Eiropas Parlamenta prioritātes saistībā ar ANO Cilvēktiesību padomes sanāksmi (Ženēva, 2010. gada 1.-26. marts) (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Eiropas Parlamenta prioritātēm saistībā ar ANO Cilvēktiesību padomes sanāksmi (Ženēva, 2010. gada 1.-26. marts).
Diego López Garrido
Priekšsēdētāja kungs! Eiropas Savienība Ženēvā, Briselē un trešo valstu galvaspilsētās gatavojas šā gada pirmajai Cilvēktiesību padomes sesijai.
Cilvēktiesību padome ir forums debatēm par cilvēktiesību stāvokli visos pasaules reģionos un starptautiskās sabiedrības centieniem uzlabot cilvēktiesību stāvokli, un tas ir viens no Eiropas Savienības gara principiem, viens no tā aspektiem, viena no tā būtiskajām izpausmēm, viena no īpašībām, kas piešķir tai tās patieso identitāti pasaulē.
Padomes prezidentūra uztver savu lomu, kas tai piešķirta šajā laikā, ļoti nopietni. Tā pieiet uzdevumiem, kas Eiropas Savienībai jārisina Cilvēktiesību padomes sesijās, ļoti nopietni. Par pierādījumu tam kalpo tas, ka Spānijas valdības premjerministra pirmā vietniece María Teresa Fernández de la Vega - šajā gadījumā kā Eiropas Savienības Padomes prezidentūras pārstāve - piedalīsies "augstā līmeņa posma” sanāksmē, ar ko sāksies Padomes 13. sesija.
Tādējādi prezidentūra aktīvi piedalīsies Cilvēktiesību padomes darbā.
Mēs aizstāvēsim Eiropas Savienības viedokli jautājumos, kas ir jo īpaši svarīgi daudzām dalībvalstīm, un vienlaicīgi ar valstu iniciatīvām Eiropas Savienība iesniegs arī šo valstu rezolūcijas.
Mēs turpinām uzskatīt, ka Cilvēktiesību padomei ir vajadzīgi pienācīgi instrumenti, lai aizstāvētu cilvēktiesības, lai reaģētu uz nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem ar īpašām valsts pilnvarām - kā Birmas vai Korejas Tautas Demokrātiskās Republikas gadījumā - vai ar pilnvarām attiecībā uz īpašiem valsts subjektiem, kā, mēs ceram, būs Kongo Demokrātiskās Republikas gadījumā.
Šādas situācijas starptautiskajai sabiedrībai un Cilvēktiesību padomei ir jāuzrauga, ja mēs vēlamies, lai Padome saglabā ticamību.
Viens no jautājumiem, kas būs Padomes nākamo sesiju darba kārtībā, būs jautājums, ko mēs apspriedīsim vēlāk, diskutējot par citu jautājumu šajā pēcpusdienā īpašās sesijās, kas veltītas Gazai un Goldstone ziņojumam. Eiropas Savienība uzskata - kā mēs vēlāk vēlreiz atkārtosim -, ka šis ziņojums sniedz ticamu analīzi, un Eiropas Savienība uzsvēra, ka ir svarīgi veikt pienācīgu, ticamu starptautisko cilvēktiesību aktu un starptautisko humanitāro tiesību aktu iespējamo pārkāpumu izpēti.
Nobeigumā es vēlos apspriest Padomes pārskata problēmu.
Šis būs izšķirošs gads sarunām par Padomes darba pārskatu, kas tiks veikts 2011. gadā.
Eiropas Savienība ir sākusi darbu pie skaidras nostājas, skaidras Savienības stratēģijas izstrādes un ir nolēmusi to nostiprināt, lai mēs varētu saglabāt aktīvu lomu un saistības cilvēktiesību aizstāvībā un ievērošanā.
Katrā ziņā ir skaidrs, ka Eiropas Savienība turpinās aizstāvēt Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā pārstāvja cilvēktiesību jautājumos biroja neatkarību, ko tā vienmēr ir darījusi, kā arī īpašu procedūru neatkarību, nevalstisko organizāciju līdzdalību Cilvēktiesību padomē, Padomes iespējas risināt nopietnus cilvēktiesību pārkāpumu jautājumus un pilnvaru piešķiršanu valstīm.
Spānija un Spānijas prezidentūra apzinās, ka ir pārņēmusi pēc rotācijas principa noteikto prezidentūru Eiropas Savienībai un Apvienoto Nāciju Organizācijai izšķirošā laikā attiecībā uz cilvēktiesību aizstāvēšanu un veicināšanu pasaulē.
Līdz ar Lisabonas līguma pieņemšanu ir aizsācies jauns posms Eiropas Savienības ārējā darbībā, kā arī daudzās citās jomās, un mēs ceram, ka mūsu kopējais darbs Augstās pārstāves vadībā liks Eiropas Savienības balsij izskanēt noteiktāk, aizstāvot Cilvēktiesību padomes pamatprincipus. Mēs ceram, ka šajā posmā, kurā mēs cenšamies panākt, lai Padome būtu aktīvāka, pārredzamāka un efektīvāka, Eiropas Savienība prezidentūras vadībā - ko pašlaik pārstāvu es - gūs daudz pārejas perioda panākumu, un prezidentūra darīs visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka ceļš, pa kuru iet Eiropas Savienība un Cilvēktiesību padome, no šī brīža ved uz vienu un to pašu mērķi - uz cilvēktiesību veicināšanu un aizstāvību pasaulē.
Kristalina Georgieva
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Es uzskatu, ka mana ierašanās šeit, lai pirmo reizi apspriestu cilvēktiesību jautājumu, ir ļoti lietderīga, jo tā atbilst maniem amata pienākumiem.
Komisija lielā mērā piekrīt Spānijas prezidentūras pārstāvja teiktajam, bet es vēlos tam pievienot divas piebildes par nākamās sesijas prioritātēm un ES attieksmi pret šīm prioritātēm.
Pirmā piebilde ir par tematiskajiem jautājumiem. ES un Latīņamerikas valstu grupa kopīgi strādā pie rezolūcijas projekta par bērna tiesībām, īpaši pievēršoties cīņai pret seksuālu vardarbību pret bērniem. Komisija ir ļoti norūpējusies par seksuālas vardarbības pieaugumu konfliktu zonās un krīzes situācijās un tās vēršanu pret visneaizsargātākajiem, jo īpaši pret bērniem. Saskaņā ar Eiropas Konsensu par humāno palīdzību ES nodrošinās, lai šī situācija būtu pienācīgi ietverta rezolūcijā.
ES aktīvi piedalīsies arī komitejā, kas cīnās par invalīdu tiesībām. Šim jautājumam ir cieša saistība ar ES iekšpolitiku, jo mēs drīz pabeigsim pievienošanās procesu ANO Konvencijai par personu ar invaliditāti tiesībām.
Vēl viena jo īpaši svarīga tematiska joma ir tiesības uz pārtiku, kas sakrīt ar Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu, kā arī iekšzemē pārvietotu personu cilvēktiesības, kurus atšķirībā no bēgļiem neaizsargā starptautiskas konvencijas, un mēs pasteidzināsim šā jautājuma risinājumu.
Mana otrā piebilde attiecas uz ES atbalstu vispārējo periodisko pārskatu ziņojumu pieņemšanai plenārsēdē attiecībā uz valstīm, kas pabeidza šo procesu decembrī. Tas ir ļoti svarīgs apstāklis, jo aplūkotās valstis var publiskot saistības, ko tās uzņēmušās, lai uzlabotu cilvēktiesību situāciju. Tās var arī pieprasīt starptautisku palīdzību šo saistību īstenošanai. Komisija labprāt apspriedīs ar partneriem veidus un līdzekļus, ar kuru palīdzību var atbalstīt šajos pārskatos sniegto ieteikumu īstenošanu.
Kā uzsvērusi Spānijas prezidentūra, būtisks ir tas apstāklis, ka šī procesa ietekme ir galvenokārt atkarīga no ES dalībvalstu pārredzamības un atklātības, jo mēs varam kaut ko panākt tikai tad, ja paši rādām piemēru.
Laima Liucija Andrikienė
PPE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es atzinīgi vērtēju to, ka Eiropas Parlaments gatavojas pieņemt rezolūciju par Cilvēktiesību padomes nākamo sesiju. Es atzinīgi vērtēju arī to, ka Eiropas Parlaments sūtīs delegāciju uz Cilvēktiesību padomi, jo mūsu ES Padomei apspriešanai iesniegtie ieteikumi parasti attiecas uz to, kā uzlabot Cilvēktiesību padomes darbu un stiprināt Eiropas Savienības nozīmi tajā.
Cilvēktiesību 13. sesija ir vissvarīgākā 2010. gada sesija, un tajā notiks augsta līmeņa sanāksmes un diskusijas ar valdību ministriem par vairākiem svarīgiem jautājumiem, kurus komisārs un ministrs jau minēja, kā, piemēram, par globālās finansiālās krīzes ietekmi uz cilvēktiesību stāvokli pasaulē.
Mēs atzinīgi vērtējam to, ka mūsu amerikāņu partneri ir lielā mērā iesaistījušies Cilvēktiesību padomes darbā. Tomēr mums ar bažām jākonstatē, ka dažas valstis cenšas pārņemt savā pārvaldībā visu procesu un graut Cilvēktiesību padomes ticamību. Irāna ir devusi signālu, ka tā varētu piedalīties vēlēšanās par vietu Padomē. Būtu bēdīgi, ja Irānu ievēlētu, jo tas faktiski palielinātu to valstu skaitu Padomē, kam ir problēmas ar cilvēktiesību ievērošanu. Cilvēktiesību padome tad riskētu kļūt tikpat bezdarbīga un neefektīva kā tās priekštece Cilvēktiesību komisija. Citiem vārdiem sakot, uz spēles ir likta Cilvēktiesību padomes ticamība, un mums tāpēc ir jādara viss, ko varam, lai uzturētu Cilvēktiesību padomes autoritāti.
Richard Howitt
S&D grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos sākt ar atzinīgu Parlamenta vērtējumu par tā iesaistīšanos ANO iniciatīvās. Rudenī mēs Ņujorkā lobējām jauna ģenerālsekretāra palīga iecelšanu, lai Apvienoto Nāciju Organizācijā cilvēktiesībām piešķirtu prioritāti, un nākamajā mēnesī mēs atkal būsim Cilvēktiesību padomē, nevis lai iesaistītos dialogā ar ES pārstāvjiem, bet lai strādātu ar trešām valstīm, Eiropai cenšoties panākt, ka cilvēktiesības tiek ievērotas arī parējās pasaules daļās. Es lepojos ar to, ka Ženēvā mēs redzam Eiropu kā cilvēktiesību aizstāvi, un, ņemot vērā darbu, kam jāsākas šā gada jūnijā, mūsu šīs dienas rezolūcija nozīmē, ka mēs arī turpmākās būsim Cilvēktiesību padomes reformas aizstāvji.
Padome ir pārāk politizēta, un mūsu šodienas tekstā ir kritizēti tie delegāti, kas savās automašīnās ciniski ieņēma rindu sešos no rīta pie ANO ēkas Ženēvā, lai būtu pirmie runātāju sarakstā un palīdzētu Šrilankai, kas iesniegusi priekšlikumu nepieņemt lēmumu, izvairīties no kritikas par pārkāpumiem šajā valstī, kā arī izvairīties no tādas Cilvēktiesību padomes izveides, kas strādātu visu gadu un risinātu cilvēktiesību pārkāpumus, lai kur un kad tie notiktu. Parlamentā mēs piekrītam daudziem Spānijas prezidentūras paziņotajiem principiem attiecībā uz turpmākajām reformām, un es vēlos pievienoties savai draudzenei Andrikienė kundzei, kas teica, ka Padomei tiks dots nāvējošs trieciens, ja Irāna, kurai ir tik drausmīga reputācija attiecībā uz cilvēktiesību ievērošanu, tiks nākamajā reizē ievēlēta bez jebkādas pretestības, kā daži baidās.
Visgrūtākais cilvēktiesību pārbaudījums jebkurai nācijai ir tad, kad to apvaino cilvēktiesību pārkāpumos. Tāpēc es priecājos par to, ka 18. februārī dibināšanas sanāksmē Ženēvā gan Eiropas Savienība, gan Amerikas Savienotās Valstis atbalstīja kopīgus pētījumus par slepenu aizturēšanu, kas šoreiz iesniedzami Cilvēktiesību padomei. Mēs ne vienmēr piekritīsim kritikai, bet mums ir vienmēr jābūt tai atvērtai, ja vēlamies, lai citi dara to pašu.
Kristiina Ojuland
(ET) Augstā pārstāve, komisāre! Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupa vēlas, lai Eiropas Savienība būtu pamanāma nākamajā ANO Cilvēktiesību padomes 13. sesijā. Kā šīs rezolūcijas līdzautore es jo īpaši vēlos vērst jūsu uzmanību uz rezolūcijas 9. un 13. punktu, kuros ir runa par Irānu.
Mums, ALDE grupai, nav pieņemams tas, ka ANO Cilvēktiesību padome nespēj - lai neteiktu nevēlas - pietiekami ātri reaģēt uz cilvēktiesību krīzi Afganistānā, Gvinejā, Irānā, Jemenā un Irākā. Cilvēktiesību padomes, kas saved kopā visas pasaules valstis, uzdevums ir pastāvīgi uzraudzīt cilvēktiesību stāvokli visu dalībvalstu teritorijās un nekavējoties reaģēt uz stāvokļa pasliktināšanos.
Pašreizējā gausā situācijas risināšana skaidri liecina par šīs organizācijas vājumu un nespēju pienācīgi īstenot mērķus, ko tā pati ir noteikusi. Par organizācijas vājumu var spriest arī pēc Irānas kandidēšanas ANO Cilvēktiesību padomes vēlēšanās, kas notiks 2010. gada maijā, un tas ir patiešām komiski. Pati šī ideja ir absurda, ņemot vērā Irānas teokrātiskā režīma bezpalīdzīgos mēģinājumus ar represīvā aparāta palīdzību apspiest pilsoņu pretošanos, kas ir pārņēmusi visu valsti. Vienīgā iespēja ir vainot visu starptautisko sabiedrību.
Mēs respektējam Irānas tautas izvēli, un mūsu kritikas mērķis ir panākt labāku nākotni Irānas tautai. Mēs aicinām Eiropas Savienības Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas priekšsēdētāja vietnieci ieņemt šajā jautājumā stingru nostāju un izdarīt stipru spiedienu uz ANO.
Heidi Hautala
Priekšsēdētāja kungs! Eiropas Savienībai ir liela iespēja atbalstīt priekšlikumu stiprināt starptautiskos tiesību aktus nākamajā Cilvēktiesību padomē.
No Padomes un Komisijas puses mēs esam noklausījušies garus svarīgu jautājumu sarakstus, bet vai mums ir garantijas, ka Eiropas Savienība pastāvēs uz to risināšanu? Piemēram, es varu teikt, ka Goldstone ziņojumu par starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumiem kara laikā Gazā dalībvalstis uztvēra ļoti pretrunīgi. Manuprāt, mums ir tiesības saņemt no Padomes pārstāvja atskaiti par to, kāda pašlaik ir dažādu dalībvalstu attieksme pret šo svarīgo ziņojumu. Šis ziņojums ir būtisks pašlaik, kad mēs cenšamies izbeigt tādu stāvokli, ka tie, kas ir vainīgi starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumos un kara noziegumos, paliek nesodīti, un saukt tos pie atbildības.
Otrkārt, tāpat kā mans kolēģis Howitt kungs es vēlos pieminēt jauno ziņojumu par slepenajiem ieslodzījuma centriem. Eiropas Savienībai ir jārīkojas noteiktāk spīdzināšanas un necilvēcīgas izturēšanās gadījumos cietumos, no kuriem daži ir slepeni. Mums ir jāspēj arī atzīt to, ka dažas Eiropas Savienības dalībvalstis pašas ir vainīgas šādos pārkāpumos. Tas nedrīkst turpināties, mums ir jāizmeklē šie gadījumi, jo tiem ir liela ietekme.
Mums ir iespēja palielināt Starptautiskās Krimināltiesas pilnvaras, pieņemot stingru nostāju jautājumā par to, kā šajā pavasarī jāgroza Tiesas profesionālās ētikas normas.
Charles Tannock
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Cilvēktiesību padomei neapšaubāmi ir slavējami mērķi, bet tos nopietni kompromitē dažas dalībvalstis. Daudzas no tām visai maz ievēro cilvēktiesības un demokrātijas prasības, piemēram, Kuba, Ķīna, Pakistāna, Saūda Arābija, Nikaragva un Gabona - un tās ir tikai dažas no šīm valstīm. Tāpēc ir skaidrs, ka šai organizācijai nav lielas morālas autoritātes. Tas ir viss, ar ko ANO līmenī jāsaskaras ES, bet tā tomēr dara labu darbu attiecībā uz pārtikas nekaitīgumu un bērna tiesībām. Tomēr tās kā apsēstas uzbrūk Izraēlai par cilvēktiesību pārkāpumiem, bet viņu pašu cilvēktiesību pārkāpumi bieži paliek nepamanīti.
Parlamenta rezolūcijā ir pamatoti uzsvērts, ka 13. sesijā nav minētas nopietnās cilvēktiesību problēmas, kas saistītas ar Gvinejas-Konakri, Afganistānas, Irānas un Jemenas režīmiem. Otrkārt, šajā rezolūcijā ir minēta CIP un ārkārtas pārvietošana. Mums vajadzētu divreiz to apsvērt, pirms uzbrūkam mūsu amerikāņu sabiedrotajiem, jo viņi nes nesamērīgi smagu atbildības nastu par mūsu drošību Eiropas Savienībā.
Nicole Sinclaire
Priekšsēdētāja kungs! Lai gan Komisija ļoti vēlas aizstāvēt mūsu cilvēktiesības, mēs, briti, jau no trīspadsmitā gadsimta zinām lietu patieso stāvokli. Baidos, ka Lisabonas līgums ir tikai mūsu Magna Carta vājš atdarinājums.
Komisija sevī saskata globālu dalībnieku cilvēktiesību jomā un labprāt spriež par citiem, un piedāvā palīdzību un padomu. Tomēr tai vajadzētu kritiski palūkoties uz sevi pašu. Es uzskatu par dziļi ironisku to apstākli, ka, pamatoti aizstāvot Kašmiras iedzīvotāju tiesības, kuri pacietīgi gaida uz referendumu, ko tiem 1947. gadā apsolīja Apvienoto Nāciju Organizācija, Komisija ar Lisabonas līguma palīdzību aktīvi tiecas savām dalībvalstīm atņemt pilnvaras svarīgās politikas jomās. Faktiski tas man liek domāt par referendumu, ko apsolīja Lielbritānijas vēlētājiem, bet kas tomēr nenotika. Tāpēc mani vēlētāji kopā ar Kašmiras iedzīvotājiem gaida uz pašnoteikšanos.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Manuprāt, šī ir lieliska iespēja apstiprināt cilvēktiesību universalitāti, nedalāmību un savstarpējo atkarību, ko šis kopējās rezolūcijas priekšlikums, kuru jāpieņem rīt, arī dara.
Parlaments ir izteicis savu nostāju vairākos gadījumos, parasti ikgadējā ziņojumā par cilvēktiesībām pasaulē un dažādās rezolūcijās, kā mēs nesen to darījām attiecībā uz Irānu.
Daži no maniem kolēģiem ir minējuši paradoksu - viņi lietoja tieši šo vārdu -, ka dažas valstis, kam ir ārkārtīgi slikta reputācija attiecībā uz cilvēktiesībām, piederēs pie organizācijas, kas ir atbildīga par šo valstu uzraudzību, un, manuprāt, Irāna ir viens no visspilgtākajiem piemēriem. Tas nav vienīgais piemērs, un es uzskatu, ka Apvienoto Nāciju Organizācija kļūs neefektīva, ja tajā patiešām būs tādas valstis, un tā zaudēs politisko likumību un morālo autoritāti, lai varētu nosodīt šos notikumus.
Kamēr es par to runāju, priekšsēdētāja kungs, cita Parlamenta struktūrvienība ir apsvērusi cita šīs organizācijas locekļa izslēgšanu, Kubas izslēgšanu. Turklāt šodien mums ir jāsēro par Orlando Zapata Tamayo, 42 gadus veca celtnieka un politiska ieslodzītā, nāvi, kurš nomira pēc bada streika un patvaļīga, necilvēcīga un nežēlīga ieslodzījuma.
Kubas Cilvēktiesību un samierināšanas komisijas priekšsēdētājs Elizardo Sánchez, persona, kam ir tuvas sociāldemokrātijas idejas, ir teicis, ka no šīs nāves varēja izvairīties, viņš uzskata, ka tā bija slepkavība aiz tiesiskuma maskas. Komisār, es vēlos jums jautāt - jo mēs jau zinām priekšsēdētāja nostāju -, vai jūs un Komisija neuzskatāt, ka no ētikas un demokrātijas viedokļa un reaģējot uz tādiem nosodāmiem notikumiem kā Zapata kunga nāve, Eiropas Savienības un Kubas attiecības vajadzētu pacelt augstākā līmenī un piešķirt tām prioritāti?
