Puhemiehen puhe
Puhemies
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat kuulijat, kun vajaa viisikymmentä vuotta sitten ensimmäisen kerran saavuin Elsassiin, joka nyt ottaa meidät vastaan, Eurooppa oli veren peittämä, tuhoutunut ja puolen vuosisadan aikana tapahtuneiden mullistusten ja toisen maailman sodan seurausten jakama. Itä-Euroopassa rautaesirippu oli laskeutunut kymmenen eurooppalaisen valtion ylle, Kaakkois-Euroopassa Espanja ja Portugali joutuivat alistumaan diktatuureille.
Kourallisella eurooppalaisia oli tuolloin kuitenkin tarvittavaa voimaa ja näkemystä näyttää suuntaa ja korvata vastakkainasettelu ymmärtämisellä; tämä syvällinen ymmärtäminen oli enemmän kuin väliaikainen liittoutuminen tai pelkkä yhteistyö ja perustui yhteisen edun tavoittelemiseen yhteisten demokraattisten toimielinten avulla.
Uuden tien näyttämän suunnan mukaisesti kulkemamme matka on ollut valtavan pitkä, ja saavutukset ovat ylittäneet kaikki odotukset. Kuuden perustajavaltion muodostama ryhmä on kasvanut viiteentoista, jotka muodostavat suurimman tunnetun hyvinvoinnin alueen. Berliinin muurin sortuminen ja kylmän sodan päättyminen ovat mahdollistaneet sen, että miljoonat eurooppalaiset ovat saaneet vapautensa takaisin ja että kaikista kokemistamme vaikeuksista huolimatta voimme päättäväisesti jatkaa integraation tiellä. Meidän yhteisömme on mallina muille maanosille.
Jos Euroopan rakentamisen kehitys on ollut menestys, huolimatta kaikelle ihmisen rakentamalle ominaisista puutteista ja vioista, miksi sitten kansalaisemme ovat huolissaan? Miksi he epäilevät, ovat välinpitämättömiä kehityksen suhteen tai torjuvat sen avoimesti hetkenä, jolloin jäsenvaltioiden hallitukset ja unionin toimielimet laativat kunnianhimoisia suunnitelmia kansalaisten sekä heidän huolenaiheidensa ja etujensa ottamiseksi mukaan tähän kehitykseen?
Epäilemättä kyseessä on hyvin tunnettu ilmiö: vaikeuksilla, jotka on kyetty voittamaan, on taipumusta unohtua ja saavutettu menestys jää nykyisten ongelmien taakse. Ja ongelmien määrä ei ole varmasti vähentynyt: työttömiä on 18 miljoonaa, talouden nousu on viivästynyt ja sosiaalisesti syrjäytyneiden eurooppalaisten määrä on jatkuvasti kasvanut. Nämä kaikki ovat kansalaisille enemmän kuin riittäviä syitä esittää kysymys " mihin olemme menossa ja miksi ?" .
En pyri tässä virkaanastujaispuheessa antamaan täydellistä vastausta näihin kysymyksiin. Tavoitteeni on hieman vaatimattomampi: palauttaa mieliin, että Euroopan unionilla on eräs ensisijainen tavoite, rauhan säilyttäminen. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on välttämätöntä, että unioni edelleen parantaa ja tehostaa toimintaansa.
Ajatus rauhan säilyttämiseksi tarvittavasta eurooppalaisesta federaatiosta esitettiin jo Schumanin julistuksessa 9. toukokuuta 1950, eikä se ole menettänyt merkitystään kuluneiden neljänkymmenenkuuden vuoden aikana. Ehkä joidenkin mielestä maailmansodan vaara on poistunut, mutta kansainvälisellä näyttämöllä sodat ja väkivalta jatkuvat. Bosnia, Ruanda, Burundi, Zaire, Somalia ja monet muut tapahtuneet murhenäytelmät muistuttavat meitä tästä joka päivä.
Eurooppalaisten on yhä vaikeampi hyväksyä sitä, että unioni olisi kykenemätön väliintuloon näissä selkkauksissa niiden estämiseksi tai ainakin rauhan palauttamiseksi. Ei riitä, että kansalaisille sanotaan, että unioni ei tarvittavien keinojen puuttuessa voi tehdä enempää. On välttämätöntä tunnustaa, että Maastrichtin sopimuksessa määrätty ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskeva yhteistyöjärjestelmä on selvästi epäonnistunut ja että se on ehdottomasti mahdollisimman pian korvattava tehokkaammalla, enemmän yhteisön ja vähemmän hallitusten väliseen toimintaan perustuvalla järjestelmällä, kuten Euroopan parlamentti on useaan otteeseen vaatinut. Miksi enemmän yhteisön väliseen ja vähemmän hallitusten väliseen toimintaan perustuva järjestelmä? Koska yhtyneen Euroopan rakentamisessa - tätä on toistettava aina uudestaan - yhteisöön pohjautuva toiminta merkitsee samaa kuin tehokkuus, kun taas hallitusten välinen yhteistyö tarkoittaa viivästyksiä, hitautta, ja lopulta epäonnistumista.
Tämä käy selvästi ilmi, jos vertaillaan Euroopan talousyhteisön ja Euroopan vapaakauppaliiton kulkemia teitä. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen toisen ja kolmannen pilarin kehittämisessä kohdatut vaikeudet ovat sen selvästi jälleen kerran osoittaneet.
Euroopan ei pidä huolehtia rauhasta pelkästään sen rajojen ulkopuolella. Myös Euroopassa on terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden, alaikäisillä käytävän kaupan ja huumekaupan kaltaisia levottomuutta aiheuttavia ilmiöitä. Näitä pahuuksia vastaan on mahdotonta taistella tehokkaasti kussakin jäsenvaltiossa yksinään; useissa tapauksissa pelkkä tuomareiden ja poliisien välinen yhteistyö ei riitä. Rikollisuuden yhteismarkkinoiden torjumiseksi tarvitsemme todellista eurooppalaista oikeus- ja poliisialuetta.
Näyttää siltä, että jäsenvaltioiden hallitusten suuri enemmistö on valmis käsittelemään tätä kysymystä vakavasti hallitusten välisessä konferenssissa. Hyvä tahto ei kuitenkaan riitä, jos eräiden esittämien varausten vuoksi yhteisön toimielimille annetaan vain marginaalinen asema. Parlamentti on ehdottanut varovaisia keinoja, joilla sellaiset oikeusja sisäpolitiikan alaan kuuluvat näkökohdat, joita ei voida ratkaista yhteistoimintamenettelyn avulla, voidaan asteittain sisällyttää yhteisön lainsäädäntöön. Jäsenvaltiot ottaisivat harteilleen valtavan vastuun, jos ne olisivat kykenemättömiä yhdistämään kansalliset itsemääräämisoikeutensa niiden ongelmien ratkaisemiseksi, jotka ovat rauhan ja kansalaisten turvallisuuden kannalta erittäin ratkaisevia.
Rauhan säilyttäminen unionissa, arvoisat kuulijat, riippuu myös siitä, pystymmekö ylläpitämään laajan yhteiskunnallisen konsensuksen työn ja vaurauden hedelmien jakamisperusteista. Tämä konsensus on seuraus pitkästä taistelusta, joka vaati työväenluokalta raskaita uhrauksia kunnes usein veriset vastakkainasettelut väistyivät sen yleisen näkemyksen tieltä, että työnantajien ja työntekijöiden välinen vuoropuhelu ja yhteisymmärrys on paras tapa edetä päättäväisesti kohti lisääntyvää sosiaalista oikeutta. Yhteismarkkinoiden huomattava vaikutus jäsenvaltioiden talouksiin on epäilemättä ollut merkittävä tekijä sen tilanteen syntymisessä, jota nimitämme hyvinvointivaltioksi ja joka huomattavasti edistää edellä mainitsemaani konsensusta.
Tarve kilpailla maailmanlaajuisesti muiden talousmahtien kanssa ja sisämarkkinoiden täytäntöönpanosta johtuvat muutokset edellyttävät tänä päivänä hyvinvointivaltion sopeuttamista uusiin olosuhteisiin. Tämä voidaan ehkä toteuttaa korostamalla enemmän yhteiskunnallisten toimijoiden roolia valtiovaltaan nähden, mutta, haluan korostaa, säilyttäen samalla kuitenkin järjestelmämme, eurooppalaisen sosiaalisen mallin, oleelliset piirteet, joista emme missään tapauksessa halua luopua.
Mallimme perustuu jokaisen aidosti demokraattisen yhteiskunnan kolmen yhteisen arvon herkkään tasapainoon: vapaus, tasa-arvo ja veljeys tai solidaarisuus. Mitään näistä ei voida uhrata ilman, että demokratia kärsii ja yhteiskunnallinen rauha vaarantuu.
Arvoisat kuulijat, Euroopan parlamentin tehtävänä on huolehtia siitä, että kyseiset arvot ohjaavat Euroopan rakentamisen kehitystä ja yhteisön toimielinten toimintaa ja kuten on johdonmukaista, tämä olisi aloitettava parlamentista itsestään. Arvoisille jäsenille osoittamassani heidän puoltavaa ääntään pyytävässä kirjeessä olen tehnyt joitakin ehdotuksia ja esityksiä liittyen erityisesti tarpeeseen lisätä yhteyksiä äänestäjiimme, antaa jäsenille paremmat mahdollisuudet ilmaista mielipiteitään ja elävöittää keskusteluitamme. Samalla on syytä asettaa tavoitteeksi yhteinen ohjesääntö, joka vastaisi ilmeiseen toiveeseen saada yhtäläinen kohtelu samoja tehtäviä hoitaville. Ohjesäännön puuttuminen on aiheuttanut meille huomattavia vahinkoja.
En käsittele tässä yhteydessä tähän asiaan tai parlamentin muuhun sisäiseen toimintaan liittyviä yksityiskohtia, mutta haluan vakavissani pyytää tukeanne suuremman avoimuuden ja tehokkuuden saavuttamiseksi toiminnassamme tietoisena siitä, että ilman tukeanne kenen tahansa puhemiehen parhaimmatkin aikomukset olisivat tuomittuja epäonnistumaan.
On ehdottoman välttämätöntä jatkuvasti parantaa parlamentin työn laatua, lisätä avoimuutta ja näkyvyyttä ja perustaa toiminta suurempaan osallistumiseen, jos todella haluamme, että täällä tehtävä työ vastaa unionin kansalaisten huolenaiheisiin. Olisi kuitenkin anteeksiantamaton erehdys rajoittaa pyrkimyksiämme niihin tarvittaviin muutoksiin, joita toimielimemme moitteeton sisäinen toiminta edellyttää: todellinen tavoite on tuoda parlamentti lähemmäksi kansalaisia. Haluan tässä yhteydessä ilmaista kunnioitukseni edeltäjäni Klaus Hänschin toimikaudella saavutetun merkittävän edistyksen osalta ja aion seurata hänen esimerkkiään useassa yhteydessä.
Pyrkimyksistämme lähentyä kansalaisiin seuraavan kahden ja puolen vuoden aikana sekä kyvystämme ymmärtää heidän huolenaiheitaan ja ongelmiaan riippuu hyvin paljon se, pitävätkö he vuonna 1999 järjestettäviä Euroopan parlamentin vaaleja poliittisesti merkittävänä tapahtumana, jossa kyetään vaikuttamaan Euroopan rakentamisen tulevaan suuntaan.
Hyvät naiset ja herrat, olemme täällä edustamassa eurooppalaisia, jotka haluavat, että unioni auttaa heitä saavuttamaan yhä vapaamman, tasa-arvoisemman ja solidaarisemman yhteiskunnan. Unioni voi saavuttaa sen vain vastaamalla onnistuneesti seuraaviin kolmeen haasteeseen.
Ensimmäinen haaste on yhteisön toimielinjärjestelmän uudistaminen hallitusten välisessä konferenssissa. Edellä viittasin joihinkin perustaviin seikkoihin, mutta en voi olla korostamatta sitä, kuinka tärkeää on, että kaikki toimielimet mukautuvat avoimeen, demokraattiseen ja tehokkaaseen toimintaan unionissa, jossa on jo 15 jäsentä ja kohta vieläkin enemmän. Tämä mukautuminen ei onnistu lisäämällä hallitustenvälisiä järjestelmiä tai menetelmiä jo nyt liian monimutkaiseen rakennelmaan.
Muut saman yhteisön kansalaiset eivät ymmärrä, eivätkä voikaan ymmärtää sekavaa pilarien, menettelytapojen ja oikeudellisten perustojen järjestelmää, joka on nykyisin ominaista unionillemme. He ovat tottuneet selkeisiin kaavoihin: yksi tai kaksi parlamentin kamaria, jotka säätävät lakeja; yksi toimeenpaneva elin, joka hallitsee; yhdet tuomioistuimet, jotka antavat tuomioita ja pakottavat lain noudattamiseen; ja tämä kaikki muotoiltuna muutamiksi teksteiksi, joiden kieltä voi ymmärtää. Tästä kaavasta irtaantuminen merkitsee demokratian asettamista kyseenalaiseksi, etääntymistä oikeusvaltiosta ja suuntaa kohti tuhoa. Onneksi Eurooppa ei enää ole erikoistuneitten vähemmistöjen asia; se ei voi edetä ilman eurooppalaisten tukea, jota ei saada, elleivät eurooppalaiset näe toimielimiä, joita voi ymmärtää, ohjata ja valvoa.
Toinen suurista haasteista on talous ja rahaliitto, joka ei koske pelkästään rahaa. Saamme yhteisen rahan, mutta ei siinä kaikki. Kyse on myös yhteisestä talouspolitiikasta, siis siitä, että yhteisön toimielimet asettavat suuret linjat jäsenvaltioiden talouspolitiikalle - sekä niiden valtioiden, jotka ovat sisällä, että niiden, jotka eivät vielä ole. Parlamentillamme on tässä asiassa hyvin erityinen tehtävä: huolehtia siitä, että nämä suuntaviivat sopivat yhteen kansalaistemme etujen kanssa; että talouksiemme elvyttämiseksi tehdyt uhraukset muuttuvat uusiksi työpaikoiksi ja sosiaalisen syrjäytymisen häviämiseksi. Tässä asiassa meillä on laaja yhteinen työsarka kansallisten parlamenttien kanssa etsiessämme toimintatapoja ja politiikkoja, jotka auttavat kääntämään kehityssuunnan, joka vie kohti kaksijakoista yhteiskuntaa, jota emme mitenkään voi hyväksyä.
Arvoisat kuulijat, kolmas suuri haaste, jonka joudumme kohtaamaan, on unionin laajentuminen muualle Eurooppaan, niihin mantereemme maihin, jotka eivät vielä ole voineet liittyä yhteen kanssamme. Euroopan kansakuntien nykyisin ainoa todella historiallinen tavoite on rakentaa voimakas ja demokraattinen Eurooppa, joka kykenee edistämään rauhaa maailmassa.
Siksi meidän kaikkien on liityttävä unioniksi, joka on esimerkkinä poliittisesta, sosiaalisesta ja maantieteellisestä yhteenkuuluvuudesta. Markkinatori, joka perustuu vain taloudellisen hyödyn saavuttamiseen muiden kustannuksella, ei kelpaa mihinkään; tarvitaan yhteisöä, yhteisen edun etsimistä, jota demokraattiset toimielimet ohjaavat - toimielimet, joille voimaa antaa päättäväinen yhdentymistahto. Epäilemättä tämä on eräs tärkeimmistä haasteista hallitusten väliselle konferenssille, jonka pitäisi ottaa hyvin tosissaan kansalaisia niin lähellä olevat kysymykset, kuten esimerkiksi taistelu työttömyyttä - toistan sen jälleen - ja sosiaalista syrjäytymistä vastaan, sekä ympäristö ja yhteisön kansalaisten terveys.
Meistä riippuu, arvoisat kuulijat, tämän taistelun jatkuminen ilman tulitaukoja, yleisen mielipiteen mukaan tempaaminen ja teiden avaaminen tulevaisuuteen. Voin luvata teille vain, että en säästä ponnistuksia ja että aina kuuntelen tarkoin aloitteitanne ja ohjeitanne. Luotan siihen, että tämä parlamentti, niin kuin hyvät merimiehet, osaa aina käyttää hyväksi kulloinkin vallitsevan tuulen, oli se sitten myötäinen tai vastainen, ja purjehtia satamaan, jota ei vielä edes näy.
Muut yhteisömme kansalaiset käyvät vuoropuhelua epävarmuuden yössä. Kuin eurooppalaiset Kristoffer Kolumbuksen purjelaivassa, he kääntyvät meidän puoleemme huolissaan ja epäilevinä. Meidän tehtävämme on varmistaa oikea kurssi, seurata sitä vakaasti tahtoen ja osoittaa heille, että nykyisissä varjoissa aavistamme aamun jo koittavan.
Tätä historiallista päämäärää ei saavuteta - ja tähän lopetan - ilman parlamenttimme roolin vahvistamista. Kant sanoi sattuvasti, että " taistelu parlamentin puolesta on taistelua vapauden puolesta" . Nyt, aina ja ikuisesti myös taistelu tasaarvon ja solidaarisuuden puolesta on taistelua tulevaisuuden ja rauhan puolesta.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
13. joulukuuta 1996 sekä 13. ja 14. tammikuuta 1997 pidettyjen istuntojen pöytäkirjat on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Colom i Naval
Arvoisa puhemies, olin läsnä 13. päivän kokouksessa, mutta minun nimeäni ei ole pöytäkirjan läsnäololistassa, joka on luultavasti oma erehdykseni.

Puhemies
Kiitos Colom i Naval. Asia tarkistetaan.

Corbett
Arvoisa puhemies, tammikuun 13. päivän pöytäkirjassa todetaan, että minut on nimitetty Euroopan parlamentin jäseneksi. Itse asiassa minut kyllä valittiin .
Meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vaikka paikka vapautuisikin Euroopan parlamentin istuntokauden kesken, ei oteta seuraavaa jäsentä puolueen listalta; meillä järjestetään täytevaalit.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Kiitos, Corbett. En epäile, etteikö tätä teidän huomautustanne otettaisi huomioon hallitusten välisessä konferenssissa, jos päätätte ryhtyä ajamaan tätä yhdenmukaisen vaalimenettelyn asiaa, joka koskee meitä niin syvästi.

Falconer
Arvoisa puhemies, pöytäkirjan sivulla 9 väitetään Falconerin sanoneen, että vaalia ei järjestetty. Siellä tulisi lukea " tätä vaalia" , sillä viittasin varapuhemiesten vaaliin.
Toiseksi pöytäkirjasta ei käy ilmi, että vastustin menettelyä ehdotuksenne mukaisesti, minkä jälkeen te jätitte vastalauseeni huomiotta.

Puhemies
Kiitos, Falconer. Kirjaan asian. Ilmoitan vain, että ette esittänyt vastalausetta silloin, kun sitä kysyin, vaikka tosin myöhemmin huomasin protestinne.

Herman
Arvoisa puhemies, maanantain pöytäkirjan läsnäololuettelossa ei mainita nimeäni, vaikka olin läsnä kokouksessa.

Puhemies
Merkitsemme asian muistiin. Otaksun lisäksi, että äänestitte, joten tämän seikan on oltava mukana pöytäkirjassa.

Green
Arvoisa puhemies, saanen muistuttaa teitä siitä, että joulukuussa erään tämän parlamentin jäsenen nähtiin äänestävän eräässä äänestyksessä kahdesti - minkä hän myönsikin - käyttämällä toisen parlamentin jäsenen korttia. Tietänette, että parlamentissa käydyn keskustelun jälkeen tuo asia, joka on vakava järjestyshäiriö, annettiin parlamentin puhemiehistön käsiteltäväksi. Pyydän teitä ystävällisesti kertomaan, mihin toimiin parlamentin puhemiehistö on päättänyt ryhtyä tuon parlamentissa tapahtuneen vakavan järjestyshäiriön osalta.

Puhemies
Hyvä, Green. Luen mielelläni kaikkien tiedoksi kaksi viimeistä kappaletta puhemiehistön kokouksen pöytäkirjasta, vaikka kaikki tietävätkin, että puhemiehistön kokousten pöytäkirjat ovat julkisia asiakirjoja, ja ne jaetaan kaikille edustajille. Luen nämä kaksi kappaletta ranskaksi:
"Puhemiehistö kuuli puhemiehen puheenvuoron, jossa tämä muistutti, että työjärjestyksen 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti puhemiehistö ratkaisee istuntojen johtamista koskevat asiat, ja että Fontainen täysistunnossa tekemä päätös ei mahdollista seuraamuksen taannehtivaa soveltamista Pastyyn 110 artiklan perusteella; ilmoitti puhemiehistölle aikeestaan lähettää Pastylle kirjeen; korosti asiantilan vakavuutta ja piti valitettavana parlamentaarisen demokratian keskeisten periaatteiden loukkaamista, joka vahingoittaa parlamentin julkista kuvaa ja arvokkuutta; täysistunnolle mahdollisesti annettavan tiedonannon osalta todettiin, että päätös kuuluu istunnon puhemiehelle; pani merkille - kuultuaan Fontainea, joka oli istunnon puhemiehenä kyseisen tapauksen tapahtumahetkellä, ja saatuaan puhemiehistön jäsenten lausunnon - puhemiehen päätöksen lähettää Pastylle kirje, jossa muistutetaan tarpeesta noudattaa työjärjestyksen 117 ja 110 artiklaa erittäin tiukasti." Muistutan teitä, että puhemiehistön päätös kuuluu siis yksinkertaisesti näin: " pani merkille - kuultuaan Fontainea, joka oli istunnon puhemiehenä kyseisen tapauksen tapahtumahetkellä, ja saatuaan puhemiehistön jäsenten lausunnon - puhemiehen päätöksen lähettää Pastylle kirje, jossa muistutetaan tarpeesta noudattaa työjärjestyksen 117 ja 110 artiklaa erittäin tiukasti" .

Green
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro. Puhemiehistön päätös nostaa esiin useita kysymyksiä. Ensinnäkin minusta vaikuttaa puhemiehistön tapauksen tulkinnan perusteella selvältä, että tuolloinen istuva puhemies tulkitsi väärin työjärjestystä, koska vakavasta järjestyshäiriöstä olisi pitänyt seurata jäsenen välitön poistaminen parlamentista. Kun tapaus sitten annettiin puhemiehistön ratkaistavaksi ja puhemiehistö totesi, ettei se voi toimia taannehtivasti, on selvää, että poistaminen on mahdotonta tuolloisen istuvan puhemiehen väärän tulkinnan vuoksi. Tämä on erittäin valitettavaa, ja ryhmäni kanta on, että istuipa vilpillinen jäsen millä puolella parlamenttia tahansa - vasemmalla tai oikealla - tulevaisuudessa ryhmäni pyytää vilppiin syyllistyvien jäsenen välitöntä poistamista. Vähempään emme tyydy.
Toiseksi pyytäisin teitä vahvistamaan, että asianomaiselle jäsenelle lähetettiin kirje, ja lukemaan tuon kirjeen parlamentille, jotta kaikki tietävät tarkalleen, mitä parlamentin nimissä on kirjoitettu jäsenelle, joka on rikkonut parlamentin sääntöjä.

Martens
Arvoisa puhemies, haluaisin painottaa sitä, että parlamentin puhemiehistöllä on valtuudet tässä asiassa. Greenin aloitteesta olette tiedottaneet puhemiehistön päätöksistä. Lisäksi olette kertoneet parlamentille puhemiehistön Pastylle lähettämän kirjeen sisällöstä. Mielestäni tämän kirjeen sisältö eli ne kaksi kappaletta, joiden sisällön tunnen, tarkoittaa sitä, että kyseisen parlamentin jäsenen oikaiseminen tuodaan julkisuuteen, mikä jo sinänsäkin on eräänlainen rangaistusmuoto.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, kaikki kollegat ovat tietoisia siitä, että sääntöjen tulkinta aiheuttaa aina paljon keskustelua. Vastaava tilanne tapahtuu usein puhemiehistössäkin. Meillä on ollut pitkä keskustelu tästä asiasta. En saata hyväksyä rouva Pauline Greenin esittämää huomautusta. Hän tietää, kuinka paljon arvostan häntä, mutta tässä tapauksessa en voi olla samaa mieltä. Mielestäni voidaan kyllä sanoa, että rouva Nicole Fontaine ei tulkinnut sääntöjä väärin. Säännöt antoivat hänelle mahdollisuuden harkita parlamentin jäsenen poistamista istunnosta. Säännöt antavat mahdollisuuden. Antavat mahdollisuuden, rouva Green, eivät pidä välttämättömänä. Olimme kaikki hyvin väsyneitä ja kyseisen hyvin vaikean istunnon puhemies päätti keskustelun jälkeen, että asia on annettava harkittavaksi puhemiehistölle. En ole sitä mieltä, että hän sovelsi sääntöjä väärin, sillä hänen ei ollut pakko vaatia herra Pastya poistumaan. Ei ole syytä luoda sellaista käsitystä, että rouva Fontaine toimi väärin. Hän arvioi asian oman harkintansa mukaan saadakseen päivän istunnon päätökseen. Asia tuli myös puhemiehistöön, kuten saimme nähdä, rouva Green. En ole samaa mieltä kanssanne. Olette väärässä siinä. Katsokaa sääntöjä. Niissä sanotaan: on mahdollista, ei: on välttämätöntä. Huomaatte kyllä sen, mikäli katsotte uudestaan sääntöjä. Keskustelimme kauan, herra Kerr oli vieressänne, teimme johtopäätökset ja puhemies kirjoitti kirjeen herra Pastylle, koska ei ollut enää aikaa keskustella istunnosta poistamisesta määräävän artiklan soveltamisesta.

Puhemies
Asia on vaikea ja arkaluontoinen, ja loukkaa yhden tämän edustajainkokouksen jäsenen arvokkuutta ja koko parlamenttimme arvokkuutta. Mielestäni meidän pitää kuunnella niitä viittä henkilöä, jotka ovat pyytäneet puheenvuoroa. Sen jälkeen Green on pyytänyt uudelleen puheenvuoroa. Ennen kuin tulee hänen vuoronsa, ilmoitan puhemiehen tulkinnan tässä asiassa.

Malone
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro. Olin paikalla nyt keskustelun aiheena olevassa tilanteessa, ja se oli ensimmäinen kerta, kun kuulin jäsenen myöntävän avoimesti syyllistyneensä äänestysvilppiin ja äänestäneensä kahteen kertaan ja pyytävän sitä parlamentilta anteeksi. Anteeksipyynnön muoto ei varmaankaan ollut oikea, mutta hän vaikutti katuvalta.
Minä en halua ryhtyä syyttelemään. Koska kyseessä oli hyvin tärkeä Zimmermannin mietintöä koskeva äänestys ja useiden äänestysten tulos oli hyvin täpärä, mitä voi päätellä mietintöä koskevan äänestyksen tuloksen pätevyydestä? Onko meillä oikeus toiseen äänestykseen mietinnöstä, koska minä ainakaan en tiedä, miten Baldi olisi äänestänyt, jos olisi ollut paikalla, ja käyttikö Pasty Baldin ääntä tämän haluamalla tavalla. Emme tiedä myöskään sitä, kuinka monta kertaa rikkomus tehtiin, koska se myönnettiin vasta, kun Tomlinson kiinnitti asiaan huomiota. Moni meistä näki, mitä oli tekeillä, mutta tunnustus tuli vasta, kun asiasta huomautettiin puhemiehelle. Näistä kysymyksistä olisi keskusteltava.

Puhemies
Malone, on asia, jonka pitää olla täysin selvä: puhemiehen kerran julistamaa äänestyksen tulosta ei voi enää muuttaa. Lisäksi, tässä tapauksessa istuntopalveluiden jaosto on todennut, että annettiinpa tämä ääni asianmukaisesti tai ei, tulos olisi ollut sama. Joten olisin kiitollinen, jos emme puuttuisi enää tähän asiaan. Siitä on jo aikanaan päätetty, eikä kukaan sillä hetkellä epäillyt äänestyksen lainvoimaisuutta. Toisin sanoen Fontainen kerran julistaman äänestyksen tulos pysyy.

van Dijk
Arvoisa puhemies, sanoisin jotain kyseisen äänestyksen tuloksesta. Haluaisin hyvin mielelläni, että tekisitte vielä kerran täällä täysistunnossa tunnetuksi sen äänestyksen tuloksen. Mikäli saamani tiedot pitävät paikkansa, tämä tarkistus oli erittäin kiistelty ja se hyväksyttiin yhden äänen enemmistöllä, siis salista poissaolevan Baldin antamalla äänellä, mikä tarkoittaa sitä, että ellei sitä ääntä olisi annettu, tätä tarkistusta ei olisi hyväksytty, koska se ei olisi saanut enemmistön kannatusta. Se tekee asiasta entistä pahemman. Kyseessä oli erittäin kiistelty tarkistus. En todellakaan ymmärrä, ettei Pastyyn kohdisteta muita kurinpidollisia toimenpiteitä tällaisten tapausten estämiseksi tulevaisuudessa. Haluaisin, että ilmoitatte äänestyksen tuloksen vielä kerran selvästi, jotta tiedämme, oletteko oikeassa vai ette. Kyseessä oli kirjallinen äänestys, joten se on mahdollista.

Puhemies
van Dijk, pyydän, että otatte huomioon, mitä puhemies juuri sanoi. Ensimmäiseksi muistutin, että istuntopalvelujen jaosto tarkisti, että kyseinen toimi ei vaikuttanut äänestyksen tulokseen. Sen jälkeen muistutin työjärjestyksen säännöstä: kerran julistettua äänestyksen tulosta ei voida muuttaa. Ja pyydän, että otatte huomioon myöskin sen, että seuraavan päivän pöytäkirjassa ei ollut yhtään tätä äänestystä koskevaa vastalausetta.

de Vries
Arvoisa puhemies, en käytä mielelläni puheenvuoroa tällaisissa keskusteluissa, mutta nyt on kysymys vakavasta asiasta, jonka yhteydessä parlamenttimme arvovalta on kyseessä. En ollut itse paikalla kyseisessä äänestyksessä enkä ota kantaa siihen, mitä torstaina viime istuntojaksolla on tapahtunut. Aion sanoa jotain työjärjestyksestä. Sen paremmin 117 kuin 110 artiklassa ei mainita mitään puhemiehistön asemasta. Eivät mitkään tässä keskustelussa esitetyt viittaukset, jotka liittyvät puhemiehistön asemaan, ole työjärjestyksen mukaisia. Työjärjestyksessä puhutaan vain puhemiehen asemasta.
Kohdistankin kysymykseni suoraan teille, arvoisa puhemies. Työjärjestyksen 110 artiklassa sanotaan, että tällaisissa tapauksissa puhemies voi virallisen huomautuksen annettuaan tehdä parlamentille aloitteen varoituksen antamisesta jäsenen käytöksestä. Voinko tulkita sananne siten, että olette juuri antanut virallisen huomautuksen asianomaiselle kollegallemme työjärjestyksen 110 artiklan tarkoittamassa mielessä ja että olette siten ottanut työjärjestyksemme mukaisen vastuun. Haluaisin teiltä selvityksen tähän asiaan.

Puhemies
Ennen kuin annan puheenvuoron Fontainelle, vastaan Vriesin suoraan kysymykseen. Luen 110 artiklan, koska 117 artikla viittaa 110 artiklaan ja siihen on liitetty selitys, jossa nimenomaan sanotaan, että 117 artiklan tapauksessa tulee toimia 110 artiklan mukaisesti. 110 artiklassa sanotaan: " Annettuaan virallisen huomautuksen puhemies voi" - puhemies voi eli toisin sanoen istunnon puhemies on oikeutettu joko tekemään tai olemaan tekemättä niin - " vakavissa järjestyshäiriötapauksissa joko välittömästi tai viimeistään seuraavassa istunnossa tehdä parlamentille aloitteen varoituksen antamisesta, johon ilman eri toimenpiteitä liittyy istuntosalista poistaminen välittömästi sekä kahdesta viiteen päivään kestävä määräaikainen erottaminen" .
Josta seuraa, että istunnon puhemies käyttää toimivaltaansa ja arvioi teon vakavuuden. Muistan - sillä olin paikalla - että joku parlamentin jäsenistä oli sitä mieltä, että asia pitäisi lähettää työjärjestystä käsittelevän valiokunnan tutkittavaksi, mutta kukaan ei sillä hetkellä pyytänyt, että kyseinen jäsen olisi poistettu istuntosalista, vaan pidettiin tarkoituksenmukaisena antaa asia puhemiehistön käsiteltäväksi. Ehkä kollegat eivät muistaneet määräaikaa, mutta käsittääkseni - ja tämä kuuluu puhemiehen tai työjärjestystä käsittelevän valiokunnan toimialaan - kun nämä päivät ovat kuluneet, on mahdotonta, työjärjestykseen nojautuen, soveltaa 110 artiklaa ja käyttää tätä rangaistusta. Tämä tulkintani on yhtäläinen Hänschin pöytäkirjasta ilmenneen tulkinnan kanssa. Eli nämä kaksi tulkintaa ovat samanlaiset. Aion kuitenkin lähettää tämän päivän pöytäkirjan työjärjestystä käsittelevään valiokuntaan, jossa he, mikäli katsovat sen aiheelliseksi, tutkivat tämän tulkinnan. Mutta tällä hetkellä sekä puhemies Hänsch että minä olemme sitä mieltä, että 110 artiklassa määrätään erittäin selvästä aikarajasta. Se on enemmän, muistutan, että 110 artikkelin 2 kohdan mukaan " Parlamentti päättää kyseiseen järjestyksenpidolliseen toimeen ryhtymisestä puhemiehen päättämänä ajankohtana, joka voi olla istunto, jonka aikana järjestystä on häiritty tai jokin kolmesta seuraavasta istunnosta." Mutta kurinpidollista toimenpidettä täytyy luonnollisesti esittää samana tai seuraavana päivänä.
Siksi ei puhemiehistö eikä puhemies Hänsch voineet toimivaltansa puitteissa määrätä rangaistusta tässä tapauksessa. Toistan, että mikäli ollaan sitä mieltä, että asiaa pitää muuttaa, muutos toimitetaan asianmukaista menettelytapaa noudattaen eli työjärjestystä käsittelevän valiokunnan kautta. Kuten luin teille pöytäkirjasta, puhemiehistö arvioi, että puhemies Hänsch, käyttäen sitä toimivaltaa, joka hänelle on suotu istuntojen hyvän järjestyksen valvojana, toimi täysin valtuutuksensa mukaisesti ottaessaan yhteyttä kyseiseen jäseneen ja lähettäessään hänelle kirjeen.
Minua on pyydetty lukemaan kirje. Haluan muistuttaa, että jos luen kirjeen, minun pitää lukea myös Pastyn vastauskirje hyvin yksinkertaisesta syystä: jokaisella syytetyllä on oikeus tulla kuulluksi, ja työjärjestys antaa mahdollisuuden tällaiselle puolustukselle.
Näissä olosuhteissa, ja koska työjärjestys ei määrää siitä, pitääkö minun lukea kirje vai olla lukematta sitä, annan kokouksen päätettäväksi, luenko nämä kirjeet vai enkö lue.

McGowan
Arvoisa puhemies, ilmaisin alussa selvästi haluavani puhua. Haluan tehdä kaksi tärkeää huomautusta. Mitä tulee 110 artiklaan, tilanne on täysin selvä. Kyseessä on työjärjestyksen kohta, jota koskeva keskustelu aloitettiin jo kauan sitten, ja kysymys kuuluukin tosiasiassa, miten puhemiehistö tulkitsee, mitä tarkoittaa " seuraava istunto" . Seuraava istunto - seuraava tilaisuus käsitellä asiaa - on itse asiassa tänään. Työjärjestyksestä käy selvästi ilmi, että parlamentti päättää asiasta.
Me kaikki tiedämme, että " yksi henkilö, yksi ääni" on ehdottoman keskeinen periaate parlamentin työskentelyssä, ja minun on sanottava teille, arvoisa puhemies - ja toivon teidän kuuntelevan hyvin tarkkaavaisesti - että olette viides Euroopan parlamentin puhemies, jonka edessä olen ottanut tämän asian esille. Kahdentoista vuoden ajan tässä parlamentissa on harjoitettu menettelyä, jota jotkut leikkisästi kutsuvat " pianon soittamiseksi" . Tämä on ensimmäinen kerta, kun puhemies on teettänyt tutkimuksen, jossa on yksilöity rikkomukseen syyllistynyt jäsen, joka lopulta - vastahakoisesti - myönsi syyllisyytensä.
Toinen tärkeä seikka on se, että Euroopan parlamentti käyttää paljon julkisia varoja lähettäessään edustajia kansainvälisiksi tarkkailijoiksi kaikkialle maailmaan - esimerkiksi Afrikkaan ja Itä-Eurooppaan. Vain viikko sitten minä itse sosialistipuolueesta, Stasi EPP-puolueesta ja André-Léonard liberaaliryhmästä palasimme Tsadista, missä olimme seuraamassa ensimmäisiä monipuoluevaaleja. Tarkkailijoina suurin huolenaiheemme oli varmistaa, ettei vilppiä tapahtunut ja että kukaan ei osallistunut äänestykseen useammin kuin kerran. Jos emme kykene panemaan täytäntöön omaa työjärjestystämme, osa meistä Euroopan parlamentin jäsenistä aikoo pyytää kansainvälistä yhteisöä, muun muassa Lomén yleissopimuksen yhteiskokousta, tutkimaan juuri tämän parlamentin demokraattisia menettelyjä.

Puhemies
Kiitos, McGowan. Kysyn nyt kokoukselta, luenko kyseiset kirjeet ?
(Parlamentti päättää että kirjeet luetaan.) Luen siis kirjeet.

Green
Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa, että aiotte lukea kirjeen. Saanen sanoa, että mielestäni olisi täysin sopimatonta, jos lukisitte koko kirjeenvaihdon. Me pyydämme teitä parlamentin puhemiehenä lukemaan kirjeen, jonka parlamentin puhemies lähetti jäsenelle. Jos teidän ja jäsenen välillä käydään kirjeenvaihtoa, se on täysin eri asia. Me haluamme kuulla kirjeen, jonka puhemies lähetti täysistunnossa sattuneen tapauksen johdosta. Puhemiehistö voi sen jälkeen huolehtia seuraamuksista.

Puhemies
Green, kunnioitan mielipiteitänne, mutta äänestyksen sisällöstä päättää puhemies, ja puhemies valvoo kaikkien jäsenten mahdollisuutta puolustautumiseen. Jos jäsen puolustautuu kirjeellä häneen kohdistunutta syytöstä vastaan, vähin, mitä me kansanvallan kannattajina voimme tehdä, on kuunnella hänen vastauskirjeensä. Sen jälkeen jokainen tekee siitä omat johtopäätöksensä, mutta en mitenkään voi kieltää mielipiteen ilmaisun oikeutta yhdeltä virkaveljistämme, joka puolustautuu kun häntä syytetään, en siis tee niin. Luen molemmat kirjeet.

(FR) " Euroopan parlamentin jäsen Jean Claude Pasty. Hyvä edustaja,
Istunnon puhemiehenä toiminut Nicole Fontaine on ilmoittanut minulle, äänestettäessä alaikäisten suojelemista koskevasta Zimmermannin mietinnöstä torstaina 12. joulukuuta 1996, Te äänestitte, oman puheenvuoronne ilmaisua lainatakseni, kaksi kertaa.
Tämä on erittäin vakava asia, sillä Euroopan parlamentin työjärjestyksen 117 artiklassa määrätään, että " äänestysoikeus on henkilökohtainen oikeus. Jäsenet antavat äänensä kukin erikseen ja henkilökohtaisesti" .
Saatuani puhemiehistön jäsenten lausunnon, jossa viitataan 117 ja 110 artiklan määräyksiin, sekä työjärjestyksen 19 artiklan mukaisesti puhemiehelle kuuluvien tehtävien ja velvollisuuksien nojalla minun on valitettavasti ilmoitettava Teille, että käytöksenne torstaina 12. joulukuuta 1996 pidetyssä istunnossa on 117 artiklan vastaista ja se katsotaan istunnon vakavaksi häiritsemiseksi.
Lisäksi minun on muistutettava Teille, että äänestysoikeuden väärinkäyttö parlamentissamme loukkaa parlamentaarisen demokratian keskeisiä periaatteita ja voi näin ollen ainoastaan vakavasti vahingoittaa parlamenttimme julkista kuvaa ja parlamentin jäsenten arvokkuutta."
Sain Pastylta vastauskirjeen, joka kuuluu:
" Hyvä puhemies,
Edeltäjänne Klaus Hänsch lähetti minulle 9. tammikuuta 1997 päivätyn kirjeen nro 00090, joka koskee alaikäisten suojelemista koskevan Zimmermannin mietinnön äänestystä torstaina 12. joulukuuta 1996 ja jonka sanamuotoa en voi hyväksyä.
Itse asiassa kirjeen sanamuoto tuo esiin vakavan eettisen ongelman, koska siinä annetaan ymmärtää, että äänestin tahallisesti kaksi kertaa, mikä olisi äärimmäisen vakavaa, kun tosiasiassa kyseessä oli pelkkä tekninen virhe, josta otan täyden vastuun, kuten istunnossa ilmoitin.
(Vaihtelevia reaktioita) Kyseinen puhemies Hänschin allekirjoittama kirje sisältää sellaisia vihjauksia ja motiiveja, jotka minun silmissäni ovat erittäin vakava kunnianloukkaus toimielimen puhemiehen taholta. Katson, että minulla on näin ollen oikeus kysyä, mitkä ovat kyseisen asiakirjan todelliset motiivit ja mihin sillä pyritään.
(Vaihtelevia reaktioita) Pyydän teitä näin ollen tutkimaan mahdollisuutta kumota kyseinen asiakirja, jotta se voitaisiin korvata kirjeellä, jonka sanamuoto on todellisuuden mukainen" .
On itsestään selvää, ettei puhemies voi eikä hänen pidä peruuttaa hänelle lähetettyä kirjettä. Kirje on lähetetty ja siihen on tullut vastaus. Tästä hetkestä lähtien ainoa päätös, joka voidaan tehdä, on lähettää asia uudelleen työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevään valiokuntaan, jotta kuullaan, mihin ratkaisuun tämä toimielin lain mukaan päätyy tällaisessa tapauksessa.
Minulla on kaksi tätä aihetta koskevaa puheenvuoropyyntöä. Sen jälkeen jatkamme esityslistan käsittelyä.

Fontaine
Arvoisa puhemies, minulla ei ole aikomusta pidentää tätä keskustelua, mutta koska olin siinä vaikeassa tehtävässä, että johdin tilannetta kyseisen istunnon puhemiehenä, minusta tuntuu, että olen kollegoilleni selityksen velkaa.
Muistutan, että tämä tapaus sattui siis ennen joululomaa pidetyssä joulukuun viimeisessä istunnossa. Jotkut kollegoistani pyysivät, että tarkistaisin äänet, minkä teinkin välittömästi. Tarkistus paljasti sen, minkä jo tiedätte.
Kuten Anastassopoulos totesi, työjärjestyksen 110 artikla on erittäin selkeä. Puhemies voi poistaa henkilön istuntosalista. Tämä on selvästi ilmaistu ja luulen, ettei yhdessäkään Euroopan unionin kielessä verbillä " voida" ole muuta merkitystä.
Syistä, joista voidaan olla eri mieltä, arvioin, etten voi poistaa kyseistä kollegaa istuntosalista. Muistutan teitä, Vries, että työjärjestyksen 22 artiklan 3 kohdassa määrätään, että puhemiehistö tutkii istuntojen kulkua koskevat päätökset.
Tämän vuoksi ajattelin, että minun on noudatettava muistaakseni Tomlinsonin minulle tekemää ehdotusta, josta on luullakseni todistus pöytäkirjassa, ja annettava puhemiehistön käsitellä tätä kysymystä. Ehdotus sopi erittäin hyvin tähän arkaluontoiseen tilanteeseen.
Pyysin siis puhemiehistöltä välitöntä käsittelyä. Kuten näette, siellä toimittiinkin nopeasti, sillä Klaus Hänschin viimeksi johtamaa puhemiehistöä seurannut puhemiehistö tutki kysymystä ja päätyi tuloksiin, jotka tiedätte.
Haluan heti rauhoittaa van Dijkiä. Katsoimme tietysti heti, olisiko rikkomuksen kohteena olevan Zimmermannin mietinnön tarkistusta 13 koskeneen äänestyksen tulos ollut erilainen. Onneksi näin ei olisi ollut.
Tässä se, mitä halusin asiasta sanoa, hyvät kollegani.

Green
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä ehdottoman selväksi, että en aio kiistää Fontainen puhemiehenä toimiessaan tekemiä toimia tai päätöksiä. Saatan olla eri mieltä hänen tulkinnastaan, mutta en kiistä, etteikö hän olisi toiminut työjärjestyksen mukaisesti, ja annan tunnustusta Anastassopoulosille siitä, kuinka sankarillisesti hän puolusti puhemieskollegaansa. Minä en halua kyseenalaistaa Fontainen toimintaa, vaikka saatankin olla eri mieltä hänen tulkinnastaan.
Olen kuitenkin järkyttynyt Pastyn lähettämästä kirjeestä, jonka luitte meille.
Tehkäämme selväksi, että monet parlamentin jäsenet näkivät , mitä täällä tapahtui. Kyse ei ollut jostain, mikä tapahtui yksityisessä huoneessa, jolloin tapahtuneesta olisi voinut olla eriäviä tulkintoja. Kukaan ei voi äänestää vahingossa omalla paikallaan ja jonkun toisen paikalla! Tätä on kerrassaan mahdoton hyväksyä, arvoisa puhemies.
Työjärjestystä on selvästi rikottu. Jos olisimme saaneet asianomaiselta jäseneltä - jota minä, kuten huomasitte, en avauspuheenvuorossani nimennyt - puhemies Hänschin lähettämän kirjeen seurauksena selkeän parlamentille osoitetun anteeksipyynnön, olisimme katsoneet tapauksen loppuunkäsitellyksi. Nyt minun on kuitenkin kysyttävä teiltä, miten te parlamentin puhemiehenä aiotte puuttua tämän parlamentin yksittäisen jäsenen, jonka nähtiin petkuttavan parlamentin äänestyksessä, puhemieheen kohdistuvaan hyökkäykseen. Kyseessä on teidän arvokkuutenne puhemiehenä ja meidän arvokkuutemme jäseninä.

Puhemies
Green, annoin parlamentille ehdotuksen, jonka se hyväksyi, että luen myös Pastyn kirjeen, kuten luetaan kenen tahansa, millainen puolustus tahansa, eikä tätä oikeutta puolustautumiseen voi mitenkään rajoittaa. Se, että luen tämän kirjeen, ei merkitse sitä, että itse hyväksyisin sen, mitä yksi jäsenistämme sanoo puolustuksenaan.
Olen ilmaissut hyvin selvästi, mitä puhemiehistö on päättänyt, ja se tukee täysin Hänschin toimintaa, joten minun ei tarvitse enää toistaa sitä, mitä tämän kokouksen puhemiehistö on asiaa käsitellessään sanonut.
On selvää, että käsittelemme arkaluontoista asiaa. Kun istunnon puhemies, sen sijaan että itse olisi päättänyt asiasta, katsoi parhaaksi lähettää sen puhemiehistölle, silloin jo pohdittiin, kuten nytkin, mikä olisi sopivin menettelytapa asian ratkaisemiseksi, sekä mikä olisi se toimivaltainen elin, joka sen suorittaa. Tämä toimivaltainen elin on työjärjestystä käsittelevä valiokunta. Ja myöhemmin lähetän tämän tapauksen - josta ei ole olemassa ennakkotapausta - työjärjestystä käsittelevään valiokuntaan, jotta valiokunta voi sen valossa parantaa sovellettavia normeja, mikäli pitää sitä aiheellisena.
Tälle päivälle ei ole muuta, ja katson parhaaksi lopettaa asian käsittelyn.
Martens, annan teille puheenvuoron, mutta pyydän, että ette jatka tämän asian käsittelyä.

Martens
Haluaisin sanoa kaksi asiaa hyvin lyhyesti: olin läsnä salissa kun tämä kaikki tapahtui. On oikein, että Tomlinson esitti asian antamista puhemiehistön käsiteltäväksi. Fontaine teki niin parlamentin suostumuksella. Toiseksi: päätöksenne viedä asia työjärjestystä käsittelevään valiokuntaan on mielestäni oikea.

Puhemies
Kiitos, Martens.
Pöytäkirjat hyväksytään.

Muscardini
Arvoisa puhemies, olen puoli tuntia pyytänyt, että puhuisimme työjärjestyksestä, mutta te annatte jatkuvasti puheenvuoroja Greenille, joka on puhunut puoli tuntia omista asioistaan. Nyt myös minä haluaisin puhua työjärjestyksestä, koska olenhan minäkin jäsen tässä salissa. Vaikka istummekin oikealla, meillä on puheoikeus!

Puhemies
Muscardini, tätä asiaa ei enää käsitellä. Emme aloita siitä keskustelua uudelleen yhdessäkään puheenvuorossa.

Muscardini
Arvoisa puhemies, viittaan virkailijaan, joka istuu teidän oikealla puolellanne ja joka ei ehkä näe puoliympyrän tähän osaan, mutta joka on katsonut minua viisi tai kuusi kertaa. Minä pyydän saada puhua tässä salissa kuten muutkin, sillä muussa tapauksessa pysymme tässä salissa ja tänne jäämme!

Puhemies
Muscardini, ensimmäisellä puhekierroksella annoin puheenvuoron kaikille puhujille, jotka minulta sitä pyysivät.

Muscardini
Arvoisa puhemies, minä en halua puuttua keskusteluun. Haluan puhua työjärjestyksestä, siis siitä, missä järjestyksessä työt tehdään, en keskustelusta!

Puhemies
Muscardini, virkailijat tiedottavat puhemiehelle, joka johtaa istuntoa sopivaksi katsomallaan tavalla. Luonnollisesti hän voi erehtyä, mutta pyrkii etenemään esityslistan mukaan.

Kvestorien vaali (jatkoa)
Puhemies
Minulla on tässä kvestorien vaalin toisen ääntenlaskun tulokset:
Äänestäjien määrä: 449 Tyhjät tai mitättömät äänestysliput: 13 Annetut äänet: 436 Ehdoton enemmistö: 219
Saadut äänimäärät:
Bardong: 225 ääntä Killilea: 182 ääntä Paasio: 216 ääntä Viola: 171 ääntä
Bardong on saanut ehdottoman enemmistön annetuista äänistä. Onnittelen häntä valituksi tulemisesta.
Kaksi kvestorin paikkaa on vielä täyttämättä. Pitää toimittaa kolmas äänestyskierros. Muistutan, että kolmannella äänestyskierroksella jäljellä oleviin paikkoihin valituksi tulemiseen riittää suhteellinen enemmistö. Äänestysliput ja kuoret on jaettu. Koska täyttämättä on kaksi paikkaa, ette voi ilmoittaa kuin kaksi nimeä. Jos ehdokkaat saavat yhtä paljon ääniä, valituiksi julistetaan vanhimmat ehdokkaat.
(Äänestys toimitettiin.) Pyydän ääntenlaskijoita siirtymään saliin 3, toisessa kerroksessa, ja toimittamaan ääntenlaskun.

Eurooppa-neuvoston huippukokous Dublinissa - Toiminta Irlannin puheenjohtajakautena ja      
Maailman kauppajärjestön (WTO) konferenssin tulokset
Puhemies
Siirrymme käsittelemään esityslistalla seuraavina olevia aiheita:
Neuvoston selvitys ja komission julkilausuma 13. ja 14. joulukuuta 1996 Dublinissa pidetystä Eurooppa-neuvoston kokouksesta.-Neuvoston puheenjohtajan julkilausuma toiminnasta Irlannin puheenjohtajakautena, mukaan lukien Maailman kauppajärjestön Singaporessa 9. 13. joulukuuta 1996 pidetyn konferenssin tulokset.Neuvoston puheenjohtaja Brutonilla on puheenvuoro.

Bruton
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella teitä valinnasta ja myös kiittää Hänschiä hänen loistavasta työstään siinä virassa, joka nyt on siirtynyt teille. Irlannin juuri päättyneelle Euroopan unionin puheenjohtajakaudelle oli tyypillistä erittäin tiivis yhteistyö parlamentin kanssa. Puheenjohtajamaata edustavat Irlannin ministerit ja parlamentin eri valiokunnat pitivät noin 40 eri kokousta.
Mielestäni voidaan sanoa, että Irlannin puheenjohtajakausi oli menestys. Jos näin on, uskon sen johtuvan siitä, että me puheenjohtajamaan edustajina kuuntelimme tarkasti, mitä parlamentilla oli sanottavanaan, ja pyrimme parhaamme mukaan siirtämään edustamanne demokraattisen mandaatin konkreettiseksi toiminnaksi neuvostossa.
Puheenjohtajakaudellamme pyrimme myös innokkaasti varmistamaan sen, että Euroopan kansalaiset todella ymmärtäisivät tekemäämme työtä ja samastuisivat siihen; että he voisivat ajatella, että sillä on jotain merkitystä heille. Sen vuoksi heti puheenjohtajakautemme alussa valitsimme neljä lausetta, joissa tiivistyisi hyvin ymmärrettävällä kielellä se, mitä yritimme tehdä. Lauseet olivat: varmoja työpaikkoja Eurooppaan, turvallisempia katuja Eurooppaan, selvää rahaa eurooppalaisten taskuihin ja kukkaroihin sekä rauha Eurooppaan, Euroopan ja sen naapureiden välille sekä sen naapureiden kesken. Olen iloinen voidessani todeta, että kuuden kuukauden aikana olemme edistyneet kaikissa näissä neljässä asiassa, joiden jokainen Euroopan kansalainen voi ymmärtää merkitsevän jotain hänelle ja hänen elämässään. Minun tänään parlamentille antamassani raportissa palataan takaisin noihin neljään asiaan.
Ensinnäkin selvän rahan osalta voidaan todeta, että edistyimme merkittävästi talous- ja rahaliiton valmisteluja käsitelleessä Dublinin huippukokouksessa. Etenkin yhteisymmärrys vakaus- ja kasvusopimuksesta sekä Irlannin puheenjohtajakauden lopussa solmitut sopimukset uudesta valuuttakurssimekanismista ja euron lainopillisesta asemasta olivat merkittävä askel kohti selvää rahaa eurooppalaisten taskuihin ja kukkaroihin. Haluaisin erityisesti kiittää kollegaani pääministeri Jean-Claude Junckeria Luxemburgista hänen panoksestaan Dublinin kokouksessa saavutettuun edistykseen.
Mitä tulee turvallisempiin katuihin Euroopassa, olemme onnistuneet erityisen hyvin. Kyseessä on ongelma, joka vaivaa kovasti eurooppalaisten mieliä eli se, miten turvassa he tuntevat olevansa järjestäytyneeltä rikollisuudelta lähtiessään kotoaan tai jopa ollessaan kotonaan. Me kaikki tiedämme, että väkivaltaiset rikokset ovat lisääntyneet. Kirjattujen rikosten kokonaismäärä ei ehkä ole lisääntynyt, mutta tehtyihin rikoksiin liittyvä väkivalta on yleistynyt. Suuri osa väkivaltaisesta rikollisuudesta on sidoksissa laittoman huumekaupan lisääntymiseen.
Olen iloinen voidessani todeta, että Irlannin puheenjohtajakaudella olemme ottaneet huomattavan askeleen Euroopan katujen, ja ennen kaikkea maaseutualueiden, tekemisessä turvallisiksi kansalaisillemme. Pääsimme yhteisymmärrykseen vakavaa laitonta huumekauppaa koskevasta päätöslauselmasta. Saimme aikaan yhteisen toiminnan, joka koski lakien ja poliisin, tullilaitosten ja hallintoviranomaisten menettelyjen lähentämistä huumeriippuvuuden ja laittoman huumekaupan torjunnassa. Saimme aikaan viisivuotisen ohjelman, joka koski huumeriippuvuudesta kärsivien ihmisten auttamista riippuvuuden vähentämisessä sekä huumeriippuvuuden yleisyyden vähentämistä, ja saimme aikaan sopimuksen ohjelmasta, joka koski kiinteämmän yhteistyön luomista tullilaitostemme ja yritysten välille huumeiden torjunnassa, jotta rikollisten ei olisi helppo hyödyntää luomaamme sisärajatonta Eurooppaa. Lisäksi teimme Dublinissa hyvin tärkeän päätöksen, kun päätimme teettää merkittävän järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan selonteon, jonka puheenjohtajamaa Alankomaat saa tämän vuoden huhtikuussa.
Toinen tärkeä tavoite on Euroopan työpaikkojen varmistaminen. Todellinen varmistaminen, joka on meille kaikkein suurin haaste. Jos ihmiset ovat riippuvaisia huumeista ja huumeriippuvuudellaan luovat markkinat rikollisille, usein tämä johtuu siitä, että heillä ei ole muuta tapaa tehdä elämästään siedettävää. Heillä ei ole työtä, toivoa, arvokkuuden tunnetta, tunnetta elämänsä merkityksellisyydestä, ja pyrkiessään pyyhkimään mielestään tuon kaiken he turvautuvat huumausaineisiin. Jos tarkastelemme esimerkiksi heroiinin käyttöä Dublinissa, joka on minulle tutuin kaupunki, heroiinin käytöllä on selvä yhteys varsinkin pitkäaikaiseen työttömyyteen ja tarkasti määriteltyyn maantieteelliseen alueeseen. Heroiinia käytetään vain alueilla, joilla esiintyy pitkäaikaista työttömyyttä. Mietoja huumeita - muita huumeita - löytynee kaikkialta, mutta heroiinilla on kiinteä yhteys pitkäaikaiseen työttömyyteen. Tämä osoittaa, että työttömyysongelma ja monet muut yhteiskunnassamme esiintyvät ongelmat ovat sidoksissa toisiinsa.
Me annoimme Dublinin työllisyyttä koskevan julistuksen. Tuossa julistuksessa tunnustetaan se tosiseikka, että ensisijainen vastuu työpaikkojen luomisesta kuuluu viime kädessä kansallisille hallituksille, mutta käytännössä se lankeaa markkinataloudelle. Se kuuluu yrityksille ja yksilöille: yksilöiden on joko parannettava omaa koulutustaan siten, että heistä tulee helpommin työllistettäviä tai, jos on kyse yrityksistä, niiden on laajennettava markkinoitaan niin, että ne tarvitsevat palvelukseensa enemmän työntekijöitä.
On harhaluulo teeskennellä, että poliittiset instituutiot voivat ratkaista työllisyysongelman. Siihen ne eivät pysty, olivatpa ne kansallisia instituutioita tai Euroopan instituutioita. Meidän ei tulisi herättää odotuksia, joita ei voi käytännössä toteuttaa. Työllisyyttä koskeviin julistuksiin sisältyy vaara. Petämme itseämme, jos uskomme, että me poliitikkoina, antamalla julistuksia tai edes käyttämällä suuria rahasummia, tulemme ratkaisemaan työllisyysongelman. Me emme siihen pysty. Voimme ehkä parantaa puitekehystä, voimme ehkä parantaa oloja, joissa ihmiset tekevät työpaikkoja luovia päätöksiä. Suurin vastuu jää kuitenkin ihmisten itsensä hartioille.
Mielestäni tärkein toiminta, johon voimme ryhtyä työllisyyden osalta, liittyy koulutukseen ja uudelleenkoulutukseen. Uskon tämän olevan Euroopan unionin suurin haaste. Koulutus on ala, jolla Euroopan unioni on perinteisesti vetäytynyt taka-alalle ja jättänyt sen ensisijaisesti kansalliseksi vastuualueeksi. Toisaalta olemme toimineet hyvin aktiivisesti ammattikoulutuksen alalla. Mutta onko nykymaailmassa sittenkään selkeää eroa koulutuksen ja ammattikoulutuksen välillä? Eikö kaikki ammattikoulutus ole koulutusta, ja eikö kaikella koulutuksella tämän vuoksi ole ammattiin valmentava ulottuvuus?
Jos tarkoituksena on keskustella syvällisesti eurooppalaisten työllistettävyyden parantamisesta, meidän on ehkä keskusteltava heidän taitojensa, koulutuksensa ja asenteidensa parantamisesta.
Nykymaailmassa, jota hallitsee tietotekniikka ja tieteessä saavutettu edistys, henkilön työllistettävyyttä ei määrää hänen kykynsä tehdä jotain, vaan hänen kykynsä ajatella, kommunikoida, järjestellä asioita tietyssä järjestelmässä ja käsitellä tietoa. Se juuri määrää työllistettävyyden. Se on ominaisuus, jota ihmisiin ei voi istuttaa ammattikoulutuksella - se on kasvatuksen tulos, ennen kaikkea sisäisen kasvatuksen tulos: heidät on saatava ymmärtämään, että suurin osa meistä hyödyntää vain kymmentä prosenttia potentiaalistaan, ja löytämään sitten itsestään loput 90 prosenttia. Tämä on Euroopan työllisyyden haaste: eurooppalaisten kannustaminen luottamaan enemmän omiin kykyihinsä. Tämä on perustavin työllisyyttä koskeva haaste.
Vaikka jaankin parlamentin pettymyksen siitä, että emme ole antaneet varoja Euroopan laajuisille verkoille, älkäämme teeskennelkö, että se on ratkaiseva työllisyyttä koskeva kysymys, sillä se ei ole sitä! Euroopan työllisyysongelman - eurooppalaisten työllistettävyyden - 2000-luvulla määrää koulutus ja ammattikoulutus.
Lopuksi haluan viitata neljänteen mainitsemistani ensisijaisista tavoitteista, joka oli rauha Euroopassa ja Euroopan ja sen naapureiden sekä koko Euroopan kesken. Kohtuudella voidaan todeta, että Irlannin puheenjohtajakaudella Euroopan merkitys Lähi-idän rauhanprosessissa kasvoi ensimmäisen Dublinin huippukokouksen tuloksena. Minua ilahduttaa se, että kenties osin Euroopan panoksen ansiosta olemme viimein saavuttaneet sen pisteen, että tänä aamuna tehtiin aloite Hebronia koskevaksi sopimukseksi pääministeri Netanjahun ja presidentti Arafatin välille.
Irlannin puheenjohtajakaudella myös suhteemme Yhdysvaltoihin on parantunut. Yhdysvaltojen presidentin toimet HelmsBurtonin lakiesityksen 3 osaston toiminnan hyllyttämisen yhteydessä ovat joulua edeltäneen Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen huippukokouksen onnistumisen ansiota.
Luovutamme puheenjohtajuuden Alankomaille, yhdelle Euroopan unionin perustajajäsenistä. Olen aivan varma, että se tulee tekemään loistavaa työtä, sillä se tekee sitä jo nyt. On hyvin tärkeää, että teemme kaiken mahdollisen varmistaaksemme, että perustamissopimus saadaan valmiiksi Amsterdamissa. Jos sitä ei saada valmiiksi Amsterdamissa suunnitellussa aikataulussa, koko laajentumisprosessi lykkäytyy ja kaikki siihen liittyvät strategiset näkökohdat jäävät avoimiksi.
Kaikki ovat tietoisia siitä, että eri maiden vaalien ajankohta vaikuttaa päätöksentekoon. Jos päätöksiä kuitenkin on tehtävä - ja niitä on tehtävä - on luultavasti parempi tehdä ne kuukaudessa kuin neljässä kuukaudessa. En usko, että tuskaa kannattaa enää juurikaan pitkittää. Tiedämme, että jotkut tehtävistä päätöksistä ovat meidän kaikkien kannalta epämiellyttäviä - eri päätökset eri maille tietenkin. Asia olisi parempi hoitaa Amsterdamissa kuin lykätä sitä, ja toivon, että näin tulee tapahtumaan.
Haluan päättää nämä muutamat huomioni sanomalla, että Eurooppa, sellaisena kuin minä sen näen, on ollut viimeisen kolmen tai neljän vuoden ajan sisäänpäin kääntynyt: olemme olleet sisäänpäin suuntautuneita yhtenäisvaluuttaa koskevassa hankkeessa, uutta perustamissopimusta koskevassa hankkeessa ja sisämarkkinoita koskevassa hankkeessa. Ajattelutapamme on hyvin sisäänpäin kääntynyt, ja näin on oltavakin, koska jos emme saa sisäisiä asioitamme järjestykseen, emme kykene ryhtymään ulkoisiin toimiin. Toivon kuitenkin, että kunhan saamme tämän asian järjestykseen, Euroopan kehityksen seuraava vaihe tulee olemaan suuntautuneempi ulospäin. Maailmalla on edessään merkittäviä filosofisia, kulttuurisia ja eettisiä haasteita, joissa Eurooppa voi ja joissa sen pitää ottaa merkittävä rooli.
Jos minun olisi sanottava, mikä on Euroopan poliitikkojen suurin haaste tällä hetkellä, se ei ole kysymys siitä, mitä välineitä meillä on yhtenäisvaluutan ongelmien ratkaisemiseksi tai mikä parlamentin ja komission tai neuvoston ja parlamentin välinen suhde tarkalleen ottaen on. Nuo kysymykset ovat meille kaikille hyvin tärkeitä, mutta ne eivät ehkä ole yhtä tärkeitä kansalaisillemme. Tärkeää sen sijaan on, tiedostavatko kansalaisemme sen filosofisen, eettisen ja kulttuurihankkeen, jonka aiomme toteuttaa 2000-luvulla. Tiedostammeko Afrikan valtavan väestölisäyksen aiheuttaman eettisen kysymyksen, ongelman, joka liittyy köyhiin ihmisiin, jotka ympäröivät tätä entisestään pienenevää etuoikeutettujen saarta, Eurooppaa?
Tiedostammeko eettiset kysymykset, joita liittyy siihen, että käytämme varsin suuren osan maailman luonnonvaroista, ja onko meillä keinoja niiden käsittelemiseen? Jos teemme väestökatsauksen seuraavan 50 vuoden ajalle, tiedämme, ettemme voi tehdä niin emmekä voi sallia muiden maiden tekevän niin. Meitä odottaa, jos näin voi sanoa, väestöön ja ympäristöön liittyvä aikapommi, joka meidän on purettava, ja meillä on oltava yhteisymmärrys siitä, miten voimme sen tehdä.
Olemme luoneet teknologian avulla maailmanlaajuiset markkinat: raha voi nyt siirtyä sekunneissa maailman toiselta puolelta toiselle. Kaikki kuitenkin tiedämme, että markkinat eivät perustu ainoastaan sääntöihin, ne perustuvat yhteiseen etiikkaan. Jos liiketoiminnan perusteista ei ole yhteistä kulttuurien välistä yhteisymmärrystä, liiketoiminta ei ole mahdollista pitkällä aikavälillä.
Onko meillä maailmanlaajuista etiikkaa? Tiedostammeko liiketoiminnan etiikan maailmanlaajuisesti, vai tulevatko luomamme maailmanlaajuiset markkinat olemaan alue, jolla ei noudateta mitään eettisiä periaatteita ja jolla ihmiset voivat yksinkertaisesti käyttää toisiaan hyväkseen seuraamuksista lainkaan piittaamatta?
Tiedostammeko tämän rynnistäessämme väistämättä kasvattamaan niiden ihmisten tuloja, jotka ovat listan kärkipäässä, mitä tulee heidän kykyynsä hyötyä maailmanmarkkinoista? Tiedostammeko, että tämä merkitsee sitä, että yhä useammat ihmiset jäävät täysin jälkeen? Eikö olekin niin, että globaalistuminen tulee eräässä mielessä lisäämään tuloeroja Euroopassa? Entä miten se vaikuttaa solidaarisuuteen, joka on niin tärkeä eurooppalaisille, jotta heillä voisi olla tunne identiteetistään ja kansalaisuudestaan? Vastaako tunteemme perusidentiteetistämme enää maailmanlaajuista todellisuutta? Kun meitä ravistelee riittävästi, meillä kaikilla on tunne siitä, mitä me olemme: irlantilaisia patriootteja, ranskalaisia patriootteja, brittipatriootteja, skottipatriootteja tai mitä tahansa. Onko tämä tunne siitä, keitä olemme - tämä hyvin kansallisuuskeskeinen tunne siitä, keitä olemme - todellakin tarpeellinen määrittelytapa nykyisessä globaalistuneessa maailmassa, jossa yhden etnisen ryhmän jäsenet voivat siirtyä fyysisesti 24 tunnissa kulttuurista toiseen ja kulttuurien välinen viestintä vie vain millisekunteja? Tämä tapa määritellä itsemme, tämä kulttuuriidentiteetti, joka meillä on säilynyt sodanjälkeisiltä vuosilta, ei itse asiassa enää sovellu maailmanmarkkinoilla luomaamme maailmaan.
Kun HVK on takanapäin ja yhtenäisvaluutta on luotu - mikä ei ole mikään pieni tehtävä, myönnän sen - Euroopassa käytävä keskustelu tulee siirtymään filosofiaan, kulttuuriin ja etiikkaan. Jos se siirtyy tuolle alalle, yleisö tulee olemaan paljon nykyistä kiinnostuneempi Euroopasta. Kansalaisten ja instituutioiden välinen kuilu kaventuu, koska tulemme keskustelemaan aiheista, joista kansalaiset itse ovat huolissaan, ja tulemme määrittelemään Euroopan tavoin, jotka suoraan vaikuttavat siihen eräänlaiseen filosofiseen tunteeseen, joka ihmisillä on heidän oman elämänsä merkityksellisyydestä. Tämä on se haaste, joka Euroopalla on edessään tulevina vuosina.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Bruton, kiitos puheenvuorostanne ja ystävällisistä alkusanoistanne puhemiehelle. Puheenjohtaja Santerilla on puheenvuoro komission edustajana.

Santer
, komission puheenjohtaja. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät naiset ja herrat, yhteenvedon laatiminen Irlannin puheenjohtajakaudesta on miellyttävä tehtävä. Jälleen kerran pieni maa osoitti kykenevänsä hoitamaan tärkeän puheenjohtajuuden. Puheenjohtajamaa Irlanti teki runsaasti aloitteita ja sillä oli hyvin harkitut tavoitteet. En voi ottaa esille niitä kaikkia, etenkin kun uskon tämän työn tulosten näkyvän Dublinissa pidetyn Eurooppaneuvoston kokouksen pöytäkirjassa. Kokous teki tästä vallanvaihdosta merkittävän tapahtuman. Kuukausi tapahtuman jälkeen meidän on arvioitava sitä Euroopan unionin suurten tavoitteiden valossa. Auttoiko se meitä etenemään kohti yhä lähempänä Euroopan kansoja olevaa Euroopan unionia? Auttoiko se meitä pääsemään lähemmäksi eurooppalaisten unionia? Loiko se vihdoin perustan yhteisön tulevalle laajenemiselle? Vastaan myöntävästi näihin kolmeen kysymykseen, mutta minun on heti lisättävä, että Eurooppa tarvitsee enemmän. On edettävä vielä kauemmaksi ja jatkettava sinnikkäästi eteenpäin. Tämä koskee yhtenäisvaluuttaa, työllisyyttä ja yhteistyötä sisä- ja oikeusasioissa. Se koskee myös loppusuoralla olevaa hallitusten välistä konferenssia.
Arvoisa puhemies, olen aina sanonut, että yhtenäisvaluutta toteutuu ja että se toteutuu sovitun aikataulun mukaisesti. Ja Dublinissa pidetty Eurooppa-neuvoston kokous tasoitti edelleen tietä sitä kohden. Tämä on erittäin myönteinen viesti: kaksi euron oikeudellista asemaa koskevaa asetusta hyväksyttiin periaatteiltaan ja ne voidaan saattaa päätökseen. Ensimmäisen on määrä tulla voimaan tänä vuonna ja toisen vuonna 1998, kun Eurooppa-neuvosto on ratkaissut, mitkä jäsenvaltiot osallistuvat euroalueeseen.
Eurooppa-neuvosto on hyväksynyt uuden vaihtomekanismin varmistaakseen euroon osallistuvien maiden ja niiden maiden, jotka eivät osallistu siihen, sisämarkkinoiden yhtenäisyyden heti 1. tammikuuta 1999 alkaen. Maat jakautuvat mukana oleviin, alustavasti mukana oleviin ja ulkopuolelle jääviin maihin: ennen kaikkea kasvun vakautta koskevasta sopimuksesta saavutettu yksimielisyys hälvensi viimeiset huolenaiheet. Se on lujittanut Euroopan talous- ja rahaliiton näkymiä. Löysimme tarvittavan sovitteluratkaisun, joka on hyvä kompromissi. Talousarviopolitiikka on siten kirjattu sopiviin kehyksiin. Tämä on todiste poliittisen tahdon lujana pysymisestä. Se on sopusoinnussa jäsenvaltioiden talousarvioponnistelujen kanssa ja toistan teille seikan, josta olen ollut vakuuttunut alusta asti: koska kasvu elpyy ja jolleivat jäsenvaltiot hellitä pyrkimyksissään, 1. tammikuuta 1999 euroalueeseen osallistuvien maiden määrä tulee olemaan suuri.
Kasvua koskeva vakaussopimus on raha- ja talousliittoa ajatellen tämän Eurooppa-neuvoston tärkein anti. Se antaa aihetta optimismiin. Kaikki Euroopan ja koko maailman talous- ja rahaelämän tärkeimmät toimijat ovat huomanneet vakaussopimuksen annin. Siten kaikki tietävät, että 1. tammikuuta 1999 käytössä tulee olemaan euro. Tulevien euroseteleiden kuvituksen esittely tämän saman Eurooppa-neuvoston kokouksen aikana oli onnekas yhteensattuma. Se antoi kasvot yhtenäisvaluutalle. Se osoitti hankkeemme erittäin käytännönläheisen luonteen sekä sen, että euro koskee kaikkia eurooppalaisia ja että se on työttömyyden torjunnan väline. Haluan todeta, että Euroopan valuutta on minulle väline, eikä suinkaan itsetarkoitus. Se on eräs niistä aseista, joiden avulla voimme käydä työttömyyden vastaista taistelua.
Arvoisa puhemies, emme saa laiminlyödä ainoatakaan seikkaa työllisyyspyrkimyksissämme. Tämä on työllisyyden luottamussopimuksen sisältö. Mitään ei saa jättää huomioon ottamatta työllisyyden edistämisessä. Onnittelen puheenjohtajamaa Irlantia, joka ei ole säästellyt ponnistelujaan. Tästä on osoituksena Dublinin julistus. Komission ja puheenjohtajamaan yhteistyö on ollut erinomaista ja hedelmällistä. Yhteistyötä on tehty työllisyyden luottamussopimuksen tavoitteiden mukaisesti. Laadin sen nimenomaan kaikkien Euroopan toimijoiden liikkeelle saamiseksi kaikilla tasoilla. On olemassa todisteita siitä, että tämä suunnitelma toteutuu käytännössä ja nämä todisteet kiihdyttävät edelleen sen etenemistä. Mitä tulee jäsenvaltioihin, niiden tehtävänä on ryhtyä uudistuksiin. Jos ne lisäksi yhdistävät voimansa ja sovittavat pyrkimyksensä yhteen, sillä on moninkertainen vaikutus Euroopan tasolla. Essenin päätelmien mukaisesti Euroopan unionin neuvosto on hyväksynyt toisen yhteisen työllisyyskertomuksen: se on yksi yhteinen askel eteenpäin. Yhteinen askel on myös päätös työllisyyttä ja työmarkkinoita käsittelevän komitean perustamisesta, jolla on merkittävä asema neuvoston tukemisessa Euroopan työllisyysstrategian laatimisessa ja täytäntöönpanossa. Meidän on edettävä yhdessä kohti talouksiemme nykyaikaistamista. Arvostakaamme masennukseen vaipumisen sijasta niitä, jotka tekevät aloitteita ja menevät eteenpäin! Ihmiset tulevat aktiivisemmiksi ja juuri sen vuoksi aluesopimukset saivat tällaisen vastaanoton Euroopan alueilla. Eurooppa-neuvosto on päättänyt käynnistää ja rahoittaa niistä kuutisenkymmentä. Myös työmarkkinaosapuolet liikehtivät, ja ensimmäistä kertaa yhteisön historiassa työntekijä- ja työnantajajärjestöt ovat esittäneet yhteisen julistuksen Eurooppa-neuvostolle. Tällä hetkellä ne neuvottelevat työn järjestelystä ja työn joustavuudesta Euroopan tasolla. Työllisyyden luottamussopimuksen ensisijaisten tavoitteiden joukossa ovat myös sisämarkkinat. En luettele kaikkea Irlannin puheenjohtajuuden aikana saavutettua edistystä. Meidän on, ei ainoastaan toteutettava sisämarkkinat, yhtenäismarkkinat, vaan myös hyödynnettävä niitä parhaalla mahdollisella tavalla. On olemassa merkittäviä kasvuun ja työllisyyteen liittyviä varauksia. Olen sitoutunut esittämään kesäkuussa Amsterdamissa pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa toimintasuunnitelman ja -aikataulun, jotta tähän tavoitteeseen päästään ennen 1. tammikuuta 1999. Aikomuksenani on antaa uutta puhtia sisämarkkinoille tarjoamalla tarkkoja ja tärkeitä ehdotuksia, joiden avulla kaikki suuret aukot täytetään. Meidän on myös vakuututtava siitä, että kaikki näiden markkinoiden toiminnan onnistumisen perusteet on saavutettu. Jotta markkinoista hyödytään parhaalla mahdollisella tavalla, on muun muassa varmistettava, että yrityksillä on riittävästi tietoa niiden mukanaan tuomista uusista mahdollisuuksista. Puheenjohtajamaana toiminut Irlanti onnistui saamaan kolmannen monivuotisen, pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevan ohjelman hyväksytyksi. Tämä ilahduttaa minua, sillä pk-yrityksillä on merkittävä asema työllisyydessä: niille on tehtävä selväksi, että sisämarkkinat eivät ole ainoastaan suurten yritysten toimintakenttä.
Arvoisa puhemies, jos on mainittava jokin ala, jolla puheenjohtajamaa Irlanti on toiminut esimerkillisesti, on se oikeusja sisäasioiden ala. Huumeiden torjunta on eräs kansalaisten ensisijaisista tavoitteista ja se oli myös Irlannin tavoite. Dublinin kokous osoitti, että se on myös Euroopan laajuinen tavoite. Sisä- ja oikeusasioiden yhteistyön lujittamiseksi hyväksyttiin neljä ohjelmaa: GROTIUS, SHERLOCK, VOISIN ja STOP. Jos nämä ohjelmat voidaan käynnistää jo tänä vuonna, on se katsottava Irlannin aktiivisuuden ansioksi. Sama koskee järjestäytyneen rikollisuuden torjumista. Se ei tunne rajoja, kuten tiedämme. Valtioidemme on oltava solidaarisia ja osoitettava se. Euroopan unionin neuvosto teki päätöksen korkean tason ryhmän perustamisesta. Sen vastuulle kuuluu tiukan aikataulun mukaisen toimintaohjelman luominen. Tähän liittyen olen todennut ajatusten kehittyneen jonkin verran. Se voi olla hyvä merkki hallitusten välistä konferenssia ajatellen ja sen vuoksi tämä kehitys on nyt muutettava toiminnaksi. Tiedän, että olette samaa mieltä kanssani. Jos tartumme vihdoin tässä taistelussa tarvittaviin keinoihin, eurooppalaiset huomaisivat sen.
Tulen nyt siihen seikkaan, arvoisa puhemies, joka määrää Euroopan unionin institutionaalisen tulevaisuuden. Puheenjohtajamaan kuuden kuukauden intensiivisen työskentelyn jälkeen laatima teksti auttoi näkemään asian selvemmin. Kunnia tästä on annettava puheenjohtajamaa Irlannille: se on osannut valita ja soveltaa parhaita mahdollisia menetelmiä viimeisten kuuden kuukauden aikana. Kiinnitin myös huomiota edustajienne, Guigoun ja Brokin sitoumuksiin hallitusten välisessä konferenssissa. Olen iloinen, että Euroopan parlamentin ja komission näkemykset ovat monessa kohtaa yhteneväisiä. Mutta ei pidä erehtyä: olemme vielä kaukana siitä, että teksteihin olisi sisällytetty selkeät vastaukset kansalaisten pyrkimyksiin ja laajentumiseen liittyviin ongelmiin. Tämä on puheenjohtajamaa Hollannin tehtävä ja puhumme siitä iltapäivällä.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, esititte myös toiveen siitä, että voisimme keskustella Singaporessa pidetyn ministerikokouksen tuloksista. Ne olivat yleisesti ottaen myönteisiä. Euroopan unioni sai sieltä uuden vahvistuksen Uruguayn kierroksella annetuille sitoumuksille, kuten toivoimmekin. Niitä ei kuitenkaan laajennettu, kuten tekstiili- ja maataloustuotteiden viejämaat toivoivat. Singaporen palvelualan monenkeskisyyttä ja syrjinnän poistamista koskeva julistus, samoin kuin sopimus informaatioteknologian tuotteista sekä poliittinen televiestintäsopimus, ovat rohkaisevia. En voi jättää mainitsematta ministereiden tekemää julistusta, jossa käsitellään heikosti kehittyneitä maita koskevia aloitteita, sillä on nimenomaan komission ansiota, ettei aloitetta yksinkertaisesti haudattu. On totta, etteivät ympäristön ja kaupan suhteita sekä sosiaalisia perussääntöjä koskevat kysymykset menneet läpi komission toivomalla tavalla. Olen vakuuttunut siitä, että voimme kehitellä ajatuksiamme tulevaisuudessa, kuten voimme tehdä jo nyt kahden uuden aiheen osalta, joita Euroopan unioni pitää tärkeinä. Tarkoitan kaupan ja sijoitusten välisiä suhteita sekä kaupan ja kansallisten kilpailusääntöjen välisiä suhteita.
Arvoisa puhemies, aivan liian usein väitetään, että eurooppalaiset suhtautuvat varauksella Eurooppaan. En ole samaa mieltä tästä. Uskon syvästi, että eurooppalaiset kannattavat Eurooppaa. Vaikka he tällä hetkellä ovatkin odottavalla kannalla, se johtuu siitä, että Eurooppa on esitetty heille äärimmäisen ideologisella tavalla vuosien ajan. Tämä ei ole minun lähestymistapani. Tarttukaamme todellisuuteen, osoittakaamme Euroopan unionin palvelevan eurooppalaisia, niin saavutamme jälleen heidän tukensa! Poliittinen menettelytapani on sama kuin Irlannin, ja tulokset ovat näkyvissä! Puheenjohtajamaa Hollanti toimii samansuuntaisesti. Puhumme siitä iltapäivällä. Euroopalla on kaikki voitettavanaan!

Green
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmän puolesta haluan toivottaa Irlannin pääministerin John Brutonin tervetulleeksi parlamenttiin tänään, ja haluan käyttää tämän tilaisuuden sekä kiittääkseni että onnitellakseni häntä siitä loistavasta työstä, jota Irlannin hallitus on tehnyt niiden kuuden kuukauden aikana, joina se on hoitanut Euroopan unionin puheenjohtajuutta.
Irlanti otti puheenjohtajan tehtävän vastaan ratkaisevan tärkeänä ajankohtana, jolloin hallitusten välisessä prosessissa oli meneillään hiljainen vaihe, jolloin tarvittiin yhteisponnistusta sen voiman herättämiseksi uudelleen henkiin. Vaikka ryhmäni arvosteleekin monelta osin Dublin II -huippukokouksessa syntynyttä perustamissopimusluonnosta - ja ryhmäni asiantuntijat tuovat monet niistä esiin myöhemmin tämän keskustelun aikana - on hyvin vähän epäilystä siitä, että Irlannin sitoumus ja menestys perustamissopimusluonnoksen laatimisessa, johon sisältyy useita elintärkeitä keskeneräisiä aloja, oli huomattava voimannäyte, etenkin ottaen huomioon ne hyvin todelliset erot, joita jäsenvaltioiden välillä on sellaisissa arkaluontoisissa kysymyksissä kuin joustavuus ja sosiaalinen ulottuvuus, kolmas pilari ja huumeiden torjunta, kansainvälinen rikollisuus ja terrorismi, yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittäminen, unionin laajentaminen sekä monet muut kysymykset.
Irlanti otti vastaan puheenjohtajuuden myös aikana, jolloin talous- ja rahaliiton aikataulu edellytti toimintaa, jolloin EMU: un kohdistui hyökkäyksiä monissa jäsenvaltioissa ja jolloin olisi ollut yksinkertaisempaa ja paljon helpompaa vain löysätä otetta ja odottaa seuraavien puheenjohtajamaiden tarttuvan haasteeseen.
Haluan esittää kiitokseni Ruairi Quinnille, joka toimi talous- ja valtiovarainministerien neuvoston istuvana puheenjohtajana Irlannin puheenjohtajakaudella ja joka päätti olla turvautumatta helppoon vaihtoehtoon ja onnistua toteuttamaan suunnitelmansa, saamaan aikaan vakaussopimuksen, saattamaan päätökseen euroa ja uutta Euroopan rahajärjestelmää koskevat oikeudelliset järjestelyt. Kaikki ne sattuivat aikaan, jolloin puheenjohtajamaa Irlannilla oli kiireinen aikataulu neuvoston kokousten ja unionin vuoden 1997 talousarvion hankalien kysymysten takia ja jolloin se myös järjesti huomattavan määrän kokouksia parlamentin kanssa. Tältä osin haluan kiittää Mitchelliä, joka on täällä tänä aamuna, hänen tekemästään työstä. Puheenjohtajamaa kokoontui myös parlamentin valiokuntien ja poliittisten ryhmien kanssa ja hoiti tietenkin samalla Irlannin asioita ja osallistui tuskalliseen prosessiin, jolla pyrittiin pääsemään rauhaan ja sovitteluun Pohjois-Irlannissa.
Kun pohdimme, miksi yksi unionin pienimmistä maista on onnistunut niin hyvin unionin puheenjohtajan tehtävässä, ehkä meidän onkin kiinnitettävä katseemme Irlantiin ja sen nousevaan talouteen, sen kasvaviin mahdollisuuksiin ja nopeasti kehittyvään luottamukseen. Toisin kuin suuri naapurinsa, Irlannin hallitus ymmärtää eurooppalaisen näkökulman, ja kun kuuntelimme Brutonia tänä aamuna, ymmärsimme miksi. Irlanti on sitoutunut Euroopan unionin prosesseihin paitsi hyvin käytännöllisessä mielessä myös tarkastelemalla älyllisesti Irlannin tulevaisuuden mahdollisuuksia ja paikkaa maailmassa. Tämä tuli hyvin esille Brutonin kommenteissa.
Haluan kiinnittää hetkeksi huomion unionin viimeisen kuuden kuukauden ajan ulkopoliittiseen ohjelmaan. Myös tällä kaikkein vaikeimmalla alalla Irlanti on hoitanut tehtävänsä harkitusti ja järkevästi. Täällä parlamentissa olemme kiittäneet ulkoministeri Dick Springiä siitä älykkäästä ja hienovaraisesta tavasta, jolla hän hoiti Euroopan osallistumisen Lähi-idän rauhanprosessiin. Jälleen kerran toisin kuin eräät unionin valtionpäämiehet, puheenjohtajamaa Irlanti toimi tavalla, jonka kypsyys on lisännyt unionin arvostusta, ja kiitämme pääministeriä siitäkin.
Me parlamentin tällä puolella olevat uskomme, että puheenjohtajakautenne on ollut menestys. Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että olisimme olleet yhtä mieltä joka päätöksestä ja joka lausunnosta, eikä Bruton sitä meiltä odotakaan. Näin ei todellakaan ole, mutta saatamme nähdä, että puheenjohtajamaa Irlanti on toiminut tehokkaasti ja tuloksellisesti puolustaen järkkymättömästi ja arvokkaasti Euroopan päämääriä. Se on luonut perustan Alankomaiden puheenjohtajakaudelle ja osoittanut, että Euroopalla voi olla kansainvälinen rooli. Tämä rooli on tällä hetkellä ratkaisevan tärkeä. Puheenjohtaja muistanee, että Euroopan unionilla oli asioita edistävä rooli Lähi-idän rauhanprosessissa Barcelonan konferenssissa, jossa pantiin alulle unionin Välimeren politiikka. Pidän tervetulleena tämänpäiväistä Hebronin sopimuksen allekirjoittamista, kuten uskon meidän kaikkien tekevän.
Ottaen huomioon itäisen Välimeren tämänhetkiset jännitteet, unionilla on nyt mahdollisuus osoittaa kykynsä asioiden edistäjänä kokoamalla yhteen Välimeren konferenssiin kaikki nykyisten konfliktien osapuolet - Turkki, Kreikka ja Kypros - jotka kaikki ovat mukana Välimeren prosessissa ja sitoutuneet siihen.
Piakkoin ulkoministerit, myös Irlannin ulkoministeri, kokoontuvat Välimeren konferenssin yhteydessä keskustelemaan turvallisuuskysymyksistä. Kehotan heitä ja toivon teidän syrjään astuvana puheenjohtajamaana ja Euroopan unionin troikan osapuolena kehottavan heitä käyttämään merkittävää diplomaattista ja poliittista vaikutusvaltaansa lievittääkseen jännitystä ja kauhistuttavan vaarallista varustelukilpaa, joka on viime aikoina kiihtynyt itäisellä Välimerellä. Meidän tulisi pyrkiä tekemään jotain viimeisen kahden vuoden ajan esityslistalla olleelle asialle, Kyproksen saaren demilitarisoinnille, yhtä tarmokkaasti ja päättäväisesti kuin he nyt osallistuvat itäisen Välimeren varustelukilpaan.
Loppuyhteenvetona toteaisin, että puheenjohtajamaa Irlanti on luonut lujan perustan seuraaville puheenjohtajamaille HVK: n ja EMU: n osalta ja osoittanut, että hienovarainen diplomatia, jossa tunnustetaan Euroopan toimintamahdollisuudet ja rooli, joka sillä voi olla nykyisessä maailmassa, on se anti, mitä me voimme tarjota. Kiitämme puheenjohtajamaata siitä.

Martens
Arvoisa puhemies, Dublinin huippukokous ja Irlannin puheenjohtajakausi olivat erittäin menestyksekkäitä. Kuten komission puheenjohtaja juuri sanoi, on osoitettu toistamiseen, että pienten valtioiden edustajat voivat olla suuria Euroopan neuvoston puheenjohtajia. Näin oli epäilemättä Taoiseach John Burtonin ja hänen ministereidensä kohdalla, jotka hoitivat tehtävänsä tehokkaasti vahvalla eurooppalaisella vakuuttuneisuudella.
Eurovaluutta on nyt lähtöasemissa. Ei vain siksi, että seitsemän euroseteliä tullaan laskemaan liikenteeseen monissa maissa vuoden 2002 aikana, vaan myös siksi, että Dublinissa päätettiin " vakaussopimuksesta" .
Meille tämä vakaussopimus ei merkitse talouden kiristämistä. Olemme päinvastoin vakuuttuneita siitä, että se tulee alentamaan korkokantaa ja edistämään taloudellista kasvua ja työllisyyttä. Onkin siksi korkea aika saada toisetkin kansalaiset vakuuttuneiksi siitä, että juuri tämä Talous- ja rahaliitto on paras ase yhteiskuntamme perusteita dramaattisella tavalla kalvavaa työttömyyttä vastaan, ja olenkin sitä mieltä, että se työttömyyttä koskeva lausunto, jonka vaaditte neuvostolta Dublinissa, arvoisa puheenjohtaja, on oikea läpimurto. Tunnen neuvoston ympäristöä jonkin verran, olette saaneet aikaan todellisen läpimurron ja se on suuri saavutus.
Dublinissa päätettiin myös, että valtiovarainministerit tulevat muodostamaan Euroopan Keskuspankin rinnalle jonkinlaisen yhteisen taloudellisen hallituksen. Heidän tulee päättää Euroopan ulkoisista suhteista muiden valuuttavyöhykkeiden kanssa ja erityisesti dollarivyöhykkeen kanssa. Eurooppalaiset voivat yhteisvaluutan avulla rajoittaa suuresti niitä rahamyrskyjä, jotka häiritsevät taloutemme kokonaisia aloja.
Irlanti onnistuikin saamaan HVK: sta käydyt neuvottelut poliittiseen vaiheeseen. Amsterdamin HVK: n jälkeen meidän on aloitettava unionin laajentaminen. Se on ensiarvoisen tärkeää mantereemme vakaudelle ja myös sen turvallisuudelle. Keski- ja Itä-Euroopan kansoilla on suuria odotuksia. Mutta on sanottava, että ellei Amsterdamin huippukokous onnistu järjestämään unionia tehokkaalla, tarkoituksenmukaisella ja demokraattisella tavalla, ei ole vastuullista aloittaa neuvotteluja laajentumisesta.
Siksi täytyy ratkaista arkaluontoiset kysymykset, kuten komission kokoonpano, Euroopan parlamentin valtuudet, äänestyssuhteet, neuvoston enemmistöpäätökset ja Euroopan tuomioistuimen valtuudet. Eurooppalaisesta diplomatiasta on tultava oikea yhteistyön ja yhteisen turvallisuuden väline. On myös saatava aikaiseksi eurooppalainen puolustuspolitiikka.
Huolimatta puheenjohtajakautenne menestyksistä ulkopolitiikan alueella, minun on valitettavasti todettava, että ne kannat, jotka Dublinissa otettiin esimerkiksi Venäjän suhteista, Suurten järvien alueen konflikteista ja entisen Jugoslavian tilanteesta eivät vielä ole vastaus oikean yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan vaatimukseen. Koska meiltä puuttuu poliittinen tahto ja yhteinen näkemys eurooppalaisten elintärkeistä eduista maailmalla, ei ole täytetty niitä ehtoja, jotka vaaditaan Euroopan muovailemiseen todelliseksi mahdiksi, joka voisi tasa-arvoisesti Yhdysvaltain kanssa näytellä maailman näyttämöllä.
Myös alue- ja maatalouspolitiikkaa ja unionin rahoitusta on muutettava. Rahoituksen muuttaminen on välttämätöntä, jotta jotkut jäsenvaltiot eivät saisi käsitystä, että niiden maksettavaksi tulee epäoikeudenmukaisen suuri osa laajennuksen kustannuksista.
Se merkittävä pyrkimys, jonka parissa myös jotkut kansalliset ministeriöt työskentelevät, aidon yhteisen poliisimahdin, jonkinlaisen eurooppalaisen FBI: n ja eurooppalaisen oikeustilan luomiseksi, on hyvä esimerkki yhteisestä taistelusta terrorismia, huumekauppaa ja kansainvälistä rikollisuutta vastaan. Myös tästä kunnianosoitus Irlannille. Jokainen aloite, joka pyrkii käsittelemään oikeuslaitoksia ja sisäistä turvallisuutta yhteisöllisesti ja ottamaan ne demokraattisen valvonnan piiriin, voi luottaa tukeemme. Tulevien kuukausien kannalta on olennaista, että ohjelmaanne koskevat neuvottelut on saatu ensimmäistä kertaa poliittiseen vaiheeseen. Toivon, että sitä ei unohdeta ja että Alankomaat ottaa paikkanne samassa hengessä, mutta siitä tulemme puhumaan kohta.
Toivotan teille ja komissiolle paljon onnea Dublinin huippukokouksen saavutusten merkeissä.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella teitä valinnastanne ja toivottaa teille menestystä toimikautenne ajaksi. Cuirimse céad mile fáilte roimh Taoiseach na h'Eireann agus Aire Gnothai na h'Eorpa ata anseo chun deire oifiguil a chuir le Uachtaranacht Eireann don Comhphobail .
Toivotan lämpimästi tervetulleeksi neuvoston istuvan puheenjohtajan ja hänen Eurooppa-asioiden ministerinsä Gay Mitchellin heidän virallisella vierailullaan Euroopan parlamenttiin Irlannin unionin puheenjohtajakauden päätteeksi. Irlannin puheenjohtajakauden menestyksellisyys ilahduttaa meitä kaikkia. Taoiseachille ja hänen hallituskollegoilleen ja tehtävän hoitoon osallistuneille useille sadoille virkamiehille esitämme vilpittömimmät kiitoksemme ja olemme hyvin ylpeitä hyvin tekemästänne työstä.
Olen myös iloinen voidessani todeta, että Dublinin huippukokous oli yksi viime vuosien onnistuneimmista huippukokouksista. Irlannin puheenjohtajakautensa alussa asettaman ja parlamentin hyväksymän neljän tärkeimmän ensisijaisen tavoitteen, jotka olivat yhtenäisvaluutta, rikollisuuden ja huumeiden torjunta, hallitusten välinen konferenssi ja työttömyyteen puuttuminen, osalta saavutettiin vankkaa edistystä. Yhtenäisvaluutan luominen alle kahdessa vuodessa etenee nyt vauhdilla; vakaus- ja kasvusopimus takaa sen, että rahoitusmarkkinat, sijoittajat ja suuri yleisö luottavat kaikki siihen, että euro tulee olemaan vakaa valuutta ja ettei se tule altistumaan vaihteluille, jotka aiheutuvat yhden tai useamman uuden valuutta-alueen hallituksen harjoittamasta lyhyen aikavälin politiikasta.
Pidän tervetulleena Dublinissa saavutettua edistystä, joka koskee Euroopan unionin maiden välisen yhteistyön vahvistamista järjestäytyneen rikollisuuden ja kansainvälisen huumeiden salakuljetuksen torjunnassa. Laiton huumekauppa on syypää suureen osaan maissamme ilmenevästä kurjuudesta, ja ihmisiin ja omaisuuteen kohdistuvat huumeiden käytön rahoittamiseksi tehtävät rikokset ovat syy siihen, että suuri osa kansalaisistamme pelkää jatkuvasti henkilökohtaisen turvallisuutensa puolesta. Laittomien huumeiden, joita on nyt saatavilla unionin kaikissa yhteisöissä, toimittamisesta viime kädessä vastuussa olevat tahot ovat toimineet pitkään kansainvälisesti, ja niiden toiminnan tehokas tukahduttaminen vaatii niin ikään koordinoitua kansainvälistä toimintaa.
Unionin tulisi varata vuosittaisesta talousarviostaan resursseja huumeita unioniin tuovien salakuljettajien kiinniottamiseen, unionissa huumeiden valmistukseen käytettävien aineiden jakelun valvontaan ja huumekeisarien rahanpesutoiminnan tutkimiseen. Hallitusten välisen konferenssin Dublinin huippukokouksessa esittelemä perustamissopimusten tarkistusluonnos on vankka perusta, jolta voidaan edetä uutta perustamissopimusta koskevien neuvottelujen viimeiseen ja kaikkein ristiriitaisimpaan vaiheeseen.
Huippukokouksessa perustamissopimusten tarkistusluonnoksen osalta saavutettu sopimus oli merkittävä läpimurto, ja erityinen kiitos siitä kuuluu kaikille osallistujille, etenkin hallituksen edustajalle Noel Dorrille, hänen asiassa omaksumastaan johtavasta roolista. Yksi kysymyksistä, joka näissä neuvotteluissa on yhä päättämättä, koskee tulevaisuudessa nimitettävien Euroopan komissaarien määrää. On elintärkeää säilyttää komission poliittinen legitimiteetti kaikissa jäsenvaltioissa ja kunkin kansallisen äänestäjäkunnan silmissä. Pitkällä aikavälillä tämä on mahdollista vain, jos jokaisella maalla on yksi paikka komissaarien kollegiossa.
Toinen yhä auki oleva institutionaalinen kysymys liittyy ministerineuvoston puheenjohtajamaan tulevaan toimintaan. On esitetty, että pieniltä Euroopan mailta puuttuu resurssit ja kyky ottaa vastuulleen unionin asioiden johtamisen raskas tehtävä ja että nykyinen järjestelmä, joka perustuu puolivuotiseen kiertävään puheenjohtajuuteen, olisi lakkautettava. Puheenjohtajamaa Irlannin toiminta viimeisten kuuden kuukauden ja etenkin Dublinin huippukokouksen aikana kuitenkin osoittaa selvästi, että pienet jäsenvaltiot voivat hoitaa puheenjohtajuuden tehokkaasti ja menestyksekkäästi ja että usein ne saavat aikaan sopimuksia, joita suuremmat jäsenvaltiot eivät ole saaneet solmittua niiden puheenjohtajakauden aikana. Viimeisen kuuden kuukauden kokemus näyttää osoittavan, että on erittäin perusteltua säilyttää nykyinen kiertävään neuvoston puheenjohtajuuteen perustuva järjestelmä.

Cox
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmän puolesta aloittaisin onnittelemalla teitä ja onnittelemalla myös Taoiseachia ja hänen hallituskollegoitaan erinomaisesta työstä Irlannin kuusikuukautisen unionin puheenjohtajakauden aikana.
Tätä ajanjaksoa on leimannut vahva keskittyneisyys, kova työ ja huomattava menestys. Tämä on osoittanut mahdollisimman selvästi, että ne, jotka haluaisivat lakkauttaa kaikkien jäsenvaltioiden keskuudessa kiertävän puheenjohtajuuden, ovat väärässä.
Te, Taoiseach, olette epäilemättä - ja Irlannin tapauksessa tämä ei ole edes ensimmäinen kerta - osoittanut pienten jäsenvaltioiden kyvyn hoitaa velvollisuutensa tehokkaasti ja lopettanut suurelta osalta puheet, joita sinnikkäästi muutoksen puolesta puhuvat jäsenvaltiotason arvostelijat ovat esittäneet.
Haluaisin myös kiittää Irlannin virkamiehistöä, joka vähälukuisuudestaan huolimatta on selviytynyt haasteesta, joka liittyi puheenjohtajuuden valmisteluun ja hoitamiseen ja puheenjohtajan tehtävien hoitamiseen useissa niistä yli 2000 kokouksesta, jotka ovat olennainen osa puheenjohtajamaan työtä.
Ottaen huomioon epävarmuuden, joka ympäröi asioita ennen Dublin II -huippukokousta, ehkä kaikkein merkittävin yksittäinen poliittinen saavutus oli vakaussopimuksen solmiminen osana talous- ja rahaliiton välttämättömiä valmisteluja. Irlanti on paitsi saanut aikaan sopimuksen euron oikeudellisesta asemasta ja ERM II: n yleisperiaatteista myös ylläpitänyt ja syventänyt yhtenäisvaluuttaan johtavaa kehitystä. Tässäkin puheenjohtajamaa Irlanti yhdessä Luxemburgin pääministerin kanssa, kuten täällä on tänään tunnustettu, osoitti ja korosti jälleen pienten jäsenvaltioiden kykyä toimia rehellisinä välittäjinä, jotka sovittelevat asioita suurempien välillä.
Liberaaliryhmä on kuitenkin pettynyt vähäiseen ja vastentahtoiseen edistykseen, joka tähän asti on saatu aikaan monissa vapauttamista koskevissa asiakirjoissa, etenkin televiestinnän ja postipalveluiden alalla. Tähän ei ole niinkään syynä puheenjohtajamaan suoranainen epäonnistuminen vaan koko neuvoston tahdon puute. Mikä vielä huolestuttavampaa, uskomme sen olevan seurausta kyvyttömyydestä ymmärtää yhä avoimemman maailmantalouden kilpailudynamiikkaa - josta Taoiseach niin kaunopuheisesti puhui ja joka, mikäli siihen ei puututa, saattaisi pitkällä tähtäimellä vähentää Euroopassa työpaikkoja eikä säästää niitä, kuten monet nykyisen status quon säilyttämisen kannattajat tuntuvat uskovan.
Merkittävimmän perintönsä puheenjohtajamaa Irlanti on kuitenkin antanut meille hallitusten välisen konferenssin yhteydessä. Perustamissopimusluonnoksessa yhdistyvät kunnianhimo ja realismi, ja se on kunniaksi päätekijälleen Noel Dorrille. Institutionaalisella tasolla ja joustavuusasiassa olemme kuitenkin pettyneitä siihen, että suurempaa edistystä ei ole saatu aikaan. Olisi surullista, jos lopulta palaisimme huonosti harkittuihin tai huonosti ymmärrettyihin ratkaisuihin ilman asiaankuuluvaa pohdintaa ja keskustelua, sillä se vaikuttaa ratkaisevasti siihen, miten viime kädessä selviämme laajentumisesta - seikka, mitä Taoiseach aivan oikein korosti HVK: n jälkeisenä seuraavana suurena haasteena.

Puerta
Arvoisa puhemies, vaikka tällä hetkellä ryhmässäni ei ole irlantilaista jäsentä - vaikka onhan meillä yhteistyökumppanina puolue, joka on mukana Irlannin hallituksessa - haluaisin kuitenkin välittää ryhmämme kiitokset irlantilaisen ryhmän työstä Euroopan puheenjohtajana.
Brutonin puheenvuorot olivat syvällisiä ja loistavia, ja hänen Eurooppa-ministerinsä on hoitanut työnsä todella esimerkillisellä tavalla suhteessa Euroopan parlamenttiin.
Tämän lisäksi minun pitää ilmaista myös ryhmäni puolesta huolestuneisuus ja jonkin asteinen pettymys huippukokouksen tuloksiin, vaikka tiedän, että Hollannin puheenjohtajuus saa vielä irlantilaisen puheenjohtajuusryhmän jäsenet tuntumaan paremmilta. Miksi olemme huolissamme ja pettyneitä? Koska ne ehdotukset institutionaalisista uudistuksista, jotka tähtäävät toimielinten toimivuuden parantamiseen ja demokratisointiin sekä ennen kaikkea laajentumiseen, ovat jossain suhteessa heikkoja.
Olemme epäilemättä tyytyväisiä siihen, että mukaan on otettu uusi otsake työllisyydestä, mutta mainintaa julkisten palvelujen suojasta - tai keinoista työpaikkoja luomaan pyrkivän politiikan toteuttamisesta ei ole. Olemme pahoillamme siitä, että ei ole näkyvissä mitään todella merkittävää kehitystä kansalaisuuskysymyksissä, ja meistä tuntuu, että uudistuksen merkittävimmät päätökset tehdään viime hetkellä, ilmain avoimuutta tai suoraa tiedotusta kansalaisille tai kansalaisten edustajille, jotta he voisivat vastuullisesti niitä pohtia.
Emme ole samaa mieltä joidenkin työllisyydestä ja tervehdyttämispolitiikasta esitettyjen väitteiden kanssa. Euron luomiseen liittyvä kova valtiontalouden tervehdyttämispolitiikka ei mielestämme automaattisesti tuo mukanaan tuotannon ja työpaikkojen määrän kasvua. Tässä asiassa olemme eri mieltä. Luulemme, että se lisää työttömyyttä, ja samalla vastaavasti lisääntyy taloudellinen keinottelu. Keinotteluun liittyvien Euroopassa tapahtuvien liiketoimien pitää olla verotuksen alaisia.
Nämä mahdollisuudet työpaikkojen lisäämiseen ympäristönsuojelussa ja yhteiskunnallisilla aloilla eivät ole riittäviä. Uskomme, että pitää pohtia talous- ja rahaliiton kolmatta vaihetta, pitää harkita uudelleen niitä vaikutuksia, joita se aiheuttaa joillekin kansantalouksille, joillekin yhteiskunnille. Olemme selvästi eri mieltä vakaus- ja kasvusopimuksen merkityksestä.
Lopuksi vakaus- ja kasvusopimuksen määrää jäsenvaltioiden talousarviopolitiikan ehdot ja joissakin valtioissa se aiheuttaa vakavia ongelmia.
Kansalaisten Euroopassa tuemme huumekaupan vastaista taistelua - pitää taistella enemmän huumekaupan synnyttämän pimeän rahan pesua vastaan. Ja olemme pahoillamme siitä, että rasismiin ja muukalaisvihaan liittyvien ilmiöiden eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamisesta ei päätetty.
Ulkoasioissa olemme yhtä mieltä suunnitelmista Palestiinan suhteen ja olemme pahoillamme liiallisesta ymmärryksestä ja suvaitsevaisuudesta Turkin hallitusta kohtaan. Turkin hallituksen uskottavuus kunnioittaa sen kansalaisten ja erityisesti kurdien ihmisoikeuksia ei ansaitse tällaista kohtelua.
Toivoisin myös, että toimet Kuubaa kohtaa olisivat päättäväisempiä, että olisi mahdollista tehdä yhteistyötä Kuuban ja Euroopan unionin kesken niin, että olisi täydet vastavuoroiset takuut demokratisoitumisen lisääntymisestä.
Minulla ei ole enempää aikaa, puheenjohtaja Bruton, mutta haluan teidän tietävän, että kiritiikkimme on lojaalia ja toivomme, että hyvä työnne tuottaa tulevaisuudessa hedelmiä hallitusten välisessä konferenssissa. Toivottaisin jopa ilman pienintäkään ironiaa, että Jumala kuulisi meitä ja tukisi meitä näinä niin vaikeina hetkinä, koska emme luota vain instituutioihin.

Roth
Herra puhemies, hyvät kollegat, arvoisat neuvoston ja komission herrat, muistelkaamme joulukuuta! Kuinka me iloitsimme lahjoista, jotka meidän oli määrä saada Dublinissa, herra Santer! Tilaisuus oli todella juhlallinen, näin sen itse tosin vain televisiosta, ja sitten tuli lahjojen jaon vuoro. Euroopan joulupukit avasivat säkkinsä ja tyhjensivät ne käyvän kameran edessä.
Muistakaamme, että John Major oli tyytyväinen, koska hän sai kaiken haluamansa. Chirac sanoi, että Dublin oli lahjoittanut meille uuden kuvan Euroopasta. Liittokansleri Kohl puhui aivan vuodenajan mukaisesti eteenpäin kulkevasta karavaanista. John Bruton ja Jacques Santer muistivat kiitettävästi niitä, jotka jäivät ulkopuolelle, ja sanoivat, että työttömyys on sietämättömän korkea eikä se kunnioita rajoja. On jo melkeinpä ällistyttävää, että kaikki olivat niin jouluisen onnellisia ja tyytyväisiä.
Minulle tuli tässä tilanteessa mieleen aivan toinen, todenmukainen lause. Sitä ei lausunut kuitenkaan kukaan huippukokouksen osanottaja, vaan eräs muu henkilö. Tämä lause kuului siteerattuna näin: " Politiikan voi tässä määritellä taloudellisten tarkoitusperien toteuttamiseksi lainsäädännön avulla" . Tämä eräs ei ollut hallituksen edustaja, vaan Kurt Tucholsky, joka lausui tämän vuonna 1919 aivan kuin hän olisi istunut vuonna 1996 Irlannissa iltapäivän huippukokouksen pöydän ääressä. Korostetusti ja tarkasti tämä lause kertoo, mitä erittäin tarpeellisesta ja suureen ääneen julistetusta uudistuksesta on tosiasiassa tullut. Hanke, joka tekee talouden hoidosta taloudelle helpompaa. Hanke, jossa kaikkien perusoikeudet kutistetaan pelkiksi toiveiksi ja, kuten John Bruton sanoi, siirrettiin hamaan tulevaisuuteen, ja hanke, jossa itäeurooppalaisten valtioiden osuus Euroopasta rajoittuu apulaispoliisin rooliin järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa.
Tietenkin Dublinissa puhuttiin kasvusta. Kasvua kannatan minäkin ja nimenomaan, mutta aivan toisenlaista kasvua! Minä en kannata suurempia voittoja enkä kasvavaa ekologista tuhoa, vaan suurempaa demokratiaa, yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta, ekologista järkevyyttä, enemmän Eurooppaa eli yhteistä Eurooppaa, ja tätä kaikkea yhdessä eikä peräkkäin aseteltuna.
Tämä Eurooppa tarvitsee kiihkeästi demokraattista ja oikeusvaltiollista perustaa kansalaistensa hyödyksi. Tästä mainitaan myös hallitustenvälisen konferenssin asiakirjassa, mutta vain sen otsikossa. Tekstillä itsellään on enää vain äärimmäisen vähän tekemistä demokratian kanssa: ei enää avoimuutta, ei keskustelua, ei osallistumisoikeutta eikä enää demokraattista valvontaa.
Kysyn teiltä, eikö ole petollista, että hallitusten päämiehet esiintyvät kotimaassaan eurooppalaisina demokraatteina ja harrastavat Dublinissa epädemokraattisia vehkeilyjä? Dublinin vakauspaketti on todellisuudessa eräänlainen yrityksen, voisi sanoa EU-osakeyhtiön, peruskirja, joka tottelee rautaisia vakauden lakeja ja sen tunnuslauseena on, että ensinnäkin EU on sijaintipaikkana pyhä ja loukkaamaton ja sen suojeleminen ja tukeminen on tärkeintä. Toiseksi taloudellisten intressien häiriötön toimeenpano on turvattu. Ketään ei saa omantuntonsa vastaisesti pakottaa ympäristönsuojeluun eikä sosiaalisten ja demokraattisten oikeuksien suojeluun.
Kaikkea muuta säätelevät Europol ja euro, aivan kuin ne olisivat tosiasiallisia ovenavaajia, patenttiratkaisu kaikkiin ongelmiin ja aivan kuin nämä molemmat todellakin hyödyttäisivät kansalaisia.
Kuka todella haluaa toteuttaa Euroopan, ei voi haluta sitä tällä tavoin!

Saint-Pierre
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, koska Dublinissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti lopullisesti yhtenäisvaluutan etenemisestä, haluaisin ottaa tässä esille joitakin hallitusten välisen konferenssin töitä.
Kuten joulukuussa eräässä päätöslauselmassa jo totesimme, puheenjohtajamaa Irlannin muuttama sopimushanke, josta olen erittäin iloinen, antaa hyvän tilannekatsauksen HVK: sta. HVK: ta kuvaa täydellinen pysähdys institutionaalisten uudistusten alalla sekä se, että jotkut hallitukset ovat todella haluttomia etenemään asiassa.
Ryhmäni mielestä kenelläkään ei ole varaa odottaa, ilman että olemme vaarassa päätyä viime hetken epävarmoihin ja odottamattomiin tuloksiin ja siten lopulta vaarantaa, ei ainoastaan laajentuminen, mikä olisi jo vakavaa, vaan myös yleisesti ottaen koko Euroopan unionin tulevaisuuden.
Olemme vakuuttuneita siitä, että parlamenttimme on luotava ehdotuksenteon lisäksi strategia, jota sen on noudatettava. Millaista poliittista strategiaa edustajakokouksemme tarvitsee näiden jäljellä olevien kuuden kuukauden ajaksi kahden tarkkailijamme työn ja päätöslauselmaäänestystemme lisäksi? Kysymys on tärkeä myös sen vuoksi, ettei meillä ole neuvottelujen tulokseen liittyvää puoltavan lausunnon menettelyä.
Lienee tarpeen muistuttaa, että parlamentti sitoutui jo edellisen laajentumisen yhteydessä toteuttamaan laajan institutionaalisen uudistuksen ennen uuden laajentumisen hyväksymistä. Tämä edellyttää muun muassa Euroopan parlamentin ja Eurooppa-neuvoston todellista yhteispäätöstä, yksimielisyyden hylkäämistä, komission sitomista Euroopan unionin institutionaalisen järjestelmän ytimeen. Se edellyttää myös lujitettua yhteistyölauseketta, jotta vältetään tulevaisuudessa kaikenlaiset pysähdykset ja lamaannus.
Lopuksi haluaisin esittää teille, puheenjohtaja Santer, juhlallisen yhteistyökutsun komission ja parlamentin voimien yhdistämiseksi tässä taistelussa. Komissio on itse asiassa sopimusten vartija. Se ottaisi suuren vastuun, ellei se varoittaisi jäsenvaltioita ennen institutionaalisia uudistuksia tapahtuvan laajentumisen vaaroista.

de Gaulle
Arvoisa puhemies, Dublinissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto toi jälleen kerran esille vastakkainasettelun niiden jäsenvaltioiden välillä, joille valuutta on ainoastaan talouden sääntelyväline sekä niiden, joille valuutta on politiikan keskeinen tekijä.
Jotkut Ranskan johtajat tekevät vakavan strategisen virheen ja aiheuttavat merkittäviä taloudellisia seurauksia jäljitellessään saksalaisia, jotka asettavat aktiivisten jäsenvaltioiden uudelleenarvioinnin etusijalle, sen sijaan että suosisivat globaalia kysyntää kasvattavaa politiikkaa.
Mitä etua Ranskalle, Yhdysvalloille ja Isolle-Britannialle on siitä, että Keski-Eurooppaan luodaan laaja, Saksan valvonnan alainen alue, jonka perinteinen tärkeimpien valtioiden tasapainopolitiikka voisi pitää helposti aisoissa. Euroopan rakentamisen luonne on muuttunut. Jean Monnet'n utopiasta on tullut kilpailijoiden taistelukenttä, jättiläismäinen pokeripeli, jonka valttikorttina on Euroopan johtoasema. Uusi strategia, mutta vanha tavoite!
Vakaussopimus, johon on lisätty tarvittava kasvun käsite, pyrkii toisaalta luomaan erittäin jäykän ja jäsenvaltioita velvoittavan taloudellisen mallin. Jäsenvaltioille ei sanella ainoastaan niiden valuuttapolitiikkaa, vaan myös talousarvio-, vero- ja sosiaalipolitiikka eli lyhyesti sanoen kaikenlainen politiikka. Yritysmaailmassa ollaan aktiivisia vain, jos siitä on jotakin hyötyä.
Kenraali de Gaulle vakuutti, ettei Ranskan politiikkaa tehdä pörssissä. Ne, jotka väittävät, että on toimittava markkinoiden ehdoilla, tekevät itse asiassa politiikkaa muiden puolesta. Tämän selvän totuuden edessä Dublinin neuvottelijat alistuivat laimeaan kasvuun ja hajauttamiseen, vaikka he tietävät tämän hylkäämispolitiikan kohtalokkaat seuraukset työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta.
Hyvät naiset ja herrat, te tiedätte, ettei yhtenäisvaluuttaan siirtymisen edellytyksiä voida läheskään täyttää vuonna 1997 ja että todellinen päätös tehdään vasta Ranskan vuoden 1998 eduskuntavaalien jälkeen. Oli päätös mikä tahansa, Ranskan kansalta voidaan kuitenkin koska tahansa kysyä mielipidettä Euroopasta kansanäänestyksellä. Sitä te ette voi muuttaa!

Cushnahan
Arvoisa puhemies, aloittaisin onnittelemalla Taoiseachia, Tánaistea, De Rossaa sekä myös ministeri Mitchelliä ja Irlannin virkamieskuntaa siitä, he että todistivat kertakaikkisen selvästi, että pieni valtio kykenee paitsi kantamaan EU-puheenjohtajuuden tuoman vastuun myös selviämään tuosta tehtävästä erittäin menestyksellisesti.
Viimeisen kuuden kuukauden aikana puheenjohtajamaa Irlanti on vauhdittanut yhtenäisvaluuttaa kohti johtavaa kehitystä; se määritteli makrotalouspolitiikan ja rakennemuutoksen kattavan yhdennetyn Euroopan työllisyysstrategian; se loi perustan merkittäville aloitteille, joilla pyritään varmistamaan tehokas Euroopan yhteistyö järjestäytyneen rikollisuuden ja erityisesti huumekaupan torjunnassa, ja, mikä yhtä tärkeää, se laati meille huomattavan yksinkertaisen ja helppolukuisen perustamissopimusluonnoksen, jossa eritellään ne eri vaihtoehdot, joita meillä on valittavanamme.
Meidän pohtiessamme näitä vaihtoehtoja komissio ja jäsenvaltiot ovat heittäneet keskusteluun viimeisimmän taikasanan - joustavuuden. Onko tämä uusin käsite se ihmeellinen taikakeino, jonka avulla voimme voittaa vaikeutemme, vai onko se Troijan hevonen, jonka tarkoitus on tehdä tyhjiksi pyrkimykset kohti lopullista liittomuotoista unionia? Pelkään sen olevan jälkimmäinen, etenkin jos se luo järjestelmän, joka moninkertaistaa ulkopuolelle jäämisen mahdollisuudet ja poliittisen hajanaisuuden sen sijaan, että se lisäisi yksimielisyyttä päämäärästä. Unionin eheys edellyttää, että kaikki siihen uskovat kulkevat samaa polkua samaan suuntaan, kuten perustajahahmomme selkeästi toivat julki.
Tämä perustava eheys on tärkeämpää kuin niiden vastaanhangoittelevien jäsenvaltioiden kansallisen itsetunnon voitelu, jotka ovat olleet ja tulevat olemaan edistyksen esteenä. Ei ole hyväksyttävissä, että pysäytämme etenemisen kohti unionia uhraamalla joitain tärkeitä periaatteita sen tekosyyn varjolla, että pidämme milloin minkin vastaanhangoittelevan jäsenvaltion kehityksessä mukana.
Meidän tulisi muistaa Maastrichtista saatu kokemus. Tingimme sitoumuksestamme sosiaaliseen peruskirjaan ja yhtenäisvaluuttaan saavuttaaksemme konsensuksen. Kannastamme tinkimisen hintana ei kuitenkaan ollut sopimus, vaan syrjäänvetäytymiset ja tekstin vesittyminen.
Näistä syistä suhtaudun varauksellisesti John Majorin aiemmin tällä viikolla esittämään joustavuuden määritelmään. Sen mukaan valtaosan jäsenvaltioista sallittaisiin edetä kiinteämpään yhdentymiseen olettaen, että niillä on eri mieltä olevien jäsenvaltioiden suostumus. Tämä ei ole joustavuutta, se on vähemmistödiktatuuria enemmistön kustannuksella. Tämä on keskeinen kysymys, johon on puututtava ennemmin tai myöhemmin. Unionin lopullista päämäärää, johon ehdoton enemmistö jäsenvaltioista pyrkii, ei voida pantata ikuisesti. Niille, jotka eivät ole yhtä mieltä kanssamme, pitäisi ilmoittaa kerralla, että emme aio luoda rakenteita, joissa on lukuisia ulkopuolelle jäämisen mahdollisuuksia. Sen sijaan aiomme luoda rakenteita, joissa ne voivat halutessaan jättäytyä täysin ulos ja sallia meidän muiden ponnistella kohti yhteistä visiotamme rajoituksitta yhdistyneestä Euroopasta. Toivon, että puheenjohtajamaa Hollannin motoksi tulee " joko mukaan tai ulos" .

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, Dublinin huippukokous säilynee merkittävänä kiinnekohtana Euroopan tärkeimmän poliittisen tavoitteen, talous- ja rahaliiton, toteutuksessa. On siis syytä onnitella teitä Irlannin kuuden kuukauden puheenjohtajuutensa aikana alaisuudessanne tekemästä erinomaisesta työstä, arvoisa puheenjohtaja.
Raha- ja talousasioissa saavutetun merkittävän edistyksen lisäksi puheenjohtajamaa Irlanti onnistui itselleen asettamiensa tavoitteiden mukaisesti saamaan aikaan laajan yksimielisyyden niistä suuntaviivoista, joita tulevaisuuden työllisyyspolitiikassa on noudatettava sekä niistä toimista, jotka olisi sovitettava paremmin yhteen huumeiden salakuljetuksen, järjestäytyneen rikollisuuden, terrorismin ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnassa. Meidän on siis onniteltava puheenjohtajamaa Irlantia erinomaisista tuloksista ja kiitettävä sitä niistä ponnisteluista, joihin se on näiden tulosten saavuttamiseksi ryhtynyt.
Vakautta ja kasvua koskevan sopimuksen aikaansaaminen, mitä pidetään ratkaisevana vaiheena yhtenäisvaluutan luomisessa, säilynee epäilemättä tämän huippukokouksen merkittävimpänä tapahtumana sillä Euroopan rakentamisen tulevaisuuteen olevien vaikutusten vuoksi.
Neljässä Euroopan unionin jäsenvaltiossa - Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa ja Italiassa - tehty gallup-kysely osoittaa, että kansalaiset ovat tietoisia yhtenäisvaluutan merkityksestä ja että he kannattavat yhtenäisvaluuttaa ja ymmärtävät sen merkityksen. Itse asiassa yhtenäisvaluuttaan pyrkiminen ei ole puhtaasti tekninen tai taloudellinen asia, vaan nimenomaan poliittinen sanan varsinaisessa merkityksessä.
Yhtenäisvaluutan eli euron perustaminen 21. vuosisadan kynnyksellä on todellinen koetinkivi, jolta emme voi välttyä. Joko prosessi ei onnistu, ja Euroopan rakentaminen pysähtyy siihen, mitä se on nyt eli suurmarkkinoihin ja tulliliittoon. Eurooppa pyrkii kuitenkin laajenemaan yhä suuremmaksi vapaakauppa-alueeksi, joka olisi avoin maailmanlaajuistumiselle. Tai sitten prosessi onnistuu, ja raha- ja talousliiton luomasta voimakkaan solidaarisesta ja uudenlaista kuria noudattavasta Euroopan unionista tulee todellinen talousmahti kansainvälisellä näyttämöllä, ennen kuin siitä tulee uudistettujen toimielintensä myötä myös poliittinen mahti. Kyse ei ole ainoastaan kehityksestä, vaan todellisesta muutoksesta Euroopan rakentamisen tiellä.
Jos haluamme tämän muutoksen onnistuvan, Euroopan toimielinten uudistusprosessin, jota toteutetaan parhaillaan hallitusten välisessä konferenssissa, mutta joka ei vielä todella ole käynnistynyt, on kehityttävä samanaikaisesti. Nyt on puheenjohtajamaa Hollannin vuoro ottaa ohjat käsiinsä ja toimia siten, että Amsterdamin huippukokouksesta muodostuu toimielinten tasolla vastaavanlainen kuin Dublinin huippukokous oli raha- ja talousasioiden tasolla.

Neyts-Uyttebroeck
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin vuorostani onnitella Irlannin hallitusta siitä erinomaisesta tavasta, jolla se hoiti puheenjohtajuuden. Haluaisin käyttää minuuttini asian institutionaaliseen puoleen.
Kuten Dublinin lopullisesta julkilausumasta käy selville, näitä asioita ei todellakaan ole juuri käsitelty, minkä ei pidä ihmetyttää meitä, sillä Irlanti on tehnyt vähän asiaan liittyviä esityksiä, ollen vakuuttunut siitä, että tärkeimpiä, hienovaraisimpia institutionaalisia asioita tultaisiin käsittelemään vasta lopullisella neuvottelukierroksella. Se tarkoittaa sitä, että voimme ehkä toivoa paljon, mutta samalla meidän pitää pelätä ja joka tapauksessa olla hyvin tarkkaavaisia. Yksi asia, jonka suhteen vaaditaan tarkkaavaisuutta, on se riski, että kolmannen pilarin asiat poistetaan kolmannesta pilarista, mutta niitä kaikkia ei sijoiteta ensimmäiseen pilariin ja siten ne joutuvat institutionaaliseen viidakkoon, jota yksikään parlamentti ei voi enää valvoa.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, kaikilla Eurooppa-neuvostoilla on oma historiansa tai omat taustansa ja jotkut niistä jäävät historiaan.
Dublinin huippukokouksella oli selvästikin oma historiansa. Siihen kuuluivat ennen kaikkea aikaisemmat huippukokoukset, erityisesti Nürnbergin kokous ja Kohlin ja Chiracin merkitys sen yhteydessä, joka jätettiin vähälle huomiolle Irlannin puheenjohtajakauden loppuasiakirjassa; tämä puheenjohtajakausi jonka saavutuksiin kuului pyrkimys korostaa sosiaalisia näkökohtia, on myös yksi taustatekijöistä. Lisäksi mainittakoon ECOFIN-neuvosto, josta saatiin paljon materiaalia poliittista, periaatteellista ja teknistä päätöksentekoa varten, sekä jäsenvaltioiden hallitusten korkeimpien vastuuhenkilöiden samansuuntaiset julkilausumat, joissa esitettiin selkeitä vaihtoehtoja ennen kyseisistä asioista päättävien huippukokousten järjestämistä.
Vaikka Dublin ei jäisikään huippukokousten historiaan taustojensa perusteella, niin vaikuttaa ainakin siltä, että se valmisteli paljon teknistä maaperää tämän puolivuotiskauden Eurooppa-neuvoston Alankomaiden kokousta varten tehtäville poliittisille päätöksille ja sen käsiteltäväksi esitettäville asioille.
Jos Dublin jää historiaan, sen teemoiksi jäävät vakaussopimus ja kansantalouksien lähentämisen vahvistaminen, koska ne hyväksyttiin talouden vakautta (tai kasvua) koskevan sopimuksen periaatteiksi, joka on - Claudia Rothin osuvaa nimitystä lainatakseni - lamasopimus, koska siinä määritellään, millä ehdoilla voidaan laman vuoksi antaa anteeksi liialliset budjettivajeet.
Unionin laajentumiseen ja työllisyyteen liittyvien asioiden käsittelyä lykättiin, koska laajentuminen ei saa millään tavoin vaarantaa siirtymistä yhtenäisvaluuttaan, josta on lopullisesti päätetty; myös työttömät ja useaan otteeseen esille tuotu ensisijaisista ensisijaisin tavoite saivat jälleen jäädä odottamaan.
Useammin kuin kerran Eurooppa-neuvoston käsittelyn ulkopuolelle jäi reaalitalous, ihmisten elämä sosiaalisissa oloissa, sosiaalinen taistelu, jota ei pysäytetä päätöksillä, joita valmistellaan esteiden voittamiseksi ja vähentämiseksi. Mutta kukapa tietää. Tämänkin " rakentamisen" voi tulevaisuus katsoa vaikuttaneen ratkaisevasti historian kulkuun ja muodostavan osan tuleviin huippukokouksiin johtavista tekijöistä.

McKenna
Arvoisa puhemies, toivottaisin Taoiseachimme, Brutonin, tervetulleeksi tänne ja kiittäisin puheenjohtajamaa Irlantia, myös virkamiehistöä, niiden tekemästä kovasta työstä. Olen yhtä mieltä kiertävästä puheenjohtajuudesta: sitä tulee jatkaa. Tämän sanottuani totean kuitenkin, etten ole tuloksista yhtä mieltä.
En usko, että mikään Irlannin puheenjohtajakauden teko hillitsi pyrkimyksiä tehdä Euroopan unionista sotilaallinen supervalta tai vähensi rikkaiden ja köyhien maiden välisen kuilun laajentumista, joka on EMU: n todennäköinen seuraus. " Euroopan unionin mukauttaminen kansojensa parhaaksi" on sen asiakirjan nimi, jossa hahmotellaan perustamissopimuksen tarkistusluonnoksia. Se on täysin harhaanjohtava. Jotkin asiakirjan turvallisuusjaksoon tehdyt muutokset merkitsisivät Euroopan unionin sotilaallistumista. Tästä hyötyisivät vain aseiden valmistajat. On surullista, ettei puheenjohtajamaa Irlannin onnistunut, tai ei itse asiassa edes sitä yrittänytkään, sisällyttää tarkistusehdotuksiin riittäviä takeita Irlannin puolueettomuuden suojelemisesta eikä ehdottanut aseistariisunnan tavoitteen kirjaamista perustamissopimukseen. Itse asiassa tarkistusluonnokset syventäisivät Euroopan unionin suhdetta ydinasein varustautuneeseen Länsi-Euroopan unioniin ja tasoittaisivat tietä näiden kahden elimen sulautumiselle.
Dublinissa neuvoteltu EMU: n vakaussopimus ei myöskään ole mikään ilon aihe, vaikka työttömyyden torjunnan edistäminen olikin asetettu Irlannin puheenjohtajakauden tavoitteeksi. Sillä oli toissijainen merkitys pyrittäessä kiireesti saamaan aikaan sopimus eurosta. Valtiovarainministeri Quinn on kuvannut EMU: a perusluonteeltaan poliittiseksi hankkeeksi, mutta ei ole onnistunut erittelemään yhtään siitä seuraavaa poliittista etua tai lieventämään pelkoa, että se tulee vain leventämään rikkaiden ja köyhien välistä kuilua. Uskon myös, että Irlannin on järjetöntä liittyä EMU: un, jos Iso-Britannia jää sen ulkopuolelle, mikä vaikuttaa entistä todennäköisemmältä. Alle yksi kolmasosa Irlannin kaupasta käydään EMU: n todennäköisten perustajamaiden kanssa ja 70 % kaupasta käydään Ison-Britannian ja muun maailman kanssa.

Malone
Arvoisa puhemies, minäkin haluan tervehtiä Taoiseachia ja kiittää häntä täällä tänään esittämistään mainioista spontaaneista huomautuksista. Uskon, että hänelle on jo esitetty kiitokset. Voitte nähdä, Taoiseach, että parlamentin jäsenet tuntevat kunnioitusta teidän ja kollegoidenne Irlannin puheenjohtajakaudella tekemää työtä kohtaan. Se on varmaankin teille suuri kannustuksen lähde. Olen hyvin ylpeä saavutuksestanne, ja teillä on hyvä syy olla ylpeä erittäin hyvin tehdystä työstä. Uskon, että tätä huippukokousta tullaan pitämään erinomaisena menestyksenä useilla eri tasoilla. Valitsen nyt niistä vain kolme aluetta.
Ensinnäkin puheenjohtajamaa Irlannille annettiin tehtäväksi laatia uusi perustamissopimus, joka korvaisi Maastrichtin sopimuksen. Paitsi että saitte sen aikaan ajallaan, kuten luvattu, laaditte myös 140-sivuisen asiakirjan, jota tavallisten kansalaisten on helppo lukea ja ennen kaikkea ymmärtää ensilukemalla, mitä ei voi sanoa nykyisestä perustamissopimuksesta.
Toiseksi luonnoksesta käy ilmi, että edistystä on saavutettu HVK: ssa useissa keskeisissä institutionaalisissa kysymyksissä. Tärkeimpänä näiden joukossa on sen tunnustaminen, että päätöksenteon kansanvaltaistamista tulee jatkaa.
Pidän erityisen tervetulleena sitoumusta yhteispäätösmenettelyn yhdensuuntaistamiseen ja siten pyrkimykseen antaa Euroopan unionin lainsäädäntöelimen molemmille puolille, jäsenvaltioita edustavalle ministerineuvostolle ja meille, kansaa edustavalle Euroopan parlamentille, aidosti tasavertainen asema.
Pidän myös tervetulleena sitoumusta laajentaa yhteispäätösmenettelyn soveltamisalaa. Myönnän kuitenkin, että nämä ovat vain periaatesitoumuksia. Ne on toteutettava käytännössä. Toivon, että puheenjohtajamaa Irlannin osoittama kunnianhimo, joka kulminoituu perustamissopimusluonnokseen, voi nyt saada tyydytyksen hyvissä ajoin ennen Amsterdamin huippukokousta.
Toinen tärkeä menestys oli epäilemättä EMU. Monet puhujat ovat viitanneet tähän. Edistystä saavutettiin uuden Euroopan rahajärjestelmän, euron oikeudellisen aseman sekä vakaus- ja kasvusopimuksen osalta. Jos näitä päätöksiä ei olisi saatu aikaan, koko EMU-hanke olisi vaarantunut. On elintärkeää, että näitä onnistumisia täydennetään nyt lisätoimin, joilla vahvistetaan demokraattista valvontaa, suojellaan kuluttajien oikeuksia ja tiedotetaan kaikin tavoin tavallisia kansalaisia siirtymisestä yhtenäisvaluuttaan, jotteivät tuomiopäivän profeettojen ennustukset toteutuisi. Näin on tehtävä, jos EMU: n halutaan voittavan yleisön luottamus. Selityksen on oltava saatavilla, sen on oltava selkeä ja se on välitettävä halukkaiden tiedotusvälineiden kautta.
Lopuksi toivotan tervetulleeksi Dublinin työllisyyttä koskevan julistuksen. Tämä julistus on yksi tärkeimmistä merkeistä, joita minä parlamentaarikkona olen nähnyt siitä, että meidän vaatimuksemme voivat vaikuttaa Euroopan neuvoston valitsemaan suuntaan. Santer vakuuttelee sitä teille kerta toisensa jälkeen, kun puhumme täällä työllisyydestä. Nyt olemme nähneet tositoimia tämän Dublinin työllisyyttä koskevan julistuksen myötä.
Julistusta on nyt seurattava todellinen toiminta, johon kuuluvat erityiset välineet, realistiset tavoitteet ja pitävät aikataulut. Euroopan unionin on pyrittävä työllisyyspolitiikan koordinoinnin parantamiseen ja kasvuun suuntautuneeseen makrotalouspolitiikkaan. Puheenjohtajamaa Alankomaiden on edettävä toteuttamalla erityisiä koulutuksen parantamistoimia ja parantamalla ammattikoulutusta, toteuttamalla yhteisöpohjaisia työllisyysaloitteita ja antamalla etusija nuorisotyöttömyyden vähentämiselle ja elinikäiselle oppimiselle. Taoiseach, olette maininnut ammattikoulutuksen ja koulutuksen merkityksen ja yhteyden huumeidenkäyttöön Dublinin kaltaisissa kaupungeissa. Pidän arvossa sitä, että te todella ymmärrätte tavallisten ihmisten vaatimukset ja tarpeet.
Onnittelen teitä vielä kerran ja toivotan teille kaikkea hyvää. Olen ilahtunut nähdessäni, että Irlannin tiedotusvälineet ovat paikalla tässä kuussa. Toivon, että välitätte Irlannin kansalle tiedon siitä, kuinka suuresti sen johtoa arvostetaan.

Bonde
Arvoisa puhemies, on olemassa joukko painopistealueita, joiden perusteella voimme arvioida Dublinia ja Dublinin asiakirjaa, ja niistä ensimmäinen on avoimuus. Mitä olemme saavuttaneet siinä? 189 b: n keskinäisestä päätöksenteosta yhteisten sääntöjen laatimisessa, mutta ei todellista kehitystä. Läheisyysasioissa muotoilu kuuluu, että acquis communautaire (yhteisön säännöstö) on laadittava. Se ei ole päätös, joka on vietävä takaisin jäsenvaltioihin, minkä muuten Santer on useita kertoja sanonut olevan toivottavaa. Demokratia - se merkitsee yhteistä päätöksentekoa joukosta asioita, joita emme vielä tunne, mutta kaiken kaikkiaan vähemmän parlamentaarista demokratiaa, sillä monet oikeudet luovutetaan EU: lle. Työllisyys - kannustaviin toimenpiteisiin ryhdytään, mutta talousja rahaliiton kolmannen vaiheen sopeuttamisen myötä menetettäviä työpaikkoja ei pystytä korvaamaan uusilla. Laajeneminen - todennäköinen ennuste on, että muutamat harvat rikkaat itä- tai keskieurooppalaiset maat tai rikkaimmat niistä voivat liittyä mukaan vuonna 2005, mutta puhetta ei ole laajenemisen nopeuttamisesta niiden kaikkien liittämiseksi. Ympäristö - kauniita lausuntoja annetaan, mutta todellisia muutoksia ei tapahdu, lukuunottamatta sitä, että tuomioistuimen menettelytapa, minkä mukaan ympäristötakuu tuomittiin laittomaksi ja mikä teki siitä erivapausjärjestelmän, jonka mukaan komissio hyväksyy jäsenvaltioiden jokaisen poikkeuksen, nyt rehellisesti vahvistetaan. Se merkitsee toisin sanoen todellista askelta taaksepäin.
Niistä kuudesta painopistealueesta tai niistä kuudesta painopisteasiasta, jotka Tanskalla oli, voidaan todeta, ettei mitään edistystä tapahdu. Sen sijaan saamme kaiken sen, mitä emme halua: unionin kansalaisuuden, poliisin, armeijan, yhteisen valuutan, liittovaltion vallanpitäjät, ja teille, herra puhemies, on tuskin yllätys, etten voi hyväksyä tätä.

Blot
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, haluaisin ottaa esille kolme kysymystä, jotka liittyvät tämänaamuiseen keskusteluun. Minun mielestäni puheenjohtajamaa Irlannilla ei ole syytä suureen tyytyväisyyteen. Valuuttapolitiikka, jolla se kehuskelee, tulee erittäin kalliiksi meille ja työllisyyssopimus törmää raha- ja valuuttaliiton vaikeuksiin. Todellista ongelmaa, joka on dollarin aliarvostus, ei ole koskaan käsitelty.
Myös turvallisuuteen liittyen puhuttiin menestyksestä. Haluan todeta, että vuonna 1950 Ranska rekisteröi alueellaan 250 000 rikosta ja rikettä. Vuonna 1995 niitä rekisteröitiin 4, 5 miljoonaa. Kehitys on samankaltaista useimmissa Euroopan maissa, eikä tänä vuonna ole havaittu määrän huomattavaa alenemista. Puhemies totesi juuri, että tietyt rikkomukset voivat selittyä elämiseen liittyvillä vaikeuksilla ja huumeiden tarpeella. Mutta luulen, että elämiseen liittyvät vaikeudet johtuvat ennen kaikkea kulttuuristamme, sen kylmistä ja jäisistä valoista, joissa ei ole inhimillistä lämpöä, jota syntyy perheen sisäisistä tunteista, uskonnollisista tunteista sekä isänmaallisuudesta, jota laiminlyödään aivan liikaa.

Fayot
Arvoisa puhemies, kuuden kuukauden puheenjohtajakausi, joka päättyi Dublin II - huippukokoukseen, oli sanan kahdessa merkityksessä pienen maan puheenjohtajakausi. Luxemburgilaisena olen iloinen puheenjohtajamaa Irlannin menestyksestä, joka osoittaa, että tarpeen tullen poliittinen toiminta Euroopan puolesta ei riipu maan koosta tai sen asukasmäärästä. Olen iloinen myös siitä, mainittakoon tämä sulkeissa, että Bruton tunnusti Luxemburgin pääministerin osuuden Dublinissa tehdyssä raha- ja talousliittoa koskevassa sovitteluratkaisussa.
Irlannin menestys osoittaa, että kiertävän puheenjohtajuuden järjestelmä on toimiva. Se antaa kaikille, niin pienille kuin suurillekin jäsenvaltioille mahdollisuuden todistaa eurooppalaista sitoumustaan ja tehokkuuttaan, oli maan hallinnon koko mikä tahansa. Minusta tämä on se opetus, joka meidän olisi otettava huomioon hallitusten välisessä konferenssissa käytävissä institutionaalisissa keskusteluissa.
Arvoisa puhemies, Euroopan rakentaminen tapahtuu hitaasti ja se vaatii kärsivällisyyttä. On vältettävä luomasta kuvitelmia laadullisista harppauksista. Esimerkiksi Dublinin huippukokouksessa ei ratkaistu mitään työllisyyteen liittyvää. Puheenjohtaja Santerin laatima työllisyyttä koskeva luottamussopimus, jota Euroopan parlamentti tervehti ilolla, ei ole saanut tarvittavaa poliittista sysäystä, sen enempää kuin suuria Euroopan laajuisia verkostoja koskevat hankkeetkaan, kuten Bruton meitä muistutti.
Me sosialistit olemme yhä vakuuttuneita siitä, että työllisyys on Euroopan tulevaisuuden keskeisin asia. Kuten Bruton totesi, tämä on filosofinen kysymys, filosofinen valinta. Taloudellinen voitto ei pelasta Eurooppaa, vaan sijoitukset ja ammatillinen koulutus. Olen samaa mieltä Irlannin pääministerin kanssa tämän asian tärkeydestä. Kansalaisemme eivät ymmärrä, että kapitalismi, tätä mahtavaa sanaa käyttääksemme, voitiin " tehdä osaksi sivistystä" kansallisella tasolla 1900-luvun aikana, mutta että näin ei voida tehdä Euroopan tasolla. Arvoisa puhemies, työllisyys, sosiaaliset normit, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - nämä kaikki muodostavat meidän mielestämme yhteneväisen kokonaisuuden.
Ja vielä viimeiset sanat, arvoisa puhemies. Haluaisin aivan erityisesti onnitella puheenjohtajamaa Irlantia sen pyrkimyksistä sisäiseen turvallisuuteen liittyvissä asioissa. Sosialisteina haluamme, että suuri osa niin kutsuttuun kolmanteen pilariin kuuluvista asioista otetaan yhteisön hoidettaviksi, ja tuemme tulevien puheenjohtajamaiden, Hollannin ja sen jälkeen Luxemburgin, pyrkimyksiä tulevaisuudessa.

Brok
Herra puhemies, hyvät naiset ja herrat, myös minä haluaisin kiittää neuvoston irlantilaista puheenjohtajistoa. Te, herra Taoiseach, olette henkilökohtaisesti lisännyt hyvin paljon kiinnostavuutta ja aloitteellisuutta puheenjohtajiston menestykseksi. Haluaisin kiittää myös hyvästä yhteistyöstä Gay Mitchellia ja Noel Dorria, jotka ovat merkittävästi vaikuttaneet Euroopan parlamentin puolesta heidän työ- ja hallituskonferenssissaan.
Irlannin puheenjohtajisto on tasoittanut viimeisen puolen vuoden aikana tietä hallitustenvälistä konferenssia koskeville neuvotteluille. Yksimielisyys viimeisistä vielä ratkaistavista ongelmista on vapauttanut mielet niin, että nyt voidaan keskittyä hallitustenväliseen konferenssiin. Rahaliitto on taloudellisen integraation viimeinen kulmakivi. Nyt on vielä taitettava matka poliittisempaan yhdentymiseen. Mielestäni rahaliitto parantaa Euroopan kilpailukykyä, lisää vakautta ja auttaa luomaan työpaikkoja, enkä minä, herra de Gaulle, pysty näkemään, että rahaliitto johtaisi jonkin maan johtavaan asemaan, vaan uskon päinvastoin, että rahaliitto jakaa vastuuta järkevästi Euroopan unionin jäsenvaltioiden kesken eikä johda johtavaan asemaan.
Irlannin puheenjohtajisto on hallitustenväliseen konferenssiin liittyvässä asiakirjassaan ottanut parlamentin näkökulmasta tärkeän askeleen. Se on nimittäin esittänyt sopimustekstin, jonka mukaan yhteispäätösmenettely tulee pääsääntöiseksi lainsäädäntömenettelyssä. Me toivomme, että aiheesta neuvotellaan tältä pohjalta Alankomaiden puheenjohtajuuden aikana sisällöllisesti ja metodisesti. Tekstissä on myös sanottu, että määräenemmistöpäätöstä, joka on käytössä unionin toimintakyvyn ja laajenemismahdollisuuden aikaansaamiseksi, on määrä lisätä. Saksa ja Ranska ovat kirjeessään esittäneet, että tästä pitäisi tulla myös yleissääntö, josta olisi erityisiä listattuja poikkeuksia, mikä merkitsisi prosessin suunnanmuutosta. Mikäli haluaisimme yhdistää nämä molemmat suunnitelmat, se merkitsisi kipeästi tarvitsemamme institutionaalisen uudistuksen läpimurtoa.
En voi enää puhua monista muista asioista ja nimenomaan kolmannen pilarin eli ulko- ja turvallisuuspolitiikan suorituksista, koska aika ei riitä. Sallikaa minun kuitenkin vielä mainita kaksi seikkaa. Meidän on pidettävä huolta siitä, että tämä ei johda parlamentarismin vähenemiseen - tässä asiassa Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit ovat samassa veneessä - ja ettei synny uutta kolmatta kamaria. Haluaisimme ennen kaikkea todeta, että me voimme puhua hallitustenvälisen konferenssin menestyksestä vasta sitten, kun Euroopan parlamentti saa täyden budjettivallan. Se tulee olemaan meille keskeinen asia, kun tarkastelemme hallitustenvälisen konferenssin tuloksia.

Azzolini
Arvoisa puhemies, kuusi kuukautta kestänyt Irlannin puheenjohtajuus on ollut intensiivinen ja hyödyllinen työrupeama. Dublinissa kuukausi sitten pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa vahvistettiin neljä ensisijaista tavoitetta, jotka puheenjohtajavaltio on toimikautensa alussa asettanut. Ryhmämme pitää sitä kiitettävänä ja muistuttaa siitä läsnäoleville jäsenille.
Tässä joitakin kohtia: lukuisten toimenpiteiden toteuttaminen sisä- ja oikeusasioissa; talous- ja rahaliiton alalla aikaansaatu edistys, kuten esimerkiksi uuden valuutanvaihtomekanismin rakenteen hyväksyminen; sopimus asetuksista, joilla määrätään euron oikeudellisten puitteiden rajat; talousarvion vakauttamisesta huolehtivan vakausja kasvusopimuksen pääperiaatteiden ja -kohtien hyväksyminen talous- ja rahaliitossa; talouskasvua ja työllisyyttä koskevan strategian alalla saavutetut tulokset, jotka ovat johtaneet työllisyyttä koskevaan julkilausumaan, jossa esitetään yhteinen ohjelma, jonka avulla pyritään löytämään laaja-alaisia, kaupallisella ja yhteisön tasolla toteutettavia toimenpiteitä jäsenvaltioiden työllisyyden ja talouskasvun edistämiseen tähtäävien makropoliittisten ja rakennepoliittisten ohjelmien tukemiseksi ja niiden kerrannaisvaikutuksien vahvistamiseksi; Firenzessä pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen pyynnöstä tapahtunut yleisiä puitteita koskevan asiakirjan esitteleminen, joka keskittyy kolmeen pääkysymykseen: tuomaan yhteisön toiminnan lähemmäksi kansalaisia, vahvistamaan ja laajentamaan yhteistä ulkoja turvallisuuspolitiikkaa yhteenkuuluvuuden ja tehokkuuden lisäämiseksi sekä takaamaan laajentumisen yhteydessä toimielinten moitteettoman toiminnan ja päätöksentekoprosessin tehokkuuden. Kyseessä on asiakirja, joka muodostaa hyvän pohjan neuvottelujen jatkamiselle ja joka auttaa selkeämmän ja purevamman tasapainon sekä kompromissin etsinnän avulla saavuttamaan ennen hallitusten välistä konferenssia, joka on kesäkuussa 1997, tavoitteisiin asetetut päämäärät ja toiveet sekä siis laatimaan uuden ja modernimman unionisopimuksen, joka on valmis kohtaamaan 2000luvun haasteet, etenkin tulevan laajentumisen.
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Irlannilla on muitakin ansioita, mutta en voi niitä tässä luetella ajan puutteen vuoksi. Yhdistäkäämme voimamme osallistuaksemme kaikki hedelmällisesti, selkeällä ja johdonmukaisella tavalla Euroopan rakentamiseen näinä kuutena tulevana kuukautena.

De Clercq
Arvoisa puhemies, rajoitun ajan puutteen vuoksi tiivistettyyn ja siksi epätäydelliseen poliittiseen arviointiin Singaporen ministerikokouksesta. Yleisesti ottaen voidaan sanoa, että konferenssi oli myönteinen. Maailman kauppajärjestö on konferenssin tuloksena vahvempi. Yksi suurista saavutuksista oli varmasti monenkeskeinen sopimus tietoteknologiasta. Kyseessä on nykyhetken ja tulevaisuuden ala, jossa nyt jo liikkuu 400 miljardia dollaria maailmanlaajuisesti.
Julkisia menoja käsittelevän työryhmän perustaminen on myös tärkeä asia. Se mahdollistaa sen, että voidaan valmistella lisää esityksiä koskien kilpailua, sijoituksia ja valtion varojen käytön avoimuutta. Valitettavasti on todettava, että etusijalle asettamillamme alueilla ei tapahtunut juurikaan edistystä.
Mitä ympäristöasioihin tulee, voimme todeta, että ei saavutettu minkäänlaista tulosta. Vielä pahempaa, tätä aihetta ei käytännöllisesti katsoen käsitelty. Mitä sosiaalisiin lausekkeisiin tulee, saavutukset olivat vähäisiä, mikäli pidämme kiinni lähtökohdistamme. Mutta ponnistelumme eivät olleet aivan hedelmättömiä. Sitä seikkaa, että sosiaalinen lauseke ja erityisesti viittaus minimityöehtoihin otettiin lopulliseen julkilausumaan, voidaan pitää voittona, kun otetaan huomioon kehitysmaiden suuri vastustus asiassa.
Institutionaalisesti. Se seikka, että Euroopan parlamentti sai ensimmäistä kertaa sitten GATT: n perustamisen tehdä esityksensä paikan päällä, vahvistaa sitä roolia, mikä meillä on unionin yleisessä päätöksentekojärjestelmässä. On kuitenkin totta, että parlamentin asema ei ole selkeä tällaisessa konferenssissa. Se ei mahdollista esimerkiksi komissioon kohdistuvaa kunnollista valvontaa.
Arvoisa puhemies, hyvät työtoverit, tämä aihe tarvitsee tulevaisuudessa täyden huomiomme, etenkin uudistettaessa sopimuksia ja seuraavan Maailman kauppajärjestön kokouksen yhteydessä.

Theonas
Arvoisa puhemies, Dublinin kokous on taas yksi askel kohti köyhyyden ja työttömyyden Euroopan unionin rakentamista. Jäsenvaltioiden päämiehet unohtivat Euroopan kansalaisten pettymyksen ja tyytymättömyyden tunteet hyväksyessään kansalaisvastaisen vakauttamisohjelman. He olivat välinpitämättömiä dramaattisista seurauksista tuotannon, työllisyyden sekä sosiaalihuollon alueilla kaikissa maissa, mutta erityisesti köyhimmissä. He painottivat niin sanottua tervehdyttämispolitiikkaa, eli yksipuolista kiristyspolitiikkaa, työmarkkinoiden sääntelyn purkamista sekä kehitystä tappavaa tiukkaa budjettipolitiikkaa.
Dublinin huippukokous edistää myös Euroopan yhteisön militarisointia, mikä huolestuttaa Euroopan kansoja, jotka taistelevat rauhan ja yhteiskunnallisen hyvinvoinnin puolesta ja jotka vaativat kylmän sodan jäänteiden, kuten NATO: n ja WEU: n, purkamista. Se huolestuttaa kansoja, jotka vaativat saada ilmaista mielipiteensä sitovien kansanäänestysten välityksellä ja määrittää itse Euroopan tulevaisuuden.
Arvoisa puhemies, mitä taas Euroopan yhteisön laajenemiseen tulee, haluaisin tuoda esille huoleni puheenjohtajamaan ilmeisestä aikomuksesta olla käymättä mahdollisia Kyproksen tasavallan jäseneksi liittymistä koskevia neuvotteluja maan laillisen hallituksen kanssa. EY: n toimielinten vaikeneminen Turkin sotilaallisen ja poliittisen johdon esittämistä sotilaallisista uhkauksista Kyprosta vastaan, sen vahvistaessa puolustustaan, korostavat epäilyjäni ja huoliani. Euroopan yhteisön tulee tuomita suorasanaisesti Turkin hyökkäävä asenne ja sen toiminta.

Sainjon
Arvoisa puhemies, kaikki tietävät, että WTO: lle on annettu erittäin tärkeä tehtävä säännellä kansainvälistä kauppaa luotettavalla tavalla.
Singaporen konferenssi edustaa siten kiistämätöntä ja hyödyllistä askelta eteenpäin tässä asiassa, jotta voidaan määritellä se yhteisymmärrys, jonka avulla edistetään inhimillisyyttä. Mutta tämä konferenssi toi päivänvaloon hyvin erilaisia, erityisesti sosiaalisia normeja koskevia lähestymistapoja ja käsityksiä. Jos uskotaan, että ongelman korostaminen loppujulistuksessa, tyytyminen tilanteeseen tai se, että kysymys lähetään ILO: lle riittävät sillä verukkeella, ettei kansainvälistä kauppaa ja sosiaalisia oikeuksia pidä sekoittaa, ei olla kovin vakavissaan, etenkin kun tämän toimielimen rajoitukset tunnetaan.
Minusta tällainen käytös on vastuun pakoilua ja osoittaa tiettyjen Euroopan unionin hallitusten poliittista halua haudata sosiaalisten normien kysymys WTO: hon. Minun arvioni sellaisesta Euroopan unionista, joka ei kykene esiintymään yhtenäisenä, on ankara. Kaikki eivät ole puhaltaneet yhteen hiileen tällä alalla, mikä helpottaa tiettyjen kehittyvien maiden toimia. Olen ankara, koska Euroopan unioni voi ja sen pitää toimia paremmin kyetäkseen luomaan sosiaalisten normien työryhmä WTO: hon.
Arvoisa puhemies, ymmärrän, ettei aina ole helppoa löytää parhaita sovitteluratkaisuja niinkin vaikeissa tapaamisissa kuin Singaporen kokous oli. Mutta minusta on järkyttävää ja jopa masentavaa, että kehittyneet maat saattoivat ILO: n itsensä mukaan vaihtaa informaatioteknologian, viskin ja konjakin miljoonien lasten joskus jopa kuolemaan asti johtavaan hyväksikäyttöön.
Ymmärtänette reaktioni, jolla haluan sanoa, että ihminen on tärkeämpi kuin taloudellinen voitto. Reaktioni ilmentää myös demokraattisia, solidaarisia ja inhimillisiä arvoja. Toivon todella, että Euroopan unioni tekee voimakkaista aloitteita, jotta ihmisen työnteko-oikeuksia kunnioitettaisiin aina. Toivon myös, ettei unioni epäröi tehdä tarvittavia toimenpiteitä silloin, kun oikeuksia todella rikotaan, kuten Burmassa ja muualla on tapahtunut.
Meillä on siten kaksi vaihtoehtoa: joko onnistumme saamaan sosiaaliset normit läpi WTO: ssa tai ryhdymme sosiaaliseen taisteluun poliittisesti ja sosiaalisesti vakaina pidetyissä maissa. Se, mitä Etelä-Koreassa tällä hetkellä tapahtuu, on vakava varoitus meille.

Hager
Herra puhemies, Irlannin ehdotus sisältää hyvin tärkeitä aiheita. Tästä on keskusteltu jo paljon ja siksi haluan välttää toistoa. Kukapa ei olisi yhtä mieltä luonnostelluista ohjelmista, kuten kansalaisoikeuksien, vapaan liikkuvuuden, yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja voimakkaamman rikosten torjunnan suhteen? Myös ne kansalaiset, jotka ovat meidät valinneet, - ja vastatakseni herra Brokin kysymykseen: heitä on kolmasosa itävaltalaisista äänestäjistä - tietävät kaikkien näiden arvojen merkityksen ja sen, että niiden säilyttämisen ja parantamisen eteen on tehtävä koko ajan työtä. He tietävät myös, että asiakirjassa tarkemmin käsitellyistä perusluonteisista asioista vallitsee jäsenvaltioiden ja niiden edustajien välillä pitkälti yksimielisyys. He eivät kuitenkaan tiedä, mitä hallitusten välinen konferenssi aikoo tästä sopimuksesta kokonaisuutena tehdä eli sitä, kuinka tämä sopimus tulee eroamaan siitä sopimuksesta, jonka he ovat hyväksyneet.
Siksi me olemme pahoillamme, että kuten olemme moneen kertaan kuulleet, taktisista Euroopan tulevaisuuteen liittyvistä asioista jäi tärkeitä materiaalisia sekä erityisesti institutionaalisia kysymyksiä ratkaisematta ja niiden käsittelyä on siirretty. Me emme usko voivamme vähentää kansalaisten huolta tulevasta kehityksestä ja pääsevämme julistettuun avoimuuteen, mikäli kansalaiset jäävät epätietoisiksi. Pikemminkin se vahvistaa heidän huoltaan lisääntyvästä keskittymisestä samoin kuin komissaari Fischlerin lausumat eräässä itävaltalaisessa päivälehdessä siitä, että hän ilman muuta torjuu Euroopan parlamentin ottamisen mukaan budjetista päättämiseen.
Tämänsuuntaisia huolia lisäävät myös suunniteltu määräenemmistöpäätösten laajentaminen ja se seikka, että puheenjohtaja ehdotti Dublin II: n loppupäätelmissä, että euron käytön oikeudellisissa puitteissa tukeudutaan EY: n perustamissopimuksen 235 artiklaan, kuten yhä enenevässä määrin on todettu ja todistettu myös Bandetin tutkimuksessa. Tämä todistaa yhteisön taipumuksesta vaatia itselleen kyseenalaisen oikeudellisen perustan pohjalta toimivaltaa, joka sille ei meidän käsityksemme mukaan kuulu, jättäen omaan arvoonsa muodollisesti tunnustetun toissijaisuusperiaatteen.

Morán López
Arvoisa puhemies, minäkin haluan vilpittömästi onnitella Irlannin puheenjohtajuutta työstään, jonka se teki unionin vaikeana hetkenä, jonka se sai hyvin päätökseen ja jonka ansiosta on voitu päättää suuntaviivoista, joita voidaan pitää raiteina, joita pitkin edetään hallitusten välisen konferenssin viimeisessä neuvotteluvaiheessa, joten puutun keskusteluun vain parlamentin institutionaalisten asioiden valiokunnan puheenjohtajan ominaisuudessa.
Parlamentti on ottanut selvästi kantaa hallitusten välisen konferenssin ja toimielinten asiaan kahdessa parlamentin päätöslauselmaksi tulleessa mietinnössä: Martin - Bourlangesin sekä Duryn ja Maij-Weggenin mietinnöissä. Virkatoverini täällä parlamentissa tuntevat ne, ja tukeudun niihin.
Dublinin huippukokouksen hyväksymät linjat osoittavat tämän viimeisen neuvotteluvaiheen suunnan. Pyrkiessämme täältä parlamentista tekemään yhteistyötä hallitusten välisen konferenssin kanssa, vähintä mitä voimme tehdä, on osoittaa asiakirjan joitakin heikkouksia, epäselviä asioita ja puutteita. Heikkouksia on yhteispäätösmenettelyn laajuuden määrittämisessä. Hallitusten välinen konferenssi on oikealla tiellä, mutta sitä, mistä on todella päätetty ja jonka rajat on määrätty, sitä on vähän.
Neuvoston enemmistöpäätöksiä koskevaa asiaa ei ole käsitelty, ja se on erittäin tärkeä kysymys unionin nykytilanteessa sekä ennen kaikkea unionin laajentuessa. Ei ole myöskään oleellisesti edistytty missään sellaisessa määritelmässä, jonka avulla voitaisiin lisätä työllisyyttä, joka on nykysivilisaation ja epäilemättä myös unionin pahin haava. Lisäksi on puutteita, arkuutta, epäselvyyttä. Ulkopolitiikan ja niiden välineiden, jolla sitä toteutetaan, määrittäminen on arkaa, eikä komission tehtävää tässä asiassa määritellä.
Ei myöskään ole selviä määritelmiä YUTP: sta. Kansalaisuuskysymyksestä on olemassa pääasiassa pyrkimyksiä varsinaisten merkittävien määritelmien sijaan. On epäselvyyttä siitä, mitä tulee pakotettuun yhteistyöhön ja joustoon, jotka luultavasti ovat ne kaksi käsitettä, jotka tulevat mahdollistamaan ei vain 15 vaan jopa yli kahdenkymmenen jäsenen unionin. Toivottavasti tämän viimeisen vuosipuoliskon aikana, Hollannin puheenjohtajakaudella, näihin asioihin syvennytään ja epäselvyydet poistuvat.
Lopuksi, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välisistä suhteista ei määrätä selvästi näissä Irlannin puheenjohtajuuden suurissa suuntalinjoissa, jotka kokonaisuutena hahmottelevat kehyksen, jota pidämme hyvin merkittävänä, ja josta onnittelemme vilpittömästi Irlannin puheenjohtajuutta.

Kittelmann
Herra puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin vielä lausua muutaman sanan Singaporen konferenssista. Olen yhä uudelleen todennut jonkin verran yllättyneenä, kuinka meille Euroopan parlamentissa onnistuu arvostaa Dublinin kaltaisessa suuressa konferenssissa ja Singaporen kaltaisessa menestyksekkäässä konferenssissa menestystä vähemmän kuin alentaa siihen kohdistuvia vaatimuksia. Meidän on Euroopan parlamenttina pystyttävä myös arvostamaan positiivisia tuloksia, jotta muut ihmiset meitä kuulleessaan ja nähdessään tietävät, että me edistymme, sen sijaan, että aina käyttäisimme pelkästään negatiivista arvosteluasteikkoa. Ketä se hyödyttää, ja kuka kiittää yksittäisiä puhujia, kun he toinen toisensa jälkeen toteavat samat asiat: korkeintaan he itse eikä silloinkaan oikeutetusti.
Osallistuimme yhdessä Singaporen konferenssiin, jota kohtaan tunnettiin etukäteen suurta epäluuloa. Se oli ensimmäinen seurantakonferenssi, jossa 150 maata teki päätöksiä yksimielisesti. Euroopan unionin 15 maata, joita edustivat neuvosto ja erityisesti komissio, eivät voineet mitään, kun jokin maa, vaikkapa Albania tai jokin muu, sanoi, ettei se halua. Nämä olosuhteet huomioon ottaen tämä konferenssi on merkittävä virstanpylväs WTO: n tulevan kehityksen suhteen. Tämän halusin tuoda tässä julki ja lisäksi haluaisin sanoa neuvostolle, että olen hyvin iloinen siitä, että Singaporessa pystyimme toimivasti esiintymään yhtä ääntä käyttäen. Tämä oli Sir Leon Brittanin ansiota, jota haluaisin erityisesti kiittää hänen päättäväisestä toiminnastaan tiiviissä yhteistyössä jopa 15 eri ministerin kanssa, jotka toimivat sen mukaisesti, että he olivat antaneet puheenvuoron komissiolle.
Mielestäni myös me olimme siellä parlamenttina hyvin edustettuina niin paljolti kuin mahdollista. Matkustimme sinne osallistuaksemme ja tätä meidän tulisi vastaisuudessakin jatkaa. Minusta tämä on kaiken kaikkiaan kiitettävää, vaikkakaan parlamentit eivät koskaan saavuta haluamaansa.
Meidän on oltava myös hyvin tyytyväisiä tuloksiin. Sopimuksen tekeminen tietoliikennetekniikasta osviittana tulevalle tietoliikenteen sääntelylle on historiallinen tapahtuma maailmankaupan tulevan kehityksen suhteen. Hyvinvointiin vaikuttaa vapaan kaupan tukeminen, ja me voimme pitää sitä erityisen positiivisena ja meidän pitäisi myös mainita se.
Lopuksi vielä: Tietenkin kehitysmaat ovat epätavallisen vaikeassa tilanteessa. Joka päivä me voimme lukea, että näissä maissa on levottomuuksia, että yhteiskunnallinen köyhyys niissä lisääntyy ja että ne ovat huolissaan siitä, että me kavennamme niiden kilpailukykyä ympäristö- ja sosiaalinormeilla. Näiden maiden vakuuttamiseksi siitä, että on myös niiden oman edun mukaista, että me kehitymme yhdessä, tarvitaan suusta-suuhun -tekohengitystä ja todella jokapäiväisiä ponnisteluja. Singaporen konferenssi oli menestyksellinen. Me Euroopan unionina voimme olla ylpeitä siitä, että me osallistuimme siihen, ja voin vain sanoa, että tähän suuntaan kuljettaessa pääsemme vapaan maailmankaupan tavoitteeseemme pitkällä aikavälillä.

Watson
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin puhua Singaporesta, ja uskon, että meillä olisi pitänyt olla erillinen keskustelu tästä tärkeästä aiheesta. Haluaisin ottaa esille varsinkin Kiinan ja Taiwanin tapaukset.
Kiinalla olisi hyvä syy valittaa, jos onnistuneiden taloudellisten neuvottelujen jälkeen sen mukaanpääsyä vastustettaisiin poliittisista syistä. Sama pätee Taiwaniin. Taiwanin pääsyä WTO: hon koskevat taloudelliset neuvottelut voitaisiin saada helposti päätökseen - mahdollisesti muutaman viikon kuluessa. Näin pitäisi olla. Ja Taiwan, suuri kauppavalta ja merkittävä demokratia, tulee ottaa mukaan.
Maailman kauppajärjestelyjen kannalta on epäsuotuisaa pitää Kiinan tasavalta edelleen ulkopuolella Kiinan kansantasavallan vaatimusten vuoksi. Tässä tapauksessa " tasavallan" ja " kansantasavallan" välillä on sama ero kuin paidalla ja pakkopaidalla.
Tietysti meidän on otettava Kiinan kansantasavaltakin mukaan - heti kun se täyttää tietyt perusedellytykset. Tämä vahvistaisi WTO: ta ja edistäisi uudistusten toteuttamista Kiinassa. Presidentti Clintonin johtaman uuden Kiinan-politiikan ansiosta Amerikan ja Euroopan näkökannat ovat paljon lähempänä toisiaan. Me ELDR-ryhmässä kehotamme neuvottelijoitamme ponnistelemaan kaksin verroin saavuttaakseen ratkaisun näihin ongelmiin. Jos niistä ei aiota keskustella Singaporessa, haluaisimme tietää miksi.

Martinez
Arvoisa puhemies, sekä Dublinin että Singaporen kokoukset on pidetty. Dublinissa hyväksyttiin sopimus talousarvioiden kurissapitämisestä. Puoli vuosisataa kestäneen keynesiläisyyden jälkeen meille selitettiin, että rikkaus on peräisin talousarvion tasapainon myytistä. Olen tutkinut kaikkia 1800-luvun amerikkalaisia ja eurooppalaisia julkistalouksia, enkä ole löytänyt minkäänlaista talousarviotasapainoa. On totta, että olemme hyväksyneet vakaussopimuksen, johon sisältyy talousarvioon liittyvä rangaistusoikeus. Se mahdollistaa kansojen rankaisemisen, jos niiden talousarvio horjuu. Meille on luvattu yhtenäisvaluutta vuoteen 1999 mennessä sekä sosiaalinen lauseke, joka on suunniteltu siten, että kurjuutta kaikkialle luonut Adam Smithin maa voisi samanaikaisesti palata ultraliberalismiin ja puhua sosiaalisista seikoista.
Onneksi oli Singapore. On totta, että vältimme katastrofin Singaporessa, sillä siellä haluttiin perehtyä uudelleen maatalousasioihin. Tähän ei kuitenkaan ryhdytty. Mutta älkäämme aloittako uudelleen Punta Del Esteä. Yhdysvallat hyväksyivät FAIR Actin. Huhtikuussa 1996 Yhdysvallat lopetti tuen antamisen ja asettui asemiin aloittaakseen neuvottelut uudelleen vuoden 2000 lopussa. Me emme ole myöhässä, herra Santer.
On totta, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että sanoitte meille, että luotiin filosofinen alue. Se oli Dublinin kokouksen suuri aikaansaannos. Muistutan teitä kuitenkin, että Descartes syntyi Ranskassa, julkaisi teoksensa Alankomaissa ja kuoli sitten Ruotsissa. Myös hän, yhdessä Spinonsan kanssa, keksi filosofisen alueen.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella puheenjohtajamaa Irlantia ja ennen kaikkea pääministeriä ja Irlannin valtiovarainministeriä talous- ja rahaliiton osalta saavutetusta edistyksestä.
Uskon, että joulukuu 1996 tullaan näkemään vedenjakajana koko talous- ja rahaliittoprosessissa. Se oli käännekohta, jossa talous- ja rahaliitto siirtyi pelkästä Euroopan unionin vaalimasta haaveesta toteutumiseen johtavalle tielle. Se tulee olemaan merkittävä hetki Euroopan historiassa.
Haluan kuitenkin kiinnittää huomioni vakaus- ja kasvusopimukseen. Älkäämme unohtako, että sitä kutsutaan vakausja kasvusopimukseksi. On ratkaisevan tärkeää, että Dublinissa saavutettu sopimus pannaan täytäntöön kirjaimellisesti. Toivon, että kaikki vakaus- ja kasvusopimuksen allekirjoittaneet henkilöt pitävät siitä kirjaimellisesti kiinni ja että rahakomitea tai keskuspankit tai varsinkaan minkään Euroopan unionin suurten jäsenvaltioiden valtionvarainministerit eivät aio asettua vastahankaan ja siten todella vaarantaa Dublinissa sopimuksen osalta saavutetun kompromissin. Jos sopimusta yritetään missään vaiheessa muuttaa tai vesittää, parlamentin on tuomittava yritykset suoralta kädeltä. On ratkaisevan tärkeää, että Irlannin pääministeri ja uusi puheenjohtajamaa Irlanti pitävät kiinni tästä sopimuksesta.
Toiseksi haluan puuttua siihen, mitä Irlannin pääministeri Bruton sanoi hallituksen roolista työpaikkojen luonnissa ja talouden vauhdittamisessa. Irlannin viime vuosien hyvin korkeiden kasvulukujen takana olevan Irlannin julkisen ja yksityisen sektorin erinomaisen kumppanuuden huomioon ottaen olin sangen pettynyt kuullessani pääministerin sanovan, että markkinataloudessa ei ole juuri sijaa hallituksen toimille. Julkisen investoinnin kerroinvaikutuksella on ratkaiseva merkitys kasvun ja työllisyyden tukemisessa. Jos tarkastelette Irlannin taloutta, arvoisa pääministeri, huomaatte, että omassa taloudessanne julkiset investoinnit ovat olleet ratkaisevan tärkeitä maassanne viime vuosina toteutuneelle kasvulle. Siksi tarvitsemme Euroopan tason yhteistoimintaa: yhteisen talouspolitiikan, etenkin julkisissa investoinneissa, jotta voimme suurentaa kasvulukuja ja puuttua työttömyysongelmaan.
Viimeinen huomautus, jonka haluan tehdä, koskee nykyistä keskitettyä rahapolitiikkaa ja sitä, mitä teemme talouspolitiikalle. Osoitan tämän puheenjohtaja Santerille ja Irlannin pääministerille. On ehdottoman olennaista, että neuvosto, komissio ja parlamentti pyrkivät vuoden 1997 kuluessa perustamaan Euroopan keskuspankin keskitetyn rahapolitiikan vastapainoksi jonkin mekanismin, jotta meillä on Euroopan unionissa jonkinlainen taloushallinto. Tämä tarkoittaa valtiovarainministerien talous- ja rahakomitean vahvistamista ja Euroopan parlamentin valvontaroolin vahvistamista. Tämän on oltava tavoitteemme vuonna 1997. Toivon, että komissio ja neuvosto esittävät asiaa koskevia ehdotuksia.

McCartin
Arvoisa puhemies, kuten monet muutkin, haluan onnitella puheenjohtajamaa Irlantia menestyksekkäästä toimikaudesta ja todeta, että koska pienillä mailla on vähemmän resursseja, niiden saavuttama menestys ansaitsee sitäkin suuremmat kiitokset. Haluan onnitella Brutonia eli Taioseachia , Springiä eli Tánaistea sekä Mitchelliä, jotka kaikki työskentelivät erittäin lujasti ja myötävaikuttivat valtavasti tuohon menestykseen.
Haluan myös tänään tuoda julki sen, että Bruton on ollut omistautunut Euroopan ihanteelle jo ennen puheenjohtajakauttaankin. Vuosien ajan hän on edistänyt Euroopan ihannetta ja ollut Euroopan unionin harras ja asiantunteva puolestapuhuja. On erityisen tärkeää sanoa tämä nyt. Edustamansa valtion kansalle pitämässään uudenvuodenpuheessa Bruton asetti yhdeksi kolmesta tavoitteestaan työskentelyn liittovaltiomuotoisen Euroopan luomiseksi. Meille toimielimissä työskenteleville näiden asioiden ajaminen on helpompaa, ja meidän odotetaan ajavan niitä.
Lähivuosina meillä on kolme tärkeää tehtävää. Viittaan hallitusten väliseen konferenssiin, yhtenäisvaluuttaan ja laajentumiseen. Joitain näistä, etenkään laajentumista, ei saavuteta ilman nykyisen Euroopan unionin kansalaisten tekemiä uhrauksia. Jos haluamme onnistua tässä asiassa, se ei tapahdu tekemällä sopimuksia omien toimielintemme, neuvoston, parlamentin ja komission, kesken. Meidän on voitettava puolellemme kansallinen yleinen mielipide. Kansallisilla ja alueellisilla parlamenteilla on hyvin merkittävä asema. Sen vuoksi arvostan niin paljon sitä, että Irlannin nykyinen pääministeri Bruton on pitkään vaalinut Euroopan ihannetta Irlannissa Mitchellin tukiessa häntä merkittävästi.
Haluan puuttua lyhyesti McKennan lausuntoon, jonka mukaan Euroopan rahaliitto on pahasta ja Irlannin ei tulisi mennä siihen mukaan. Hän perusti kantansa kauppaamme Yhdistyneen kuningaskunnan ja muun Euroopan kanssa. Hänen tilastotietonsa ovat vanhentuneita. Nykyään 40 % viennistämme suuntautuu Euroopan unionin ydinvaltioihin ja 28, 5 % brittimarkkinoille. Muistuttaisin häntä siitä, että olemme Euroopan unionin maiden kanssa solmitun rahasopimuksen 17 vuoden aikana edistyneet enemmän kuin niiden 170 vuoden aikana, jolloin olimme rahaliitossa Ison-Britannian kanssa.

van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, toivon, että ette pane pahaksenne, mutta arvioin Irlannin puheenjohtajakauden ja Dublinin huippukokouksen saavutuksia ennen kaikkea siltä osin, miltä niitä voidaan käyttää Alankomaiden puheenjohtajakauden lähtökohtana, etenkin kun kysymyksessä on työttömyys.
Syyttämättä Irlantia mistään haluan kuitenkin todeta, että näiden aiheiden ympärillä leijuu niin paljon sumua, ettei voida sanoa asioiden tulleen niin selviksi, ettei Alankomaiden puheenjohtajakaudella mikään enää voisi mennä pieleen.
Se, mitä tarkoitimme työllisyyttä käsittelevän luvun laatimisella, oli se, että saavutettaisiin joka tapauksessa tasapaino toisaalta yhteisön rahapolitiikan ja toisaalta kasvupolitiikan, työllisyyden ja koossapysyvyyden välille. Mikäli katsomme puheenjohtajakautenne tuloksia, on joka tapauksessa todettava, että tätä tasapainoa ei löydy sopimusluonnoksesta.
Tämän esityksen mukaan työllisyyspolitiikan on noudatettava taloudellisia ohjenuoria, se on ainoa, mitä asiasta on sanottu, mutta asian on oltava myös päinvastoin. Tästä juuri on kysymys. Ei voida jatkaa talous- ja rahapolitiikkaa, ellei samalla oteta huomioon sen seurauksia työllisyydelle. Eikä vain niille, joilla on työtä, vaan niille monille miljoonille, jotka ovat työelämän ulkopuolella ja jotka eivät viime vuosien taloudellisista operaatioista huolimatta ole saaneet työtä. Toivon, että tämä tosiasia kerrankin menee perille huippukokousten tasolla.
Lyhyesti, on vielä paljon tehtävää, ennen kaikkea, koska Alankomaiden esitys kärsii itse asiassa samasta vaivasta. Se, että suunnittelemme nyt Essen-menettelyn ottamista sopimukseen, ei riitä. Me tarvitsemme lisäksi aikataulun ja konkreettisia päämääriä sekä indikaattoreita. Vasta sitten pystymme poistamaan sopimuksista mihinkään velvoittamattomat kohdat.
Haluaisin lopuksi tehdä yhden huomautuksen liittyen Brutonin alustukseen, jossa hän painotti koulutuksen ja kurssituksen tärkeyttä. Ensinnäkin huomautus on järkevä, ainoastaan jo siitä syystä, että jäsenvaltiot ovat viime vuosina käyttäneet huomattavasti vähemmän varoja koulutukseen ja kurssitukseen. Se puolestaan liittyy myös EMU: un ja vakaussopimukseen. Mutta haluan lainata tieteellistä tutkimusta, jonka kanssa olen samaa mieltä, ja joka ilmestyi eilen kotimaassani ja jonka mukaan, vaikka koulutus ja kurssitus ovatkin tärkeitä niin sanotulle employability lle: ne eivät luo yhtäkään työpaikkaa. Lainaan tässä entistä komission jäsentä Papandreouta, joka sanoi täällä parlamentissa: tällä hetkellä Euroopassa on ihmisiä, jotka on koulutettu ja kurssitettu kuusi, seitsemän kertaa ja jotka yhä odottavat työtä. Tämä kysymys jätetään toistuvasti huomiotta, jatkuvasti ajatellaan, että koulutus, kurssitus ja taloudellinen vakaus luovat automaattisesti työpaikkoja. Se on pötypuhetta, mikäli ei samanaikaisesti noudateta politiikkaa, joka tähtää konkreettisten työpaikkojen luomiseen. Haluaisin, että Santerin vakaussopimus keskittyisi ensisijaisesti tähän.

Nassauer
Herra puhemies, hyvät naiset ja herrat, puhun kolmannesta pilarista ja tuloksista, jotka Dublinissa tulivat tältä osin esille, sekä niistä odotuksista, joita meillä on hallitustenvälisen konferenssin suhteen. Meidän tärkein hankkeemme tällä alalla on Europol. Maastrichtin sopimuksessa kaikesta oli jo valmiiksi sovittu, mutta hanketta viivästytettiin pitkillä sopimusta koskevilla neuvotteluilla, ja se on juuttunut nyt kansallisten parlamenttien ratifiointivaiheeseen. On skandaali, että Europol ei vielä ole toiminnassa.
Kansallisia parlamentteja on nyt kehotettu tekemään voitavansa, jotta Europol voisi aloittaa toimintansa.
Toinen asia: on levinnyt käsitys, että Europol tarvitsee vähintään keskipitkällä aikavälillä omat neuvottelumahdollisuudet. Ei syrjäyttämään kansallisia poliisilaitoksia, vaan saadakseen ihanteelliset neuvottelumahdollisuudet - ei Euroopan FBI: na, vaan osoittaakseen eurooppalaisia ulottuvuuksia eurooppalaisena poliisiviranomaisena, jolla on toimivaltaa tietyillä raskaan rikollisuuden aloilla.
Tämä tie, josta tämä parlamentti on jo päättänyt, on vahvistettava hallitustenvälisessä konferenssissa.
Kolmas asia: me kaikki vaadimme kolmannen pilarin keskeisten kohtien yhteisöllistämistä. Ja erityisesti turvapaikkojen ja maahanmuuton suhteen. Tämä on oikein. Kun Euroopan rajat häviävät, saavutamme menestystä ainoastaan yhteisön turvapaikkaoikeuden myötä. Mikäli me olemme tätä mieltä, meidän on ensin nähtävä vaivaa laatiaksemme yhteinen turvapaikkaoikeus. Materiaalisesti yhteinen turvapaikkaoikeus on siis kolmas vaatimus, joka on Dublinin kokouksen seurausta.

Schulz
Herra puhemies, hyvät naiset ja herrat, en aina ole kollega Nassauerin kanssa samaa mieltä, mutta tänään minun täytyy yhtyä täysin hänen näkemykseensä. Sillä tosiasiassa yksi Dublinin huippukokouksen hävettävimmistä tuloksista, mikä ei toki ole mielestäni Irlannin puheenjohtajiston vika, vaan muutamien jäsenvaltioiden hallitusten vastustuksen syytä, on se, että Europolia mainostetaan aina järjestöksi, joka voisi taistella tehokkaasti järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Mutta tosiasia on, että Europolista ei tule muuta kuin suuriäänisiä julistuksia.
Europolin pitäisi olla kaiken parantava lääke huumausainerikollisuuden torjunnassa. Torjuuko Europol sitten huumausainerikollisuutta? Ei!
Europolin pitäisi olla kaiken parantava lääke ydinaserikollisuuden torjunnassa, joka on aiheena hävinnyt täysin julkisesta keskustelusta. Onko Euroopassa ylipäätään enää ydinaseiden salakuljetusta? Todennäköisesti ei, sillä Saksan liittovaltiopäivävaalit on jo käyty.
Europolin pitäisi olla keino lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnassa, kuten Dublinin huippukokouksessa sanottiin. Olisi muuten erityisen tärkeää toimia tällä alalla. Mutta niin ei tehdä.
Me täällä parlamentissa olemme tienneet jo kauan, että jäsenvaltioissa kansallinen riippumattomuus, josta viime kädessä on kyse, on tärkeämpää kuin tehokas eurooppalainen rikollisuuden torjunta.
Meidän ryhmämme ei ole toiveikas sen suhteen, että asenne neuvostossa tai jäsenvaltioissa muuttuisi. Me kohdistamme toiveemme teihin, hyvä komission puheenjohtaja! Teidän tehtävänne olisi tehdä aloitteita esimerkiksi siten, että te kehotatte jäsenvaltioita asettamaan komission kolmannen pilarin alalla toimivien yksiköiden käyttöön toiminnalliset varat, jotta ne voivat ainakin toimia tehokkaasti.
Ajattelen UCLAF: ia, petostentorjuntayksikköä, joka voisi toimia paljon aktiivisemmin järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Mikäli komissio sen sijaan, että juhlisi sitä, mitä huippukokouksissa oletettavasti päätetään, muttei todellisuudessa tehdä, voisi kerrankin esittää vaatimuksia jäsenvaltioille ja sanoa: ryhtykää torjumaan järjestäytynyttä rikollisuutta vihdoinkin teoin eikä sanoin, niin te, herra Santer, voisitte olla varma meidän suosionosoituksistamme. Mutta tätä ette ole tehnyt, kun te annatte lausuntoja, joissa sanotte, mistä kaikesta on päätetty, mutta mitä ei todellisuudessa ole toteutettu. Sitten kun teillä on enemmän rohkeutta, on parlamentti puolellanne.

Mann, Thomas
Herra puhemies, Irlannin tasavalta ei kuulu pinta-alansa puolesta Euroopan unionin suurimpiin jäsenvaltioihin, mutta se kuuluu suurimpiin menestyksensä suhteen. Neuvoston puheenjohtajistona toimineen John Brutonin hallituksen suuri panostus, kyvykkyys ja elinvoimaiset aloitteet ovat kaikki kunnioitettavia tekoja. Te rakensitte ymmärryksen sillan, vaaditte konkreettisia tuloksia sen sijaan, että olisitte vain antanut tavanomaisia monisanaisia, mutta sisällyksettömiä julkilausumia. Onko tämänlainen doping tuloksellista myös tärkeimmällä alalla eli 18-miljoonaisen työttömyyden vastaisessa taistelussa? Jäsenvaltiot on tehtävä tietoisiksi siitä, että on tarpeen yhdistää toimenpiteitä vaikutusten aikaansaamiseksi.
Tähän kuuluvat ensinnäkin erityisten ongelmaryhmien eli pitkäaikaistyöttömien, työttömien naisten ja nuorten tukeminen sekä työllistämisaloitteet paikallisella ja alueellisella tasolla. Toiseksi siihen kuuluu perus- ja jatkokoulutuksen laadun merkittävä parantaminen, jotta oltaisiin kilpailukykyisiä sekä hyvin paljon joustavampia ja liikkuvampia kansainvälisillä markkinoilla. Kolmanneksi sovittujen ohjelmien toimeenpano pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, joiden terveet rakenteet ja innovaatiokyvykkyys luovat uusia työpaikkoja.
Tosin me olemme vasta alussa tarvittavien hallinnollisten ja verotuksellisten esteiden purkamisessa. Ja vielä: Jacques Santerin luottamussopimus on saanut yhä enemmän kannatusta. Jäsenvaltioiden yhteensopivuus, jota testattiin menestyksekkäästi kaksi vuotta sitten Essenissä ja joka todettiin nyt Dublinin julkilausumassa, on paras keino lisääntyvään yhteiseen vastuuseen, yhteensovittamiseen ja yhteistyöhön Euroopan tasolla. Sopimukseen laadittavan ja omalta osaltaan tehostavan työllistämiskappaleen tiellä on yhä vähemmän esteitä.

Hughes
Arvoisa puhemies, kahden minuutin puhevuoroni aikana haluaisin keskittyä lyhyesti yhteen Singaporen WTO-konferenssin tuloksen osa-alueeseen: kansainvälisesti tunnustettujen keskeisten työllisyysstandardien valvontaan maailmankaupan järjestelyissä.
Tässä yhteydessä haluaisin kiittää Irlannin kauppaministeri Enda Kennyä hänen uuraista ponnistuksistaan tätä asiaa koskevan unionin sisäisen myönteisen yhteisymmärryksen saavuttamiseksi Singaporessa. Tämä ei ollut helppoa, kun ottaa huomioon joidenkin omien jäsenvaltioidemme, ei vähiten Yhdistyneen kuningaskunnan, vihamielisen kannan siihen, että työllisyysstandardeista olisi jonkinlainen maininta lopullisessa julistuksessa. Jotkut tulevat pettymään lopullisen julistuksen työllisyyttä koskevaan kohtaan, koska siinä vain vahvistetaan sitoumus tällaisien standardien periaatteeseen, korostetaan ILO: n roolia ja kiinnitetään huomiota tarpeeseen tehdä tässä asiassa jatkuvaa yhteistyötä ILO: n ja WTO: n sihteeristöjen kesken. Asiasta ei tehdä toiminnallista kysymystä WTO: n puitekehyksessä, ja tältä osin olen yhtä turhautunut kuin Sainjon.
Koska kuitenkin olin Singaporen konferenssissa ja saatoin omin silmin nähdä, miten vihamielisesti monet niin kehittyneet kuin kehitysmaatkin suhtautuivat jo näiden asioiden mainintaankin, en ole pettynyt vaan yhdyn Singaporen valtuuskuntamme johtajan Willy De Clercqin näkemykseen, jonka mukaan onnistumiseksi on laskettava jo se, että asiaa ei jätetty kokonaan neuvottelujen ulkopuolelle.
Liekki on pidetty palamassa. Se ei kuitenkaan riitä. Sosialistiryhmä vetoaa sekä komissioon että neuvostoon, että ne seuraavan ministerikokouksen valmistelutyössään - joka on aloitettava nyt - lähtisivät siitä, että meidän on nyt varmistettava se, että työllisyysstandardeissa sekä ympäristöstandardeissa saavutetaan edistystä ja että maailmankauppamme on sekä oikeudenmukaista että vapaata.
Haluaisin kiittää puheenjohtajamaa Irlantia sydämellisesti sen tässä asiassa tekemästä arvokkaasta työstä.

Pimenta
Arvoisa puhemies, aloittaisin onnittelemalla puheenjohtajamaa Irlantia erinomaisesta työstä, jota se on tehnyt viimeisen kuuden kuukauden aikana, sekä sen Euroopan parlamentin kanssa tekemästä erinomaisesta yhteistyöstä etenkin ympäristön ja kansainvälisen yhteistyön alalla, muun muassa Singaporessa.
Arvoisa puhemies, valitettavasti Singaporen kokouksessa ei tehty mitään ympäristöasioiden hyväksi. Euroopan parlamentti on jo kahden vuoden ajan vastustanut ehdottomasti sitä, että ympäristöpolitiikan ja GATT: n sääntöjen suhteesta ei saada aikaiseksi päätöksiä. Willy De Clercqin johdolla Euroopan parlamentin valtuuskunta ilmaisi kaikissa yhteyksissä Singaporessa, että se ei voi hyväksyä sitä, että Maailman kauppajärjestö on jo 30 vuoden ajan jättänyt vaille huomiota ympäristöalan kansainvälisen oikeuden eikä edelleenkään pidä lainvoimaisena yleissopimuksia, joilla vastustetaan uhanalaisten lajien salakauppaa tai myrkyllisten jätteiden laitonta viemistä vieraisiin maihin tai joilla pyritään suojelemaan otsonikerrosta tai vähentämään ilmastomuutoksia.
Emme voi enää hyväksyä Maailman kauppajärjestön salamyhkäistä toimintaa ja sen tapaa kohdella kansalaisjärjestöjä. Haluaisimme myös sanoa jotakin komissiolle leg-hold traps iin liittyvistä tärkeistä kauppaa ja ympäristöasioita koskevista aihealueista. Sir Leon Brittan sai aikaiseksi sen, että komissio jätti huomiotta ministerineuvoston ja parlamentin kannan ja harjoittaa näin politiikkaa, joka on vastoin voimassa olevaa yhteisön oikeutta - asetus 91 - eikä noudata Euroopan parlamentin äänestystä eikä joulukuussa pidettyä ympäristöministerien neuvoston kokousta. Puheenjohtaja Santer voi olla vakuuttunut siitä, että moitimme komission käytöstä kauppa- ja ympäristöalalla, erityisesti leg-hold traps in osalta.

Randzio-Plath
Herra puhemies, Irlannin puheenjohtajisto on oikeutetusti asettanut keskipisteeksi rahaliiton valmistelujen tulokset. Tämä on ilahduttavaa. Lopultakin me voimme olla selvillä siitä, kuinka suuri kansainvälinen merkitys rahaliitolla tulee olemaan, sillä me tarvitsemme vakaita rahaliikenteen toimintaedellytyksiä myös kansainvälisellä tasolla, koska Bretton-Woods -järjestelmä hajosi. Me emme voi antaa kansantalouksiemme joutua spekulanttien kuristusotteeseen, kuten emme voi jättää kauppaa ja taloutta pelkästään markkinavoimien ohjailtaviksi. Tässä mielessä Singaporen konferenssi oli varmastikin menestyksellinen, mitä tulee markkinoiden lisääntyneeseen avautumiseen ja liberalisoinnin edistymiseen.
Mielestämme jää kuitenkin vielä paljon tehtävää, myös Euroopan unionille, jotta Euroopan parlamentin vaatimuksia voidaan painokkaasti noudattaa. Nämä ovat erityisesti lisäedistysaskelia vapaan maailmankaupan toteuttamisessa. Meillä on aivan liian epäselvä säännöstö ei vain yhteiskunnan ja ympäristön alalla, vaan myös kansainvälisen kilpailujärjestyksen alalla. Me emme voi hyväksyä Euroopan unionin sisällä monopolin ja kartellien vastaista lainsäädäntöä ja samalla mahdollistaa kartellit ja monopolit jälleen kansainvälisellä tasolla ja vakiinnuttaa ne. Siksi me tarvitsemme kansainvälistä kilpailujärjestystä, joka auttaa toteuttamaan reilun maailmankaupan.
Tämä koskee myös toista aluetta. Euroopan pitää puhua tässä asiassa yksimielisesti toisin kuin Singaporessa. Puheenjohtajisto ja komissio eivät voi toimeenpanna mitään, mikäli Singaporessa ilmenee, että Euroopan unioni on pirstaleinen tämän säännöstön suhteen. Tässä asiassa on edistyttävä. Ei saa olla niin, että suunta on kohti vapaan maailmankaupan menestystä ja kansantalouksien kasvattamista, koska se käyttää ihmisiä hyväkseen ja kuluttaa luontoa ja raaka-aineita.
Me emme voi sentään nyt vain sivuuttaa Lyonin työllistämistä käsitelleen huippukokouksen tuloksia. G7-maiden valtioiden- ja hallitusten päämiesten lausuntoja siitä, että meidän tulisi hyödyntää globalisoitumisen mahdollisuuksia, voidaan tarkastella kyynisesti, mikäli ihmiset ja meidän planeettamme ovat tällaisen politiikan uhreja. Siksi me tarvitsemme sitä, mitä GATT ja WTO ovat aina halunneet: reilua maailmankauppaa, jolla on selvä säännöstö, aivan kuten Euroopan parlamentti on aina vaatinut.

Bruton
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, kiittäisin teitä kaikkia Irlannin puheenjohtajakautta koskevista ystävällisistä kommenteista ja etenkin ansaituista kiitoksista, jotka osoitettiin ministeri Gay Mitchellille, joka hoiti suhteita parlamenttiin Irlannin puheenjohtajakauden aikana.
Haluan lopuksi esittää neljä huomautusta. Tämä on toinen kerta elämässäni, kun puhun Euroopan parlamentissa: ensimmäinen oli syyskuussa. Tuon keskustelun ilmapiiri oli läpikotaisin pessimistinen ja Euroopan toimintaa kritisoiva. Tämän keskustelun ilmapiiri on täysin erilainen. Tämä on myönteinen keskustelu, jossa vaaditaan, että Euroopan olisi tehtävä enemmän, mutta noista vaatimuksista kuultaa läpi, että niiden esittäjät uskovat Euroopan pystyvän parempaan. Syyskuusta tammikuuhun tapahtunut ilmapiirin muutos on laskettava suureksi ansioksi parlamentin johdolle ja se on myös Euroopan tervehtymisen merkki.
Toiseksi perustamissopimus, jonka luonnoksen puheenjohtajamaa Irlanti esitti Dublinissa, on suunnattu ihmisille. Se on Euroopan kansalaisille suunnattu sopimus. Se ei ole vain talousaluetta koskeva perustamissopimus. Se sisältää määräyksiä tehokkaammasta rikollisuuden ja huumeiden vastaisesta toiminnasta. Se sisältää ensimmäistä kertaa määräyksiä yksittäisten ihmisoikeuksien takaamiseksi. Sillä sisällytetään perustamissopimukseen ensimmäistä kertaa kestävän kehityksen käsite, jolla on suurta merkitystä meille kaikille ympäristöstä huolta kantaville. Siinä vahvistetaan perustamissopimuksen määräyksiä kuluttajansuojasta sen sijaan, että suojeltaisiin tuottajia. Siinä myös luodaan ensimmäistä kertaa selkeä tasapaino Euroopan parlamentin ja ministerineuvoston välille yhteispäätösmenettelyn osalta. Nämä kohdat osoittavat, että tämä perustamissopimus tuo Euroopan lähemmäs kansalaisia.
(Suosionosoituksia) Tästä pääsenkin kolmanteen asiaan. Tämä perustamissopimus on ratifioitava. Sitä ei ratifioida ennen kuin kansalaiset ymmärtävät, että se sisältää jotain heille arvokasta. Kuten keskustelusta kävi ilmi, meillä ei ole tässä asiassa pienintäkään syytä itsetyytyväisyyteen. On hyvin tärkeää, että muistamme jatkossakin kaikissa perustamissopimusta koskevissa keskusteluissamme, että meidän on tehtävä perustamissopimuksen kieli sellaiseksi, että ihmisissä todella herää halu jättää televisio tai perheen päivällispöytä ja lähteä jossain päin Eurooppaa sijaitsevaan äänestyspaikkaan äänestämään " kyllä" . Tämä edellyttää panostusta viestintään. Ei riitä, että saamme tekstin oikeaan muotoon: meidän on myös yksinkertaistettava sitä ja muutettava se muotoon, joka sisältää tunnepitoisen viestin, johon ihmiset reagoivat myönteisesti. Tämä on edessämme oleva poliittinen haaste.
Lopuksi totean olevani aivan samaa mieltä kaikkien niiden jäsenten kanssa, jotka huomauttivat etenkin Europolin osalta, että perustamissopimuksen tai julistuksen hyväksyminen ei riitä, ellei ratifiointiin ja täytäntöönpanoon ole jäsenvaltioissa yhtä voimakasta poliittista tahtoa kuin niiden hyväksymisvaiheessa alun perin. Tältä osin parlamentin on oltava varuillaan, ettei yksittäisten jäsenvaltioiden sallita perääntyä. Olen yhtä mieltä kaikesta jäsenvaltioihin kohdistetusta arvostelusta, joka koskee julistusten ponnetonta täytäntöönpanoa. Saavutuksemme eivät ole häikäiseviä, ja usein ne, jotka kaikkein kaunopuheisemmin puhuvat Euroopan yhteisten kantojen puolesta, panevat niitä kaikkein huonoimmin täytäntöön. Usein myös ne, jotka ovat kaikkein kriittisimpiä ja hyväksyvät Euroopan yhteiset kannat hitaimmin, hoitavat usein parhaiten niiden täytäntöönpanon.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)
Puhemies
Olen vastaanottanut yhdeksän päätöslauselmaehdotusta, jotka on esitetty työjärjestyksen 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti .
Äänestys toimitetaan torstaina keskipäivällä.
Keskustelu päättyy.

Kvestorien vaali (jatkoa)
Puhemies
Ilmoitan kvestorien vaalin kolmannen ääntenlaskun tulokset:
Äänestäjien määrä: 464 Tyhjät tai mitättömät äänestysliput: 9 Annetut äänet: 455
Saadut äänimäärät:
Killilea: 194 ääntä Paasio: 214 ääntä Viola: 169 ääntä
Kolmannen ääntenlaskun tuloksena julistan valituiksi Euroopan parlamentin kvestoreiksi parlamentin jäsenet Paasion ja Killilean, joita onnittelen kohteliaasti valinnan johdosta.
Työjärjestyksen 16 artiklan mukaisesti kvestorien arvojärjestys määräytyy heidän valitsemisjärjestyksensä mukaan.

Äänestykset (Valiokuntien ja niiden jäsenten lukumäärä)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana äänestys ehdotuksesta päätökseksi (B4-0028/97), joka käsittelee valiokuntia ja niiden jäsenten lukumäärää, ja jonka on esittänyt kahdeksan poliittista ryhmää.
Tarkistus 1 on peruutettu.
Fabre-Aubrespyllä on puheenvuoro työjärjestystä koskevassa asiassa.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, mitä tulee tarkistukseen 1, josta juuri puhuitte, haluaisin kiittää kollegoita, jotka suostuivat allekirjoittamaan tarkistuksen kanssani ja kiitän myös PPE-ryhmää, joka yhden paikan luovuttaessaan sallii kaikkien ryhmien läsnäolon työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevässä valiokunnassa eli valtuuksien ja koskemattomuuden tarkastamisessa.
Tarkistuksessa esille otettu kysymys koski kaikkien poliittisten ryhmien edustusta valiokunnissa. Uskon, että teidän olisi annettava työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan tutkittavaksi käytäntö, joka syntyi joitakin vuosia sitten ja joka merkitsee joidenkin valiokuntien neutralisointia ja on siten mielestäni työjärjestyksen 135 artiklan loukkaamista. Tässä artiklassa määrätään kaikkien poliittisten ryhmien ja sitoutumattomien jäsenten tasa-arvoisesta edustuksesta valiokunnissa, joita ei ole neutralisoitu, sekä niissä, jotka on määritelty neutraaleiksi. Ei ole normaalia, että puheenjohtajisto voi tehdä parlamentaariselle valiokunnalle ehdotuksen, oli se sitten mikä tahansa, vaikka yksi poliittinen ryhmä ei ole siinä edustettuna; ei ainakaan työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevälle valiokunnalle. Minusta tätä kohtaa olisi selvennettävä, jotta 135 artiklaa tulkitaan oikein.

Puhemies
Kiitos Fabre-Aubrespy. Harkitsen ehdotustanne. Joka tapauksessa, työjärjestystä käsittelevän valiokunnan aktiivisena varajäsenenä, tiedätte yhtä hyvin kuin minä, että kuka tahansa parlamentin - tai poliittisen ryhmän jäsen voi esittää tälle valiokunnalle tarkoituksenmukaiseksi katsomansa asiat.
Siirrymme äänestykseen ehdotuksesta päätökseksi kokonaisuudessaan.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
(Istunto keskeytettiin klo 13.00 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Alankomaiden puheenjohtajakauden toimintaohjelma ja Serbian tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston puheenjohtajan julkilausuma Alankomaiden puheenjohtajakauden toimintaohjelmasta, Serbian tilanne mukaan lukien.
Neuvoston puheenjohtaja Van Mierlolla on puheenvuoro.

Van Mierlo
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sanomme mielellämme, että " Eurooppa on demokratian kehto" . Siitä huolimatta kukaan ei kieltäne sitä, että Euroopan yhdentymiskehityksen ja sen demokraattisen oikeutuksen välillä on yhä kuilu. Mikä selitys tälle annetaankaan, se haastaa meidät etsimään jatkuvasti ratkaisua.
Tätä ajatellen puhun täällä parlamentissa. On suuri kunnia olla täällä tänään, etenkin koska olette valinneet eilen uuden puhemiehen. Arvoisa puhemies, saanen toivottaa teille paljon onnea valintanne johdosta sekä paljon voimia ja viisautta uudessa tehtävässänne.
Toivon, että tämänpäiväinen tapaamisemme muodostaisi perustan neuvoston ja parlamentin hedelmälliselle yhteistyölle kuluvan puolen vuoden aikana.
Alankomaiden toimintaohjelmaa on luonnehdittu vaatimattomaksi. Se on totta, mutta siinä ei ole koko totuus. Sillä olemme vaatimattomia, koska olemme kunnianhimoisia. Tavoitteemme eivät ole vaatimattomia, vaan se tapa, jolla pyrimme niihin. Meillä ei ole tilaa eikä aikaa muutamalle kansallisesti määritellylle tärkeälle kysymykselle. On olemassa eurooppalainen toimintasuunnitelma ja vain se, enkä voi ajatella tällä hetkellä suurempaa tavoitetta, kuin saavuttaa sen avulla ne tulokset, joita Eurooppa tarvitsee.
Tätä ajatellen Alankomaat on joka tapauksessa laatinut puheenjohtajakautensa toimintaohjelman tulevalle puolelle vuodelle. Irlantilaisten edeltäjiemme alulle panema työ on tässä suurena tukena. Olette saaneet ohjelmamme tekstin kirjallisena. Rajoitan suullisen esitykseni tärkeimpiin poliittisiin haasteisiin.
Meillä on taipumus antaa vuosisadan vaihtumiselle paljon suurempi merkitys, kuin mitä tietyn lukusarjan ylittäminen todellisuudessa merkitsee. Oli miten oli, on varmaa, että tulevan vuosituhannen vaihde osuu enemmän tai vähemmän yksiin syvältä käyvien muutosten kanssa Euroopassa. Muutosten, jotka voivat poistaa tämän vuosisadan pimeimpien hetkien epätoivon. Kyseessä ei ole mikään itsestään selvä luonnonlaki. Kyseessä on historiallinen mahdollisuus, johon tulee tarttua ja joka tulee muotoilla. Me emme saa jättää sitä käyttämättä. Vuosia on keskusteltu syventämisen ja laajentamisen välisen suhteen ristiriidasta. Kumpi asetetaan etusijalle? Euroopan nykyhistoria on muuttanut tämä keskustelun älyllisen sitoutumattomuuden luonnetta. Kukaan ei voi enää piileskellä joko syventämisen tai laajentamisen takana siinä hyvässä uskossa, että toinen vaihtoehdoista saa huonommat mahdollisuudet onnistua. Berliinin muurin kaatuminen on antanut meille historiallisen imperatiivin laajentaa unionia. Samalla olemme huomanneet, että laajentaminen ei ole mahdollista ilman syventämistä. Olemme siis sekä-että -tilanteessa.
Euroopan unionin suurin mahdollinen laajennus on tulossa. Laajennus, joka antaa unionille lopultakin oikeuden nimittää itseään " eurooppalaiseksi" . Samalla olemme suorittamassa suurinta mahdollista poliittista laatua olevaa syventämistä, jonka yhdentyminen koskaan tulee kokemaan; tarkoitan talous- ja rahaliittoa. Olimme arvailleet, missä Euroopan yhdentymisen historian kehitysvaiheessa saamme puheenjohtajavaltion tehtävän. Saimme sen siis vähän ennen hetkeä, jolloin nämä kaksi muutosta tulevat tapahtumaan Euroopan evoluutiokehityksessä; unionin laajennus ja Euroopan talous- ja rahaliitto. Eurooppa ei ole valmis näihin muutoksiin. Siksi Alankomaiden ensisijainen tavoite on kaksiosainen: sopimus kuuden kuukauden kuluttua ja merkittävä sopimus; sopimus, jonka avulla pystymme kohtaamaan nämä kaksi muutosta. Siksi ensimmäinen huolemme on HVK: n järjestely, EMU: un siirtymisen valmistelu ja laajentaminen. Tämän lisäksi on muutamia ulkopoliittisia kysymyksiä, jotka ovat sitä luokkaa ja elintärkeitä Euroopalle, että ne on käsiteltävä ehdottomasti, ne eivät ole valittavissa tärkeysjärjestyksessä vaan ne ovat must .
Sanon ensin muutaman sanan hallitusten välisestä konferenssista, EMU: sta ja laajentamisesta.
Hallitusten välinen konferenssi pidetään 21. vuosisadan merkeissä; vuosisadan, jonka pitää saada tuntea jakamaton Eurooppa. Panostamme konferenssiin, joka saadaan päätökseen kohtalaisen ajan puitteissa ja tuntuvin tuloksin. Irlantilaiset edeltäjämme ovat luoneet hyvän perustan tälle. Mutta myös Ranskan, Saksan, Portugalin ja Benelux-maiden antama panos on antanut tärkeitä ärsykkeitä. Euroopan parlamentti antaa aktiivisen panoksensa, sekä HVK-teemoja käsittelevillä päätöslauselmillaan että jäsentensä Brokin ja Guigoun rakentavalla läsnäololla neuvotteluryhmässä.
On tehtävä vielä paljon työtä. Aloittakaamme arkaluontoisista alueista, joilla ei vielä ole juurikaan edistytty: kuten institutionaalisten uudistusten laajasta alueesta. Tarkoitan tässä määräenemmistöllä tehtävien päätösten lisäämistä ja eri laitosten välisiä suhteita, Euroopan parlamentin ollessa yksi näistä. Myös keskustelun, jota käydään tunteita herättävästä joustavuuden teemasta, on tultava konkreettisemmaksi. Joustavuus on avainkäsite, jonka tulee poistaa silminnähtävä vastakkainasettelu laajentamisen ja syventämisen välillä. Joustavan menettelyn mahdollisuuden tulee luoda tilaa molemmille lähtökohdille. Ilman joustavuutta suurempi unioni jähmettyy. Joustavuus on kuitenkin myös lääke, jota on annosteltava säästeliäästi ja huolella. Liian suuri annoshan saa unionin hajoamaan osiin.
Älyllisesti siitä tulee epäilemättä HVK: n vaikein kysymys, kun puolestaan instituutiot ovat suurin poliittinen ongelma. Tulemme toimimaan molemmilla alueilla täyttääksemme mahdollisimman nopeasti Irlannin kaavion valkoiset kohdat.
Meidän tulee pitää kiinni jo saavutetusta edistymisestä muilla alueilla. Ilokseni olen huomannut, että nyt keskustellaan suuremman lainsäädäntövallan antamisesta parlamentille. Tulemme tukemaan sitä voimakkaasti. Sama koskee myös teidän asemanne vahvistamista komission nimittämisessä. Eikö eurooppalaisessa demokratiassa oleva aukko ole täytettävä molemmista päistä? Sitten on kysymys siitä, voidaanko ja jos, niin miten kansallisten parlamenttien eurooppalaista tehtävää vahvistaa ilman, että se tapahtuu Euroopan parlamentin kustannuksella.
Olemme yhtä mieltä siitä, että unionin kansainvälisen esiintymisen tulee lopultakin saavuttaa se tehokkuus ja yhtenäisyys, joka sopii sen arvovallalle. Tämä yksimielisyys ei poista sitä, että todellisen eurooppalaisen ulkopolitiikan synnyssä on vaikeuksia. Miksi näin on? Tunnetussa vastauksessa viitataan suuriin vastakohtaisuuksiin kansallisten etujen välillä. Mutta ovatko ne niin suuria kuin aina oletetaan? Lähemmin tarkasteltuna on mielestäni muutamien todella suurien vastakohtaisuuksien lisäksi olemassa myös paljon keinotekoisia kansallisten etujen vastakohtaisuuksia. Eikö näiden viimeksi mainittujen tule ensisijaisesti tukea kansallista identiteettiä? Mikäli näin on, tapahtuu päinvastoin kuin väitämme: politiikkaa ei sovelleta etujen mukaisesti, vaan edut luodaan politiikan tarpeita varten. Lähtekäämme vastustamaan lamauttavaa yksimielisyyskulttuuria tämä mielessä pitäen.
Myös oikeuslaitoksen ja sisäpolitiikan alueiden parempi käsittely - sisäisen turvallisuutemme elintärkeä alue - vaatii aikaista esille ottamista hallitusten välisessä konferenssissa. Unionin on pystyttävä esiintymään päättäväisemmin kasvavaa rajat ylittävää rikollisuutta ja laitonta huumekauppaa vastaan. Tätä varten ei ainoastaan HVK: ssa saavutettu tulos ole tärkeä. Dublinissa kokoontunut neuvosto on kehitellyt useita toimintaehdotuksia, joiden pohjalta tulemme toimimaan ja olemme jo toimineet. Ei ole käytetty läheskään kaikkia mahdollisuuksia käytännön yhteistyön vahvistamiseksi kansallisten viranomaisten välillä.
Uuden sopimuksen muotoilu tulee nyt ratkaisevaan vaiheeseen. Uusi sopimus saadaan aikaan, mikäli kaikki panostavat siihen. Kyseessä ei ole " Amsterdamin kunnia" , vaikka onkin kunnia-asiamme tehdä Amsterdamista menestys.
Talous- ja rahaunioni on peruuttamattomasti matkalla kohti kolmatta vaihettaan. Vahva ja vakaa euro on näkyvissä tiukan vakaus- ja kasvusopimuksen tuloksena. Se on saavutettu sopimalla uuden vaihtokurssijärjestelmän rakenteesta ja euron oikeudellisista puitteista. Puheenjohtajavaltio tulee tekemään kaikkensa säilyttääkseen tämän kehityksen dynamiikan ja uskottavuuden. Ensisijaisesti viemällä Dublinissa mainitsemillani alueilla tehdyt poliittiset päätökset loppuun saakka.
Haluaisin selventää käsitystämme unionin jäsenyydestä. Se on hyvin yksinkertaista: jokainen valtio, joka täyttää ehdot, on tervetullut. Mitä useampi, sen parempi. Unionin laajennus Keski- ja Itä-Euroopan sekä Välimeren mailla vaatii suuria ponnistuksia näiltä mailta, muttei sen vähempää meiltä. Olen varma siitä, että ilman vahvoja perustuksia oleva unioni ei kestä vahingoittumatta sellaista suurta laajennusta. Oman unioni-valmistautumisemme ydin on hallitusten välisen konferenssin olennaisen tärkeän tuloksen välttämättömyys. Se muodostaa myös puheenjohtajuutemme ytimen. Unionin jäseneksi tuleminen vaatii ehdokkailta aikaa vieviä valmisteluja. Ennen kaikkea, jotta ne voisivat osallistua yhtenäismarkkinoille.
Jäseneksi tulo edellyttää mahdollisimman suurta hyväksyntää kyseisissä maissa. Se ei synny pelkästään teknisten abstraktioiden avulla, vaan käymällä aitoa, intensiivistä vuoropuhelua. Näin molemminpuoliset käsitykset lähentyvät toisiaan. Näin odotuksien todellisuuspohjaa testataan. Käymämme rakenteellisen vuoropuhelun haittapuolena on se, että sillä ei ole rakennetta, eikä se ole edes vuoropuhelu. Siksi pyrimme saamaan tähän ajatusten vaihtoon enemmän sisältöä. Tämä tapahtuu rajoittumalla yhteen tai kahteen ongelmaan, joita on käsitelty hyvin jo alustavasti. Tämä koskee yhdentymistä kokonaisuudessaan, yhtenäismarkkinoista aiheisiin kuten oikeusvaltio ja good governance .
Sitten vielä muutama sana laajentamisesta.
Rauhanomainen, demokraattinen ja hyvinvoiva Euroopan manner seuraavalla vuosisadalla: se ei ole enää vain näky, vaan poliittinen toimeksianto tulevan laajentumisen onnistumiseksi. Neuvottelut tulevat olemaan epäilemättä sitkeitä, hankalia ja pitkiä. Mutta lähtökohtana on oltava kysymys, joka on syvällä eurooppalaisessa sivistyksessämme. Se kuuluu: miten yhdistetään " samojen mahdollisuuksien" periaate erilaisten kykyjen todellisuuden kanssa?
Olen tietoinen siitä, että mikäli Kyproksen ongelmaan ei löydetä kestävää ratkaisua, se voi aiheuttaa melkoista vahinkoa laajentumiselle kokonaisuudessaan. Tätä ajatellen, mutta myös Kyproksen itsensä liittymisen suhteen, tulemme vaikuttamaan siihen, että unioni tulee tekemään kaikkensa tällaisen ratkaisun saavuttamiseksi käymällä tiiviitä neuvotteluja kaikkien osapuolien, tietenkin myös Turkin kanssa. Olemme jo aloittaneet tällaiset neuvottelut, myös Yhdysvaltojen ja Yhdistyneiden kansakuntien kanssa. On tärkeää, että teemme yhteistyötä yhden työjärjestyksen puitteissa, käyttämättä eri osapuolien salaisia työjärjestyksiä. Toivon, että myös te tulette kiinnittämään tarvittavaa huomiota suhteisiin kyseisen maan kanssa.
Tässä kaikki tällä kertaa HVK: sta, EMU: sta ja laajentamisesta, jotka näemme strategisena kolmiona. Mutta se ei riitä. Ympäröivä maailma ei odota jonkin hallitusten välisen konferenssin päättymistä. Eivät myöskään kansalaiset ja talouselämä. Siksi tulemme antamaan täyden huomion poliittiselle kehitykselle, lainsäädännölle, unionin hallinnalle ja hallinnolle. Olette lukeneet puheenjohtajakauden toimintaohjelmastamme, miten aiomme toteuttaa sen.
Meillä on ja tulee olemaan suuria sisäisiä haasteita: parempi työllisyys, hyvissä työolosuhteissa tehtävä työ, henkilökohtainen ja yleinen turvallisuus, kallisarvoisen ympäristömme suojelu. Rasismin vastustaminen vaatii tänä vuonna erityistä huomiota.
Yhdentymisen taloudellisena perustana - sen uskollisena työmyyränä - ovat ja tulevat olemaan yhtenäismarkkinat. Niiden asianmukainen toiminta vaatii meiltä jatkuvaa huolenpitoa ja panostusta. Emme saa eristää niitä. Kyseessä ei ole vain markkinoiden laajentaminen tulevaa yhtenäisvaluuttaa ajatellen. Kyseessä on myös markkinoiden, ympäristön ja inhimillisyyden riippuvuus toisistaan.
Ulospäin suuntautuva toimintamme vaatii pysyvää huomiota. Ensinnäkin siksi, että monet veriset kiistat eivät saa jättää meitä välinpitämättömiksi. Toiseksi siksi, että suuren taloudellisen mahdin, jollainen unioni on, etujen valvonta vaatii valppautta. Ja myös siksi, että politiikan ja talouden suhde kansainvälisissä suhteissa on tullut paljon monimutkaisemmaksi. Ihmisoikeuksien ja demokratian aktiivinen puolustus on ulkoisen toimintamme ydin. Nämä arvothan muodostavat eurooppalaisen sivistyksen sydämen. Mutta on yhä enemmän toiminnallisia syitä, jotka edellyttävät ihmisoikeuspolitiikkaa eurooppalaisella tasolla. Yksittäisten jäsenvaltioiden on yhä vaikeampaa noudattaa sellaista politiikkaa tehokkaasti vain kahdenväliseltä pohjalta. Ihmisoikeuksiin ja demokratiaan panostamisen tuleekin olla osa sitä laajaa ja yhdenmukaista menettelytapaa, jolla pyritään konfliktien ehkäisyyn ja hallintaan.
Mainitsen vielä muutamia tärkeitä alueellisia haasteita.
Aluksi Lähi-idän rauhanneuvottelut, joissa tänään pitkästä aikaa tapahtui, joskaan ei varsinaista läpilyöntiä, selvää edistystä. Viime yönä solmittu Hebronin sopimus on tärkeä askel matkalla oikeudenmukaiseen ja pysyvään rauhaan, askel, joka voi antaa rauhanneuvotteluille välttämättömän uuden sysäyksen. On ilahduttavaa, että sopimuksesta neuvoteltaessa Euroopan unioni on tiiviissä yhteistyössä molempien osapuolien ja Yhdysvaltojen kanssa antanut olennaisen panoksen näille rauhanneuvotteluille. Tämän panoksen ei tarvitse rajoittua prosessin taloudelliseen tukemiseen. Taloutta ja politiikkaa ei täälläkään voida erottaa toisistaan. Ilman Euroopan taloudellista apua neuvottelut joutuisivat selvään vaaraan. Unionilla on tässä monimutkaisessa tilanteessa oikeus ja velvollisuus ottaa aktiivinen poliittinen rooli. Ei ensisijaisesti neuvottelijana tai välittäjänä, mikä ei suinkaan merkitse vähäisempää poliittisuutta. Kaikkien osapuolten osoittama arvostus erikoislähettilästämme Moratinosia kohtaan korostaa tätä tosiasiaa. Haluan käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni kertoakseni, että puheenjohtajavaltio arvostaa suuresti hänen panostaan ja tehokkuuttaan.
Entisessä Jugoslaviassa Euroopan unionin rooli on paljon enemmän selkeästi poliittinen, koska useiden jäsenvaltioiden sotilaallinen sitoutuneisuus täydentää diplomaattisia ja humanitäärisiä toimia. Tarvitaan paljon huomiota ja kekseliäisyyttä rauhantilan vakauttamiseksi. Lähtökohtana tässä ovat hiljattain Lontoossa tehdyt Peace Implementation Council in päätökset.
Olette pyytäneet minua sanomaan jotakin parlamentissa käsiteltävästä Jugoslavian liittotasavaltaa koskevasta päätöslauselmasta. Vaikka en halua ennakoida päätöslauselmasta käytävää äänestystä, voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio tukee päätöslauselmaanne. Neuvosto on selvästi ja useita kertoja ilmoittanut tukevansa Gonzalesin mietinnön johtopäätöksiä ja on pyytänyt presidentti Milosevicia tunnustamaan 17. marraskuuta pidettyjen vaalien tuloksen. Olen tällä hetkellä tekemässä kiertuetta kaikissa jäsenvaltioissa tuodakseni viestin puheenjohtajavaltiolta ja myös kuullakseni, mitä erityisiä asioita jäsenvaltiolla on mielessä. Kaikkialla tulee tietenkin Belgradin tilanne puheeksi. Tunteet ovat yhteneviä sen tilanteen suhteen. Olen ollut alusta lähtien ja olen vieläkin valmis matkustamaan Belgradiin heti, kun tuntuu siltä, että voimme tehdä siellä jotain hyödyllistä. Mutta haluan valita sen hetken huolellisesti. Hiljattain Belgradista saapuneet uutiset näyttävät viittaavan siihen, että Milosevic vastaa esitettyihin vetoomuksiin, vaikkakin askel askeleelta, etenkin mielenosoittajien esittämiin vetoomuksiin. Tie demokratiaan Jugoslavian liittotasavallassa on kuitenkin pitkä ja niin kauan kuin Serbiassa ei ole saavutettu tyydyttävää tulosta, maailma tulee jatkamaan Milosevicin painostusta ja opposition sekä opiskelijaliikkeen tukemista.
Barcelonan jälkiprosessiksi nimitetyn suunnitelman lähtökohdat ovat hyvät. Se tarkoittaa, että suunnitelma on lupaava Euroopan ja Välimeren alueen vakaudelle laajassa merkityksessä. Suunnitelman toteuttaminen riippuu kuitenkin suuresti olemassaolevien alueellisten konfliktien ratkaisusta. Eikä vähiten Lähi-idän rauhanneuvotteluista. Puheenjohtajavaltio aikoo joka tapauksessa panostaa voimakkaasti Barcelonan jälkeisen suunnitelman edelleen kehittämiseen. Emme hyväksy roolijakoa, joka uhkaa kehittyä neuvostossa pohjoisten ja eteläisten jäsenvaltioiden välillä: eteläiset ovat välimerellisen laajentumisen kannalla ja pohjoiset itään päin suuntautuvan laajentumisen kannalla. Välimeren alueen vakaus koskettaa kaikkia unionissa! Espanjan, Italian ja Kreikan naapurit ovat meidän pohjoisten maiden naapureita.
Siksi on erityinen etuoikeus pohjoisena valtiona antaa sille käsitykselle sisältö ottamalla osaa Barcelona-prosessin puheenjohtajuuteen suurella innolla ja mielenkiinnolla.
Hyvät suhteet Atlantin yli ovat ulkopolitiikkamme kulmakivi. Tämä on jälleen kohta, jota ei missään tapauksessa saa jättää vähemmälle huomiolle, vaikka nämä suhteet eivät aina sovi aikatauluumme. Ne eivät ole enää itsestään selviä, niin kuin kylmän sodan aikana, jolloin olimme täysin riippuvaisia amerikkalaisten ydinaseista. Sen, joka nyt haluaa luoda ja säilyttää tällaiset suhteet, tulee huolehtia niistä, ravita niitä ja sijoittaa niihin. Emme saa antaa Atlantin yli käytävän vuoropuhelun vajota vain business and economics -tasolle, koska yhteinen amerikkalais-eurooppalainen esiintyminen maailmanlaajuisessa mielessä voi olla olennaisen tärkeä joinakin hetkinä. Eurooppa ja Amerikka tarvitsevat kovasti toisiaan epävakaassa maailmassa. Monilla alueilla - olkoon kysymyksessä maailmankauppa, alueellisten kriisien hallinta tai Venäjän suhteet - tiivis Atlantin yli ulottuva yhteistyö on ainoa avain onnistumiseen. Puutteellinen yhteistyö puolestaan takaa epäonnistumisen. Siellä missä kulttuuri ja edut yhdistyvät, on koottava voimat. Esimerkiksi suojaamalla yhteisiä arvojamme, kuten ihmisoikeuksia. Mikäli nämä eroavat toisistaan, meidän on pystyttävä keskustelemaan niistä ja käsittelemään niitä. Siksi Atlantin yli käytävää vuoropuhelua ja Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen toimintasuunnitelmaa on aktiivisesti edistettävä.
Afrikan suurten järvien alueella vallitseva erittäin huono tilanne vaatii itsestään selvästi Euroopan apua. Humanitäärisen avun antamisen lisäksi unionin on lisääntyvässä määrin suuntauduttava konfliktien ehkäisyyn ja niiden hallintaan. Myös näistä asioista käydään keskusteluja amerikkalaisten kanssa, jotta nähtäisiin, löydämmekö tehokkaan yhteisen lähestymistavan tämän erittäin vaikean kysymyksen ratkaisemiseksi.
Olen hyvin tietoinen siitä, että en ole tässä maininnut läheskään kaikkia huomion kohteita, mutta haluan silti siirtyä lopuksi esittämään muutaman ajatuksen Euroopan yhdentymisen muuttuvasta luonteesta.
Euroopan yhdentyminen oli monen mielestä " tekninen abstraktio" . Tällä aiheella oli yleensä vaatimaton sija kansallisissa poliittisissa keskusteluissa. Kommunismin kaatumisen ja " Maastrichtin" myötä Eurooppa on tullut kaikkien jäsenvaltioiden kansallisen politiikan ydinkysymykseksi. Perinteiset sisäpoliittiset aiheet ovat saaneet eurooppalaisen lisän, haluttiin sitä, tai ei. Tämä kehitys on muuttanut yhdentymisen luonnetta dramaattisesti. Aikaisemmin " Eurooppa" oli lähinnä sama asia kuin tekninen työjärjestys " siellä Brysselissä" . Euroopasta on tulossa yhä enemmän kansallisten poliittisesti arkaluonteisten alueiden summa. Tällainen kehitys on erittäin hankalaa ja välttämätöntä, mutta mielestäni ei pelkästään kielteistä! Todellakin hankalaa, sillä vuorovaikutus eurooppalaisen ja kansallisen hallinnon sekä eurooppalaisen ja kansallisen demokratian välillä on tullut paljon monimutkaisemmaksi. Mutta eikö kansallinen hallinto ole myöskin muuttunut monimutkaisemmaksi? Älkäämme antako vetää itseämme nenästä tässä asiassa!
Ajattelen usein, että Euroopan kriisi ja se kykenemättömyys, jota me tunnemme, muodostuu kaikesta kykenemättömyydestä kansallisella tasolla, jonka vuoksi meillä on huonot lähtökohdat kun lähdemme neuvottelemaan Brysseliin. Meillä on niin vähän liikkumatilaa palata kotiin mukanamme viesti, joka ei ole tukijoukoillemme mieluinen. Tämä on hankalaa ja väistämätöntä, mutta siinä on myös myönteinen puoli. Se viittaa yhdentymisen aikuistumiseen. Mitä tarkoitusta Euroopan yhdentyminen palvelee, ellei se juurru Euroopan kansalaisten mieliin? Ellei se kosketa asioita, joita heillä on sydämellään? Kansalaiset samastuvat yksinkertaisesti helpommin omaan maahansa ja alueeseensa, mutta he ymmärtävät yhä paremmin ja myös tuntevat sen nahoissaan päivittäin, että lukuisat haasteet ylittävät kansallisvaltion kyvyt. Kansalaisella ja Euroopalla, näillä kahdella on toisensa yhä useammin mielessä. Ja silti ne ovat vielä liian vieraita toisilleen.
Presidentti Vaclav Havel, joka piti vaikuttavan puheen täällä parlamentissa vuonna 1994, kiinnitti myös huomiota tähän ongelmaan. Maastrichtin sopimusta käsiteltäessä Havel oli hämmästynyt siitä, että keskenään niin erilaisille maille oli laadittu yhteiset pelisäännöt. Hän oli vaikuttunut tästä älykkäästä rakennelmasta. Mutta hänen johtopäätöksensä kuului: My reason has been spoken to, but not my heart. Sopimuksen kuolleen kirjaimen ja Euroopan yhdentymisen elävän todellisuuden välillä on ero. Mutta tosiasiaksi jää se, että unioni on rakennelma, jonka monet myös sellaisena kokevat. Onkin kyseenalaista, voidaanko vaatia intohimoa rakennelmana koettua Eurooppaa kohtaan. Eikö tämä eurooppalainen vuosisata ole opettanut meille välttämätöntä tunteiden, valtiollisuuden ja sodan välisestä ambivalentista suhteesta? Ja eikö juuri siinä opetuksessa ole perusta sille rakennelmalle, joka on nimeltään Euroopan yhdentyminen?
On kuitenkin välttämätöntä, että eurooppalaiset samastuvat eurooppalaiseen hallintokerrokseen. Mutta sen tulee tapahtua muodossa, jota nimittäisin maltilliseksi tunteiden ilmaisuksi. Sitä ei tietenkään voida pakottaa. Ei siten, että pääkaupungit leikkivät keskenään ja " Brysselin" kanssa " kissaa ja hiirtä" eikä siten, että kilpaillaan demokratiasta eurooppalaisen ja kansallisen tason kesken. Eikä ainakaan esittämällä yliampuvia eurooppalaisia vaatimuksia. Ne johtavat välttämättä puutteellisuuksiin ja luovat jo etukäteen tyytymättömyyttä. Mutta mikäli asetamme tavoitteemme niin sanotun reaalipolitiikan tasolle, emme myöskään saavuta toivottua tulosta.
Samaistuminen Eurooppaan voi vain kasvaa, mikäli eurooppalainen rakennelma pystyy täyttämään tehtävänsä vakuuttavasti. Ja vain mikäli sillä on demokraattinen oikeutus laajassa mielessä. Siis sen on oltava myös avoin ja helposti lähestyttävä.
Eurooppaan samaistumista helpottaa myös rehellinen, avoin ja huolella käyty keskustelu, jota kansalliset poliitikot käyvät keskenään rajojen yli. Lisääntyvä eurooppalaistuminen, jota nimitin kansallisesti arkaluontoiseksi aiheeksi, vaatii sitä.
Eikö meidän pitäisi kehittää tässä asiassa yhdessä uusi kulttuuri? Sopimuksen ei tarvitse olla sydämeen käyvä. Mitä minuun tulee, se voisi olla helpommin ymmärrettävä.
Euroopan unioni on rakennelma. Ainutlaatuinen vuorovaikutus ylikansallisen tason ja kansallisten jäsenvaltioiden välillä. Se on myös siinä mielessä ainutlaatuinen, että on miltei helpompi sanoa, mitä Euroopan unioni ei ole, kuin mitä se on. Muun maailman silmissä Eurooppa on olemassa todellisempana kuin eurooppalaisten silmissä. Kaikkien Euroopan yhdentymiseen osallistuvien tehtävänä onkin tehdä selväksi, mitä unioni on ja ennen kaikkea, mitä se voi olla ja mitä sen pitää olla. Tämä ei koske vain eurooppalaisia laitoksia, vaan kansallisia hallituksiamme ja kansallisia parlamenttejamme.
Tähän Alankomaat puheenjohtajamaana joka tapauksessa pyrkii.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Kiitos, neuvoston puheenjohtaja, onnitteluistanne ja puheesta, jonka juuri piditte.
van den Broekilla on puheenvuoro komission puolesta.

van den Broek
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Santerin ja koko komission puolesta haluaisin lisätä muutaman sanan ministeri Van Mierlon mielenkiintoiseen alustukseen ja samalla toivottaa hänelle ja hänen joukkueelleen onnea. Tiedätte, että puheenjohtaja Santer ei harmikseen voi olla läsnä täällä tänään, koska hänen pitää olla läsnä tämän parlamentin BSE-tautia tutkivassa tutkintavaliokunnassa.
Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Komissio on kokonaisuudessaan vieraillut Haagissa 7. tammikuuta keskustellakseen Alankomaiden puheenjohtajakauden suunnitelmista, ja oli ilahduttavaa todeta tämän tiiviin ja erittäin hedelmällisen kokouksen aikana, että etusijalle asetettavat asiat ovat täysin samoja. Tämähän on tietysti itsestään selvää, eikä siis ollut yllätys. Myönnämme, että Hollannilla on edessään erittäin raskas tehtävä kuluvien kuuden kuukauden aikana, koska emme voi puhua vain yhdestä tärkeästä asiasta: niitä on enemmän. Ehkä hallitusten välinen konferenssi saa ylimääräistä huomiota, odotammehan siltä niin paljon ja haluan ilmaista täydellisen luottamukseni siihen, että se tulee onnistumaan Alankomaiden puheenjohtajuuden alaisena. Muuten, Hollannilla on jonkin verran kokemusta hallitusten välisistä konferensseista ja saanen muistuttaa, että vuoden 1991 Maastrichtin sopimus ei myöskään nähnyt päivänvaloa ilman synnytyspolttoja. Epäilemättä tie Amsterdamiin tulee olemaan kuoppainen, mutta se on sen arvoinen. Olemme ymmärtäneet ministeri Van Mierlon sanoista, että Alankomaat on hyvin motivoitunut hoitamaan puheenjohtajuutensa ja että se on hyvin tietoinen siitä, että ilman menestyksekästä päätöstä kesäkuussa Eurooppa astuu askeleen taaksepäin, eikä eteenpäin. Komissio lupaa valmistautua siihen, että kaikki laajentamista koskevat alustavat asiakirjat ovat valmiita tämän vuoden puoliväliin mennessä. Kyseessä ovat kaikkia kymmentä Keski- ja Itä-Euroopan maiden, Baltian maat mukaan lukien, tekemää jäsenanomusta koskevat suositukset, sekä asiakirja, jossa käsitellään laajentamisen vaikutuksia eurooppalaisen politiikan eri alueisiin, erityisesti yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja aluepolitiikkaan. Se tarkoittaa myös sitä, että tullaan tekemään uusi taloudellinen puite-esitys unionin rahoittamiseksi vuoden 1999 jälkeen ja että tullaan esittämään laaja poliittinen ohjelma, jossa käsitellään laajentamisen poliittisia seurauksia ja esitetään laajentamista itseään käsitteleviä kaavioita, jotka koskevat neuvotteluita - kuinka niitä käydään, miten menetellään siirtymävaiheissa. Lyhyesti, komissio tulee antamaan oman osuutensa puheenjohtajavaltion panokseen. Tämä koskee tietysti yhtä hyvin muita suuria aiheita, kuten Euroopan talous- ja rahaliittoa ja sitä panosta, jonka komissio haluaa antaa hallitusten välisen konferenssin institutionaaliseen keskusteluun, minkä yhteydessä kiinnostus aiheeseen " joustavuus" - ja tässä yhdyn mielelläni Van Mierlon tekemään huomautukseen - tulee olemaan erityisen huomion kohteena. Voitte odottaa piakkoin komissiolta kirjallista esitystä asiassa.
Täällä mainittiin sana työllisyys. Olen tyytyväinen siitä. Tiedätte, miten komission puheenjohtaja Santer ja komissio tuntevat olevansa pakotettuja työllisyyden yhteydessä muistuttamaan siitä lisäarvosta, joka syntyy politiikan yhdenmukaistamisesta tässä asiassa ja työllisyyspolitiikasta. Komissio tulee tekemään myös tässä asiassa esityksiä Amsterdamissa, muun muassa toimintasuunnitelman muodossa, joka mahdollistaa sen, että vapaan liikkuvuuden periaate yhteismarkkinoillamme toteutuu.
Mitä ulkopolitiikkaan tulee, tuemme jo mainittuja etusijalle asetettuja seikkoja. Olen samaa mieltä Van Mierlon kanssa siitä, että niitä on vielä paljon enemmän, mutta aika ei salli niiden mainitsemista täällä.
Haluan kuitenkin sanoa muutaman sanan Belgradin tilanteesta, koska parlamentti käsittelee sitä koskevaa päätöslauselmaluonnosta ja koska komissiolle on esitetty kysymyksiä siitä. On itsestään selvää - ja tässäkin olen Van Mierlon kaiku - että unioni, komissio mukaanlukien, vaatii, että presidentti Milosevic noudattaa Gonzálezin komitean suosituksia täydellisesti. Komissiolle on myös itsestään selvää, että ennen kuin näin tapahtuu ja ennen kuin muutamat muut Daytonin sopimuksen ehdot on täytetty, ei voi olla puhettakaan Euroopan unionin ja Belgradin muodollisesta yhteydestä, ei yhteistyösopimuksista, ei teknisen avun antamisesta eikä kaupallisten etujen myöntämisestä Belgradille, joita käsitteleviä esityksiä meillä on laadittuna, mutta jotka Belgradin nykyinen poliittinen tilanne huomioon ottaen eivät ole ajankohtaisia.
Haluan vielä kerran kiittää Van Mierloa hänen alustuksestaan ja annan hänelle kaiken tukeni komission puheenjohtajan Santerin ja koko komission nimissä. Odotamme kiinteää yhteistyötä puheenjohtajavaltion kanssa.

d'Ancona
Arvoisa puhemies, minulla on ilo ja kunnia saada tehdä pari huomautusta sosialistien ryhmän puolesta ja toivottaa Alankomaiden puheenjohtajuus tervetulleeksi. Ryhmälläni on suuria odotuksia sen suhteen, ja olen sitä mieltä, että se puhe, jonka Van Mierlo täällä piti, vahvistaa nämä odotukset myös siksi, että emme epäile Alankomaiden hallituksen Eurooppa-myönteisyyttä, emmekä etenkään teidän, herra Van Mierlo. Mutta asiahan on yleensä niin, että ystäviä ei vain ylistetä. Ystävyyteen kuuluu myös arvostelu ja haluankin tehdä muutaman kriittisen huomautuksen.
Aluksi tarvitaan enemmän huomiota - ja sen te tiedättekin - Euroopan ja sen kansalaisten välisen kuilun umpeen kuromiseen. Byrokraattinen Eurooppa, aamuyöhön kestävien ministerineuvoston kokousten, epäselvien ja käsittämättömien sopimusten Eurooppa, sellainen Eurooppa ei saa hollantilaisten eikä Euroopan kansalaisten sydämiä lyömään nopeammin. Siksi odotamme Hollannilta suurempaa avoimuutta, enemmän ja parempaa tutustumista päätöksentekoon ja enemmän neuvotteluja Euroopan parlamentin kanssa. Onhan oikeastaan aivan typerää, että meidän täytyy joskus matkustaa Tukholmaan saadaksemme tietää, mitä neuvostossa on tapahtunut. Hollannilla on tässä avoimine ja demokraattisine perinteineen tehtävä hoidettavana ja sama koskee myös toista hankalaa asiaa, nimitäin unionin varojen huonoa hallintaa. Parlamentin, komission ja neuvoston on yhdessä huolehdittava niiden varojen säästeliäästä ja oikeasta käytöstä. Kaipaamme oikeastaan Alankomaiden toimintaohjelmassa konkreettisia ehdotuksia valvonnan parantamiseksi. Minun on myönnettävä, että se koskee myös tämän parlamentin jäseniä. On saatava aikaiseksi kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä koskeva yhtenäinen lainsäädäntö. Olemme vaatineet sitä jo 10 vuotta, ja olen sitä mieltä, että neuvoston on suostuttava yhteistyöhön tässä asiassa. Odotamme puheenjohtajavaltiolta jo tänä vuonna aloitetta tällaisen lainsäädännön aikaansaamiseksi.
Eurooppa tarvitsee kannatusta. Kansalaisten on jälleen uskottava eurooppalaiseen hankkeeseen. Tähän voidaan päästä myös huolehtimalla siitä, että unionin sisäiset asiat ovat kunnossa ja siihen voidaan päästä selkeän politiikan ja konkreettisten ja näkyvien tulosten avulla. On itsestään selvää, että olemme tyytyväisiä puheenjohtajavaltion panoksesta työllisyyden alueella, sillä tarvitsemme työpaikkoja Euroopassa. Monissa jäsenvaltiossa työttömyysprosentti on yli 10 ja se johtaa luonnollisesti ammattiliittojen toimenpiteisiin. Iskulause " EMU tarkoittaa työttömyyttä" on virheellinen, mutta monetarististen päämäärien sokea tavoittelu on sitä myös. Sijoittaminen ihmisiin, työajan lyhentäminen, paremmat mahdollisuudet lyhemmän tai pidemmän vapaan ottamiseksi, hoivatyö, uudelleen- tai lisäkoulutus, kaikki nämä suunnitelmat ovat olemassa ja odottavat toteuttamista. Euroopalla on tässä jäsenvaltioiden tekemän työn täydentämiseksi todellinen tehtävä. Eurooppa tarvitsee myös vahvempaa yhteistä politiikkaa oikeus- ja sisäministeriöiden alueilla. Nämä ovat oivallinen esimerkki alueista, joista kansalaiset ovat kiinnostuneita. Kyseessä on kansainvälinen rikollisuus, huumeiden ja rasismin vastustus, petos- ja turvapaikkapolitiikka. Maastrichtissa kehiteltiin suunnitelmia kolmannen pilarin ottamisesta yhteisön ensimmäisen pilarin osaksi, mutta minulla on tunne, että on tapahtunut päinvastoin, sillä näemme nyt juuri hallitusten välisen toiminnan vahvistuvan ja näin ei voi olla.
Kritiikkiä siis, mutta haluan myös mainita pari myönteistä seikkaa. Arvostamme erittäin paljon sitä, mitä ympäristöpolitiikasta on sanottu. Meillä on sitä varten vankka työjärjestys ja sama koskee myös kehitysyhteistyötä. Mielestämme on fantastista, että sekä ympäristön että kehitysyhteistyön alueilla ollaan päästy kokoavaan ja yhtenäiseen menettelytapaan. En aio sanoa mitään siitä, mitä ministeri sanoi HVK: sta, sillä me kaikki tuemme sitä luonnollisesti sydämistämme.
Mielestämme Eurooppa ei ole tasapainossa. Tarvitaan kaikki mahdollinen huomio tasapainon takaisin saamiseen. Tasapainon etelän ja pohjoisen välillä, myös taloudellisesti, tasapainon Euroopan omien etujen ja kansainvälisen solidaarisuuden välillä. On panostettava EMU: un, mutta myös työhön, luontoon ja samanlaisiin mahdollisuuksiin. Ymmärrämme hyvin, että myös puheenjohtajuus merkitsee tasapainoilua, tasapainon etsimistä liukastumisen estämiseksi. Mutta mikäli tasapainotaiteilija ei uskalla ja jää seisomaan paikalleen, hän putoaa alas.
Ministeri Van Mierlo, toivotan teille rohkeutta ja innostusta löysällä nuoralla ja toivon saavani tervehtiä teitä heinäkuussa toisella puolella lämpimin suosionosoituksin sosialistisen ryhmän nimissä.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, huolimatta siitä rakentavasta eurooppalaisesta katsauksesta, josta haluan onnitella ministeri Van Mierloa, Alankomaiden puheenjohtajuus ei ole alkanut kaikkein onnellisimpien tähtien alla. Sinällään maltillisesta kansainvälisen huumerikollisuuden vastustamista käsittelevästä irlantilaisesta esityksestä käyty turha ja ymmärtämätön keskustelu paljasti puutteelliset käsitykset toisten jäsenvaltioiden asemasta ja oman parlamenttimme puutteellisen koordinaation.
Toivon oikeutetusti, että puheenjohtajuuden loppukausi sujuu paremmin, jo yksinomaan siksi, että Alankomaat on aikaisemmin johtanut Euroopan unionia ensiluokkaisesti. Meillä on siis hyvä maineemme hävittävänä tässä asiassa.
Vuonna 1991 edellisen Alankomaiden hallituksen onnistui saada aikaan Maastrichtin sopimus ja sopimus Euroopan talous- ja rahaliitosta. Se oli entisten ministereiden Lubbersin, van den Broekin, joka on nyt läsnä täällä ja Kokin huippusaavutus. On oikeastaan kummallista, että Black Monday n nimeä kantava vastoinkäyminen, josta Brysselissä ja Strasbourgissa ei ole aikoihin enää puhuttu, näyttää merkitsevän meidän maallemme paljon enemmän kuin joulukuun 1991 kaksoismenestys. Onko kyseessä masokismi vai epäonnistumisen pelko? En toivo, että kyseessä on viimeksi mainittu, sillä se on huono merkki. Näin näyttää olevan, sillä Alankomaiden ohjelma sisältää vähän uutta, vähän luovaa ja vähän aloitteellisuutta. Alankomaat vartioi hyvin linnaketta, se huolehtii siitä, että keskeneräiset asiat hoidetaan. Rohkeus ja inspiraatio näyttävät puuttuvan. Tärkein täytettävä tehtävä on HVK: n loppuun vieminen.
Mitkä ovat meille kristillis-demokraateille tärkeimpiä kohtia? Miten testaamme tulosta?
Ensinnäkin meidän mielestämme uudessa sopimuksessa on tehtävä selväksi, mitä Euroopan kansalaisuus merkitsee. Ja tässä suhteessa toivomme tärkeää täydennystä sopimukseen. Meidän mielestämme unionin alueella ei tule syrjiä ainoatakaan kansalaista. Ei rodun, alkuperän, uskonnon, sukupuolen, värin, luonteenlaadun eikä vammaisuuden perusteella. Haluamme Alankomaiden perustuslain 1 artiklan Amsterdamin sopimukseen.
Haluamme myös, että eurooppalaiset laitokset pakotetaan muuttamaan byrokraattista ja teknokraattista työskentelytapaansa ja toimimaan avoimesti. Haluamme, että kansalaisilla on yleinen oikeus saada tietoja ja haluamme Euroopan parlamentille normaalit valtuudet, sillä onhan aivan hullua, että vaikka parlamentin jäsenet on valittu 18 vuoden ajan suorilla vaaleilla, parlamentilla ei vieläkään ole kaikkia valtuuksia.
Euroopan unionin on lisäksi jarrutettava mielettömän pikkuasioita koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamista. Saamme tänne kummallisen kokoelman ruohonleikkureita, banaanien kokoa, mansikoita ja suklaan rasvapitoisuutta käsitteleviä säännöksiä. Geelhoed oli oikeassa Hollannissa: meidän on keskityttävä todella tärkeisiin kysymyksiin, tämän ajan suuriin kansainvälisiin ongelmiin, taisteluun työttömyyttä vastaan, taisteluun ympäristön saastumista vastaan, taisteluun kansainvälistä rikollisuutta, huume- ja asekauppaa vastaan. Ja nyt Europol jäljittää varastettuja autoja, mutta ei vieläkään ryöstettyjä lapsia. Meidän on myös - mielestäni d'Ancona on tässä täysin oikeassa - ponnisteltava erityisesti pystyäksemme paremmin estämään petoksia. Miksi ei voida ajatella parempaa yhteistyötä kansallisten tilintarkastajien ja eurooppalaisten tilintarkastajien välillä? Meidän on esiinnyttävä tehokkaammin ulkopolitiikan alueella. Nythän on oikeastaan niin, että toimimme kuten kylä, jossa on 15 palokunnan jäsentä, jotka pitävät loputtomia kokouksia ennen kuin ryhtyvät sammuttamaan paloa, eikä näin ollen ole ihmeteltävää, että Yhdysvallat ohittaa meidät usein ja on usein paikalla tietyllä paloalueella, ennenkuin Eurooppa ylipäätään on lopettanut keskustelun asiasta.
Arvoisa puhemies, tällä tavalla me haluamme muuttaa Eurooppaa. Mutta olen kovin huolissani Alankomaiden sinipunahallituksen asenteesta, koska sen piirissä ollaan tiettävästi eri mieltä joistakin tärkeistä kohdista. Onko niin, että VVD kannattaa veto-oikeutta tietyissä kohdissa, vaikka toiset osapuolet ovat määräenemmistön kannalla? Onko niin, että VVD vastustaa yhä työllisyyspolitiikkaa, vaikka ministeri Melkert haluaa tehdä aloitteita asiassa? Miten on unionin demokraattisen sisällön laita sinipunahallituksen kantoihin nähden? Pitääkö paikkansa, että VVD: n ministerit ovat hallituksessa vastustaneet budjettivaltuuksien laajentamista, niin että kohta laajennetaan vain lainsäädäntövaltuuksia, eikä valtuuksia talousarvion suhteen? Onko tosiaan niin, että puolet eurooppalaisesta talousarviosta tullaan hyväksymään epädemokraattisesti myös tulevaisuudessa?
Ja sitten ulkopolitiikka. VVD ei halua eurooppalaisten valtuuksien laajentamista, vaikka toiset kumppanit pitävät sitä hyvänä asiana. Arvoisa puhemies, nämä ongelmat ja mielipide-erot aiheuttavat suuren heikkouden Alankomaiden puheenjohtajuudelle. Miten on mahdollista laatia hyvä, luova ja rohkea toimintasuunnitelma, jos kotonakin esiintyy niin paljon erimielisyyksiä? Eihän Alankomaiden ohjelma sisällä paljoakaan uutta, luovaa ja aloitteellisuutta.
PPE kannattaa Euroopan uudistumista ja solidaarisuutta Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa. Kannatamme yhtenäisyyttä erilaisuudessa, voimakasta, toimintaan kykenevää ja yhteisöllistä Eurooppaa. Se on aina ollut kristillisdemokraattien linja ja tulemme kannattamaan sitä tulevaisuudessakin.
Tunnen olevani " hollantilainen" syvällä sydämessäni ja haluan mielelläni olla sitä, mutta meidän turvallisuutemme ja hyvinvointimme taataan vain yhteisessä eurooppalaisessa talossa. Toivon sydämestäni, että Alankomaiden puheenjohtajuudesta tulee menestyksekäs. Olen mieluummin ylpeä Alankomaiden hyvästä tuloksesta, kuin häpeän huonoja tuloksia ja sitä taustaa vasten toivon ennen kaikkea enemmän yksimielisyyttä sinipunahallitukselle ja toivotan ministeri Mierlolle, jonka Eurooppa-mielisyyttä en hetkeäkään epäile, suurta menestystä ja paljon voimia.

van Bladel
Arvoisa puhemies, isänmaani isä - uskon vipittömästi kansakuntien Eurooppaan - oli samanaikaisesti oranialainen prinssi Ranskasta ja Nassaun kreivi Saksasta. Siinä ensimmäinen esimerkki ranskalaissaksalaisesta yhteistyöstä, jonka johdolla Alankomaat muotoutui. Wilhelm Oranialaisella oli tapana sanoa vaikeissa tilanteissa ranskaksi: Il n'y a pas besoin d'espérer pour entreprendre et ni de réussir pour persévérer . Yrittämiseen ei tarvita toivoa eikä eteenpäin menemiseen onnistumista. Haluaisin antaa tämän ohjeen Alankomaille, vaikka olosuhteet eivät olekaan niin toivottomat kuin vuonna 1548. Kiitän Van Mierloa hänen filosofisesti rakentavasta puheenvuorostaan.
Olettehan 14 jäsenvaltion primus inter pares , mutta koska sodanjälkeinen eurooppalainen idealismi on vain varjo entisestään ja eurooppalainen konsepti näyttää vesittyvän, ette voi enää piileskellä sellaisten käsitteiden, kuten joustavuuden ja käytännöllisyyden takana. Sen kyllä ymmärrättekin. Saksan yhdistymisen jälkeen olemme laajentumisen kynnyksellä, tässä on historiallinen mahdollisuus estää se, että jäämme vain laajentuneeksi kauppavyöhykkeeksi.
Arvoisa puheenjohtaja, miten toimitte käytännössä kaksijakoisen hollantilaisen huumepolitiikan suhteen päästäksenne tämän kaksijakoisen politiikan kautta menestykselliseen rikollisuuden torjuntaan? Syventämistä koskevat esitykset ovat epäselviä. Oletteko vai ettekö ole valmis hyväksymään Benelux-maiden vaihtuvaa komission jäsentä? Kuinka voitte väittää toimivanne mielekkäästi Lähi-idän rauhanneuvotteluissa, jos ette ole toiminut niin Euroopassa, ettekä myöskään ole toimimassa? Yhdysvallat on jälleen aktiivinen Serbian opposition tukija, ja se pyrkii löytämään ratkaisun Kyproksen pienessä rakettikriisissä.
Kuinka tasapainotonta onkaan tukea ihmisoikeuksien loukkaajia Algeriaa ja Syyriaa, samalla kun suhde Turkkiin, jota kohtaan unionilla on velvollisuuksia ja josta se ansaitsee rahaa, uhkaa vesittyä. Mitä oikeastaan olette tekemässä ulkopolitiikan alueella? En näe siinä mitään linjaa.
Ja sitten demokraattinen vaje. Sitä ei löydy Euroopan parlamentista, vaan teiltä! Olette Euroopan salaisen lainsäädännön puheenjohtaja. Siitä huolimatta uskomme teitä. Matkan päättyessä testaamme noudattamaanne linjaa seuraavien kohtien suhteen. Onko tärkeimmän eurooppalaisen lainsäädäntöelimen, ministerineuvoston, lainsäädäntö muuttunut yhtä avoimeksi kuin toisen lainsäädäntöelimen, Euroopan parlamentin lainsäädäntö? Sopimusta ei tarvitse muuttaa, riittää kun muutetaan työjärjestystä. Onko Euroopan sosiaaliset kasvot säilytetty antamalla työntekijöille laillinen sananvalta?
Ihmisoikeudet. Kritiikkinne kohdistui vain Kiinaan, mutta Surinamin kohdalla se olisi paikallaan. Tehkää selväksi, oliko Boutersella murhien tapahtuessa Alankomaiden kansalaisuus vai ei, ja huolehtikaa siitä, että se salaperäisellä tavalla kadonnut kansalaisuutta käsittelevä asiakirja löytyy. Se auttaisi ihmisoikeuksien toteutumista ja vastustaisi kansainvälistä huumekauppaa. Pidättekö kiinni kovasta eurosta? Mitä olette tehnyt Euroopan unionin hallittavuudelle ennen laajentamista? Matkan lopussa arvioimme näitä kohtia.
Arvoisa puhemies, haluan toivottaa Hollannille UPE: n sisäisen pienen ryhmittymän puolesta menestystä, sillä Eurooppa tarvitsee sitä, ansaitsee sen ja meidän kaikkien on tehtävä yhteistyötä vakauden ja turvallisuuden puolesta. Toivotan teille menestystä, herra Van Mierlo.

de Vries
Arvoisa puhemies, haluaisin rajoittua pääasiaan, nimittäin eurooppalaiseen politiikkaan, ja jättää Alankomaiden sisäpolitiikan kollegoilleni Alankomaiden parlamentissa, jota Maij-Weggen niin nostalgisesti muistelee.
Euroopan unioni on tärkeimmässä kehitysvaiheessaan sitten vuoden 1957. Unioni on tienhaarassa. Joko meillä on vuonna 2002 yksi valuutta, yksi valuutta Euroopassa, etelässä ja pohjoisessa, tai sitten menetämme tämän mahdollisuuden sukupolven ajaksi. Joko unioni ottaa Itä-Euroopan demokratiat jäsenekseen, tai se ei täytä ensisijaista velvollisuuttaan. Joko se säilyttää ainutlaatuisten laitostensa puolueettomuuden tai Saksan geopoliittinen paino tulee synnyttämään uudelleen kaunaa muualla Euroopassa.
Näitä tehtäviä ajatellen monet kansalliset johtajat pelkäävät luovuttaa välttämättömän johdon Euroopan unionille. He sytyttävät liian usein nationalismin tulen palamaan toimintansa tai laiminlyöntiensä takia. He antavat liian usein periksi kiusaukselle syyttää Eurooppaa epämieluisista kansallisista päätöksistä, vaikka he itse vaativat kunnian siitä, jos unioni on saavuttanut jotakin. Näin unionista uhkaa tulla kansalaistemme toivon keskipisteestä heidän pelkojensa polttopiste. Tällainen kehitys on vaarallista. Nationalismi on tuhoisampaa ja Euroopan unioni on särkyvämpi, kuin moni luuleekaan.
Tässä valossa unionin tärkeimmät tehtävät Alankomaiden puheenjohtajakaudella ovat selvät. Ne ovat seuraavat: ensiksi, huolehtiminen siitä, että yhtenäisvaluutta tulee olemaan vakaa ja vahva ja toiseksi unionin valmistaminen laajentumista varten tekemällä siitä toimintakykyisempi ja demokraattisempi. Yksitoista maata odottaa pääsyä unionin jäseneksi. Kuusi Keski- ja Itä-Euroopassa, kolme Baltian alueella ja kaksi Välimerellä. Mitä suuremmat unionin eroavaisuudet ovat, sitä vaikeammaksi päätöksenteko muodostuu. Unioni, jossa on 18-26 jäsenvaltiota, on perustavanlaatuisen ratkaisun edessä: se voi joko rajoittaa veto-oikeuden käyttöä, tai nähdä itsensä muuttuvan ETYJ: n pienoisversioksi. Kansalaisillemme unioni, joka ei pysty tekemään nopeita tai hyviä päätöksiä, menettää nopeasti merkityksensä. Sellainen unioni menettää lopullisesti kansalaistensa tuen. Mikään ei vahingoita unionin uskottavuutta enempää kuin sen jatkuva epäonnistuminen esiintyä yhtenäisesti kansainvälisen politiikan alueella. Osasyynä tähän on se seikka, että veto-oikeutta käytetään väärin. Portugali esti EU: n ASEAN-sopimuksen, Espanja sopimuksen Kanadan kanssa, Yhdistynyt kuningaskunta vastusti yhteistä kantaa kemiallisia aseita koskevassa sopimuksessa, Kreikka on asettanut esteitä unionin Välimeren politiikalle. Kiristysmahdollisuudet unionin kauppapolitiikassa ja ulkopolitiikassa ovat tällä hetkellä yksinkertaisesti liian suuret. Siksi tässä asiassa tarvitaan välttämättä sopimuksen muuttamista. Se ei tietenkään yksinään riitä. Jäsenvaltioiden tulee olla valmiita jakamaan yhteisön edut ja periaatteet. Se ei ole missään niin välttämätöntä kuin entisen Jugoslavian kohdalla. Koska unioni lopultakin tekee jotakin, jotta Belgrad ja Zagreb luovuttaisivat sotarikoksista epäillyt henkilöt? Kyllähän unioni tekee sympaattisia huomautuksia Lontoon johtopäätöksistä. Mutta se ei ole vakuuttavaa eikä ainakaan tehokasta. Vetoan Alankomaita unionin puheenjohtajamaana esittämään yhteistä toimintaa, johon liittyen kaikki ei-humanitäärinen entiselle Jugoslavialle annettava apu tehdään riippuvaiseksi sotarikoksista epäiltyjen luovuttamisesta Haagin tuomioistuimelle.
Kansalaisillamme on myös välitön tarve saada eurooppalainen vastaus nopeasti kasvavan rajat ylittävän rikollisuuden ja siirtolaisuuden ongelman ratkaisemiseksi. Vaadin yhtenäistä hyökkäystä petoksia vastaan. Vaadin parempaa valvontaa ulkorajoillemme ja oikeudenmukaista järjestelmää pakolaisista koituvien kulujen jakamiseksi. Voimallinen esiintyminen kaikissa näissä kohdissa edellyttää sitä, että veto-oikeuden lamauttavaa käyttöä rajoitetaan. Unionin on pystyttävä toimimaan siellä, missä kansalaiset haluavat eli pikaista ratkaisua vaativien kansainvälisten ongelmien parissa. On aika vihdoinkin täyttää ne lupaukset, jotka kansalaisille annettiin Maastrichtissa. Kansallisten poliitikkojen on annettava unionin olla enemmän kuin vain kansallisen itsekkyyden summa. Toivon, että Hollanti onnistuu tässä mielessä puheenjohtajan tehtävässään.

Miranda
Arvoisa puhemies, haluaisin lisätä joitakin " siveltimen vetoja" etelän väreillä tähän asti hollannin kielellä käytyyn keskusteluun. Kuten jo on tullut esille, esityslistalla on kolme asiaa, joita ei joissain tapauksissa voida erottaa toisistaan, ja jotka väistämättä kuuluvat Alankomaiden puheenjohtajakauden tärkeimpiin tavoitteisiin. Viittaan hallitusten välisen konferenssin päätösvaiheeseen, talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen ja unionin laajentumiseen. On kuitenkin olemassa myös muita asioita, jotka koskettavat erityisesti maidemme kansalaisia ja jotka ansaitsisivat yhtä lailla tulla huomioon otetuiksi. Näistä mainitsisin kasvavat sosiaaliset ongelmat - erityisesti työttömyyden raskas vitsaus -, kansalaisten osallistumisen unionin elämään ja päätöksentekoon sekä yhteisön yhteenkuuluvuuden ja yhteisvastuun periaatteiden toteuttamisen - tai toteuttamatta jättämisen - perustamissopimusten mukaisesti.
Aluksi haluan todeta - tämä ei liene yllätys - olevani vakuuttunut siitä, että tällä puheenjohtajakaudella saadaan aikaiseksi vain vähän tai ei mitään kolmen viimeksi mainitun asian osalta. Itse asiassa sosiaalisella tasolla - erityisesti työllisyyden alalla - ei ole näköpiirissä sellaisia suuria, merkittäviä tai syvällekäyviä muutoksia, jollaisiin yhteisön politiikassa olisi tällä hetkellä pyrittävä. Ajatelkaamme sitä pakkomiellettä, mikä syntyi nimellisten lähentymiskriteereiden soveltamisesta, joka johtaa suurempaan joustavuuteen, säännösten lisääntyvään purkamiseen, epävarmojen työpaikkojen määrän kasvuun, työttömyyden lisääntymiseen jne. Arvostamme toki joitakin Alankomaiden puheenjohtajakauden toimintaohjelmaan sisältyä asioita, kuten esimerkiksi tasa-arvon lisäämistä miesten ja naisten välillä. Olemme kuitenkin vakuuttuneita siitä, että se ei riitä nykyisessä sosiaalisessa tilanteessa. On ehdottomasti laadittava uudet suuntaviivat - ja meidän mielestämme myös tehtävä perinpohjainen muutos.
Samat sanat voitaisiin sanoa kansalaisten osallistumisesta, sillä he ovat entistä enemmän huolissaan ja entistä kauempana yhteisön elämästä ja valinnoista. Nyt kun hallitusten välinen konferenssi on päätösvaiheessaan ja talousja rahaliiton kolmas vaihe alkamassa, voitaisiin Euroopan kansalaisilta odottaa sitoutuvaa asennetta ja päättäväistä osallistumista, joka johtaisi laajaan, pluralistiseen ja osallistuvaan keskusteluun ja jo moneen kertaan kuultuihin puheisiin kansanäänestyksistä, joita näistä asioista järjestettäisiin. Niitä on muuten itse Euroopan parlamenttikin jo korostanut. Alankomaiden puheenjohtajuus edistää kuitenkin vain vähän kyseistä asiaa ottaen huomioon tunnetut ja rajalliset odotukset HVK: n tuloksien suhteen ja pyrkimykset, jotka panemme muistiin, vaikkakin ne vaikuttavatkin liiallisen epämääräisiltä.
Yhteenkuuluvuuden osalta vaje on täydellinen, tätä aluetta ei mainita sanallakaan. Sitä ei voi olla pitämättä oireena ja merkkinä tietynlaisesta yhteisön käsitteestä.
Palaan nyt kolmeen puheenvuoroni alussa mainitsemaani keskeiseen teemaan. Tämän aamupäivän keskustelussa meillä on ollut jo tilaisuus arvioida Dublinin huippukokouksen tuloksia eri näkökohdista tarkasteltuna; emme kuitenkaan toista niitä vaan yhdymme niihin ja keskitymme aiheeseen, joka on mielestäni erittäin tärkeä ja ajankohtainen. Se liittyy talous- ja rahaliittoon ja koskettaa suoraan nykyistä puheenjohtajavaltiota. Kyse on siitä, että Alankomaiden nykyinen valtiovarainministeri on sanonut, että vain muutaman maan tulisi hänen mukaansa liittyä EMU: n kolmanteen vaiheeseen, jolloin etusijalle asetettaisiin ne maat, joiden kehitysaste tai vahva talous on yltänyt tietylle tasolle suhteessa nimellisiin lähentymiskriteereihin tai niistä huolimatta. Tällainen puhe ei hämmästytä meitä. Odotamme kuulevamme sen milloin tahansa myös muilta tahoilta. En ymmärrä, miksi aina pidämme kyseisiä kriteerejä keinotekoisina ja mielivaltaisina, enkä sitä, miksi ensinnäkin vaikeudet kriteerien täyttämisessä ovat ilmeiset - myös vahvemman talouden maissa! - tai toiseksi sitä, että se, mihin aina pyritään, on vahvan valuutan luominen, ja lopuksi, miksi aina oletamme, että lopulliset päätökset on tällä alalla tehtävä - tai asiat on lopullisesti hyväksyttävä - ehdottomasti poliittisin perustein. Lopuksi totean, että edellä esittämäni seikkojen johdosta nykyisen puheenjohtajavaltion on huomattavasti selvennettävä ja objektivisoitava tavoitteitaan tämän alueen suhteen. Pyydän sitä tekemään sen nyt.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, hyvät työtoverit, jatkan tässä ei-hollantilaisten puheenvuoron käyttäjien sarjaa. On hyvä tapa toivottaa toisilleen vuoden alussa kaikkea hyvää, ja toivotan Hollannille ennen kaikkea rohkeutta särkeä ne kaikki kovat pähkinät, jotka se tulee saamaan tulevina kuukausina. Alustava ohjelma on esitetty ja siinä sanotaan, että Hollanti on tyytyväinen Irlannin laatimaan uuteen sopimusluonnokseen. Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomiota siihen seikkaan, että tämän parlamentin suuri enemmistö on antanut ymmärtää, ettei se ole tyytyväinen Irlannin tekemiin ehdotuksiin, tämä koskee erityisesti yhtä erittäin tärkeää kohtaa, eli sitä, että demokratisoituminen ei edisty juuri lainkaan. Kuten Brok selvästi sanoi tänä aamuna, unionin rakentamista uhkaa todellinen vaara, meitä uhkaa parlamentarismin purkamisen vaara ja se olisi kaikkein pahinta. Sillä onhan luonnollisesti aivan hullua käynnistää toisaalla kampanjoita Euroopan tuomiseksi lähemmäksi kansalaista ja toisaalla jättää näiden kansalaisten edustajat kokonaan huomiotta. Siksi haluaisin muistuttaa siitä, että kansanedustajien roolia on nimenomaan vahvistettava ja olen sitä mieltä, että BSE-skandaali, josta tutkintavaliokuntamme on tehnyt paljastavan selvityksen, todistaa vakuuttavasti, että valittujen edustajien rooli on korvaamaton, mikäli väestön tarpeet ja etenkin kansalaisten terveys halutaan turvata. Kokemus on osoittanut, että painostusryhmien ja tiettyjen jäsenvaltioiden hallitusten on helppo vaikuttaa komissioon ja neuvostoon. Olen sitä mieltä, että on esitettävä todisteita siitä, että nimenomaan parlamentin on kyettävä turvaamaan nämä olennaiset tarpeet. Siksi vaadimme, että parlamentti saa päättää myös maatalouskysymyksistä, muuten asiasta ei tule mitään.
Mitä yhtenäismarkkinoita koskeviin esityksiin tulee, olen sitä mieltä, että väitetään liian helposti niiden olevan kasvun ja työllisyyden paras tae. Mitä kasvua tarkoitetaan? On selvää, että sisämarkkinat eivät ole viime vuosina toimineet hyvin työllisyyden suhteen ja sitäpaitsi haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että törmäämme yhä useammin ristiriitoihin hyvien ympäristönormien ja sisämarkkinoilla tapahtuvan niin sanotun vapaan kilpailun välillä. Mikäli Saksa haluaa edistää verotuksella ympäristöystävällisen energian käyttöä, sitä ei hyväksytä, koska se vääristää kilpailua, kun taas maat, jotka pyrkivät ympäristökulujen sisäistämiseen saavat siitä rangaistuksen, ja maat, jotka ulkoistavat ympäristökulut, vinouttavat kilpailusuhteita. Tällaisen yhä yleisemmin sisämarkkinoilla noudatettavan käytännön pohjalle ei voida rakentaa kestävää kehitystä.
Työllisyyttä koskevat aloitteet ovat varsin pettymystä herättäviä. Kyseessä on jälleen raportti, jossa viitataan ECOFIN: iin, joka on viime vuosina osoittautunut kahleeksi jalassa, eikä suinkaan innostuksen lähteeksi. Olemme vastustaneet tätä useiden työtovereiden kanssa.
Haluan päättää puheenvuoroni sanomalla, että mikäli te, herra Van Mierlo, sanotte kysyvänne itseltänne, voiko eurooppalainen rakennelma olla innostavampi kansalaisille, niin vastaus siihen kuuluu, että se voi olla joka tapauksessa hieman innostavampi, mikäli unioni profiloituu emansipoituneena poliittisena hankkeena suhteessa kontrolloimattomiin maailmanmarkkinoihin. Sen sijaan näemme, että unioni asettaa itsensä alempaan asemaan maailmanmarkkinoihin nähden. Vetoan Alankomaita olemaan ihmisoikeuskysymyksissä ja ulkoisissa suhteissa erittäin aktiivinen. Mitä siihen tulee, Hollannilla ei ole parasta mahdollista mainetta, ihmisoikeuksien kunnioitus jätetään mieluummin eurooppalaisten aloitteiden varaan. Nyt istutte Euroopan puheenjohtajan tuolilla, joten tehkää asiasta tällä kertaa täyttä totta ja asettakaa muun muassa Milosevic painostuksen alaiseksi, jotta hän tunnustaisi maansa vaalien tulokset.

Dell'Alba
Mijnheer de Voorzitter , hyvät kollegat, myös minä haluaisin kollega Mirandan jälkeen osallistua muulla kielellä tähän hyvin hollantilaiseen keskusteluun, jota on suurelta osin käyty hollanniksi, iloitakseni sydämestäni siitä, että Alankomaat toimii tällä kaudella puheenjohtajavaltiona. En voi unohtaa monikansallisen radikaalipuolueen jäsenenä, että hollantilainen Bos on toiminut johtajana valmistelukomiteassa, jossa - myös Euroopan unionin avun ja tuen ansiosta - vuosi 1998 asetettiin kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamisvuodeksi. Tämä osoittaa käytännössä, miten pienet askeleet johtavat hyvään suuntaan, jos on poliittista tahtoa. Näin ollen toivon ja pyydän, että tämänkaltaisia pikkuaskeleita otettaisiin Alankomaiden puheenjohtajakauden aikana.
Luonnollisesti meidän ja teidän edessänne olevat haasteet ovat mitä tärkeimpiä, ja sanoisin ratkaisevia Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta. Talous- ja rahaliitolle vuosi 1997 on epäilemättä avainvuosi: puheenjohtajavaltio Alankomaiden on tällöin kiinnitettävä erityistä huomiota yhä lisääntyviin näkemyksiin siitä, että välttämättömien, yhtenäisvaluuttaan johtavien toimenpiteiden ohella voitaisiin pohtia myös sitä, miten talouksien hallintaa tulisi kompensoida, jotta kansantalouksien lähentymistä ei tapahtuisi vain rahoituksen osalta vaan se johtaisi todellakin yhtenäisvaluutan käyttöönottoon eli sellaiseen talouden hallintoon, josta Jacques Delors on puhunut. Jos näin ei tapahdu, niin siitä päivästä, jolloin yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön, saattaa tulla myös se päivä, jolloin Euroopan yleinen mielipide voi ryhtyä entistä enemmän vieroksumaan sitä Eurooppaa ja sitä Euroopan unionia, jonka puolesta meidän olisi päin vastoin pantava kaikkemme peliin myös niiden haasteiden osalta, joita kohtaamme kansainvälisellä tasolla. Toivon, että puheenjohtajavaltio Alankomaat tulee ottamaan huomioon arvokkaana lisänä sekä jatkamaan ja saattamaan päätökseen Irlannin puheenjohtajakauden aikana aloitetut työt HVK: n osalta, josta meillä on erinomainen institutionaalisen valiokunnan laatima asiakirja.
Ulko- ja turvallisuusasioissa odotettavien haasteiden osalta minun täytyy valitettavasti todeta, että niiden toteuttamiseen liittyy lukuisia esteitä, mutta uskon kuitenkin, että yhteisen suunnan päättämisellä voidaan toteuttaa joitakin tärkeitä asioita, kuten kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon lykkäyksen käyttöönotto tai toisaalta Kiinan tapaus: emme saa luovuttaa, niin kuin toivon teidän tekevänkin Ranskan ja Italian asettaman veton suhteen, joka estää teitä nostamasta kannetta Kiinaa vastaan Geneven ihmisoikeuskomissiossa. Jatkakaa siis työtämme: toimikaa yhteistyössä parlamentin kanssa ja ottakaa pieniä askeleita oikeaan suuntaan.

van der Waal
Arvoisa puhemies, Alankomaiden puheenjohtajakauden suurin haaste on epäilemättä HVK: n loppuun saattaminen. Tarvitaan institutionaalista uudistusta, jotta unioni saadaan soveltuvaksi 25 tai useampaa jäsenvaltiota varten. Irlannin yleislaatuinen luonnos sopimuksen muuttamiseksi sisältää tältä osin vain ongelmien inventaarion. Meillä on siis vaikea tie kuljettavanamme.
Tällä välin on tullut selväksi, että uudistuspolitiikka tulee suuntautumaan Euroopan yhdentymisen laajentumisen suuntaan. Se tarkoittaa pyrkimystä lisääntyvään eurooppalaiseen päätäntävaltaan ja eurooppalaisen tason päätöksenteon keskittämistä. Tietystä unionin toivottuun tulevaisuuden rakenteeseen liittyvän suunnitelman näkökulmasta käsin tämä on itsestään selvää. Emme saa kuitenkaan unohtaa niitä kielteisiä seikkoja, jotka liittyvät tähän. Ennen kaikkea tulee ajatella kasvavaa kuilua eurooppalaisen hallituksen ja kansalaisten välillä.
Vetoankin siksi Alankomaihin, jotta se kiinnittäisi tähän huolestuttavaan ilmiöön, joka muodostaa keskitetyn hallinnon kääntöpuolen, liittyen erityistä huomiota kahteen seikkaan. Irlannin esityksessä on tähän liittyviä myönteisiä kohtia.
Ensinnäkin, tällainen on se hyvä ehdotus ottaa toissijaisuusperiaatteen soveltaminen johonkin sopimukseen lisättävään kohtaan. Edinburghin huippukokouksessa vuoden 1992 lopulla esitettiin selviä kannanottoja tästä periaatteesta reaktiona tanskalaisten Maastrichtin sopimuksen hylkäämiselle. Euroopan parlamentti ei valitettavasti ole ottanut näitä säännöksiä käyttöön, niitä ei myöskään löydy Irlannin esityksestä. Edinburghin lausuntojen soveltaminen voi kuitenkin vaikuttaa huomattavasti eurooppalaisen lainsäädännön laajamittaisuuden ja yksityiskohtaisuuden vähentämiseen. Sitä tarvitaan, jotta 25 tai useamman jäsenvaltion muodostama unioni yhä suurempine keskinäisine eroavaisuuksineen pysyisi hallittavana. Tässä yhteydessä Alankomaiden ei pidäkään epäröidä tiettyjen unionin päätäntävaltaan kuuluvien asioiden takaisin siirtämisessä jäsenvaltioille, mikäli se on tarpeellista.
Toinen tärkeä kohta Irlannin esityksessä on ehdotus vahvistaa kansallisten parlamenttien asemaa eurooppalaisessa hallinnossa. Eurooppalaisen päätöksenteon demokraattista valvontaa koskevissa keskusteluissa puhutaan paljon demokratian puutteesta. Yleisesti ottaen ratkaisua tähän ongelmaan etsitään Euroopan parlamentin valtuuksien laajentamisesta. Ei kuitenkaan pidä unohtaa sitä, että kansalliset parlamentit muodostavat parlamentaarisen demokratian perustan Euroopassa, ja näin myös kansalaiset kokevat sen.
Tuemmekin siksi ehdotuksia, joissa kannatetaan kansallisten parlamenttien mukaan ottamista eurooppalaiseen päätöksentekomenettelyyn, muun muassa lähettämällä eurooppalaiset lakiesitykset ajoissa niille.
Joustavuudesta näyttää tulevan tulevina kuukausina suurin este neuvotteluissa. On esitetty ajatus, että maiden, jotka hylkäävät suvereniteettisopimuksen, ei pidä antaa muodostaa estettä niiden maiden etujoukolle, jotka ovat valmiita hyväksymään sopimuksen. Emme ole kovin innostuneita tällaisista ajatuksista. Se tulee johtamaan yhteistyön hajoamiseen ja vaikeuttamaan unionin päätöksentekoa. Mielestämme on parempi rajoittaa yhteistyö EU: n puitteissa niihin alueisiin, jotka liittyvät yhtenäismarkkinoihin. Maat, jotka haluavat tehdä pidemmälle menevää yhteistyötä ulkopolitiikan ja oikeuslaitoksen tasolla, voivat tehdä sopimuksia EU: n perustamissopimuksen ulkopuolella.
Lopuksi toivomme, että Alankomaat onnistuu saattamaan HVK: n onnistuneeseen päätökseen. Mutta mielestämme laadullisesti hyvä tulos on tärkeämpi, kuin itse laaditussa aikataulussa pysyminen. Toivotan Hollannille henkistä ja ruumiillista voimaa.

Amadeo
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme kuunnelleet teidän puheenvuoronne ja huomasimme siinä monia hyväksyttäviä ja kiitettäviä ohjelmia ja hankkeita; emme haluaisi kuitenkaan, että jotkut asiat jäävät ikuisesti auki ja että ongelmat liukuvat pois ilmestyäkseen taas seuraavan puheenjohtajavaltion ohjelmaan, kuten on käynyt muiden puheenjohtajakausien aikana.
Me Alleanza Nazionale -puolueen jäsenet pidämme edessä olevia kuukausia erityisen merkittävinä, koska silloin on saatava päätökseen hallitusten välinen konferenssi ja löydettävä vihdoinkin avaimet visioihin tulevaisuuden Euroopan unionista. Tuleeko se olemaan Euroopan unioni " à la carte " , niin kuin sanotaan, jossa jokainen maa saa sitä, mikä sitä eniten kiinnostaa tuntematta itseään velvoitetuksi tehtäviin, jotka eivät sille kuulu; tai yhtenäismarkkinoiden ja yhtenäisvaluutan Eurooppa, jossa yksittäisten maiden raha- ja talouspolitiikkaa säätelee Euroopan keskuspankki ja sen sisällä pieni ryhmä niin sanottuun " markan alueeseen" kuuluvia pankkiireja; tai sitten Euroopan unioni, johon kuuluisi myös itä, jolloin se murenisi täysin ellei sääntöjä muutettaisi ja se olisi täynnä työllisyys- ja sosiaaliongelmia, jotka rajoittaisivat sen toimintaa sekä häiritsisivät sen aloitteita muilla alueilla; tai niin kuin me Alleanza Nazionale - puolueessa toivomme, Eurooppa, jolla taloudellisen ja rahoituksellisen yhteenkuuluvuuden lisäksi olisi myös vain yksi kanta ulkopolitiikasta ja turvallisuudesta, Eurooppa, joka pitää elintärkeänä omien etujensa ja olemassaolonsa kannalta Välimeren alueen ongelmia, ja varsinkin räjähdysmäistä väestönkasvua Pohjois-Afrikan rannikolla, mistä on seurauksena epätoivoisten ihmisten laiton maahanmuutto työn ja elämän perässä.
Puheenjohtajavaltio Alankomaat voisi ottaa kantaa näihin ja muihin ongelmiin, vaikka joidenkin Alankomaiden ja sen keskuspankin johtajan antamien harkitsemattomien lausuntojen mukaan minusta tuntuu, että huomio saattaa keskittyä yhteiseen valuuttaan ja Maastrichtin sopimuksen kunnioittamiseen. Siitä huolimatta, että puolueeni onkin oppositiossa Italiassa, saanen kuitenkin huomauttaa teille, arvoisa puheenjohtaja, että Italian hallituksen yritykset noudattaa Maastrichtissa sovittuja asioita - joiden suhteen olemme Alleanza Nazionale -puolueessa hyvin kriittisiä - ansaitsevat kaikkien kunnioituksen eikä kenelläkään ole oikeutta ylenkatsoa tai tuomita niitä.

Puhemies
Olen vastaanottanut seitsemän päätöslauselmaehdotusta, jotka on esitetty työjärjestyksen 37 artiklan 2 kappaleen mukaisesti .

David
Arvoisa puhemies, puheenjohtajamaa Alankomailla on kannettavanaan suuri vastuu. Euroopan kehitys on kriittisessä vaiheessa, sillä sen edessä häämöttää kaksi jättiläismäistä haastetta. Ensinnäkin on tietenkin eteneminen kohti talous- ja rahaliiton viimeistä vaihetta, mutta yhtä ratkaisevaa on Euroopan unionin laajentuminen kohti Välimerta ja Keski- ja Itä-Eurooppaa.
Kuten kaikki tiedämme, liittymisneuvotteluja ei aloiteta ennen kuin hallitusten välinen konferenssi ja Alankomaiden puheenjohtajakausi on saatu päätökseen. Jos lopulta käytävien neuvottelujen kuitenkin halutaan onnistuvan, valmistelutyö on tehtävä seuraavan kuuden kuukauden aikana. Aiempien varsin hengettömien keskustelujen sijaan on todella ponnisteltava rakentavan vuoropuhelun luomiseksi. On otettava esille useita tärkeitä kysymyksiä - kysymyksiä, jotka koskevat erilaisia asioita sisämarkkinakysymyksistä Itä-Euroopan kansalaisyhteiskunnan kehitykseen ja kaikkiin siihen liittyviin monimutkaisiin piirteisiin.
Keskittäkäämme tässä yhteydessä huomiomme myös Euroopan unionin uudistuksiin, jotka ovat välttämättömiä laajentumisen mahdollistamiseksi. Kaikki me parlamentin jäsenet ymmärrämme institutionaalisten muutosten tarpeen, mutta älkäämme unohtako, että budjettirakenteissamme, etenkin rakennerahastoissa ja yhteisessä maatalouspolitiikassa, on toteutettava perustava uudistus. Ilman näitä muutoksia laajentumista ei yksinkertaisesti voida toteuttaa.
Muutaman seuraavan vuoden aikana unionin laajentumisen on oltava EMU: n rinnalla aivan esityslistamme kärjessä. Laajentumisessa ei ole kyse siitä, toteutetaanko se vai ei, vaan siitä, milloin ja miten se toteutetaan. Laajentuminen on sekä Euroopan unionin että hakijamaiden etujen mukaista. Se on unionin etujen mukaista, koska se laajentaa markkinoita ja auttaa takaamaan rauhan ja vakauden. Se on hakijamaiden etujen mukaista, koska unioni voi auttaa niitä saavuttamaan taloudellista vaurautta ja poliittista edistystä.
Korostaisin, että meillä kaikilla eurooppalaisilla yhdessä on moraalinen velvollisuus työskennellä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa, jotta ne voisivat päästä yli viimeisen noin neljänkymmenen vuoden painolastista. Ympäristön saastuminen, vakavat taloushallinnolliset virheet ja kaikkien todellisten demokratiapyrkimysten tukahduttaminen ovat kaikki osa tuota painolastia. Meidän täytyy voittaa ne lopullisesti yhteistyössä Itä-Euroopan kansojen kanssa. Meidän täytyy rakentaa yhdessä uusi ja yhdistynyt Eurooppa - Eurooppa, johon kuuluu yhtä lailla itä kuin länsikin.
Laajentumisen nopeus ja se, missä määrin valtavat ongelmat voidaan voittaa, riippuu suurelta osin Alankomaiden puheenjohtajakauden aikana tehtävästä valmistelutyöstä. Toivon, että välttämättömiin valmisteluihin ryhdytään, ja olen varma, että näin tulee käymään.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin myös toivottaa parhaimmat onnitteluni puheenjohtajuudelle. Mielestäni se, mitä hyvältä puheenjohtajuudelta tulee odottaa, ei ole toivomus siitä, että se pystyisi ratkaisemaan kaikki ne ongelmat, joita Euroopan unionilla tällä hetkellä on - se olisikin fyysisesti mahdotonta rajoitetun aikamäärän vuoksi - vaan, että se tahtoja takomalla ja konsensusta kokoamalla antaisi sykäyksen Euroopan integraatiokehitykselle, joka tällä hetkellä, arvoisa puhemies, on ratkaisevassa vaiheessa. Ja juuri sen vuoksi, että se on ratkaisevassa vaiheessa, puheenjohtajan tulee mielestäni toimia erittäin varovasti, erittäin viisaasti ja erittäin taitavasti.
Sallikaa minun sanoa teille, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että kolleganne ECOFIN: n puheenjohtajan lausuntoja ei ymmärretty, kun hän täysin tahdittomasti viittasi eräissä jäsenvaltioissa ilmaantuneeseen jonkinlaiseen hysteriaan liittyä rahaliittoon.
Luulen, arvoisa puhemies, että puheenjohtajavaltiolle ei kuulu arviointi jäsenvaltioiden kyvyistä, ja luulen, arvoisa puhemies, että on tarpeetonta turhaan heikentää yhteisymmärrystä erityisesti sellaisessa aiheessa, jonka ainoa tuomarina voi olla perustamissopimus. Kuitenkin totuuden kunniaksi on sanottava, että puheenjohtaja on tämän iltapäivän puheessaan puhunut suunsa puhtaaksi ja pistänyt pisteet i-kirjainten päälle.
Luulen, arvoisa puhemies, että se, mitä arvostelemme tänään, on puheenjohtajavaltion päämäärät ja asioiden arvojärjestys, sen suhteen haluaisin kysyä teiltä, puheenjohtaja, kahta asiaa. Ensimmäinen koskee sitä, että onko Alankomaat puheenjohtajavaltiona, ECOFIN: n maaliskuun puolivirallista neuvostoa varten, valmistautunut talousnäkymien tarkastuksen ensimmäiseen analyysiin yhteisön tulevaa rahoitusta silmälläpitäen. Toiseksi, arvoisa puheenjohtaja, haluan kysyä, oletteko valmistautunut mahdollisuuteen saattaa hallitusten välisen konferenssin työt sopimusuudistuksella päätökseen 14 jäsenen hypoteesilla, ja onko niissä yhteyksissä, joita Alankomailla on puheenjohtajavaltiona ollut Ison-Britannian nykyisen hallituksen kanssa syntynyt jonkinlainen aloite, jonka avulla voitaisiin päästä pois tällaisen tilanteen aiheuttamasta umpikujasta.
Päätän kuten aloitinkin: toivottamalla toistamiseen parhainta menestystä Alankomaiden puheenjohtajuudelle ja muistuttamalla puheenjohtajille, että puheenjohtajuuden haaste, kuten hän oikein hyvin sanoi puheensa alussa, on jossain määrin sama haaste kuin Euroopan unionilla kokonaisuutena eli miten sovittaa yhteen taitavasti ja hienotunteisesti ykseyden ja moninaisuuden, miten saada sointumaan yhteen jäsenvaltioiden legitiimit edut, puheenjohtajavaltion mukaan lukien, muokaten Euroopan unioni yhdeksi oikein viritetyksi ja soinnutetuksi orkesteriksi.
Tätä varten, arvoisa puheenjohtaja, meillä on ryhmässämme kaksi menetelmää, jotka ovat seuraavat: asettaa niin monta kertaa kuin on tarpeellista ajatukset ihanteitten palvelukseen sekä etsiä omaa etua yhteisestä edusta.

Santini
Arvoisa puhemies ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, myös minä yhdyn teidän, puheenjohtaja, kuvailemiinne myönteisiin näkymiin ja toiveisiin HVK: n, rahaliiton, unionin laajentumisen ja voimistumisen sekä erityisesti vuoropuhelun suhteen. Juuri kaiken tämän myönteisyyden keskellä minulla on kuitenkin aihetta valittamiseen, ja olen pahoillani siitä, että minun on tuotava esille epäilykseni Euroopan unionin mahdollisesta taantumisesta poliittisen, sosiaalisen ja taloudellisen elämän alueilla. Viimeksi mainitun osalta sisämarkkinoilla, kauppapolitiikassa sekä kirotussa työllisyysongelmassa, jota vastaan taistelemme koko ajan. Ohjelmassanne, arvoisa puheenjohtaja, ei ole mainittu sanallakaan matkailua; matkailua, joka jo entuudestaan on täällä Euroopan unionissa ollut jotain hyvin epämääräistä, melkein kuin systemaattista ektoplasmaa. Hyvä, nyt tämä matkailu on kuollut, oikeastaan murhattu, tapettu ministerineuvoston toimesta menneen kuukauden puolivälissä. Kuolinilmoitus julkaistiin liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, jonka luulen nyt vaihtavan nimensä liikennevaliokunnaksi, kaikkien niiden pettymykseksi, jotka olivat vuosikausia työskennelleet kahden hankkeen parissa.
Ensimmäinen näistä oli suhteellisen pienimuotoinen, nimeltään " Yhteisön toimet matkailun edistämiseksi" , joka valmistui vuonna 1994; se oli hyvin vaatimatonta hanke, johon käytettiin määrärahoja vain 6 miljoonaa ecua. Jos ajattelette, että vain 450 000 asukkaan alppialue, josta minä tulen, sijoittaa miljoona ecua enemmän matkailuun kuin mitä sijoitti koko Euroopan unioni, ymmärrätte miten tärkeää on kiinnittää huomiota matkailuun. Kyseisissä toimissa puhuttiin sitä paitsi vuoden 2000 matkailusta, joten lapsemme on kuollut jo syntyessään! Matkailu, joka mainitaan myös unionisopimuksessa, jossa se määritellään omaksi alueekseen ja keskeiseksi toiminta-alaksi. Tätä puoltavat myös tilastot, arvoisa puhemies, yhdeksän ja puoli miljoonaa työntekijää sekä lisäksi heidän perheensä, 65 prosenttia naisia, 296 miljoonaa matkailijaa Eurooppaan vuodessa, 165 000 miljoonan dollarin tulot, jotka muodostavat lähes 5 prosenttia Euroopan bruttokansantuotteesta. Tällä kaikella ei nähtävästi ole merkitystä. Kuten sanoin, matkailu on tapettu. Se ei kuitenkaan koske Venetsian, Pariisin, Madridin tai Amsterdamin matkailua, joka on tiettyyn paikkaan sitoutunutta, väistämätöntä, itsestään selvää.
Arvoisa puhemies, tarkoitan köyhiä alueita, syrjäisiä alueita, joissa matkailu tarkoittaa leipää ja elämää, usein ainoata elinkeinoa; matkailua, joka edistää muitakin aloja: liikennettä, kaupankäyntiä ja maataloutta. Ja täällä me vain keskustelemme meribassiviljelmillä olevien kalanpoikasten kohtalosta tai kaakaon prosentuaalisesta osuudesta suklaassa, niin kuin on todella tapahtunut. Arvoisa ministeri, uskokaa 12 maata, jotka ovat sanoneet " kyllä" matkailulle, älkääkä niitä kolmea, jotka ovat sanoneet " ei" sen absurdin menettelyn mukaan, jossa vaaditaan aina yksimielisyyttä.

Bertens
Arvoisa puhemies, hyvä neuvoston puheenjohtaja, tervetuloa meidän keskuuteemme. HVK: n onnistunut loppuun saattaminen on tärkeää unionin tulevaisuuden kehityksen kannalta, senhän tietää jokainen. Unioni ei tarvitse vain voimakasta demokraattista hallintoa, vaan unionin syventäminen on myös välttämätöntä sen roolin vahvistamiseksi, joka meillä on maailmassa, unionin laajentamiseksi ja EMU: n onnistumiseen tarvittavan laillisen mahdin saamiseksi.
Muistutan, ehkä tarpeettomasti, vaivalloisesti tapahtuneesta Maastrichtin sopimuksen ratifioinnista ja voimaan astumisesta, viitaten näin puheenjohtajavaltion suureen vastuuseen. Salailu ja heikko demokratisointi osoittautuivat tuolloin miltei kohtalokkaiksi Maastrichtin sopimukselle.
Avoimuus ja demokratia eivät ole vain Euroopan parlamentin esittämiä vaatimuksia, ne määräävät unionin tulevan laillisuuden kansalaisten silmissä. Voimme turvata sen suhtautumalla vakavasti demokratisointikehitykseen, emme kalliilla tiedotuskampanjalla.
Puheenjohtajavaltio kiinnittää oikeutetusti paljon huomiota tehokkuuteen, joka edellyttää veto-oikeudesta luopumista, päätöksentekoon ja enemmistöpäätöksiin neuvostossa. Mutta kansalaisten Eurooppaa varten tarvitaan enemmän. Enemmistöpäätökset vaativat myös parlamentaarista valvontaa. Sitä valvontaa ei tietenkään enää voida suorittaa tehokkaasti kansallisella tasolla, koska vaikka ministeri voi hävitä äänestyksen, hän on silti sidottu noudattamaan tehtyä päätöstä. Siksi Euroopan parlamentin harjoittama valvonta ei ole lisää valtaa haluavien valittajien toive, vaan yksinkertainen demokratian esittämä vaade.
Demokratia tarkoittaa enemmän. Se edellyttää myös sitä, että tehokkuuspohdinnat eivät saa johtaa siihen, että neuvosto pitää kiinni maatalouspolitiikan, ja kuten näyttää, myös ulkopolitiikan ja oikeusministeriöiden hallitusten välisestä rahoittamisesta. Kahdesta yhteen, joko yhteisöllinen menetelmä ja parlamentaarinen valvonta, tai muodollisesta suvereeniteetistään kiinnipitävien jäsenvaltioiden rahoituksen tehottomuus. Lisäksi eurooppalaisten rahastojen ilman kunnollista parlamentaarista valvontaa tapahtuvan käyttämisen on loputtava. Se meidän olisi pitänyt oppia kaikista petosskandaaleista.
Alankomaiden ensimmäinen poliittinen teko näyttää viittaavan siihen, että joustavuudesta odotetaan parannuskeinoa kaikkeen. Joustavuus tulee olemaan välttämätöntä nykyisen tai laajennetun unionin esteiden voittamiseksi. Meidän on huolehdittava siitä, että valitut hallintoelimet tulevat hallitsemaan unionia tehokkaasti, demokraattisesti ja avoimesti.
Tiedän henkilökohtaisesta kokemuksesta, että tämä ministeri ja tämä puheenjohtajavaltio ovat lämpimästi omistautuneet demokratialle, se on jotakin uutta. Minulla onkin täysi luottamus siihen, että hän tulee tekemään parhaansa. Mutta vetoan puheenjohtajavaltiota kehittämään aktiivisen ulkopolitiikan. Siihen tarvittavat keinot, vaikkakin puutteelliset, ovat olemassa. Näitä keinoja tarvitaan kovasti Kyproksen kysymyksessä. Unioni ei saa piiloutua Yhdistyneiden Kansakuntien taakse. Se ei ole ennenkään toiminut. Kyproksen ymmärtämättömät asekaupat osoittavat vain status quon epävakauden. Emme saa unohtaa sitä, että kriisi ja epävakaus ovat Turkin suorittaman PohjoisKyproksen miehityksen syytä, jonka me olemme hyväksyneet 23 vuoden ajan. Unionin puheenjohtajavaltiolla on jäsenneuvottelujen aattona erityinen vastuu.
Mistä koostuu se unionin olennainen panos, johon Alankomaiden pääministeri hiljattain viittasi? Turkin voimakas reagointi ei saa johtaa siihen, että Kyprokselle tehtyjä lupauksia ei pidetä. Siksi ihmettelenkin, miten minun tulee tulkita ne hollantilaisista tiedotusvälineistä peräisin olevat tiedot, joiden mukaan Alankomaiden hallitus ei katso Turkille tarkoitettujen ilmatorjuntaohjusten toimittamista kokonaan poissuljetuksi? Tämä ei mielestäni ole hyvä esimerkki hiljaisesta diplomatiasta.
Lisäksi toivotan puheenjohtajavaltiolle paljon viisautta ja kunnianhimoa.

Carnero González
Arvoisa puhemies, toisin kuin kollegani samasta maasta Ingnacio Salafranca, ymmärsin täysin ECOFIN: n neuvoston puheenjohtajan ja Alankomaiden valtiovarainministerin lausunnon perimmäisen merkityksen, jota kyseisen maan pääministeri hyvin loogisesti ja samalla myös diplomaattisesti pyrki peittämään.
Hän muistutti meille, mitä talous- ja rahaliitto todella merkitsee, oikeastaan, miten unionin niin kutsutut vahvan talouden maat sitä tulkitsevat. Hän sanoi, että tämä talous- ja rahaliitto merkitsee kahden nopeuden Eurooppaa, ja lisäksi "nämä vahvat" pohtivat, ovatko jotkut "heikot" maat sopivia kahden nopeuden Eurooppaan.
Toisin sanoen, hän on tullut kertomaan meille sen, mitä todella voivat ajatella Bundesbankin puheenjohtaja ja jotkut muut kovan ytimen Euroopan rahamaailman ja hallitusten vastuuhenkilöt.
Toisin sanoen, ymmärsin viestin täysin. Luulen, että monet espanjalaiset, monet italialaiset, monet kreikkalaiset ja monet eurooppalaiset ovat ymmärtäneet täysin millainen tulevaisuus meitä odottaa tämän tyyppisessä talous- ja rahaliitossa. Tässä tapauksessa diplomaattisuus ei pysty paljon peittelemään siitä, mitä on sanottu, kun ei ajatella sydämellä vaan lompakolla, ja sen sanoo henkilö, joka ei missään tapauksessa yhdy tähän Maastrichtin sopimuksen onnettomaan lukuun, talous- ja rahaliittoon.
Olen käyttänyt suurimman osan aikaa puhumalla asiasta, jota en ajatellut käsitellä, enkä nyt halua jättää sanomatta kahta asiaa. Keskustelemme myös Serbian tilanteesta. Mielestäni tämän parlamentin täytyy pyytää, että puheenjohtaja vaatii presidentti Miloseviciä tunnustamaa kaikki 17. marraskuuta pidettyjen kunnallisvaalien tulokset. Mutta emme saa unohtaa, että on toinenkin entisestä Jugoslaviasta syntynyt maa, jossa on ongelmia, jopa Euroopan neuvostossa, demokratian puutteesta johtuen, ja se maa on Kroatia. Meillä voi olla vain yksi mittakeppi, ei kahta, ja sen pitää olla sama kaikille.
Päätän muistuttamalla, että espanjalaisena olin hieman pettynyt huomatessani, että Alankomaiden puheenjohtajakauden toimintaohjelma unohtaa suhteiden kehittämisen Kuubaan. Mahtaakohan se johtua siitä, että presidentti Clinton sanoi jo joitakin päiviä sitten viimeisen sanan, kiittäen meitä asenteestamme, korvauksena, todellakin, Helms-Burtonin lain kaltaisen aivan sopimattoman lain jäädyttämisestä, mutta ei sen hylkäämisestä.

van Dijk
Arvoisa puhemies, herra Van Mierlo ja herra Patijn, työtoverinne Kok sanoi eilen EMU: sta, että poliitikkojen olisi parempi vaieta siitä. Voin vakuuttaa, etten aio tehdä sitä. Euroopan demokratian laita on todella huonosti, jos emme saa puhua siitä, aiheesta, joka yhä enemmän huolestuttaa kansalaisia. Ja oikeutetusti, sillä nykyisessä muodossaan EMU johtaa sosiaaliseen hajoamiseen. Se tarjoaa kyllä tiukan taloudellisen korsetin, mutta ei lainkaan toimenpiteitä verokilpailua vastaan. Työllisyydestä on laadittu lukuisia suunnitelmia, mutta sen hoitoon ei ole välineitä. Juostessaan kohti euroa jäsenvaltiot jättävät 20 miljoonaa työtöntä oman onnensa nojaan. Sellainen yhtenäisvaluutta johtaa kaksijakoisuuteen. Eteläiset jäsenvaltiot pelkäävät jäävänsä EMU-junasta ja ministeri Zalm - kuten täällä on jo todettu - nimitti tätä pelkoa hysteeriseksi. Tässä hän oli avoin.
Hyvät eteläeurooppalaiset ystävät, teidän pitäisi tietää, miten Alankomaat puhuu teidän osallistumisestanne EMU: un. Teidät nähdään mieluummin sen ulkopuolella. Kaiken on väistyttävä kovan euron tieltä, tarvittaessa jopa Amsterdamin sopimuksen. Sillä tämän pääministeri Kok on tajunnut hyvin: EMU-riidat ovat sopimuksen uudistamisen tiellä, vaikka tiiviimpi poliittinen yhdentyminen on nimenomaan ehtona talouden yhdentymiselle. Rahaliitto, joka ei ole sosiaalinen eikä ekologinen liitto, joka ei luo työpaikkoja, uhkaa hajota hallitusten välisiin erimielisyyksiin ja kansalaisten epäluottamukseen, sillä mitä minuun tulee, EMU voidaan laittaa jäähylle siihen saakka, kunnes meillä on parempi sopimus, joka tekee unionista demokraattisemman ja toimintakykyisemmän, mikä on jo tarpeeksi vaikea tehtävä.

Gollnisch
Arvoisa rouva puhemies, rakkaat kollegat, mitä voimme toivoa Hollannin puheenjohtajakaudelta? Mihin suuntaan Euroopan tulevaisuus on mahdollista suunnata, kun otetaan huomioon sopimusten yhä rajoittavammat näkökohdat?
Aivan ensiksi puheenjohtajamaa Hollannin on neuvoteltava Euroopan yhtenäismarkkinoista. Tähän liittyen sillä on runsaasti työtä johtuen lukuisista raha- ja valuutta-asioihin liittyvistä kysymyksistä, jotka ohjaavat tämän kuuluisan yhtenäisvaluutan tulevaisuutta.
Me toivomme, ettei tälle valuuttavakauden opille uhrata Euroopan vaurautta, eikä sitä, mitä Euroopan vapaista yrityksistä on jäljellä. Toivomme myös, ettei toisistaan eroavien talouksiemme tilanne joudu kärsimään uudesta rahataloudellisesta jäykkyydestä, joka estää tarpeellisen sopeutumisen.
Puheenjohtajamaa Hollanti on sanonut olevansa aktiivinen myös Keski-idän rauhanprosessissa. Nyt on toivottava, vaikka se on vaikeaa, että Eurooppa toimii toisin kuin Amerikan Yhdysvallat. Etumme eivät ole yhtenevät ja meidän tehtävämme on toinen.
Rikollisuuden alalla on varmasti välttämätöntä palata joihinkin huolimattomasti laadittuihin määräyksiin, jotka liittyvät Euroopan unionin sisä- ja ulkorajojen avaamiseen.
Mitä tulee laajentumiseen, toivomme Euroopan unionin puheenjohtajamaan ottavan huomioon ne vaarat, joita laajentuminen selittämättömän sodan vuoksi kahteen osaan jaettuun maahan edustaa.

Marinho
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Alankomaat esittää selkeästi ja tiivisti perustamissopimusten pohjalta laaditussa täsmällisessä toimintaohjelmassaan euron lopulliseen käyttöönottoon liittyvät haasteet.
Yleensä vain harvat lukevat - tai jos lukevat, niin senkin huolimattomasti - puheenjohtajavaltioiden toimintaohjelmiin kirjattuja sitoumuksia. Tällä kertaa mielestämme tämä teksti on kuitenkin erittäin tärkeä Alankomaiden puheenjohtajuuden julkisen ja yleisen poliittisen sitoutumisen osalta ja sen suhteen, että siinä kiistetään valtiovarainministeri Gerrit Zalmin viimeaikaiset puheet, joissa hän on ilman minkäänlaista myötätuntoa ja harkintaa julistanut etelän maat pannaan yhtenäisvaluutan osalta. Hän on sanonut kaksi erittäin vakavaa asiaa: toinen on se, että hän ei ole pitänyt suotavana etelän maiden, joissa aurinko yleensä paistaa talvellakin, mukaantuloa yhtenäisvaluutan ensimmäiseen ryhmään; toinen asia on se, että hän piti näiden maiden ponnisteluja lähentymiskriteerien täyttämiseksi vain pelkkänä hysteriana, joka sekin johtuu luonnollisesti ilmastollisista tekijöistä.
ECOFIN-neuvoston nykyinen puheenjohtaja ei voi esittää tällaisia järjettömiä ajatuksia. Ensinnäkin ensimmäiseen vaiheeseen mukaan tulevat ja sen ulkopuolelle jäävät valtiot määritellään yksinomaan perustamissopimuksen ja kriteereiden täyttämistä koskevan yhteisön lainsäädännön perusteella. Tällä alalla olemme kaikki tasavertaisessa asemassa, eikä ole olemassa jäsenvaltioita, jotka olisivat tasavertaisempia kuin toiset. Alankomaiden ministeri esitti kuitenkin ilman objektiivista tai oikeudellista perustaa mielipiteensä jäsenvaltioiden suhteiden kannalta hyvin herkkäluonteisesta asiasta ja perusti näkemyksensä olemattomille yhteisön säännöille. Toiseksi ministeri loukkasi niiden hallitusten, kansalaisten ja maiden ponnisteluja, jotka uskovat eurooppalaiseen kompromissiin ja tekevät kaikkensa toteuttaakseen yhteisesti sovittua politiikkaa.
Kuten kaikki Euroopan asioista vastaavat tahot tietävät, kyseinen politiikka on ehdoton edellytys Euroopan kansantalouksien tervehdyttämiseksi, työttömyyden torjumiseksi ja yhtenäisvaluuttahankkeen uskottavuuden lisäämiseksi suhteessa Yhdysvaltojen dollariin ja Japanin jeniin.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minä merkitsen muistiin sen, mitä te olette sanoneet esittäessänne toimintaohjelmaanne ja puhuessanne tässä tilaisuudessa, ja onnittelen teitä niiden asioiden johdosta; muistan myös suuresti kunnioittamani ja arvostamani pääministeri Wim Kokin esittämän mielipiteen, jossa hän piti edellä mainitsemiani näkemyksiä pilana. Tosiasiassa Gerrit Zalm tarvitsee monia kuukausia, monia vuosia, paljon kauemmin kuin mitä puheenjohtajakausi kestää oppiakseen sopimuksen Euroopan unionista ja tutkiakseen Maastrichtin kriteereitä ja riippumattomien järjestöjen, kuten OECD: n laatimia ennusteita, mutta hän ei tule olemaan tyytyväinen joutuessaan lopulta toteamaan, että ainakin minun maassani, Portugalissa, me olemme Maastrichtin kriteereiden täyttämisessä yhtä pitkällä kuin Alankomaat ja julkisen velan osalta melkoisesti sen edellä.
Juuri tästä syystä katsomme, että Alankomailla on kriteerit täytettyään samat oikeudet kuin meillä, tai kuten Espanjalla tai Italialla, tulla mukaan yhtenäisvaluutan ensimmäiseen ryhmään. Esitän toiveenani puheenjohtajavaltio Alankomaille, että sen puheenjohtajakauden päättyessä olisi toteutettu kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta hanke yhtenäisvaluutan luomiseksi olisi mahdollisimman yhteinen hanke kaikille eurooppalaisille, ja se perustuisi paitsi tiukoille vaatimuksille myös kaikkien jäsenvaltioiden tasavertaisuudelle.

Pack
Rouva puhemies, hyvät kollegat, herra neuvoston puheenjohtaja, puhun vain aiheesta Serbia. Toivotan tervetulleeksi neuvoston 9. tammikuuta tekemän päätöksen, jossa se vaatii Serbian hallitusta kunnioittamaan täysin maan kunnallisvaalien tuloksia eli oppositiopuolueiden liiton Zajednon voittoa, odottaa sen takaavan lehdistöön vapauden ja päättävän riippumattomien tiedotusvälineiden vastaisen painostuksen sekä vaatii vuoropuhelua Serbian kaikkien poliittisten voimien välille.
Sen jälkeen kun eräs Euroopan unionin ulkoministeri saattoi Euroopan unionin yhteisen ulkopolitiikan uudelleen epäluottamuksen alaiseksi Serbiassa ennen joulua tekemällään tarpeettomalla vierailulla ja epäviisailla lausunnoillaan, tuntui vierailuni Belgradissa viime viikolla helpolta neuvoston 9.1. antama julkilausuma taskussani.
Opposition liitto Zajedno, opiskelijat ja sadat tuhannet Serbian kansalaiset heidän kanssaan ovat jo viikkojen ajan osoittaneet mieltään kaduilla. Mikäli meidän ulkoministerimme olisivat kokeneet tämän kansannousumielialan niin läheltä kuin minä torstain ja perjantain välisenä yönä, he järjestäisivät todennäköisesti paremmin tukensa tälle demokraattiselle liikkeelle ja uhkaisivat päättäväisemmin Milosevicia ja hänen hallitustaan rangaistustoimilla ja panisivat niitä myös toimeen.
Kaikki ne, joiden mielestä Milosevicista tiedetään, missä mennään, mutta oppositiosta ei, pitäisi pysähtyä kerran hetkeksi ja miettiä ajatuksiaan. Onko sellainen, joka vuonna 1991 lopetti omassa maassaan demokraattisen mielenosoituksen verisesti, komensi hyökkäämään Sloveniaan, johti sotaa Kroatiaa vastaan ensimmäisine joukkohautoineen Vukovarissa, on alunperin vastuussa Bosnian sodasta keskitysleireineen, joukkohautoineen, karkotuksineen, jota Amerikan diplomatia kuvaili vuonna 1992 Butcher of the Balkans -nimityksellä, onko sellainen uskottavampi, soveltuuko sellainen paremmin kehittämään Serbian demokratiaa kuin opposition johtaja, jonka vaalivoiton hän halusi tuhota? Samantekevää, miten sekavalta, kuten täälläkin sanoin, oppositioliiton molempien miespuolisten johtajien poliittinen kanta viime vuosina on näyttänytkin, ovat viime viikot osoittaneet, että he haluavat antaa Serbialle uudet demokraattiset kasvot rauhanomaisin keinoin ja siviiliväestön tuella.
Odotan, että länsi osoittaa heille vähintään samanlaista luottamusta kuin Milosevic ja muut, koska he ovat liittoutuneet Pesicin kanssa, joka johtaa " Civil Alliance a" ja joka on alusta alkaen taistellut alueen sotaa vastaan. Odotan myös, että Euroopan unioni antaa enemmän arvoa sille, että Milosevic ja muut, jotka muodostavat hallituksen, ratkaisevat vihdoin Kosovon kysymyksen, sillä siitä kaikki alkoi ja siihen kaikki päättyy!
Hyvät naiset ja herrat, Milosevic ei myöskään enää ole ainoa takuu Daytonin rauhansopimuksen toteutumiselle. Vastuu siitä on nyt Sarajevossa, Palessa ja Banjalukassa, ja siellä olevien naisten ja herrojen on saatava vastuu, heitä on pidettävä meidän keskustelukumppaneinamme. Ja, hyvät naiset ja herrat, kaikki olisi paljon yksinkertaisempaa, jos Karadzic olisi siellä, mihin hän kuuluu.
Minä tunsin Belgradissa viettäminäni päivinä ja öinä, että ihmiset haluavat vihdoinkin vapautua Milosevicin hallinnon tunkkaisuudesta ja painostavuudesta. Toivon, arvoisa herra komissaari van den Broek, että te ja Euroopan unioni autatte nimenomaan riippumattomia tiedotusvälineitä ja Radio 92: ta, jolla on merkittävä rooli tämän demokratisointiprosessin edistämisessä. Edellisen Alankomaiden puheenjohtajuuden ja ulkoministeri van den Broekin aikana entisessä Jugoslaviassa alkoi sota. Tehkää, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kaikki mahdollinen tasoittaaksenne Serbian tietä Eurooppaan ja rauhoittaaksenne todella Bosnian.

Hermange
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Hollannin puheenjohtajuus aloittaa ratkaisevan vaiheen Euroopan unionissa. Vaiheelle on tyypillistä sekä laajentumisen että syventymisen haaste.
On tärkeää, ettemme kadota silmistämme tavoitetta, johon meidän on pyrittävä hallitusten välisessä konferenssissa: Euroopan raha- ja valuuttaliiton rinnalla meidän on toteutettava ihmisten Eurooppaa eli Euroopan unionia, joka vastaa kansojen huolenaiheisiin ja vaatimuksiin. Ihmisten Eurooppa on sellainen, joka huolehtii kaikkein heikoimmista, kaikkein köyhimmistä, syrjäytyneistä, lapsista ja nuorista.
Tämän vuoksi kiinnitin huomiota työllisyyttä ja sosiaalipolitiikkaa koskeviin ehdotuksiinne. Työmarkkinoiden kehitykselle suotuisten taloudellisten edellytysten etsimisen on oltava ensisijainen tavoite. Vastaavasti on välttämätöntä suojella ja kehittää sosiaalisen Euroopan mallia, joka on yhteiskuntiemme ja talouksiemme rikkauden luoja.
Tähän liittyen hallitusten välisellä konferenssilla on raskas vastuu siitä, että Euroopan unioni saa vihdoin tarvittavat valtuudet sosiaaliasioissa, jotka mahdollistavat, että se voi toimia mahdollisimman tehokkaalla tavalla yhteiskunnallisen syrjäytymisen torjumiseksi.
Myös huumeidenkäytön nuorillemme aiheuttamien tuhojen vuoksi - riippuvuus, kurjuus, terveydelliset haitat - olen iloinen siitä, että puheenjohtajamaa Hollanti on ottanut yhdeksi tavoitteekseen kansainvälisen rikollisuuden ja huumekaupan torjunnan. Jotta voimme taistella aktiivisesti huumekauppaa vastaan, tarvitsemme käytännön yhteistyötä maidemme poliisin, tullin ja oikeusistuinten välillä, mutta kuten tiedätte, arvoisa puhemies, on myös tärkeätä yhdenmukaistaa Euroopan huumekaupan ja huumeiden käytön vastainen lainsäädäntö. Ilman tätä yhdenmukaistamista taistelu ei ole tehokasta, eivätkä kaikki kansalaiset ja erityisesti nuoret ole turvassa.
Tämän vuoksi pyydän puheenjohtajamaa Hollannilta, ettei se laiminlyö Euroopan lastensuojelua koskevaa vakavaa ongelmaa, joka ei ole vain tämän päivän huolenaihe, vaan todellinen Euroopan rakentamisen perustekijä.
Esitän tässä yhteydessä uudelleen, arvoisa puhemies, ehdotukseni eurooppalaisen keskuksen luomisesta alaikäisiin kohdistuvan väkivallan ennalta ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Eurooppalaisten virastojemme mallin mukainen keskus ei olisi vain toimintavälineiden koordinaatioelin, vaan myös tiedotus- ja keskustelupaikka, jonka ensisijaisena, hyvin käytännönläheisenä tehtävänä olisi kadonneiden lasten etsiminen muodostamalla kansallisten etsintäkeskusten sekä eri maiden yhdistysten ja perheiden välisten järjestelmien verkosto.
Vuoden 1997 talousarviosta äänestettäessä parlamentti ja neuvosto ilmaisivat tukensa lastensuojeluun kohdistuville toimille. Nämä pyrkimykset on toteutettava kiireellisesti käytännössä ja kehotankin neuvoston puheenjohtajaa valamaan tahtoa tämän hankkeen toteuttamiseksi, jotta Euroopan unionin 80 miljoonaa lasta voivat kasvaa viihtyisässä Euroopassa ja jotta heillä on edessään parempi tulevaisuus.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan toivottaa menestystä Alankomaiden puheenjohtajakaudelle. Alankomaat on maa, joka ei kuulu suurimpien maiden joukkoon. Se on kuitenkin tehokas maa, joka voisi näytellä hyvin myönteistä roolia toisin ja paljon enemmän yhteisömyönteisesti kuin saimme nähdä Maastrichtin sopimuksen ollessa kyseessä ja paljon enemmän Euroopan kansalaisten hyväksymällä tavalla.
Alankomaiden puheenjohtajakausi on kiinnittänyt huomiota asioihin, jotka koskevat kansalaisten perusoikeuksia. Kuitenkin muutamissa kysymyksissä se on ollut täysin välinpitämätön. Me saamme selostuksen puheenjohtajamaan Alankomaiden ohjelmasta täällä Strasbourgissa, jossa Euroopan parlamentti on täysistunnossaan toistuvasti käsitellyt Turkin tekemiä ihmisoikeuksien rikkomuksia ja jossa Strasbourgin ihmisoikeuksien tuomioistuin on tehnyt viime kuukausien aikana kaksi päätöstä, joissa Turkki tuomitaan sekä kurdeja vastaan tekemistään rikkomuksista että turkkilaisten joukkojen miehittämällä Kyproksen tasavallan alueella sijaitsevien kyproslaisten omaisuutta koskevista rikkomuksista.
Tältä kannalta katsoen haluan asettaa teille kysymyksen, herra puheenjohtaja: olette ollut muutamia viikkoja Euroopan yhteisön puheenjohtaja. Eilen uhkailujen päätteeksi kuulimme Turkin islamistisen pääministerin, herra Erbakanin, uhkaavan avoimella sodalla ja miehityksellä Euroopan yhteisön jäsenmaata sekä maata, joka on Euroopan yhteisön kanssa liittosopimuksessa. Herra Erbakan sanoi selvästi: " Kreikka on saanut opetuksen vuonna 1922, jolloin VähäAasian kreikkalaiset karkotettiin sekä opetuksen vuonna 1974, jolloin puoli Kyprosta miehitettiin. Turkki on valmis antamaan vastaavanlaisen opetuksen nyt. Tämä on uhkaus sodalla Euroopan yhteisön jäsenvaltiota vastaan, emmekä ole kuulleet puheenjohtajamaan vastaavan mitenkään tähän uhkaukseen eikä esittävän minkäänlaista varteenotettavaa kantaa. Saamme ainoastaan kuulla ja seurata merkityksettömiä diplomaattisia keskusteluja, jotka pyrkivät valmistamaan maaperää Euroopan yhteisön ja Turkin liittymissopimusta valmistelevan kokouksen kutsumiseksi koolle. Kukaan ei halua Turkin eristämistä. Kukaan ei halua muureja Turkin ja Euroopan välille. Halutaan kuitenkin, että Turkki kunnioittaa jäsenvaltioiden demokraattista järjestelmää, kuten jokainen muukin maa. Me haluamme, että Euroopan yhteisö ja puheenjohtajamaa rohkenevat ja kykenevät täyttämään velvollisuutensa ja tukemaan jäsenvaltioita, jotka joutuvat tällaisten sotauhkausten kohteeksi. Jään odottamaan vastaustanne, herra puheenjohtaja.

Swoboda
Rouva puhemies, herra neuvoston puheenjohtaja, hollantilaisille on muutaman kerran viime viikkojen aikana esitetty, että sen puheenjohtajiston vaatimukset on asetettu liian pieniksi. Toisaalta voidaan myös sanoa, että te olette hyvin vaateliaita. van den Broekhan jo viittasi siihen, että samanaikaisen syvenemisen ja laajenemisen noudattaminen vaatii hyvin paljon pohdintaa ja ponnisteluja.
Kysyn teiltä, herra neuvoston puheenjohtaja, oletteko laajenemisen suhteen selvillä siitä, mitkä edellytykset ovat. Ne on jo osittain mainittukin. Minä ajattelen lähinnä institutionaalisia edellytyksiä. Haluaisin tukea teitä pienestä maasta tulevana siinä, että tietenkin myös tulevaisuudessa suuremmassa unionissa myös pienillä mailla tulee olla asianmukaisen vahva edustus. Ajattelen alueellista tukemista. Mitä ajatuksia Alankomaat aikoo tuoda tähän keskusteluun ja tuletteko valmistelemaan alueellista tukea myös niin, että se on mahdollista toteuttaa myös suuremmassa unionissa? Mielessäni on maataloustuki. Oletteko te valmiita tukemaan maatalouden suoran tukipolitiikan muotoilemista tueksi maaseudulle ottaen huomioon erityiset yhteiskunnalliset näkökohdat?
Asia, joka mainitaan harvoin, mutta johon odotan nimenomaan Alankomailta asianomaista tukea, on varmasti myös ympäristöpolitiikka ja ydinvoimaloiden uudistaminen Euroopan itäisellä puoliskolla. Tuen teitä täysin pyrkimyksissänne päästä tässä asiassa ratkaisuun, mutta luulen, että se vaatii hyvin monia edellytyksiä.
Mainitsen toisena asiana vielä lyhyesti, mikä on tärkeää aseistariisunnan ja sodan yhteydessä. Ajankohtainen asia, joka voitaisiin toivottavasti toteuttaa Alankomaiden puheenjohtajiston avulla on se, että jalkaväkimiinat julistetaan lopullisesti pannaan ja erityisesti niiden tuotanto, myynti ja levittäminen, ja että nykyiset olemassa olevat jalkaväkimiinat todella tuhotaan. Pyydän teiltä lopuksi, että Euroopan unioni johtaa menestyksekästä jalkaväkimiinojen torjuntaa, joka on aloitettu YK: n puitteissa, mutta jossa erityisesti Euroopan on näytettävä selkeää esimerkkiä, ja toivon, että tämä on mahdollista saavuttaa vielä teidän puheenjohtajakautenne aikana.

Peijs
Arvoisa puhemies, tulevien kuukausien aikana Eurooppa joutuu koetukselle. Pystyykö unioni uudistamaan itsensä niin, että se voi kohdata 2000-luvun luottavaisin mielin? Uuden vuosisadan lukuisine laajentumisineen ja niihin liittyvine yhdentymisongelmineen. Muutamat niistä uudistuksista, joita tarvitaan hallinnon ja demokraattisen rakenteen soveltamiseksi uuteen tilanteeseen, voivat olla erittäin tuskallisia yksittäisille jäsenvaltioille.
Alankomaita odottaa vaikea tehtävä luoda yksimielisyys tämän erittäin vaikean valinnan edessä. Alankomaat on ollut ja on edelleen erikoistunut yksimielisyyteen. Joidenkin mielestä juuri siinä piilee polderitalouden menestyksen ydin. Juuri se seikka, että Alankomaat on tottunut pyrkimään kompromisseihin ja yksimielisyyteen, voi tehdä Alankomaiden puheenjohtajuudesta historiallisen. Tähän kuvaan ei kuulu talousministeri - mielestäni työtoverini Salafranca huomauttikin asiasta erittäin kohteliaasti, josta kiitän häntä - joka puheenjohtajuuden ensimmäisellä viikolla tuo mielipiteensä esille niin peittelemättömästi ja epädiplomaattisesti, että on aihetta pelätä yksimielisyyden ja luottamuksen menettämistä. Jopa lapsi voi päätellä, mitä maita ministeri Zalm tarkoitti puhuessaan hysteerisistä maista. Sellainen maa kuin Espanja, jossa esimerkiksi on juuri jäädytetty virkamiesten palkat EMU-kriteerien täyttämiseksi, ei voi kotona puolustaa helposti päätöstään, mikäli EU: n puheenjohtajavaltio julistaa lehdistössä, että kyseinen hallitus on hysteerinen. Ryhmäni puolesta pyydänkin Hollannilta selvitystä tähän käytökseen.
Myös valuutta tulee vaatimaan paljon huomiota puheenjohtajavaltiolta. Euron laillista asemaa koskeva lainsäädäntö, vakaussuunnitelman viimeistely, päätöslauselma uudesta Euroopan valuuttajärjestelmästä, kaikki nämä kohdat vaativat luottamusta ja yksimielisyyttä. Vaikka valuuttaan suhtaudutaankin myönteisesti unionissa, on silti olemassa joitakin huolia. Ehkä Alankomaat on erittäin sopiva puheenjohtaja tarttumaan näihin ongelmiin. Tarkoitan tässä työmarkkinapolitiikkaa ja työttömyyttä. Alankomaat voi painottaa välttämättömiä rakenteellisia politiikan muutoksia liittyen jäykkiin palkkajärjestelmiin, sosiaalisten palvelujen muuttamiseen ja suurempaan liikkuvuuteen työmarkkinoilla. Yksi kritiikin kohde Alankomaiden ohjelmassa on matkailuneuvoston puuttuminen. Vähitellen voidaan tehdä julkisesti tunnetuksi, että matkailu on suurin työnantaja Euroopan unionissa. Kun sekä unionin että Alankomaiden hallituksen lipuissa lukee " työtä, työtä, työtä" , on sitäkin käsittämättömämpää, että Alankomaat puheenjohtajavaltiona jättää matkailun huomiotta, aivan kuin sitä ei olisi olemassakaan. Lopuksi toivotan Hollannille sydämestäni kansalaisystävällistä Amsterdamin sopimusta, joka olisi yhtä luova kuin itse kaupunki.

Crowley
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin toisten jäsenten lailla toivottaa puheenjohtajamaa Alankomaille parhainta onnea tätä Euroopan unionin kannalta hyvin tärkeää vuotta varten. Irlannin puheenjohtajakauden aikana tehdyllä työllä on jo saavutettu monia virstanpylväitä, joista meidän on otettava oppia. Siitä, mitä parlamentissa tänä aamuna todettiin vastauksena edellisen puheenjohtajamaan pääministeri John Brutonille, voidaan päätellä, että nyt keskitytään Eurooppaan, joka on lähempänä ihmisiä, joka kykenee ottamaan huomioon ihmisten huolenaiheet, reagoimaan nopeasti ja lieventämään pelkoa sekä samaan aikaan herättämään ihmisissä innostusta ja tunteen paloa.
Joten sen sijaan, että toistaisin muiden puhujien sanoja, mainitsen puheenjohtajamaa Alankomaille kaksi asiaa, joille haluaisin tehtävän jotain. Toinen on jo mainittu puheenjohtajamaan jäsenille jakamassa asiakirjassa: se on kansainvälisen rikollisuuden ja laittoman huumekaupan torjunta. Se on tavallisen kadunmiehen tai -naisen, Euroopan unionin ruumiillistuman, yksi suurimmista huolenaiheista. BBC World Televisionissa viime maanantaina esitetyssä ohjelmassa korostettiin jälleen sitä seikkaa, että 82 % kaikista Isossa-Britanniassa tehtävistä rikoksista liittyy huumeisiin. Irlannin poliisin viimeisimmät tilastot osoittavat, että 76 % kaikista Irlannin rikoksista liittyy huumeisiin. Koska Europolin huumeyksikkö sijaitsee Hollannissa, toivon Alankomaiden puheenjohtajakaudellaan jatkavan Irlannin aloittamaa työtä koordinoidun yhteistoiminnan edistämisessä, näiden asioiden siirtämistä kolmannesta pilarista ensimmäiseen pilariin ja jäsenvaltioiden välisen koordinoinnin ja yhteistyön lisäämistä tämän pahan ja alhaisen laittoman kaupan torjunnassa.
Tähän liittyen toinen ja viimeinen huomautukseni on, että jos Euroopan unionin halutaan merkitsevän jotain, sen on suojeltava niitä, jotka ovat yhteiskunnassamme kaikkein haavoittuvammassa asemassa, eli lapsia. Meillä on Belgiassa parhaillaan tutkittavana pedofiiliketjut. Pysyviin jokapäiväisiin ongelmiimme kuuluu, että lapset joutuvat alttiiksi paitsi seksuaaliselle ja henkiselle hyväksikäytölle myös köyhyydelle ja mahdollisuuksien ja suojelun puutteelle. Tällä hetkellä tahtoa asian hoitamiseksi on, minkä vuoksi luulisi, että nyt olisi mahdollisuus sisällyttää uuteen perustamissopimukseen erityinen artikla - toivon Hollannin hallituksen tekevän tämän puheenjohtajakautensa aikana - jolla varmistetaan, että lasten oikeudet ja vapaudet sisällytetään siihen kattavasti ja eritellysti. Jos emme voi suojella tulevaisuuttamme eli lapsiamme, mitä järkeä on suojella nykypäivää?

Theonas
Arvoisa puhemies, Alankomaat on puheenjohtajakaudellaan ottanut tehtäväkseen jatkaa aikaisemmilla ja viimeksi Dublinin huippukokouksessa määritellyillä linjoilla. Sen on edistettävä hallitusten välisen konferenssin viemistä loppuun, talous- ja rahaliiton toteutumista ja Euroopan unionin laajentumista Keski- ja ItäEuroopan maihin. On aivan varmaa, että Alankomaat lisää toiminnoillaan noissa kysymyksissä oman panoksensa rakentaakseen sellaista Eurooppaa, jossa vallitsee köyhyys ja työttömyys. Euroopan kansat eivät odota elintasonsa paranevan ja työympäristönsä kohenevan seuraavan puolen vuoden aikana.
Mitä tulee Serbian kysymykseen, haluan ennen kaikkea alleviivata varovaisuutta, joka ilmeni neuvoston puheenjohtajan esittämässä lausunnossa asiasta. Arvoisa puhemies, Serbian kansa kykenee suojelemaan demokraattisia toimintatapoja ja laajentamaan demokraattisia oikeuksia huolimatta taloussaarron aiheuttamista valtavista ongelmista sekä Balkanilla vallitsevan sotatilan seurauksista, mikäli se saisi pysyä vapaana ulkopuolisista pakotteista ja kansainvälisistä tarkoitusperistä.
Serbian hallituksen päätös mitätöidä kunnallisvaalien tulokset ja siitä nousseet vastareaktiot pakottavat löytämään sellaisen ratkaisun, joka noudattaa maan laillista järjestystä ja sen omien poliittisten voimien valintoja. Pitäisi pyrkiä tuomaan esille Serbian kansan oikeat ongelmat ja irrottaa se nykytilanteesta, joka luo sopivan maaperän niille, jotka haluavat loukata sen oikeuksia. On myös ponnisteltava vahvistamaan rauhaa, hyvinvointia ja demokratiaa. Tästä näkökulmasta katsottuna emme voi ymmärtää aietta asettaa Serbialle uusia rajoitteita ja ehtoja pyrkimyksenä saada se muka tunnustamaan demokraattiset periaatteet ja opposition oikeudet. Kiire asettaa uusia ehtoja synnyttää epäilyksiä. Rajoitteet ja ehdot vaikeuttavat viime kädessä itse Serbian kansan elämää. Nyt kun serbialaiset odottavat Daytonin sopimuksen perusteella rajoitteiden poistamista, he huomaavatkin, että sopimusta ei noudateta, vaan että heti mahdollisuuksien tultua rajoitteita lisätään ja asetetaan uusia ehtoja. Varsinkin nyt, kun kaikki sieltä tulevat uutiset kertovat, että hallitus aikoo tunnustaa opposition oikeudet ja hyväksyä kunnallisvaalien tulokset.
Vaikuttaa jo siltä, että tärkeimpien kaupunkien, Belgradin ja Nisin vaalitulokset on jo vahvistettu. Mielestäni Euroopan parlamentin aikomus asettaa lisää ehtoja tiivistyy seuraavaan sanaan: tämä yritys voidaan käsittää ainoastaan tekopyhyydeksi, koska sanat menettävät merkityksensä, ellei tätä sanaa voida käyttää luonnehtimaan politiikkaa.

Willockx
Arvoisa puhemies, hyvä ministeri, vuosi 1997 on erittäin tärkeä Euroopalle, kuten täällä on jo useasti sanottu. Se on myös vuosi, jonka kuluessa pienet maat johtavat Eurooppaa. Troikka muodostuu todellakin Irlannista, Hollannista ja Luxemburgista. Pienistä toimintakykyisistä maista, jotka haluavat jatkaa pienten maiden hyvää puheenjohtajaperinnettä. Irlanti teki epäilemättä paljon töitä. Alankomaita odottaa nyt erityinen, ehkä historiallinen tehtävä valmistella hallitusten välisen konferenssin loppuhuipentuma ja saattaa konferenssi päätökseen. Me suhtaudumme Alankomaiden hallitukseen valppaalla luottamuksella. Luotamme perinteiseen tehokkuuteen ja käytännöllisyyteen. Tarvitsemme valppautta, koska joskus luemme lehdistä ja Alankomaiden sinipunahallituksen tärkeiden toimijoiden, kuten Bolkesteinin haastatteluista Eurooppaa koskevia asioita, jotka muodostavat vastakohdan sille, mitä me Euroopalta haluamme. Luotankin siihen, Van Mierlo, hyvä puheenjohtaja ja Patijn, että ette tule käyttämään Bolkesteinin inspiraatioita oppaana hallitusten välisen konferenssin puheenjohtajana toimiessanne, vaan mieluummin Benelux-muistiota.
Hyvä Van Mierlo, olen tyytyväinen siitä, että puhuitte määräenemmistöpäätösten puolesta. Se on välttämätöntä Euroopan toimivuudelle. Olen silti pettynyt siihen, että Alankomaiden ensimmäisessä lehdistötilaisuudessa korostettiin selvästi talouspolitiikan samanaikaisuuden tärkeyttä. Vaikka juuri Alankomaat painottaa talouspolitiikan ja työllisyyden välisen yhteyden tärkeyttä ja vaikka juuri Alankomaat painottaa hiilidioksidiveron tärkeyttä, vaikka olemme todenneet, että se kärsimystie ja hiilidioksidiveron Golgatan matka johtuu nimenomaan lamauttavasta samanaikaisuuden vaatimuksesta.
Saanko osoittaa kolmannen huomautukseni Patijnille, joka on talousarvioneuvoston puheenjohtaja.
Hyvä Patijn, olette olleet parlamentin ja neuvoston välisten huonojen suhteiden syntymisen todistajana. Saanko vedota teihin, jotta yrittäisitte epävirallisesti lyhyen ajan sisällä parantaa nämä suhteet. Olen sitä mieltä, että meillä on velvollisuutemme ja meillä on myös vastuu huonojen suhteiden synnystä, mutta suurin syy on neuvostolla, joka ei ole toiminut tässä asiassa hyvin viime vuosina.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, 31. joulukuuta ryhmämme tämän parlamentin jäseniä nosti maljan Alankomaiden puheenjohtajuuden menestykseksi, koska olimme innostuneita sen edellisen puheenjohtajakauden menestyksestä, joka huipentui Maastrichtin sopimuksen allekirjoittamiseen ja ratifiointiin.
Tammikuun 6. päivänä - varmuuden vakuudeksi vielä loppiaisena, kuninkaiden juhlapäivänä - sen valtiovarainministeri ja ECOFIN-neuvoston puheenjohtaja esiintyi ensimmäisen kerran antaen lausuntoja, jotka osoittivat, että hän kuuluu hyvin rajoitetun talous- ja rahaliiton kannattajiin, kirjaimellisesti varmistaakseen euron uskottavuuden.
Vielä varmuuden vuoksi, jos nämä lausunnot eivät olisi tuottaneet toivottua tulosta, valtiovarainministeri katsoi olevansa oikeutettu lisäämään, että ne eteläiset maat, jotka pyrkivät pääsemään mukaan liiton kolmanteen vaiheeseen ensimmäisten maiden joukossa, syyllistyivät hysteriaan. Ja toiseksi, hän ryhtyi toimimaan valitsijana ja rajoitti kolmannen vaiheen osallistujamaiksi Saksan, Benelux-maat, Ranskan ja ehkä, hän onneksi sanoi, Irlannin ja Itävallan.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheessanne kysyitte, Havelia lainaten, voidaanko odottaa intohimoa Eurooppaa kohtaan - tällä parlamentilla sitä tietenkin on - mutta tämän tapaisilla puheilla sitä ei siirretä eikä lisätä niiden kansojen keskuuteen, jotka Euroopan muodostavat.
Valtiovarainministerin lausunnot, joita seuraavana päivänä varovasti oikaisitte, eivät olleet hienovaraisia, ne olivat karkeita, EU-sopimuksen vastaisia, ja mikä pahinta, ne heijastavat ajatuksia, jotka eivät ole sopusoinnussa tämän parlamentin lausuntojen kanssa, parlamentti ilmaistessaan haluavansa vakaata, kiinteää, vahvaa ja luotettavaa euroa, on ilmaissut haluavansa, että mahdollisimman monet valtiot voisivat liittyä tähän yhteiseen rahaan, sen parempi Euroopalle, koska siten vältetään turha etääntyminen pohjoisen ja etelän, rikkaiden ja köyhien, harmaiden kattojen - ja Välimeren Euroopan välillä.
Eräs klassikkonäytelmä, jonka varmasti tunnette, " Don Juan Tenorio" , kertoo, että katumus antaa sielulle pelastuksen. Arvoisalla neuvoston puheenjohtajalla on tässä parlamentissa mahdollisuus toimittaa juhlallisesti se, mikä on itsestään selvää sanoen, että ainoa laki yhteiseen rahaan liittymisestä on Maastrichtin sopimus - ajatelkoon puheenjohtajavaltion valtiovarainministeri mitä haluaa - ; antaa hieman kunnianhimoisempi lausunto sanoen, että Alankomaiden hallitus toivoo, että yhteiseen rahaan liittyvien Eurooppalaisten valtioiden lukumäärä on suurempi; ja lopuksi, eurooppalaisuuden intohimon huipentumana voisi antaa lausunnon, jota toivotaan: tulkinnan perustamissopimuksesta, jonka ansiosta mahdollisimman suuri määrä valtioita voisi osallistua yhteiseen rahaan. Puheenjohtaja voisi, osoituksena jalomielisyydestä, osoittaa suosiota sellaisten hallitusten työlle, kuten minunkin hallitukseni, jotka ponnistelevat raskaasti voidakseen olla mukana ensimmäisen joukossa, täynnä intoa tästä uudesta eurooppalaisesta rakentumisesta, mitä rahaliiton kolmas vaihe merkitsee. Siinä tapauksessa arvoisa puheenjohtaja luultavasti pelastaa sielunsa. Päinvastaisessa tapauksessa olen varma, että se tuomitaan.

Wiersma
Arvoisa puhemies, haluan antaa kunniamaininnan Alankomaiden ulkoministerin seikkaperäisestä maan puheenjohtajuutta käsittelevästä puheenvuorosta. Haluan käsitellä vain yhtä asiaa puheenvuorossani, eli Serbian kysymystä tai paremminkin Jugoslavian liittotasavallan kysymystä.
Mitä parlamenttiin tulee, Alankomaat voi heti käydä käsiksi siihen kiireelliseen ulkopoliittiseen kysymykseen, johon haluamme kiinnittää erityistä huomiota tässä keskustelussa. Olemme seuranneet viikkoja jännityksellä kehitystä Jugoslavian liittotasavallassa. Ne ovat olleet vaikuttavien ja rauhanomaisten paikallisten vaalien tulosten väärentämistä vastustavien mielenosoitusten viikkoja. Serbien mitta on nyt täysi.
Milosevicin hallitus on nauttinut kauan kansainvälistä suojaa Daytonin sopimusten takia. Näin ei voi enää olla. Äänestysvilppi on äänestysvilppi ja ETYJ: n valtuuskunta on vahvistanut sen epäilyksittä.
Serbian hallituksen on noudatettava Gonzálezin lähetystön suosituksia. Siitäkään ei voi olla epäilyksiä. Unioni ei voi olla yhteistyössä hallituksen kanssa, joka rikkoo niin räikeästi demokraattisia sääntöjä. Serbian hallitus sulkee käytöksellään tien Eurooppaan. Suhteet on jäädytettävä, kunnes presidentti Milosevic on myöntynyt sataprosenttisesti. Onneksi komission jäsen van den Broek on samaa mieltä, kuten äsken tuli ilmi.
Unionin ja sen jäsenvaltioiden on pyrittävä estämään se, että kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) tekee myönnytyksiä nykyiselle Serbian hallitukselle. Kysymyksessä ei ole vain vaalien tulosten oikaiseminen. Tämä on esimerkki Serbian demokratian huolestuttavasta tasosta. Siihen on tultava parannus. Unionin on tehtävä tämä selväksi, mutta siihen liittyy valmius auttaa maan demokratian vahvistamisessa. Jokainen on vastuussa siitä. Milosevicin asema horjuu tällä hetkellä. Hänen tekemänsä myönnytykset eivät toistaiseksi ole tehneet suurta vaikutusta mielenosoittajiin. Maan presidentti tarvitsee epäilemättä vielä pari työntöä. Puheenjohtajavaltio voi auttaa tässä lähettämällä erityisen troikka-valtuuskunnan harjoittamaan painostusta paikan päällä.
Olin hieman pettynyt ministeri Van Mierlon reaktioon, kun hän sanoi olevansa yhtä mieltä esillä olevan päätöslauselman periaatteista, mutta että hän ei tällä hetkellä ole varma troikka-valtuuskunnan lähettämisestä maahan. Mielestäni Euroopan unionin ei tule odottaa liian kauaa, koska tällöin otetaan taas se riski, että amerikkalaiset tekevät aloitteen. Ei voida koskaan tietää varmuudella, millä hetkellä sellainen tehtävä on parasta suorittaa ja miten se onnistuu. Mielestäni Belgradin asukkailla on oikeus Euroopan unionin selkeään esiintymiseen. Sanon vielä kerran, että Euroopan unionin tulee olla näkyvämmin läsnä Belgradissa. Se on tärkeää oppositiolle nyt, mutta samalla se on sijoitus tulevaisuuden suhteisiin toivottavasti demokraattisemman maan kanssa.

Valverde López
Arvoisa rouva puhemies, muut virkaveljeni ovat arvostelleet Alankomaiden valtiovarainministerin poliittista hairahdusta. Minun mielestäni tämän asian ei pidä samentaa totuutta Alankomaiden puheenjohtajuusohjelmasta ja haluan onnitella neuvoston puheenjohtajaa siitä, että hän on ensimmäinen puheenjohtaja joka tulkitsee, perustamissopimusten hengen ja kirjaimen mukaisesti, neuvoston kiertävän puhteenjohtajuuden olennaisen merkityksen, joka on kaikkea muuta kuin vapaaehtoisuutta ja sisäpoliittisiin päämääriin suuntautunutta kansankiihotusta.
Mielestäni meidän ei tässä parlamentissa myöskään pitäisi liikaa kansallistaa näitä neuvoston puheenjohtajuuden puolivuotiskausien keskusteluja. Tämän sanottuani, arvoisa rouva puhemies ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, noudattaen teidän ohjelmanne suuntaviivoja, haluan käsitellä joitakin asioita siitä eurooppalaisesta todellisuudesta, johon viittaatte, muistuttaen joistakin elementeistä, joita me täällä parlamentissa pidämme olennaisina. Mielestäni on hyvin tärkeää, että teidän puheenjohtajakautenne aikana siivotaan neuvoston laatikoita, sillä neuvosto on se toimielin, missä on eniten rästiin jääneitä direktiiviluonnoksia ja asetuksia. Ei komissio eikä parlamentti viivytä lainsäädäntöprosessia, vaan neuvosto. Tässä on raivaamaton sarka ja odotamme toimikaudeltanne paljon.
Toisaalta, tekisitte suuren palveluksen, jos saisitte neuvostossa menestymään perussopimusten hengen, erilaisten ylikansallistamiskeinojen sijasta, jotka käytäntö on sinne juurruttanut. Tarkoitan, että neuvosto liian usein pyrkii sopimukseen jopa sellaisissa tilanteissa, joissa perussopimus antaa mahdollisuuden päättää määräenemmistöäänestyksellä. Tämä on vastoin perustamissopimusta ja viivyttää turhaan monia päätöksiä.
Tämän saman sopimuksenmukaisen hengen pitäisi pysäyttää joidenkin hallitusten pyrkimykset palauttaa jotkin politiikan alat kansalliselle tasolle. Tarkoitan konkreettisesti ympäristöpolitiikkaa, jonka piiristä meidän pitää muistaa yksi niistä esityksistä, jonka mainitsette ohjelmassanne, hiilidioksidia ja energiaa koskevan sopimuksen lopullinen toimeenpano, jota olemme odottaneet jo vuodesta 1992, jolloin pidettiin maailman ympäristökokous ja solmittiin muodollinen kansainvälinen sopimus siitä, että tämä lakisääteinen normi tuleen pian voimaan Euroopan unionissa.
Mitä muihin aloihin tulee, kuten sisäasioihin, mielestäni Euroopan yhteisistä rajoista tehdystä sopimuksesta tehdyn sopimuksen lopullinen hyväksyminen on kiireellinen asia, samoin ensisijaisia ovat toimenpiteet terrorismia vastaan sekä tietenkin, kuten muut kollegani ovat sanoneet, taistelu huumeita vastaan.
Arvoisa puhemies, seuraavassa sopimuksessa ei mielestäni pitäisi ylikansallistaa kahden edustuslaitoksen, Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien, kaksinkertaista erillistä toimivaltaa. Kaikenlainen mainittujen toimivaltojen ylikansallistaminen tai sekoittaminen olisi kielteistä työmme tulevaisuutta ajatellen.

Collins, Kenneth
Arvoisa rouva puhemies, aivan ensimmäiseksi toteaisin, että ainakin ympäristöalalla pidän Hollannin puheenjohtajakauden tavoitteita tervetulleina. Mielestäni heidän ohjelmansa on eriskummallinen sekoitus asiaankuuluvaa kunnianhimoa ja epärealismia: epärealismia siksi, että luulen, että heidän julkaisemassaan ohjelmassa ei ole otettu huomioon kaikkia aikatauluihin ja yhteisön koneistoon liittyviä ongelmia. Tältä osin on todellakin tarpeen olla realistisempi.
Mielestäni on kiitoksen arvoista, että he haluavat varmistaa ympäristö- ja terveyspolitiikan kunnollisen yhdentämisen muihin politiikkoihin, etenkin työllisyyspolitiikkaan. Mielestäni tämä on erittäin hyvä asia. Olen hyvin mielissäni siitä, että he ottavat asian vakavasti. Haluaisin kuitenkin tehdä pari erityistä huomautusta.
Toivon, että Hollanti saavuttaa kuusikuukautisen puheenjohtajakautensa aikana edistystä viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa, ennen kaikkea varmistamalla, että neuvoston joulukuussa tekemä sopimus todella välitetään parlamentille, jotta voimme aloittaa toiseen käsittelyyn liittyvän työn. Toivon heidän aloittavan työt sopimukseen pääsemiseksi sekä juoma- että talousveden osalta. Meillä on jo ollut parlamentissa ensimmäinen käsittely, enkä ymmärrä miksi Hollanti ei voisi edetä asiassa. Suhtaudun hyvin toiveikkaasti siihen, että se onnistuu tässä.
Kolmanneksi olen Hollannin kanssa yhtä mieltä siitä, että ympäristöpolitiikan täytäntöönpano ja toteuttaminen ovat valtavan tärkeitä asioita, mutta pyytäisin sitä olemaan solmimatta sopimusta ensimmäisessä ympäristöneuvostossa ja odottamaan sen sijaan toista, jotta sillä on mahdollisuus kuulla parlamenttia ja keskustella sen kanssa tästä erittäin tärkeästä asiasta.
Neljänneksi toivon, että he pyrkivät niin ikään käsittelemään auto-öljy -ohjelmaa ei ensimmäisessä vaan toisessa ympäristöneuvostossa, koska uskon meidän voivan auttaa asiassa.
Lopuksi toivon, että Hollanti ymmärtää, että meillä ei vielä ole vettä koskevaa puiteohjelmaa, ja että sen on siksi kannustettava komissiota pääsemään sopimukseen siitä, jotta voimme alkaa tehdä yhteistyötä. Toivotan sille onnea sen kuusikuukautisella toimikaudella huolimatta joidenkin jäsenvaltioiden neuvostossa harjoittamasta vastahankapolitiikasta.

Oostlander
Arvoisa puhemies, vastauksena ministeri Van Mierlon seikkaperäiseen puheeseen haluaisin oikeastaan sanoa jotakin, joka antaa vähän sitä intohimoa, mitä hän kaipaa. Haluaisin muistuttaa häntä siitä asiasta, että Euroopan yhdentyminen on ollut edellisten sukupolvien erittäin rohkeasti toteuttama asia, jonka avulla he ovat yrittäneet toteuttaa unelmaansa. Kysymyksessähän oli se, että enää ei puhuttaisi niin paljon toisiin kohdistetuista miekoista, vaan enemmänkin aurojen tehokkaasta käytöstä. Se on oikeastaan onnistunut. Voidaan sanoa, että elämme tänään palasessa toteutunutta utopiaa. Jos se kaikki annetaan byrokraattisen käytännöllisyyden käsiin, ennen pitkää on jäljellä vain rakennelma, jota tarkoititte puheenne alussa.
Mutta mielestäni on erittäin tärkeätä antaa unionin puheenjohtajana toimivalle Alankomaiden hallitukselle sen tarvitsemat eväät. Oletan, että ne ovat hyvissä käsissä.
Sitten kolmannesta pilarista, joka muodostaa osan rakennelmaa. Pakonomainen kansallisesta suvereniteetista kiinnipitäminen on ristiriidassa kansalaisen turvallisuuden kanssa. Uskon, että tämä ymmärretään yhä paremmin. Siksi onkin erittäin tärkeää, että päätetään suvereenisti ryhtyä taisteluun rikollisuutta vastaan eurooppalaisessa mittakaavassa. On erittäin vaarallista jatkaa uhkarohkeata eteenpäinmenoa tällä oikeusvaltion klassisella alueella ilman Euroopan tuomioistuimen välttämättömiä valtuuksia ja ilman eurooppalaisen tason parlamentaarista valvontaa.
Muistutukseksi: kotona Hollannissa olette tutustunut Van Traan parlamentaarisen tutkintavaliokunnan työhön, joka käsitteli poliisia ja oikeuslaitosta. Meidän tulisi ymmärtää, miten uhkarohkeata on jatkaa tällä alueella ilman tällaista eurooppalaisen tason mahdollisuutta. Meidän tarkoituksenamme ei ole, eikä ole koskaan ollut, poistaa kansallisten parlamenttien valtuuksia, vaan antaa niille väärään osoitteeseen Brysselissä jätetyille valtuuksille hyvä yhteinen koti.
Mielestäni teidän tulee olla kunnianhimoisempi, ja teitte huvittavan huomautuksen Alankomaiden turvapaikkapolitiikkaan liittyen. Puollatte oikeastaan sitä, että komissio saa tehtäväkseen hoitaa sellaisen passin kehittämisen, jota on mahdotonta väärentää. Tällaisen käsityksen sain. Eikö kyseessä ole liian yksipuolinen Alankomaiden hallituksen etu? Muistellen menneisyyttä löydän asiasta huumoria.

Reding
Arvoisa puhemies, Hollannin puheenjohtajakausi ei tule olemaan helppo. On olemassa suuri vaara, ettei yhtään tärkeää päätöstä voida tehdä ennen Ison-Britannian vaaleja. Siten ennen Amsterdamin huippukokousta jää käytettäväksi ainoastaan muutama viikko. Kaiken sen tekeminen muutamassa viikossa, mihin muut eivät ole kyenneet usean kuukauden aikana, on onnenkauppaa. Kyseessä on lisäksi aihe, jonka suhteen kansalaiset odottavat paljon Euroopan unionilta.
Kansalaiset haluavat, että heidän henkilökohtainen turvallisuutensa taataan ja että kansainvälistä rikollisuutta, lapsiin kohdistuvia rikoksia, huumekauppaa, petoksia ja lahjontaa torjutaan tehokkaasti. Mitä voimme todeta näistä mainituista asioista? Hallitusten välinen järjestelmä on osoittautunut tehottomaksi kaikilla näillä aloilla. Oli kyse sitten yhteistyöstä oikeus- tai poliisiasioissa, malli aina on sama: suurrikollisuus on Euroopan laajuista, mutta ne, joiden pitäisi taistella tätä rikollisuutta vastaan, piiloutuvat niin sanottujen omien etujensa muurin taakse ja tekevät vähän tai eivät mitään asian hyväksi. Jos tämä jatkuu, arvoisa puhemies, epäonnistumme varmasti. Tämän sijasta tarvitsemme ongelmien ratkaisemiseksi yhteisörakenteita, ei ainoastaan viisumin, turvapaikkojen ja siirtolaisuuden alalla, vaan myös ja ennen kaikkea, rikosten ennalta ehkäisyssä sekä poliisi- ja oikeusasioissa.
On siis tarpeen tehdä kaksi johtopäätöstä. Ensinnäkin on suvereniteettiinsä takertuvien maiden syytä tietää, että elleivät ne tee osasta suvereniteettiaan yhteisön asiaa, ne ovat vaarassa päätyä häviäjiksi. Toiseksi puheenjohtajamaa Hollannin on syytä tyytyä siirtämään tehtävä seuraavalle puheenjohtajamaalle, ellei se saa halutussa ajassa laadittua tehokasta suunnitelmaa järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Tosiasiassa on parempi odottaa hieman kauemmin ja laatia hyvä teksti kuin kiirehtiä ja kärsiä sitten vuosikausia järjestelmästä, joka ei toimi.

Van Mierlo
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisia parlamentin jäseniä heidän panoksestaan, tietenkin ylistyksestä ja arvostavista sanoista, mutta varmasti myös kriittisistä huomautuksista. Olemmehan vasta prosessin alussa ja puheenjohtajana minulla on tietenkin omat käsitykseni monista Eurooppaa koskevista asioista, mutta puheenjohtajana minun tulee ennen kaikkea kuunnella kaikkia ääniä, sillä ne tulevat näyttelemään tärkeää osaa, kun meidän pitää koota ne yksimielisiksi käsityksiksi. Siksi olen kiitollinen miltei kaikista kriittisistä huomautuksista, en kuitenkaan niistä, joilla oli vahva nationalistinen sisältö. Eräs parlamentin jäsen käytti tällaiseen puheenvuoroon paljon aikaa ja korosti sen jälkeen olevansa hollantilainen päästä varpaisiin. Sitä hän ei todellakaan pitänyt salassa hetkeäkään. Mutta olen myös hänelle kiitollinen hänen tekemistään kriittisistä huomautuksista, joista on minulle hyötyä. Se pitää paikkansa oikeastaan kaikkien parlamentin jäsenten kohdalla. Voin puhua lyhyesti, koska monet tehdyistä huomautuksista kuuluvat asianomaisten ministereiden alaan. Te tulette tapaamaan heitä täällä useasti. Aion tehdä kaikki tiettyjä aiheita käsittelevät huomautuksenne, jotka kaikki on kirjattu - esimerkiksi kaikki Collinsin tekemät huomautukset - tunnetuksi kyseisten alojen ministereille. He voivat keskustella asioista paljon konkreettisemmin teidän kanssanne.
Monet ovat painottaneet sitä - Oostlander ehkä eniten - että meillä on edessämme ratkaiseva vuosi. Eurooppa aloitti rakennelmansa intohimoisesti, eikä siihen liity vastakohtaisuutta. Olen sanonut, että meidän ei pidä yrittää herättää intohimoa heti kaikkien kansalaisten keskuudessa tätä rakennelmaa kohtaan. Mutta meillä, jotka toimimme asian puolesta, tulee olla intohimoa, muuten emme onnistu. Tarvitsen selvää toiminnallista intohimoa ja toivon sitä muillekin, jotta he voisivat tehdä tätä työtä.
Kuten jo sanoin, on mahdotonta käsitellä kaikkea yksityiskohtaisesti. Mutta otan esille pari aluetta, joista miltei jokainen puhui. Työllisyys on noussut kohdaksi, josta keskustelun aikana on puhuttu eri tavoin. Yhdellä oli suuria odotuksia, toinen oli pettynyt. Kolmas pelkää, että ympäristö tulee kärsimään. Työllisyydestä on tullut Essenin jälkeen puheenjohtajavaltion ja unionin tehtävä, jonka suhteen on yhä selvempää, että meidän on paneuduttava siihen. Erimielisyyksiä esiintyy lähinnä siinä, miten sitä käsitellään perustamissopimuksessa. Katsoessani ympärilleni näyttää siltä, että on maita, jotka suhtautuvat epäilevästi siihen, voiko unioni huolehtia tehokkaasti työllisyydestä, mutta epäily ei kohdistu tavoitteisiin tai vastuuseen, vaan siihen kysymykseen, voiko unioni löytää tehokkaat keinot tässä asiassa. Siitä on kysymys. Mutta vähitellen myös ne, jotka ovat suhtautuneet asiaan epäilevästi, ovat alkaneet osoittaa enemmän ymmärrystä sitä kohtaan. Näyttääkin siltä, että sopimukseen tullaan ottamaan selkeä asiaa käsittelevä kohta.
Sanoisin nyt jotakin EMU: sta, josta monet ovat puhuneet ja usein siihen tyyliin kuin EMU olisi työllisyystavoitteiden vihollinen. Minun mielestäni tällainen käsitys on väärä. Jokainen maa, joka järjestää taloutensa hyvin, huomaa, että sillä voi olla lyhytaikaisia kielteisiä vaikutuksia työllisyyteen. Mutta siten syntyy tilanne, joka sen jälkeen voi luoda mahdollisuudet paljon parempaan työllisyyteen. Olemme kokeneet tämän Hollannissa ja poimimme nyt niitä hedelmiä. Oikeastaan EMU: n kanssa on samalla tavalla. EMU ei ole työllisyyden vihollinen. Sillä voi olla lyhytaikaisesti tällaisia vaikutuksia niiden toimenpiteiden takia, jotka ovat välttämätön edellytys sen onnistumiselle. Todellisuudessa sillä tulee olemaan odotettavasti työllisyyttä lisäävä vaikutus.
Luulen, että tässä on paikallaan vielä kerran sanoa - oikeastaan turhaan, sillä sanoin sen jo selvästi ensimmäisessä puheenvuorossani, mutta ehkä kaikki eivät kuulleet sitä - miten Alankomaiden hallitus suhtautuu EMU: un mukaantulolle. Sanoisin ensin jotakin työtoverini valtiovarainministerin puolustukseksi. Luin useiden ulkomaisten lehtien asiaa käsittelevät kirjoitukset - sillä tavalla sain tietää asiasta, jolloin pelästyin ja ajattelin: taivas, onko hän sanonut noin ja tarkoittanut sitä. Kysyin asiaa häneltä ja sain tyydyttävän vastauksen. Sana hysteria esiintyi siinä yhteydessä kun puhuttiin maista, jotka eivät ole valmiita heti ensimmäisenä vuonna, vaan yhdestä kahteen vuotta myöhemmin, mutta kuitenkin ennen euron voimaan tuloa. Nämä maat ovat maita, joiden odotetaan olevan mukana EMU: ssa heti alusta lähtien. Tässä yhteydessä hän sanoi: valitsen mieluummin sen kuin sen, että ne maat yrittävät hysteerisesti olla valmiita yhden vuoden sisällä. Toisin sanoen, en arvioi asian sisältöä, mutta hän tarkoitti sen joka tapauksessa ystävällisessä mielessä. Kyseisten maiden ei missään tapauksessa pidä tuntea itseään loukatuiksi. Nyt siitä kyseisestä kannasta, joka Alankomaiden koko hallituksella on ollut jo kaksi vuotta ja joka on pääministerin, ulkoministerin ja valtiovarainministerin kanta, se josta olen puhunut ja jota en voi konkreettisemmin ilmaista: jokainen, joka täyttää ehdot on tervetullut, mitä useampi, sen parempi. Tähän ei liity mitään taka-ajatuksia, että ehkä kuitenkin... Ei, näin ei ole. Olemme aina sanoneet näin. Hollannissa ollaan kuitenkin sitä mieltä, että ehtojen suhteen on oltava tiukka. Niistä ei saa tinkiä. Tämä on siis käsityksemme. Kohdistan puheeni erityisesti niille maille, jotka ovat suoneet itselleen loukattuna olemisen ylellisyyden viikon ajan.
Tekisin pari huomautusta demokratiasta. Siihen sisältyy kaikki se, mikä yhdistää kansalaisen päätöksentekomenettelyyn. Se tarkoittaa siis sekä avoimuutta että parlamentaarisen valvonnan valvontaa. HVK: sta käytävissä keskusteluissa sillä on yksi keskeisemmistä rooleista. Odotankin, että tässä asiassa saavutetaan todellisia tuloksia. Ajatus demokraattisen vajeen pienentämisestä inspiroi suuresti puheenjohtajavaltiota. Esityksistämme löytyy lukuisia kohtia, joiden pohjalta Euroopan parlamentin mahdollisuuksia valvontaan voidaan lisätä. Emme ole yksin tässä. Jokainen tietää kuitenkin, että tästä ollaan eri mieltä. Kukin maa antaa asialle erilaisen sisällön. Asia on yksinkertaisesti niin ja sama koskee monia muitakin asioita. Meidän tehtävämme on saada aikaan yksimielisyys asiassa. Mutta älkää epäilkö sitä panosta, jonka tulemme antamaan asiassa. Tämä oli tärkeintä, mitä tällä hetkellä voin sanoa.
Sitten sanoisin jotakin ihmisoikeuksista tehdyistä huomautuksista. Olen kohdistanut asiaan jo paljon huomiota. Olen sanonut, että mielestäni asia kuuluu yhä enemmän Euroopalle. Tämä on tulkittu niin, että Alankomaat jättää ihmisoikeuspolitiikan mieluummin Euroopan hoidettavaksi. Haluaisin sanoa yhden asian. Se ei tarkoita " jättämistä" mukavuudenhalusta. Sanon tämän, koska olen huomannut, että kaikilla mailla on suuria vaikeuksia noudattaa tehokasta ihmisoikeuspolitiikkaa ypöyksin. Olen sitä mieltä, että meidän on löydettävä suurien maiden emerging economies , kuten Kiinan ja oikeastaan koko Kaakkois-Aasian - Indonesia kuuluu myös tähän joukkoon - suhteen uusia tapoja keskustella tästä aiheesta ja meidän tulee huolehtia siitä, että meillä on voimia pitää niitä arvoja yllä tai saada ne takaisin siellä, missä niitä ei enää ole. Voitte tulkita tämän vain myönteisessä mielessä.
Kolmannesta pilarista on tehty joukko huomautuksia. Sanon vielä kerran, kuinka tärkeä se on Alankomaiden mielestä, ei vain window-dressing ia varten eikä vain siksi, että aiheesta on syntynyt Ranskan ja Alankomaiden välillä arkaluontoinen keskustelu, joka koskee huumepolitiikan eri näkökohtia. Te sanotte, että ne erot tulevat pysymään vielä jonkin aikaa, mutta minun on todettava, että pikkuhiljaa esiintyy yhä enemmän ymmärrystä huumepolitiikkaa kohtaan, jolla ehkä on kovin nationalistinen sisältö, mutta joka saa aikaan tuloksia, jotka rehellisesti sanottuna ovat paljon parempia kuin ympäröivissä maissa saavutetut tulokset. Asia on erittäin vaikeaa. Mikä maa voi vakuuttaa kansalaisilleen, että se luopuu niin hyviä tuloksia tuottavasta politiikasta vain, koska jokin toinen maa vaatii sitä tai koska asiaan suhtaudutaan usein ymmärtämättömyydellä. Se ei poista sitä, että myös Hollannilla on suuri vastuu siellä, missä kansallisen politiikkamme haitalliset vaikutukset kulkeutuvat rajojemme yli toisiin maihin. Voin vakuuttaa teille, että tämä on suuri haaste ja että olen ylpeä siitä, että juuri Alankomaat saa olla high level group in johdossa, jonka ryhmän tehtävänä on yhteisesti taistella rikollisuutta ja huumeita vastaan ja että voimme johtaa myös action commune n perustamista, josta on käyty niin paljon keskustelua. Olen vakuuttunut siitä, että voimme osoittaa, että näissä asioissa voidaan päästä paljon tiiviimpään, parempaan ja tehokkaampaan yhteistyöhön, ilman että kansallisen politiikan periaatteista täytyisi luopua.
Haluaisin tehdä yhden huomautuksen - de Vries sanoi siitä jotakin, mutta uskon, että kaikki ovat samaa mieltä - Jugoslaviasta ja sotarikollisista. Meiltä on pyydetty toimintaa tässä asiassa. Haluaisin sanoa seuraavaa. Olen itse sitä mieltä, että sotarikollisten vapaana olo muodostaa suurimman esteen niiden päämäärien saavuttamiseksi, joihin pyrimme Bosnia-Herzegovinassa, näistä tärkein on monikansallisen valtion perustaminen, valtion, joka voi toimia monikansallisena. Kysymys ei ole ainoastaan tästä, kyseessä on myös kansainvälisen oikeusjärjestyksen ja arvojen suojelemisen loukkaus, joka kohdistuu sotatuomioistuimeen, joka on olemassa ja toimii oikeastaan maailman omatuntona, mutta jolla ei ole enää rikollisia tuomittavana. Siitä syystä emme luovuta. Myönnän, että on erittäin vaikeaa päästä Jugoslavian nykyisten valtaapitävien kanssa sopimukseen näiden ihmisten pidättämisestä. En mene yksityiskohtiin. Ne tunnette osittain myös itse. Se tosiasia, ettei asian suhteen toistaiseksi ole tehty mitään tehokasta, ei missään tapauksessa tarkoita sitä että Euroopan unionin valtiot jättävät asian silleen. Tässä liikutaan alueella, jolla on vaikeaa puhua julkisesti, sillä silloin ryhdytään miettimään toisenlaista toimintaa. Ainoa asia, jota voin pyytää teiltä, on se, että uskoisitte minua sanoessani, että asiaa ei jätetä tähän, siihen meillä ei ole varaa.
Joustavuudesta on tehty muutamia huomautuksia. Kuten jo sanoin, siitä tulee älyllisesti vaikein ongelma. Sen voisi tiivistää parhaiten näin: tarvitsemme sitä ja siihen tulee suhtautua epäilyksellä, sillä muutoin se tulee uhkaamaan yhdentymiskehitystä ennen kuin huomaammekaan. Tämä on se asenne, jonka avulla me yritämme antaa muodon sille kapasiteetille, jota tarvitaan, kuten jo sanoin, laajentamisen imperatiivin ja syventämisen imperatiivin yhteensovittamiseksi. Useat nopeudet voivat muodostaa siltoja, mikäli niitä sovelletaan huolella ja varovasti. Myös tässä on suuria vastakohtaisuuksia. Siitä huolimatta olen sitä mieltä, että voimme saada yhteisesti hyväksytyt joustavuutta käsittelevät kohdat sopimukseen, ottaen huomioon yhteisössä vallitsevan suuren joustavuuteen kohdistuvan varautuneisuuden ensimmäisessä pilarissa. Toisen pilarin kohdalla asia on toisin, sillä siinä etsimme vapautusta vetooikeuden tyranniasta. Se on ehdottoman välttämätöntä. Bertens ja monet muut, kuten de Vries huomauttivat siitä. Haluamme ehdottomasti tehokkaan ja todellisen ulkopolitiikan. Vaikka neuvostossa ei äänestetäkään usein, vetooikeuden olemassaolo luo varjonsa koko päätöksentekomenettelyyn neuvostossa. Se johtaa liian usein siihen, että ei tehdä mitään päätöstä tai tehdään päätös, jolla on pienin yhteinen nimittäjä.
Sitten muutama sana Kyproksesta. Monet ovat maininneet sen. Kuten olen jo todennut, jos emme ratkaise Kyproksen tilannetta, menetämme vapautemme sekä NATO: n laajennuksen että Euroopan unionin laajennuksen suhteen, tai ainakin siellä oleva uhka pysyy. Meidän on työskenneltävä suurella varovaisuudella. Meillä on epäilemättä tällä hetkellä neuvottelujen suhteen window of opportunity . Kyproksella pidetään vaalit ensi vuonna ja meidän on oikeastaan luotava nyt perusta neuvotteluille, jotka pitää aloittaa kohta, eli puoli vuotta HVK: n päättymisen jälkeen. Tilanteessa on tapahtunut tiettyä parannusta, mutta vain tilapäisesti, liittyen tilattuihin ohjuksiin, joita ei toistaiseksi, tulevan 16 kuukauden aikana, sijoiteta sinne. Parannusta on havaittavissa myös turkkilaisten ja kreikkalaisten saaren yli suorittamien lentojen suhteen. Olen vedonnut molempiin osapuoliin, jotta he pidättäytyisivät kaikesta, mikä voi johtaa jännityksen kohoamiseen.
Haluaisin vielä vastata erityisesti Bertensille, vaikka asia ei oikeastaan kuulu tänne, siinä on kuitenkin myös eurooppalainen elementti, asia koskee nimittäin mahdollista ohjusten toimittamista Turkille. Asia on yksinkertaisesti niin, että kyseessä on NATO-maa. Näin Turkki kuuluu maihin, joille mahdollisesti toimitetaan aseita. Asiaa tutkitaan kriittisesti siinä valossa, voidaanko niitä aseita käyttää kurdeja vastaan. Ylipäänsä jokainen virallinen toimituspyyntö arvioidaan sen suhteen, aiheuttaako se jännityksen kohoamista alueella. Näitä kriteerejä sovelletaan normaalisti ja niitä sovelletaan tässäkin asiassa, mutta tällä hetkellä ei ole olemassa toimituspyyntöä, eli toisin sanoen, spekuloimalla etukäteen tällaisista päätöksistä voidaan saada jännitys kohoamaan alueella. Se ei ole tarpeellista, enkä siis ryhdy siihen.
Vielä muutama sana Lähi-idästä. Täällä huomautettiin, että meidän etumme siellä eroavat amerikkalaisten eduista. Ehkä asia onkin niin yksittäisissä kohdissa. Yleisesti ottaen Lähi-itä muodostaa uhkan alueen rauhalle, ja mikäli rauhaa ei saada aikaan siellä, koko maailmalle. Mielestäni amerikkalaisilla ja eurooppalaisilla on samat perustavan laatuiset edut tässä asiassa.
Päätän puheenvuoroni tähän, enkä ole vakuuttunut siitä, että olen vastannut kaikkien mielestä tyydyttävästi, mutta olen vakuuttunut siitä, että tulen olemaan täällä vielä monta kertaa, jolloin minulla on tilaisuus tarkastella lähemmin kaikkia esitettyjä huomautuksia.

Pack
Herra neuvoston puheenjohtaja, minusta on valitettavaa, että te olette vastannut lähinnä vain alankomaisille kollegoille, vaikka me olemme sentään erittäin eurooppalainen parlamentti. Eurooppalainen tarkoittaa saksalaista, ranskalaista, portugalilaista ja niin edelleen! Käytin täällä erittäin konkreettisen puheenvuoron Serbiasta ja olisin hyvin mielelläni kuullut konkreettisen vastauksen siitä teiltä eikä vain van den Broekilta, vaan siis neuvoston puheenjohtajalta.
Herra puheenjohtaja, vastatkaa lyhyesti, mutta sisällökkäästi.

Puhemies
Ottakaa huomioon, että keskustelu on ollut hyvin pitkä ja aika kuluu nopeasti.

Van Mierlo
Arvoisa puhemies, se on totta, olette oikeassa, asia on erittäin tärkeä, mutta tunnen painostusta oman aikataulunne takia.
Myös Wiersma toi esille pettymyksensä Serbian suhteen, koska en luvannut lähettää sinne välittömästi troikkaa.
Haluaisin sanoa teille, että matkoillani pääkaupungista toiseen Serbiaa käsitellään seikkaperäisesti. Tunteet ovat yhtäläisiä ja me kaikki olemme valmiita näyttelemään osaa, joka olisi kaikkein tehokkain. Hetkellä, jolloin voimme mennä paikan päälle tekemään jotain hyödyllistä, menemme sinne. Mutta ei ole mahdollista mennä sinne vain tunteiden vuoksi, sillä voi käydä niin, että kun olemme olleet siellä ja tulemme tyhjin käsin takaisin, aiheutamme politiikan vastaisen reaktion, kun taas toisaalta kolme päivää myöhemmin olisi mahdollista tehdä jotakin, mutta se ei enää käy, koska olemme juuri olleet paikalla. Toisin sanoen, meidän on pitäydyttävä siihen, mikä on tehokasta, mutta sanoisin vielä, että kaikki maat ovat tyytyväisiä ja seisovat niiden takana, jotka ovat näyttäneet, että on olemassa toinenkin Belgrad kuin Milosevicin Belgrad. Teidän ei tarvitse epäillä sitä, en ole kuullut poikkeuksista tässä asiassa, enkä odota kohtaavani niitä jatkaessani matkaani.

Alavanos
Arvoisa puhemies, minä haluan tuoda esiin täsmälleen saman seikan kuin rouva Pack: olen sitä mieltä, että ei pitäisi vastata ainoastaan Alankomaiden parlamentin jäsenille. Esitin ministerille herra Erbakanin eiliseen lausuntoon liittyvän kysymyksen. Lausunto julkaistiin tänään kaikissa Euroopan unionin sanomalehdissä. Sen mukaan Turkin armeija on valmis ryhtymään toimenpiteisiin Kreikkaa vastaan, tekemään sen, minkä se teki vuonna 1974 Kyproksen kustannuksella. Puheenjohtaja ei saa vaieta tästä asiasta, sillä uhkaus koskee jäsenvaltiota. Odotan saavani puheenjohtajan kannanoton asiasta välittömästi.

Maij-Weggen
Minulla on yksi kysymys, jonka kolme ryhmää ovat esittäneet ja johon oikeastaan ei ole vastattu, nimittäin kysymys, miten Alankomaat suhtautuu parlamentille vaadittavaan päätäntävaltaan talousarvion suhteen lainsäädäntövallan rinnalla, josta viimeksimainitusta olette sanonut: puollamme sitä. Talousarviota koskevan päätäntävallan suhteen on noussut epäilyksiä muutamista huomautuksista johtuen ja asia koetaan täällä vakavana. Siis haluamme mielellämme ministeri Van Mierlon vastauksen tähän. Meidän lisäksemme kolme muuta ryhmää haluaa vastauksen.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, esitin vain kaksi kysymystä ja totta puhuen en ole saanut vastausta kumpaankaan. Ensimmäinen on hyvin yksinkertainen: pyrin saamaan selville onko ECOFIN: n puolivirallisen neuvoston huhtikuun kokouksessa tarkoitus tehdä ensimmäinen analyysi Euroopan Unionin vuoden 2000 rahoitusta varten tehdystä talousnäkymien tarkistuksesta.
Toinen kysymys on tärkeä, on kyse siitä, arvoisa puhemies, pohtiiko puheenjohtaja, neuvottelukierroksen jälkeen - ja erityisesti niiden yhteyksien jälkeen, joita hänellä on ollut Ison-Britannian nykyisen hallituksen kanssa - hallitusten välisen konferenssin perustamissopimuksen tarkistamistyöhön 14 ratkaisua.

Antony
Arvoisa ministeri, puhun hyvin lyhyesti. Sanoitte, ettei joukossa ollut ainuttakaan riitasointuista ääntä. Luulen, että viisi vuotta sitten tapahtuneissa Vukovarin joukkomurhissa, kun vielä tuettiin Jugoslavian punaarmeijaa, ei todellakaan kuultu montaa soraääntä, ainoastaan minun ja ystävieni. Nyt asia tuntuu naurettavalta ja häpeälliseltä.

Van Mierlo
Arvoisa puhemies, mitä Turkkiin tulee, olen päättänyt, että assosiointineuvosto tulee käsittelemään suhteita Turkin kanssa. Turkki on NATO-liittolaisemme. Turkkiin voi kohdistaa paljon arvostelua, mutta on käsiteltävä sekä myönteisiä että kielteisiä asioita, ja Turkkia käsittelevä assosiointineuvosto tulee kokoontumaan mahdollisimman pian, jotta näistä asioista voidaan puhua. Olen eilen vedonnut asianosaisiin ja tässä tapauksessa myös Erbakaniin, jotta he pidättäytyisivät lausunnoista ja toimista, jotka lisäävät jännitystä. Mutta ei pidä aliarvioida sitä, että tällä hetkellä jännitystä nostavaa mielipiteiden vaihtoa tapahtuu molemmilla puolilla. Tämä on pidettävä hallinnassa molemmin puolin, muuten emme saavuta sitä, mikä on välttämätöntä, eli esimerkiksi Kyproksen tilanteen ratkaisua.
Budjettipäätäntävallan kuittaan tällä huomautuksella: keskustelu HVK: n pakollisten ja vapaaehtoisten menojen välisistä eroista ei juurikaan mahdollista näiden erojen poistamista ja on yksinkertaisesti järkevää myöntää se. Tämä ei tarkoita sitä, että kaikkien mielestä tilanteen on jäätävä sellaiseksi kuin se nyt on, mutta tietääkseni olen vastannut jo aikaisemmin, että jotkut yhdentymiskehitykseen liittyvät uudistukset on yksinkertaisesti suoritettava askel askeleelta. Tällä hetkellä en odota, että on mahdollista muuttaa pakollisten ja vapaaehtoisten menojen välistä eroa.
ECOFIN: n valtiovarainministerien tulee ensi sijassa päättää taloudellisia näkymiä käsittelevästä epävirallisesta kokouksesta. Alankomaiden esityksessä sanotaan, että voisi olla mahdollista pitää näkökantoja inventoiva kokous, joka ei velvoita mihinkään, mutta tätä on vastustettu niin, että on kyseenalaista, pidetäänkö sellaista kokousta. Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että mikäli yksikin maa muistuttaa sopimuksesta jättää asia käsittelemättä ja pysyy kannassaan, ei ole mahdollista muuttaa tätä työjärjestyksen kohtaa. Mutta mikäli sellainen kokous pidettäisiin, se olisi puhtaasti epävirallinen, eikä velvoittaisi mihinkään.
On esitetty myös kysymys Yhdistyneen kuningaskunnan tilanteesta. On vaikeaa vastata siihen minuutissa astumatta kenenkään varpaille. En kannata sitä, että neljätoista valtiota yrittää yhdessä löytää ratkaisun ja jättää Yhdistyneen kuningaskunnan kaikkine asiakirjoineen eristettyyn asemaan. Mielestäni tämä ei ole tuottoisaa. Tällä tavoin vaikutamme Yhdistyneen kuningaskunnan vaalikampanjan politisoitumiseen ja polarisaatioon, ja sitä haluamme kaikkein vähiten.
Haluan sanoa, että minulla ei ole pienintäkään tarvetta ottaa osaa Yhdistyneen kuningaskunnan vaalikampanjaan. Se ei ole meidän asiamme, kyseessä on heidän demokratiansa, heidän arvonsa ovat pelissä, eikä minulla ole vähäisintäkään syytä sanoa mielipidettäni toivotusta voittajasta. Minulla on vain oikeus toivoa, kuten useimmilla, että brittien onnistuu välttää kovin kielteisten termien käyttöä puhuessaan Euroopasta vaalikampanjan aikana. Sillä mikäli näin ei ole, ja kampanjan tuloksena kaikkein Euroopan vastaisin ehdokas saa eniten ääniä, en sano, että näin tulee käymään, mutta jos niin kävisi, niin voittajalla, kuka se sitten olisikin, olisi kovin vähän aikaa sen jälkeen osallistua neuvotteluihin. Olkaamme rehellisiä, me tarvitsemme brittejä Euroopan rakentamisessa ja me haluamme pitää heidät mukana. Jotta näin olisi, meidän pitää tehdä työmme. Meidän on niin paljon kuin mahdollista yritettävä unohtaa ongelman olemassaolo. Antaa heidän käydä vaalitaistelunsa. Yrittäkäämme myös yhdessä brittien kanssa käydä asiakirjat läpi mahdollisimman rakentavalla tavalla ja välttäkäämme tilanteita, joissa britit jäävät kaikissa keskeisissä kysymyksissä yksin juuri vaalien alla. Muilta osin on kaikkein parasta olla ajattelematta liikaa brittien vaaleja. On myöskin väärin ajatella, että Yhdistynyt kuningaskunta on ainoa maa, joka joissakin keskeisissä kysymyksissä rikkoo yksimielisyyden. Se ei ole totta ja meidän on kieltäydyttävä pitämästä sellaista kuvaa yllä. Se ei ole Euroopan eikä Ison-Britannian etujen mukaista.

Puhemies
Kiitos, Van Mierlo.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Valverde López
Arvoisa puhemies, mielestäni työmme päivittäisen harjoittamisen pitää olla hyödyksi toimintaohjelmamme ja työmme suunnittelutapojen parantamisessa. Pyydän, arvoisa puhemies, että huomautatte puhemiehistölle, että juuri päättyneen keskustelun kaltaiset keskustelut pitää valmistella paremmin, ja niitä varten pitää varata riittävästi aikaa niin, että silloin kun neuvoston puheenjohtaja on valmis, kuten tässä tilanteessa, perinteisen parlamentaarisen käytännön mukaisesti avoimesti vastaamaan, hänellä myös on riittävästi vastausaikaa ja että näitä keskusteluja ei pidettäisi tavallisina keskusteluina, koska ne ovat meille hyvin tärkeitä. Pyydän saada huomauttaa puheenjohtajistolle, että seuraavan istuntojakson esityslistalle on suunniteltu keskustelu Eurooppa-neuvoston kanssa. Toivon, että Eurooppa-neuvostolle ilmoitetaan ennalta, että sille on varattu riittävästi aikaa avoimeen keskusteluun avoimessa ja parlamentaarisessa vuoropuhelussa, kuten tämä parlamentti on aina toivonut ja joka on niin tärkeää. Pyydän teitä huomauttamaan tästä puhemiehistölle.

Puhemies
Sovittu. Huomautan asiasta puhemiehistölle.

Etämyynti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0009/97) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kuluttajansuojasta etäsopimuksissa (C4-0666/96-00/0411(COD)) (Esittelijä: Oomen-Ruijten).

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, omasta mielestäni sovittelumenettely etämyyntiä käsittelevässä mietinnössä on johtanut hyvään tulokseen. Olemme saavuttaneet näissä neuvotteluissa paljon. Oikeastaan enemmän kuin neuvosto toivoi, ja kyseessä oli ensimmäinen kerta, jolloin neuvosto muutti kantaansa toisen käsittelyn ja sovittelumenettelyn välillä. Siinä mielessä ensimmäinen kerta, että neuvosto hyväksyi kannan yksimielisesti vaikka ensin vastustikin parlamentin esitystä. Kaikkien tarkistusten jälkeen neuvosto hyväksyi tällaisen esityksen ensimmäistä kertaa määräenemmistöllä.
Havaitsin komiteassa, että mikäli vaadimme toistuvasti selitystä neuvostolta, selitämme miksi teemme jotakin ja esitämme vastakysymyksiä, voimme saavuttaa tuloksia. Kaikista 31 tarkistuksesta onkin 26 otettu kokonaisuudessaan tai muutettuna tekstiin.
Kolme tarkistusta osoittautui turhaksi, pääasiassa teknisistä syistä. Esittelijä perui kaksi tarkistusta käytännön syistä. Hyvä tulos, jos ajattelette sitä, että neuvosto ei ensi kädessä halunnut hyväksyä yhtäkään tarkistusta.
Lopultakin meillä on direktiivi, joka vastaa kiireelliseen tarpeeseen. Kyseessä on tärkeä kuluttajansuoja-asia alueella, jolla ei vielä ole olemassa lainkaan eurooppalaista lainsäädäntöä, mutta jolla sitä tarvitaan. Asia on tärkeä, kun otetaan huomioon se suuri kasvu, jota on tapahtunut tavaroiden ja palvelujen etämyynnin alalla. Yhä enemmän käytetään olemassaolevaa ja myös uutta teknologiaa. Ostamme levyjä television kautta, vaatteita Internetistä ja varaamme lomamme puhelimitse. Näin tapahtuu yhä enemmän. Emme tee tätä vain omassa maassamme, vaan lähestymme tavaran toimittajia tai he lähestyvät meitä yli rajojen. Tietoisella kuluttajalla on oltava mahdollisuus yhtenäismarkkinoilla tehdä tarkasti harkittuja valintoja ostaessaan jotakin. Tämä ei ole vain kuluttajan edun mukaista, vaan myös tavaroiden tai palvelujen toimittajien edun mukaista.
Jotta voitaisiin tehdä valintoja, on täytettävä tietyt ehdot. Yksi keskeisistä kohdista on asianmukainen tieto. Direktiivissä määrätään, että kuluttajan tulee saada tietää ennen sopimuksen tekemistä muun muassa tuotteen hinta, sen tärkeimmät tuntomerkit, maksutapa ja tuotteen tai palvelun toimitusmaksut, mikäli sellaisia peritään. Parlamentti haluaa myös, että mikäli toimitettava tuote ei ole sopimuksen mukainen ja maksu on suoritettu etukäteen, se on palautettava. Olemme esittäneet joukon ehtoja suoramainonnan suhteen. Direktiivi kieltää faksin, kytketyn puhelimen ja puhelimitse tapahtuvan kutsun käytön ja mikäli puhelinta käytetään suoramyynnissä tai markkinoinnissa, nyt on joka tapauksessa olemassa lainsäädäntö, joka estää sen, että ihmisiä ilman muuta häiritään ruokailun aikana.
Arvoisa puhemies, sopimuksen mukaisen tuotteen toimittaminen on erittäin tärkeää, neuvosto vastusti tätä kohtaa ja aikaisemmin siitä mainittiin vain pienillä kirjaimilla sopimuksessa. Tämä tarkoittaa siis sitä, että kun teen vaalityötä kotimaassani ja tarvitsen vihreitä T-paitoja, mutta minulle toimitetaan vihreiden T-paitojen sijasta punaisia, jotka kylläkin voin lahjoittaa sosialisteille, niin minulla on oikeus palauttaa punaiset T-paidat ja saada rahani takaisin.
Tällaiset tapaukset, jotka on mainittu yleensä vain pienillä kirjaimilla, on otettu nyt lainsäädännön piiriin, mikä tapahtui erittäin vaivalloisesti.
Sitten rahoituspalveluista. Eräs sitä koskeva tarkistus on valitettavasti - kiitän vielä liberaalien ja D'66: n kollegoja sekä muutamia työtovereita toiselta puolelta - hylätty muutamien äänten enemmistöllä. Se mitä olemme saavuttaneet - osoitan tämän myös kollegalleni Fernand Hermanille - on se, että nyt neuvosto on tehnyt lupauksen rahoituspalveluita koskevan vihreän kirjan suhteen, siinä esiintyvien puutteiden suhteen tullaan tarkastelemaan uusia lainsäädäntömahdollisuuksia.
Asia, josta pitäisi säätää ja joka oikeastaan on ihan uusi, on valitusoikeus. Tässä lainsäädännössä on määrätty, että kuluttajansuojajärjestöillä on oikeus myös muulla oikeuden alalla valittaa asiasta. Luulen, että tämä on jotain aivan uutta. Haluaisin vielä viitata itsejärjestelyyn, joka tarjoaa mielestäni hyvät mahdollisuudet kaikkien valitusten käsittelemiseksi. Haluaisin vielä mainita kukkien lähettämisen: se tulee kuulumaan tämän direktiivin alaan. On myös täysin uutta, että sovintomenettelyn avulla, neuvoston ja parlamentin välisenä yhteistyönä, tähänkin on löydetty hyvä ratkaisu.

Whitehead
Arvoisa puhemies, olemme tänä iltapäivänä keskustelleet erittäin pitkästi erittäin tärkeistä asioista, mutta on täysin asianmukaista, että Hollannin politiikan suuri ylpeys pitää ensimmäisen Hollannin puheenjohtajakauden aikaisen puheensa asiasta, jonka hän on viime vuosien aikana ottanut kovasti omakseen. Haluaisin onnitella häntä siitä, että hän on uhrannut paljon aikaa tämän direktiivin saattamiseen varsin tyydyttävään sovitteluvaiheeseen. Pyytäisin myös etukäteen anteeksi häneltä ja komissaari Bangemannilta, joille haluaisin esittää kysymyksen, koska minun on aivan pian esitettävä toinen kysymys puheenjohtaja Santerille tilapäisessä BSE-tautia käsittelevässä valiokunnassa, joka kokoontuu yhtä aikaa tämän kokouksen aikana.
Haluan esittää vain muutaman hyvin lyhyen huomion, koska moni asia kävi ilmi jo esittelijän puheesta. Ensinnäkin suoramarkkinoinnin valtava kasvu tuo kuluttajalle tämän uuden maailman niin hyvät kuin huonotkin puolet. Parasta on se, että hänellä on käytössään joukko uusia palveluja. Pahinta on, että ei ole olemassa suojaa eli käytettyjä myyntitekniikoita koskevaa tietoa. Toisinaan kuluttaja joutuu tilanteeseen, josta me englannissa käytämme hollannin kielestä lainattua ilmaisua, forlorn hope (menetetty toivo). Luulen, että se on hollanniksi verloren hoop . Se on tilanne, jossa ei tiedä tarpeeksi siitä, mitä itselle tapahtuu ja mitä ympärillä tapahtuu, ja juuri tähän tällä direktiivillä on tarkoitus puuttua.
Olen iloinen, että 26 sovitteluun välitetyistä ehdotuksista on hyväksytty, etenkin kun ottaa huomioon asian varsin valitettavan aiemman historian ja edellisen parlamentin aikana sattuneen kahden vuoden viivästyksen, kun asia hautautui neuvostoon. Tuo prosessi on nyt aloitettu uudelleen, ja olen iloinen siinä saavuttamastamme edistyksestä.
Lausuisin muutaman sanan esittelijän esille ottamista asioista. Olemme saaneet tekstiin useita tärkeitä lisäyksiä. Olemme nyt antaneet kuluttajille seitsemän arkipäivää aikaa muuttaa mielensä. Heille ilmoitetaan selvästi, koska he saavat korvaavan tuotteen. Jos he muuttavat mielensä, tuotteen hinta korvataan heille, ja jos toimittaja menee konkurssiin tai ei kykene tarjoamaan tilattua palvelua, heille korvataan tuotteen koko hinta. Nämä ovat mainioita asioita, ja yhdessä niistä sekä suoramarkkinointipuheluita koskevista määräyksistä, joita koskevasta tarkistuksesta olen kantanut huolta ennenkin, rakentuu todellinen suoja.
Rahoituspalveluita koskeva ongelma on kuitenkin edelleen avoinna. Komissaari Bonino sitoutui laatimaan rahoituspalveluista tiedonannon ja tarvittaessa direktiivin. Vuosi myöhemmin meillä on vain ponneton vihreä kirja eikä minkäänlaista lainsäädäntöä. Valiokunnan puolesta ja henkilökohtaisesti haluaisin kysyä komissaari Bangemannilta, missä vaiheessa tämä ehdotus nyt on komissiossa. Parlamentti kehottaisi komissiota ja uutta PO XXIV: ta - jahka se nimitetään - suhtautumaan rahoituspalvelualan lainsäädäntöön yhtä päättäväisesti kuin esittelijä.
Koska tulen maasta, jonka hallitus suhtautuu varauksellisesti kuluttajansuojajärjestöjen mahdollisuuksiin nostaa ryhmäkanteita tuomioistuimissa, suhtaudun myönteisesti nyt jäsenvaltioiden käytettävissä olevaan mahdollisuuteen. Kuten Oomen-Ruijten aivan oikein toteaa, tämä on uusi keino, jonka toivon kaikkien maiden, myös omani, ottavan käyttöön. Kehottaisin Yhdistynyttä kuningaskuntaa sallimaan laillisten kuluttajansuojajärjestöjen, eikä vain oikeudenmukaisen kaupan pääsihteerin, nostaa tällaisia kanteita.
Kaikkien direktiiviin laatimiseen osallistuneiden, mutta ennen kaikkea esittelijän ansiosta kuluttajien ei enää tarvitse menettää toivoaan, vaan he voivat uskoa lujasti siihen, että heitä suojellaan asianmukaisella tavalla.

Garosci
Arvoisa puhemies, aluksi onnittelut uudelleenvalinnastanne ja työn intoa!
Euroopan parlamentin tavoitteiden mukaisesti etämyyntiä koskeva hanke koostuu pääasiallisesti kolmesta asiasta: ensimmäinen - jonka kuulimme esittelijältä - on antaa kuluttajalle kaikki tarpeelliset tiedot selkeässä ja täsmällisessä muodossa, alkaen palautusoikeudesta aina käyttöohjeeseen ja yleisiin ominaisuuksiin asti; toinen on kuluttajan palautusoikeutta koskevien muodollisuuksien ja ehtojen yhdenmukaistaminen; ja kolmas on tehokkaan järjestelmän kehittäminen rajat ylittävien riita-asioiden ratkaisemiseksi.
Jäsenvaltioilta vaaditaan lisäksi direktiivin soveltamista kolmen vuoden sisällä sen voimaantulosta, kun taas komissiolta pyydetään kertomuksen laatimista direktiivin soveltamisesta neljän vuoden sisällä sen voimaantulosta.
Pidämme myönteisenä ensinnäkin esittelijän työtä ja kiitämme häntä siitä sekä myös sovittelukomitean ja komission työtä, joka on hyväksynyt tekstin, jossa oli melkein kaikki parlamentin tarkistukset.
Ryhmämme tukee yhteistä hanketta ja on tyytyväinen siitä, että se on onnistunut luomaan kuluttajalle ajanmukaisen välineen omien oikeuksiensa puolustamiseen.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, työtoverit, päinvastoin kuin toisessa käsittelyssä, jossa edessämme olivat tarkistukset, puhumme tänään kompromissista, joka todistaa realismista ja jonka kaikki parlamentin jäsenet voivat hyväksyä. Olen erittäin iloinen siitä, että rahoituspalvelut jätettiin direktiivin ulkopuolelle. Ei siksi, että haluaisin säästää tätä alaa, vaan siksi, että rahoitussiirroilla on erityisluonne, joka ei sovellu tämän direktiivin yleiseen luonteeseen. Lähemmän, muun muassa vihreän kirjan kautta tapahtuvan tutkimuksen pitää tuoda olemassaolevat ongelmat esiin. Lisäksi kannatan 10 artiklaa, joka koskee tiettyjä kommunikaatiotekniikoita ja niin sanottua cold calling. Valitettavasti saavutetusta kompromissista uhkaa tulla kuollut kirjain, koska cold calling on otettu ISDN-direktiivin piiriin, jossa siitä säädetään erilaisella ja vähemmän käytännöllisellä tavalla. Jotta tältä vältyttäisiin, olen esittänyt ryhmäni nimissä tarkistuksen Medina Ortegan mietintöön. Ryhmäni tukee joka tapauksessa saavutettua kompromissia etämyyntiä koskevassa direktiivissä.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegani, meille palautettu, Euroopan unionin neuvoston kanssa yhteistoimintamenettelyllä käsiteltävä mietintö tähtää etäsopimusmenettelyn oikeudelliseen yhdenmukaistamiseen, sillä etäsopimukset aiheuttavat jonkin verran vilpillistä kilpailua.
Sopimustekniikat ovat nykyisin lukuisia: painotuotteet, vakiomuotoiset kirjeet, luettelot, puhelimitse ihmisten kesken tai ilman ihmisiä sekä automaattisesti laadittavat sopimukset, radio, kuvapuhelin, telefax, television kautta tehtävät ostokset. CD-ROM ja modeemi, jotka mahdollistavat yhteyden mikrotietokoneiden välillä, moninkertaistavat nämä tekniikat tulevaisuudessa. Onnittelen esittelijää ja totean direktiivin antavan joukon välineitä näiden tavoitteiden toteuttamiseksi: peruutusaika sekä raskauttava todiste, joka voidaan tietyin ehdoin muuttaa päinvastaiseksi, ammatillisen ja maallikkotoiminnan ero sekä tiettyjen, erityisesti taloudellisia palveluja ja erityistietoja jne. koskevien sopimusten poissulkeminen.
Ainoa varaukseni koskee sitä, ettei erästä mielestäni olennaista seikkaa esiinny direktiiviehdotuksessa eikä sitä mainita Oomen-Ruijtenin erinomaisessa mietinnössä. Kyse on tällaisissa sopimuksissa sovellettavasta oikeudesta. Sovelletaanko tarjouksen lähtöpaikan oikeutta? Sovelletaanko tarjouksen saapumispaikan oikeutta? Astuuko sopimus voimaan sitten, kun tarjous on hyväksytty lähtöpaikassa vai sitten, kun hyväksyntä on saatu? Nämä kysymykset ovat aivan perustavanlaatuisia erityisesti otettaessa huomioon se, että sopimukset voidaan alistaa kolmansien valtioiden lakien alaisiksi, mikä mahdollistaisi Euroopan lainsäädännön kiertämisen. Minusta meidän on lisäksi syytä yleisellä tavalla yhdenmukaistaa kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjä sen sijaan, että yhdenmukaistaisimme perussääntöjä.

Bangemann
Herra puhemies, Oomen-Ruijten on liian vaatimaton. Tämä on todellakin aivan erinomainen saavutus, tulos hänen työstään, josta voi olla oikeutetusti ylpeä, ja siksi onnittelen häntä sydämellisesti!
Haluan puhua aivan lyhyesti kahdesta kysymyksestä, jotka esitettiin. Whitehead ja muut viittasivat rahoituspalveluihin. Tiedätte, että me olemme laatineet asiasta vihreän kirjan, jota vielä käsitellään parlamentin valiokunnissa. Heti kun tämä keskustelu on päättynyt, teemme tietenkin ehdotuksia, joihin sisältyy myös parlamentin keskusteluun tuomia näkökohtia. Aiheeseen, josta Gollnisch puhui: tämä ehdotus ei muuta yleistä oikeutta. Tämä tarkoittaa sitä, että kysymyksessä sovellettavasta oikeudesta pätee nykyiset yleiset säännöt. Meidän ei tarvitse käsitellä niitä erikseen, koska ne ovat riittävän selkeät. Olemassa on kansainvälinen sopimus ja sitä sovelletaan tietysti myös tässä asiassa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Uuselintarvikkeet ja elintarvikkeiden uudet ainesosat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0006/97) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista (C4-0667/96-00/0426(COD)) (Esittelijä: Roth-Behrendt).

Roth-Behrendt
Herra puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi selvittää erään väärinkäsityksen, joka joillakin kollegoilla ehkä on ja joka erityisesti suurella yleisöllä on. Se, joka luulee, että tällä lainsäädöllä päätetään siitä, tuleeko geeniteknisesti muunneltuja elintarvikkeita markkinoille vai ei, erehtyy. Tämä päätös on tehty jo kauan aikaa sitten kaikessa hiljaisuudessa, ja se mitä meidän nyt on tehtävä, on ratkennut jo itsestään, eli meidän on säänneltävä lailla geeniteknologian käyttöä elintarvikkeissa. Ja meidän on nimenomaan säänneltävä kuluttajien edun mukaisesti sellaisia osia, jotka ovat tärkeitä sellaisten lainsäädännöllisten puitteiden luomisessa, jotka suojelevat kuluttajia ja antavat heille tietoa ja jotka tarjoavat teollisuudelle oikeusturvaa.
Minä olen esittelijänä käsitellyt tätä aihetta nyt lähes viiden vuoden ajan ja olen vakuuttunut siitä, että kompromissi, joka tälle parlamentille on esitetty ja josta huomenna äänestetään, tarjoaa tätä, eli turvaa ja tietoa kuluttajille sekä oikeusturvaa tuottavalle teollisuudelle.
Sallikaa minun puhua kolmesta seikasta: tämän lainsäädännön soveltamisala ei sulje yhtään osaa ulkopuolelle. Elintarvikkeiden lisäaineiden osalta on lähdettävä vertikaalisen lainsäädännön periaatteesta, kuten meillä Euroopan unionissa on tapana. Tämä merkitsee sitä, että on toteutettava asiaankuuluvia tarkasteluja elintarvikkeiden lisäaineita tai makeutusaineita koskevasta lainsäädännöstä. Olemme saaneet vakuutuksen komissiolta, ja minä luotan suoraan komissaari Bangemannin sanaan, jonka hän on antanut minulle ja täysistunnolle, että jos paljastuu jokin lainsäädännöllinen aukko, kuten entsyymien kohdalla, tällainen aukko tukitaan. Tämä on myös komission tehtävä ja luotan komissioon tässä suhteessa.
Meillä on hyväksyntäsäännöstö, joka sääntelee selvästi turvallisuuskriteereitä ja valvontakriteereitä ja joka on kirjattu myös lainsäädäntöön. Olisin ehkä toivonut, että olisimme voineet jättää pois yksikertaistetun menettelyn, mutta minä voin vallan mainiosti elää myös näiden kahden menettelyn kanssa. Tämä ei ole minulle mikään kompromissin ratkaiseva kohta.
Meillähän on kuitenkin merkintää koskeva kohta, jonka ympäri näköjään kaikki, mielenkiintoista kyllä, pyörii. Mikäli te, hyvät kollegat, jotka olette olleet tässä parlamentissa pidempään, muistatte, niin alussa vuosina 1992-1993 ei ollut juurikaan puhetta mistään merkitsemisestä. Meidän täytyi taistella pitkään komission ja myös neuvoston kanssa. Kun me nyt olemme kompromississamme sitä mieltä, että kaikki elintarvikkeet, jotka eroavat toisista elintarvikkeista, on merkittävä, on se jotakin sellaista, jota minä voin hyvällä omallatunnolla edustaa ja joka tarjoaa kuluttajille runsaasti tietoa. Aina kun analysointimenetelmiä sovelletaan, tietävät kuluttajat, että se on geeniteknisesti muutettu, koska se merkitään. Mikäli tiedätte ja muistatte, että esim. säteilyttämisessä tai muissa menetelmissä analysointimenetelmät vaihtuvat kuukausittain tai päivittäin, niin tiedämme myös, että niiden elintarvikkeiden määrä, jotka varustetaan nimilapuin ja merkitään, kasvaa varmasti lähikuukausien ja -vuosien aikana selvästi.
Haluaisin sanoa tämän kompromissin arvostelijoille, että on harhaa uskoa, että tähän yhteyteen sopii hyvin satu Bremenin soittoniekoista, jossa aasi, koira, kissa ja kukko lähtivät suureen maailmaan, koska he uskoivat, että missä tahansa on jotakin parempaa kuin kuolema. Näin ei vain ole! Missä tahansa ei ole jotakin parempaa. Minä kuuntelen Breyeria tarkasti, kun hän vähän myöhemmin puhuu ja pyydän teitä tekemään samoin! Ne kollegat ja tämän parlamentin ulkopuoliset järjestöt, jotka uskovat, että jollemme me pääse kompromissiin ja saa aikaan lainsäädäntöä, kaikki 15 jäsenvaltiota ottavat ylihuomenna käyttöön lainsäädännön, niin voin vain nauraa! Näillä kollegoilla näyttää olevan runsaasti kuvittelukykyä; sehän on mukavaa, mutta se saattaa olla myös vaarallista lakia säädettäessä.
Mikäli jäsenvaltiot haluaisivat tehdä näin, ne olisivat tehneet sen jo aikaa sitten. Millä jäsenvaltiolla sitten on kattava lainsäädäntö merkintävaatimuksineen? Ei millään, ei yhdellä ainoalla! Mikäli me haluamme tehdä oikeutta sisämarkkinoiden vaatimuksille, tiedämme, että kaikki tavarat tulevat olemaan vapaasti saatavilla eli ne liikkuvat sisämarkkinoilla vapaasti. Mitä meillä sitten on? Meillä tulee ehkä joskus olemaan kolmessa tai neljässä jäsenvaltiossa lainsäädäntö, mikäli lainsäädäntöprosessi näissä maissa saadaan kahdesta kolmeen vuodessa päätökseen. Kaikissa muissa maissa ei tule olemaan minkäänlaista lainsäädäntöä. Me tiedämme toki, kuinka vaikea keskustelu neuvostossa käytiin. Miksi sitten neuvosto ei ole voinut päästä kahdessa vuodessa sopuun yhteisestä kannasta? Nimenomaan siksi, että suuri enemmistö neuvoston jäsenvaltioista ei halunnut seurata Euroopan parlamenttia soveltamisalan ja merkinnän suhteen. Tietenkin kompromissi on aina kompromissi. Se ei tietenkään täytä 150-prosenttisesti joululahjatoivelistaa! Se olisi minulle mieluista, mutta niin ei vain maailmassa tapahdu.
Se mitä Euroopan parlamentti on onnistunut aikaansaamaan toisen käsittelyn jälkeen sovittelukomiteassa Euroopan kuluttajille turvallisuuden, selkeyden ja luotettavuuden suhteen myös merkinnöissä, minkä puolesta me taistelimme - sanon todellakin taistelimme, sillä niin me teimme - on suuri saavutus. Meidän pitäisi pystyä riittävän itsetietoisesti myös näkemään asia niin eikä pitämään saavutusta vähäisenä, vaan meidän pitäisi esitellä se ylpeänä Euroopan unionin ihmisille!

White
Arvoisa puhemies, aloittaisin onnittelemalla esittelijää loistavasta neuvottelutyöstä, jota hän teki sovittelukomiteassa. Kiittäisin myös komissiota, joka helpotti lopullisen sopimuksen aikaansaamista, sillä sen rooli ja apu sovittelun aikana oli mitä asianmukaisin.
Samoin kuin Roth-Behrendt, uskon tämän olevan sopimus, jota ei itse asiassa tarvitse puolustaa: se puhuu puolestaan. Jos emme olisi päässeet solmitun kaltaiseen sopimukseen, en voisi nyt sanoa, että merkintä vaaditaan sellaisista muutoksista, joita koskeva merkintä on säädetty välttämättömäksi. Sanan " olennaisesti" poistaminen ja neuvoston tältä osin tekemä myönnytys oli - suokaa anteeksi sanaleikki - " olennainen" asia.
Tehdyn kompromissin tuloksena kohdan kieli on nyt hieman kankeaa. Nyt sanomme " elintarvike ei enää vastaa olemassa olevia elintarvikkeita tai niiden ainesosia" . Tämä teksti tuli sanan " olennaisesti" tilalle. Pahoittelen tätä: ilmaisu on kankea, ja olisi ollut parempi vain poistaa sana " olennaisesti" ja jättää teksti muuten sikseen.
Arvostelijoille haluan sanoa, että yhdyn täysin Roth-Behrendtin äskeisiin sanoihin. Voimmeko odottaa, että 15 jäsenvaltiota yhtäkkiä yhteensovittavat lainsäädäntönsä ja edellyttävät merkintöjä kaikkialla Euroopan unionissa? Itse asiassa juuri Euroopan parlamentti on käyttämällä yhteispäätösvaltuuksiaan myönteisesti edistänyt kuluttajansuojaa, jollaista ei muutoin olisi saatu aikaan komission alkuperäisen ehdotuksen pohjalta. Jos tämä kuulostaa itseriittoiselta, näin olkoon, mutta me olemme täällä Euroopan suuren äänestäjäkunnan edustajina, ja tässä mielessä olemme saavuttaneet tavoitteemme. Olen hyvin kiitollinen kaikille sovittelukomiteaan osallistuneille kompromissista, jonka yhdessä saavutimme.

Valverde López
Arvoisa puhemies, tässä keskustelun loppuvaiheessa meidän pitää huolehtia siitä, kuten muut virkaveljemme ovat sanoneet, millaisen viestin välitämme julkisuudelle. Tämän viestin pitää olla viesti turvallisuudesta, koska tuotteiden sekä turvallisuus- että myös tiedotusvaatimukset ovat parantuneet. Joten viesti on myönteinen.
Samalla pitää painottaa sitä, että tämä asetus myös käynnistää tehokkaan tieteellisen arvioinnin, jolla ennakoidaan kaikki ympäristöriskit, joka vakuuttaa kaikille kuluttajille, että se suojelee heidän oikeuttaan terveyteen, ja joka tietenkin myös määrää erityisistä lisävaatimuksista antaa kuluttajille tietoja tarvittaessa.
Toisaalta, mitä merkitsemiseen tulee - jonka suhteen on käyty suuri poliittinen taistelu - tärkeintä on tuotteen laatu, kuten maantieliikenteessä tärkeintä on teiden turvallisuus, eikä se, että huonot tiet olisivat täynnä varoitus- ja vaaranmerkkejä. Tähän täällä pyrimme: antamaan kuluttajille ennen kaikkea turvallisuutta ja sen jälkeen riittävästi tietoa.
Näissä merkeissä, mielestäni tilaisuus on ollut sopiva tasapainon löytymiseen siten, että olemme voineet antaa lausunnon siitä, että näitä elintarvikkeita ei pidetä samanlaisina sekä selvän määritelmän tekemiseksi tämän asiatilan tulkintaan vaikuttavista paineista. Mielestäni tässä mielessä voimme olla rauhallisia, ja tämä on se perimmäinen viesti, joka meidän pitää välittää kansalaisille.
Lisäksi, tämän asetuksen suhteen Euroopan unioni on etsinyt ratkaisua jo pitkään, liian pitkään, ja on hyvä asia, että tämä parlamentti on osallistunut siihen hyvin aktiivisesti.
Haluan onnitella esittelijää tästä työstä huolimatta siitä, että meillä oli alkuvaiheessa joitakin erimielisyyksiä, sekä miksei myös Bangemannia, joka on myös auttanut meitä loppuvaiheen neuvotteluissa neuvoston kanssa, josta hän ansaitsee tunnustuksen.
Eurooppalainen kansanpuolueen ryhmä tukee täysin asetusta, johon tällä tekstillä olemme päätyneet.

Eisma
Arvoisa puhemies, saanemme onnitella itseämme saavutetusta tuloksesta ja erityisesti saamme onnitella esittelijä Roth-Behrendtiä. Kyseessä on luonnollisesti kompromissi, mutta jos ajattelemme sitä, että muutama kuukausi sitten monissa jäsenvaltioissa vastustettiin kovasti yhteistä kantaa, voin sanoa, että olemme nyt saavuttaneet jotakin. Luonnollisesti pidämme sitä olennaisena, että manipuloidut tuotteet tai tuotteiden osat pitää varustaa tuoteselosteilla. Se on erittäin tärkeää kuluttajan kannalta. Liberaaleina mielestämme on erittäin tärkeää, että kuluttaja voi valita geenimanipuloidun ja manipuloimattoman tuotteen välillä. Luonnollisesti kyseessä on kompromissi, ja katson vihreitä työtovereitani, jos te äänestätte tätä esitystä vastaan, astumme askeleen taaksepäin. Kyseessä on ota tai jätä. Jos meillä on jotakin, voimme valvoa paremmin, ja meillä on parempi lainsäädäntö. Ajatelkaa esimerkiksi päätöstä geenimanipuloidusta maissista. Nyt meillä on jotain, jonka pohjalta voimme työskennellä yhdessä komission kanssa. Sanoisinkin, että äänestäkäämme kaikki tämän esityksen puolesta, niin emme jää seisomaan tyhjin käsin.

Breyer
Käsiteltävänä oleva kompromissi on asetus merkitsemättä jättämisestä ja kuluttajien pettämistä! Se ei takaa kattavaa geenituotteiden merkintää ja se on hämäyspakkaus. Kuluttajat harhailevat edelleenkin pimeydessä. Yhtä vähän kuin geenimanipuloidusta soijaöljystä valmistettua soijaöljyä merkitään, merkitään myös maitoa, joka on peräisin lehmistä, joita on käsitelty geenimanipuloiduilla kasvuhormoneilla. Kun tässä puhutaan kattavasta merkinnästä, on se yksinkertaisesti huijausta. Novel food -asetus perustuu tähän mätään kompromissiin. Se on salassapitoasetus yli 80 prosentille geeniteknisiä elintarvikkeita.
Suuri osa geenimanipuloiduista elintarvikkeista on tarkoitus ujuttaa kuluttajille salaa. Tämä muistuttaa pakkosyöttöä. Yksikään lause asetuksessa ei määrää merkintöjen sisällöstä. Kuluttajilla on kuitenkin oikeus selkeisiin merkintöihin, joita ei voi ymmärtää väärin. Merkintöjen laatiminen jää pitkälti valmistajan vastuulle, joka tulee ilmoittamaan kaunistellen ja epäselvästi tapaan " valmistettu nykyaikaista biotekniikkaa käyttäen" tai " ravintofysiologisesti ihanteellinen" ja olen jopa kuullut teollisuuden edustajilta, että tuotteet voitaisiin merkitä myös " ympäristöystävällisesti tuotetuiksi" . Tämä on pilkantekoa kuluttajansuojaa ja sitä kuluttajien toivetta kohtaan, joka koskee selkeää ja kattavaa merkintää! Tämän suhteen on myös selvää, että kompromissi aiheuttaa sekaannusta kuluttajille ja antaa vapaat kädet geenitekniikkateollisuudelle.
Kompromissi ei myöskään takaa vakavasti otettavaa hyväksyntämenettelyä. Useimmista geeniteknisesti valmistetuista tuotteista riittää pelkkä ilmoitus komissiolle eikä se takaa minkäänlaista turvaa kuluttajille. Missä ovat sitten terveydelliset tarkastuskriteerit? Niitä ei ole! Kun puhutaan kuluttajien suojelemisesta, on se pelkää petosta!
Riskit ihmisille ja ympäristölle on etukäteen ohjelmoitu. Geeniteknisesti valmistetut elintarvikkeet ovat edelleenkin venäläistä rulettia allergikoille. Ei ole olemassa julkista rekisteriä eikä kattavaa takuuta. Tämäkään ei lisää kuluttajien luottamusta. Kompromissi on isku vasten kuluttajansuojaa ja yhtä reikäinen kuin tahkojuusto.
Väite, että huono asetus on parempi kuin ei asetusta ollenkaan, on poliittisen köyhyyden osoitus ja sitä paitsi väärä. Asetus estää jäsenvaltioiden pitkälle meneviä merkintäsäännöksiä. Suosittelen esittelijää tarkastelemaan vielä kerran omia puheenvuorojaan ensimmäisestä ja toisesta käsittelystä.
Kompromissi on petos kuluttajansuojaa kohtaan! Se on kurja, pirullinen asetus ja se romuttaa Euroopan unionin kansalaisten luottamuksen pitkäksi aikaa!
Sanokaa " ei" tälle hämäyspakkaukselle ja salassapitoasetukselle! Kehotan teitä kiihkeästi tekemään näin.

Weber
Arvoisa puhemies, minun kotimaassani 85 % väestöstä ei halua käyttää geneettisesti muunneltuja elintarvikkeita. Jos kokouksemme haluaa kunnioittaa kuluttajien valinnanvapauden demokraattista periaatetta, meidän on taattava jokapäiväisen leipämme valmistusaineiden alkuperää koskeva avoimuus. Tämä tarkoittaa sitä, että kuluttajilla on oltava oikeus tietää, miten hänen syömänsä vilja ja soija tuotetaan. Kompromissidirektiivi, josta parhaillaan keskustelemme, ei anna tältä osin mitään takeita.
Käytännössä geneettisesti muunneltujen elintarvikkeiden merkintäkriteerit luotaisiin vasta tämän direktiivin antamisen jälkeen ja ne tekisi komissio. Luxemburgissa me sanomme tätä kissan ostamiseksi säkissä. Olen vakaasti sitä mieltä, että meidän ei pidä tehdä niin. Toisaalta elintarvikkeiden turvamääräyksien soveltamiskriteereitä ei ole ja nekin tekee yksin komissio. Olemmehan nähneet hullun lehmän tapauksessa, ettei meidän pidä luovuttaa vastuuta komissiolle.
Jos kokous äänestää tämän kompromissin puolesta, rekisteröintimenettelynä tulisi käyttää ns. yksinkertaistettua menettelyä. Tällöin rekisteröinti ei tapahtuisi jäsenvaltioiden elintarvikehallinnossa vaan komissiossa. Epäilen, onko komissiolla tosiasiassa tarpeeksi henkilökuntaa riittävän asiantuntevien valvontaelinten perustamiseen. Henkilökohtaisesti epäilen tätä.
Näiden syiden - avoimuuden ja kuluttajansuojan puutteen - vuoksi suosittelen kompromissin hylkäämistä.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, sopimusvaliokunta ja erityisesti rouva Roth-Behrendt ansaitsee suuren ruusun siitä, että ovat poistaneet sopimuksesta kohdan, missä merkintäpakosta myönnetään poikkeus niille tuotteille, jotka sisältävät geenimuunneltuja organismeja tai koostuvat niistä, mikäli geenimuunteluun ryhdytään pelkästään maataloussyistä. Tiedämme, että eurooppalaiset kuluttajat suhtautuvat epäluuloisesti geenimuunteluun. Heillä on oikeus tehdä harkittu valinta, ja tämä on mahdollista tietyssä määrin sopimustekstin avulla. Mutta valitettavasti ei siinä määrin, että nyt voitaisiin puhua vastuullisesta kuluttajapolitiikasta. Merkintä on kuluttajatiedotusta ja sen on oltava pakollista. Sen on katettava kaikentyyppiset tuotteet ja sen on lisäksi kiinnitettävä huomiota valmistusprosessiin. Esimerkiksi jos en koskaan halua ostaa tuotetta, joka on tehty valmisteesta, johon on lisätty geeni, mikä tekee sen vastustuskykyiseksi sanokaamme round upi lle. Sinä päivänä, kun juomavedessä on niin suuria pitoisuuksia round up ia, että sen käyttö halutaan kieltää tai rajoittaa, se on taloudellisesti lähes mahdotonta pelkästään sen vuoksi, ettei siinä tapauksessa myöskään geenimuunneltuja kasveja voida käyttää. Suuri ongelma on myös, etteivät tuotteet ainoastaan saa olla valmistettu geenimuunnelluista organismeista, vaan että niiden on oltava nimenomaan uuselintarvikkeita, jotta ne ovat lupamenettelyn alaisia. Siten määräyksen ulkopuolelle jäävät kaikki jo markkinoilla olevat geenimuunnellut tuotteet.
Lopuksi, muttei vähäpätöisimmäksi, vastustan periaatteessa avoimen valtakirjan antamista komissiolle ja komiteoille. Juuri tämän sopimusteksti tuo mukanaan. Tärkeät ja poliittiset päätökset viedään kansan valitsemien poliitikoiden ulottumattomiin. Suljetuin ovin käydyissä komiteakokouksissa siis päätetään, milloin geenimuunnelluista organismeista valmistettu tuote oleellisesti eroaa perinteisestä tuotteesta, ja miten ja missä määrin tuotteet merkitään. Tiedotus- ja avoimuusvaatimuksen perusteella tanskalainen alaryhmä äänestää sopimusvaliokunnan suuresta panoksesta huolimatta sopimustekstiä vastaan.

Graenitz
Herra puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, lähes tarkalleen kymmenen kuukautta sitten me äänestimme täällä toisessa käsittelyssä parlamentin tarkistuksista novel food -asetukseen. Silloin eivät läheskään kaikki tarkistukset, joita parlamentti olisi halunnut, tulleet hyväksytyiksi. Siitä huolimatta minun on tänään ensimmäiseksi onniteltava Roth-Behrendtia luovuudesta ja viisaudesta, jolla hän on siitä, mitä sovittelukomiteassa tehtiin, saanut otettua parhaan mahdollisen kuluttajien hyväksi. Mielestäni parlamentti voi olla tuloksesta ylpeä, kun ajattelemme kuinka vähästä meidän piti lähteä liikkeelle.
Haluaisin tuoda tässä esiin pari asiaa merkitsemisestä. Ensinnäkin nyt on kaikki geeniteknisesti muutetut organismit, kun ne sisältyvät johonkin elintarvikkeeseen ja ovat peräisin maataloudellisista tai muista muutoksista, merkittävä, mikä on suuri ero neuvoston ja komission yhteiseen kantaan. Toiseksi geeniteknisesti muutettujen osien merkintä - ja pyydän huomaamaan kielenkäyttöni, sillä puhun sekä organismeista että osista - perustuu toisenlaisuuden todistamiseen. Tämä on hyvin tärkeä asia, koska juuri se seikka, ettei luetella kaikkia menettelyjä, joilla tämä todistus tehdään, antaa kehitykselle paljon tilaa, mikä on kuluttajien kannalta erittäin tärkeää.
Haluaisin lopuksi puhua vielä yhdestä seikasta. 14 artiklassa on onnistuttu pitämään kiinni siitä, että komissio tarkkailee pidemmän aikaa vaikutuksia, niin vaikutuksia sisämarkkinoihin, markkinoiden kehitykseen kuin myös vaikutuksia kuluttajansuojaan ja kansanterveyden kehitykseen, ja uskon, että me tiedämme sitten myös paljon enemmän siitä, kuinka nämä uuselintarvikkeet vaikuttavat ihmisiin.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa esittämällä Roth-Behrendtille ansaitut onnentoivotukset. Miksi? Minä tiedän, miten etäismyynnin kohdalla kävi. Teillä ei ollut esittelijänä onnea työskennellä teitä tukevan komission jäsenen kanssa. Päinvastoin, Bangemann vastusti parlamenttia. Siksi haluan onnitella teitä saavutetusta tuloksesta. Se oli ensimmäinen kohta.
Toiseksi, asiaa käsiteltäessä esitettiin kuusi tarkistusta. Ette olleet mielissänne siitä, että teimme niin PPE-ryhmänä. Mielestäni voitte haudata sotakirveenne siinä mielessä, että vaikka saitte PPE-ryhmän täyden tuen niiden kuuden tarkistuksen toteuttamiseksi, teitte sen vain kovin vastahakoisesti. Siispä toisetkin onnittelut.
Kuuntelin juuri Breyeriä ja Weberiä, joka luki kappaleen tekstistä ja joka väitti kuluttajaa huiputettavan. Haluaisin kutsua myös Benelux-maasta tulevan Weberin erittäin mielelläni Hollantiin katsomaan, miten asia toimii. Juuri se, mistä sikäläiset kuluttajansuojajärjestöt ovat puhuneet, on otettu tähän esilläolevaan lainsäädäntöluonnokseen. Kyseessä ei ole kuluttajien huiputtaminen vaan huolehtiminen siitä, että saadaan jotakin hyvää aikaiseksi.
Kolme keskeistä käsitettä. Ensinnäkin turvallisuus. Olemme oppineet BSE-tapauksesta paljon. Olen siksi sitä mieltä, että on ehdottoman tärkeää, että ne agronomiset tunnusmerkit, joita ei ensin sisällytetty direktiiviin, on nyt otettu siihen.
Toinen tunnusmerkki on tieto. Tietoa tarvitaan, jotta kuluttaja voi tehdä oikean valinnan. Tällaista tietoa annetaan nyt. Ei ole enää mahdollista tehdä poikkeusta, joten kuluttaja - kuten Greenpeace-tutkimus osoittaa - tietää mitä syö.
Kolmas kohta, ja olen siitä huolissani kuten Roth-Behrendt, on se, mitä tulee tapahtumaan makuaineiden ja ekstraktien suhteen. Sitä ei ole vielä hoidettu, ja asiassa tarvitaan sovellutuksia.

Lannoye
Arvoisa puhemies, myös minä haluan yhtyä kollegoihini kiittääkseni Roth-Behrendtiä hänen pyrkimyksistään, vaikka en päädykään täysin samaan johtopäätökseen kuin hän. Itse asiassa meidän on huomenna otettava kantaa asetusehdotukseen, joka on kohdannut runsaasti vastustusta. Henkilökohtaisesti haluan poistaa kaikki väärinymmärrykset väliltämme. Emme ota kantaa Euroopan parlamentin valtuuskunnan työhön sovittelukomiteassa, jonka toimintamarginaali on hyvin vähäinen; aivan liian vähäinen minun mielestäni, jotta voisimme päästä hyvään tulokseen. On otettava kantaa lopulliseen tuotteeseen ja tämä lopullinen tuote ei ole meidän mielestämme hyväksyttävä.
Tämä johtuu monesta syystä: ensinnäkin on selvää, ettei lainsäädäntö käsitä kaikkia elintarvikkeiden jalostukseen liittyviä ainesosia. Meillä ei myöskään ole minkäänlaista oikeudellista takuuta liuottimiin, lisäaineisiin ja väriaineisiin sovellettavasta lainsäädännöstä. Lopuksi, mitä tulee riskinarviointiin, tiedämme käsiteltäväksemme annetun tekstin perusteella, että monia geneettisen teknologian avulla tuotettuja elintarvikkeita koskee ainoastaan komission ilmoitus. Niiden markkinoilletuomiseen ei liity lupamenettelyä. Jo pelkästään tämän vuoksi teksti on mielestämme riittämätön! Mutta on muitakin seikkoja! Merkintä ei myöskään ole riittävä: jonkinlaista edistystä on nähtävissä, mutta tähän kuuluisaan 8 artiklaan, josta keskustelimme pitkään, liittyy vielä paljon epävarmuustekijöitä. Nämä avoimiksi jäävät seikat antavat ilmeisesti komissiolle huomattavat toimintamahdollisuudet, mutta uskomme komission olevan kiireisempi sisämarkkinoiden toimintaan liittyvissä asioissa kuin kuluttajien turvallisuusasioissa.
Uskon, että kaikki on valmista geeniteknologian käytön banalisoimiseksi elintarvikealalla. Käytän sanaa " banalisoiminen" , jolla tarkoitan geeniteknologian käyttöä sääntelevän lainsäädännön asteittaista heikentämistä. Minusta tätä ei voida hyväksyä, etenkin kun tiedämme, että on olemassa melkoisesti erityisesti pitkäaikaisvaikutuksia koskevia epävarmuustekijöitä.
Haluaisin, että todella oppisimme jotakin hullun lehmän kriisistä ja olenkin hieman hämmästynyt siitä optimismista, joka asiasta vallitsee tässä edustajakokouksessa. Mitä johtopäätöksiä tästä on tehtävä? Ensinnäkin se, ettei varovaisuusperiaatetta noudatettu, että asiantuntijoiden työstä puuttui avoimuus ja että myös kuluttajatieto puuttui täysin. Nämä ovat kuitenkin perusvaatimuksia, jotka olisivat auttaneet välttämään hullun lehmän kriisin.
Pyydän siis, että koettaisimme välttää " hullun lohen" kriisin. Emme missään tapauksessa voi hyväksyä tämänsuuntaista kehitystä. Mielestämme on parempi, ettei luoda lyhyen aikavälin lainsäädäntöä. Väliaikainen oikeudellinen tyhjiö on parempi myöhemmän, paremman lainsäädännön kannalta!

Bowe
Arvoisa puhemies, kommentoisin parlamentille sovittelukomiteasta saapunutta uuselintarvikkeita koskevaa kompromissia. Kompromissille on olennaista se, että siinä tunnustetaan tähän merkintöjä koskevaan direktiiviin liittyvät tekniset realiteetit, ja neuvosto on tunnustanut ihmisten oikeuden tietää, mitä he syövät. Teknologian avulla toteutettu geenimuuntelu on tehnyt tämän direktiivin tarpeelliseksi, ja vaikka bioteknologian ilmeiset hyötyvaikutukset muilla aloilla, kuten lääketieteessä ja lääketeollisuudessa, ovatkin yleisesti hyväksytyt ja ilmeiset, näin ei ole välttämättä asianlaita kasvi- tai eläinbiotekniikan tai geneettisesti muunneltujen elintarvikkeiden osalta. On väitetty, että geneettisesti muunneltujen siementen kaupallinen käyttö ja päästäminen luontoon voisi olla haitaksi sekä muille kasveille ja ihmisten terveydelle.
Nämä huolenaiheet yhdessä biotekniikan taloudellisten ja yhteiskunnallisten näkökohtien kanssa asettavat politiikan tekijöille uusia ongelmia. Näistä syistä olemme ponnistelleet saadaksemme merkintäjärjestelmän, joka takaa, että kuluttajat tietävät, mitä syövät, ja että heillä on kuluttajina vapaan valinnan mahdollisuus. Olemme pyrkineet varmistamaan, että järjestelmä takaa mahdollisimman suuren tietomäärän, mutta on silti käytännöllinen ja toteuttamiskelpoinen. Viesti uusien biotekniikoiden hyödyntämisestä kiinnostuneille on nähdäkseni selvä: vain avoin vuoropuhelu kuluttajien kanssa ja teollisuuden ja tieteen yhteinen pyrkimys mahdollisimman suureen avoimuuteen ja rehellisyyteen luo ilmapiirin, jossa nämä tuotteet kuluttajien luottamuksen ansaittuaan ovat hyväksyttävissä.
Suositan tätä ehdotusta parlamentille varmana siitä, että se on Euroopan parlamentin ottama askel eteenpäin kuluttajien toiveiden toteuttamiseksi Euroopan sisämarkkinoilla.

Hautala
Arvoisa herra puheenjohtaja, tästä asetuksesta on tulossa teollisuudelle viikunanlehti. Tämän jälkeen voidaan sanoa, että kuluttajansuoja on kunnossa eikä meidän tarvitse enää olla huolissamme ruokapöytiemme ääressä. Mutta näinhän asia ei suinkaan ole.
Herra Bangemann, voisitteko te kertoa, miksi uuselintarvikkeita koskevat turvallisuusselvitykset eivät ole julkisia? Se on mielestäni räikeätä kuluttajien aliarviointia.
Herra Eisma, on aivan selvää, että jotkut jäsenmaat joutuvat heikentämään lainsäädäntöään. On siis väärin sanoa, että vihreät ovat vastuuttomia, kun he eivät aio kannattaa tämän asetuksen voimaan saattamista. Suuri osa geenimuunnelluista elintarvikkeista jää vaille pakkausmerkintää, ja kuitenkin on paljon ihmisiä, jotka eivät halua äänestää rahoillaan geeniruuan tuotannon puolesta.
Onneksi valppaille kuluttajille jää mahdollisuus ostaa tuotteita, joissa on merkintä " ei tuotettu geenimuuntelun avulla" . Mutta suurin mysteeri on se, arvoisa herra puheenjohtaja, kuka geenimuunneltua ruokaa oikein tarvitsee?

Gebhardt
Herra puhemies, arvoisat kollegat, sovittelutulos, josta me tänään neuvottelemme, on napakka korvapuusti komissaari Bangemannille. Hän halusi estää geeniteknisesti vaikutettujen tai muunneltujen tuotteiden merkitsemisen. Herra Bangemann voisi katsella joskus kondomipakkausta. Siinä lukee: pituus yli 170 mm, halkaisija 33 mm, paksuus n. 0, 07 mm. En usko, että rakastunut pari on kiinnostunut ehkäisyvälineen pituudesta, leveydestä ja paksuudesta. Mutta olen vakuuttunut, että kaikki haluavat tarkkaa tietoa ravintoaineiden alkuperästä ja ominaisuuksista. He haluavat tietää ja heidän pitää tietää, mitä he ostavat. Aikaansaadulla kompromissilla uuselintarvikkeista olemme vahvistaneet kansalaisten täysivaltaisuuden ja antaneet heille vapaan päätäntävallan ostostensa suhteen. Näin on hyvä. Siksi meidän pitäisi huomenna äänestää näin muutetun asetuksen puolesta, jotta me saisimme vihdoinkin jalkamme oven väliin voidaksemme toimia tässä asiassa.

Thyssen
Arvoisa puhemies, tänään käymämme keskustelu on, kuten tiedämme, pitkien neuvottelujen päätös. Tässä salissa on yhä vielä vastustajia, onneksi ei niin monta, jotka puhuvat esityksestä kuin siinä olisi kysymys yhtenäismarkkinoiden edun ja kuluttajansuojan välisestä vastakkain asettelusta. Näinhän asia ei ole. Tulos oli neuvottelujen arvoinen. Se on kuluttajan ja myös parlamentin kannalta menestys, joka viimeksimainittu huolehti siitä, että soveltamisaluetta ja tuoteselosteita koskeneet ongelmat ratkaistiin.
Esitys asetti meidät joidenkin perustavanlaatuisten valintojen eteen. Ensinnäkin, tulemmeko sallimaan vai kieltämään uuselintarvikkeet. Yleistä kieltoa ei tunneta missään koko maailmassa. Se ei myöskään ole toivottavaa. Se sulkisi tien myönteisiltä tieteellisiltä sovellutuksilta ja kehitykseltä. Jää siis vain yksi vaihtoehto: sallia ne, jolloin herää kysymys: missä mitassa meidän tulee annostella vapautta?
On selvää, että nykytilanne, jossa vallitsee täydellinen vapaus, on huono valinta, eikä vähiten kuluttajan kannalta. Nykyään kuluttaja voi saada oikeutta vain jälkikäteen vastuusäännöksien avulla. Muuten hänellä ei ole mitään suojaa.
Yhteisessä tekstiluonnoksessa kuluttajaan kohdistuu kaksinkertainen suoja. Markkinoille tulevien tuotteiden kohdalla noudatetaan tiukkoja lupaehtoja. Toiseksi, kuluttajan pitkälle meneviin, mutta oikeutettuihin tiedon saantia koskeviin vaatimuksiin on vastattu.
Tämän lainsäädännön avulla bioteknologia saa vastuulliset mahdollisuudet ilman, että kansanterveyden mahdollisia riskejä aliarvioidaan. Kuluttaja saa tietoa ja se, että olemme osaltamme vaikuttaneet siihen, voi vain korostaa meidän rooliamme kuluttajan suojaajana. Toivon, että esitys hyväksytään huomenna suurella enemmistöllä.

Jackson
Arvoisa puhemies, toivon, ettei meillä koskaan tule olemaan syytä katua optimismin aaltoa, joka tuntuu pyyhkivän yli Euroopan parlamentin. Pidän tätä yhtenä tärkeimmistä Euroopan unionin oikeutta koskevista asioista, joita meillä on tänä vuonna käsiteltävänä. Se vaikuttaa ruokaan, jota syömme, ja siten tietysti ihmiskunnan tulevaisuuteen maapallolla.
Minä olen yksi niistä optimisteista, joiden silmissä geeniteknologia antaa toivoa paitsi lisäämällä elintarvikkeiden määrää myös vähentämällä torjunta-aineiden ja kasvimyrkkyjen käyttöä ruoan tuotannossa. Minulla on kuitenkin joitain epäilyjä. Uskon vakaasti, että Euroopan kansan edustajina tehtävämme on pysyä valppaina ja valvoa, että tämä laki, joka joiltain osin on yhä luonnoksen kaltainen - kuten esittelijä itsekin varmaan on valmis myöntämään - todella toimii ja että se sisältää riittävän suojan Euroopan kansan terveydelle.
Tällä hetkellä Euroopan komission hyväksyntää odottaa käsittääkseni noin kahdeksan geneettisesti muunneltua tuotetta. Euroopan ulkopuolisilla markkinoilla on tällä hetkellä noin 40 geneettisesti muunneltua tuotetta. Uskoisin, että varsin todennäköisesti nuo kaikki 40 tuotetta tuodaan ennen pitkää Eurooppaan hyväksyttäviksemme.
On kaksi asiaa, jotka etenkin parlamentin jäsenten on tehtävä heti, kun tämä lainsäädäntö on hyväksytty. Ensinnäkin meidän on valvottava sitä, miten geneettisesti muunnellut elintarvikkeet tarkalleen ottaen merkitään. Kohtaa ei saa soveltaa niin löysästi, että 8 artiklan määräykset menettävät merkityksensä.
Toiseksi parlamentin jäsenten on otettava selvää kahden elintärkeän Euroopan unionin komitean, pysyvän elintarvikekomitean ja elintarvikkeiden tiedekomitean, salaisista puuhista. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajasuojavaliokunnan kokemukset komiteoista ovat varsin masentavia. Emme ole koskaan saaneet niiden kanssa aikaan todellista vuoropuhelua. Jos kuitenkin luetaan tätä asetusta, niillä on ehdottoman keskeinen asema päätettäessä siitä, tulevatko nämä elintarvikkeet pöytiimme vai eivät.
Siksi toivon, että parlamentti pystyy solmimaan paljon entistä kiinteämmän yhteyden näihin komiteoihin. Tilapäisen BSE-tautia käsittelevän valiokunnan mietintö jo osoittaa tämän tarpeen. Toki BSE-taudin ja sen, että tällainen tieteellinen arvoitus saattoi ilmestyä niin nopeasti ja aiheuttaa tällaista jälkeä, tulisi antaa meille ajattelemisen aihetta. Meidän on tiedettävä, mitä seurauksia tekemisillämme voi olla. Meidän on pidettävä hyvää huolta Euroopan kansan terveydestä.

Flemming
Herra puhemies, minun kahdeksankymmentävuotias tätini vakuutti minulle, ettei hän koskaan eläissään osta geeniteknisesti muunneltuja elintarvikkeita. Minun sukulaispoikani sitä vastoin näkee näissä uuselintarvikkeissa lopullisen läpimurron aikakauteen, jolloin kadot, elintarvikkeiden puute ja nälänhätä loppuvat maailmassa. Siitä, että meillä Euroopan kansalaisilla on tosiaan valta hävittää jokin elintarvike markkinoilta olla yksinkertaisesti ostamatta sitä, saamme kiittää tätä parlamenttia, kun se huomenna päättää tästä esityksestä.
Koskaan aikaisemmin kuluttajilla ei ole ollut niin suurta valtaa eikä heille ole annettu tietoa yhtä selvästi ja laajasti. Mikään geeniteknisesti muunneltujen elintarvikkeiden osa-alue ei jää asetuksen ulkopuolelle. Se joka sanoo jotain muuta, ei puhu totta! Turvallisuus ja tarkastuskriteerit on kirjoitettu selvästi asetukseen. Joka muuta väittää, ei puhu totta!
Asetus tekee selväksi sen, että tuottajat voivat myös mainostaa sen puolesta, että heidän tuotteensa ovat tavanomaisia elintarvikkeita. Alalla tulee syntymään kiehtova kilpailu, joka koituu ostajien hyväksi. Kenenkään ei tarvitse pelätä syövänsä tulevaisuudessa geeniteknisesti muunneltuja elintarvikkeita, mikäli ei sitä halua tehdä. Joka muuta väittää, ei puhu totta!
Mutta ihmisen tutkimusviettiä ei pidä kieltää. Me ihmiset emme hyväksy suljettuja ovia. Kaikessa kehityksessä piilee myös vaaroja. Ihmisiä on suojeltava niiltä. Sen suhteen ei voida tehdä kompromisseja. Rohkeat ovat aina uskaltautuneet kehityksen mukaan ja siten myös voittaneet.
Geeniteknologia merkitsee vallankumousta lääketieteessä. Ehkäpä se auttaa todella myös vähentämään elintarvikkeiden puutetta tai nälänhätää.
Olisi ollut epäinhimillistä tehdä, kuten komissio ja neuvosto aikoivat tehdä eli poistaa kansalaisilta yksinkertaisesti ja helposti valinnan mahdollisuus. Huomisesta äänestyksestä tulee parlamentin tähtihetki, se on parlamentin voitto neuvostosta ja komissiosta!

Liese
Herra puhemies, hyvät naiset ja herrat, myös minä olen sitä mieltä, että tämä kompromissi on Euroopan parlamentin voitto. Siitä voidaan tietenkin kiistellä, onko se suuri vai vain tyydyttävä voitto. Mielestäni me olemme saavuttaneet tärkeimmän. Aina, kun jotakin elintarviketta muunnetaan, siitä on tehtävä merkintä. Tämä antaa kuluttajille ja erityisesti myös allergikoille mahdollisuuden sulkea pois jokainen pieninkin mahdollinen riski. Ei tässä ole kyse venäläisestä ruletista, rouva Breyer. Sen suhteen te valehtelette! Kenenkään ei pitäisi tosissaan väittää, että tämän kompromissin hylkääminen johtaisi parempaan tulokseen. Hylkäämällä tämä kompromissi jouduttaisiin vain siihen, mitä Amerikan teollisuus ja Euroopan unionin vastuussa olevat ovat pitkään halunneet eli merkintöjä ei tehtäisi ollenkaan. Tämä on varmasti myös se syy, miksi kaikki Euroopan kuluttajajärjestöt painostavat meitä hyväksymään kompromissin.
Myöskään monta kertaa tehty vertaus patentointidirektiiviin ei ole avuksi, sillä silloin meillä oli päätettävänä ensinnäkin huono teksti, huono kompromissi, ja nyt edessämme on hyvä esitys, ja toisekseen meillä oli silloin vaihtoehtona säilyttää vielä tietyn aikaa, noin 2-3 vuotta, rinnakkainen kansallinen patenttioikeus, ennen kuin saadaan aikaan parempi eurooppalainen. Nyt kompromissi on vaihtoehto. Toinen valittava vaihtoehto olisi, että merkintöjä ei tehdä ollenkaan, sillä eivät kai myöskään vihreät usko tosissaan, että kaikki viisitoista kansallista hallitusta ja parlamenttia päättävät tuulennopeasti merkintäsäännöksistä. Olen usein puolustanut vihreitä ja myös Greenpeacea epäoikeutettua arvostelua vastaan. Ei kaikki, mitä vihreät sanovat, eikä myöskään kaikki, mitä Greenpeace sanoo, ole tyhmää. Lopuksi haluaisin kuitenkin sanoa, että Greenpeacen ja vihreiden tätä kompromissia vastaan käymä kampanja on vastuutonta propagandaa! Mikäli he menestyisivät huomenna, nykyinen kestämätön tilanne tulisi valettua sementtiin, eli geenisoija, geenimaissi ja muut merkitsemättömät elintarvikkeet jäisivät myyntihyllyihin, ja tilaisuus olisi valunut hukkaan. Eli äänestäkäämme puolesta.

Bangemann
Herra puhemies, lopuksi käyty keskustelu on vielä kerran osoittanut, kuinka vaikeaa on saada tällä alalla aikaan säännöstö, joka tyydyttäisi kaikkia, sillä vastakohdat pakkoruokinnasta aina parlamentin loistokkaaseen voittoon asti ovat toki melko suuret. Nyt ei ole kyse siitä, kuka tässä on voittanut tai hävinnyt, vaan sellaisten säännösten aikaansaamisesta, joka ottaa huomioon toisaalta kuluttajien oikeutetut vaatimukset ja toisaalta on käytännöllinen säännöstö, sillä säännöstö, josta ei ole mitään hyötyä, ei ole kuluttajien huomioon ottamista. Olen ollut tätä mieltä alusta alkaen. Olen hyvin iloinen siitä, että olemme päässeet kompromissiin. Se on toisenlainen muotoilu kuin ehdottamamme. " Merkittävän eron" kriteerin sijasta käyttöön tulee nyt tarkastusmenettely, todistusmenettely, joista toinen korvaa toisen, mutta se on yhtä järkevä säännöstö kuin alunperin ehdottamamme.
Ilman tällaista rajoitusta se ei olisi ollut järkevä, vaan olisi käytännössä tarkoittanut rajatonta merkitsemistä. Me olemme aina kannattaneet merkintää, haluan sanoa parlamentin jäsenille, jotka - muuten epäoikeutetusti sekä totuuden vastaisesti - väittävät, että me emme olisi ehdottaneet merkintäpakkoa. Olemme tosin sanoneet, että sen on oltava käytännöllinen eli se ei saa biotekniikan käytön lisääntyessä johtaa siihen, että lopulta 80 tai 90 prosenttia kaikista elintarvikkeista merkitään. Se ei ole kuluttajien edun mukaista. Sitä ei kukaan ottaisi tosissaan. Tämän olemme nyt saavuttaneet, vaikkakin toisella tavoin kuin me esitimme, mutta olemme saavuttaneet sen joka tapauksessa. Siksi sijoitun niiden keskivaiheille, jotka sanovat, että tämä on jättimäistä kehitystä, ja niiden, jotka sanovat kuten rouva Breyer, että se ei ole mitään. Minä kannatan esittelijää, kuten olen koko käsittelyn ajan tehnyt.
Hänen johtopäätöksiensä kohta 24 kuvaa todella tarkasti tilannetta, jonka edessä parlamentti on huomenna eli kysymystä: pitääkö hyväksyä kompromissi, joka ei täytä parlamentin kaikkia toiveita, olivat ne sitten oikeutettuja tai eivät, vai pitäisikö jäädä ilman mitään? Onko siis otettava ensimmäinen askel, kuten haluaisin myös sanoa. Se mitä meillä on käsiteltävänämme, ei ole tarinan loppu - ja tämä ei koske ainoastaan entsyymejä ja muita aineita, joita ei tässä ole säännelty -, vaan ennen kaikkea myös määräysten toimeenpanoa; asia ei nimittäin ole aivan yksinkertainen. Nämähän eivät ole lakitekstejä, jotka sanovat tarkasti viimeistä pilkkua myöten komissiolle ja tiedekomiteoille, mitä niiden on yksittäisissä tapauksissa tehtävä. Tämä ei ole aivan yksinkertaista, ja siksi haluaisin pyytää teitä hyväksymään tämän. Haluaisin myös kiittää esittelijää, sillä tämä on todella merkittävä askel oikeaan suuntaan. Ratkaisevaa ei viime kädessä pitäisi olla sen, saadaanko odotetut asiat läpi sataprosenttisesti, sillä demokratiahan ei perustu siihen, että joku on sataprosenttisen oikeassa, vaan siihen, että kaikki voivat olla jostakin samaa mieltä, minkä vuoksi elämä on parempaa kuin aiemmin.

Roth-Behrendt
Koko seitsemänä ja puolena vuotena, jotka olen ollut tämän parlamentin jäsen, minun ei ole tarvinnut antaa henkilökohtaista julkilausumaa. Yritän käyttää sellaista keinoa mahdollisimman vähän. Tänään minun on kuitenkin se tehtävä. Koska aika kuluu nopeasti, en aio puuttua tarkemmin kollegojeni puheenvuoroihin enkä myöskään komissaarin puheenvuoroon. Kiitän useimpia kollegoja puheenvuoroistaan. Minun henkilökohtainen julkilausumani liittyy rouva Breyerin väitteeseen, että minä, joka tuen tätä kompromissia, pettäisin ihmisiä, pettäisin kuluttajia turvallisuuden suhteen. Puolustaudun tätä väitettä vastaan ja pyydän merkitsemään tämän pöytäkirjaan.

Breyer
Herra puhemies, haluaisin käyttää mahdollisuuden henkilökohtaiseen julkilausumaan. Herra Liese syytti minua nimeltä valheesta ja hän väitti, että tämä asetus ei merkitse venäläistä rulettia kuluttajille ja allergikoille. Päinvastoin! Te tiedätte, että asetukseen ei sisälly terveydellisiä kriteerejä. Te tiedätte myös, ettei ole mitään todistusmenetelmää, jolla voitaisiin todeta se, että nämä geenimanipuloidut elintarvikkeet aiheuttavat allergiaa.
Amerikan terveysviranomaiset myöntävät tämän asiaintilan. Mikäli minulla ei siis ole mitään todistuskeinoa, jolla voisin jo etukäteen todeta elintarvikkeiden allergiaa aiheuttavuuden, tuon tuotteen markkinoille ja testaan sen sitten kuluttajilla. Tämä on erityisesti ongelma allergikoille.
Palaan Roth-Behrendtin puheenvuoroon. En syyttänyt teitä valheesta. Myös rouva Flemming esitti täällä epäsuorasti niille, jotka epäröivät asetuksen suhteen ja jotka ovat tehneet sen selväksi, että geenimanipuloituja elintarvikkeita ei merkitä sataprosenttisesti. Minä esitin esimerkkejä kuten geeniteknisesti valmistetun kasvuhormonin. Jopa herra Bangemann myöntäisi, ettei sitä voida todeta ja että sille ei ole myöskään todistamismenetelmää. Lisäksi se on geenimanipuloitu tuote.
Minä viittasin vain esittelijä Roht-Behrendtin lausumaan, jossa hän sanoi tämän asetuksen tarjoavan täyden suojan. Mielestäni muut puhujat ovat tehneet selväksi, että se ei tarjoa täyttä suojaa. Meillä ei ole mitään kriteerejä. En halua - nyt Roth-Behrendt ei kuuntele minua - hyökätä teitä vastaan henkilökohtaisesti ja uskon, etten tehnyt niin sanallakaan. Mutta minun oikeuteni edustajana ja kuluttajansuojan puolustajana, on tehdä selväksi, että terveydelliset kriteerit puuttuvat. Siksi ei voi olla puhettakaan siitä, että tämä mahdollistaa myös terveydellisen suojan. Sanokaa toki, rouva Roth-Behrendt, jos haluatte asianomaisia terveydellisiä kriteerejä. Yhtäkään sellaista ei ole asetuksessa!

White
Kysyisin komissaari Bangemannilta, onko hän sitä mieltä, että 8 artikla nyt sovittelun jälkeen takaa kattavan merkinnän, mutta että jos kokemus osoittaisi kansanterveysjärjestelmässä olevan puutteita, komissio ryhtyy sovittelusopimukseen liitetyn lausunnon mukaisesti toimiin sen varmistamiseksi, että merkintäjärjestelmä tulee aina olemaan kattava?

Hautala
Arvoisa herra puheenjohtaja, jälleen kerran minä esitin kysymyksen herra Bangemannille eikä hän taaskaan vastannut. Niinpä minun täytyy toistaa se: mitä mieltä te, herra Bangemann, olette siitä, että nämä geeniruokaa koskevat turvallisuusselvitykset eivät ole julkisia?

Liese
Puhun aivan lyhyesti. Mikäli asiaa auttaa, haluaisin poistaa Breyeriin kohdistamani sanan valhe, jota ei ollut myöskään puheluonnoksessani. Haluan kuitenkin väittää, että on väärin, että tässä asiassa leikitään kuluttajien kanssa venäläistä rulettia ja että on vastuutonta propagandaa väittää, että jostain tulee parempaa, kun yhteinen kanta hylätään.

Bangemann
Herra puhemies, ensiksi Hautalan kysymykseen: on totta, etten vastannut kysymykseenne, koska en uskonut, että me vielä vähäisen ajan huomioon ottaen kävisimme vielä asiakeskustelua. Se tosiasia, että nämä ilmoitukset eivät ole julkisia, on aivan normaalia. Näin tehdään myös muiden meidän tutkittavaksemme tulevien hakemusten kohdalla. Niistä tulee kyllä myöhemmin julkisia, sillä nehän menevät jäsenvaltioille ja tiedekomiteoille ja jokainen voi toimia sitten niiden mukaisesti. Tämä tarkoittaa, ettemme me pakota ketään ilmoittajaa julkaisemaan ilmoitustaan missään virallisessa lehdessä, mutta se mitä me myöhemmin teemme on kaikki julkista.
Sen mitä White sanoi, voin vain taas vahvistaa. Sanoin sen jo esittelijän kehotuksesta ja se esitetään muuten myös 14 artiklassa. Mehän seuraamme jo kaikkea tapahtuvaa. Kaikkia asioita seurataan aukottomasti. Mikäli jossakin ilmenee aukkoja, teemme siitä johtopäätöksiä ja esitämme uusia ehdotuksia.

Puhemies
Kiitos, Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 19.30 ja se jatkui klo 21.00.)

Rajojen yli suoritettavat tilisiirrot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Peijsin Euroopan parlamentin sovitteluvaltuuskunnan puolesta laatima mietintö (A4-0004/97) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rajojen yli suoritettavista tilisiirroista (C4-0660/96-94/0242(COD)).

Peijs
Arvoisa puhemies, sovittelukomitea, jonka työhön sain esittelijänä osallistua, on hyväksynyt yhteisen rajojen ylittäviä tilisiirtoja koskevan direktiivin tekstiluonnoksen. Mikäli Euroopan parlamentti vahvistaa tämän direktiivin tällä viikolla, meillä on lopultakin direktiivi. Pöydällä on tulos, johon parlamentti voi olla tyytyväinen. Jäsenvaltioiden tulee ottaa direktiivi käyttöön ennen 1. tammikuuta 1999, kun EMU astuu voimaan. Saksa odottaa aikaongelmia direktiivin käyttöönotossa ja on erillisessä selonteossa luvannut tehdä parhaansa aikataulussa pysymiseksi. Ymmärrämme heidän vaikeutensa.
Mihin direktiivi oikeastaan on tarkoitettu? Ajan kuluessa siitä on ollut epäselvyyttä ja aion lyhyesti selvittää asiaa tässä. Direktiivin tarkoituksena on parantaa rajojen yli suoritettaviin tilisiirtoihin kuuluvaa palvelua edistämällä sen tarkoituksenmukaisuutta. Tämä on luonnollisesti erittäin tärkeää EMU: n kolmannen vaiheen valmistelujen kannalta. Yhtenäismarkkinat ja euro ovat johtaneet siihen, että rajojen yli suoritettavien tilisiirtojen määrä ja arvo nousee jatkuvasti. Jotta yhtenäismarkkinoista koituisi paras mahdollinen hyöty, on yritysmaailman ja etenkin pienten ja keskisuurten yritysten kannalta erittäin tärkeää, että tilisiirrot yhteisön eri osien välillä tapahtuvat nopeasti, luotettavasti ja edullisesti. Niin kauan kuin tätä ei ole taattu, on olemassa suuri este tavaroiden ja palvelujen vapaalle liikkumiselle yhteisössä. Kansalaiselle direktiivi merkitsee sitä, että kaksinkertaisten ja usein korkeiden maksujen ja tilisiirtojen hitauden aiheuttama ärsytys loppuu ja sitä, että hän saa valitusoikeuden, mikäli tilisiirtoa ei tapahdu.
Tämä direktiivi koskee kaikkia alle 50 000 ecun suuruisia tilisiirtoja, ja siihen on kirjattu menettelytapa, joka mahdollistaa ennen kaikkea kulujen avoimuuden ja tilisiirtojen nopeuden ja luotettavuuden edistämisen. Mielestäni direktiivin sisältämä tieto on sen ydin. Niin esimerkiksi laitoksen on sekä ennen maksua että sen jälkeen annettava asiakkaalle asianmukaista tietoa ja jäsenvaltioiden on huolehdittava soveltuvien valitus- ja vetoomusmenettelyiden käyttöönotosta mahdollisten riita-asioiden selvittämiseksi. On erinomaisen hyvä asia kansalaisten kannalta, jos he tietävät kenen puoleen kääntyä. Kulujen kaksinkertainen perintä on tulevaisuudessa kielletty.
Mikäli siitä huolimatta jotain menee vikaan tilisiirron suhteen, toimeksiantajan pankki on velvollinen korvaamaan toimeksiantajalle, siis pankin asiakkaalle, enintään 12 500 ecun suuruisen summan rajat ylittävästä siirrosta lisättynä asiakkaan menettämällä korolla ja suorittamilla maksuilla. Tämän on tapahduttava 14 pankkityöpäivän sisällä sen jälkeen kun toimeksiantajan ja pankin sopima ajanjakso on kulunut umpeen. On itsestään selvää, että jokaisella toimeksiantajalla eli jokaisella pankin asiakkaalla on oikeus viedä asia paikalliseen tuomioistuimeen puuttuvan summan takaisin saamiseksi.
Tämä direktiivi edistää sekä rajat ylittävien tilisiirtojen avoimuutta että luotettavuutta ja nopeutta. Heti kun on saatu enemmän avoimuutta ja selvyyttä, hinnatkin laskevat. Itse asiassa näemme nyt jo, että direktiivillä on vaikutusta, kun tiedetään sen astuvan voimaan. Monet pankit - olen huomannut tämän Saksassa ja Hollannissa - ovat jo toteuttaneet eurosiirron, joka täyttää direktiivin asettamat ehdot. Voidaan siis sanoa, että kyseessä on erittäin tärkeä direktiivi, joka tulee edistämään tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta yhteisössä.
Lopullinen edessämme oleva tulos on kokonaisuudessaan hyvin myönteinen. Euroopan parlamentin ja neuvoston toiveet olivat sovittelumenettelyn alkaessa jokseenkin kaukana toisistaan. Mielestäni on hyvä, että molemmat puolet ovat tehneet myönnytyksiä ja suurimmat kiistakysymykset on ratkaistu. Mitä ne olivat? Esimerkiksi sovellutusalueen suuruus, joka on nyt 50 000 ecua, eli kaikki alle 50 000 ecun suuruiset siirrot kuuluvat direktiivin alaan, takaisinmaksuvelvollisuus: 12 500 ecua ja direktiivin voimaanastumisaika. Siis samana päivänä 1. tammikuuta 1999, kun EMU astuu voimaan, myös direktiivi astuu voimaan. Toivomme, että näin tapahtuu myös Saksassa, mutta siellä se voi viedä enemmän aikaa. Meillä on nyt direktiivi, joka suojaa kuluttajaa ja yrityksiä riittävästi ja joka edistää yhteisön tavaroiden ja palvelujen sisäistä kauppaa.
Tämän parlamentin ja edustamiemme kansalaisten nimissä pyydän jäsenvaltioita mahdollisimman nopeasti täyttämään direktiivin asettamat velvoitteet, jotka koituvat kaikkien Euroopan kansalaisten ja yritysten eduksi.

Harrison
Arvoisa puhemies, rajojen yli suoritettavia tilisiirtoja koskeva direktiivi on hyvä uutinen Euroopalle, sen kansalaisille, pienyrityksille ja Euroopan parlamentille. Miksikö näin on?
Tarkastelkaamme ensiksi kansalaisia ja kuluttajia: jokainen meistä on joskus yrittänyt lähettää rahaa kansallisten rajojen ulkopuolelle. Eigerin pohjoisseinän kiipeäminenkin lienee helpompaa. Muistatteko, miten naamat venähtivät tiskin takana mennessäsi paikalliseen pankkiin ja ilmoittaessasi, niin kuin minä kerran, että haluan lähettää rahaa Englannista Ranskaan maksaakseni lomamatkan. Paitsi että palvelualttiudessa oli parantamisen varaa, en myöskään saanut riittävästi tietoja siitä, miten tällaisen siirron voisi tehdä, mitä kustannuksia siitä tulee, kauanko siirto kestää ja mitä takeita on siitä, ettei raha katoa matkallaan kanaalin yli.
Muistatteko, kuinka hämmästynyt olitte, kun sekä lähettävä että vastaanottava pankki halusivat periä toimitusmaksun tästä sähköisellä aikakaudella varsin yksinkertaisesta tehtävästä? Kaksinkertaiset maksut on aika poistaa, ja näin tehdäänkin tämän direktiivin sisältämällä välineellä. Me sosialistiryhmässä suojelisimme varsin mielellämme kuluttajaa takaamalla kaikkia alle 12 500 ecun tilisiirtoja koskevan korvausvakuuden. Eniten kuluttaja hyötyy kuitenkin vaatimuksesta, joka koskee pankkikulujen ja siirtojen avoimuutta. Kun tiedot ilmoitetaan etukäteen, kuluttajalla on todellinen mahdollisuus valita kaikista halvin ja paras palvelu. Kilpailu luo valonsäteen pankkien synkkään ja hämähäkinverkkojen peittämään maailmaan ja pyyhkäisee pois viiveen, joka on totuttu yhdistämään tällaisiin tilisiirtoihin. Yksi vaalipiiriini kuuluvassa Ellesmere Portissa asuva henkilö, Dorothy Evans, vaipui niin syvään epätoivoon yrittäessään maksaa tilaamiensa lehtien tilausmaksua tilisiirtona Ruotsiin, että hän päätyi lähettämään kruunun seteleitä postitse. Nyt apua on saatavilla, Dorothy!
Hyvä uutinen tämä on myös pk-yrityksille, joita rahan ulkomaille lähettämisen pelko saattaa estää toimimasta täysipainoisesti ja tehokkaasti Euroopan sisämarkkinoilla. Miksi riskeerata voitto, kun tilisiirto tavaroiden tai palveluiden maksamiseksi hävittää rajat ylittävän kaupan kannustimen? Varman päälle pelaaminen tarkoittaakin itse asiassa " älä pelaa ollenkaan sisämarkkinoilla" .
Hyvä uutinen tämä on myös Euroopan parlamentille, ja onnittelen Peijsiä hänen sinnikkyydestään neuvostossa. Käynnistämällä sovittelumenettelyn ja saamalla neuvostossa aikaan järkevän kompromissin parlamentti on osoittanut pystyvänsä käyttämään uusia sovitteluvaltuuksiaan taidokkaasti ja nokkelasti. Jälleen kerran Euroopan parlamentti on osoittanut olevansa olemassa kansan ansiosta ja kansaa varten.
Vielä yksi huomio: avoimuuden lisääntyminen maiden välisissä rahalähetyksissä tulee olemaan entistä ilmeisempää, kun yhteisvaluutta otetaan käyttöön. Enää eivät pankit lisää konversiomaksuja kokonaismaksuihin. Mikä vielä parempaa, palvelujen todelliset kustannukset asetetaan selkeästi esille. Terveen kilpailun valokeila on todellakin lankeamassa Euroopan pankkien pimeiden holvien ylle. Tämä direktiivi on hyvä uutinen myös pankeille, joista tulee entistä kilpailukykyisempiä Euroopan suuressa hankkeessa, Euroopan sisämarkkinoilla.

Garosci
Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan onnitella teitä uudelleenvalintanne johdosta ja toivottaa menestystä työhönne.
Kuten tiedämme, rajojen yli suoritettavien maksujen lukumäärä on Euroopan unionissa 400 miljoonaa, joista puolet on arvoltaan yli 2 500 liiraa. Nykyisen kasvuvauhdin perusteella arvioidaan, että 2000-luvun alussa tilisiirtojen määrä, kun käteismaksuja ei oteta huomioon, tulee nousemaan yli miljardiin. Tämä johtuu rajat ylittävän toiminnan sekä tavaroiden, palveluiden ja rahanvaihdon lisääntymisestä jäsenvaltioiden välillä yhteismarkkinoilla. Tällöin on lisättävä sääntelytoimintaa, jolla taataan kansalaisten puolustaminen pankkipalveluiden käyttäjänä, oli kyseessä sitten pien- tai suuryrittäjä tai vain tavallinen säästäjä.
Tämä tavoite on täysin samansuuntainen yhtenäisvaluutan käyttöönoton ja sen käytön laajentamisen kanssa. Kahden yhteisöön kuuluvan kaupungin välistä pankkitapahtumaa pidetään nimittäin vastaavana tapauksena kuin kahden samaan valtioon kuuluvan kaupungin välistä pankkitapahtumaa, mutta luottolaitosten ei kuitenkaan anneta täysin määrätä tapahtuman luonnetta eli ne eivät voi oman mielensä mukaan päättää siihen liittyvistä yksityiskohtaisista säännöistä, valuutoista ja kustannuksista.
Olemme näin ollen samaa mieltä suuresta osasta sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä hankkeesta ja kannatamme sitä. Esitämme kiitoksemme ennen kaikkea esittelijälle ja - jos sallitte - myös Ranskan hallitukselle, joka otti tämän aiheen ensisijaisten tavoitteidensa joukkoon omalla puheenjohtajakaudellaan, vuoden 1995 alkupuolella, jolloin asiasta päästiin yhteisymmärrykseen lähes kaikkien jäsenvaltioiden ja parlamenttimme välillä, joka oli antanut asialle tukensa täysin vakuuttuneena siitä, että emme tahdo pankkiirien Eurooppaa vaan kansalaisten Euroopan.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, ryhmämme suhtautui aluksi jokseenkin kriittisesti summien suuruuteen ja onkin tehnyt kaikkensa, jotta ne summat, joita tässä direktiivissä tarkoitetaan, voitaisiin saada suuremmiksi. Kaikesta huolimatta olen sitä mieltä, että saavutettu tulos ansaitsee arvostuksen ja haluan yhdessä työtovereideni kanssa onnitella Peijsiä saavutetusta tuloksesta. Ryhmämme mielestä on erittäin tärkeätä, että kuluttajan sekä pienten yritysten oikeudet tullaan suojaamaan riittävästi tiettyyn summaan saakka. Mutta minun on vielä sanottava, että pankit voisivat tarjota parempia takuita ja varmuuksia asiakkaidensa kanssa tekemissään sopimuksissa. Mikäli haluamme yhden Euroopan ja yhdet markkinat, on myös taattava maksuliikenteen sujuvuus.

Gebhart
Herra puhemies, arvoisat kollegat, edellisessä keskustelussa alitin puheaikani erehdyksessä huomattavasti. Toivon siksi, että osoitatte kärsivällisyyttä, jos tällä kertaa käytän hieman enemmän aikaa.
Sitten asiaan: enemmän olisi ollut parempi. Uskon kuitenkin, että olemme saavuttaneet jotakin niiden ihmisten puolesta, jotka ovat meidät valinneet. Kaikki alkuperäisen luonnoksen parannukset muodostavat ongelman, joka tuottaa minulle päänvaivaa eli vastuurajat ovat liian alhaiset. Näissä olosuhteissa olemassaolon vaarantava taloudellinen riski siirtyy taloudellisesti voimakkaammilta heikommille liikekumppaneille.
Onneksi lainsäädäntöä ei tehdä ikuisiksi ajoiksi. Sitä voi aina sopivin väliajoin parantaa. Siksi toivon, että meidän keskustelukumppanimme neuvostossa pitävät sanansa. He lupasivat sovittelukomiteassa, että täytäntöönpanon 30 kuukauden määräaikaa ei käytetä kokonaan, jotta direktiivi olisi mahdollisesti 1. tammikuuta 1999 mennessä sovitettu kansalliseen oikeuteen.
Pikaisen kuluttajansuojaa parantavan korjauksen toivossa meidän pitäisi äänestää sovittelutuloksen puolesta.

Kuhn
Herra puhemies, arvoisat kollegat, kuluttajavaliokunta, joka sai ottaa asiaan kantaa, odotti tietenkin direktiiviltä enemmän kuluttajansuojan suhteen. Silti sanoin sovittelukomiteassa kyllä ja pyydän myös parlamenttia sanomaan kyllä. Me tarvitsemme direktiiviä rajojen yli suoritettavista tilisiirroista, ja toivon, että jäsenvaltiot toimeenpanevat tämän direktiivin lupausten mukaisesti 1. tammikuuta 1999 eli rahaliiton alkuun mennessä.
Parlamentti onnistui saaman läpi vaatimuksensa, jonka mukaisesti direktiivi koskee kaikkia tilisiirtoja aina 50 000 ecuun asti. Näin se kattaa suurimman osan yksityisen sektorin ja pk-yritysten tilisiirroista. Pankkien korvausvelvollisuuden suuruudeksi tilisiirroista, jotka kirjataan otoiksi siirtäjän tililtä, mutta eivät päädy vastaanottajan tilille, vahvistettu 12 500 ecua on kompromissi, jota on direktiiviä tarkistettaessa parannettava.
Sovittelumenettelyn aikana sai toisinaan sen vaikutelman, että neuvosto uskoo meidän elävän vielä postivaunujen aikaa ja että tilisiirtoina siirretty raha kuljetetaan käteisenä. Pankkien vapaaehtoisesti tekemä korotus olisi hyvin tervetullut ja toivottava.

Marín
Arvoisa puhemies, haluaisin komission puolesta kiittää parlamenttia ponnisteluista, joilla se sai aikaiseksi sen, että sovittelumenettelyn tuloksena voimme päätyä tähän kolmen toimielimen kesken yhteiseen johtopäätökseen. Esille on tullut myös se, että sovittelumenettely on toisinaan hyvin myönteinen käytäntö ja keino, jonka avulla toimielinten välisessä vuoropuhelussa voidaan erittäin hyvin saada aikaiseksi tämän tyyppisiä hyviä uutisia. Peijs kuvasi ymmärtääkseni hyvin kattavasti sovittelumenettelyllä saavutettua sopimusta, ja suurin osa keskusteluun osallistuneista parlamentin jäsenistä on tuonut esille niitä etuja, joita tämän direktiivin hyväksymisestä koituu kuluttajille, yksittäisille henkilöille ja yrityksille. Sallinette siis, että pitäydyn toistamasta tässä yhteydessä sovittelumenettelyn tuloksien sisältöä.
Edut ovat mielestäni ilmeiset. Kuten parlamentin jäsenet ovat selvittäneet, kyseessä oli erityisesti niiden pyyntö, jotka käyttävät tämän tyyppisiä palveluita. Tilanne on nyt paljon selkeämpi. Se on nyt paljon avoimempi kansalaisten kannalta ja, mikä tärkeintä - ja tämän sanon puheenvuoroni lopuksi -, kyseessä on hyvä keino, jolla voidaan vähitellen lujittaa rajattomia sisämarkkinoita.
Kiitokset siis sanoistanne, rouva Peijs, kiitokset kaikille teille ja kiitokset myös sovittelumenettelylle, jonka ansioista olemme voineet tänään tehdä tämän myönteisen päätöksen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan yhteistyökumppanuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bertensin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0416/96) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille " Euroopan unioni - Latinalainen Amerikka: yhteistyökumppanuuden vahvistamisen nykytilanne ja tulevaisuuden näkymät 1996-2000 (KOM(95)0495 - C4-0489/95).

Manzella
Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitamme Bertensin mietinnön käsittelyn, haluaisin kiinnittää huomionne menettelyä koskevaan asiaan: valmistaudumme keskustelemaan kahdesta ulkoasianvaliokunnan mietinnöstä ilman, että niiden osalta olisi kuultu suhteista Etelä-Amerikan maihin vastaavaa valtuuskuntaa tai suhteista Väli-Amerikan maihin vastaavaa valtuuskuntaa.
Työjärjestyksen kannalta tarkasteltuna tämä saattaa olla perusteltua, mutta uskon kuitenkin, että olennaisimmalta kannalta eli työmäärämme säästämisen kannalta olisi tässä tapauksessa aiheellista kuulla asiaa käsittelevien valtuuskuntien lausunto.
Pyydän teitä, arvoisa puheenjohtaja, mikäli pidätte näkemystäni perusteltuna, kiinnittämään työjärjestystä käsittelevän valiokunnan huomion tähän asiaan, jotta saisimme selville, mikä rooli valtuuskunnilla todellisuudessa on työmäärämme säästämisessä.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen, olen pahoillani, mutta paikalla ovat kuitenkin noiden edustajistojen parlamentin jäsenet, jotka voivat esittää muutosehdotuksia ennen huomista istuntoa. Tämä vastaa kysymykseenne. Käsittääkseni sitä ei voida peruuttaa, sillä edustajistojen jäsenillä on tämä oikeus.

Manzella
Arvoisa puhemies, en pyytänyt asian palauttamista valiokuntaan. Pyysin teitä ainoastaan puuttumaan käsittelyn ulkopuolisiin asioihin ja esittämään kysymykseni työjärjestystä käsittelevälle valiokunnalle, joka tutkisi ja selvittäisi, millainen rooli valtuuskunnilla on vastaavissa tilanteissa tulevaisuudessa.
Mielestäni on vastoin parlamentin jäsenten työn säästeliäisyyttä, että Latinalaisen Amerikan asioita käsitteleviä valtuuskuntia ei oteta mukaan työhön.
Arvoisa puhemies, kyse on ainoastaan tulevaisuuteen liittyvästä näkemyksestä; tarkoituksenani ei ollut missään nimessä pyytää asian palauttamista valiokuntaan.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen, esitän vaatimuksenne puheenjohtajalle.

Bertens
Arvoisa puhemies, saanen onnitella teitä henkilökohtaisesti ja myös ryhmäni puolesta teidän uudelleen valinnastanne parlamentin varapuhemieheksi. Kiitän työtoveriani Manzellaa sydämellisesti hänen huomautuksestaan, että on tärkeää, että Latinalaisen Amerikan komitea tulee jollakin tavalla liittää tämän mietinnön valmisteluun. Voin rauhoittaa hänet sanomalla, että olen itse ollut seitsemän ja puoli vuotta sen komitean jäsen eli se asia on kunnossa ja sen lisäksi olen asunut 15 vuotta lyhyestä elämästäni siellä, mistä nyt puhumme. Joka tapauksessa, tulemme keskustelemaan asiasta keskenämme myöhemmin, olen hollantilainen ja te olette italialainen, ja meidän pitää keskustella ehkä toisella tavalla.
Kiitän komissiota ja ennen kaikkea komission jäsen Marínia niistä ilmoituksista, jotka koskivat tulevia suhteita Latinalaisen Amerikan kanssa. Se manner on jatkuvassa liikkeessä ja unionin yhdenmukaista näkökulmaa, joka käsittää suhteen kaikki osat, tarvitaan ehdottomasti.
Eurooppalaiset näkevät Latinalaisen Amerikan vielä liikaa 70- ja 80-lukujen silmin. Latinalainen Amerikka ei ole enää diktaattorien, ihmisoikeusloukkauksien, hyperinflaation, mielenkiintoisten, mutta niin salaisten contrien ja vasta-contrien manner.
Siitä saadaan kiittää osaksi Eurooppaa. Unioni on 1980-luvun alusta lähtien antanut hyvän esimerkin yhteisestä eurooppalaisesta ulkopolitiikasta. Marín tuntee yhtä hyvin kuin kuka tahansa San José -vuoropuhelun. Työtoverimme Carnero, myös old hand Latinalaisessa Amerikassa ja Keski-Amerikassa, on laatinut siitä hyvän mietinnön. Hän painottaa siinä etenkin sitä, millä tavoin yhteinen eurooppalainen ulkopolitiikka, jota ei tarvitse institutionalisoida, toimii hyvin. Ja sille perustalle rakennamme.
Sen jälkeen Eurooppa oli kuitenkin hiljaa, samalla kun Latinalainen Amerikka muuttui nopeasti. Sovittelupolitiikka, demokratisointi ja ihmisoikeuksien kunnioitus ovat asettaneet perustan poliittiselle ja sosiaaliselle vakaudelle. Taloudelliset uudistukset ja makrotalouden vakauttaminen ovat antaneet mahdollisuuden talouden jälleenrakentamiselle. Tämä kehitys on antanut ärsykkeen alueelliselle yhteistyölle, Andien sopimukselle, Mercosurille ja niin edelleen.
Eurooppa jäi jo toistamiseen junasta ja jätti käyttämättä useat viimeaikaisen kehityksen tarjoamat mahdollisuudet. Yhteistyöllä oli kehitysyhteistyön luonteinen yksipuolinen luonne. Menetimme vähitellen Latinalaisen Amerikan markkinat Yhdysvalloille, jotka täyttivät Euroopan jättämän tyhjiön NAFTA: lla ja The Enterprise for America's Initiative -aloitteella. Mitä tulee sijoituksiin Latinalaisessa Amerikassa ja kauppaan sen kanssa, Yhdysvalloilla on täydellinen yliote Eurooppaan nähden.
Latinalaisen Amerikan uudet rakenteet ovat vielä herkästi särkyviä, 35 prosenttia väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella. Koulutukselle ja kasvatukselle ei ole riittävästi tilaa. Huumeet, korruptio ja rangaistusten puute kalvavat Latinalaisen Amerikan poliittisia rakenteita. Demokratisoituminen tarvitsee meidän huomiotamme. Guatemalan uusi rauha on ilahduttava asia, mutta se pysyy luonnollisesti heikkona, ellemme panosta siihen millään tavalla.
Euroopan on kohdattava Latinalainen Amerikka täysikasvuisena kumppanina. Komission tiedonanto antaa siihen ensimmäisen sysäyksen. Ei voi olla niin, että tällainen tärkeä alue haavoittuvine rakenteineen jää huomiotta yhteisön ulko- ja turvallisuuspolitiikassa.
Komission aloitteet uuden Latinalaisen Amerikan politiikan suhteen ovat kuitenkin liian epämääräisiä eivätkä velvoita mihinkään. Pyydän komissiota laatimaan toimintaohjelman, jossa esitetään konkreettisia aloitteita uuden politiikan alueella.
Olen esittänyt mietinnössäni ehdotuksia sellaisiksi konkreettisiksi aloitteiksi. Ne liittyvät ulkopolitiikkaan, talouteen, yhdentymiskehitykseen, kehitysyhteistyöhön, turvallisuuteen ja puolustukseen.
Ulkopolitiikan suhteen Latinalaista Amerikkaa on kohdeltava ensisijaisena alueena. Meidän ei tule muuttaa Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa käymäämme Atlantin ylittävää vuoropuhelua Latinalaisen Amerikan kanssa käytäväksi Atlantin ylittäväksi vuoropuheluksi. Mutta Latinalaisesta Amerikasta on tultava pysyvä kohta työjärjestyksessämme.
Talouden ja yhdentymisen alueella unionin on edistettävä siellä tapahtuvaa alueellista yhdentymiskehitystä ja pidettävä yllä yhteyksiä näiden alueiden kanssa.
Kehitysyhteistyön suhteen kannatan komission etusijalle asettamia asioita. Tärkeimpänä tukijana unionin on vedottava muihin maihin, jotta ne korottaisivat panostaan. Etenkin Yhdysvallat on lahjoittajana liian vaatimaton.
Turvallisuus ja puolustus. Turvallisuuden yhteydessä haluan puhua myös huumeyhteistyöstä. Yhteistyö huumeiden vastustamiseksi on laajennettava koskemaan muitakin Latinalaisen Amerikan osia kuin vain Andien sopimuksen maita.
Turvallisuus ja puolustus on otettava Euroopan latinalaisamerikkalaiselle listalle. Todellinen täysikasvuinen suhde Latinalaisen Amerikan kanssa vaatii huomiota myös näille alueille. Yhteistyö ennalta ehkäisevän diplomatian suhteen, rauhan turvaaminen ja vastaavat asiat ovat koko maailmaa koskevia asioita. Yhteydet asianomaisten järjestöjen kanssa ovatkin erittäin toivottavia.

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, valiokunnalleni valmistelemassani mietinnössä käsittelen luonnollisesti energiaasioihin sekä tutkimukseen ja kehittämiseen liittyviä asioita.
Latinalaisen Amerikan tapauksessa puhumme 450 miljoonan asukkaan markkinoista. Se siis merkitsee 450 miljoonaa kuluttajaa. Bertens sanoi, että Euroopan unioni on hoitanut huonosti näitä markkinoita. Se ei pidä paikkaansa energiaalalla, Bertens. Energia-alalla monet Euroopan unionin jäsenmaat ovat tehneet suuria investointeja. Ne ovat mielestäni olleet niin merkittäviä investointeja, että viime vuosina alan sijoittajista on tullut tämän alan pääosan esittäjiä.
Kyseisen alueen talouskasvu on kuitenkin huimaa, mutta sen taloudellisen kehityksen vaihe on vielä alhainen, jolloin voidaan olettaa, että energiankulutus tulee kasvamaan merkittävästi. Näin ollen meidän valiokuntamme huolenaiheena on se, että energiaa käytetään tehokkaasti. Komission I pääosaston piirissä on nyt jo olemassa ALURE-ohjelma (Latinalainen Amerikka - energiavarojen optimaalinen käyttö), joka on tärkeä, mutta ei riittävä tekijä Latinalaisen Amerikan ja Euroopan unionin välisessä yhteistyössä. Siihen on ohjattu liian vähän varoja. Arvoisa komissaari, tarvitsemme lisää varoja tähän ohjelmaan, koska se on mielestämme erittäin tärkeä.
Mielestämme myös uusiutuvien energiavarojen, ennen kaikkea vesivoiman, käyttöä on kehitettävä. Vesivoiman käytöllä on laajat kehitysmahdollisuudet Latinalaisessa Amerikassa. Se on muita vähemmän saastuttava energiamuoto. Lisäksi alueella on Amazonin viidakot, jotka imevät valtavan määrän hiilidioksidia. Näitä kaikkia tekijöitä on hyödynnettävä tulevassa yhteistyössämme asianmukaisten sopimusten pohjalta.
Aktiivisimmin kehitettävän roolimme eli tutkimuksen ja kehittämisen alueella olemme ehdottaneet järjestettäväksi seminaareja, joissa vaihdetaan näkemyksiä keskinäisestä yhteistyöstä, tutkijavaihtoja sekä ohjelmien aloittamista elintarvikealalla, bioteknologiassa, energia-alalla ja ennen kaikkea myös ympäristöalalla.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, käsittelemme nyt suurta mietintöä ja sellaisena sitä pitää myös kehitys- ja yhteistyövaliokunta. Euroopan unionin on jo aika ryhtyä suhtautumaan Latinalaiseen Amerikkaan samalla tavalla kuin muihinkin Amerikan mantereen kansakuntiin kuten Yhdysvaltoihin tai Kanadaan. Esittelijä tuo hyvin esille sen, miten suhteissamme on edetty horjuvasta alkuvaiheesta kohti kypsää alueellisten keskusten välistä yhteistyötä, jossa painotetaan keskinäistä yhteisymmärrystä. Pyrkimys yhteisymmärrykseen perustuu siihen, että olemme osa samanlaista kulttuuria, ja tämä lähentyminen on lisääntynyt Portugalin ja Espanjan liityttyä Euroopan unionin jäseniksi.
Vaikka Latinalaisen Amerikan ja Espanjan ja Portugalin välillä on perinteisesti katsottu vallitsevan vastaavanlainen yhteisymmärrys kuin kansainyhteisön ja Iso-Britannian välillä, yhteisö ei ehkä ole reagoinut samalla tavalla Latinalaisen Amerikan tapauksessa. Tämä tuki on tuotava esille vahvistamalla eri järjestöjä, jotka voivat yhteisymmärryksen muuttumista luontevaksi suhtautumistavaksi. Viittaan Euroopan investointipankin, AL-INVEST: n ja ECIP: n tapaisiin välineisiin, jotka tuovat mieleeni sen, että Euroopan unioni suhtautuu myönteisesti oikein mitoitettuun kehitysapuun ja että Euroopan unioni on alueen tärkein tukija - sen osuus on 54 prosenttia, johon suhteutettuna esimerkiksi Yhdysvaltojen vastaava osuus on alle puolet. Kaikesta huolimatta havaitsemme kuitenkin, että Euroopan investointien määrä ei kasva vaan se laskee kyseisissä maissa. Amerikan Yhdysvalloilla on hallussaan 43 prosenttia alueen koko kaupasta ja 75 prosenttia suorista ulkomaisista investoinneista. Miksi tilanne on näin epäsuhtainen ja miksi me emme tosiasiassa olekaan tasavertaisessa asemassa Yhdysvaltojen kanssa? Esitän onnitteluni mietinnön johdosta ja annan sille kehitys- ja yhteistyövaliokunnan tuen, jotta sillä voitaisiin tiivistää ja normalisoida Latinalaisen Amerikan suhteita.

Cabezón Alonso
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat parlamentin jäsenet, olen lukenut mielenkiinnolla Bertensin laatiman mietinnön ja mietinnön laadintaan osallistuneiden valiokuntien lausunnot. Tekstit ovat mielestäni hyödyllisiä ja mielenkiintoisia, koska niissä pyritään tuomaan esille ajatuksia siitä, miten Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan suhteita voitaisiin lujittaa.
Kuten Bertens itse hetki sitten sanoi, Latinalaisen Amerikan nykytodellisuuden tarkastelu ei ole sama asia kuin Latinalaisen Amerikan viime vuosikymmenien tarkastelu. Sen nykyinen todellisuus on paljon monimuotoisempi ja aktiivisempi valoisine ja varjoisine puolineen, ja siihen sisältyy valtavia mahdollisuuksia. Se on maailma, jossa on paljon yhteisiä piirteitä, mutta Latinalaista Amerikkaa ei voida silti pelkistää epämääräiseen yhtäläisyyteen unohtaen kaikki erot. Latinalaista Amerikkaa on yhtä hyvin nouseva Chile ja äärimmäisessä köyhyydessä elävä Nicaraguan alkuperäisväestö, rauhansopimuksen solminut Guatemala ja tietyllä tapaa demokraattista vakautta edustava Costa Rica. Yhtä lailla Latinalaista Amerikkaa on Kolumbia huumeiden salakuljetukseen liittyvine väkivaltapesäkkeineen ja Peru, jossa väkivaltaa ja ihmisryöstöjä käytetään tuomittavalla tavalla poliittisena välineenä. Latinalaista Amerikkaa on kuitenkin myös kunnianhimoinen Mercosur-hanke ja vapaakauppasopimus Meksikon, Kanadan ja Yhdysvaltojen välillä.
Mielestäni Euroopan unionin on omaksuttava kokonaisvaltainen lähestymistapa suhteissaan Latinalaiseen Amerikkaan ja arvostettava tämän maanosan monimuotoisuutta. Meillä on käytössämme poliittisen vuoropuhelun välineitä. San Josén vuoropuhelu, jota myös komissaari Marín on kehittänyt, on yksi tällainen esimerkki, mutta se ei ehkä yksin riitä. Emme voi ottaa sitä riskiä, että Latinalainen Amerikka pitää yhä edelleen Yhdysvaltoja tärkeimpänä kumppaninaan ja Euroopan unionia vain uskollisena seuralaisena.
Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisten investointien ja rahavirtojen kehitys on tunnettava, jotta pystyisimme jollain tavoin tutkimaan, millaisia tulevaisuudennäkymät voisivat olla. Meidän on tehtävä vielä paljon ennen kuin saamme selville parlamentaarisen vuoropuhelun kaikki mahdollisuudet ja esimerkiksi sen, miksi Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välinen poliittinen yhteistyö pelkistyy tärkeydestään huolimatta usein vain ministeri- tai hallitustason vuoropuheluksi. Parlamentaarisesta vuoropuhelusta on hyötyä myös demokratian vahvistamiseen ja alueelliseen yhdentymiseen liittyvässä kehityksessä.
Latinalainen Amerikka ja Euroopan unioni tarvitsevat toisiaan ja niiden on parannettava poliittisen ja kauppayhteistyön välineitään tasavertaisuuden ja lojaalisuuden tasoilta aina yhteistyön ilmapiiriin asti. Jokainen, joka on seurannut tai tutkinut Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välistä yhteistyötä, on varmasti huomannut, että yhteistyötä käydään hyvin laajalla alueella, mutta tästä huolimatta - myös komissio on tietoinen tästä asiasta - yhteistyö on kuitenkin heikosti näkyvää niiden kansalaisten kannalta, jotka pyrkivät määrittelemään näitä yhteistyön tasoja.
Eräs ongelma, joka vaivaa suurinta osaa Latinalaisen Amerikan maista, on myös velkataakka. Euroopan unionin olisi oltava aktiivinen kumppani ja kyettävä laatimaan ja esittämään ehdotuksia, jotka ovat yhteensovitettuja ja innovatiivisia, ja joiden avulla voitaisiin keventää Latinalaisen Amerikan maiden ulkomaanvelkaa. Tämä sen vuoksi, että kyse on maista, jotka ovat yhteiskuntarakenteeltaan hyvin kaksijakoisia useimmissa tapauksissa ja jotka tarvitsevat tukea talousuudistuksilleen voidakseen parantaa työttömyys- ja köyhyyslukujaan ja voidakseen toteuttaa talousuudistuksia, koska niiden avulla luodaan olosuhteet, joissa on mahdollista lujittaa tai joissakin tapauksissa myös luoda kollektiivista yhteisvastuupolitiikkaa, joka vastaisi sitä, mitä me Euroopassa nimitämme " hyvinvointivaltioksi" .
Joissakin Latinalaisen Amerikan maissa on erittäin vakavia huumekauppaan ja korruptioon liittyviä ongelmia. Me emme kuitenkaan voi tekopyhästi heristää heille sormea niin kauan kuin oma toimintamme näillä aloilla ei ole riittävän voimakasta, sillä viljellyt kokapensaat eivät muutu huumeiksi ilman huumeiden käyttäjiä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa, että sotilasdiktatuurien kausi on nyt käytännöllisesti katsoen ohi, mutta vielä on olemassa se vaara, että alueelle saattaa ilmaantua muita populistisia hallintomuotoja, jotka eivät kykene ratkaisemaan Latinalaisen Amerikan rakenneongelmia. Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan tulee kohdata toisensa kaikilla mahdollisilla yhteistyön poluilla. Sekä komission esitys että Bertensin siihen tekemät lisäykset viittaavat tähän suuntaan.

Lenz
Herra puhemies, kun puhutaan Euroopan ja Latinalaisen Amerikan välisestä suhteesta, ei koskaan tiedä tarkalleen, mihin menneisyyden ja nykyajan väliseen perhetarinaan sotkeutuu. Konfliktit, keskustelu, kauppa ja arvostelu vaihtelevat keskenään. Siellä on siskoja ja veljiä, serkkuja ja kummeja yli vuosikymmenten ja -satojen ajalta, paenneita ja seikkailunhaluisia maahan- ja maastamuuttajia. Me pohdimme nyt kuitenkin tulevaisuutta eli valtioyhteisö Euroopan unionin suhdetta Latinalaiseen Amerikkaan, jonka kanssa on tarkoitus herättää henkiin vuoden 2000 jälkeenkin jatkuva kumppanuus diktatuurin ja demokratian välisten konfliktien leimaamien vuosien jälkeen, joille oli ominaista taistelu ihmisoikeuksien puolesta ja Latinalaisen Amerikan yhteisten markkinoiden luominen. Tämä on tärkeää sekä yhteiselle ulkopolitiikalle että meidän ulkomaankaupallemme. Molemmat liittyvät tähän. Meidän puoleltamme on EU: n käytettävä niitä molempia Euroopan parlamentin toiveen mukaisesti, kuten Bertensin erittäin hyvästä mietinnöstä käy ilmi, jotta voidaan luoda uusi Atlantin ylittävä vuoropuhelu, johon myös Yhdysvaltojen on osallistuttava.
Euroopan parlamentti on nähnyt paljon vaivaa tämän vuoropuhelun eteen useiden vuosien ajan aina ensimmäisistä suorista vaaleistaan alkaen. Maastrichtin sopimuksen J.1 artikla kehottaa aloittamaan aktiivisen politiikan Latinalaisen Amerikan suhteen. Se on puuttunut jo pitkään.
Euroopan kehitys on painanut taka-alalle kiinnostuksen Latinalaisen Amerikan poliittisiin kehityskulkuihin. Latinalainen Amerikka itse on kiistattoman hurjasta taloudellisesta ja demokraattisesta kehityksestään huolimatta jäänyt 90-luvulla hieman syrjään maailmanpolitiikassa. Tiedonannollaan Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan yhteistyökumppanuuden vahvistamisen nykytilanteesta ja tulevaisuuden näkymistä vuosille 1996-2000 komissio on näyttänyt suuntaa näiden suhteiden elvyttämiselle. Asiaankuuluvien valiokuntien lausunnot, Etelä- ja Väli-Amerikan valtuuskuntien johdonmukainen työ ja parlamenttien välinen vuoropuhelu EP: n ja Latinalaisen Amerikan parlamenttien välisten konferenssien puitteissa korostavat sitä merkitystä, jonka me päätöslauselman johtopäätöksissä annamme.
Olemme työskennelleet ahkerasti Mercosurin laajentamisen puolesta, Latinalaisen Amerikan alueellisten parlamenttien muodostamisen, Andien parlamentin ja väliamerikkalaisen parlamentin puolesta. Me emme kuitenkaan saa unohtaa vaikeita asioita. Huumeita, rajat ylittävää rikollisuutta ja korruptiota, kaupan laajentamista aroille aloille, ihmisoikeuksien lujittamisen puolesta käytävää taistelua ja demokratiaa ei saa sulkea ulkopuolelle.
Ihmisoikeuksien alivaliokunnassa viime vuonna järjestetty kuulemistilaisuus rankaisematta jättämisestä diktatuurivaltioissa tehdyistä ihmisoikeusrikoksista poliittisia vastustajia sekä monia rintamien väliin jääneitä kansalaisia kohtaan osoitti tällaisten seurannaisongelmien monikerroksisuuden ja herkkyyden. Demokratian ja riippumattoman oikeusjärjestelmän välillä on tiivis yhteys.
Demokraattisen Euroopan velvollisuus on tukea demokratian vakautta vahvistaakseen siten demokraattisten valtioiden osuutta maailmanlaajuisissa järjestöissä ja kehittääkseen yhteisiä käsityksiä turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta ja samalla konfliktien ehkäisystä.
Tämä on meidän tehtävämme ja sen puolesta me Euroopan parlamentissa olemme aina toimineet suhteessa komissioon ja neuvostoon. Me toivotamme mietinnölle menestystä.

Carrère d'Encausse
Arvoisa puhemies, latinalaisen Amerikan nykyinen kehitys on yksi vuosisatamme lopun onnellisimmista tapahtumista. Tätä aluetta on kauan pidetty ruutitynnyrinä, jossa sissisodat ja vallankaappaukset seuraavat toinen toistaan. Mutta nyt siellä edistyvät rauha ja demokratia, ja Euroopan unionin on annettava tukensa ja osallistuttava tähän prosessiin. Onnittelen Bertensiä hänen erinomaisesta mietinnöstään ja tervehdin ilolla myös komission aloitetta ja sen tiedonannon suuntaa, joilla pyritään Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan suhteiden uudelleenkäynnistämiseen.
Käytettävissäni olevan lyhyen ajan kuluessa voin ottaa esille ainoastaan kolme tärkeintä seikkaa, joiden mukaisesti komissio ehdottaa Euroopan unionin yhteistyön suuntaamista. Rajoitun siis toteamaan sen, mikä mielestäni on kaikkien uudistusten ehdoton ennakkoedellytys. Tarkoitan sitä tukea, jonka Eurooppa voi ja joka sen täytyy antaa demokraattisten prosessien lujittamiseksi.
Euroopan unionia syytetään usein siitä, että se on ennen kaikkea taloudellinen ja että sen huolenaiheet ovat kaupallisia. Tässä arvostelussa ei oteta huomioon Euroopan unionin osallisuutta maailman demokratian kehittämisessä yhteistyöja assosiointisopimusten ansiosta, joita on tehty maiden kanssa, joiden demokratia on ollut uhattuna. Tämä koskee Latinalaista Amerikkaa, missä jotkut demokraattiset hallinnot ovat epävakaisia ja missä Euroopan unioni on voinut merkittävällä tavalla lujittaa käynnissä olevaa prosessia. Komission ehdotukset poliittisen ja kaupallisen kumppanuuden luomisesta Euroopan unionin ja näiden maiden välille ovat vastaus tähän huolenaiheeseen. Haluaisin kuitenkin ilmaista epäilykseni mitä tulee kahteen mietinnön kohtaan.
Ensinnäkin Bertens ehdottaa, että ylitettäisiin ministeritaso, jossa tämän kaltaista vuoropuhelua käydään. Hän toivoo, että järjestettävien parlamenttien välisten tapaamisten lisäksi Euroopan parlamentti ja vastaava latinalaisamerikkalainen elin osallistuisivat ministerikokouksiin. Tämä voi aiheuttaa tarpeetonta institutionaalista sekasortoa hetkellä, jolloin tähän asti hieman etäiset suhteet solmitaan uudelleen.
Toinen asia koskee huumekauppaa. Bertens väittää perusteluissaan, että huumekauppaa koskeva ongelma perustuu kysyntään ja tarjontaan. Hänen mukaansa on ennen kaikkea luotava muunlaisia kehitysmuotoja, ilman että ryhdytään todelliseen huumeidenvastaiseen sotaan, sillä pakkokeinot eivät ole koskaan osoittautuneet tehokkaiksi. Tämä ongelmanasettelu vaivaa minua, sillä vaikka on totta, että on luotava muunlaista kehitystä alueille, joilla näitä tuotteita viljellään, on myös jarrutettava huumekauppaa kaikin mahdollisin tavoin. Euroopan unionin tehtävänä on myös auttaa näitä maita pääsemään eroon tästä vitsauksesta, joka ei koskaan tue demokratian kehitystä.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, viime vuosille on todellakin ollut tunnusomaista Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan lähentyminen, joka on johtunut pohjimmaltaan Espanjan ja Portugalin liittymisestä unionin jäseniksi, mikä on lisännyt ja antanut enemmän painoarvoa kummankin mantereen välisille kulttuurisille yhtäläisyyksille.
Haluaisin tässä mielessä tuoda esille yksimielisyytemme Bertensin mietinnön hengen kanssa ja korostaa ensisijaisena ja keskeisenä tavoitteena tarvetta laajentaa ja vahvistaa erilaisia kehitystä ja demokratian vakiinnuttamista Latinalaisessa Amerikassa edistäviä toimia siinä muodossa kuin ne esitetään komission tiedonannossa.
Tästä syystä mielestämme Euroopan on aiheellista antaa suurta tukea Latinalaisen Amerikan maiden talousuudistusten syventämiseksi, joiden avulla voitaisiin varmistaa parhaillaan toteutettavien rakenneuudistusten onnistuminen siten, että ne edistävät kehitystä ja eteenpäinmenoa Latinalaisen Amerikan eri alueilla ja että niissä kiinnitetään erityistä huomiota jyrkkiin sosiaalisiin ja taloudellisiin eroihin koko alueella.
Jotta tähän tavoitteeseen päästäisiin, meidän on Euroopan unionin piirissä ryhdyttävä määrätietoisempiin ja kunnianhimoisempiin toimiin, jotta Latinalaisen Amerikan suhteista tulisi uuden yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaamme keskeinen tavoite. Meidän on muistettava, että Latinalaisen Amerikan perinteiden kaupan ylijäämä Euroopan unionin osalta kolminkertaistui 80-luvulla, mutta väheni 90-luvun alussa ja hävisi käytännöllisesti katsoen kokonaan vuonna 1993.
Viimeisten kolmen vuoden ajan tulos on ollut alijäämäinen, ja vastaava luku on tällä hetkellä 1500 miljoonaa dollaria. Euroopan unioni on myös menettänyt asemansa Latinalaisen Amerikan tärkeimpänä sijoittajana, mikä paljastaa sen, että nykyiset toimet Latinalaisen Amerikan suhteiden lujittamiseksi eivät ole riittäviä, vaan niistä puuttuu tarvittava kunnianhimo ja aloitteellisuus.
Arvoisa puhemies, toteamme lopuksi, että komission on mielestämme ehdottomasti laadittava Latinalaisen Amerikan toimintaohjelma, joka sisältäisi - kuten aiemmin on jo todettu - konkreettisia yhteisiä ehdotuksia, joilla edistettäisiin toisaalta taloudellista ja muuta kehitystä ja toisaalta rauhaa, demokratiaa ja ihmisoikeuksien tiukempaa noudattamista.

Souchet
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Bertensin mietinnössä käsitellään komission tiedonantoa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan suhteista. Asiaa on tietysti pohdittava sinällään, mutta myös osana kokonaisuutta, jonka tiedonannot suhteista Kanadaan, Yhdysvaltoihin ja Keski-Amerikkaan muodostavat.
Nämä kaikki yhtenäiset tekstit heijastavat Euroopan unionin oikeutettua huolta suhteiden määrittämisestä koko Amerikkaan kylmän sodan jälkeisessä vaiheessa sekä huolta tasapainon luomisesta voimakkaan taloudellisen ja kaupallisen kehityskeskuksen synnylle Tyynellä valtamerellä.
Olen iloinen aikeista edistää kehitystä ja torjua huumeita, puoltaa yhteiskunnallista ja ympäristöön liittyvää oikeutta sekä kulttuuristen suhteiden tiivistämistä. Mutta olen huolissani siitä, että AKT-kumppanimme ovat kertoneet meille Lomén sopimusten vaikutuksen jatkuvasta heikkenemisestä, mikä johtuu kaikkialle ulottuvien kaupallisten suosituimmuusasemien myöntämisestä sekä erityisesti huumeisiin liittyvän etuusjärjestelmän tuhoisista vaikutuksista.
Tämän järjestelmän luonnottomat seuraukset ovat tiedossamme. Se ei ole ainoastaan merkittävästi hillinnyt huumetuotantoa, vaan myös tuhonnut samanaikaisesti kokonaisia puutarhanhoidon ja eurooppalaisen kalastuksen aloja. Olen myös huolissani siitä, että kaupallisten suhteittemme kehitys esitetään siten, että olisi ehdottomasti luotava mannertenvälinen vapaakauppa-alue, vaikka tämä pyrkimys onkin tässä vaiheessa vielä muotoiltu hyvin hataralla tavalla.
Jos komission todellinen aikomus on panna täytäntöön kauppa- ja tullisopimuksia, jotka muodostavat Atlantin ylittävän vapaakaupan kehykset kaksinkertaistaen monenväliset maksujen poistot, joita on myönnetty GATT-sopimusten yhteydessä, meille on tarkennettava syyt, edut, haitat, kulut ja hyödyt. Millaiset seuraukset niillä on Euroopan työllisyydelle? Mitä pyydämme kumppaneiltamme vastineeksi? Voidaanko tällaisten sopimusten seurauksia erityisesti maataloudelle mitata, kun tiedämme eteläamerikkalaisen maatalouden tuottavuuden, sen työvoimakustannukset ja sen sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät standardit?
Kaikista näistä syistä johtuen, arvoisa puhemies, kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä on erittäin varuillaan niiden käytännön ehdotusten suhteen, joita Euroopan komissio tekee, vaikka antaakin tunnustuksensa Bertensin työlle.

Musumeci
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin Latinalaiseen Amerikkaan kiinnittävä vähäinen huomio viime vuosina tuo jälleen kerran esille sen ongelman, että Euroopalta puuttuu yleinen ulkopoliittinen strategia ainakin poliittisella, kaupallisella ja turvallisuuden tasolla. Komission tiedonannolla parlamentille on ainakin se etu, että siinä esitetään vuosien syyllisen hiljaiselon jälkeen vaatimus suhteiden uudelleen käynnistämiseksi Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välillä. Esittelijä Bertensille on puolestaan annettava tunnustusta siitä rohkeudesta, jolla hän on keskittynyt paljastamiinsa puutteisiin ja rajoituksiin komission tiedonannossa ja jolla hän on esittänyt vakavamielisiä ja konkreettisia ratkaisuja.
On suuri virhe pitää Latinalaista Amerikkaa vain yhtenä monista valtameren takaisista alueista, jonka kanssa suhteita pidetään satunnaisesti yllä usein epämääräisten ja vähemmän innovatiivisten ohjelmien kautta, kuten tähän asti on tapahtunut. Ainoastaan poliittinen likinäköisyys voisi estää Euroopan unionia - ja sen jäsenvaltioita - näkemästä, että Latinalainen Amerikka on erittäin tärkeä maantieteellinen alue ainakin poliittisella ja kulttuurisella tasolla.
Strategisiin syihin lisäisin - jos sallitte - yhteiset historialliset, kulttuuriset ja kielelliset piirteet, jotka tekevät tästä mantereen sisäisestä alueesta kaikkein eurooppalaisimman alueen kahden valtameren välillä: miljoonia italialaisia, espanjalaisia, portugalilaisia - mainitakseni vain joitakin esimerkkejä - on asunut jo sukupolvien ajan näissä maissa, eli miljoonia eurooppalaisia siirtolaisia, jotka taistelevat yhdessä paikallisen väestön kanssa köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä vastaan.
Sitä mukaa, kun Euroopan unioni väheksyy merkitystään alueen ensisijaisena kumppanina, tyhjiön täyttää nopeasti Yhdysvallat, jonka osuus on jo 43 prosenttia Latinalaisen Amerikan kaupasta ja 75 prosenttia sen ulkomaisista investoinneista.
Hukattu aika on siis saatava kiinni: Euroopan komission ja neuvoston on esitettävä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa Latinalaisen Amerikan suhteissamme koskeva kokonaisvaltainen toimintaohjelma, joka ei ole vain käsitteellinen ja epämääräisen yleisluonteinen; siihen on sisällytettävä seuraavaa nelivuotiskautta varten taloudellinen yhteistyöohjelma, jolla on riittävät määrärahat suhteessa nykyisiin 1 340 miljoonaan ecuun, sekä yhteiset ponnistelut huumeiden salakuljetusta vastaan ja humanitaarisen, sosiaalisen ja kulttuurisen toiminnan puolesta. Euroopan on pystyttävä hankkimaan itselleen päärooli osallistuessaan Latinalaisen Amerikan kehitysprosessiin. Tulemme lähikuukausina näkemään, onko tämän toteuttamiselle olemassa edellytyksiä ja poliittista tahtoa.

Theorin
Herra puhemies! Kiitän Bertensiä hänen mietinnöstään. Tämä mietintö samoin kuin komission dokumentti täyttävät tärkeää tehtävää. 1980-luvun puolivälissä alkanutta yhteistyötä San Josén vuoropuhelun puitteissa on kehitettävä ja uudistettava. Jo valmistettua poliittista ja taloudellista instrumenttia pitää käyttää ja ajanmukaistaa, jotta unioni voi antaa tukensa alkaneelle kehitykselle kohti demokratian ja ihmisoikeuksien turvaamista tällä alueella. Uusia askelia pitää ottaa, jotta kummankin maanosan arvostukset ja normit näissä kysymyksissä voisivat lähentyä toisiaan.
EU on nykyisin Latinalaisen Amerikan suurin taloudellinen avustaja. Alueen poliittinen merkitys Euroopalle on vähentynyt huolimatta viime vuosien kulttuurisesta ja aatteellisesta lähentymisestä. Tärkeät näkökohdat unionin yhteydessä näihin maihin, kuten demokratian edistäminen, vähemmistöjen kunnioituksen kasvu, ympäristönsuojelu, huumekaupan ja kansainvälisen rikollisuuden torjunta, laajentavat ja syventävät yhteenkuuluvuutta maanosien välillä. Tässä yhteydessä tarvitaan välttämättä, aivan kuten esittelijä huomauttaa, syvenevää poliittista vuoropuhelua EU: n ja Latinalaisen Amerikan välillä tämän myönteisen kehityksen hyödyntämiseksi ja edelleen tukemiseksi.
Asetan kuitenkin itselleni kysymyksiä tietyistä yhteistyön näkökohdista, jotka mietintö ottaa esiin. Jos tässä yhteydessä keskustellaan siitä, että poliittiseen vuoropuheluun näiden maiden kanssa tulee liittää EU: n turvallisuusja puolustusnäkökohtien mukaan yhteistyöhön, ollaan mielestäni väärällä tiellä. Pidän itsestään selvänä sitä, että EU: n tulee tukea kansainvälistä rauhanvalvontaa, konfliktien ehkäisyä ja demokratian vahvistamista. Kuten esittelijä itse toteaa, paras tapa tämän turvaamiseksi on kehittää maailmanlaajuinen strategia taloudelliselle ja poliittiselle yhteistyölle näiden maiden kanssa. Pidän kuitenkin epäloogisena ja virheellisenä sitä, että EU tällä globaalisella alueella ottaisi itselleen YK: n roolin. Näitä näkökohtien ratkaisuun täytyy olla ja tulee olemaan kansainvälisellä tasolla sellainen elin, jolla on tähän tarvittava legitimiteetti.
Mietintö käsittelee myös kysymystä aseviennin valvonnasta. On hyvin tärkeää, että tätä vientiä rajoitetaan. YK: ssa on kehitetty vapaaehtoinen rekisteri raskaiden aseiden rekisteröintiä varten. EU: n täytyy edistää tämän rekisterin kehittämistä, rekisteröinnin muuttamista pakolliseksi ja rekisterin laajentamista koskemaan kaikkia aseita, niin raskaita kuin kevyitäkin. Tämä tuleen nähdä ensimmäisenä askeleena kohti maailmanlaajuista asekaupan rajoittamista. Puolustusnäkökohdat eivät kuulu EU: n toimivaltaan, ja ne tulee siksi hoitaa valtioiden välisellä tasolla. Minun on mahdotonta tukea pyrkimyksiä, joissa EU tämän alueen turvallisuus- ja puolustusnäkökohtiin vaikuttamalla tulee ottamaan itselleen maailmanpoliisin roolia.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, myös minä haluan onnitella Bertensiä hänen mietintönsä johdosta, koska se on yksi niistä harvoista tapauksista tässä parlamentissa, joissa on korostettu paitsi tarvetta lujittaa suhteita Latinalaisen Amerikan maiden kanssa myös tarvetta pohtia uudelleen näitä suhteita.
Arvoisa puhemies, Latinalainen Amerikka on köyhä sukulainen Euroopan unionin ulkosuhteissa. Kuten lähes aina totean, Latinalainen Amerikka ei tarvitse lahjoituksia, se tarvitsee mahdollisuuksia. Niistä kolmesta alueesta, joilla Euroopan unionin toiminta tulee tapahtumaan tulevina vuosina - poliittinen vuoropuhelu, yhteistyö ja kauppasuhteet -, mielestäni nimenomaan poliittinen vuoropuhelu eli se parlamentaarinen ulottuvuus, johon kollegani jo ovat viitanneet, tulee muovaamaan näiden suhteiden kehitystä.
Siksi, että juuri poliittisista, ei taloudellisista syistä sai alkunsa San Josén vuoropuhelu; siksi, että juuri poliittisista, ei taloudellisista syistä vakiinnutettiin vuoropuhelu Rion ryhmän kanssa ja siksi, että juuri poliittiset, ei taloudelliset syyt ovat muovanneet Kuuban poliittista muutosta kohti demokratiaa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamista, mitä parlamentti on vaatinut.
Arvoisa puhemies, vaikka poliittinen vuoropuhelu on hyvin tärkeää, se kuitenkin lopulta tyrehtyy, jos vuoropuhelun ohella ei toteuteta sitä ylläpitäviä yhteistyötoimia.
Olen hyvin tyytyväinen sen vuoksi, että Bertens on paikalla, koska hän oli läsnä myös Alankomaiden puheenjohtajuutta koskevassa keskustelussa, jossa ei mainittu sanallakaan Latinalaisen Amerikan tärkeää merkitystä. Mielestäni on tärkeää, että voisimme talousarvioista äänestäessämme tehdä yhdessä riittävästi sen eteen, että esitettävillä tarkistuksilla - muistutan Bertensille, että yleisesittelijä oli hänen ryhmänsä jäsen - olisi mahdollisuus tulla hyväksytyiksi.
Arvoisa puhemies, kaupallisten näkökohtien osalta uskon, että tammikuun alussa ilmestyneet vuoden 1995 Euroopan vientiluvut ovat hyvin tyydyttäviä. Emme kuitenkaan edistä Latinalaisen Amerikan maiden tuotantoa, koska se johtaa lopulta siihen, että ne ryhtyvät kilpailemaan kanssamme monien tuotteiden kohdalla, ja monissa tapauksissa suljemme niiltä markkinamme.
Voimme mielestäni olla tyytyväisiä aikaansaannoksiimme, mutta paljon on kuitenkin vielä tehtävänä. Esitän vielä kerran onnitteluni Bertensille hänen mietintönsä johdosta.

Manzella
Arvoisa puhemies, keskustelumme on vahvistanut sen, että Latinalainen Amerikka on tällä hetkellä kuin maailman äärimmäinen raja, koska siellä ei ole sellaista institutionaalista, poliittista, sosiaalista tai taiteellista kulttuuria, jonka ei pitäisi selvittää tilejään sen kanssa, mitä vielä jokin vuosi sitten pidettiin " kadonneena" maanosana. Maailman maiden riippuvaisuus toinen toisistaan on yksi lukuisista poliittisista kysymyksistä, joita Latinalaisen Amerikan on pohdittava; sen on pohdittava 200 miljoonan köyhän ja nyt entistäkin köyhemmän ihmisen muodostamaa ongelmaa suhteessa huimaan kehitykseen mantereen yhä laajemmilla alueilla; sen on pohdittava, mitä tehdä vielä olemassa oleville nationalistisille pesäkkeille, jotka aiheuttavat usein vakavia vammoja oikeusvaltiolle, suhteessa alueelliseen kehitykseen, joka on myös vakiintumassa; ja sen on pohdittava, miksi todellisen oikeusjärjestyksen kehitys on viivästynyt monissa tapauksissa verrattuna kansalaisten herkkäluonteisen subjektiivisuuden leviämiseen.
Euroopan unionin on otettava täysi vastuu näiden ristiriitaisuuksien ratkaisemisesta tietoisena siitä, että maailma on kutistunut ja näistä vastakohtaisuuksista on tullut tietyllä tavalla myös meidän ongelmiamme. Olen näin ollen samaa mieltä Bertensin kanssa kolmesta keskeisestä asiasta: ensinnäkin Euroopan transatlanttinen vuoropuhelu on yhdistettävä pohjoisen ja etelän välillä käytävään vuoropuheluun; toiseksi meidän Latinalaisen Amerikan politiikkamme on oltava kokonaisvaltaista ja se on suunniteltava tavoitteiltaan, kausiltaan ja keinoiltaan yhteisön menetelmien mukaisesti; kolmanneksi ministeritason puitteiden oheen on lisättävä parlamenttien väliset puitteet eli sellaiset puitteet, joissa kansalaisyhteiskuntaa koskevat aiheet pääsevät esille ja niihin kiinnitetään huomiota ja joissa Mercosurin tapaiset Latinalaisessa Amerikassa esiintyvät alueelliset mallit saavat vastakaikua ja tukea meidän omasta parlamentaarisesta alueellisesta mallistamme.

Heinisch
Herra puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, minä toivotan tervetulleeksi mietinnön sekä komission tiedonannon. Minusta on tärkeää, että Euroopan unionin ja latinalaisamerikkalaisen mantereen välisiä suhteita laajennetaan, jotta emme joudu sellaiseen vaaraan, että Yhdysvallat syrjäyttää meidät tältä mantereelta. Lisäksi olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että komission tiedonannosta puuttuu monilta aloilta konkreettisia ehdotuksia. Tässä suhteessa tarvitaan lähiaikoina toimintasuunnitelmaa. Esimerkiksi ehdotukset näissä maissa hyvin ajankohtaisen huumeongelman hallitsemiseksi puuttuvat. Lisäksi yleisiä sosiaalis-taloudellisia rakenteita on parannettava. On myös laadittava erityinen ohjelma, jonka tavoitteena on erityisesti kohdistetun maatalouden kehityspolitiikan avulla huumekasvien viljelyn syrjäyttäminen.
Minusta aloite, jonka lähtökohtana on, että tämän mantereen tuntemuksen lisääminen ja molemminpuolinen ymmärrys on tärkeää oikeusvaltion vakiinnuttamiseksi ja jotta siviiliyhteiskunta osallistuisi todellisen ihmisoikeusrakenteen kehittämiseen, on tervetullut.
Kokemukseni kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevässä valiokunnassa sekä EteläAmerikan valtuuskunnassa ovat osoittaneet, kuinka tärkeää on tukea erityisesti nuorten ihmisten välistä vaihtoa. Siksi haluan kehottaa laajentamaan tieteen ja teknologian yhteistyön nykyisiä ohjelmia erityisesti yliopistoihin, jotta nimenomaan nuoret sekä tulevat tutkijat saavat mahdollisuuden osallistua aktiivisesti uuteen kumppanuuteen ja siten hyötyä molemminpuolisista kokemuksista.
Ylipäätään Latinalaisen Amerikan tutkimuksissa on tarpeen löytää tutkimuslähtökohta, joka pyrkii vertaillen tutkimaan eurooppalais-latinalaisamerikkalaista kehitystä kartoittaakseen sekä molempien kulttuurien yhtäläisyyksiä että eroja ja jotta nämä tulokset voitaisiin ottaa huomioon kaikissa tulevissa toimissa. Vain niin voimme taata, että latinalaisamerikkalainen kulttuuri tulee hyväksytyksi ja käsitellyksi itsenäisenä kulttuurina.
Lopuksi haluaisin vielä puhua aiheesta, joka mielestäni kaipaa parantamista: paljon arvosteltu eurooppalainen byrokratia vaikeuttaa myös tässä suhteessa usein hyvien ajatusten toimeenpanoa. On tärkeää yksinkertaistaa projektien tarjoamismuodollisuuksia ja parantaa tutkimusohjelmien hallintoa. Vain niin voidaan taata hakemusten nopea käsittely ja hankkeiden nopea hyväksyminen.

Howitt
Arvoisa puhemies, haluaisin liittyä Bertensin onnittelijoiden joukkoon ja kiittää häntä siitä, että hän on sisällyttänyt mietintöönsä kehitys- ja yhteistyövaliokunnan lausunnon osana välittämäni tarkistukset. Näillä tarkistuksilla pyritään varmistamaan, että kaikki suhteemme Latinalaiseen Amerikkaan pohjautuvat kehityksen periaatteisiin, jotka heijastavat rakennemuutospolitiikan hyvin merkittävää yhteiskunnallista vaikutusta, tukevat kansalaisyhteiskunnan suurempaa osallistumista vuoropuheluumme ja sopimuksiimme sekä herkkää kysymystä, joka liittyy vapaakaupan sallimiseen maiden itsensä eikä meidän valitsemissamme tuotteissa.
Haluaisin kuitenkin myös sanoa, kuinka samaa mieltä olen esittelijän kommenteista vaihtoehtoisen kehityksen merkityksestä osana huumeongelman vastaista taistelua, ja meidän on toivotettava menestystä Euroopan rahoittamalle Bolivian vaihtoehtoiselle kehitysohjelmalle, joka julkistettiin viime vuoden lopulla ja joka on tähän mennessä merkittävin tämäntyyppinen ohjelma.
Pahoittelen kuitenkin sitä, että tämänpäiväiseen päätöslauselmaan ei ole katsottu tärkeäksi sisällyttää kahta muuta tarkistustani, joilla tuetaan erityisiä naisille suunnattuja ohjelmia, muun muassa oikeutta päättää suvunjatkamisesta koskevaa ohjelmaa, ja vahvistetaan sitoumuksemme ILO: n yleissopimukseen 169 sekä taistellaan alkuperäisväestöjen oikeuksien räikeitä loukkauksia vastaan, joita tapahtuu edelleen lähes kaikissa alueen maissa.
Yhdyn myös esittelijän komissiolle esittämään kysymykseen siitä, missä määrin epämääräisiä käsitteitä sovelletaan konkreettisesti. Johdantokappaleessa C kysymme, mitä hyötyä on demokratiaa ja yhteiskuntaa koskevien lausekkeiden sisällyttämisestä sopimuksiin, kun niiden valvomiseksi ja täytäntöönpanemiseksi tehdään niin vähän. Johdantokappaleessa I kehotamme suojelemaan ympäristöä, mutta silti Eurooppa tukee yhä kehityksen nimissä valtavia vesivoimajärjestelmiä, joista yksi paikallisten yhteisöjen ja kansalaisjärjestöjen mukaan tuhoaa yhden alueen laajimmista ja arvokkaimmista ympäristöistä.
Alueella elää köyhyydessä 200 miljoonaa ihmistä. Kuinka hyvin tämä käy yksiin komissaari Marinin kehitysvaliokunnassa viime vuoden lokakuun 29. päivänä antaman lausunnon kanssa, jonka mukaan Mercosur-maat on poistettu kehitysapuluettelosta, jotta voitaisiin keskittyä köyhempiin maihin, kuten Boliviaan ja Peruun? Brasilian kaltaisessa ulkoisesti vauraassa maassa on enemmän köyhiä kuin missään muussa maassa tällä planeetalla, eikä Eurooppa voi vaieta tästä asiasta.

Marín
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Bertensiä hänen mietinnöstään, jossa hän tuo esille asioita, joita komission ei ole lainkaan vaikea hyväksyä.
Kaiken sen, millä lujitetaan suhteita Latinalaiseen Amerikkaan, millä annetaan niille lisää sisältöä, millä lisätään eurooppalaista läsnäoloa, taataan poliittisten, taloudellisten, rahoituksellisten, kaupallisten ja kulttuuristen suhteidemme laatua, tulee muodostua Euroopan unionin luonnollisiksi pyrkimyksiksemme, joissa otetaan huomioon historialliset siteet, jotka merkitsevät joillekin kulttuurisia ja joillekin taloudellisia ja kaupallisia suhteita.
Tosiasiassa komission tiedonanto siitä, miten hoidamme suhteitamme vuosisadan viimeisenä viisivuotiskautena, on vain käytännön opas, jonka tarkoituksena on tuoda esille vain toimintamme oleellisimmat tekijät. Komission pyrkimyksenä ei ole niinkään esittää uusia ajatuksia Latinalaisen Amerikan suhteidemme kehittämiseksi vaan lujittaa sitä valtavan suurta työtä, jota olemme tehneet erityisesti kahtena viime vuotena, kun olemme uudistaneet suhteemme täysin San Josén yleissopimuksesta aina eri alueiden yhdentymishankkeisiin asti.
Mitä mieltä olisi esittää uusia aloitteita nyt, kun San Josén sopimus juuri uudistettiin Firenzessä pidetyssä ministerikokouksessa viime vuoden jälkimmäisellä puoliskolla? Mitä mieltä on uusissa ajatuksissa, kun olemme vielä tunnusteluvaiheessa lopullisten neuvottelujen käynnistämiseksi Mercosurin ja Chilen kanssa ja suhteessa Andien yhteisölle tarjoutuneeseen uuteen tilaisuuteen ja kun suunnittelemme neuvotteluja viimeisen vielä tehtävänä olevan sopimuksen solmimiseksi Meksikon kanssa?
Minä haluaisin seuraavien kolmen tai neljän vuoden aikana lujittaa jo tekemäämme työtä, joka on ollut hyvin merkittävää, sillä itse asiassa on kulunut vain kaksi tai kolme vuotta siitä, kun Euroopan unioni hahmotteli paljon yksityiskohtaisemman ohjelman Latinalaisen Amerikan mannerta varten. Kuten Cabezón sanoi, Latinalainen Amerikka ei ole yhtenäinen käsite. On olemassa monta Latinalaista Amerikkaa. Tästä syystä tarvittiin joustavampaa toimintaa, jolla Euroopan unioni - joka piti ainoastaan Rion ryhmän horisontaalista tasoa erityisen poliittisen vuoropuhelun foorumina - antaisi Latinalaisen Amerikan etelä- ja pohjoisosalle tarkoituksenmukaisen yhteistyöperustan suhteessa koko alueen, sen valtiollisten alueiden ja poliittisiin tarpeisiin sekä kyseisten maiden taloudellisen kehityksen tasoon. Näin ryhdyimme hahmottelemaan suunnitelmia alueen sisäisen yhdentymisen edistämiseksi ja olemme sittemmin jatkaneet tätä työtä pitäen itseämme edelläkävijöinä.
Yhdysvaltojen ja Euroopan välillä ei ole tässä suhteessa vastakkainasettelua esimerkiksi suhteessa NAFTA: an. NAFTA: n osalta voimme olla aivan rauhallisia, Bertens. Kolmeen vuoteen NAFTA ei ole laajentunut mihinkään uuteen Latinalaisen Amerikan maahan. Viimeisen kolmen vuoden aikana Euroopan unioni on saanut aikaiseksi sopimuksen Mercosurin ja Chilen kanssa, uuden San Josén sopimuksen, sopimuksen Meksikon kanssa ja uuden maatalouden tullietuusjärjestelmän. Meidän olisi tarkistettava omia tilastojamme, mutta OECD: n lukujen perusteella Euroopan unionin osuus on kolmessa vuodessa kasvanut kehitysyhteistyön osalta 61, 5 prosenttiin. Seuraavalla sijalla on sen jälkeen Japani, jonka osuus on 19, 5 prosenttia, ja Yhdysvallat, jonka osuus on 14 prosenttia.
Euroopan unionia on hyvin vaikea moittia siitä, että se ei ole kiinnittänyt tarpeeksi huomiota Latinalaisen Amerikan mantereeseen, kun meidän osuutemme on OECD: n viime vuoden tilastojen mukaan 62 prosenttia, ja vielä vaikeampaa on etsiä merkkejä Yhdysvaltojen jäljittelystä, jonka Japanikin ohitti viime vuonna ja jonka osuus oli vaivaiset 14 prosenttia. Euroopan unionia ei voida moittia, koska aikaansaannoksemme ovat olleet erittäin huomattavia ja merkittäviä.
Sen suhteen Bertens on kuitenkin oikeassa, että vaikka olemme alueen tärkein yhteistyökumppani 62 prosentin osuudellamme, sitä ei tiedetä tai siitä tiedetään vain vähän. Tässä asiassa Bertens on oikeassa. Mistä sitten koostuu näkyvyys maailmassa, jossa elämme? Se, joka haluaa näkyä ja olla esillä maailman tiedotusvälineissä, tarvitsee hyvän tahdon rahaa, rahaa ja rahaa. Euroopan unionin on vaikea päästä esille niillä aloilla, joilla se toimii, koska sen tiedotusvälineet - jotka ovat alkeellisia nykyisessä tietoyhteiskunnassa - ovat yksinkertaisesti liian heikkoja.
Ulkopoliittisen toimintamme alalla ehdotatte mietinnössänne lisäksi 22 YUTP: hen ja poliittiseen vuoropuheluun liittyvää toimenpidettä; rukoilen sen puolesta, että tämä asia saataisiin ratkaistua Amsterdamin perussopimuksessa, sillä Euroopan unionin uskottavuus rakoilee nimenomaan YUTP: n alueella.
Toiseksi en voi hyväksyä myöskään sitä, että mietinnön mukaan rahoitukselliset ja kaupalliset suhteet olisivat vähentyneet, koska - korostan tätä - väite ei vastaa OECD: n tilastoja. Latinalaisen Amerikan suhteissaan Euroopan unioni on tällä hetkellä yhdeksän maan tärkein kauppakumppani ja kahdeksan maan toiseksi tärkein kauppakumppani. Kyseisten yhden maan joukkoon kuuluvat taloudellisessa mielessä tärkeimmät maat, joilla viittaan mm. Mercosuriin ja Chileen.
Kaupan osalta rahavirrat ovat viimeisten kolmen vuoden aikana kasvaneet 40 prosenttia maanosiemme välillä, mikä on huima luku. Pääomien osalta suorat eurooppalaiset investoinnit tuotantosektoreille ovat lisääntyneet huimasti viime vuosina. Eräät Euroopan unionin maat ovat jopa kolminkertaistaneet suorat tuotantoinvestointinsa, eikä minun tarvitse edes mainita esimerkkejä, koska niitä esiintyy päivittäin tiedotusvälineissä.
Haluan ottaa uudelleen esille täydentävyysteeman suhteessa Yhdysvaltojen politiikkaan. Tänä vuonna, Bertens, tänä vuonna 1996 Yhdysvallat on ohittanut meidät investoinneissa, mutta te tiedätte, että on olemassa suoria tuotannollisia investointeja ja investointirahastoja. Euroopan unioni on edelleen Latinalaisen Amerikan tärkein kumppani, ja yhteistyömme laatu perustuu suoriin tuotannollisiin investointeihin eli toisin sanoen pääomiin, joita sijoitetaan, joilla luodaan vaurautta, joilla luodaan työpaikkoja ja joilla luodaan kehitystä.
Kehotan siis varovaisuuteen tarkasteltaessa OECD: n tilastoja rahavirtojen osalta, koska rahavirrat eivät aina vastaa kehitysprosesseja, sillä niissä esitetään vain liikkuvia pääomia, jotka tulevat ja menevät suhdanteiden mukaan.
Uskon toki, että on vielä paljon tehtävää, mutta emme voi silti moittia itseämme niistä harppauksista, joita minä pidän huimina joillakin sektoreilla. Taloudellisesta näkökulmasta tarkasteltuna asiat ovat sujuneet hyvin, ja meidän on nyt kehitettävä viime vuosina käynnistämiämme aloitteita.
On yksi asia, josta on puhuttu vähän, mutta joka on mielestäni oleellinen tekijä Latinalaisen Amerikan suhteidemme kannalta. Latinalaisen Amerikan kauppatase on epäilemättä ylijäämäinen, eikä se ole enää laukkaavan inflaation, sotilasjunttien ja kauppavelan manner. Se on poliittisesti vakaata aluetta, se on edistynyt paljon, olemme olleet mukana sen rauhanprosessissa ja se on maksanut kauppavelkansa. Seuraavalle vuosisadalle jäävä ongelma, joka on hyvin merkittävä ja josta meidän on keskusteltava tulevaisuudessa, on sosiaalinen velka.
Latinalainen Amerikka ei ole maksanut sosiaalista velkaansa. Siellä on paljon köyhyyttä, paljon syrjäytyneitä. Tulotaso on kasvanut huimasti, keskimäärin seitsemästä kahdeksaan prosenttia koko mantereella, mikä muistuttaa tässä suhteessa Aasian kehitystä. Pelkäänpä kuitenkin pahoin, että rikkaudet eivät lopulta jakaudu oikein.
Tämä on nähdäkseni totuus Latinalaisen Amerikan mantereella vallitsevan tilanteen ensi vuosisadalle siirtyvästä epäkohdasta. Aluetta on mukautettu taloudellisesti, sitä on mukautettu rahoituksellisesti ja nyt se pyrkii " poliittiseen" mukautukseen yhteisymmärryksemme lisäämiseksi. Tulevaisuudessa sen on kiinnitettävä huomiota oman mantereensa sisäiseen vakauteen, ja tämä tarkoittaa köyhyyden vastaista taistelua, jota ilman sen on vaikea säilyttää viime vuosina saavuttamaansa taloudellista ja poliittista menestystä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

San Josén vuoropuhelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Carnero Gonzálezin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0418/96) komission tiedonannosta neuvostolle Euroopan unionin ja KeskiAmerikan välisen San Josén vuoropuhelun uudelleen aloittamisesta (KOM(95)0600 - C4-0102/96).

Carnero González
Arvoisa puhemies, nopea silmäys riittäisi vahvistamaan, että 80-luvun alun Keski-Amerikan ja 90-luvun puolivälin Keski-Amerikan välillä on suuri ero. Sotilashallintojen, avoimien aseellisten selkkausten ja jatkuvien ihmisoikeusloukkausten hallitsemasta kannaksesta on nyt tullut alue, joka ottaa ensiaskeleitaan kohti yleiseen äänioikeuteen perustuvia poliittisia järjestelmiä, jossa kunnioitetaan aiempaa enemmän ihmisoikeuksia, jossa on saatu aikaiseksi aselepo solmimalla sopimuksia ja jossa kansallinen sovinto on asetettu korkeimmaksi periaatteeksi ja tavoitteeksi.
Kylmän sodan päättyminen ja toki myös Keski-Amerikan omat ponnistelut ovat perustana näille muutoksille kohti parempaa, pimeydestä kohti toivoa. Oma osuutensa on ollut myös Euroopan unionin toiminnalla, jota on jo yli vuosikymmenen ajan leimannut San Josén vuoropuheluksi nimetty prosessi. Se on yksi unionin ulkopoliittisen toiminnan tasapainoisimmista saavutuksista, varsinkin kun otetaan huomioon, että se käynnistettiin ja se otti ensi askeleensa ja sitä onnistuttiin myös pitämään yllä Yhdysvaltojen Reaganin kauden aggressiivisen politiikan luomissa epäsuotuisissa oloissa.
Tästä menestyksestä huolimatta meidän on kuitenkin todettava, että Keski-Amerikassa on vielä paljon tehtävää sekä poliittisella että sosiaalistaloudellisella alalla ennen kuin tilanne on riittävässä määrin hyväksyttävä. Kansanvaltaa on lujitettava vakiinnuttamalla oikeusvaltio ja saamalla aikaiseksi ihmisoikeuksien kunnioittaminen sekä yksityisellä että kollektiivisella tasolla, mikä edellyttää mm. riippumattomien oikeuslaitosten perustamista, joiden avulla voidaan tehokkaasti torjua rankaisemattomuutta, joka on iljettävä ilmiö.
Euroopan unionin on tuettava myös rauhansopimusten noudattamista ja täytäntöönpanoa. Viimeisin näistä oli joulukuun 29. päivä Guatemalan hallituksen ja URNG-sissiliikkeen johtajien välillä solmittu rauhansopimus, joka on ehdottomasti hieno saavutus.
Erittäin tärkeä ja ensisijainen tehtävä on puuttua jatkuvasta alikehittyneisyydestä johtuviin suuriin taloudellisiin ja sosiaalisiin epäkohtiin, jotka johtavat epätasa-arvoisuuden lisääntymiseen, köyhyyteen, marginalisoitumiseen ja myös syrjäytymiseen. San Josén vuoropuhelun uudistamisen lisäksi vuoropuhelua olisi syvennettävä ja laajennettava mahdollisimman pitkälle korostaen sen perustavoitteita ja ottamalla käyttöön kaikki tarvittavat keinot kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Tavoitteisiin olisi sisällytettävä aiemmin mainittujen poliittisten ja sosiaalisten tavoitteiden ohella kaksi niihin liittyvää laajempaa tavoitetta: Keski-Amerikan liittäminen osaksi maailmantaloutta asianmukaisella ja hyväksyttävällä tavalla - ei poliittisen mukauttamisen ja sääntelyn avulla vaan kestävää inhimillistä ja ympäristön kehitystä tukevia malleja edistävillä strategioilla - sekä alueen sisäisen yhdentymisen edistäminen.
Ulkoasiain valiokunnan puolesta esittämässäni mietinnössä olevat ehdotukset tukevat näitä tavoitteita, mutta haluaisin vielä niiden lisäksi korostaa eräitä muita asioita.
Keski-Amerikkaa koskevan YUTP: n yleisen toimintaohjelman, johon sisällytetään riittävät keinot sekä tarvittava yhteistyön puitesopimus, valmistelun ohella olisi laadittava rahoitusta koskeva pöytäkirja, joka sisältäisi aiempaa huomattavasti enemmän varoja Keski-Amerikan yhteistyötä varten. Ohjelmaan olisi sisällytettävä keinot oikeusvaltion uudenaikaistamista ja syventämistä varten, jonka toiminta suunnattaisiin esimerkiksi rankaisemattomuuden estämiseen, ihmisoikeuksien edistämiseen, pakolaisten ja maahanmuuttajien tukemiseen, armeijan demokraattiseen valvontaan ja sotilasmenojen vähentämiseen sekä alkuperäisväestöjen suojelemiseen ja naisen aseman edistämiseen. Ohjelmaan olisi lisäksi sisällytettävä uuden yleisen tullietuusjärjestelmän, jonka edunsaajia Andien sopimusmaat ovat, laajentaminen Keski-Amerikkaan; alueen maiden ulkomaisen velan ainakin osittainen anteeksianto; huumekaupan vastustamisen edistäminen riittävässä määrin sekä lopuksi myös kaikki toimenpiteet, joilla voidaan parantaa elämisen laatua ja edistää tasa-arvoa taistelemalla jo aiemmin mainitsemiani köyhyyttä, syrjäytymistä ja marginalisoitumista vastaan.
Asettuessamme tukemaan Euroopan unionin ja Keski-Amerikan välisen poliittisen vuoropuhelun syventämistä, haluamme ehdottaa lisäksi, että Euroopan parlamentti ja PARLACEN - maailman ainoat suorilla vaaleilla valitut ylikansalliset parlamentit - osallistuisivat siihen entistä enemmän ja että perustettaisiin kansalaisyhteiskuntaa kuuleva foorumi, joka ottaisi huomioon esimerkiksi ICIC: n (kansalaisaloite Keski-Amerikan yhdentymiseksi) aloitteet ja johon voitaisiin ottaa mukaan CIFCA: n (Kööpenhaminan aloite Keski-Amerikkaa varten) tapaisia kansalaisjärjestöjä.
Emme saa unohtaa myöskään sitä, että haluamme Euroopan komission varaavan tätä toiminta-aluetta varten riittävästi henkilöstöä ja tarvittavaa materiaalia, jotta henkilöstö voisi tehdä työnsä parhaalla mahdollisella tavalla.
Arvoisa puhemies, uskon, että meidän on nyt annettava tarvittava sysäys tähän asti tekemämme myönteisen työn jatkamiselle ja päätökseen saattamiselle ja pidettävä sitä jatkuvasti yllä, koska Keski-Amerikan ja Euroopan välillä odottaa vielä suuri työ tekijäänsä.

Newens
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin San Josén vuoropuhelun välityksellä antama panos kauheiden sisällissotien lopettamiseksi Nicaraguassa, El Salvadorissa ja viimeksi Guatemalassa on huomattava ja osoittaa aivan selvästi, että Euroopan unionilla voi olla myönteinen rooli maailmannäyttämöllä.
Ironista kyllä, rauhan odotus merkitsee sitä, että alueeseen kohdistuu paljon aiempaa vähemmän huomiota huolimatta siitä, että monia perusongelmia ei ole suinkaan vielä ratkaistu. Tämä mietintö on merkittävä, koska siinä nimetään alueen perustarpeet ja määritellään selkeästi politiikka, jota Euroopan unionin tulisi nyt pyrkiä harjoittamaan.
San Josén prosessin tulisi jatkossakin tarjota mahdollisuus näkemysten vaihtoon ja keskusteluun paitsi järjestämällä konferensseja - joista kahdessa minulla on ollut mahdollisuus puhua parlamentin edustajana - myös osallistumalla kiinteämmin alueen kansalaisyhteiskuntaan. On elintärkeää, että tehdään kaikki mahdollinen huomion keskittämiseksi uusien ihmisoikeusloukkauksien ehkäisyyn ja sen estämiseen, ettei menneisyydessä tehtyjä loukkauksia paineta villaisella esim. yleisten armahdusten kaltaisin keinoin.
Myös yhteiskunnallisissa kysymyksissä on ponnisteltava. Valtava määrä ihmisiä, etenkin alkuperäisväestöihin kuuluvia, elää suuressa köyhyydessä. Köyhyyden lievittäminen, terveydenhuolto ja koulutusuudistus ovat elintärkeitä asioita, eikä niitä voida saada aikaan ulkoapäin tuoduilla uusliberaaleilla ratkaisuilla.
Alueellinen yhdentyminen on ilman muuta väestön yleisen edun mukaista, mutta vain, jos toteutetaan erityistoimia haavoittuvassa asemassa olevien etujen suojelemiseksi. Velkaongelma ja tarve suojella ympäristöä ovat niin ikään kysymyksiä, joita ei pidä ylenkatsoa tai unohtaa.
Tämä mietintö osoittaa, mihin suuntaan politiikkaa tulisi kehittää. Euroopan unioni voi ja sen tuleekin ottaa kaikin tavoin osaa tämän alueen asioihin.

Lenz
Herra puhemies, paljon siitä, mitä Bertensin mietinnöstä on sanottu, koskee luonnollisesti Carnero Gonzálezin hyvää mietintöä. Haluaisin siksi keskittyä muutamiin huomautuksiin tämän alueen erityisestä ongelmasta. Vielä voimakkaammin kuin Etelä-Amerikka oli Väli-Amerikka vuosia täällä parlamentissa kiivaiden, oikeaa suuntaa koskevien keskustelujen kohde eurooppalaisten puolueiden ja väliamerikkalaisten kumppaneiden välillä. Nykyään useimmissa maissa vallitsee demokratia ja rauha. Nicaraguassa on demokraattisesti valittu presidentti siirtynyt juuri toiseen vapaasti valittuun presidenttikauteen ja EU on allekirjoittanut sopimuksen Nicaraguan kanssa tarkoituksenaan tukea kasvatusjärjestelmän ja oikeusjärjestelmän parantamistavoitetta.
San Josén vuoropuhelun puitteissa aloitettu Latinalaisen Amerikan ja EU: n välinen vuoropuhelu ja sen vuodesta 1984 alkaen saavutetut tulokset lienevät muutamia harvoista todella menestyksekkäistä yhteisen ulkopolitiikan esimerkeistä. Puitesopimus Keski-Amerikan taloudellista yhdentymistä koskevan yleissopimuksen osapuolten välillä vuonna 1993 on tärkeä kulmakivi yhteistyössä. Sitä tulee jatkaa ja uudistaa. Meiltä kuitenkin puuttuu institutionalisoitu parlamentaarinen vuoropuhelu, jota me EP: na tällä tasolla myös toivomme. Toki siellä, missä näkyy valoa tai on ainakin tullut valoisampaa, on vielä myös varjoja: korkea velkaantuminen, huonot taloudelliset edellytykset, sosiaaliset vastakohtaisuudet, palaavien pakolaisten jäsentyminen yhteiskuntaan, työttömyys, ei aina toimiva yhdentyminen sekä entisen armeijan ja vastarintaliikkeiden taistelijoiden uudelleenkoulutus uhkaavat vielä vakiintumatonta demokratiaa. Ihmisoikeuksia loukataan yhä. Me Euroopan parlamenttina olemme toistuvasti käsitelleet näitä kysymyksiä, kuten esimerkiksi Guatemalan katulapsia. Juuri Guatemalassa on nyt kuitenkin alkanut rauhanprosessi, jonka johdosta me haluamme vielä onnitella neuvottelukumppaneita. Olemme iloisia prosessista ja tuemme sitä. Suurin tehtävä liittyy kuitenkin sen toteuttamiseen. Sotilastoimien, terrorismin, lukuisien kuolleiden ja epäluottamuksen vuosien jälkeen on kuljettava yhteistä tietä, joka ei tule olemaan helppo. Tässä asiassa Euroopan unionin on toimittava sekakomiteansa kautta asianomaisena sovitteluvälineenä. Emme saa jäädä jälkeen hallitusten ja puolueiden, ammattijärjestöjen ja yhteiskunnallisten järjestöjen yhteistyössä. Meidän on kehitettävä aloitteita oikeusvaltion, riippumattomaan tuomioistuimen ja ihmisoikeuksien tukemiseen sekä niiden käyttämiseen poliisin ja armeijan toimesta.
Sellaisen kansalaisyhteiskunnan muodostaminen, joka on todella valmis itse ottamaan poliittisia tehtäviä ja vastuuta ja ratkaisemaan taloudellisia ja yhteiskunnallisia tehtäviä, on ehdottoman tarpeellista. Tämän vuoksi meidän on tuettava kuntien kehitystä, keskittymisten purkamista, maauudistusta ja naisten tasavertaista osallistumista koskevia ohjelmia, jotka eivät saa olla vain kriisinhallitsijoita. Tämän on todella oltava tehtävämme, sillä mikäli emme anna siviiliyhteiskunnalle vastuuta ja jos me, EU, emme auta, eivät meidän kauniit sanamme täällä parlamentissa auta mitään. Siksi me pyydämme komissiota antamaan myös todellista tukea.

van Bladel
Arvoisa puhemies, joskus on mahdollista todeta tyytyväisyydellä, että asiat ovat hyvin ja näin on Keski-Amerikan suhteen. Kymmenen vuotta sitten toimin kirjeenvaihtajana Nicaraguassa ja El Salvadorissa raportoimassa taisteluista ja nyt jopa Guatemalassa on rauha.
Kun rauha nyt on saavutettu, on tärkeää, että oikeusvaltiota ja demokratiaa vahvistetaan. EU: n ja Keski-Amerikan välinen vuoropuhelu on jo tuottanut hedelmää. On mahdollista saavuttaa vielä enemmän, mikäli komissio suostuu Carneron erinomaisessa mietinnössään tekemään ehdotukseen yksityiskohtaisen monivuotisohjelman laatimisesta Keski-Amerikalle. Sitten, minun mielestäni, meidän on ennen kaikkea huolehdittava siitä, että ohjelman toteuttamiseen osallistuu mahdollisimman paljon yhteiskunnallisia voimia, esimerkiksi ammattiyhdistysliike. Useimmat alueen hallitukset eivät näe tämän asian tärkeyttä. Esimerkiksi Guatemalassa on vielä viime vuonna kielletty virkamiesten ammattiyhdistys kokonaan. Olisi nimittäin erittäin harmillista, ja tässä yhdyn siihen, mitä komission jäsen viime puheenvuorossaan Bertensin mietintöä käsiteltäessä sanoi, jos Keski-Amerikassa kävisi samoin kuin Latinalaisessa Amerikassa, eli kylläkin kasvua, mutta ei tasapuolista jakoa. Silloin ihmisten tilanne ei parane. Komission jäsen Marín tarttui härkää sarvista näin sanoessaan, meidän ei tule hoitaa asiaa tällä tavalla. Toivon siis, että komissio huolehtii siitä, että sosiaalinen vuoropuhelu käynnistyy ja että ammattiliitot ja myös työnantajat ottavat osaa siihen. Mielestänne se on ehkä kummallista, mutta työnantajatkaan eivät ole ollenkaan järjestäytyneet Latinalaisessa Amerikassa. Siis sellainen sosiaalinen vuoropuhelu, jonka me Euroopassa tunnemme työnantajien ja työntekijöiden välillä, olisi paras vaihtoehto.
Ilokseni olen havainnut, että Latinalaisen Amerikan tuntijan komission jäsenen lisäksi myös omasta ryhmästäni tuleva parlamentin varapuhemies on paikalla. Toivon, että Carneron mietintö saa kunnollisen jatkon komissiossa.

Manzella
Arvoisa puhemies, San Josén vuoropuhelu on onnistunut edustamaan Euroopan unionin yhtenäistä politiikkaa; sen aliarvioiminen ja pelkistäminen pelkäksi kehitysyhteistyökokeiluksi olisi siis virhe omalta kannaltamme ja Keski-Amerikan kannaksen maiden kannalta. Jos Latinalaisella Amerikalla katsotaan olevan keskeinen merkitys maailman suurten kehityslinjojen kannalta, niin nämä maat ovat tämän keskeisen aseman keskipisteessä, sillä ne muodostavat sen herkimmän ja heikoimman renkaan eli ne ovat myös kaikkein ratkaisevin tekijä meidän politiikassamme, jota on tässä tapauksessa harjoitettava koko laajuudessaan, siis myös YUTP: na meidän sanastomme mukaan, ei vain yhteistyön muodossa. Jos etenemme tähän suuntaan, herra komissaari, parlamentti antaa politiikalle täyden tukensa.
Tämä merkitsee sitä, että meillä on oltava Keski-Amerikasta sellainen käsitys ja laadittava sitä varten suunnitelma, jossa taloudelliset ja institutionaaliset tavoitteet ovat johdonmukaisia ja niitä kehitetään samanaikaisesti. Suunnitelmalla tulee olla kolme tukipilaria: ensinnäkin alueellistumisen edistäminen ainoana tarkoituksenmukaisena institutionaalisena keinona, jolla voidaan hyötyä maailmanlaajuistumisen mukanaan tuomista eduista ja lieventää sen kielteisiä vaikutuksia; toiseksi alueellisuuden parlamentaarisen kehityksen edistäminen, joka on uudenaikaisin järjestelmä ihmisoikeuksien suojelua ja poliittista kehitystä edistävän politiikan toteuttamiseksi kyseisissä maissa ja sosiaalisen vuoropuhelun sulauttamiseksi sen piiriin - tältä osin on todella valitettavaa, että Firenzen päätösasiakirjassa ei mainittu PARLACEN: ia; kolmanneksi tuet, jotka olisi suunnattava mieluiten kunnille ja paikallisille yhteisöille ja joita komission ja parlamentin olisi valvottava viisaasti ja ehdottoman aukottomasti toimivaltansa puitteissa, jotta tukien käyttö vääriin kohteisiin ei synnyttäisi uutta jännitystä esimerkiksi Guatemalassa, joka on juuri selviytynyt sisällissodasta.

Marín
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää esittelijää, Carnero Gonzálezia, hänen mietinnöstään. Komissio kannattaa sitä paitsi yleisellä tasolla myös sen erityisnäkemysten osalta, koska Carneron mietinnössä tuodaan ensinnäkin - viittaan tässä yhteydessä siihen, mitä sanoin aiemmin käsitellessäni Latinalaista Amerikkaa - esille tarve uudistaa ja vahvistaa San Josén vuoropuhelua, joka erään parlamentin jäsenen sanoja lainatakseni saattaa vaatimattomuudestaan huolimatta olla yksi vahvimmista ja vakuuttavimmista ulkopoliittisista toimista, joita Euroopan unioni on saanut aikaiseksi ulkosuhteidensa alueella. Jos ajattelemme, missä vaiheessa San Josén vuoropuhelu oli Esquipulasin ryhmän perustamisen aikoihin ja mitä kaikkea Keski-Amerikassa on tapahtunut, ja vertaamme sitä nykyiseen tilanteeseen, niin kyseessä on todella jättiläismäinen harppaus Keski-Amerikan kannaksen poliittisen vakauden kehityksessä. On myös totta, että kylmän sodan päättymisellä on ollut osuutensa ja että Guatemalan rauhan myötä on periaatteessa ratkaistu viimeinen kannaksen maissa käyty sisällissota.
Miten tähän on päästy? San Josén vuoropuhelu aloitettiin jo kymmenen vuotta sitten vallinneen kylmän sodan keskellä, ja sen päätavoitteina olivat sisällissotien lopettaminen, kansanvaltaisten järjestelmien käyttöönotto ja suunnitelman laatiminen taloudellista kehitystä varten.
Keski-Amerikka on muuttunut paljon viimeisten viiden vuoden aikana. Alueella on esiintynyt poliittisella tasolla myös hyvin vaikeita ja monimutkaisia tilanteita, jotka on pystytty ratkaisemaan demokraattisin keinoin, ja sisällissodat on lopetettu. Seuraavaksi tulemmekin tarkastelemaan Guatemalan nykyistä tilannetta: ensi viikolla, 20. ja 21. päivä, avunantajien neuvoa-antava komitea kokoontuu Brysselissä Euroopan komission johdolla, joka ei aio korostaa niinkään pääosan esittäjää vaan meidän entistä vahvempaa osallistumistamme rauhanprosessien tapaisiin herkkäluonteisiin kehitystapahtumiin. Tästä syystä yhteistyöllemme oli luotava uusi ulottuvuus, ja tämä pyrkimys tuleekin esille uutena näkemyksenä Keski-Amerikan suhteitamme koskevassa Firenzen sopimuksessa.
Carnero, se mikä Keski-Amerikasta todella vielä puuttuu, on valtion käsite. Näin ollen tärkein tavoitteemme on lyhyesti sanottuna kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävän hajautetun yhteistyön edistäminen. Ajatuksenani on, että mukaan saataisiin vähitellen kansalaisjärjestöjä, jotka olisivat mieluiten paikallisia. Tällaiset mikrohankkeet - joita tehdään Brysselissä jo lähes 400 vuosittain - aiheuttavat meille paljon kuluja, vievät paljon aikaa ja niitä on tietenkin vaikea valvoa Brysselistä käsin. Meillä on ajatuksia, meillä on riittävästi rahaa, mutta henkilöstömme määrä ei riitä. Tästä syystä haluan siirtää monet pienet hankkeet kansalaisjärjestöjen vastuulle ja keskittää oman toimintamme oikeusvaltioon ja erityisesti parlamentteihin - teemme vastaisuudessa yhteistyötä parlamenttien uudistamiseksi Paraguayn tarjoaman esimerkin mukaisesti -, valtionhallinnon uudistamiseen, oikeuslaitokseen, verohallintoon ja rahoitushallintoon. Nämä ovat keskeiset tekijät yhteistyössämme seuraavien viiden vuoden aikana, jolloin tavoitteenamme on saada toteutettua ajatus siitä, että demokraattisen valtion olemassaolo edellyttää ennen kaikkea valtiota, joka ryhtyy uskottavalla tavalla ajamaan alueen kaikkia rauhanprosesseja ja poliittisia prosesseja.
Atlantin toiselta puolelta saamamme vastaus on ollut todella hämmästyttävä, ja totuus on se, että Guatemalan viranomaisia ei tarvinnut millään lailla yllyttää siihen, että he jo sopimuksen allekirjoituspäivänä ehdottivat meille, että me järjestäisimme San Josén uuden asialistan perusteella avustavien maiden neuvoa-antavan komitean kokouksen Brysselissä. Sen myötä Euroopan unioni voi jälleen tehdä suuntaa-antavaa työtä tällä alalla - se on mahdollista, koska kyse on suhteellisen vaatimattomista rahoituskokeiluista ja jos henkilöstömme määrä riittää.
Keski-Amerikan ongelmana on vielä Latinalaisen Amerikan maitakin akuutimpi marginalisoituminen ja köyhyys. Tämän osalta olen vakuuttunut siitä, että Latinalaisen Amerikan mantereelle on luotava vahvoja, kansanvaltaisia ja tehokkaita valtioita, sillä muussa tapauksessa kehitysavusta on tuskin paljonkaan hyötyä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Yksityisyyden suoja televiestinnän alalla
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0415/96) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla ja erityisesti digitaalisessa monipalveluverkossa (ISDN) ja yleisissä digitaalisissa matkaviestinverkoissa (C4-0470/96-00/0288(COD)) (Esittelijä: Medina Ortega).

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että jos haluaisimme löytää jonkin nimen, joka olisi täysin vastoin avoimuuden periaatetta, ei ole olemassa sen huvittavampaa nimeä kuin mikä on nyt annettu tälle direktiiville tai direktiiviluonnoksen suositusehdotukselle, koska ainakin espanjan kielellä sen nimenä on - en tiedä, miltä se kuulostaa arvoisan komissaarin korvissa hänen omalla kielellään - " directiva relativa a la protección de los datos personales y de la intimidad en relación con el sector de las telecomunicaciones y, en particular, la red digital de servicios integrados (RDSI) y las redes móviles digitales públicas" . Se kuulostaa hyvin salaperäiseltä ja erikoislaatuiselta asialta.
Todellisuudessa meillä on käsiteltävänä direktiivi, jolla taataan henkilöiden suojelu televiestintäalalla. Käytänkin nyt hyväksi sitä, että komissaari on paikalla ja esitän hänelle, että mielestäni olisi aivan luontevaa, että hän hyväksyisi avoimuusperiaatteen ja yhteisön oikeuden tuntemuksen vuoksi nimen muuttamisen tarkistuksessa 2 esittämäämme muotoon: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla. Tarkistus 2 auttaisi mielestäni yhteisön kansalaisia ymmärtämään, mistä on kyse.
Kyseinen direktiivi täydentää toista direktiiviä, jonka hyväksyimme hiljattain, ja joka koskee henkilötietojen ja yleisesti yksityisyyden suojaamista; sovellamme sitä nyt televiestintäalaan.
Toinen yksinkertaistava tarkistus - jota komissaarilla ei uskoakseni ole edessään, koska se koskee vain espanjankielistä versiota - on tarkistus 1, jossa ilmaisu " servicios públicos de telecomunicación" korvataan ilmaisulla " servicios de telecomunicación accesibles" .
Sanoisin joka tapauksessa, että tämän direktiivin laatimisessa tehty työ on ollut hyvää, käytimme siihen paljon aikaa, ja mielestäni on hyvä, että käytimme paljon aikaa, koska siten olemme vähitellen päässeet eroon epäselvyyksistä. Komissio antoi ensimmäisen asiaa koskevan tiedonantonsa vuonna 1990, ja sitä käsiteltiin yhdessä tietosuojaa koskevan direktiivin kanssa. Parlamentti tutki asiaa aikansa ja antoi siitä ensimmäisen mietintönsä vuonna 1992. Sen jälkeen tietosuojaa koskeva direktiivi jatkoi omaa tietään ja tietosuojaa televiestintäalalla koskeva direktiivi jäi siitä jälkeen. Komission muutettu ehdotus parlamentille ja neuvostolle annettiin jo vuonna 1994, eli alkuperäisen ehdotuksen ja muutetun ehdotuksen välillä ehti kulua neljä vuotta; neuvoston yhteinen kanta on vuodelta 1996 ja se on parlamenttimme käsiteltävänä nyt, kun kaikki asiat ovat täysin selviä.
Käsittelimme oikeusasioiden valiokunnassa asiaa valiokunnallemme tyypillisessä ilmapiirissä, joka on erilaisista poliittisista näkemyksistä huolimatta melko sovinnollinen, pohtien keinoja, joilla voidaan taata henkilöiden yksityisyyden suojelu. Direktiivin tärkein uudistus on luultavasti se, että sitä sovelletaan luonnollisten henkilöiden ohella myös oikeushenkilöihin.
Siinä ei kuitenkaan ole mielestäni mitään mieltä - uskon, että komissaari on tästä kanssani samaa mieltä - että tällä alueella puhutaan toissijaisuudesta. On absurdia ajatella, että soitettaessa Pariisista Lontooseen toisessa maassa sovelletaan toista lakia ja toisessa toista, koska jos tavoitteena on henkilöiden yksityisyyden suojelu, on luonnollista soveltaa samaa lakia.
Tässä yhteydessä ei ole mitään järkeä puhua toissijaisuudesta. Olen sitä mieltä, että syynä sille, miksi tämä sama miellyttää niin monia englantilaisia poliitikkoja, on se, että sitä on niin vaikea lausua englanniksi ja se, että kukaan ei tiedä, mitä subsidiarity merkitsee.
Jos Pariisista soitetaan puhelu Lontooseen, ei ole järkevää soveltaa Pariisissa eri lakia kuin Lontoossa. Toissijaisuus ei kuulu tähän yhteyteen, ja sitä koskee tarkistuksemme 7. Toissijaisuudelle ei ole perusteita. Kyseinen direktiivi eroaa toisesta direktiivistä sikäli, että sitä sovelletaan luonnollisten henkilöiden lisäksi myös oikeushenkilöiden suojeluun, ja oikeusasioiden valiokuntamme suhtautui myönteisesti tähän soveltamisalan laajentamiseen. Siinä ei kuitenkaan ole mitään järkeä, että oikeushenkilöitä voitaisiin suojella joissakin maissa mutta toisissa taas ei, sillä vastassamme on jälleen sama ongelma. Jos toisin sanoen ylikansallinen yritys soittaa Pariisista Lontooseen, sen puhelua voitaisiin suojata Pariisissa mutta ei ehkä Lontoossa. Tämä on absurdia, ja siksi olemme laatineet joitakin tarkistuksia tällaisten tilanteiden estämiseksi. Vaikka minun on esittelijänä suositeltava kaikkia tarkistuksia, sanon jo ennakolta, että eräs poliittinen ryhmä, täsmällisemmin sanottuna se, johon itse kuulun, haluaa poistaa valtioilta mahdollisuuden säätää lainsäädännöissään poikkeuksia kansallisten toimivaltojen välille.
Yhteenvetona olemme sitä mieltä, että on tehty hyvä työ, mielestäni selvitettävänä on enää joitakin hyvin pieniä asioita, ja olemme ehdottaneet muutamia tarkistuksia säädöksen yksinkertaistamiseksi ja sen järkevöittämiseksi: toissijaisuus ei sovi siihen eivätkä erilaiset lainsäädännöt.

Blak
Arvoisa puhemies, jo tänä päivänä informaatioyhteiskuntaa leimaavat televiestintä ja tiedonsiirto, jotka yhdessä antavat lähes rajattomat viestintämahdollisuudet. Mahdollisuuksia on yhtä vaikea ennustaa kuin niitä on lukumääräisesti, ja siksi on tärkeää, että yksittäiset ihmiset suojataan väärinkäytöksiltä ja että me huolehdimme demokraattisen valvonnan toteutumisesta. Televiestinnän kehityksessä otetut edistysaskeleet ovat mahdollistaneet kerätä ja levittää henkilökohtaisia tietoja, esim. henkilöiden mielenkiinnosta tiettyihin kotisivuihin, heidän seksuaalisuudestaan jne. Myös Internetille on laadittava säännöt yksityiselämän loukkaamattomuudesta, eivätkä ne saa olla sellaiset, että muutamilta epäsuorasti estetään pääsy tietoihin, sillä se merkitsee automaattisesti sitä, että kaikki kiinnostuneet voivat hankkia yksityiselämää koskevia tietoja. Se ei kuitenkaan saa estää meitä valvomasta järkevästi ja demokraattisesti Internetin tarjontaa, mikä turvaa luvattomien tietojen tarjonnalta. Tällä hetkellä on mahdollista löytää tietoverkosta kaikkea mahdollista pomminvalmistusohjeista ja kidutusmenetelmistä työntekijöille lähetettyihin uhkauksiin ja lapsipornografiaan, kaikki tämä on levitettävissä, koska mitään lähettäjän osoitetta ei ole. Jos haluamme esim. tehdä lopun lapsipornografiasta, on välttämätöntä, että tarjottaessa materiaalia Internetiin ilmoitetaan aina osoite, henkilökohtainen koodi tai muu vastaava, jolloin tarjoaja kantaa vastuun. Vastuullisen vapauden periaatteen on vallittava myös Internetissä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, epäselvä ja käsittämätön ei ole ainoastaan direktiivin nimi, kuten esittelijä - joka ansaitsee kiitoksen mietinnön hyväksi tekemästään työstä, ja tänään käsiteltävänämme oleva yhteinen kanta heijastaa varmastikin uutteralla työllä aikaan saatua yksimielisyyttä - asian osuvasti ilmaisi, vaan koko teksti, ja siitä on vaikea löytää alkuperäistä hanketta, josta parlamenttimme ilmaisi kantansa asian ensimmäisen käsittelyn yhteydessä.
Tässä suhteessa on korostettava sitä, että direktiivi koskee moniulotteista ja arkaluontoista tilannetta, jolle on kiireellisesti löydettävä ratkaisu. Se liittyy hyvin epätasapainoiseen oikeudelliseen alaan, jota leimaa kansallisten säännösten erilaisuus, koska kyse on nimenomaan televiestinnän teknologisesta ja taloudellisesta taistelukentästä. Näihin näkymiin on nyt vielä lisättävä käsittelemämme direktiivin muodonmuutokset.
Asian ensimmäisen ja toisen käsittelyn välisenä aikana tuli voimaan henkilötietojen yleistä suojaamista koskeva direktiivi, ja nyt käsittelemämme alakohtainen direktiivi, joka koskee pikemminkin tietojen käsittelyä viestinnän erikoisalalla kuin tietojen todellista suojaamista, jonka osalta siinä viitataan jatkuvasti - muu ei olisikaan mahdollista - yleiseen direktiiviin.
Erona alkuperäiseen hankkeeseen, kuten esittelijä mainitsi, direktiivi koskee myös oikeushenkilöitä ja joitakin palveluita, joita ei mainittu alkuperäisessä versiossa, kuten tilattavissa olevat videot ja muut vastaavat palvelut. Tässä tilanteessa Euroopan kansanpuolue antaa huomisessa äänestyksessä tukensa oikeusasioiden valiokunnan tarkistuksille sekä puhtaasti teknistä muutosta koskevalle tarkistukselle 12, jonka ryhmä esitti täysistunnossa. Joillakin tarkistuksilla pyritään parantamaan tekstiä eli lisäämään sen oikeudellista turvallisuutta, ja tässä yhteydessä otan esille direktiivin nimeä koskevan tarkistuksen, sillä jos tekstiä muutetaan, nimen tulee heijastaa muuttunutta tekstisisältöä. Jotkut tarkistukset liittyvät toissijaisuuskäsitteen oikeaan käyttöön, kuten esittelijä mainitsi. Suurin osa tarkistuksista liittyy kuitenkin telepalveluita käyttävien kuluttajien ja yritysten laillisten etujen suojaamiseen.
Myös Euroopan kansanpuolue tulee kannattamaan äänestyksessä 12 artiklan kolmannen kohdan ja johdanto-osan vastaavan 20 kappaleen poistamista, koska tässä yhteydessä ei mielestämme ole järkevää tehdä eroa luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden kohtelussa ja heidän laillisten oikeuksiensa suojaamisessa.
Lopuksi ilmoitan, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, että äänestämme myös liberaaliryhmän esittämän tarkistuksen 11 puolesta, koska se on mielestämme tarpeellinen yhtenäismarkkinoiden vaatimusten tiukan soveltamisen kannalta, jotka sopivat huonosti yhteen nykyisen tekstin tarjoaman kahden mahdollisuuden kanssa, ja koska se on mielestämme parempi ratkaisu yritysten ja henkilöiden henkilötietojen suojaamiseen liittyvien oikeudellisten etujen kannalta.

Thors
Herra puhemies! Kuten aiemmin on jo todettu, televiestinnän alalla tapahtuu jännittäviä muutoksia. Valitettavasti minun on kuitenkin sanottava, että joskus tuntuu siltä kuin käsittelisimme tätä asiaa ikään kuin olisimme matkalla tulevaisuuteen selkä edellä; asetamme joskus hyvin vanhanaikaisia vaatimuksia. Olemme luoneet käsitteen " julkinen palvelu" tai " yleinen palvelu" . Toivomme sitä kaikkien saataville kohtuullisin, ts. alhaisin kustannuksin. Mutta " ilmaisia lounaita" ei ole olemassa. Muistamme, mitä tapahtui Itä-Euroopassa, jossa uskottiin " ilmaisiin lounaisiin" . Siellä tulevat sukupolvet maksavat tämän väärinkäytön kustannuksia.
Tänään puheena oleva direktiivi käsittelee niukasti tätä problematiikkaa, mutta sitä sivutaan esim. 8. artiklassa. Siinä yhteydessä ja myös monissa muissa direktiiveissä esitettävä kuvaus telemarkkinoista ei vastaa ollenkaan niissä jäsenmaissa vallitsevaa tilannetta, jotka ovat ehtineet pisimmälle telemarkkinoiden vapauttamisessa, kuten Pohjoismaat. Koska meillä on hyvin erilaisia tilanteita eri maissa, on erittäin perusteltua soveltaa läheisyysperiaatetta. Meillä on esimerkki siitä, että olemme ehtineet pitkälle Skandinavian maissa ja että vapaa kilpailu antaa mahdollisuuksia palvelun parantamiseen ja alueellisen tasa-arvoisuuden kehittämiseen; kotimaan- ja ulkomaanpuheluiden hinnat ovat laskeneet merkittävästi, ja kehitys on ollut nopeaa. Mainittakoon, että viime vuonna myytiin 600 000 matkapuhelinta Suomessa, jonka väkiluku on 5 miljoonaa; eivät siis vain Euroopan parlamentin suomalaisjäsenet käytä tämmöisiä laitteita.
Mitä siis opimme tästä? Emme saa asettaa resurssejamme tuhlaavia ja Euroopan kilpailukykyä haittaavia vanhanaikaisia vaatimuksia niillä aloilla, joiden tekninen kehitys on nopeaa. Siksi toivon, että pidämme keskustelussa tästä kiinni.

Lindqvist
Herra puhemies! Televiestintä kasvaa, ja sen vuoksi on tärkeää, että digitaalisten televerkkojen henkilötiedot voidaan suojata asiattomalta käytöltä. Kuitenkin on myös tärkeää, että kansalaiset halutessaan saavat itseään koskevia tietoja erilaisista telerekistereistä. Tässä yhteydessä tulee mielestäni pääperiaatteena olla julkisuus, eli kaikki puhelinluetteloissa olevat tiedot, kuten puhelinnumerot ja osoitteet ovat julkisia, ellei toisin päätetä. Salaiset tiedot pitää kuitenkin tarkasti yksilöidä, ja yksilön suojauksen periaatteen ei tule syrjäyttää julkisuusperiaatetta ja yksilön oikeutta saada itseään koskevia tietoja.
Tämä asia on selvästi säädetty ruotsalaisessa julkisuusperiaatteessa, ja tietosuojalaki on toiminut hyvin. Minun mielestäni yhdenmukaistamissäännöt eivät voi mennä pidemmälle kuin mitä julkisuusperiaatteen noudattaminen sallii. Itsestään selvästi pitää puhelujen kuuntelukiellon olla voimassa ja tilaajilla olla oikeus salaiseen numeroon. Minun mielestäni täytyy yksityiskohtaisten sääntöjen laatimisen tapahtua mahdollisimman laajalti kansallisella tasolla.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, kuten parlamentti tietänee, tätä direktiiviä koskeva alkuperäinen ehdotus on, kuten Medina Ortega sanoi, vuodelta 1990 ja tarkistettu ehdotus on vuodelta 1994. Yhteisen kannan aikaan saaminen on kestänyt lievästi sanottuna tavallista pidempään, mikä on ymmärrettävistä syistä aiheuttanut parlamentille joitain hankaluuksia. Tämän vuoksi komissio on entistä kiitollisempi parlamentille rakentavasta asenteesta, jota se on osoittanut sekä ensimmäisessä että toisessa käsittelyssä. Erityisen kiitollisia olimme esittelijä Medina Ortegalle, joka oli myös tietosuojaa koskevan yleisen direktiivin esittelijä, hänen erityisestä kärsivällisyydestään sekä tarkkanäköisestä ja rakentavasta tavasta, jolla hän on käsitellyt direktiiviehdotusta toisessa käsittelyssä.
Hyväksymällä tämän direktiivin teemme palveluksen sekä talouden toimijoille että kuluttajille. On ilman muuta olennaista, että nopeasti laajentuva televiestintäsektori säilyttää kuluttajien luottamuksen, ja yhtä selvää on, että käyttäjien on oltava varmoja siitä, että heidän verkkoihin syöttämäänsä lisääntyvää tietomäärää käsitellään täysin asianmukaisesti eikä käytetä tarkoituksiin, joihin he eivät niitä ole tarkoittaneet tai halunneet.
Lisäksi yleinen tietoisuus yksityisyydestä ja tietosuojasta on lisääntymässä, ja jäsenvaltioiden on reagoitava ponnekkaasti oikeutetusti tunnettuun huoleen. Jotta kansallisten määräysten välille ei syntyisi suuria eroja, jotka saattaisivat estää palvelujen vapaan tarjonnan sisämarkkinoilla, on ratkaisevan tärkeää varmistaa yhteisymmärrys kaikkialla yhteisössä käytännössä sovellettavista perusperiaatteista. Lyhyesti sanottuna meidän on varmistettava, että tietoyhteiskunta takaa yhtäläiset mahdollisuudet ja samat edut kaikille. Tässä prosessissa on määriteltävä riittävän tarkoin käyttäjien perusoikeudet ja kaikille operaattoreille on taattava tasavertaiset kilpailuedellytykset. Nuo ovat tämän direktiivin päätavoitteet, ja tätä taustaa vasten esitän nyt komission kannan ehdotettuihin tarkistuksiin.
Tarkistuksia 2, 3, 4, 6, 7, 10 ja 12 komissio pitää hyödyllisinä selvennyksinä ja parannuksina tekstiin, ja siksi komissio hyväksyy ne mielellään. Tarkistuksella 9 sallitaan operaattoreille mahdollisuus periä tilaajilta maksu siitä, ettei heidän yksityisiä tietojaan julkaista yleisesti saatavilla olevassa luettelossa. Komissio yhtyy parlamentin kantaan, että yksityisen tilaajan ei tulisi joutua maksamaan oikeudestaan yksityisyyteen, ja tämän vuoksi emme voi kannattaa tarkistusta.
Minun on kuitenkin sanottava parlamentille, että loput ehdotetuista tarkistuksista eivät ole hyväksyttävissä syistä, jotka toivon parlamentin ymmärtävän järkeviksi ja hyväksyvän. Ensinnäkin tarkistuksen 5 osalta minun on muistutettava parlamenttia siitä, että direktiiviluonnoksessa sallitaan jäsenvaltioiden rajoittaa 11 artiklan soveltamisen luonnollisiin henkilöihin eli yksityisiin kansalaisiin. Syy tähän on selvästi se, että oikeushenkilöiden, kaupallisten yritysten jne. mahdollisuus päättää, esiintyvätkö ne julkisessa luettelossa, ei ole perustava ihmisoikeus vaan oikeutettu etu. Tämän vuoksi katsottiin, että järjestelyjen, joilla tähdätään oikeushenkilöiden oikeutettujen etujen suojelemiseen, ei tarvitse olla yhtä velvoittavia kuin niiden, joilla taataan oikeus yksityisyyteen.
Lisäksi vaatimus laajempien julkiseen luetteloon liittyvien vaihtoehtojen tarjoamisesta veloituksetta ei ole oikeushenkilöiden kohdalla yhtä velvoittava kuin se ilman muuta on yksityisten kansalaisten kohdalla. Käsiteltävänä olevaan tarkistukseen sisältyy uusi elementti, nimittäin oikeus käyttäjää koskeviin tietoihin, joka ei kuulu mitenkään direktiivin sisältöön ja joka tulkittuna a contrario -periaatteen mukaisesti antaisi vaikutelman, että jäsenvaltiot saisivat itse asiassa velvoittaa oikeushenkilöt esiintymään julkisessa luettelossa. Tämä ei ole tarkoitus, tai ainakin se sekoittaa asiaa. Näillä perustein komissio ei siis voi hyväksyä tätä tarkistusta.
Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistusta 8 siitä yksinkertaisesta syystä, että siinä on luonnosteluvirhe. Tarkistus on kuitenkin korvattu tarkistuksella 12, jota komissio voi kannattaa. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 11. Tarkistus poistaisi jäsenvaltioilta mahdollisuuden tarjota yksityisille tilaajille korkeatasoinen suoja ei-toivottuja soittoja vastaan. Yhteisessä kannassa sallitaan jäsenvaltioiden valita, minkälaisen järjestelmän ne haluavat suoramarkkinointipuheluja varten. Hallitukset voivat joko saattaa voimaan tällaisia soittoja koskevan yleiskiellon, elleivät tilaajat ole nimenomaisesti ilmoittaneet, että he suostuvat vastaanottamaan puheluja, tai sallia soitot yleisesti mutta antaa tilaajille mahdollisuuden ilmoittaa julkisessa luettelossa, etteivät halua vastaanottaa suoramarkkinointipuheluja.
Parlamentti ehkä muistaa, että samaa lähestymistapaa käytettiin samassa asiassa aiemmin täällä tänään käsitellyn etämyyntidirektiivin yhteydessä. Komissio ei voi tukea tätä tarkistusta, koska se poistaisi korkeatasoisen suojan mahdollisuuden ilman mitään pakottavaa syytä, joka liittyisi sisämarkkinoiden toimintaan.
Mitä tulee ehdotukseen poistaa 11 artiklan 3 kohta, komissio ei voi kannattaa tätä, koska kuten annoin ymmärtää vastauksessani erääseen toiseen tarkistukseen, on painavia syitä olla soveltamatta täysin samoja yksityiskohtaisia määräyksiä yksityisyyden osalta luonnollisiin henkilöihin ja oikeushenkilöihin. Oikeushenkilöiden kohdalla kyseessä ei ole oikeus yksityisyyteen, vaan oikeutettu oikeus päättää, esiintyvätkö ne julkisessa luettelossa. Ne eivät välttämättä tarvitse samoja vaihtoehtoja kuin yksityiset kansalaiset, ja kaikkien palvelujen tarjoaminen niille veloituksetta ei ehkä aina ole perusteltua. Siksi direktiiviehdotuksen 11 artiklaan on sisällytetty tämä ero. Komissio voisi tukea 11 artiklan 3 kohdan selvennystä, jossa selitettäisiin, että oikeushenkilöiden lailliset oikeudet otetaan kaikissa tapauksissa huomioon, joskaan ei välttämättä aina samalla tavalla kuin luonnollisten henkilöiden oikeus yksityisyyteen. Tällainen lisäys 11 artiklan 3 kohtaan voisi kuulua näin: " Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarjolla on riittävästi vaihtoehtoja muiden kuin luonnollisten henkilöiden laillisten oikeuksien huomioon ottamiseksi julkiseen luetteloon kirjaamisen yhteydessä."
Viimeisenä tarkistuksiin liittyvänä huomautuksena totean, että komissio ei voi tukea 12 artiklan 3 kohdan poistamista, tälläkin kertaa siksi, että on perusteltuja syitä olla soveltamatta täysin samoja määräyksiä oikeushenkilöihin kuin luonnollisiin henkilöihin. Asiaan liittyvien kysymysten selventämiseksi komission mielestä voitaisiin hyväksyä seuraavan lauseen lisääminen 12 artiklan 3 kohtaan: " Jäsenvaltiot voivat rajoittaa 1 ja 2 kohdan soveltamisen luonnollisiin henkilöihin edellyttäen, että muiden tilaajien kuin luonnollisten henkilöiden, etenkin pienten ja keskisuurten yritysten, lailliset edut turvataan riittävällä tavalla."
Toivon, että pohdittuaan asiaa parlamentin jäsenet hyväksyvät komission järkeilyn niiden joidenkin tarkistusten osalta, joita komissio ei voi hyväksyä. Toivon myös, että tulee olemaan mahdollista nauttia komission ja parlamentin näkemysten perustavasta lähentymisestä ja varmistaa tämän direktiivin hyväksyminen varhain tänä vuonna.
Kiitän esittelijää ja hänen kollegoitaan heidän tämän direktiivin parantamiseksi tekemästään työstä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ilmaliikenteen hallinta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cornelissenin liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A40381/96) komission valkoisesta kirjasta: " Ilmaliikenteen hallinta - Euroopan ilmatilan vapauttaminen" (KOM(96)0057 - C4-0191/96).

Cornelissen
Arvoisa puhemies, tällä viikolla sain uusimmat luvut ilmaliikenteen viivästyksistä. Viime vuoden marraskuussa yli 20 prosentilla Euroopan reittilennoista oli viivästyksiä, jotka kestivät 15 minuuttia tai enemmän. Pelkään, että vuosina '93 ja '94 tapahtuneiden parannusten jälkeen, viivästyksiä alkaa taas esiintyä runsaasti. Se merkitsee epämukavuutta matkustajille ja maksaa paljon. Asiantuntijat ovat laskeneet, että tässä voitaisiin säästää 2, 5 miljardia ecua vuodessa. Toisin sanoen, viikossa menetetään 50 miljoonaa ecua. Viivästykset eivät myöskään ole hyvä asia turvallisuuden kannalta, jonka me asetamme etusijalle. Joidenkin arvioiden mukaan ilmassa on 60-70 ylimääräistä lentokonetta ruuhkien takia. Ruuhkat johtavat myös ilman saastumiseen ja meluhaittoihin. Näiden ruuhkien syynä ei ole ilmatilan puute, vaan eurooppalaisen ilmatilan käsittämättömän tehoton hallinta. Lennonjohto Euroopassa hoidetaan yhä edelleen kansallisella tasolla. Olemme edenneet pitkälle maarajojen poistamisessa, mutta ilmassa hallitsee vielä nationalismi. Siispä Euroopassa on 49 lennonjohtokeskusta, 31 kansallista järjestelmää, 18 laitteistojen toimittajaa, 22 ohjausjärjestelmää ja 30 ohjelmointikieltä. En kiellä, etteikö olisi saavutettu huomattavia tuloksia sen jälkeen kun Euroopan siviili-ilmailukonferenssin (ECAC) ministerit päättivät tiiviimmästä yhteistyöstä vuonna 1988. Meidän on jatkettava tällä tiellä, mutta se ei riitä. Kaikki viittaa siihen, että ilmailu tulee kasvamaan räjähdysmäisesti. Asiantuntijat ennustavat sen kaksinkertaistuvan seuraavan kymmenen vuoden aikana. Mikäli politiikkaa ei muuteta ja jatketaan eurooppalaisen ilmatilan jakamista pieniin osiin, seuraukset ovat tuhoisia. Komission valkoinen kirja tekee tämän asian selväksi. Tarvitaan välttämättömästi eurooppalaisia toimenpiteitä. Vain yhdenmukainen lennonjohtojärjestelmä voi tarjota kestävän ratkaisun. Euroopan ilmatilaa on käytettävä yhteisenä kokonaisuutena ilman kansallisia rajoja ja ero siviili- ja sotilasilmatilan välillä on poistettava. Olen ymmärtänyt, että ECAC-ministerit tulevat päättämään 14. helmikuuta eurooppalaisen ilmaliikenteen hallinnan tulevasta institutionaalisesta rakenteesta.
Ottaen huomioon Euroopan unionin valtuudet tässä asiassa, haluaisin kysyä komission jäseneltä pari kysymystä: miten hän aikoo turvata yhteisön edut tässä asiassa? Tarkoitan lainsäädännön ja hallinnan välistä välttämätöntä eroa. Kuinka varmistutaan siitä, että ilmatilan suunnittelu ja jakaminen tulevat kuulumaan viranomaisten toimivaltaan? Miten vältytään siltä, että jokin jäsenvaltio estää veto-oikeutta käyttämällä toisen jäsenvaltion uuden järjestelmän käyttöönoton. Miten turvataan demokraattinen valvonta yhteisön tasolla? Eikö meidän muuten pitäisi siirtyä Eurocontrol-sopimukseen, jota voidaan muuttaa nopeammin, jotta voitaisiin vastata teknologisiin, poliittisiin tai taloudellisiin muutoksiin? Onko komissio valmis pitämään parlamenttia ajan tasalla asioiden kehityksessä ja neuvottelemaan kanssamme uudelleen sopimukseen mukaan menosta, kun on tiedossa, minkälainen siitä tulee?
Benelux-maat ja Saksa ovat hiljattain kehittäneet lennonjohtokeskuksia koskevan yhteisen suunnitelman, johon sisältyy free route airspace yli 30 000 jalan korkeudessa. Onko komissio valmis edistämään tällaista alueellista kehitystä, joka lyhyellä tähtäimellä johtaa kapasiteetin lisäämiseen? Se on välttämätöntä, myös turvallisuuden kannalta. Vuosi 1996 oli ilmailun turvallisuuden kannalta kaikkien aikojen huonoin. Tuolloin tapahtui 57 onnettomuutta ja yli 1 800 ihmistä kuoli, ja tässä en tarkoita onnettomuuksia, joihin liittyi sabotaasi. Turvallisuuden kannalta eurooppalainen ilmaliikenteen hallinta selvästi jaettuine valtuuksineen on ehdoton must . Keskusteltuaan asiasta niin monta vuotta toivon, että jäsenvaltioiden hallituksilla on lopultakin rohkeus valita kansalaistensa etu.

Lüttge
Herra puhemies, arvoista kollegat, Pam Cornelissenin usein mainitsema rajaton taivas muuttuu valitettavasti liian usein rajoitetuksi helvetiksi. Viime vuonna ryhmäni jäsen Brian Simpson ja minä teimme päätöslauselmaesityksen Karibianmerellä tapahtuneen onnettomuuden johdosta, jossa Birgen Airin koneen kaikki 189 matkustajaa kuolivat. Halusimme tehdä sen avulla selväksi, että ilmatilan turvallisuus ei ole ainoastaan Air Traffic Control in tehtävä, vaan että tässä on otettava perusedellytyksenä myös muita tekijöitä huomioon, kuten esimerkiksi tekniset turvallisuusstandardit sekä lentäjien ja erityisesti niiden, jotka työskentelevät lentokoneiden parissa, pätevä koulutus.
Osa niistä vaatimuksista, joita esitimme, on toteutunut. Muutamat jäsenvaltiot ovat edistyneet mustan listan käyttöönotossa. Tässä voin mainita myös Saksan liikenneministeri Wissmannin positiivisessa mielessä, sillä hän on huolehtinut siitä, että tiettyjen tarkemmissa tarkastuksissa todettujen puutteiden vuoksi annetaan myös nousu- ja laskeutumiskieltoja.
Tämä kaikki on vasta alkua. Minun pyyntöni komissiolle koskee toimimista tällä alalla ja erityisesti myös sellaisen direktiivin laatimista, joka pakottaa matkanjärjestäjät julkaisemaan kulloisetkin lentoyhtiöt esitteissään. Muutamissa jäsenvaltioissa tehdään jo näin. Meidän päätöslauselmamme tarkoituksena oli, että tätä käytäntöä laajennetaan koko Euroopan unionin alueelle.
Ennen kaikkea näillä alueilla pitäisi ottaa käyttöön yhtenäinen ilmaliikenteen valvontajärjestelmä, Air Traffic Management . Me parlamentissa olemme vuosikausia vaatineet enemmän tehokkuutta, yhteensopivuutta ja parempaa tuottavuutta. Tämän me olemme mielestäni velkaa kuluttajille ja lentoyhtiöille, joilla on tosin myös niin sanotusti oma velkansa. Tiedämme, että Euroopan lentoyhtiöt käyvät erittäin kovaa kilpailua ja Cornelissenin mainitsemat kustannusrasitteet puhuvat kyllä puolestaan.
Ensimmäiseksi on saatava aikaan parempi yhteensovittaminen, jotta voidaan välttää enempiä vääriä kehityskulkuja. Mielestäni sen pikaisena tuloksena pitäisi saada aikaan komission keskeinen toimivalta asiassa ja sen valtuutuksen mukaisesti, jonka komissio on saanut neuvotteluihin kolmansien maiden kanssa, on annettava myös valtuutus ottaa nämä tekijät mukaan.
Mielestäni Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja koko Välimeren alueen kanssa on toteutettava yhteinen ilmatila. Tässä on kyse oikeastaan myös siitä, että taataan yhteinen tekninen varustus, jotta asiat voidaan hoitaa todella yhteensopivasti. Minun mielestäni tämä liittyy keskeisesti myös toiveeseen, että tässä voidaan käyttää eurooppalaista tekniikkaa. Miksi meidän pitäisi meidän suorituskyvyllämme ostaa tätä tekniikkaa ulkopuolisilta? Mielestäni tämä ei ole tarpeen.
Kerronpa aivan arkisen esimerkin: poikani on liikennelentäjä. Hän kertoo jatkuvasti lennonvalvojien kevytmielisyydestä siten, että kun lennetään tiettyjen maiden yli, erityisesti Italian ja Ranskan, lennonvalvojat antavat ohjeita äidinkielellään. Terminologian vuoksi olisi oltava selvää, että liikennöintikielen on oltava englanti. Myös tämä on merkittävä käyttöön otettavien toimenpiteiden luetteloon. Minä en oikein jaksa ymmärtää, että tällaisia riskejä otetaan kevytmielisesti. Minusta sellainen on vastuutonta. Meidän tavoitteenamme on yksinkertaistaminen perustamalla eurooppalainen, mahdollisesti yhteinen eurooppalainen ilmailuviranomainen. Tämä on meidän yhteinen tavoitteemme. Sen saavuttamiseksi tarvitaan muutamia askeleita, mutta uskon, että olemme yhtä mieltä tästä tavoitteesta.
Hyvä Pam Cornelissen, sydämellinen kiitos työstä, jonka olette tehnyt tätä mietintöä varten. Haluan mielelläni käyttää täällä täysistunnossa tilaisuuden hyväkseni ja kiittää sydämellisesti 2, 5 vuoden ajan tekemästänne kovasta työstä valiokunnan puheenjohtajana. Ystävämme Pam Cornelissen on eronnut tästä tehtävästä. Sydämellinen kiitos ja tunnustus työstänne.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, myös minä haluan onnitella esittelijä Cornelissenia hänen mietinnöstään, joka käsittelee niinkin moniulotteista ja vaikeaa aihetta kuin valkoista kirjaa ilmaliikenteen hallinnasta. On tunnustettava, että komission valkoisessa kirjassa tekemä tutkimus on erittäin kattava ja harvinaisen tarkka. Tästä huolimatta en voi muuta kuin olla totuuden nimissä samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että valkoisessa kirjassa esitettävät ratkaisut eivät ole komission loistavan tutkimuksen tasoisia. Ongelman yhdeksi ratkaisuksi ei voida ehdottaa, että unioni liittyisi vain Eurocontroliin. Kaikki tietävät - ja tämä kävi täysin selvästi ilmi myös liikenne- ja matkailuvaliokunnassa järjestämästämme kuulumistilaisuudesta -, että Eurocontrol ei ole pystynyt täyttämään sitoumuksiaan yhdenmukaistetun lennonjohtojärjestelmän toteuttamisesta Euroopassa, koska monet sen jäsenvaltioista ovat vetäneet pois järjestölle aiemmin antamansa ylikansalliset valtuudet.
Arvoisa puhemies, olen aina sanonut, että vastassamme on vakava ja kiireellinen ongelma. Vakava, koska se liittyy yritystemme kustannuksiin, jotka maksavat raskaasti siitä, että Euroopasta puuttuu yhdenmukaistettu lennonjohtojärjestelmä, ja kiireellinen, koska joka kerta, kun sattuu jokin sekaannus, se ei aiheuta tappioita yrityksillemme vaan myös kansalaisemme joutuvat siitä kärsimään tavalla, jota ei voida mitata. Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että tähän asiaan on suhtauduttava hyvin vakavasti.
Emme voi tehdä mitään ennen kuin toimivalta saadaan selkeästi määriteltyä ja ennen kuin institutionaaliset, poliittiset, hallinnolliset, tieteelliset ja tekniset ratkaisut on tehty. Kuten aina sanon, arvoisa komissaari, toimivalta kuuluu Euroopan unionille ja sen on päättäväisesti otettava se itselleen, koska Eurocontrolilla on keinot mutta ei toimivaltaa ja koska liikenneministerien Euroopan kokouksella ei ole keinoja eikä toimivaltaa, mutta sillä on paljon ajatuksia. Pyydän teitä, arvoisa komissaari, esittämään määrätietoisia ehdotuksia toimivallan säilyttämiseksi yhteisön tasolla ja ratkaisujen löytämiseksi ongelmaan, joka vaikuttaa sekä yritystemme kustannuksiin että kansalaistemme kärsivällisyyteen.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aloittaa onnittelemalla Cornelissenia ja kiittämällä häntä siitä kahden ja puolen vuoden ajasta, jonka hän on toiminut valiokuntamme puheenjohtajana suurella antaumuksella.
Tämä mietintö on itse asiassa myös ilmaus siitä, vaikka kyseessä onkin aihe, josta Cornelissen on ollut kiinnostunut vuosien ajan ja jo kansallisen parlamentin jäsenenä ollessaan, ja hän on aina ollut paremman ilmaliikenteen hallinnan innokas puoltaja. On yhä surullista todeta, että sitä ei vieläkään ole toteutettu ja että Eurocontrol-järjestöä, jolta alunpitäen odotimme paljon, ei kirjaimellisesti ottaen ole edes perustettu.
Mitä siihen tulee, haluaisin esittää sekä esittelijälle että komission jäsenelle kysymyksen liittyen Alankomaiden puheenjohtajakauden ohjelmaan, joka on esitelty meille tänä iltapäivänä. Siinä sanotaan nimittäin, että puheenjohtajavaltion yhtenä tavoitteena on se, että Euroopan unionista tulee Eurocontrol-järjestön jäsen. Kun taas mietinnön 17 kohdassa sanotaan oikeastaan jotakin muuta. Myös siinä sanotaan, että meidän on liityttävä sellaisenaan, mutta meidän pitäisi lisätä siihen jotakin muuta tai rakentaa uusi järjestö EU: n sisälle. Haluaisin selvyyden tästä, sillä loppujen lopuksi tehokkuuden ja matkustajien turvallisuuden kannalta on ehdottoman tärkeää, että saamme paremmat säännöt mutta vähemmän suojelua.

van der Waal
Arvoisa puhemies, muutama huomio sähketyylillä. Se lohkoihin hajonnut kuva nykyisen ilmatilan hallinnasta muodostaa vakavan ongelman. Se tekee lennonjohdosta kalliimman ja aiheuttaa hidastuksia. Mutta objektiivisuuden nimissä on sanottava, että lentokenttien ongelmilla ja lentoliikenteen kasvulla on myös osansa tässä. Siitä huolimatta ei saa olla epäilystä siitä, että meidän täytyy pyrkiä tehokkaampaan hallintajärjestelmään. Olemme sitä mieltä, että komission ehdotus, jonka mukaan olisi tehtävä ero ilmaliikenteen hallinnan sääntelytehtävän ja operatiivisen tehtävän välille, edistää tätä asiaa merkittävästi. Mielestäni komissio noudattaa viisasta politiikkaa ehdottamalla ainoastaan sääntelyn tapahtuvaksi ylikansallisella tasolla. Parlamentin tavoite saada myös ilmaliikenteen hallinnan toteuttaminen kuulumaan yhden eurooppalaisen elimen alaisuuteen voi olla taloudellisin ratkaisu, mutta kansalliset viranomaiset haluavat pitää ilmatilan hallinnan omissa käsissään. Siksi tämän esityksen myötä astutaan kaikesta huolimatta askel eteenpäin. Mutta Keski- ja Itä-Euroopan maat on myös saatava mukaan.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kun ilmaliikenteen ennustetaan kaksinkertaistuvan vuoteen 2010 mennessä, eikö olisi aika aloittaa keskustelu siitä, mitä se merkitsee infrastruktuurien ja ympäristön kannalta.

Belleré
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komissaari Kinnock, lentoliikenteen yhtenäismarkkinoihin liittyy lentoliikenteen merkittävä kasvu, minkä myötä lisääntyvät myös lentolinjat ja lentoliikennettä harjoittavat yritykset. Niiden määrän arvioidaan kaksinkertaistuvan 2000-luvun ensimmäiseen vuosikymmeneen mennessä.
Lentoliikenteen harjoittajien määrän jatkuva lisääntyminen ja uusien lentokenttien käyttöönotto lisäävät huomattavasti eurooppalaisen ilmaliikennejärjestelmän paineita, ja jo nyt on tunnettua, että lentokenttien ruuhkautuminen on este henkilöiden ja tavaroiden vapaalle liikkumiselle.
Tällaiset näkymät saavat meidät pohtimaan ja tarkastelemaan tarvittavia ehdotuksia, ja minun mielestäni lentoliikennepalvelujen tehokkuus on keskeinen tekijä ilmaliikenteen hallinnan kannalta.
Tähän mennessä lentoliikennettä on hoidettu kansallisilla lennonjohtojärjestelmillä. Nämä rakenteet ovat jo kauan olleet riittämättömiä vastaamaan liikennemääriin liittyvää kysyntää, ja tällainen hajautuneisuus on edelleen suurin syy tyytymättömyyttä matkustajille aiheuttaviin viivästyksiin sekä niiden kielteisiin seurauksiin myös taloudellisesta ja kustannusten näkökulmasta sekä lentoliikenteen harjoittajille että muille alalla työskenteleville yrityksille. Lennonjohdon hajautuneisuus heikentää myös lentoturvallisuutta, varsinkin kun otamme huomioon viime aikoina sattuneet lukuisat täpärät tilanteet ja onnettomuudet.
Meidän on siis oltava pitkänäköisiä pystyäksemme saamaan kokonaisvaltaisen käsityksen lentoliikennealan kasvusta lähitulevaisuudessa. Se edellyttää entistäkin enemmän Euroopan ilmatilan yhtä hallintajärjestelmää, jonka sääntöjen ja lennonjohtojärjestelmän avulla ilmatilan käyttö voidaan optimoida.
Tällaisen välineen avulla voitaisiin säätää tiukat yhteiset säännöt turvallisuustason pitämiseksi mahdollisimman korkeana; työtapoja ja -menetelmiä voitaisiin yhdenmukaistaa ja lentolinjojen antaminen voitaisiin määrittää lentoliikenteen kysynnän perusteella. Muita tärkeitä tekijöitä ovat uuden, edistyksellisen teknologian, kuten digitaalisten ja satelliittijärjestelmien soveltaminen ja valvonta, sillä niiden avulla voidaan huomattavasti lisätä ilmaliikenteen hallinnan tehokkuutta, sekä lennonjohtajien koulutusta koskevat yhteiset säännöt.
Komissio pitäytyy omalta osaltaan tutkimaan nykyisen järjestelmän puutteita ja suosittelemaan sitä, että sääntöjen määrittely ja lennonjohtojärjestelmien ja Eurocontrolin järjestelmälle yhteisön taholta annetut tehtävät erotetaan toisistaan. Odotimme itse asiassa enemmän eli odotimme, että komissio omaksuisi itselleen keskeisen roolin. Valkoisesta kirjasta kuitenkin puuttuu todellinen keskipitkän ja pitkän aikavälin strategia yhden lennonjohtojärjestelmän luomiseksi.
Näiden pohdintojen perusteella kannatan siis esittelijä Cornelissenin esille tuomia asioita ja annan tunnustukseni mietinnölle ja esittelijän tekemälle työlle näiden kahden ja puolen vuoden aikana, jolloin hän on ollut liikennevaliokunnan puheenjohtajana.

Sindal
Arvoisa puhemies, mietintö on oikeastaan valiokunnan kompromissi, sillä mietinnössä on aina useita äänestyksiä. En ole tyytyväinen komission kolmeen ratkaisuehdotukseen. Tarkoitan kuitenkin sitä, että yhtä komission ehdotusta voidaan käyttää lähtökohtana. Mietintö ulottuu erittäin syvälle sekä teknisesti että poliittisesti, ja se on hyvin kattava. Siitä huolimatta me kaikki olemme yhtä mieltä siitä, että kiveen on hakattuna: ongelmia on olemassa.
Haluan mainita kolme asiaa. Ensimmäiseksi, päällimmäisenä on poliittinen päätös, jos haluamme jatkaa siihen suuntaan. Emme voi keskustella tekniikasta. Meidän on kannustettava neuvostoa tekemään poliittinen päätös. Tekniikassa tai vastahakoisuudessa voi olla eroja, mutta siitä huolimatta meidän on jatkettava. Parlamentin on kannustettava tätä ja tuettava komissiota, ja sitä työtä meidän on jatkettava. Toinen seikka on, että EU ei riitä. Tässä kohtaa olen eri mieltä puheenjohtajan kanssa. Meille ei riitä demokraattinen elin, joka keskittyy vain viiteentoista jäsenvaltioon. Me puhumme koko Euroopan mantereesta. Kun olen 30 000 jalan korkeudessa ja lähestyn Puolan rajaa, turvallisuusongelma on kuitenkin aivan sama. Siksi emme voi keskittyä ainoastaan yhteisöön. Kolmas seikka on lentoyhtiöt, jotka kilpailun nimissä itse asiassa pahentavat tilannetta. Laitteistoa ja henkilökuntaa on liian vähän, mutta silti ne ryhtyvät useisiin operaatioihin, eivätkä ne pysy slot -aikatauluissaan. Kun puhumme liikenneruuhkista ilmassa, herra Cornelissen, niin on huomattava, että ongelmia ilmenee usein, koska lentokentältä ei päästä lähtemään riittämättömän materiaalin vuoksi. Sieltä ja täältä säästetään, eikä slot -ajoista voida pitää kiinni. Ne yhtiöt, joilla on riittävästi laitteistoa ja väkeä, pääsevät helposti ilmaan ajoissa. Yhtenevän kokonaisuuden on ulotuttava check in - pisteestä check out -pisteeseen. Ei voi olla oikein, että voimme lähettää ihmisiä sekä kuuhun että MIRavaruusasemalle, kun emme voi taata turvallisuutta omassa tiheään liikennöidyssä ilmatilassamme.
Haluan toivottaa komissaarille onnea yrityksessä painostaa neuvostoa löytämään järkevä ratkaisu.

McIntosh
Arvoisa puhemies, onnittelisin esittelijänä toimivaa Cornelissenia. Toivon, ettei tämä jää viimeiseksi mietinnöksi, jonka hän laatii valiokunnan puolesta. Toivotan myös komissaarin tervetulleeksi tänne tänään ja kiitän komissiota sen ehdotuksista. Komission ja Euroopan parlamentin välillä tulisi kuitenkin olla enemmän yhteistä näkemyspohjaa ehdotustemme osalta. Lüttge on keskittynyt yhteiseen kieleen. Lisäisin siihen, että kansallisten lennonjohtojärjestelmien käyttämien atk- ja muiden järjestelmien tulisi olla yhteensopivampia.
Hyväksyn ECAC: n ehdotuksen, jonka mukaan eri järjestelmillä tulisi olla yhteisen toiminnan malli. Toivon, ettei komissaari ehkä tahallaan ymmärrä väärin - en hetkeäkään epäile hänen tekevän niin - sitä, mitä Euroopan parlamentti ehdottaa: kyseessä ei ole kiinteä rakenne vaan yksinkertaisesti yhtenäinen järjestelmä, jossa on useita tarjoajia. Eurooppaan tulisi saada enemmän Yhdysvalloissa näkemäämme käytäntöä: yksi yhtenäinen ATM-järjestelmä, jossa kukin jäsenvaltio saa organisoida ja hoitaa omat palvelunsa mutta jossa yleisohjeista ja talousarviosta sovitaan yhdessä.
Pääasia meille kaikille matkustaville - ei vähiten yritysmatkustajille sekä vapaa-ajan viettäjille ja turisteille - on se, että jäsenvaltiot tarvitsevat pikaisesti investointeja. Lentoliikenteen ja sen käyttäjien lisääntyminen, joka kuormittaa jo nyt liikaa järjestelmää, ei voi odottaa talousarvioista sopuun pääsemistä.
Suositan Cornelissenin mietinnön ehdotuksia parlamentille ja toivon sen saavan parlamentin täyden tuen.

Stockmann
Herra puhemies, hyvät kollegat, herra komissaari, henkilö joka matkustaa lentokoneella 2-4 kertaa viikossa kuten me parlamentin jäsenet, suhtautuu herkkätunteisesti Euroopan ilmaliikenteen hallinnoinnin ongelmiin ja lentoturvallisuuteen. Myöhästymiset kuuluvat meidän jokapäiväisiin kokemuksiimme. Joka viides Euroopan lento viivästyy. Myöhästymiset, ylimääräinen lentomatka ja siihen liittyvä ilman ylimääräinen kuormitus sekä onnettomuuksien ja äkillisten tilanteiden lisääntyminen kuormittavat Euroopan taloutta, lentoyhtiöitä ja erityisesti meitä kuluttajia. Syynä ovat vanhentuneet ilmahallinto- ja turvajärjestelmät, joiden kansalliset variantit ovat ajastaan jälkeen jääneitä. Tämä kaikki on tiedetty jo pitkään, samoin kuin lentoliikenteen oletettu kaksinkertaistuminen seuraavien viidentoista vuoden aikana. Ja jo usein on parlamentti vaatinut tarmokkaasti suunnanmuutosta. Ilman ATC- ja ATMjärjestelmien laadullista kehitystä mainitut ongelmat tulevat tulevina vuosina lisääntymään moninkertaisesti. Vaikka heti päätettäisiin yhtenäisestä menettelystä uusimman tekniikan käyttöönotossa, sen toteuttaminen tulee kestämään kymmenisen vuotta.
Ratkaisun, johon yritämme tänään päästä, on siis ulotuttava seuraaville kolmellekymmenelle vuodelle. Siksi tarvitaan myös laadullista kehitystä valkoisessa kirjassa käsitellyssä Eurocontrolin kansainvälisten puitteiden muuttamisessa. Me tarvitsemme Euroopan laajuista yhtenäistä ratkaisua ja pian. Käytettävissä on teknisiä ratkaisumahdollisuuksia satelliittiohjatusta paikanmäärityksestä hallinnon alan telematiikkasovelluksiin. Myöskään rahoituksellisten ongelmien ei tarvitse olla niiden toteuttamisen vakavana esteenä. Mielestäni olisi esimerkiksi mahdollista ottaa käyttöön hyvin alhainen kerosiinivero, joka otettaisiin käyttöön tarkoituksenmukaisesti tällaisen ATC-ATM -järjestelmän toteuttamiseksi. Säästöt, jotka tällaisesta järjestelmästä koituisivat, kompensoisivat lentoyhtiöille koituvia lisäkustannuksia.
Vaikein ongelma on edelleenkin institutionaalinen ja siten periaatteessa ratkaistavissa poliittisesti, mikäli vain haluamme. Tosin ei olisi pelkästään vain liikennepoliitikkojen asia tajuta, että ilmatila, johon päämme yltävät, ei ole enää hahmotettavissa vain kansallisesti. Ottaen huomioon vuosituhannen vaihtuminen, meille kaikille tekisi hyvää eurooppalainen tuulahdus tai peräti myrsky nykyisten ilmatilaongelmien ratkaisemisessa. Paljon kiitoksia myös esittelijälle erinomaisesta mietinnöstä.

Sisó Cruellas
Arvoisa puhemies, myös minä haluan onnitella Cornelissenia hänen suurenmoisesta työstään tämän mietinnön hyväksi, mikä on luonteenomaista myös kaikelle muulle, mitä hän tekee. Nähdäkseni jo edellä on tullut esille parlamentin kanta tästä asiasta. Parlamenttimme on jo useissa yhteyksissä ilmoittanut kannattavansa yhteisen ilmaliikenteen hallintajärjestelmän luomista Eurooppaan, jolloin vältettäisiin nykyinen lennonjohtokeskusten hajaantuneisuus eri kansallisissa järjestelmissä, tietojenkäsittelyjärjestelmien hankinnassa, toiminnallisissa järjestelmissä ja ohjelmointikielissä.
Vastaavaa hajaannusta on olemassa myös teknologioiden valinnassa ja standardisoinnissa sekä eri kansainvälisten järjestöjen ja valtioiden vastuukysymyksissä, kun pitäisi tehdä päätöksiä ilmaliikenteen hallinnan yleisestä politiikasta.
Tällainen hajaannus on poistettava, koska se vaikuttaa kielteisesti ilmaliikenteen turvallisuuteen, matkustajille tarjottavien palvelujen laatuun ja niiden kustannuksiin. Ruuhkautuneen ilmaliikenteen myötä sillä on kielteisiä vaikutuksia myös ympäristöön. Toisesta näkökulmasta tarkasteltuna voidaan todeta, että jos nykyistä tilannetta ei saada merkittävällä tavalla parannettua, ei myöskään voida selviytyä lisääntyneestä ilmaliikenteestä, jonka arvioidaan vuonna 2010 olevan kaksinkertainen nykyiseen verrattuna.
Meidän on lisäksi tiedostettava se, että Euroopan ilmaliikenteen hallinnan yhdenmukaistamiseen tarvittavien ohjelmien ja toimenpiteiden toteuttamiseen tarvitaan noin kymmenen vuotta, koska edessämme on paljon vaikeasti ylitettäviä esteitä, jotka ovat paitsi oikeudellisia, institutionaalisia ja poliittisia myös teknisiä ja taloudellisia.
Näin ollen, arvoisat läsnäolijat, olen sitä mieltä, että olisi kiireellisesti laadittava strateginen suunnitelma ilmaliikenteen hallinnan yhtenäistämiseksi ja että kyseinen hallinta liitettäisiin osaksi Euroopan laajuisia liikenneverkkoja; näitä tavoitteita on mahdoton saavuttaa valkoisen kirjan ehdotusten avulla, sillä - kuten esittelijä toteaa - tässä valkoisessa kirjassa ei esitetä mitään konkreettisia keinoja eikä minkäänlaista toimintaohjelmaa.

Matikainen-Kallström
Arvoisa herra puheenjohtaja, Euroopan ilmaliikenteen sujuvuuden parantaminen on hyvin moniulotteinen asia. Ilmaliikenne aiheuttaa ongelmia, joista suurimpia ovat melu- ja ympäristöhaitat. Ratkaisujen täytyy löytyä sekä kansalliselta tasolta että eurooppalaisesta yhteistyöstä. Tämä on erityisen tärkeää meille suomalaisille, koska olemme maantieteellisesti hyvin haavoittuvassa asemassa ilmaliikenteen ruuhkautuessa. Pitkillä lentomatkoilla myöhästymiset kertautuvat ja jatkoyhteydet vaikeutuvat.
Cornelissenin vaatima integrointityö ongelmien ratkaisemiseksi yleiseurooppalaisen ilmaliikenteen hallintajärjestelmän avulla on kannatettavaa. Reittejä suoristamalla sekä Itä-Euroopan maiden siviili-ilmailun järjestelmiä kehittämällä tilannetta voidaan helpottaa. Suomen näkökulmasta etenkin Baltian maiden liittäminen nykyistä lujemmin eurooppalaiseen lennonjohtoyhteistyöhön on erityisen kannattavaa.
Pitäisi myös pohtia mitä voidaan tehdä etenkin entisen Neuvostoliiton tasavaltojen lentokaluston modernisoimiseksi ja lentoturvallisuuden parantamiseksi, mm. lennonjohdon yleiskielen, englannin, osaamista tulisi parantaa pilottien piirissä. Tässä tikittää hiljainen aikapommi, jonka purkamiseen unionin on uhrattava pikaisesti yhteisiä varojaan TACISja PHARE -ohjelmien tapaan.
Tilannetta on tarkasteltava myös kansallisella tasolla. Eurocontrolin ja ATM: n, joiden toimintaan Suomikin osittain osallistuu, tuomat koordinointihyödyt ovat kiistattomat. Ne eivät kuitenkaan ole kyenneet yhdenmukaistamaan jäsenmaidensa lennonjohtojärjestelmiä ja lisäämään niiden turvallisuutta. Suomi on toistaiseksi pysytellyt ainoana EU: n jäsenmaana Eurocontrolin ulkopuolella. Syynä on ollut pelko mm. kotimaan reittien kustannusten noususta, sotilasilmailun kontrolloinnista sekä harvaan liikennöityjen kenttien tukemisen vaikeutumisesta. Suomi, EU: n pohjoisin ja itäisin maa, on melko suuri, mutta harvaan asuttu, joten tiheän ja hyvin toimivan kansallisen lentoverkoston ylläpitäminen on Suomelle elintärkeää.
Keskittämisestä huolimatta suurin vastuu on jokaisella valtiolla itsellään. Jokaisen maan on itse kannettava vastuunsa ja investoitava esimerkiksi keräämiään reittimaksuja sujuvan toiminnan varmistamiseksi omassa ilmatilassaan. Ratkaisu ei löydy pelkästään eurooppalaiselta yhteistyöfoorumilta vaan läheltä niitä ihmisiä, jotka kärsivät ruuhkaisen ilmatilan aiheuttamista saaste- ja meluhaitoista.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä niihin jäseniin, jotka tämän keskustelun kuluessa ovat onnitelleet Pam Cornelissenia siitä tavasta, jolla hän on johtanut liikenne- ja matkailuvaliokuntaa viimeisen kahden ja puolen vuoden ajan, minun osaltani viimeisen kahden vuoden ajan. Ennen kuin tapasin Cornelissenin, minun kuultiin usein käyttävän englantilaista sanontaa " double Dutch" (siansaksa) ja käyttävän sitä sangen halventavaan sävyyn tarkoittamaan tavallista kaksin verroin sekavampaa kommunikointia. Tavattuani Cornelissenin ja saatuani ilon työskennellä hänen kanssaan kahden vuoden ajan voin sanoa, että tästä lähin " double Dutch" merkitsee minulle tavallista kaksin verroin selkeämpiä ja kaksin verroin viisaampia lausuntoja - ainakin useimmissa tapauksissa. Pidätän itselläni mahdollisuuden tehdä poikkeuksen omaan sääntööni silloin tällöin.
Minun on heti sanottava, että edellä sanottu pätee myös Florus Wijsenbeekiin. Kuinkas muutenkaan?
Arvostan Cornelissenin ja hänen arviota tässä kuten muissakin asioissa, ja siksi olen erityisen tyytyväinen siihen, että heidän laatimansa mietintö tukee voimakkaasti ja laajasti komission valkoista kirjaa ilmaliikenteen hallinnosta, jolle annoimme nimen " Euroopan ilmatilan vapauttaminen" . Minun ei tarvinne kertoa parlamentille, että ilmaliikenteen hallinnon kehitys ja uudenaikaistaminen on elintärkeä kysymys niille miljoonille Euroopan unionista ja muualtakin tuleville matkustajille, jotka käyttävät ilmatilaamme: lentoyhtiöille, lentokentille ja itse asiassa kaikille alan kanssa tekemisissä oleville. Toivon siksi, että odotettavissa on huomattavaa ja nopeaa edistystä kaikkine tarvittavine uudistuksineen, jotka ovat välttämättömiä kaikista niistä syistä, jotka tämänpäiväiseen keskusteluun osallistuneet jäsenet ovat niin selkeästi hahmotelleet.
Koska unionin siviili-ilmailu on lisääntynyt, lisääntyy parhaillaan ja tulee lisääntymään hyvin elinvoimaisesti seuraavan kymmenen tai viidentoista vuoden aikana, on elintärkeää, että lennonjohtoa parannetaan jatkuvasti ruuhkien estämiseksi, siviili-ilmailun turvallisuuden ylläpitämiseksi ja jopa edistämiseksi sekä ympäristöön liittyvien ja taloudellisten kustannusten vähentämiseksi, sillä nämä kustannukset ovat huomattavia ja, kuten moni arvoisa jäsen totesi, johtuvat viivästyksistä sekä maassa että varsinkin Euroopan unionin ilmatilassa.
Jäsenet muistanevat, että viime vuosien ponnistuksilla on saatu aikaan joitain kiitettäviä muutoksia 1980-luvun lopun kriisien jälkeen. Kuten Cornelissen meitä aivan oikein muistutti tänään, tosiasia on, että viivästykset ovat jälleen lisääntyneet viime vuoden aikana. Tämän tulee herättää kaikki itsetyytyväisyydestä ja kannustaa kaikkia asiasta vastuussa olevia hallituksia, muun muassa jäsenvaltioiden hallituksia, ponnistelemaan pysyvien parannusten aikaansaamiseksi Euroopan lennonjohdossa.
Osana pyrkimystä saada aikaan tällaisia parannuksia komissio on jo usean vuoden ajan esittänyt, että Euroopan yhteisön suoraa osallistumista ATM-asioihin tulisi lisätä, ja tämän ehdotuksen komissio ja parlamentti ovat ottaneet esille kaikissa yhteyksissä - ei valtapyrkimyksien vuoksi tai muista alhaisista syistä vaan yksinkertaisesti käytännön ratkaisujen löytämiseksi kroonisiin ongelmiin. Tämä lähestymistapa käy selkeästi ilmi viime vuoden maaliskuussa laatimamme valkoisen kirjan sävystä ja sisällöstä, ja se käy niin ikään selkeästi ilmi tänään käsittelemästämme mietinnöstä.
Yhteenvetona totean, että laatimassamme valkoisessa kirjassa hahmoteltiin useita lentoliikenteen Euroopan tason ATM-järjestelyissä esiintyviä laajasti tunnettuja puutteita; siinä tarkastellaan useita mahdollisia ratkaisuja ja tullaan siihen käytännön ratkaisuun, että Eurocontrolille - organisatoriselle toimielimelle, joka on tällä hetkellä ensisijaisesti ATM-palvelujen tarjoaja - olisi annettava merkittäviä uusia lainsäädäntöä ja sääntelyä koskevia vastuualueita. Valkoisessa kirjassa korostetaan myös, että koska monet näistä uusista vastuualueista kuuluisivat yhteisön toimivaltaan, yhteisön itsensä olisi liityttävä uuden Eurocontrolin jäseneksi.
Parlamentin jäsenet tietänevät, että komission lennonjohtoa koskevaa aloitetta on kehitelty samaan aikaan kun ECAC on tehnyt INSTAR-tutkimusta, johon komissio on osallistunut tiiviisti ja jota olemme tukeneet huomattavasti taloudellisesti. Nyt on yleisesti hyväksytty, että molemmat aloitteet vaikuttavat merkittävästi Euroopan tuleviin ATMjärjestelyihin Eurocontrolin vastuualueiden, toimivaltuuksien ja rakenteiden määrittelyn osalta, ja minä suhtaudun varsin luottavaisesti siihen, että komission näkemys tulevaisuuden Euroopan tason ATM-toimielinjärjestelyistä voidaan sovittaa yhteen ECAC: n näkemysten kanssa, etenkin mitä tulee Eurocontrolin parantamiseen, enemmistöäänestykseen, jolla taataan päätöksenteon tehokkuus, koordinoinnin ja tiedonkulun parantamiseen - nämä kaikki ovat kysymyksiä, jotka Cornelissen ja muut ovat ottaneet esille tämänpäiväisessä keskustelussa - sekä tietysti yhteisön osallistumiseen.
Tärkeää kysymystä, joka liittyy yhteisön jäsenyyteen uudessa Eurocontrolissa ja joka itsessään nostaa esille toimivaltaa koskevia kysymyksiä, ei tietenkään ole vielä ratkaistu, kuten jotkut arvoisat jäsenet ovat huomauttaneet. Keskustelu etenee kuitenkin toivottavasti liikenneneuvostossa nykyisen puheenjohtajamaa Hollannin alaisuudessa, ja komissio on hiljattain laatinut neuvotteludirektiiviluonnoksia, joilla saatettaisiin voimaan aiemmin lausunnossani mainitsemani valkoisen kirjan kaksi tärkeintä suositusta.
Tiedän, että parlamentti, kuten monet muutkin tahot, on hyvin kiinnostunut asiaa koskevista neuvoston päätöksistä, ja siksi olen sitäkin kiitollisempi perinpohjaisesta ja kannustavasta mietinnöstä, jonka Cornelissen ja hänen kollegansa ovat laatineet komission ehdotuksista. Vähintä mitä voin vastavuoroisuuden nimissä tehdä, on pitää, kuten Cornelissen pyysi, tämä parlamentti ja liikennevaliokunta ajan tasalla kaikesta tapahtuvasta kehityksestä, sillä tiedämme, että parlamentti tukee pyrkimyksiämme varmistaa, että Euroopan unionin lennonjohdossa välttämättömät merkittävät ja kiireelliset parannukset tullaan tekemään.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, esitän hyvin selkeän kysymyksen: puheenjohtajamaa Hollanti aivan ilmeisesti haluaa EU: n liittyvän nykyiseen Eurocontroliin, kun mietinnön kohdassa 17 taas viitataan uuteen organisaatioon. Mikä on komission näkemys?

Kinnock, Neil
Kuten Wijsenbeek tietänee luettuaan valkoista kirjaamme, tulimme siihen käytännön johtopäätökseen, että olisi kaikkien parhaan edun mukaista, että yhteisö osallistuisi siihen, mitä me kutsumme " uudeksi Eurocontroliksi" . Puheenjohtajamaa Hollannin ansioksi on luettava, että se tunnustaa tämän selkeästi ja ymmärtää, että me puhumme uudesta Eurocontrolista ja että juuri se on jäsenvaltioissa käytävän keskustelun aihe. Odotamme saavamme jatkossakin Hollannin hallitukselta ja etenkin liikenneministeri Jorritsmalta tukea pyrkimyksillemme varmistaa ECAC: ssa käytävien keskustelujen ja valkoisessa kirjassamme tehtyjen - uskoakseni järkevien ja rakentavien - ehdotusten lähentyminen. Meitä ilahduttaa, että parlamentti tukee meitä näissä hankkeissa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Julkinen liikenne ja valtionapu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Castricumin liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A40419/96) julkisesta liikenteestä ja valtionavusta.

Castricum
Arvoisa puhemies, monet kansalaiset kokevat Euroopan yhä enemmän asiana, jossa markkinat ja raha ovat keskeisessä asemassa. Kun aikaisemmin henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden edut koettiin lähes itsestään selvinä, sen haitat näyttävät yhä ilmeisimmiltä. Markkinoiden vapauttaminen ja yhteisvaluuttaan pyrkiminen johtivat epävarmuuteen ja epäilyihin, jotka kalvavat unionin juuria. Tätä taustaa vasten keskustellaan myös julkisista palveluista, etenkin julkisesta liikenteestä. Liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi nyt esillä olevan mietintöaloitteen yksimielisesti. Sen kannatusta voidaan ehkä lisätä vielä, kun tulemme huomenna hyväksymään Wijsenbeekin tekemän ainoan tarkistuksen ja ehdotankin, että teemme näin.
Olen pyrkinyt esillä olevassa mietinnössä yhdistämään ideologisten rajojen yli valtion määräysvallan ja markkinoiden mahdollisuudet sopusointuisella tavalla. Toivon, että se on onnistunut olennaiselta osin. Parlamentti on painottanut julkisen liikenteen yhteiskunnallista tärkeyttä lukuisissa kannanotoissaan, viimeksi mietinnössä, joka käsitteli aihetta citizen's network . Euroopan unionin suurempi kiinnostus asiaan on itsestään selvää, se syntyy loogisesti markkinoiden yhdentymisestä ja yhä lisääntyvästä, etenkin rajat ylittävästä liikkuvuudesta. Taloudellisesti, ekologisesti ja sosiaalisesti julkisen liikenteen tärkeämpi rooli on ehdoton välttämättömyys. Samalla meidän on kuitenkin ymmärrettävä, että oikeus liikkuvuuteen ei voi olla absoluuttinen oikeus. Mietinnössä sanotaan monta kertaa, että valtiovallan on otettava poliittinen vastuu julkisista palveluista, että vapautetut julkisen liikenteen markkinat eivät tarjoa mitään takuita yhteenkuuluvien verkostojen toiminnasta ja että muuttuneessa tilanteessa julkisen liikenteen palveluksessa työskentelevien työntekijöiden edut tulee asettaa keskeiseen asemaan. Mietinnön ytimen muodostaa ajatus, että julkinen liikenne laajemmassa mielessä ei voi toimia ilman valtiovallan tukea, mutta mikäli syntyy pohjaton kaivo, se on parasta tukkia järkevän politiikan avulla. Kansalaisella on oikeus julkisiin palveluihin, joihin julkinen liikenne kuuluu. Samalla kansalaisella on myös oikeus siihen, että näiden palvelujen ylläpitoon kohdistetaan kaikki se huomio, jota tarvitaan niiden vastuulliseen järjestämiseen ja toteuttamiseen. Taloudellisten uhrausten tulee olla tavoitteellisia. Välttämättömät saneeraukset tulee hoitaa sosiaalisesti vastuullisella tavalla. Tässä yhteydessä on muistettava, että tutkimusten mukaan unionin jäsenvaltioissa tuetaan julkista liikennettä monilla toisistaan suurestikin eroavilla tavoilla. Olisi hyvä asia, mikäli tehtäisiin aloite vertailukelpoisten tilastojen keräämiseksi ja sen jälkeen katsottaisiin, onko mahdollista noudattaa yhteistä linjaa asioissa, jotka nyt eivät näytä juurikaan vertailukelpoisilta. Tällä tavoin voitaisiin hitaasti, mutta varmasti päästä tilanteeseen, jossa markkinoilla ja valuutalla on oma paikkansa, mutta jossa kansalaisten etu ja valtiovallan vastuu ovat kuitenkin keskeisellä paikalla.
Lopuksi haluan kiittää liikenne- ja matkailuvaliokuntaa siitä rakentavasta tavasta, jolla se lähestyi mietintöluonnostani ja haluan kiittää kaikkia niitä, jotka antoivat panoksensa sen sisältöön heidän yhteistyöstään ja luovuudestaan. Omasta puolestani yhdyn siihen, mitä aikaisemmin on sanottu Cornelissenille siitä tavasta, jolla hän johti tämän istuntokauden kaksi ja puoli ensimmäistä vuotta matkailu- ja liikennevaliokuntaa.

Sindal
Arvoisa puhemies, minun mielestäni Castricumin mietintö tarjoaa hyvän lisän keskusteluun julkisesta liikenteestä. Parlamentissa pohditaan usein julkiseen palvelutarjontaan ja julkiseen liikenteeseen liittyviä kysymyksiä. Ne on useissa mietinnöissä vahvistettu osaksi kansalaisten verkostoa. Mietintö ei siten käsittele, voidaanko tukea antaa, vaan pikemminkin, miten sitä annetaan, kun kerran on päätetty, että julkista liikennettä tuetaan.
Yleisesti voidaan sanoa, että valtion tuki, jota annetaan automaattisesti, on kerta kerran jälkeen ollut syynä monopolien muodostumiseen tai säilymiseen, ja siksi sitä on periaatteessa vältettävä. Kuten kaikki tiedämme, olemme myös matkalla siihen suuntaan. Mutta on tärkeää todistaa, että julkinen liikenne ei ole aina voittoa tuottava liiketoimi. Suuri osa liikennemarkkinoista on vapautettu kilpailulle. Se merkitsee, että liikenne on ongelma useilla seuduilla, varsinkin harvaanasutuilla alueilla. Eikä kaikkialla EU: ssa ole löydetty ratkaisua tähän. Hyväksymällä tämän mietinnön parlamentti todistaa, että haluttaessa julkinen liikenne on turvattava, jos tätä palvelua halutaan ylläpitää. Vaatimuksena on kuitenkin oltava, että julkisen sektorin osuuden on oltava silminnähtävää ja että se ei ole kilpailua vääristävää.
Käsitykseni on, että olemme päässeet sen esteen yli, että kaikki oli yksityistettävä ja kaiken toimittava markkinoiden ehdoilla. Nyt tunnustamme julkiset palvelut, julkisen velvollisuuden, ja olen siitä hyvin iloinen. Toivotan vielä kerran onnea Castricumin mietinnölle.

Jarzembowski
Herra puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kiittää oikein sydämellisesti ryhmämme puolesta Castricumia mietintöluonnoksestaan. Mielestäni se on erinomainen mietintö, jossa Euroopan parlamentti muotoilee perusluonteisen käsityksensä liikennepalveluista kantaen huolta kaupungeista, alueista ja jäsenvaltioista kansalaisten edun nimissä sekä valtionavusta, jota tarvitaan mahdollisesti näiden julkisten liikennepalveluiden tuottamiseen.
Me kristillisdemokraatit olemme muiden tämän parlamentin ryhmien kanssa samaa mieltä siitä, että kaupungeilla, alueilla ja jäsenvaltioilla on velvollisuus määritellä julkisen henkilölähiliikenteen ja julkisen alueellisen liikenteen tehtävät suuren yleisön edun mukaisesti ja huolehtia sen toteuttamisesta. Luojan kiitos, sosiaalidemokraatit saivat tahtonsa läpi siinä, että missään tapauksessa nimenomaan valtion yritysten ei tarvitse tuottaa näitä julkisia liikennepalveluja. Kaupunkien ja alueiden on kilpailutettava liikennepalveluja ja annettava yritykselle, oli se valtion tai yksityinen, tehtäväksi tarjota tehokkainta, käyttäjäystävällisintä ja edullisinta palvelua ja myös todella tuottaa sitä.
Kun tämä parlamentti on yhtä mieltä perusperiaatteista, ja toivon, herra komissaari, ettei myöskään komissio kiistä näitä perusperiaatteita, me kristillisdemokraatit emme voi, toisin kuin sosiaalidemokraatit, pitää välttämättömänä, että hallitusten välinen konferenssi muotoilisi erityisen Maastrichtin sopimusta täydentävän artiklan, jonka tarkoituksena on määritellä julkinen palvelu yleisellä tasolla.
Lisäksi emme näe yleistä etua siinä, että komissio laatii uusia oikeudellisia määräyksiä. Olen kovin kiinnostunut kuulemaan, onko komissaari sitä mieltä, että me Euroopan komissiossa ja Euroopan unionissa tarvitsemme ehdottomasti uusia oikeudellisia määräyksiä. Mielestäni toissijaisuusperiaate puhuu juuri uusia eurooppalaisia sopimuskohtia ja oikeudellisia määräyksiä vastaan. Toisaalta me kristillisdemokraatit olemme muiden tämän parlamentin ryhmien kanssa samaa mieltä siitä, että julkisen liikenteen käyttö on rahoitettava pitkälti matkalipputuloilla ja siitä, että niin kauan kuin valtionapua tarvitaan vajeiden kattamiseksi, sen on oltava suorituksista riippuvaista ja avoimesti saatavilla kaikille palveluiden tarjoajille, olivat ne sitten valtiollisia tai yksityisiä liikenneyrityksiä.
Sikäli kuin julkiselle lähiliikenteelle on luotava erityistä infrastruktuuria, sitä voivat ilman muuta rakentaa ja tarjota valtion viranomaiset, ja sen käytöstä, tässä olemme Castricumin kanssa täysin samaa mieltä, käyttäjän on maksettava sopiva korvaus.
Uskon, että me täällä parlamentissa olemme perusperiaatteista pääosin samaa mieltä. Siksi odotamme komissaarin puheenvuoroa, jotta saamme tietää, hyväksyykö myös Euroopan komissio Castricumin loistavan luonnoksen.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on todellakin saanut laajan ja jopa yksimielisen tuen liikenne- ja matkailuvaliokunnalta. Meidän mielestämme se on oikeastaan täydentävä ja tietyssä mielessä päällekkäinen suhteessa mietintöön " Citizens Network" , jonka minä sain esitellä marraskuun istuntojaksolla.
Huolimatta siitä, että Castricum tulee tukemaan tarkistustani, josta olen hänelle erittäin kiitollinen, olen sitä mieltä, että meidän lähestymistavassamme on kuitenkin eroa. Ensinnäkin, eikö meidän pidä pyrkiä - sanoisinpa miltei - järjestelmälliseen tukeen? Toiseksi, kuinka pitkälle menee - sanoisinpa miltei - velvollisuus järjestää julkisia palveluita ja julkinen liikenne? Mielestäni olemme todenneet kansalaisten verkostoja käsittelevässä vihreässä kirjassa, että tietyissä tapauksissa olisi oikeastaan parempi, ettei tietyillä alueilla olisi julkista liikennettä, vaan liikenne järjestettäisiin yksityiseltä pohjalta, jolloin sitä voitaisiin soveltaa tarpeen mukaan ja jolloin se jopa mahdollisesti voisi saada tiettyä tukea valtiovallalta. Mielestäni olemme joka tapauksessa samaa mieltä tietyistä alueista ja siitä kysymyksestä, kuinka pitkälle verkko menee tuen antamisessa ja mikä verkko on. Kyseessä on tietenkin hyvin liukuva käsite ja on mahdollista sanoa, että verkko tarkoittaa koko jäsenvaltion verkkoa tai vain tiettyä yhteyttä jäsenvaltion sisällä, jota tarvitaan välttämättä verkon koossa pitämiseksi.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, tuki kaikelle sellaiselle toiminnalle, joka tekee mahdolliseksi yleisten liikennepalvelujen tarjoamisen eli julkisen liikenteen, joka on kaikkien kansalaisten ulottuvilla ja joka täyttää sille asetetut sosiaaliset tavoitteet, on otettava yhdeksi niistä päätavoitteista, joihin kiinnitetään huomiota yhteisön liikennealan toiminnan yhteydessä. Tätä julkista palvelua, joka voidaan hoitaa joko julkisesti tai yksityisen yrittäjän toimesta, on säädeltävä valtioiden käyttöön ottamilla ja takaamilla säännöillä, joilla mahdollistetaan tehokkaan ja turvallisen liikennejärjestelmän luominen ja kehittäminen. Tätä kautta edistetään julkisten liikennevälineiden käyttöä erilaisilla toimilla, joilla parannetaan julkisten liikennevälineiden hinta-laatu -suhdetta, jotta kansalaiset saadaan tietoisiksi ja vakuuttuneiksi julkisen liikenneverkon käyttöön liittyvistä todellisista eduista.
On muistettava, että unionin perustamissopimuksessakin tarkastellaan eksplisiittisesti yritysten velvollisuutta taata yleistä taloudellista etua tuovia palveluita. Tässä mielessä lienee tarkoituksenmukaista, että unionisopimuksen tulevan tarkistuksen yhteydessä, tämän vuoden kuluessa, kyseinen takaaminen liitetään entistä selvemmin julkisiin palveluihin.
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa julkisen liikenteen takaamisen merkitystä syrjäseuduilla ja maaseutualueilla, jotka ovat jo sinänsä vähemmän kehittyneitä ja erityisen heikossa asemassa julkisen liikenneverkon kannalta. Niiden osalta julkisen liikenteen tarjoamisessa on suunniteltava ja toteutettava laaja-alaisempia liikenneverkkoja, jotka kattavat myös syrjäseudut ja maaseutualueet, ja joiden ei ehkä tarvitse olla kovin suurisuuntaisia, mutta jotka ovat elintärkeitä asukkaiden kannalta.
Näin ollen - ja tähän päätän puheenvuoroni - komission on ehdottomasti seurattava ja tutkittava tarkasti ja jatkuvasti kunkin maan liikennealan tukia, jotta se voi arvioida oikeudenmukaisesti niiden vaikutusta ja seurauksia.

Swoboda
Herra puhemies, herra komissaari, arvoisat naiset ja herrat, tästä Castricumin aivan erinomaisesta mietinnöstä vallitsee varmastikin niin suuri yksimielisyys, että en puhu pitkään. Tässä mietinnössä näkyy myös se kehitys, jota ei tapahdu ainoastaan liikennepoliittisella alalla, vaan myös arvioitaessa ylipäätään valtion palveluja ja yksityisiä palveluja. Muutamia vuosia sitten puhuttiin vielä vaihtoehdosta "markkinat vastaan valtio" tai "markkinat tai valtio" . Tänään, tämä näkyy selvästi tästä mietinnöstä, on kuitenkin kyse markkinoiden ja valtion optimaalisesta yhdistämisestä ihanteellisten palvelujen saamiseksi.
Yhtä selvää kuin se, että palveluiden on oltava markkinasuuntautuneita, on se, että me emme pärjää kokonaan ilman tukia ja kokonaan ilman julkisia palveluita. Tämä koskee aivan erityisesti liikennettä niin kaupungeissa, alueellisilla aloilla kuin myös lähiliikenteen alalla.
Tähän vielä muutama huomautus: myös julkisten yritysten on tiedostettava, että niiden täytyy tuottaa palveluitaan markkinoille. Näin ei ole useinkaan tapahtunut. Julkisten yritysten on uudistuttava. Vasta sitten voimme odottaa kansalaisten hyväksyvän ne. Yritysten on siis tehtävä jotakin asian puolesta. Kun ajattelen nimenomaan oman kotimaani rautatieyrityksiä: niiden on hyödynnettävä myös kiinteistöjään. Ne eivät vain voi jäädä paikalleen istumaan ja odottamaan, että samalla julkinen sektori, eli kansalaiset, antavat niille rahaa, jotta he voivat kerätä tukia. Ja julkisen sektorin on myös noudatettava periaatetta, että sen palveluita on tuotettava niin, että ne houkuttelevat käyttämään niitä, että palvelua on pikemminkin kehitettävä ja että julkiset yritykset eivät pidä itsestään selvänä, että ne saavat joka vuosi tietyn summan ja mahdollisesti suuremman summan seuraavana vuonna.
Tässä mielessä mietintö osoittaa perusluonteisesti hyvää suuntaa, jota lisäksi voidaan vielä perustella ja määritellä sisällöllisesti yhdessä artiklassa, mutta ratkaisevampaa kuin artiklat on käytäntö. Kun Euroopassa otetaan käyttöön tämä käytäntö, mennään oikein hyvään suuntaan.

Stenmarck
Herra puhemies! Sallikaa minun muiden aikaisempien puhujien tavoin aluksi kiittää esittelijä Castricumia siitä työstä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön hyväksi.
Haluan tähdentää kolmea sangen tärkeää asiaa keskustelussa joukkoliikenteestä. Ensimmäinen kuulostaa ehkä triviaalilta, mutta se on todellakin joukkoliikenteen erittäin tärkeä ominaisuus. Joukkoliikenteen avulla voidaan hallita ruuhka- ja ympäristöhaittoja, mikä kuitenkin vaatii tiettyjen ehtojen täyttämistä, kuten sen, että joukkoliikenteen tulee olla helppokäyttöistä. Joukkoliikennettä pitää olla saatavilla, kun sitä tarvitaan, muuten siitä ei milloinkaan tule vaihtoehtoa yksityisautoilulle. Sen on myös oltava halpaa tai vähintään kilpailukykyisesti hinnoiteltua. Muuten eivät matkustajat sitä valitse.
Toinen joukkoliikenteelle tärkeä seikka on kilpailu. Joukkoliikennettä on liian harvoin kilpailutettu toisentyyppisen joukkoliikenteen tai toisen liikennöitsijän kanssa. Tätäkin asiaa pitää rohkaista.
Kolmanneksi meidän on tärkeää oppia toisiltamme. Jäsenmaiden välillä on suuria eroja joukkoliikenteen tuen määrässä, mikä kenties riippuu palveluiden hankkimisesta hyvin eri tavoilla. Keskimääräinen kustannus esim. Ruotsin linjaautoliikenteessä on 46 prosenttia. Se on paljon korkeampi Belgiassa tai Hollannissa. Ei ole mitään syytä hyväksyä näitä korkeampia kustannuksia koko EU: ssa vallitsevan tiukan talouden aikana.
Jos voimme täyttää nämä vaatimukset, niin olen vakuuttunut siitä, että joukkoliikenteellä on suuri ja merkittävästi aktiivisempi osa tulevaisuudessa. On kuitenkin syytä painottaa sitä, että saavutamme nämä tavoitteet vain parantamalla ja tehostamalla joukkoliikennettä, emme rankaisemalla verotuksella autoilijoita.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, aloittaisin toivottamalla tervetulleeksi parlamentin aloitteen ottaa käsiteltäväksi Castricumin mietintö - joka on erinomainen ja jossa luodaan laaja ja ajan tasalla oleva katsaus merkittävään aiheeseen, julkisen liikenteen rahoitukseen unionissa. Kaikille on selvää, että yhteisen liikennepolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi on elintärkeää tarjota korkeatasoista julkista liikennettä, joka tarjoaa todellisen vaihtoehdon riippuvuudelle yksityisautoista. Yhtä selvää on, että julkisen liikenteen tehokkuuden parantaminen ja julkisen liikenteen rahoituksen avoimuuden lisääminen on siksi koko yhteisön taloudellisten, yhteiskunnallisten ja ympäristöön liittyvien etujen mukaista.
Kuten parlamentti tietänee - Castricum ja Wijsenbeek muistuttivat meitä tästä - olemme pyrkineet tuomaan tämän esille suunnilleen näihin aikoihin viime vuonna kansalaisten verkoista laaditussa komission vihreässä kirjassa, jossa hahmotellaan kattava strategia julkisen liikenteen potentiaalin käyttämiseksi ja joidenkin nykyisten säännösten, muun muassa rahoitusta koskevien säännösten, tarkistamiseksi. Valkoisessa kirjassa strategiasta rautateiden elvyttämiseksi unionissa analysoidaan myös useimpien unionin rautateiden rahoitustavan edellyttämiä parannuksia osana ponnistuksia, joiden me uskomme olevan tarpeen, jotta rautatiet voivat kasvattaa menestyksekkäästi rooliaan julkisen liikenteen järjestelmässämme.
Kolmanneksi, jälleen yhtenä esimerkkinä komission ja parlamentin yhteisistä tavoitteista ja yhteisestä ajattelutavasta, hiljattain julkaistussa komission tiedonannossa yleishyödyllisistä palveluista mainittiin liikenne esimerkkinä alasta, jolla yhteisö on hyväksynyt erityisen lähestymistavan, jossa otetaan huomioon julkisen palvelun tarpeet.
Ajan vähyyden vuoksi hahmottelisin hyvin lyhyesti, miten komissio näkee julkisen liikenteen rahoitusta koskevan yleisen kysymyksen, ja sen jälkeen esitän muutamia erityiskommentteja tänään käsiteltävänämme olevasta mietinnöstä. Ensinnäkin, kuten Castricumin mietinnöstä käy selvästi ilmi, meidän ei pidä unohtaa, että monet erinomaiset yksityisen tai julkisen sektorin omistamat julkisen liikenteen palvelut eivät saa minkäänlaista tukea julkisista varoista. Hyvin suunnitellut, hoidetut ja kohtuuhintaiset palvelut houkuttavat ymmärrettävästi helpommin sellaisen määrän maksavia matkustajia, joka tarvitaan kulujen kattamiseksi. Esitämme tämän perustavan mutta merkittävän huomion kansalaisten verkkoja koskevassa vihreässä kirjassa.
On kuitenkin tapauksia, joista julkiset viranomaiset ovat aivan oikeutetusti sitä mieltä, että on olemassa yleinen tarve luoda kaupunkialueelle, tai kuten monet jäsenet ovat sanoneet keskustelun aikana, myös maaseutualueille, palveluja, jotka eivät välttämättä ole taloudellisesti kannattavia. Näissä tapauksissa julkisten viranomaisten on selvästi asianmukaista ja välttämätöntä rahoittaa joitain julkisen liikenteen operaattorien tarjoamia palveluja, ja on korostettava, että tällainen rahoitus ei ole sanan varsinaisessa merkityksessä valtion tukea.
Päätös siitä, rahoitetaanko noita palveluita vai ei, on ymmärrettävistä syistä parasta jättää jäsenvaltioiden toimivaltaisten ja vastuuvelvollisten viranomaisten tehtäväksi. Komissiollakin on kuitenkin selkeitä velvollisuuksia. Ensinnäkin sen on yritettävä luoda oikeudellinen kehys, joka soveltuu julkisen liikenteen oloihin kaikkialla unionissa. Toiseksi sen on laadittava tarvittavat määräykset sen varmistamiseksi, että julkisten palvelujen varoilla ei salaa ja tilitysvelvollisuuden ulottumattomissa peitetä tehottomuudesta aiheutuneita tappioita ja että tällaisen tuen määrä on kohtuullinen ja että avoimuus koskee yhteiskunnan tarjoamia olennaisia, eriteltyjä palveluja.
Vastaavasti julkisten viranomaisten on usein tarpeen osallistua julkisen liikenteen infrastruktuurikustannuksiin, koska on selvää, että vaikka käyttäjät maksavat käyttämistään liikenneinfrastruktuureista useilla suorilla ja epäsuorilla tavoilla, nämä maksut eivät aina riitä kattamaan kaikkia kustannuksia. Mitä jäsenvaltioiden rahoitukseen tulee, yleishyödyllisen julkisen liikenteen kehitykseen tulisi osallistua valtion tuella, ja komissio yhtyy päätöslauselmaehdotuksen ajattelutapaan julkisen liikenteen rahoituksen avoimuuden parantamisesta etenkin parantamalla vuosittaisen kilpailua koskevan kertomuksen ja valtion tukea koskevien kertomusten tietoja.
Ajan vähyyden vuoksi en voi käsitellä pitkästi Castricumin mietintöä, mutta haluaisin vastata erityiseen ehdotukseen erityisesti julkisia palveluja koskevan artiklan sisällyttämisestä perustamissopimukseen - tämän kysymyksen ottivat jälleen tänään esille Castricum ja Jarzembowski. Minun on kerrottava parlamentille, että komissio ei yhdy näkemykseen, että ehdotetun kaltainen uusi lainsäädäntöpohja olisi tarpeen. Sen sijaan tiedonannossamme yleishyödyllisistä palveluista esitimme, että nykyisen perustamissopimuksen 3 artiklaan olisi lisättävä viittaus, jonka mukaan yhteisön erityinen tehtävä olisi osallistua yleishyödyllisten palvelujen edistämiseen. Tämä lähestymistapa pätee toki liikenteeseen, jonka osalta vapauttamisen ja yhteisen edun välisestä tasapainosta säädetään paitsi nykyisen perustamissopimuksen 90 artiklassa myös alakohtaisessa 77 artiklassa.
Toivon, että pohdittuaan asiaa parlamentti on sitä mieltä, että tämä on kätevin tapa saavuttaa päätöslauselmaluonnoksessa ilmaistu tavoite, jota minun on sanottava lämpimästi kannattavani. Yleisemmin ottaen voin vakuuttaa valiokunnalle, että komissio työskentelee jatkuvasti parantaakseen ja saattaakseen valmiiksi nykyiset julkista liikennettä koskevat säännökset. Samalla kun kunnioitamme täysin toissijaisuusperiaatetta, otamme tietysti myös huomioon ongelmat, joita voi esiintyä rajaseuduilla ja muilla alueilla, joilla on erityisiä liikenteeseen liittyviä vaatimuksia.
Kuten monet muutkin tähän keskusteluun osallistuneet, kollegani ja minä uskomme, että julkisella liikenteellä on tärkeä tehtävä ruuhkiin, saastumiseen ja liikenteen turvallisuuteen liittyviin ongelmiin puuttumisessa, ja säännösten saattamisella kohdalleen on ilmeisen tärkeä merkitys tähän pyrittäessä. Tämä on toinen syy suhtautua myönteisesti Castricumin mietintöön, ja siksi suositan sitä lämpimästi tälle parlamentille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.15.)

