

Puhemies.
   Aloitamme yhteiskeskustelulla varainhoitovuotta 2006 koskevasta talousarviomenettelystä. Tarkastelemme
– Giovanni Pittellan laatimaa budjettivaliokunnan mietintöä (A6-0309/2005) esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2006 (Pääluokka III – komissio) (C6-0299/2005 2005/2001(BUD)) ja
– Valdis Dombrovskisin laatimaa budjettivaliokunnan mietintöä (A6-0307/2005) esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2006 (Pääluokka I – Euroopan parlamentti, Pääluokka II – Neuvosto, Pääluokka IV – Tuomioistuin, Pääluokka V – Tilintarkastustuomioistuin, Pääluokka VI – Talous- ja sosiaalikomitea, Pääluokka VII – Alueiden komitea, Pääluokka VIII (A) – Oikeusasiamies, Pääluokka VIII (B) – Euroopan tietosuojavaltuutettu) (C6-0300/2005 2005/2002(BUD)). 
Giovanni Pittella (PSE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä pitkässä prosessissa, joka on nyt ensimmäisen käsittelyn äänestysvaiheessa, mieleeni on tullut usein kaksi kysymystä. Ensinnäkin, mikä talousarvio on? Onko se tylsä kirjanpitotoimi vai keskeinen poliittinen toimi? Toiseksi, vastaavatko tekemämme päätökset – tai pikemminkin "yhteispäätökset" – tosiasiassa kansalaistemme ensisijaisia tavoitteita, ja onko todellakin meidän tehtävämme rahoittaa nämä ensisijaiset tavoitteet vai olisiko oikeudenmukaisempaa, jos ne rahoitettaisiin kansallisista tai alueellisista talousarvioista?
Nämä kaksi kysymystä, jotka pätevät sekä vuotuiseen talousarvioon että rahoitusnäkymiin, ovat mielestäni kaikkia budjettikohtia ja menoluokkia koskevia analyyseja tärkeämpiä. Ne ovat keskustelun ydin, jonka on mentävä kuivien teknisten yksityiskohtien edelle, koska kyse on kaiken kaikkiaan poliittisesta keskustelusta. Se, mitä toimia Euroopan unionin on toteutettava ja mitä ei, ei ole asia, josta on päätettävä suljettujen ovien takana, sillä se vain voimistaa tinkimättömien ja välinpitämättömien asenteiden kannattajien välistä mielenkiinnotonta, tylsää vuoropuhelua.
Tämä on keskeinen aihe Euroopan poliittisessa toimintaohjelmassa: minun on sanottava neuvoston edustajille olevani hämmästynyt siitä, ettei tällaisia kysymyksiä käsitellä huomisessa valtioiden ja hallitusten päämiesten huippukokouksessa. Miten unionin sosiaalinen toimintaohjelma voidaan laatia yhdistämättä sitä vuotuisissa ja monivuotisissa talousarvioissa tehtyihin päätöksiin? Tämä on mysteeri, johon toivottavasti saamme tänään vastauksen neuvoston puheenjohtajan Blairin puheessa.
Työmme hoitamiseen tarvittavat taloudelliset resurssit ovat avainkysymys. On aika tarttua härkää sarvista. Nyt on pohdittava, onko jotkin tehtävät hoidettava ylikansallisella tasolla? Tuoko Euroopan laajuinen toiminta lisäarvoa kansallisiin julkisiin menoihin? Mitä nämä politiikat ja ohjelmat ovat, ja mikä on niiden paikka Euroopan unionin talousarviossa?
Annan teille joitakin esimerkkejä. Onko koheesiopolitiikka ensinnäkin välttämätöntä, ja kenen sitä pitäisi harjoittaa? On selvää, että unionissa on edelleen sosiaalisia, taloudellisia ja alueellisia eroja. Tämän vuoksi on välttämätöntä edistää talouskehitystä käsittelemällä rakenteellisia puutteita, tehostamalla kestävää kasvua sekä edistämällä merkittävästi työllisyyttä ja kilpailukykyä. Näitä toimia on toteutettava Euroopan laajuisesti, koska se on ainoa taso, jolla ne voivat olla tehokkaita, kun ajatellaan kustannuksia, menettelyjen järkeistämistä ja yhtenäistämistä, resurssien jakamista, tavoitteiden asettamista sekä hyvien käytäntöjen vaihtamista.
Toinen esimerkkini on tutkimus. Onko tutkimuspolitiikkaa harjoitettava yhteisön tasolla? Toisin sanoen, pitäisikö yksittäisten jäsenvaltioiden ja yksityisten toimijoiden lisäksi myös Euroopan unionin suoraan sitoutua tutkimukseen? Kaikki voivat selvästi havaita viime vuosina esiin tulleet kilpailukyvyssä olevat erot, joiden vuoksi maanosamme on jäänyt jälkeen sekä voimakkaasti kasvavista että jo vakiintuneista talouksista. Voimmeko tasoittaa nämä erot pelkillä suojatoimilla, vai onko meidän tehostettava Euroopan tutkimustoimintaa perustamalla osaamiskeskuksia, tuomalla teollisuudelle sekä pienille ja keskisuurille yrityksille lisäarvoa, edistämällä julkisen ja yksityisen sektorin välistä yhteistyötä etenkin tutkimusinfrastruktuurin sekä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien avulla sekä levittämällä tietämystä ja perustamalla eri puolilla maailmaa työskentelevien tutkijoidemme verkostoja?
Kuten tiedätte, Euroopan unionissa valmistuu enemmän tieteen ja tekniikan alojen tohtoreita kuin Yhdysvalloissa, mutta monet heistä muuttavat pois Euroopasta tai vaihtavat ammattia. Noin 85 000–90 000 eurooppalaista tutkijaa työskentelee tällä hetkellä Yhdysvalloissa tieteellisen tutkimuksen alalla. Euroopan laajuisten investointien lisääminen voi tietenkin osaltaan parantaa tilannetta. Eri puolilta maailmaa saatujen tietojen perusteella Euroopan unionilla on pitkä matka kurottavanaan, mikäli se haluaa saavuttaa tärkeimmät kilpailijansa.
Vuonna 2001 Euroopan unioni käytti 1,9 prosenttia BKT:stään tutkimukseen, kun Japanissa vastaava osuus oli 3,1 prosenttia ja Yhdysvalloissa 2,8 prosenttia. Kuten kaikki tiedämme, kuudes puiteohjelma on keskeinen ohjelma tämän alan toimissamme, ja seitsemättä puiteohjelmaa viimeistellään parhaillaan. Voimmeko jättää nämä välineet ilman asianmukaista rahoitusta?
Kolmas esimerkkini ovat koulutus-, kulttuuri- ja nuorisopolitiikat. Pääministeri Blair muistuttaa meille aivan aiheellisesti – kuten hän teki täällä parlamentissa pitämässään hurmoshenkisessä ja myönteisen vastaanoton saaneessa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden avajaispuheessa – että meidän on uudistettava sosiaalista malliamme ja pienennettävä tuntuvasti kauhistuttavaa lukua, jonka mukaan työttömiä on 20 miljoonaa, lisäämällä tuottavuutta, kouluttamalla lisää tieteen alan työntekijöitä ja asettamalla inhimillinen pääoma tärkeimmäksi tavoitteeksemme. Hänen kantansa menettää kuitenkin todennäköisesti tehoaan, ellei sitä tueta asian toteuttamiseen tarvittavaa rahoitusta koskevin johdonmukaisin päätöksin.
Olemme tehneet joitakin konkreettisia valintoja lisäämällä nuorisolle suunnattujen ohjelmien määrärahoja. Ennen tätä talousarviota kolmen keskeisen nuoriso-ohjelman – Sokrates-, Leonardo- ja Youth-ohjelman – määrärahoja ei ollut ehkä koskaan kasvatettu yhtä paljon. Meidän on lähetettävä voimakas viesti Euroopan nuorisolle ja oltava johdonmukaisia nuorisosopimuksessa, jonka hallitukset itse panivat alulle muutama kuukausi sitten. On perustettava uusia pilottiohjelmia, kuten nuorten yrittäjien Erasmus-ohjelma ja ylemmän keskiasteen oppilaille (16–18-vuotiaille) tarkoitettu Erasmus-ohjelma.
Seuraavaksi käsittelen ulkoisia toimia. Viime vuosina on syntynyt paradoksaalinen tilanne. Yhtäältä Euroopan unionia on aiheellisesti kehotettu toimimaan yhtenäisemmin ja näkyvämmin maailmanlaajuisissa asioissa, mutta toisaalta etenkin jäsenvaltiot ovat myös vaatineet veto-oikeuden säilyttämistä ulkopolitiikassa sekä määrärahoja, jotka ovat täysin riittämättömät.
Eurooppalaisilla on näin ollen todella syytäkin valittaa unionin huomattavan vähäistä vaikutusta laajemmalla kansainvälisellä areenalla. Nyt odotetaan, että vain noin 5 miljardin suuruisesta yhteisön ulkoisten toimien talousarviosta osoitetaan varoja Irakin jälleenrakentamiseen, Afganistanin jälleenrakentamiseen, tsunamin aiheuttamaan kriisiin, humanitaariseen apuun, demokratian vahvistamiseen, ihmisoikeuksien suojelemiseen kriisialueilla, köyhyyden ja ahdingon poistamiseen, Välimeren ja Balkanin alueiden yhteistyöohjelmiin sekä kymmeniin muihin laajoihin aloitteisiin. Tämän lisäksi on juuri – aivan aiheellisesti – ilmoitettu, että meidän on myönnettävä lisää apua Pakistanin jälleenrakentamiseen maanjäristyksen jälkeisessä kriisitilanteessa. Lisäksi on ilmoitettu, että aiomme avustaa Lähi-idän rauhanprosessia aiempaa tehokkaammin.
Tämä kaikki tarkoittaa, että olemme kestämättömässä tilanteessa näiden poliittisten lausuntojen, sitoumusten ja – rohkenen sanoa – velvollisuuksien sekä ainoastaan 5 miljardin suuruisten otsakkeen 4 määrärahojen välissä. Tämän ristiriitaisen tilanteen vuoksi kansalaisemme pitävät meitä kaikkia – Euroopan parlamenttia, komissiota ja Eurooppa-neuvostoa – klassisina esimerkkeinä tehottomista johtajista. Nämä siis ovat mielestäni talousarvioomme liittyvät kysymykset.
Budjettivaliokunnan strategia perustuu nähdäkseni seuraaviin periaatteisiin: pysytään johdonmukaisena edellisinä vuosina sovellettuihin lähestymistapoihin nähden, jätetään kaikki mahdolliset strategiset vaihtoehdot avoimiksi parlamentille siten, että lopullinen päätös voidaan tehdä marraskuussa pidettävässä neuvottelukokouksessa mitätöimättä toimielinten välistä sopimusta tässä vaiheessa, mutta hyödyntämällä mahdollisimman tehokkaasti joustovälinettä, jotta voimme pitää kiinni kaikista asettamistamme painopisteistä, taataan maksujen ja rakennerahastojen maksumäärärahojen riittävä yleinen taso, tuetaan mahdollisimman tehokkaasti Lissabonin tavoitteiden saavuttamista lisäämällä pienille ja keskisuurille yrityksille, tutkimukseen, ympäristöasioihin ja ennen kaikkea nuorisoa koskeviin toimiin myönnettävää rahoitusta ja lisätään rahoitussitoumusta otsakkeessa 4 (ulkoiset toimet), jonka yläraja ei mahdollista rahoituksen myöntämistä nykyisten kriisien – Afganistanin, Irakin ja tsunamin – lisäksi joka vuosi puhkeaviin uusiin kriisitilanteisiin sekä samanaikaisesti parlamentin vanhoihin painopisteisiin. En kiusaa teitä luvuilla, jotka tiedätte vähintään yhtä hyvin kuin minä, vaan siirryn poliittiseen päätelmään.
Arvoisat neuvoston edustajat, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kantamme on tämä. Se on vahva ja järkevä kanta kunnianhimoisen, vaikkakin vaatimattoman talousarvion puolesta. Se on kanta, josta olemme yksimielisiä kaikkien poliittisten ryhmien vastuuntuntoisen osallistumisen ansiosta. Haluan kiittää kaikkia budjettivaliokunnan käsittelyyn osallistuneita ryhmien koordinaattoreita ja kaikkia niitä jäseniä, jotka ovat osallistuneet työhömme ja mahdollistaneet sen, että olemme voineet tarkastella jopa yli 900:aa tarkistusta, ja jotka ovat tähän mennessä varmistaneet erittäin laajan yksimielisyyden toimielimessämme. Kiitän komission jäsentä aloitetusta yhteistyöstä, joka on koko ajan vahvistunut ja josta on tullut siinä mielessä korvaamaton asia, että kantamme ovat jo hyvin pitkälti yhteneviä. Kiitän neuvoston edustajaa Lewisia. Kiitän häntä nyt erinomaisesta huomaavaisuudesta, jota hän on osoittanut käydessään vuoropuhelua parlamentin kanssa. Myöhemmin haluan kiittää häntä myönteisistä vastauksista, joita neuvosto toivottavasti antaa meille neuvottelumenettelyssä.
Kiitän myös puheenjohtaja Lewandowskia sekä viime kuukausina tekemässäni vaikeassa työssäni avustaneita työntekijöitä ja sihteerejä, etenkin korvaamatonta avustajaani. Suokaa anteeksi tämä henkilökohtainen huomautus, mutta se on vilpitön ja todellakin ansaittu, ja olen varma, että hän avustaa minua jatkossakin.
Viimeisen viestini osoitan jälleen suoraan neuvostolle. Sanomme usein, että ensimmäisen ja toisen käsittelyn välissä parlamentilla ja neuvostolla on varmasti raivoisa köydenveto. Kysyn kuitenkin neuvostolta: pitääkö tämä todella paikkansa? Virtaako Charlemagne-rakennuksen kultaisissa saleissa vääjäämättä veri? Onko meidän tultava paikalle aseenamme takataskuun piilotettu 272 artikla? Onko niin hirveän vaikeaa ymmärtää, ettei nyt ole kyse älyttömistä korporatiivisista vaatimuksista vaan yksinkertaisemmin ja dramaattisemmin siitä, millaiseksi muotoutuvat Eurooppa, omat toimielimemme sekä meidän ja kansalaistemme välinen luottamussuhde, joka on kutistunut hyvin olemattomaksi mutta joka voidaan vielä elvyttää ja korjata?
Tämä talousarvio on silta uuteen ohjelmakauteen. Se osuu ikävään aikaan Euroopan unionin toiminnassa ja historiassa. Arvoisa ministeri Lewis, teidän, tänään paikalla olevien edustajienne tai pääministeri Blairin on mahdotonta olla huomaamatta, että on haasteita, joita kukaan ei voi käsitellä yksin, olittepa kuinka uskollisia tahansa Churchillin kauden jälkeiselle Yhdistyneen kuningaskunnan perinteelle, jonka mukaan olette pikemminkin kumppaneita kuin osa yhdentynyttä Eurooppaa. Vain Euroopan unioni voi käsitellä näitä haasteita, niin yhteenkuuluvuutta, kilpailukykyä kuin ulkoisia toimiakin, kunhan sillä on riittävät rahoitusvälineet tähän tarkoitukseen.
Uudet maailmanlaajuiset skenaariot, joita ei osattu edes aavistaa, kun nykyisistä rahoitusnäkymistä päätettiin vuonna 1999, asettavat meille tiukkoja vaatimuksia, joihin meidän on vastattava asianmukaisesti. Nähdäkseni vain harvat haluavat "vähemmän Eurooppaa"; monet nimenomaan haluavat "enemmän Eurooppaa". Toivon, että Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden loppupuoliskolla saavutetaan kaksi loistavaa, ratkaisevaa tulosta, jotta pääsemme takaisin jaloillemme. Voimme yhdessä laatia hyvän talousarvion vuodeksi 2006, ja yhdessä voimme laatia myös uudet rahoitusnäkymät vuoden loppuun mennessä ja aloittaa näin uuden, luottamukseen perustuvan kauden Euroopan yhdentymishankkeessa. 
Puhemies.
   Hyvä esittelijä Pittella, kiitos selityksistänne ja siitä, että noudatitte niin tarkasti puheaikaanne. Euroopan unionin etuna on, että voimme olla varmoja siitä, ettei Charlemagne-rakennuksen huoneissa virtaa ainakaan verta. Kiitos esittämästänne vertauskuvasta, joka muistuttaa meitä tämänhetkisestä tilanteesta. 
Valdis Dombrovskis (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti äänestää huomenna Euroopan unionin talousarviosta vuodeksi 2006. Tällä äänestyksellä on muutakin merkitystä kuin se, että siinä osoitetaan EU:n vuotuiset määrärahat. Vuosi 2006 on nykyisten rahoitusnäkymien viimeinen vuosi. Vuoden 2006 talousarvio on siksi kiinnekohta tehtäessä seuraavia, vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiä koskevia päätöksiä.
EU:n muiden toimielinten vuoden 2006 talousarviosta totean, että tärkeimmät painopisteet ovat EU:n laajentuminen sekä EU:n talousarviovarojen tehokas ja tarkoin kohdennettu käyttö. Ensimmäinen painopiste liittyy vuoden 2004 laajentumiskierroksen menestyksekkääseen päättämiseen integroimalla EU:n uusien jäsenvaltioiden edustajat täysimääräisesti EU:n toimielimiin sekä EU:n seuraavan laajentumiskierroksen, Bulgarian ja Romanian liittymisen, valmisteluihin. Vaikka EU:n laajentumisesta on kulunut jo yli vuosi, olemme edelleen sellaisessa sietämättömässä tilanteessa, että monet uusille jäsenvaltioille varatut vakinaiset toimet ovat vieläkin avoinna. Ongelma, jota on syytä korostaa tässä yhteydessä, on liiallinen byrokratia ja hitaat menettelyt henkilöstön palvelukseenotossa. Jotta voidaan varmistaa EU:n seuraavan laajentumiskierroksen onnistuminen, ehdotetaan, että tukea myönnetään kaikkiin muiden toimielinten laajentumisen yhteydessä pyytämiin vakinaisiin toimiin sekä muihin EU:n laajentumiseen liittyviin lisämenoihin. Toinen painopiste on EU:n talousarviovarojen tehokas ja tarkoin kohdennettu käyttö. Tämä painopiste käsittää muun muassa seuraavat toimet: EU:n toimielinmenot kohdennetaan keskeisiin tehtäviin, uusia talousarviovaatimuksia ja vakinaisia toimia koskevia pyyntöjä tuetaan vasta sitten, kun on arvioitu varojen ja henkilöstön uudelleenjakamisen mahdollisuutta nykyisen talousarvion yhteydessä, ja uusia aloitteita tuetaan vasta sitten, kun on arvioitu niiden vaikutus talousarvioon ja toimielinten väliseen yhteistyöhön talousarviovarojen taloudellista ja tehokasta käyttöä ajatellen. Molemmat budjettivaltaa käyttävät toimielimet – Euroopan parlamentti ja neuvosto – hyväksyvät periaatteet, jotka koskevat talousarvion kurinalaisuutta ja EU:n veronmaksajien rahojen järkevää käyttöä. Neuvosto ehdottaa, että muiden toimielinten hallinnollisia menoja vähennetään 15 miljoonaa euroa toimielinten alkuperäisiin pyyntöihin verrattuna. On kuitenkin todettava, että monissa tapauksissa tämä leikkaus on pantu täytäntöön harkitsemattomasti tutkimatta perusteellisesti toimielinten työskentelyn erityisluonnetta ja ongelmia. Muiden toimielinten talousarvioon sisältyvien vaatimusten huolellisen tarkastelun jälkeen ehdotetaan, että osa Eurooppa-neuvoston tekemistä talousarvioleikkauksista – yhteensä 7,5 miljoonan euron leikkaukset – säilytetään. Euroopan parlamentin talousarvion osalta haluan ensinnäkin korostaa yhteisille menoille asetettavaa ylärajaa. Kun otetaan huomioon viime vuoden kokemukset mahtipontisista budjettiäänestyksistä ja niistä johtunut epäonnistuminen parlamentin budjetoitujen menojen noudattamisessa, budjettivaliokunnassa käydyn laajan keskustelun jälkeen ehdotetaan, että parlamentin budjetoidut menot olisivat 20 miljoonaa euroa hallinnon pyytämiä määrärahoja pienemmät. Euroopan parlamentin talousarviosta pitäisi mielestäni päättää huolellisen arvioinnin jälkeen todettujen tarpeiden perusteella. Ylärajaksi asetetun 20 prosentin hallintomenojen osuuden saavuttaminen ei ole mikään itsetarkoitus.
On selvää, että on edelleen ajankohtaista pohtia 200 miljoonan euron suuruista ylimääräistä rahamäärää, joka kuluu vuosittain Euroopan parlamentin Strasbourgin-toimipaikan ylläpitoon. Suurin ongelma on, että samanaikaisesti pidetään yllä kahta Euroopan parlamentin rakennusta, joista toinen sijaitsee Brysselissä ja toinen Strasbourgissa. On myönnettävä, että tämä asia kuuluu Eurooppa-neuvoston toimivaltaan.
Euroopan parlamentin vuoden 2006 talousarviossa on kiinnitetty melkoisesti huomiota tiedotus- ja viestintäpolitiikkaan, jotta voidaan varmistaa, että tietoa on saatavilla ja että Euroopan parlamentin työskentelyä selvitetään aiempaa paremmin EU:n kansalaisille. Tässä yhteydessä on erityisesti korostettava Euroopan parlamentin roolia EU:n jäsenvaltioiden edustajana. Erilaisia toimia on jo toteutettu. Voin esimerkiksi mainita Euroopan parlamentin uuden kotisivun käyttöönoton. Uudella kotisivulla on huomattavasti aiempaa enemmän ajankohtaista tietoa Euroopan parlamentin työskentelystä EU:n kaikilla virallisilla kielillä. Ehdotetaan, että vuonna 2006 parannetaan Euroopan parlamentin vierailuohjelmaa ja että tiedotusta ja viestintää varten tehdään erityinen varaus.
Seuraavaksi palaan asiaan, jota korostin puheeni alussa. Koska vuosi 2006 on nykyisten rahoitusnäkymien viimeinen vuosi, on tärkeää, että vuoden 2006 talousarvioon sisältyvien maksusitoumus- ja maksumäärärahojen kokonaismäärä vastaa Euroopan unionin tekemiä sitoumuksia, myös niitä, jotka liittyvät EU:n laajentumiseen. Olen esittelijä Pittellan kanssa täysin samaa mieltä siitä, että vuonna 2006 on osoitettava riittävästi maksumäärärahoja, myös rakennerahastoihin. En voi hyväksyä asennetta, jonka Eurooppa-neuvosto omaksui EU:n vuoden 2005 talousarvion yhteydessä, jossa se keinotekoisesti esti maksumäärärahojen lisäämisen. Nyt on selvää, että Eurooppa-neuvoston asenne on perusteeton. Euroopan komissio laatii parhaillaan tarkistuksia vuoden 2005 talousarvioon ja lisää rakennerahastojen maksumäärärahoja. Jos Eurooppa-neuvosto yrittää estää maksumäärärahojen lisäämisen myös vuoden 2006 talousarviossa, se on osoitus neuvoston haluttomuudesta rahoittaa täysimääräisesti sitoumuksia, jotka EU on tehnyt nykyisten rahoitusnäkymien yhteydessä. On todettava, että tällainen sortuminen tyhjiin lupauksiin tukematta niitä teoilla lisää vieraantumista ja epäluuloa, jota kansalaiset tuntevat EU:ta kohtaan.
Lopuksi haluan ennen kaikkea kiinnittää komission jäsenen Grybauskaitėn huomion Euroopan komission laatiman talousarvion latviankielisen käännöksen heikkoon laatuun. Esimerkiksi budjettikohdissa 02 03 02 02 ja 02 03 02 03, jotka koskevat harvinaisten sairauksien hoitoon tarkoitettuja lääkkeitä, latviankielisessä käännöksessä puhutaan orpojen hoitoon osoitettavista varoista ja orvoille tarkoitetuista lääkkeistä. Komission jäsenen ei pidä siksi hämmästyä, kun latvialaiset orvot pyytävät rahoitusta lääkkeilleen, koska komissiossa laaditussa käännöksessä todetaan nimenomaan näin. Kiitos tarkkaavaisuudestanne. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, esittelijä Dombrovskis. Pyrimme parantamaan keskinäisiä monikielisiä viestintämenettelyjämme. 
Dalia Grybauskaitė,
   . Haluan kiittää parlamenttia vuoden 2006 talousarvioesityksen tarkastelusta ja esittelijä Pittellaa lisääntyvää keskinäistä ymmärtämystämme sekä komission ja parlamentin yhteistyötä koskevasta arviosta sekä kaikkien talousarvion hyväksymistä koskevien keskustelujen ja valmistelutöiden toteutustavasta. Tulkkaukseen liittyvien ongelmien välttämiseksi jatkan englanniksi. 
 Tulkkausongelmien välttämiseksi haluan esittää selvitykseni teknisemmän osuuden englanniksi. Esittelijä Pittella näytti esityksellään meille hienoa esimerkkiä.
Käyn läpi eri otsakkeet. Otsakkeessa 1a olevista maatalousmenoista totean, että komissio aikoo viikon kuluttua esittää uudet arvionsa, jotka perustuvat uusiin markkinasuuntauksiin, ja meidän tietojemme mukaan tämä tarkoittaa, että komission ehdottamia maatalousmenoja koskevia arvioita pienennetään.
Mitä tulee otsakkeeseen 2 – rakennetoimiin – komissio laati ja esitti alustavan talousarvioesityksensä havaitsemiensa suuntausten ja tarkistamiensa arvioiden perusteella, jotka poikkeavat hieman jäsenvaltioiden havainnoista ja arvioista. Komissio toimittaa oikaisukirjelmän marraskuun alussa ja pitää mielessä, että jäsenvaltioilta saadaan lopulliset tiedot tämän kuun lopussa, joten esitämme teille marraskuun ensimmäisten viikkojen aikana lopullisen tason, joka on vahvistettava marraskuussa käytävässä kolmikantaneuvottelussa.
Sisäisten politiikkojen kohdalla parlamentti on esittänyt paljon tarkistuksia, jotka koskevat pääasiassa yhteispäätöksellä sovittuja ohjelmia. Komissio vahvistaa tavalliseen tapaan tukevansa kaikkia yhteispäätöksellä sovittavia ohjelmia koskevia ehdotuksia, jos budjettivallan käyttäjät sopivat asiasta keskenään.
Ulkoiset toimet ovat meille kaikille kaikkein hankalin otsake etenkin siksi, että siihen liittyy joustovälineen käyttöön kohdistuvia paineita. Ensi vuonna on osoitettava varoja ainakin tsunamiin ja sokerialan uudistukseen, ja kaksi muutakin menoerää näyttää ilmeisiltä: Gazan alueelle myönnettävä apu ja Pakistanin maanjäristys. Tämän perusteella on selvää, miten meidän on jatkossa ajateltava joustovälineen käyttöä tai ymmärrettävä se, ja vahvistan uudelleen, mitä totesin taannoin budjettivaliokunnassa: komissio ja sen oikeudellinen yksikkö ymmärtävät, että vuonna 2006 joustovälineen varoja on käytettävissä 493 miljoonaa euroa.
Hallinnollisten menojen ja tointen kohdalla kannatan kaikkien alustavassa talousarvioesityksessä esittämiemme pyyntöjen palauttamista. Suhtaudun myönteisesti myös siihen, miten neuvosto ja parlamentti reagoivat syyskuussa lähettämäämme palvelukseenottoa koskevaan viestiin, ja haluan oikaista yhden kohdan esittelijä Dombrovskisin toteamuksissa. Kaikki 1480 uusien jäsenvaltioiden edustajien tointa on tällä hetkellä täytetty. Avoimia toimia ei enää ole. Teemme parhaamme.
Jos 16 miljoonaa euroa siis otetaan varaukseen tänään ehdotetulla tavalla erittäin vaativin ehdoin, joita ei voida täyttää täysimääräisesti ensi vuonna, noin puolet uusista ehdotetuista toimista – noin 200–300 tointa – osoittautuu ongelmallisiksi palvelukseenoton kannalta. Komissio kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseen kommentoidakseen täytäntöönpantavuutta koskevassa kirjeessämme tarkistuksia kokonaisuudessaan, etenkin niitä, jotka jätetään ja jotka todellakin ovat erittäin tärkeitä parlamentille. Lähetän sen teille ennen toista käsittelyä.
Toivotamme esittelijälle ja parlamentille erittäin rakentavaa keskustelua ja menestyksekästä äänestystä huomenna. Komissio on puolellanne ja auttaa pääsemään vuotta 2006 koskevaan sopimukseen marraskuussa tai viimeistään joulukuussa. 
Pasqualina Napoletano (PSE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, lausunnon valmistelijan De Keyserin sijaisena haluan painottaa kolmea ulkoasiainvaliokunnan esiin ottamaa asiaa.
Ensimmäinen asia liittyy demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevaan eurooppalaiseen aloitteeseen, jonka kohdalla emme hyväksy komission ehdottamaa 25 prosentin leikkausta, ja vaadimme, että määrärahat säilytetään vähintään vuoden 2005 talousarvion tasolla.
Toinen asia koskee Irakin jälleenrakentamiseen myönnettävää avustusta. Haluamme, että yhteisön varoja käytetään avoimesti ja että Irakissa toimivat Yhdistyneiden Kansakuntien virastot valtuutetaan käyttämään niitä.
Lopuksi kehotamme neuvostoa olemaan selkeämpi puhuessaan Euroopan unionin erityisedustajille tarkoitettujen varojen käytöstä. Neuvoston selityksiä odotettaessa ulkoasiainvaliokunta on ehdottanut kyseisen budjettikohdan maksumäärärahojen vähentämistä 1,5 miljoonaa euroa. 
Nirj Deva (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Pittellaa erinomaisista talousarviota koskevista toteamuksista ja haluan kiittää myös komission jäsentä.
Esittelijä Pittella on erittäin ystävällisesti hyväksynyt noin 80 prosenttia kehitysyhteistyövaliokunnan talousarvioon tekemistä tarkistuksista. Tiedämme kaikki, että tätä talousarviota on venytetty paljon. Esittelijä Pittella itse selitti, miten hankaliksi ulkoiset toimet – Afganistan, Irak, tsunami, Gaza ja maanjäristys – ovat osoittautuneet.
Maanjäristys on haaste. Kolme miljoonaa ihmistä on joutunut vuorille ja paleltuu kuoliaaksi. Heillä ei ole telttoja, ruokaa eikä vettä. Logistisesti on mahdotonta toimittaa heille esimerkiksi elintarvikkeita, vettä ja lämmitystä. Emme tiedä, miten suuret kustannukset tästä aiheutuu tänä vuonna. Tsunamiin annettu avustus oli suurenmoinen – osallistuin nimittäin asian hoitamiseen. Koko maailmassa tähän tarkoitukseen myönnettiin 5,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria, joista Euroopan unioni myönsi 160 miljoonaa euroa ja lisäksi joustovälineen varoja.
Tiedän kuitenkin, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on erittäin huolissaan maanjäristyksestä ja Pakistanista. Kolmen miljoonan ihmisen ravitseminen ja heistä huolehtiminen talven yli on vaikeaa. Adoptoimmeko perheen ja pyydämmekö Karachissa, Lahoressa tai Rawalpindissa olevia pakistanilaisia huolehtimaan näistä ihmisistä puolen vuoden ajan, autammeko heitä kuponkien ja ostokorttien kanssa ja tarjoammeko heille ruokaa, jotta emme anna heidän nääntyä nälkään ja kuolla vuorilla? En tiedä.
Olen erittäin kiitollinen myös siitä, että moniin kehitysyhteistyövaliokunnan pyyntöihin on suostuttu. Valitettavaa on ainoastaan se, ettei talousarviota käsittelevä esittelijä hyväksynyt käsienpesuohjelmaa, josta puhuimme valiokunnassamme. Haluan, että tämä pannaan merkille. 
David Martin (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, uskon meidän kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että kauppa voi edistää kehitystä enemmän kuin kaikki tuki- ja velanhuojennusjärjestelyt. Toisin sanoen Hongkongissa joulukuussa pidettävä kokous voi olla kehityksen kannalta tärkeämpi kuin kesällä Gleneaglesissa pidetty kokous. Kauppaan liittyy kuitenkin muutakin kuin pelkkä vapauttaminen: meidän on autettava kehitysmaita saamaan tuotteensa markkinoille sekä täyttämään tekniset ja terveyttä koskevat vaatimuksemme.
Tästä syystä kansainvälisen kaupan valiokunta ehdottaa uutta budjettikohtaa "aid for trade" (apua kaupalle). Kauppaa koskeva avustus sisältyy jo toki talousarvioomme, mutta tällä hetkellä se hajaantuu 200:aan eri budjettikohtaan. Kansainvälisen kaupan valiokunta haluaisi ydistää ne yhteen ainoaan budjettikohtaan. Haluamme selkeän budjettikohdan, jotta kauppaan liittyvä apu voidaan ottaa aiempaa helpommin käyttöön ja jotta se olisi aiempaa näkyvämpää ja paremmin kehitysmaiden saatavilla. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan lausua komission jäsenelle todellakin suuret kiitokset siitä, että hän tuli tänään paikalle. Puheeni aluksi haluan kiittää myös budjettivaliokunnan esittelijää siitä, että hän osallistui pariin talousarvion valvontavaliokunnan kokoukseen sekä kuunteli valiokuntamme huolia ja kysymyksiä. Meidän kaikkien on erittäin hyvä olla mukana tässä prosessissa.
Talousarvion valvontavaliokunnan toimintaprosessi on seuraavanlainen: käymme läpi vastuuvapausmietintöjämme sekä tarkastelemme päätelmiä ja esiin ottamiamme kohtia, joista parlamentti on ollut samaa mieltä mutta joita komissio ei ole pannut täysimääräisesti täytäntöön. Tämän jälkeen laadimme tarkistuksia, joilla pyrimme varmistamaan täytäntöönpanon jatkossa.
Tarkastelemme erittäin yksityiskohtaisesti myös OLAFin talousarviota, koska se on yksi niistä aloista, joihin liittyy nähdäksemme monia huolenaiheita sekä nyt että jatkossa. OLAF pyysi tänä vuonna varsin paljon lisää henkilöstöä. Se on itse asiassa pyytänyt 25:tä uutta virkaa ja talousarvionsa suurentamista 10 prosenttia, mutta valiokuntamme, jonka pitäisi suhtautua OLAFiin kaikkein ennakoivimmin ja jonka pitäisi tukea sitä eniten (niin kuin se todennäköisesti tekeekin), katsoi, ettei uusia virkoja tarvita tosiasiassa niin paljon. Asiaan liittyviä ykistyiskohtia on esitetty yhdessä tämän vuoden talousarviota koskevassa tarkistuksessa. Haluamme tyydyttävän selityksen, enkä ole varma, olemmeko saneet sellaista asianmukaisella tavalla.
Lisäksi kehotimme Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta ja Euroopan tilintarkastustuomioistuinta tarkistamaan hallinnollisia päätöksiään 1. marraskuuta 2005 mennessä niin, että virka-autojen käyttö yksityistarkoituksiin kielletään, ja talousarviossa on tätä asiaa koskevia tarkistuksia.
Lopuksi totean täysin aiheesta poiketen ja omasta puolestani, että kaikki parlamentin jäsenet ovat allekirjoittaneet tarkistuksen, joka mahdollistaa Euroopan laajuisten tapahtumien rahoittamisen, jotta voidaan edistää nuorten ja kehitysvammaisten sosiaalista osallisuutta urheilutoiminnan avulla, ja toivon esittelijän ottavan tämän tarkistuksen huomioon. 
Catherine Guy-Quint (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esitän talous- ja raha-asioiden valiokunnan asettamat talousarviota koskevat painopisteet.
Ensinnäkin tarvitsemme asianmukaiset varat varmistaaksemme korkealaatuiset ja johdonmukaiset talousanalyysit, joiden avulla voidaan tehdä tarkkoja ennusteita unionin taloudesta. Tiedätte, että olemme sitoutuneet Prince-ohjelmaan "Euro – Euroopan yhteinen raha", sillä kuten lisäksi tiedämme, euroalueen toisen aallon on tarkoitus toteutua, ja kaikkien valtioidemme kansalaisten kiinnostusta tähän valuuttaan on siksi pidettävä yllä jatkossakin.
Lopuksi totean, että haluamme kovasti auttaa pk-yrityksiä edistämällä sekä mikroyritysten elinvoimaista taloudellista ympäristöä että eettisiä rahoitusvälineitä. Mitä tulee Fiscalis-ohjelman tukemiseen – kyseisellä ohjelmalla pyritään parantamaan sisämarkkinoiden välillistä verotusta koskevien järjestelmien toimintaa – koulutamme jokaisessa valtiossa tarvittavia virkamiehiä, koska siten voidaan nähdäksemme taata, että Euroopan unionilla on tulevaisuus ja että EU on turvallinen ja hyvinvoiva. 
Jamila Madeira (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan kiittää esittelijä Pittellaa erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt koko vuoden 2006 talousarviomenettelyn ajan.
Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta, jonka lausunnon olen valmistellut, pitää myönteisenä, että budjettivaliokunta on myöntänyt ja hyväksynyt sen, että tiettyjen otsakkeiden määrärahoja on lisättävä ja että lisäksi on palautettava ne alustavassa talousarvioesityksessä ehdotetut määrät, jotka koskevat Euroopan sosiaalirahastoa, Equal-ohjelmaa, Eures-ohjelmaa, sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi ja ehkäisemiseksi toteutettavia toimia sekä Leonardo-ohjelmaa.
Osa ehdotuksistamme jätettiin kuitenkin pois, vaikka jotkin niistä ovat meille erittäin tärkeitä asioita, ja haluaisinkin kiinnittää huomionne niihin. Esimerkiksi Europass on väline, jolla voidaan edistää pätevyysvaatimusten selkeyttämistä, joka on avaintekijä Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa ja joka esitettiin myös Leonardo-ohjelmaa koskevassa paketissa. Europassin määrärahoja on mielestämme lisättävä, mutta näitä näkökohtia ei otettu huomioon.
Haluan kiinnittää huomionne myös Bilbaon viraston tilanteeseen. Sen on pian täysin mahdotonta jatkaa toimintaansa, koska vuoden 2004 jälkeen ei ole tehty minkäänlaisia talouden sopeutustoimia inflaation eikä laajentumisesta johtuvien tarpeiden vuoksi.
Lopuksi haluan kiittää esittelijä Pittellaa toimista, joita hän on toteuttanut työntekijöiden liikkuvuuden eurooppalaisen teemavuoden hyväksi ensinnäkin ottamalla sen mukaan erityisenä vuotuisena tapahtumana, koska sitä ei voitu pitää pilottihankkeena ja koska se on tärkeä. Sen avulla voidaan objektiivisesti tarkastellen myös saavuttaa tehokkaasti tavoitteet, joiden mukaan Euroopan taloudesta on tehtävä kilpailukykyinen. 
Bogusław Liberadzki (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, liikenne- ja matkailuvaliokunta on tarkastellut esitettyä talousarviota niiden leikkausten valossa, jotka on jo tehty nykyisissä rahoitusnäkymissä, joiden viimeinen vuosi alkaa pian. Haluamme siksi esittää vastalauseemme ehdotuksesta, jonka mukaan Euroopan laajuisiin verkkoihin osoitettavia määrärahoja vähennetään 120 miljoonaa euroa. Euroopan laajuiset verkot ovat mielestämme keskeinen väline toteutettaessa visiota yhtenäisestä Euroopasta ja alueellisesta kehityksestä.
Emme voi myöskään hyväksyä neuvoston tarkistuksia, joilla pyritään vähentämään liikenteen turvallisuutta käsittelevien elinten menoja. Vastustamme erityisesti meren saastumisen ehkäisemiseen osoitettavien määrärahojen leikkauksia.
Näitä kahta avainasiaa ajatellen haluamme tehdä täysin selväksi, että tehokas liikennejärjestelmä on EU:n kansalaisten ja sen talouden etujen mukaista, ja pyydän kaikkia poliittisia ryhmiä ja parlamentin jäseniä tukemaan tätä asiaa. Osoitan kunnioitukseni esittelijä Pittellalle, joka on tehnyt suuren osuuden talousarvioesityksen parissa tehdystä työstä. 
Constanze Angela Krehl (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, talousarviota koskevassa lausunnossaan aluekehitysvaliokunta on suostunut komission ehdotuksiin ja ottanut alustavan talousarvioesityksen uudelleen käyttöön etenkin maksujen osalta. Esittelijä otti jäsenvaltioiden tarpeet huomioon korottamalla maksuja vielä 40 prosenttia, joten esitän jäsenvaltioille kaksi pyyntöä. Pyydän niitä käyttämään nämä varat todellakin asianmukaisesti ja ajan tasalla olevien tietojen perusteella sekä ottamaan tämän huomioon vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymistä käytävässä keskustelussa ja tarjoamaan jatkossa koheesiopolitiikan käyttöön näiden tavoitteiden mukaisen budjetin.
Pyydän parlamenttia tukemaan vielä kahta muutakin aluekehitysvaliokunnan ehdotusta, joista toinen on pk-yritysten Euroopan laajuista verkostoa koskeva hanke ja toinen tutkimus, jossa kartoitetaan uusien jäsenvaltioiden erityistarpeita. Ne koskevat elementtitalolähiöiden uudelleenrakentamista – olemme keskustelleet tästä ongelmasta usein parlamentissa ilman tarkkoja tietoja siitä, millaisten haasteiden edessä kyseiset jäsenvaltiot ovat tämän asian vuoksi. 
Katerina Batzeli (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijä Pittellaa, joka on esittänyt tälle talousarviolle sekä poliittisen vision että teknisen vision, joka on suora ja toimiva.
Myös Euroopan parlamentin uskottavuutta arvioidaan tämän talousarvion perusteella. Tähän saakka komissio on sanonut meille, että maatalouteen osoitettavien määrärahojen käyttöä parannetaan tai että ne määritetään oikaisukirjelmän perusteella. Mielestäni ei tunnu uskottavalta, jos oikaisukirjelmä vaikuttaa keskusteluumme maatalouden kaltaisen laajan alan menoista. Euroopan parlamentti ei kuitenkaan ole uskottava myöskään äänestäessään budjettivaliokunnan tarkistuksen puolesta, jonka perusteella yhteisön tuet asetetaan varaukseen eli jäädytetään nyt, kun tupakka-alan yhteisen markkinajärjestelyn uudistus on ajankohtainen ja kun kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset ovat äänestäneet siitä.
Kysyn komissiolta, miksi se ei ole sisällyttänyt tupakkaa uuteen talousarvioesitykseen yhdessä kaikkien niiden tuotteiden kanssa, jotka se on sisällyttänyt otsakkeen 1 alaotsakkeisiin.
Sukupuolten tasa-arvosta totean, että on syytä kannattaa budjettivaliokunnan jo hyväksymää tarkistusta, jolla vahvistetaan Daphne-ohjelmaa sekä ohjelmia, joilla tuetaan ja autetaan rahoittamaan naisjärjestöjä, erityisesti naisten eurooppalaista eturyhmää.
Elspeth Attwooll (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, puhun kalatalousvaliokunnan lausunnon laatineen jäsen Mulderin sijaisena.
Valiokuntamme luottaa enemmän komission alustavassa talousarvioesityksessä esittämiin lukuihin kuin neuvoston arvioihin. Ehdotammekin komission esittämien lukujen palauttamista. Ne ovat jo varovaisia, ja meillä on joitakin ensisijaisia tavoitteita. Haluamme ennen kaikkea tukea uusia jäsenvaltioita niiden kalastusalojen mukautuksissa, investoida ympäristöä säästäviin kalastusmenetelmiin, rahoittaa riittävästi alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kehittämistä, tarjota taloudellista avustusta niille, joiden toimeentulo kärsii pyynnin vähentämisestä, johdonmukaistaa tutkimusmäärärahojen osoittamista, ottaa aiempaa paremmin huomioon syrjäisten alueiden tarpeet sekä parantaa valvontavälineiden täytäntöönpanoa varmistaaksemme sekä aineellisten että varainhoitoa koskevien sääntöjen noudattamisen. Odotamme kaikkien asianomaisten toimielinten kannattavan tätä lähestymistapaa. 

Gérard Deprez (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan hyväksymät tarkistukset esitykseen Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2006 liittyivät pääasiassa kolmeen tavoitteeseen: terrorismin torjuntaan, EU:n ulkorajojen valvontaan ja kansalaisten henkilötietojen suojelemiseen.
Yleisesti ottaen – ja tässä kohtaa haluan kiittää yleisesittelijäämme ja budjettivaliokunnan kollegojani – kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta on hyväksynyt tarkistukset, ja toivon, että ne hyväksytään huomenna myös täysistunnossa.
Terrorismin torjunnan yhteydessä ehdotamme, että Eurojustin toimintamäärärahoja lisätään tuntuvasti ja että samalla osoitetaan lähes 30 prosenttia suunniteltua enemmän määrärahoja pilottihankkeeseen, jonka parlamentti halusi, jotta voidaan tehostaa terrorismin uhan ennakointiin ja käsittelemiseen tarkoitettujen resurssien koordinointia.
Lisäksi kannatamme niiden komission pyytämien varojen osoittamista, joilla voidaan mahdollistaa tosiasialliset kriisinhallintamahdollisuudet, ja ehdotamme terrori-iskujen uhrien avustukseen tarkoitettujen määrärahojen laajentamista siten, että ne käsittävät myös oikeusavun.
EU:n ulkorajojen valvonnan yhteydessä ehdotamme, että uuden rajaturvallisuusviraston (Frontex) käyttöön osoitettavia varoja lisätään oleellisesti, ja haluamme palauttaa alustavaan talousarvioesitykseen alun perin sisältyneet Schengenin tietojärjestelmän ja viisumitietojärjestelmän maksumäärärahat. Neuvosto oli typerästi vähentänyt näitä maksumäärärahoja.
Tietojen suojelemisesta totean, että asetamme varaukseen osan komission pyytämistä matkustajien oikeuksiin osoitettavista määrärahoista saadaksemme komission noudattamaan parlamentille antamiaan lupauksia siitä, että jatkossa tehdään muutoksia järjestelmään, joka koskee lentoliikenteen matkustajaluetteloihin sisältyvien henkilötietojen toimittamista Yhdysvaltain viranomaisille.
Totean vielä lopuksi, että päätöslauselmaesityksessä korostamme tarvetta toteuttaa kolmannessa pilarissa mekanismi henkilötietojen suojelemiseksi. 
Alexander Stubb (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, aluksi onnittelen ystävääni jäsen Pittellaa hyvin tehdystä työstä. Haluan käsitellä kolmea asiaa.
Ensimmäinen asiani on, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta teki viisi ehdotusta: halusimme lisää varoja Jean Monnet -oppituoleille, lisää varoja kulttuurijärjestöille, lisää varoja Euroopan yhdentymisen aatetta edistäville järjestöille, lisää varoja eurooppalaisille ajatushautomoille (think tanks) ja lisää varoja Euroopan unionin tulevaisuudesta käytävään keskusteluun. Mitä tapahtui? Emme saaneet mitään! Kaikki viisi ehdotusta hylättiin. Jäsen Heaton-Harris on varmasti iloinen siitä, mutta minun on vastahakoisesti sanottava hänelle, että olen erittäin tyytyväinen hänen ehdotukseensa, koska hän antoi paljon varoja Prince-ohjelmaan. Pyysimme 9:ää miljoonaa euroa, ja meille annettiin yli 4 miljoonan euron maksusitoumukset. Se on hienoa, ja olen siksi mielissäni budjettivaliokunnan tekemistä muutoksista.
Toinen asiani on pikemminkin kysymys: mihin tarvitsemme rahat? Tiedämme kaikki, että ranskalaiset ja alankomaalaiset hylkäsivät perustuslain kansanäänestyksissä ja että meidän on alettava keskustella unionin tulevaisuudesta. Se on meidän kaikkien edun mukaista. Perustuslaki ei ole kuollut vaan edelleen elossa, ja sitä koskeva keskustelu on aloitettava uudelleen. Tähän tarkoitukseen tarvitsemme rahaa.
Myös kolmas ja samalla viimeinen asiani on kysymys: voimmeko ostaa tämän keskustelun rahalla? Vastaus on tietenkin: "emme". Henkilökohtaisesti sekä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan jäsenenä kuitenkin katson, että on erittäin tärkeää saada tämä keskustelu käyntiin, ja on hyvä, että komissio on esittänyt suunnitelman B – anteeksi, suunnitelman D – ja että se saa budjettivaliokunnalta yli 4 miljoonaa euroa maksusitoumuksia. Se on hyvä myös unionin tulevaisuuden kannalta. 
Katerina Batzeli (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, sukupuolten tasa-arvoa koskevasta yhteisön politiikasta puheen ollen haluan aluksi kiittää esittelijä Pittellaa. Hän hyväksyi tarkistukset, jotka koskevat tasa-arvonäkökohdan liittämistä kaikkiin yhteisön politiikkaa koskeviin lukuihin. Haluan kannatusta myös jo talousarvioon hyväksytylle tarkistukselle, jolla vahvistetaan Daphne II -ohjelman rahoitusta. Kyseisessä ohjelmassa käsitellään naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa.
Lisäksi minusta on tärkeää tukea naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan tarkistuksia, jotka koskevat naisjärjestöjen, etenkin naisten eurooppalaisen eturyhmän, rahoituksen lisäämistä. Näiden järjestöjen toiminta on nimittäin oleellista edistettäessä sukupuolten tasa-arvoa sosiaalisessa, taloudellisessa ja poliittisessa elämässä sekä pyrittäessä saavuttamaan Lissabonin strategian tavoitteet, jotka koskevat naisten entistä parempaa ja vahvempaa osallistumista työmarkkinoihin. 
Laima Liucija Andrikienė,
   . – Aluksi onnittelen esittelijä Giovanni Pittellaa erinomaisesta mietinnöstä ja kiitän häntä rakentavasta yhteistyöstä Euroopan parlamentin ensimmäisessä talousarvion käsittelyssä. Olen tyytyväinen, että onnistuimme budjettivaliokunnassa tekemään päätöksiä kaikkein tärkeimmistä painopisteistä, jotka ovat Euroopan unionin kilpailukyky ja unionin rahoituksen parantaminen, pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen, muut Lissabonin strategian täytäntöönpanotoimet, kansalaisten turvallisuuden parantaminen, Euroopan unionin taannoisen laajentumisen lujittaminen sekä Euroopan unionin roolin vahvistaminen maailmanlaajuisena kumppanina. Toimet, jotka toteutamme vuonna 2006, on kohdennettava näihin painopisteisiin. Jos neuvosto hyväksyy Euroopan parlamentin ehdotuksen joustovälineestä, meillä on riittävästi varoja, jotta voimme rahoittaa Irakin ja Afganistanin jälleenrakentamista sekä tarjota välttämätöntä apua tsunamin jälkeiseen jälleenrakentamiseen useissa Aasian maissa. Vuosi 2006 on poikkeuksellinen vuosi talousarvion kannalta. Se on nykyisen rahoituskauden viimeinen vuosi, eikä neuvosto ole päässyt yksimielisyyteen uusista rahoitusnäkymistä. Koska Euroopan unionin seuraavaa laajentumista on valmisteltava, neuvoston toiminta on mielestäni vastuutonta, kun laajentumisesta keskustellaan ilman, että sen rahoituksesta on sovittu. Euroopan parlamentti joutuu siksi pohtimaan hyvin erilaisia vaihtoehtoja, myös pahimpia mahdollisia skenaarioita. Uskon, että Euroopan parlamentti tukee huomenna budjettivaliokunnan tärkeimpiä ehdotuksia, ja olemme valmiita neuvoston kanssa marraskuussa pidettävään toiseen neuvottelukokoukseen. 
Catherine Guy-Quint,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esitän aluksi yhden huomautuksen. Minusta tuntuu, että näitä niin kutsuttuun talousarviokeskusteluun liittyviä menettelyjä pitäisi muuttaa, koska on järjetöntä rajoittaa kunkin valiokunnan puheaika yhteen minuuttiin. Olisi todellakin laadittava uusi menettely.
Haluan sanoa teille, että esittelijämme ja kaikki budjettivaliokunnan jäsenet ovat omaksuneet strategisen lähestymistavan talousarvioon. Toisaalta EU:lla on tarpeensa, ja niitä on erittäin paljon: perinteiset politiikat, maatalouspolitiikka ja rakennerahastopolitiikka. Nämä tarpeet ovat huomattavan suuret, ja ne tietenkin maksavat paljon. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että EU:lla on yhä enemmän uusia tarpeita, jotka liittyvät työllisyyteen, kestävään kehitykseen ja kaikkeen, mitä Lissabonin strategiassa on todettu tutkimuksesta, verkostoista, kansalaisille tiedottamisesta, koulutuksesta ja turvallisuudesta sanan kaikissa merkityksissä – turvallisuudesta terrorismia vastaan, rajojen turvallisuudesta ja turvallisuudesta esimerkiksi nyt ajankohtaisessa lintuinfluenssan tapauksessa.
Toisaalta EU:n on myös täytettävä velvollisuutensa. Sen on esimerkiksi autettava kaikkein köyhimpiä ja Euroopan unionin jäsenyyttä odottavia valtioita, puhumattakaan muista valtioista, joissa luonnonkatastrofien uhrien määrä kasvaa jatkuvasti, olipa kyse tsunamista, hirmumyrskyistä tai Pakistanin maanjäristyksestä, konfliktiin joutuneista valtioista ja alueista – Balkanin maista, Afganistanista, Irakista, Gazasta – sekä sokerialan uudistuksesta.
Euroopan talousarvioon kohdistuva taakka kasvaa koko ajan juuri samaan aikaan, kun tulot vähenevät. Tehtävämme on mahdoton ja siksi järjetön. Tämä tilanne ei voi jatkua. Tästä syystä talousarviota koskevana strategianamme oli osoittaa huomattavia, mutta ei missään tapauksessa liian suuria määrärahoja. Emme ole kuitenkaan voineet osoittaa kaikkia näitä varoja. Joudumme siksi suuriin vaikeuksiin.
Minun on kuitenkin myönnettävä, että suhteemme komissioon on parantumassa. Sen vuoksi minusta tuntuu, että olemme tänä vuonna edistyneet työskentelymenetelmässämme nimenomaan siksi, että voisimme tehostaa talousarvion toteuttamista. Tämän parantuneen tilanteen on jatkuttava.
Pilottihankkeiden yhteydessä meidän on vahvistettava toimintaamme, myös valmistelevia toimiamme. Toimintamme on kohdennettava tärkeimpinä pitämiemme pilottihankkeiden lisäksi myös kaikkiin muihin pilottihankkeisiin, jotka liittyvät esimerkiksi pk-yrityksiin, nuorten avustamiseen – etenkin Erasmus-ohjelman yhteydessä – ja kaikkein köyhimpien valtioiden avustamiseen, jotta rokotustoimintaa voidaan edistää kaikkialla maailmassa.
Viimeinen asiani on, että meidän on ennen kaikkea edelleen lisättävä tiedotusta. Ongelmana kuitenkin on, että vaikka meillä on erittäin järkevä talousarvio, jossa vaaditaan 115 miljardin euron maksumäärärahoja – tämä määrä on 1,04 prosenttia BKT:stämme – joudumme kohtaamaan järkähtämättömän ja stoalaisen neuvoston, jolla on vain yksi asia sanottavanaan: älkää puuttuko kansallisiin talousarvioihin!
Kehotan neuvostoa tekemään kanssamme aiempaa tehokkaampaa yhteistyötä. Olemme tietoisia sisäisistä ongelmista, mutta teidänkin on tiedettävä, ettei Eurooppa voi kehittyä ilman todellisia uusia varoja. Emme ole käyttäneet talousarviossamme mitään muuta kuin nykyisissä rahoitusnäkymissä meille myönnettyjä oikeuksia, joiden nojalla voimme vaatia laajaa joustoa. Juuri näin olemme tehneet, sillä jos todella haluamme yhteisen tulevaisuuden, tämä joustovaatimus on välttämätön, jotta voidaan harjoittaa Euroopan unionin tavoittelemia minimipolitiikkoja. Lopuksi totean, että haluamme teidän ymmärtävän, ettei parlamentti voi enää tehdä mahdottomuuksia – tehdä enemmän vähemmillä resursseilla. 
Anne E. Jensen,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, budjettivaliokunnassa toimitetun äänestyksen jälkeen nyt käsiteltävänämme oleva talousarvioesitys varainhoitovuodeksi 2006 on mielestäni tasapainoinen, ja toivon, että voimme huomisessa äänestyksessä edelleen laulaa samaa sävelmää. Tämä koskee paitsi talousarvion yleisiä suuntaviivoja myös budjettivaliokunnan laajan enemmistön kesken tehdyn sopuratkaisun yksityiskohtia.
Haluan lausua esittelijä Pittellalle suuret kiitokset sopuratkaisun saavuttamiseksi tehdystä kovasta työstä sekä siitä, että hän oli kovin kärsivällinen ja valmis kuuntelemaan muita. Esittelijä Pittella on asettanut nuoriso- ja koulutusohjelmat painopisteeksi, mistä hän ansaitsee mielestäni tunnustusta. Nimenomaan investoimalla tähän alaan saavutamme hyvin merkittäviä tuloksia erittäin vähäisillä resursseilla.
Myös esittelijä Dombrovskis ansaitsee kiitokset työstään muiden toimielinten parissa.
Me Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän jäsenet painotamme sopuratkaisussa erityisesti sitä, että siinä myönnetään enemmän määrärahoja Lissabonin prosessiin, etenkin tutkimukseen ja ohjelmaan, jolla parannetaan luottojen myöntämistä uusien jäsenvaltioiden pienyrityksille. Lisäksi haluamme painottaa erittäin voimakkaasti, että uskomme, että ulkopolitiikkaan myönnetään aiempaa realistisemmat määrärahat. Ulkoministerit ilmeisesti ajattelevat, että köyhien valtioiden on kärsittävä puutteesta, jotta voimme rahoittaa tsunamin jälkeisen jälleenrakentamisen ja että köyhien valtioiden on sokerialan uudistuksen jälkeen rahoitettava korvaukset, jotka maksetaan niille valtioille, joilta on viety kiintiöt. Tämä ei tietenkään ole missään tapauksessa hyväksyttävää, minkä vuoksi se, mitä aiomme tehdä, nimittäin joustovälineen käyttö, on oikea ratkaisu.
Rakennerahastojen kohdalla tarvitaan tietenkin riittävät maksumäärärahat, ja voimme havaita, että hankkeidemme täytäntöönpano on parantunut viime vuosina. Talousarviossa osoitetut maksumäärärahat ovat olleet kahden vuoden ajan tosiasiassa liian pieniä, ja tätä tilannetta olemme nyt korjaamassa.
Pienessä budjettikohdassa "Pilottihankkeet ja valmistelevat toimet" esitetyt pyynnöt tietenkin ylittävät käytettävissä olevat resurssit, ja olen iloinen, että varoja on osoitettu onnistuneesti pilottihankkeeseen, jossa Euroopan moottoriteille rakennetaan turvallisia pysähdyspaikkoja sekä toteutetaan siten aktiivisia toimia pitkiä matkoja ajaviin rekka-auton kuljettajiin kohdistuvien hyökkäysten estämiseksi ja paremman turvallisuuden takaamiseksi. Tämä on pieni mutta erittäin tärkeä asia.
Parlamentin talousarviossa kannatamme sopuratkaisua, jossa määrärahoja asetetaan varaukseen tiedotustoimia, myös web-tv:tä, varten sekä jatkossakin toteutettavaa rakennusten hankintaa varten, jotta säästymme tulevaisuudessa vuokranmaksulta. Emme ole olleet halukkaita menemään alle 20 prosentin, mutta kannatamme sopuratkaisua. On tärkeää, ettei talousarviossa aseteta varaukseen enempää varoja kuin on tarpeen.
Kokonaistalousarvio on nyt suurempi kuin neuvoston ehdottama, muttei niin suuri, ettemme voisi puolustaa sitä. Tähän talousarviokeskusteluun vaikuttaa selvästikin se, ettei vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymistä ole päästy sopimukseen. Ryhmäni antaa näin ollen selvän tukensa nyt käsiteltävänä olevalle ehdotukselle. Määrärahat ovat realistisia ja välttämättömiä. 
Helga Trüpel,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Grybauskaitė, arvoisa ministeri Lewis, olette tänään taas itsevarman parlamentin edessä, joka tekee selväksi, että Euroopan tehtävät ovat lisääntyneet, minkä vuoksi tarvitsemme lisää varoja näiden haasteiden käsittelemiseksi. Komission talousarvioesitys, jossa maksumäärärahat vastaavat 1,02:ta prosenttia bruttokansantulosta, on varovainen. Emme todellakaan voi hyväksyä neuvoston ehdottamia leikkauksia. Meillä on oltava tarpeeksi rohkeutta rahoittaa nimenomaan tiettyjä tehtäviä, jotta pystymme vastaamaan riittävän hyvin tulevaisuuden haasteisiin.
Lausun esittelijä Pittellalle suuret kiitokset. Näkemyksemme ovat lähentyneet oleellisissa kohdissa, mutta haluan ottaa esiin joitakin asioita, joihin on ryhmäni mielestä tehtävä muutoksia. Nykyisen ehdotuksen mukaiset maatalouden vientituet eivät ole nähdäksemme perusteltuja. Ei ole hyväksyttävää, että esimerkiksi Senegalissa Euroopasta tulevat vihannekset ovat halvempia kuin paikallisesti tuotetut vihannekset. Tällaisella toiminnalla Euroopan unioni luo ihmisille syitä pakolaisuuteen. Emme saa jatkaa tällaista politiikkaa.
Myös tupakanviljelyyn myönnettäviä tukia on vähennettävä. Niistä voimme vapauttaa varoja, jotka voidaan sijoittaa muille aloille, etenkin tutkimuspolitiikkaan tai koulutukseen, kulttuuriin ja nuorisoon. Kannatan esittelijä Pittellan näkemystä siitä, että nimenomaan tähän alaan on käytettävä enemmän varoja, jotta opiskelijoiden liikkuvuus Euroopassa lisääntyisi. Asianmukaisella kulttuuritarjonnalla saavutetaan ihmiset siellä, missä he ovat, ja tämän mahdollistamiseksi olisi palattava vähintään vuoden 2004 lukuihin.
Meidän on käytettävä enemmän rahaa myös uusiutuviin energialähteisiin, jos todella haluamme öljyn käytöstä luopumista koskevan strategian voidaksemme vastata riittävän hyvin ilmastonmuutoksen haasteisiin. Tämä on tehtävä paitsi ympäristöön myös talouspolitiikkaan liittyvistä syistä. Tällaisen strategian on oltava osa Lissabonin strategiaa, koska nimenomaan ympäristöteknologia tarjoaa meille mahdollisuuden maailmanmarkkinoilla. Meidän eurooppalaisten on oltava siitä erityisen kiinnostuneita ja meidän on oltava tarpeeksi kunnianhimoisia, jotta voimme edistyä tällä alalla.
Siirryn nyt ulkopolitiikkaan. Neuvosto on hurskaissa puheissaan jatkuvasti todennut, että meidän on tehtävä enemmän Irakissa, Afganistanissa ja tsunamin uhrien hyväksi. Sitten se menee leikkaamaan jokapäiväisen politiikan menoja. Näin se vähentää vastuuttomasti Euroopan unionin uskottavuutta. Nykyisessä talousarvioesityksessä esitetyillä varoilla ei voida saavuttaa vuonna 2000 asettamiamme tavoitteita, joita ovat muun muassa aiempaa määrätietoisemmat toimet köyhyyden torjumiseksi. Eräiden minua ennen puhuneiden jäsenten tavoin haluan vielä todeta neuvostolle selvin sanoin, että joustovara – nämä 493 miljoonaa euroa – on hyödynnettävä täysimääräisesti, jotta Euroopan unioni säilyttää ensi vuonna hyvän aseman maailmassa ja voi todellakin täyttää lupauksensa, jotka se on antanut eri puolille maailmaa. Pyydämme siksi, ettei neuvosto ole tässä asiassa tinkimätön vaan joustaa kannassaan ja toteuttaa yhdessä komission kanssa todellakin hyvän Euroopan unionin talousarvion, jossa sitoudutaan tulevaisuuden haasteisiin. 
Esko Seppänen,
   . Arvoisa puhemies, yleisesti voidaan sanoa, että EU:n budjettitaloudessa eletään yltäkylläisessä maailmassa. Euroopan parlamentin omassa budjetissa on vuosikaudet ollut 10 prosenttia ilmaa. Niinpä parlamentin puhemiehistöllä on ollut suuria vaikeuksia saada käytetyksi se 20 prosenttia unionin hallintomenoista, jonka muut toimielimet antavat parlamentin käyttöön rahan käyttötarkoituksia kyselemättä. Kaikki puhemiehistömme nopeasti keksimät rahan uudet käyttötarkoitukset eivät ole hyväksyttäviä.
Erityisen tiukkaa linjaa talousarvion valmistelussa on noudatettu pääluokassa IV, jonka menokattoa parlamentti haluaa kohottaa joustavuusvälineen maksimaalisella käytöllä. Komission esittämät vuoden 2005 talousarvion toimeenpanoluvut osoittavat, että tässä pääluokassa on ja on pitkään ollut paljon ilmaa tai sitten komissio ei pane toimeen parlamentin budjettitahtoa.
Suurin kummallisuus liittyy rakennerahastojen maksatusten budjetointiin. Neuvosto on omassa talousarvioesityksessään leikannut jäsenvaltioiden esittämistä maksatustarpeista 8 miljardia euroa. Samat ministerit, jotka ovat lähettäneet maansa nimissä komissiolle maansa arvion rakennetoimien maksatukseen tarvittavista rahoista, ovat neuvostossa karsineet näitä itse ilmoittamiaan tarpeita viidenneksellä. Parlamentti on tullut jäsenvaltioita vastaan ottamalla talousarviossa huomioon 40 prosenttia siitä rakennetoimien rahoituksen vajeesta, jonka jäsenvaltiot ovat ilmaisseet komissiolle.
Ryhmäni puolesta totean, että ensi vuoden talousarvio ei vastaa meidän priorisoimiamme tavoitteita unionin sosiaalisen ulottuvuuden kehittämisestä. 
Dariusz Maciej Grabowski,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Pittellaa ja budjettivaliokuntaa tehdystä työstä.
Euroopan unionin kohtaamat haasteet ovat seuraavat: Talouskasvu ensinnäkin hidastuu. Toiseksi EU:n yritysten kilpailukyky heikkenee. Kolmanneksi työttömyyttä on paljon, ja rikkaiden ja köyhien välinen kuilu syvenee. Neljänneksi EU:lta puuttuu poliittista tahtoa ja aloitteellisuutta voimistaa uusien jäsenvaltioiden talouksia, minkä vuoksi entiset kommunistiset valtiot pysyvät taloudellisesti jälkeenjääneinä ja riippuvaisina. Viidenneksi, EU:n johtajat ovat tehneet päätöksen Turkin liittymisestä EU:hun, vaikka valtaosa kansalaisista vastustaa sitä ja vaikka samaan aikaan ei ole Ukrainan liittymistä koskevaa poliittista tahtoa, visiota eikä strategiaa.
Varainhoitovuoden 2006 talousarviolla ei pyritä ratkaisemaan mitään edellä mainituista ongelmista. Tilanne on itse asiassa päinvastainen. Siinä jatketaan edellisinä vuosina sovellettua strategiaa, minkä vuoksi talouskasvu hidastuu entisestään ja sosiaaliset ja taloudelliset ongelmat juurtuvat entistä syvemmälle. Menojen rakenne on lähestulkoon sama kuin edellisinä vuosina, minkä vuoksi suuria rahamääriä käytetään väistämättä otsakkeisiin, joilla ei ole merkittävää vaikutusta talouteen. Tällöin ei ole myöskään tarpeeksi varoja rahoittaa tutkimusta ja kehitystä, laajoja infrastruktuurihankkeita eikä jälkeenjääneille alueille ja valtioille myönnettävää tukea.
Vuoden 2006 talousarvion laajuuden ja rakenteen vuoksi on mahdotonta vastata haasteisiin, jotka johtuvat EU:n laajentumisesta kymmeneen uuteen valtioon. Talousarvioesityksessä ei myöskään oteta riittävästi huomioon Bulgarian ja Romanian tulevaa jäsenyyttä. Vielä valitettavampaa on se, että vuoden 2006 talousarviossa on pitkä luettelo tarpeettomista menoista, jotka koskevat monenlaisia konsultointi- ja myynninedistämispalveluja, sekä entistä suuremmista hallintoon ja byrokratiaan kohdistuvista menoista.
Kaiken kaikkiaan katsomme, että vuoden 2006 talousarvio on puutteellinen ja että se on vastoin yhdentyneen Euroopan ihanteita, joita ovat nopea talouskasvu, yhteiskuntarauha ja yhteisvastuullisuus jälkeenjääneitä alueita ja valtioita kohtaan. 
Wojciech Roszkowski,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää molempia esittelijöitä siitä valtavasta työmäärästä, jonka he ovat tehneet laatiessaan talousarviota koskevia mietintöjä, sekä onnitella heitä siitä, että he ovat käsitelleet valtavan määrän tarkistuksia. Parlamentilla on jälleen vaikea tehtävä, kun sen on hyväksyttävä talousarvio, joka täyttää omat odotuksemme ja josta on lisäksi päästävä yhteisymmärrykseen neuvoston kanssa. Komissio lisäsi vuoden 2006 talousarvioesityksessä maksusitoumuksia vain 4 prosenttia ja maksuja 5,9 prosenttia, koska se odotti neuvoston esittävän muuten vastalauseita. Neuvosto teki kuitenkin vielä tuntuvia leikkauksia pienentämällä ehdotettua talousarviota lopulta 1,02 prosentista 1,01 prosenttiin bruttokansantulosta.
Neuvoston tekemät EU:n määrärahojen jatkuvat leikkaukset uhkaavat yhteenkuuluvuuden ja yhteisvastuullisuuden periaatteita, joihin Euroopan yhdentyminen perustuu. Minun tarvitsee tuskin lisätä, että tämä huolestuttaa kovasti uusia jäsenvaltioita, myös Puolaa. Tällaisilla leikkauksilla kyseenalaistetaan myös Lissabonin strategian periaatteiden täytäntöönpano – vaikka se olisi kuinka vähäistä – ja uudet jäsenvaltiot pitävät Lissabonin strategiaa erittäin tärkeänä.
Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän puolalaiset jäsenet juhlivat Puolassa taannoin pidetyissä parlamenttivaaleissa ja presidentinvaaleissa saamaansa voittoa. Olemme lukeneet monissa EU:n jäsenvaltioissa julkaistuja lehtikirjoituksia, joissa todetaan virheellisesti, että Laki ja oikeus -puolue sekä presidentiksi valittu Lech Kaczyński vastustavat EU:ta. Joissakin lehdissä mennään jopa niin pitkälle, että Puolan ja Euroopan unionin jatkossa kohtaamien kuviteltujen uhkien sanotaan johtuvan näistä vaaleista. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja tehdä selväksi, että nämä uhat ovat fiktiota. Kannatamme EU:ta, vaikka kritisoimmekin sitä yhteenkuuluvuuden ja yhteisvastuun puutteesta.
Haluan kysyä, onko Euroopan monien puolueiden joukossa oleva yksi puolue, joka kritisoi joitakin EU:n arveluttavia toimia, suurempi riski Euroopan yhdentymiselle kuin ne, jotka kannattavat budjettileikkauksia. Budjettivaliokunnan ja toivottavasti myös koko parlamentin kanta voi vaikuttaa vaatimattomalta. Olemme kuitenkin aivan varmoja, että se voisi taata ainakin määrärahojen minimitason, jota voisimme pitää hyväksyttävänä, jos siten voitaisiin estää vielä pienemmän talousarvion toteutuminen. 
Sergej Kozlík (NI ).
   – Eräs vanha sanonta kuuluu: "On vaikea sanoa, kenet haluaa ja kenet unohtaa." Tämä pitää kaksin verroin paikkansa, kun ajatellaan talousarvion suurentamista koskevien tarkistusten vyöryä. Annan tunnustusta siitä, miten taidokkaasti loistavat budjettivaliokunnan esittelijät Pittella ja Dombrovskis ovat onnistuneet käsittelemään varsinaista EU:n vuoden 2006 talousarviota koskevien ehdotusten "pandemiaa". Vaikka budjettivaliokunta on pyrkinyt parhaansa mukaan pohtimaan perusteellisesti kaikkia ehdotettuja budjettikohtia, talousarvion määrärahat ovat edelleen 4 miljardia euroa suuremmat kuin Eurooppa-neuvoston ehdotuksessa, eli niitä on lisätty lähes 4 prosenttia.
Minun mielestäni tämä talousarvion määrärahojen muuttaminen ja lisääminen ei ole itsekästä. Niitä on tarkoitus lisätä pääasiassa esimerkiksi rakennerahastojen, tieteen, tutkimuksen ja koulutuksen aloilla. Näistä aloista voi todellakin tulla Euroopan unionin voimatekijä, ja suuremmalla rahavirralla voi olla tehokkaasti käytettynä Viagran kaltainen vaikutus Euroopan verkkaiseen talouteen.
Tuen saaminen tälle lisäykselle edellyttää kuitenkin huomattavia ponnistuksia ja yhtenäistä kantaa parlamentin neuvotellessa neuvoston ja komission kanssa. Korostan erityisesti, että Euroopan parlamentin jäsenten on pyrittävä vaikuttamaan poliittisesti kotivaltioihinsa saadakseen hallituksensa suhtautumaan myönteisesti talousarvioon, jotta parlamentti hyväksyy sen huomenna. 
Salvador Garriga Polledo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää komissiota läsnäolosta, mutta olen erittäin pahoillani, ettei neuvoston puheenjohtaja ole paikalla. Hän on nimittäin tehnyt kanssamme yhteistyötä koko talousarviomenettelyn ajan, mutta hän on päättänyt olla poissa juuri silloin, kun käymme ensimmäisen käsittelyn keskustelua ja kun meidän olisi keskusteltava asiasta kolmen toimielimen kesken.
Haluan kiittää molempia esittelijöitä heidän tekemästään työstä ja siitä, että he ovat tänään paikalla. Toivon, että pääsemme tänään vielä yhteisymmärrykseen joistakin tarkistuksista ja joistakin erillisistä äänestyksistä.
On tärkeää, että olemme yksimielisiä ensimmäisessä käsittelyssä, koska neuvottelukokouksen alkaessa 24. päivä meidän on puhuttava yhdellä äänellä ja oltava varmoja poliittisten ryhmien ja parlamentin jäsenten tuesta.
Tänä vuonna neuvotteluasemamme on erittäin hankala kahdesta syystä johtuvien poikkeuksellisten olojen vuoksi. Olemme ensinnäkin venyttäneet ulkoisia toimia koskevaa otsaketta 4 maksimiinsa. Kolmea tärkeää painopistettä – Irakia, Afganistania tai tsunamia – ei ollut vuonna 1999, jolloin nykyisiä rahoitusnäkymiä alettiin soveltaa. Otsaketta 4 on rahoitettu kehnosti alusta alkaen, emmekä ole koskaan pystyneet budjetoimaan sitä normaalisti. Valitettavasti tämä vuosi ei ole ollut poikkeus.
Toiseksi jäsenvaltiot näyttävät olevan edelleen umpikujassa rahoitusnäkymien suhteen. Vaarana on, ettemme ole vuoden 2006 alkuun mennessä onnistuneet laatimaan kestävää rahoitussuunnitelmaa. Euroopan parlamentin on toteutettava varotoimia, koska perustamissopimuksen 272 artiklan soveltaminen on ensimmäistä kertaa – toistan: ensimmäistä kertaa – todellinen mahdollisuus.
Kaikkien edellä mainittujen seikkojen vuoksi ehdotamme talousarviota, jossa ei ylitetä rahoitusnäkymissä asetettua enimmäismäärää mutta jossa ollaan hyvin lähellä sitä. Lisäksi vaadimme, että maksuja lisätään ja joustovälinettä käytetään huomattavasti enemmän kuin neuvosto haluaisi.
Ryhmäni tukee esittelijä Pittellaa ja esittelijä Dombrovskisia, jotka ovat tehneet Euroopan parlamentille erittäin rohkean ja innovatiivisen talousarvioesityksen, ja pyydän heitä pysymään kannassaan toisessa käsittelyssä ja neuvottelumenettelyssä. 
Louis Grech (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Pittellaa ja esittelijä Dombrovskisia erinomaisesta työstä.
Muita toimielimiä käsittelevä esittelijä Dombrovskis on sisällyttänyt valtaosan ryhmäni painopisteistä lopulliseen päätöslauselmaesitykseensä. Yksi näistä painopisteistä oli parlamentin talousarvion pysyttäminen 20 prosentissa otsakkeesta 5. Tehokkaasti käytettynä tämä määrä tuo meille kaikissa talousarvioissa tarvittavan vakauden ja kurinalaisuuden. Lisäksi olemme lisänneet varausta kiinteistöinvestointeja varten ja pidätämme oikeuden käyttää ennakoimattomia menoja koskevasta varauksesta vähennetyt 20 miljoonaa euroa pääoman lisäämiseen parlamentin uusien rakennusten mahdollista hankintaa varten. Kiinteistöjen hankkimista koskeva politiikka oli erittäin onnistunutta ja taloudellisesti erittäin järkevää.
Viestintä- ja tiedotuspolitiikka oli sen sijaan pettymys, koska emme onnistuneet saamaan EU:n kansalaisia vakuuttuneiksi siitä, että Euroopan parlamentti puolustaa heidän toiveitaan ja etujaan. Tämän vuoden talousarviossa olemme asettaneet saataville riittävästi varoja, jotta voimme aloittaa toivottavasti tehokkaan ja kansalaisille sopivan tiedotusstrategian täytäntöönpanon.
On selvää, että meidän on tehtävä enemmän järkeistääksemme toimintoperusteista budjetointimenetelmää ja tehostaaksemme toimiamme. Jos arvioidaan kriittisesti ja objektiivisesti "pelin tehostamista" koskevien toimien vaikutusta, on myönnettävä, että jotkin näistä tavoitteista on todellakin saavutettu. Realistisesti tarkasteltaessa ei ole kuitenkaan mitään syytä, miksi hallinto ei saavuttaisi ensi vuonna useimpia asettamiaan tavoitteita. Tyytyväisyyteen ei ole juurikaan aihetta. Pullonkaulat on poistettava, ja on keskityttävä aiempaa tarkemmin keskeisiin toimiin ja siten varmistettava tehokkaampi varojemme käyttö sekä vähennettävä tuhlausta ja päällekkäisyyksiä. Vuoden 2006 painopisteinä on oltava myös asianmukainen henkilöstösuunnittelu, joka käsittää työntekijöiden uudelleensijoittamisen, palvelukseenoton yhdenmukaistamisen ja koulutuspalvelujen parantamisen. Meidän on laadittava priorisoitu suunnitelma, jossa otetaan huomioon tulevat tarpeemme, ja pidettävä mielessä, että vuodesta 2009 lähtien vuosittain täytyisi budjetoida yli 100 miljoonaa euroa jäsenten asemaa koskevien uusien sääntöjen vuoksi.
Näiden muutosten ja uudistusten pitäisi parantaa toimielintemme laatua ja toimintaa. Loppujen lopuksi tätä asiaa arvioitaessa on otettava huomioon uusiin kansalaisiin kohdistuvat vaikutukset, ja heille on tarjottava tuote, joka tuo lisäarvoa ja joka vastaa heidän odotuksiaan sekä parantaa siten Euroopan parlamentin ja muiden toimielinten kuvaa ja uskottavuutta. 
Silvana Koch-Mehrin (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, raha on keino osoittaa, minkä arvoinen mikäkin asia on meille. Tarkasteltaessa kuitenkin EU:n talousarviota voi – hämmästyttävää kyllä – panna merkille, että maatalous on meille noin seitsemän kertaa arvokkaampi asia kuin tutkimus ja koulutus. Tällainen ajattelutapa on kahdestakin syystä väärä, sillä EU:n olisi tuettava myös talousarviossa niitä asioita, joita se pitää poliittisesti tärkeinä, ja Euroopan on investoitava tulevaisuuteen sen sijaan, että se tukee vanhentuneita rakenteita. On eroa, investoiko esimerkiksi nanoteknologiaan vai turvaako maanviljelijän tulot – tiedän, että CSU elää toisella aikakaudella.
Tämän vuoksi on hyvä, että parlamentti on lisännyt Lissabonin strategian määrärahoja ja leikannut tupakanviljelyyn myönnettäviä tukia. Meidän on jatkettava tällä tiellä. 
Gérard Onesta (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kaikkien kollegojeni tapaan lausun aluksi tunnustuksen sanoja esittelijä Pittellalle, joka joutui tekemään kovasti töitä komission talousarvion parissa. Esittelijä Dombrovskisin tehtävä oli kenties vielä mutkikkaampi. Hänellä oli nimittäin kova työ oman parlamenttimme sisällä, sillä budjettivaliokunnan ja puhemiehistön välillä käydään aina vaikea kamppailu. Hän on mielestäni suoriutunut täydellisesti tehtävästään, vaikka se olikin paikoin hankala.
Koska kollegani Trüpel käsitteli puheessaan yleistä talousarviota, minä puolestani haluan puhua parlamentin talousarviosta, jotta voin sanoa sanottavani, koska mielestäni valmistaudumme äänestämään varsin järjettömän säännöksen puolesta.
Ensimmäistä kertaa koko historiansa aikana parlamentti luopuu teoreettisesta hallintomenojen 20 prosentin osuudesta. En ole mitenkään poikkeuksellisen mieltynyt tähän lukuun, mutta aion kuitenkin esittää pari kolme huomautusta. En ensinnäkään halua, että parlamentissa todetaan, että vuoden lopussa puhemiehistö voi kyllä hätätapauksessa ottaa käyttöön varat, joita emme ole käyttäneet. Asia ei ole näin. Kyse on tosiasiassa pitkän aikavälin politiikasta, jonka mukaisesti parlamentti halusi järjestelmällisesti lisätä pääomaa, jotta voitaisiin ostaa kiinteistöjä. Tämän ansiosta veronmaksajilla oli mahdollisuus säästää satoja – todellakin satoja – miljoonia euroja, koska ostimme rakennuksemme juuri oikeaan aikaan, emmekä joutuneet maksamaan aivan järjettömiä korkoja.
Parlamentti toteaa päätöslauselmassaan, että luovumme 20 miljoonasta eurosta. Toisaalta siinä myös todetaan, että parlamentti on valmis vaatimaan näitä varoja uudelleen neuvostolta, jos niitä tarvitaan kiinteistöjen hankintaan. Lähden tästä salista tarkalleen neljän minuutin kuluttua, koska menen neuvottelemaan parlamentin uusien rakennusten hankinnasta. On siis jo selvää, että tarvitsemme näitä varoja.
Voinkin kuvitella neuvoston nauravan, kun se näkee lisätalousarviota koskevan pyyntömme. Vaadimme siinä varoja, jotka annamme neuvostolle nyt varsin hätiköiden takaisin tehdäksemme ulkoisen eleen. Ulkoisen eleen tekeminen on oikein mukava ajatus, mutta tosiasiassa näiden 20 miljoonan euron avulla voisimme lisätä pääomaa ja tehdä oleellisia säästöjä. Laskin, paljonko tekisi, jos nämä 20 miljoonaa euroa jaettaisiin Euroopan kansalaisten kesken: antaisimme jokaiselle kansalaiselle takaisin neljä senttiä. Luulen, että jokainen kansalainen olisi erittäin tyytyväinen saadessaan nämä neljä senttiä. Olisimme kuitenkin voineet käyttää nämä 20 miljoona euroa jonkin toisen politiikan toteuttamiseen. 20 miljoonaa euroa on joko liian paljon tai liian vähän. Tämä on erityisen poikkeuksellinen esimerkki järjettömästä tilanteesta. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, EU:n sotilasoperaatioiden rahoittamiseksi neuvosto ja komissio laativat varjobudjetteja, joita ei voida virallisesti tutkia. Niin kutsutussa Athene-järjestelmässä EU:n jäsenvaltiot maksavat EU:n sotilasoperaatioihin menevät varat erilliseen rahastoon, jota ei ole nimenomaisesti sisällytetty budjettikohtana EU:n talousarvioon. Näin parlamentti jätetään ulkopuolelle ja valvonta on lähes mahdotonta.
Olen kysynyt ulkoasiainvaliokunnalta sekä turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnalta, miten paljon tässä rahastossa on rahaa, mutta en ole saanut vastauksia. Esitän siksi nyt tämän saman kysymyksen suoraan neuvostolle ja komissiolle. Kyseistä menettelyä sovelletaan parhaillaan Bosniassa toteutettavaan EU-joukkojen ALTHEA-sotilasoperaatioon, ja jatkossa tällä menettelyllä on tarkoitus rahoittaa erityisesti sellaiset toimet, joita EU kutsuu kriisinhallintaoperaatioiksi, eli sotatoimet.
EU:n Kongossa ja Sudanissa toteuttamat arveluttavat sotilas- ja poliisioperaatiot rahoitettiin ilmeisesti kehitysavun talousarviosta – näin ainakin voidaan päätellä siitä, mitä komission edustajat totesivat ulkoasianvaliokunnassa. Tässä kokouksessa todettiin lisäksi, että voimassa olevassa Nizzan sopimuksessa kielletään EU:n itsenäinen sotilastoimia koskeva talousarvio. Se onkin aivan oikein! Lopettakaa rahoitukseen liittyvä temppuilu EU:n sotilasoperaation rahoituksessa!
Jeffrey Titford (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, minusta on erittäin vaikeaa suhtautua vakavasti keskusteluun laajoista asiakirjoista, joita vain todellinen alan harrastaja pystyy lukemaan, saati ymmärtämään. Mikä sitä paitsi on vuoden 2006 talousarviosta käytävän keskustelun ydin, sillä kaikkihan me tiedämme, ettei talousarvio liity mitenkään siihen, miten varat tosiasiassa käytetään?
Viimeisten kymmenen vuoden aikana Euroopan tilintarkastustuomioistuin on syystäkin kieltäytynyt hyväksymästä EU:n tilejä, ja se totesi edellisessä kertomuksessaan, että 95 prosenttia EU:n talousarviosta on altis petoksille. Joka vuosi parlamentin jäsenet vain kohauttavat olkapäitään, huokaavat ja katsovat asiaa sormiensa läpi. Tämä on häpeällistä toimielimemme kannalta ja osoittaa, miten säälittävän merkityksetön se tosiasiassa on.
Ennen kuin alamme keskustella ensi vuoden varojen käytöstä, meidän on mielestäni selvitettävä edellisten vuosien sotkut. Parlamentin ei pidä keskustella uusista menoista, ennen kuin EU:n varainhoidon epämiellyttävä tila on selvitetty. Kehotan teitä kaikkia hyvällä omallatunnolla hylkäämään vuoden 2006 talousarvion. 
Seán Ó Neachtain (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, käytän tilaisuutta hyväkseni kommentoidakseni kahta talousarviopolitiikkaan liittyvää asiaa eli yhteistä maatalouspolitiikkaa ja Peace-aloitetta. Sen jälkeen, mitä olen kuullut parlamentissa tänä aamuna, haluan todeta erittäin perusluonteisen tosiasian: emme voi missään tapauksessa rikkoa yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyviä lupauksiamme, jotka koskevat talousarviota tai WTO-neuvotteluja. Olemme hyväksyneet yhteisen maatalouspolitiikan. Annoimme lupauksemme vuonna 2002 Berliinissä, ja meidän on pidettävä ne. Meidän on oltava sanamme mittaisia. Jos alamme jollakin tavalla perua niitä, menetämme kaiken uskottavuuden. Emme voi tehdä sitä Euroopan maaseutujen kehittämisen yhteydessä, sillä se on aivan yhtä tärkeää kuin minkä tahansa muiden EU:n politiikan näkökohtien kehittäminen.
Kollegani, Irlannin maatalousministerin Coughlanin sekä muiden tapaan haluan todeta, että meidän on pidettävä lupauksemme. YMP:tä koskeva lupauksemme on täytettävä täysimääräisesti vuoteen 2013 asti, kuten totesimme Berliinissä.
Haluan kommentoida myös Peace II -aloitetta. Kuten parlamentin jäsenet varmasti tietävät, Peace II -ohjelmassa tuetaan monia poliittisia aloitteita Pohjois-Irlannissa ja rajalla sijaitsevan Irlannin kreivikunnan alueella. Tällä Peace-ohjelmalla on ollut ratkaiseva merkitys kotimaani tapahtumissa. Haluan, että tämä ohjelma jatkuu ja että parlamentti ja todellakin myös Euroopan unioni tekevät hyvää työtä Peace-ohjelman parissa myös rakennerahastojen seuraavalla ohjelmakaudella 2007–2013.
Kiitän esittelijöitä mainiosta työstä ja toivon, että annettujen lupausten pitäminen vahvistaa unionia ja sen aloittamia ohjelmia. 
Jean-Claude Martinez (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä on nykyisten rahoitusnäkymien viimeinen talousarvio, ja sen suuruus on edelleen vain 111 miljardia euroa, joka on, kuten kaikki – esimerkiksi jäsenet Guy-Quint ja Trüpel – ovat sanoneet, naurettava määrä, jossa ei oteta lainkaan huomioon suoritettavien tehtävien moninaisuutta. Tämä on siksi selvästikin pelkkää koordinaattorien energian tuhlausta. Tarkoitan heillä esimerkiksi jäsen Garriga Polledoa, esittelijä Lewandowskia ja
 ...yleisesittelijäämme Giovanni Pittellaa, joka johti keskustelua erittäin taidokkaasti ja tarkalla italialaisella hienovaraisuudella. 
Ongelmat siis ovat samat vuodesta toiseen: maatalouteen osoitetaan liian vähän määrärahoja, ja Lissabonin strategian toteuttamiseen tarjottavat mitättömät varat eivät edelleenkään vastaa – 1960-luvulla sovelletun Hruštševin mallin tapaan – kyseisen strategian tavoitetta, joka koskee tietoon perustuvan talouden kehittämistä. Tämä tarkoittaa, että mietinnön ensimmäisillä sivuilla esittelijä Pittella vain korostaa, miten säälittäviä liikenteeseen osoitetut 700 miljoonan euron ja koulutukseen osoitetut 650 miljoonan euron talousarviomäärärahat ovat. Tässäkin tapauksessa jäädään yli 2 miljardia rahoitusnäkymien alapuolelle.
Syy on tietenkin poliittinen, mutta ennen kaikkea ideologinen. Tämä johtuu säännöstä, jonka mukaan talousarvion on oltava tasapainoinen lyhyellä aikavälillä, typerästä matemaattisesta säännöstä, joka tarkoittaa, ettei meillä ole tavoitteidemme saavuttamiseen tarvittavia varoja. On pyrittävä paitsi Maastrichtissa saavutetun kaltaiseen tasapainoon myös pitkäaikaiseen tasapainoon suhdanteissa ja jopa yhteiskunnalliseen tasapainoon. Tämä on ilmeinen syy eurooppalaisten pettymykseen. Nimenomaan tästä syystä jätin kaikkiaan 900 tarkistuksen joukkoon tarkistuksen 146, jonka lähestulkoon kaikki ryhmät ovat hyväksyneet ja jossa ehdotetaan Euroopan laajuisen kunnanjohtajien päivän perustamista paikallisdemokratian juurruttamiseksi Eurooppaan, ruohonjuuritason Eurooppaan, joka on jossakin määrin kansalaisten Eurooppa. Sen tunnuspiirteenä on yhteisvastuu, ja sen juuret ovat eurooppalaisissa kylissä ja jokapäiväisessä demokratiassa. 
Markus Ferber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vuoden 2006 talousarviosta käymästämme Euroopan laajuisesta keskustelusta tekee niin jännittävän se, että tämä on nykyisten rahoitusnäkymien viimeinen talousarvio. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, määritämme nyt siis perustan vuoden 2007 talousarviolle, mikäli rahoitusnäkymistä ei päästä sopimukseen. Haluan tässä yhteydessä muistuttaa parlamenttia tästä asiasta, jottei tämä tosiseikka pääse täysin unohtumaan.
Parlamentissa on aloitettava myös jonkinlainen uudelleenajatteluprosessi. Emme voi mielestäni enää vain tukea kaikkia vaatimuksia, vaan meidän on keskityttävä todellakin Euroopan laajuista toimintaa edellyttäviin asioihin ja siihen, miten paljon näihin toimiin voidaan osoittaa varoja. Jäsen Koch-Mehrin esitti laskelmia siitä, miten paljon varoja myönnetään tutkimukseen ja miten paljon maatalouteen, ja kehotan häntä tarkastelemaan kaikkia julkisia talousarvioita, jolloin hän huomaa, miten mitättömän pienet maatalousmenot ovat tutkimusmenoihin verrattuna. Saksan liittovaltion talousarviossa tutkimukseen osoitetaan paljon enemmän varoja kuin maatalouteen. Loppusummassa kaikki tasoittuu. Tässä tapauksessa vastuu on meillä, ja sen on myös käytävä ilmi talousarviosta. Jäsenvaltioilla on enemmän toimivaltaa tutkimuksen alalla, ja tämä näkyy myös niiden talousarvioissa. Näitä laskuja ei ratkaista tällä tavalla.
Haluan kuitenkin tehdä täysin selväksi, että jos vaadimme jäsenvaltioita noudattamaan vakautta koskevia kriteerejä – mikä tarkoittaa säästämistä – parlamentti ei voi syytää rahaa kaikkialle. Kaikki Euroopan ongelmat eivät tarvitse omaa budjettikohtaa Euroopan unionin talousarviossa, jotta niitä voitaisiin käsitellä. Parlamentin on totuttava tekemään jatkossa rahoitusehdotuksia, jotka ovat kansallisissa parlamenteissa aivan tavanomaisia. Jos opimme tämän vuoden 2006 talousarviosta, olemme saavuttaneet paljon. 
Neena Gill (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella esittelijä Pittellaa erinomaisesta mietinnöstä. Se on radikaali mietintö, jonka ansiona kuitenkin on, että siinä painotetaan juuri oikeaan aikaan Lissabonin tavoitteiden saavuttamista sekä tarvetta parantaa rakennerahastoja ja ulkoisia toimia.
Haluan esittää vain neljä huomautusta. Ensimmäiseksi totean tiedotuksesta ja viestinnästä, että niitä on selvästikin kohdennettava ja suunnattava aiempaa paremmin. Kannatan siksi komission jäsenen Wallströmin ehdotusta siitä, että viestintävälineitä uudistetaan suunnitelman D avulla, mutta korostan, että tämä onnistuu vain, jos riittävät varat asetetaan saataville. Kehotankin neuvostoa tekemään niin.
Toiseksi totean, että tämän vuoden talousarvion ja tulevan rahoituksen suurin haaste on otsake 4 – ulkoiset toimet. EU:n on täytynyt viime aikoina toteuttaa toimia monella uudella alueella. Lisäksi on tapahtunut valtavan tuhoisia luonnonkatastrofeja, jotka ovat vaikuttaneet laajalti köyhiin valtioihin, kuten etenkin taannoinen Pakistanin ja Intian maanjäristys, jota varten on myönnettävä lisää varoja ensi vuonna. Katson näin ollen, että neuvoston ja komission on ehdottomasti pohdittava perusteellisesti uudestaan, miten nämä uudet menoerät voidaan rahoittaa ja miten voimme samalla täyttää velvoitteemme vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi. Tämän otsakkeen tilannetta pahentaa entisestään haluttomuus lisätä joustavuutta sokerialan järjestelmässä, jonka yhteydessä meidän on erittäin tärkeää auttaa köyhiä maanviljelijöitä, mutta se lisää samalla otsakkeeseen 4 kohdistuvia paineita.
Maataloudesta puheen ollen esitänkin kolmannen huomautukseni. Olen erittäin iloinen, että budjettivaliokunta hyväksyi tupakanviljelyyn myönnettäviä tukia koskevan tarkistukseni. Tämä on suuri edistysaskel pyrittäessä poistamaan lopullisesti Euroopan unionin tekopyhyys, joka tulee ilmi siten, että rahoitamme terveysohjelmia, joissa varoitetaan tupakan käytön kielteisistä vaikutuksista, ja samaan aikaan tuemme tupakan tuotantoa. Tämä kerta kaikkiaan heikentää EU:n uskottavuutta, ja mielipahaa lisää vielä se, että valtava määrä tupakkaa poltetaan ja tuhotaan, koska se ei ole tarpeeksi hyvää käytettäväksi. Kehotan kollegoja siksi kannattamaan tätä nimenomaista tarkistusta.
Lopuksi minun on todettava parlamentin talousarviosta, että olen hieman ymmälläni strategiastamme – tai sen puutteesta – sillä on todellakin häpeä, että...
Nathalie Griesbeck (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät esittelijät Dombrovskis ja Pittella, Euroopassa on parhaillaan suuri toimielinkriisi ja lisäksi taloudellisia ongelmia, jotka ovat erittäin laajoja joissakin EU-valtioissa ja joiden vuoksi näiden valtioiden poliittiset näkymät ovat puutteellisia, kuten kaikki tiedämme.
Nyt, enemmän kuin koskaan, kansalaistemme on uskottava tulevaisuuteen, ja heidän luottamuksensa Euroopan unioniin on palautettava. Eurooppalaisten on uskottava – ja he myös haluavat uskoa – suuriin poliittisiin hankkeisiin, joita ei voida toteuttaa, ellemme tarjoa itsellemme riittäviä ja kunnianhimoisia talousarviovaroja. Kaikki – tai lähes kaikki – parlamentin jäsenet katsovat, ettei neuvoston ehdottamassa yleisessä talousarviossa oteta huomioon niiden toimivaltuuksien määrää, jotka kansalaiset haluavat myöntää Euroopan unionille, eikä uusia tehtäviä, jotka unioni haluaa nyt ottaa hoitaakseen.
Rakennerahastoja käsittelevänä budjettivaliokunnan pysyvänä esittelijänä haluan korostaa näiden rahastojen merkitystä ja sitä, että meidän on painotettava niitä paitsi selventääksemme toimintaamme EU:n kansalaisille myös pienentääksemme alueiden välisiä eroja 450 miljoonan asukkaan Euroopan unionissa.
Olen iloinen, että korostamme voimakkaasti tukevamme tutkimusta, kehitystä ja nuorisoon kohdistuvia toimia, mutta haluan kuitenkin toisaalta esittää vastalauseeni ulkoisten toimien otsakkeeseen osoitetuista täysin riittämättömistä varoista: uskottavuutemme Euroopassa ja eurooppalaisen unelman kestävyys riippuvat nimenomaan tästä otsakkeesta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Parlamentin ehdotus parantaa neuvoston ehdotusta maksujen määrän osalta, mutta sillä ei pystytä vastaamaan laajentuneen EU:n taloudellisiin, sosiaalisiin eikä ympäristöä koskeviin tarpeisiin ja haasteisiin.
Älkäämme unohtako, ettei tässä ehdotuksessa ylletä vuotta 2006 koskevan rahoituskehyksen tasolle, joka oli 1,08 prosenttia bruttokansantulosta. Kun pidetään mielessä, että lopullinen luku on 1,04–1,01 prosenttia, toivomme, ettei parlamentti kyseenlaista kauden 2007–2013 rahoitusnäkymiä koskevaa ehdotustaan, joka sekin oli jo riittämätön.
Enimmäkseen kriittisestä kannastamme huolimatta kehotamme parlamentin jäseniä hyväksymään allekirjoittamamme tarkistukset, joiden tavoitteena on perustaa tekstiili- ja vaatetusteollisuuden toimia koskeva pilottihanke. Se puolestaan johtaa alaa koskevaan yhteisön ohjelmaan parlamentin ehdotuksen mukaisesti. Lisäksi tarkistusten tavoitteena on laatia kalavarojen elvytyssuunnitelmia, joissa otetaan huomioon rauhoitusaikojen sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset, sekä edistää monikielisyyttä etenkin AKT–EU-edustajakokouksissa. 
Lars Wohlin (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, parlamentin esityksessä vuoden 2006 talousarvioksi määrärahoja lisätään 1,04 prosenttiin jäsenvaltioiden keskimääräisestä bruttokansantulosta. Minusta on valitettavaa, että parlamentti yrittää lisätä menoja monissa budjettikohdissa ehdottamatta vastaavia ja riittäviä säästöjä muilla aloilla. Neuvosto, jolla tarkoitan jäsenvaltioiden hallituksia, ehdottaa, että vuonna 2006 menot rajoitetaan 1,01 prosenttiin bruttokansantulosta, ja kannatan tätä ehdotusta.
Jäsenvaltioiden pitäisi asettaa menokehys. Jäsenvaltiot ja nettomaksajat ovat hyväksyneet, että menokehys määritettäisiin jäsenvaltioiden tasolla. Olen pohjimmiltani sitä mieltä, että parlamentin on voitava vaikuttaa oleellisesti menokehyksen painopisteisiin, mutta kansallisilla hallituksilla pitäisi olla kussakin jäsenvaltiossa poliittinen vastuu siitä, kuinka paljon veroja peritään. Parlamentin ei pidä jatkuvasti yrittää suurentaa talousarviota, sillä se menee liian pitkälle. Parlamentin on pysyttävä päätehtävässään ja asetettava ainoastaan painopisteitä jäsenvaltioiden määrittämän menokehyksen rajoissa. 
Hans-Peter Martin (NI ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Ferberiä kuunnellessa tulee sellainen tunne, että on erittäin valitettavaa, ettei häntä ole vielä kutsuttu Berliiniin ja pyydetty hoitamaan saksalaisten raha-asioita Brysselissä, sillä silloin järjestelyihin tulisi hieman muutoksia. Hyvä jäsen Ferber, valitettavaa on myös se, että olette vähemmistössä omassa ryhmässänne. Vielä pahempaa on, kun joutuu entisenä sosiaalidemokraattien kärkiehdokkaana – kuten minun tapauksessani – kuuntelemaan kyseistä kollegaa, joka pyytää aina vain lisää, lisää ja lisää eikä lainkaan ymmärrä, että ajat ovat muuttuneet ja että vähemmän voisi olla usein enemmän.
Niin kauan kuin rahoitusjärjestelmät pysyvät ennallaan, parlamentti on esimerkki siitä, miten tuhlataan rahaa. Vuoden 2006 talousarvio on kokonaisuudessaan taas yksi esimerkki ahneudesta, ymmärtämättömyydestä ja menetetyistä mahdollisuuksista: ahneudesta siksi, että halutaan koko ajan lisää, ymmärtämättömyydestä siksi, ettei edes jo käytettävissä olleilla 90 miljoonalla osattu tehdä mitään järkevää, ja tämä olikin se menetetty mahdollisuus.
Voimme havaita yhä selvemmin, että Euroopassa tarvitaan todellisia vaihtoehtoja. Tarvitsemme Euroopan laajuisia, demokraattisia ja avoimuuteen pyrkiviä yhteenliittymiä, jotka lopultakin harjoittavat painostusta, jotta tällä hetkellä huonosti hoidettavissa asioissa tapahtuu muutos koko Euroopassa kansalaisten hyväksi. 
Janusz Lewandowski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin vuoden 2006 talousarvion ensimmäinen käsittely osoittaa, että Euroopan parlamentti, joka on monimuotoisuuden symboli ja joka tarjoaa foorumin kaikenlaisille näkemyksille, jopa sellaisille radikaaleille näkemyksille, joita kuulimme hetki sitten, pystyy tekemään sopuratkaisun mutkikkaista talousarvioasioista.
Vaikka alun perin jätettiin yli 900 tarkistusta, olemme nyt sopineet strategiasta, joka on syytä hyväksyä huomisessa äänestyksessä. Olemme onnistuneet tekemään sopuratkaisun, vaikka vuosi 2006 on haasteellinen talousarvion kannalta jo mainituista syistä. Menot ovat kasvaneet sellaisten tilanteiden vuoksi, joita ei voitu aavistaa nykyisen rahoitusnäkymäkauden alkaessa. Kunnia kuuluu esittelijöille Pittellalle ja Dombrovskisille, poliittisten ryhmien vapaaehtoisille koordinaattoreille, näiden ryhmien neuvonantajille sekä tietenkin Maria Fialhon johtamalle sihteeristölle. Euroopan parlamentti on näin ollen muodostanut kannan sekä vuoden 2006 talousarviosta että vuosien 2007-2013 rahoitusnäkymistä. Samaa ei valitettavasti voida sanoa neuvoston kautta toimivista EU:n jäsenvaltioiden hallituksista. Odotamme niiden vahvistavan kantansa monivuotisista rahoitusnäkymistä sekä varmistavan, että marraskuussa pidettävät vuoden 2006 talousarviota koskevat neuvottelukokoukset eivät ole käyttämättä jääneitä mahdollisuuksia. Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää selkeää hallituksen valtuutusta, ja tämä on puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan todellinen koetinkivi. Valtuutus vuoden 2006 talousarviota koskevaan neuvottelumenettelyyn on testi, johon puheenjohtajavaltio joutuu marraskuussa.
Parlamentti on jo laatinut strategiansa. On syytä panna merkille, että siinä vahvistetaan parlamentin oikeus 20 prosenttiin hallintomenoista, mutta parlamentti alkaa samaan aikaan etsiä keinoja, joiden avulla se voisi säästää.
Noudatamme toimielinten välistä sopimusta ja hyödynnämme täysimääräisesti sen lainvoimaa. Hyödynnämme hyvin myös joustovälinettä siten kuin komission jäsen Grybauskaitė ymmärtää tämän mekanismin. Tiedämme kaikki, että yksimielisyys talousarvioasioista on se hyvä uutinen, jota Euroopan unionin kansalaiset odottavat. 
Marilisa Xenogiannakopoulou (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan aluksi onnitella esittelijäämme Giovanni Pittellaa erinomaisesta ja – jos saan sanoa – urheasta työstä.
Vuoden 2006 talousarviosta keskustellaan keskellä vakavaa kriisiä, joka koskee Euroopan unionin poliittista suuntautumista ja joka näkyy siinä, että uusissa rahoitusnäkymissä on ajauduttu umpikujaan.
Ministerineuvosto on jälleen kerran – nyt talousarvioesityksen yhteydessä – osoittanut valtavaa poliittista heikkoutta. Vakava uskottavuuskysymys tulee esiin nyt, kun poliittisia painopisteitä asetetaan yhteisön tasolla eikä niille taata riittävää rahoitusta.
Valtiovarainministerit ajattelivat taas lähinnä samalla tavalla kuin tilintarkastajat. Tämä tuli esiin siinä, että neuvosto teki määrärahoihin lineaarisen vähennyksen ilman poliittisia pohdintoja tai arviointiperusteita. Sillä oli valitettavasti vain yksi tavoite: kokonaistalousarvio ei saa ylittää 1,01:tä prosenttia bruttokansantulosta. Erittäin ahdasmielinen neuvosto pitää talousarviota pienimpänä yhteisenä nimittäjänä sopuratkaisussa eikä kehityksen, varojen uudelleenjaon ja yhteisvastuun välineenä sekä Euroopan unionin politiikkojen täytäntöönpanovälineenä.
Näin ollen esiin tuleva kysymys on poliittinen. Ymmärtävätkö neuvosto ja EU-valtioiden hallitukset kansojemme, kansalaistemme viestin? Käsittävätkö ne, että – varsinkin nyt laajentumisen jälkeen – ne voivat vastata eurooppalaisen yhteiskunnan tarpeisiin vain tehostamalla toimia, jotka koskevat kehitystä, työllisyyttä, yhteisvastuuta ja yhteenkuuluvuutta?
Me Euroopan parlamentin jäsenet äänestämme sellaisten tarkistusten puolesta, joissa vahvistetaan yhteisön talousarviota ja politiikkoja, joita Eurooppa ja sen kansalaiset nyt tarvitsevat. Tämä ei kuitenkaan riitä. Eurooppa tarvitsee nyt uuden, edistyksellisen strategian ja sellaisen talousarvion, jonka avulla tämä strategia voidaan panna täytäntöön. Euroopan on päästävä eroon konservatiivisista, johtajalle ominaisista ja uusliberalistisista käsityksistä. Meidän on nyt laadittava Euroopalle uusi suunnitelma ja ilmaistava todellinen poliittinen tahto panna se täytäntöön. 
Kyösti Tapio Virrankoski (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella yleisesittelijä Pittellaa ja muiden toimielinten osalta esittelijänä toiminutta Dombrovskisia hyvistä mietinnöistä. Samoin kiitän budjettivaliokunnan puheenjohtajaa Lewandovskia ja komission jäsen Grybauskaitėta hyvästä yhteistyöstä.
Valiokunnan talousarvioesityksestä kuvastuu voimakas halu parantaa EU:n työllisyyttä ja kilpailukykyä. Valiokunta lisäsi rakennepolitiikan rahoitusta 3,7 miljardia euroa sekä tutkimus- ja tietoyhteiskunta-, koulutus- ja kulttuurivaroja yhteensä 243 miljoonaa euroa. Tämä on johdonmukaista jatkoa parlamentin hyväksymille rahoituskehysten painopisteille.
Tämä talousarvio on viimeinen nykyisten rahoituskehysten aikana. Uudet kehykset ovat sopimatta, mistä muun muassa nykyinen puheenjohtajavaltio kantaa suuren vastuun. Uusien rahoitusnäkymien aikaansaaminen onkin lähiajan tärkein tavoite, muuten EU:n toiminta halvaantuu. 
Ville Itälä (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, vuoden 2006 talousarvio on tärkeä, sillä se on nykyisten rahoitusnäkymien viimeinen talousarvio. Tämä talousarvio muodostaa myös sillan seuraaviin rahoitusnäkymiin, joista tällä hetkellä ei ole vielä sopimusta. Parlamentti on toki hyväksynyt oman neuvotteluasemansa jo viime keväänä hyväksyessään Bögen ansiokkaan mietinnön.
Erityisen tärkeää on turvata rahoitus EU:n tulevaisuuden kannalta tärkeillä painopistealueilla, joita ovat unionin kilpailukyvyn parantaminen, panostaminen tutkimukseen ja kehitykseen sekä kansalaisten turvallisuuden parantaminen. Investoimalla tutkimukseen ja kehitykseen investoimme samalla unionin tulevaisuuteen.
Kuitenkaan ei tule täysin unohtaa muita unionin muita politiikkalohkoja. Maataloudessa tarvitaan tulevaisuudessa rakennemuutos, mutta nämä muutokset täytyy tehdä niin, että maataloutta voidaan jatkossakin harjoittaa koko unionin alueella, myös syrjäseuduilla.
Viime päivät ovat valitettavalla tavalla osoittaneet, että luonnonmullistukset yleistyvät. Tähän tulisi jatkossa varautua paremmin unionin talousarviossa siten, että voimme reagoida nopeasti niin unionin rajojen sisä- kuin ulkopuolellakin.
Parlamentin oman talousarvion osalta on onniteltava esittelijä Dombrovskisia siitä, että parlamentti näyttää esimerkkiä budjetoimalla todellisten tarpeiden mukaan eikä sen mukaan, miten paljon rahaa olisi mahdollisesti voitu käyttää kehittelemällä erilaisia enemmän ja vähemmän tarkoituksenmukaisia uusia hankkeita ja projekteja. On aivan kestämätön ajatus, että talousarvio laadittaisiin niin, että "herrasmiessopimuksen" mukainen 20 prosenttia saataisiin joka vuosi kulutettua viimeistä senttiä myöten. Vastuullinen, kansalaisten luottamusta herättävä parlamentti laatii talousarvionsa todellisten kulujen, ei prosenttien mukaan. 
Jan Mulder (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan aluksi ilmaista pettymykseni siitä, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta loistaa poissaolollaan. Mietin, olisiko ministeri Lewisilla varaa suhtautua samalla tavalla Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin ylähuoneeseen.
Toiseksi onnittelen molempia esittelijöitä, ja minulle myönnetyssä minuutin puheajassa haluan puhua pääasiassa demokratiasta. Vuonna 2004 teimme neuvoston kanssa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevan sopimuksen, jossa lupasimme pitää säännöllisesti korkean tason neuvotteluja kyseisen politiikan sisällöstä. Neuvosto ei ole koskaan pitänyt tätä lupausta. Korkean tason neuvotteluja ei ole pidetty kertaakaan.
Nyt neuvosto katsoo, että olemme rikkoneet herrasmiessopimusta, koska olemme asettaneet tietyn määrän näistä rahoista varaukseen, mutta olen asiasta toista mieltä. Minun mielestäni neuvosto on rikkonut herrasmiessopimusta. Tämä sopimus koskee sekä parlamentin että neuvoston hallintomenoja. En todellakaan ymmärrä, miten joku voisi pitää yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan menoja hallintomenoina. Ne on siksi tarkistettava demokraattisin keinoin. 
László Surján (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tällä jaksolla olemme asettaneet itsellemme merkittäviä tavoitteita, joita ovat työllistymismahdollisuuksien lisääminen, liikenteen parantaminen, tietoon perustuva yhteiskunta, vahva yhteenkuuluvuus ja näkyvä läsnäolomme maailmassa. Ensi vuoden talousarviossa ei tueta näiden tavoitteiden saavuttamista, mutta arvostan todella sitä, että neuvosto ylitti – vaikkakin vain nipin napin – kuuluisan 1 prosentin. Budjettivaliokunta lisäisi siksi esittelijän johdolla ensi vuoden maksuja 4 miljardia euroa, jolloin voisimme käyttää 3,7 miljardia euroa enemmän koheesiopolitiikkaan.
Vielä ehdotuksemme hyväksymisen jälkeenkin olemme selvästi niiden määrien alapuolella, jotka on määritetty soveltuvassa keskikokoisessa esityksessä yleiseksi talousarvioksi. Ellei neuvosto tue toisella kierroksella näitä pelkästään symbolisia lisämenoja, se osoittaa, ettei neuvosto ota kansallisia kehityssuunnitelmia vakavasti, etteivät uudet jäsenvaltiot ole oppineet ensimmäisten vuosien virheistä ja että valtaosa hallituksista uskoo voivansa ratkaista omat ongelmansa pidättelemällä unionia. Tämä on suuri virhe. Euroopan taloutta ei voida elvyttää leikkaamalla Euroopan unionin määrärahoja vaan hyödyntämällä unionin tarjoamia mahdollisuuksia aiempaa tehokkaammin. Ratkaisu ei ole "vähemmän" vaan "enemmän Eurooppaa". Hyvät kollegat, kehotan teitä siksi kannattamaan meille esitettyä ehdotusta! 
Szabolcs Fazakas (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan aivan ensimmäiseksi onnitella Giovanni Pittellaa erinomaisesta työstä ja loistavasta mietinnöstä.
Nyt esillä oleva talousarvio on valtavan tärkeä Unkarille ja muille vasta liittyneille valtioille. Tämä johtuu yhtäältä siitä, että tästä talousarviosta siirrytään vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiin, jotka määritellään Euroopan parlamentin kehittämissä puitteissa ja jotka toivottavasti hyväksytään mahdollisimman pian, ja toisaalta siitä, että kaikkien jäsenvaltioiden edustajat ovat osallistuneet tasavertaisina jäseninä tämän talousarvion laadintaan aina valmistelutyöstä viimeistelyyn asti. Vihdoinkin päästiin eroon viisitoista plus kymmenen -erottelusta. Eilisten keskustelujen perusteella minun ei varmasti tarvitse korostaa tämän asian merkitystä.
Tiivis yhteistyö oli selvää paitsi komission kokouksissa myös neuvottelukokouksissa laadittaessa vuoden 2006 talousarviota ja vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiä. Ensimmäistä kertaa saatoimme todeta, että kaikki 25 jäsenvaltiota ovat tasavertaisia kumppaneita ja ettei niiden välillä ole eroja. Tämä on äärimmäisen tärkeää, sillä yhteinen Eurooppa voidaan rakentaa vain yhteistyöllä.
Vuoden 2006 talousarvioon sisältyvät Unkarin kannalta keskeiset luvut ovat olleet tiedossa, sillä ne määritettiin jo Kööpenhaminan sopimuksessa. Onnistuimme kuitenkin tekemään näihin lukuihin tarkistusten avulla joitakin muutoksia kyseisessä sopimuksessa, jotta voisimme saavuttaa yhteiset eurooppalaiset arvomme. Olemme erityisen iloisia, että unkarilaisten tekemän ehdotuksen mukaisesti haluamme varmistaa Serbialle myönnettävien määrärahojen lisäämisen, mikä osoittaa, ettei EU ainoastaan aseta ehtoja vaan myös palkitsee ne, jotka täyttävät nämä ehdot. 
Antonis Samaras (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan esittää kolme lyhyttä poliittista huomautusta.
Jonkin alan, kuten tupakan, kaikkien määrärahojen poistaminen ei ensinnäkään ilmennä sitä hienotunteisuutta, jota parlamenttimme on tavallisesti osoittanut kaikkein heikoimpia yhteiskuntaryhmiä kohtaan.
Toiseksi, tämä niukka talousarvio, johon sovelletaan 1 prosentin rajaa, ei mahdollista sellaisen politiikan harjoittamista, jolla saavutetaan haluamamme Euroopan tavoitteet. Yhteisön suurista tavoitteista, kuten kilpailukyvystä, taloudellisesta koheesiosta, kestävästä kehityksestä, pienistä ja keskisuurista yrityksistä, tutkimuksesta ja innovaatiosta – toisin sanoen oikeastaan kaikista Lissabonin tavoitteista – on tullut neuvoston yleisten talousarvioleikkausten uhreja. Samaan aikaan on kuitenkin vähennetty Euroopan johtajien valtuuksia, niiden johtajien, jotka saivat kaikkien odotukset korkealle ja jotka sitten alistuivat ehdoitta säästeliäisyyteen tai tarkemmin sanoen saituuteen perustuvaan ajattelutapaan. Tätä ajattelutapaa ei voida sanoa säästeliäisyydeksi, koska säästeliäisyys on sitä, että vähennetään ylimääräistä ja turhaa; kun taas vähennetään tulevaisuuteen ja toivoon tehtäviä investointeja, sitä ei kutsuta säästeliäisyydeksi vaan saituudeksi.
Kolmanneksi totean, että olemme nyt ajautuneet sellaiseen tilanteeseen, että hätärahastossamme on vain 13 miljoonaa euroa. Milloin? Kun ympärillämme oleva luonto päättää kostaa ihmisille, kun toistuvista maanjäristyksistä ja kohtalokkaista pyörremyrskyistä on tullut koko maailman painajainen, olemme sitoneet kätemme yhteen sen sijaan, että edistäisimme kansainvälisesti Euroopan humanitaarista yhteisvastuuta. Emme ole johtoasemassa, vaan kuljemme jälkijoukossa.
Puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta saattaa lopulta yhtyä ranskalaisten näkemykseen vuoden loppuun mennessä. Se saattaa sulkea rahoitusnäkymät muutamalla tuskallisella sopuratkaisulla. Ajatus Euroopasta kuitenkin häviää, koska luovumme valitettavasti kaikista Eurooppaa koskevista kunnianhimoisista tavoitteistamme.
Richard Seeber (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, puhun vetoomusvaliokuntaamme kuuluvan kollegani Schwabin sijaisena, sillä hän ei valitettavasti päässyt paikalle. Puhun Euroopan oikeusasiamiestä koskevasta talousarvioesityksestä, sillä se kuuluu vetoomusvaliokunnan vastuualaan.
Oikeusasiamiehen tehtävillä on oleellinen merkitys, koska hän on yhteydessä yhteisön kansalaisiin ja tuo yhteisön toimielimet lähemmäs heitä. Tutkimalla yhä useampia yhteisön puutteellista hallintoa koskevia valituksia ja tekemällä tarvittaessa tutkimuksia hän takaa kansalaisten oikeudet ja velvollisuudet. Työllään hän auttaa osaltaan parantamaan eurooppalaisten viranomaisten tarjoamien palvelujen avoimuutta ja laatua. Tästä syystä on ratkaisevan tärkeää, että Euroopan oikeusasiamiehelle osoitetaan riittävät varat, jotta hän voi hoitaa tehtävänsä mahdollisimman tehokkaasti.
Vetoomusvaliokunnan mielestä on asianmukaista ja perusteltua, että määrärahoja lisätään 3 prosenttia vuoden 2005 talousarvioon verrattuna, etenkin kun otetaan huomioon työn kokonaismäärän lisääntyminen yhä useampien valitusten ja laajentuneen viestintätoiminnan vuoksi. Lisävaroja tarvitaan ennen kaikkea siksi, että Romanian ja Bulgarian liittymistä voidaan valmistella asianmukaisesti, ja kannatamme siksi myös vaatimusta laajentumiseen liittyvästä lisähenkilöstöstä.
Kyseinen budjettikohta mahdollistaa kuitenkin myös sen, että vetoomuksen esittäjille, siis kansalaisille, voidaan tiettyjen ehtojen täyttyessä korvata parlamentin talousarviovaroista osa matkakuluista 80 prosenttiin saakka, jos he ovat saaneet etukäteen valiokunnan puheenjohtajan hyväksynnän. Myös hotellikuluihin ja muihin menoihin perustuvat päivärahat voidaan korvata.
Valiokunnan mielestä näiden suojatoimien toteuttaminen on välttämätöntä, koska ne ovat parantaneet myönteisesti valiokunnan kykyä vastata EU:n kansalaisten tarpeisiin. On siksi oltava täysin selvää, ettei Euroopan hyväksi voida tehdä enemmän vähemmällä rahalla. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.30.

Puhemies.
   – Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.

Caroline Lucas (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, ehdotan ainoastaan, että tarkistuksessa oleva sana "mutaatio" korvataan sanalla "yhtyminen". PSE-ryhmä on ilmoittanut kannattavansa tätä muutosta. Muutos on pääasiallisesti pelkästään tekninen, mutta on tieteellinen tosiasia, ettei H5N1-viruksen mutaatiota voida estää, vaikka kuinka haluaisimme ja vaikka pitäisimme itseämme kuinka mahtavina. Voimme ehkä kuitenkin estää yhtymisen, minkä vuoksi haluan, että sana "mutaatio" muutetaan. 


Carlo Fatuzzo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kannatin Doylen mietintöä, joka koskee ympäristölle haitallisten päästöjen vähentämistä ilmaston suojelemiseksi. Tänään 26. lokakuuta 2005 sää Strasbourgissa on kuitenkin ihana, keväinen ja lämmin samoin kuin kotikaupungissani Bergamossa ja Ateenassa.
Tämän vuoksi ihmettelen, onko meidän todella pidettävä ilmastonmuutosta kielteisenä – minulle se on hyvin mieluisa asia. Jos Kiina jatkaa saastuttamista ja vaikuttaa siten kielteisesti ilmastoon, emmekö halua tehdä mitään epäekologisesti valmistettujen kiinalaisten tuotteiden tuonnin lopettamiseksi? 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan todeta, että yhdyin Doylen mietinnössä esittelijän näkemyksiin. Mielestäni 175 artikla on oikea oikeusperusta, koska Itävalta ja Tanska ovat jo kieltäneet kokonaan näiden fluorattujen kaasujen käytön. Niiden kokemukset osoittavat, että näiden kaasujen vaihtoehdot ovat periaatteessa teknisesti ja taloudellisesti toimivia ja etteivät niiden ympäristövaikutukset ole läheskään yhtä haitallisia. Jos fluorihiilivetyä käytetään edelleen lähes kaikissa uusissa ilmastointilaitteissa, on pelättävä, että nämä fluoratut kaasut leviävät entistä laajemmalle ja että niiden määrä kasvaa 5 prosenttia vuoteen 2010 mennessä, mitä ei voida hyväksyä. 
Edite Estrela (PSE ),
   .  Kannatin Doylen toiseen käsittelyyn antamaa suositusta, joka koskee moottoriajoneuvojen ilmastointilaitteista peräisin olevia päästöjä, seuraavista syistä:
1. Suosituksessa noudatetaan Kioton pöytäkirjaan sisältyviä sitoumuksia, jotka koskevat ilmakehään joutuvien kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä.
2. Meidän on käytettävä ympäristöä säästäviä menetelmiä, mikäli haluamme estää ilmastonmuutoksen ja luonnonkatastrofien lisääntymisen. 
Glyn Ford (PSE ),
   . Äänestän mietinnön puolesta tietyin varauksin. Oikeusperusta on tärkeä kysymys. Ehdotus, jonka mukaan 7, 8 ja 9 artiklan oikeusperustana ovat sekä 175 artikla että 95 artikla eikä pelkästään 175 artikla, vaikutti parhaalta ratkaisulta yhtenäismarkkinoihin perustuvan lähestymistavan keskeisten tekijöiden säilyttämiseksi teollisuudenalan uudelleenkansallistamisen sijaan.
On houkutteleva ajatus sallia tiukemmat normit sellaisia haluavissa jäsenvaltioissa. Herää kuitenkin kysymys, kuinka pitkälle voimme mennä tällä tiellä vaarantamatta yleisiä etuja.
Minusta on myönteistä, että kiellettyjen kaasujen luettelon laajentamista pyritään rajoittamaan. Se on teknisesti mahdollista, mutta se saattaa olla kallista sekä kuluttajille että ympäristölle, sillä energiankulutus voi kasvaa rajusti, jopa 40 prosenttia.
Jättäkäämme tässä vaiheessa komission arvioitavaksi, millaisia kokonaisvaikutuksia näillä muilla kielloilla on talouteen ja ympäristöön. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   . Asetuksen kohdalla äänestin sen puolesta, että kaksi oikeusperustaa säilytetään. Tämän asiakirjan tavoitteina ovat mielestäni itse asiassa samanaikaisesti sekä ympäristönsuojelu että lainsäädännön yhdenmukaistaminen sisämarkkinoiden toimivuuden takaamiseksi. Perustamissopimuksen 175 artiklan käyttäminen ainoana oikeusperustana olisi vaikuttanut kielteisesti sisämarkkinoiden toimivuuteen eikä olisi edistänyt ympäristönäkökohtia millään tavoin.
Vastustin kiellettyjen tuotteiden ja laitteiden luettelon laajentamista erityisesti komission suorittamien vaikutustenarviointien vuoksi sekä siksi, ettei keskipitkän aikavälin vaihtoehtoisia ratkaisuja ole.
Direktiivissä vastustin niiden päivämäärien muuttamista, joina fluorattujen kaasujen käyttöä koskevat kiellot tulevat voimaan. Itse asiassa täytäntöönpanoa koskevien määräaikojen asettaminen vuosi 2011 uudentyyppisille ajoneuvoille ja vuosi 2017 kaikille upouusille ajoneuvoille on välttämätöntä, koska luopuminen kylmäaineiden käytöstä edellyttää sekä uudentyyppisten ilmastointijärjestelmien kehittämistä että rakenteellisten muutosten toteuttamista tavassa, jolla erilaiset osat asennetaan konepellin alle. 
Linda McAvan (PSE ),
   .  Labour-puolueeseen kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet tukevat voimakkaasti Doylen mietintöä, jossa pyritään estämään maapallon lämpenemistä aiheuttavien fluorattujen kaasujen vuodot sekä takaamaan niiden turvallinen käyttö ja asianmukainen talteenotto. Vähentämällä fluorattujen kaasujen käyttöä jäsenvaltiot voivat täyttää Kioton pöytäkirjan vaatimukset. Emme voi kuitenkaan tukea niitä lainsäädännön muutoksia, joiden tarkoituksena on säätää tiettyjä fluorattuja kaasuja koskevia kieltoja ilman asianmukaista vaikutustenarviointia. Asetuksen 10 artikla sisältää tarkistuslausekkeen, joka on asianmukainen mekanismi mahdollisten kieltojen käsittelemiseen. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   . Tässä tarkoitetut kolme fluorattua kaasua – fluorihiilivety, perfluorihiilivety ja rikkiheksafluoridi – aiheuttavat maapallon lämpenemistä. Tämän vuoksi on tärkeää, että Euroopan unioni pyrkii vähentämään näiden kaasujen käyttöä ja jopa kieltämään niiden käytön tietyin edellytyksin – mikäli saatavilla on tehokkaita vaihtoehtoja ja mikäli noudatetaan tiettyä aikataulua.
Äänestin Doylen mietinnön puolesta kahdesta seuraavasta syystä:
Ensimmäinen syy on alalla jo toteutetut toimet. Otsonikerrosta tuhoavat freonit korvattiin 1990-luvulla nykyään hyvin huonossa maineessa olevilla fluorihiilivedyillä. Tämä osoittaa, että periaate, jonka mukaan vaaralliset aineet on korvattava turvallisemmilla aineilla, on jo todellisuutta.
Toiseksi näiden kolmen kaasun käyttö jäähdytys- ja ilmastointijärjestelmien, sammuttimien ja astman hoidossa käytettävien farmaseuttisten aerosolien kaltaisiin erilaisiin tarkoituksiin on peruste ihmisten hyvinvoinnin takaamisen ja ilmaston suojelemisen välisen tasapainon takaavalle lähestymistavalle.
Huomautan lopuksi, ettei kasvihuonekaasujen tehokas torjunta edellytä, että esitämme asian puhtaasti oikeudellisena kysymyksenä. Tämän vuoksi en hyväksynyt ehdotusta, jonka mukaan ainoana oikeusperustana olisi "ympäristö". Tämä olisi johtanut yhtenäismarkkinoiden jakamiseen 25 erilaiseen lainsäädännölliseen osaan.
Yrityksemme, työntekijämme ja kansalaisemme eivät halua, että EU:ssa saivarrellaan. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ),
   . Huomautukseni koskevat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta tietyistä fluoratuista kasvihuonekaasuista sekä ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen ilmastointilaitteista peräisin olevista päästöistä ja neuvoston direktiivin 70/156/ETY muuttamiseksi.
Arvoisa puhemies, fluorattuja kaasuja koskeva asetus on jälleen yksi esimerkki liiallisesta sääntelystä, eikä sillä ole minkäänlaista yhteyttä todellisuuteen. Mitä järkeä on antaa jälleen uusi ympäristöasetus, vaikka tilastollinen analyysi osoittaa, että fluoratut kaasut ovat käytännöllisesti katsoen vaarattomia ja että mahdollisia kielteisiä vaikutuksia on vaikea erottaa tilastollisesta virheestä?
Asetus on osoitus täysin tasapainottomasta lähestymistavasta ympäristöalan ja teollisuuden kehittymiseen.
Yhteismarkkinoiden toiminta saattaa järkkyä sen johdosta, että asetuksella on vain yksi oikeusperusta – Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artikla – mikä on huolestuttava ajatus.
Puola ja muut jäsenvaltiot, jotka eivät ole määränneet fluorattujen kaasujen käyttöä koskevia rajoituksia, vastustavat ankarasti tätä päätöstä. Niiden mukaan asetuksella on oltava kaksi oikeusperustaa: Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 ja 175 artikla. Tämän ansiosta kaikkialla Euroopan unionissa voitaisiin soveltaa samanlaisia vaatimuksia tiettyjen fluorattuja kaasuja sisältävien tuotteiden yhtenäismarkkinoille saattamista koskevien rajoitusten ja kieltojen osalta, eikä yhteismarkkinoiden periaatetta tällöin loukattaisi.
On mahdotonta hyväksyä, että useimmissa uusissa jäsenvaltioissa fluorattujen kaasujen päästöjä koskevat rajoitukset aiheuttaisivat sellaisia taloudellisia menetyksiä, jotka ovat täysin kohtuuttomia niiden ympäristöhyötyihin nähden. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Näiden ehdotusten tarkoituksena on tarjota jatkuvuutta neuvotteluille, jotka koskevat komission tuoretta ehdotusta edistää merkittävästi Euroopan yhteisölle Kioton pöytäkirjassa asetettua tavoitetta – esittelijää lainatakseni – kustannustehokkaiden päästöjenvähentämistoimien avulla.
Vaikka nämä toimenpiteet itsessään ovat riittämättömiä, ne – erityisesti uusi direktiivi ja asetus, josta neuvotellaan parhaillaan – edistävät tavoitteiden saavuttamista.
Vanhat mallit poistetaan vähitellen käytöstä, ja jäsenvaltiot voivat edistää sellaisten ilmastointijärjestelmien asentamista, joissa käytetään sellaisia kaasuja, kuten hiilidioksidia, jotka ovat tehokkaita ja joiden globaalinen lämmityspotentiaali on alhainen, kuten eräässä parlamentissa hyväksytyssä tukemassamme ehdotuksessa esitetään.
Luotamme siihen, että komissio ja neuvosto hyväksyvät sen. 
David Martin (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti tähän komission ehdotukseen, jonka tarkoituksena on vähentää moottoriajoneuvojen ilmastointijärjestelmistä peräisin olevia Kioton pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvien kaasujen päästöjä. Kannatan nopeutettua aikataulua tämän ehdotuksen yleistä täytäntöönpanoa varten, mutta hitaampaa aikatauluja autojen pienvalmistajille. 

Carlo Fatuzzo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, äänestin Florenzin mietinnön puolesta. Onnittelen häntä, koska hänen mietintönsä tavoitteena on vähentää ympäristölle haitallisia melupäästöjä. Sen ansiosta syntyvässä hiljaisuudessa hallitukset voivat toivoakseni kuulla suurempia eläkkeitä vaativien eläkeläisten äänet, sillä tähän mennessä niitä ei ole kuultu. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Florenzin mietinnön ansiosta komission ehdotus ulkona käytettävien laitteiden melupäästöistä ympäristöön voidaan hyväksyä nopeammin.
Vaikuttaa siltä, että viisi vuotta sitten käytettävissä olleen teknisen tietotaidon ja sen jälkeen tapahtuneen edistyksen ansiosta meillä on nyt käytettävissämme sellaisia uusia tietoja, joiden perusteella voimme tehdä raja-arvoihin uusia muutoksia.
Lainsäädännön muuttamisen viivästymisen mahdollisia vaikutuksia näiden laitteiden sisämarkkinoihin ei pidä sivuuttaa. Emme voi sallia sitä, että laitteet poistetaan EU:n markkinoilta väkisin.
Tämän vuoksi 3. tammikuuta 2006 alkavan vaiheen raja-arvoja on pidettävä ainoastaan ohjeellisina.
Jos direktiivi julkaistaan ennen vuoden loppua virallisessa lehdessä, asianomaisten tuotteiden valmistajille voidaan taata välttämätön oikeusvarmuus.
Näistä syistä äänestin Florenzin mietinnön puolesta. 

Richard James Ashworth (PPE-DE ),
   . Minä ja Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueeseen kuuluvat kollegani tuemme laajasti Euroopan laajuisia verkkoja (TEN) koskevia hankkeita, mutta äänestimme tyhjää lopullisessa äänestyksessä, koska olemme huolissamme siitä, että ehdotetut määrien lisäykset ovat liiallisia ja vastoin periaatetta, jonka mukaan kunkin jäsenvaltion rahoitusosuus on 1 prosentti BKTL:sta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Tämä mietintö koskee yhteisön yhteisrahoitusta, jota myönnetään suunnitelluille liikenne- ja energiaverkoille osana Lissabonin strategian tavoitteita, toisin sanoen sisämarkkinoiden toteuttamista, jossa ensisijaisena tavoitteena on sisämarkkinoiden laajentuminen itään ja jossa kannustetaan liikenteen ja energian alojen yksityistämistä ja kilpailua.
Mietinnössä kehotetaan muun muassa kannustamaan niin sanottua julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuutta. Tämän välineen avulla lukuisia julkisia palveluja on luovutettu yksityiselle sektorille "antamalla kilpailu- ja sisämarkkinalainsäädännön kanssa yhteensopivat oikeudelliset takeet", toisin sanoen etusija kapitalistisessa kilpailussa EU:ssa sen ilmiön kustannuksella, josta käytämme nimitystä "sosiaalinen ja taloudellinen yhteenkuuluvuus".
Suhtaudumme myönteisesti mietinnössä esitettyyn ehdotukseen nostaa näille hankkeille myönnettävän yhteisön yhteisrahoituksen tasoa. Mietinnössä ei kuitenkaan esitetä kokonaisrahoituksen määrän lisäämistä tämän vuoksi. Tähän sisältyy ristiriita, koska rahoitusta saavien hankkeiden lukumäärä laskisi. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Onnittelen esittelijä Mauroa hänen merkittävän ja ajankohtaisen mietintönsä johdosta, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yleisistä säännöistä yhteisön rahoitustuelle Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen alalla ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta. Kannatan mietintöä varauksettomasti. Kannatan erityisesti sellaisten säännösten laatimista, joiden avulla voidaan edistää Lissabonin strategiaan sisältyvien tavoitteiden edellyttämiä investointeja.
Euroopan on investoitava liikenne- ja energiainfrastruktuuriin. Vahvistettaessa vähimmäisrahoitusmääriä tätä ehdotusta varten on kuitenkin otettava huomioon vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymät. 
David Martin (PSE ),
   . Mietinnössä esitetyt suositukset vaikuttavat varmasti suotuisasti Euroopan laajuisiin energia- ja liikenneverkkoihin. Siinä esitetään 10 prosentin lisäystä talousarviomäärärahoihin ja sen mahdollistamista, että enintään 50 prosenttia valtioiden rajat ylittävien hankkeiden kustannuksista rahoitetaan yhteisön varoista. Kannatan tätä esitystä. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . Tänään yritettiin jälleen kerran käyttää väärin niitä varoja ja sääntöjä, joiden avulla on tarkoitus ratkaista rajat ylittäviä ongelmia. Euroopan laajuisten verkkojen tarkoituksena oli korvata aikaisempia puutteita. Vaikutti siltä, että valtioiden rajat estivät usein nopeiden pitkän matkan kauttakulkuyhteyksien rakentamisen ja ylläpitämisen. Vanhat rautatielinjat ja tiet oli tarkoitettu pääasiallisesti kotimaanliikenteelle. Eurooppalaisen yhteistyön avulla voidaan edistää hyödyllisellä tavalla kahden naapurimaan välisiä yhteyksiä tai sellaisia kahden maan välisiä yhteyksiä, jotka edellyttävät kulkua jonkin kolmannen maan alueen kautta.
Alkuperäisen yhteisrahoitussuunnitelman mukaan ainoastaan 10 prosenttia oli tarkoitus käyttää pelkästään kyseiseen tarkoitukseen. Rahoitusosuutta on nyt suurennettu 30 prosenttiin tai 50 prosenttiin, ja esittelijä Mauron tarkistusten mukaan myös yksittäisen jäsenvaltion luonnonesteet on nyt voitettu. Pyritäänkö näillä tarkistuksilla mahdollisesti kattamaan ennen pitkää puolet kustannuksista, jotka aiheutuvat hänen kotimaassaan sijaitsevasta Sisiliaan johtavasta autosillasta, joka ei kestä maanjäristyksiä? Minun olisi pitänyt äänestää vastaan, kun tämä ehdotus hyväksyttiin. Vastustan sitä, että EU puuttuu yhä enemmän kansallisiin hallinnollisiin neuvotteluihin ja arvovaltahankkeisiin. Euroopan laajuisia verkkoja varten käytettävissä olevat varat voitaisiin sijoittaa paremmin kohdentamalla ne rajat ylittäviin rautatieyhteyksiin, erityisesti aikaisemmin laiminlyötyihin idän ja lännen välisiin yhteyksiin. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Euroopan laajuiset verkot ovat hyvin tärkeä väline luotaessa ja kehitettäessä Euroopan liikenne-, televiestintä- ja energia-alojen infrastruktuureja.
Komissio ehdottaa sellaisten yleisten sääntöjen tarkistamista, joiden perusteella myönnetään yhteisön rahoitustukea Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen alalla vuosina 2007–2013.
Mielestäni meidän on luotava hankkeiden rahoitusta koskevat selkeät säännöt tuen myöntämiseksi siten, että 30:tä ensisijaista liikennehanketta koskevaan luetteloon sisältyviä hankkeita voidaan kehittää muun yhteisön politiikan mukaisesti tehokkuuskriteerien ja avoimuutta koskevien sääntöjen pohjalta.
Kaikki ovat varmasti yksimielisiä siitä, että tämä mietintö auttaa meitä toteuttamaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on edistää Lissabonin tavoitteiden saavuttamisen edellyttämiä investointeja.
Näistä syistä äänestin Mauron mietinnön puolesta. 

Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Olemme yhtä mieltä siitä, että voimassa olevaa lainsäädäntöä on tarkistettava jatkuvasti. Kysymys kuuluu, millä poliittisella tasolla lainsäädäntö on annettava. Kannatamme perusperiaatetta, jonka mukaan ensisijaisesti jäsenvaltioiden toimivaltaisten elintarvikeviranomaisten on päätettävä, mitkä elintarvikkeiden lisäaineet voidaan sallia. Jos jonkin tietyn maan elintarvikeviranomainen katsoo, että tietyt erityiset lisäaineet on sallittava tietyn elintarviketyypin valmistuksen ja myynnin yhteydessä, mielestämme ei ole mitään syytä, jonka vuoksi jonkin EU:n direktiivin pitäisi vaikuttaa tähän ratkaisuun. Elintarviketurvallisuus ja kansanterveys ovat erittäin tärkeitä asioita, minkä vuoksi EU:n viranomaisten olisi käsiteltävä niitä ainoastaan silloin, kun se on perusteltua valtioiden rajat ylittävien käytännön hyötyjen nojalla.
On hyviä syitä olettaa, että tämä mietintö ja muut samankaltaiset lainsäädäntöehdotukset lujittavat edelleen Euroopan elintarviketurvallisuusviraston (EFSA) kaltaisia EU:n viranomaisia. Äänestimme niiden tarkistusten puolesta, joissa korostetaan sitä, että tämä on vähimmäisdirektiivi, ja joissa siten osoitetaan, että kansallinen joustavuus on sallittava. Vastustimme mietintöä sinänsä. Luotamme siihen, että jäsenvaltioiden kansalliset elintarvikeviranomaiset ovat täysin toimivaltaisia käsittelemään tätä tärkeää kysymystä tyydyttävästi. Lähestymistapamme luonnollisesti edellyttää, että tavarat varustetaan pakkausmerkinnöillä alkuperämaassaan, jotta kuluttajat voivat tehdä aktiivisia ja tietoihin perustuvia valintoja. 

Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, on täysin selvää, että olemme 11. syyskuuta 2001 lähtien kiinnittäneet huomiota pääasiassa terrorismin torjuntaan ja laiminlyöneet rikollisuuden torjunnan. Painopisteen siten vääristyttyä rikollisjärjestöt, joista useimmat ovat peräisin Euroopan ulkopuolisista maista, ovat voineet laajentaa vaikutusvaltaansa ja hajautua.
Rikollinen toiminta on yksi terrorismin rahoituslähteistä, minkä vuoksi meidän olisi tärkeää kohdistaa huomiomme jälleen – entistä suuremmassa määrin – rikollisen toiminnan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. Valtion viranomaisten sellaisesta tilapäisestä yhteistyöstä rikollisten kanssa, jonka tarkoituksena on rikollisten toimien myöhempi torjunta, ei juuri ole hyötyä; se on myönteinen kutsu lahjonnan ja huonon hallinnon lisäämiseen.
Mielestäni tarvitaan poliisin ja oikeuslaitoksen yhteisiä viestintärakenteita, yksittäisten organisaatioiden ja valtioiden välisen yhteistyön lisäämistä sekä todistajien parempaa suojelua, mutta myöskään rikosten uhrien tukemista ei saa unohtaa. 
Ole Christensen, Dan Jørgensen, Henrik Dam Kristensen, Poul Nyrup Rasmussen ja Britta Thomsen (PSE ),
   . Euroopan parlamentin sosialidemokraattiseen ryhmään kuuluvien tanskalaisten jäsenten puolesta Poul Nyrup Rasmussen, Henrik Dam Christensen, Britta Thomsen, Ole Christensen ja Dan Joergensen. Valtuuskunta äänesti 28 tarkistuksen muodostaman kokonaisuuden puolesta. Olemme kuitenkin tietoisia siitä, että tarkistuksen 15 f kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat käyttää kieltoa hoitaa poliittisia tai virkamiehen tehtäviä tai tulla valituksi niihin tuomittuja rikoksentekijöitä vastaan. Vastustamme tätä kohtaa.
Sosiaalidemokraattisen ryhmän tanskalaiset jäsenet ovat tietoisia siitä, että ehdotus koskee SEU:n IV osaston soveltamisalaan kuuluvaa kysymystä, jossa Tanskalla on opt-out-mahdollisuus. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Junilistan-puolue kannattaa jäsenvaltioiden välisen yhteistyön ja tiedonvaihdon lisäämistä järjestäytyneen rajat ylittävän rikollisuuden torjumiseksi. Rikos- ja prosessilainsäädännön yhdenmukaistamista koskevat päätökset pitäisi kuitenkin tehdä ainoastaan jäsenvaltioiden suostumuksella, ja kansallisten parlamenttien olisi valvottava niitä. Rikosten, lieventävien olosuhteiden ja syyllisyysasteen määrittämistä ei saa jättää Euroopan parlamentin tehtäväksi. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Pidämme ensisijaisen tärkeänä järjestäytyneen rikollisuuden, sen lukuisien verkkojen ja salakaupan, rahanpesun ja veroparatiisien torjuntaa.
Ryhmämme jäsenten tavoin olemme kuitenkin huolissamme muun muassa seuraavista tähän mietintöön sisältyvistä näkökohdista:
- Järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan yhteydessä rikollisjärjestön määritelmä ulotetaan koskemaan myös muita kuin taloudellista tai muuta materiaalista hyötyä tavoittelevia henkilöiden yhteenliittymiä. Näin kierretään kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa esitetty määritelmä, jonka mukaan taloudellista tai muuta materiaalista hyötyä tavoittelevat järjestöt luokitellaan järjestäytyneen rikollisuuden piiriin, ja suljetaan siten pois poliittiset tai sosiaaliset vaikuttimet.
- Ihmisiä voidaan aiempaa helpommin syyttää rikoksista siten, että tästä saattaa aiheutua epäselvyyttä, toisin sanoen rikoksista voidaan syyttää ihmisiä, jotka eivät ole osallistuneet rikolliseen toimintaan.
- Järjestäytyneen rikollisuuden torjumisessa on vielä paljon tehtävää, kun otetaan huomioon tällä hetkellä käytettävissä olevat varat. Mietinnössä kannatetaan "Euroopan unionin poliisivoimien" perustamista mutta vältellään paneutumista järjestäytyneen rikollisuuden taustalla oleviin syihin.
Olemme erittäin pettyneitä siihen, että ryhmämme esittämät tarkistukset hylättiin. Pahoittelemme erityisesti sen tarkistuksen hylkäämistä, jonka tarkoituksena oli taata Europolin toiminnan parlamentaarinen valvonta. 
Carl Lang (NI ),
   . EU haluaa torjua vakavaa järjestäytynyttä rikollisuutta, jonka kansainväliset haarakkeet iskevät Euroopan sydämeen. Kaikki tämä on hyväksi. On todellakin korkea aika huolestua surkeasta Schengenin sopimuksesta aiheutuvista vahingoista. Vaikka vastustan eurooppalaisten poliisivoimien – varsinaisen eurooppalaisen FBI:n – perustamista, on todellakin välttämätöntä lujittaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, mutta tämä on tehtävä kunnioittamalla täysimääräisesti valtioiden suvereniteettia poliisi- ja oikeuslaitoksen sekä rajat ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan yhteydessä.
Euroopan ei tarvitse hankkia kymmenittäin Theodule-tyylisiä komiteoita, joiden perimmäisenä tarkoituksena on poistaa kansallisvaltioilta kokonaan niiden suvereeni etuoikeus säätää ja panna täytäntöön lakeja. Nykyään Interpol välittää ja käsittelee useimpia poliisitietoja. Niiden kulujen lisäksi, joita jokaisen laitoksen rahoittamiseen liittyy luonnostaan, meidän eurokraattien pakkomielteestä asettaa Interpolin yläpuolelle eurooppalainen virasto seuraa monia hankaluuksia, jotka koskevat erityisesti ehdotonta halua yhdenmukaistaa rangaistavien rikosten ja rikkomusten määritelmät ja vieläpä niiden rangaistusasteikko.
Meidän on luovuttava tästä standardisoinnin toiveunesta ja keskitettävä toimemme lopultakin kaikentyyppisten rikosten johdonmukaiseen torjuntaan. Aloittakaamme se palauttamalla kansalliset rajamme. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Kansainvälinen järjestäytynyt rikollisuus on valtava ja kasvava ilmiö.
Kuinka tämä kasvu mitataan? Mitkä tiedot itse asiassa osoittavat, mitä parhaillaan tapahtuu?
Kenelläkään ei ole selkeää ja johdonmukaista käsitystä siitä, kuinka laajalle järjestäytynyt rikollisuus todellisuudessa ulottuu. Asioiden ei voida antaa jatkua näin.
Voimmeko me poliitikkoina sietää tällaista tilannetta? Emme. Kansainvälisen rikollisuuden torjuntaa EU:n alueella on tehostettava pikaisesti yhteiskuntiemme lähitulevaisuuden hyväksi.
Käsiteltävänä olevan uuden tekstin tarkoituksena on tehostaa järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. Teksti on aiempaa täsmällisempi. Siinä muun muassa määritellään Europolin ja Interpolin väliset suhteet, mikä on erittäin myönteistä.
Äänestin Dunnin mietinnön puolesta, koska näiden toimenpiteiden avulla voidaan mielestäni auttaa lujittamaan järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   . – Puitepäätöksessä ja (etenkin) kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnössä ehdotetaan järjestäytyneeseen rikollisuuteen osallistumista koskevan yhteisen määritelmän ja siihen osallistumisesta määrättävien rangaistusten käyttöönottoa sekä kiinnitetään erityistä huomiota sellaisten oikeushenkilöiden vastuuseen, joiden katsotaan osallistuneen järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvään toimintaan.
Kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestelmällä on kuitenkin asianmukaiset ja riittävän ankarat oikeudelliset keinot torjua järjestäytynyttä rikollisuutta, joka kuuluu olennaisena osana kapitalistiseen järjestelmään, josta se on saanut alkunsa. Näitä terrorismia koskevan EU:n lainsäädännön mukaisia parhaillaan toteutettavia uusia toimenpiteitä, joilla kumotaan rikoslainsäädännön perusperiaatteet, voidaan käyttää kansalaisliikettä ja demokraattisia oikeuksia vastaan, jotta Europolin ja Eurojustin kaltaisia sortomekanismeja voidaan lujittaa. Ilmeinen osoitus siitä on äskettäinen tarkoituksellinen salaliitto Irlannin työväenpuolueen puheenjohtajaa Sean Garlandia vastaan, joka on vaarassa tulla luovutetuksi Yhdysvaltoihin syytettynä "kommunistisesta salaliitosta Yhdysvaltain dollarin heikentämiseksi". Kuulimme jo Euroopan parlamentin täysistunnossa loukkaavan puheen, jossa erään poliittisen järjestön (Sinn Fein) toimintaa kuvattiin järjestäytyneeksi rikollisuudeksi.
Kommunistit vastustavat ja ovat aina vastustaneet yhteisen rikoslainsäädännön mukaista rikosta, joka liittyy usein urbaanin valtion mekanismeihin. Emme kuitenkaan hyväksy toimenpiteitä, joiden verukkeella voidaan kriminalisoida poliittinen toiminta. 

Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, huomautan, että on periaatteessa jäsenvaltioiden vastuulla toteuttaa tarvittavat toimet ennustetun influenssapandemian ennaltaehkäisemiseksi. On myös tärkeää, että komissio koordinoi kyseiset toimet.
Maailman terveysjärjestön sekä tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen antamista varoituksista käy ilmi, että kumpikin suhtautuu erittäin vakavasti pandemian puhkeamisen mahdollisuuteen. Nyt on aika laatia hätäsuunnitelmia, toteuttaa tarvittavat koordinointitoimet ja ennen kaikkea pyrkiä estämään paniikki suuren yleisön keskuudessa.
Kiitän lopuksi vielä tulkkeja siitä, että he käyttivät osan lounastauostaan. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Juuri hyväksymämme päätöslauselma on askel oikeaan suuntaan tämän sairauden torjunnassa. Tärkeintä on, että ennaltaehkäisy, jonka tärkeyttä mahdollisen pandemian estämisessä olemme korostaneet, asetetaan siinä hyvin tärkeään asemaan. Kuten tekstissä todetaan, tiedonvaihto on avainasemassa, mikäli haluamme välttää pelon lietsonnan. Meidän on suhteutettava toimintamme oikein sekä tehtävä yhteistyötä kansallisten ja kansainvälisten viranomaisten kanssa.
Tämän vuoksi pyydämme komissiota myöntämään taloudellista tukea seurantajärjestelmää, laboratoriokokeita, tehoavien rokotteiden löytämiseksi tehtävää tutkimusta ja jäsenvaltioissa suoritettavia rokotuksia varten sekä taloudellista ja teknistä tukea kolmansille maille, erityisesti Aasialle, tapahtumapaikalla suoritettavan ennaltaehkäisyn ja seulonnan takaamiseksi.
Vaatimaamme yhteisön tukea on tarjottava sairauden puhjetessa, koska siipikarjankasvattajat menettävät tulojaan aloittaessaan toimintansa uudelleen. Pandemian puhkeaminen vaikuttaa myös hyvin moniin maanviljelijöihin ja muihin siipikarja-alalla tai sen lähialoilla työskenteleviin, ja sillä on merkittäviä taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia jäsenvaltioihin.
Tämän vuoksi on tärkeää pitää mielessä, että ihmisille koituvista terveydellisistä ongelmista riippumatta jotkin EU-maat tai sairauden syntysijoilla Kaakkois-Aasiassa sijaitsevat maat eivät ehkä selviydy pandemiasta aiheutuvista suurista kustannuksista. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Tässä päätöslauselmassa käsitellään kysymystä, joka on luonteeltaan mitä suurimmassa määrin rajat ylittävä. Tämän vuoksi EU:n jäsenvaltioilla on hyvät syyt koordinoida toteutettavat toimenpiteet ja tehtävät poliittiset päätökset. Olemme tämän vuoksi päättäneet äänestää päätöslauselman puolesta kokonaisuudessaan. Haluamme kuitenkin korostaa, että erilliset EU:n toimet ovat riittämättömiä käsitellessämme maailmanlaajuisesta influenssapandemiasta aiheutuvia haasteita. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää, että EU toimii yhteistyössä Maailman terveysjärjestön (WHO) kanssa.
Kyseenalaistamme yksittäisiä mietinnön kohtia, kuten kohdan, jonka mukaan komission olisi laadittava kattava tiedotusstrategia yhdessä tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen (ECDC) kanssa. Luotamme siihen, että EU:n jäsenvaltiot pystyvät aivan hyvin itse tiedottamaan asioista kansalaisilleen ilman EU:n toimielinten apua.
Mielestämme maailmanlaajuiset terveyskysymykset kuuluvat WHO:n kaltaisille kansainvälisesti tunnustetuille järjestöille. Melko monessa tarkistuksessa unohdetaan tämä ja korostetaan sen sijaan EU:n kansainvälistä roolia. Suhtaudumme kriittisesti siihen, että Euroopan parlamentti hyödyntää tällä tavalla tärkeää poliittista kysymystä lujittaakseen EU:ta ja sen kansainvälistä poliittista roolia. 
Diamanto Manolakou (GUE/NGL ),
   . – Jäsenvaltioita varten ehdotetuista toimenpiteistä osa on oikeita ja osa pelkkää propagandaa, kuten rokotteiden ja lääkkeiden varaaminen. Se tehdään tietenkin ilman puolusteluja vetoamalla jäsenvaltioihin, jotta ne esittävät oman kannanottonsa tilaamalla rokote- ja lääkeyhtiöiltä suuret määrät tuotteita saaden nämä lisäämään tuotantoaan.
Tarvitsemme epäilemättä ennaltaehkäisyyn perustuvaa laajempaa suunnitelmaa. Työterveyslääkäreiden on annettava tutkia kanaloiden työntekijät, ja lisäksi on annettava integroitua (teknistä, rahoituksellista ja tieteellistä) tukea pääasiallisesti Kaukoidän maille, joissa sairaus on esiintynyt endeemisenä seitsemän vuoden ajan. Tavoitteena on taudin lopullinen hävittäminen siipikarjasta ja luonnonvaraisista linnuista – lajeista, jotka kantavat taudinaiheuttajaa ja levittävät tartuntaa. Jollei näitä näkökohtia oteta huomioon, ongelma saattaa ilmaantua uudelleen tulevaisuudessa.
Myös uudesta EU:n direktiivistä tulee hyvin löyhä tietyissä kysymyksissä, sen sijaan, että siinä otettaisiin käyttöön nykyistä tiukempia toimenpiteitä. Siinä annetaan suurille siipikarjantuotantoon erikoistuneille yrityksille mahdollisuus poiketa yhteisön sisäistä siipikarjan kauppaa koskevista kielloista jopa sellaisilla alueilla, joilla riehuu erittäin patogeeninen influenssavirus.
EU:n toimintatapoihin kuuluu käyttää jopa pandemiaan liittyviä kysymyksiä suuryritysten eduksi, minkä vuoksi ne ovat "haitallisia" ruohonjuuritason toimijoille. Ratkaisuna on torjua ja vastustaa suuryritysten hallitsemaa ΕU:ta, kunnes siitä on tehty loppu. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . Muutama vuosi sitten näköpiirissä oli kaksi suurta tappavaa epidemiaa, salaperäinen SARS-virus, joka on tällä välin kadonnut yleisön mielistä, sekä lintuinfluenssan ja ihmisillä esiintyvien erilaisten influenssavirusten mahdollinen yhdistyminen. "Odotetaan ja katsotaan" -asenteelle annettiin mielestäni aivan liikaa valtaa näiden asioiden käsittelyssä.
Tartunta-alueilta lähteneiden matkailijoiden kansainvälistä liikkumista valvottiin kehnosti, jos ylipäätään edes valvottiin. Sitä ei välttämättä tarkastettu lainkaan. Uusien influenssaviruksen varianttien ilmaantumista koskevaan tutkimukseen kiinnitettiin hyvin vähän huomiota. Mitään ennalta ehkäiseviä siipikarjan rokotuksia ei suoritettu, ja rokotteiden toimittaminen väestön laajamittaisia rokotuksia varten jo tunnettuja influenssaviruksen variantteja vastaan oli täysin riittämätöntä.
Olen tuonut esiin näitä puutteita Euroopan parlamentissa aikaisemminkin, muun muassa 7. huhtikuuta 2003 ja 13. toukokuuta 2003 sekä komissiolle vuosina 2003 ja 2004 esittämissäni kysymyksissä. Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot olivat tuolloin tuskin lainkaan valmistautuneet siihen suureen vaaraan, joka olisi saattanut vaatia miljoonia ihmishenkiä lyhyen ajan kuluessa. Myös tarve hävittää välittömästi suuret määrät ihmisten hallussa olevia lintuja kuului senhetkisiin uhkakuviin. Vaikka kyseisiä ongelmia ei ole vielä ratkaistu, Euroopan parlamentti ja komissio ovat omaksumassa nyt toisenlaisen asenteen.
Ne, jotka unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän tavoin katsovat, että aiheen käsittely on tarpeetonta paniikin lietsontaa ja että suojelua tarvitsevat pääasiallisesti lintujen metsästäjät, muodostavat ainoastaan pienen vähemmistön. Tämän vuoksi äänestän tämän päätöslauselman puolesta. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   . Lintuinfluenssasta on tullut tosiasia. Tapauksia on todettu Kroatiassa, Venäjällä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa.
Millaisen arvioinnin voimme tehdä 15 päivän kriisinhallinnasta?
Voimme olla iloisia siitä, että jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tarvittavat hätätoimet tartuntariskin ehkäisemiseksi EU:ssa muun muassa määräämällä luonnonvaraisia lintuja koskevan kiellon, käyttämällä pakkausmerkinnöissä ilmaisua "paikallisesti tuotettua siipikarjan lihaa", teurastamalla suuret määrät kananpoikia ja ottamalla käyttöön lajikohtaisia kiintiöitä.
Kuinka 25 maan, joista jokainen pyrkii suojautumaan muissa maissa esiintyviltä terveysriskeiltä, välisen koordinoinnin puutteesta voidaan olla valittamatta, vaikka juuri kaikkien näiden pandemiariskien vuoksi Eurooppaan perustettiin tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalainen keskus vuonna 2003 SARS-kriisin jälkeen?
Tukholman pitäisi olla Euroopan terveystilanteen koordinoinnin ja seurannan keskus. Näin ei ole.
Odottaessamme, että jäsenvaltiot suvaitsevat antaa Euroopalle tilaisuuden ratkaista kansalaistensa terveyttä koskevat kysymykset, meidän on näin ollen valmistauduttava luonnonvaraisten lintujen ensikeväiseen vuosimuuttoon.
Toivokaamme, että Eurooppa hyödyntää nämä kuusi kuukautta rokotteen kehittämiseksi ja sen varmistamiseksi, etteivät kaikki edellytykset lintuinfluenssan puhkeamiseen täyty EU:n alueella. 

James Hugh Allister (NI ),
   . Äänestin tänään niiden bioteknologisten keksintöjen patentoimisesta annettuja yhteisiä päätöslauselmia koskevien tarkistusten puolesta, joissa tuodaan esiin tarve kieltää kaikkien luonnollisten elollisten ihmiskehon osien, kudosten ja solujen sekä niiden DNA-ketjujen patentoiminen. Ihmiskehosta ja sen osista ei saa missään oloissa tehdä kauppatavaraa. Koska uskon voimakkaasti ihmiselämän suojelemiseen myös sen varhaisvaiheissa, vastustan lisäksi sekä tuhoavia menetelmiä että sellaista tieteellistä nikkarointia, jossa peukaloidaan ihmiskehon muodostamaa mahtavaa luomusta. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Bioteknologia on epäilemättä yksi tärkeimmistä tulevaisuuden teknologioista, ja sitä on sen vuoksi tuettava asianmukaisen poliittisen kehyksen avulla. Myös eettiset sekä ympäristöön ja terveyteen liittyvät näkökohdat on otettava huomioon.
Patentit kuuluvat tämän alan suurimpiin ongelmiin. Mielestämme ihmiselämää, myöskään ihmisen DNA:ta, ei saa patentoida missään oloissa. Tämän vuoksi äänestimme kaikkia niitä ehdotuksia vastaan, joiden tarkoituksena on helpottaa geenien ja elämän patentointia. Pahoittelemme lisäksi sitä, että lopullisessa päätöslauselmassa oli jonkinlaista epäselvyyttä, joka saattaa mahdollistaa tällaisen patentoinnin, vaikka päätöslauselman tarkoituksena oli estää eräs toinen, seurauksiltaan vakavampi ehdotus.
Vastustamme yksiselitteisesti kaikkia patentteja, joiden kohteena on elämä ja yhteisen hyvän piiriin lukemamme tieto.
Eettiset periaatteet ovat yksi keskustelunaihe. Kantasolututkimusta ei saa estää, vaikka vastustamme päätöslauselmassa tarkoitettua ihmiskloonausta.
Äänestimme tyhjää päätöslauselmasta toimitetussa äänestyksessä, koska päätöslauselmassa esitetyt näkökannat ovat ristiriidassa omien periaatteellisten kantojemme kanssa. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   . Parlamentissa keskustellaan jälleen Euroopan patenttiviraston menettelytavoista. Muutama kuukausi sitten keskustelunaiheina olivat ohjelmistoja koskevat ja tietokoneella toteutetut keksinnöt. Tänään keskustelemme paljon vakavammin bioteknologiasta, joka koskettaa moraalisten periaatteidemme pohjaa ja ihmisyytemme ydintä.
EU:n lainsäädäntö, jota ei ole onnistuttu mukauttamaan ja jossa sallitaan oikeudellinen epävarmuus, on epäilemättä osittain syypää tämänhetkiseen tilanteeseen, jossa hyväksytään ihmisten kantasolujen patentoiminen ja jossa on vaiennettu ne, jotka vastustavat patenttien myöntämistä ihmisalkioiden kantasoluja varten. Tämä lainsäädäntö on tarkistettava pikaisesti.
Emme voi kuitenkaan täysin vapauttaa EPV:tä tästä asiasta.
Korostettakoon, että ihmisolentoja ei voida patentoida. Ihmisolentoa kokonaisuudessaan tai sen osaa ei voida patentoida missään kehitysvaiheessa. On korkea aika sisällyttää tämä näkökohta sitovaan tekstiin. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   . Ihmisgenetiikkaan liittyviin ongelmiin ei saa soveltaa emotionaalista ja pelkistettyä lähestymistapaa.
Euroopan unioni ei voi jättäytyä jälkeen kansainvälisistä kumppaneistaan ja jättää monia tutkimusaloja retuperälle.
Kun otetaan huomioon perustavanlaatuiset periaatteemme ja ne yleismaailmalliset arvot, joita kannatamme, on keskeisen tärkeää estää kokonaan lisääntymistavoitteinen kloonaus ja rotuhygienian riskit.
On kuitenkin aivan yhtä tärkeää määrittää, mitä on tehtävissä ja mikä on hyväksyttävää geneettisessä tutkimuksessa, erityisesti terapeuttisessa kloonauksessa ja sellaisessa kantasolututkimuksessa, jonka tarkoituksena on ihmisten terveyden parantaminen.
Tiedämme, että bioteknologisten keksintöjen patentoimiseksi esitetty kehys on ratkaiseva perusta sellaisten uudentyyppisten hoitojen kehittämiselle, jotka ovat odottamaton tilaisuus suurelle joukolle sairaita ihmisiä. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   . Äänestin päätöslauselmaa ja kaikkia Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän ja Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittämiä tarkistuksia vastaan.
Tämä teksti on veruke, lisäosa pitkällisessä strategiassa, jonka ainoana tavoitteena on tehdä loppu ihmisalkioiden kantasolujen tutkimukselle myönnettävästä EU:n rahoituksesta.
Kohdennettuja hyökkäyksiä on ollut kolme alle yhdeksän kuukauden kuluessa.
Maaliskuussa 2005 Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ja Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tekivät aloitteen munasolujen kauppaa Romaniassa koskevaksi päätöslauselmaksi. Niiden ainoana tarkoituksena oli tuomita kloonaus – myös terapeuttinen kloonaus – ja vaatia, että EU lopettaa kaiken tällaiselle tutkimukselle myönnettävän rahoituksen.
Lokakuussa 2005 73 jäsentä kirjoitti komission puheenjohtajalle parlamentin nimissä hyökätäkseen jälleen kerran Euroopassa harjoitettavan tutkimuksen vapautta vastaan. He tekivät sen puolustaakseen vakaumustaan, jota sivumennen sanoen kunnioitan.
Jotkut meistä ottivat asiakseen vastata tähän kirjeeseen, ja jo 127 jäsentä on täsmentänyt puheenjohtaja Barrosolle, ettei Euroopan poissulkeminen keskeiseltä tutkimusalalta tule kysymykseenkään.
Kolmas esimerkki mainittujen ryhmien toimista oli, että 26. lokakuuta 2005 ne estivät tämän päätöslauselman hyväksymisen.
Tekemällä takapajuisen äänestysvalinnan 338 jäsentä päätti olla antamatta tieteelle minkäänlaista tilaisuutta. Tämä on ainoastaan yksi monista geenitutkimusta ja miljoonia potilaita Euroopassa uhkaavista tuhonmerkeistä. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ),
   . Komission jäsen McCreevy teki selväksi tätä aihetta koskevassa eilisiltaisessa puheessaan, ettei hän aio noudattaa direktiiviä, jossa kielletään kaikki ihmiskloonaus, todetessaan, että vaikka lisääntymistavoitteinen kloonaus on direktiivin mukaan poissuljettu, hän ei aio sulkea pois terapeuttisen kloonauksen mahdollisuutta.
Näin tehdessään komission jäsen McCreevy osoitti jälleen kerran omapäisyyttä sivuuttaessaan ministerineuvoston ja biopatenttidirektiivin.
"Biopatenttidirektiivistä annetun neuvoston yhteisen kannan perustelujen 35 kohdassa todetaan seuraavaa:
"2 kohdan a alakohdassa neuvosto korvasi sanat "ihmisen tuottamiseksi käytettävät kloonausmenetelmät" sanoilla "ihmisen kloonaamismenetelmät", koska se katsoi "tuottaminen"-sanan olevan liian rajoittava. "Ihmisen" katsotaan koskevan myös ihmisalkioita."
Vaikuttaa siltä, ettei McCreevy tunne EU:n voimassa olevia direktiivejä ja ennakoi nyt kuollutta perustuslakia. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Tämä aihepiiri on hyvin monisäikeinen sekä teknologian että moraalin kannalta, ja vaikka minulla on pahoja aavistuksia joistakin päätöslauselmaan sisältyvistä näkökohdista, se auttaa mielestäni jossain määrin saavuttamaan tasapainon valtavia hyötynäkökohtia sisältävän tutkimuksen tarpeen ja toisaalta tästä tutkimuksesta ihmiselämälle mahdollisesti aiheutuvien vahinkojen välillä. Tämän vuoksi tuen laajasti parlamentin tänään saavuttamaa kompromissia, mutta kyseistä teknologiaa on tarkistettava jatkuvasti. 

Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Klamtin mietintöä, jonka ikävä kyllä hyväksyimme hetki sitten, voidaan kuvailla parhaiten eräänlaisena naiivina toivelistana ja todellisuudesta täysin irrallaan olevien ideologisten vasemmistolaisten näkemysten kuvauksena.
Täysin riippumatta pakosta kunnioittaa monikulttuurisen yhteiskunnan väitettyjä siunauksia ja mainitsematta sitä, mitä tällainen yhteiskunta tekee kaupungeillemme ja ympäröiville seuduille, olen todella järkyttynyt tässä mietinnössä esitetystä käsityksestä, jonka mukaan Eurooppaan kohdistuva järjestäytynyt laillinen maahanmuutto saattaa auttaa ratkaisemaan väärennettyihin turvapaikkahakemuksiin, laittomiin maahanmuuttajiin ja ihmiskauppaan liittyviä valtavia ongelmiamme.
Nämä kaksi asiaa eivät mielestäni liity toisiinsa millään tavoin. On sanomattakin selvää, että ne ihmiset ja ammattiryhmät, joille voidaan myöntää oikeus väliaikaiseen tai pysyvään lailliseen maahanmuuttoon tai työlupiin, eivät ole samoja ihmisiä tai ammattiryhmiä kuin ne, jotka kaatavat niskaamme maahanmuutto-ongelman. Kuinka voisimme yhtäkkiä onnistua paremmin laittoman maahanmuuton torjunnassa, jos tämänhetkistä torjuntaa vaikeuttavat ainoastaan poliittisen tahdon ja rohkeuden puute ja jos maillemme niin tärkeitä toimenpiteitä ei tämän takia ole tiedossa? 
Philip Claeys (NI ). –
   Arvoisa puhemies, äänestin Klamtin mietintöä vastaan. Mietintö sisältää joukon ehdotuksia, jotka ovat täysin vastoin omien kansalaistemme etuja. Vaikuttaa siltä, että Euroopan parlamentti on alkanut entistä useammin äänestää tällaisista teksteistä. On erittäin lyhytnäköistä etsiä jälleen pelastusta uusista taloudellisista siirtolaisista. Meidän olisi otettava opiksi aikaisemmista virheistämme.
Tähänastinen integraatiopolitiikka on epäonnistunut laajasti useimmissa, ehkä jopa kaikissa jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi vieraiden houkutteleminen Euroopan ulkopuolelta ainoastaan pahentaisi ongelmaa. Meidän norsunluutorneissamme elävien on vihdoin alettava ymmärtää tämä. 
Romano Maria La Russa (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ilmaisen aivan ensiksi solidaarisuuteni esittelijä Klamtia kohtaan ottaen huomioon vasemmiston epäonnistuneet yritykset sabotoida mietintöä valiokunnassa. Koska on täysin selvää, etteivät tarkistukset ratkaise ongelmia eivätkä paranna työttömien maahanmuuttajien tilannetta, olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että suurimittainen siirtolaisten aseman laillistaminen ei ole keino valvoa laitonta maahanmuuttoa eikä tapa hankkia taloudellisia siirtolaisia. Se vain lisää entisestään syrjäytymistä ja laajamittaista rikollisuutta.
Vaikka kunnianhimoinen ehdotus luoda eurooppalainen vihreän kortin järjestelmä on hyväksyttävä, politiikka, jolla pyritään helpottamaan kausityöntekijöiden tai määräaikaisten työntekijöiden maahantuloa, luo katastrofaalisen tilanteen, jota on mahdoton hallita. Jotta maahanmuutto voisi olla hyvinvoinnin ja kehityksen lähde epävakauden sijaan, tarvitaan ankaria menettelyjä ja kriteereitä. Mielestäni tarvitaan muitakin takeita sen lisäksi, että maahanmuuttajalla on oltava taloudellinen tukija ja hänen on voitava osoittaa pystyvänsä huolehtimaan toimeentulostaan. Työnpaikan on oltava välttämätön edellytys siirtolaisen hyväksymiselle. Poikkeusten myöntämistä ei voida hyväksyä.
Toivon, että komissio esittää johdonmukaisen ja käytännöllisen ehdotuksen, joka sisältää täsmälliset yksiselitteiset ehdot. Taloudellisista syistä tapahtuva maahanmuutto tarjoaa maalle tilaisuuden, mutta se ei voi olla yleislääke kaikkiin ongelmiin ikääntyvästä väestöstä työvoimapulaan. Tämän vuoksi oma ryhmäni Unioni kansakuntien Euroopan puolesta äänesti tyhjää tämän mietinnön kohdalla. 
Antoine Duquesne (ALDE ),
   . Äänestin tyhjää äänestyksessä, joka toimitettiin taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton hallinnassa sovellettavaa EU:n strategiaa koskevan Klamtin mietinnön 6 kohdasta, koska vaikka on hyväksyttävää antaa Euroopan unionin kansalaisten ja kolmansien maiden kansalaisten äänestää paikallisvaaleissa, ei ole mielestäni läheskään yhtä hyväksyttävää antaa kolmansien maiden kansalaisten äänestää EU:n vaaleissa.
Paikallisten vaalien aikana kaikkien kansalaisten, jotka ovat asuneet EU:n jäsenvaltiossa tietyn aikaa – esimerkiksi viisi vuotta, kuten Belgiassa – on voitava ilmaista kantansa elinoloihinsa, tapaan, jolla heidän kaupunkejaan kehitetään, lastensa koulutukseen ja niin edelleen.
Haluaisin myös, että muuallakin kuin Belgiassa kolmansien maiden kansalaisille myönnetään äänioikeus, mikäli he sitoutuvat noudattamaan perustuslakia ja vastaanottavan maan lakeja. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Valiokunta-aloitteinen mietintö on osa prosessia, jonka tarkoituksena on luoda sellainen eurooppalainen maahanmuuttopolitiikka, jossa samaa menettelyä sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Junilistan-puolue katsoo kuitenkin, että jäsenvaltioiden pitäisi olla vapaita päättämään politiikastaan, joka koskee taloudellisista syistä tapahtuvaa maahanmuuttoa, ja ettei saa olla Euroopan parlamentin tehtävä määrätä tällä alalla sovellettavista säännöistä. Mielestämme taloudellisista syistä tapahtuva maahanmuutto ei ole välttämättä sellainen ongelma, joka edellyttää sääntöjen yhdenmukaistamista EU:n tasolla. Jäsenvaltioiden olisi sen sijaan käsiteltävä näitä kysymyksiä itsenäisesti. Jäsenvaltion, joka haluaa esimerkiksi sallia joustavammat säännöt taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton osalta, pitäisi antaa tehdä niin toimielimiä koskevan kilpailun periaatteen mukaisesti. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Käsiteltävänämme oleva mietintö sisältää kohtia, jotka voimme hyväksyä. Siinä muun muassa kehotetaan komissiota takaamaan YK:n yleiskokouksen 18. joulukuuta 1990 antaman kaikkien siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksien suojelua koskevan kansainvälisen yleissopimuksen kaikkien määräysten noudattaminen ja kehotetaan kaikkia jäsenvaltioita ratifioimaan sopimus. Suhtaudumme myönteisesti myös siihen, että mietinnössä tuomitaan tapa, jolla nykyisissä EU:n politiikoissa keskitytään maahanmuuton hillitsemiseen.
Mietintöön sisältyy kuitenkin joitakin ristiriitaisuuksia. Ne liittyvät siirtolaispolitiikkaan, jolla kannustetaan kolmansien maiden inhimillisten voimavarojen, erityisesti pätevimpien työntekijöiden, käyttöä. Siinä kiinnitetään huomiota myös maahanmuuttovirtoja koskevien lausekkeiden tärkeyteen ja takaisinottovelvollisuuteen – toisin sanoen maastakarkotukseen – laittoman maahanmuuton yhteydessä.
Pahoittelemme myös sitä, ettei ryhmämme esittämiä ehdotuksia hyväksytty. Ilmaisimme niissä muun muassa vastustuksemme väliaikaisia vastaanottokeskuksia ja muita sellaisia toimenpiteitä kohtaan, joilla maahanmuuttajilta evätään vapaus, sekä tuomitsimme väliaikaisten vastaanottokeskusten perustamisen kolmansiin maihin ja niin sanottujen kiintiöiden poliittisen epäonnistumisen. Kiintiöt ovat pahentaneet laitonta maahanmuuttoa ja tällaisten työntekijöiden ammatillisen aseman epävarmuutta. 
Carl Lang (NI ),
   . Tämä mietintö, jonka on tarkoitus olla vastaus taloudellisista syistä tapahtuvaa maahanmuuttoa koskevaan Euroopan komission vihreään kirjaan, on ainoastaan pitkä luettelo Euroopan kansoille vaarallisista ja itsetuhoisista hairahduksista. Kaikkialla mietinnössä esitetään ehdotuksia, jotka ovat voimakkaita kannanottoja maahanmuuton ja kehitysmaiden puolesta.
Näitä ovat äänioikeuden myöntäminen kolmansien maiden maahanmuuttajille sekä paikallisissa että EU:n vaaleissa, toimenpiteet, joilla helpotetaan taloudellisten siirtolaisten maahanmuuttoa ja EU:hun jäämistä, suurimittainen siirtolaisten aseman laillistamisen hyväksyminen laittomien maahanmuuttajien tulevaisuudennäkymien parantamiseksi, maahanmuuttoa koskevien menettelyjen myönteisiä vaikutuksia koskevien valistuskampanjoiden käynnistäminen ja muuttoliikkeiden historian sisällyttäminen koulujen opetussuunnitelmiin, maahanmuuttajien laajamittaista perheiden yhdistämistä koskevan oikeuden vahvistaminen, sen salliminen, että taloudelliset siirtolaiset voivat saada sosiaaliturvamaksuja vastaanottavalta valtiolta kotimaahansa paluun jälkeen ja lisäksi taloudellisia siirtolaisia koskevien rahasiirtojen helpottaminen siirrettäessä rahaa vastaanottavasta valtiosta henkilön kotimaahan.
Kaiken huipentuma on se, ettei mietinnössä anneta etusijaa Euroopan unionin kansalaisille kolmansien maiden kansalaisiin nähden. Tilanne ei ole muuttunut mitenkään aikaisemmasta: etuuskohtelu myönnetään aina ulkomaalaisille, ei koskaan EU:n kansalaisille. 
Fernand Le Rachinel, (NI )
   . Tämä taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton hallintaa koskeva mietintö on valheiden, perättömyyksien ja ideologisten mieltymysten verkko. Sanamuodoiltaan mietintö on niin yliampuva, että se on karhunpalvelus maahanmuuttajille itselleen, kun siinä pyritään järjestelmällisesti EU:n tasolla kannustamaan maahanmuuttajien sulauttamista.
Mikään kansallinen hallitus ei voisi esittää tällaista toimenpidelistaa joutumatta oppositioon seuraavissa vaaleissa.
Esittelijä Klamt haluaa häärätä EU:ssa pitäen ihmiset tietämättöminä heidän selkänsä takana tehtävästä rikoksesta.
Onneksi neuvosto suuressa viisaudessaan on pitänyt kiinni siitä, että kaikissa laillista maahanmuuttoa koskevissa kysymyksissä noudatetaan yksimielisyysperiaatetta.
Tarvitaan vain yksi esimerkki osoittamaan, kuinka järjettömiä tällaiset ehdotukset ovat: "Taloudellisista syistä tapahtuva maahanmuutto voi auttaa nykyisten maahanmuuttovirtojen hallinnassa" ja "maahanmuutolla on osoitettu olevan myönteisiä vaikutuksia työmarkkinoihin".
Tämä on tietenkin perätöntä: mitä enemmän päästämme maahan laillisia maahanmuuttajia, sitä suuremmaksi kasvaa sellaisten laittomien maahanmuuttajien määrä, jotka toivovat, että heidän asemansa laillistetaan lähitulevaisuudessa, kuten Espanjassa ja Italiassa on havaittavissa.
Euroopan parlamentti tekisi itsensä naurunalaiseksi hyväksyessään tällaisen mietinnön. Jos mietintö hyväksytään, se vetää rajoillemme miljoonia miehiä ja naisia noidan oppipoikiemme lupaaman kultamaan houkuttelemina. 
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, pyytäisin komissiota antamaan parlamentille selityksen, mutta komissio ei valitettavasti ole läsnä. Olisivatko yksikkönne kuitenkin niin ystävällisiä, että välittävät tämän pyynnön komissiolle, jota pyydän vastaamaan tämän viikon kuluessa. Pyynnön syynä on komission jäsenen McCreevyn eilisiltaisessa ihmiskloonauksen patentoitavuutta koskevassa keskustelussa esittämä lausunto, jota lainsäädäntö ei tue millään lailla. Tätä näkökohtaa koskeva komission tulkinta on aivan yksinkertaisesti väärä ja ristiriidassa sen ministerineuvoston yhteisen kannan perustelukappaleen kanssa, jonka neuvosto antoi, kun direktiivi hyväksyttiin. Kyseisessä perustelujen 35 kohdassa todetaan aivan selvästi, ettei patentoimiskielto koske ainoastaan lisääntymistavoitteista kloonausta. Komissio on perussopimusten valvoja, eikä sen jäsen voi puheessaan esittää direktiivin kanssa ristiriidassa olevaa tulkintaa, joka on virheellinen ja ristiriidassa neuvoston yhteisen kannan kanssa.
Tämän vuoksi kehotan yksiköitänne todella pikaisesti pyytämään, että komissio korjaa tämän, sillä muutoin emme voi välttyä seurauksilta. Tiedän monien muiden jäsenten tässä istuntosalissa olevan samaa mieltä kanssani, ja pyydän todella, että tämä selvitetään, että selvitys toimitetaan komission jäsenen McCreevyn kabinetille ja että hän itse korjaa tämän virheen tällä viikolla. 


Puhemies.
   Minulla on ilo toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapunut Verkhovne Radan – Ukrainan parlamentin – valtuuskunta.
Tämän yhdeksästä parlamentin jäsenestä koostuvan valtuuskunnan puheenjohtajana toimii Valeri Pustovoytenko. Valtuuskunta on tullut Strasbourgiin tänään ja huomenna pidettävään Euroopan unionin ja Ukrainan välisen parlamentaarisen yhteistyökomitean kahdeksanteen kokoukseen.
Toivotan teille ja koko Euroopan unionin ja Ukrainan väliselle parlamentaariselle yhteistyökomitealle hyvin antoisaa kokousta. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu seuraavaa Eurooppa-neuvoston epävirallista kokousta koskevista neuvoston ja komission julkilausumista.
Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Tony Blair osallistuu tänään kanssamme tähän keskusteluun, ja kiitän häntä erityisesti siksi, että tiedän hänen joutuneen tekemään erityisjärjestelyjä voidakseen olla tänään kanssamme. Suhtaudun myönteisesti siihen, että päivää ennen Hampton Courtissa pidettävää kokousta parlamentti kuulee suoraan neuvoston puheenjohtajalta selvityksen tämän kokouksen tarkoituksesta. Kiitos, puheenjohtaja Blair. Teillä on puheenvuoro.
Tony Blair,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, on suuri ilo olla tänään kanssanne täällä Euroopan parlamentissa Strasbourgissa. Minäkin toivotan tervetulleiksi Ukrainasta saapuneet kollegamme. Jos luottamuksemme Eurooppaan ja sen arvoihin jonain päivänä horjuu, muun muassa ukrainalaisten ystäviemme osoittama kiinnostus on meille merkkinä siitä, että Euroopan arvot ovat vahvat ja että suuri osa muusta maailmasta kadehtii niitä.
Olen täällä tänään kertoakseni, mitkä ovat puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan toiminnan päälinjat tulevien viikkojen aikana. Mukanani on Eurooppa-ministerimme Douglas Alexander, ja minun poistuttuani hän jää vastaamaan vielä kysymyksiinne – varsinkin niihin vaikeisiin kysymyksiin!
Voin kuitenkin tyytyväisenä todeta, että olen täällä ainakin puolentoista tunnin ajan kuulemassa teidän kommenttejanne ja vastaamassa itse muutamiin kysymyksiin.
Haluan myös selittää heti aluksi, miten haluamme puheenjohtajavaltiona toimia tulevina viikkoina. Esitimme 23. kesäkuuta Brysselissä keskeisen näkemyksen siitä, miten aiomme vastata globaalistumisen haasteeseen. Euroopassa ollaan käsittääkseni yleisesti samaa mieltä siitä, että unioni on saatava kulkemaan eteenpäin ja lisäksi oikeaan suuntaan. Kysymys on siitä, miten sen teemme.
Nyt meillä on mahdollisuus sekä huomisessa epävirallisessa huippukokouksessa että joulukuun virallisessa huippukokouksessa määrittää tämä suunta ja päättää siihen soveltuvista erityisistä menettelytavoista. Näin ollen näissä kahdessa huippukokouksessa ajatuksenamme on ensiksi päästä sopimukseen Euroopan talouskehityksen oikeasta suunnasta ja toiseksi asettaa unionin toiminnalle muutamia uusia painopistealueita. Kolmanneksi tämän pohjalta on tarkoitus päästä sopimukseen rahoitusnäkymistä joulukuussa pidettävässä virallisessa neuvoston kokouksessa.
Puhun aivan ensiksi epävirallisesta kokouksesta ja niistä tuloksista, joihin haluan siinä päästävän. Ensinnäkin haluan, että epävirallisessa kokouksessa päästään todella sopimukseen puheenjohtaja Barroson ja Euroopan komission esittämästä asiakirjasta. Komission asiakirjassa analysoidaan globaalistumisen haastetta ja meidän keinojamme kohdata se niin jäsenvaltioina kuin Euroopan unionina.
Minun on todettava, että analyysi on karu mutta myös oikea. Se osoittaa, miten suuren kilpailuhaasteen Kiinan ja Intian kaltaiset kansantaloudet meille asettavat, puhumattakaan Yhdysvalloista ja muista maista. Se osoittaa, miten tärkeää meidän on korjata lähes 20 miljoonan työttömän tilannetta Euroopan unionissa. Se osoittaa, että meidän on muutettava työmarkkinoitamme vähemmän rajoittaviksi sekä varmistettava, että pääsemme tutkimuksen, kehittämisen ja innovoinnin aloilla sekä muilla aloilla maailman parhaiden käytäntöjen tasalle. Analyysi osoittaa, että esimerkiksi energia-alalla – jolla kuitenkin aiomme tulevien vuosien aikana tuoda noin 90 prosenttia tarvitsemastamme öljystä ja kaasusta – unionin on parannettava peliään huomattavasti. Lisäksi analyysi osoittaa, miten valtava väestönkehitykseen liittyvä haaste meillä on edessämme, kun työikäisten määrä pienenee ja eläkkeelle siirtyvien määrä kasvaa ja kun näin ollen tarvitaan yhä enemmän työtä tekeviä ihmisiä. Tämän seurauksena tulevat yhä tärkeämmiksi ne kysymykset, jotka liittyvät työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen ja siihen, miten ihmiset pystyvät sekä huolehtimaan perheestään että tekemään työtä työpaikalla.
Ensinnäkin haluamme, että asiakirja hyväksytään epävirallisessa kokouksessa niin, että se voidaan ottaa unionia, sen sosiaalista mallia ja talouden tulevaisuutta koskevan keskustelun perustaksi. Haluamme kuitenkin lisätä myös muutaman erityisen painopistealueen unionin työhön tulevaisuudessa. Mainitsen niistä muutaman.
Unionin tulevaa työtä koskevien painopistealueiden osalta mekin julkaisemme tänään puheenjohtajavaltion ominaisuudessa Euroopan unionin akateemikkojen laatimia asiakirjoja, joissa käsitellään kyseisillä aloilla kohtaamiimme haasteisiin liittyviä tiettyjä näkökohtia. Ne julkaistaan ja annetaan parlamentin jäsenten ja huomenna huippukokoukseen osallistuvien käyttöön. Mitä nämä uudet painopistealueet sitten ovat?
Ensinnäkin niihin kuuluu tutkimus, kehitys ja innovointi. Meidän on varmistettava, että unionin määrärahoja käytetään enemmän näihin painopistealueisiin, sillä ne ovat unionin talouden kannalta tärkeitä tulevaisuuden aloja.
Näillä aloilla tekemäämme työtä on myös koordinoitava paremmin. Ehdotamme erityisesti eurooppalaisen tutkimusneuvoston perustamista. Se vastaisi Yhdysvaltain kansallista tiedesäätiötä (American National Science Foundation) ja tukisi tutkimus- ja kehityshankkeita sekä antaisi meille täällä Euroopassa mahdollisuuden kehittää tulevaisuudessa huippuluokan teknologiayrityksiä.
Yksi tärkeä painopistealue tulevassa työssämme on siis tutkimus ja kehitys. Toinen on energia ja energiapolitiikka. Mielestäni on aika kehittää Euroopan yhteistä energiapolitiikkaa.
Aivan liian kauan olemme olleet tilanteessa, jossa jokainen jäsenvaltio määrittää sattumanvaraisesti ja umpimähkäisesti energiatarpeet ja energia-alan painopistealueet omien tarpeidensa perusteella ilman minkäänlaista käsitystä siitä, millainen kollektiivinen voima Euroopalla olisi, jos olisimme valmiita yhdistämään energiantuotantomme ja resurssimme. Tällaisessa menettelytavassa olisi keskityttävä uuden sääntelyn sijasta aidosti avointen energiamarkkinoiden luomiseen. Siinä olisi esimerkiksi pyrittävä luomaan asianmukaisesti yhdennetty unionin laajuinen verkko. Tätä tapahtuu jo kahdenvälisellä tasolla jäsenvaltioiden välillä. Ajatelkaa, kuinka paljon suurempi taloudellinen valta ja kilpailukyky meillä olisi, jos olisimme valmiita varmistamaan, että meillä olisi koko unionin laajuiset yhdennetyt energiamarkkinat.
Toiseksi meidän olisi maailman muiden suurten valtioiden tavoin valmistauduttava käymään yhteisön tasolla vuoropuhelua tärkeimpien energiantoimittajien kanssa; käyttämään kollektiivista voimaamme, jotta saamme äänemme kuuluviin. Kolmanneksi meidän on kehitettävä puhtaita tekniikoita ja energiatehokkuutta sekä muodostettava yhteisiä näkökantoja ainakin niistä mahdollisuuksista ja tulevaisuudennäkymistä, jotka liittyvät esimerkiksi ydinvoimaan.
Ajattelinkin, että tiettyihin aiheisiin suhtaudutaan vaihtelevasti.
Näillä aloilla meidän on tehtävä tulevaisuudessa työtä.
Kolmantena painopistealueena ovat yliopistot. Tehkäämme selväksi Euroopan tämänhetkinen tilanne. Yliopistomme eivät kilpaile riittävästi Yhdysvaltojen kanssa. Kiina ja Intia kehittävät yliopistojaan hämmästyttävällä tavalla. Kun otetaan huomioon investointi kolmannen asteen koulutukseen ja se, millaista lisäarvoa saamme yritysmaailman ja yliopistojen välisestä yhteistyöstä, Euroopassa ei ole läheskään samoja mahdollisuuksia kuin muualla maailmassa.
Ehdotamme, että annamme komission tehtäväksi raportoida Eurooppa-neuvostolle ensi vuonna Euroopan yliopistojen kohtaamista haasteista; siitä, miten pärjäämme kilpailussa Yhdysvalloille sekä kuinka voimme lisätä julkisen ja yksityisen sektorin välistä kumppanuutta yliopistojen tukemiseksi ja kuinka saamme lisää sellaisia tutkijakouluja, jotka yhdistävät liike-elämän ja akateemisen maailman toisiinsa kaikkialla Euroopan unionissa.
Neljäs ehdottamani painopistealue on se, miten hallitsemme muuttoliikettä ja samalla hyödynnämme sitä Euroopan talouden tehokkuuden ja kilpailukyvyn parantamisessa. Meidän on varmistettava, että pystymme torjumaan riittävästi laitonta maahanmuuttoa ja myönnettävä samalla, että hallittu muuttoliike voi itse asiassa olla hyödyksi Euroopan taloudelle.
Yhden tänään julkaisemistamme asiakirjoista on laatinut ranskalainen akateemikko Patrick Weil. Hän on työskennellyt myös ranskalaisten poliitikkojen neuvonantajana, ja hän huomauttaa, että ironista kyllä ne maat, jotka aikoinaan avasivat työmarkkinansa unioniin liittyneiden maiden – kymmenen uuden jäsenvaltion – kansalaisille, ovat itse asiassa hyötyneet taloudellisesti tästä avautumisesta. Meidän on otettava tästä opiksi.
Viides osa-alue liittyy siihen, että meidän on edistyttävä huomattavasti enemmän kysymyksissä, joita nimittäisin väestönkehitykseen tai työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen liittyviksi kysymyksiksi. Euroopan unionin ei ole nyt esimerkiksi järkevää lisätä olennaisesti sääntelyä tällä alalla. Sen sijaan avoimesta koordinointimenetelmästä voisi olla hyötyä esimerkiksi työ- ja perhe-elämän yhteensovittamisessa, lastenhoidon ja tuen tarjoamisessa kansalaisille, jotta he voivat huolehtia perheestään ja tehdä samalla työtä, sekä eläke- ja sosiaaliturvajärjestelmiä koskevien parhaiden käytäntöjen löytämisessä kaikkialla Euroopassa. Tämä olisi järkevää, kun ajattelemme, miten voimme uudistaa Euroopan taloutta.
Viimeinen painopistealue liittyy siihen, mitä Euroopan komissio nimittää globalisaatiorahastoksi. Haluan tehdä tältä osin yhden asian selväksi. On tärkeää, ettei globalisaatiorahaston avulla suojella yrityksiä, jotka tarvitsevat rakenneuudistusta, tai maksukyvyttömiä yrityksiä ja ettei sillä auteta kuiville sellaisia yrityksiä, jotka eivät voi menestyä. Sen sijaan sen avulla pitäisi suojella ja auttaa ihmisiä, jotka on rakenneuudistuksen vuoksi sanottu irti tai jätetty vaikeuksiin työmarkkinoilla. Esimerkkinä mainittakoon se, mitä tapahtui äskettäin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Roverin tehtaista sanottiin irti tuhansia työntekijöitä, emmekä pysäyttäneet tätä rakenneuudistusta, koska valitettavasti se oli mielestäni taloudellisesti välttämätöntä, vaikkakin surullista irtisanotuille ihmisille. Annoimme heille kuitenkin todellista apua kouluttamalla työntekijöitä uudelleen, antamalla heille jatkokoulutusta ja etsimällä heille uusia työpaikkoja suojellaksemme työpaikan sijasta ihmistä. Tällainen rahasto, mikäli sitä käytetään oikein, voi pikemminkin auttaa kuin estää meitä globaalistumisen haasteen kohtaamisessa. 
Aiomme ehdottaa huomisessa epävirallisessa neuvoston kokouksessa, että hyväksyisimme komission asiakirjassa esitetyn perusajatuksen ja että päättäisimme sen jälkeen, miten edetä kuudella mainitsemallani painopistealueella siten, että voimme parantaa Euroopan unionin kilpailukykyä ja sen sosiaalista solidaarisuutta auttamalla ihmisiä mukautumaan globaalistumisen haasteisiin.
Lisäksi 13. heinäkuuta pidetyn neuvoston erityiskokouksen pohjalta haluamme ehdottaa huomenna terrorisminvastaiseen strategiaan liittyviä toimenpiteitä, jotta voimme sopia niistä joulukuussa pidettävässä neuvoston kokouksessa. Toimenpiteissä olisi keskityttävä ihmisten radikaalistumiseen Euroopan unionissa, infrastruktuurimme suojeluun ja erityisesti siihen, miten tehostamme ja ylläpidämme tietojen ja turvakäytäntöjen vaihtoa ja miten kehitämme Euroopan unionissa turvallisuuspalvelujen ja poliisivoimien välistä yhteistyötä niin, että voimme suojella kansalaisiamme paremmin. Kuten sisäministeri Charles Clarke totesi vieraillessaan täällä Euroopan parlamentissa, käsittelemme näitä kysymyksiä mielellämme ensimmäisen pilarin alaisuudessa, jotta ne voidaan ottaa mukaan yhteispäätösmenettelyyn.
Mikäli pääsemme huomenna tästä sopimukseen, meillä on mielestämme ainakin alustavat edellytykset päästä sopimukseen myös rahoitusnäkymistä.
Näiden lisäksi on myös keskeneräisiä asioita, joista sanon vielä muutaman sanan. Toivon, että pääsemme työaikadirektiivistä sopimukseen Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella – me todella pyrimme siihen. Palveludirektiivin osalta tiedämme Euroopan parlamentin kannan, mutta toivon silti, että on mahdollista päästä poliittiseen sopimukseen siitä, miten asiassa edetään, sillä – sanon tämän täysin vilpittömästi – palveludirektiivi on olennainen osa yhtenäismarkkinoiden loppuun saattamista ja tärkeä unionille.
Päätin tulla tänään Euroopan parlamenttiin, enkä sen vuoksi voinut osallistua Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin istuntoon – tämä on eräänlainen muistutus, joten kiitos siitä!
Erityisesti haluan todeta – ja joudun nyt varmasti entistä suurempiin vaikeuksiin – komission puheenjohtajalle, jota onnittelen hänen viime kuukausina tekemästään työstä, että komission jäsenen Verheugenin ehdotukset sääntelyn poistamiseksi ovat tärkeä osoitus siitä, että unioni on valmis sääntelemään asioita silloin, kun sen katsotaan olevan kansalaisten etu, mutta myös purkamaan sääntelyä silloin, kun se on välttämätöntä kilpailukykymme lisäämiseksi.
Tämä antaakin ukrainalaisille kollegoillemme erinomaisen esimerkin siitä, mistä demokratiassa on kyse!
Joulukuun neuvostossa aiomme tehdä parhaamme päästääksemme yhteisymmärrykseen rahoitusnäkymistä. Haluan tehdä selväksi ja uusia jäsenvaltioita edustavien jäsenten kanssa käymieni keskustelujen perusteella myös tiedän, että talousarvio on meille kaikille tärkeä asia. Kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa tiedämme, asiaan liittyy hyvin tärkeitä kysymyksiä. Meidän olisi kuitenkin muistettava – tarkoitan "meillä" niitä 15:tä jäsenvaltiota, jotka muodostivat unionin vielä vähän aikaa sitten – että kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle tämä asia on äärimmäisen tärkeä. Myönnän, että puheenjohtajavaltiona velvollisuutemme on tehdä parhaamme sopimuksen aikaansaamiseksi. Toivon meidän onnistuvan tässä talousarvion tarkasta suuruudesta riippumatta.
Totean myös, että mikäli haluamme päästä rahoitusnäkymistä sopimukseen – ja tiedän, että tätä halutaan sekä Euroopan parlamentissa että Eurooppa-neuvostossa – olemme siihen valmiimpia, jos olemme jo päässeet sopimukseen talouden kehityssuunnasta ja toimintamme uusista painopistealueista ja jos näillä voidaan vaikuttaa talousarviota koskevan keskustelun lopputulokseen. Talousarviota koskeva keskustelu on aloitettava tästä rahoitusnäkymiä koskevasta keskustelusta ja uusien painopistealueiden määrittämisestä, ja sen perusteella meidän on voitava – uudelleentarkastelun avulla – järkiperäistää vähitellen unionin varojen käyttöä nykymaailmassa.
Mikäli haluamme, että taloutemme voi vastata tulevaisuuden haasteisiin, meidän on jossain vaiheessa varmistettava, että talousarvio vastaa kansalaistemme, yritystemme ja työvoimamme ensisijaisia taloudellisia tavoitteita.
Lopuksi totean ulkosuhteiden osalta, että Kiinan, Intian ja Venäjän kanssa saimme aikaan onnistuneita sopimuksia siitä, miten voidaan edistää ilmastonmuutosta koskevaa asianmukaista vuoropuhelua. Olen erityisen tyytyväinen Kiinan kanssa tehtyyn sopimukseen siitä, että unioni rakentaa laitoksen, jossa esitellään päästövapaan hiilienergian tuottamista. Tämä voi olla tulevaisuuden kannalta tärkeä signaali. Vastaan erittäin mielelläni kysymyksiinne ja kerron samalla lisää ilmastonmuutoksesta.
Toivon myös, että pääsemme joulukuisessa neuvoston kokouksessa sopimukseen Afrikkaa koskevasta strategiasta. Unioni voi olla ylpeä kehitysyhteistyössä saaduista tuloksista, mutta totta puhuen meidän on kuitenkin tehtävä enemmän. Näistä syistä toivomme myös, että Hongkongissa käytävissä WTO:n neuvotteluissa saadaan aikaan onnistuneita tuloksia.
Puolustuspolitiikan osalta on syytä mainita, että kun käynnistimme Euroopan puolustuspolitiikkaa koskevan prosessin, siihen suhtauduttiin hyvin epäilevästi. Nyt eurooppalaiset joukot toimivat maailmalla yhdeksässä eri tehtävässä, ja se osoittaa, että eurooppalainen puolustus voi todella toimia. Olemme tietenkin aloitelleet liittymisneuvotteluja Turkin ja Kroatian kanssa. Tavoitteemme ovat siis seuraavat: tehdään sopimus uudesta talouspoliittisesta suunnasta, määritetään unionin toiminnan uudet painopistealueet muun muassa tutkimuksen ja kehityksen alalla, energia- ja yliopistoalalla sekä maahanmuutto- ja väestökysymyksissä; laaditaan oikeudenmukaiset rahoitusnäkymät, joissa kyseisiä painopistealueita aletaan ottaa vähitellen huomioon ja jotka antavat mahdollisuuden tehdä unionin talousarvioon asteittain olennaisia muutoksia. Haluamme myös, että oikeus- ja sisäasioissa annetaan sellaisia päätelmiä, joiden avulla voimme torjua terrorismia ja laitonta maahanmuuttoa samalla kun hyödynnämme oikealla tavalla hallittua muuttoliikettä. Haluamme kehittää puolustustamme ja erityisesti yhteistä puolustuspolitiikkaa esimerkiksi strategisten ilmakuljetusten ja ilmatankkauksen aloilla.
Haluamme, että joulukuussa annetaan selkeitä päätelmiä unionin Afrikkaa koskevasta kehitysyhteistyöstrategiasta. Haluamme myös varmistaa, että ylläpidämme voimakasta muutosprosessia kasvihuonekaasupäästöjen ja ympäristöongelmien torjumiseksi.
Muutama kuukausi sitten jouduimme tilanteeseen, jossa kahdessa kansanäänestyksessä saadun kielteisen tuloksen seurauksena vaikutti siltä, että unioni oli halvaantunut. Jos haluamme saada unionin jälleen jaloilleen ja liikkumaan oikeaan suuntaan, meidän on myös sovittava siitä, mikä tämä suunta on ja millä toimenpiteillä sinne pääsemme.
Mikäli onnistumme tulevien viikkojen aikana antamaan edes jonkinlaisen selityksen ja jonkinlaisia vastauksia kansalaisillemme siitä, miten vastaamme globaalistumisen haasteeseen, parannamme turvallisuutta maailmanlaajuisen terrorismin ja massiivisen muuttoliikkeen aikakaudella ja miten toteutamme sellaista ulkopolitiikkaa, jossa unionin kollektiivista painoarvoa käytetään Euroopan kansalaisten hyödyksi, olemme vihdoin ainakin saattaneet alkuun prosessin, jossa unionin sirpaleet kootaan ja jossa se nostetaan takaisin raiteilleen ja sysätään taas liikkeelle.
Tätä kaikkea ei voida saavuttaa yhden puheenjohtajakauden aikana, mutta mikäli onnistumme saavuttamaan esittämämme tavoitteet, sillä on paljon merkitystä.
Tulin tänään paikalle kertoakseni siitä, mitä olemme tehneet ja mitä aiomme tehdä tulevien viikkojen aikana. Aiomme antaa myöhemmin lisäselvityksiä ja varmistaa, että teidät pidetään ajan tasalla neuvostossa käytävistä neuvotteluista.
Lopuksi totean, että on tärkeää varmistaa, että Euroopan komissio, Euroopan parlamentti ja Eurooppa-neuvosto tekevät tiivistä yhteistyötä vastatessaan näihin haasteisiin. Tätä me toivomme. Kuten voidaan selvästi päätellä teidän keskinäisistä keskusteluistanne sekä niistä keskusteluista, joita me käymme teidän kanssanne, emme ole aina samaa mieltä asioista. Palatakseni kuitenkin siihen, mitä totesin puheenvuoroni alussa, yleisölehterillä istuntoamme seuraavat vieraat ovat myös selvä osoitus siitä, että unionilla on monia syitä olla ylpeä, ja on aika näyttää kansalaisillemme, että seuraavat 50 vuotta voivat olla yhtä hyviä kuin edelliset 50 vuotta. 
José Manuel Barroso,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Blair, arvoisat parlamentin jäsenet, toivon, että Hampton Courtin epävirallisessa kokouksessa voidaan käydä aitoa vuoropuhelua Euroopan taloudellisista ja sosiaalisista haasteista. Toivon, ettei kokouksessa ainoastaan keskustella unionin suunnasta tulevaisuudessa vaan että siellä myös – kuten neuvoston puheenjohtaja Blair juuri totesi – voidaan tehdä asiaa koskevia päätöksiä.
Esittelin teille viime viikolla Brysselissä komission samana päivänä tekemät Hampton Courtin huippukokousta koskevat päätökset. En aio esitellä niitä uudelleen. Totean vain, että globaalistumiseen liittyviä taloudellisia ja sosiaalisia haasteita koskevan asiakirjan lisäksi komissio on hyväksynyt aloitteen, jonka tarkoituksena on käynnistää uudelleen rahoitusnäkymiä koskevat neuvottelut, ja saanut aikaan poliittisen sopimuksen, jota pidämme tärkeänä ja kiireellisenä.
Kiitän teitä komission asiakirjalle antamastanne tuesta ja haluan vakuuttaa täällä salissa teille ja puheenjohtaja Blairille, että haluamme auttaa löytämään ratkaisun talousarviokysymykseen. Jos nimittäin haluamme todella osoittaa, että unioni kulkee eteenpäin, meidän on pystyttävä tekemään rahoitusnäkymiä koskeva päätös.
Kuten tiedämme, aikojen saatossa Euroopan unionin vauraus, sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja ympäristönsuojelu sekä elämänlaatu ovat olleet korkeatasoisempia kuin muissa maanosissa. Kuitenkin myös se on totta, ettei sosiaalinen oikeudenmukaisuus ole unionissa riittävää. Nykyisin unionin jäsenvaltioissa on 19 miljoonaa työtöntä. Rikkaiden ja köyhien välinen kuilu on liian suuri.
Monessa suuressa kaupungissa on vakavia integroitumiseen liittyviä ongelmia, jotka edellyttävät kiireellisiä toimenpiteitä. Suoraan sanottuna tätä tilannetta saattavat pahentaa samanaikaiset väestön ikääntymisen ja globaalistumisen haasteet. Globaalistuminen tarjoaa kieltämättä erinomaisia mahdollisuuksia, mutta se myös uhkaa tiettyjä unionin aloja.
Yksi asia on selvä: tilanteen säilyttäminen ennallaan ei tule kysymykseen. Tarvitaan kipeästi uudistuksia ja unionin uudenaikaistamista. Jos haluamme säilyttää eurooppalaiset arvomme, meidän on uudistettava menettelytapojamme. Sen vuoksi ehdotamme kunnianhimoisia uudistuksia ja korostamme, että on tärkeää välttää kahta vaaraa.
Ensimmäinen vaara uhkaa niiden taholta, joiden mielestä unioni on vain tai pääasiassa markkina-alue. He ovat väärässä, sillä mikäli haluamme tukea tätä hanketta, laajentuneen Euroopan unionin – 25 jäsenvaltion muodostaman unionin, johon tulevaisuudessa liittyy uusia maita – on turvauduttava sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja poliittiseen yhdenmukaisuuteen niin unionin sisällä kuin suhteissaan muuhun maailmaan. Emme saa koskaan pitää suurenmoista Eurooppa-hankettamme itsestäänselvyytenä, vaan meidän on pyrittävä vahvistamaan sitä päivittäin.
Toinen vaara uhkaa niiden taholta, joiden mielestä unionista on mahdollista tehdä yhtenäinen mahtitekijä, vaikka jokaisessa 25 jäsenvaltiossa on omat energian mikromarkkinat ja palvelujen mikromarkkinat. Mikäli haluamme tehdä Euroopan unionista todellisen mahtitekijän, sisämarkkinat on toteutettava täysimääräisesti. Kilpailukykymme globaalistuneessa maailmassa on tästä kiinni.
sosiaalijärjestelmiemme uudenaikaistamisen eteenpäin viemisessä. Onnistumisemme riippuu siitä, löydämmekö oikeiden toimenpiteiden yhdistelmän sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla. Meidän on hyödynnettävä täysipainoisesti kaikkia käytössämme olevia välineitä eli säädettävä lakeja ja, kuten pääministeri totesi, parannettava sääntelyä. Toisissa tapauksissa sääntelyä on lisättävä ja toisissa taas byrokratiaa ja sääntelyä on vähennettävä. Emme voi esittää tulevaa Euroopan unionin talousarviota, ellemme hyödynnä niitä välineitä, monenvälistä valvontaa, yhteisiä kokemuksia ja kaikkia niitä mekanismeja, joita meillä on käytössämme. Komission toimeenpanovalta, komission aloiteoikeus, kilpailusääntöjen tehokas soveltaminen: meillä on välineet, joilla voimme täydentää jäsenvaltioissa tehtävää työtä ja tuoda sille lisäarvoa – ei siis korvata sitä.
Myös kansainvälisissä asioissa on syytä toteuttaa juuri yhteisön tason toimia. Sanottakoon suoraan, että edes yhteisön suurimmilla jäsenvaltioilla ei ole riittävää vaikutusvaltaa voidakseen hallita globaalistumista tai keskustella täysin samalla tasolla muiden maailmanmahtien kanssa. Olemme esimerkkinä onnistuneesta alueellisesta globaalistumisesta. Perusteellinen integroitumisemme, yhteiset politiikkamme ja yhteiset arvomme antavat meille sellaista lisävoimaa, jota mikään yksittäinen jäsenvaltio ei voi väittää omaavansa.
Näin ollen, jotta köyhyyttä voidaan torjua kaikkialla maailmassa ja jotta eurooppalaisia arvoja voidaan levittää kaikkialle maailmaan ja voimme käydä neuvotteluja jäsenvaltioidemme hyödyksi, on parempi vahvistaa selkeästi uudelleen, että tarvitsemme vahvaa eurooppalaista ulottuvuutta. Sanon tämän erittäin selkeästi: tässä globaalistuneessa maailmassa tarvitsemme nyt enemmän kuin koskaan vahvaa Euroopan unionia.
Nämä välineet vahvistavat toinen toistaan; niiden onnistuminen on kiinni toistensa onnistumisesta. Epävirallista huippukokousta varten komission laatimassa asiakirjassa esitetään muutamia toimintalinjoja. Seuraavaksi esittelen niistä tärkeimpiä.
Ensinnäkin perustetaan mukautumista globalisaatioon helpottavasta rahasto (Globalisation Adjustment Fund), jonka tarkoituksena on auttaa esimerkiksi rakenneuudistuksen kohteeksi joutuneita henkilöitä selviämään globalisaation seurauksista. Kuten pääministeri Blair totesi – ja juuri tämä on komissionkin alkuperäinen ajatus – rahaston tarkoituksena ei ole suojella kilpailukyvyttömiä tai vaikeuksissa olevia yrityksiä vaan ihmisiä. Samalla kun kannatamme taloutemme avaamista, meidän olisi osoitettava, että välitämme myös ihmisistä. Ihmiset eivät ole vain numeroita tilastoissa. Meidän on toteutettava aktiivista politiikkaa, jotta voimme vastata heidän huolenaiheisiinsa ja toiveisiinsa.
Kiitän pääministeri Blairia siitä, että hän kannattaa kyseistä rahastoa.
Olemme myös määrittäneet tiettyjä aloja, joilla komission ja jäsenvaltioiden välistä kumppanuutta voidaan tutkia ja vahvistaa – nämä ovat etupäässä jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvia aloja, joilla komissiolla voi kuitenkin olla tärkeä tehtävä vertailuanalyysin, keskinäisen valvonnan tai kollektiivisen toiminnan riippumattomana välittäjänä, vauhdittajana tai keskuksena. Kuten pääministeri totesi ja kuten me olemme todenneet asiakirjassamme, kannatamme esimerkiksi yhteistä yhteisön tason lähestymistapaa energiapolitiikkaan. Lisään hänen erinomaisiin esimerkkeihinsä vielä yhden: tärkeän bioenergian alan. Mielestäni voimme tehdä paljon enemmän tällä alalla tekemällä yhteistyötä ympäristö-, maatalous- ja tutkimusalojen välillä sekä hyödyntämällä niitä varoja, jotka meillä on jo käytössämme. Euroopan unionin toimielimillä ja jäsenvaltioilla on siis mahdollisuus tehdä yhteistyötä.
Toinen tällainen ala on tutkimus ja kehitys, ja toivomme saavamme riittävästi rahoitusta yhteisön tason toimintaa varten, sillä kyseessä on tärkeä ulottuvuus. Meidän on kysyttävä itseltämme, miksi älykkäimmät ihmiset Euroopasta sekä Kiinasta, Intiasta ja monista muista maista menevät opiskelemaan Yhdysvaltoihin, vaikka tiedämme, että parhaat yliopistot on perustettu täällä. Yliopistot ovat eurooppalainen keksintö, joten miksi he menevät muualle, vaikka voisivat opiskella täällä? Meidän on myös täydennettävä kansallisia toimia yliopistoja, tutkimusta ja innovointia koskevilla yhteisön toimilla.
Lopuksi komissio on valmis esittämään Eurooppa-neuvostolle toimintasuunnitelman, jonka avulla voidaan luoda nykyaikainen unioni, joka pystyy tarjoamaan taloudellista vaurautta ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta.
Viestini huippukokoukselle on selkeä: mikäli haluamme säilyttää eurooppalaiset arvot, meidän on uudistettava politiikkaamme, ja on parasta tehdä se yhdessä. Meidän olisi kehotettava kaikkia Euroopan unionin johtajia sitoutumaan tähän henkilökohtaisesti. Meidän unionin toimielinten – parlamentin, neuvoston ja komission – on tehtävä tämä yhdessä. Sama koskee jäsenvaltioita, alueellisia ja paikallisia kumppaneita sekä työmarkkinaosapuolia – meidän on ponnisteltava muutoksen aikaansaamiseksi. Tiedän, ettei muutos ole koskaan helppo. Totean kuitenkin, että toimimattomuus on paljon pahempi asia, ja se tulee myös paljon kalliimmaksi. Ellemme tee mitään, se on meille paljon tuskallisempaa kuin se, että teemme nyt muutoksia arvojemme mukaisesti ja päättäväisesti.
Hampton Courtissa olisi mielestäni myös annettava kansalaisille myönteinen viesti siitä, millainen tehtävä unionilla voi olla maailmassa turvallisuuden edistäjänä sekä arvojemme edustajana kehitysavun tai globalisaation hallinnan aloilla. On tärkeää määrittää myös unionin uusi rooli maailmassa.
Toivon, että huomisessa keskustelussa pääsemme yksimielisyyteen siitä, miten suuria ja kiireellisiä ovat kohtaamamme haasteet ja miten tärkeää meidän on päästä eteenpäin. Mielestäni tämä yksimielisyys ja yhteinen näkemys tilanteesta on välttämätöntä. Uutta yksimielisyyttä tarvitaan siihen, että unioni löytää jälleen yhteyden kansalaisiinsa ja että Eurooppa-hankkeessa voidaan taas päästä eteenpäin.
On tärkeää löytää tämä yksimielisyys ja ymmärtää asian kiireellisyys, jotta talousarviosta ja rahoitusnäkymistä voidaan päästä sopimukseen toivon mukaan vuoden loppuun mennessä. Kiitän pääministeri Blairia siitä, että hän jälleen tänään ilmoitti sitoutuvansa näihin tavoitteisiin. Se on vaikeaa, mutta se on mahdollista ja välttämätöntä. Vastuullisten poliitikkojen tehtävänä on tehdä mahdolliseksi se, mikä on välttämätöntä. Tämän vuoksi teemme nyt kovasti työtä. Olemme tehneet hyvin tiivistä ja intensiivistä yhteistyötä puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa. Haluan kiittää pääministeri Blairia ja koko hänen henkilöstöään erittäin pätevästä työstä ja vakuutan teille, arvoisat parlamentin jäsenet ja pääministeri Blair, että aiomme tehdä kovasti töitä varmistaaksemme, että paitsi huominen myös joulukuussa pidettävä huippukokous onnistuu, jotta unioni saadaan taas liikkeelle.
Hans-Gert Poettering,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat: puhuttelen teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tarkoituksellisesti näin enkä "pääministerinä". Vaikka pääministerinä hoidattekin nyt Euroopan unionin puheenjohtajan tehtävää, teidän tehtävänne ei kuitenkaan ole puolustaa ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan etuja vaan koko Euroopan etuja, ja me arvioimme teitä sen mukaan, miten tässä onnistutte tulevien viikkojen ja kuukausien aikana.
Tämä keskustelu käydään oikeaan aikaan ja oikeassa paikassa. Huomenna te sekä valtioiden tai hallitusten päämiehet kokoonnutte palatsissa – heidän arvolleen sopivassa – ylellisessä ympäristössä. Toivotaan, ettei Henrik VIII:n nimi ole huono enne ja ettei sillä ole turmiollinen vaikutus unionin tulevaisuuteen. Arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, vaikka yleisesti tiedetäänkin, ettette te pääministerinä eikä teidän puolueenne kuulu minun – meidän – poliittiseen perheeseeni, arvostan suuresti sitä, että olette tänään täällä Euroopan parlamentissa Euroopan kansalaisten edustajien luona. Huomenna tapaavat sitten valtioiden ja hallitusten päämiehet, ja näin tapahtumat etenevät oikeassa järjestyksessä: ensin Euroopan parlamentti Strasbourgissa ja sen jälkeen Hampton Courtin palatsi Lontoon laitamilla.
Arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, toivotamme teille menestystä luottamuksen palauttamisessa 25 valtion ja hallituksen päämiehen keskuuteen. Teidän läsnäolonne tänään todellakin auttaa rakentamaan luottamusta, sillä kaikki kolme unionin toimielintä ovat täällä edustettuina. Totean myös arvostaen, että huomenna Euroopan parlamentin puhemies on paikalla koko päivän, ja sekin on uutta. Tulevaisuudessa olisi pidettävä selvänä asiana, että Euroopan parlamentin puhemies osallistuu kaikkiin Eurooppa-neuvoston kokouksiin. Mikäli voitte tehdä tästä perinteen, mikä olisi perusteltua, se on hyväksi Euroopan demokratialle.
Toivottavasti onnistutte tekemään huomenna selväksi, että haluamme saada aikaan vahvan Euroopan unionin yhtenäisessä maailmassa. Tarkoitan sitä, että emme saa erottaa Eurooppaa muusta maailmasta; päinvastoin, Euroopan on autettava ratkaisemaan maailman suuria ongelmia. Yksi asia on kuitenkin selvä: ilman Euroopan unionia emme pystyisi selvittämään mitään näistä suurista ongelmista. Euroopan unioni ei ehkä ole ratkaisu kaikkiin suuriin ongelmiin, mutta emme pysty ratkaisemaan niistä yhtään ilman eurooppalaisten yhteisiä ponnistuksia Euroopan unionissa.
Globaalistuminen ei koske ainoastaan taloutta, vaikka siitä kaikki puhuvatkin. Tietenkin globaalistuminen on taloudellinen prosessi, mutta pohjimmiltaan kysymys on siitä, että elämme kaikki samassa maailmassa, ja se asettaa haasteita – jotka ovat sekä älyllisiä, moraalisia, kulttuurisia, poliittisia että tietenkin myös taloudellisia. Mikäli globalisaatiota käsitellään oikein, siinä on jotain hyvin myönteistä. Kaiken sen taustalla, mitä olemme ja mitä teemme, vaikuttavat ihmisoikeudet ja ihmisarvo. Kuuban ja Kiinan kansantasavallan kaltaiset maat eivät enää tulevaisuudessa voi todeta, että se, mitä ne tekevät ihmisoikeuksien suhteen – sikäli kuin ne ylipäätään tekevät jotain – on vain ja ainoastaan maan sisäinen asia. Päinvastoin globaalistuminen merkitsee ihmisarvoa kaikille maapallon ihmisille, olivatpa he yhdysvaltalaisia, eurooppalaisia, kiinalaisia tai kuubalaisia. Ihmisarvo kuuluu kaikille. Sekin on osa globaalistumista.
Nykyisin kaikki liittyy kaikkeen. Tänä aamuna eräs kollegani kertoi, että komissio, joka jo nyt tekee hyvää työtä WTO:n kanssa, voisi aivan hyvin osallistua enemmän järjestön komiteoiden työskentelyyn. Minun tehtäväni ei ole arvioida tätä, mutta näin minulle kerrottiin. Totta puhuen WTO:n toiminnassa ei kuitenkaan ole kyse ainoastaan taloudesta, ja haluaisin selventää väitettäni esimerkin avulla. Olen käynyt monta kertaa Marokossa. Kun kävelee marokkolaisen kaupungin kaduilla, näkee paljon nuoria, mikä on tietysti erittäin hyvä asia. Jos näiltä nuorilta marokkolaisilta kuitenkin evätään mahdollisuudet ja jos emme avaa markkinoitamme edes maataloustuotteille – tämä olisi toteutettava tietenkin vähitellen eikä yhdessä yössä – näillä nuorilla ei ole mahdollisuuksia omassa maassaan, ja he tulevat kolkuttamaan Euroopan unionin ovelle, kuten he nyt tekevät Ceutassa ja Melillassa. Tämän vuoksi maailmankaupasta tehdyssä sopimuksessa on ennen kaikkea kysymys inhimillisistä eikä vain taloudellisista näkökohdista, ja niitä käsitellessämme meidän on suhtauduttava vakavasti poliittiseen ja moraaliseen vastuuseemme.
Nyt käydään keskustelua rahastosta, ja ryhmäni ehdottaa, että harkitsemme sitä vielä hyvin tarkasti. Vuosia sitten, kun työskentelin alueiden komiteassa, teräsalalla oli käynnissä rakenneuudistus, jossa unioni oli apuna – se ei antanut tukea toiminnan jatkamiseen vaan koulutustoimenpiteisiin. On tietenkin mahdollista, että sääntelyn purkamisen ja globalisaation seurauksena vaikeuksiin joutuneilla aloilla tehtäisiin jotain vastaavaa niin, että näitä varoja käytettäisiin uudelleenkoulutusohjelmiin. Tähän tarkoitettuja varoja on kuitenkin jo olemassa Euroopan aluekehitysrahastossa, minkä vuoksi pyydän harkitsemaan tätä vaihtoehtoa vielä uudelleen ja tarkemmin.
On selvää, että tarvitaan joustavia työmarkkinoita. Myös byrokratiaa on vähennettävä. Arvoisa komission puheenjohtaja, kiitos hyvästä ehdotuksesta tämän toteuttamiseksi. 
Arvoisa pääministeri, pyydän teiltä – ei pääministerinä vaan Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana – että päätittepä mitä tahansa, ette tekisi huomenna mitään lopullisia päätöksiä. Mitä päätöksiä sitten aiottekaan tehdä esimerkiksi työryhmissä, teidän on otettava komissio mukaan päätöksentekoon. Emme salli sitä, että Euroopan tulevaisuudesta päätetään hallitusten välisessä menettelyssä, vaan haluamme, että unionin toimielimet otetaan mukaan koko unionin kehittämistä koskevaan prosessiin. 
 Valitettavasti puheaikani on lopussa. Olette taitava viestijä – kaikki tietävät sen. Mikäli puheenjohtajakautenne tulokset vuoden 2005 lopussa ovat yhtä laadukkaita kuin viestintätaitonne, olemme erittäin tyytyväisiä. Annamme lopullisen vastauksemme joulukuussa tai tammikuussa. Toivotan teille menestystä, sillä teidän menestymisenne merkitsee menestystä meille kaikille.
Martin Schulz,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston puheenjohtaja totesi puheenvuorossaan, että huomisessa Hampton Courtin kokouksessa käsitellään terrorismin torjuntaa. Tämän vuoksi haluan ensimmäiseksi sanoa muutaman sanan heinäkuun 7. päivän tapahtumista.
Lontoossa 7. heinäkuuta tehdyt pommi-iskut oli suunnattu Euroopan kansalaisyhteiskuntaa vastaan. Ne olivat hyökkäys Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia vastaan, mutta käytännössä ne olivat paljon enemmän: ne olivat hyökkäys meitä kaikkia vastaan. Sen vuoksi reagoitte – paitsi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä myös neuvoston puheenjohtajana – meidän kaikkien puolesta. Työväenpuolueen reaktio, jossa yhdistettiin sopivasti yleisen turvallisuuden tehostaminen ja kansalaisten kanssa käytävä vuoropuhelu, oli oikeanlainen. Se oli yksi Yhdistyneen kuningaskunnan onnistumisista neuvoston puheenjohtajakaudella, ja kiitän teitä siitä.
Kun huomenna käsittelette Euroopan sosiaalista mallia, te sekä valtioiden ja hallitusten päämiehet keskustelette kuitenkin sosiaalisesta mallista, jota on kehitetty Euroopassa vähitellen 50 vuoden ajan toisen maailmansodan päättymisestä lähtien. Tämän kehitystyön johtoajatuksena oli ensimmäistä kertaa taloushistoriassa kytkeä talouden ja tekniikan aloilla tapahtuva kehitys johdonmukaisesti sosiaaliseen kehitykseen. Kaiken taloudellisen ja sosiaalisen kasvun rinnalla lisättiin sosiaalioikeuksia ja parannettiin yhteiskunnallista vakautta. Tämä on se kaava, joka on tehnyt Euroopan sosiaalisesta mallista menestyvän.
Nykyisin on yhä enemmän niin sanottuja ekonomisteja, jopa hallituksissa, jotka ovat kertoneet meille, että taloudellinen ja sosiaalinen edistyminen edellyttää sosiaalisen yhteenkuuluvuuden purkamista, palkkojen alentamista, työajan pidentämistä sekä työntekijöiden ja ammattijärjestöjen oikeuksien rajoittamista. Tähän me vastaamme "ei", sillä se tuhoaa Euroopan sosiaalisen mallin. Tämä on se tie, jota komission jäsen McCreevy on kehottanut kulkemaan, ja huomenna pyydämme teitä sulkemaan tämän tien.
Arvoisa puheenjohtaja, olette oikeassa todetessanne, että Euroopan sisämarkkinat ja niiden kehitys tarjoavat meille paljon mahdollisuuksia. On selvää, että haluamme palvelujen vapaata liikkuvuutta, mutta sosiaalisen polkumyynnin vapaata liikkuvuutta Euroopassa emme halua. Mikäli alkuperämaaperiaatetta on tarkoitus käyttää sosiaalinormien romuttamiseen, emme halua kyseistä palveludirektiiviä.
Markkinat tuottavat monia asioita, mutta solidaarisuus ei kuulu niihin; se meidän on luotava itse, ja tämä on ennen kaikkea valtioiden tehtävä. Meidän täällä Euroopan parlamentissa on autettava valtioita tässä tehtävässä.
Myös teidän äänestäjänne odottavat tätä. Vaikka jäsen Poettering kommentoikin monia asioita, huomisesta huippukokouksesta hän ei sanonut paljonkaan. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tätä kokousta ajatellen haluan pyytää teiltä erästä asiaa: teidän on varmistettava, että huippukokouksessa keskitytään siihen, minkä komissio on antanut sen aiheeksi. Toisin sanoen on keskityttävä siihen tosiasiaan, että Euroopan talouden menestymisen tärkeimpänä edellytyksenä ei ole sosiaalisen yhteenkuuluvuuden purkaminen. Yritysten tuottama voitto on hyvä asia, sillä juuri sitä vartenhan yritykset ovat olemassa. Euroopan talouden menestymisen tärkeimpänä edellytyksenä onkin se, että niiden, joiden työllä tämä voitto ansaitaan, eli työntekijöiden, on myös hyödyttävä yritysten voitosta ja voitava säilyttää kunnon työpaikka ja kunnon tulot, joilla he voivat elättää perheensä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mikäli tämä on Euroopan unionin tavoitteena, me sosiaalidemokraatit seisomme työväenpuolueen rinnalla.
Graham Watson,
   . Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Blair, kun esittelitte Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden näkymiä kesäkuussa, kehotitte Euroopan johtajia mukauttamaan politiikkaansa nykymaailman vaatimuksiin: löytämään jälleen yhteyden unionin ja sen kansalaisten välille, kansalaisten ja maailmanlaajuisten markkinoiden vaatimusten välille sekä unionin politiikan ja poliittisten tavoitteiden välille. Kuitenkin nyt puoli vuotta myöhemmin, kuten saamastanne vastaanotosta voidaan päätellä, monet eivät voi tai eivät halua ajatella laajemmin, vaan tyytyvät liberaalin Euroopan ja sosiaalisen Euroopan väliseen vastakkainasetteluun.
Sanon tämän selvästi: yli 90 prosenttia euroalueen bruttokansantuotteesta on peräisin maista, joiden sosiaaliset kustannukset ovat liian korkeita. Tämä uhkaa taloutemme tulevaisuutta. Eilispäivän ratkaisuihin emme voi enää turvautua.
On aika ymmärtää, että globaalistuminen ei tapahdu huomenna vaan tässä ja nyt. Se tuo mukanaan valtavia mahdollisuuksia varallisuuden luomiselle ja kulttuurienväliselle vaihdolle, mutta se tuo mukanaan myös rajatylittäviä haasteita, kuten muuttoliikkeen, ilmastonmuutoksen ja kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden. Globaalistuminen haastaa sosiaalisen hyvinvointivaltiomme, ja se saksalainen malli, joka tuntui toimivalta 20 vuotta sitten, ei toimi enää tänä päivänä. Kuten saksalaiset ystäväni sanovat, se on .
Mikäli Euroopan unionin halutaan kukoistavan maailmanlaajuisessa yhteisössä, on kalliiden sosiaalisten mallien uudistamisen lisäksi ryhdyttävä uudella määrätietoisuudella rakentamaan tavaroiden, palvelujen, pääoman ja työvoiman yhteismarkkinoita. Kun tutkimukseen, innovointiin ja koulutukseen investoidaan enemmän, yhteismarkkinat tuottavat varallisuutta, jonka avulla sosiaalipolitiikkaamme voidaan rahoittaa. Yhteismarkkinat eivät ole taloudellinen ja sosiaalinen Shangri-La, joka on turvassa kaikilta maailman paineilta, vaan niiden avulla voidaan vastata yhdessä yhteiseen ongelmaan.
Kehittäkäämme yhteinen energiapolitiikka ja yhteinen sisäpolitiikka, joista puhuitte. Yhdistynyt kuningaskunta vastusti näitä Euroopan unionin valmistelukunnassa, ja on myönteistä, että olette muuttaneet mieltänne. Monet vasemmistolaiset etenkin täällä parlamentissa pitävät sosiaaliturvajärjestelmien uudistamista ja markkinoiden avaamista uhkana. Kuten kollegani Bernard Lehideux kuitenkin totesi viime viikolla, vapaa markkinatalous ja sosiaalinen yhteisvastuu voivat kulkea käsi kädessä. Jos taloudellista liberalismia täydennetään sosiaalisella liberalismilla, voimme tarjota kansalaisillemme sitä turvallisuutta, vaurautta ja niitä mahdollisuuksia, joita he odottavat.
Tämä ei ole yhdysvaltalainen eikä tämä ole myöskään ranskalainen vaihtoehto. Ehkä tämä on se kolmas vaihtoehto, jota sosiaalidemokraatit etsivät mutta eivät ole löytäneet. Nimittäin kuten Richard Crossman varoitti vuosia sitten, monen vasemmistoon kuuluvan ongelmana ei ole se, ettei heillä ole ideologista karttaa, jonka avulla kulkea uudella maaperällä, vaan se, että heidän johtajansa luulevat, etteivät kokeneet kulkijat tällaisia karttoja tarvitse.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en kadehdi tehtäväänne Hampton Courtissa. Älkää silti antako periksi. Euroopan unioni ei ole vain kykenevä muutokseen: se myös tarvitsee tätä muutosta kipeästi. Unioni tarvitsee puheenjohtajavaltiolta nimenomaan johtajuutta. Johtajuuteen tarvitaan muutakin kuin hyvän puheen pitämistä silloin tällöin, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit varmaan pian surullisina joutuvat toteamaan.
On tullut aika näyttää tietä. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan onnistumista tai epäonnistumista arvioidaan perusteellisesti vasta joulukuussa. Teidän on vakuutettava epäilijöille, että teidän johdollanne unioni voi täyttää ne odotukset, joita olette sille asettanut.
Tämä edellyttää korkeita ihanteita. Puheenjohtaja Blair, mitkä ovat teidän unionia koskevat ihanteenne? Ideologian hylkääminen ja kohderyhmien tukeen turvautuminen hallituksen uudelleen valitsemiseksi ei ole johtajuutta. Se on seuraajuutta. Ideologia antaa moraalista voimaa tehdä vaikeita päätöksiä kotimaassa ja taistella roistoja vastaan ihmisoikeusasioissa ulkomailla. Näin se auttaa luomaan sellaisen ulkopolitiikan, josta voimme olla ylpeitä ja jota meidän ei tarvitse hävetä. Se saa meidät tuntemaan ylpeyttä siitä, että olemme eurooppalaisia.
Ongelmanne on mielestäni siinä, että tietyt jäsenvaltiot epäilevät Yhdistyneen kuningaskunnan solidaarisuutta. He näkevät Yhdistyneessä kuningaskunnassa sen tutkimusmatkailijan, joka kollegoidensa jähmettyessä aloilleen kohdatessaan valmiina hyökkäykseen olevan tiikerin otti hitaasti vaellussaappaat jalastaan ja vaihtoi ne juoksukenkiin. Kollegalleen, joka kuiskasi: "Oletko hullu, et ikinä pääse tiikeriä karkuun!", hän vastasi: "Ystäväni, ei se olekaan tiikeri, jota minun on paettava".
Jos Yhdistynyt kuningaskunta olisi solidaarisuutta osoittaakseen liittynyt euroalueeseen ja täysipainoisesti myös Schengenin sopimukseen, sen auktoriteetti ja vaikutusvalta olisivat toista luokkaa.
Monica Frassoni,
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tänään olette todistanut esiintymistaitonne ja viehätysvoimanne. Näitä taitoja voisitte opettaa muutamille ystävillemme ja maanmiehilleni jollakin monista Italian-vierailuistanne.
Taitonne eivät kuitenkaan muuta sitä tosiasiaa, että tärkeä huippukokous Euroopan sosiaalisen ulottuvuuden elvyttämiseksi näyttääkin nyt kutistuneen ystävien keskinäiseksi miellyttäväksi rupatteluksi hyvin erilaisista aiheista, erityisesti talousuudistuksesta ja kilpailukyvystä. Päinvastoin, ette vieläkään halua keskustella yhteisestä energiapolitiikasta, joka sisältyy jo perustuslakiin, vaikka sen ainoa tarkoitus näyttääkin nyt olevan vanhan ydinvoimakeskustelun henkiin herättäminen. Mielestäni olisitte voinut valita paremman aiheen tuodaksenne unionin lähemmäs kansalaisia. 
voimme päästä sopimukseen tai ainakin voimme keskustella ja sopia asiasta. Jos haluatte tehdä niin, voimme yrittää keskustella aiheesta. Ellette halua luopua siitä, luulen, että sopimukseen pääseminen parlamentin kanssa on hyvin vaikeaa. Joka tapauksessa, vaikka pyrittekin poliittiseen sopimukseen joulukuussa, teidän kannattaa mielestäni hieman odottaa ennen kuin julistaudutte voittajaksi, sillä äänestämme vasta tammikuussa. 
 Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Blair, hyvät kollegat, ei riitä, että sanomme tarvitsevamme enemmän tutkimusta ja innovointia. Mielestäni meidän on myös määriteltävä tutkimuksen aiheet ja suunta. Puheenjohtaja Blair, haluaisimme todellakin teidän kertovan meille, mitä toteutuskelpoisia ja konkreettisia ehdotuksia teillä on unionin kilpailukyvyn parantamiseksi uusiutuvien energialähteiden, ympäristötekniikan ja energiatehokkuuden aloilla – siis muita kuin ydinvoima tai jättimäisten kemian teollisuuslaitosten suojeleminen. Tällä tavoin voisimme löytää todellista synergiaa globaalistumisen mukanaan tuomien strategisten taloudellisten etujen ja ympäristöhaasteiden välille.
Huomasimme, ettei teidän eikä komission puheenvuoroissa annettu selkeitä ehdotuksia siitä, miten Euroopan sosiaalista mallia puolustetaan kansainvälisellä tasolla. Niissä ei myöskään ehdotettu strategiaa niiden solidaarisuuteen, demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja terveyteen liittyvien arvojen edistämiseksi maailmassa, joita kaikki sanovat haluavansa vaalia.
Puheenjohtaja Blair, emme usko, että on olemassa toimivaa varasuunnitelmaa. Todellinen käännekohta sosiaaliselle Euroopalle – ja yksinkertaisesti Euroopalle – olisi se, että luovutte lopullisesti siitä hirvittävästä ajatuksesta, että Eurooppa-hanketta voidaan elvyttää unionin talousarviota leikkaamalla. Tältä osin haluaisimme teidän todellakin muuttavan mielipidettänne.
Francis Wurtz,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Blair, arvoisa puheenjohtaja Barroso, puheenjohtaja Blairin kesäkuussa pitämään puheeseen sisältyi ainakin kolme kiistatonta huomiota: ensinnäkin kansalaistemme ja unionin toimielinten välillä on vakava luottamuskriisi, toiseksi käsitys, jonka mukaan unioni olisi aiheuttanut 20 miljoonan ihmisen työttömyyden, on oikaistava, ja kolmanneksi olisi hyödyllistä aloittaa perusteellinen vuoropuhelu siitä, mitä Euroopan sosiaaliselta mallilta nykyisin odotetaan. Tähän asti kaikki on kunnossa.
Viimeisestä kohdasta – sosiaalisesta mallista – Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerillä näytti jopa olevan koko Euroopalle suositus, jonka ruumiillistuma hän itse on kotimaassaan. Eikö Yhdistyneessä kuningaskunnassa työikäisen väestön työttömyysaste olekin laskenut viiteen prosenttiin? Tällaista menestystarinaa oli syytä tutkia tarkemmin. Mikä tässä Blairin mallissa sitten on niin erikoista, kun otetaan huomioon, että puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ensisijaiset tavoitteet ovat täysin yhdenmukaiset koko unionin tavoitteiden kanssa? Mikä voisi itse asiassa olla enemmän Blairin tyylille ominaista kuin Lissabonin ohjelmaa koskeva vuonna 2005 tarkistettu toimintasuunnitelma?
Totuus on kuitenkin se, että muista jäsenvaltioista poiketen Yhdistyneessä kuningaskunnassa suurin osa näistä uudistuksista on jo toteutettu tai on määrä toteuttaa täysimääräisesti. Näin ollen ryhmäni piti hyvänä ajatuksena selvittää ennen Hampton Courtissa pidettävää epävirallista neuvoston kokousta, miten he, joita tämä 2000-luvun liberaalin unionin toteuttama pilottihanke eniten koskee – Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset – itse arvioivat tätä hanketta. Tämän vuoksi kuuntelimme viime viikolla Lontoossa kahden kokonaisen päivän ajan, mitä suurimpien ammattiliittojen ja feministiliikkeiden edustajilla, työväenpuoluetta edustavilla parlamentin jäsenillä ja Yhdistyneen kuningaskunnan yliopistojen työntekijöillä oli sanottavanaan. Voimme ainakin todeta, että kuulemamme perusteella emme usko siihen, että tällainen malli voisi auttaa unionia poistamaan kansalaisten unionia kohtaan tunteman tyytymättömyyden.
Mitä työllisyyteen tulee, haastateltavamme luettelivat monia välineitä, joiden avulla työttömyyslukuja oli pienennetty. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on kuitenkin yli kaksi miljoonaa ihmistä, jotka on luokiteltu pitkäaikaissairaiksi tai työkyvyttömiksi. Kuin sattumalta Etelä-Englannissa sijaitsevan varakkaan kaupungin väestöstä vain kaksi prosenttia on luokiteltu työkyvyttömäksi, kun taas köyhällä Etelä-Walesin alueella vastaava luku on 32 prosenttia. Haastateltavamme totesivat myös, että työpaikat ovat erittäin epävarmoja etenkin naisilla, joista kolme viidesosaa työskentelee osa-aikaisesti alipalkatussa työssä vailla etenemismahdollisuuksia, kun taas miehet kärsivät pisimmistä työajoista koko Euroopassa.
Laajalle levinnyt köyhyys oli toinen näkökohta, jota brittiystävämme korostivat. Sen lisäksi, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa työttömiä ja työssä käyviä köyhiä on paljon, joka neljäs naispuolinen eläkeläinen elää köyhyydessä. Lontoon sisäkaupunkialueella elävien köyhien lasten osuus on jopa noussut järkyttävään 54 prosenttiin.
Julkisten palvelujen osalta totean, että vaikkei kukaan kiistänyt sitä, että kolmen viime vuoden aikana varoja oli käytetty aiempaa enemmän, meille kerrottiin – siteeraan – että julkisella sektorilla annettavia avustuksia ja sovellettavia menetelmiä oli pyritty soveltamaan tuottavuutta ajatellen myös yksityisellä sektorilla. Näin on kahdeksan viime vuoden aikana vähennetty 10 000 sairaalapaikkaa. Yhteenvetona eräs tutkija kertoi meille, että yhteiskunnassamme kansalaiset jätetään aivan liian usein oman onnensa nojaan ja markkinavoimien armoille. Naurakaa pois, hyvät kollegat, puhun siitä, mitä Yhdistyneen kuningaskunnan yhteiskunnalliset toimijat meille kertoivat. Naurakaa vain.
Toisaalta inhimillisyyden raikkaan tuulahduksen toivat ne ammattiliittojen edustajat, jotka järjestivät viime kesänä British Airwaysilla laittoman tukilakon yhdysvaltaisen alihankkijan Gate Gourmet -yrityksen 800 mies- ja naispuolisen ulkomaisen työntekijän tueksi. Nämä oli juuri irtisanottu, jotta heidän tilalleen voitaisiin palkata halvempia työntekijöitä. He taistelivat yhdessä ja voittivat, ja myös arvokkuus voitti.
Arvoisa puhemies, olemme vakuuttuneita siitä, että Euroopan sosiaalisen mallin käsite on liian kallisarvoinen tahrattavaksi. Se ei oikein sovi yhteen kylmien ja irrallisten markkinalakien kanssa. Unioni voi paremmin vasta sitten, kun ihmiset vihdoin havahtuvat ja ymmärtävät tämän selkeän tosiasian. 
Nigel Farage,
   . – Arvoisa puheenjohtaja Blair, kun puhuitte täällä parlamentissa kesäkuussa, saatoin tuskin uskoa korviani. Totesitte tuolloin, että ihmiset soittavat torvia kaupungin muurien ympärillä, että työttömiä on 20 miljoonaa ja että tuottavuusluvut ovat huonompia kuin Yhdysvalloissa. Lupasitte myös vähentää byrokratiaa, mikä oli musiikkia euroskeptikkojen korville.
Ehkä juuri tämän vuoksi valitsitte Hampton Courtin huomisen huippukokouksen pitopaikaksi: Henrik VIII oli kuitenkin ensimmäinen euroskeptikko. Mitä sitten on tapahtunut kesäkuun jälkeen? Komissio ilmoitti aikovansa jäädyttää 68 uuden lain käsittelyn, ja eilen saimme kuulla, että 200 muuta lakia kumottaisiin seuraavan kolmen vuoden aikana. Kaikki vaikuttaa siis hyvin rohkaisevalta. Totuuden nimissä kaikki tämä on kuitenkin vain kosmetiikkaa ja silmänlumetta, kuten voidaan päätellä komission jäsenen Verheugenin kommentista, jonka mukaan sääntelyn parantaminen ei tarkoita sääntelyn purkamista. Euroopan komissio ei luovu vallastaan, eikä todellisia talousuudistuksia tehdä.
Vuodesta 1497 alkaen Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti on säätänyt yli 25 000 lakia. Sen jälkeen, kun teistä tuli Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, on hyväksytty lähes 2 500 lainsäädäntöasiakirjaa. Ellette löydä tietä ulos tästä labyrintista huomenna Hampton Courtissa, tämä on teidän perintönne ja todiste siitä, ettei unioni toimi!
Brian Crowley,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää pääministeriä siitä, että hän tuli jälleen tapaamaan meitä. Haluan kiittää myös komission puheenjohtajaa siitä, että hän on täällä meidän kanssamme.
Kuunneltuani sekä pääministerin että muutaman kollegani ryhmän puheenjohtajan ominaisuudessa esittämiä puheenvuoroja voisin tiivistää niiden sisällön sanoihin "globaalistumisen haasteeseen vastaaminen" ja "sen mukanaan tuomien mahdollisuuksien hyödyntäminen". Todellisuudessa, kun tarkastelemme niitä asioita, joita meidän on käsiteltävä tulevassa Eurooppa-neuvoston epävirallisessa kokouksessa, olisi meidän noudatettava työssämme neljää periaatetta: solidaarisuutta, anteliaisuutta, vastuullisuutta ja kyvykkyyttä.
Solidaarisuudella tarkoitan tässä sitä, että varmistetaan sosiaalisen mallin suojeleminen sellaisena kuin sen näemme perusajatuksineen siitä, mitä sosiaaliseen malliin täytyy sisältyä. On myös varmistettava, että osoitamme solidaarisuutta muille jäsenvaltioille ja niille, jotka tarvitsevat nyt eniten tuloja ja eniten varallisuuden siirtymistä voidakseen kehittää ja parantaa infrastruktuuriaan, järjestelmiään ja markkinoitaan.
Tarvitaan rikkaampien ja suurempien jäsenvaltioiden anteliaisuutta pienempiä jäsenvaltioita kohtaan, jotta voidaan varmistaa, että niitä suojellaan ja että niille annetaan mahdollisuus hyödyntää näitä uusia etuja.
Tarvitaan myös kyvykkyyttä, jonka avulla voidaan varmistaa, että voimme täyttää kansalaisille antamamme lupaukset, sillä puhutaanpa mistä tahansa ideologiasta tai "ismistä", todellisuudessa poliittinen työ ja uusi lainsäädäntö testataan sillä, miten paljon sillä parannetaan ihmisten päivittäistä elämää ja voidaanko sillä varmistaa, että tavallisten miesten ja naisten elämä paranee ja että heillä on työtä, sosiaaliturvaa sekä kunnolliset terveydenhuolto- ja koulutuspalvelut. Nämä ovat niitä todellisia kysymyksiä, joita ennen pitkää kohtaamme.
Lopuksi meidän olisi käytävä rahoitusnäkymiä koskevia neuvotteluja pienemmässä mittakaavassa, sillä – riippumatta prosenttiosuuksista – vastuullisuus, kyvykkyys, anteliaisuus ja solidaarisuus ovat aivan yhtä tärkeitä tälläkin alalla.
Älkäämme kuitenkaan hylätkö vuonna 2002 tehtyä yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevaa sopimusta. Varmistakaamme, ettemme kavenna yhden väestöryhmän etuja toisten väestöryhmien niin sanotuksi hyödyksi. Maanviljelijöillä ja maataloustyöntekijöillä on ollut tähän asti aivan riittävän vaikeaa.
Puheenjohtaja Blair, pysykää vahvana, pysykää lujana ja rehellisenä, mutta ennen kaikkea älkää pelätkö. Mukaillakseni George Bernard Shaw'n sanoja: jotkut näkevät asiat sellaisina kuin ne ovat ja kysyvät miksi; minä unelmoin asioista sellaisina kuin niiden pitäisi olla, ja kysyn, miksi ei. 
Roger Helmer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, olen ensimmäinen tänään puhuva brittikonservatiivi ja haluaisin toivottaa pääministerin tervetulleeksi Strasbourgiin. On hauska nähdä teitä, arvoisa pääministeri.
Edeltäjienne John Majorin ja Margaret Thatcherin tavoin olitte valtaan päästessänne päättänyt luopua Yhdistyneen kuningaskunnan kaksinaisesta suhtautumisesta EU:hun. Heidän tavoin tekin törmäsitte pian karuun todellisuuteen. Heidän tavoin teidän oli pakko ymmärtää, että EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan pyrkimykset ovat täysin vastakkaisia.
Vuonna 1997 Euroopan johtajat toivottivat teidät tervetulleeksi, sillä he uskoivat teidän olevan se mies, joka lopultakin tuo Yhdistyneen kuningaskunnan Euroopan sydämeen. Ette kuitenkaan koskaan uskaltanut kohdata kansalaistenne euroa kohtaan tuntemaan vihaa ettekä tule sitä enää koskaan tekemäänkään.
Kun tarjositte mahdollisuutta EU:n perustuslakia koskevaan kansanäänestykseen, torpedoitte koko hankkeen, sillä tämä johti Ranskan kansanäänestykseen sekä Ranskassa ja Alankomaissa saatuun kielteiseen äänestystulokseen.
Viime kesäkuussa piditte erittäin onnistuneen puheen täällä parlamentissa, mutta puheenjohtajakautenne on valunut hiekkaan. Siitä on jäänyt käteen hyvin vähän, jos mitään. Olette täällä tarkastamassa Eurooppa-haaveidenne ryskyen karille ajanutta hylkyä. Omaa työväenpuoluettanne edustavat parlamentin jäsenet ovat vastustaneet uudistusohjelmaanne joka käänteessä ja erityisesti työaikadirektiivin osalta. Se voi olla uutta työväenpuolueen politiikkaa Westminsterissä, mutta Brysselissä se on jo vanhentunutta työväenpuolueen politiikkaa.
Niinpä minulla on teille myönteinen ja rakentava ehdotus. Riippuen siitä, miten käy parhaillaan konservatiivipuolueen johtajuudesta käytävässä kamppailussa, konservatiivipuoluetta edustavat parlamentin jäsenet eroavat hyvin todennäköisesti Euroopan kansanpuolueen ryhmästä ehkä jo joulukuussa. Se on liian vasemmistolainen ja federalistinen useimmille konservatiiveille. Te taas lienette jo lopen kyllästynyt PSE-ryhmän vanhanaikaisiin sosiaalidemokraatteihin, joten miksette vetäisi joukkojanne PSE-ryhmästä ja hakisi PPE-ryhmän jäseneksi? Olen varma, että PPE-ryhmän puheenjohtaja Poettering suhtautuu hakemukseenne hyvin suopeasti. Sopivampaa uuden työväenpuolueen kannattajaa kuin jäsen Poettering saa nimittäin hakea!
Tony Blair,
   . Arvoisa jäsen Helmer, paljon kiitoksia näistä rakentavista ajatuksista. Jos te edustatte Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen tulevaisuutta, toivomme todellakin pysyvämme pitkään valtapuolueena!
Yritän vastata esittämiinne kysymyksiin, ja kuten Henrik VIII sanoi vaimoilleen, "en pidättele teitä kauan"!
Ensinnäkin suhtaudun hyvin myönteisesti siihen, mitä puheenjohtaja Barroso totesi; olen ilman muuta vahvasti samaa mieltä. Puheenjohtajavaltio ja Euroopan komissio ovat tehneet huolellista työtä huomisen kokouksen aiheena olevan komission asiakirjan pohjalta. Pyrin ensin vastaamaan aihekohtaisiin kysymyksiinne ja sen jälkeen esitän yleisemmän huomion.
Viitaten jäsen Poetteringin puheenvuoroon olen täysin samaa mieltä WTO:ta koskevasta näkökohdasta. Se on erittäin tärkeä, ja kaikki ymmärtävät, että yhteistä maatalouspolitiikkaa ei voida heti muuttaa perusteellisesti, mutta on tärkeää, että muutosta voidaan kuitenkin toteuttaa vaiheittain. Rahaston osalta olemme samaa mieltä: mikäli rahaston tehtävä on auttaa ihmisiä selviytymään globaalistumisen seurauksista, se on hyvä asia. Jos sen tehtävä on vain tukea vaikeuksissa olevia yrityksiä, siihen emme halua ryhtyä. Ensiksi mainittu tehtävä on kuitenkin se, mihin ennen kaikkea pyrimme.
Toiseksi kommentoin sitä, mitä jäsen Schulz totesi: ensinnäkin kiitän teitä lämpimästi siitä, mitä sanoitte 7. heinäkuuta Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehdyistä terrori-iskuista. Se, mitä sanoitte, merkitsee maallemme todella paljon. Kiitos.
Vastaan kohta muutamaan sosiaalista mallia koskevaan kommenttiin, mutta aivan ensiksi totean vielä, ettemme saa koskaan tuhota sosiaalista yhteisvastuuta. Meidän olisi aina pyrittävä antamaan sille merkittävä asema nykymaailmassa. Se on työmme tarkoitus.
Jäsen Watsonin esittämän näkökohdan osalta totean, että minunkaan mielestäni ei ole tarpeen tehdä näin jyrkkää valintaa liberaalin ja sosiaalisen unionin välillä. Toivon, että komission asiakirja ja ehdottamamme uudet toiminnan painopistealueet auttavat ihmisiä ymmärtämään, ettei heidän tarvitse tehdä niin jyrkkää valintaa näiden kahden välillä.
Arvoisa jäsen Frassoni, – siihenpä taitoni taitavat loppuakin! Kysyitte aiemmassa kokouksessa ja nyt uudelleen niistä aloista, joilla tekisimme tutkimus- ja kehitysyhteistyötä. Sanoin teille silloin, että biotekniikka on hyvin selkeästi yksi niistä. Tämä on tulevaisuudessa merkittävä ala sekä terveydenhuollon koko kehityksen että liiketoiminnan kannalta. Euroopalla pitäisi olla johtoasema biotekniikan alalla, ja ellemme pidä varaamme, jopa Intian kaltaiset maat vievät sen meiltä.
Toinen osa-alue on ympäristötekniikka. Voin antaa tästä esimerkin, johon olisi 20–30 vuotta sitten suhtauduttu vielä hyvin epäilevästi. Silloin tarvittiin hieman mielikuvitusta Airbus-käsitteen luomiseksi. Viime vuosina on siirrytty tilanteesta, jossa Boeing kirjaimellisesti hallitsi markkinoita, nykytilanteeseen, jossa Airbusista on tullut eurooppalainen hanke, josta voimme olla ylpeitä ja joka kilpailee kaikkialla maailmassa parhaimmiston kanssa.
Toisinaan meidän kannattaa unionissa yhdistää voimamme tutkimuksen, kehityksen ja innovoinnin aloilla voidaksemme vastata haasteisiin niiden edellyttämällä tavalla. Jos onnistumme tässä ja jos onnistumme vastaamaan mittaviin haasteisiin ehdottamallani tavalla, uskon, että pystymme kehittämään kaikkialla Euroopassa maailmanluokan yrityksiä muillakin aloilla.
Arvoisa jäsen Wurtz, en tiedä, keiden kanssa keskustelitte Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta jos teille sopii, annan teille uusia keskustelukumppaneita, kun seuraavan kerran tulette käymään! Työttömyyden osalta haluan todeta, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on luotu kaksi miljoonaa uutta työpaikkaa. Työttömiä koskeva uusi ohjelma (New Deal for the Unemployed) on koko Euroopan laajin työttömyyden vähentämiseen tähtäävä ohjelma. Meidän hallituksemme otti konservatiivien vastustuksesta huolimatta ensimmäistä kertaa käyttöön lakisääteisen minimipalkan. Myönnämme verohelpotuksia työntekijöille, joilla on perhe huollettavanaan, sekä muita etuja matalapalkkaisille työntekijöille. Olemme nostaneet 700 000 lasta köyhyydestä ja auttaneet kaksi miljoonaa eläkeläistä akuuteista talousvaikeuksista, ja julkisten palvelujen ansiosta koulumenestys on nyt parempi ja sairaalajonot lyhyemmät kuin 20 vuoteen. Tämä on todella hyvä tulos sosiaalialalla.
Olen kuitenkin huomannut politiikassa käyvän aina niin, että tietyssä vaiheessa osa vasemmistosta yhdistää voimansa oikeiston kanssa saattaakseen uudenaikaiset edistykselliset hallitukset huonoon valoon.
Arvoisa jäsen Farage, puhuitte komission jäsenen Verheugenin suunnitelmasta tarpeettoman sääntelyn purkamiseksi. Käsittääkseni te itse asiassa kiittelitte sitä, mitä hän oli tekemässä, mutta luulitte hänen käyttäneen väärää terminologiaa. En välitä siitä, mitä terminologiaa hän käyttää, mutta kun Euroopan komissio purkaa tarpeetonta sääntelyä, on tärkeää – kuten totesin aiemmassa kokouksessamme – että tilaa on sekä hyvälle sääntelylle että sääntelyn purkamiselle. Toisinaan unionin on annettava säädöksiä, ja silloin unionin kuuluu tehdä niin. Unionin olisi kuitenkin säänneltävä vain niissä tapauksissa, joissa se on välttämätöntä, eikä unioni saa puuttua asioihin aloilla, joilla se ei ole tarpeen. Näin meidän pitäisi suhtautua tähän kysymykseen.
Arvoisa jäsen Crowley, kuulin, mitä totesitte yhteisestä maatalouspolitiikasta. Ymmärrän teitä. Emme tietenkään väitä, että voimme muuttaa koko järjestelmän yhdessä yössä vaan että tulevaisuudessa meidän olisi löydettävä uudistukseen uusi lähestymistapa.
Lopuksi haluan puhua seuraavasta aiheesta. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneellä kuningaskunnalla ja neuvostolla on oma vastuualueensa, ja tietenkin myös Euroopan komissiolla on oma vastuualueensa. Myös parlamentilla on oma vastuualueensa, ja meidän yhteinen vastuualueemme on tämä: tällä hetkellä unionin kohtaama todellinen vaara on se, että kansalaisemme pitävät globaalistumista yhä suurempana uhkana. Jos kuitenkin käsittelemme järkevästi globaalistumisen seurauksia, se ei ole uhka vaan mahdollisuus meille kaikille.
Kyllä, on totta, että kun matkustaa Kiinaan ja Intiaan, jo se tekee vaikutuksen, miten paljon teollisuus ja liiketoiminta on näissä maissa lisääntynyt. Enää ei pidä paikkaansa se, että Kiina, Intia ja muut niiden kaltaiset maat kilpailevat vain vähän lisäarvoa tuottavilla tavaroilla ja palveluilla. Nyt ne kilpailevat myös huipputason tuotteilla ja palveluilla – se on totta. Eikä tämä koske vain Kiinaa ja Intiaa. Esimerkiksi Vietnam on maa, jota ihmiset ajattelivat muutama vuosi sitten vielä aivan eri yhteydessä mutta joka on nykyisin kasvava kansantalous. Kaikki tämä on totta. Se asettaa meille valtavan kilpailuhaasteen mutta tarjoaa meille myös valtavan kilpailumahdollisuuden, sillä tulevaisuudessa nämä maat tarvitsevat rahoituspalveluja ja tekniikkaa ja maastaviennin lisäksi ne harjoittavat myös maahantuontia.
Meidän on luotettava siihen, että Euroopan unioni pystyy vastaamaan menestyksellisesti tähän kilpailuhaasteeseen. Kysymys ei ole sosiaalisesta yhteisvastuusta luopumisesta. Jos alamme väitellä tästä aiheesta, se ei johda mihinkään. Kukaan ei usko, että Euroopan unioni tekisi oikein luopuessaan sosiaalisesta ulottuvuudesta. Kannatan Euroopan sosiaalista ulottuvuutta, mutta sillä on voitava parantaa kilpailukykyämme nykypäivän maailmassa. Miksi? Siksi, että ellei liiketoimintamme tuota voittoa, ellei työvoimamme ole kilpailukykyistä ja ellemme saa ihmisiä takaisin työelämään, mitä sosiaalinen ulottuvuus sitten merkitsee? Todellinen sosiaalinen ulottuvuus lisää kansalaisten varallisuutta, parantaa heidän elinolojaan ja taloudellista tulevaisuuttaan. Tästä tässä keskustelussa on kysymys.
On tietenkin totta, että nykymaailmassa, jossa yhteismarkkinat ovat toteutumassa, kohtaamme markkinoita avatessamme kilpailuhaasteita mutta myös mahdollisuuksia. On totta, että nykymaailmassa yritykset siirtävät toimintaansa muualle, niin tapahtuu varmasti. Voimme kuitenkin kouluttaa työntekijöitä uudelleen ja antaa heille jatkokoulutusta. Voimme tukea ihmisiä uuden työpaikan etsimisessä. Voimme esimerkiksi etsiä parempia keinoja tukea ihmisiä työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen ja sosiaaliturvajärjestelmiin liittyvissä kysymyksissä.
Tässä prosessissa ei aiota luopua Euroopan sosiaalisesta ulottuvuudesta, vaan siinä pyritään muutokseen. Euroopan unionissa on loppujen lopuksi aina ollutkin kyse muutoksesta. Nimenomaan Euroopan unionin olisi voitava suhtautua luottavaisesti muutokseen. Juuri muutos johti aikoinaan Euroopan unionin syntymiseen. Juuri muutos sai Euroopan tekemään sodan raunioilla päätöksen, että sen tulevaisuus tulisi olemaan erilainen kuin sen menneisyys. Katsokaa, mitä olemme nyt saavuttaneet: maat elävät ja työskentelevät yhdessä solidaarisuuden hengessä.
Vastaukseni kaikille – sekä brittiläisille että muille unionin vastustajille – on tämä: katsokaa Euroopan parlamenttia nyt, katsokaa täällä olevia maita; tyrannian ja diktatuurin ikeestä vapautetut uudet jäsenvaltiot ovat täällä osana parlamenttia. Miksi emme olisi luottavaisia?
Aivan, ja koska Eurooppa on vahva, teidän maanne kuuluu nyt Euroopan unioniin!
Tietenkin voimme kääntää kilpailuhaasteen eduksemme. Me eurooppalaiset, jotka olemme selvinneet sodasta ja sairauksista ja luoneet vaurautta jo 50 vuoden ajan – emmekö todellakaan pysty uudistamaan sosiaalista malliamme niin kuin haluamme? Tietenkin pystymme! Me pystymme siihen ja voimme tehdä sen, jos vain pysymme luottavaisina. Pystymme siihen, jos valmistaudumme kohtaamaan haasteet jalat tukevasti maassa. Pystymme siihen, jos myös kuuntelemme kansalaisiamme.
Nyt kansalaisillamme on jotain hyvin yksinkertaista sanottavaa Euroopan unionista. He eivät sano – tämän vuoksi olen eri mieltä unionin vastustajien kanssa – "emme halua Euroopan unionia". He sanovat: "Antakaa unionin vastata huolenaiheisiimme. Olemme huolissamme globaalistumisesta, olemme huolissamme turvallisuudesta ja terrorismista ja olemme huolissamme ympäristöä uhkaavista tekijöistä". Annetaan unionin vastata näihin huolenaiheisiin asianmukaisesti. Näin voimme saada kansalaiset jälleen tukemaan Euroopan unionia.
Kun kävin täällä kesäkuussa, totesin äänestäneeni ensimmäisen kerran Eurooppaa koskevassa kansanäänestyksessä. Äänestin "kyllä", enkä ole katunut sitä koskaan. Olen Euroopan unionin puolestapuhuja, olen ollut sitä aina ja olen sitä vastaisuudessakin. Euroopan unionin puolestapuhujien on kuitenkin johdettava uudistusta ja muutosta.
Luuletteko unionin vastustajien haluavan muutosta? He iloitsisivat siitä, että unioni pysyisi ennallaan, koska silloin he voisivat toistaa jälleen pohjimmiltaan rajoittunutta ja kansallismielistä unionin tehostamista koskevaa väitettään.
Tämän vuoksi meidän on edistettävä näitä toimenpiteitä.
Huomenna järjestetään epävirallinen huippukokous. Toivon meidän pääsevän sopimukseen komission asiakirjasta. Sen jälkeen toivon, että neuvoston ja komission lisäksi myös parlamentti ryhtyy jatkotoimiin. Tehkäämme yhteistyötä ja tehkäämme unionista merkityksellinen kansalaisille. Me pystymme siihen. Me pystymme siihen, jos olemme luottavaisia, jos luotamme itseemme ja jos meillä on rohkeutta tehdä ne muutokset, joita kansalaisemme haluavat. Näin minä sanon ja näin me myös teemme.
Timothy Kirkhope (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, pahoittelen, että pääministeri joutui poistumaan. Puhun kuitenkin niiden todellisten ja vastuullisten konservatiivipuoluetta edustavien parlamentin jäsenten puolesta, jotka uskovat rakentavaan sitoutumiseen niin täällä parlamentissa kuin koko Euroopan unionissa, ja haluan kiittää puheenjohtajavaltiota pääministerin antamasta julkilausumasta. Hän antoi meille kesäkuussa ostoslistan, mutta hän ei ilmoittanut meille tänään, että tilatut tavarat olisi toimitettu turvallisesti perille. Sen sijaan hän esitti meille uuden ostoslistan, ja vaikka se onkin varteenotettava, haluan tietää – olen varma, että hänen ministerinsä vastaa tähän – milloin tavarat toimitetaan perille. Pääministeri puhui yhteisestä energiapolitiikasta. Tämä poikkeaa mielestäni hänen aiemmasta kannastaan, ja haluaisin asiaan hieman lisäselvennystä.
Kun pääministeri oli täällä edellisen kerran, hän totesi parlamentille: "Euroopan kansalaiset puhuvat meille. He esittävät kysymyksiä. He haluavat johtajuuttamme, ja meidän on aika tarjota se heille." Suhtauduin näihin kommentteihin hyvin myönteisesti, mutta on todettava, ettei niiden antamia odotuksia ole täytetty. Pääministerin on itse asiassa kerrottu todenneen, että hänen puheenjohtajakautensa on seisahtunut. Monet muut ovat puoluekannastaan riippumatta ilmaisseet pettymystään puutteelliseen edistymiseen.
Suhtaudun myönteisesti päätökseen edetä varovasti Turkin kanssa käytävissä liittymisneuvotteluissa, ja on tärkeää, että annamme maan kansalaisille signaalin, mutta muuten suunnitelma näyttää jääneen polkemaan paikalleen. Huomenna neuvostossa keskustellaan talousuudistuksesta ja niistä haasteista, joita globalisaatio asettaa EU:lle, mutta missä ovat puheenjohtajavaltion konkreettiset ehdotukset? Missä on vastaus siihen todelliseen haasteeseen, jonka Intia ja Kiina asettavat Euroopan unionille? Missä on Dohan neuvottelukierroksen johtajuus? Pääministerin mukaan meidän on edistettävä maailmankaupan vapauttamista, mutta edistäminen näyttää pysähtyneen EU:n poliittisen tahdon puuttumiseen.
Missä on EU:n tulevaa rahoitusta koskeva johtajuus? On tietenkin ymmärrettävä, että Yhdistyneellä kuningaskunnalla ja muilla jäsenvaltioilla on asiassa elintärkeitä etunäkökohtia. Onko pääministeri valmis puolustamaan niitä? Voisiko hän tai hänen ministerinsä kertoa meille, mikä hänen kantansa on? Onko hän samaa mieltä varapääministeri Prescottin toteamuksesta, jonka mukaan Yhdistynyt kuningaskunta on valmis neuvottelemaan sille myönnetystä alennuksesta ilman YMP:n perusteellista uudistamista? Missä on unionin tulevaisuutta koskeva johtajuus? Luulimme, että perustuslakia koskevan mietintätauon aikana voisimme saada joitakin vastuksia, mutta niin ei ole käynyt.
Totesin puheenjohtajakauden alussa, ettei sitä pitäisi arvioida puheiden vaan tulosten perusteella. Pääministerin puheenjohtajakaudella on vielä kaksi huippukokousta, joten ennen kauden päättymistä ehditään vielä saavuttaa todellista edistystä. Olimme toivoneet, että hänen kesäkuiset puheensa olisivat saaneet nyt vastineeksi jonkinlaista vakaata edistystä. Vaikeiden ongelmien lakaiseminen maton alle ja niiden jättäminen tulevien puheenjohtajavaltioiden selvitettäviksi ei ole sellaista johtajuutta, jota pääministeri on meille lupaillut.
Aikaa on vähän, talvi lähestyy. Odotamme todellisia tuloksia.
Harlem Désir (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, arvoisa komission jäsen Wallström, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Blair, hyvät kollegat, monet eurooppalaiset ovat huolissaan paitsi globalisaation suunnasta, kuten puheenjohtaja Blair totesi, myös unionin politiikan suunnasta. Nyt he ovat sitä mieltä, ettei Euroopan unioni todella suojele heitä kansainvälisen kilpailun pahimmilta seurauksilta ja toisinaan jopa että nämä menettelytavat vaarantavat heidän sosiaaliset oikeutensa.
Hampton Courtin huippukokouksessa on vastattava näihin huolenaiheisiin. Siellä on annettava selkeä signaali, että unionin kansalaiset ovat päättäneet puolustaa sosiaalista malliaan ja sen vuoksi estää sen vastakkainasettelu kilpailukyvyn kanssa.
Toisin kuin pääministeri väitti parlamentille Brysselissä neljä kuukautta sitten, 20 miljoonan eurooppalaisen työttömyys ei johdu Euroopan sosiaalisesta mallista vaan euroalueeseen kuuluvien suurten jäsenvaltioiden heikosta kasvusta, budjetti- ja rahapolitiikan heikosta koordinoinnista, sillä niillä ei tueta sisäistä kysyntää eikä investointeja, sekä puutteellisesta investoinnista tutkimukseen ja innovointiin. Viimeisestä seikasta olemme mielestäni samaa mieltä.
Huomaan, että olette luopunut siitä retoriikasta, jolla oli tarkoitus vauhdittaa puheenjohtajakauttanne mutta joka onkin johtanut sen pysähtymiseen, eräänlaiseen eristäytymiseen ja vaaraan, että se juuttuu kokonaan paikoilleen. Taloutemme kilpailukykyä ei todellakaan palauteta eikä kansalaisten luottamusta unioniin rakenneta niin, että sosiaalinen malli tuhotaan. Ennemminkin on korostettava unionin vahvuuksia, sen laadukasta infrastruktuuria – viestintä- ja energiainfrastruktuuri mukaan luettuina, kuten totesitte – sekä työvoiman pätevyyttä, tutkimuskeskusten ja yliopistojen välisen koordinoinnin parantamista ja yhteisen teollisuuspolitiikan toteuttamista tulevaisuuden aloilla.
Tämän vuoksi haluaisimme mieluiten jäljitellä Pohjoismaissa toteuttavaa politiikkaa: haluaisimme lisätä tutkimukseen tehtäviä investointeja, lisätä oikeuksia elinikäiseen koulutukseen sekä säilyttää solidaarisuuden, tulojen uudelleenjaon ja julkiset palvelut korkealla tasolla. Näiden maiden menestyminen osoittaa, että kilpailukyvyn varmistamisessa on olemassa vaihtoehto kollektiivisten suojajärjestelmien tuhoamiselle ja solidaarisuuden heikentämiselle. Ne osoittavat, ettei uudistuminen välttämättä merkitse taantumista. Kansalaiset hyväksyvät ja ymmärtävät sosiaalijärjestelmiemme uudistamisen ja nykyaikaistamisen vain, jos niillä voidaan tarjota kaikille uudenlaista suojelua, uusia mahdollisuuksia ja uudenlaisia keinoja kohdata kilpailu, muutos ja globalisaatio.
Jos uudistaminen ja nykyaikaistaminen merkitsevät sitä, että sosiaalijärjestelmämme ja taloutemme rinnastetaan raaimpaan markkinatalouteen, se ei lisää kansalaisten luottamusta eikä uudistusten kannatusta. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää neuvotella niistä työmarkkinaosapuolten kanssa ja käynnistää sosiaalinen vuoropuhelu, jonka tavoitteena on yhdenmukaistaa oikeudet korkeimmalle tasolle ja poistaa jäsenvaltioiden välinen sosiaalinen polkumyynti. Tästä syystä kannatamme myös palvelujen sisämarkkinoita, mutta vastustamme Bolkesteinin direktiiviä, jonka tavoitteena ei ole niinkään palvelujen sisämarkkinoiden luominen kuin sosiaalisen mallin ja yleishyödyllisten palvelujen heikentäminen.
Lopuksi totean, ettei Euroopan unioni voi toimia dynaamisesti ilman kunnianhimoisia rahoitusnäkymiä. Erityisesti jäsenvaltioiden kannalta on ehdottoman tärkeää päästä neuvostossa viipymättä sopimukseen, ja ilahduimme tiedosta, että tietyistä direktiiveistä, jotka parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä ja joiden käsittelyssä ei ole edistytty, on nyt päästy sopimukseen. Näitä ovat työaikadirektiivi – toivomme kuitenkin, että sopimus noudattaa Euroopan parlamentin kantaa ensimmäisessä käsittelyssä, toisin sanoen että sillä kumotaan opt-out-sopimus, ja olen varma, että ilmoitatte meille, mikäli niin käy – vuokratyöntekijöitä koskeva direktiivi sekä Euroopan työneuvostoja koskevan direktiivin muuttaminen työntekijöiden oikeuksien lisäämiseksi rakenneuudistusten yhteydessä ja lopuksi yleishyödyllisiä palveluja koskevan puitedirektiivin luonnostelu. Sääntelyn purkamiseen tähtäävien toimien osalta...

Silvana Koch-Mehrin (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, Tony Blair esitteli kesäkuussa parlamentille ajatuksensa EU:n tulevasta talousarviosta, jossa tuettaisiin vähemmän maataloutta ja enemmän tutkimusta ja opetusta. Olen hänelle siitä kiitollinen. Vaikka ajatus oli sekä realistinen että yleisön tuntemuksia vastaava, oli rohkeaa lausua se ääneen, mikä käy ilmi muiden hallituksien päämiesten reaktioista. Pyydän kuitenkin, että pitäydytte ensisijaisissa tavoitteissanne. Ne ovat tulevaisuutemme kannalta olennaisen tärkeitä, ja kun Gerhard Schröderin kaltaiset henkilöt arvostelevat teitä, on muistettava, että hänet on äänestetty virastaan ja ettei hänellä enää ole toimivaltuuksia puhua Saksan puolesta. 
Tänään Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään kuuluvat parlamentin jäsenet vastaanottivat Tony Blairin heilutellen kylttejä, joissa häntä kehotettiin säätämään EU:n lakeja julkisesti. Näin vastaamme toiseen hänen esittämäänsä julistukseen, jonka mukaan hän aikoo avata neuvoston istunnot yleisölle. Pyydämme, että hän tekisi siitäkin julistuksesta totta. Tehkää niin! Odotamme sitä. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pahoittelen, että pääministeri Blair katsoi parhaaksi lähteä toimittajien juttusille sen sijaan, että hän olisi seurannut keskustelua loppuun asti. Kun pääministeri puhui meille kesäkuussa Brysselissä, hän sanoi, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta haluaa ratkaista ongelmat palvelu- ja työaikadirektiivien avulla sekä päästä sopimukseen talousarviosta. Tänään hän sanoi aivan samaa näistä hyvin vaikeista asioista. 
Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden näin myöhäisessä vaiheessa on todettava, että se näyttää jäävän mitäänsanomattomaksi. Asiat eivät ole edistyneet lainkaan, ja epävarmuus jatkuu entisellään. Vuodeksi 2007 ei ole vieläkään laadittu talousarviota, ja se huolestuttaa muitakin kuin ehdokasmaita. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ehdotukset johtaisivat siihen, että Skotlanti menettäisi miljardi puntaa rakennerahastoista, eikä Walesia enää tuettaisi tavoitteen 1 varoista. Maaseudun yhteisöissä vallitsee epätietoisuus, koska Yhdistynyt kuningaskunta on yhtäkkiä lakannut tukemasta vasta hiljattain hyväksyttyä maaseudun tukipakettia. Emme tiedä sitäkään, millä nyt kuollut perustuslaki korvataan. 
Minkäänlaista edistystä ei ole tapahtunut. Ero on silmiinpistävä verrattuna Irlannin ja Luxemburgin äskettäisiin puheenjohtajakausiin. Ne ovat pieniä, menestyviä ja itsenäisiä kansakuntia, joiden saavutukset olivat suunnattoman suuret kuusi kuukautta kestävän puheenjohtajakauden aikana, ja ne toimivat erinomaisina esimerkkeinä siitä, mihin itsenäinen asema johtaa. Itsenäisyys olisi mielestäni paras ratkaisu Skotlannin kannalta, ja sitä walesilaiset ja katalonialaiset kolleganikin kannattavat omissa maissaan. Näyttää siltä, että joulukuun huippukokoukseen mennessä asiat eivät edisty. Näin monen vaikean ja ratkaisemattoman ongelman sisällyttäminen yhteen muodolliseen huippukokoukseen saattaa hyvin johtaa täydelliseen katastrofiin. 
Totean lopuksi, että Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden viimeisenä tehtävänä on toimia puheenjohtajana joulukuussa pidettävässä kalastusasioiden neuvostossa. Saanko pyytää, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus asettaisi kerrankin – edes tämän yhden kerran – Skotlannin rannikko- ja saariyhteisöjen eloonjäämisen taloudellisesti ja sosiaalisesti etusijalle, ja ettei sitä uhrattaisi neuvottelupöydässä? 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ). –
   Arvoisa pääministeri Blair, kiitos erinomaisesta puheestanne, jonka piditte meille kesäkuussa. Vaikka tarjoaisitte koko Ison-Britannian maksuhyvitystä, talousarviosta ei päästäisi yhteisymmärrykseen joulukuuhun mennessä. Brysselin vanhat vahvan keskusjohdon kannattajat ja maataloustukien puolustajat eivät silitä päätänne siitä hyvästä. Heidän mielestään olette liian uudenaikainen. Meidän mielestämme ette ole riittävän uudenaikainen.
Olisimme halunneet kuulla teidän sanovan, että perustuslaki on kuollut ja kuopattu, että meidän on aloitettava puhtaalta pöydältä, ja että perustuslain tukijoiden ja vastustajien on laadittava yhteinen keskusteluasiakirja. Sitten pitäisi valita suoraan uusi valmistelukunta, joka laatisi muutamia ehdotuksia. Niistä pitäisi sitten äänestää kaikissa maissa samanaikaisesti toimitettavissa kansanäänestyksissä. Tällä tavoin äänestäjät päättäisivät yhteisestä tulevaisuudestamme, ja toimivaltuudet jaettaisiin jäsenvaltioiden ja EU:n välillä tavalla, jota äänestäjät kannattavat. Voisitte sitten hyödyntää loppukuukaudet EU:n puheenjohtajana taataksenne avoimuuden neuvoston kokouksissa ja varmistaaksenne, että valitut edustajat pääsevät pyynnöstä käsiksi ministerineuvoston 300:n salaisen työryhmän kaikkiin asiakirjoihin. Näissä työryhmissä hyväksytään nimittäin 85 prosenttia kaikesta lainsäädännöstä suljettujen ovien takana. Voisitte myös pakottaa komission julkaisemaan lakejamme valmistelevien 3 000:n salaisen työryhmän jäsenien nimet. Antakaa valittujen edustajien saada jonkinlainen käsitys lainsäädännöstä ja jatkuvasta työstä. 
Eurooppa-valmistelukunnan 220 jäsenestä kaksi sataa tuki kaikkien tietojen julkistamista, elleivät ne ole salaisia, toisin kuin nykyään, kun kaikki tiedot ovat lähtökohtaisesti salaisia, ellei niitä julkisteta. Kaikki valitut edustajat allekirjoittivat tämän, samoin kuin 23 hallitusta 28:sta, paitsi Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. Peter Hain olisi tosin halunnut myös allekirjoittaa tämän, mutta hän ei voinut tehdä niin Tony Blairin alaisen ulkoasiainministeriön nimissä. EU:n puheenjohtajana Tony Blair voi mennä suoraan asiaan. Neuvoston menettelysääntöjen muuttaminen edellyttää vain yksinkertaista enemmistöä, jolloin kaikista tiedoista tulee julkisia, ellei jostakin poikkeuksesta päätetä määräenemmistöllä. Ehdotus on hyvin yksinkertainen, ja nykyisistä jäsenmaista 20 maata on allekirjoittanut sen. Onko teillä halua toimittaa ehdotuksesta äänestystä? 
Roberta Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aivan kuten kesäkuussakin, neuvoston puheenjohtaja Blair piti tänään puheen, joka oli täynnä hyviä Eurooppaa puolustavia ehdotuksia. Hän esitti selkeitä lausumia strategisista aloista, joilla elvytetään Euroopan taloutta, energia- ja tutkimusaloja sekä infrastruktuuria. Tämä on kuitenkin pelkkää sanahelinää, koska kaikki riippuu siitä, päästäänkö talousnäkymistä sopimukseen. Tämän vuoksi – rauhoittavista lausumista huolimatta – emme ole vakuuttuneita siitä, että sellaista määrätietoisuutta löytyy, jota neuvottelujen päätökseen saattaminen edellyttää. 
Lisäksi Euroopan uusi sosiaalinen malli sai liian vähän huomiota osakseen, erityisesti näin ennen huippukokousta, jossa oletettavasti käsitellään juuri tätä asiaa. Emme ennen kaikkea ole vakuuttuneita Tony Blairin innokkuudesta tarkistaa työaikadirektiiviä. Siitä uhkaa muodostua väline, jolla kiristetään sopimusperusteisesti epätyypillisten väliaikaisten työntekijöiden kasvavaa joukkoa. Emme myöskään ole vakuuttuneita hänen innokkaasta suhtautumisestaan niin sanottuun Bolkesteinin direktiiviin, jossa sen nykyisessä muodossa uhataan työntekijöiden ja kuluttajien oikeuksia, samalla kun parhaimmassakin tapauksessa luodaan vain pahaiset 600 000 työpaikkaa. Paljon melua tyhjästä! 
Totean lopuksi, että pääministeri Blair ei saanut minua vakuuttuneeksi Euroopan sosiaalisesta mallista, ja jollei hän olisi jossakin määrin loukannut parlamenttia jättämällä… 
Ashley Mote (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Douglas Alexander tietää minun tietävän, ettei hän ole kovin hyvä vastaamaan kysymyksiin. Yritän kuitenkin uudelleen. Mitä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus aikoo tehdä julkisten varojen institutionalisoituneelle ryöstelylle, jota täällä on tapahtunut vuosikymmenien ajan? Tilintarkastustuomioistuimen mukaan 600 miljardia euroa on kadonnut tietymättömiin Yhdistyneen kuningaskunnan liittymisen jälkeen. Summa on viisinkertainen samalla jaksolla suorittamiimme maksuihin nähden. 
Pääministeri Blairin työpöydällä Downing Streetin virka-asunnolla on kirje, jossa suositellaan, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus asettaisi aikarajan EU:n kirjanpitomenettelyjen perusuudistuksen saattamiseksi päätökseen, jotta ne vastaisivat täysin kansainvälisiä tilinpäätösnormeja. Samalla Yhdistyneen kuningaskunnan pitäisi tehdä selväksi, että jollei tässä onnistuta kyseisen aikarajan puitteissa, se merkitsee sitä, että Yhdistynyt kuningaskunta vetoaa valtiosopimusoikeutta koskevaan Wienin yleissopimukseen. 
Yhdistyneen kuningaskunnan 1,25 miljoonaa Ison-Britannian puntaa tunnissa pitäisi sitä vastoin ohjata sulkutilille. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, todettuani muutama päivä sitten, että neuvoston puheenjohtaja oli poissa, halusin tänään sanoa: "Tervetuloa takaisin!", mutta hänpä onkin jälleen kadonnut. Toivottavasti emme joudu odottamaan joulukuuhun asti, ennen kuin hän palaa Euroopan näyttämölle. 
Syy, jonka vuoksi ilmoitin hänen joutuneen harhateille, oli se, että hän osallistuu liian vaiteliaasti ja vaatimattomasti Euroopassa käytävään yleiseen keskusteluun, eli yleisön esittämiin kysymyksiin vastaamiseen ja meihin kohdistuviin ongelmiin reagoimiseen. Neuvoston puheenjohtaja ei ole mielestäni riittävän aktiivinen. Vaikka pidinkin hyvänä puhetta, jonka hän piti 23. kesäkuuta, hän on tänään pitänyt toisen hyvän puheen, jossa esitettiin oikeanlaista analyysia, epämääräisiä ehdotuksia ja runsaasti julistuksia. Arvoisa puheenjohtaja, on todettava, että puheenjohtajakaudestanne on nyt kulunut reilut puolet, ettekä ole tähän mennessä saavuttanut juuri mitään. Teillä on vielä paljon työtä, mikäli haluatte tehdä neuvoston puheenjohtajakaudestanne onnistuneen. Siinä eivät kauniit sanat ja hiotut puheet auta. 
Vaadin teitä antamaan Euroopan unionille vallan toimia edellyttämällänne tavalla. Mainitsen tästä kaksi esimerkkiä: emme ole vastuussa yliopistoista emmekä kansallisista energiapolitiikoista. Vaaditte kuitenkin meitä käsittelemään näitä asioita. Antakaa Euroopan unionille tarvittavat varat, jotta se voi tehdä, mitä vaaditte siltä, ja jotta voidaan panna täytäntöön asiat, joiden hyväksymiseen olette osallistunut. Uskokaa meitä, Bögen mietintö osoittaa, että parlamentti on eri mieltä rahoitusnäkymistä, koska haluamme pystyä hoitamaan velvollisuutemme.
Sosiaalinen markkinatalous muodostaa mielestämme Euroopan sosiaalisen mallin, ja perustuslain harkinta-aika alkaa nyt, ei 30. kesäkuuta. Palatkaa takaisin ihmisten pariin, pitäkää Eurooppa pystyssä, toimikaa! 
Bárbara Dührkop Dührkop (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, totean aluksi pahoittelevani sitä, että rahoitusnäkymien tarkastelemista siirretään joulukuuhun, koska on mielestäni vaarallista työskennellä kiireessä. Tiedätte, että tämä asia vaikuttaa taloudellisen kasvun politiikkaan, solidaarisuuteen uusia jäsenvaltioita kohtaan, innovatiivisiin politiikkoihin sijoittamiseen ja sosiaalisen oikeuden sekä kilpailukyvyn lujittamiseen globalisaation yhteydessä. Vaikutukset eivät kohdistu maatalouteen; sitä tuetaan tunnollisesti, koska kyse on pakollisesta menoerästä. 
Haluan kuitenkin myös onnitella teitä, koska olemme palanneet aikaisemmilta ajoilta periytyvän olennaisen asian ääreen, noudattamaan periaatetta, jota käytettiin niin sanottujen Jacques Delorsin rahoituspakettien aikaan. Ensin määrittelemme ja hyväksymme Euroopan unionin poliittiset prioriteetit – haluaisimme tehdä molemmat samaan aikaan – ja sitten, kuten neuvoston puheenjohtaja Blair huomautti, sovimme tarvittavasta rahoituspaketista. Emme kuitenkaan pääse puusta pitkään, jos pysyttelemme edelleen tietyn prosenttiluvun tiukoissa rajoissa, koska varat eivät salli kaikkien mainittujen prioriteettien ylläpitämistä. Puheenjohtaja Blairin sanoja voisi kenties tulkita siten, että neuvostossa tähän mennessä esille tuoduista luvuista neuvotellaan uudelleen. Meidän on mielestäni toimittava suositustemme mukaisesti ja luotava tarvittavat rahoitusvälineet. 
Kesäkuussa parlamentti hoiti tehtävänsä budjettivallan käyttäjänä. Teillä on nyt vakava vastuu hoitaa oma tehtävänne ja pyrkiä saavuttamaan yhteinen kanta Euroopan neuvostossa, koska on totta, että "Mitä ei talousarviossa ole, sitä ei tässä maailmassa tarvita." Jollei kaikkiin sanoihimme ja prioriteetteihimme yhdisty samalla poliittista tahtoa ja tarvittavaa rahoitusta, niistä ei ole minkäänlaista hyötyä. 
Päätän puheenvuoroni toteamalla: 
 Olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, että Eurooppa on menossa oikeaan suuntaan. Autonkorina toimii perustuslaki, moottorina euro ja polttoaineena talousarvio. 
Marielle De Sarnez (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopassa on vikaa. Perustuslaissa on vikaa. Talousarviossa on vikaa. Innoituksessa on vikaa. Puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on tästä kriisistä osittain vastuussa, ei tosin yksin. Estitte rahoitusnäkymistä sopimisen viime kesäkuussa. Nyt näyttää siltä, että kaikki, mitä neuvoston puheenjohtajavaltio on onnistunut saamaan aikaan, on Turkin kanssa käytävien neuvottelujen käynnistäminen, aivan kuin hallitsematon syöksyminen tulevaisuuteen korvaisi visiot. 
Arvoisa puheenjohtaja, kriisiä ei voida ratkaista, jollei unionin talousarviosta päästä sopimukseen. Kriisiä ei voida ratkaista ilman voimakkaita ja demokraattisia toimielimiä. Kriisiä ei voida ratkaista vähättelemällä Euroopan merkitystä. Mikä tärkeintä, kriisiä ei voida ratkaista uskottelemalla, että Eurooppa voidaan typistää taloussopimuksiksi tai suuriksi markkinoiksi. Eurooppa on ensisijaisesti poliittinen hanke. Arvoisa puheenjohtaja, Eurooppaan suhtautuvat odottavasti unionin sisäpuolella kaikki ne, jotka tietävät, että se on ainoa vastaus globalisaatiolle, ja unionin ulkopuolella kaikki ne, jotka haluavat parantaa maailman voimasuhteiden tasapainoisuutta. Älkää tuottako heille pettymystä! Älkää enää tuottako heille pettymystä! 
Jean Lambert (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aloittaa palveludirektiivistä. Toivon myös puheenjohtajavaltion ymmärtäneen, että monien parlamentin jäsenten mielestä yleishyödylliset palvelut – vaikka ne ovatkin tärkeitä sosiaalisen koheesion ja sosiaalisen liikkuvuuden kannalta – eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. 
Totean toiseksi energia-alasta, että yhteiseen energiapolitiikkaan sisältyy oletettavasti ympäristötehokkuuden hyvin dynaamista kehittämistä. Mihin toimiin puheenjohtajavaltio aikoo tältä osin ryhtyä? Miten talousarviota aiotaan muuttaa uusiutuvien energialähteiden tukemiseksi, jotta ne asetettaisiin vihdoin tasavertaiseen asemaan ydinenergian kanssa? 
On totta, että on olennaisen tärkeää edistää ilmastonmuutokseen liittyviä asioita, erityisesti, jos haluamme edistää Afrikan köyhyyteen liittyviä toimia. Miten puheenjohtajavaltio sitten yhdistää ilmastonmuutoksen muihin kysymyksiin – esimerkiksi Lissabonin esityslistan puitteissa – joiden tarkoituksena on ymmärtääkseni edistää sellaisia asioita kuin todella radikaaleja koulutusstrategioita, joiden avulla työvoimaamme sopeutetaan ilmastonmuutokseen? 
Kysyn lopuksi, mihin toimiin puheenjohtajavaltio aikoo globalisaation yhteydessä ryhtyä korottaakseen työvoima- ja ympäristönormit kansainväliselle tasolle? 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan järjestämä huippukokous, jossa käsitellään globalisaatiota ja johon kokoontuvat EU:n jäsenvaltioiden valtioiden tai hallituksien päämiehet, on mielestäni erittäin arvokas aloite. Globalisaatio on uudenlainen poliittisen, taloudellisen ja kulttuurisen kolonialismin muoto, jota rikkaat maat tyrkyttävät köyhille ja vähemmän kehittyneille maille. Suurimpia globalisaation aiheuttamia uhkia on maapallon luonnonvarojen tehoton käyttö. 
Euroopan komissio on ehdottanut erityisen rahaston perustamista globalisaation vaikutuksien torjumiseksi. Niinpä kysynkin, käytetäänkö tätä rahastoa myös tukemaan tutkimusta ja kehittämistä ympäristöystävällisen tekniikan parissa ja edistämään yrityksien – myös monikansallisten yrityksien – ympäristövastuuta? On syytä toivoa, että huominen huippukokous on yksi tekijöistä, joiden ansiosta EU:n jäsenvaltiot voivat ryhtyä pitkän aikavälin toimiin globalisaation kielteisten vaikutuksien ehkäisemiseksi. 
Konrad Szymański (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Alexander, on selvää, että Euroopan unionissa pitäisi kiireellisesti käydä rehellistä keskustelua, jollaista käydään Hampton Courtissa, ja katson, että huippukokouksen pitäminen oli hyvä ajatus brittiläisiltä. Haluan esittää kaksi huomautusta vastauksena kysymyksiin, jotka esitettiin pääministeri Blairin vierailleen lähettämässään kirjeessä. Jotta voisimme luoda enemmän työpaikkoja ja lisätä kasvua Euroopassa, meidän on pidettävä proosalliset lupaukset, jotka teimme 50 vuotta sitten. Tällä tarkoitan yhtäläistä pääsyä avoimille työvoima- ja palvelumarkkinoille. Ehdotan, että tällaiset asiat hoidetaan ensin, ennen kuin siirrymme tarkastelemaan Euroopan selkeytymätöntä poliittista tulevaisuutta. 
Voimmeko saavuttaa yhdessä enemmän? Vastaus on raikuva "kyllä", mutta saavutuksemme riippuvat siitä, missä määrin uskomme eurooppalaiseen hankkeeseen. Se taas liittyy erottamattomasti avoimien työllisyys- ja palvelumarkkinoiden olemassaoloon – markkinoiden, joille kaikilla on yhtäläinen pääsy – sekä siihen, että vanhat jäsenvaltiot suhtautuvat talousarvion yhteydessä solidaarisesti EU:n uusiin jäsenvaltioihin. Vastahakoinen suhtautuminen yhteismarkkinoiden päätökseen saattamiseen tai solidaarisuuteen perustuvan talousarvion hyväksymiseen heikentää luottamusta eurooppalaista hanketta kohtaan maissa, joissa luottamus on tällä hetkellä voimakkainta, kuten esimerkiksi Puolassa. 
Arvoisa puheenjohtaja Alexander, muistuttakaa Tony Blairia tästä yhteydestä. Pyytäkää häntä pitämään se mielessään sekä tekemään se myös selväksi muille Hampton Courtin vieraille, vaikka jotkut voivatkin pitää sitä kiristämisenä. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, luin viralliselta Internet-sivustolta, että Eurooppa-neuvostossa tarkastellaan toimia, joiden avulla voidaan paremmin suojella Euroopan kansalaisten turvallisuutta. Lehdistötietojen mukaan Ranskan ja Espanjan pääministerit esittelevät huippukokouksessa yhteisen aloitteen merkittävän maahanmuuttopolitiikan luomiseksi Eurooppaan, ja siitä haluan ilmaista muutamia huolenaiheita. Espanjan sosialistihallitushan on suurimittaista siirtolaisten aseman laillistamista edistävän politiikkansa myötä vastuussa hirvittävistä tapahtumista Marokossa sijaitsevilla Espanjan erillisalueilla. On todettava rehellisesti, että kummankin maan maahanmuuttopolitiikat ovat epäonnistuneet. 
Tarvitsemme siis vain sen vahvistamista, että maanosamme ei ole maahanmuuttoalue ja että jäsenvaltiomme ovat jo nyt joutuneet valtavan suuriin vaikeuksiin sen vuoksi, että alueellamme elää miljoonia pakolaisia, jotka eivät sopeudu yhteiskuntaan. 
Meidän on kunnioitettava kansalaistemme tahtoa ja tarjottava Turkille etuoikeutettua kumppanuutta sen sijaan, että käynnistämme liittymisneuvottelut sellaisen maan kanssa, jota ei valitettavasti voi pitää missään mielessä eurooppalaisena maana. Se olisi hyvä alku. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuunnellessamme pääministeri Blairin kesäkuussa pitämää puhetta ajattelimme kaiken muuttuvan. Todellisuudessa kesti neljä kuukautta, ennen kuin pääministeri Blair teki ehdotuksensa, joista voimme vain olla samaa mieltä, koska ne ovat joka tapauksessa jo osa omia suunnitelmiamme. 
Kun pääministeri puhuu tutkimuksesta ja kehittämisestä, energia-alasta, koulutuksesta, maahanmuuton hallitsemisesta ja demokratian asettamasta haasteesta, hänen ehdotuksissaan ei ole mitään uutta. Pelkkää sisällötöntä sanahelinää. Kriisiin ajautunut Eurooppa jää juhlapuhe juhlapuheelta jälkeen muusta maailmasta, joka etenee hyvin nopeasti. Kiitoksia, pääministeri Blair! Hän on puheenjohtajana poissaoleva, eikä hänellä ole mitään tarjottavaa. 
Miten asiat siis ovat konkreettisesti edistyneet heinäkuun jälkeen? Mietin miettimistäni, mutta en keksinyt, mihin toimiin olisi ryhdytty kansalaisten odotuksiin vastaamiseksi. Turkin kanssa käytävät neuvottelut kyllä käynnistettiin, mutta sitähän Euroopan kansalaiset eivät itse asiassa halunneet… 
Pääministeri Blair valitti kesäkuussa, että vain kaksi maailman 20 merkittävimmän yliopiston joukkoon kuuluvista yliopistoista sijaitsee Euroopassa. Mitä hän on konkreettisesti tehnyt tilanteen muuttamiseksi? Pääministeri Blair vakuutti, että tutkimus on avainasemassa kilpailukyvyn säilyttämisen kannalta. Olemme siitä täysin samaa mieltä, mutta millaisia erityisiä ehdotuksia hän on tehnyt? Mitä hän aikoo tehdä aivovuodon estämiseksi? 
Arvoisa pääministeri Blair, kysyn lopuksi, mitä olette tehnyt, jotta Euroopasta tulisi suositumpi? Emme halua hallitusten saituuden hyväksi uhrattua Eurooppaa! Parlamentti ei aio hyväksyä halpistalousarviota. Tarkoituksena ei ole vaihtaa Ison-Britannian maksuhyvitystä YMP:hen, vaan Euroopalle on vihdoin annettava keinot, joita sen strategia edellyttää. Euroopan unionia ei voida rakentaa vain unelmilla ja kauniilla puheilla. Pelkään, että pääministeri Blair on kiinnittänyt liikaa huomiota Shakespeareen, joka lausui: "Ja kunnian himo… valitsee ennen tappion kuin voiton, joss' itse varjoon joutuisi." 
Gary Titley (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pääministeri Blairia imartelee varmasti se, että jäsen Grossetête pitää häntä "super-Tonyna", joka pystyy sormiaan napsauttamalla muuttamaan yhtäkkiä koko Euroopan, ja diktaattorina, joka saa noin vain 24 muuta jäsenvaltiota tekemään, mitä hän haluaa. 
Pidän kuitenkin puheenjohtajavaltion saavuttamaa edistystä suurelta osin myönteisenä, erityisesti puheenjohtajavaltion osallistumista parlamentin toimintaan, ja sitä, että ministerit ovat jatkuvasti kiinnittäneet huomiota parlamentin toiveisiin.
Pidän myönteisenä oikeus- ja sisäasioiden edistymistä sekä sitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan sisäasiainministeri on henkilökohtaisesti sitoutunut osallistamaan parlamentin tietojen tallentamisen käsittelemiseen ja sisällyttämään asian ensimmäiseen pilariin. Neuvoston ja parlamentin välisten suhteiden kannalta edistysaskel on valtava.
Pidän myönteisenä Afrikan tilanteen edistymistä, paremman lainsäädännön edistämistä – ja erityisesti tähän liittyvän kuuden puheenjohtajavaltion ohjelman jatkamista – sekä puheenjohtajavaltion alkuperäistä sitoutumista työskentelemään Euroopan komission kanssa. Pidän myönteisenä laajentumisen edistymistä ja erityisesti Turkin kanssa käytävien neuvottelujen käynnistämistä. Tiedämme, että päätös oli hyvin vaikea ja että monet jäsenvaltiot ovat aidosti huolestuneita asiasta. Onkin suureksi kunniaksi Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoasiainministerille, että hän onnistui pitämään prosessin aikataulussa. Olisi ollut Euroopan kannalta tuhoisaa, jos prosessi olisi vain haihtunut ilmaan. Kroatian kanssa on ryhdytty käymään neuvotteluja, ja huomaan, että Yhdistyneen kuningaskunnan varapääministeri on tänään läsnä edistääkseen näitä neuvotteluja. Edistymme myös Balkaniin liittyvässä asiassa. 
On selvää, että suhtaudun myönteisesti siihen, mitä neuvoston puheenjohtaja sanoi tänään erityisesti energiapolitiikasta, koska kuten nykyinen puheenjohtaja muistanee, viittasin siihen Labour-puolueen kokouksessa. Olemme epäonnistuneet yhteismarkkinoiden täysimääräisessä täytäntöönpanossa. Se on tärkeää, samoin kuin liikenteen ja energia-alan infrastruktuurit. Euroopalla on ongelmia lupauksien pitämisessä. Hallituksien on siirryttävä sanoista tekoihin ja pidettävä lupauksensa. Toivon, että tämä toteutuu huippukokouksessa. Jäsenvaltiot on saatava ymmärtämään, että Eurooppa edistyy vain, jos ne tekevät, mitä ne ovat luvanneet tehdä. 
Bronisław Geremek (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, on myönnettävä, että pääministeri Blairin puheissa on tiettyä vetovoimaa. Kuultuani hänen kesäkuussa parlamentille pitämänsä puheen ja tänään pidetyn päätöspuheen aloitan toteamalla, että pidän pääministeri Blairia eräänä Euroopan harvoista todellisista valtiomiehistä. Hän vei kuitenkin lumovoimansa mukanaan, joten esittämäni huomiot saavat hieman erilaisen sisällön. 
On käymässä entistä selvemmäksi, että Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden lopputulos merkitsee huonoja uutisia Euroopan unionin kannalta. Kysymys kuuluukin, mihin toimiin puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta aikoo ryhtyä seuraavien kahden kuukauden aikana varmistaakseen, että edes kahdessa asiassa edistytään tosiasiallisesti? Myös uudet jäsenvaltiot pitävät rahoitusnäkymiä ongelmallisina, koska rahoitusnäkymät vaikuttavat haitallisesti niiden toimiin. Onko puheenjohtajavaltio Yhdistyneellä kuningaskunnalla minkäänlaista käsitystä siitä, miten näille maille voidaan korvata niiden kärsimät menetykset? Toinen asia, jonka haluan tuoda esille, on se, että Euroopan unioni tarvitsee poliittista ulottuvuutta. Mitä ehdotuksia puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta aikoo tehdä Euroopan unionille tältä osin? 
Jaime Mayor Oreja (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin vielä kerran antaa tunnustusta erinomaiselle puheelle, jonka Tony Blair piti tänään Euroopan parlamentissa. Ensinnäkin siitä syystä, että puhe oli erittäin poliittinen: Euroopan parlamentti tarvitsee poliittisia puheita, koska ne merkitsevät muutosta rutiineihimme ja samalla uudistumista ja elpymistä, mitä meidän ei pidä mielestäni aliarvioida. Voisimme sanoa paljon muutakin, mutta ei pidä missään tapauksessa aliarvioida tai vähätellä Tony Blairin tänään pitämän puheen merkitystä, kuten ei 23. kesäkuuta tänä samana vuonna pidetyn puheenkaan merkitystä. 
Totean suhtautuvani myönteisesti ennen kaikkea siihen, että hän määrittelee tietyt prioriteetit, tietyt ongelmat, ja että hän samalla osoittaa, mitä johtajuus tarkoittaa, eli kykyä nimetä poliittiset toimet, joihin Euroopan unionin on ryhdyttävä, yhdistää ne ja keskittyä niihin. 
Sekä Tony Blairin että tänä viikonloppuna Yhdistyneessä kuningaskunnassa kokoontuvan neuvoston on kuitenkin hyväksyttävä ongelmien luettelo. 
Toiseksi on korostettava – ja tätä jäin eniten kaipaamaan pääministeri Blairin puheesta – että hänen mainitsemiensa suuntaviivojen ja niiden toimien, joihin on ryhdyttävä, välillä on merkitysero, jota hän ei maininnut. Hänen on määriteltävä Euroopan unionin poliittinen asema näissä asioissa, kuten kollegani, jäsen Karas huomautti pari minuuttia sitten. Suuntaviivat eivät ole riittäviä, kuten eivät toimetkaan. On olemassa välivaihe: Euroopan unionin tehtävän määritteleminen terrorismin torjunnassa, maahanmuuttoon ja yliopistoihin liittyvissä asioissa. Tämä edellyttää neuvoston ryhtymistä toimiin, ja Eurooppa-neuvoston on vaadittava Euroopan unionia luopumaan joistakin toimivaltuuksistaan ja osasta itsemääräämisoikeuttaan, jotta Euroopan unioni ja sen toimielimet voivat täyttää tehtävän, joka niille kiistatta kuuluu. 
Toivon lopuksi, että tämä erinomainen puhe, jonka arvoa en vähättele, ei johda jälleen pettymykseen tämän Eurooppa-neuvoston puolivuotisen puheenjohtajakauden lopuksi. 
Enrique Barón Crespo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan käyttää minulle annetun minuutin lähettääkseni suoria viestejä puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Aloitan jäsen Dührkopin käyttämällä kielikuvalla. 
Jos haluamme edistyä, kuten neuvoston puheenjohtaja ehdotti, tarvitsemme moottoria, eli euroa – ja on muistettava, että maailman kilpailukykyisin maa talouden alalla on Suomi, joka kuuluu euroalueeseen – polttoainetta, eli rahoitusnäkymiä koskevaa talousarviosopimusta, samoin kuin toimivaa autonkoria, eli itse asiassa perustuslakia. 
Pääministeri Blairin esille ottamilla aloilla tutkimus ja kehittäminen sekä innovaatiot sisältyvät näkymiin, ja näillä aloilla on tehty suurimmat leikkaukset. Energiapolitiikkaa voidaan tukea, koska se ei ole yhteisön ala, yliopistot taas eivät ole, mutta Erasmus-ohjelmaa voidaan laajentaa, samoin kuin maahanmuuttoa, mikä on hyvin tärkeää. Meidän on tuettava Euroopan operatiivisen ulkorajayhteistyön hallintavirastoa sekä takaisinottoa koskevia sopimuksia ja lisättävä tukeamme Afrikalle. 
Totean lopuksi, että terrorismin torjuntaan liittyvä kanta on muuttunut 7. heinäkuuta jälkeen. Ministeri Clarke totesi täällä, että olisi merkittävä teko siirtää terrorismin torjunta ensimmäiseen pilariin. 
Katson näin ollen, että puheenjohtajavaltio Yhdistyneellä kuningaskunnalla on hyvä tilaisuus esittää ehdotuksia, joiden tarkoituksena on tehdä näistä tavoitteista totta. 
Antonio Tajani (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä pääministeri Blairin huomista huippukokousta koskeneen puheen sisällöstä, mutta pyydän neuvostoa kiinnittämään erityistä huomiota erääseen ratkaisevaan asiaan, joka oli jo keskeisessä asemassa sekä pääministeri Blairin että puheenjohtaja Barroson puheissa. Kyse on siitä, missä määrin unionin talous kärsii yhteiskuntamme väestön ikääntymisestä. Euroopan demografinen taso ja työväestön määrä laskevat hälyttävää vauhtia, ja Eurostatin juuri eilen julkaisemien lukujen mukaan maahanmuutto on ainoa tapa korvata tämä vajaus. 
Syntyvien lasten määrä, 1,5 lasta yhtä pariskuntaa kohden, jää selvästi alle luonnollisen uusiutumistason, joka on kaksi lasta kahta vanhempaa kohden. Vuonna 2020 työväestön määrä on 20,7 prosenttia alhaisempi kuin vuonna 1980, eli työntekijöitä on 20 miljoonaa vähemmän. Euroopan väestö vanhenee: vuonna 2020 iäkkäitä ihmisiä on 19,1 prosenttia enemmän kuin vuonna 1980. Tämä kaikki vaikuttaa kielteisesti terveydenhoitoon, eläkkeisiin ja julkisiin varoihin, mutta myös Euroopan kasvunäkymiin, koska dynaamisuutemme heikkenee. 
Syitä on monia. Niihin kuuluu kiistatta se, että perhettä, yhteiskunnan peruskiveä ja Euroopan sivistyksen perusarvoa, ei ole varjeltu ja tuettu. Joudumme huomaamaan, että välinpitämätön suhtautuminen arvoihimme aiheuttaa sosiaalisia, mutta myös erittäin kielteisiä taloudellisia vaikutuksia. Tällaisissa oloissa näyttäisi olevan vaikea saavuttaa Lissabonin tavoitteita.
Mitä meidän sitten pitäisi tehdä? Meidän on palattava arvoihin, jotka innoittivat Euroopan perustajia toteuttamaan unelman, joka uhkaa särkyä juuri, kun siitä on tulossa totta. Tästä syystä, jos haluamme todella luoda Euroopan uuden sosiaalisen mallin, jokaisen toimielimen on uskottava yksilöiden keskeiseen merkitykseen. Tämän sosiaalisen mallin on perustuttava sosiaalisen markkinatalouden periaatteisiin, joiden mukaan kilpailukyvyn, kilpailun sekä aloitteenteon vapauden ja yrittäjyyden päätavoitteina pitäisi kokonaisuutena olla täystyöllisyys ja yhteiskunnan vauraus. 
Paljon on tehtävää tasapainoisen kasvun saavuttamiseksi. Mainittakoon esimerkiksi tarve tarkistaa – ja tässä olen samaa mieltä pääministeri Blairin kanssa – energiavalintojamme sekä kehittää rahoitusvälineitä ja hankekohtaisia välineitä. Tulevina viikkoina neuvoston, komission ja parlamentin on käsiteltävä vaikeita asioita: palvelujen vapauttamista, rahoitusnäkymiä ja maataloutta. Jos toimielimet kuitenkin lähtevät liikkeelle laatimatta strategista suunnitelmaa, joka perustuu yhteiskuntamme perusarvoihin, kaikki pyrkimykset valuvat hukkaan. Pääministeri Blair on oikeassa todetessaan, että meillä on mahtava perintö ylläpidettävänämme. Meidän on pidettävä huoli, ettemme tuhoa sitä. 
Martine Roure (PSE ). –
   Arvoisa puheenjohtaja, järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunta on eräs puheenjohtajakautenne pääasiallisista huolenaiheista. 
Kun Yhdistyneen kuningaskunnan ensisijaiset tavoitteet esiteltiin kesäkuussa, muistutin teille, että kansalaiset haluavat suojelevan ja jalomielisen solidaarisuuden Euroopan, ja että näin ollen on varjeltava turvallisuuden ja vapauden välistä haurasta tasapainoa. Periaate on edelleen ajankohtainen tietojen säilyttämistä koskevan direktiivin yhteydessä. Suhtaudun myönteisesti puheenjohtajavaltion haluun edistää yhteispäätösmenettelyä, johon parlamentti osallistuu. Vastaamme haasteeseen, ja toimimme siten, että asiasta päästään sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä. 
Seuraamme kuitenkin tarkkaavaisesti mielestämme hyvin tärkeiden asioiden etenemistä, kuten tietojen suojelemista tämän direktiivin yhteydessä. Vain tietoihin pääsyä koskevien tiukkojen sääntöjen ja rangaistuksien avulla voidaan varmistaa, että tietojen säilyttäminen ei vaikuta haitallisesti kansalaisten vapauksiin. 
Jacek Emil Saryusz-Wolski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olin yksi heistä, jotka arvostivat puheenjohtajavaltion puheenvuoroa, mutta pelkäänpä, ettei se houkutellut minua, saati saanut minua vakuuttuneeksi asiasta. En tullut vakuuttuneeksi siitä, että lupaukset aiotaan pitää. Unioni ei kaipaa kauniita sanoja, vaan konkreettisia toimia, ja tässä yhteydessä monivuotisella talousarviolla on tulipalokiire. 
Kun kaksi kolmasosaa tästä huomaamattomasta puheenjohtajakaudesta on kulunut, olemme edelleen samassa jamassa kuin kesäkuussa. Toiveet heräsivät uusissa jäsenvaltioissa. Nyt ne ovat pettyneitä ja huolestuneita, koska lupauksien ja toimien välillä on selvä ero. Talousarvionäkymien puuttuminen vaikeuttaa uusien jäsenvaltioiden toimia ja pitkän aikavälin taloudellista suunnittelua, eikä niille aiheudu hyötyä jäsenyydestä. Vuoden 2004 laajentuminen edellyttää myös rahoitusvälineitä, jotta kyseistä eroa voidaan kaventaa ja ylläpitää sosiaalista ja taloudellista koheesiota solidaarisuusperiaatteen pohjalta. 
Kuulimme kesäkuussa poliittisesta johtajuudesta. Monet odottivat, että talousarvioon liittyvissä kysymyksissä näkyisi merkkejä tällaisesta johtajuudesta. Olemmeko yhtään lähempänä tyydyttävää ratkaisua? Kuulimme luottavaisesta Euroopasta, joka pitää laajentumista historiallisena tilaisuutena suuremman unionin rakentamiseksi. Saammeko todella enemmän Eurooppaa vähemmillä rahamäärillä, vai tarvitaanko siihen ylipäätään rahaa? Miksei talousarvio ole Hampton Courtin kokouksen esityslistalla? Tässä on kyse EU:n uskottavuudesta. Pattitilanne on ratkaistava. Aika on loppumassa. Miten voimme kohdata globalisaation ja sosiaalisen mallin haasteet? Aiotte keskustella Hampton Courtissa siitä, onko unionilla tarkoituksenmukaiset rahoitusvälineet käytössään. Asiat tapahtuvat väärässä järjestyksessä. Toimiin ryhtymisen sijaan maalailemme visioita. Sisällöttömät visiot ovat harhoja, eivätkä ne juurikaan hyödytä kansalaisiamme. 
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teillä on kaksi kuukautta aikaa täyttää lupaus talousarvioon liittyvän sopimuksen saavuttamisesta. Vetoamme teihin, jotta puheenjohtajavaltio tekisi kaikkensa talousarvionäkymien aikaansaamiseksi. On olemassa puolalainen sanonta, jonka mukaan se, joka antaa nopeasti, antaa kahdesti. Euroopan parlamentti on laatinut kelvollisen, järkevän, suuremman talousarvion. Se ei ole ihanteellinen, mutta se on hyvä, parempi kuin mihin neuvostossa pystytään – mikäli siellä pystytään laatimaan minkäänlaista talousarviota. Miksei neuvosto voi hyväksyä parlamentin ehdotusta? Ajatelkaapa asiaa uudelleen. 
Borut Pahor (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, saanen jatkaa siitä, mihin edellinen puhuja lopetti. Olen hyvin pitkälti samaa mieltä Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin arviosta, jonka mukaan Euroopan talousarvio on rakenteeltaan vanhentunut, eikä se enää vastaa Euroopan unionin uudenaikaisia tarpeita. Olen tyytyväinen siihen, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ehdottaa huomisessa epävirallisessa kokouksessa tämänsuuntaisia strategisia muutoksia.
Olen mielissäni, jos rahoitusnäkymät vastaavat eurooppalaisissa politiikoissa vallitsevaa uutta konsensusta, joka liittyy etusijalle asetettaviin toimiin. Uusien jäsenmaiden, kuten Slovenian, edustajana tehtävänäni on korostaa, että pyrkimyksiä muotoilla uusia talousarviossa etusijalle asetettavia toimia ei pidä käyttää tekosyynä, jonka perusteella rahoitusnäkymien hyväksymistä siirretään joulukuuhun. On tosiaan olennaisen tärkeää erityisesti uusien maiden kannalta, että talousarvio hyväksytään mahdollisimman pian, koska muuten emme voi laatia asianmukaisesti omia talousarvio-ohjelmiamme ja taata varojen myöntämistä yhteisön varoista. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, kiitän teitä pääministeri Tony Blairin puolesta siitä, että saimme tilaisuuden puhua parlamentissa monista asioista, joita on tänä iltapäivänä käsitelty valmistautuessamme hallituksien päämiesten epäviralliseen kokoukseen, joka pidetään huomenna Hampton Courtissa.
Tämän iltapäivän keskustelu on ollut mielestäni ajoituksensa puolesta sekä ajankohtainen että hyödyllinen keskustelu strategisista kysymyksistä, joihin Eurooppa joutuu vastaamaan tulevina vuosina. Näissä kysymyksissä paneudutaan perin pohjin siihen, miten Eurooppa reagoi globalisaatioon, ja kuten pääministerimme totesi, sekä globalisaation aiheuttamiin uhkiin että sen tarjoamiin tilaisuuksiin, jotka ovat aivan yhtä merkittäviä.
Haluan tehdä selväksi, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta haluaa päästä yhteisymmärrykseen Euroopan tulevasta suunnasta ja pitää huolen siitä, että parlamentin jäsenien tänään esittämät kannat otetaan huomioon alaa koskevissa ehdotuksissa. Arvostan kaikkien poliittisten ryhmien johtajia, jotka ovat tänään esittäneet kantansa selvästi ja suorasanaisesti. Haluan myös kiittää puheenjohtaja Barrosoa hänen osallistumisestaan keskusteluun. Hänen panoksensa sisältö sekä komission asiakirja, johon hän viittasi – asiakirja, joka koskee eurooppalaisia arvoja globalisoituneessa maailmassa – osoittavat, missä määrin jäsenvaltiot ja komissio ovat yhtä mieltä asioista, ja että ne kummatkin korostavat käsittelemiemme tärkeiden asioiden kiireellisyyttä. 
Pyydän parlamenttia suhtautumaan ymmärtäväisesti siihen, etten vastaa jokaiseen yksittäiseen kohtaan, joka otettiin esille tässä pitkässä, mutta tärkeässä keskustelussa. Saanen sen sijaan tarkastella pääasioita, joita niin moni puhuja käsitteli kuin aikarajojen puitteissa oli mahdollista. 
Kaikella kunnioituksella totean, että jäsen Kirkhopen huomautuksista näkyy, mitä seuraa siitä, kun puhe kirjoitetaan vastauksena puheeseen, jota ei ole vielä kuultu. Tarkoitan tällä sitä, että hän kyseenalaisti puheenjohtajavaltion sitoutumisen sellaisten yksityiskohtien perusteella, joita oli tarkoitus käsitellä myöhemmin. Pääministerimme teki puheenjohtajavaltion puolesta hyvin selväksi, että sen lisäksi, että Turkin liittymisen yhteydessä on saavutettu merkittäviä asioita – palaan tähän hetken kuluttua – on myös tärkeää asettaa Euroopan tulevaisuutta koskeva keskustelu ja Euroopan tuleva rahoitus keskinäiseen järjestykseen. Kysymykseen siitä, miten tämä vaikuttaa Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisiin etuihin, totean parlamentille yksinkertaisesti, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kohdistuvat samat haasteet kuin kaikkiin muihinkin puheenjohtajavaltioihin, ja että koko Euroopassa on pyrittävä konsensukseen. Siihen on tarpeen ja asianmukaista sisällyttää Yhdistyneen kuningaskunnan kansalliset edut. 
Jäsen Désir mainitsi tärkeitä energia-alan infrastruktuureihin ja yliopistoihin liittyviä asioita. Panin hyvin kiinnostuneena merkille seikat, jotka tuotiin esille palveludirektiivin yhteydessä. Nämä ovat vain muutamia kohdista, jotka leimaavat asiasta käymäämme jatkuvaa keskustelua. 
Jäsen Koch-Mehrin, joka näyttää poistuneen istuntosalista, puhui tutkimuksen ja kehityksen ohella muidenkin painopistealueiden, kuten erityisesti avoimuuden, merkityksestä; asia on otettu esille sekä tässä istuntosalissa että muillakin foorumeilla, joihin pääministerimme on tänään osallistunut. Tiedotan vielä parlamentille, että pysyvät edustajat keskustelivat avoimuudesta muodollisesti 19. lokakuuta. Teimme heti puheenjohtajakautemme alussa selväksi, että halusimme edistää tätä asiaa, ja edistys on jatkuvaa. Keskustelut on jo aloitettu, kuten käy ilmi Coreper-komiteassa 19. lokakuuta pidetystä keskustelusta. 
Jäsen Hudghton väitti hänelle tyypilliseen lämpimään tyyliin, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ei ole saavuttanut minkäänlaista edistystä. Tyydyn huomauttamaan, että Turkin liittymisnäkymiä on tarjottu turkkilaisille jo 42 vuoden ajan. Parlamentin jäsenien – kannattivatpa he Turkin liittymistä tai eivät – on sopimatonta vähätellä Luxemburgissa taannoin saavutettujen asioiden historiallista merkitystä. Kun otetaan huomioon, että tehtävänäni on tänään toimia puheenjohtajavaltion edustajana, vastustan suurta houkutusta ryhtyä väittelemään jäsen Hudghtonin kanssa asioista, jotka hän halusi skottilaisena nationalistina tänään tuoda parlamentin huomioon. Tyydyn toteamaan – ja teen niin hänen ylpeänä skottilaisena maanmiehenään – että hän esiintyi tämänpäiväisessä keskustelussa varsinaisena päivänsäteenä. 
Vastaan jäsen Bondelle toivoen, että olen jo käsitellyt hänen avoimuuteen liittyvää huomautustaan. Jäsen Angelillille, joka kysyi, olemmeko sitoutuneet riittävästi pyrkimään sopimukseen tulevasta rahoituksesta, toistan vain asiat, jotka pääministerimme esitti aiemmin tänään käymissämme keskusteluissa. Hän teki selväksi, että olemme molemmat sitä mieltä, että Euroopan tulevaisuudesta on tarpeen keskustella huomenna Hampton Courtissa, ja että tämä keskustelu on olennainen ennakkoedellytys pyrkiessämme edistämään tulevaa rahoitusta. 
Jäsen Mote, joka näyttää lähteneen istuntosalista – kenties reaktiona siihen, miten olen aiemmin vastannut hänen kysymyksiinsä – mainitsi korruptiota koskevan erityiskysymyksen. Puheenjohtajavaltio työskentelee yhdessä komission ja muiden jäsenvaltioiden kanssa komission asiakirjan "Roadmap towards a positive statement of assurance" (Tiekartta kohti myönteistä tarkastuslausumaa) parissa. Kyse on toimipaketista, jonka tarkoituksena on uudistaa komission kirjanpitojärjestelmää ja helpottaa tilintarkastustuomioistuimen mahdollisuuksia antaa tilinpidolle puhtaat paperit. Toivomme, että asiasta päästään sopimukseen marraskuun Ecofin-neuvostossa. 
Jäsen Karas halusi "avointa ja julkista keskustelua". Väitän, että parlamentissa käytiin tänään juuri sellaista rehellistä keskustelua eri asioiden merkityksestä Hampton Courtin kokouksen edellä. Kuuntelin hyvin tarkasti erityishuomioita, joita hän esitti oman ryhmänsä näkökannalta muista asioista, kuten toimivallasta yliopistoihin nähden sekä tulevasta rahoituksesta.
Jäsen Dührkop Dührkop tunnusti tarpeen keskustella tulevan rahoituksen suunnasta, mutta toistan tässäkin yhteydessä olevamme lujasti sitä mieltä, että oikea järjestys on vahvistaa, mihin Eurooppa on menossa, ennen kuin tarkastelemme tulevaa rahoitusta. 
Aavistan joidenkin parlamentin kollegojen suhtautuvan epäilevästi prosessin elinkelpoisuuteen. Muistutan vain Yhdistyneen kuningaskunnan aiemmasta puheenjohtajakaudesta vuonna 1992, jolloin tulevaa rahoitusta koskevat puheenjohtajavaltion ehdotukset esitettiin marraskuussa, ennen kuin sopimukseen päästiin joulukuussa. Jäsen De Sarnez mainitsi saman kysymyksen. Hän väitti, että meidän on hyvin vaikea ratkaista talousarvioon liittyvä kysymys. Tyydyn vain toistamaan, että jollemme onnistu ratkaisemaan Euroopan tulevan suunnan kysymystä, se vaikeuttaa myös vastaavasti vastaamista Euroopan tulevaan rahoitukseen liittyvään haasteeseen. 
Vastaan jäsen Lambertin huomautuksiin, erityisesti niihin, jotka liittyvät ilmastonmuutokseen, esittämällä hyvin suorasanaisesti, millä tavalla haluamme asioiden edistyvän. Haluamme saavuttaa yhteisymmärryksen ilmastonmuutokseen liittyvästä uhasta ja tarpeesta ryhtyä kiireellisiin toimiin sen torjumiseksi. Tästä syystä puheenjohtajakaudellamme 17. lokakuuta pidetyssä ympäristöalan neuvostossa sovittiin Euroopan unionin alustavasta kannasta Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevia neuvotteluja varten; ne pidetään joulukuussa. Haluamme luoda vankan toimintaperustan Euroopan unionin keskipitkän ja pitkän aikavälin ilmastonmuutosstrategiaa varten, ja tähän pyritään myös neuvoston eri kokoonpanoissa sekä Euroopan unionin ulkoisissa huippukokouksissa. 
Pyrimme lopuksi myös sopimukseen tarpeesta luoda kustannustehokkaita ja joustavia ratkaisuja EU:n ilmailualan päästöjen torjumiseksi. Suhtaudumme puheenjohtajavaltiona myönteisesti komission tilaamaan äskettäiseen tutkimukseen, jossa suositellaan päästökauppaa parhaana ratkaisuna. Suunnittelemme alustavan keskustelun käymistä näistä asioista joulukuussa pidettävässä ympäristöalan neuvostossa. 
Jäsenet Piotrowski ja Szymański puhuivat molemmat globalisaation haasteesta, ja he ottivat esille tärkeitä asioita, jotka leimaavat uskoakseni hallituksien päämiesten huomisia keskusteluja Hampton Courtissa.
Jäsen Van Hecke mainitsi Turkkiin liittyviä seikkoja, joista olen kaikella kunnioituksella yksinkertaisesti eri mieltä. En puhu ainoastaan puheenjohtajavaltion puolesta, vaan ilokseni myös yksimielisen yleisten asioiden neuvoston puolesta; se noudatti johdonmukaisesti aiempia sitoumuksia, jotka tehtiin joulukuussa 2004 pidetyssä Euroopan hallituksien päämiesten kokouksessa. Näin saatettiin käynnistää Turkin täysjäsenyydestä käytävät neuvottelut 3. lokakuuta. Olen iloinen voidessani todeta, että jäsen Grossetête tunnusti juuri tämän seikan ja Turkin kanssa käytävien liittymisneuvottelujen historiallisen merkityksen. Hän totesi kuitenkin arvostelemalla mielestäni samalla Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakautta, että emme voi yhdistää Eurooppaa ja unelmiamme. Huomautan kunnioittavasti, että toiveidemme ja unelmiemme pohjalta on paljon helpompi rakentaa Eurooppaa haluamaamme suuntaan kuin jos rakentaisimme sitä muistojemme ja aiempien saavutustemme pohjalta. 
Kuten pääministerimme huomautti hyvin kaunopuheisesti tehdessään yhteenvedon tämänpäiväisestä keskustelusta, kun tarkastelemme Eurooppaan kohdistuvia tulevia haasteita – liittyivätpä ne ilmastonmuutokseen tai vaurauden turvaamiseen ja sosiaaliturvan ylläpitämiseen globalisaation haastetta vastaan – on helppo havaita Euroopan toimien merkitys tulevien 50 vuoden aikana. Tästä syystä on mielestäni Euroopan etujen mukaista pyrkiä tietoisesti vastaamaan tuleviin haasteisiin. Väitän, että näin muodostamme varmemman perustan kansan tuelle kuin jos tyydymme luettelemaan aiempia saavutuksiamme. 
Jäsen Titley tunnusti jalomielisesti puheenjohtajavaltion ja parlamentin tekemän työn ja antoi sille kiitosta. En ole varma siitä, heijasteleeko parlamentissa tällä hetkellä läsnä olevien jäsenten määrä suhteellista kiinnostusta pääministerin ja Yhdistyneen kuningaskunnan Eurooppa-ministerin huomautuksiin, mutta olen kuitenkin kiitollinen jäsen Titleylle ja välitän hänet ystävälliset sanansa ministerikollegoilleni. Olen hänelle yhtä lailla kiitollinen sen asian tunnustamisesta, jota olen yrittänyt jo tuoda esille puheenvuorossani ja joka on Turkin kanssa käytävien liittymisneuvottelujen todella historiallinen merkitys. Olin myös hyvin iloinen ja kiitollinen kuullessani arvoisan jäsenen mainitsevan Afrikkaan liittyvän laajemman kysymyksen ja tärkeän työn, jota on tehty Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aikana tämän suurta maailmanlaajuista huolta herättäneen asian yhteydessä. 
Tältä osin korostan, että puheenjohtajavaltio ja komissio painottavat tärkeää työtä, jota on vielä tehtävä kehitykseen liittyvissä asioissa Hongkongissa joulukuussa – Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden loppupuolella – pidettävissä olennaisen tärkeissä Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa. 
Kaikki me, jotka olemme tehneet Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aikana kovasti työtä turvataksemme lisätoimiin ryhtymisen niin velkojen helpottamiseksi kuin avustuksien maksamiseksi, pidämme tätä olennaisen tärkeänä tilaisuutena. Siihen on tartuttava, mikäli aiomme edistyä kolmannella ratkaisevan tärkeällä kehityksen alalla, joka on tietysti kaupankäynti. 
Jäsen Geremek otti myös esiin tulevan rahoituksen. Saanen sanoa hyvin suoraan, että kun otetaan huomioon, mitä pääministerimme toisti tänään, mielestäni ei ole tarkoituksenmukaista keskustella uusille liittymisneuvotteluja käyville valtioille eli niin sanotuille A 10 -valtioille tarjottavista korvauksista, kun tulevasta rahoituksesta ei ole päästy sopimukseen. Nyt meillä on tilaisuus omistautua asialle uudelleen ja sitoutua varmistamaan, että tulevasta rahoituksesta todella päästään sopimukseen, koska se on tärkeää puheenjohtajavaltiolle ja kaikille jäsenvaltioille. Myönnän kuitenkin, että se on erityisen tärkeää niille jäsenvaltioille, jotka ovat hiljattain liittyneet Euroopan unioniin. 
Jäsen Mayor Oreja esitti laajamittaisia kysymyksiä Euroopan tulevasta asemasta ja erityisesti terrorismista. Hän tiedusteli, pystymmekö muuttamaan pääministerimme määrittelemät laajemmat toimialueet teoiksi. Totean jälleen parlamentin jäsenille, että juuri tästä syystä tilasimme asiakirjan: jotta voisimme aikanaan muuttaa kyseiset laajat toimialueet konkreettisiksi teoiksi. 
Jäsen Barón Crespo otti esille perustuslakisopimuksen, ja voinkin tässä yhteydessä vahvistaa erästä Hampton Courtin kokouksen perimmäisistä tarkoituksista, kokouksen, jota tämä keskustelu edeltää. Olimme hyvin selvästi sitä mieltä – Ranskan ja Alankomaiden äänestäjien tekemien päätöksien valossa – että olisi väärin vain jatkaa mekanistisesti keskustelua institutionaalisesta arkkitehtuurista, kun äänestystuloksen voidaan itse asiassa kuvata johtuneen todennäköisesti sekä tekstistä että asiayhteydestä. Tilanne oli epäilemättä tällainen Ranskassa ja käsittääkseni myös Alankomaissa. Näin ollen olisi väärin vain tarkastella tekstiä, kun on vastattava laajempaan kysymykseen siitä, miten Eurooppa reagoi globalisaatioon, johon kansalaiset vaativat vastausta. Tästä huomenna pidettävä kokous ammentaa innoituksensa ja tähän sen tarkoitus perustuu. 
Jäsen Tajani mainitsi joitakin tärkeitä asioita, kuten jäsen Rourekin. Päätän kuitenkin puheeni toistamalla uudelleen, miten tärkeän huomion jäsen Saryusz-Wolski esitti, nimittäin tulevan rahoituksen. Olen jo todennut haluavani tänään tehdä selväksi tässä parlamentissa, että tulevasta rahoituksesta on mielestämme tärkeää päästä mahdollisuuksien mukaan sopimukseen joulukuun neuvostossa. 
Tätä väitettä tukeakseni mainitsen myös Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana toimivan pääministerimme kirjeen, jonka hän on lähettänyt kollegoilleen ja jossa hän kutsuu heidät huomenna Hampton Courtissa pidettävään kokoukseen. Hän lausui, ja lainaan: "Tiedän, että jotkut kollegat haluavat tietää, miten puheenjohtajavaltio aikoo edistää tulevia rahoitusneuvotteluja. Laaja-alaisen kuulemisen perusteella uskon, että on olemassa yhteinen tahto päästä sopimukseen joulukuussa. Puheenjohtaja Barroso on myös esittänyt uusia ajatuksia työn edistämiseksi."
Kirjeessä, jonka pääministeri Blair lähetti kollegoilleen, hallituksien päämiehille, tehdään mielestäni hyvin selväksi, että olemme vilpittömästi sitoutuneet pääsemään mahdollisuuksien mukaan sopimukseen, ja että on tärkeää asettaa asiat järjestykseen, mistä jo mainitsinkin.
Arvoisa puhemies, ilmaisen vielä kerran kiitollisuuteni saatuani tilaisuuden vastata tähän tärkeään ja hyvin ajoitettuun keskusteluun. Olen varma siitä, että huomenna Hampton Courtissa pidettävä kokous suo jäsenvaltioille todellisen ja tärkeän tilaisuuden osoittaa sekä yhtenäisyyttä että yhteistä pyrkimystä ja todistaa, että Euroopan unioni on avainasemassa, kun vastaamme haasteisiin, joista on tänään puhuttu paljon. 
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, Douglas Alexander mainitsi Afrikkaan sovellettavan strategian. Afrikan-valtuuskunta tuli tapaamaan meitä viime viikolla, ja sen esiteltyä poliittisen esityslistansa – erityisesti nälänhädän, sodat, aidsin, aavikoitumisen ja lukutaidottomuuden – Euroopan ongelmat tuntuivat yhtäkkiä helppohoitoisilta. 
Tämä kaksi ja puoli tuntia kestänyt keskustelu edessämme olevista haasteista oli mielestäni kiinnostava. Joistakin asioista olimme tietysti eri mieltä, mutta olimme myös laajalti samaa mieltä useista kysymyksistä, kuten siitä, että talousarvio on vahvistettava mahdollisimman pian. 
Olin pettynyt vain yhteen asiaan. Olisin halunnut kuulla hiukan enemmän siitä, miten saamme kansalaiset uskomaan ja luottamaan siihen, mitä teemme. Tiedämme, ettemme voi toimia ilman demokraattista legitiimiyttä, tukea ja osallistumista. Kuten tiedätte, tehtävänäni on varmistaa, että käytössämme on kaikki tarvittava, mitä tiedonvälitys edellyttää. Kyse on sisällöstä, sen osoittamisesta, että voimme muuttaa Euroopassa vallitsevaa tilannetta, mutta on myös käytävä hyvää vuoropuhelua ja keskusteltava Euroopan kansalaisten kanssa tulevina vuosina. 
Koska Douglas Alexander on käsitellyt asiaa tyhjentävästi, minulla ei ole siihen juurikaan lisättävää. Haluan vielä kiittää häntä, ja varmistan, että komissiolle tiedotetaan kaikista esille otetuista asioista. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Richard Corbett (PSE ). –
   Olemme nyt perustuslakisopimuksen tulevaisuuden "harkintavaiheessa". 
Puheenjohtajavaltio teki oikein kohdistaessaan keskustelun perustuslakisopimuksen sisältöön, ei sen tekstiin. Sen sijaan, että olisi ehdotettu perustuslakisopimuksen artiklojen uudelleen kirjoittamista, keskusteluissa keskityttiin Euroopan sosiaalisen mallin tulevaisuuteen (erityisesti tätä asiaa tarkastelevan Eurooppa-neuvoston myötä), talouteen, talousarvion uudelleen muotoilemiseen, laajentumiseen ja siihen, miten palvelujen yhteismarkkinat saavutetaan parhaiten. 
Näissä asioissa saavutettava edistys luo uudet puitteet, joissa voimme sitten päättää, mitä tekstille on tehtävä. Mahdollisuuksia on monenlaisia, aina kaikista uudistuksista luopumisesta siihen, että ranskalaisia ja hollantilaisia pyydetään äänestämään uudelleen. Käytännössä on todennäköistä, että päädymme johonkin ratkaisuun näiden kahden ääripään välillä. Olipa kyse nykyisen tekstin selventämisestä, lisäyksien tekemisestä, tekstin muuttamisesta, sen uudelleen kirjoittamisesta tai uuden tekstin luonnostelemisesta, on varmaa, että uudistuksia kaivataan edelleen. Asiat, joiden vuoksi kaikki 25 hallitusta totesivat, että tarvitsemme uutta perustuslakisopimusta, ovat edelleen ajankohtaisia, ja niitä on tarkasteltava. 
Ensinnäkin on muutettava vallitsevia oloja, ja puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt hyvän päänavauksen. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Sellaisten ehdotuksien esittämisen sijaan, joissa vaaditaan tehokkaita ratkaisuja EU:n vakaviin sosiaalisiin ongelmiin – yli 22 miljoonaa työtöntä ja 72 miljoonaa köyhyysrajan alapuolella elävää ihmistä – neuvoston puheenjohtaja painottaa edelleen kilpailukyvyn ja kilpailun tukemista. Tässä yhteydessä tutkimus, kehittäminen ja innovaatio esitetään aina keinoina luoda oikeat edellytykset liike-elämälle eikä niinkään kauan kaivattuna vastauksena ongelmiin, joita ovat kaikkien kansalaisten terveydenhoidon parantaminen, opetuksen tason korottaminen ja korkealaatuisten työpaikkojen luominen kaikkine oikeuksineen. Neuvoston puheenjohtaja Blair painotti näin tarvetta taata suurempi joustavuus työmarkkinoilla, liikkuvuutta ja rakenneuudistuksien tukemista, mikä johtaa työpaikkojen vähenemiseen. Se puolestaan pahentaa työttömyyttä ja lisää työmarkkinoiden epävarmuutta. 
Hän toisti myös tukevansa direktiiviehdotusta, joka koskee palvelujen sisämarkkinoiden luomista ja työaikaa. Näin ollen on selvää, että tulevaisuudessa painotetaan vapauttamista, mikä pahentaa nykyisiä taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, palvelee vain EU:n taloudellisten ja rahoituksellisten ryhmien etua ja vastaa Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön vaatimuksia. 
Bruno Gollnisch (NI ). –
   Valtioiden ja hallitusten päämiehet keskustelevat huomenna Hampton Courtissa haasteista, joita globalisaatio asettaa taloudellisille ja sosiaalisille malleillemme.
Sekin on jo huolestuttavaa, että kokouksen kestoa on lyhennetty yhteen ainoaan päivään, kokouksen poliittisista ja talousarvioon liittyvistä seurauksista huolimatta. 
Mikä vielä pahempaa, Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministerin Gordon Brownin mukaan ongelma on jo ratkaistu. Hänen mukaansa on tehtävä loppu suojelupolitiikan umpikujasta. Missä hän ajattelee suojelupolitiikkaa harjoitettavan Euroopassa? Euroopan markkinat ovat maailman avoimimmat markkinat, joilla noudatetaan kaikkein tunnollisimmin Maailman kauppajärjestön sääntöjä. Kilpailijamme hyödyntävät puolestaan häikäilemättä polkumyyntiä, kaupan esteitä, piilotukia, ja niin edelleen.
Komissio taas esittää ruhtinaallista 500 miljoonan euron suuruista rahastoa – euro jokaista asukasta kohti! – jonka tarkoituksena on tukea sopeutumista globalisaatioon ja auttaa niitä ihmisiä saamaan työtä, jotka ovat joutuneet työttömiksi komission politiikkojen seurauksena. Miten kyynistä! 
Niin kauan kuin sosiaalisia malleja halutaan mukauttaa globalisaatioon, työttömien määrä, köyhyys ja epävarmuus lisääntyvät. On toimittava aivan päinvastoin: globalisaatiosta on omaksuttava vain ne piirteet, jotka vastaavat vaurauden ja täystyöllisyyden poliittisia tavoitteita. 
Alyn Smith (Verts/ALE ). –
   Tätä keskustelua kuunnellessani olen havainnut kasvavan surumielisyyden vallassa, että puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan vaikuttavat, kunnianhimoiset puheet eivät vastaa todellisuutta. Kun laajentumisen jälkeen oli tarjolla selvä esityslista, johon oli mahdollista tarttua, tehdä todellisia uudistuksia eikä vain puhua niistä, Yhdistyneen kuningaskunnan syvään juurtunut kanta ja alhainen tapa toimia vieraannuttivat ihmisiä heidän hullaannuttamisensa sijaan. Jos Yhdistynyt kuningaskunta olisi tehnyt merkittäviä ehdotuksia, parlamentti olisi uskoakseni voinut toimia hyödyllisenä liittolaisena. Sen sijaan kaikki osapuolet ovat jauhaneet tyhjää puhetta aina vain enemmän, samalla kun Euroopan kansalaiset etääntyvät meistä entistä pahemmin. Emme ole ottaneet opiksemme Alankomaiden ja Ranskan äänestyksistä. Nyt tällä puheenjohtajavaltiolla ei ole enää aikaa tehdä mitään hyödyllistä, vaan tilaisuus on pahemman kerran menetetty. 

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana neuvostolle esitettävät kysymykset (B6-0332/2005). 
John Purvis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron kollegani Kamallin puolesta. Jäsen Kamall esitti viime viikolla neuvostolle kysymyksen H-0688/05, jonka aiheena olivat kiinalaisten tekstiilien EU-kiintiöt. Hän ei ole saanut vielä minkäänlaista vastausta, ja nyt kysyn teiltä, voisitteko tiedustella ministerineuvostolta, milloin vastausta voidaan odottaa. Tavallisesti odotamme vastausta seuraavana päivänä. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Purvis, saamani ilmoituksen mukaan neuvoston vastaus on tulossa millä hetkellä hyvänsä. Neuvostohan on parhaillaan läsnä tässä salissa, ja kehotan sitä vastaamaan tähän kysymykseen ensi tilassa.
Katsooko neuvosto, että äskettäin muutettu vihreä linja -asetus on saavuttanut tarkoituksensa lisätä merkittävästi Kyproksen pohjoisosan ja eteläosan välistä kauppaa?
Vastaako se asianmukaisella ja riittävällä tavalla neuvoston huhtikuussa 2004 antamaa sitoumusta tukea Kyproksen pohjoisosan kehittämistä? 
Douglas Alexander,
    Edellisestä huomautuksesta totean, etten voi väittää perehtyneeni mainittuun kysymykseen. Jos olisin nähnyt kysymyksen, minulla olisi luultavasti vastaus siihen. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että neuvosto paneutuu tähän kysymykseen, ja pyrin varmistamaan, että vastaus annetaan.
Jäsen Duffin esittämästä kysymyksestä totean, että neuvosto hyväksyi niin kutsutun Vihreä linja -asetuksen 1. toukokuuta 2004. Asetuksen tarkoituksena oli helpottaa Kyproksen yhdistymistä kannustamalla Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellista kehitystä ja edistämällä kaupankäyntiä Kyproksen pohjoisosan ja Euroopan unionin tullialueen välillä. Kuten arvoisa jäsen perustellusti korostaa kysymyksessään, neuvosto hyväksyi helmikuussa 2005 Vihreä linja -asetukseen tarkistuksia, joiden tarkoituksena oli laajentaa asetuksen soveltamisalaa ja lisätä sen tehokkuutta. Näin pyrittiin entisestään helpottamaan saaren yhdentymistä.
Ensimmäisessä kertomuksessaan Vihreä linja -asetuksen täytäntöönpanosta 1.5.2004 ja 30.4.2005 välisenä aikana komissio toteaa, että henkilöiden kulku rajan yli sujuu hyvin mutta että rajan yli kuljetettavien tavaroiden määrä ja arvo ovat edelleen rajallisia.
Komission kertomuksessa mainitaan helmikuussa 2005 hyväksytyt viimeiset tarkistukset, mutta kertomusta laadittaessa komission täytäntöönpanopäätökset uusien tavaroiden sisällyttämisestä olivat vielä valmisteltavina. Siksi kyseisten tarkistusten tehoa ei voitu vielä arvioida täysimittaisesti.
Komission on määrä laatia kertomus Vihreä linja -asetuksesta jälleen vuonna 2006, jolloin se raportoi myös näiden säännösten täytäntöönpanosta. Muista toimista, joiden tarkoituksena on helpottaa Kyproksen yhdistymistä kannustamalla Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellista kehitystä, totean neuvoston olevan tietoinen velvollisuuksistaan ja jatkavan toimiaan tässä asiassa. 
Andrew Duff (ALDE ). –
   Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Kun hän itse ja komissio arvioivat tilanteen kehittymistä, aikooko hän sisällyttää arvioon olennaisena osana myös arvion kolmansiin maihin suuntautuvan kaupan määrästä vihreällä linjalla?
Voisiko neuvoston puheenjohtaja myös selittää, miksi kyproksenturkkilaisilta rekoilta estetään pääsy etelään? On ilmeisen järjetöntä, että kyproksenturkkilainen ajoneuvo voidaan päästää Strasbourgin muttei Etelä-Nikosian kaduille. 
Douglas Alexander,
   Kiitän arvoisaa jäsentä hänen huomioistaan. Voin vakuuttaa hänelle, että kuuntelin niitä tarkkaavaisesti ja panin ne merkille. Jos parlamentti sallii, ohjaan ne suoraan komissiolle, jotta se voi antaa tietoja parhaillaan käynnissä olevasta työstään. 
Chris Davies (ALDE ). –
   Kun olin Nikosiassa viime vuonna heti Vihreä linja -asetuksen tultua voimaan, komission virkamiehet kertoivat minulle, että käytännössä kyproksenkreikkalaiset tarttuivat jokaiseen mahdollisuuteen löytää perusteita asetuksen täysimääräisen soveltamisen estämiselle ja että kaupankäyntiä rajoitettiin edelleen erittäin voimakkaasti. Ymmärtääkseni neuvoston jäsenet, joista suurin osa haluaa suoraa kaupankäyntiä Pohjois-Kyproksen kanssa, kokevat tämän kysymyksen hyvin turhauttavaksi.
Kukaan neuvostossa ei halua keinuttaa venettä, mutta eikö nyt olisi aika ryhtyä nimeämään syyllisiä aiempaa julkisemmin, kun yksi jäsenvaltio sortaa EU:n kansalaisia, joiden valitsemia edustajia tämä unioni ei valitettavasti edelleenkään tunnusta? 
Douglas Alexander,
   Huhtikuun 2004 yleisten asioiden neuvostossa Euroopan unionin ulkoministerit ilmaisivat halunsa lopettaa kyproksenturkkilaisten eristäminen. Neuvoston pyynnöstä komissio laati kaksi asetusluonnosta tämän sitoumuksen toteuttamiseksi. Osa parlamentin jäsenen mainitsemasta turhautumisesta johtuu kenties siitä, ettei näistä asetusluonnoksista ole vielä päästy yhteisymmärrykseen. Voin kuitenkin vakuuttaa parlamentille, että jatkamme toimia yhteisymmärryksen saavuttamiseksi. On selvää, että asia koskee erityisesti tiettyjä jäsenvaltioita. Voin vakuuttaa teille, että pyrimme mahdollisuuksiemme mukaan määrätietoisesti yhteisymmärrykseen yleisten asioiden neuvoston päätöksen täytäntöönpanotavasta. 
Sarah Ludford (ALDE ). –
   Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan, mutta eikö ole häpeällistä, että puolitoista vuotta siitä, kun neuvosto lupasi lopettaa kyproksenturkkilaisten eristämisen, ei edelleenkään käydä suoraa kauppaa eikä makseta rahoitustukea? Voiko neuvoston puheenjohtaja luvata, että yhteisymmärrykseen päästään joulukuuhun mennessä, ennen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakausi päättyy?
Onko neuvoston puheenjohtaja tietoinen siitä, että jotkin Etelä- ja Pohjois-Kyproksen rajanylityspaikoista ovat toisinaan suljettuina, jolloin kiellolla, joka koskee Pohjois-Kyprokselle ja sieltä muualle suuntautuvia suoria lentoja, katkaistaan tehokkaasti kyproksenturkkilaisten yhteys ulkomaailmaan? Ulkoministeriössä on pohdittu oikeudellisesta näkökulmasta Pohjois-Kyprokselle suuntautuvien suorien lentojen sallimista. Voisiko neuvoston puheenjohtaja kertoa meille, mitä tälle pohdinnalle on tapahtunut? 
Douglas Alexander,
   Muistutan kysymyksen esittäjää kunnioittavasti siitä, että vastaan kysymyksiin tänään puheenjohtajavaltion, en Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen puolesta. Keskustelen jossakin muussa yhteydessä mielelläni parlamentin jäsenen kanssa Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeriön näkemyksistä, jotka koskevat lentojen sallimista.
Jaan kuitenkin parlamentin jäsenen turhautumisen kehitykseen, jota olimme yleisten asioiden neuvoston sitoumuksen perusteella toivoneet. Kuten totesimme edellisessä, hyvin pitkässä keskustelussamme tulevasta rahoituksesta, yhteisymmärryksen saavuttaminen ei kuitenkaan usein riipu yhden maan tahdosta, vaikka kyseessä olisikin puheenjohtajavaltio, vaan kyvystä varmistaa kaikkien maiden tuki. Huolimatta aidosta turhautumisestamme, jonka siis jaan parlamentin jäsenen kanssa, voin näin ollen ainoastaan vakuuttaa, että jatkamme vilpittömiä pyrkimyksiämme yhteisymmärryksen saavuttamiseksi. Tässä vaiheessa en kuitenkaan voi antaa parlamentin jäsenelle mitään takeita päivämäärästä, jona yhteisymmärrys saavutetaan. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Huhtikuussa 2005 Euroopan komissio sai valmiiksi ja toimitti neuvostolle luonnoksen neuvotteluvaltuuksiksi EU:n ja liittovaltio Serbia ja Montenegron välisen vakaus- ja assosiaatiosopimuksen tekemiseksi. Serbia ja Montenegro on tähän asti ollut ainoa Länsi-Balkanin valtio, jonka EU-jäsenyyttä koskevia tulevaisuudennäkymiä ei ole otettu mukaan Euroopan yhdentymisprosessiin, huolimatta siitä, että sen strateginen merkitys alueen turvallisuudelle ja vakaudelle tunnustetaan ja että EU on sen tunnustanut.
Miksi neuvottelujen aloittamisen mahdollistava neuvotteluvaltuuksien käsittely ja hyväksyminen on viivästynyt? Koska neuvosto aikoo hyväksyä valtuudet ja antaa ne Euroopan komissiolle? Kroatian tapauksessa ehto, joka koskee yhteistyön tekemistä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICTY) kanssa, ei estänyt EU:ta etenemästä liittymisneuvottelujen aloittamiseen. Miksi siis Serbia ja Montenegron tapauksessa vastaava ehto on esitetty jyrkemmin ja siten muovattu kaksinaismoraalinen käytäntö? Miksi neuvosto ei aloita neuvotteluja välittömästi siten, että se samanaikaisesti säilyttää mahdollisuuden tarkastaa kyseisen ehdon täyttymisen myöhäisemmässä vaiheessa, viimeistään ennen neuvottelujen loppuunsaattamista ja sopimuksen allekirjoittamista? 
Douglas Alexander,
   Olen täysin samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, että on tärkeää tuoda Serbia ja Montenegroa lähemmäksi Euroopan unionia. Siksi olen tyytyväinen, että neuvosto valtuutti 3. lokakuuta kokoontuneessa yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostossa, jonka jo mainitsin, komission aloittamaan neuvottelut Serbia ja Montenegron kanssa tehtävästä vakaus- ja assosiaatiosopimuksesta. Neuvottelujen aloittamiseen liittyvä virallinen seremonia järjestettiin Belgradissa 10. lokakuuta, ja mukana oli myös laajentumisasioista vastaava komission jäsen Rehn.
Päätös vakaus- ja assosiaatiosopimuksesta käytävien neuvottelujen aloittamisesta tehtiin toteutettavuustutkimuksen nojalla, jonka myönteiset tulokset Serbia ja Montenegro sai komissiolta huhtikuussa 2005. Neuvottelujen aloittaminen on yksi puheenjohtajakautemme painopisteistä, ja Yhdistynyt kuningaskunta pitää kehitystä merkittävänä askeleena Serbia ja Montenegron matkalla kohti Euroopan unionia. Puheenjohtajavaltio vahvistaa myös Euroopan unionin sitoutumisen Thessalonikin toimintasuunnitelmaan, jossa korostetaan, että Länsi-Balkanin tulevaisuus on Euroopan unionissa.
Neuvosto on päättänyt, että neuvottelujen vauhti ja lopputulos riippuu etenkin siitä, miten Serbia ja Montenegro edistyy kehittäessään lainsäädäntökehystään ja hallinnollisia valmiuksiaan, sekä perustuslaillisen peruskirjan tehokkaasta täytäntöönpanosta ja luonnollisesti täysimääräisestä yhteistyöstä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen sotarikostuomioistuimen kanssa. Ennen kuin neuvottelut saatetaan päätökseen, neuvosto ja komissio arvioivat yhdessä Serbia ja Montenegron edistymistä näillä aloilla. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan esittää neuvoston puheenjohtajalle Alexanderille kaksi lyhyttä kysymystä.
Ensinnäkin: kun muistetaan, että Montenegrossa järjestetään vuonna 2006 kansanäänestys maan mahdollisesta irtautumisesta Serbia ja Montenegron valtioliitosta, missä määrin edistyminen vakaussopimuksesta käytävissä neuvotteluissa vaikuttaa tähän kansanäänestykseen?
Toiseksi: missä määrin vakaus- ja kasvusopimuksesta käytäviin neuvotteluihin vaikuttavat rinnakkaiset neuvottelut, joiden on määrä alkaa Kosovon lopullisesta asemasta? Katsooko neuvoston puheenjohtaja Alexander, että Serbian kanta Kosovon kysymykseen vaikuttaa vakaus- ja kasvusopimuksesta käytävien neuvottelujen edistymiseen? 
Douglas Alexander,
   Puheenjohtajakautemme aikana minulla on ollut tilaisuus matkustaa Belgradiin henkilökohtaisesti ja kuulla suoraan Serbia ja Montenegron edustajilta heidän halustaan päästä lopulta Euroopan unionin jäseneksi ja edistää prosessia vakaus- ja assosiaatiosopimusten solmimiseksi. Tätä taustaa vasten – ja kun otetaan huomioon tiedonanto, jonka komission jäsen Rehn antoi vieraillessaan hiljattain Belgradissa – katson, että menisimme asioiden edelle, jos ennustaisimme, millaiseksi mahdollisen kansanäänestyksen tulos muodostuu.
Haluan kuitenkin korostaa hyvin selvästi – kuten tein Euroopan unionin puolesta, kun tapasin sekä Serbian että Montenegron edustajat – että kansainvälisen sotarikostuomioistuimen kanssa tehtävä yhteistyö on välitön ja ajankohtainen haaste. Olemme rohkaistuneet Belgradissa viime kuukausina saavutetuista edistysaskeleista ja parantuneesta yhteistyöstä. Todetkaamme kuitenkin hyvin selvästi tänä iltapäivänä tässä salissa, että on saavutettava vielä lisää todellista edistystä, jotta voidaan varmistaa täysimääräinen yhteistyö entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen sotarikostuomioistuimen kanssa. 
Bart Staes (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että olen myöhässä ja että minulta jäi tämän vuoksi kuulematta osa neuvoston puheenjohtajan vastauksesta. Koska keskustelemme Serbiasta, sallinette minun kuitenkin todeta, että olin viime viikolla Kosovossa – tarkkaan ottaen Serbian pohjoisen maakunnan albaaniosassa – jossa ihmiset ovat äärimmäisen huolissaan 2 500:n yhä kadoksissa olevan ihmisen kohtalosta. Serbia kieltäytyy auttamasta näiden ruumiiden etsimisessä.
On selvää, että Euroopan unionin Serbialle antaman tuen jatkamisen yhtenä ehtona on oltava maan yhteistyö UNMIKin ja Kosovon albaaniviranomaisten kanssa. Vain näin voidaan varmistaa, että kaikki ne, jotka ovat menettäneet sukulaisiaan, tietävät ainakin, missä he ovat – eli missä heidän ruumiinsa ovat – ja että nämä ruumiit palautetaan niin, että ne voidaan haudata asianmukaisesti. Voiko neuvoston puheenjohtaja luvata, että tämä asetetaan ehdoksi yhteistyön jatkamiselle Serbian kanssa? 
Douglas Alexander,
   Ymmärrän, että tällaisiin kysymyksiin liittyy voimakkaita tunteita. Ymmärrystäni on lisännyt se, että minulla on ollut viime kuukausina tilaisuus matkustaa paitsi Serbia ja Montenegroon, kuten juuri totesin, myös Kosovoon ja kuulla omin korvin niistä hyvin todellisista haasteista, jotka erityisesti Kosovolla ja yleisemmin ottaen koko alueella on edessään.
Tässä yhteydessä todettakoon, että korostin suurlähettiläs Eiden tulevan raportin merkitystä sekä Belgradissa että Pristinassa käymissäni keskusteluissa. Toivomme, että tämä raportti tarjoaa pohjan, jolta voimme jatkaa eteenpäin ja joka ei tyydytä ainoastaan yhden yhteisön yhtä osaa vaan palvelee laajempia rauhaan ja turvallisuuteen liittyviä etuja alueella. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Ohjelmakausi 2000–2006 on päättymässä. Miten neuvosto arvioi rakennerahastojen ja muiden rahoitusvälineiden käytön tuloksia maaseutu-, saaristo- ja vuoristoalueilla, harvaan asutuilla alueilla ja väestönkehitysongelmien vaivaamilla alueilla asuvien nuorten yhteiskuntaan integroitumisen, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen sekä urakehityksen kannalta?
Toteutetaanko ohjelmakaudella 2007–2013 toimia, jotka koskevat näitä väestöryhmiä ja joilla edistetään heidän integroitumistaan luonnolliseen sosiaaliseen ympäristöönsä ja mahdollistetaan siten heidän elämisensä kyseisessä ympäristössä? 
Douglas Alexander,
   Neuvosto ei ole arvioinut rakenne- ja koheesiorahastojen vaikutusta väestönkehitysongelmien vaivaamilla alueilla asuvien nuorten yhteiskuntaan integroitumiseen, yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä urakehitykseen.
Komissio hyväksyi 18. helmikuuta 2004 taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevan kolmannen kertomuksen, jossa arvioidaan tieteellisen elintarvikekomitean (SCF), Euroopan investointipankin (EIP) ja muiden rahoitusvälineiden avulla saavutettua edistymistä pyrittäessä kohti taloudellista ja sosiaalista koheesiota. Osassa kertomusta keskitytään yhteisön toimien, kilpailukyvyn, työllisyyden ja koheesion vaikutuksiin sekä lisäarvoon, jota rakennepolitiikalla tuodaan kyseisille alueille.
Neuvosto on tietoinen nuorten maanviljelijöiden tärkeästä merkityksestä etenkin maaseutuympäristön kehityksen ja ympäristönsuojelun kannalta. Vuoden 2003 tilastojen mukaan 24 prosenttia maatiloista oli alle 45-vuotiaiden maanviljelijöiden omistuksessa. Sukupolvenvaihdosten onnistuminen on varmistettava erityisillä varhaiseläketoimilla, jotka yhdistetään toiminnan aloittamisen tukemiseen.
Nykyisellä ohjelmakaudella eli vuosina 2000–2006 yhteisön talousarviosta osoitetaan noin 2 miljardia euroa suoraan nuorille maanviljelijöille, jotta he voisivat vakiinnuttaa asemansa. Tämä summa on varattu investointien rahoittamiseen ja neuvontapalveluihin, joiden avulla maanviljelijät voivat löytää paikkansa alalla.
Tulevaisuuden osalta neuvosto on hyväksynyt hiljattain joukon toimia laadittaessa maaseudun kehittämistä koskevaa asetusta vuosiksi 2007–2013. Erityisesti mainittakoon enimmillään 55 000 euron maatilakohtainen tuki, nykyaikaistamistuki sekä mahdollisuus hyödyntää kansallisia varoja autettaessa nuoria maanviljelijöitä vakiinnuttamaan asemansa. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan ja toivon, että rahoituksesta päätetään nopeasti, jotta kaikki hänen mainitsemansa toimet voidaan panna täytäntöön vuoteen 2010 ja vuoteen 2013 mennessä.
Haluan myös kysyä, edistetäänkö näillä alueilla koulutusta ja kulttuuria asianmukaisin toimin, jotka luonnollisesti perustuvat inhimillisten voimavarojen lisäämiseen. 
Douglas Alexander,
   Sallinette minun käsitellä ensin kysymystä edistymisestä prosessissa, jonka tavoitteena on päästä yhteisymmärrykseen tulevasta rahoituksesta. Toistan tässä yhteydessä yksinkertaisesti sen, mitä sanoin jo aiemmin tänä iltapäivänä: pyrimme vilpittömästi saavuttamaan yhteisymmärryksen joulukuussa. Kysymyksen pääsisältö heijastaa nykytilannetta, jossa paitsi tietty yksittäinen jäsenvaltio myös monet muut jäsenvaltiot katsovat, että meidän on päästävä kiireesti yhteisymmärrykseen tulevasta rahoituksesta.
Olen esitellyt neuvostolle ehdot, jotka sisältyvät taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevaan kolmanteen kertomukseen, jossa käsiteltiin edistymistä. On syytä tehdä selväksi, että EU:n laajuinen maatalouden kehittämisstrategia on määrä hyväksyä syksyyn 2005 mennessä. Valvonta- ja arviointikehyksestä on määrä sopia vuoden 2005 loppuun mennessä, minkä jälkeen jäsenvaltiot laativat kansalliset strategiasuunnitelmansa, joiden on oltava yhdenmukaisia Euroopan unionin yhteisen strategian kanssa. Kyseiseen vaiheeseen liittyy siis selkeästi sekä kansallinen että eurooppalainen ulottuvuus. Nämä suunnitelmat sisältävät maatalouden kehittämismenoja koskevia määrällisiä tavoitteita, jotka on suhteutettu alueellisiin oloihin. Käytettyjen varojen tehokkuutta voidaan luonnollisesti arvioida näiden alueellisten olojen perusteella. 
Josu Ortuondo Larrea (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on ilmaissut kannattavansa YMP:n vähentämistä ja maataloustukien leikkaamista. Haluankin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, katsooko neuvosto, että ehdotuksella yhteisen maatalouspolitiikan hylkäämisestä edesautetaan maaseutu- ja vuoristoalueilla asuvien nuorten integroitumista luonnolliseen ympäristöönsä ja lisätään heidän mahdollisuuksiaan elämässä. 
Douglas Alexander,
   Jos arvoisa jäsen viittaa Maailman kauppajärjestössä käytyihin keskusteluihin, totean, että sekä Yhdysvaltoja että Euroopan unionia velvoittava puitesopimus, jonka avulla kauppaneuvottelut saatiin takaisin raiteilleen, saavutettiin vuonna 2003.
Edessämme olevia ratkaisevia kauppaneuvotteluja varten omaksuttavasta kannasta keskusteltiin viime viikolla yleisten asioiden neuvostossa. Tämä kanta on jatkuvan huolen aihe, ja se on välitön kiinnostuksen kohde Euroopan komissiolle, joka johtaa meitä tällä alalla.
On kuitenkin olemassa vaara, että keskustelu Dohan kehityskierroksen merkityksestä supistuu keskusteluksi maatalouteen ja maaseudun kehittämiseen liittyvistä kysymyksistä. Euroopan unionilla on paljon saavutettavaa, jos Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa onnistutaan. Tämä koskee paitsi maataloutta myös palveluja ja muiden kuin maataloustuotteiden pääsyä markkinoille. On siis meidän kaikkien yhteisen edun mukaista, asuimmepa sitten maaseudulla tai kaupungissa, varmistaa maailman kauppaneuvottelujen onnistuminen. Kannustaminen maailmanlaajuisen kaupan lisäämiseen merkitsee kannustamista maailmanlaajuisen vaurauden lisäämiseen. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Energiamarkkinat ovat viime aikoina järkkyneet öljynhintojen nousun ja kansalaisten lisääntyneen huolestuneisuuden ilmastonmuutoksen vaikutuksista myötä. Mitä neuvosto aikoo tehdä Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aikana varmistaakseen, että Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviehdotuksessa energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista (KOM(2003)0739 – C5-0642/2003 - 2003/0300(COD)) otetaan huomioon tiukemmat toimenpiteet energian säästämisen kannustamiseksi, mitä suuri enemmistö parlamentista tukee? 
Douglas Alexander,
   Neuvosto on hyvin tietoinen arvoisan jäsenen esiin nostamista kysymyksistä ja jakaa hänen näkemyksensä siitä, että energiatehokkuutta koskevat toimet ovat keskeinen väline ilmastonmuutosta torjuttaessa. Tätä taustaa vasten voin vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että neuvosto tekee kaikkensa, jotta tästä tärkeästä direktiiviluonnoksesta päästään Euroopan parlamentin kanssa yhteisymmärrykseen toisessa käsittelyssä.
Tarkasteltaessa sitä, missä määrin neuvosto ottaa huomioon tarkistukset, jotka Euroopan parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä, voin vakuuttaa tänään, että neuvosto toteuttaa parhaillaan huomattavia toimia ottaakseen huomioon näiden tarkistusten keskeiset näkökohdat. Monia näkökohtia on pohdittava sellaisen kompromissin muodostamiseksi, jonka pohjalta voidaan laatia tehokas direktiivi: esimerkkeinä näistä näkökohdista mainittakoon direktiivin soveltamisajan pituus, säästötavoitetaso, julkisen sektorin asema, energiatehokkuusindikaattorien ja vertailuarvojen käyttö sekä luotettava valvontajärjestelmä.
On selvää, että on löydettävä riittävä tasapaino yhtäältä realististen ja saavutettavissa olevien ja toisaalta liian kunnianhimoisten tavoitteiden välillä: yltiöpäisillä tavoitteilla vain heikennetään yhteisön lainsäädännön uskottavuutta. 
Fiona Hall (ALDE ). –
   Kiitän rohkaisevasta ja myönteisestä vastauksesta, mutta minun on todettava olevani pettynyt siihen, että neuvosto heikentää parlamentin ehdotuksia erityisesti laskemalla tavoitetasoa ja poistamalla tavoitteiden sitovuuden. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksissa tavoitteita on leikattu niin paljon, että Yhdistyneen kuningaskunnan osalta taso on suunnilleen sama kuin mikä on saavutettu jo olemassa olevilla toimilla.
Jos hallitus on aidosti sitoutunut energiatehokkuuteen, milloin tämä sitoutuminen alkaa näkyä tiukkuutena neuvoston ja parlamentin välillä parhaillaan käytävissä neuvotteluissa? Olemme kuulleet paljon puhetta ilmastonmuutoksesta ja energian säästämisestä, mutta käsiteltävänä olevassa varsinaisessa tekstissä ei edelleenkään puhuta vastaavista toimista. 
Douglas Alexander,
   Kiitän vastausmahdollisuudesta. Liikutuin ensin varsin sinisilmäisesti siitä, että vastaustani kuvattiin rohkaisevaksi, vain hämmästelläkseni heti perään sitä, että vastaukseni olikin pettymys. Saanen lohduttaa arvoisaa jäsentä käsittelemällä erityiskysymystä pakollisten tavoitteiden hyvistä ja huonoista puolista.
Meille on ollut koko ajan selvää, että kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet lisäämään energiansäästötoimiaan direktiivissä määriteltyjen tavoitteiden mukaisesti. Pakolliset energiansäästötavoitteet voisivat kuitenkin johtaa lyhyen aikavälin toimiin, joilla pyritään vain saavuttamaan tavoitteet, sen sijaan, että keskityttäisiin tarvittaviin pitkän aikavälin toimiin. Seurauksena saattaisi olla myös huomion ja voimavarojen keskittyminen tekemisen sijasta tarpeettomaan mittaamiseen.
Jäsenvaltiot katsoivat, ettei olisi tarkoituksenmukaista säätää mahdollisuudesta joutua yhteisöjen tuomioistuimeen tapauksissa, joissa säädettyjä säästötasoja ei saavuteta. Jos jäsenvaltio saavuttaisi kuudessa vuodessa esimerkiksi vain 5 prosentin säästöt säädettyjen 6 prosentin sijaan, tavoitteiden saavuttaminen riippuisi osittain muutoksista kuluttajien käyttäytymisessä. Jäsenvaltiot pyrkivät vaikuttamaan tähän käyttäytymiseen erilaisilla toimilla, joita direktiiviluonnoksessa ehdotetaan. Näiden toimien tehokkuus ei ole kuitenkaan täysin ennustettavissa eikä kokonaan jäsenvaltioiden itsensä hallittavissa.
Lisäksi meillä on jo pakollisia tavoitteita, jotka liittyvät Kioton sopimuksessa antamiimme sitoumuksiin. Jos toimenpidepaketin yksittäisille osille asetetaan erityistavoitteita, kuten sitoutuminen energiatehokkuuteen, vähennetään joustavuutta, jota tarvitsemme tavoitteiden saavuttamiseksi. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Rohkaiseeko Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antama tuomio yhteisön lainsäädännön sopivuudesta rikosoikeudellisten rangaistusten määräämiseksi (asia C-176/03, 13. syyskuuta 2005) neuvostoa käyttämään lainvalvontatarkoituksiin pikemminkin yhteisön puitteita kuin epätyydyttäviä hallitustenvälisiä puitteita? Onko puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta harkinnut mahdollisuutta käyttää Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklaa tähän tarkoitukseen? Miten se aikoo ehkäistä sen, että foorumit kuten G5 ja G8 sekä uusi Schengenin säännöstö edelleen vaikeuttavat läpinäkyvää, demokraattista ja laajaa koko EU:n käsittävää yhteistyötä? Aikooko neuvosto ainakin pitää Euroopan parlamentin ja kansalliset parlamentit tietoisina hallitustenvälisistä neuvotteluista ja tulevista suunnitelmista? 
Douglas Alexander,
   Kuten yhteisöjen tuomioistuin on toistuvasti todennut, oikeudellisesti sitovien välineiden hyväksymistä koskevan oikeusperustan valinnan on perustuttava puolueettomiin tekijöihin. Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti tuomiossaan, että yhteisön lainsäädäntövallan käyttäjä voi toteuttaa jäsenvaltioiden rikoslainsäädäntöön liittyviä toimia, kun tämä on tarpeen yhteisön kyseessä olevan politiikan toteuttamiseksi. Yhteisöjen tuomioistuin muistutti myös, etteivät rikoslainsäädäntöön liittyvät kysymykset kuulu yleisesti ottaen yhteisön toimivaltaan. Yhteisöjen tuomioistuin ei päättänyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston sovellusalan laajuudesta sinänsä, eikä se rajoittanut VI osaston sovellusalan laajuutta myöskään nimenomaisessa kysymyksessä, josta se antoi tuomionsa.
Tällä hetkellä ei harkita 42 artiklan käyttöä. Neuvosto ei voi eikä sen pidäkään estää jäsenvaltioita tekemästä kahdenvälistä tai monenvälistä yhteistyötä poliisi- ja oikeusasioissa, kunhan jäsenvaltiot ottavat huomioon perussopimusten mukaiset velvoitteensa. On itsestään selvää, ettei neuvosto ryhdy yhteistyöhön perussopimusten muodostaman kehyksen ulkopuolella. Siksi neuvosto ja sen puheenjohtajavaltio eivät voi myöskään antaa Euroopan parlamentille tietoa tällaisista yhteistyömuodoista.
Euroopan parlamentille toimitetaan perustamissopimuksen 39 artiklan nojalla tietoa VI osastoon liittyvästä yhteistyöstä poliisi- ja oikeusasioissa. Tiedottaminen kansallisille parlamenteille on yksinomaan jäsenvaltioiden, ei neuvoston eikä sen puheenjohtajavaltion vastuulla. 
Sarah Ludford (ALDE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän vastauksestanne, mutta olen erittäin huolissani turvallisuus- ja rajavalvontakysymyksiä käsittelevien foorumien runsaudesta. Joitakin kuukausia sitten Ranskan pääministeri de Villepin puhui siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa, Espanja, Italia ja Ranska etenevät neuvotteluissaan poliisiyhteistyön, tiedustelutietojen vaihdon, rajavalvonnan ja sisäisen turvallisuuden aloilla. Meillä on myös seitsemän jäsenvaltion välinen Prümin yleissopimus, joka näyttää pohjautuvan 1970-luvulla kehitettyyn Trevin järjestelmään. Tämä on demokratian ja avoimuuden periaatteiden vastaista, ja samalla jää varmasti saavuttamatta myös lisäarvo, joka saavutetaan puuttumalla terrorismia ja maahanmuuttoa koskeviin haasteisiin todella yhdessä. Ei kai tämä voi olla kokonaisuutena Euroopan unionin edun mukaista? 
Douglas Alexander,
   Olen todellakin tietoinen epävirallisista tapaamisista, joihin parlamentin jäsen viittaa. Ei ole kuitenkaan vakuuttavampaa osoitusta omaksumastamme lähestymistavasta, jossa koko Eurooppa otetaan mukaan keskusteluihin, kuin se työ, jota sisäministerimme Charles Clarke on tehnyt tässä parlamentissa ja yhdessä neuvoston muiden jäsenten kanssa.
Katson myös, että jos otetaan huomioon kotimaani pääministerin aiemmin tänään esittämät huomiot, on selvää, että henkilökohtaisen ja fyysisen turvallisuuden edistäminen kuuluu yhä puheenjohtajakautemme tärkeimpiin painopisteisiin. Tämän lähestymistavan taustalla ovat etenkin järkyttävät tapahtumat Lontoossa 7. heinäkuuta. Tavoitteisiimme kuuluu todellakin tämän työn edistäminen lähestyttäessä puheenjohtajakautemme loppua ja joulukuun Eurooppa-neuvostoa, johon osallistuvat luonnollisesti kaikki jäsenvaltiot. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Pidän myönteisenä neuvoston oikeaan osuvaa kuvausta yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion vaikutuksesta, mutta pyydän, että tuomion lehdistössä aiheuttamaan reaktioon vastataan mahdollisimman kattavasti – eikä vähiten neuvoston puheenjohtajan Alexanderin kotimaassa.
Lehdistö on luonut sen vaikutelman – ja euroskeptikot ovat vielä vahvistaneet tätä vaikutelmaa – että komissio voi nyt päättää rangaistuspolitiikasta eri jäsenvaltioissa eli että komissio voi määrittää eri rikoksista langetettavat rangaistukset. Tämä on kaukana totuudesta. Jopa yhteisön kehyksessä komission tehtävä on vain ehdottaa, sillä päätöksistä vastaavat neuvosto ja parlamentti. 
Douglas Alexander,
   Kiitän arvoisaa jäsentä siitä, että hän pohti vastaukseni merkitystä. Toivon, että vastaukseni täyttää osuvuudessaan tehtävänsä. Euroopan unionin puheenjohtajavaltio on vastuussa monista asioista, joita ovat esimerkiksi tulevaa rahoitusta koskevan etenemistavan löytäminen ja pyrkimys määritellä nykyajan Euroopan suunta tällä globalisaation aikakaudella.
Näistä hyvin merkittävistä haasteista huolimatta olen iloinen, etteivät velvollisuutemme ulotu asianosaisten sanomalehtien toimituksellisiin periaatteisiin. Lehdistönvapaus on luontainen osa demokratioiden muodostamaa unionia, ja paras tapa korjata vallitsevia väärinkäsityksiä ja myyttejä – niin tämän nimenomaisen kysymyksen osalta kuin yleisemminkin – on varmistaa, että totuudenmukaista tietoa, jollaista olen antanut tänään, levitetään tämän salin ulkopuolelle ja että suuri yleisö myös ymmärtää tämän tiedon. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Kysymyksen esittäjä pyytää Yhdistynyttä kuningaskuntaa tukemaan puheenjohtajakaudellaan José Manuel Barrosoa tämän ponnisteluissa Euroopan komission tarpeettomien ja työläiden lainsäädäntöaloitteiden hillitsemiseksi. Huolimatta lupauksistaan toimia liiallisen lainsäädännän estämiseksi ja toissijaisuusperiaatteen edistämiseksi Yhdistynyt kuningaskunta on puheenjohtajakaudellaan puhunut epätarkoituksenmukaisen lainsäädännön puolesta, esimerkkinä työntekijöiden suojeleminen auringonvalolta optista säteilyä koskevan direktiivin avulla. Käyttääkö puheenjohtajamaa mahdollisuutta tuoda hieman järkeä EU:n naurettavaan lainsäädäntään? 
Douglas Alexander,
   Neuvosto ja todellakin myös nykyinen puheenjohtajavaltio pitävät erittäin tärkeänä lainsäädännön ja kaikkien siihen liittyvien näkökohtien parantamista. Parlamentin jäsen viittaa komission kertomukseen vireillä olevien lainsäädäntöehdotusten seulonnasta, jonka tuloksiin neuvosto perehtyy hyvin kiinnostuneena. Meidän on määrä käydä periaatteellinen keskustelu lainsäädännön parantamisesta, myös seulontapaketista, marraskuun kilpailukykyneuvostossa.
Parlamentin jäsen mainitsi erityisesti optista säteilyä koskevan direktiivin. Hän antanee arvoa sille, että puheenjohtajavaltiona meidän on nyt kuultava kaikkia jäsenvaltioita ja pyrittävä laatimaan sellainen sopimus, jonka sekä neuvosto että parlamentti voivat hyväksyä. Olemme kaikki sitoutuneet parantamaan tapaa, jolla unioni sääntelee itseään. Meidän – neuvoston, komission ja parlamentin – on työskenneltävä yhdessä, jotta tämä sitoumus toteutuu käytännössä. 
Elizabeth Lynne (ALDE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän vastauksestanne. Olen tyytyväinen, että toistitte sitoutuvanne lainsäädännön parantamiseen, mutta nyt tarvitaan toimia. Tiedämme, että optista säteilyä koskevan direktiivin käsittelyssä ollaan menossa sovittelumenettelyyn. Käsittääkseni ministerineuvosto aikoo poistaa optista säteilyä koskevasta direktiivistä luonnollisen säteilyn, mutta miksi sitä alun perin edes ehdotettiin? Ministerineuvosto ehdotti sitä itse. Haluaisin tietää, ketkä ministerit ja mitkä jäsenvaltiot vaativat sitä. Tämä esimerkki todellakin osoittaa, että Euroopan unionin neuvoston pitämien kokousten on oltava julkisia. Silloin tietäisimme, mitkä maat vaativat tällaista naurettavaa lainsäädäntöä, jonka vuoksi EU joutuu huonoon maineeseen. Sitoutuuko neuvoston puheenjohtaja vaatimaan henkilökohtaisesti, että neuvoston kokouksista tehdään julkisia? 
Douglas Alexander,
   Aistin, että arvoisa jäsen haluaa minun valottavan hieman neuvoston työskentelytapoja, mutta kun otetaan huomioon kyseisen direktiivin sisältö, en mielelläni ryhdy tähän.
Avoimuutta koskevasta tärkeästä kysymyksestä totean, että keskustelimme siitä aiemmin tänään ja että tämän keskustelun taustalla oli muun muassa se, mitä pääministerimme sanoi puheenjohtajavaltion puolesta aiemmin tässä kuussa vastauksena kysymykseen, joka parlamentissa esitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aattona. Hänen antamaansa erityistä tehtävää, neuvoston sisäisen avoimuuden arviointia, ollaan suorittamassa parhaillaan.
Parlamentin jäsen nosti esiin myös ministerineuvoston aloitteen, jonka arviointi edellyttää kuitenkin muutakin kuin neuvoston puheenjohtajan tukea. Tältä osin totean, että muiden mukaan ottaminen on välttämätön osa avoimuuden lisäämistä. Siksi puheenjohtajakaudellamme on vakiinnutettu prosessi, jonka tarkoituksena on löytää tie eteenpäin tässä asiassa. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Eikö tässä ole taas kyse vain uudesta tapauksesta, jossa euroskeptikot omivat tärkeän aiheen niin lehdistössä kuin politiikassakin? Euroskeptikot leimaavat lainsäädännön parantamista koskevan erittäin perustellun hankkeen Brysselin byrokraattien yritykseksi lisätä yritysten rasitteita. Todellisuudessa me kaikki tiedämme, ettei yhtäkään eurooppalaista säännöstä voida ottaa käyttöön, ellei se ole saanut sekä neuvoston että parlamentin hyväksyntää, ja että hyvä eurooppalainen lainsäädäntö merkitsee byrokratian vähentämistä: yhtä patenttia 25:n sijaan; yhtä tavaramerkkiä ja rekisteröintilomaketta ja -maksua 25:n sijaan; yhtä rekoilta vaadittavaa hallinnollista rajanylitysasiakirjaa entisten yli 40:n sijaan.
Hyvä eurooppalainen lainsäädäntö on hyvä asia ja huono eurooppalainen lainsäädäntö on huono asia, mutta emme saa antaa euroskeptikoiden väittää, että kaikki eurooppalainen lainsäädäntö on pahasta. 
Douglas Alexander,
   Olen todellakin samaa mieltä kysymyksestä, jonka arvoisa jäsen esitti minulle tarpeesta erottaa toisistaan tarkoituksenmukainen lainsäädäntö ja alat, joilla sääntelylle on harkitsemisen arvoisia vaihtoehtoja.
Vastauksessani haluan kuitenkin painottaa, että parlamentin jäsenen esittämän kysymyksen ehdot ovat omiaan korostamaan, että kaikkien unionin toimielinten on tärkeää pyrkiä edistämään lainsäädännön parantamista. Jätän tarkastelun ulkopuolelle nimenomaisen kysymyksen tavasta, jolla lehdistö käsittelee näitä asioita, sillä pelkäänpä, ettei kukaan meistä ole suoraan vastuussa tästä tavasta. Kaikella kunnioituksella komission jäsentä Verheugenia ja todellakin myös komission puheenjohtajaa Barrosoa kohtaan totean, ettei lainsäädännön parantamista koskevaa tavoitetta voida saavuttaa pelkästään heidän toimiensa avulla, eikä sitä voida saavuttaa myöskään yksin tämän parlamentin voimin. Kyseessä on oltava neuvoston, puheenjohtajavaltion ja parlamentin yhteinen voimannäyttö. Jos sitoutuminen on aitoa – ja uskon, että kukin näistä toimielimistä on yhä sitoutuneempi tarttumaan tähän haasteeseen ja pyrkimään tavoitetta kohti – näemme tulevaisuudessa toivon mukaan vähemmän sellaisia otsikkoja, joihin parlamentin jäsen viittaa.
Hieman myönteisemmän lähestymistavan nimissä haluan kuitenkin nostaa esiin sen, miten lehdistö otti vastaan komission puheenjohtajan Barroson ja komission jäsenen Verheugenin taannoin antaman tiedonannon merkityksettömäksi ja tarpeettomaksi katsotun lainsäädäntöluonnoksen hylkäämisestä. Tiedonanto otettiin vastaan lähes täydellisen myötämielisesti jopa kaikkein epäilevimpien brittiläisten sanomalehtien sivuilla. Jotta voisimme lisätä komission, puheenjohtajan ja parlamentin uskottavuutta, on välttämätöntä, että meidän nähdään toteuttavan määrätietoisia toimia alalla, joka on yksi kiistattomista huolenaiheista paitsi koko Euroopan liike-elämälle myös kansalaisillemme. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen tyytyväinen huomioihinne ja vastaukseenne. Kannatan sitoutumistanne sääntelyn purkamiseen, ja monet kollegoistani pyrkivät auttamaan teitä tämän tavoitteen saavuttamisessa. Palatakseni alkuperäiseen huomioon sääntelyn purkamisesta ja optista säteilyä koskevasta direktiivistä totean pääministeri Tony Blairin sanoneen parlamentissa tänä iltapäivänä, että sääntelyä tarvitaan, jos se on välttämätöntä, mutta että sääntelyä on voitava myös purkaa, jos kilpailukykymme sitä edellyttää.
Oletteko samaa mieltä siitä, että purkaaksemme sääntelyä kilpailukyvyn nimissä meidän olisi syytä palata tämän optista säteilyä koskevan direktiivin taustalla olevaan perusdirektiiviin, joka on vuonna 1989 annettu alkuperäinen direktiivi? Kysyin tämän saman kysymyksen viime kerralla, ja saamani vastauksen mukaan on komission tehtävä tehdä aloite palaamisesta perusdirektiiviin. Tiedämme tämän, mutta voisitteko ottaa tehtäväksenne kehottaa komissiota palaamaan tähän puitedirektiiviin tai ainakin pyytää neuvostoa kehottamaan komissiota? 
Douglas Alexander,
   Mielestäni rakentavin tapa edetä on se, että välitän komissiolle arvoisan jäsenen ilmaiseman voimakkaan tunnelatauksen. Tiedän, ettei tämä ole ensimmäinen kerta, kun tämä kysymys nostetaan esiin, ja aion todellakin varmistaa, että arvoisan jäsenen tänään esittämät huolenaiheet saatetaan komission tietoon. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Vuonna 2004 HIV-tartunnan sai 4,9 miljoonaa ihmistä, mikä on suurin määrä vuodessa tähän mennessä. Koska 75 prosenttia tartunnan saaneista nuorista on tyttöjä ja naisia, naisten lisääntyvä altistuminen korostaa ehdotonta tarvetta laajentaa erityisesti naisten ehkäisymahdollisuuksia.
Helmikuussa 2004 perustettiin kliinisiä tutkimuksia koskevan Euroopan maiden ja kehitysmaiden yhteistyökumppanuus (EDCTP), jonka budjetin rahoituksesta kolmannes saadaan jäsenvaltioilta (komission ja yksityisen sektorin osuus on samoin kolmannes).
Voiko neuvosto antaa HIV-tartuntojen lisääntymisen ja EDCTP:n perustamisen valossa tietoja siitä, missä määrin jäsenvaltiot ovat rahoittaneet EDCTP:n toimintaa ja mitä kliinisiä mikrobisidikokeita EDCTP sen ansiosta parhaillaan rahoittaa? 
Douglas Alexander,
   Olen täysin samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että HIV-tartuntojen lisääntyminen naisten ja tyttöjen keskuudessa merkitsee murhenäytelmää. Kuten tiedämme, Euroopan maiden ja kehitysmaiden yhteistyökumppanuus kattaa 14 jäsenvaltiota sekä Euroopan unionin ulkopuolelta Norjan.
Ensimmäisen investoinnin yhteistyökumppanuuden hyväksi teki Euroopan komissio, joka osoitti siihen 200 miljoonaa euroa viideksi vuodeksi kuudennesta tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmasta, joka on käynnissä vuodet 2002–2006. Yhteistyökumppanuuden kokonaistalousarvio on 600 miljoonaa euroa kaudella 2003–2007: yhteisön myöntämän 200 miljoonan euron rahoitusosuuden lisäksi 200 miljoonaa euroa tulee jäsenvaltioilta, ja loput 200 miljoonaa euroa kerätään yrityksiltä, hyväntekeväisyysjärjestöiltä ja yksityisiltä järjestöiltä.
On kunkin jäsenvaltion vastuulla antaa tukea luontoissuorituksena toteuttamalla kansallisia tutkimustoimia. Julkisella rahalla rahoitettujen hankkeiden yhteisarvo jäsenvaltioissa lähentelee mainittua 200 miljoonan euron osuutta.
Neuvosto on pannut merkille tarpeen toteuttaa komission, jäsenvaltioiden ja kliinisiä tutkimuksia koskevan yhteistyökumppanuuden kesken yhteisiä toimia, joilla tuetaan tutkimus- ja kehitystyötä HI-viruksen/aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjunnassa käytettävien uusien välineiden parissa. Tätä korostettiin yleisten asioiden neuvoston päätelmissä 24. toukokuuta 2005. Kumppanuuden yhteydessä on määritelty joukko erityisiä tutkimuskohteita, ja näistä kohteista on määrä julkaista uusia tutkimusta koskevia ehdotuspyyntöjä 2–3 vuoden aikana.
Viime vuonna rahoitettiin vain yhtä HI-virukseen liittyvää tutkimusta, ja siinä perehdytään antiretroviraalisten lääkkeiden antamiseen HI-virusta kantaville lapsille. Yksi viime kuussa julkaistuista tutkimusta koskevista ehdotuspyynnöistä koski erityisesti mikrobisidikokeita. Tämän ehdotuspyynnön otsikkona on "Valmiuksien kehittäminen vaginaalisia mikrobisidejä koskevien I, II ja III vaiheen kokeiden suorittamista varten sukupuoliteitse tarttuvan HI-viruksen torjumiseksi". Hakemukset toimitetaan tulevien kuukausien aikana, ja rahoituspäätökset tehdään ensi vuonna. 
Catherine Stihler (PSE ). –
   On ilmeistä, että mikrobisidit saattavat mullistaa aidsin torjunnan kaikkialla maailmassa. Jo nykyisten tutkimusten tulokset näyttävät myönteisiltä, mutta tutkimus edellyttää rahoitusta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuten tiedätte, Yhdistyneen kuningaskunnan kansainvälisen kehityksen ministeriö on tukenut mikrobisiditutkimusta erittäin voimakkaasti. Oletteko kanssani yhtä mieltä siitä, että kliinisten mikrobisidikokeiden tukeminen on keskeisen tärkeää aidsin torjunnassa? Kun otetaan huomioon, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on kiinnittänyt erityistä huomiota Afrikkaan, aikooko puheenjohtajavaltio rohkaista muita jäsenvaltioita osallistumaan kliinisiä tutkimuksia koskevan Euroopan maiden ja kehitysmaiden yhteistyökumppanuuteen? 
Douglas Alexander,
   Vastaukseni on yksinkertaisesti "kyllä". Vastaus koskee sitoutumistamme paitsi Afrikan kovia kokeneeseen maanosaan – kenties ainoaan maanosaan, joka on viime vuosina ajautunut taaksepäin monien keskeisten indikaattorien mukaan; korostimme näitä indikaattoreita graafisesti pääministerimme esittämässä Afrikan komissiota koskevassa kertomuksessa – myös tukeamme muille maille niiden pyrkiessä saavuttamaan vuosituhannen kehitystavoitteet, jotka toistettiin syyskuussa New Yorkissa järjestetyssä vuosituhannen kehitystavoitteita arvioivassa huippukokouksessa.
Vastauksellani korostan myös, että parhaillaan tehtävä kliininen tutkimus on tärkeää, jos haluamme löytää ratkaisuja HI-viruksen/aidsin kaltaiseen valtavaan haasteeseen.
Tiedän, että jäsen Stihler on pysyvästi ja intohimoisesti sitoutunut epäoikeudenmukaisuuden torjumiseen niin kotikentällä kuin muuallakin, ja voin vakuuttaa hänelle, että tuemme määrätietoisesti kuvaamiani kumppanuuteen liittyviä toimia. Tämä tapahtuu paitsi parlamentin jäsenen kysymyksessään mainitseman kansainvälisen kehityksen ministeriön toimien avulla myös rohkaisemalla muita jäsenvaltioita tekemään oman merkittävän osansa Euroopan unionin ja Norjan äärimmäisen tärkeissä toimissa, jotka toteutetaan tämän aidosti maailmanlaajuisen haasteen ja maailmanlaajuisen ongelman torjumiseksi. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Kyproksenturkkilainen lentokone lensi 29. elokuuta 2005 niin kutsutun "Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan" laittomalta lentokentältä suoraan Azerbaidžanin pääkaupunkiin Bakuun. Ennen tätä lentoa, 27. heinäkuuta 2005, tehtiin suora lento Azerbaidžanista Kyproksen miehitetylle alueelle. Nämä lennot ovat vastoin Euroopan ja kansainvälisen siviili-ilmailun periaatteita. Kun otetaan huomioon, että on olemassa ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Azerbaidžanin tasavallan välisen tiettyjä lentoliikenteen näkökohtia koskevan sopimuksen tekemisestä (KOM(2005)0060 lopullinen), jolla korvataan jäsenvaltioiden Azerbaidžanin kanssa tekemät kahdenväliset sopimukset, voisiko neuvosto kertoa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä käytössään olevien poliittisten keinojen pohjalta tämän Azerbaidžanin asenteen suhteen? 
Douglas Alexander,
   Sopimusluonnos, johon arvoisa jäsen viittaa, ei kata Kyproksen ja Azerbaidžanin välistä lentoliikennettä. Tämän sopimusluonnoksen yksinomaisena tarkoituksena on varmistaa, että jos jäsenvaltion ja Azerbaidžanin välillä on olemassa kahdenvälinen sopimus, tämä sopimus on yhteisön lainsäädännön mukainen. Koska Kyproksen ja Azerbaidžanin välillä ei ole tällaista kahdenvälistä sopimusta, mainitulla sopimusluonnoksella ei ole vaikutusta parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen lennoista Azerbaidžanista Kyproksen tasavallan alueelle, joka ei kuulu tasavallan hallituksen tosiasialliseen hallintaan. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen merkillepantavasta vastauksestaan. Saanen kuitenkin huomauttaa, että hän antoi teknisen vastauksen kysymykseen, joka oli puhtaasti poliittinen. Tiedämme luonnollisesti kaikki, että Azerbaidžanin on noudatettava Yhdistyneiden Kansakuntien ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) periaatteita, mutta haluan tietää, mitä mieltä neuvosto on siitä, että Azerbaidžan jatkaa lentoja lentokentille, jotka sijaitsevat Kyproksen tasavallan miehitetyillä alueilla. 
Douglas Alexander,
   Tyydyn vain toistamaan jo esittämäni tekniset huomiot. Joissakin poliittisissa kysymyksissä tekninen vastaus on usein paras. Kun otetaan huomioon lisäkysymyksen sisältö, on kuitenkin tärkeää tehdä selväksi, ettei Euroopan komissiolla ole valtuuksia puuttua tähän asiaan suoraan: kyse on kahdenvälisestä asiasta Kyproksen tasavallan ja Azerbaidžanin hallitusten välillä. Tämä vastaa myös neuvoston kantaa: toivomme, että tilanne voidaan ratkaista kahdenvälisesti. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Vastauksena Euroopan parlamentissa 7. syyskuuta 2005 käytyyn, Lähi-idässä vallitsevaa tilannetta koskevaan keskusteluun neuvoston puheenjohtajamaan Yhdistyneen kuningaskunnan edustajana puhunut Douglas Alexander toisti neuvoston "selvän kannan" Itä-Jerusalemin eristysmuuriin ja vakuutti jäsenille, että silloin kun neuvosto on huolissaan Israelin toimista, jotka vaikuttavat ihmisoikeuksiin, se ottaa – ja on ottanut – nämä huolet esille Israelin hallituksen kanssa. Alexander selosti myös, että neuvosto harkitsisi myöhempänä ajankohtana, mitkä asiat otetaan esille EU:n ja Israelin assosiaationeuvostossa, joka on sovittu pidettäväksi tämän vuoden lopussa.
Voisiko neuvosto tehdä yhteenvedon prosessista, jossa EU:n ja Israelin assosiaationeuvoston asialistasta on päätetty? Voisiko neuvosto – ottaen huomioon, että Israel on toistuvasti jättänyt noudattamatta 9. heinäkuuta 2004 annettua Kansainvälisen tuomioistuimen lausuntoa – esittää jonkinlaisia mahdollisia perusteita sille, että korkeimman kansainvälisen tuomioistuimen sellaisen lausunnon täytäntöönpano, joka ilmaisee kaikkia jäsenvaltioita koskevaa velvollisuutta, ei ole esityslistan kärjessä? 
Douglas Alexander,
   Vastauksessaan parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen E-3041/05 neuvosto on jo esittänyt Euroopan unionin kannan eristysmuuriin ja kansainvälisen tuomioistuimen asiasta antamaan neuvoa-antavaan lausuntoon.
Eristysmuuria koskeva kysymys on pysyvästi esityslistalla Euroopan unionin ja Israelin jatkuvissa poliittisissa yhteyksissä, myös tapaamisissa, joita on suunniteltu EU:n ja Israelin tulevan assosiaationeuvoston yhteyteen. 
Fiona Hall (ALDE ),
   . Kiitän vastauksestanne. Huolimatta toiveikkuudesta, joka heräsi Israelin vetäydyttyä yksipuolisesti Gazasta, tilanne on tällä hetkellä paljon synkempi kuin alun perin toivottiin. Viime viikolla Israel katkaisi diplomaattisuhteensa palestiinalaishallintoon, kun kolme nuorta siirtokuntalaista oli surmattu lähellä Hebronia. Eilisessä -sanomalehdessä James Wolfensohn kuulemma syytti Israelia toimimisesta lähes siten kuin koko vetäytymistä ei olisi tapahtunutkaan: maa lykkää vaikeita päätöksiä ja palauttaa hankalat kysymykset mieluimmin hidasliikkeisiin alivaliokuntiin.
Miten neuvosto aikoo kvartetin jäsenenä saada Israelin ja palestiinalaishallinnon takaisin neuvottelupöytään ja varmistaa, ettei orastavaa toiveikkuutta heitetä hukkaan? 
Douglas Alexander,
   Olen todellakin samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, että kohtaamme ajoittain turhautuneisuutta ja pettymyksiä pyrkiessämme eteenpäin Lähi-idän rauhanprosessissa. Tästä huolimatta meidän on tunnustettava, että arvoisan jäsenen mainitsema vetäytyminen merkitsi huomattavaa edistysaskelta ja tarjosi merkittävän mahdollisuuden edetä rauhansuunnitelmaan liittyvässä prosessissa, joka ei näyttänyt enää yhtä selkeältä kuin aiempina vuosina. Totean panneeni merkille parlamentin jäsenen kuvaaman murhenäytelmän ja sen seuraukset.
Tarkasteltaessa sitä, miten voimme tarkkaan ottaen edistää prosessia kvartetin jäsenenä, haluan esittää neuvoston puolesta kiitoksemme ja tukemme James Wolfensohnille, joka jatkaa toimiaan herkeämättä. Wolfensohnin lähestymistapa on ollut tähän mennessä hyvin rakentava, ja hänen henkilökohtainen panoksensa kvartetin erityisedustajana on ratkaisevan tärkeä.
Euroopan unioni on valmis auttamaan. Kyseessä on paitsi todellinen testi myös suuri mahdollisuus palestiinalaishallinnolle ja Israelille.
Pettymyksistä ja turhautumisesta huolimatta meidän on suunnattava katseemme kauas tulevaisuuteen. Kaikkien niiden, jotka haluavat rauhallista ja vakaata Lähi-itää, on jatkettava kvartetin ja erityisesti sen erityisedustajan toimien tukemista. 
David Martin (PSE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vastauksenne on rohkaiseva. Olisitteko valmis korostamaan EU:n ja Israelin välisissä neuvotteluissa ja Välimeri-prosessin yhteydessä Israelille ja sen naapureille, ettei niiden turvallisuutta taata parhaiten erottamistoimilla, aidoilla ja esteillä, vaan integroitumalla taloudellisesti ja poliittisesti sekä kulttuuri-, tiede- ja teknologiavaihdon avulla? Vain yhteyksien vastavuoroisella palauttamisella voidaan taata turvallisuus palestiinalaisille, israelilaisille ja koko alueelle. 
Douglas Alexander,
   Annan täyden tukeni kysymyksen esittäjän mainitsemille näkökohdille. Israelilla on tietenkin oikeus puolustautua terrori-iskuilta, mutta yhtä lailla ymmärrämme kaikki, että on välttämätöntä löytää tie eteenpäin eli poliittinen ratkaisu Lähi-idän haasteisiin. Tätä taustaa vasten ja huolimatta hyvin todellisista haasteista, joita Lähi-idällä on edelleen edessään, katson, että meidän on syytä olla ylpeitä toimista, joita Euroopan unioni on pystynyt toteuttamaan tässä ongelmien ja vaikeuksien täyttämässä maailmankolkassa. Meidän on otettava rohkaisevaksi esimerkiksi erityisesti tarmo, jolla James Wolfensohn on hoitanut tehtäväänsä kvartetin erityisedustajana.
Tietenkin työtä on vielä jäljellä, tietenkin Euroopan unioni on valmis esittämään mainitut näkökohdat suoraan Israelille ja palestiinalaishallinnolle ja tietenkin Euroopan unioni on valmis auttamaan parhaansa mukaan myös muilla tavoin.
Muistutan kuitenkin yksinkertaisesti, että loppujen lopuksi vastuu on ensisijaisesti Israelilla ja palestiinalaishallinnolla. Kyseessä on sekä testi että suuri mahdollisuus molemmille osapuolille juuri niistä syistä, jotka kysymyksen esittäjä nosti esiin. 
Sarah Ludford (ALDE ). –
   Olen yhtä mieltä edellisestä lisäkysymyksestä ja siihen saadusta vastauksesta, ja tätä taustaa vasten panen merkille, miten typerää oli vaatia – kuten jotkut tekivät – EU:n ja Israelin välisen assosiaatiosopimuksen peruuttamista tai puhua israelilaisten yliopistojen boikotoimisesta. Tämä on kauttaaltaan haitallista.
Kun otetaan huomioon puheenjohtajavaltion esiin tuoma halu lisätä palestiinalaisten mahdollisuuksia, voiko neuvoston puheenjohtaja rohkaista meitä tiedoilla EU:n tuesta Gazan taloudelliselle kehitykselle ja kertoa meille ehdotuksista, joita voitaisiin esittää EU:n osallistumisesta Gazan rajojen ja erityisesti Egyptin vastaisen rajan turvaamiseen? 
Douglas Alexander,
   Totean arvoisalle jäsenelle ensinnäkin, että taloudellinen kehitys on erottamattomasti yhteydessä turvallisuuteen. Euroopan unioni on sitoutunut tukemaan palestiinalaisten yhteiskunnallista järjestyksenpitoa myös jatkossa tehostetusti EU-joukkojen avulla, jotta Gazaan voidaan rakentaa välttämätön turvallisuusympäristö Israelin vetäytymisen jälkeen ja taata näin edellytykset juuri tarvittavan kaltaiselle talouskehitykselle.
Pidämme myönteisenä myös Israelin ja Egyptin hallitusten välistä sopimusta perusturvallisuusjärjestelyistä Gazan ja Egyptin välisellä rajalla. Lisäksi kaivataan ratkaisua kysymykseen Rafahin rajanylityspaikasta: tämä ratkaisu on keskeinen niin muita rajanylityspaikkoja kuin satamia ja lentokenttiäkin koskevien kysymysten kannalta.
Euroopan unioni kuuluu edelleen palestiinalaishallinnon suurimpiin kansainvälisiin avunantajiin. Viime vuonna Euroopan yhteisön palestiinalaisille antama apu oli määrältään yhteensä noin 250 miljoonaa euroa. Tähän summaan sisältyivät pakolaisille annettu apu, elintarvikeapu, terveydenhuolto- ja koulutusala, yksityinen sektori, kunnat ja instituutioiden rakentaminen. Komissio on hiljattain ilmoittanut palestiinalaisille myönnettävästä aiempaa suuremmasta tukipaketista; vuonna 2005 tuen määrä on noin 280 miljoonaa euroa. Tämä summa sisältää huomattavan rahoitusosuuden James Wolfensohnin määrittämien painopisteiden tukemiseksi. Euroopan unionin tavoitteena on varmistaa, että vetäytyminen onnistuu ja että se merkitsee edistysaskelta rauhansuunnitelman täytäntöönpanossa.
Komissio asettaa tiukkoja ehtoja palestiinalaishallinnolle myöntämälleen talousarviotuelle. Ehdoilla korostetaan ennen kaikkea avoimuuden tarvetta palestiinalaishallinnon julkisessa rahoituksessa: avoimuudella edistetään talousarvion järkevää hallintaa ja vauhditetaan yleistä edistymistä rahoitus- ja hallintouudistuksessa. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Neuvosto aikoo hyväksyä puitepäätöksen tietojen säilyttämisestä, vaikka Euroopan parlamentti esitti näkemyksensä päätöksen oikeusperustasta sekä sen tavoitteiden ja resurssien epäsuhtaisuudesta, ihmisoikeusjärjestöt kansalaisvapauksien kunnioittamisesta ja teollisuus korkeista kustannuksista. Katsooko neuvosto virkamiesten tapaan, että kustannukset eivät ole poliittinen ongelma? Miten se aikoo suojella ihmisoikeuksia sekä puuttua usean jäsenvaltion perustuslaillisiin esteisiin kyseisen puitepäätöksen täytäntöönpanossa? Miten neuvosto suhtautuu Yhdistyneen kuningaskunnan ministereiden väitteisiin EU:n laajuisen järjestelmän tarpeettomuudesta, sillä heidän mukaansa turvallisuustarpeisiin voidaan vastata asianmukaisemmin 25 kansallisella järjestelmällä? 
Douglas Alexander,
   Lontoossa 7. heinäkuuta 2005 tapahtuneiden terrori-iskujen jälkeen neuvosto muistutti kipeästä tarpeesta perustaa EU:n väline viestintätietojen säilyttämiseksi, Tätä välinettä vaadittiin Madridin pommi-iskujen jälkeen, ja neuvosto sitoutui pääsemään asiasta sopimukseen lokakuuhun 2005 mennessä.
Neljän jäsenvaltion huhtikuussa 2004 esittämän puitepäätösluonnoksen tarkoituksena ei ole tallentaa viestinnän sisältöä missään muodossa vaan säilyttää niin kutsutut liikennetiedot. Nämä tiedot, kuten puheluun osallistuneiden henkilöiden nimet ja viestinnän ajankohta, ovat välttämättömiä, jotta lainvalvontaviranomaiset voivat tutkia tehokkaasti rikoksia ja tuomita asianosaisia onnistuneesti aikana, jona rikolliset käyttävät hyväkseen uusien viestintävälineiden tuomia etuja.
Komissio hyväksyi 21. syyskuuta 2005 ehdotuksen direktiiviksi liikennetietojen säilyttämisestä, ja neuvosto pohti ehdotusta lokakuussa. Myös tässä asiakirjassa on kyse liikennetiedoista, ei viestinnän sisällöstä. Vielä on päätettävä siitä, onko puitepäätös tai direktiivi tarkoituksenmukainen oikeusperusta säännöille, joita neuvosto antaa tietojen säilyttämisestä. Tällä välin työ jatkuu sääntöjen sisällön parissa, ja tähän työhön liittyy luonnollisesti myös komission ja Euroopan parlamentin kuuleminen.
Kokouksessaan 2. heinäkuuta 2004 neuvosto korosti tarvetta kiinnittää erityistä huomiota toimenpiteen suhteellisuuteen kustannusten, yksityisyyden ja tehokkuuden kannalta. Neuvoston tavoitteena on väline, jossa lainvalvontaa koskevat vaatimukset, oikeus yksityisyyteen ja kustannukset ovat tasapainossa ja joka on yhteensopiva jäsenvaltioiden perustuslakien kanssa. 
Adamos Adamou (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän vastauksestanne. Kun otetaan huomioon neuvoston oikeudellisen yksikön päätelmät, oikeudelliset ongelmat, joita syntyy, jos tämä ehdotus hyväksytään kolmannen pilarin yhteydessä, sekä tieto siitä, että Alankomaiden ministeri on päättänyt hylätä tämän ehdotuksen kyseisen pilarin yhteydessä, kysyn kuitenkin, milloin neuvosto aikoo peruuttaa ehdotuksensa.
Douglas Alexander,
   Kuten kotimaani pääministeri totesi aiemmin neuvottelujen yhteydessä, ajatuksena on pyrkiä varmistamaan yhteisymmärrys etenemistavasta Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella. Tämä antaa aihetta odottaa, että meillä on joulukuussa mahdollisuus edistyä tämän välineen osalta ensimmäisen pilarin yhteydessä, kuten toivomme ja kuten maani sisäministeri Charles Clarke on ehdottanut. Toivon, että tämä on suora vastaus kysymykseen, sillä pyrimme edelleen löytämään välineelle perustan ensimmäisestä pilarista kolmannen sijaan, mitä kysymyksessäkin ajetaan takaa. 
Claude Moraes (PSE ). –
   Kuten neuvoston puheenjohtaja juuri totesi, Charles Clarke teki myönteisen päätöksen antaa Euroopan parlamentille mahdollisuus esittää tässä vaiheessa näkemyksensä tästä ehdotuksesta. Koska parlamentti on nyt muodostamassa näkemystään, voinko pyytää neuvoston puheenjohtajaa ottamaan suojatoimet vakavasti? Ymmärrämme tietojen säilyttämisen tarpeellisuuden, ja nyt on kyse aikataulusta. Olemme matkalla aivan oikeaan suuntaan, mutta tarvitsemme konkreettisia ja kattavia suojatoimia. Voiko neuvoston puheenjohtaja vakuuttaa, että tämä näkökohta otetaan hyvin vakavasti? Parlamentti haluaa, että neuvosto asettaa sen etusijalle. 
Douglas Alexander,
   Haluan esittää pari huomiota vastatakseni suoraan arvoisan jäsenen esittämiin kysymyksiin.
Kuten totesin, puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on ensinnäkin sitoutunut varmistamaan, että tietojen säilyttämistä koskevassa asiassa päästään yhteisymmärryksen ennen vuoden loppua. Jatkamme asiasisällön työstämissä yhdessä komission ja Euroopan parlamentinkin kanssa: molemmat toimielimet ovat tuoneet julki nyt esiin nousseet huomiot. Pidämme joka tapauksessa jatkossakin kiinni siitä käsityksestä, että tiettyjen viestintäliikennetietojen määräaikainen säilyttäminen on kohtuullinen reaktio terrorismin uhkaan ja ettei tietojen säilyttämisestä aiheudu liiallisia kustannuksia.
Palatakseni erityiskysymykseen siitä, mihin pilariin työmme pitäisi perustua, totean, että parlamentin tämänpäiväiseen keskusteluun on syytä lisätä yksi huomio: aivan rehellisesti sanottuna en usko, että kansalaisemme välittävät, perustuuko päätös toimenpiteestä ensimmäiseen vai kolmanteen pilariin. Tarvitsemme ehdotuksen, josta voidaan päästä sopimukseen nopeasti ja joka mahdollistaa tehokkaan lainvalvonnan uhkaamatta Euroopan unionin kansalaisten perusoikeuksia.
Parlamentin jäsenen esittämästä erityiskysymyksestä totean meidän kaikkien olevan yhtä mieltä siitä, että kaikki säilytettävä tieto on tallennettava turvallisesti ja kaikkien tietosuojaperiaatteiden mukaisesti ja että tietojen vaihdossa on noudatettava hyvin korkeaa suojatasoa. Poliisilla ja muilla julkisilla viranomaisilla ei ole rajatonta pääsyä säilytettyyn tietoon, ja yksityisten tietojen saatavuuden on edellytettävä kansallisten normien noudattamista. Kuten totesin aiemmin, puhelujen ja viestien sisältöä ei aiota säilyttää. Kyse on ainoastaan siitä, että palveluntarjoajat säilyttävät tietoja siitä, kuka on soittanut kenelle sekä missä ja milloin tämä on tapahtunut. Tämä on osa mielestämme välttämättömän tasapainon muodostamista yhtäältä terrorismilta ja vakavalta rikoksilta suojelemisen ja toisaalta ihmisoikeuksien kunnioittamisen välille.
Katsommekin, että reaktiomme on oltava suhteellinen ja että siinä on kunnioitettava yhteisiä demokraattisia arvoja. Meidän on puolustettava yhteisöjämme iskujen uhalta mutta kunnioitettava samalla ihmisoikeuksia kansainvälisen oikeuden ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen mukaisesti. Sanokaamme aivan suoraan: terroristien tarkoituksena on hyökätä paitsi elämäämme myös elämäntapaamme vastaan. 
Gay Mitchell (PPE-DE ). –
   Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan, sillä jaan todellakin hänen huolenaiheensa. Nostan kuitenkin esiin Irlannissa ilmenneen tapauksen, jossa eräs maan kansalainen voitti kansainvälisessä arvonnassa noin 100 miljoonaa euroa – tarkkaa summaa en muista. Henkilön yksityisiin sosiaaliturvatietoihin kohdistui välittömästi noin 60 hakua, ja hakuja kohdistui myös hänen yksityisiin verotietoihinsa. Veroviranomaiset tutkivat tapausta parhaillaan.
Mielestäni meidän on varmistettava, etteivät terroristit pääse käyttämään viranomaistietoja tiedustelulähteenä tapauksissa, joissa IRA:n väliaikaisen siiven kaltaisilla järjestöillä on tiedustelijoita julkisissa palveluissa. Kehotan neuvoston puheenjohtajaa varmistamaan hyvin huolellisesti, että turvatoimet ovat asianmukaisia ja että niitä, jotka käyttävät tiedustelutietoja tai yleisen edun nimissä kerättyjä tietoja omiin tarkoituksiinsa, rangaistaan hyvin ankarasti.
Haluan esittää vielä yhden huomion: ymmärtääkseni esimerkiksi yksityisetsivillä on apureita julkisissa palveluissa, mutta he maksavat...
Douglas Alexander,
   En voi kommentoida nimenomaista tapausta, jossa onnellinen arpajaisvoittaja oli voiton paljastuttua vähemmän onnekas, kun hänen yksityisyyttään loukattiin kuvatulla tavalla. Toivoakseni ette myöskään odota minun kommentoivan väitteitänne ja vihjailujanne, jotka koskevat julkisia palveluja ja tietosuojaa yksittäisissä jäsenvaltioissa.
Puheenjohtajavaltio odottaa innolla edistymistä tietosuojan alalla. Olemme yhtä mieltä siitä, että kaikki säilytettävä tieto on tallennettava turvallisesti ja tietosuojaperiaatteiden mukaisesti ja että tietojen vaihdossa on noudatettava hyvin korkeaa suojatasoa.
Poliisilla ja muilla elimillä ei pidä olla rajatonta pääsyä säilytettyyn tietoon, ja on keskeisen tärkeää, että yksityisten tietojen satavuutta koskevia kansallisia normeja noudatetaan. Jos nämä normit katsotaan riittämättömiksi parlamentin jäsenen kotimaassa, ehdotan, että asia otetaan esiin jäsenvaltion kanssa, aivan kuten se otetaan esiin puheenjohtajavaltion kanssa, kun pohdimme tietosuojaa Euroopan tasolla. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Tali sisältyy jätteenpolttodirektiiviin 2000/76/EY(1), ja tämän vuoden joulukuun jälkeen tali on poltettava erittäin täsmällisesti määriteltyjen olosuhteiden vallitessa. Tällä hetkellä sitä käytetään höyrykattiloiden polttoaineena teurasjätteiden käsittelylaitoksissa ja biodieselin tuotannossa. Direktiivin mukaiset olosuhteet vaikuttaisivat kuitenkin estävän tällaiset käyttötarkoitukset. Eikö tämä ole kilpailukykyisiä ja tehokkaita vaihtoehtoisia energialähteitä suosivan komission ympäristöpolitiikan kannalta epäjohdonmukaista? 
Douglas Alexander,
   Jätteenpolttodirektiivillä ei pyritä sen paremmin estämään kuin vähentämäänkään jätteen käyttöä kilpailukykyisenä ja tehokkaana energianlähteenä. Direktiivin tarkoituksena on ehkäistä tai rajoittaa – niin pitkälti kuin on käytännöllistä – kielteisiä vaikutuksia, joita jätteen poltolla ja rinnakkaispoltolla on ympäristölle ja ihmisten terveydelle.
Hyväksyessään lainsäädäntöä yhteisön lainsäädäntövallan käyttäjä arvioi huolellisesti kompromissit, joita on mahdollisesti tehtävä muiden yhteisön politiikkaan liittyvien tavoitteiden suhteen. Talijäte kuuluu direktiivin soveltamisalaan vain tapauksissa, joissa se poltetaan tai rinnakkaispoltetaan. Direktiivin vaatimukset eivät koske muita talijätteen käsittely- tai uudelleenkäyttömuotoja, kuten jätteen jalostamista biodieseliksi. Näitä muotoja kuitenkin valvotaan jätteistä annetun puitedirektiivin mukaisesti. 
John Purvis (PPE-DE ). –
   Kiitän teitä vastauksestanne. Itse asiassa komissio vastasi samankaltaiseen kysymykseen eilen, mutta siinä yhteydessä vaikutti siltä, että tämän direktiivin täytäntöönpanossa olisi käytännön ongelmia erityisesti kolmessa jäsenvaltiossa – myös jäsenvaltiossa, jonka te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ja minä tunnemme parhaiten – jotka ovat panneet direktiivin täytäntöön hyvin tinkimättömässä muodossa. Saanko kysyä, olisiko mahdollista lykätä täytäntöönpanoa näissä kolmessa jäsenvaltiossa, kunnes komissio pystyy ehdottamaan direktiivin osalta paljon nykyistä käytännöllisempää täytäntöönpanotapaa? Tämä olisi varmastikin johdonmukaista, kun otetaan huomioon halumme järkeistää EU:n lainsäädäntöä. Käytännöllisyys hyödyttäisi myös skotlantilaisen vaalipiirimme maanviljelijöitä ja skotlantilaista ympäristöämme. 
Douglas Alexander,
   Minulla on suuri kiusaus vastata kysymykseen skotlantilaisena Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin jäsenenä ja Yhdistyneen kuningaskunnan ministerinä, mutta muistutan kunnioittavasti itseäni ja Euroopan parlamenttia siitä, että vastaan tänään puheenjohtajavaltion puolesta.
Vaikka suhtaudun myönteisesti parlamentin jäsenen esittämiin huomioihin näiden käytännön ongelmien ratkaisemisen tarpeellisuudesta, pidän tässä yhteydessä tarkoituksenmukaisempana sitä, että yksittäiset jäsenvaltiot saattavat nämä kysymykset komission tietoon omissa nimissään, kuin sitä, että tehtävä annettaisiin ensisijaisesti puheenjohtajavaltion vastuulle.
Pyrkiessämme asiassa eteenpäin ja odottaessamme Euroopan komission toimia sallinette minun kuitenkin sanoa, että komissio on ilmaissut aikovansa tehdä ensi kuun aikana konsulttisopimuksen tutkimuksesta, jossa perehdytään ympäristöllisiin, lainsäädännöllisiin ja toiminnallisiin seurauksiin, joita aiheutuu talijätteen polton sisällyttämisestä jätteenpolttodirektiivin soveltamisalaan. Tutkimukseen kuuluvat myös komissiolle annettavat suositukset siitä, onko talijätteen polttamiseen tarkoituksenmukaista soveltaa jätteenpolttodirektiivin mukaisia tarkastuksia. Nämä suositukset on määrä antaa ensi vuoden puolivälissä. 
David Martin (PSE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä aihe on tietyssä mielessä varsin epämääräinen mutta silti äärimmäisen tärkeä. Olitte oikeassa todetessanne, että tilannetta arvioidaan, mutta ongelma on siinä, että arviointi valmistuu vasta ensi kesäkuussa, kuten lopuksi sanoitte. Kun yritykset, maanviljelijät ja muut lopettavat jätteen polttamisen jätteenpolttouuneissa, he eivät luultavasti enää palaa tähän käytäntöön, joten tarvitsemme päätöksen ennen vuoden loppua.
Komissio ei ole luvannut – mutta se on kuitenkin vihjannut – että se suhtautuu myönteisesti ajatukseen talin jättämisestä direktiivin ulkopuolelle. Vain kolme jäsenvaltiota 25:stä katsoo talin kuuluvan direktiivin soveltamisalaan.
Yksinkertainen ratkaisu olisi, että puheenjohtajavaltio pyytäisi komissiota harkitsemaan sellaisen muistion laatimista, jossa todetaan, ettei talia pidä sisällyttää jätedirektiiviin. Uskon, että komissio suhtautuisi asiaan myötämielisesti. 
Douglas Alexander,
   Haluan todeta aluksi, että – kun otetaan huomioon esimerkiksi kotimaassa vastuullani olevat tehtävät – ymmärrän tämän kysymyksen tärkeyden ja sen, että tietyt jäsenvaltiot ovat edenneet huomattavasti muita nopeammin tämän direktiivin täytäntöönpanossa.
Minulle ei ole aiemmin esitetty, että puheenjohtajavaltion pitäisi kehottaa komissiota muistion laatimiseen, sillä kanta on ollut tähän saakka ilmeisen selkeä niin tämän kuin muidenkin direktiivien osalta. Direktiivi astuu täysimääräisesti voimaan tämän vuoden lopussa, mutta siinä, investoidaanko tarvittaviin uudistuksiin direktiivin noudattamiseksi, on kyse asianosaisten yritysten ja talia polttoaineena käyttävien biodieselyritysten kaupallisesta päätöksestä.
Jos tilanne on kuitenkin sellainen kuin parlamentin jäsen kuvaa – eli jos vallalla on direktiivin aseman epävarmuudesta johtuva aito epävarmuus näiden investointipäätösten hyvistä ja huonoista puolista – suhtaudun todellakin myönteisesti minulle esitettyyn huomioon, ja kenties saan tilaisuuden kirjoittaa parlamentin jäsenelle vahvistuksen etenemistavasta. 
Elspeth Attwooll (ALDE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän vastauksestanne. Tali ei ole ainoa ongelma, mutta se on ongelmista polttavin.
On todella tarpeen sekä neutraloida hiilipäästöt että välttää aiheuttamasta tarpeettomia kustannuksia liike-elämälle. Jos siis sanotaan, että jäsen Martinin ehdotus on yksi mahdollisuus päästä eteenpäin, kysyn myös, onko neuvosto valmis tukemaan Euroopan parlamentin jäseniä kehottaessamme komissiota laatimaan luettelon polttoaineiden lähteinä käytettävistä materiaaleista, joiden osalta komissio pidättyy aloittamasta jätteenpolttodirektiiviin perustuvia rikkomismenettelyjä, kunnes materiaalien kaikki ympäristövaikutukset on analysoitu. 
Douglas Alexander,
   Kun otetaan huomioon jo esitetyt näkemykset siitä, miten puheenjohtajavaltion olisi syytä edetä, järkevä lähestymistapa olisi pohtia kumpaakin ehdotusta ja kirjoittaa asianmukaisesti kummallekin parlamentin jäsenelle, kun tämä keskustelu on saatu päätökseen. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Voiko neuvosto, ottaen huomioon sen myönteisen lähestymistavan Turkin kanssa käytäviin liittymisneuvotteluihin, kertoa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aikana käydyissä neuvotteluissa saavutetuista tuoreimmista edistysaskeleista? Voiko neuvosto kommentoida erityistä lähestymistapaa, joka koskee kurdien kulttuuristen oikeuksien ja ihmisoikeuksien ottamista osaksi neuvottelupakettia? 
Douglas Alexander,
   Kuten parlamentin jäsen tietää, unioni aloitti Turkin kanssa liittymisneuvottelut maanantaina 3. lokakuuta. Kyseessä oli historiallinen hetki ja uusi tärkeä askel Euroopan unionin ja Turkin suhteiden kehittymisessä. Saatoimme alkuun pitkän ja kurinalaisen prosessin, jossa noudatetaan neuvoston samana päivänä hyväksymää neuvottelukehystä. Komissio aloitti perehtymisen tiedettä ja tutkimusta koskevaan lukuun 20. lokakuuta.
Euroopan unioni valvoo jatkossakin kurdien ihmisoikeuksien ja kulttuuristen oikeuksien kunnioittamista ja yleistä tilannetta maan kaakkoisosassa. Kuten neuvottelukehyksessä vaaditaan, Turkin on lujitettava ja laajennettava lainsäädäntöään ja toteutettava toimia muun muassa ilmaisunvapauden, uskonnonvapauden ja vähemmistöjen oikeuksien aloilla. Edistymisen näillä aloilla on oltava peruuttamatonta, ja täytäntöönpanon on oltava täysimääräistä ja tehokasta. Siksi komissio jatkaa tilanteen tiivistä seurantaa ja raportoi siitä säännöllisesti neuvostolle.
Neuvosto vakuuttaa parlamentin jäsenille, että unioni pitää tätä kysymystä erittäin tärkeänä osana Turkin käynnissä olevaa uudistusprosessia. Edistymistä valvotaan ja arvioidaan jatkossakin kaikissa asianosaisissa toimielimissä. 
Claude Moraes (PSE ). –
   Tässä yhteydessä haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen roolistaan Luxemburgin neuvotteluissa, joita hän ei luultavasti koskaan unohda.
Kurdiyhteisöä koskevasta hyvin vakavasta kysymyksestä totean, että olen yhteydessä kurdiyhteisön suurimpaan keskukseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kurdit ovat kiitollisia neuvotteluista, mutta he ovat myös huolissaan, sillä he eivät halua, että annatte näissä neuvotteluissa virtaavan positiivisen energian vaikuttaa kielteisesti niihin hyvin todellisiin ihmisoikeusongelmiin, joita kurdiyhteisöllä edelleen on. Heidän mielestään ihmisoikeusnäkökohtien pitäisi kuulua keskeisenä – ja symbolisena – osana kaikkiin neuvotteluihin, ja pyydämme neuvoston puheenjohtajaa suhtautumaan asiaan vakavasti myös jatkossa. 
Douglas Alexander,
   Haluan ilmaista tässä yhteydessä kiitokseni ja kunnioitukseni arvoisalle jäsenelle siitä työstä, jota hän on tehnyt vuosien ajan Lontoon kurdiyhteisön kaltaisten yhteisöjen hyväksi. Vastatakseni hänen ylenpalttisiin kiitoksiinsa roolistani neuvotteluissa ja ajatukseen siitä, etten varmasti koskaan unohda niitä, totean, että olin jonkinasteisessa vaarassa unohtaa oman nimeni 30 tuntia kestäneiden yhtäjaksoisten neuvottelujen jälkeen! Olen kuitenkin tyytyväinen voidessani todeta, että huolimatta unen puutteesta ja kaikkien osapuolten huomattavasta vaivannäöstä onnistuimme pääsemään tulokseen, joka merkitsee mielestäni rakentavaa etenemistapaa ja heijastaa Turkin ja Euroopan pitkää historiallista yhteyttä. Mahdollisuutta Euroopan unionin jäsenyyteen on pidetty Turkin ulottuvilla jo 42 vuotta. Luxemburgissa koettiin aidosti historiallinen hetki, josta monet Euroopan parlamentin jäsenet voivat mielestäni olla todella ylpeitä.
Kuten toivottavasti tein ensimmäisessä vastauksessani selväksi, tämä historiallinen hetki merkitsee mielestäni kuitenkin ennen kaikkea seuraavaa askelta matkalla, jolle Turkki on lähtenyt. Määränpää on monella tavoin tärkeä, mutta niin on myös Turkin matka kohti tätä määränpäätä. Tätä taustaa vasten katson, että ne meistä, jotka ovat jo pitkään puoltaneet Turkin liittymistä Euroopan unioniin, ovat edistäneet parhaiten niiden turkkilaisten asiaa, jotka ovat pelänneet ihmis- ja kansalaisoikeuksiensa puolesta. Nimenomaan liittymisprosessi ja kurinalaisuus, joita yritin kuvata äskeisessä vastauksessani, kuuluvat nimittäin monessakin mielessä parhaisiin takeisiin, jotka voidaan antaa kurdien kaltaisille yhteisöille siitä, että edistys, jota me kaikki toivomme Turkin saavuttavan edessä olevan vuosikymmenen aikana, todella toteutuu ja että paitsi Turkin sisäisillä yhteisöillä myös EU:n laajalla kansainvälisellä yhteisöllä on jatkossa käytettävissään avoimia keinoja arvioida kehityksen laajuutta ja nopeutta. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Ottaako neuvosto huomioon erilaisten terveyttä koskevien asioiden merkityksen Lissabonin agendassa, kun tarkastellaan tutkimuksen ja kehityksen seitsemännen puiteohjelman terveyteen liittyvää osaa?
Tietääkö neuvosto, että hengityselinten sairaudet aiheuttavat yhteisön terveyspalveluille yli 102 miljardin euron kulut ja että ne vaativat eniten yleislääkärikäyntejä ja kiireellistä sairaalaan pääsyä ja muodostavat valtavan rasitteen menetettyinä työpäivinä?
Katsooko neuvosto, että asiaa koskevasta tutkimuksesta olisi sekä terveydellistä että taloudellista hyötyä ja että Lissabonin strategiaa voitaisiin näin paremmin toteuttaa? 
Douglas Alexander,
   Kuten arvoisa jäsen tietää, neuvosto tarkastelee parhaillaan komission huhtikuussa 2005 antamaa ehdotusta seitsemänneksi puiteohjelmaksi (2007–2013), josta Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät aikanaan yhteispäätösmenettelyssä.
Neuvosto on useaan otteeseen vahvistanut, että se pitää tärkeinä Lissabonin agendaan liittyviä toimia tutkimuksen ja teknologisen kehityksen hyväksi. Toivon, että kotimaani pääministerin ja puheenjohtajavaltion sitoutuminen Lissabonin agendaan kävi ilmi kaikille tämän parlamentin jäsenille huomioista, joita pääministeri esitti aiemmin tänä iltapäivänä.
Erityisesti tutkimusohjelma on tärkeä yhteisön väline. Hengityselinten sairauksia koskevaa tutkimusta olisi aika lisätä. Hengityselinten sairaudet ovat nykyään yleisin kuolinsyy Euroopan unionissa, mutta siitä huolimatta näihin sairauksiin kiinnitetään vähemmän huomiota kuin moniin muihin sairauksiin, kuten sydänsairauksiin.
Parlamentin jäsen kiinnittää perustellusti huomiota huomattaviin taloudellisiin menetyksiin, joita erityisesti hengityselinten sairauksista aiheutuu. Tuhannesosa Euroopan unionin väestöstä menettää vuodessa 41 300 työpäivää yksinomaan keuhkoahtaumataudin vuoksi.
Tästä taudista aiheutuvat tuottavuuden menetykset nousevat vuosittain 28,5 miljardiin euroon. Komission ehdotuksessa seitsemänneksi puiteohjelmaksi terveys ja ympäristö on nostettu ensisijaisiksi tutkimuskohteiksi. Tutkimuskohteista, joilla voi olla merkitystä hengityselinten sairauksien kannalta, mainittakoon esimerkkeinä innovatiiviset hoitomenetelmät ja interventiot, joilla on potentiaalisia käyttömahdollisuuksia useiden sairauksien hoidossa; tartuntatautien ja merkittävien sairauksien, myös syövän, translaatiotutkimus; terveydenhuoltojärjestelmien laatu, tehokkuus ja solidaarisuus; sairauksien ennaltaehkäisyn tehostaminen ja lääkkeiden käytön parantaminen sekä ympäristötekijöiden, kuten ympäristön pilaantumisen, vaikutus ihmisten terveyteen.
Puiteohjelmassa määritellään tutkimustoiminnan laajat suuntaviivat, eikä siinä esitetä kattavaa luetteloa mahdollisista yksittäisistä tutkimuskohteista. Niihin paneudutaan yksityiskohtaisesti ohjelmasta tehtävien yksittäisten päätösten yhteydessä ja ohjelman täytäntöönpanon aikana; täytäntöönpano on komission vastuulla.
Tutkimushankkeet valitaan pääasiassa tiedeyhteisölle esitettävien avointen ehdotuspyyntöjen perusteella, ja valinnassa kiinnitetään huomiota erilaisiin vertailuperusteisiin, kuten tieteellisiin ansioihin ja Euroopalle koituvaan lisäarvoon. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Kiitän puheenjohtajavaltiota rohkaisevasta vastauksesta ja pääministeri Blairin aiemmin osoittamasta sitoutumisesta tutkimusta ja teknologian kehittämistä koskevien määrärahojen lisäämiseen Euroopan unionin talousarviossa.
Tutkimus on ala, jolla yhteisen ohjelman avulla voidaan saada aikaan lisäarvoa ja säästää rahaa, kun vertailukohtana on 25 erillistä kansallista ohjelmaa. Terveys on itsessään tärkeä tekijä asianosaisille, mutta se on tärkeä tekijä myös taloudellisen suorituskykymme kannalta. Tilastot, joita lainasitte, osoittavat, että tämä terveysala sopii hyvin esimerkiksi siitä, miten tutkimuksella voidaan vastata Lissabonin agendaan.
Kehotan neuvostoa pysymään sisäisissä keskusteluissaan tiukasti näiden perustelujen takana. 
Douglas Alexander,
   Voin vakuuttaa teille, että pohdin parlamentin jäsenen esittämiä huomioita ja pidän ne mielessäni.
Toistan, että olemme sitoutuneet käyttämään puitedirektiiviä tavoilla, joita kuvasin alkuperäisessä vastauksessani, ja että pidämme puitedirektiiviä tärkeänä. Tarjotakseni parlamentin jäsenelle toivon häivähdyksen totean yksinkertaisesti, ettei hän ole yksin nostaessaan kysymyksen esiin tässä parlamentissa.
Istuessani aiemmin tänä iltapäivänä pöydässä numero 2 ja kotimaani pääministerin puhuessa vielä parlamentille eräs sosialidemokraattista ryhmää edustava kolleganne ehti jo toimittaa minulle viestin, jonka mukaan hän ja hänen ryhmänsä pitivät pääministerin puheessaan osoittamaa sitoutuneisuutta tutkimukseen ja kehitykseen hyvin selvänä merkkinä siitä, että seitsemäs puiteohjelma rahoitetaan kokonaan siinä laajuudessa, jossa hän haluaa.
Kun otetaan huomioon toisistaan riippuvat rahoituskysymykset, joita tällaiseen sitoutumiseen liittyisi, en pysty antamaan tällaista merkkiä tänään, mutta omalla tavallaan tilanne heijastaa mielestäni paitsi neuvoston – joka luultavasti käsittelee asiaa huomenna Hampton Courtissa – myös monien parlamentin jäsenten tunnetta siitä, että tutkimus ja kehitys kuuluvat tulevaisuudessa unionin keskeisiin painopisteisiin. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Millaiseksi neuvosto arvioi Turkin etnisten ja uskonnollisten vähemmistöjen aseman viime vuoteen verrattuna, erityisesti kun on kyse uskontolaista? 
Douglas Alexander,
   Euroopan komissio on todennut, että viime vuosien uudistuksilla on parannettu vähemmistöjen oikeuksia. Jäljellä on kuitenkin joukko ratkaisemattomia ongelmia, joita komissio käsittelee 9. marraskuuta julkaistavassa säännöllisessä kertomuksessaan. Komissio ja neuvosto valvovat näitä kysymyksiä tiiviisti myös jatkossa.
Muut uskonnolliset yhteisöt kuin muslimit kohtaavat edelleen vaikeuksia kysymyksissä, jotka liittyvät oikeushenkilöllisyyteen, omistusoikeuteen, koulutukseen, turkkilaisen ja ulkomaalaisen papiston asumisoikeuteen ja työlupiin, kouluihin ja sisäiseen hallintoon. Uuden säätiölain odotetaan tuovan ratkaisun joihinkin näistä ongelmista.
Euroopan komissio on tunnustanut, että uusin luonnos on huomattavasti edellistä parempi. Unioni on kehottanut Turkkia hyväksymään tällaisen lain viipymättä ja varmistamaan, että se on täysin yhdenmukainen eurooppalaisten normien kanssa.
Vieraillessaan Ankarassa 6.–8. lokakuuta 2005 komission jäsen Rehn kehotti Turkin viranomaisia ottamaan huomioon komission lakiluonnoksesta esittämät huomiot. Euroopan unioni on myös kehottanut toistamiseen Turkkia avaamaan uudelleen Halkin kreikkalaisortodoksisen kirkon seminaarin.
Etnisten vähemmistöjen oikeuksien osalta on edistytty jonkin verran, varsinkin kulttuuristen oikeuksien alalla, mutta lisäkehitys on tarpeen. Lisäksi Turkin kaakkoisosan tilanne on edelleen ongelmallinen.
Euroopan unionin sopimissa neuvotteluvaltuuksissa, joilla ohjataan Turkin kanssa käytäviä liittymisneuvotteluja tulevina kuukausina ja vuosina, edellytetään, että Turkki tekee työtä parantaakseen ihmisoikeuksia ja perusvapauksia, lujittaa ja laajentaa lainsäädäntöä ja toteuttaa toimia muun muassa uskonnonvapauden ja vähemmistöjen oikeuksien aloilla.
Neuvosto voi vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että unioni pitää näitä kysymyksiä erittäin tärkeinä. Edistymisen valvonta ja arviointi sekä vuoropuhelu Turkin kanssa jatkuvatkin kaikissa asianosaisissa toimielimissä. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, nämä ongelmat koskevat ennen kaikkia Turkin kristillisiä vähemmistöryhmiä, jotka ovat vaarassa hävitä maailmankartalta. Kristittyjen määrä hupenee, ja ekumeeninen patriarkka pelkää, ettei Turkissa ole enää lainkaan kristittyjä, kun liittymisneuvottelut saadaan aikanaan päätökseen. Tästä syystä haluan esittää teille hyvin konkreettisen kysymyksen. Turkki toimitti uskontolain komissiolle, joka arvosteli sitä terävästi. Turkkilaiset lupasivat, että heidän parlamenttinsa parantaisi lakia. Onko tiedossanne konkreettista merkkejä siitä, että parannuksia olisi tehty, etenkin kun ajatellaan omistusoikeutta ja pappien koulutusta? Oletteko saanut konkreettisia merkkejä ja aiotteko vaatia niiden mukaisia toimia jo tulevina viikkoina, vai aiotteko lykätä asiaan puuttumista niin kauan, että kristityt ovat hävinneet Turkista? 
Douglas Alexander,
   Mielestäni on tarkoituksenmukaisinta odottaa komission kertomusta, jossa käsitellään juuri näitä kysymyksiä, sillä on tärkeää, että meillä on väitteidemme pohjaksi näyttöä eikä vain yksittäisiä esimerkkejä tai pelkkiä tarinoita.
Kuten totesin, unioni pyrkii varmasti vaikuttamaan jatkossakin Turkin hallitukseen, jotta se avaisi uudelleen Halkin kreikkalaisortodoksisen kirkon seminaarin, joka suljettiin vuonna 1971. Turkin hallitus on yhä sitoutunut asiaan ja etsii ratkaisua, joka olisi yhdenmukainen Turkin lainsäädännön kanssa ja jonka myös patriarkaatti voisi hyväksyä.
Kreikkalaisortodoksisen kirkon omaisuuden takavarikoinnista totean, että komission jäsen Rehn kirjoitti heinäkuussa Turkin ulkoministerille puutteista, jotka liittyvät säätiölaista tehtyyn luonnoksen, ja korosti tässä yhteydessä erityisesti omistusoikeuskysymystä.
Kun otetaan huomioon hyvin kielteinen arvio Turkin kristillisen yhteisön tulevaisuutta koskevassa kysymyksessä, huomautan lopuksi, että näiden kristillisten yhteisöjen johtajat ovat itse kuuluneet niihin, jotka ovat viime kuukausina tunnustaneet maassa saavutetun edistyksen odotettaessa liittymisneuvottelujen alkamista. Vaikka pidänkin arvossa parlamentin jäsenen esittämää huomiota, meidän on mielestäni kuunneltava myös niitä Turkin kristittyjä, jotka itse väittävät, että juuri nykyinen kehitys ja mahdollisuus liittymiseen ovat takaamassa heille oikeuksia, joita heillä ei valitettavasti ole aiemmissa olosuhteissa ollut. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Asetuksessa (EY) Nro 639/2003(2) sellaisten lehmien ja hiehojen ikä, joista maksetaan vientitukea, on laskettu 30 kuukauteen. Aikaisemmin asetuksen (EY) Nro 615/1998(3) mukaan vientitukea oli mahdollista saada korkeintaan 36 kuukauden ikäisistä eläimistä.
Vuoristoalueiden karjankasvattajille on näin ollen tiedossa vaikeuksia, koska alppialueiden rytmissä lehmät poikivat syksyllä. Lisäksi vuoriniityillä laiduntavat vuoristorodut kehittyvät karun ympäristön vuoksi muita hitaammin, joten ne voidaan biologisten tekijöiden vuoksi astuttaa vasta 24 kuukauden iässä.
Voiko neuvosto myöntää kiireesti Alpeilla kasvatettavia lehmärotuja koskevan poikkeusjärjestelyn, jotta näiden lehmien vienti-iäksi asetetaan jälleen 36 kuukautta? 
Douglas Alexander,
   Parlamentin jäsen viittaa asetukseen (EY) N:o 639/2003, jota koskevan menettelyn mukaisesti komissio on velvollinen toimittamaan hallintokomitealle kaikki ehdotukset, joiden tarkoituksena on muuttaa vientitukien maksuun liittyvien ehtojen täytäntöönpanoa. Neuvostolta edellytetään toimia vain, jos hallintokomitean valtuuskuntien enemmistö ei ole kyennyt antamaan lausuntoa mainitun kaltaisesta ehdotuksesta. Komissio ei ole esittänyt tällaista ehdotusta. 
Bernd Posselt (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, tämä on huomattava ongelma vuoristoalueille, joilla maan köyhtymisen ja aavikoitumisen vaara on erityisen suuri. Kun otetaan huomioon tämän näkökohdan lisäksi myös näiden lehmärotujen merkitys Alppien ympäristölle, joka on joka tapauksessa altis ekologisille riskeille, haluan kysyä, kannattaako neuvosto tällaisia toimia vai pysyykö se täysin puolueettomana kieltäytyen ottamasta kantaa aiheeseen. 
Douglas Alexander,
   Euroopan unionilla on laaja valikoima välineitä, joiden tarkoituksena on tukea maanviljelijöitä kautta linjan. Mitään näistä välineistä ei tietääkseni ole kohdistettu suoraan Alpeilla kasvatettaviin lehmärotuihin, mutta monet niistä on tarkoitettu maanviljelijöille, joiden työn monet Euroopan unionin kansalaiset katsovat hyödyttävän alppialueita. Tarkoitan esimerkiksi haavoittuvien alueiden ja elinympäristöjen hoitamista sekä todellakin myös luonnon monimuotoisuuden ylläpitämistä.
Vastauksena parlamentin jäsenen lopuksi esittämään kysymykseen toistan yksinkertaisesti, että on tärkeää tunnustaa suhteelliset vastuut, joita toimielimillä on tämän asetuksen osalta. Kun otetaan huomioon komission ja puheenjohtajavaltion suhteelliset vastuut, esitänkin, että jos parlamentin jäsenen mainitsemien ongelmien kaltaisia huolenaiheita esiintyy jatkossa, ne olisi tarkoituksenmukaisempaa osoittaa komissiolle. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Eurooppa-neuvosto ei päässyt kesäkuussa sopimukseen uusista rahoitusnäkymistä vuosiksi 2007–2013. Yksi sovun esteistä oli Ison-Britannian saama erityinen jäsenmaksuhelpotus (British Rebate). Aikooko nykyinen puheenjohtajamaa tuoda Eurooppa-neuvoston käsittelyyn ehdotuksen, joka kohtelisi jäsenmaita tasavertaisesti eli jossa esitettäisiin Ison-Britannian ja eräiden muiden jäsenmaiden saamien erityisten jäsenmaksualennusten lopettamista? 
Douglas Alexander,
   Kuten maani pääministeri ja minä olemme todenneet useaan kertaan tänään, puheenjohtajavaltio on täysin tietoinen siitä, miten tärkeää on päästä sopimukseen uusista rahoitusnäkymistä. Mahdollisuuksien mukaan yhteisymmärrys pyritään saavuttamaan vuoden loppuun mennessä. Me teemme työtä tämän eteen. Puheenjohtajavaltio on juuri käynyt sarjan kahdenvälisiä neuvotteluja kaikkien jäsenvaltioiden ja kahden ehdokasvaltion kanssa määrittääkseen perustan, jonka pohjalta tällainen sopimus olisi mahdollinen.
Näiden neuvottelujen pohjalta puheenjohtajavaltio toivoo voivansa laatia ehdotuksen, jonka se aikoo toimittaa neuvostolle. Huomenna Hampton Courtissa pidettävän virallisen kokouksen alla hallitusten päämiehille lähettämässään kirjeessä pääministeri Tony Blair sanoi uskovansa, että yhteisymmärrys voidaan ja täytyy saavuttaa joulukuun Eurooppa-neuvostossa ja että hän tekee henkilökohtaisesti kaikkensa, jotta se saavutetaan siihen mennessä.
Kuten kesäkuun Eurooppa-neuvoston tapahtumien jälkeen todettiin hyvin painokkaasti, on kuitenkin muistettava, ettei tulevia rahoitusnäkymiä koskevan yhteisymmärryksen saavuttaminen riipu viime kädessä yhden maan tahdosta – vaikka tämä maa olisikin puheenjohtajavaltio – vaan Euroopan unionin kaikkien 25 jäsenvaltion sitoutumisesta työhön tämän yhteisymmärryksen hyväksi. 
Esko Seppänen (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtajavaltion edustaja, kesäkuussa tämä asia oli kiinni harvoista valtioista ja mitä suurimmassa määrin kiinni nykyisestä puheenjohtajavaltiosta Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Te torpedoitte silloin tehokkaasti ratkaisun, jolla piti löytää rahoituspuitteet jaksolle 2007–2013. Nyt kun te olette itse niitä valmistelemassa, on esille noussut kysymys siitä, että asiasta tulisi jonkinlainen paketti, ja kysyn: kuuluuko maatalouden yhteisrahoitus mahdollisesti tähän pakettiin, niin että jäsenvaltiot ryhtyisivät maksamaan osan pakollisista maatalousmenoista itse? 
Douglas Alexander,
   Vastaan kumpaankin näkökohtaan erikseen.
Ensinnäkin: vaikka parlamentin jäsenen kysymyksen kannalta saattaa olla kätevää vihjata, että Yhdistynyt kuningaskunta olisi eristäytynyt kesäkuun Eurooppa-neuvostossa omaksi vähemmistökseen, minun on valitettavasti todettava, ettei näin yksinkertaisesti käynyt. Tiedän tämän, koska olin paikalla. Viisi jäsenvaltiota vastusti puheenjohtajavaltio Luxemburgin ehdotuksia. Yhdistynyt kuningaskunta teki omalta osaltaan hyvin selväksi, ettemme voineet hyväksyä ehdotusta tietyistä syistä. Kun otetaan huomioon, että tämänpäiväinen tehtäväni on vastata kysymyksiin puheenjohtajavaltion puolesta, minun ei ole kuitenkaan soveliasta selostaa tai kerrata perusteluja, jotka Yhdistynyt kuningaskunta esitti kesäkuussa.
Maani pääministeri käsitteli tämänpäiväisissä huomioissaan maataloutta yleisellä tasolla ja totesi, että mielestämme on välttämätöntä päästä uudistuksissa eteenpäin siten, että tunnustamme tulevaisuuteen liittyvät haasteet, joihin Euroopan unioni joutuu vastaamaan tulevien rahoitusnäkymien yhteydessä.
Tämän lisäksi toistan vain huomion, jolla aloitin edellisen vastaukseni: kuten maani pääministeri teki selväksi parlamentille tänään esittämissään huomioissa, pyrimme vakavissamme saavuttamaan yhteisymmärryksen tulevista rahoitusnäkymistä. Tämä ei johdu vain siitä, että yhteisymmärryksen saavuttaminen laskettaisiin jotenkin Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden menestykseksi, eikä yhden jäsenvaltion edusta, vaan siitä, että olisi Euroopan unionin kaikkien jäsenvaltioiden edun mukaista saada aikaan talousarvio, joka vastaa unionin ajankohtaisia painopisteitä tällä globalisaation aikakaudella. Niin kutsutut A10-maat eli uudet jäsenvaltiot ovat esittäneet puheenjohtajavaltiolle toistuvasti erityisvaatimuksia, sillä ne haluavat selvästikin varmuutta varoista, jotka ovat tulevaisuudessa niiden käytettävissä. Olemme kuunnelleet näitä näkemyksiä huolellisesti ja puheenjohtajavaltiota koskevien velvollisuuksien mukaisesti. Koska olemme pitäneet mielessämme kesäkuun Eurooppa-neuvostoon liittyneet vaikeudet, emme ole esittäneet ehdotuksia välittömästi vaan olemme pyrkineet mieluummin kuuntelemaan myös muiden jäsenvaltioiden näkemyksiä. Tunnustamme, että sen poliittisen ympäristön kannalta, jossa keskustelut tulevasta rahoituksesta on määrä käydä, Euroopan tulevasta suunnasta olisi ollut parempi keskustella etukäteen. Tästä syystä olemme järjestäneet huomiseksi epävirallisen hallitusten päämiesten kokouksen. Huomenna Hampton Courtissa pidettävän kokouksen jälkeen pyrimme saavuttamaan käytännöllistä ja konkreettista edistystä niiden haasteiden suhteen, joiden olemassaolon me kaikki tunnustamme. 
Puhemies. –
   Seuraavana on 
Perehtyminen tämänhetkisen puheenjohtajavaltion toimintaan osoittaa, että se nauttii ollessaan antamatta kyselytunnilla suoriin kysymyksiin suoria vastauksia. Onko puheenjohtajavaltio omaksunut tarkoituksella alahuoneen tyylin, jossa ministerit ylpeilevät sillä, että he todellisten demokraattisten periaatteiden vastaisesti paljastavat mahdollisimman vähän? Vai aikooko puheenjohtajavaltio – koska se edustaa koko neuvostoa eikä vain alahuonetta – käyttää keskieurooppalaista tyyliä, jossa sen palkanmaksajia eli kansalaisia autetaan antamalla vastauksissa todellista tietoa? 
Douglas Alexander,
   Vastausluonnokset kyselytunnilla esitettäviin suullisiin kysymyksiin laatii neuvoston sihteeristö yhteistyössä puheenjohtajavaltion ja jäsenvaltioiden kanssa. Tarkoituksena on antaa mahdollisimman täsmällisiä vastauksia Euroopan parlamentin jäsenten esittämiin kysymyksiin.
On kuitenkin muistettava, että kyselytunnilla neuvoston puheenjohtaja edustaa neuvostoa ja että hänen on pidätyttävä vastaamasta kysymyksiin, jotka eivät kuulu neuvoston toimivaltaan. Esimerkkinä mainittakoon puhtaasti sisäpoliittiset kysymykset. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ),
   . Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän vastauksestanne ja siitä, että vastasitte kysymykseen nro 17. Kahdella edellisellä kyselytunnilla aika valitettavasti loppui eikä kysymykseeni vastattu.
Kysymykseni on jatkoa aiempaan. Nähdäkseni puheenjohtajavaltio päätti edellisellä Strasbourgin istuntojaksolla yksipuolisesti muuttaa vastausjärjestelmää siten, että koko neuvoston on osallistuttava käsittelyyn. Ymmärtääkseni puhemies Borrell Fontelles on kirjoittanut virallisesti puheenjohtajavaltiolle ja pyytänyt sitä palaamaan järjestelmään, joka on palvellut parlamenttia hyvin jo 30 vuoden ajan. Kehotan teitä myös toimimaan näin. Meitä ei ole täällä välttämättä paljon, mutta ne, jotka tulevat paikalle, arvostavat tätä tilaisuutta hyvin paljon ja toivovat, ettei vastaamista kysymyksiin, joihin ei voida vastata tässä yhteydessä, lykätä enempää. 
Douglas Alexander,
   Voin vakuuttaa teille puhemies Borrellin kanssa käymästämme keskustelusta, ettei tarkoituksena ole millään muotoa vähentää ministerien vastuuta ja heidän valtuuksiaan vastata kysymyksiin nykyisessä muodossa suoraan parlamentin jäsenille. En ole varma, nautimmeko tästä molemmat, mutta te ainakin nautitte! Voin myös vakuuttaa, ettei taustalla ollut mitään henkilökohtaista, kun emme pystyneet vastaamaan kysymykseen nro 17 kahdella edellisellä kyselytunnilla.
Mielestäni ministereillä on tärkeä velvollisuus pyrkiä käsittelemään henkilökohtaisesti kysymyksiä, joita neuvostolle on esitetty. Kokemukseni vastaamisesta parlamentin kysymyksiin karttuu jatkuvasti, ja tämän kokemuksen perusteella on tilanteita, joissa meille esitetään suoraan kysymyksiä, jotka liittyvät kansalliseen etuun eivätkä puheenjohtajavaltion toimivaltaan. Tämä heijastuu väistämättä vastauksiin, joita annamme. 
Puhemies.
   Koska kyselytuntiin varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 18–46 vastataan kirjallisesti(4).
Kyselytunti päättyi.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Afganistanista. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, viime kuussa lähes seitsemän miljoonaa afganistanilaista kävi äänestämässä parlamenttivaaleissa ensimmäisen kerran 36 vuoteen. Tähän huipentui poliittinen siirtymäprosessi, josta sovittiin Bonnissa neljä vuotta sitten. 
Vierailin Afganistanissa syyskuun alussa tutustuakseni vaalien valmisteluihin ja nähdäkseni omin silmin, mitä avullamme saadaan käytännössä aikaan paikan päällä. Minulla oli myös tilaisuus keskustella tulevaisuuden haasteista ja vakautusprosessin seuraavasta vaiheesta presidentti Karzain ja hänen ministeriensä, mutta myös Afganistanin kansalaisyhteiskunnan ja Yhdistyneiden Kansakuntien edustajien kanssa. Haluan siksi nyt sanoa muutaman sanan vaaleista, Bonnin sopimuksen jälkeisen ajan valmisteluista ja EU:n ja Afganistanin välisistä tulevista suhteista.
Euroopan unioni on tukenut Afganistanin äskettäin pidettyjä vaaleja monin tavoin. Ei ole liioiteltua sanoa, että ilman EU:n tukea ja siihen sisältyviä jäsenvaltioiden osuuksia vaaleja ei olisi voitu järjestää. Rahoitimme 40 prosenttia vaalien budjetista myöntämällä tähän tarkoitukseen 159 miljoonaa euroa.
Olemme myös pyrkineet lisäämään avoimuutta lähettämällä paikalle EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnan, jota johti täällä tänään läsnä oleva Emma Bonino. Valtuuskunta on seurannut vaaliprosessia heinäkuusta lähtien. Avoimuutta lisäsi myös yhteistyö Euroopan parlamentin tarkkailijavaltuuskunnan kanssa. Tätä valtuuskuntaa johti José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, joka on myös täällä tänään. Mielestäni voidaan sanoa, että EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunta muodosti suurimman yksittäisen kansainvälisen tarkkailuryhmän Afganistanissa. Sen läsnäololla oli erittäin suuri merkitys. 
EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunta totesi alustavassa lausunnossaan, että vaalipäivä oli enimmäkseen rauhallinen, että prosessia oli siihen asti hoidettu hyvin ja että vaalit merkitsivät askelta eteenpäin Afganistanin demokratiakehityksessä. Se pani kuitenkin myös merkille joitakin huolenaiheita, muun muassa yleisen kampanjaympäristön, valitun äänestysjärjestelmän ja valitusmenettelyn. Ymmärtääkseni joissakin maakunnissa on laskentavaiheen aikana paljastunut petoksia ja väärinkäytöksiä. EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunta on kehottanut vaaliviranomaisia käsittelemään nämä asiat pikaisesti ja tehokkaasti.
Haluan onnitella Emma Boninoa hänen ryhmänsä tähänastisesta työstä, joka on ollut erinomaista. Odotan mielenkiinnolla lopullista raporttia, joka sisältää koko vaaliprosessin yleisarvioinnin ja suosituksia vaalijärjestelyjen parantamiseksi tulevaisuudessa. Emma Bonino matkustaa uudestaan Kabuliin vielä ennen vuoden loppua esitelläkseen raportin vaalien osapuolille. 
Mitä seuraa nyt, Bonnin prosessin jälkeen? Afganistan on edennyt pitkälle Talebanin kaatumisen jälkeen. Olen ylpeä näkyvästä tuloksesta, joka Euroopan komission tuella on saatu aikaan. Olemme noudattaneet menettelytapaa, johon on kuulunut näkyvää jälleenrakennusta, kestävää valmiuksien kehittämistä ja parannuksia afganistanilaisten arkeen. Tokiossa kautta 2002–2006 varten lupaamamme miljardi euroa on myönnetty suunnitelmien mukaan. 
Jos muistelemme neljän vuoden takaista kaaosta, tuhoa ja sortoa Afganistanissa, on selvää, että maa on edistynyt. Viisi miljoonaa lasta on päässyt takaisin kouluun, heistä kolmannes tyttöjä. Lapsista 80 prosenttia on rokotettu tuhkarokkoa ja poliota vastaan. Maahan rakennetaan teitä, kouluja ja sairaaloita, joista monet ovat jo toiminnassa. 
Tilanne on kuitenkin edelleen epävarma, eivätkä parannukset ole täysin pysyviä. Maalla on selvästikin vielä pitkä matka kuljettavanaan. Työtä riittää: erityisesti on parannettava hallintotapaa, oikeusvaltion periaatteiden noudattamista ja turvallisuustilannetta sekä tehostettava huumeiden vastaista taistelua ja kehitystyötä. Siksi kannatankin voimakkaasti Yhdistyneiden Kansakuntien elokuun lopussa esittämää ehdotusta laajan kansainvälisen konferenssin järjestämisestä, toivottavasti jo vuoden 2006 alussa, Afganistanin ja kansainvälisen yhteisön välisen "Bonnin jälkeisen sopimuksen" laatimiseksi. Tässäkin konferenssissa Euroopan unionilla on tärkeä sija. 
Mihin sopimuksella pitäisi pyrkiä? Siinä olisi keskityttävä afganistanilaisten osallistumiseen ja tulosten kestävyyteen. Kestävä vakaus ei ole mahdollinen, elleivät afganistanilaiset ole halukkaita ja kykene ottamaan enemmän vastuuta siirtymäprosessista ja sen kestävyydestä. Bonnin sopimus osoitti, että prosessin eteneminen edellyttää selviä tavoitteita ja aikatauluja. Bonnin jälkeiseen sopimukseen on siis pyrittävä sisällyttämään selviä kiintopisteitä. Jonkinlaisesta afganistanilais-kansainvälisestä etenemisen seurannasta olisi varmasti myös hyötyä. Bonnin jälkeiseen sopimukseen olisi sisällyttävä velvoitteita molemmille osapuolille: Afganistanin selkeä sitoutuminen ja kansainvälisen yhteisön lupaus jatkaa taloudellista, poliittista ja sotilaallista tukea. 
Lopuksi muutama sana Euroopan unionin roolista. EU:lla ja sen jäsenvaltioilla on ollut tärkeä asema Afganistanissa. Yhdessä osuutemme Tokion ja Bonnin konferensseissa luvatuista 12,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin tuista on kolmannes. EU:n jäsenvaltioiden vastuulla on tällä hetkellä 80 prosenttia kansainvälisistä turvallisuusjoukoista (ISAF). EU:n erityisedustaja Afganistanissa Francesc Vendrell on tehnyt erinomaista poliittista työtä. 
Käymme parhaillaan Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden alaisuudessa keskusteluja presidentti Karzain hallituksen kanssa EU:n ja Afganistanin välistä kumppanuutta koskevasta julkilausumasta. Se olisi tärkeä poliittinen osoitus EU:n tuen jatkumisesta Afganistanille. Siinä ilmaistaisiin myös selvästi meidän odotuksemme ja kehitys, jota haluamme tukea Afganistanissa hallinnon, kehityksen ja ihmisoikeuksien alalla. Toivon, että keskustelut saadaan päätökseen lähiviikkoina, jotta julkilausuma valmistuisi ennen mahdollista Bonnin jälkeistä konferenssia ja voisi vaikuttaa siellä käytäviin keskusteluihin. 
Lopuksi totean, että uskon Euroopan unionilla olevan oikeus ja velvollisuus vaikuttaa merkittävästi siihen, että Bonnin jälkeinen sopimus onnistuu. Komissio aikoo joka tapauksessa pitäytyä sitoumuksessaan. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi onnitella komission jäsentä Ferrero-Waldneria sekä hänen myönteisestä ja aktiivisesta sitoutumisestaan demokratian lujittamiseen Afganistanissa että siitä, että hän oikeutetusti lähetti vaalitarkkailuvaltuuskunnan maahan, jossa olosuhteet selvästi ovat hyvin vaikeat. Tämän ansiosta voitiin varmistaa Euroopan unionin läsnäolo – Euroopan unionin, joka on elossa tämänhetkisestä kriisistämme ja tänä iltana neuvoston puheenjohtajan, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin Tony Blairin kanssa käymästämme keskustelusta huolimatta. Se myös osoittaa selvästi, ettemme ole täysin uppoutuneita omien ongelmiemme pohdiskeluun, vaan haluamme auttaa Afganistanin kaltaisia kärsiviä ja erittäin vaikeita aikoja kokeneita maita niiden ongelmissa. 
Minua ilahduttaa, että Euroopan parlamentin valtuuskunnan jäsenet ovat läsnä tässä istunnossa. Näen Robert Evansin, Karin Scheelen, ystäväni Philippe Morillonin, jäsen Nicholsonin ja jäsen Schröderin. Haluan käyttää hyväkseni tätä Euroopan parlamentin täysistunnossa käytävää keskustelua ja kunnioittaa, kuten teimme Emma Boninon kanssa Afganistanissa pitämässämme lehdistötilaisuudessa, niiden ehdokkaiden, äänestysvirkailijoiden ja ennen kaikkea Euroopan unionin kansalaisten muistoa, jotka menettivät henkensä tämän vaaliprosessin aikana osallistuessaan Afganistanin demokratisoimisen jaloon tehtävään. 
Tarkoitan ranskalaista sotilasta, joka menetti henkensä samaan aikaan, kun olimme suorittamassa tehtäväämme, ja niitä 17:ää urheaa espanjalaissotilasta, jotka kuolivat helikopterionnettomuudessa ja joiden muistolle osoitimme kiitollisuuttamme ja arvostustamme vieraillessamme Heratissa tukikohdassa, jossa heidän pääesikuntansa sijaitsi, sekä tavatessamme kuvernöörin, presidentin, Yhdistyneiden Kansakuntien virkailijoita, naisehdokkaita ja Afganistaniin sijoitettujen Naton joukkojen päällikön. 
Yleisesti sanoisin, että Euroopan parlamentin jäsenten muodostama valtuuskunta yhtyi täysin päätelmiin, jotka perustuvat Emma Boninon erinomaiseen työhön, ja toteaisin ilmaisseemme poliittisen näkemyksemme siitä, mitä painopisteitä Euroopan unionin olisi asetettava tulevaisuuden varalle. 
Uskomme vakaasti Afganistanin demokratian lujittumiseen sekä institutionaalisesti että ihmisoikeuksien ja erityisesti naisten oikeuksien kunnioittamisen kannalta, sillä mikään maa ei voi saavuttaa demokratiaa ilman miesten ja naisten panosta ja heidän oikeuttaan päättää omasta tulevaisuudestaan. 
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin valtuuskunta ilmaisi mielipiteenään, että parlamentin on osallistuttava Bonnin jälkeiseen prosessiin, järjestettävä laaja konferenssi ja isännöitävä sitä. Konferenssissa olisivat edustettuina komissio, Naton yhteisiin toimiin osallistuvat jäsenvaltiot ja tietenkin Afganistanin uudet kansanedustajat, jotta he voivat näin jatkaa oman tulevaisuutensa määrittelyä ja viitoittamista. 
Katsomme myös, että Euroopan parlamentin oli tärkeää antaa täysi tukensa yhteiselle julkilausumalle, jonka komissio aikoo allekirjoittaa Afganistanin uusien viranomaisten ja hallituksen kanssa ja joka muodostaa institutionaaliset puitteet ja väylän laajalle ja auliille yhteistyölle, jota tämä parlamentti on harjoittanut. 
Kehotamme lisäksi komissiota harkitsemaan, olisiko tulevaisuudessa syytä tehdä laaja assosiaatiosopimus, joka voisi antaa tulevalle yhteistyölle institutionaalisen muodon ja ohjata sitä.
Arvoisa puhemies, komission jäsenen Ferrero-Waldnerin julkilausuma rauhoitti meitä suuresti, sillä hän sanoi Euroopan unionin jatkavan rauhan, ymmärryksen, yksimielisyyden ja sovinnon edistämistä Afganistanissa, joka on saanut kokea niin paljon tuskaa. 
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni kiittämällä Emma Boninoa, jonka kanssa olemme tehneet niin suurenmoisen sopusointuista yhteistyötä, siitä vieraanvaraisuudesta ja tuesta, jota hän tarjosi Euroopan parlamentin valtuuskunnalle. 
Robert Evans,
   . Arvoisa puhemies, viime kuussa pidetyt Afganistanin vaalit olivat tärkeä virstanpylväs, ja yhdyn Emma Boninolle ja hänen kollegoilleen lausuttuihin kiitoksiin kaikesta heidän tekemästään työstä. Olivathan nämä ensimmäiset vaalit Afganistanissa vuoden 1979 jälkeen. Yli 50 prosentin äänestysprosentti on hyvä verrattuna muihin maailmalla järjestettyihin vaaleihin.
Vaalit eivät sujuneet ongelmitta, mutta arvostelijoiden – jotka eivät välttämättä ole Euroopan parlamentin jäseniä – on syytä muistaa lähtötilanne, jota komission jäsenen sanat "kaaos" ja "tuho" kuvaavat osuvasti. Vaikka Afganistan ei vielä ole läheskään täydellinen, se on päässyt pitkälle. Vaalitarkkailijavaltuuskuntana olimme hyvin ylpeitä nähdessämme naisia ei vain äänestämässä – monet heistä yllään muu asu kuin burkha, jota heidän ei enää ole pakko käyttää – vaan myös äänestysvirkailijoina ja vaaliehdokkaina. Tiedämme nyt, että moni nainen tuli valituksi. Afganistan on siis kaikista vaikeuksistaan huolimatta edistynyt huomattavasti. 
Ensimmäisten valittujen joukossa oli naisten oikeuksia ajava Malalai Joya, josta tulee yksi 62:sta parlamentin naisedustajasta. Tämä on valtava saavutus, jota ei olisi voinut kuvitellakaan vielä vähän aikaa sitten. Jotkut heistä valittiin omien ansioidensa vuoksi, jotkut osana 25 prosentin naiskiintiötä. Nyt kun olemme vähitellen kuulleet muitakin tuloksia, Afganistanin julmasta menneisyydestä näyttää kuitenkin nousseen esiin joitakin vanhoja haamuja. 
Tarkkaillessamme vaaleja presidentti Karzai selvitti valintaansa, tai valintaa, äänestysjärjestelmäksi, johon komission jäsenkin viittasi ja joka perustuu yhteen ääneen, jota ei voi siirtää. Tämä tarkoittaa, että äänestyslipuissa ei ilmoitettu poliittisia puolueita, vaan äänestäjät saivat eteensä luettelon, jossa oli kirjaimellisesti satoja ehdokkaiden nimiä. Luetteloon kätkeytyi henkilöitä, joiden menneisyys on kaikkea muuta kuin moitteeton ja joista joidenkin ihmisoikeusjärjestöt väittävät syyllistyneen sotarikoksiin. Entinen Taleban-kuvernööri Mawlawi Mohammadi, joka ei ehkä itse ollut henkilökohtaisesti vastuussa Buddha-patsaiden tuhoamisesta mutta ainakin valvoi sitä, tuli valituksi eräässä maakunnassa alle 10 prosentin äänimäärällä. Tätä voi pitää järjestelmän puutteena. Talebanin sotilasyksikön päällikkö Mullah Raketi tuli valituksi eräässä toisessa maakunnassa.
Presidentti Karzain tehtävä ei siis ole helppo. Hänen on autettava tätä kirjavaa joukkoa muodostamaan hyödyllinen, toimiva ja tehokas lakia säätävä elin. Keskeisimpiä haasteita on maan vakavan huumeongelman ratkaiseminen, johon komission jäsen myös viittasi. Armeijan, poliisin ja lainvalvontaviranomaisten on toimittava yhteistyössä kaikkien kansainvälisten elinten kanssa, jotta unikonviljelylle löytyy vaihtoehtoja. Toinen haaste on aseiden pelottavan helppo saatavuus, jonka totesimme erittäin selvästi Kabulissa ja muualla Afganistanissa. 
Alankomaat ajoi viime vuonna puheenjohtajakaudellaan voimallisesti suunnitelmia Afganistanin tukemiseksi ja auttamiseksi. Älkäämme unohtako näitä suunnitelmia. Olen ylpeä siitä, että kuuluin vaalitarkkailijavaltuuskuntaan, mutta mielestäni sen on oltava vain osa pidempää ja syvempää Afganistanin tukemisprosessia. 
Emma Bonino,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, käytän tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni parlamentin puolesta ydinryhmäni jäseniä, pitkäaikaisia tarkkailijoita ja henkilöitä, jotka viettivät kanssani neljä kuukautta tuossa ihmeellisessä, mutta hyvin vaikeassa maassa oloissa, jotka olivat ajoittain hyvin jännittyneet ja epätavalliset, tunteikkaatkin eivätkä erityisen helpot. Te ette koskaan tapaa heitä, mutta he ovat olemassa ja he olivat Afganistanissa Euroopan unionin lipun alla. Mielestäni he tekivät hyvää työtä edustaessaan demokratian edistämistä; arvoa, josta olemme kaikki yhtä mieltä ja jota kaikki haluamme vaalia.
Lyhyesti sanottuna valtuuskunta julkistaa komissiota kuultuaan vaaleja koskevan loppuraporttinsa. Aiomme myös – jälleen komissiota kuultuamme – laatia ensimmäistä kertaa raportin demokratiakehityksestä ja sen etenemisestä tulevaisuudessa. Vaaliprosessissa oli tietysti hankalatkin hetkensä, jotka olimme lisäksi jo ennakoineet alustavassa kannanotossamme, mutta koimme myös huolestuttavia hetkiä, esimerkiksi Mohaqui Nasabin pidätyksen. Mohaqui Nasab toimittaa naisten oikeuksia käsittelevää viikkojulkaisua, ja jopa Afganistanin viranomaisten tiedotuskomission edustaja totesi hänen pidätyksensä laittomaksi. Pidän tätä huolestuttavana, ja toivon Euroopan unionin toimielinten kertovan afganistanilaisille ystävillemme ja maan viranomaisille tai muistuttavan heitä siitä, että sekä lakeja että oikeusvaltion periaatetta on noudatettava.
Viittasitte myös Bonnin konferenssin tuleviin jatkotoimiin, joista haluaisin painottaa kahta seikkaa. Ensinnäkin meidän on pidettävä mielessä, että kyseessä on vähintään keskipitkän tai pitkän aikavälin sitoumus riippumatta siitä, mikä toimintatapa valitaan. Toiseksi haluan korostaa alueellista ulottuvuutta, joka on erittäin tärkeä Afganistanin onnistumisen kannalta. Olipa kyseessä turvallisuus, kauppa tai talouden kehittyminen, alueellinen ulottuvuus on ehdottomasti otettava huomioon. 
On kuitenkin myös totta, että Afganistanissa kansainvälisellä tuella ja erityisesti eurooppalaisella tuella voi olla todellista merkitystä. Kyseessä on maa, joka on jäänyt loukkuun mahdollisen tulevaisuuden ja aikansa eläneen menneisyyden väliin. Mielestäni sen kansalla on kuitenkin riittävästi voimavaroja katsoakseen tulevaisuuteen. Kun tuhansien tyttöjen voidaan nähdä tulevan koulusta mustissa koulupuvuissaan ja valkoisissa huiveissaan tavanomaiset kirjat taskussaan, uskon tulevaisuuteen, vaikka sen saavuttamiseen saattaa mennä vielä vuosia. Juuri tällaisilla aloilla me kuitenkin voimme saada jotakin aikaan, mutta emme yksin. Myös yhdysvaltalaisten ystäviemme on jäätävä maahan nyt, kun turvallisuusrintamalla on vielä ongelmia. Toivottavasti he kuitenkin käyttäytyvät kunnioittavammin paikallisia perinteitä kohtaan. Näin ei aina ole asianlaita. 
Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että tulevaisuus on mahdollinen. Se riippuu tietenkin afganistanilaisista, mutta myös meistä. Uskoakseni juuri tämä toivo ja sitoutuminen olivat syy teidän vierailuunne luonamme ja myös Euroopan parlamentin valtuuskunnan vierailuun sekä meidän läsnäoloomme Afganistanissa niin monen viikon ajan. Mielestäni myös Afganistanin kansa itse kunnioitti läsnäoloamme ja oli siitä kiitollinen. 
Marie Anne Isler Béguin,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aivan aluksi pyydän anteeksi kollegani, jäsen Beerin puolesta, joka ei valitettavasti voi osallistua tähän keskusteluun, vaikka olisi halunnut olla täällä tänään. Kuten kollegamme ovat todenneet, voinemme olla tyytyväisiä siihen, miten 18. syyskuuta 2005 pidetyt Afganistanin vaalit sujuivat. Vaikka viime kuukausina erityisesti ehdokkaisiin ja vaalitarkkailijoihin onkin kohdistunut väkivaltaisuuksia, itse vaalipäivä sujui väkivallattomissa merkeissä. Se on hyvä merkki Afganistanin tiellä demokratiaan ja oikeusvaltioon. 
Meidän on nyt eurooppalaisina täsmennettävä, mitä tarkoitamme sitoutumisellamme. Kannatamme kansainvälisten turvallisuusjoukkojen mandaatin pidentämistä, sillä niiden tehtävänä on jälleenrakennus, kansakunnan yhdistäminen. Arvoisa komission jäsen, tehtävä on tärkeä, sillä se luo maahan ilmapiirin, joka edistää kehitystä vuosikymmeniä kestäneen sodan jälkeen. 
Tässä yhteydessä on tärkeää painottaa, ettei pidä sekoittaa kahta operaatiota: kansainvälisten turvallisuusjoukkojen tehtävää ja -operaatiota. Jälkimmäistä johtaa Yhdysvallat, ja sen tarkoituksena on torjua terrorismia eli taistella talebaneja vastaan. Se on siis taisteluoperaatio. Jos nämä kaksi jälleenrakennusoperaatiota sekoitetaan toisiinsa, menetetään kansan luottamus ja pilataan tehtävämme hyvä maine. 
Lisäksi kansainvälisten turvallisuusjoukkojen kanssa nyt yhteistyössä toimivien kansalaisjärjestöjen olisi hyvin vaikea jatkaa työtään. Arvoisa komission jäsen, kuten jo mainitsittekin, maan huumeongelmalle on myös tehtävä jotain. Tarvitaan suunnitelma, jossa otetaan huomioon kaikki ongelmaan liittyvät seikat. Ongelma koskettaa niin maataloutta, terveydenhuoltoa kuin Afganistanin taloutta yleisesti, ja se vaikuttaa tietenkin myös Afganistanin naapurimaihin. 
Haluan lopuksi vielä mainita yhden tärkeän seikan. Presidentti Karzain nykyinen hallitus on tehnyt sopimuksia yhdysvaltalaisten joukkojen sijoittamisesta maahan määräämättömäksi ajaksi. Tämä ei meidän mielestämme ole hyvä asia alueen vakauden kannalta. Kun jälleenrakennustyö on saatu päätökseen, Afganistanista tulee täysivaltainen valtio, joka ei tarvitse alueellaan vieraita joukkoja. 
Luisa Morgantini,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ikäväkseni minun on todettava, etten voinut osallistua Afganistanin vaaleihin. Olisin tehnyt sen erittäin mielelläni, mutta parlamentin d'Hondt-järjestelmä esti osallistumiseni. 
Olen todella vakuuttunut siitä, että Afganistanissa käynnissä olevat muutokset ovat konkreettisia, tehokkaita ja todellisia. Ne ovat kuitenkin hitaita, vaikeita ja monimutkaisia. Demokratian lujittumisesta on itse asiassa esimerkkinä yksi tyttö, 26-vuotias Malalai Joya, johon tutustuin Afganistanissa hänen ollessaan 18-vuotias. Hän osallistui tuolloin salaa naisten koulutukseen, ja nyt hänet on valittu edustajaksi vaikeaan maakuntaan. Hän sanoi kaksi vuotta sitten Loya Jirgassa muun muassa erittäin selvästi: "sotaherrat ovat yhä täällä".
On ihmeellistä, että tällainen nainen, joka on epäilemättä saanut kokea paljon vastoinkäymisiä ja uhkailua, onnistuu tulemaan valituksi – ja aivan varmasti hän osaltaan edistää tulevaisuudessa demokratian lujittumista Afganistanissa. Se on myös syy, miksi vaalit olivat mielestäni myönteiset. Minäkin haluan kiittää Emma Boninoa siitä, että hän oli Afganistanissa. Luotan häneen, vaikka olemme eri mieltä monista asioista, esimerkiksi Lähi-idästä, ja uskon vakaasti hänen demokraattisuuteensa. Olen myös tyytyväinen siihen, että Euroopan unionilla oli vaaleissa niin rakentava rooli. 
Malalai Joya edustaa uutta Afganistania, mutta niin tekee myös Omar, poika, johon tutustuin Talebanin ollessa vielä vallassa ja joka sanoi: "Haluan elää. En taistele talebaneja vastaan vain naisten vuoksi, vaan myös itseni, sillä en halua kasvattaa partaa ja tahdon kuunnella musiikkia.". Hänetkin valittiin, mikä on mielestäni myös erittäin myönteinen asia. 
Emme kuitenkaan voi sivuuttaa monimutkaisia ja vaikeita päätöksiä, jotka presidentti Karzain on tehtävä. Hän ei ole rankaissut sotaherroja, kuten esimerkiksi Human Rights Watch toivoo, vaan on valinnut tällä hetkellä kenties ainoan hänen valittavissaan olevan tien, eli sallinut heidänkin valitsemisensa parlamenttiin. 
Lisäksi esimerkiksi kansainvälisiin turvallisuusjoukkoihin liittyy mielestäni vakava ongelma. Ne tekevät kiistatta erittäin tärkeää työtä, vaikka vastustankin itse kaikkea sotaa ja sotilaallista sekaantumista. Yhdysvaltain joukkojen tehtävä ei kuitenkaan edistä konfliktin ratkaisemista, sovitteluprosessia eikä Afganistanin kehittymistä. En tarkoita ainoastaan kahden talebanin palaneiden ruumiiden muodostamaa kammottavaa näkyä – tai niin kutsuttujen talebanien, sillä loppujen lopuksihan heitä kaikkia pidetään talebaneina. Tarkoitan laittomuuksia ja sääntöjen puutetta, joka näkyy esimerkiksi Bagramin vankilassa, jossa talebaneja pidetään ilman minkäänlaista tarkistusjärjestelmää. 
Juuri siksi, että meidän on järkeiltävä, ymmärrettävä ja muututtava yhdessä, emme mielestäni saa kaihtaa totuuksia, jotka – päätellen televisiosta näkemistämme afganistanilaisten reaktioista – saattavat aiheuttaa ristiriitoja. Mielestäni EU:n asema on tässä hyvin tärkeä. Haluan kiittää sekä komission jäsentä että koko Euroopan unionia, joka pyrkii löytämään vaihtoehtoisen tavan varmistaa, että Afganistan suhtautuu myönteisesti demokratiaan. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi meidän on kuitenkin tuettava julkisia instituutioita erittäin voimakkaasti, jotta sekä kansalaisjärjestöt että kansalaisyhteiskunta voivat tavalla tai toisella saada äänensä kuuluville. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ).
   – Afganistan on toistaiseksi ainoa tapaus, jossa terroristijärjestö on aloittanut sodan maailman mahtavinta demokraattista valtiota vastaan niin, että sillä on tunnettu osoite. Osoite oli takapajuinen valtio, joka suojeli tiettyä terroristijärjestöä; se oli Taleban-puolueen hallitsema Afganistan. Demokraattinen liittouma kykenikin kohdistamaan vastaiskunsa tiettyyn maantieteelliseen pisteeseen. Vastaisku poisti Talebanin sortovallan ja avasi afganistanilaisille mahdollisuuden demokratiaan. Ei todellakaan ollut mahdollista liikuttumatta katsoa lukemattomia tavallisia ihmisiä, erityisesti maaseudun naisia, jotka olivat ensimmäistä kertaa elämässään matkalla äänestämään paremman järjestelmän, vapauden ja kaikkien ihmisten kunnioittamisen puolesta. Tulevaisuus osoittaa, että vaikka terroristijärjestöillä olisi kannattajia, ne eivät enää Talebanin kaatumisen jälkeen tee sitä virhettä, että jättäisivät käyntikortin, jossa ilmoitetaan tarkka osoite vastaiskua varten. Ne ovat pakottaneet vastustajansa tilanteeseen, jossa nämä voivat vain puolustautua, ja lisää sekaannusta aiheuttaa se, että jordanialaisia, iranilaisia, saudiarabialaisia ja muunmaalaisia Irakissa toimivia terroristeja ei kutsuta maahantunkeutujiksi vaan kapinallisiksi. Afganistan, josta tuli ensimmäinen maailmanlaajuisen terrorisminvastaisen sodan näyttämö, on kuitenkin jo luomassa todellista demokratiaa. Irak muodostaa nyt kohtalokkaan eturintaman fanaatikkojen totalitaarisessa sodassa länsimaailmaa vastaan, ja Afganistan on melkein rintaman takana. Siitä huolimatta Afganistanin mahdollisuus demokratiaan ja ihmisoikeuksiin on suuri koetus kaikille. Euroopan unioni on jo antanut paljon, ja nyt koko Euroopan on autettava tämän uuden valtion historiallisessa rakennusurakassa. Olen ylpeä, että kotimaani Liettua tekee osansa ottamalla vastuun kokonaisesta alueesta. Liettualaiset auttavat rakentamaan uutta Afganistania. Useammat Euroopan valtiot voisivat tehdä samoin. Onnistuminen Afganistanissa on ensimmäinen häviö maailmanlaajuiselle terrorismille, mutta se edustaa myös toivoa siitä, että tämä uudenlainen totalitaarinen hyökkäys voidaan torjua. Kiitos. 
Karin Scheele (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vaalitarkkailijavaltuuskunnan jäsenenä haluan esittää mitä lämpimimmät kiitokseni puheenjohtajallemme José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyralle valtuuskunnan Afganistanissa tekemästä hyvästä työstä sekä tietenkin Emma Boninolle, joka johti EU:n tarkkailuvaltuuskuntaa, ja Euroopan unionin pitkäaikaisille tarkkailijoille, jotka tekivät loistavaa työtä ja tekevät edelleen, vaikkakaan eivät enää yhtä laajasti.
Koska monet meistä ovat tänään jo korostaneet näiden vaalien merkitystä askeleena Afganistanin demokratiakehityksessä, haluan nyt keskittyä yhteen ainoaan asiaan: Afganistanin naisten poliittiseen toimintaan. Talebanin ollessa vallassa luimme tietenkin paljon afganistanilaisnaisiin kohdistettavasta sorrosta, ja on suuri ilo nähdä vaalituloksista, että tulevan parlamentin jäsenistä 27 prosenttia on naisia. Tässä mielessä 25 prosentin naiskiintiö on ollut erittäin hyödyllinen.
Minulla ei kuitenkaan ole mitään halua sivuuttaa sitä ilmeistä seikkaa, että pelkkä kiintiön olemassaolo ja avunantajamaiden pitäminen hiljaisina eivät riitä, jos afganistanilaisnaisten halutaan osallistuvan laajemmin politiikkaan ja heidän yhteiskunnallisen asemansa paranevan edelleen. Sosiaali-indikaattorien perusteella on ilmeistä, että tilanne on edelleen hyvin vaikea. On kuvaavaa, että valtuuskuntamme johtaja José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra totesi Afganistanissa pidetyssä lehdistötilaisuudessa Euroopan unionin pitävän erityisen tarkkaan silmällä ihmisoikeuksia ja etenkin naisten oikeuksia seuratessaan Afganistanissa tapahtuvaa kehitystä. 
On syytä myös mainita olosuhteet, joissa jotkin kansalaisjärjestöt joutuvat toimimaan Afganistanissa. Komission on tehtävä ehdottoman selväksi, että kansalaisjärjestöt ovat aina kumppaneitamme, jotta ne eivät joudu sortotoimien kohteeksi. 
Nicholson of Winterbourne (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, komission jäsen Ferrero-Waldner osui täysin oikeaan todetessaan puheensa aluksi, että kyseessä on historiallinen tapahtuma: ensimmäiset vaalit kymmeniin vuosiin ja tietääksemme ensimmäiset parlamenttivaalit, joihin naiset ovat koskaan saaneet osallistua. 
Itse pidin suurena kunniana saada kuulua ryhmään, joka todisti tätä merkittävää tapahtumaa. Haluan kiittää sydämellisesti kollegaamme, jäsen Salafranca Sánchez-Neyraa, joka johti meitä niin hyvin. Tein nyt jo toista kertaa vaalitarkkailutyötä yhdessä hänen kanssaan, sillä olimme Libanonissa juuri ennen Afganistania. Haluan myös kiittää pitkäaikaista kollegaani Emma Boninoa, jota olen aina ihaillut ja joka on niin pitkään ajanut Afganistanin asiaa. Hän oli riittävän rohkea vieraillakseen maassa Talebanin ollessa vielä vallassa. Harva nainen olisi osoittanut moista urheutta ja sitoutuneisuutta, ja hän jatkaa edelleen työtään. 
Halusin seurata vain naisille tarkoitettuja äänestyspaikkoja. Näin tuhansia naisia, joista useimmat olivat pukeutuneet burkhaan ja verhosivat kasvonsa. He paljastivat tietenkin kasvonsa saapuessaan vain naisille tarkoitettuihin äänestyskoppeihin. Siellä he eivät voineet tehdä paljonkaan. Jotkut miettivät kuumeisesti puolikin tuntia yrittäen ymmärtää, mitä paperi heidän edessään merkitsi, mitä tehdä ja kuinka merkitä valintansa. He eivät olleet käyneet koulua. Älkäämme unohtako, että Afganistan on toinen maailman kahdesta köyhimmästä maasta. Vain Somaliassa on samankaltaiset terveystilastot. Tuemme vielä vuosikausia Afganistania koulutusasioissa ja ennalta ehkäisevässä terveydenhuollossa – perusasioissa. Niin meidän kuuluukin tehdä. 
Emme kuitenkaan saa unohtaa niitä Euroopan unionin kansalaisia, jotka ovat jo antaneet henkensä Afganistanin puolesta. Osallistuimme José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyran johdolla kauniiseen ja koskettavaan 17 espanjalaissotilaan muistotilaisuuteen. Heidän nimensä säilyvät ikuisesti siellä, missä he kuolivat. He uhrasivat henkensä Afganistanin kansan tulevaisuuden puolesta.
Emme saa antaa periksi. Maa on toivottoman köyhä. Pysymme siellä pitkään, mutta tehtävä sopii Euroopan unionille erinomaisesti. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Afganistanin kansa on jo vuosikymmenien ajan joutunut maksamaan verellään ja valtavilla tuhoilla imperialismin jatkuvasta maan asioihin puuttumisesta, koska maan maantieteellinen sijainti on strategisesti merkittävä. 
Yhdysvaltojen ja Euroopan imperialistien tekopyhä kiinnostus terroristi-iskua, ihmisoikeuksia ja Afganistanin demokratiaa kohtaan on loukkaus ja historian pilkkaamista, sillä juuri he tukivat poliittisesti, moraalisesti, taloudellisesti ja sotilaallisesti joukoista sokeimpia ja taantumuksellisimpia estääkseen Afganistanin kansaa saavuttamasta edistystä ja tehdäkseen maasta pitkälle kehitetyn sotilaallisen tukikohdan. 
Yhdysvaltojen ja Naton vuonna 2001 Euroopan unionin suostumuksella käynnistämän sodan tarkoituksena on saavuttaa sotilaallinen ja poliittinen ylivalta nyt miehitetyssä maassa. 
Niinpä Afganistaniin on rakennettu yksi Yhdysvaltojen suurimmista tukikohdista, joka uhkaa naapurimaita. Maata riistävät Yhdysvaltojen vallanhimoiset palvelijat, ja ainoa nähtävissä oleva kehitys on oopiumin viljely ja kauppa. 
Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin miehitysarmeijat pyrkivät vakauttamaan sellaisten joukkojen ja hallitusten asemaa, joihin niillä on absoluuttinen valta. 
Jotta asia voitaisiin ratkaista millään lailla kansan eduksi, on kaikkien miehitysjoukkojen poistuttava ja kansan on itse etsittävä tie rauhaan ja itsenäisyyteen valtavien vaikeuksien keskellä. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä sekä Emma Boninoa hänen aktiivisesta toiminnastaan. Haluan myös kiittää valtuuskuntaa johtanutta jäsen Salafrancaa hänen työstään.
Asia on erittäin monimutkainen. Afganistan voi olla ylpeä historiastaan, jonka kuluessa vuoriston asukkaat ovat taistelleet maahantunkeutujia vastaan. Ei kuitenkaan ole epäilystäkään siitä, etteikö Afganistanin voisi jossain mielessä sanoa vievän huumeita muualle maailmaan. Minusta on hyvä, että Euroopan unioni ei käännä selkäänsä Afganistanille ja että eurooppalainen veronmaksaja – suoraan sanoen – rahoittaa toimia, joilla pyritään demokratisoimaan maa, jonka Jumala ja maailma näyttävät hylänneen. On sanomattakin selvää, että olisi tuhoisaa, jos vain Yhdysvallat olisi kiinnostunut Afganistanista. Kustannuksista huolimatta minusta on hyvä, että Euroopan unioni rahoittaa työlästä ja pitkällistä demokratian rakentamista Afganistanissa ja että tarjosimme todellista tukea äskettäin pidetyissä vaaleissa. Mielestäni tämä oli käännekohta, vaikka jääkin nähtäväksi, kuinka pitkään suuntaus jatkuu.
Meidän on tietenkin pidettävä mielessä, että lukuisat maat käyttävät Afganistanissa joko poliittista tai taloudellista vaikutusvaltaa. Kannattaa panna merkille, että niin Iranilla kuin Pakistanilla ja Yhdysvalloillakin on maassa etuja valvottavanaan. 
On myös mainittava se aivan uskomaton seikka, että valtaosa Afganistanin tuloista tulee huumekaupasta ja että valtion budjetti kattaa vain kolmanneksen virkamiesten palkoista. Ilman Yhdysvaltojen ja EU:n tukea maata ei yksinkertaisesti olisi olemassa. Meidän olisikin kysyttävä itseltämme hyvin suoraan, eikö Afganistan veisi terrorismia muualle maailmaan vielä laajemmin kuin se nyt tekee, jollemme tukisi sitä taloudellisesti. Mielestäni on oman etumme mukaista tukea Afganistanin demokratiakehitystä. 
On syytä mainita vielä yksi asia. On tunnettu tosiasia, että afganistanilaiset arvostavat eurooppalaisia enemmän kuin yhdysvaltalaisia ystäviämme, tai kenties he hyväksyvät meidät paremmin. Se on eräänlainen merkki siitä, että EU:n on syytä olla kiinnostuneempi Afganistanista ja että meidän on pysyttävä siellä. Haluan kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka olivat Afganistanissa Euroopan unionin lipun alla ja osoittivat afganistanilaisille, että haluamme auttaa heitä.
Uskoakseni tämä keskustelu on osoitus siitä, että parlamentti on kiinnostunut tästä tärkeästä asiasta. Afganistan ei ole kaukainen maa, vaan aidosti eurooppalainen ongelma. 
Jürgen Schröder (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää sydämellisesti Emma Boninoa ja jäsen Salafranca Sánchez-Neyraa siitä, että he johtivat toimiamme niin hyvin Kabulissa. Haluan myös kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka olivat siellä kanssamme. 
Saanen palata aiheeseen, joka on jo joitakin kertoja tullut esiin tänä iltana. Tarkoitan kritiikkiä, jota on kohdistettu Afganistaniin, maahan, joka on mielestäni ottanut valtavan askeleen eteenpäin ja on ottamassa niitä lisää. Meidän olisi oltava erittäin varovaisia arvostelussamme; meillä eurooppalaisilla ei ole mitään syytä osoittaa sormellamme maata, joka on kärsinyt niin paljon, ja sanoa, ketä olisi rangaistava ja mikä meni vikaan. 
Moni asia on tosiaan mennyt vikaan, ja moni asia menee tulevaisuudessakin vikaan, mutta muistakaamme oman Eurooppamme, esimerkiksi kotimaani historiaa viime vuosisadalla: toisen maailmansodan jälkeen vanhassa Liittotasavallassakin monet henkilöt, joilla oli yhteyksiä vanhaan hallintoon, hyväksyttiin virkamiehiksi, ja he loivat uransa valtionhallinnossa. Vielä äskettäinkin länsimaat, joihin kuulumme, mielistelivät entisen Neuvostoliiton ; ystävällisistä väleistä entisiin KGB-päälliköihin on tullut ylpeyden aihe ja niin edelleen. Meidän asemassamme ei ole aihetta jatkuvasti kertoa afganistanilaisille, mitä heidän pitäisi tehdä.
Paljon hyviä asioita tapahtuu parhaillaan. Minuun teki erityisen suuren vaikutuksen nuorten avarakatseisuus ja sitoutuneisuus. Äänestyspaikoilla oli paljon nuoria auttamassa, ja kun kysyimme heiltä, mitä he haluavat, he vastasivat: "koulutusta, koulutusta ja koulutusta".
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että näkisin erittäin mielelläni parlamentin nimittävän valtuuskunnan hoitamaan suhteita Afganistaniin, sillä uskon sen olevan paras tapa auttaa sikäläisiä kansanedustajia. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, onnittelen Afganistanin kansaa ja maan viranomaisia, erityisesti presidentti Karzaita, vapaiden vaalien järjestämisestä. Ne ovat ratkaiseva askel kohti demokratiaa ja rauhaa Afganistanissa. Tämän vuoden syyskuun 18. päivänä pidetyissä vaaleissa 5 700 henkilöä oli asettunut ehdolle maakuntaneuvostoihin ja Wolesi Jirgaan eli kansalliskokouksen alahuoneeseen, ja tähän lukuun sisältyi 575 naista. 
Vaalien järjestämiseen liittyvien ongelmien laajuudesta antaa käsityksen se, että eri puolille maata avattiin 26 000 äänestyspaikkaa. Vain yhden esimerkin mainitakseni, Kabulin vaalipiirissä äänestyslippu oli seitsemänsivuinen ja sisälsi 617 sellaisen henkilön nimeä, jotka tavoittelivat vaalipiirin 62 paikkaa. Wolesi Jirgan ja maakuntaneuvostojen paikoista 30 prosenttia on varattu naisille. Vuoden 2004 presidentinvaaleissa äänesti yli kolme miljoonaa naista, ja nyt uusia naisäänestäjiä oli rekisteröitynyt yli 7 000. Tämä luku oli 44 prosenttia vasta ilmoittautuneista äänestäjistä. 
Tämä on vasta ensimmäinen askel kohti demokratiaa Afganistanissa. Parlamentin valtuuskunta, joka vieraili Afganistanissa ennen vaaleja 14.–19. heinäkuuta 2005 ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajan Elmar Brokin ja kehitysyhteistyövaliokunnan puheenjohtajan Luisa Morgantinin johdolla, tapasi vaaliehdokkaita sekä naisten järjestöjen, ihmisoikeusryhmien ja kansalaisjärjestöjen edustajia Kabulissa, Heratissa ja Bamiyanissa. Tapaamamme ihmiset olivat toiveikkaita ja uskoivat demokratian voittavan, vaikka heitä myös huolestuttivat prosessia uhkaavat tekijät. 
Näkemykseni mukaan suurimmat uhat ovat maan turvallisuustilanne, naisiin kohdistuva väkivalta ja korruptio. Moni ihmisoikeusrikkomuksista tai jopa rikoksista syytetty entinen sotilasjohtaja asettui ehdokkaaksi ja tuli valituksi. On myös olemassa vaara, että rikolliset, ennen kaikkea huumeparonit ja -salakuljettajat, saavat poliittista vaikutusvaltaa maassa. Euroopan unionin on tehtävä kaikkensa demokratian ja elpyvän kansalaisyhteiskunnan vakauttamiseksi Afganistanissa. 
Philippe Morillon (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, palasin viime kuussa Afganistaniin viidettä kertaa viiden vuoden aikana valtuuskunnassa, jonka johtajana toimi kollegani ja ystäväni Ignacio Salafranca. En ole vieraillut ainoastaan maan pääkaupungissa, vaan kiertänyt suurimman osan maata, pohjoisen Panshirin laaksosta Kandahariin, pataanien eteläiseen pääkaupunkiin. Olen käynyt myös Heratissa, Mazar-e-Sharifissa ja Bamiyanissa, jossa sijaitsivat talebanien järjettömän mielivallan uhriksi vuonna 2001 joutuneet valtavat Buddha-patsaat.
Minua on joka kerta hämmästyttänyt rauhan- ja sovinnontahto, joka elähdyttää valtaosaa kansasta; kansasta, joka on saanut kyllikseen väkivallasta 30 sisällissodan ja muun sodan aikana ja joka ei lisäksi missään tapauksessa voi sallia islamilaisten fundamentalistien paluuta valtaan kaiken sen jälkeen, mitä se joutui kärsimään mullah Omarin hallinnon aikana.
Jokaisella uudella tapaamisella totean myös, kuinka vaikea jälleenrakennustehtävä yhä on ja kuinka välttämätön siksi on tuki, jota Euroopan unionin on jatkossakin tarjottava. Puutun tässä vain siihen osaan tukea, joka koskee turvallisuuden palauttamista. Turvallisuus on yhä aivan liian usein uhattuna joissakin maakunnissa. Tukea tarjoavat tänä päivänä Afganistanin kansallinen armeija ja kansainväliset joukot yhdessä. Kansainväliset joukot jakautuvat kahteen osaan, joilla on eri tehtävät: koalitioon, joka on Yhdysvaltain komennossa ja joka toimii pääasiassa Pakistanin rajalla, sekä kansainvälisiin turvajoukkoihin, joiden totesitte olevan valtaosaltaan eurooppalaisia ja jotka sijoittuvat asteittain muualle maahan. 
Tämä kaksinaisuus johtaa tehottomuuteen, ja olenkin tyytyväinen siihen, että Nato aikoo nyt liittyä Yhdistyneiden Kansakuntien ja yhden komentajan alaisuudessa toimivaan uuteen operaatioon. Arvoisa komission jäsen, haluan toimia afganistanilaisten tulkkina keskusteluissa tämän sopimuksen ehdoista: he katsovat ensisijaisesti tarvitsevansa suojaa pakistanilaisten ja iranilaisten naapuriensa aiheuttamilta häiriöiltä ja arvioivat kykenevänsä suoriutumaan omista ongelmistaan itse, jos nämä häiriöt poistuvat. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, haluan kommentoida joitakin keskustelussa esiin nousseita seikkoja. Yksi niistä on Afganistanin parlamenttiin valitut ihmisoikeuksien rikkojat, sillä asia koskee meitä kaikkia.
Valitettavasti Afganistan ei ole kovinkaan sujuvasti lähtenyt kohtaamaan menneisyyttään, ja toivonkin sen käyttävän siihen aikaa. Näissä oloissa lienee väistämätöntä, vaikkakin erittäin valitettavaa, että ensimmäisissä sodan jälkeisissä vaaleissa joitakin arveluttavia henkilöitä valitaan parlamenttiin. 
Poliittinen avainkysymys on, kuinka paljon vaikutusvaltaa näillä henkilöillä on parlamentissa, ja tätä on mielestäni liian varhaista arvioida, sillä äänestysjärjestelmä on erittäin monimutkainen, kuten minä ja monet muut ovat täällä todenneet. Selkeitä poliittisia ryhmittymiä ei ole. Parlamentista tulee epäilemättä erittäin pirstoutunut. 
Haluan myös painottaa joitakin myönteisiä seikkoja valituista henkilöistä. Valituksi onnistui tulemaan joitakin rohkeita henkilöitä, jotka ovat puolustaneet oikeudenmukaisuutta ja ihmisoikeuksia Afganistanissa. Kuten monet teistä ovat maininneet, heistä huomattava osa on naisia. Tapasin joitakin naisehdokkaita ja myönnän ihmetelleeni ja arvostaneeni suuresti heidän rohkeuttaan. Tavatessani heidät he kertoivat työskennelleensä lukuisten naisten keskuudessa, ja olen varma, että he kaikki sanoivat: "me tulemme valituiksi". Näin onkin tapahtunut, mikä on erittäin myönteinen tapahtuma. 
On myös erittäin ilahduttavaa todeta, että vaikka moni taleban valittiin, myös moni huomattava taleban jäi valitsematta. Entinen ulkoministeri, entinen varasisäministeri ja entinen varaoikeusministeri jäivät kaikki parlamentin ulkopuolelle. Olen varma, että äänestäjät tiesivät, keitä heidän ei pitäisi äänestää. 
Haluan myös sanoa muutaman sanan huumeista. Tiedämme huumeongelman olevan yhä erittäin tärkeä. Olemme keskustelleet siitä presidentti Karzain kanssa ja pohdimme puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, mitä voisimme tulevaisuudessa tehdä tähän ongelmaan puuttumiseksi vieläkin järeämmin kahdella rintamalla. Ensimmäisen rintaman muodostavat vaihtoehtoiset viljelykasvit ja toisen oikeus ja lainsäädäntö, joita on vahvistettava. 
Lopuksi mainitsen koulutuksen, joka myös kuuluu avainkysymyksiin. Haluan korostaa koulutusta osana tulevia ohjelmia, koska se vaikuttaa koko yhteiskuntaan mutta erityisesti koska naisilla ei vuosikymmeniin ollut minkäänlaisia koulutusmahdollisuuksia, ja se on jollakin lailla hyvitettävä. Pelkästään vuonna 2004 rakensimme 50 koulua ja lastenhoitolaitosta. Meillä on myös katulapsiohjelma. Kävin tutustumassa tähän hankkeeseen ja totesin täälläkin, kuinka rohkeita ja innostuneita ovat nämä lapset, nämä kauniit tytöt ja komeat pojat, joilla on tulevaisuus. He haluavat päästä pois kaduilta, joilla he yleensä myyvät vihanneksia ja muuta pientä. Minäkin olen sitä mieltä, että koulutus ja terveydenhuolto on avainasioita, ja aiommekin varmasti painottaa niitä tulevaisuudessa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan marraskuun istuntojakson aikana. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu komission julkilausumasta Azerbaidžanin tilanteesta vaalien edellä. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Arvoisa puhemies, Azerbaidžan on yksi Euroopan unionin tärkeimmistä kumppaneista Etelä-Kaukasian alueella pääasiassa maantieteellisen sijaintinsa ja energiavarojensa ansiosta. Teimme siten viime vuonna neuvostolle ehdotuksen Azerbaidžanin sekä Armenian ja Georgian liittämisestä Euroopan naapuruuspolitiikkaan, mikä vahvistaisi edelleen heinäkuussa 1999 voimaan tulleeseen kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen perustuvia suhteitamme.
Komissio on seurannut erittäin tarkasti ja hieman huolestuneena 6. marraskuuta 2005 pidettävien parlamenttivaalien valmisteluja.
Lisähuolta aiheuttavat viimeviikkoiset tapahtumat, kun vaaleihin on niin vähän aikaa. Presidentti Ilham Alijev erotti muutamia Azerbaidžanin hallituksen ministereitä ja pidätytti heidät syytettyinä muun muassa korruptiosta ja valtionvarojen kavaltamisesta vallankaappauksen toteuttamiseksi.
Emme voi arvostella näitä syytöksiä, emmekä halua puuttua Azerbaidžanin oikeuslaitoksen tuleviin päätöksiin. Haluamme kuitenkin painottaa, kuinka äärimmäisen tärkeää on, että Azerbaidžan totuuden selvittämiseksi suorittaa hyvin avoimesti perusteelliset tutkimukset ja järjestää tarpeen vaatiessa tasapuolisen oikeudenkäynnin.
Pidätykset väistämättä huonontavat huolestuttavasti vaalien ilmapiiriä. Vaaleja ovat jo valitettavasti leimanneet useat väkivaltaiset tapahtumat ja muutamat erityiset selkkaukset.
Olemme kuulleet, että ilmapiirin seurauksena kymmenet ehdokkaat ovat vetäytyneet vaaleista viime tuntien aikana. Oppositiopuolueilta on estetty pääsy valtiolliseen ja julkiseen televisioon tai pääsylle on asetettu niin monia rajoituksia, ettei sitä voida enää pitää hyväksyttävänä.
Kaikissa viimeaikaisissa yhteyksissään Azerbaidžanin viranomaisten kanssa komissio on vaatinut ehdottomasti, että nämä kunnioittavat perusvapauksia, kuten tietysti sananvapaus, poliittisten puolueiden vapaus kokoontua julkisesti ilman kohtuuttomia rajoituksia ja pääsy tiedotusvälineisiin. Lisäksi olemme useaan otteeseen painottaneet, myös opposition edustajille, kuinka tarpeellista on, että näitä oikeuksia käytetään maltillisesti ja rauhanomaisesti. 
Olemme täysin samaa mieltä arvioinnin kanssa, jonka Etyj ja ODIHR ovat antaneet vaalikampanjasta kahdessa tähän mennessä julkaistussa väliaikaisessa raportissaan. Ei voida kiistää, etteikö jotakin edistystä ole tapahtunut vuoden 2000 parlamenttivaalien ja vuoden 2003 presidentinvaalien jälkeen. Ehdokkaita on nyt ilmoittautunut enemmän kuin koskaan, valtion viranomaiset ovat olleet halukkaita yhteistyöhön kansainvälisten tarkkailijoiden kanssa, ja kaikille puolueille on sallittu jonkinasteinen pääsy televisioon. 
Lopuksi totean, että suhtaudumme myönteisesti Azerbaidžanin viranomaisten päätökseen, vaikkakin se tehtiin melko myöhään, ottaa käyttöön järjestelmiä, kuten sormenjälkitunnistus, joilla voidaan merkittävästi vähentää moninkertaisen äänestämisen mahdollisuutta. 
Toisaalta kiitämme Azerbaidžania näistä edistysaskeleista, mutta toisaalta olemme samaa mieltä Etyj:n ja ODIHR:n kanssa siitä, etteivät ne välttämättä ole riittäviä. Vaalien ilmapiirin huolestuttava huononeminen parin viime päivän aikana uhkaa jättää varjoon nämä pienet edistysaskelet. 
Jatkamme tiukasti tilanteen tarkkailua koko vaalien ajan, vaalipäivänä ja vaalien jälkimainingeissa. Vakiintuneen käytäntömme mukaisesti emme perusta erillistä vaalitarkkailuvaltuuskuntaa, vaan tuemme, kuten muidenkin Etyj-valtioiden kohdalla, Etyj:n ja ODIHR:n toimistoja, jotka ottavat tehtävän hoitaakseen.
Kuten olemme viime aikoina useaan otteeseen painottaneet, nämä vaalit ovat koetinkivi Azerbaidžanille ja sen pyrkimyksille lähentyä Euroopan unionin kanssa Euroopan naapuruuspolitiikan puitteissa. Naapuruuspolitiikasta voin sanoa vain sen verran, että aloitamme neuvottelut toimintasuunnitelmista lähitulevaisuudessa. Toivomme saavamme aikaan tyydyttävät toimintasuunnitelmat ensi vuoteen mennessä. 
Charles Tannock,
   Arvoisa puhemies, osallistuin viime kesäkuun istunnossa ihmisoikeuksia koskeneeseen keskusteluun. Azerbaidžanin tilanne oli tuolloin erityisen vakava, ja hallituksen väitettiin pitävän poliittisia vankeja, joiden kidutus ja pahoinpitely oli yleistä. Tällä kertaa puhun mietinnön laatijan sijaisena, sillä parlamentti lähettää minut Bakuun 6. marraskuuta pidettävien vaalien viralliseksi tarkkailijaksi. Toimin myös Euroopan parlamentin esittelijänä Euroopan naapuruuspolitiikkaan, jota on nyt laajennettu käsittämään Kaukasian kolme tasavaltaa, liittyvissä asioissa. 
Suhtaudun myönteisesti presidentti Alijevin määräykseen, jolla ainakin teoriassa määrätään keskusvaalikomitean valtion virkamiehet valvomaan ja toimeenpanemaan vapaat, oikeudenmukaiset ja avoimet vaalit. Mielestäni myös viimeaikaiset erotukset, jotka koskivat vanhaan kaartiin kuuluvia poliittista muutosta vastustavia kovan linjan ministereitä, kuten entinen terveysministeri Ali Insanov, antavat ymmärtää, että hallitseva Uusi Azerbaidžan -puolue (YAP) vihdoin ymmärtää, että on tullut aika hoitaa rauhanomaisesti muutos monipuoluejärjestelmään perustuvaan demokratiaan ja tuoda Azerbaidžan lähemmäksi eurooppalaisia demokraattisia käytäntöjä.
Tuleva parlamentti on epäilemättä poliittisesti moninaisempi, koska vaaleihin on ilmoittautunut niin paljon ehdokkaita, joista valita. Parlamentissa on myös uusia, nuorempia ja itsenäisempiä teknokraattisia jäseniä. Hallitusjärjestelmä on yhä vahvasti presidenttivaltainen, joten parlamenttivaalit panevat koetukselle valtion halukkuuden sitoutua pysyvästi länsimaalaiseen demokratiaan sen sijaan, että ne todella muuttaisivat vallankäyttöä vasta seuraavissa presidentinvaaleissa vuonna 2008. 
Aihetta huoleen on kuitenkin edelleen erityisesti lehdistön vapauden, poliittisten toimijoiden tasapuolisen pääsyn tiedotusvälineisiin sekä kokoontumis- ja sananvapauden suhteen. On myös totta, että Azerbaidžanissa vaikuttaa yhä Vuoristo-Karabahin ratkaisematon jäissä oleva konflikti, joka voidaan ratkaista rauhanomaisesti ainoastaan Minskin ryhmän sisäisen vuoropuhelun avulla.
On valitettavaa, että sotilaallisen voiman käyttö alueella on lisääntynyt huimasti. Vaarana on, että sopua ei saada aikaan ja vihamielisyydet puhkeavat uudelleen. Azerbaidžanilla on pian käytössään valtavia varoja, kun öljy, jonka hinta on tällä hetkellä historiallisen korkealla, virtaa uutta öljyputkea pitkin Bakusta Tbilisin kautta Välimerellä sijaitsevaan Turkin Ceyhanin satamaan. On tärkeää, että nämä rahat käytetään oikeudenmukaisesti koko valtion rikastuttamiseen, minkä lisäksi toiminnan on oltava avointa, ja hallituksen on uudelleen sitouduttava torjumaan julkista korruptiota.
Lopuksi totean toivovani Azerbaidžanin kanssa käytävien toimintasuunnitelmaneuvottelujen jatkuvan pian, kunhan suorat lentoyhteydet Turkin miehittämään Pohjois-Kyprokseen keskeytetään. Kyproksen tasavallalle tämä on selvästi suuri huolenaihe EU:n jäsenenä. 
Poliittisen ryhmäni edustajana ja yhtenä laatijoista uskon tämän päätöslauselman parlamentin haltuun. Päätöslauselmalla ilmaistaan Azerbaidžanin hallitukselle selvästi, mitä mieltä Euroopan parlamentti on ja mitkä ovat parlamentin toiveet erityisesti valtion demokraattisen tulevaisuuden suhteen. 
Hannes Swoboda,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen antamastaan monipuolisesta kuvauksesta. Azerbaidžanissa on tapahtunut paljon mainitsemisen ja kiittämisen arvoista edistystä. Hermostuneisuus on kuitenkin viime aikoina jälleen lisääntynyt, mikä on johtanut moniin toimenpiteisiin, jotka eivät sovi yhteen vapaiden vaalien kanssa. 
On ratkaisevaa, että tarkkailemme vaaleja paitsi äänestyspäivänä – jolloin eräät mainitsemanne toimenpiteet voivat itse asiassa johtaa parannuksiin – myös äänestyspäivää edeltävänä aikana. Meidän on tarkkailtava, kuinka avoimia menetelmät ovat, missä suhteessa pääsy tiedotusvälineisiin on mahdollista ja millaiset mahdollisuudet oppositiolla on kehittyä ja laajentua. 
Valtuuskuntamme yhteistyö Azerbaidžanin parlamentin kanssa antoi mahdollisuuden keskustella monenlaisista asioista, mikä antoi meille paljon ajattelemisen aihetta. Azerbaidžanin virallisen lähettilään tehtävänä oli selittää, miksi opposition puhetilaisuuksia peruttiin, lykättiin tai ne oli pidettävä Bakun laitakaupungilla, mikä on varmasti haitannut opposition mahdollisuuksia esitellä ohjelmaansa ja ehdokkaitaan vaalien edellä.
En ole siten lainkaan yllättynyt, kun kerroitte, että monet ehdokkaat ovat muuttaneet mielensä, koska heidän mielestään sekä kampanja että vaalit ovat epäoikeudenmukaiset.
Azerbaidžanin on hyväksyttävä, että sen on otettava suuria edistysaskeleita kohti demokratiaa ja avoimuutta. Ei ole epäilystäkään siitä, että sillä on edessään vaikea muutosprosessi, mutta huolimatta Vuoristo-Karabahissa kytevästä konfliktista nämä edistysaskeleet on otettava.
Yksi asia kiinnitti huomiomme vierailullamme Azerbaidžanissa, ja meidän oli pantava se merkille. Modernismia, avoimuutta ja demokratiaa edistävien toimenpiteiden estämistä perusteltiin pääasiallisesti sillä, että valtio elää suuren konfliktin aikaa. Ymmärrämme, että konfliktin ratkaiseminen on Azerbaidžanin edun mukaista ja toivomme tietysti sen olevan mahdollista, mutta konflikti ei saa estää hallitusta uudenaikaistamasta ja edelleen kehittämästä valtion sisäisiä rakenteita.
Mainitsitte pääsyn tiedostusvälineisiin. Tiedostusvälineillä on suuria ongelmia, ja ongelmat koskevat myös niiden omaa turvallisuutta. Kriittisesti ajattelevien ja vapaamielisten toimittajien turvallisuutta ei voida taata. Yksi mieleeni tuleva tapaus liittyy edesmenneeseen Elmar Huseinoviin, jonka murhaa ei ole vieläkään tyydyttävästi tutkittu. Toivoisimme tietysti Azerbaidžanin suhtautuvan päättäväisemmin tämänkaltaisiin asioihin.
Tässä yhteydessä haluan mainita myös, että Azerbaidžanilla on tällä hetkellä öljytulojensa nopean lisääntymisen ansiosta mahdollisuus kasvattaa huomattavasti varojaan. Vierailumme aikana kuulimme sanottavan, ettemme voi enää Euroopan naapuruuspolitiikan kautta käyttää vaikutusvaltaamme Azerbaidžania kohtaan, koska se ei ole enää riippuvainen Euroopan unionin varoista.
Azerbaidžanin pitäisi tietää, että on sen kansalaisten etujen mukaista taata sosiaalinen ja taloudellinen kehitys ja että tämän aikaansaamiseksi tarvitaan lisää investointeja, mikä puolestaan edellyttää avoimuuden lisäämistä ja demokratiaa.
Arvoisa komission jäsen, olette melko oikeassa ehdotuksissanne ja haluan tukea niitä. Komission ja Euroopan parlamentin olisi tehtävä yhdessä kaikkensa varmistaakseen, että uusi parlamentti voi panna täytäntöön tärkeämpiä uudistuksia vaalien jälkeisessä Azerbaidžanissa. On Azerbaidžanin kansalaisten etujen mukaista, ettemme nuukaile pyrkimyksissämme tämän tavoitteen saavuttamiseksi. 
Sarah Ludford,
   Arvoisa puhemies, kolmannet itsenäisyyden jälkeiset parlamenttivaalit ovat käynnissä hyvin lannistavissa olosuhteissa tässä itsevaltaisessa ja korruptoituneessa järjestelmässä. Opposition kannattajia, toimittajia ja ihmisoikeusaktivisteja ahdistellaan, ja heitä kohtaan käytetään väkivaltaa. Merkittävän oppositiojohtajan, Rasul Gulijevin, sallittiin ilmoittautua ehdokkaaksi, mutta viranomaiset estivät myöhemmin häntä palaamasta Bakuun ja pidätyttivät hänet Ukrainassa. Olin äskettäin auttamassa vapauttamaan yhtä hänen perheenjäsentään. Tämä vaalipiiriini kuuluva Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen oli pidätetty Bakussa, kun tullivirkailijat väittivät "löytäneensä" hänen matkatavaroistaan piilotetun aseen. Pidätyksen vuoksi hän kärsi kroonisesta sairastelusta ja on nyt toipumassa.
Lännen – Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen – kiusauksena on ollut painottaa jatkuvuutta ja niin sanottua vakautta. He ovat iskeneet silmänsä öljyyn, ja uuden Baku-Tbilisi-Ceyhanin öljyputkenkin avasi viime toukokuussa British Petroleumin hallituksen puheenjohtaja John Browne.
Ulkomainen arvostelu, joka koski hyvin puutteellisia vuoden 2003 presidentinvaaleja ja vuoden 2004 paikallisvaaleja, vaimennettiin anteeksiantamattomasti. Emmekö ole oppineet, ettei todellinen vakaus ole mahdollista ilman demokratiaa, oikeusvaltion periaatetta ja rehellistä taloutta? Euroopan unionin on tällä kertaa ilmaistava tiukasti, ettei kumppanuus Azerbaidžanin kanssa ole mahdollista, ellei tämä kunnioita demokratiaa ja ihmisoikeuksia.
Presidentti Alijevin on päätettävä, ottaako hän vastaan demokraattisen kehityksen vai yrittääkö hän säilyttää nipin napin laillisen itsevaltaisen hallinnon. Meidän on sanottava hänelle, että hänellä on vain yksi vaihtoehto, jos hän haluaa Euroopan unionin olevan hänen ystävänsä. 
Marie Anne Isler Béguin,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ehdotuksenne osoittavat, että jotain todellakin puuttuu Bakusta. Sinne tarvittaisiin komission lähettämä lähetystö, joka noudattaisi meidän menettelytapojamme, jotta voisimme auttaa Azerbaidžania, sillä on totta, ettei tilanne siellä ole kovin hyvä. Näin voisimme pyrkiä saamaan valtion muutamassa kuukaudessa takaisin asialistalle.
Azerbaidžan on nyt enemmän kuin koskaan kasvotusten kohtalonsa kanssa. Sen on nyt näytettävä kansainväliselle yhteisölle, että sitä voidaan pitää demokratiana ja että se pystyy noudattamaan sääntöjä. Azerbaidžanin on toimittava kuten valtion, joka elää oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti. Liittyessään Euroopan neuvostoon Azerbaidžan ei vain kääntynyt kohti Eurooppaa, vaan se myös hyväksyi eurooppalaiset demokratian ja ihmisoikeuksien arvot, mikä meitä kaikkia täällä yhdistää.
Nyt Euroopan unioni ja Azerbaidžan, kuten kaksi sen naapurivaltiota Etelä-Kaukasiassa, etenevät todella yhteistä tietä, koska ne ovat mukana uudessa naapuruuspolitiikassa. Näin ollen niillä on uusia oikeuksia ja velvoitteita. Viesti, joka Euroopan parlamentin on lähetettävä azerbaidžanilaisille ystävillemme on selkeä. Jos Azerbaidžan haluaa muuttua todelliseksi demokratiaksi, vapaat ja avoimet vaalit ovat muutoksen virstanpylväs. Näiden 6. marraskuuta 2005 pidettävien parlamenttivaalien on oltava avoimet ja sääntöjen mukaiset, eikä niissä saa esiintyä painostusta tai sortoa.
Poliisin harjoittama sorto on kuitenkin lisääntynyt ennen vaalikampanjaa ja tällä hetkellä, mikä ei ole hyväksyttävää. Ei ole hyväksyttävää, että oppositiota vastaan osoitetaan raakuutta, väkivaltaa ja uhkailua ja ettei se pääsee tiedotusvälineisiin. Aiemmassa päätöslauselmassamme vetosimme molempiin osapuoliin, niin hallitusenemmistöön kuin oppositioon, etteivät ne turvautuisi väkivaltaan, ja jotta vaalikampanja voitaisiin käydä parhaissa mahdollisissa olosuhteissa. Tuolloin meillä kaikilla oli syytä olla toiveikkaita, mikä johtui presidentin viime toukokuussa antamasta määräyksestä näiden tulevien vaalien järjestämisestä. Olimme toiveikkaita myös nähdessämme niin monen ilmoittautuvan ehdokkaaksi 125 vaalipiirissä. Jopa toisinajattelijoiden sallittiin osallistua! Nyt emme kuitenkaan voi, kuten sanoitte, jättää huomioimatta, että vaalien lähestyessä jännitteet kasvavat ja laadittuja sääntöjä ei noudateta lainkaan. Lähettämällä Euroopan parlamentin jäsenistä koostuvan valtuuskunnan tarkkailemaan äänestyksen kitkatonta sujumista Euroopan parlamentti osoittaa kiinnostuksensa ja tahtonsa tukea meneillään olevaa demokraattista kehitystä Azerbaidžanissa.
Meidän on nyt kehotettava kaikkia vaaleissa kilpailevia puolueita, erityisesti vallassa olevaa enemmistöä, osoittamaan, että Azerbaidžan kykenee saavuttamaan tavoitteensa eli järjestämään vapaat ja avoimet vaalit, joissa jokainen kansalainen voi yhdellä äänestyslipukkeellaan valita ehdokkaat, jotka johtavat valtiota tulevaisuudessa. Arvoisa puhemies, haluan muistuttaa teitä, koska tämä on erittäin tärkeää, että haasteet Azerbaidžanissa suunnattoman suuria. On löydettävä ratkaisu jämähtäneeseen Vuoristo-Karabahin konfliktiin, on lisättävä valtaa ...
Jaromír Kohlíček,
   . Arvoisa komission jäsen, kuultuani avauspuheenvuoronne minun on vaikea uskoa, että te puhutte Azerbaidžanista. Jo sata vuotta sitten Azerbaidžan oli uskomattoman rikas valtio vain maineeltaan, vaikkakin Baku oli ja on edelleen yksi maailman johtavista öljyntuotannon keskuksista. On hyvin tiedossa, että Azerbaidžanin kansalaiset ovat erittäin köyhiä huolimatta valtion runsaista luonnonvaroista. Sadattuhannet Vuoristo-Karabahin konfliktin aikana kodeistaan paenneista pakolaisista asuvat edelleen pakolaisleireillä Azerbaidžanissa. Lisäksi valtion demokratian tilaa kuvaa riittävästi se, että kuulin kerran kuuluisan tutkimusmatkailijan kutsuvan sitä "kaanin valtakunnaksi". Lyhyen tähtäimen tavoitteena on joka tapauksessa oltava demokraattiset vaalit.
Kaikkien aihetta koskevien neuvottelujemme ohjenuorana on oltava parlamentin ja parlamenttien välisen valtuuskunnan vuoden 1999 jälkeen hyväksymät päätöslauselmat. Emme saa unohtaa, että Kaukasian valtiot ovat osa Eurooppaa. On siis ratkaisevaa, että suhteita Azerbaidžanin kanssa vauhditetaan ja että tämä tapahtuu EU:n perustavanlaatuisten demokraattisten arvojen pohjalta. Etenkin sosiaali- ja ympäristöasioissa olisi sovellettava vähimmäisnormeja. Demokraattisten vaalien valmistelujen aikana on olennaisen tärkeää, että ilmapiiri on suotuisa oppositiopuolueille ja –poliitikoille. Pääsy tiedotusvälineisiin ja yhdistymisvapaus ovat yhtälailla tärkeitä, ja näiden oikeuksien turvaamiseen on sisällyttävä muutakin kuin vain tarvittavien lainsäädännöllisten ja sääntelyyn liittyvien normien asettaminen. Mielestäni on jokseenkin yllättävää, että päätöslauselman johdanto-osan L kappaleessa viitataan neuvotteluihin Vuoristo-Karabahin tilanteesta, mutta siinä ei mainita Vuoristo-Karabahin hallituksen edustajien läsnäoloa.
Haluan lopettaa ilmaisemalla tukeni päätöslauselmaesitykselle. Olen erittäin tietoinen siitä, kuinka monimutkainen Etelä-Kaukasian tilanne on, ja ymmärrän siten, että on hyvin vaikeaa edistyä demokraattisten normien osalta aikana, jolloin ääriryhmien iskujen uhka on koko ajan läsnä. Emme saa kuitenkaan hylätä perusperiaatteita ja -menettelytapoja silloin, kun lakia säätävien elinten vaalikampanjat ja vaalit järjestetään Etyj:n normien mukaisesti. 
Bastiaan Belder,
   . Arvoisa puhemies, Azerbaidžanin parlamenttivaalien alkamiseen on vain 11 päivää. On siis hyvin huomiota herättävää, että Azerbaidžanin tiedotusvälineitä hallitsevat uutiset hallituksen jäsenten ja valtion öljyteollisuudessa toimivien korkean tason virkamiesten näyttävät erottamiset ja pidätykset. Viralliset lausunnot ja syytteet puhuvat korruptiosta ja salaliitosta opposition kanssa laillisia viranomaisia vastaan.
Tämä ei ole kovin mieltä ylentävä mielikuva vaaleja ajatellen. Sen vuoksi olen hyvin yllättynyt, ettei yhteisessä päätöslauselmaesityksessä viitata lainkaan näihin viimeaikaisiin tapahtumiin. Päätöslauselmassa oppositio sivuutetaan yleisen mielipiteen vuoksi vallankaappausta suunnittelevana puolueena, ja samaan aikaan presidentti Ilham Alijev voi antaa itsestään kuvan moitteettomana yleisen järjestyksen valvojana. En yhtään ihmettele, että kuulin eilen illalla merkittävän Azerbaidžanin asiantuntijan valittavan, että "nämä 6. marraskuuta pidettävät parlamenttivaalit ovat ajan- ja rahanhukkaa!"
Tämä ei kuitenkaan missään nimessä vähennä kyseisen asiantuntijan sitoutumista työhönsä, sillä myös hän matkustaa tarkkailijana Azerbaidžaniin. Samaa voidaan sanoa tänään myös Euroopan unionin toimielimistä, komissiosta ja tästä parlamentista. Kaikki vaaleja koskevat parannukset ovat tervetulleita. Näin ollen vetoankin komissioon ja mukana oleviin kansainvälisiin järjestöihin, että ne kiireesti vaativat Azerbaidžanin viranomaisia kirjaamaan tarkkaan ylös kaikki äänestäjät (esimerkiksi ottamalla sormenjäljen peukalosta). Tämä on varotoimenpide, jota presidentti Alijev eilisessä puheessaan alueellisten tuomareiden edessä sanoi vakavasti harkitsevansa. Azerbaidžanin lähihistoriassahan on ollut runsaasti vaalivilppitapauksia, joista on muodostunut varsinainen kansallinen perinne, jota esiintyy nykyään yhä hienostuneimmissa muodoissa.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja painottaa, että Azerbaidžanin demokraattisen opposition suun tukkimisella ja sivuuttamisella voi olla ajan mittaan vakavia poliittisia seurauksia, ei ainoastaan kansallisella tasolla, vaan myös alueellisesti. Vallassa olevan hallinnon ankarat ja autoritaariset säännöt saavat aikaan poliittisen kahtiajaon ja hallintoa vastustavien voimien radikalisoitumisen, mikä ilmenee lännenvastaisten asenteiden lisääntymisenä. Haluan varoittaa komissiota aliarvioimasta tätä kehitystä.
Radikalisoituminen ilmenee yhtälailla myös islamilaisten pyrkimysten lisääntymisenä. Tämä näkyy selvästi esimerkiksi talvella 2004–2005 tehdystä mielipidetutkimuksesta, jonka mukaan 23,2 prosenttia kansalaisista kannatti islamilaista valtiota ja 28,9 prosenttia suhtautui myönteisesti islamilaisen -lain osittaiseen käyttöönottoon. Tämä on tietysti vähäistä, jos vertailukohdaksi otetaan Teheranissa vallassa oleva ankarampi islamilaishallinto.
Haluan sanoa komissiolle, etteivät Azerbaidžanin energiavarojen runsaus tai hienot puheet asioista, kuten demokratisoinnista ja geopoliittisesta vakaudesta, saisi estää meitä näkemästä sitä, mitä Azerbaidžanilta ja sen kansalaisista pohjimmiltaan puuttuu – demokraattiset oikeusvaltion periaatteet. Kehotan teitä ja neuvostoa vaatimaan selkeästi ja suorasanaisesti Azerbaidžanin johtajia ottamaan tämä asia huomioon – huolimatta meneillään olevasta vaalitaistelusta – erityisesti nyt, kun merkittäviä kansalaisia vastaan esitetään vakavia syytöksiä, kuten vallankaappauksen suunnittelu ja julkisten varojen kavallus.
Lyhyesti sanoen meidän pitäisi ennen kaikkea estää hämärä valtapeli, jota presidentti Alijev ja hänen selvästi muuttuva kaartinsa nykyään pelaavat. Pelissä on kysymys runsaasti virtaavien öljyvarojen ahneesta jakamisesta keskenään ja puolueen vanhojen ja uudistusmielisten jäsenten yllyttämisestä toisiaan vastaan. EU:n on nyt pysyttävä välinpitämättömänä, ja varoituksen sana on paikallaan Azerbaidžanin yhteiskunnan hyväksi. 
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, esitellyssä päätöslauselmaesityksessä kiinnitetään huomiota Azerbaidžanin kaikkein vaikeimpiin ongelmiin, jotka vaarantavat sen, että 6. marraskuuta voidaan pitää puhtaat, demokraattiset ja pluralistiset parlamenttivaalit. Näyttää siltä, että hallituskoneiston edustajat sanovat yhtä ja tekevät toista. 
Euroopan parlamentin Etelä-Kaukasian valtuuskunnan tähänastisista yrityksistä huolimatta Azerbaidžanin julkisoikeuden korkeilla virkamiehillä, parlamentilla ja hallituksella on outo käsitys demokratiasta, oikeusvaltion periaatteesta ja ihmisoikeuksista. Valtionpäämies seurueineen johtaa maata itsevaltaisesti. Kuten komission jäsen mainitsi, meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, että viime viikolla presidentti Alijev erotti useita hallituksen korkea-arvoisia virkamiehiä tai määräsi heitä pidätettäväksi ja pantavaksi tutkintavankeuteen syyttäen heitä vallankaappausyrityksestä. Lisäksi vaalikampanjan huippuhetkellä useita kymmeniä oppositioon kuuluvia henkilöitä ja ihmisoikeusaktivisteja pidätettiin. Kaikki merkit viittaavat siihen, että valtiovalta aikoo puolustaa itsevaltiuttaan käyttämällä valtaansa ja yrittää estää opposition massakokoukset.
Koska Azerbaidžan osallistuu Euroopan naapuruuspolitiikkaan, on omien etujemme mukaista, että nykyinen tilanne muuttuu olennaisesti, ja tulevat vaalit ovat paras mahdollisuus muutoksen aikaansaamiseksi. Euroopan parlamentti pyrkii siihen, että monipuoluejärjestelmään perustuvaa lainsäädäntäprosessia vahvistetaan niin, että oppositiolle taataan yhtäläiset mahdollisuudet. Mielestäni käsiteltäväksi jättämämme ehdotus on äärimmäisen tärkeä. Ehdotuksessa Euroopan parlamentti ilmoittaa, että yleinen kansainvälinen mielipide hyväksyy ainoastaan puhtaat, vapaat ja yhtäläisten mahdollisuuksien vaalit. Se ei ole vain Euroopan parlamentin varoitus Azerbaidžanille, vaan se on tärkeä viesti koko Etelä-Kaukasian alueelle. Azerbaidžanilla on mahdollisuus näyttää 6. marraskuuta. 
Libor Rouček (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Azerbaidžanilla on vahvat historialliset, kulttuuriset ja taloudelliset siteet Eurooppaan, ja sillä on vahvoja Eurooppaan liittyviä tavoitteita. Äskettäin Azerbaidžaniin tekemälläni vierailulla minulla oli mahdollisuus todeta tämä itse niin keskustellessani tavallisten ihmisten kanssa kadulla kuin neuvotellessani poliittisten toimijoiden kanssa. Tämä oli yksi syy, jonka vuoksi suhtauduin myönteisesti Euroopan unionin neuvoston kesäkuussa tekemään päätökseen liittää Azerbaidžan sekä Armenia ja Georgia Euroopan naapuruuspolitiikkaan. Mielestäni naapuruuspolitiikka tarjoaa sopivat puitteet keskinäisten ja monenkeskisten suhteiden kehittymiselle ja niin Euroopan unionin kuin Azerbaidžanin tavoitteiden täyttämiselle.
Jotta tämä keskinäinen kumppanuus kehittyisi ja vahvistuisi, meillä on oltava myös yhteisiä arvoja, kuten ihmisoikeuksien, kansalaisvapauksien, demokratian ja oikeusvaltion periaatteen kunnioittaminen. Vaalit ovat tärkeä mittari näiden arvojen kunnioittamisen arvioimiseksi missä tahansa valtiossa. Haluan siten käyttää tilaisuuden hyväkseni ja kehottaa Azerbaidžanin viranomaisia noudattamaan näitä perustavanlaatuisia vaaliperiaatteita tulevien parlamenttivaalien aikana. Näihin periaatteisiin kuuluvat yhdistymis- ja sananvapaudet, jotka koskevat niin hallituksen kuin oppositionkin ehdokkaita. Viranomaisten on myös varmistettava, että vaalit toteutetaan tyynessä ja rauhanomaisessa ilmapiirissä.
Kuten aiemmat puhujat ovat maininneet, näiden vaalien valmisteluista on saatu ristiriitaisia uutisia. Toisaalta on ilmeistä, että jotakin edistystä on tapahtunut viime vaalien jälkeen. Nyt on esimerkiksi yleisesti ottaen enemmän ehdokkaita ja enemmän ehdokkaita myös itsenäisistä oppositiopuolueista. Toisaalta kuitenkin tukahduttavia toimenpiteitä pannaan vieläkin toimeen, ja oppositiota sorretaan edelleen. Mielestäni tapa, jolla vaalit hoidetaan, vaikuttaa myös tuleviin toimiimme. Tällä tarkoitan, että jos onnistumme varmistumaan siitä, että tiettyjä menettelytapoja noudatetaan näiden vaalien aikana – ja olen itse tarkkailuvaltuuskunnan jäsen – myönteinen vaikutus ulottuu ehdotettua toimintasuunnitelmaa koskevaan työhömme. Jos saamme hyvin kielteisen kuvan vaalien järjestelyistä, sillä on vastaava vaikutus työhömme. 
Tadeusz Zwiefka (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, sananvapaus on yksi demokratian kehittymisen tärkeimmistä tekijöistä. Yksi hyvä merkki siitä, missä määrin tämä vapaus on saavutettu, on tiedotusvälineiden nauttiman vapauden taso.
Azerbaidžan liittyi Euroopan neuvoston jäseneksi neljä vuotta sitten. Silloin se lupasi turvata sananvapauden sekä tiedotusvälineiden ja toimittajien toiminnan itsenäisyyden. Meille nämä asiat ovat selviä, mutta Azerbaidžanin kansalaisia meidän tarvitsee jatkuvasti tiedottaa ja muistuttaa siitä, kuinka tärkeä rooli tiedostusvälineillä on. Meidän on muistutettava heitä myös siitä, kuinka tärkeää on, että kaikilla kansalaisilla ja poliittisilla voimilla on vapaa ja tasapuolinen pääsy tiedotusvälineisiin. Tämä on tärkeää erityisesti vaalikampanjoiden aikana, mukaan lukien marraskuun tulevien vaalien vaalikampanja.
Tosiasia on, että yksi valtion tunnetuimmista toimittajista, Elmar Huseinov, on murhattu. Kukaan ei tehnyt mitään estääkseen hänen murhaansa, vaikka hänen vaimonsa oli ilmoittanut, että tuntemattomat henkilöt seurasivat tätä ja monet hänen ystävistään väittivät, että hän oli odottanut tulevansa murhatuksi. Tapahtuman jälkeen presidentti Alijev ilmoitti, että murha oli vakava kiihotus valtiota vastaan ja syytti rikollisia siitä, että he pilaavat Azerbaidžanin hyvän maineen. Hallitus pyysi jopa apua muilta valtioilta, mutta tutkimukset eivät ole tähän päivään mennessä tuottaneet mitään tulosta. Ne ovat sen sijaan saaneet aikaan paljon spekulointia. Hallitus valvoo edelleen luetuimpia sanomalehtiä, ja opposition lehdistöä lukee vain vähemmistö. -sanomalehti lakkautettiin Huseinovin kuoleman jälkeen, ja vaikka hänen seuraajansa perusti uuden -lehden, hänellä oli lähes heti valtavia vaikeuksia julkaista sitä. Nykyään lehden levikki on vain 3 000.
sanomalehden päätoimittaja, joka on myös parlamentin jäsen ja -puolueen johtaja, on yksi oppositiojohtajista, jotka vangittiin lokakuussa 2003. Vaikka presidentti onkin nyt armahtanut hänet, hänen toimituksensa joutui lopettamaan työt johtuen johtavien puolueiden valtavasta painostuksesta ja tuomioistuinten määräämistä kohtuuttomista sakoista. Tämä on tilanne, jossa Azerbaidžanin opposition lehdistö on tänään, niin yleisesti kuin vaalien valmistelujen aikana. Vaikka valtion televisio yksityistettiin useita kuukausia sitten, pääkanavat toimivat käytännössä edelleen samalla tavalla. Tarkoitan siis, että ne jättävät opposition ulkopuolelle. Vaikka valmisteilla olevat uudet televisiokanavat aiotaan suunnata laajemmin koko yhteiskuntalle, niillä ei ole käytännössä mitään mahdollisuuksia tehdä niin. 
Lopuksi totean, että on mahdollista, että jonain päivänä Azerbaidžanissa toimii vapaa lehdistö. On kuitenkin liian myöhäistä luoda aidosti monipuolinen toimintaympäristö tiedotusvälineille ennen marraskuun vaaleja. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, suuri joukko demokraattisten vapauksien ja ihmisoikeuksien loukkauksia, poliittisten vastustajien vangitseminen ja hyökkäykset vapaita tiedotusvälineitä vastaan heikentävät vapaiden ja demokraattisten vaalien mahdollisuuksia Azerbaidžanissa. Huomasimme vuoden 2003 presidentinvaalien aikana monia vakavia puutteita. Kansainvälinen yhteisö ei kuitenkaan reagoinut niihin millään tavalla. 
Kuinka valmis Euroopan komissio on nyt käyttämään kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen lykkäysehtoa demokraattisten oikeuksien loukkaamisen vuoksi?
Azerbaidžanin hallitus sallii kansainvälisen oikeusjärjestyksen vastaisesti lentoliikenteen Kyproksen tasavallan miehitetylle alueelle. Euroopan komission on lähetettävä ankara ja selkeä viesti Azerbaidžanille. Samanlainen päättäväinen viesti siitä, ettei Azerbaidžan voi osallistua Euroopan naapuruuspolitiikkaan, on lähetettävä myös parlamenttivaaleihin valmistautumisen aikana.
Kaikkien poliittisten vankien vapauttamisen, oikeusvaltion periaatteen kunnioittamisen, vapaiden vaalien järjestämisen ja instituutioiden demokratisoinnin on oltava perusehtoina Euroopan unionin ja Azerbaidžanin suhteiden kehittymiselle edelleen. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, haluan ottaa kantaa muutamaan keskustelussa esille tulleeseen seikkaan.
Ensinnäkin meillä on samanlaisia huolenaiheita näihin vaaleihin liittyen. Lehdistön- ja sananvapauksia on loukattu, ja meidän on tarkkailtava tätä kehitystä tarkasti. Voin joka tapauksessa todeta, että Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelma – joka ei ole vielä valmis, koska olemme vasta aloittaneet neuvottelut – antaa mahdollisuuden edistää demokraattista uudistusta. Lisäksi se antaa meille mahdollisuuden tehdä tarjouksistamme ehdollisia uusille demokraattisille uudistuksille ja laillisuusperiaatteen kunnioittamiselle. Olen kuitenkin samaa mieltä siitä, että öljyn tuomat uudet mahdollisuudet tekevät tehtävästämme vaikeamman kuin olimme ajatelleet, koska Azerbaidžan on tulevaisuudessa vauraampi. 
Toiseksi mainitsen, että johdin äskettäin neuvotteluja kolmen Kaukasian valtion kanssa New Yorkissa YK:n tuhatvuotisjulistuksen 5-vuotisseurantakokouksen ja ministeriviikon aikana. Keskustelimme myös tästä lentoliikennettä koskevasta kysymyksestä, ja toivomme, että asiaan tulee muutos. Tilanne on erittäin selvä, ja olin hyvin järkkymätön. Odotamme nyt näiden kolmen valtion johtajien palaavan asiaan, jotta voimme sopia, miten voimme aloittaa toimintasuunnitelmaa koskevat neuvottelut. 
Vuoristo-Karabahissa olemme valmiita aloittamaan tervehdyttämisohjelman, kunhan rauhansopimuksesta päästään sopimukseen. Sen perusteella, mitä kuulin keskustellessani kahden ministerin kanssa, näyttää siltä, että tämän asian suhteen on tapahtunut myönteistäkin kehitystä. Toivon, että sopuun päästään Azerbaidžanin vaalien ja Armenian kansanäänestyksen jälkeen. Kysymys on hyvin monitahoinen. Olen itse usein todistanut myönteistäkin kehitystä, esimerkiksi vuonna 2000, kun olin OECD:n puheenjohtaja. Lopulta päädyttiin kuitenkin jälleen umpikujaan. Mahdollisuuksia on kuitenkin olemassa, ja haluamme tutkia niitä. 
Haluan vielä sanoa, että meillä on tällä hetkellä itsenäinen lähetystö Georgiassa, ja alueellinen lähetystö hoitamassa Armeniaa, ja aiomme perustaa itsenäisen lähetystön Azerbaidžaniin vuonna 2007. Halusimme perustaa sinne alueellisen lähetystön, mutta azerbaidžanilaiset kieltäytyivät. He haluavat vain oman itsenäisen lähetystön. Tämä on myös rahoituksellinen kysymys, joka liittyy ulkoisten palvelujen rahoittamiseen. Toivon kuitenkin, että saamme rahoitusta otsakkeesta 4.
Lopuksi totean, että radikaalia islamismia koskeva viestimme presidentti Alijeville oli hyvin selkeä. Kerroimme hänelle, että jos hän ei salli oppositiolle hengitystilaa, hän avaa tietä radikaalille islamismille. Tämän keskustelun perusteella olemme kaikki samaa mieltä siitä. Toivon, että azerbaidžanilaiset kuulevat viestimme. 
Puhemies.
   Keskustelun päätteeksi olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan 27. lokakuuta 2005 klo 11.30.
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Azerbaidžan on Euroopan unionin strateginen kumppani niin talouden, turvallisuuden kuin ulkopolitiikankin alalla. EU on tästä syystä toivottanut Azerbaidžanin tervetulleeksi kumppanikseen Euroopan naapuruuspolitiikkaan ja seuraa mielenkiinnolla Azerbaidžanin sisäpolitiikan tapahtumia. Tulevat vaalit ovat merkittävä tapahtuma Azerbaidžanin historiassa. Vaalit näyttävät, mihin suuntaan valtio haluaa kulkea ja kuinka halukas se on seuraamaan entisten neuvostotasavaltojen jalanjälkiä kohti laajempaa demokraattista osallistumista, avoimuutta ja sananvapautta. 
Tietty hermostuneisuus on ymmärrettävää näin tärkeän tapahtuman kynnyksellä. En kuitenkaan pidä nykyisen hallituksen tähän saakka osoittamaa asennetta oikeutettuna. Se näyttää tarkoituksella luovan pelon ilmapiiriä, jossa turvaudutaan väkivaltaan ja puututaan lainvastaisesti vaalikampanjan kulkuun, mistä ovat todisteena useiden ehdokkaiden vetäytymiset. 
Myös päätös käyttää sormenjälkitunnistinta vaalivilppien vähentämiseksi tuli myöhään ja vasta monien vastalauseiden jälkeen, mikä vain saattaa epäilyttävään valoon hallituksen hyväntahtoisuuden edetä puhtaasti ja avoimesti. EU:n tuleva asenne ja myötämielisyys yhä tuottoisampaan kumppanuuteen riippuvat siitä, miten vaalikampanjan viimeinen viikko ja ennen kaikkea itse äänestys sujuu. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Anneli Jäätteenmäen laatimasta ulkoasiainvaliokunnan mietinnöstä (A6-0280/2005) tarkistetusta Barcelonan prosessista (2005/2058(INI)). 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, Välimeren ympäristö on EU:n naapurialueista alue, joka on ehkä eniten vaikuttanut EU-maiden kulttuuriin ja historiaan kautta aikojen. Kielemme, uskontomme, sanojemme alkuperä ja luvut juontavat juurensa Välimeren alueelta. Alue on myös strategisesti tärkeä, mutta ennen kaikkea Välimeren eteläpuolella olevat valtiot ovat meidän naapureitamme.
Mutta historia on historiaa. Vuosi 1995 oli käännekohta EU:n ja sen eteläisten naapureiden suhteissa. Silloin alkoi Barcelona-prosessi. Tänään, kymmenen vuotta myöhemmin, Välimeri-politiikka on yksi EU:n ulkopolitiikan painopisteistä. Voimme siis todeta, että tässä suhteessa on tapahtunut huomattavaa muutosta ja kehitystä.
Mutta nyt kymmenen vuotta myöhemmin on ehkä syytä kysyä, tarvitaanko Barcelona-prosessia tänä päivänä. Eurooppa on niin erilainen kuin silloin, kun prosessi alkoi. Uskon ja olen vakuuttunut, että parlamentin yksimielinen vastaus on, että me tarvitsemme tätä yhteistyötä. Eurooppa tarvitsee, me eurooppalaiset tarvitsemme ja toivottavasti myös kumppanimme tarvitsevat, paljon enemmän kuin silloin, kun yhteistyö tällä tasolla alkoi. Mutta tarvitaan tehokkaampaa yhteistyötä ja enemmän yhteistyötä. On ilo todeta, että Euroopan parlamentti on aina ollut Barcelona-prosessin vahva kannattaja, ja monet yksittäiset parlamentin jäsenet ovat tehneet paljon työtä ja vieneet tätä yhteistyötä eteenpäin.
Haluan tässä tilanteessa nostaa esille muutamia asioita, joihin toivoisin Barcelona-prosessin tulevaisuudessa entistä vahvemmin keskittyvän. Yksi niistä on koulutus. Kumppanuusmaissamme on paljon lukutaidottomuutta. Omissa maissamme korostamme koulutusta ja osaamista. Vain sitä kautta menestymme. Tuolla alueella tilanne on aivan sama. Erityisesti haluaisin painottaa nuorten tyttöjen ja naisten mahdollisuutta kouluttautua ja sitä, että EU panostaisi siihen, että lukutaidottomuus vihdoin ja viimein poistuisi. Me korostamme täällä EU:ssa hyvin mielellämme toimivan demokratian merkitystä, mutta ennen kuin voimme odottaa demokratian toimivan, ihmisten täytyy osata lukea. Lukutaito on siis demokratiankin kannalta tärkeä.
Toiseksi haluaisin nostaa esille taloudellisen kasvun ja siihen liittyvät uudistukset. EU on aktiivisesti tukenut taloudellista integraatiota ja vapaakauppaa, ja EU onkin suurin kauppakumppani yksittäisten kumppanuusmaiden kanssa. Yli 50 prosenttia näiden maiden kaupasta suuntautuu EU-alueelle, kun USA:han suuntautuu 13 prosenttia. Mutta tähän sisältyy tietynlainen dilemma. EU:n ja kumppanuusmaiden välinen runsas kaupankäynti ei ole heijastunut EU:n poliittisen vaikutusvallan kasvuun. 50 prosenttia kaupasta ei tuo 50 prosentin vaikutusvaltaa.
Haluaisin myös korostaa Anna Lindh -säätiön toiminnan merkitystä. Toivon, että siihen panostetaan tulevina vuosina entistä enemmän, sillä uskontojen ja kulttuurien välinen dialogi on tärkeää. Meidän on valittaen todettava, että Barcelona-prosessi ei ole kaikilta osin tässä suhteessa onnistunut ja siinä on korjaamisen varaa.
Siirtolaisuus on yksi tärkeä Euro–Välimeri-kumppanuuden ulottuvuus, ja tänä päivänä tuntuu, että ongelmat vain lisääntyvät, joten tähän alaan tulee myös panostaa.
Lopuksi haluan todeta, että on ollut miellyttävää toimia esittelijänä pohjoisen alueen edustajana. Olen saanut oppia paljon ja olen myös huomannut, että Pohjois-Euroopan ja Etelä-Euroopan kulttuurien välillä tarvitaan dialogia. Olen yllätyksekseni huomannut, että sitä ei tällä hetkellä Euroopan parlamentissakaan ole riittävästi. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, Jäätteenmäen Euroopan parlamentille esittelemä mietintö on erinomainen. Mietintö "tarkistetusta Barcelonan prosessista" voi kuulostaa hieman yllättävältä nimenvalinnalta, mutta ehkä nimellä korostetaan EU:n ja Välimeren valtioiden kumppanuuden vahvistamista ja syventämistä. Tämä käy selvästi ilmi päätöslauselmaesityksestä.
Barcelonan prosessin kymmenennes vuosipäivä ei ole pelkkä aikaisempien saavutusten muistotilaisuus, varsinkaan kun kaikki saavutuksemme eivät ole menestyneet. On myös erittäin tärkeää katsoa tulevaisuuteen, rakentaa aikaisemman menestyksen perustalle ja hyödyntää yhteistyön mahdollisuuksia määrätietoisesti ja poliittisesti rohkealla tavalla.
Olen esittelijä Jäätteenmäen kanssa samaa mieltä siitä, että Barcelonan prosessia tarvitaan tulevaisuudessakin. Siksi marraskuun lopussa Barcelonassa järjestettävä huippukokous on mielestäni erityisen tärkeä, koska valtionpäämiehet ja hallitusten päämiehet pääsevät siellä ensi kertaa ilmaisemaan mielipiteensä tästä asiasta.
Komissio on antanut pyynnöstäni aiheesta oman tiedonantonsa. Pidän tiedonantoa erityisen merkittävänä, koska siinä käsitellään samoja asioita, joita me kaikki parlamentissa pidämme tärkeinä – olen kuullut teidän puhuvan samoista asioista. Tiedonannossa on kolme pääaihetta, joiden joukkoon lisäisin vielä kulttuurin.
Ensimmäisenä aiheena ovat poliittiset uudistukset sekä ennen kaikkea ihmisoikeuksien, demokratian ja hyvän hallintotavan tukeminen. Palaan näihin myöhemmin. Toisena kohtana on koulutus. Esittelijä Jäätteenmäki on täysin oikeassa todetessaan, että koulutuksen kehittämistä on jatkettava ja vahvistettava. Aihe on minulle erittäin tärkeä ja aion toimia asian hyväksi.
Kolmantena aiheena on talouskehitys. Olemme edistyneet alalla ehkä tähän asti eniten, mutta siinä on silti vielä parantamisen varaa. Tarkastelen asiaa yksityiskohtaisesti tuonnempana.
Kulttuurin saralla on tietysti vielä paljon tehtävää. Anna Lindh -säätiö, sivilisaatioiden ja kulttuurien välinen vuoropuhelu sekä tämän verkoston laajentumismahdollisuudet ovat erittäin tärkeitä asioita. Komissio on luonnollisesti valmis auttamaan asiassa.
Haluan käsitellä ensiksi poliittisia uudistuksia, demokratiaa ja ihmisoikeuksia, joita meillä ei ole varaa jättää huomiotta vaan meidän on pyrittävä ulkopuolelta tukemaan näihin liittyvää uudistusta. Emme voi kuitenkaan pakottaa uudistuksiin, vaan niille on annettava vahva tuki ja tarjottava mahdollisuutta saada tukea. Sen vuoksi on tärkeää, että naapuruuspolitiikan perustana on Barcelonan prosessi, jotta käytettävissä ovat oikeat välineet. Olen viime viikkoina vieraillut monissa Välimeren maissa, esimerkiksi Tunisiassa, Jordaniassa ja Libanonissa. Näissä maissa olen nähnyt, miten tehokkaasti välineitä voidaan käyttää sellaisissakin tilanteissa, joissa ihmisoikeuskysymyksiin reagoidaan eri tavalla.
Olemme suunnitelleet jotain erityistä ihmisoikeuksien edistämiseksi. Ensi vuodesta tai viimeistään vuodesta 2007 alkaen lisätukea on saatavana uuden demokratiajärjestelyn (Democracy Facility) kautta. Sen perusteella uudistuksissa erityisen hyvin edistyneet valtiot saavat jo saamiensa varojen lisäksi vähintään 10 prosenttia lisätukea. Toivottavasti tämä kannustaa valtioita sitoutumaan uudistuksiin entistä lujemmin ja rohkaisemaan hitaammin edistyviä toimimaan samoin.
Tämä edellyttää kumppanuuden poliittisten näkökohtien ja turvallisuusnäkökohtien laajentamista ja kehittämistä, koska poliittista kehystä on hyödynnettävä entistä tehokkaammin. Siksi pidän parlamentin Euro–Välimeri-kokouksia erityisen tärkeinä, mutta ministerineuvoston ja troikan kokoukset voivat myös osaltaan tukea jatkokehitystä.
Toiseksi on tärkeää muistaa koulutuksen merkitys ja erityisesti sen yhteiskunnallinen vaikutus. Välimeren maissa kolmannes väestöstä on alle 15-vuotiaita, joten koulutus on erityinen painopistealue. UNDP:n inhimillisen kehityksen raportin mukaan koulutus ja erityisesti naisten tasavertainen asema auttavat viemään kehitystä eteenpäin.
Siksi olen tehnyt lukutaidottomuuden poistamisesta erityisen painopistealueen. YK:n vuosituhatjulistuksen mukaan tavoite olisi saavutettava vuoteen 2015 mennessä. Toivottavasti onnistumme siinä. Haluan, että tytöillä ja pojilla on tasavertainen mahdollisuus käydä samoja kouluja ja saada sama koulutus. Haluan myös, että naisten erityistukitoimille annetaan ensisijainen asema. Suunnittelemme tähän tarkoitukseen apurahaohjelmaa, jossa naisille myönnetään yliopistotutkinnon jälkeisiä apurahoja alan kehityksen vauhdittamiseksi.
Pidän myös maahanmuutto-ongelmia keskeisinä sosiaalisina kysymyksinä. Olin esimerkiksi tänään tapaamassa vierailulla olevaa Marokon varaulkoministeriä Taieb Fassi Fihriä, ja keskustelimme tietysti Ceutan ja Melillan tämänhetkisistä tapahtumista, joihin on mahdotonta suhtautua välinpitämättömästi. Meidän on toimittava yhdessä ratkaisujen löytämiseksi, ei ainoastaan Euroopan unionin ja Välimeren alueen suhteisiin yleisesti vaan myös Saharan eteläpuolisille valtioille ja Afrikalle. Meidän on luonnollisesti yritettävä lopettaa ihmisten salakuljetus, jotta järkyttävän ihmiskaupan uhrien määrä ei kasva entisestään. Kyseisille maille on myös luotava lisää kehitysmahdollisuuksia, jotta tällaisia muuttoliikkeitä ei pääse syntymään.
Pakolaisia on kohdeltava YK:n pakolaissopimuksen mukaisesti ja heidän ihmisoikeuksiaan on kunnioitettava. Laittomien pakolaisten tulva on kuitenkin pysäytettävä. Tämä on varmasti yksi Barcelonan huippukokouksen pääaiheista.
Talouden alalla olemme tehneet paljon työtä normaalin kaupankäynnin varmistamiseksi ja vapaakauppa-alueen luomiseksi vuoteen 2010 mennessä. Tehtävää on kuitenkin vielä paljon palveluiden ja maatalouden kaupan alalla. Lisäksi on jatkettava etelä–etelä-kaupan eli Agadirin prosessin kehittämistä. Muita tärkeitä aiheita ovat liikenne, energia ja ympäristö. Marrakeshissa järjestetään joulukuussa liikennekonferenssi. Energia-alalla on kehitettävä entistä enemmän alueellisia verkostoja. Ympäristön alalla on pyrittävä varmistamaan Välimeren puhtaus.
Esittelijä Jäätteemäki korostaa oikeutetusti kulttuurien yhteistyötä, jolle mekin annamme enemmän painoarvoa tulevaisuudessa.
On yleisesti tiedossa, että Barcelonan prosessi tarjoaa tilaisuuden saada israelilaiset ja palestiinalaiset saman pöydän ääreen, mutta prosessi jää jatkuvasti Lähi-idän rauhanprosessin varjoon. Siksi asiassa on edistyttävä. Tämän todetessani ajattelen erityisesti kvartettiryhmän erityisedustajaa Wolfensohnia, joka on tehnyt todella hyvää työtä ja jota tuemme täysin. 
Kader Arif (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi onnitella esittelijä Jäätteenmäkeä mietinnöstä, jossa käsitellään tarkistettua Barcelonan prosessia.
Seuraavaksi haluan käsitellä ehdotustani. Ensi kuussa EU:n valtionpäämiehet ja hallitusten päämiehet tapaavat Välimeren valtioiden virkaveljensä juhlistaakseen Barcelonan prosessin kymmenettä vuosipäivää. Euro–Välimeri-kumppanuuden kunnianhimoisena tavoitteena oli tarjota poliittisesti, taloudellisesti, sosiaalisesti ja kulttuurisesti entistä parempi ja monipuolinen tulevaisuus. Kymmenen vuotta myöhemmin on saavutettu vaihtelevia tuloksia. Olemme luoneet Välimeren naapurivaltioidemme kanssa keskustelu- ja yhteistyöfoorumin, johon olen tyytyväinen, mutta olemme vielä kaukana kaikkien asettamiemme tavoitteiden saavuttamisesta. Lähi-idän konfliktiin ei ole löydetty ratkaisua. Alue on edelleen epävakaa. Ihmisoikeuksissa ja demokratisoinnissa ei ole edistytty tai niissä ei ole edistytty tarpeeksi. Välimeren eteläpuoliset valtiot ja niiden väestö eivät ole hyötyneet odotetusta taloudellisesta ja sosiaalisesta hyvinvoinnista. Työttömyysaste on edelleen liian suuri erityisesti nuorison keskuudessa ja synnyttää lohdutonta muuttoliikettä.
Talouden alalta mainitsen vain yhden esimerkin. Monikuitusopimuksen päättyminen on vain lisännyt Välimeren alueen ongelmia. Vaikka komission jäsen Mandelsonin ehdotuksen uudet kumulatiiviset alkuperäsäännöt ovat oikeansuuntaisia, taloudellinen etelä–etelä-yhdentyminen ei ole vielä läheskään valmis. Olemme Välimeren alueen etuoikeutettu kumppani, ja alueen kaikki toiveet kohdistuvat meihin. Näistä ihmisistä välittäminen tarkoittaa ensisijaisesti heidän huoliinsa ja pyrkimyksiinsä vastaamista eli kykyä saavuttaa entistä suurempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja kestävä talouskehitys.
Ehdotettu uusi naapuruuspolitiikka on myönteinen aloite, koska se edellyttää demokratian laajentamista. Tuki on kuitenkin jaettava tasaisesti itäisten ja eteläisten naapuriemme kesken. Toivon, että uudella politiikalla pyritään saavuttamaan Barcelonan prosessin tavoitteet ja että siinä otetaan huomioon alueen erityisongelmat. Minua huolestuttaa lisäksi se, että komission ehdottamassa naapuruuden ja kumppanuuden välineessä ei mainita erikseen YK:n vuosituhannen tavoitteita.
Maailmanlaajuisessa ympäristössämme kaupan vapauttaminen ei voi olla ainut vastaus esitettyihin ongelmiin. Tämä koskee myös ympäristönsuojelua – olemmehan vastuussa maapallostamme – ja sitäkin enemmän julkisia palveluita, joilla vastataan ihmisten perustarpeisiin koulutuksen, terveydenhuollon, kulttuurin sekä veden- ja energiansaannin alalla. Kansainvälisen kaupan valiokunta, jonka jäsen olen, antoi aiheesta ehdotuksen, jota ulkoasiainvaliokunta ei kuitenkaan hyväksynyt.
Olemme samaa mieltä siitä, että tehtävää riittää yhä. Toivottavasti olemme samaa mieltä huomennakin, jotta yhteinen tavoite voidaan saavuttaa. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aivan aluksi kiittää esittelijä Jäätteenmäkeä hänen mietinnöstään ja yhteistyöhalustaan, joiden ansiosta saimme valmiiksi päätöslauselmaesityksen tiedotuksesta ja poliittisista ehdotuksista.
Barcelonan prosessin kymmenennes vuosipäivä tarjoaa erinomaisen tilaisuuden arvioida saavutuksiamme ja ennen kaikkea määritellä uudelleen poliittisen näkemyksemme ja strategiamme uudessa tilanteessa, jossa Euroopan unioni on laajentunut, jossa kohtaamme maailmanlaajuistumisen haasteita ja jossa terrorismin uhka on lisääntynyt.
Barcelonan prosessi ansaitsee erityishuomiomme, koska Euroopan unionin ulkopolitiikka näkyy siinä erittäin kokonaisvaltaisesti monenvälisenä ja maailmanlaajuisena kumppanuutena, jossa sovelletaan yhteistä strategiaa. Se liittyy kiinteästi Euroopan unionin tärkeisiin etuihin, koska sillä voidaan edistää Välimeren alueen rauhaa ja turvallisuutta sekä maailman rauhaa ja vakautta.
Tähänastiset tulokset eivät ole tyydyttäviä. Molemmat osapuolet ovat syyllistyneet heikkouteen ja laiminlyönteihin. Kumppaneilta on puuttunut tarkkanäköisyyttä, poliittista tahtoa ja riittävä rahoitus. Kumppanit eivät myöskään ole pystyneet lisäämään uudistuksia ja keskinäistä yhteistyötä tullakseen houkutteleviksi markkina- ja talousalueiksi.
Pidän huolestuttavana sitä, ettei monenvälinen yhteistyösuhde ole auttanut ratkaisemaan pitkäaikaisia ongelmia, kuten Israelin ja Palestiinan konfliktia eikä Kyproksen kysymystä. On myös huolestuttavaa, ettei prosessi ole tavoittanut kansalaisia. Kansalaiset eivät ole osallistuneet eivätkä ryhtyneet kumppaneiksi prosessiin, jota ei tunneta Välimeren kummallakaan puolella. Kansalaiset eivät ole tutustuneet haasteisiin, jotka edellyttävät meiltä yhteistyötä, yhteisiin piirteisiimme tai edes erilaisiin lähtökohtiimme.
Uskon, että 10 vuotta ensimmäisen huippukokouksen jälkeen järjestettävän vuoden 2005 huippukokouksen painopistealueeksi otetaan selkeästi tarve ottaa kansalaisyhteiskunta mukaan Barcelonan prosessiin.
Haluamme edistää uusia aloitteita, kuten esittelijä Jäätteenmäen mainitsemaa Euro–Välimeri-foorumia, ja kaikentasoista yhteistyötä, esimerkiksi paikallisviranomaisten, alueiden ja yliopistojen välillä. Kansalaisten liikkuvuutta kaikissa sosiaali- ja ammattiryhmissä on kannustettava. Euro–Välimeri-ministerikokouksella on erittäin tärkeä tehtävä, ja se on jo alkanut osoittaa arvoaan. Toivomme sen lisäävän yhteisymmärrystä ja yhteisen vastuuntunnon muodostumista. Toivomme todellista kulttuurienvälistä vuoropuhelua, ei pelkkää käyntikorttien vaihtoa. Meidän on käytävä keskustelua, jossa olemme valmiit tuomaan eriävät mielipiteemme esiin ja etsimään yhtymäkohtia. Kulttuurien väliseen vuoropuheluun on otettava mukaan koko maailma: kultturinormit, erilaiset historiantulkinnat, elämäntavat ja naisten asema. Arvoisa komission jäsen, olen tyytyväinen, että toitte asian nimenomaisesti esille, mutta haluan korostaa, että naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta on tehnyt arvokasta työtä paitsi mietinnön liitteenä olevan lausunnon laatimisessa myös vuonna 2002 laatimassaan mietintöluonnoksessa, joka toimi perustana Välimeren alueen ensimmäiselle alueelliselle naisten ohjelmalle. Vaadimme muutakin kuin koulutusta ja työpaikkoja. Vaadimme, että naisten tilanne todella arvioidaan, että Euroopan komissio arvioi tähänastisen politiikkamme tulokset määrällisesti ja laadullisesti ja että sukupuolten tasa-arvoa koskevat näkökohdat sisällytetään Barcelonan prosessin kaikkiin kolmeen pilariin. 
Charles Tannock,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan naapuruuspolitiikan mietinnön esittelijänä olen vahvasti sitä mieltä, että on yhteisten etujemme mukaista vahvistaa siteitämme Välimeren eteläpuolisiin kumppaneihin Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä, kuten Barcelonan prosessin alussa 28. marraskuuta 10 vuotta sitten virallisesti esitettiin.
Haluamme antaa liittolaisemme Yhdysvaltojen kanssa selkeän viestin siitä, että tuemme Välimeren alueen kansalaisyhteiskunnan vahvistamista, avointa markkinataloutta, demokraattista moniarvoisuutta ja perustavaa laatua olevien ihmisoikeuksien kunnioittamista, esimerkiksi tiedotusvälineiden vapautta, oikeuslaitoksen riippumattomuutta, oikeusvaltioperiaatetta sekä erityisesti edellisen puhujan mainitsemia naisten oikeuksia. Arabimaat pitävät Tunisiaa tässä suhteessa edistyksellisenä valtiona. Myös ympäristöalan yhteistyö on yksi painopistealueistamme.
Välimeren valtiot ja erityisesti niiden lisääntyvä väestö tarjoavat kasvavat markkinat omille tuotteillemme. Olen sitä mieltä, että Euroopan unionin etujen mukaista on myöntää alueelle runsaasti kehitystukea nykyisestä Meda-ohjelmasta, jonka määrärahat ovat käsittääkseni noin 3 miljardia euroa vuodessa, sekä uudesta Euroopan naapuruuspolitiikan välineestä. Näin tuetaan Euro–Välimeri-ryhmän valtioiden talouskasvua sekä estetään työttömyyden ja levottomuuksien lisääntyminen, joka puolestaan tarjoaa EU:n turvallisuuden kannalta huolestuttavia tilaisuuksia värvätä kovan linjan islamisteja. Tämän olemme saaneet äskettäin todeta Marokossa Casablancassa tehdyissä pommi-iskuissa, Algeriassa viime vuosina käydyssä murheellisessa sisällissodassa sekä Hamasin, Hizbollahin ja Islamilaisen Jihadin suosion kasvussa miehitetyillä palestiinalaisalueilla. Emme saa myöskään unohtaa, että pohjoisafrikkalaiset salafisti-äärimuslimit olivat vastuussa Madridin traagisista pommi-iskuista.
Meidän on myös pyrittävä estämään Euroopan unioniin suuntautuvat laajat ja hallitsemattomat muuttoliikkeet. Muuten seurauksena on osapuolten nykyisten hyvien suhteiden täydellinen rikkoutuminen.
Me kaikki toivomme, että vapaakauppa-alue syntyy vuoteen 2010 mennessä. Uusi Euro–Välimeri-alueen parlamentaarinen edustajakokous helpottaa vuoropuhelua perinteisten vihollisten, kuten Israelin ja arabimaiden, välillä. Edustajakokous tarjoaa niille ainutlaatuisen tilaisuuden ratkaista ongelmia rauhanomaisesti. Mielestäni Israelin vetäytyminen Gazasta on hyvä alku tiekarttana tunnetun Lähi-idän rauhansuunnitelman palauttamiseksi asialistalle. Edustajakokous toimii myös foorumina ajatustenvaihdolle islamilaisen maailman ja enemmistöltään kristillisen Euroopan unionin välillä.
Suhtaudun optimistisesti demokraattisten arvojemme leviämiseen Välimeren alueella, varsinkin kun otetaan huomioon Irakin, Palestiinan ja Libanonin viimeaikaiset vaalit sekä Egyptin alustavat askeleet kohti demokratiaa.
Poliittisen ryhmäni puolesta suosittelen vahvasti, että parlamentti hyväksyy esittelijä Jäätteenmäen mietinnön. 
Luis Yáñez-Barnuevo García,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella esittelijä Jäätteenmäkeä, joka on tehnyt paljon hyvää työtä tätä mietintöä laatiessaan ja suhtautunut erittäin suotuisasti poliittisen ryhmäni tarkistusehdotuksiin. Lisäksi haluan kiittää komission jäsentä Benita Ferrero-Waldneria, joka on täällä kanssamme myöhäisestä kellonajasta huolimatta.
On kulunut tasan kymmenen vuotta historiallisesta Barcelonan julistuksesta, joka johti ensimmäiseen Euro–Välimeri-huippukokoukseen. Kokouksen isäntänä toimi pääministeri Felipe González, joka oli Euroopan unionin tuolloisen puheenjohtajavaltion edustaja. Tuolloin avautunut mahdollisuus Euro–Välimeri-assosiaatiosopimuksen tekemiselle antoi valtavasti toivoa. Tulokset ovat kieltämättä olleet vaihtelevia ja vielä on paljon tehtävää, mutta myös esteet ja vaikeudet ovat olleet valtavia. Sen unohtaminen olisi kohtuutonta.
Välimeri, Euroopan kulttuurin kehto, on ollut ja on joiltain osin edelleenkin yhteenottojen ja konfliktien meri. Euro–Välimeri-kumppanuus kannattaa, jos sitä käytetään poistamaan esteitä ja kannustamaan vuoropuhelua ja yhteistyötä pohjoisen ja etelän välillä sekä asettamaan etusijalle alueiden kovasti heikentyneet etelä–etelä-suhteet.
Marraskuussa järjestettävässä Barcelonan huippukokouksessa (Barcelona + 10) on tärkeää laatia selkeä, toteuttamiskelpoinen ja realistinen tärkeysjärjestys, joka on samalla kunnianhimoinen. Meillä on nyt viitekehys, sivilisaatioiden liitto, joka sai alkunsa pääministeri Zapateron aloitteesta ja jonka YK:n pääsihteeri hyväksyi heinäkuisessa lausunnossaan. Tavoitteiden saavuttamiseksi ensin on lievennettävä alueen jännitystä, erityisesti israelilaisten ja palestiinalaisten välillä, mikä on Euro–Välimeri-suhteiden todellinen akilleenkantapää. Assosiaatiosopimuksen tärkeimpänä tavoitteena on luoda jaetun vaurauden alue, vähentää köyhyyttä, kaventaa sosioekonomista kuilua pohjoisen ja etelän välillä sekä, kuten täällä on jo todettu, edistää poliittisia uudistuksia, demokratisoitumista, oikeusvaltioperiaatetta ja ihmisoikeuksien noudattamista.
Keskustelussa on tullut esille monta muutakin kysymystä: muuttoliikkeiden hallinnan ongelma, naisten syrjintä, Välimerta uhkaavat vakavat ympäristöongelmat, kolmen monoteistisen uskonnon välinen vuoropuhelu, paikallisen ja alueellisen yhteistyön tarve, terrorismin torjunta, joukkotuhoaseiden valvonta, väestöjen osallistuminen jne. Puheeni lopuksi kuitenkin todettakoon, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on ennen kaikkea osoitettava valtavasti poliittista tahtoa ja taloudellista sitoutumista ja niiden aidosti ymmärrettävä, että Euro–Välimeri-suhteissa on paljon pelissä.
Välimeri on Euroopan unionin suojattomin sivusta, ja jollemme suhtaudu asiaan vakavasti, joudumme maksamaan siitä tulevaisuudessa. 
Cecilia Malmström,
   Arvoisa puhemies, nyt kun Barcelonan prosessi on pian kymmenen vuotta vanha, sitä on syytä arvioida. Maailma näyttää nykyään hyvin erilaiselta kuin kymmenen vuotta sitten. EU:hun on liittynyt uusia jäsenvaltioita, kuten Kypros, ja Turkin ja Kroatian kanssa on aloitettu jäsenyysneuvottelut. Naapuruuspolitiikkaa on kehitetty, ja olemme nähneet, miten demokratia on monissa kumppanivaltioissamme edistynyt ja joissakin valitettavasti taantunut. Terrorismin torjunnasta on tullut yhä tärkeämpää. Myös Irakin sota ja Irakin aloittama vaikea demokratisoitumisprosessi ovat vaikuttaneet suhteisiin koko alueen kanssa. Huolenaiheisiimme kuuluvat myös Iran ja sen ydinpolttoainepolitiikkaan liittyvät ongelmat. Palestiinan vaalit ja vetäytyminen Gazasta ovat hyvä asia, mutta samalla rauhanprosessi on pysähtynyt. Libanonin ja Syyrian levottomuudet sekä Afrikan viimeisen siirtomaan Länsi-Saharan murheellisen tilanteen jatkuminen osoittavat, että alueella todellakin riittää vielä valtavasti tehtävää.
Tätä taustaa vasten on luonnollista tehdä arvioita ja käydä keskusteluja Barcelonan prosessista. Prosessi on luonut joukon erittäin tärkeitä rakenteita ja entistä lujemman keskinäisen yhteistyön muodon. Kaikkien valtioiden kanssa tehdyt assosiaatiosopimukset ovat lisänneet vuoropuhelua, kaupankäyntiä ja hankkeita sekä luoneet monia yhteisiä keskustelufoorumeja, mikä on johtanut koko EU:n pitkäaikaiseen sitoutumiseen. Tämän todistaa se, että istuntosalissa on tänä iltana keskustelemassa jäseniä koko Euroopasta, ei pelkästään etelästä.
Meillä on yhteinen historia ja kulttuuri sekä yhteiset ongelmat ja niiden ratkaisut. Yhteiset kysymykset liittyvät muun muassa terrorismiin, siirtolaisuuteen, kasvuun, kehitykseen, kauppaan, ympäristöön ja energiaan. Tulevaisuuden kysymyksiä ovat kuitenkin ennen muuta ihmisoikeus- ja demokratiakysymykset. Ne ovat kaikkein tärkeimpiä asioita, ja niissä Barcelonan prosessi on monin tavoin epäonnistunut. Vaikka assosiaatiosopimukset sisältävät ihmisoikeuslausekkeita, niitä ei käytetä, koska meillä ei ole kunnollisia menettelyjä puuttua niissä valtioissa tapahtuviin vakaviin ihmisoikeusrikkomuksiin, joiden kanssa teemme yhteistyötä. Asia ei myöskään aina herätä kovin paljoa kiinnostusta.
Nämä asiat muodostavat tulevaisuudessa suuren haasteen Barcelonan prosessille. Koko yhteistyömme on uudistettava sellaiseksi, että sen avulla voidaan aloittaa koko alueen demokratisointi. Demokratiaan siirtyminen jos jokin edistää vakautta. Maailman vähiten vapaat valtiot sijaitsevat Lähi-idän alueella, mikä luo kasvualustan kiihkomielisyydelle, turhautumiselle ja kenties myös terrorismille. Siksi meidän on Barcelonan prosessin yhteydessä luotava laajamittaista demokratisointia edistäviä strategioita sekä tuettava esimerkiksi toisinajattelijoita, sananvapautta ja oikeusvaltioperiaatteeseen tukeutuvia yhteisöjä. Tämän kaiken toteuttamiseen tarvitaan tietenkin kaupankäyntiä, vuoropuhelua, koulutusohjelmia ja kulttuuriyhteistyötä.
Tällä tavoin Barcelonan prosessista on tultava yksi vaihtoehto valtioille, jotka eivät voi koskaan päästä EU:n jäseniksi. Prosessin on annettava käytännön etuja vastineeksi siitä, että vaadimme uudistuksia. Jos onnistumme tässä, teemme historiaa. Lopuksi haluan kiittää kollegaani jäsen Jäätteenmäkeä erittäin rakentavasta mietinnöstä. 
Hélène Flautre,
   Arvoisa puhemies, jäsen Wallström ja te, arvoisa komission jäsen, olette muiden tavoin kiinnittäneet huomiota kysymykseen, jossa Barcelonan prosessin kaikkia lupauksia ei ole täytetty. Tarkoitan tietenkin ihmisoikeus- ja demokratiakysymystä. Jos ette ole vakuuttuneita tästä, ajatelkaa vain alueen lehdistönvapauden tilannetta, jonka jäsen Patrie tänä iltapäivänä otti huomioon vetoomuksessaan, tai Tunisian sananvapauden tilannetta juuri ennen pian alkavaa tietoyhteiskuntaa käsittelevää huippukokousta. Ongelmista kertovat järjestymis-, sanan- ja kokoontumisvapauden rikkomusten määrä, useiden valtioiden vakavasti puutteellinen oikeusjärjestelmä sekä kidutus, joka on yleistä tai joissakin valtioissa lähes järjestelmällistä. Lisäksi ihmisoikeuksien puolustajiin kohdistuu paljon häirintää ja heidän oikeuksiaan rikotaan kaikkialla maailmassa.
Barcelonan prosessi ei siis ole täyttänyt näitä kysymyksiä koskevia kaikkia lupauksiaan. Katson jäsen Jäätteenmäen tavoin, että Barcelonan prosessissa on puutteita, jotka liittyvät naisten oikeuksiin, taloudellisiin ja sosiaalisiin oikeuksiin sekä tehokkaan demokratia- ja ihmisoikeuspolitiikan toteuttamiseksi käyttöön otettuihin menettelyihin. Kaikesta tästä huolimatta Barcelonan prosessin ansiosta on voitu perustaa menettelyjä ja foorumeja näitä kysymyksiä koskevaa poliittista vuoropuhelua varten. Samalla prosessi on luonut tarvittavan perustan ihmisoikeuksia ja demokratiaa edistävien kunnianhimoisten toimien toteuttamiseksi.
Arvoisa komission jäsen, totesitte, että maahanmuuttokysymys olisi Barcelonan huippukokouksessa käytävän keskustelun keskeisiä aiheita. Haluan sen osalta kiinnittää huomiota yhteen näkökohtaan. Kun torjumme terrorismia ja laitonta maahanmuuttoa, kannustamme mielestäni valtioita rikkomaan kansainvälistä oikeutta. Tämä on melko ilmeistä, ja sen ovat jälleen kerran osoittaneet Libyaan liittyvät Lampedusan tapaukset sekä äskettäin Espanjan enklaaveissa Ceutassa ja Mellillassa sekä Marokossa sattuneet tapaukset. Kun pyydämme näitä valtioita pysäyttämään Saharan eteläpuolelta tulevien pakolaisten virran, kannustamme ja suorastaan pyydämme niitä rikkomaan ihmisoikeuksia. Ennen kuin yritämme pysäyttää niin sanottujen laittomien maahanmuuttajien tulvaa, Euroopan on määriteltävä oma laillinen maahanmuuttopolitiikkansa. Tiedätte kuitenkin, että emme edisty tässä kysymyksessä juuri lainkaan.
Olen vakuuttunut siitä, että kansalaisyhteiskunta ja parlamentin jäsenet voivat auttaa parantamaan ihmisoikeus- ja demokratiatoimiemme toteuttamista tällä alueella. Siksi toivon hartaasti, että komissio osallistuu Rabatissa pidettävään Euroopan ja Välimeren alueen seuraavaan ylimääräiseen parlamentaariseen edustajakokoukseen. 
Adriana Poli Bortone,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää esittelijää hänen tämän mietinnön laatimiseksi tekemästään suuresta työstä. Lisäksi kiitän komission jäsentä toivon sanoista, jotka hän osoitti tälle pahoin kärsivälle Välimeren alueelle.
Barcelonassa aloitettiin vuonna 1995 peruuttamaton prosessi, jonka tarkoituksena oli tiivistää Välimeren alueen valtioiden välistä yhteistyötä. Pessimistien mukaan tulokset eivät ole vastanneet odotuksia, eteläisen Välimeren valtioiden talous ei ole kehittynyt riittävästi, poliittinen vuoropuhelu on ollut vaikeaa ja epäyhtenäistä, Eurooppa ei ole onnistunut saamaan itseään riittävästi kuulluksi ihmisoikeus- ja demokratia-asioissa, etelä–etelä-yhteistyö on vielä lapsenkengissä ja maahanmuuton yhteistä hallinnointia koskevat tulokset eivät ole olleet tyydyttäviä. Välimeren alueen kansainvälinen geopoliittinen asema on kiistatta muuttunut. Kunnianhimoinen Barcelonan prosessi on sen vuoksi mukautettava uuteen kansainväliseen tilanteeseen, jotta Euro–Välimeri-kumppanuudella voidaan vastata nykyisiin haasteisiin.
Aloitetaan kuitenkin siitä, mitä on jo tehty. Olemme luoneet yhteisiä ministeriöiden välisiä yhteistyömenettelyjä – joista ei keskustella sen enempää – kyseisen alueen ongelmien ratkaisemiseksi yhdessä. Olemme perustaneet Euroopan ja Välimeren alueen parlamentaarisen edustajakokouksen täydentämään hallitusten välistä yhteistyötä, jossa teemme yhteistyötä parlamentaaristen sääntöjen mukaisesti. Olemme myös käynnistäneet MEDA-tukiohjelman, jonka vuosittaiset määrärahat ovat 700 miljoonaa euroa. Ohjelman tarkoituksena on ohjata voimavaroja ja kehitystä pohjoisen ja etelän välillä, ja ohjelman täytäntöönpano on jo päässyt hyvään vauhtiin. Olemme myös aloittaneet demokratisoinnin, joka on alkanut joka tapauksessa rannikkovaltioissa, kuten Libanonissa, Egyptissä ja jossain määrin myös Palestiinassa. Euroopan unioni ja kaikki eteläisen Välimeren valtiot ovat allekirjoittaneet assosiaatiosopimukset. Lisäksi on paljon esimerkkejä näennäisen vaatimattomasta mutta kulttuurisesti hyvin tehokkaasta yhteistyöstä, jota on aloitettu Barcelonan sopimuksen yhteydessä.
Kaikki tämä on auttanut meitä ymmärtämään toisiamme entistä paremmin. Samalla siirrymme jokseenkin optimistisina ohjelman toiselle vuosikymmenelle, jona meidän on vahvistettava prosessin myönteisiä puolia, lisättävä tavoitteidemme ja nykyisen suunnittelumme käytännönläheisyyttä ja korjattava mahdolliset virheet. Näin yhä useammat Välimeren alueen valtiot ja niiden kansalaiset voivat päästä osallisiksi vakaudesta, rauhasta, demokratiasta ja sosioekonomisesta edistyksestä.
Viimeinen asia, jonka haluan ottaa esille, on kulttuurikysymys, jossa ei ole kyse vain perus- ja ammattikoulutuksesta vaan myös kulttuuriperinnöstä. Jos turvaamme oman kulttuuriperintömme, voimme ymmärtää ja kunnioittaa toisiamme omien persoonallisuuksiemme ja erilaisuutemme valossa. 
Francisco José Millán Mon (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Välimeren alue on tärkeä jäsenvaltioille ja koko Euroopan unionille. On selvää, että kaikki eteläisen Välimeren valtiot eivät ole poliittisesti yhtä kehittyneitä eivätkä taloudellisesti yhtä vauraita. Useimmat näistä valtioista joutuvat kuitenkin jossakin määrin hoitamaan monia epäkohtia, joita ovat poliittiset epäkohdat, demokraattisen kehityksen puute ja moniarvoisuuden rajoittuneisuus. Taloudelliset epäkohdat johtuvat vanhanaikaisista talouksista, jotka eivät kykene tarjoamaan työtä lisääntyvälle väestölle ja jotka eivät ole riittävän kiinnostavia houkutellakseen tarvittavia ulkomaisia investointeja. Sosiaalisia epäkohtia ovat puolestaan huomattava köyhyys ja sosiaalinen eriarvoisuus sekä lukutaidottomuus, naisten syrjintä ja, kuten täällä on mainittu, julkisten hallintoelinten voimavarojen puute, joka vaikuttaa kielteisesti muun muassa terveydenhuoltoon, koulutukseen, talouteen ja rajavalvontaan.
EU:n on näin ollen pidettävä Välimeren aluetta ensiarvoisen tärkeänä paitsi siksi, että alueen kummankin puolen valtioiden välillä on monia historiallisia, poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia siteitä, myös syistä, jotka liittyvät turvallisuuteen ja terrorismiuhkaan sekä maahanmuuton haasteisiin. Välimeren kummankin puolen valtioiden on näin ollen tehtävä yhteistyötä, joka käsittää hyvin monenlaisia toimia. Yhteistyön on toimittava molempiin suuntiin – toistan – molempiin suuntiin.
Naapurivaltioidemme ongelmat koskettavat meitä, koska pohjoisen ja eteläisen Välimeren välille ei voida rakentaa muuria etenkään globalisoituneessa nykymaailmassa. Siksi meillä on yhteinen tulevaisuus. Meidän on siis laajennettava suhteitamme näihin valtioihin sekä innostettava ja autettava valtioita ratkaisemaan aiemmin mainitsemani epäkohdat.
Mietinnössä, jonka huomenna hyväksymme, tähdennetään tämän vuoksi tarvetta tehdä poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia sekä hallintoelinuudistus ja tarvetta parantaa ihmisoikeuksien noudattamista. Tässä suhteessa panen tyytyväisenä merkille komission jäsenen puheenvuoron ja sen, että hän pitää näitä kysymyksiä tärkeinä.
Tarvitsemme sysäyksen eteläisen Välimeren valtioiden uudistamiseen, ja meidän kaikkien olisi mielestäni oltava tästä samaa mieltä. Euroopan unioni ei saa panostaa pelkästään näiden valtioiden vakauteen, sillä vakaus ei saa lopulta muodostua tekosyyksi olla menemättä eteenpäin. Jos vaadimme uudistuksia omissa valtioissamme, miten voimme olla vaatimatta uudistuksia Välimeren eteläisissä valtioissa? Näiden valtioiden on kehityttävä, koska muuten ongelmat kasvavat ja muun muassa maahanmuuttoon ja turvallisuuteen liittyvät poliittiset ja taloudelliset kriisit lisääntyvät entisestään. Uudistuksen puute voi siis lopulta johtaa epävakauteen.
Tämän vuoksi Barcelonan prosessi ja Euroopan naapuruuspolitiikka ovat tärkeitä. Niiden on oltava EU:n perusvälineitä, joiden tarkoituksena on ensiksi osoittaa näille valtioille, että niillä on tärkeä asema ulkopolitiikassamme, toiseksi auttaa ja vaatia niitä tekemään kansamme uskollisesti yhteistyötä meitäkin koskettavien ongelmien ratkaisemiseksi ja kolmanneksi kannustaa valtioita uudistusten tekemiseen. Uudistuksen on lisättävä hyvinvointia, vapautta ja viime kädessä myös vakautta näissä valtioissa ja siten koko Välimeren alueella.
Toivottavasti seuraava Barcelonan huippukokous vastaa haasteeseen. Lopuksi haluan tietenkin kiittää jäsen Jäätteenmäkeä hänen tekemästään työstä. 
Pasqualina Napoletano (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan nopeasti korostaa kolmea prosessin näkökohtaa. Ensimmäinen on Euro–Välimeri-alueen kumppanuuden ja naapuruuspolitiikan välinen yhteys, jonka komission jäsen otti esille. Tämä ei mielestäni saa johtaa siihen, että keskitymme pelkästään kahdenvälisiin toimintasuunnitelmiin, vaan sen on kannustettava meitä luomaan Euroopan ja Välimeren alueen yhteinen geopoliittinen alue.
Pääkeinona kaiken tämän saavuttamiseksi on poliittinen ulottuvuus, ja täytyy sanoa, että se on vahvistunut, koska Euroopan parlamentti on vaikuttanut Euroopan ja Välimeren alueen parlamentaarisen edustajakokouksen perustamiseen ja koska kansalaisyhteiskunnat ovat perustaneet kansalaisfoorumin. Vain hallitusten panos puuttuu. Missä hallitukset ovat? Katson, että prosessin eteenpäin viemiseksi parlamenttien, yhteisöjen ja hallitusten on osallistuttava entistä enemmän vuoropuheluun. Sen ansioista voisimme kehittää entisestään ihmisoikeusulottuvuutta. Lisäksi sosiologi Edgard Morin on täysin oikeassa huomauttaessaan, että vuoropuheluun eivät osallistu kulttuurit, uskonnot ja kansakunnat vaan ihmiset, yksilöt, miehet ja naiset. Tämän hyvin antoisan ja järkevän prosessin vakavin rajoitus on kaikkina näinä vuosina mielestäni ollut se, ettei erilaisia yhteiskuntiamme ole saatu yhdistettyä toisiinsa. Siksi terrorismi ja maahanmuutto uhkaavat nykyään saattaa yhteiskunnat entistä etäämmälle toisistaan. Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että meidän on vahvistettava kaikkia ohjelmia ja välineitä, jotka edistävät vuoropuhelua, yhteiskuntiemme välistä ymmärrystä ja siten koulutusta, kulttuuria ja tiedonvälitystä. Lyhyesti sanottuna tuemme esittelijäämme, koska hänen mietinnössään mennään tähän suuntaan ja koska Euro–Välimeri-alueen politiikka tarvitsee vähemmän retoriikkaa ja huomattavasti enemmän asiasisältöä. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on viime vuosina seurannut tarkasti Itä- ja Keski-Euroopan valtioita. EU:n huomio on keskittynyt laajentumiseen, uuteen liittymisprosessiin ja tulevaan laajentumiseen.
Valitettavasti Etelä-Eurooppa ja eteläisen Välimeren valtiot ovat saaneet huomiota usein vasta ongelmien tai erityiskysymysten ilmettyä. Näin kävi esimerkiksi silloin, kun tuhannet maahanmuuttajat saapuivat Ceutaan, Melillaan ja Lampedusaan ja kun Länsi-Saharan pakolaisten tilanne kävi erittäin tukalaksi Tindoufissa. Eteläisen ja itäisen Välimeren valtioiden ihmisoikeustilanne ei ole parantunut. Ihmisoikeusasioissa, demokratiassa, vapaudessa ja avoimuudessa ei ole tapahtunut selviä parannuksia. Lisäksi haluan huomauttaa, että taloudelliset erot ovat vuosien aikana lisääntyneet.
Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat edelleen vahvasti sitoutuneita kahdenvälisiin suhteisiin eteläisen Välimeren valtioiden hallitusten kanssa. Tämän vuoksi kumppanuus ei selvästikään ole kovin tiivis. Tämä vanha ongelma johtuu siitä, että EU:n poliitikot eivät kykene toimimaan yksimielisesti edes suhteissaan Välimeren kaltaisiin strategisiin alueisiin. Edelleen jatkuvasti nousee esiin kysymys siitä, kuka nostaa luurin ja puhuu EU:n puolesta.
Haluan mainita kulttuurien välisen vuoropuhelumme toisen merkittävän puutteen. Jotkin erittäin merkittävät kulttuurit ja kielet on suljettu sen ulkopuolelle ja jätetty ilman edustusta. Haluan mainita amazigh-kielen ja sen kulttuurin, jota laiminlyödään ja joka on jopa kielletty useissa Pohjois-Afrikan valtioissa, sekä katalaanin kielen ja Katalonian kulttuurin. Toivottavasti seuraava Barcelonan kokous tarjoaa tilaisuuden saavuttaa entistä näkyvämpiä ja konkreettisempia tuloksia lyhyessä ajassa. 
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin laajentuminen on samalla lisännyt Barcelonan prosessiin osallistuvien valtioiden määrää. Haluan tähdentää, että prosessi on tärkeä Maltan ja Kyproksen lisäksi myös Keski- ja Itä-Euroopan valtioille. Tämä johtuu osittain historiallisista syistä ja osittain nykyaikaan liittyvistä ja käytännön syistä.
Vielä 20 vuotta sitten tavalliset puolalaiset pitivät Libyaa ainoana Välimeren alueen valtiona, johon Puola ylläpiti läheisiä suhteita. Euroopan yhteisöjen ja Puolan väliset suhteet olivat tuolloin huomattavasti viileämmät kuin nykyään. Tuhannet puolalaiset olivat töissä Libyassa, ja Gaddafin "Vihreän kirjan" puolannosta painettiin valtava määrä. Nykytilanne on täysin erilainen. Kymmenettuhannet puolalaisturistit käyvät Tunisiassa ja Egyptissä joka vuosi, ja suuri määrä puolalaisia menee pyhiinvaellusmatkoille Israeliin. Lisäksi puolalaistutkijat osallistuvat tutkimustyöhön alueen kaikissa valtioissa, niin Syyriassa kuin Marokossakin.
Tämän vuoksi naapuruuspolitiikan laajasta käsitteestä ovat poliitikkojen ja diplomaattien lisäksi kiinnostuneet myös monet uusien jäsenvaltioiden kansalaisista. Laittomaan maahanmuuttoon, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, naisten yhtäläisiin oikeuksiin, demokratian edistämiseen ja Välimeren alueen valtioiden talouskehitykseen liittyvistä ongelmista on tullut meidänkin ongelmia.
Eurooppa ei ole koskaan ollut eristäytynyt saareke eikä siitä sellaista varmasti koskaan tukekaan. Suhteemme lähimpiin naapureihimme ovat yhteisvastuullisuutemme ja vastuuntuntoisuutemme mitta. Tällä tarkoitan yhteisvastuullisuutta, joka merkitsee paitsi velvollisuutta Euroopan unionissa olevia kumppaneita kohtaan myös tehtävää, joka ulottuu kauas Euroopan rajojen ulkopuolelle ja joka vie meidät kaikkialle, missä ihmiset kaipaavat rauhaa, vakautta, oikeusvaltiota, talouskasvua ja vapautta.
Euroopan unioni hyötyy siitä, että mahdollisimman moni näistä arvoista todella toteutuu eteläisissä ja itäisissä naapurivaltioissamme. Uudet EU:n jäsenvaltiot haluavat innokkaasti osallistua turvallisuuteen liittyvän poliittisen kumppanuuden, talous- ja rahoitusalan kumppanuuden sekä sosiaalisen, kulttuurisen ja humanitaarisen kumppanuuden rakentamiseen. 
Carlos Carnero González (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euro–Välimeri-prosessia on toteutettu kymmenen vuotta, ja alustavasti voidaan päätellä, että jos sitä ei olisi ollut, se olisi pitänyt luoda pikaisesti yksinkertaisesti siksi, että kuten esittelijä Jäätteenmäen mietinnössä todetaan, prosessi on ollut puutteistaan huolimatta menestyksellinen. Haaste oli ennenkuulumaton: oli ratkaistava Välimeren maiden rakenteelliset ja historialliset ongelmat vuosikymmenen kuluessa. Työskentelimme kuitenkin väsymättä ja olemme vihdoin löytämässä ratkaisuja joihinkin näistä ongelmista.
Olenkin sitä mieltä, että tavoitteen, joka koskee vapaakauppa-alueen luomista vuoteen 2010 mennessä, ei pidä olla lopullinen tavoite vaan astinlauta, jolta edetään kohti useita muita tavoitteita. Euro–Välimeri-prosessia on uudistamisen yhteydessä lujitettava niin, että korostetaan sen taustalla ollutta perusajatusta ja toteutetaan tässä yhteydessä mahdolliset saavutukset käytännössä.
Kansainvälinen tilanne osoittaa lisäksi, että Euro–Välimeri-prosessi on paras tapa edistää yhteistyötä. Aggressioon ja uhkailuun perustuvat strategiat eivät tuota tuloksia. Euro–Välimeri-prosessille keskeinen edistymisestä palkitseminen on kuitenkin osoittautunut tehokkaaksi. Toimin puhemiehenä Euroopan parlamentin tarkkailijavaltuuskunnassa, joka vieraili Euro–Välimeri-kumppanimaassa Libanonissa siellä järjestettyjen parlamenttivaalien aikoihin. On totta, että vaaleissa oli ongelmansa, mutta ainakin ne järjestettiin. Demokraattinen prosessi on edennyt myös joissakin muissa valtioissa, kun taas toisissa mikään ei valitettavasti muutu.
Edistäkäämme demokratiaa, ihmisoikeuksia ja tasa-arvoa. Haluan luonnollisesti korostaa ehdotuksenne hyviä puolia. On otettava huomioon sekin, että tarvitsemme vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan Euro–Välimeri-alueen. Vapaakauppa-aluetta luotaessa on otettava huomioon olennaiset taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen koheesion käsitteet, sillä ne ovat yhtä tärkeitä kumppanimaillemme kuin meillekin. Lisäksi on edistettävä poliittista osallisuutta.
Parlamentaarinen Euro–Välimeri-edustajakokous on ollut huomattavan menestyksekäs. Meillä oli jo yhteinen AKT–EU-edustajakokous, ja tämä on toinen vastaava instituutio, jonka olemme luoneet.
Arvoisa puhemies, tästä syystä uskon, että Barcelonan huippukokouksesta tulee myönteinen, sillä sen avulla voimme luoda Euro–Välimeri-prosessiin sisältyvän Euro–Välimeri-kansalaisuuden, joka on paras konkreettinen osoitus ehdotetusta kulttuurien liitosta. 
Simon Busuttil (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jos joutuisin kertomaan valitsijoilleni, että puhuin Euroopan parlamentille klo 23.30, he tuskin uskoisivat minua, puhumattakaan siitä, että he olisivat tähän aikaan tietokoneen ääressä kuuntelemassa puhettani Europarl-sivustolla. Onneksi tämä myöhäinen ajankohta ei ole estänyt meitä tekemästä järkevää arviota Barcelonan prosessista, ja esittelijää voidaan todella kiittää suorapuheisesta mietinnöstä.
Nyt kymmenen vuoden jälkeen Barcelonan prosessista ei ole saatu odotettuja tuloksia, ja olisi perusteltua todeta, ettei meillä ole juurikaan syytä juhlaan. En kuitenkaan tarkoita, että meidän pitäisi olla pessimistisiä, vaan meidän olisi sen sijaan tarkasteltava kulunutta vuosikymmentä ja osoitettava, että osaamme ottaa opiksi siitä.
Otan esille muutamia opittavia asioita. Ensinnäkin meidän olisi vältettävä hajottamasta voimiamme liikaa. Olisi tarvittaessa myönnettävä, että Barcelonan prosessi on ehkä ollut aivan liian kunnianhimoinen ja että siinä olisi sen sijaan keskityttävä muutamiin ensisijaisiin asioihin, joihin voimme todella vaikuttaa.
Toiseksi on myönnettävä, että Välimeren kumppanivaltioidemme ongelmat ovat myös meidän ongelmiamme. Otetaan esimerkiksi maahanmuutto: Barcelonan prosessissa asetetut rajoitukset ovat muuttuneet valtavaksi ongelmaksi, joka on kasautunut EU:n jäsenvaltioiden rajoille. Auttamalla Välimeren alueen kumppanivaltioita autamme siis tosiasiassa itseämme. Voimme molemmat hyötyä tästä.
Kolmanneksi Välimeren kumppanimaita on kohdeltava todellisina kumppaneina. EU on aivan liian usein ottanut holhoavan asenteen ja vaikuttanut komentelevan näitä maita, vaikka tämä on täysin väärä tapa toimia kumppanien kesken.
Prosessin näkyvyyttä on myös lisättävä sekä EU:n kansalaisten että kumppanivaltioiden kansalaisten parissa. Ihmisiä tuskin voidaan vaatia tukemaan prosessia, jos he eivät katso sen vaikuttavan heihin suoraan ja antavan heille välitöntä etua. 
Béatrice Patrie (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän jäsen Jäätteenmäkeä hänen analyysistaan, josta olen samaa mieltä. Arvoisa komission jäsen, kiitos päättäväisistä ehdotuksistanne.
EU:sta on tullut Välimeren etelärannikon maiden kumppani Barcelonan prosessin, assosiaatiosopimusten ja vastikään erityisesti Euroopan naapuruuspolitiikan kautta. Kumppanuus käsittää taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuurisen ulottuvuuden, mutta ennen kaikkea sen on perustuttava sellaisten poliittisten periaatteiden molemminpuoliseen tunnustamiseen, jotka muodostuvat yhteisistä jakamattomista arvoista, joita ovat demokratia, perusvapaudet, ihmisoikeudet ja sukupuolten tasa-arvo. Perusvapauksiin kuuluvat oikeus henkilökohtaiseen turvallisuuteen, omantunnonvapaus ja ilmaisunvapaus.
Meidän on muistettava tämä nyt, kun ihmisoikeusaktivisteilta kielletään kokouksen järjestäminen Tunisiassa ja kun tarkastelemme Detlev Mehlisin laatiman Rafik Haririn murhaa koskevan raportin päätelmiä. Parhaita esimerkkejä näistä yhteisistä arvoista ovat tässä mielessä epäilemättä lehdistönvapaus, jota haluan tänään korostaa, ja toimittajien asema. Ellei yksittäisten toimittajien turvallisuutta voida taata, ei myöskään ole ilmaisunvapautta, ja jos lehdistöllä ei ole ilmaisunvapautta, ei myöskään ole demokratiaa! Ilmaisunvapaus ei ole länsimainen arvo, vaan sitä pidettiin islamilaisella Umayyad-suvun valtakaudella huomattavasti tärkeämpänä kuin inkvisition synkällä aikakaudella.
Tästä syystä sekä Samir Kassirin murhan ja vielä tuoreemman May Shidiakin tyrmistyttävän murhan johdosta ehdotin suhteista Mashrek-maihin vastaavan valtuuskunnan kollegojeni ja ulkoasioiden valiokunnan tuella, että tänään järjestettäisiin tilaisuus, jossa meillä oli mahdollisuus kuulla eri Euro–Välimeri-alueen maissa työskenteleviä toimittajia. Toimitimme tänä aamuna Euroopan parlamentin puhemiehelle symbolisen vetoomuksen, jossa vetosimme Euro–Välimeri-alueen vapaan lehdistön puolesta. Ehdotan tänä iltana, että kaiverramme lehdistönvapauden Barcelonan prosessin peruskiveen ehdottomaksi edellytykseksi kaikille kumppanuussopimuksille. 
Libor Rouček (PSE ). –
   Hyvät kollegat, juhlistamme tänään Barcelonan prosessin kymmenettä vuosipäivää ja näiden kymmenen vuoden aikana tapahtuneita muutoksia. Vaikka jotkin näistä muutoksista ovat olleet myönteisiä, useat ovat olleet kielteisiä. Haluan kiinnittää parlamentin huomion erääseen myönteiseen muutokseen, nimittäin EU:n laajentumiseen Keski- ja Itä-Euroopan maihin, sillä mielestäni näillä mailla on paljon tarjottavaa Barcelonan prosessin toteuttamisessa. Niillä on esimerkiksi kokemusta siirtymisestä autoritaarisesta järjestelmästä demokraattiseen järjestelmään, erityisen menestyksekkäiden talousuudistusten toteuttamisesta ja siitä, miten selvitään uudistusten kielteisistä sosiaalisista vaikutuksista,. Nämä kaikki ovat vielä tuoreina maiden kansalaisten mielissä. Kaikilla näillä mailla on myös tiiviit poliittiset, taloudelliset ja kulttuuriset suhteet Pohjois-Afrikan maihin. Joissakin tapauksissa suhteet ovat muodostuneet useita vuosia sitten, ja toisissa ne ovat uudempia.
Haluan huomauttaa, että on kaikkien eli sekä Euroopan että Pohjois-Afrikan kumppanimaiden edun mukaista hyödyntää uusien jäsenvaltioiden kokemuksia täysipainoisesti ja lujittaa Barcelonan prosessia niiden tietämyksellä. Mielestäni pystyisimme näin tekemään tehokkaampaa yhteistyötä ratkaistaksemme tänään keskustelun aiheena olevat ongelmat eli maahanmuuton, poliittisten muutosten hitaan toteuttamisen ja useissa tapauksissa puutteelliset taloudelliset ja sosiaaliset uudistukset. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, nyt on kulunut kymmenen vuotta Barcelonan julistuksen allekirjoittamisesta, joten on aika arvioida rehellisesti ja puolueettomasti toimintamalleja ja toimia, joita on toteutettu osana tätä todella historiallista Euro–Välimeri-yhteistyötä.
Asetimme vuonna 1995 kunnianhimoiset tavoitteet, sillä tuolloin alueen tilanne oli huomattavasti suotuisampi. Pelkäänpä, etteivät Lähi-idän ja yleensä Välimeren alueen geopoliittiset alueelliset tulevaisuudennäkymät valitettavasti ole sellaiset, että ne helpottaisivat Euro–Välimeri-yhteistyötä. Siihen vaikuttavat edelleen huomattavan kielteisesti Palestiinan kysymys ja Lähi-idän rauhanprosessin ajautuminen umpikujaan. Näiden kysymysten selvittäminen oli ja on edelleen tavoitteiden saavuttamisen perusedellytys.
Kaikki puhuivat tuloksista, jotka eivät juurikaan ole rohkaisevia. Haluan kuitenkin kommentoida kahta tärkeintä seikkaa. Kyse on siitä, kuinka Barcelonan prosessi etenee tulevina vuosina. Mielestäni ei tarvita sekä Euroopan naapuruuspolitiikkaa että Euro–Välimeri-prosessia, sillä niiden tavoitteet ja toiminta ovat päällekkäisiä. EU:n on vaikea vakuuttaa Välimeren alueen kumppanimaat rehellisistä aikomuksistaan ilman merkittävää rahoitustukea ja myöntämällä vain vähäistä tukea yhteisön talousarviosta. Euro–Välimeri-yhteistyö on kokenut institutionaalisen inflaation, kun uusia elimiä on luotu jatkuvasti. Kuinka ne voivat toimia ilman riittäviä määrärahoja? Kuinka voidaan toteuttaa vakavasti otettavia aloitteita, kuten Espanjan pääministerin Zapateron tekemä aloite kulttuurien välisestä liitosta ja alueiden välisestä vuoropuhelusta? Marraskuussa järjestettävässä Barcelonan konferenssissa Välimeren alueen kumppanimaita ei saada vakuuttuneiksi pelkillä toivomuslistoilla. Euro–Välimeri-yhteistyön tavoitteiden saavuttamiseen tarvitaan realistista etenemissuunnitelmaa ja realistisia painopisteitä. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää parlamentin huomion kahteen asiaan.
EU:n Välimeren-politiikassa luodaan juutalaisten, kristillisten ja islaminuskoisten yhteiskuntien välinen Välimeren alueen kumppanuus. Tällaisena hetkenä, kun fundamentalismi on nousussa ja terrorismin uhka kasvaa, on erittäin tärkeää toteuttaa yhteisiä yliopistojen, koulujen, yhteiskunnallisten elinten ja kirkkojen välisiä toimia molemminpuolisen ymmärryksen ja suvaitsevaisuuden lisäämiseksi Välimeren alueen nuorten keskuudessa. Voin kertoa parlamentille, että uudet jäsenvaltiot käyttävät innoituksena Välimeren alueen kumppanuudesta saatuja kokemuksia suunnitellessaan unionin itäistä politiikkaa. Torjumme nykymaailmassa toimivia kansalliskiihkoisia liikkeitä luomalla yhteisen kulttuurialueen, joka perustuu ihmisoikeuksiin ja demokratiaan sekä kaikenlaisen fanatismin torjuntaan.
Toinen aihe, jota haluan käsitellä, on maahanmuuttoa koskeva ongelma. Sitä voidaan pitää uhkana, kuten Oriana Fallacin viimeaikaisissa kirjoituksissa on runsassanaisesti kuvattu. Hänen kirjojensa todellinen viesti on se, että EU:ssa pitäisi ottaa käyttöön uudenaikainen rotuerottelu. Maahanmuutto voi kuitenkin samalla tarjota mahdollisuuden edistää Euroopan kehitystä sekä rauhaan ja ihmisarvoon perustuvan kansainvälisen järjestyksen luomista. Barcelonan prosessin pitäisi olla osoitus siitä, että tällainen maailmanjärjestys on mahdollista toteuttaa, ja EU:n olisi sen avulla vastattava kulttuurien törmäykseen. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . – Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia tästä erittäin mielenkiintoisesta keskustelusta. Käsittääkseni meille kaikille on selvää, että Barcelonan prosessi, jonka kymmenvuotispäivää tänään juhlistamme, on erittäin tärkeä historiallinen prosessi, vaikka arviomme siitä hieman eroavatkin.
Voimme varmasti kaikki todeta, että Barcelonan prosessilla on jo saatu aikaan muutoksia, vaikkei sitä ole hyödynnetty täysimääräisesti. Olen samaa mieltä niiden puhujien kanssa, jotka totesivat, että prosessia on syvennettävä ja vahvistettava, ja meidän on löydettävä motivaatio työn jatkamiseen.
Olen innokas Barcelonan prosessin puolestapuhuja, jopa aktivisti, ja siksi olenkin tehnyt aloitteen tämän tiedonannon laatimisesta, kuten jo totesin. Siinä asetetaan ensisijaisiksi kaikkein tärkeimmät alat, ainakin omasta mielestäni. Emme pysty tekemään kaikkea kerralla: koulutus, demokratia, ihmisoikeudet ja uudistukset sekä talouskehitys ovat ensisijaisia tavoitteita, muttemme saa unohtaa kulttuurinäkökohtaa emmekä omaa kulttuuriperintöämme – muistanette Euro–Välimeri-kulttuuriperintöohjelman.
Mitä eroa on Barcelonan prosessilla ja naapuruuspolitiikalla? Joidenkin mielestä erot voivat olla epäselvät. Saanen selittää. Barcelonan prosessi on monenvälinen foorumi ja monenvälinen prosessi, joka etenee alueelta toiselle. Se ei sulje pois naapuruuspolitiikan täydentävää kahdenvälistä prosessia, jossa kullekin maalle on räätälöity oma ohjelma. 
Miksi tämä on niin tärkeää? Kuten monet teistä tietävät, eri mailla on eri asenteita. Palasin juuri Libanonista, jonka pääministerin kanssa työskentelen hänen uudistusohjelmansa edistämiseksi sekä toimintasuunnitelmamme toteuttamiseksi. Tämä antaa erityistä aihetta toivoon. Vierailin vastikään myös Jordaniassa, jossa teemme kaikkemme maan kansallisen asialistan edistämiseksi. Marokon varaministeri vieraili luonamme tänään, ja jatkamme tiivistä työskentelyä myös marokkolaisten kanssa.
Jotkin muut maat ovat aiheuttaneet eräänlaisen pettymyksen, ja niiden suhteen on tehtävä yhteistyötä. Muutosten aikaansaaminen on kuitenkin maiden itsensä vastuulla, ja meidän on ainoastaan tuettava niitä siinä. Vaikka on jaettava vastuuta ja osoitettava solidaarisuutta, kunkin maan on ensisijaisesti omaksuttava oma prosessinsa ja uudistuksensa. Emme saa unohtaa, että niillä on ensisijainen vastuu omien maidensa kehittämisestä.
Euro–Välimeri-alueen kansalaisjärjestöjen foorumi esitti ideoitaan Luxemburgissa 1.–3. huhtikuuta 2005. Tämän erittäin onnistuneen kansalaisyhteiskunnan foorumin aikana järjestettiin useita kansallisia kuulemistilaisuuksia, ja sen lopuksi hyväksyttiin kansalaisjärjestöjen foorumin perussääntö ja peruskirja sekä valittiin foorumille hallitus. Foorumilla esitettiin useita ehdotuksia, mikä on erittäin myönteistä. Sitä lujitetaan Barcelonassa annettavalla julistuksella. Tiedän, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta aikoo antaa näille kansalaisjärjestöille puheoikeuden, mikä on mielestäni erittäin myönteistä ja rikastuttavaa.
Komissio on järjestänyt aiheesta kolme lehdistötilaisuutta, ja vuonna 2006 perustetaan aihetta käsittelevä tiedotusvälineitä koskeva työryhmä.
Ne maat, jotka eivät toteuta uudistuksia, edistävät epävakautta omissa maissaan ja sitä kautta koko alueella, kun taas uudistuksia toteuttavat maat lisäävät vakautta omissa maissaan ja koko alueella.
Lopuksi haluan todeta, että olisin hyvin mielelläni osallistunut Rabatissa järjestettyyn parlamentaarisen Euro–Välimeri-edustajakokoukseen, mutta valitettavasti se pidettiin juuri sinä päivänä, kun yleisten asioiden neuvosto eli ulkoministerineuvosto kokoontui, ja ensisijainen velvollisuuteni oli olla läsnä tuossa kokouksessa. Muuten olisin varmasti osallistunut edustajakokoukseen. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan 27. lokakuuta 2005 klo 11.30. 

