande - Associeringsaftale EU/Det Andinske Fællesskab (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Willy Meyer Pleite for Udenrigsudvalget med forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om forhandlingsmandat til en associeringsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og de mellemamerikanske lande på den anden side og
betænkning af Luis Yañez-Barnuevo García for Udenrigsudvalget med forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om forhandlingsmandat til en associeringsaftale mellem Den Europæiske Union og dens medlemsstater på den ene side og Det Andinske Fællesskab og dets medlemslande på den anden side.
Luis Yáñez-Barnuevo García 
Hr. formand, på det fjerde topmøde mellem EU, Latinamerika og Caribien, der blev afholdt i Wien sidste forår, blev der givet grønt lys for indledningen af forhandlinger med henblik på en strategisk associeringsaftale mellem Europa og Det Andinske Fællesskab. I betænkningen kommer jeg med ca. 30 anbefalinger, så Rådet og Kommissionen kan tage hensyn til dem, når de fastlægger forhandlingslinjen. Vi ønsker, at det bliver en ambitiøs, omfattende og vidtrækkende associeringsaftale på linje med de to tilsvarende aftaler, vi har med Mercosur og Mellemamerika, for vi synes, at det er et strategisk behov for begge regioner.
Latinamerika og Europa føler sig på grund af historien, sproget, kulturen, religionen og værdierne samt på grund af deres fælles syn på verden, støtten til multilateralismen og FN-systemet kaldet til at blive strategiske allierede i en globaliseret verden. Det gælder særligt Andeslandene, hvor der findes nogle af de største områder med ekstrem fattigdom og uligheder på kontinentet.
Aftalen skal hvile på tre søjler: En politisk og institutionel del, en samarbejdsdel og en handelsdel. På det sikkerhedspolitiske område bør vi opnå et euro-andinsk charter om fred og sikkerhed, etablering af en permanent politisk dialog, fremme af den demokratiske kvalitet, den sociale sammenhæng, støtte til god regeringsførelse, fattigdomslempelse, menneskelig udveksling, bekæmpelse af terrorisme, konfliktforebyggelse og en samordnet reform af FN samt civil og militær krisestyring.
Den anden søjle er fremme af en bæredygtig menneskelig udvikling og gradvis adgang for de andinske produkter til de europæiske markeder på konkurrencevilkår under hensyn til de enorme økonomiske asymmetrier og graden af integration mellem Europa og Andeslandene, hvilket vil kræve en revision af den fælles landbrugspolitik og EU's subventioner.
Den tredje søjle er den egentlige handelsdel, men til forskel for de andre modeller med tredjelande, f.eks. Andeslandenes aftaler med USA, bør det ikke være rene frihandelsaftaler. De skal derimod være opmærksomme på den enorme kløft, der skiller de to regioner. Uden økonomiske ledsageforanstaltninger, samarbejde og finansiering ville de rent politiske handelsforanstaltninger på disse betingelser ikke opfylde deres opgave med at bidrage til udviklingen.
Arbejdstagerrettigheder, især for de oprindelige folk og stammefolk, beskyttelse af værdige arbejdsvilkår, ikkeforskelsbehandling og ligestilling mellem kvinder og mænd på arbejdsmarkedet samt udryddelse af børnearbejde bør medtages i aftalen. Jeg vil også gerne særlig understrege vigtigheden af europæiske investeringer som et væsentligt element til udviklingen af disse lande samt behovet for, at de europæiske virksomheder, hvad angår arbejdsvilkårene, anvender de samme standarder, som de anvender i de europæiske lande.
Indvandringen bør, som fænomen og kilde til muligheder, være omfattet af aftalen, og indvandrernes rettigheder skal beskyttes, ligesom pengeoverførslerne skal gøres lettere, mere gennemskuelige, billigere og sikrere.
Miljøkapitlet, som bør have en fremtrædende plads i aftalen, skal indeholde iværksættelsen af energibesparende politikker, diversificering, fremme af alternativ og bæredygtig energi samt reduktion af forurenende udledninger i overensstemmelse med den retning, som blev udstukket på det seneste Europæiske Råd.
Hr. formand, hr. kommissær, formålet skal efter min mening kort sagt være, at vi på det femte topmøde mellem EU, Latinamerika og Caribien, der skal afholdes i Lima i 2008, kan underskrive denne ambitiøse strategiske associeringsaftale mellem EU og dets medlemslande og Det Andinske Fællesskab og dets medlemslande.
Willy Meyer Pleite 
Hr. formand! Der er ingen, der er i tvivl om, at den forhandling, der skal foregå her i Parlamentet, finder sted på et vigtigt tidspunkt for Latinamerika i almindelighed, hvis befolkninger ser ud til at sætte stadig større spørgsmålstegn ved den politik, der har gjort dem fattige, dvs. en politik af neoliberalt tilsnit. Præsident Bushs nylige besøg i Latinamerika er et mere end tydeligt eksempel herpå.
Nærmere bestemt står EU med hensyn til associeringsaftalen med de mellemamerikanske lande historisk i gæld til Mellemamerika. Vi spillede en meget vigtig rolle i 1980'erne i forbindelse med freds- og demokratiseringsprocessen i Mellemamerika - San José-aftalen, Esquipulas-aftalerne - hvor EU markerede sig selvstændigt i forhold til USA og spillede en afgørende rolle.
Det er helt klart, at de mellemamerikanske landes situation er vanskelig. Der er meget svag vækst - ca. 0,6 % - og fattigdomsniveauerne er fortsat meget lig dem, vi så i 1990'erne, og ulighederne vokser.
Fredsaftalerne er endnu ikke blevet verificeret, og det samme er tilfældet med menneskerettighederne, straffriheden og korruptionen, ligesom den regionale integration fortsat er meget svag.
I denne forbindelse valgte jeg i al beskedenhed en bestemt slags betænkning for at konkretisere arten af den ønskede associering. Den byggede på tre søjler, nemlig politisk dialog og god regeringsførelse, udviklingssamarbejde, der medvirker til at fjerne de strukturelle årsager til fattigdommen og uligheden, og samhandel mellem de to regioner på fair betingelser, der er til gensidigt udbytte og bygger på komplementaritet og solidaritet. Aftalen er fortaler for regional integration, der bidrager til en fair og retfærdig omfordeling af de mellemamerikanske landes indtægter og rigdomme. Så meget om konteksten. Vi ønskede en aftale, som ikke skulle være et frihandelsområde med privatisering af de offentlige ydelser. Vi ønskede kort sagt ikke at underlægge samarbejdet og den politiske dialog frihandelens betingelser.
Jeg er overbevist om, at en handelsaftale, der er kendetegnet af neoliberalisme mellem ulige regioner - i ordets bogstaveligste betydning - kun vil føre til en uddybning af denne ulighed og fremme erhvervselitens udnyttelse, der i stadig større grad skaber en ond cirkel af afhængighed, udelukkelse, fattigdom og særdeles høje sociale og miljømæssige omkostninger.
Jeg synes, at der skal skabes en samhandel og et samarbejde, som sikrer en bæredygtig udvikling på regionalt plan til gavn for befolkningerne, og ikke en række projekter til gavn for den transnationale kapital som f.eks. Puebla-Panama-planen eller Den Europæiske Investeringsbank.
Det var hensigten bag denne beskedne betænkning, der har opbakning fra mange af civilsamfundets organisationer i Europa og Mellemamerika. Parlamentets Udviklingsudvalg og Udvalget om International Handel har naturligvis afgivet deres respektive udtalelser til betænkningen. Jeg takker naturligvis for alle de bidrag, der har forbedret teksten med udgangspunkt i den filosofi, som jeg har tilstræbt at fastholde igennem hele processen.
Jeg vil gerne særlig takke hr. Miguel Ángel Martínez for hans altid fair og solidariske bidrag, i dette tilfælde fra Udviklingsudvalget. I udtalelsen fra Udvalget om International Handel foreslog hr. Susta nogle meget betydelige ændringsforslag til teksten, som reelt udvandede den betænkning, jeg ønskede at forelægge for Parlamentet.
Sandheden er, at jeg ønskede en afbalanceret betænkning, der var baseret på de tre tidligere nævnte søjler, men i praksis resulterede alle ændringsforslagene i et dokument, der først og fremmest ønskede at etablere et frihandelsområde.
I den forbindelse ønskede jeg kort sagt at forsøge at nedtone denne tilgang mest muligt, dvs. at vi forsøger at give de mellemamerikanske lande det indtryk, at europæerne især ønsker et frihandelsområde. Vi vedtog - og det takker jeg for - syv kompromisændringsforslag sammen med hr. Salafranca fra PPE-DE-Gruppen, hr. Obiols fra PSE-Gruppen og hr. Susta fra ALDE-Gruppen, og jeg vil gerne takke dem for deres forsøg på at nedtone forslagene, så betænkningen ikke blev helt udvandet.
Men jeg takker naturligvis også for ændringsforslagene fra hr. Obiols, fru De Kayser fra Den Socialdemokratiske Gruppe og hr. Romeva fra Gruppen De Grønne, for de nuancerer og forbedrer faktisk interessen for at ændre mandatet til et klart mandat for en associeringsaftale på disse betingelser, og som ikke indeholder et frihandelsområde.
Det har til dels været heldigt, for vi har som nævnt formået at nedtone så vigtige punkter som litra v), hvori det udtrykkeligt blev anbefalet, at frihandelsområdet skulle været et vigtigt strategisk mål, og hvor der endda var henvisninger til CAFTA, og det har vi naturligvis formået at nedtone, men ikke tilstrækkeligt.
Jeg ved ikke, om det tidligere er sket, men jeg vil anbefale min gruppe at undlade at stemme om denne betænkning, for efter min mening har den ikke nået det mål, som jeg tilstræbte, dvs. at udarbejde en afbalanceret betænkning.
Jeg er dog meget interesseret i at høre, hvad Det Mellemamerikanske Parlament, Parlacen, og de mellemamerikanske politiske organisationer mener, og jeg håber, at EU, når forhandlingen begynder, tager hensyn til, at det, de beder os om, ikke er en fotokopi af USA, men derimod en ækvidistant, anderledes og selvstændig holdning.
Peter Mandelson
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil indledningsvis, også på vegne af min kollega, Benita Ferrero-Waldner, udtrykke min glæde over de to ordføreres fremragende betænkning såvel som over den konstruktive analyse og bemærkningerne fra Udenrigsudvalget, Udvalget om Udvikling og Udvalget om International Handel om de forskellige aspekter i og muligheder for fremtidige aftaler med disse to regioner.
Indgåelsen af associeringsaftaler med Mellemamerika og Andesfællesskabet har i mange år været en målsætning for begge regioner, som stats- og regeringscheferne har bekræftet gentagne gange under topmøderne i Guadalajara og Wien.
Forhandlingerne om disse aftaler vidner om EU's engagement i regionen og dets vilje til at styrke sine forbindelser med alle latinamerikanske lande. Europa og Latinamerika er naturlige partnere, og tættere forbindelser til Mellemamerika og Andesfællesskabet vil bidrage til et styrket partnerskab både i politisk og økonomisk henseende.
Aftalerne vil blive forhandlet på regionsbasis med henblik på at stimulere den regionale integrationsproces i Mellemamerika og Andesfællesskabet. Som understreget gentagne gange, også af Europa-Parlamentet, er den regionale integration af afgørende betydning for politisk og social stabilitet. Den vil også bidrage til en mere vellykket inddragelse af disse regioner i den globale økonomi ved at udvikle større og mere stabile økonomier, der kan tiltrække investeringer. Det er imidlertid værd at gøre op med det synspunkt, at EU forsøger at "påtvinge" sin egen model. Den regionale integration skal udvikles af de enkelte regioner på grundlang af deres egne ambitioner og dagsorden.
Det er hensigten, at associeringsaftalerne skal være samlede aftaler, der omfatter alle de forskellige aspekter af EU's relationer med begge regioner, dvs. politisk dialog, samarbejde og handel.
Respekten for og fremme af demokratiske principper, grundlæggende menneskerettigheder, retsstaten og god regeringsførelse vil fortsat være af afgørende betydning for vores forbindelser med Mellemamerika og Andesfællesskabet. Kommissionen har derudover den holdning, at der i associeringsaftalerne skal lægges særlig vægt på den effektive gennemførelse af internationalt anerkendte grundlæggende rettigheder på menneskerettighedsområdet og det sociale område, området for grundlæggende arbejdstagerrettigheder og miljøområdet med henblik på at fremme en bæredygtig udvikling.
Med hensyn til den politiske dialog vil disse aftaler omfatte håndteringen af en lang række spørgsmål som f.eks. energi, indvandring og bekæmpelse af narkotika. Disse spørgsmål er af afgørende betydning for vores regioner såvel som for hele verden. Formålet med en forbedret dialog med Mellemamerika og Andesfællesskabet er at skabe et konstruktivt engagement i en effektiv multilateralisme og international forvaltning, der kan imødegå de globale udfordringer i det 21. århundrede.
Det politiske kapitel i associeringsaftalerne vil blive ledsaget af foranstaltninger, der har til formål at forbedre den biregionale handel og investeringer på en afbalanceret og retfærdig måde. Dette skal ikke blot ske gennem en gradvis og gensidig liberalisering af handelen med varer og tjenesteydelser, men også ved at etablere et retfærdigt og gennemsigtigt lovgrundlag. Der skal også tages højde for asymmetrier mellem regionerne. De handelsrelaterede dele af aftalen vil være i fuld overensstemmelse med WTO's regler og forpligtelser og vil være mere omfattende end WTO's grundlæggende regler med henblik på at maksimere de gensidige og langsigtede fordele ved den biregionale handelsliberalisering.
Samarbejdet mellem de to sider skal være dybt rodfæstet i de globale målsætninger og principper, der er blevet fastlagt gennem vores udviklingspolitik som f.eks. den europæiske konsensus om udvikling såvel som gennem de internationale aftaler, som vi har undertegnet, herunder millenniumudviklingsmålene og Paris-erklæringen om bistandseffektivitet. Den sociale samhørighed vil blive prioriteret. Samarbejdskapitlet bør afspejle viljen til at samarbejde og til at udveksle erfaringer. Det bør også afspejle solidaritet med de fattigste og mest udstødte befolkningsgrupper.
Lad mig afslutningsvis give et overblik over forberedelserne af disse forhandlinger. Udkastet til forhandlingsdirektiver blev vedtaget af Kommissionen den 6. december 2006 og drøftes i øjeblikket med medlemsstaterne. Kommissionen håber, at disse forhandlingsdirektiver vedtages, og at den rent faktisk kan indlede forhandlingerne med disse to latinamerikanske subregioner i løbet af første halvdel af 2007, hvis forholdene tillader det. Hvis det lykkes os at overholde denne ambitiøse tidsplan, vil det i høj grad være takket være Parlamentets støtte og vilje til at forbedre forbindelserne mellem EU og Latinamerika, navnlig med disse to regioner.
Miguel Angel Martínez Martínez 
Hr. formand! Den første betænkning, som hr. Willy Meyer forelagde for os om associeringsaftalen mellem EU og de mellemamerikanske lande, var udgangspunktet for den udtalelse, vi udarbejdede i Udviklingsudvalget. Vi fik en meget generel aftale med diverse forslag, og vi var også enige i en række af anbefalingerne fra Udviklingsudvalget i denne forbindelse. Hr. Willy Meyer var meget modtagelig, og vi underskrev i fællesskab syv ændringsforslag med henblik på at medtage Udviklingsudvalgets særlige bekymringer.
Jeg må dog indrømme, at jeg synes, at den tekst, som er nået frem til os i plenarforsamlingen, er en meget tynd kop te i forhold til de oprindelige forslag, og at den har fået et meget mere neoliberalt tilsnit, som næppe afspejler flertallet af Parlamentets holdning.
Vi kan imidlertid godt leve med disse tekster takket være kompromisændringsforslagene, og vi vil stemme for, dog uden større entusiasme, idet vi ved, at de ikke lever op til de mellemamerikanske landes behov eller deres befolkningernes håb, og fordi vi ved, at vi med denne tekst ikke vil øge EU's anseelse i disse samfund.
Af de syv ændringsforslag, som Udviklingsudvalget har stillet, er tre blevet accepteret, og de understreger, at associeringsaftalen mellem EU og de mellemamerikanske lande bør indeholde en dimension om udviklingssamarbejde, og derfor bør den, som nævnt af kommissæren, omfatte de prioriteringer, der er blevet defineret i forbindelse med den europæiske konsensus om samarbejde, dvs. udryddelse af fattigdommen og gennemførelse af millenniummålene. Som et resultat af disse indrømmelser og den betydning, vi tillægger aftalen, opfylder den tekst, vi skal stemme om, kun lige vores minimumskrav for at kunne støtte den.
Małgorzata Handzlik 
Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne takke ordføreren for en omfattende og afbalanceret betænkning, der er usædvanlig betydningsfuld i verden af i dag. Den er en uundværlig vejviser og en hjælp under forhandlingen om associeringsaftalen mellem EU og Det Andinske Fællesskab i et afgørende øjeblik med politisk og økonomisk forandring i området.
Det Andinske Fællesskab er et produktivt og sammenhængende system, der integrerer de enkelte latinamerikanske lande. Begge parter - EU og Det Andinske Fællesskab - vil nyde godt af en styrkelse af de gensidige politiske og økonomiske forbindelser. De retningslinjer, der er udarbejdet for Rådet, er et sammenhængende og omfattende dokument med alle de nødvendige elementer for et tilfredsstillende samarbejde. Ordføreren fremhæver den store betydning af politisk dialog samt fremme af bæredygtig udvikling, uddannelse og menneskerettigheder. Han understreger også betydningen af kampen mod stoffer, våbenhandel og organiseret kriminalitet og pointerer, at dette samarbejde skal baseres på frihandel. Associeringsaftalen skal gradvist liberalisere handelen og udvikle de politiske forhold, samtidig med at den fremmer demokratiet og områdets sociale og kulturretlige karakteristika.
Jeg er glad for, at de små og mellemstore virksomheders rolle i associeringsprocessen er medtaget i forhandlingsretningslinjerne, hvilket jeg pointerede i min udtalelse for Udvalget om International Handel. Som vi alle udmærket ved, er SMV-sektoren en af de primære kilder til økonomisk vækst, og den har stor betydning for levestandarderne og fattigdomsreduktionen. Derfor skal vi efter min mening lægge særlig vægt på at fremme denne sektor ved at gøre det lettere for SMV'er at låne, ved at eliminere unødvendige handelshindringer og ved at gennemføre programmer rettet mod fornyelse og udvikling.
Gianluca Susta 
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil fokusere på hr. Meyer Pleites betænkning, som omhandler et vigtigt initiativ for EU, der igen skal betragte Mellemamerika som en mulighed, fremme handelen og gradvist reducere toldbarriererne, men ikke den frie bevægelighed for personer, varer og tjenesteydelser. Det gælder om at udnytte disse landes specifikke karakteristika bedst muligt.
Det betyder, at vi skal styrke samarbejdet og udviklingen, beskytte de svageste samfundsgruppers sociale og individuelle værdighed og gradvist åbne vores markeder, ikke mindst for disse landes traditionelle landbrugsprodukter, som stadig tegner sig for en stor del af deres BNP.
Udvalget om International Handel har som sædvanlig givet et bidrag, der er i tråd med dets kompetencer, men der er ingen tvivl om, at væksten i de mellemamerikanske landes konkurrenceevne er en nødvendig betingelse for den politiske stabilisering af et område, der stadig lider under konsekvenserne af den voldelige konflikt mellem de tyranniske institutioner og oprørsstyrkerne for nogle år siden. Denne konflikt kostede flere hundredetusinde mennesker livet og vendte op og ned på dette geopolitiske område.
Betænkningens kulturelle og politiske indfaldsvinkel er således positiv, og jeg mener ikke, at den er blevet udvandet af Udvalget om International Handels forslag. Det, at nogle af dets retningslinjer i det store og hele blev medtaget, var desuden med til at forene spørgsmålet om oprettelsen af et frihandelsområde med de mere generelle spørgsmål, der er forbundet med demokratiets udvikling i dette geopolitiske område.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! De betænkninger, som hr. Yañez og hr. Meyer forelægger for os, er et svar på et gammelt krav fra Europa-Parlamentet om, at de andinske og mellemamerikanske samfund også kan nyde godt af associeringsaftaler, som det er tilfældet med andre områder af regionen, og dermed få gavn af de mere forfinede og udviklede instrumenter, som EU råder over i forbindelse med sine forbindelser med tredjelande.
Det er klart, hr. formand, at det ikke er de eneste to områder, som EU forhandler associeringsaftaler med. Jeg benytter mig af, at handelskommissæren er her hos os i dag, til at bede ham om at gøre en særlig indsats i forbindelse med nogle forhandlinger, der allerede har trukket alt for længe ud, nemlig de forhandlinger, som EU har indledt med Mercosur for længe siden.
Jeg er klar over de vanskeligheder, der er i forbindelse med forhandlingsprocessen. Det skyldes naturligvis ikke kun EU's vilje, men jeg synes, at vi bør gøre en indsats for at give forhandlingen et skub og komme videre i denne retning.
Jeg vil gerne, hr. formand, påpege, at man i forbindelse med første og anden generation af aftalerne mellem EU og de mellemamerikanske lande lagde vægt på forskning og udvikling, i forbindelse med tredje generation lagde man vægt på demokratiklausulen, og i forbindelse med denne fjerde generation af associeringsaftalerne lægger vi vægt på en gradvis og gensidig liberalisering af samhandelen.
Det betyder naturligvis ikke, at de handelsmæssige aspekter er de vigtigste. Jeg mener, at denne associering, som kommissæren sagde for et øjeblik siden, lægger grunden til en politisk dialog om menneskerettigheder, demokratiske værdier, respekten for retsstatsprincippet og bekæmpelse af korruption.
Men det er klart, at vi ikke kan tage let på frihandelens betydning, for det er et krav fra de mellemamerikanske og andinske lande, og i denne henseende er det eneste, jeg kan anbefale, hr. formand, at denne meget ambitiøse tidsplan, som kommissæren har informeret os om, eftersom det er Kommissionen, som har vedtaget forhandlingsdirektiverne, som Parlamentet vil vedtage i morgen, gennemføres snarest muligt, for vi har allerede ventet i for lang tid. De mellemamerikanske og andinske samfund skal ligesom Mexico og Chile kunne nyde godt af disse associeringsaftaler, der i øvrigt har skabt fremragende resultater.
Raimon Obiols i Germà
Hr. formand! Vores gruppe har søgt at opnå konsensus i forbindelse med de betænkninger, der er udarbejdet af vores kolleger, hr. Yañez og hr. Meyer. Vi har opnået nogle kompromisændringsforslag, fordi vi synes, at det er vigtigt at sende et budskab til de berørte latinamerikanske subregioner om, at det, EU foreslår dem, ikke blot er en simpel frihandelstraktat, men en mere omfattende aftale, som grundlæggende tager hensyn til aspekter såsom politisk samråd og udviklingssamarbejde.
Hvis jeg har forstået den diskussion, der har fundet sted her i Parlamentet om disse to betænkninger, korrekt, mener jeg, at repræsentanterne for PPE-DE-Gruppen lægger mere vægt på forhandlingernes frihandelsaspekter, mens andre, hvortil hører Den Socialdemokratiske Gruppe, lægger mere vægt på aspekterne vedrørende politisk samråd, solidaritet, opbakning til den demokratiske institutionalisering samt bekæmpelse af fattigdom og vold.
Hvis vi ser nærmere på de konkrete rammer for de handelsmæssige forbindelser mellem EU og de mellemamerikanske lande, ser vi f.eks., at samhandelen mellem EU og Mellemamerika udgør ca. 0,3 % af vores handelssamkvem med udlandet, og at de mellemamerikanske landes handelssamkvem med EU kun udgør 9 eller 10 % af deres udenrigshandel.
Hvis vi anvender den klassiske leveregel om primum vivere, deinde philosophare (lev først, filosofér bagefter) kan vi hurtigt nå til den konklusion, at det vigtigste ved vores forbindelse, under hensyn til disse landes situation, ikke så meget er samhandelen som aspekterne vedrørende bekæmpelse af fattigdom, usikkerhed, vold og, i nogle lande, narkotikasmuglingens og den organiserede kriminalitets voksende vægt. Det er det afgørende.
For kort tid siden døde en stor europæisk journalist, polakken Kapucinski, der, når han omtalte disse lande, sagde, at de kun tiltrækker sig vores opmærksomhed, når der udgydes blod, og han tilføjede, at "det er trist, men sådan forholder det sig". Vi står helt klart over for en situation, hvor den manglende opmærksomhed, 10 år efter undertegnelsen af fredsaftalerne i Mellemamerika, betyder, at vi skal være mere opmærksomme på og i størst muligt omfang udnytte de muligheder, der opstår med åbningen af forhandlinger om en associeringsaftale, der efter vores mening kan regne med en enig opbakning fra størstedelen af Europa-Parlamentet.
Leopold Józef Rutowicz
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordførerne hr. Pleite Meyer og hr. Yañez-Barnuevo García for deres glimrende arbejde med associeringsaftalerne for landene i Mellemamerika. Deres betænkning tager til fulde fat på de politiske målsætninger, der ligger bag en udvidelse af samarbejdet.
De mellemamerikanske lande deler vores europæiske og latinske kultur. De er tæt på os, og det er kun naturligt, at vi skal have associeringsforhandlinger med dem. Aftalen skal styrke begge parters stilling i en globaliseret verden. I øjeblikket yder vi primært humanitær bistand til denne region. Vi giver dem en fisk i stedet for en fiskestang. Det er Kina, Indien og verdenskapitalen, der hjælper disse lande til selvhjælp ved at bygge veje, miner og fabrikker samt ved at skabe job og med succes sælge deres produkter der.
Vores associeringsforhandlinger skal sikre økonomiske forbindelser til gavn for både Europa og andre lande, der er associeret med Mellemamerika. Kun på dette grundlag kan vi opbygge et varigt system af økonomiske og politiske forbindelser mellem vores samfund. Forhåbentlig vil den europæiske kapital spille en større rolle i de lande, vi ønsker at have associeringsaftaler med, sideløbende med den kinesiske og indiske støtte.
Associeringsaftalerne mellem andre lande og EU er af stor politisk betydning, og hvis de skaber et vellykket vedvarende økonomisk samarbejde, vil de sejre overlegent.
Raül Romeva i Rueda
Hr. formand! Jeg vil også gerne begynde med at lykønske de to ordførere med deres bestræbelser på at opnå konsensus mellem grupperne ved fastsættelsen af forhandlingsmandatet i forbindelse med associeringsaftalerne med Mellemamerika og Andesregionen.
Som det også er blevet nævnt, har vi imidlertid i forbindelse med udarbejdelsen af disse betænkninger kunnet konstatere, at der er dybtgående og betydelige forskelle mellem grupperne. Til trods for ordførernes indsats er den endelige tekst blevet meget ubalanceret med hensyn til aftalens tre grundlæggende aspekter: politisk dialog, samarbejde og handel.
Efter vores opfattelse er et frihandelsområde hverken et realistisk eller passende mål for regioner, der er så sårbare som dem, vi her taler om.
Vi mener derfor, at vi har forspildt en chance for at opmuntre til nogle biregionale forbindelser, der gør det muligt at styrke disse biregionale forbindelsers mange dimensioner og sikre en bæredygtig menneskelig udvikling af de andinske og mellemamerikanske samfund. Derfor vil vores gruppe undlade at stemme i morgen, hvilket vi beklager, men vi vil gerne understrege, at vi ønsker at arbejde videre, samtidig med at vi beklager, at der ikke er opnået et bedre resultat med de to betænkninger.
Jens Holm
Hr. formand! I disse betænkninger kræves det, at udviklingslandene skal deregulere, give europæiske virksomheder magten ved offentlige kontrakter, beskytte europæiske og nordamerikanske patenter, gøre alt, for at europæiske storvirksomheders investeringer skal beskyttes. I en af betænkningerne kræver man oven i købet, at der skal oprettes et frihandelsområde, og nu citerer jeg "uden at udelukke nogen sektor". Tyg på den formulering. Nej, det er ikke den vej, vi skal gå. Jo mere man deregulerer, desto bedre bliver det måske for store virksomheder, men desto værre for dem, som skal beskyttes af de love, man fjerner, dvs. lønmodtagerne, miljøet og lokale små virksomheder.
Jeg vil gerne anføre to eksempler: Det er godt for Monsanto, hvis det lykkes at patentere afgrøder i Sydamerika, men dårligt for bønderne og miljøet og godt for europæiske plejevirksomheder, hvis plejesektoren udsættes for konkurrence, men dårligt for dem, som ikke har råd til at betale for plejen. Der er et alternativ: fair handel i stedet for utæmmet frihandel, samarbejde og tryghed i stedet for konkurrence og markedsvanvid. Det er det, som både Europas og Latinamerikas folk har brug for. Nu vil jeg runde af med GUE/NGL-Gruppens holdning, nemlig at vi undlader at stemme.
Gerard Batten
for IND/DEM-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Hvordan forbedres levestandarden og menneskerettighederne og de civile rettigheder i de centralamerikanske lande og Andeslandene bedst? Dette spørgsmål er lige så relevant i alle central- og sydamerikanske lande og i de øvrige udviklingslande.
Det er i de økonomisk udviklede og demokratiske landes egen interesse på lang sigt at udnytte deres egen økonomiske styrke til at fremme økonomisk vækst og demokrati i udviklingslandene. Dette gøres bedst ved at begrænse globale handelshindringer og ved at indgå handels- og samarbejdsaftaler betinget af respekten for retsstaten, respekten for ejendomsretten og kontraktrettigheder og respekten for borgerrettigheder og civile rettigheder.
Vi har set, hvordan Kina, endog under et diktatorisk kommunistisk regime, har formået at skabe en overvældende økonomisk udvikling efter overgangen til kapitalistiske markedsprincipper. Kapitalismen fungerer på trods af sine svagheder. Den fører til velstand, valgmuligheder og forudsætningerne for demokrati og civiliserede værdier. Socialismen fungerer ikke på trods af sin idealisme. Den fører til undertrykkelse, manglende valgmuligheder og materiel og politisk stagnation.
Udviklingslandene bør således ikke følge det halvmarxistiske EU's eksempel. De bør ikke følge henstillingerne i disse betænkninger, der repræsenterer de værste sider af EU, dvs. økonomisk og politisk integration og harmoniseret lovgivning.
Det sidste, disse lande har brug for, er at lade sig inspirere af en svag økonomisk model og et stadig mere centraliseret EU med stadig mere udemokratiske politiske institutioner, der ikke drages til ansvar. I disse betænkninger stilles der krav om frihandel - hvilket er godt - men den skal ikke være betinget af en genskabelse af EU's svage strukturer.
Marcello Vernola
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne lykønske ordføreren, Luis Yañez-Barnuevo García, med betænkningen om aftalen med Det Andinske Fællesskab. Den er baseret på tre søjler og udgør dermed en ramme, som ikke er begrænset til de økonomiske aspekter. Det var nemlig alle institutionernes ønske at medtage spørgsmål som arbejdsløshed, sikkerhed, migration, social udvikling, miljø, bæredygtig udvikling og således også politisk stabilitet i den kommende associeringsaftale.
Vi lægger vægt på at fremme beskyttelsen af menneskerettighederne, de borgerlige, politiske, økonomiske og sociale rettigheder og også - i tråd med EU's politikker - på biodiversiteten og økosystemernes beskyttelse. Det er nødvendigt at bekæmpe børnearbejde og sikre investeringer i uddannelse, forskning, videnskab og teknologi. De store forskelle internt i Det Andinske Fællesskab kræver en indsats for at reducere fattigdommen. Vi vil også alle sammen gerne understrege nødvendigheden af at bekæmpe det store problem med narkoterrorisme og gøre den størst mulige indsats for at udrydde organiseret kriminalitet, korruption, ustraffethed, terrorisme, hvidvaskning af kapital og våbenhandel. Med denne aftale er vi således nødt til at fremme beskæftigelsen og ikke mindst dyrkningen af andre afgrøder end narkotika.
Vi håber desuden, at associeringsaftalen puster nyt liv i liberaliseringen af markedet og handelen ved hjælp af frihandelsområdet, kontrollerede toldsatser og en forenkling og harmonisering af toldprocedurerne. Desuden er det nødvendigt at sørge for retssikkerhed til investorerne og sige blankt nej til de tvungne nationaliseringer, som vi har set for nylig.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand, hr. kommissær! Først vil jeg takke hr. Meyer Pleite for at have udarbejdet betænkningen med Europa-Parlamentets henstillinger til Rådet om forhandlingen om en associeringsaftale mellem EU og de mellemamerikanske lande samt hr. Yañez-Barnuevo García for hans betænkning om retningslinjer for forhandlinger om en associeringsaftale mellem EU og Det Andinske Fællesskab.
I Europa-Parlamentets henstillinger pointeres det, at associeringsaftaler - selv om de er rettet mod en gradvis liberalisering af samhandelen samt en politisk dialog og samarbejde - også skal fremme en fortsat social udvikling, social samhørighed, en styrkelse af demokratiet, retsstatsprincipperne og respekten for menneskerettighederne samt respekten for de politiske, borgerlige, økonomiske og sociale rettigheder uden at tilsidesætte den kulturelle og miljømæssige dimension af disse rettigheder.
Landene i Det Andinske Fællesskab og Mellemamerika har i de seneste 20 år gennemgået en fredelig overgang fra autoritære regimer til demokrati. I 1980'erne spillede EU en vigtig rolle i denne proces. Med sine henstillinger opretholder Europa-Parlamentet denne tradition.
Nutildags kan handelsliberaliseringen ikke være et mål i sig selv. Jeg gentager: Den kan ikke være et mål i sig selv, men kun et skridt mod indførelse af demokrati og retsstatsprincipper, social udvikling og bæredygtig udvikling i Mellemamerika. Associeringsaftalerne med landene i Mellemamerika og Det Andinske Fællesskab skal omfatte politik, handel og udvikling.
Ryszard Czarnecki
(PL) Hr. formand! I Mellemamerika bliver udtrykket "EU" gradvist overført til ordbogen over sjældne udtryk. Den europæiske politiske indflydelse i regionen reduceres, selv om de samme europæiske lande i 1980'erne havde afgørende betydning for regionens demokratisering.
I løbet af 11 år faldt handelsomsætningen mellem EU og Mellemamerika med 11 % til det nuværende niveau på 13 % trods unilaterale præferenceforhold fra vores side. Associeringsaftalen bør i nogen grad ændre denne situation.
Den anden associeringsaftale med Det Andinske Fællesskab falder sammen med en interessant politisk periode i regionen. Den antiamerikanske venstrefløjs sejr i Venezuela og Bolivia og den ændrede magtbalance i regionen er en udfordring for EU. Det favoriserer faktisk den økonomiske og politiske integrationsproces for hele Latinamerika i højere grad end Mercosur.
Jeg vil gerne takke ordførerne hr. Meyer Pleite og hr. Yañez-Barnuevo García, og jeg kan kun beklage, at vi debatterer så vigtige spørgsmål her kort inden midnat.
Willy Meyer Pleite
(ES) Hr. formand! Jeg vil benytte mit indlæg til at fremlægge min gruppe, Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstres, holdning til min kollega, hr. Yañez' betænkning.
Som han nok kan forstå, vil vi under afstemningen stemme på samme måde, som vi gjorde i forbindelse med den betænkning, jeg havde fornøjelsen at forelægge i Parlamentet, dvs. at vi vil undlade at stemme. Det vil vi gøre af samme årsag, og fordi jeg ved, at hr. Yañez har gjort en stor indsats for at forelægge en meget afbalanceret betænkning med vægt på det vigtigste, som Latinamerika beder om for øjeblikket, dvs. politisk dialog og samarbejde. Hvad angår samarbejdet, kan vi spille en meget vigtig rolle i forhold til den rolle, som USA spiller i Latinamerika, men desværre har andre medlemmer, især Udenrigsudvalgets medlemmer, ændret denne tilgang betydeligt.
Vi vil undlade at stemme. Sandheden er, at vores intuition nogle gange endda beder os om at gå lidt længere endnu. Men vi vil undlade at stemme, fordi vi også mener, at vi er nødt til at lytte til Latinamerikas holdning, og i dette tilfælde også til dets sociale organisationer. Vi vil være meget opmærksomme på, at vores stemmeafståelse i dette tilfælde bidrager til den afgørende forhandling om associeringsaftalen med Mellemamerika, og vi vil være meget kritiske, så vi rent faktisk opnår en associeringsaftale, der ikke kommer til at betyde et frihandelsområde.
Bogusław Sonik
(PL) Hr. formand! Trods EU's ubestridelige bidrag til at styrke fredsprocessen og opbygge demokratiske strukturer i Mellemamerika er dets rolle her reduceret betydeligt i det seneste årti.
Som vi allerede har hørt, gør den samme tendens sig gældende med hensyn til handelen, der faldt fra 24 % til knapt 13 % i 2001. Denne situation viser tydeligt, hvor vigtigt det er at underskrive en ny associeringsaftale mellem EU og Mellemamerika.
En sådan aftale vil ud over sine uomtvistelige økonomiske fordele også pålægge EU visse forpligtelser - primært vedrørende støtte til demokratiserings- og decentraliseringsprocessen samt forbedring af den administrative effektivitet ved bekæmpelse af vold, korruption og menneskerettighedskrænkelser. Disse forpligtelser er årsagen til, at den kommende associeringsaftale skal være mere end blot en handelsaftale. Den skal også omfatte et politisk og socialt samarbejde. Kampen mod fattigdom og social ulighed kan blive et meget nyttigt værktøj til at styrke demokratiet og skabe tillid til offentlige institutioner og den politiske elite, der bør være disse værdiers vogter.
Et andet meget vigtigt element af en kommende associeringsaftale vil være indførelsen af obligatoriske miljøbeskyttelseskrav. Denne ordning for tilskyndelse, der er afprøvet i tidligere tilfælde, burde være nyttig i denne henseende.
Alle de nævnte elementer bør blive en del af en kommende associeringsaftale og samtidig udgøre søjler i samarbejdet mellem EU og de mellemamerikanske lande. Kun ved at spille en aktiv og engageret rolle i denne region kan vi bidrage til dens ægte økonomiske udvikling, dens sociale og politiske stabilitet og indførelsen af demokratiske værdier.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00.
