Az európai menedékjogi rendszer helyzete az Emberi Jogok Európai Bíróságának egy friss határozatát követően (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az európai menedékjogi rendszer helyzetéről szóló vita az Emberi Jogok Európai Bíróságának egy friss határozatát követően.
Cecilia Malmström
a Bizottság tagja. - Elnök úr, az Emberi Jogok Európai Bíróságának az M.S.S. kontra Görögország és Belgium ügyben január 21-én hozott határozata világosan rámutatott arra, hogy az Európai Uniónak sürgősen közös menekültügyi rendszert kell létrehoznia, valamint támogatnunk kell a tagállamokat abban, hogy eleget tegyenek a megfelelő nemzetközi védelemre vonatkozó kötelezettségeiknek.
A Bizottság mindig úgy nyilatkozott, hogy a közösségi vívmányok alkalmazása során - és a dublini rendelet fontos elemét képezi a jelenlegi uniós menekültügyi joganyagnak - a tagállamok sohasem kaphatnak felmentést az alapvető jogok védelmére irányuló kötelezettségük alól. Az Európai Bíróság erre az elvre emlékeztetett ítéletében.
Az ítélet nem érinti a dublini rendszer működését meghatározó elveket: azaz, hogy egy világos rendszer álljon a rendelkezésünkre az illetékes tagállam meghatározásához, a menedékjog iránti kérelmek elbírálásához, a menekültstátusz elbírálását szolgáló eljárásokhoz való tényleges hozzáférés biztosításához, valamint a menekültügyi eljárásokkal való, több menedékjogi iránti kérelem benyújtásával történő visszaélések megakadályozásához.
Mindazonáltal a dublini rendszer bizottsági értékelése megmutatta, hogy van még min javítanunk. A Bizottság már 2008-ban javaslatot tett a dublini rendelet felülvizsgálatára az azonosított hiányosságok kiküszöböléséért. Ennek célja egyfelől az érintett menedékkérők védelmére vonatkozó normák, másfelől a dublini rendszer hatékonyságának a tagállamok érdekében történő növelése volt.
Üdvözlöm, hogy az Európai Parlament határozottan támogatja a Bizottság javaslatait, és felhívom a Tanácsot és az Európai Parlamentet, hogy dolgozzanak együtt egy jobb Dublin II rendelethez vezető kiegyensúlyozott kompromisszumért.
Ennek a kompromisszumnak végső eszközként tartalmaznia kell egy, az átadások felfüggesztését célzó vészhelyzeti mechanizmust is arra az esetre, ha kivételes és különleges nyomás nehezedik a menekültügyi rendszerre. Ez közös és átfogó megoldást kínálna mindazokra az esetekre, amelyekben jelenleg mérlegelés alapján születik döntés, ez pedig nagyobb fokú bizalmat és valódi támogatást eredményezne a dublini partnerek között.
A Bizottság tisztában van a görög menekültügyi rendszer hiányosságaival, amely rendkívüli nyomásnak van kitéve a területére irányuló vegyes migrációs áramlatok nagy száma, valamint egy megfelelően működő nemzeti menedékjogi rendszer hiánya miatt. Már megtettük a lépéseket ezek felülvizsgálatára.
A Bizottság 2009. novemberben jogsértési eljárást kezdeményezett Görögország ellen, amelyben kifejezte az uniós joganyag egyes rendelkezéseivel kapcsolatos aggályait. Görögország elkötelezte magát a menekültügyi rendszer reformja mellett, amelynek alapját egy, a Bizottságnak tavaly augusztusban benyújtott, azonnali és hosszú távú intézkedéseket tartalmazó cselekvési terv képezi. Ezt követően jelentős jogszabályalkotási lépésekre került sor Görögországban.
Ezzel egyidejűleg a Bizottság a tagállamokkal, az ENSZ Menekültügyi Főbiztosságával (UNHCR) és a különböző uniós ügynökségekkel együtt jelentős erőfeszítéseket tesz Görögország támogatására. Ez a támogatás jelentős pénzügyi és gyakorlati segítséget kínál a nemzeti menekültügyi rendszer, a határok és a visszatérések igazgatásának megreformálásához, valamint biztosítja a migrációkezelést szolgáló uniós pénzeszközök hatékonyabb felhasználását és a szomszédos országokkal, különösen Törökországgal való jobb együttműködést.
Végül hadd emlékeztessek arra, hogy Uniónk alapját a következő értékek képezik: az emberi méltóság tisztelete, a szabadság, a demokrácia, az egyenlőség, a jogállamiság, valamint az alapvető jogok tisztelete. A menedékjog egyike azon emberi jogoknak, amelyek tiszteletben tartása és előmozdítása mellett az Európai Unió elkötelezte magát. A Bizottság határozottan elkötelezte magát egy igazságos, hatékony és a védelemre irányuló közös európai menekültügyi rendszer kialakítása mellett. Ez a legjobb módja annak, hogy együttesen fenntartsuk a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség egyik fontos pillérét képező emberi jogokat.
Manfred Weber
Elnök úr, Malmström asszony, amint azt nemrégiben Lampedusa és Görögország kapcsán is tapasztalhattuk, a menekültügyi politika rendkívül aktuális kérdés. És ez a téma az európaiakat is foglalkoztatja. Először is büszkék lehetünk arra, amit Európa ezen a téren elért, hogy közös normákat állítottunk fel arra vonatkozóan, hogy hogyan kell megfelelően lefolytatni a menekültügyi eljárásokat, hogy hogyan kell bánnunk a gyermekekkel, a családokkal - erre legyünk büszkék. Európa egy olyan térség, amely a világ üldözötteinek segítséget és partnerséget kínál. Nem az a dokumentum a döntő azonban, amelyet mi itt a parlamenti szakbizottságokban, a Bizottságban és a Tanácsban megfogalmazunk, hanem sokkal inkább az, ami a gyakorlatban az emberekhez eljut. Az Emberi Jogok Európai Bírósága nemrégiben elítélte Belgiumot és Görögországot, mivel nyilvánvalóan nem hajtották végre és nem tartották be az érvényes jogszabályokat. Így meg kell, hogy állapítsuk, hogy a végrehajtás nem működik.
Azt szeretném kérni a Bizottságtól, hogy a már létező cselekvési tervek mellett haladjon gyorsabban annak érdekében, hogy mihamarabb képessé váljunk a számunkra oly fontos normák uniós bevezetésére és végrehajtására. Görögország konkrét esetében szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy itt egy olyan határról van szó, amelyet két oldalról is lehet biztosítani. Csalódott vagyok amiatt, ahogyan török partnerünk ebben a kérdésben viselkedik. Olyan visszafogadási egyezményt írtunk alá Törökországgal, amely bizony jóval kevesebbet követel Törökországtól annál, mint amit tagállamként kellene teljesítenie. Ezért e tekintetben is komolyabb erőfeszítéseket várnánk el Törökországtól.
Senki sem kérdőjelezi meg a szolidaritásunk. Segíteni akarunk, konkrét támogatást kívánunk nyújtani az Európai Menekültügyi Alappal és a Frontexszel, mind Görögország esetében - ahol már folyik a segítségnyújtás -, mind az olaszországi Lampedusa számára. Az európai szolidaritás nem kérdéses. És most még nagyobb szükség van rá, mint valaha.
Stavros Lambrinidis
Elnök úr, ahogyan azt a Bíróság ítélete is illusztrálta, mindannyian a Dublin II rendelet foglyai vagyunk. A felelősség egyenlőtlen elosztásának következtében a tagállamok arról vitáznak, hogy ki a felelős, és évek óta panaszokat küldenek oda s vissza, miközben a szerencsétlen menekültek csapdába esnek a felek között.
Az utóbbi időkben az Európába érkező bevándorlók és menedékkérők 90%-a Görögországon keresztül jutott el a kontinensre. Most Algériának köszönhetően Olaszországra helyeződött át a nyomás. Meddig kívánnak még egyesek úgy tenni, mintha ez görög, olasz, máltai vagy ciprusi probléma lenne? A határaink egyben Európa határai is. Fejlesztési politikánk, külpolitikánk, illetve leginkább ezek hiánya, európai kérdés.
Hazám nemrégiben hatalmas lépéseket tett a menekültügyi helyzet javítása érdekében, amelyhez komoly támogatást kapott az Európai Bizottságtól. Ez azonban nyilvánvalóan nem elegendő. Az új dublini rendeletnek megálljt kell parancsolnia az első tagállamba irányuló tömeges visszatérítéseknek. Igazi, alapvető szolidaritásnak kell létrejönnie a tagállamok között. Ezt kérte a Parlament. Ideje, hogy a Tanács egyes tagjai ne játsszák tovább Poncius Pilátust és mossák kezeik.
Cecilia Wikström
Elnök úr, az Emberi Jogok Európai Bíróságának határozata világossá teszi, hogy Belgium és Görögország megsértették az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény 3. és 13. cikkét. Eszerint mindkét ország bűnös egy afgán menedékkérő embertelen és megalázó bánásmódban történő részesítésében, amikor azt Belgium átadta Görögországnak. Sajnos ez az eset egyáltalán nem egyedi. Ugyanakkor az Emberi Jogok Európai Bíróságának határozata precedens értékű és ezért fontos.
A Dublin II rendelet felülvizsgálatával foglalkozó parlamenti előadóként üdvözlöm ezt a határozatot. Ez kellő világossággal mutat rá arra, hogy valamennyi tagállamnak fel kell függesztenie a menekültek Görögország részére történő átadását addig, amíg a jelenlegi helyzet továbbra is fennáll. A határozat az európai szolidaritás szükségességére is rámutat. Ha 2012-ig valóban közös menekültügyi rendszert kívánunk kialakítani, akkor osztoznunk kell a felelősségen és segítenünk kell egymást.
Szeretném megkérdezni a Bizottságtól, hogy ez a határozat változtat-e azon nézetén, miszerint a dublini rendszer képezi a közös menekültügyi politika sarokkövét, továbbá szeretném megtudni, hogy a Bizottság hozzáfér-e azokhoz a statisztikákhoz, amelyek felvilágosítást nyújtanak azokról a szempontokról, amelyek alapján a tagállamok az átadásról döntenek. Fontos, hogy a jövőben elkerüljük az ehhez hasonló eseteket.
A Parlament világos állásponttal bír a dublini rendeletről, és már türelmetlenül várjuk, hogy megkezdhessük a tárgyalásokat. Kiemelt fontossággal bír számunkra a fogva tartás, a szolidaritási mechanizmus, a kiskorúak jogai és a jogorvoslatra vonatkozó határozottabb rendelkezések. Várom a válaszát, Malmström asszony, és kiváló együttműködésünk folytatását.
Judith Sargentini
Elnök úr, a kérdés az, hogy mit teszünk most, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága (EJEB) úgy nyilatkozott: "Nem szabad több menedékkérőt visszaküldeni Görögországba.”? Hazám, Hollandia, igazságügy-minisztere egy megoldási javaslattal élt. Ő azt mondta: "Nagyon gyors lépéseket fogunk tenni annak érdekében, hogy segítsük Görögországot határainak szigorúbb felügyeletében és menekültügyi rendszerének kialakításában, és akkor majd bármelyik dublini menedékkérőt visszaküldhetjük Görögországba.” Ez végső soron természetesen egyáltalán nem jelent megoldást.
Hiszen ebben a Házban valamennyi képviselőcsoport, a politikai paletta egésze, úgy nyilatkozott, hogy egy szolidaritási záradékkal kell ellátni a dublini rendszert. Amennyiben erre nem kerül sor, úgy a délebbi országoknak mindig nehezebb lesz a dolguk, mint hazámnak az Északi-tenger partján, ahol nem túl sok menekülthajó ér partot.
A Lampedusába érkező bevándorlóhullámból is láthatjuk, biztos asszony, hogy még ha egy ország képes is nagyon keményen dolgozni határai ellenőrzésén, akkor is fel kell készülnie váratlan eseményekre. Egyetért-e Ön a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjával abban, hogy a dublini rendszer jelenleg romokban hever, valamint szeretnénk megtudni, hogy mikorra várható elmozdulás a dublini rendszer módosításának irányába? Egyetért-e velünk abban, hogy a szerencse forgandó, és az északi országoknak most szolidaritást kellene mutatniuk?
Kíváncsi lennék a véleményére a strasbourgi bíróság múlt heti határozatáról is, amely szerint a 39. cikk szerinti esetek, azaz a kitoloncolás felfüggesztésére irányuló kérelmek száma tavaly 4000%-kal nőtt, mivel az emberek látják, hogy a dublini rendszer egyszerűen nem működik.
Az utolsó dolog, amelyet el szeretnék mondani, az az, hogy a tengeri támogató szolgálat (MSS) és a belga hatóságok ügyében a végső megállapítás úgy hangzott, hogy a belga hatóságok voltak a hibások. Nekik kellett a legmagasabb pénzügyi követelésnek eleget tenniük. Gondatlanok voltak. Mikorra várható a dublini rendszer módosítása annak érdekében, hogy ezek az emberek ne legyenek továbbra is embertelen körülményeknek kitéve?
(A felszólaló hozzájárul, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése szerint kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Barry Madlener
(NL) Elnök úr, Sargentini asszony, miért nem hallottam öntől azt, hogy Törökország viselkedik helytelenül, amiért egyáltalán beengedi mindezeket az embereket Törökországba? Miért nem hallottam öntől azt, hogy a túlságosan is összetett európai menedékjogi szabályozással oly sok ember, emberkereskedő és szerencselovag csakis és teljes mértékben csak azért él vissza, mert az túl bonyolult. Miért nem ezt mondja?
Judith Sargentini
(NL) Köszönöm, elnök úr, hogy lehetőséget ad nekem a válaszadásra.
Úgy gondolom, először is a saját szemünkben kellene észrevennünk a gerendát. Európa elhibázta a saját menekültügyi rendszerét. Amíg továbbra is ezt tesszük, és amíg továbbra sem vagyunk hajlandóak segíteni Görögországnak abban, hogy egyszer és mindenkorra megszabaduljon a menedékkérőktől, valamint nem vagyunk hajlandóak egységes eljárást kialakítani arra, hogy megállapítsuk valakiről, hogy valóban politikai menekült-e, addig sohasem leszünk abban a helyzetben, hogy másokat hibáztathassunk.
Egyetértek önnel, Madlener úr, abban, hogy az emberkereskedőket őrizetbe kellene venni, és hogy Törökországnak valóban létre kellene hoznia egy olyan tisztességes menekültügyi rendszert, amely elismeri a nem az Európai Unióból, hanem máshonnan érkező politikai menekülteket. Mindazonáltal először is a saját szemünkben kell meglátni a gerendát és a saját portánkat kell rendbe tenni.
Timothy Kirkhope
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, azt szeretném mondani a biztos asszonynak, hogy világos, hogy itt egy működésképtelen rendszerrel van dolgunk. Világos, hogy az európai bíróságok és az európai jogszabályok ellentmondanak egymásnak. Itt már nem egy jogszabály végrehajtásáról van szó, hanem sokkal inkább annak újszerű értelmezéséről.
Úgy vélem, hogy az Európai Unió egy árnyalt, nem diktatórikus rendszer segítségével léphetne fel a leghatékonyabban a bevándorlással kapcsolatos kihívásokkal szemben, nem az európai jogszabályok még nagyobb fokú harmonizációjával vagy az európai bíróságok erkölcsi határozataival, hanem szolidaritással, együttműködéssel és az európai szomszédok közötti jó kommunikációval.
Oda kell figyelnünk arra, hogy ha az egyik helyen könnyítünk a terheken, akkor azok ne máshol jelenjenek meg. Természetesen kötelességgel tartozunk a többi uniós tagállam felé, valamint mindazok felé, akik biztonságosabb és szabadabb életet szeretnének, de a Bíróság friss határozata nagyobb problémákra hívja fel a figyelmet, nevezetesen az európai bíróságok, az európai jogalkotók és a tagállamok közötti kapcsolatra, valamint ez utóbbiaknak a saját határaik felett gyakorolt ellenőrzésére.
Biztos asszony, érdekelne, hogy a Bizottság hogyan kíván e nehézségek ellen hosszú távon fellépni. Biztosítani tudná-e ezt a Házat afelől, hogy nem csupán még több uniós jogszabályt fogunk alkotni, amelyeket aztán valamelyik európai bíróság a jövőben kétségkívül érvényteleníteni fog, és elmondaná-e, hogy ehelyett hogyan tudnánk Görögországot és a többi jelenleg ilyen terhelésnek kitett tagállamot hatékonyan támogatni?
Cornelis de Jong
Elnök úr, először is szeretném köszönetemet és támogatásomat kifejezni Malmström biztos asszonynak. A biztos asszony jogosan szólította fel a múlt héten a tagállamokat arra, hogy kezdjék meg ismét a munkát a menekültügyi csomag egészén. Ez valóban nem kívánságműsor.
A tunéziai menekültek hirtelen beözönlése friss bizonyítékul szolgál erre. Olaszország számára súlyos nehézséget jelent a megfelelő befogadási és menekültügyi eljárások biztosítása. Ha a többi tagállam továbbra is csak tétlenül nézi ezt, akkor csak idő kérdése, hogy az Emberi Jogok Európai Bírósága mikor jut arra a következtetésre, hogy a menedékjog iránti kérelmek Olaszországba történő átirányítását fel kell függeszteni, ahogyan az ugye Görögország esetében is történt.
Ezért mindenki érdekét az szolgálja, ha a dublini rendszer keretein belül kialakítunk egy vészhelyzeti eljárást, ahogyan azt a Bizottság is javasolta, és ha mihamarabb kötelező érvényű megállapodásokat vezetünk be a befogadásra és a magas színvonalú menekültügyi eljárásra vonatkozóan.
Szeretném megtudni a biztos asszonytól, hogy mit gondol, továbbra is segítségére lehetnek-e az illetékes európai parlamenti képviselők a tagállamok arról történő meggyőzésében, hogy hozzák meg végre ezeket az égetően szükséges intézkedéseket. Az én elkötelezettségemre mindenesetre számíthat.
Barry Madlener
(NL) Elnök úr, már megint Hollandiának kell elvinnie a görög balhét! Először több milliárd eurót kellett a holland adófizetőknek fizetniük azért, hogy ezt a majdnem csődbe jutott országot megmentsék, most pedig a nyakunkon maradt kétezer Görögországból érkező menedékkérő, akiket nem szabad visszaküldenünk.
Hollandia nem akarja ezeket a menedékkérőket. Hollandia már eleget szenvedett és szenved a tömeges bevándorlástól és a kudarcot vallott multikulturális kísérlettől. Hollandia kevesebb kilátástalan helyzetben lévő bevándorlót szeretne, és Európának ezentúl sokkal szigorúbb bevándorlási politikát kell folytatnia. Különben Európából lassan Eurábia lesz.
Ugyanakkor Görögország is rossz szomszédjának, Törökországnak az áldozata. Ezért Görögországnak egy falat kellene építenie, hogy kívül tartsa a török kivándorlókat, valamint azokat a kivándorlókat, akiknek Törökország megengedi, hogy átutazzanak a területén. Természetesen Törökországot is meg kellene büntetnünk azért, mert bejutást biztosít az illegális bevándorlóknak Görögországba.
Végezetül az európai menekültügyi jogszabályoknak sokkal szigorúbbaknak kellene lenniük. Legyünk őszinték: a menedékkérők 99%-a valójában nem is menedékkérő, hanem csak gazdasági szerencselovag, aki visszaél a menedékjogi törvényeinkkel.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök úr, a következő hipotézissel szeretném folytatni a vitát: láthattuk a zavargásokat a földközi-tengeri térségben és az arab országokban. Tudjuk, hogy ezen országok számos polgára Európában remél jobb életet. Ez már a mindennapok valósága, és tartok tőle, hogy az a hipotézis, amelyet a következőkben ki szeretnék fejteni, hamarosan szintén valósággá fog válni.
Ezekből a harmadik országokból Európába távoznak a polgárok. A távozók vagy Lampedusára érkeznek - láttuk, hogy ez milyen problémákhoz vezetett ott -, vagy megpróbálnak Törökországon keresztül Görögországba jutni, kihasználva azt a lehetőséget, hogy az érintett harmadik országok közül több is vízummentességi megállapodást kötött Törökországgal. Mások Máltára mennek, néhányan talán Portugáliába vagy Spanyolországba. Aztán többek közülük menedékjogért folyamodnak. Mondanom sem kell, hogy akkor itt ismét csak a Dublin II rendelet lép életbe. Tudjuk, hogy bár néhány menedékkérő fellebbezni fog emiatt, a nemzeti bíróságok részéről megint csak elítélő határozatok fognak születni, ahogyan történt az a múltban is, még mielőtt az Európai Bíróság határozatot hozhatna. Ne tegyünk hát úgy, mintha ez nem így történne.
Aztán ott van a következő helyzet: néhány személyt őrizetbe vesznek, és nem kapnak menedékjogot. Bizonyára tudják, hogy azon megállapodás alapján, amellyel kapcsolatban a Bizottság éppen a tárgyalások lezárulásáról számolt be, ahhoz, hogy a visszafogadás keretében visszaküldhessük a Törökországon át érkezőket Törökországba, két évig kell várnunk a megállapodás életbe lépéséig és további három évig, amíg lejár a harmadik országbeli polgárokra vonatkozó átmeneti időszak, azaz összesen öt évig. Más szóval az ebben az időszakban, a jelenlegi válság okán őrizetbe vetteknek 2016-ig vagy 2017-ig kell várniuk arra, hogy Törökország visszafogadja őket.
Engedjék meg, hogy azt mondjam, a migráció ilyen kezelésével félő, hogy Európa jelenleg nem képes megoldani ezt a feladatot.
Sylvie Guillaume
(FR) Elnök úr, úgy vélem, mindig hasznos emlékeztetni magunkat bizonyos kötelezettségvállalásainkra, különösen arra, amely mellett 2008. októberben köteleztük el magunkat az Európai Bevándorlási és Menekültügyi Paktum keretében, és amelyben kijelentettük, hogy ideje új kezdeményezésekbe fogni annak érdekében, hogy teljessé tegyük a közös európai menekültügyi rendszer bevezetését, és ezáltal nagyobb fokú védelmet biztosítsunk az Európai Unión belül.
Több mint két évvel ezen ígéret után a Bizottság tárgyalásra bocsátotta javaslatait. Nem lehet azonban nem észrevenni, hogy ez az európai menekültügyi rendszer és a harmonizációs folyamat kissé nehezen indulnak útjukra.
Úgy vélem, az Emberi Jogok Európai Bíróságának friss határozata fontos fordulópontot jelent. Amellett, hogy a határozat nyilvánvalóan felhívja a figyelmet a görög menekültügyi rendszer hiányosságaira, határozott üzenetet küld akkor, amikor Görögország éppen megkezdi menekültügyi rendszerének reformját, valamint azzal egyidejűleg új típusú kezdeményezésekbe is kezd.
Ettől a konkrét helyzettől eltekintve azonban ez a határozat általánosabb szempontból is megkérdőjelezi az európai menekültügyi rendszer egészét, különösen, ami annak egyik alapvető elemét - a dublini rendeletet -, valamint azon alaptételét illeti, hogy valamennyi nemzeti menekültügyi rendszer egyenértékű az Európai Unióban. Ez a határozat rámutat arra, hogy hogyan alakult ki paradox módon éppen a közös európai menekültügyi rendszernek köszönhetően egy a menedékkérők és a tagállamok számára is igazságtalan helyzet.
Ezt a határozatot most azonnal világos intézkedéseknek kell követniük. Amíg várat magára egy működőképes menekültügyi rendszer bevezetése Görögországban, addig a tagállamoknak fel kell függeszteniük a menedékkérők Görögország részére történő átadását, és e rendelet szuverenitási záradékát kell alkalmazniuk, amely felhatalmazza őket a menedékjog iránti kérelmek elbírálására.
Az Emberi Jogok Európai Bíróságának (EJEB) határozata valamennyi érintett fél számára jelzésértékű. Úgy vélem, e határozatnak katalizátorként kellene működnie a harmonizáció és az újraszerkesztés folyamatában, különösen, ami a dublini rendeletet illeti.
Ez természetesen mindenekelőtt az általam imént említett, az átadások felfüggesztését szolgáló mechanizmust érinti, amelyet a Bizottság javasol. Az EJEB határozata új fényt vet egyrészt erre a mechanizmusra, másrészt az Európán belüli szolidaritásra. A felfüggesztésnek újra kellene indítania a vitát egy esetleges felfüggesztési mechanizmus szükségességéről - világosan meghatározott feltételek mellett, amint arra már kitértem.
Másodszor, reményeim szerint a felfüggesztésnek e mechanizmus mellett a rendelet további, a Bizottság által javasolt módosításainak, valamint többek között az ezen eszközben lefektetendő garanciákra vonatkozó módosításoknak a támogatását is elő kell mozdítania a tárgyalások során.
Végezetül az EJEB által követelt felfüggesztés a menedékkérők helyzetéből adódó sérülékenységen is el kellene, hogy gondolkoztasson bennünket, továbbá egy olyan fellebbezési mechanizmus bevezetését is szükségessé kellene, hogy tegye, amelynek célja azon menedékkérők átadásának a felfüggesztése, akik egy a dublini rendelet alkalmazásán alapuló átadási határozat alapján kerülnek átadásra.
Ma már sok vészfény villog vörösen; ezek arra figyelmeztetnek bennünket, hogy ideje megreformálni ezt a rendeletet és egy a szolidaritáson és a felelősségen alapuló, valóban közös menekültügyi rendszert kialakítani.
Nadja Hirsch
(DE) Elnök úr, Malmström asszony, ma az Emberi Jogok Európai Bíróságának ítéletéről beszélünk. Ez végső soron ugyan Belgiumról szól, de érinti az Európai Unió valamennyi tagállamát. Németország is úgy döntött, hogy nem küld vissza több menedékkérőt Görögországba
Amint azt egyik kollégám is említette, fel kell tennünk magunknak azt a kérdést, hogy falakat akarunk-e felhúzni Európa köré, vagy pedig továbbra is fenn akarjuk-e tartani és tovább akarjuk-e fejleszteni a menedékjogot - amit liberálisként egyértelműen támogatok. Ez azonban azt is jelenti, hogy valamennyi menedékkérőnek lehetőséget kell biztosítanunk a tisztességes eljáráshoz. Világosan látnunk kell azt, hogy egyszerűen nem szolidáris és egyáltalán nem elfogadható az, hogy a déli országoknak egyedül kell a teher egészét viselniük. Ezek az országok földrajzi helyzetüknél fogva nagyobb bevándorlóhullámoknak vannak kitéve - mint jelenleg Lampedusa a tunéziai események miatt. Ezt a folyamatosan fennálló állapotot azonban a helyi menekültügyi hatóságok nem tudják kezelni.
A néhány hete Koszovóra vonatkozóan bevezetett liberalizáció Németországban is óriási bevándorlóhullámot eredményezett. Nálunk is problémát jelentett az, hogy nem tudtunk minden eljárást azonnal megfelelően lefolytatni. Ezért ha valóban meg kívánjuk őrizni ezt a menedékhez való jogot, akkor a jövőben szolidárisabbá kell tennünk ezt a rendszert. A Dublin II rendelet jelenlegi formájában nem tartható fenn.
Carmen Romero López
(ES) Elnök úr, hölgyeim és uraim, az az afgán állampolgár, akire az Emberi Jogok Bíróságának ítéletében utalnak, nem volt bevándorló, nem élt vissza a rendszerrel és emberkereskedők áldozata sem volt. Továbbá a Genfi Egyezmény azért sem vonatkozott rá, mert nem volt kitéve üldöztetésnek. Menedékkérő volt, aki ily módon kiegészítő, illetve nemzetközi védelemben részesült volna. Az ítélet ezért abból a szempontból fontos, hogy precedenst teremt.
Vajon hányan várhatnak ítéletre miután fellebbezéssel éltek elutasított menedékjog iránti kérelmük miatt? Vajon hányan kérhetnének kártérítést a késedelmes eljárások miatt? Mi történne, ha az Emberi Jogok Bírósága több mint ezer ítéletet hozna a tagállamok ellen? Mi lenne Európa jó hírével?
Továbbra is az alapvető jogok bajnokainak tekinthetjük magunkat akkor is, ha rosszabbul bánunk a háborúk elől menekülő menekültekkel, mint a bűnözőkkel?
Biztos asszony, a menedékkérőknek akár hét hónapig is várniuk kell az eljárás beindítására a fogvatartási központokban - már amennyiben menekültek, vagy kiegészítő védelemben részesülnek -, mindenféle eljárási jogok nélkül. Ez talán emberséges?
A menekültügyi csomag már túl hosszú ideje elakadt, és a közös menekültügyi rendszer nem létezik, Weber úr. És a tagállamokban sem azonosak az eljárások. A jelenleg tapasztalható helyzet oka a szolidaritás hiánya.
Az érintett afgán állampolgár nem a dublini rendelet alapján, de kártérítésben részesült az őt ért nem vagyoni kárért, azonban mekkora kártérítés alkalmazandó azon nem vagyoni károk esetében, amelyeket a háborúk elől menekülők szenvednek el, miközben éveken át egyik táborból a másikba küldik őket? Eleget beszéltünk már a visszaélésekről és az emberkereskedőkről. Nem arról van inkább szó, hogy el akarjuk fordítani a tekintetünket, és nem akarunk tudomást venni egy olyan helyzetről, amelyet időnként tagadni szeretnénk? A dublini rendeletet valóban lehetne tökéletesíteni, de ennél azért sokkal többet kell tenni. Ez igen sürgető, biztos asszony.
Simon Busuttil
(MT) Elnök úr, az Európai Bíróság határozata nem annyira Belgiumot és Görögországot ítéli el, sokkal inkább a dublini rendeletet, mivel pontosan ez a dublini rendelet tette lehetővé Belgium számára, hogy az afgán személyeket ismételten átadja Görögországnak. Ez nem igazságos. Nem igazságos az, hogy a határ menti országoknak egyedül kell viselniük a terheket, hiszen - legyünk őszinték - a határ menti országoknak nem az a feladatuk, hogy rendőrként és határőrként lépjenek fel a többi uniós országért.
Ezért az Európai Bíróság által hozott határozat nyomán most már világos, hogy amennyiben egy európai ország egy olyan másik európai országba küld vissza menedékkérőket, amely rendkívüli terhelésnek van kitéve, úgy az az emberi jogokról szóló európai egyezménybe ütközik.
Az olyan országok, mint Németország és az Egyesült Királyság, már kezdik felismerni ezt és felfüggesztették az átadásokat. Mindazonáltal amire igazán szükség van, az a dublini rendelet haladéktalan módosítása.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Elnök úr, azért érzem szükségét annak, hogy a mai ülésen felszólaljak, mert Ciprus kérdése és a Ciprust érintő bevándorlási probléma még nem került említésre.
Ebbe a félmillió lakossal rendelkező kis államba, Ciprusra, naponta 30-50 bevándorló érkezik a zöld vonalon túli megszállt területekről, ennyi bevándorló jut félmillió lakosra.
Nem rendelkezünk fogvatartási központokkal a menedékkérők számára. Ennek következtében amennyiben egy kérelmet elutasítanak, úgy az érintett személyt végül nem küldhetjük vissza a származási országába. Ezek a bevándorlók az elfoglalt területeken keresztül érkeznek hozzánk, a legtöbb esetben megsemmisítik a papírjait és gyakorlatilag a szigeten maradnak.
Gesine Meissner
(DE) Elnök úr, Malmström asszony, a menekültügyi probléma kérdésében valóban nem falakra van szükségünk. Valaki azt javasolta, hogy húzzunk fel egy falat - ezért kértem szót. Aki ilyesmit mond, az egyáltalán nem értette meg az európai értékeket.
Számunkra ez arról szól, hogy megpróbáljuk megőrizni az alapvető jogokat és az emberi jogokat. Ha valaki elmenekül a hazájából és menedéket kér nálunk - akármilyen oknál fogva is -, ha valaki önként felszáll egy túlzsúfolt hajóra és az életét kockáztatja, akkor az semmiképpen sem olyasmi, amiről azt mondhatnánk: "Mi ezeket az embereket az első pillanattól fogva el akarjuk küldeni.” Ésszerű menekültügyi eljárásokra van szükségünk ezen emberek számára, amely eljárásokat tisztességesen kell lefolytatnunk, és azokat a dél-európai országokat sem hagyhatjuk magukra, amelyekbe ezek a menekültek érkeznek. Ebben a kérdésben teljes mértékben egyetértek kollégámmal, Hirsch asszonnyal.
Más szempontból helytelen lenne azt is mondani, hogy ezeket a személyeket mi mind kint akarjuk hagyni, és nem akarjuk őket befogadni. Demográfiai változásokon megyünk keresztül, és a jövőben szükségünk lesz az integrációra és az olyan menekültekre is, akik nálunk kívánnak maradni. Tehát ez nemcsak emberiesség kérdése, hanem a józan ész is ezt diktálja Európában. Ezért minél hamarabb megoldást kell találnunk erre a problémára.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr, az Emberi Jogok Európai Bíróságának határozata szerint a görögországi menedékjogi rendszer embertelen. Embertelen, mert a végleges döntésre akár öt évig is várni kell. De az eljárások Európa-szerte rettentő sokáig tartanak, mivel az érintettek hazugságokat adnak elő, elégetik vagy meghamisítják a papírjaikat, figyelmen kívül hagyják a határozatokat és a menekültügyi rendszert egész egyszerűen kihasználják és átverik. Különösen akkor, amikor nincs valódi alapja a menedékjognak és egy éveken át húzódó eljárás után egyszer csak humanitárius tartózkodási engedélyért folyamodnak.
Az uniós menekültügyi rendszer kudarcának fényében végre egyszer őszintén ki kell mondanunk és be kell vallanunk, hogy az EU nem fogadhatja be a világ összes gazdasági menekültjét. Különösen úgy, hogy közben milliárdokat költ fejlesztési segélyekre és a demokrácia építésére a származási országokban.
A menedékjog olyan világos meghatározására van végre szükségünk, amely szigorúan követi a Genfi Egyezményt, hogy véget vethessünk a jóléti migrációnak, és amely a menedékkérőket is együttműködésre kötelezi az eljárás során. Ezzel megszüntetjük a humanitárius trükkök jogi alapját.
Salvatore Iacolino
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a vízummentesség fokozatos kiterjesztése egyfelől, valamint a migrációs áramlatok friss megerősödése másfelől, azt jelentik, hogy a menekültügyi csomagnak valóban prioritást kell élveznie a Tanácsban. Amennyiben a Bizottság támogatná azt, úgy ez a kezdeményezés azzal a pozitív hatással járna, hogy szabályozna egy igen összetett kérdést és egy olyan egységes stratégiát jelölne ki, amely lehetővé tenné a jelenlegi határozatok végrehajtását, valamint az olyan átadások elkerülését, amelyek ma megvitatásra kerültek.
Nyilvánvalóan támogatjuk az emberi jogok védelmét, de ugyanakkor azt is, hogy ezt a követelményt kapcsoljuk össze a követelmények szigorú ellenőrzésével. Biztos asszony, mivel ez a helyzet már nem tartható fenn, így meg kell kezdenünk egy pozitív szabálycsomag és egy világos szabályozási keret kidolgozását. Ez egy fontos lépés, amelyet biztos vagyok, hogy az ön segítségével ésszerűen rövid időn belül a Tanács elé utalhatunk értékelésre.
Nathalie Griesbeck
(FR) Elnök úr, a kérdésem nagyon rövid lesz, mivel a vita igen tömény volt, és úgy érzem, hogy néhány szélsőséges elemtől eltekintve ugyanazon az aggodalmon osztozunk.
Szeretném megkérdezni a biztos asszonytól, hogy hogyan kíván fellépni azon tekintélyromboló elképzelés ellen, hogy Törökország és Görögország között egy fal kerüljön felépítésre, még ha ezt a lépést magyarázza is az, hogy az említett ország igen súlyos nyomásnak van kitéve, és még akkor is, ha - ahogyan azt néhány képviselőtársamtól hallhattuk - a fogvatartási központokba kerülők körülményei különösen rosszak.
Habár a tagállamok szabadon dönthetnek saját építkezési szándékaikról - még ha azok egy fal építésére is irányulnak, még ha az egy valószerűtlen megoldás is -, mi, európaiak különösen érintettek vagyunk mind ciklikus szempontból abban, ami Lampedusa szigetén, valamint az Emberi Jogok Európai Bíróságának határozatait követően történik, mind strukturális szempontból abban, ami a déli országokban folyik.
Ezért ideje, hogy sürgősen felülvizsgáljuk a dublini rendeletet annak érdekében, hogy Európa-szerte közösen, szolidárisan és humanitáriusan felelősséget tudjunk vállalni ezekért a helyzetekért. Erre csak úgy leszünk képesek, ha kidolgozunk egy valódi európai menedékjogi törvényt, ami immár sürgetőbb, mint valaha.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, azok az értékek, amelyek az Európai Unió alapját képezik - az emberi jogok és az alapvető jogok -, nem képezhetik vita tárgyát. Az Európai Bíróság ítéletei sürgős megfontolást és gyors, hatékony lépéseket igényelnek. Ez az ítélet egy egységes stratégia kidolgozását, meghatározását és végrehajtását, valamint közös elköteleződést tesz szükségessé. A menekültügyi eljárásokat azonnal és a lehető legjobb módon kell lefolytatni.
Ugyanakkor Európa nem feledkezhet meg azokról a határ menti országokról sem, amelyek olyan rendkívüli migrációs áramlatokkal találják szembe magukat, amelyek nem csak őket érintik, hanem Európa egészére hatással vannak. A határ menti országok nem viselhetik egyedül a teljes felelősséget annak költségeiért és megszervezéséért, hogy feldolgozzák a gyakran sok időt és hosszú, gondos megfontolást igénylő menedékjog iránti kérelmeket. Ezek az időkeretek és gondos értékelések nem befolyásolhatják a migránsok méltóságát, amely minden esetben védelemre szorul.
Cecilia Malmström
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani mindazoknak, akik részt vettek a vitában. Ez a határozat rendkívül érdekes, de nem ássa alá teljes mértékben a dublini rendszer jelenlegi formáját. Ez utóbbi többé-kevésbé működik, és a határozattól függetlenül már jelenleg is arra kötelezi a tagállamokat, hogy biztosítsák az alapvető jogok betartását. Mindazonáltal a határozat rámutat néhány fontos kérdésre, és ezért valóban szükség van a Dublini Egyezmény reformjára és tökéletesítésére.
Ezért a Bizottság javaslatokat tett az egyezmény módosítására, és nagy örömmel értesültem arról, hogy a képviselők dolgoznak ezeken és a maguk részéről úgyszintén szükségesnek tartják valamilyenfajta vészhelyzeti mechanizmus felvételét ebbe az egyezménybe. Mi teljes mértékben támogatjuk önöket ebben a kérdésben.
Fel kell gyorsítanunk a közös menekültügyi rendszer létrehozásával kapcsolatos munkánkat is. Önök közül a legtöbben egyetértenek ezzel, és rendkívül hálás vagyok a munkájukért. A legjobb módja annak, hogy ezt elérjük, az, ha folytatjuk a munkát, közzétesszük a jelentéseket és a Tanácsot a tárgyalások megkezdésére bíztatjuk.
Ma még túl sok az eltérés az egyes tagállamok között, és ez nem fenntartható. Egy közös Unióban, amelyben közösek az értékek és közösen kerülnek alkalmazásra a nemzetközi normák és egyezmények, nem állhatnak fenn olyan különbségek, mint ma. Tisztességesen kell bánni az emberekkel. Biztosítanunk kell a legsérülékenyebbek védelmét. Hatékony rendszerekre van szükségünk annak érdekében, hogy az embereket ne tartsák hónapokig, néhány esetben akár évekig is őrizetben. Ez nagyon fájdalmas az egyes személyek számára, és ugyanakkor nagyon költséges a társadalom számára is. Ezen javítanunk kell. Ismét csak arra buzdíthatom önöket és a Tanácsot, hogy folytassák az ezzel kapcsolatos munkát.
Görögország esetében a Bizottság sokat tesz azért, hogy segítsen. A görög kormány dolgozik a cselekvési terven. Ez egy igen nagyra törő terv, de kezdettől fogva világos volt, hogy ezt nem lehet egy hétvége alatt megoldani. Vannak régóta fennálló problémák. Mi azért vagyunk, hogy támogassuk ezt a folyamatot, és az, hogy valamennyi tagállam részt vesz a Frontex műveletben, és ezenkívül másfajta segítséget is felajánlottak - gazdasági támogatást vagy műszaki szakértelmet, tolmácsokat, adminisztratív segítséget -, azt mutatja, hogy létezik igazi európai szolidaritás.
Segítenünk kell Görögországnak, mert rendkívüli nyomásnak van kitéve, és ez ugyanakkor európai kihívás is. Természetesen Görögországnak kell a fő felelősséget vállalnia. Görögország már sokat tett, de még többet kell tennie. Nem vagyok meggyőződve arról, hogy egy kerítés vagy egy fal jelentené a megoldást, mivel vannak ennél sokkal fontosabb reformok is. Az EASO-val, az új menekültügyi támogató hivatallal is együttműködünk Vallettában. Valamint együttműködünk az ENSZ Menekültügyi Főbiztosságával is.
A közelmúltban Törökország konstruktívnak és együttműködőnek mutatkozott. Nyolc év után lezártuk a tárgyalásokat a visszafogadási egyezményről. Remélem, hogy a tagállamok el fogják ezt fogadni a következő, jövő heti tanácsi ülésen.
Azokkal a számokkal kapcsolatban, amelyekről Wikström asszony kérdezett, elmondhatom, hogy az én adataim szerint a 2009-re és 2010-re vonatkozó időszakban a tagállamok 16 328 kérelmet intéztek Görögországhoz a migránsok átvételének vagy visszafogadásának ügyében. Ezek közül Görögország 12 638 (77%) kérelmet fogadott el. Mindazonáltal a tagállamok csupán 2251 esetben hajtották végre az átadást, azaz a kérelmek kevesebb mint 14%-ában.
Még egyszer szeretnék köszönetet mondani a menekültügyi csomaggal kapcsolatban végzett munkánk támogatásáért. A jogalkotási aktusok már az asztalra kerültek. Folytassuk tovább a közös munkát - a Bizottság, a Parlament és a Tanács között - azért, hogy minél hamarabb a végére érjünk ennek a munkának, és végül egy közös európai menekültügyi rendszer jöjjön létre.
Elnök
A vitát lezárom.
