Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Janssen van Raay
Viimeinen selvennys pöytäkirjaan. Kaisaarilla, Molukkien saariston itäosassa, itse Ambonilla sekä Sulawesin Udung Pandanilla, kristittyjä vähemmistöjä ei suojella lainkaan tai ei suojella tarpeeksi aseistautuneita joukkioita vastaan. Molukkeja täytyy auttaa pikaisesti. Minun oikeusjuttuni, josta te onnittelitte kollegoitani ennen Luxemburgissa tapahtuvaa käsittelyä, koskee taloudellisia seuraamuksia ja nimenhuutoäänestyksiä. Minun periaatteellinen lähtökohtani on, että jäsenet itse määrittelevät prioriteettinsa, ei parlamentin johto. Jos voitan jutun, kaikki laittomasti perityt summat maksetaan takaisin, arvoisa puhemies. Toivotitte eilen tässä asiassa onnea kollegoilleni, ja siitä teille kiitos.

Puhemies
Merkitsemme asian muistiin ja selvitämme sen.

Wynn
 Arvoisa puhemies, pöytäkirjan 19 kohdassa " Vastuuvapaudet" sanotaan, että esittelin Euroopan kehitysrahastoa koskevan mietinnön, mutta kun katsotte puhujaluetteloa, huomaatte, etten pitänyt puheenvuoroa. Ei ole helppoa yrittää olla samanaikaisesti kahdessa paikassa. Sosialistiryhmän koordinaattorina keskustelin tällöin vielä budjettivaliokunnassa toimielinten välisestä sopimuksesta. Tästä syystä haluaisin pyytää anteeksi parlamentilta, etten ollut paikalla esittelemässä mietintöäni, ja kiittää Theatoa siitä, että hän esitteli mietinnön puolestani keskustelun aikana.

Tindemans
Arvoisa puhemies, kun tulin sisään saliin, huomasin, että äänestyskorttini on kadonnut laitteesta.
Huomautan teille, että olen oikealla paikalla, edelleen samalla paikalla.

Puhemies
Parlamentin jäsen Tindemans, uskon, että saatte nopeasti toisen äänestyskortin. Tarkastamme joka tapauksessa, ettei kukaan äänestä teidän kortillanne.

Theato
Arvoisa puhemies, pöytäkirjan kohta 18, petostentorjuntavirastosta käyty keskustelu on jäänyt kovin vähälle; tässä ei mainita neuvoston puheenjohtajaa eikä jäseniä, jotka puhuivat asiasta. Se ei ole oikeastaan tavallista. Tässä lukee vain: jäsenet puhuvat. Olisi varmaan erittäin hyödyllistä, jos tiedettäisiin, ketkä puhuivat. Ehkä sen voi lisätä sinne.

Puhemies
Varmistamme ja oikaisemme asian.

Lehne
 Arvoisa puhemies, minullakin on huomautettavaa pöytäkirjasta. Kohdassa 8, vastaanotetut asiakirjat, lukee alakohdassa ab) luonnos Euroopan parlamentin päätökseksi Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännöksi; sen jäljessä on kirjaintunnus C. Haluaisin kysyä, mistä oikeastaan on kyse. En muista, että tätä luonnosta olisi esitetty eilen. Onko kyse parlamentin joulukuisesta päätöksestä vai tästä neuvoston paperista, joka on lainopillisesti mitätön? Pyytäisin vastausta tähän!
Suosionosoituksia

Puhemies
Parlamentin jäsen Lehne, yksiköiden mukaan kyse on teknisestä virheestä, joka koskee ainoastaan joitakin kieliä; se ei esimerkiksi koske englanninkielistä tekstiä. Toisin sanoen ei ole olemassa neuvoston tekstiä, vaan on olemassa ennen sopimuksen voimaantuloa laadittu neuvotteluluonnos, ja näin ollen ei luonnollisestikaan ole olemassa mitään neuvoston virallista tekstiä, eikä mitään tekstiä ole toimitettu minnekään. Rothleyn laatimasta oikeusasioita käsittelevän valiokunnan mietinnöstä kylläkin keskustellaan. Tekninen virhe korjataan.

Kokkola
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä korjauksen pöytäkirjoihin, koska niissä on väärä muotoilu.
Ensiksi, en puhunut ohjuksesta, joka eilen iski linja-autoon, en tiennyt tätä puhuessani, vaan puhuin toisesta pommista, joka surmasi 60 ihmistä. Pääasia oli kuitenkin surunvalittelut ja osanotto omaisia kohtaan eli asian inhimillinen puoli. Pöytäkirjassa sanotaan, että olisin halunnut esittää vastalauseen NATOlle. En esittänyt mitään sellaista ja toivoisin kovasti, että asia korjattaisiin.

Puhemies
Parlamentin jäsen Kokkola, virheellinen kohta on ilman muuta korjattava. Me varmistamme asian. Näyttää siltä, että harhautuneet pommit ovat osuneet pöytäkirjaankin.
Pöytäkirja hyväksyttiin.

Päätös kiireellisestä käsittelystä
Puhemies
Colinolla on puheenvuoro asiasta vastaavan maataloutta käsittelevän valiokunnan mielipiteen esittämiseksi.

Colino Salamanca
Arvoisa puhemies, tätä asiaa tarkasteltiin maataloutta käsittelevän valiokunnan viime kokouksessa. On totta, että tämä asia liittyy Agenda 2000: een, mutta emme näe mitään syytä neuvoston pyytämään kiireelliseen käsittelyyn, sillä määräyksen täytyy tulla voimaan vuoden 2000 aikana ja näin ollen uudella parlamentilla on riittävästi aikaa tarkastella sitä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Colino.
Haluaako joku käyttää puheenvuoron neuvoston ehdotuksen puolesta? Mulderilla on puheenvuoro.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää, että tätä ehdotusta käsiteltäisiin nyt erityisesti siksi, että käsittelemme tällä viikolla myös kaikkia muita Agenda 2000: een liittyviä ehdotuksia. Me voimme yksinkertaisesti ottaa tämän mukaan. Toiseksi, ehdotus on neutraali budjetin kannalta, eli sillä ei ole mitään vaikutuksia varainhoitoon. Siksi mielestäni on parempi, että voisimme käsitellä tällä viikolla kaiken Agenda 2000: sta, ja siksi haluaisin äänestää puolesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Mulder.
Koska muita puheenvuoroja ei ole, toimitetaan äänestys kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä.
Parlamentti päätti noudattaa kiireellistä käsittelyä.

Puhemies
Koska kiireellistä käsittelyä on päätetty noudattaa, tämä kohta otetaan perjantaina pidettävän istunnon esityslistalle ja määräaika tarkistusten jättämiselle on huomenna keskiviikkona klo 10.00.

Komission puheenjohtajaksi nimetyn Prodin julkilausuma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission puheenjohtajaksi nimetyn Prodin lausuma.
Annan puheenvuoron Prodille.

Prodi
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on jo toinen kerta alle kuukauden sisällä, kun saan teiltä tilaisuuden puhua tälle parlamentille. Kunnioituksesta näiden kokousten melko pelkistettyä tyyliä kohtaan - jota kannatan täysin - minun on ehdottomasti viitattava asioihin, jotka toin esiin jo 13. huhtikuuta, kun puhuin Eurooppa-hanketta koskevasta näkemyksestä ja annoin takeet itseni ja tulevan komission sitoumuksesta siihen, että Euroopassa käynnistetään merkittävä uudistusten ja muutosten vaihe. Tänään keskityn joihinkin niistä kysymyksistä, jotka ovat Euroopan poliittisen asialistan kärjessä. Valtion ja hallitusten päämiesten kanssa 14. huhtikuuta järjestetyssä tapaamisessa kävi ilmi selvä halu edetä toisaalta kohti komission perusteellista uudistamista ja toisaalta kohti yhteisten politiikkojemme vahvistamista, varsinkin mitä tulee yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan ja Euroopan kansainväliseen kuvaan, politiikkoihin, joilla pyritään toteuttamaan unionissa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, ja politiikkoihin, joilla pyritään edistämään Euroopan talouskasvua ja taistelemaan työttömyyttä vastaan. Näitä kolmea aihetta aion käsitellä tänään.
Komission roolin uudistaminen tapahtuu ensi sijassa ratkaisemalla kaksi ongelmaa: a) komission institutionaalisen roolin määrittely suhteessa neuvostoon ja parlamenttiin; b) politiikan ja hallinnon välisen suhteen selkeämpi määrittely komission toiminnassa.
Itse asiassa olen vahvasti vakuuttunut siitä, että tulevan komission entistä parempi tehokkuus ja vastuuvelvollisuus toimissaan riippuu suurelta osin kyvystä pienentää huomattavasti harmaata vyöhykettä, joka nykypäivänä hämärtää poliittisia ja hallinnollisia tehtäviä hoitavien autonomian ja vastuun rajoja. Jotta tämä jako voitaisiin tehdä avoimemmaksi ja selvemmäksi, on ensisijaisen tärkeää kasvattaa komission roolia poliittisena ohjaajana.
Komission on käynnistettävä - kunnioittaen täysin perustamissopimuksia ja parlamentin ja neuvoston toimivaltaa - suuria poliittisia aloitteita ja ennen kaikkea sellaisia poliittisia aloitteita, joissa keskitytään pääasiassa joihinkin tärkeisiin prioriteetteihin. Prioriteettien määrittely on politiikan tärkein tehtävä, ja siksi komission ja sen puheenjohtajan täytyy olla siitä suoraan vastuussa. Olen viime päivinä pohtinut vaihtoehtoja hallintomalleiksi, joilla voitaisiin parantaa komission jäsenten välistä koordinointia ja yhteistyötä sekä sitä, miten 20 jäsenestä koostuva elin voi toimia yhtä aikaa kollegiaalisesti ja tehokkaasti. Pohdintani tulokset ovat toki vielä keskeneräisiä ja edellyttävät tarkempaa syventymistä, mutta uskon kuitenkin, että jotakin ratkaisua voidaan kokeilla, vaikka noudatetaankin täysin perustamissopimusten kirjainta.
Tärkeä merkitys tässä hankkeessa on ennen kaikkea yksittäisten komission jäsenten poliittisilla ja ammatillisilla kyvyillä ja heidän suhtautumisellaan ryhmätyöskentelyyn. Toiseksi olen sitä mieltä, että komission toiminnan strategisten alueiden koordinoinnissa voitaisiin hyödyntää varapuheenjohtajia. Lopuksi katson, että on tarkasteltava ajatusta luoda osastoja, joihin ryhmitellään integraatiota ja yhteistyötä edellyttävät salkut, jolloin niille komission jäsenille, joiden nämä salkut ovat, annetaan tehtäväksi toimia hyvin koordinoidusti. Mielessäni on siis komissio, jolla on toimivaltaa, poliittista herkkyyttä ja halua toimia kollegiaalisesti tehokkuuden ja avoimuuden edistämiseksi ja voimakkaan poliittisen aloitekyvyn ilmaisemiseksi. Kun komission jäsenten kyky poliittisen ohjaustehtävän hoidossa paranee, voimme alkaa parantaa menestyksekkäästi yksikköjen avoimuutta, tehokkuutta ja vastuuvelvollisuutta, joita vaaditaan Amsterdamin sopimuksessa ja joita myös Euroopan yleinen mielipide vaatii.
Suosionosoituksia
Yksi syy siihen, miksi käytännön puolen ja politiikan välille on muodostunut harmaa vyöhyke, löytyy mielestäni kabinettien roolista. Kabinettien rakenteesta on tultava ylikansallisempi, ja niiden on oltava yksinomaan väline, joka tukee komission puheenjohtajaa ja komission jäseniä politiikan suunnittelussa. Käytännön toteutus kuuluu kiinteästi yksiköille, eli pääsihteeristölle ja pääosastoille, joille on annettava suurempi itsemääräämisoikeus ja enemmän vastuuta, poliittista vastuuta, jonka on väistämättä kuuluttava komissiolle ja viime kädessä sen puheenjohtajalle. On kuitenkin myös hallinnollinen vastuu, jonka on kuuluttava pääjohtajille, ja tämän on tapahduttava sellaisessa järjestelmässä, jossa paitsi autonomian alueet myös valvonnan muodot ja välineet on määritelty selkeästi. Tiedän, että parlamentti tulkiten Euroopan kansalaisten keskuudessa yleisiä tuntoja odottaa merkittäviä askelia tähän suuntaan. Omalta osaltani olen tietoinen siitä, että kansalaisten Eurooppaa rakennetaan myös toimielinten avoimuuden ja seurattavuuden perustalle, ja sitoudun täällä teidän edessänne antamaan näille asioille selkeän ensisijaisen aseman.
Tulevina vuosina Euroopan unionin toimintaa leimaa yhä voimakkaammin kansainvälinen ulottuvuus. Minun nähdäkseni on kolme keskeistä ja kiireellistä syytä siihen, miksi Euroopan on pidettävä korkeampaa profiilia maailmassa. Ensinnäkin, talous- ja rahasektorin yhdentymisessä saavutetut suuret askeleet ovat tuoneet kansainväliselle näyttämölle merkittävän tekijän, euron, jonka vastuulla on ensi sijassa rahan vakauden ylläpitäminen ja kehityksen käynnistäminen viime vuosien rahoituskriisien jälkeen. Katson, että samoin kuin selkeämmin poliittisissa kysymyksissä, joissa transatlanttinen akseli on olennaisen tärkeä, vahvempi Eurooppa edistää myös tasapuolisempaa ja kestävämpää tehtäväjakoa Atlantin eri puolten välillä ja mahdollistaa kahden moottorin mallin, joka on varmasti vakaampi kuin yhteen valuuttaan perustuva järjestelmä. Tehtäväjaon muuttaminen edellyttää kuitenkin ehdottomasti muutoksia kansainvälisen finanssimaailman institutionaalisessa rakenteessa. Jos rahan kansainvälinen vakaus on terveen talouden keskeinen edellytys, kehityksen todellinen moottori tulee kuitenkin olemaan Maailman kauppajärjestössä toteutettava kansainvälisen kaupan vapauttamista koskeva ylimääräinen kierros, jossa Euroopan komissiolla on merkittävä asema.
Toinen syy kansainvälisen ulottuvuuden painoarvon korostamiseen Euroopan unionin toiminnassa on tarve tasapainottaa Euroopan talouden kehitystä poliittisen Euroopan avulla. Tämänsuuntaisia ovat siis tavoitteet, jotka sisältyvät Wienin Eurooppa-neuvoston viime joulukuussa hyväksymään Eurooppa-strategiaan. Tulevaisuudessa tarvitaan uudessa huippukokouksessa hahmoteltavaa uutta toimielinsuunnitelmaa, jotta voidaan saavuttaa tuloksia yhteistä puolustusta koskevassa hankkeessa noudattamalla tarvittaessa sitä asteittaista ja vaiheittaista mallia, jota kokeiltiin jo rahaliiton yhteydessä. Euroopan unionin yhteinen puolustus on keskeinen edellytys rauhan ja vakauden ylläpitämiselle, kuten myös NATOn Washingtonin kokouksessa hiljattain todettiin. Euroopan täytyy kyetä tekemään oma osansa.
Ensimmäisen haasteen loi unionin laajentumisprosessin käynnistäminen: paitsi että se päättää onnettoman rautaesiripun luvun Euroopan historiassa, se nostaa esille kiireellisiä poliittisia kysymyksiä, koska se siirtää unionin painopistettä itään ja korostaa sitä merkitystä, joka on Venäjän-suhteilla, joista riippuu koko yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan menestys.
Suurin haaste tulee olemaan Euroopan yhteiskuntaa ja kauppaa koskevan kutsumustehtävän jatkaminen myös Itä- ja Kaakkois-Euroopan erilaisten ja heterogeenisten kulttuurien kanssa, missä voidaan onnistua vain luopumalla 1700-luvulta peräisin olevasta mallista, joka perustuu suljettuun valtioon ja loukkaamattomiin rajoihin, ja omaksumalla uudenaikaisempi ja liberaalimpi käsitys, joka perustuu avoimeen yhteiskuntaan, joustaviin rajoihin ja yhteisiin etuihin.
Kolmas ja viimeinen syy siihen, miksi Euroopan poliittinen kutsumustehtävä on toteutettava pian, on valitettavasti nyt kaikkien nähtävillä. Entisessä Jugoslaviassa etninen viha ja sorto ovat todellakin vieneet voiton kehityksestä ja yhdentymisestä. Kansainvälisen yhteisön väliintulo on siksi ollut valitettavaa mutta tarpeellista, koska ainakin siinä Euroopassa, joka vahvisti käyttäytymissääntönsä Helsingin päätösasiakirjassa ja Pariisin peruskirjassa, armeijan järjestelmällistä käyttämistä omaa väestöä vastaan ei voida hyväksyä, ja siitä on rangaistava ankarasti. Unionin rooli entisessä Jugoslaviassa menee kuitenkin myös ennen kaikkea nykyisen sotilaallisen kriisin ratkaisua pidemmälle. Eurooppa kykenee tarjoamaan laajemmat tulevaisuudennäkymät konfliktin osapuolille. Nämä tulevaisuudennäkymät ovat välttämättömiä, sillä paikallisiin identiteetteihin tuijottaminen johtaa helposti verilöylyyn, jossa jokainen metri maata on elintärkeää, kun taas kansojen ja kansakuntien erilaisuuden esille tuominen yhdentyneemmän ja avoimemman Euroopan yhteydessä vähentää vastakkainasetteluja ja yhteiselon mahdollisuudet saattavat kasvaa.
Suosionosoituksia
Minulla on jo ollut tilaisuus kiinnittää huomiota sellaisen pohdinnan tarpeeseen, jolla voitaisiin ratkaista kaikki entisen Jugoslavian ristiriidat yhdessä laajemmassa kehyksessä ja jolla voitaisiin hahmotella tie, joka johtaisi koko alueen täydelliseen ja pysyvään vakauttamiseen ja sen sijoittamiseen Euroopan yhteyteen. Balkanin tilanteesta voisi olla tarpeen järjestää suuri kansainvälinen konferenssi.
Tarkoitus ei ole mitätöidä Daytonin ja Rambouillet'n sopimuksia, jotka perustuvat Lontoon huippukokouksessa määritettyihin ehdottomiin periaatteisiin, vaan pikemminkin vahvistaa niiden henkeä ja asettaa ne kehykseen, jossa ne voisivat viimeinkin yrittää vaikuttaa koko alueeseen. Mielestäni Euroopan unionilla voisi sen aseman ja kutsumustehtävän vuoksi olla tässä ratkaiseva rooli, varsinkin sitten, kun aseet ja väkivalta ovat väistyneet järjen tieltä ja Jugoslavian liittotasavalta on palannut Euroopan kansojen perheeseen.
Suosionosoituksia
Toinen Euroopan politiikan tulevien vuosien keskeinen ulottuvuus liittyy sisäiseen turvallisuuteen. Eurooppa-neuvoston on yhdessä parlamentin kanssa määriteltävä 14. lokakuuta 1999 Tampereella pidettävässä ylimääräisessä huippukokouksessa tavoitteet vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskevalle suunnitelmalle, josta tulee seuraavan viisivuotiskauden lainsäädäntöohjelma Euroopan unionissa, ja saatettava siten päätökseen ensimmäinen toimintasuunnitelma, joka määriteltiin Wienissä viime joulukuussa.
Menettelyn osalta pidän olennaisen tärkeänä tiivistä synergiaa Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission, kansallisten hallitusten ja parlamenttien sekä kansalaisyhteiskunnan edustajien välillä. Asioiden osalta pidän olennaisen tärkeänä tavoitetta toteuttaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, joka on Amsterdamin sopimuksen keskeinen tavoite unionin kehittämisessä sekä perusoikeuksia, Euroopan kansalaisuutta ja kaikkien syrjinnän muotojen torjuntaa koskevan sitoumuksen täytäntöönpanossa.
Yhdyn tältä osin kantaan, jonka Euroopan parlamentti ilmaisi 13. huhtikuuta hyväksytyssä päätöslauselmassa. Amsterdamin sopimus tarjoaa itse asiassa välineet sille, että Euroopassa 10 viimeksi kuluneen vuoden aikana tapahtuneen poliittisen, taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen jatkeeksi saataisiin annettua ratkaisu turvallisuutta ja oikeutta koskevaan yhä suurempaan vaatimukseen. Kyse on siis siitä, että kaikki on saatava täysin vakuuttuneiksi siitä, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue on Euroopan kansalaisuuden konkreettinen ilmentymä.
Jos Eurooppa on kyennyt luopumaan kansallisesta suvereniteetista yhteisen rahan ja yhteisen ulkorajan osalta, sen on tartuttava haasteeseen - ja se kykenee siihen kyllä -, joka koskee yhteistä turvallisuuden miekkaa ja oikeuden vaakakuppia.
Meidän on oltava ylpeitä siitä, että olemme viime kuukausina onnistuneet panemaan alulle Euroopan rahapolitiikan yhteisen hoitamisen, mutta sillä on toimintaamme valtavia vaikutuksia, joista meidän pitää olla täysin tietoisia.
Vuosi sitten ennakoimme, että euron käyttöönotto johtaisi Euroopan unionin toiminnan laajentumiseen, joka suosisi kansallisten talousarvioiden nopeaa alasajoa. Lisäksi talouden elpyminen olisi luonut suotuisamman kontekstin uusien todellisten lähentymispolitiikkojen toteuttamiselle markkinarakenteissa, ja lähentymisen edistäminenhän on komission tehtävä.
Nyt Euroopan taloudessa on meneillään kasvun hidastumisen vaihe: Eurooppa on mukana sodassa, jonka raskaat seuraukset tulevat näkymään sen rajoilla vuosien ajan. Sen on kohdattava markkinoita, hyödykkeitä ja tuotannontekijöitä koskevat rakenteelliset muutokset, joita yhteisen talousarvion puuttuminen aiheuttaa. Lisäksi - joskin tämä on aivan yhtä tärkeää - sitä uhkaa riski, että Euroopan kansalaisten luottamus euroon hiipuu alkuinnostuksen jälkeen. On siis saavutettava konkreettista edistystä työllisyyden alalla, jotta kansalaisille voidaan taata, että euro ja Eurooppa ovat yhtä kuin hyvinvointi.
Kaikki kansalliset hallitukset ovat siis tietoisia siitä, että todellisen lähentymisen pitää nyt toteutua markkinoiden, hyödykkeiden ja palveluiden täydellisen vapauttamisen kautta ja markkinoiden täydellisen yhdentymisen kautta.
Komission toiminnan on annettava uusi sysäys tälle prosessille direktiivien täytäntöönpanossa yhä esiintyvien erojen vähentämiseksi ja toimien edistämiseksi tapauksissa, joissa valtion rooli on yhä merkittävä.
Verotuksella on ratkaiseva merkitys todellisten eurooppalaisten markkinoiden luomisessa. Lisäaskelia voidaan ottaa välillisessä verotuksessa, erityisesti saastuttavien päästöjen verotuksessa, jota jotkin maat ovat jo alkaneet harjoittaa Kioton sopimusten mukaisesti. Tarvitaan koordinointia, jottei rangaistaisi sellaisten maiden tuotantoa, jotka kiinnittävät enemmän huomiota ympäristön suojeluun.
Hyvin tärkeitä ja ensisijaisia ovat lopulta ne käyttäytymissäännöt, joita maat noudattavat yritysten tuoton ja pääomatulon verotuksesta.
Suhdanteiden osalta on käytettävä hyväksi kaikkia niitä vaihtoehtoja, joita vakaussopimus ja maiden esittelemät ohjelmat nykyvaiheessa tarjoavat Euroopan sisäisen kysynnän tueksi. Tämän vuoksi on ryhdyttävä nopeasti jatkotoimiin Agenda 2000: een liittyvien sopimusten osalta tarkastelemalla tarvittaessa sopivia malleja, joilla voidaan varata määrärahoja kansainvälisesti merkittäviin töihin suuntautuvia julkisia investointeja koskevien monivuotisten ohjelmien tukemiseksi.
Emme saa kuitenkaan unohtaa ongelmaa, joka liittyy sellaisten välineiden luomiseen, joiden avulla Euroopan talous- ja rahaliitto voi puuttua mahdollisiin suhdannekriiseihin.
Talouspolitiikan suurissa linjoissa, jotka komissio määritteli 30. maaliskuuta, hahmotellaan keskipitkän ajan toimet, ja kansalliset hallitukset ovat jo mukauttamassa toimintaansa niihin. Minulle tuottaakin tyydytystä esimerkiksi todeta, kuinka kahdenväliset julkilausumat työllisyyspolitiikkojen harjoittamisesta lisääntyvät valmisteltaessa työllisyyttä koskevaa sopimusta seuraavaa Kölnin huippukokousta silmällä pitäen. Kyse on tärkeistä koordinoinnin elementeistä. On selvää, etteivät kaikki näkemykset ole yhteneviä, mutta juuri tämä moninaisuus merkitsee haastetta ja mahdollisuutta valita parhaat käytännöt.
Tyydytystä tuottaa myös sen näkeminen, kuinka eri maissa halukkuus pohtia raskasta verotusta ja korkeita menoja lisääntyy. Bruttokansantuotetta nostavien verorasitteiden vähentämistä onkin tehostettava tulevaisuudessa, ja se on toteutettava eri maissa samaan tahtiin niin, että kunkin maan kehitys tukee toisten maiden kehitystä. Koska verotuksen keventäminen on toteutettava vakausohjelmia noudattaen, se vaatii yhteistä pohdintaa siitä, mitkä nykyisistä menoista on otettava mukaan bruttokansantuotteeseen. Koska eri maiden talousarvioiden rakenteissa ja valtion velassa on eroja, merkinnät eivät voi olla yhdenmukaisia, mutta on helppo ennustaa, että niissä on mukana myös sosiaalimenojen kasvurytmi.
Jotta voitaisiin edistää työn liikkuvuutta ja edetä yhdenmukaisesti kohti tehokkuuden ja solidaarisuuden yhdistämistä, sosiaalimenoja koskevien toimien täytyisi perustua ainakin pohjimmiltaan yhteisiin periaatteisiin, kuten sosiaaliturvamaksujen vakuutuspohjan kasvattamiseen. Myös tältä osin komission toiminnan on turvattava tulevien sukupolvien edut kannustamalla hallituksia puuttumaan nopeasti sukupolvien välisiin ristiriitoihin, joita väestön vanheneminen aiheuttaa kaikkialla Euroopassa.
Jos halutaan puuttua tehokkaasti työttömyyttä ja nuorten sukupolvien tulevaisuutta koskevaan ongelmaan, asianmukaisiin makrotalouspolitiikkoihin on yhdistettävä yhtä kauaskatseinen joukko mikrotaloudellisia toimia. Näihin toimiin on sisällyttävä erityinen sitoumus kaikkien inhimillisten voimavarojen kehittämiseen, tutkimukseen ja kehitykseen suunnattujen investointien lisäämiseen ja tietoyhteiskunnan kehittämiseen. Työttömyyden eri syiden joukkoon meidän onkin laskettava myös Euroopan unionin maiden tuotannon erikoistuminen aloihin, joista vain pieni osa kuuluu uusimpiin ja dynaamisimpiin aloihin. Toisaalta suurin osa tieteen ja teknologian tuotantoa mittaavista indikaattoreista osoittaa, että Euroopan suoritus on pääosin samalla tasolla Yhdysvaltojen kanssa; toisaalta Euroopan tuotantorakenne on kuitenkin amerikkalaista jonkin verran heikompi innovatiivisimmilla huipputeknologian aloilla. Syy tähän saattaa olla riittämätön kyky muuntaa tieteellinen ja teknologinen tietämys konkreettisiksi yrittämismahdollisuuksiksi.
Vaikka Eurooppaa odottaa valtava taival, sen ei kuitenkaan tarvitse lähteä liikkeelle tyhjästä; Euroopassa ei eletä vuotta nolla. Toki innovaation saralla on tehtävä suuri kollektiivinen ponnistus. Kuitenkin juuri yhteisön tasolla on jo saatu joitakin kokemuksia, jotka voivat toimia esimerkkinä ja apuna tulevaisuutta rakennettaessa. Voimme ryhmitellä ne kuuteen suureen toimintalinjaan: merkittävimpien kokemusten joukkoon on luettava ennen kaikkea Erasmus-ohjelma, joka nyt on sisällytetty Sokrates-ohjelmaan: se totuttaa nuoria liikkumaan Euroopan unionin maissa, kannustaa heitä vertailemaan vanhalle mantereelle tyypillisiä kulttuuriperinteitä ja parantaa heidän koulutustaan ja työllistettävyyttään. Vuodesta 1987 tähän päivään asti sitä on käyttänyt hyväkseen yli 500 000 opiskelijaa! Sitä kannattaisi ehkä laajentaa myös opiskelijamaailman ulkopuolelle.
Myös Euroopan teknologista kehitystä tukevan politiikan saralla on joitakin myönteisiä merkkejä, joita on vaalittava ja lisättävä. On mainittava erityisesti viides puiteohjelma, jolla pyritään vakiinnuttamaan tutkimuksen ja pienten ja keskisuurten yritysten välinen suhde. Juuri tästä lähtee liikkeelle kolmas toimintalinja: meidän on tulevina vuosina pantava konkreettisesti täytäntöön kestävää kehitystä koskeva valinta nostamalla ympäristön laatu entistä voimakkaammin yhdeksi Euroopan yhteiskunta- ja talousmallin keskeisistä piirteistä ja myönteisistä innovaatiotekijöistä. Tätä silmällä pitäen joitakin päämääriä on tavoiteltava erityisen tarmokkaasti. Paitsi että on ratkaistava verotusta koskevat ongelmat - joihin viittasin jo - tarvitaan myös vielä täydellisempää yhteensovittamista kansallisten määräysten välillä; ympäristöpolitiikkojen ja muiden eurooppalaisten politiikkojen, erityisesti maatalouspolitiikkojen, suurempaa integrointia sekä teollisen innovoinnin kannustamista ja infrastruktuuriohjelmia. Lopulta tarvitaan vahvaa sitoutumista kaupunkien tervehdyttämiseen ja kestävään kehitykseen, sillä kaupungeissa kuvastuu Euroopan todellinen sielu.
Euroopalle kestävä kehitys on valinta, joka on jo tehty, joka on ilmaistu selvästi Amsterdamin sopimuksessa ja Agenda 2000: ssa ja joka vahvistettiin Cardiffin ja Wienin Eurooppa-neuvostoissa. Ympäristön laadun huomioon ottaminen ei ole vain resurssi, jota meidän täytyy hyödyntää varjellaksemme ja kehittääksemme kilpailukykyä, vaan yksi konkreettisimmista ja todellisimmista tavoista vaikuttaa myönteisesti lapsiemme kohtaloon.
Talouselämän pelisäännöissä tapahtuneet muutokset ovat neljäs myönteinen merkki. Kyse ei ole ainoastaan siitä, että meillä on yhtenäismarkkinat - joilla vallitsee tavaroiden, palveluiden, henkilöiden ja pääoman täysi liikkuvuus - eikä ainoastaan siitä, että meillä on yhteinen raha. Euroopan nykyinen talousjärjestelmä perustuu suurempaan kilpailuun. Tältä osin mieleen tulevat vuoden 1989 asetus yrityskeskittymistä ja sitä seurannut ankara kartellilainsäädäntö, valtion tukea koskevat säännöt ja pyrkimys vapauttamiseen ja yksityistämiseen. Tästä syystä olen korostanut uusien pelisääntöjen merkitystä muutoksen tekijöinä teknologisen edistyksen ohella.
Markkinoiden asteittaiseen vapauttamiseen on lisäksi yhdistettävä kuluttajansuojavälineiden vahvistaminen, sillä kuluttajat ja heidän mielipiteensä on otettava täysin huomioon yritysten ja sääntelyviranomaisten välisessä pelissä.
Viides myönteinen merkki on eurooppalaisten pörssimarkkinoiden kasvava merkitys voimavarojen jakamisessa. Kaikki tarkkailijat ovat aivan oikein korostaneet voimakkaasti liikepankkien ja riskipääoman - adventure capital - tarjoajien roolia amerikkalaisten huipputeknologian yritysten kehityksessä. Jotakin merkittävää on tapahtumassa myös meidän Euroopassamme, jossa huipputeknologian alan nopeasti kasvavien pienten ja keskisuurten yritysten uudet Euroopan laajuiset markkinat ovat asteittain vakiintumassa. Tätä suuntausta on vahvistettava voimakkaasti.
Lisäksi Euroopan teollisuudessa ja rahoitusmaailmassa on tapahtunut lukuisia fuusioita ja yritysostoja, varsinkin vuoden 1998 jälkipuoliskosta lähtien. Näihin välineisiin on kuitenkin lisättävä uudet oikeudelliset välineet alkaen eurooppalaisen yhtiön perussäännöstä. Eurooppalaisen yhtiön luominen mahdollistaa sen, että eri jäsenvaltioiden yhtiöt voivat perustaa yhteisiä holding -yhtiöitä tai tytäryhtiöitä joutumatta ottamaan huomioon 15 järjestelmän oikeudellisia rajoituksia ja käytäntöjä.
Arvoisat parlamentin jäsenet, kun mandaattini päättyy vuonna 2005, Euroopan kansalaisten taskuissa on jo kolmen vuoden ajan kiertänyt yhteinen raha; Uruguayn kierroksen viimeisten vaiheiden loppuunsaattaminen on varmaankin avannut talouttamme entisestään kansainväliselle kaupalle; kansalliset monopolit ovat suurelta osin kadonneet, kilpailu - myös konkreettisissa palveluissa ja rahoituspalveluissa - on lisääntynyt, ja kuluttajat Euroopassa ovat jo saaneet nauttia siitä koituvista eduista monin eri tavoin; unioni on - toivokaamme - saanut uusia jäseniä ja on valmis aloittamaan uuden laajentumisvaiheen maihin, jotka ovat jo alkaneet integroida talouttaan meidän talouteemme. Kullakin saralla saavutettu menestys tukee menestystä muilla saroilla. Meidän tulisi kuitenkin seuraavien 18-24 kuukauden aikana onnistua lähtemään näiden mahdollisuuksien kehittämisen tielle toteuttamalla uudistuksia kansallisilla markkinoilla ja Euroopan toimielimissä niiden valmistelemiseksi laajentumista varten. Mutta vaikka onnistummekin tässä, monet tuloksista, joita odotamme, saattavat olla vaarassa 3 tai 4 seuraavan kuukauden aikana, jos unioni ei kykene tekemään Euroopan koko maantieteellisestä alueesta rauhan aluetta. Meidän on jo nyt ajateltava sodan jälkeisiä järjestelyjä, keksittävä, miten Balkanilla voidaan soveltaa ratkaisua, joka on Euroopan unionin maissa tehnyt mahdolliseksi ristiriitojen, suurten ja pienten, selvittämisen entistä vahvemman taloudellisen ja poliittisen yhdentymisen avulla. Rangaistus konfliktista vastuussa oleville on se, että heidän fyysiseen ja kulttuuriseen erotteluun tähtäävä hankkeensa epäonnistuu, ja se saanee Balkanin kansat ymmärtämään, että demokratia, hyvinvointi ja paikallinen autonomia eivät ole ristiriidassa keskenään vaan vahvistuvat sellaisen alueen yhdentyessä, jolla koko historiansa aikana ei valitettavasti ole ollut kokemuksia yhdentymisestä.
Eurooppa on manner, jossa on puhjennut myös tuskallisia, verisiä sotia kansojen välillä. Tästä huolimatta aikojen kuluessa on muodostunut uusi tietoisuus, joka on 50 viime vuoden aikana ollut yhdentymisen ja todellisen ja kestävän rauhan perusta. Tämä tietoisuus on humanistisen ja kristillisen kulttuurin perintöä, ja se on kyennyt emansipoimaan Euroopan kansalaisia suvaitsevaisuuden ja erilaisuuden osalta. Uskonnollisuuden kehitys, valistus tieteen alalla, teollinen liberaali vallankumous talouden alalla ja hyvinvointivaltion demokratia ovat mahdollistaneet Euroopan suuret menestysaskeleet. Vain laajentamalla toimielimiämme ja takaamalla koko mantereen laajuisen rauhan alueen voimme turvata kaiken saavuttamamme ja saattaa sen viimein päätökseen.
Voimakkaita suosionosoituksia

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, uuden Euroopan komission nimittäminen on aina ollut Euroopan politiikkaan laajalti vaikuttava tapahtuma. Tällä kertaa toimitukseen liittyy kuitenkin lisäksi erityisiä enteitä. Ensinnäkin: on kyse siitä, että entisen komission eron jälkeen korjataan vääriä kehityskulkuja ja epäkohtia ja voitetaan takaisin menetetty luottamus. Toiseksi: meidän on toimittava nopeasti, jotta syntyneestä kriisistä selvitään lopullisesti ja voimme palata arkeen. Kolmanneksi: Amsterdamin sopimuksen määräyksiä sovelletaan nyt ensimmäistä kertaa sen jälkeen, kun se tuli voimaan muutama päivä sitten 1. toukokuuta.
Ne mahdollisuudet perusteellisiin uudistuksiin, joita tämä uusi alku tarjoaa, voidaan käyttää täysin hyväksi vain, jos kaikki kolme asianosaista toimielintä - Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio - toimivat tiiviissä ja luottamuksellisessa yhteistyössä. Edellytykset sille ovat olemassa; myös tämän päivän on tarkoitus todistaa se.
Nimitysprosessi on käynnissä ja voitaisiin saada päätökseen vielä ennen kesätaukoa. Romano Prodin nimeäminen puheenjohtajaksi Berliinin ylimääräisessä huippukokouksessa oli ensimmäinen vaihe. Puheenjohtaja Prodin nimeämisen yhteydessä valtioiden ja hallitusten päämiehet osoittivat, että Euroopan unioni on riittävän toimintakykyinen ja päättäväinen ratkaistakseen syntyneen kriisin nopeasti ja vakuuttavasti. He päätyivät tällöin henkilöön, joka täyttää tämän vaikean viran vaatimukset ehkä paremmin kuin kukaan muu. Romano Prodi on vakaumuksellinen eurooppalainen, kyvykkyytensä osoittanut ja menestyksellinen talouden ja politiikan uudistaja, hallinnollisissa asioissa kokenut poliitikko, joka on myös tarvittavan lähellä kansaa, ja kuten haluaisin sanoa juuri kuulemani puheen jälkeen: hän on ehdokas, jossa yhdistyvät näkemyksellisyys, todellisuudentajuisuus ja pragmaattisuus sekä selvä käsitys siitä, mikä on välttämätöntä. Hän on ehdokas, jonka pitäisi vastata myös Euroopan parlamentin odotuksia.
Jos te, Euroopan parlamentin jäsenet, kannatatte valtioiden ja hallitusten päämiesten ehdotusta ja hyväksytte ylihuomenna puheenjohtaja Prodin nimityksen, hallitukset ilmoittavat seuraavassa vaiheessa yhteisymmärryksessä nimitetyn puheenjohtajan kanssa henkilöt, joita ne aikovat ehdottaa komission jäseniksi. Tulos, ehdotus komissioksi, esitetään sitten uudelle parlamentille heti, kun se kokoontuu.
Puheenjohtajamaa Saksalle on tällöin tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot käyttävät uuden komission virkojen täyttämisen yhteydessä erittäin tiukkoja arvosteluperusteita. Me haluamme uudistajakomission, vakaumuksellisten ja vakuuttavien eurooppalaisten komission, haluamme komissioon naisia ja miehiä, joille on ominaista pätevyys, kokemus, voimakas johtajuus ja henkilökohtainen nuhteettomuus. Olen varma, että toivomme kaikki kovasti, että tarvittavat kuulemiset voidaan toimittaa silloin siten, että saamme parlamentin suostumuksen ja voimme nimittää komission muodollisesti jo heinäkuussa.
Kaikki osalliset, parlamentti, neuvosto ja komissio, haluavat uuden komission nopeaa muodostamista ja vahvistusta. Sen vuoksi olen vakuuttunut siitä, että jos vain haluamme, voimme myös noudattaa tätä aikataulua, jonka olen luonnostellut. Euroopan kansalaiset odottavat sitä meiltä.
Amsterdamin sopimuksen uusia määräyksiä oli alusta alkaen - valtioiden ja hallitusten päämiehet vahvistivat sen Berliinissä - tarkoitus soveltaa nimitysprosessissa. Sopimus on tullut voimaan, ja se johtaa nyt ennen kaikkea siihen, että tulevan komission puheenjohtaja ja Euroopan parlamentti osallistuvat voimakkaammin komission nimittämiseen. Komission puheenjohtajan asemaa oli tarkoitus vahvistaa ylipäänsäkin, ja sitä oli tarkoitus korostaa parlamentin erillisellä puheenjohtajaa koskevalla äänestyksellä. Tilanne, jossa nyt olemme, korostaa sitä, kuinka tärkeä Amsterdamin sopimukseen sisältyvä uudistus oli. Tämä uudistus lisää avoimuutta ja koko menettelyn legitiimiyttä. Emme saa unohtaa määräysten soveltamisen tätä näkökohtaa.
Uuden komission muodostaminen antaa nyt tilaisuuden tarttua niihin ongelmiin, jotka vaikuttivat kriisin syntymiseen ja lopulta myös nykyisen komission eroon. On kyse ensi sijassa sisäisistä uudistuksista, joita komission pitää toteuttaa omalla vastuullaan ja nopeasti - siitähän on jo hyvin konkreettisia asiakirjoja. Romano Prodi esitti ensimmäisen kerran ajatuksiaan uudistuksista valtioiden ja hallitusten päämiesten epävirallisessa kokouksessa Brysselissä 14. huhtikuuta. Keskustelua jatketaan Kölnin Eurooppa-neuvostossa 3. ja 4. kesäkuuta. Erityisen tärkeä on tässä yhteydessä puheenjohtaja Santerin esittämä komission uudistusohjelma ja siihen kuuluvat MAP 2000 - ja SEM 2000 -ohjelmat.
Nämä ehdotukset tähtäävät hallinnon ja henkilöstöpolitiikan nykyaikaistamiseen sekä varainhoitoon, varainhoidon valvontaan ja petosten torjuntaan liittyvien ongelmien ratkaisemiseen, ja lisäksi on kyse taloushallinnon uudistamisesta ja tehokkaammasta varainhoidon valvonnasta. Kaiken kaikkiaan meidän on määriteltävä selvästi poliittiset prioriteetit, mukautettava komission rakenteet tuleviin tehtäviin, hajautettava myös varojen hallinnointia, järkiperäistettävä komission työtä ja lisättävä sen tehokkuutta, ja olen sitä mieltä, että myös komission jäsenten ja virkamiesten ohjesäännöistä päättäminen kuuluu siihen. Myös neuvoston ja Euroopan parlamentin pitää auttaa väärien kehityskulkujen ja epäkohtien korjaamisessa.
Jos haluamme vahvan, toimintakykyisen ja nuhteettoman komission, meidän pitää myös antaa sille vastaavat välineet uusien tehtävien hoitamiseen, esimerkiksi laajentumisen tai humanitaaristen tehtävien alalla.
Suosionosoituksia
Lopuksi meidän on ajateltava uudistuksia, joihin tarvittaisiin perustamissopimuksen muutos. EY-sopimus tarjoaa Euroopan parlamentille mahdollisuuden esittää epäluottamuslausetta vain koko komissiolle. Tuoreet kokemukset ovat osoittaneet, että nyt pitäisi ainakin tutkia mahdollisuutta erottaa yksittäisiä komission jäseniä - tapahtukoon se sitten komission puheenjohtajan, parlamentin tai neuvoston aloitteesta - muiden toimielinten myötävaikutuksella.
Suosionosoituksia
Lähtökohtana voivat aivan hyvin olla mahdolliset kansalliset määräykset.
Komission eroon liittyvät tapahtumat osoittivat, että nyt alkaa muodostua aito eurooppalainen julkisuus. Kansalaiset haluavat nyt valvoa, mitä Brysselissä ja täällä Strasbourgissa tapahtuu, tai ainakin seurata sitä entistä tarkemmin. Julkinen mielenkiinto Euroopan tapahtumiin on lisääntynyt, aiemmin niitä pidettiin Euroopan asiantuntijoiden asioina. Pidän sitä myönteisenä kehityksenä.
Tässä yhteydessä arvioidaan entistä laajemmin Euroopan unionin toimielinten demokraattista legitiimiyttä ja valvontaa. Siihen on useita syitä: EU: n merkitys on kasvanut koko ajan ja sen toiminta-alue on laajentunut, ja EU: ssa tehdään entistä enemmän päätöksiä, jotka vaikuttavat suoraan kansalaisiin ja heidän elinolosuhteisiinsa. Nämä päätökset vaativat yhä useammin enemmistöpäätöksen, niin että yksittäiset jäsenvaltiot voivat joutua sitoutumaan johonkin vastoin tahtoaan. Päätöksentekomekanismit ovat tosin osittain erittäin monimutkaisia ja käsittämättömiä. Sopimuksien mukainen toimielinten välinen tasapaino parlamentin, neuvoston ja komission välillä on käytännössä hieman muuttunut. Meidän on siis pohdittava sitä, miten voidaan lisätä todellista demokraattista valvontaa, varmistaa legitiimiys ja lisätä avoimuutta.
Olen jo viitannut komission välttämättömiin ja mahdollisiin uudistuksiin. Euroopan parlamentin osalta sanon, että Amsterdamin sopimus lisää sen valvontaoikeuksia. Se saa tärkeitä lisäoikeuksia ja -valtuuksia lainsäädännön ja YUTP: n rahoituksen alalla sekä komission nimityksen yhteydessä. Euroopan parlamenttia on kuitenkin edelleen vahvistettava.
Suosionosoituksia
Mitä toimintakykyisempi unioni on, sitä paremman pitää olla sen toimien ja päätösten demokraattisen legitiimiyden.
Suosionosoituksia
Se tarkoittaa sitä, että aina kun neuvosto säätää lainsäädäntötoimia enemmistöpäätöksellä - ja me haluamme tehdä enemmistöpäätöksistä normaalin käytännön -, Euroopan parlamentin pitää osallistua päätöksentekoon yhtäläisin oikeuksin ja tasa-arvoisena osapuolena.
Suosionosoituksia
Euroopan unionin haasteet ovat suuret: Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpano, laajentumisneuvottelut, euroalueen laajentaminen, WTO: n neuvottelukierros, yhteisen politiikan parantaminen oikeudellisen yhteistyön alalla ja ennen kaikkea ulkopoliittisen aktiivisuuden lisääminen. Näiden tehtävien hoitamiseen tarvitaan voimakas, toimintakyinen ja nuhteeton komissio; meidän on nyt yhdessä luotava edellytykset siihen.
Suosionosoituksia

Green
 Arvoisa puhemies, kuuntelin parlamentin kanssa tänä aamuna hyvin tarkkaavaisesti puheenjohtajaehdokas Prodin avausjulistusta. Kiitän häntä suuresti syvällisestä ja älykkäästä lähestymistavasta, jolla hän suhtautui tämän keskustelun avaamiseen. Se, että tarkastelemme tänään uuden komission puheenjohtajan nimeämistä kuusi kuukautta etuajassa aikatauluun nähden, heijastelee Euroopan unionin muuttuvia rooleja ja odotuksia.
EU on toiminut sellaisilla alueilla ja työskennellyt sellaisten asioiden parissa, jotka vaikuttavat nyt Euroopan unionin kansalaisten elämään hyvin suoraan: tällaisia ovat euron käyttöönotto - euro ei kohta ole enää pelkkä pankkien ja toimielimien väline vaan se tarkoittaa myös kansalaistemme taskuissa olevia kolikkoja ja seteleitä - ja tällä viikolla tapahtuva Amsterdamin sopimuksen voimaantulo, sopimuksen, joka on muuttanut painopistettään kohti sellaisia politiikkoja, jotka vaikuttavat ihmisiin ja etenkin työpaikkojen luomiseen. Kun puhutaan työpaikoista ja ihmisten taskuissa olevista rahoista, puhutaan asioista, jotka vaikuttavat hyvin selvästi jokaisen Euroopan unionin kansalaisen elämään.
Ei siis ole sattumaa, että Euroopan unionin hallintojärjestelmiin on keskitytty enemmän. Näissä järjestelmissä on havaittu puutteita, ja ne ovat pettäneet muutamien viime viikkojen aikana. Haluamme muutoksia, jotka voidaan näyttää toteen. Seuraavan komission on omaksuttava uudenlainen lähestymistapa rakenteisiin ja vastuuseen muutenkin kuin muodon vuoksi. Emme halua komissiota, joka näyttää erilaiselta tai joka antaa kauniita lupauksia muuttumisesta. Haluamme Euroopan komission, joka on erilainen ja joka suuntaa politiikkojaan kohti kansalaisia.
Odotamme tuon komission olevan erilainen ja heijastelevan todellista työtä, joka on tehtävä. Saanen sanoa, ettemme halua komissiota, jonka rakenteet ja tehtäväkentät heijastelevat vain sitä, miten etuudet on jaettu 20 komission jäsenen kesken, joille puheenjohtajan on löydettävä tehtävä ja työtä, jotta he kaikki vaikuttaisivat tärkeiltä. Haluamme, että pyritään vakavasti luomaan dynaaminen lähestymistapa, jotta politiikkoja voitaisiin suunnata kohti unionin kansoja.
Arvoisa Prodi, tämän päivän jälkeen teitä ja teidän toimianne tutkitaan tarkemmin kuin koskaan ennen. Se, keitä nimitätte virastoonne, henkilökuntanne kansainvälisyys tai se, että siihen kuuluu vain yhden kansallisuuden edustajia, sukupuolten välinen tasapaino - kaikkien näiden asioiden merkitys kasvaa sellaisiin mittasuhteisiin, jotka eivät ole lainkaan suhteessa niiden todelliseen merkitykseen. Se, että kykenette osoittamaan, että teillä on ollut rooli, joka sopii komission puheenjohtajalle, kun päätetään siitä, keiden pitäisi kuulua komissioonne ja mitä heidän tehtäviinsä pitäisi kuulua - kaikki nämä asiat luovat puheenjohtajakautenne ja komissionne alkuvahvuudet ja kenties yhtä hyvin alkuheikkoudet.
Olin iloinen siitä, että keskityitte tänään suuressa määrin poliittiseen ajatustapaanne ja Euroopan unionin ohjelmaan liittyvään laajempaan lähestymistapaan. Tässä parlamentissa pitämässänne viimeisessä puheenvuorossa, jonka osalta myönsimme kaikki, että se oli vielä hyvin tunnusteleva puheenvuoro - näin sanoitte itsekin -, teitte laajalti taloudellisen esittelyn. Tänään olette tarkastellut laajempaa poliittista alaa, jota pyritte käsittelemään. Olemme saaneet esimakua joistakin ajatuksistanne, esimerkiksi ulko- ja turvallisuuspolitiikasta ja sisä- ja oikeusasioista. Suhtaudun näitä aloja koskevaan ajattelutapaanne hyvin myönteisesti.
On syytä suhtautua hyvin myönteisesti siihen, että korostatte komission jäsenten kykyä ja halua toimia joukkueena. Suhtaudumme myös hyvin myönteisesti siihen, että painotatte tehtäväkenttien järjestämistä sen perusteella, mihin politiikkoja suunnataan, ja siihen, että pyritte läpinäkyvyyteen ja avoimuuteen. Minun ei tietenkään tarvitse sanoa, että olemme kuulleet aiemminkin samanlaisia sitoumuksia, mutta luotamme siihen, että suhtaudutte näihin vakavasti.
Arvostelen erästä asiaa, ja arvostaisin sitä, että ottaisitte siihen kantaa päätösjulistuksessanne. Puhuitte tänään hyvin vähän ihmisistä. Mainitsitte työllisyyden, mutta ette puhunut juurikaan siitä, että on tarpeen taistella sosiaalista syrjäytymistä vastaan, että on taisteltava kaikkien kansalaistemme kannalta reilun ja oikeudenmukaisen Euroopan puolesta, että on tarpeen tukea jäsenvaltioita niiden yrittäessä päästä eroon köyhyydestä - erityisesti yhteiskuntiemme nuorten ja vanhusten parissa - sekä siitä, että miesten ja naisten sekä Euroopan unionin musta- ja valkoihoisten kansalaisten on saatava yhtäläiset mahdollisuudet.
Arvoisa puheenjohtajaehdokas Prodi, inhimillisyytenne kävi selvästi ilmi puheestanne. On syytä kiittää sitoutumistanne rauhaan tässä maanosassa. Olisin halunnut kuulla hieman enemmän siitä, että uskotte monen rodun, monen kansanryhmän ja monen kulttuurin Eurooppaan. Toivon, että saatte meidät jälleen vakuuttuneiksi tästä päätöspuheenvuorossanne. Päätän itse puheeni siihen, että sain lontoolaisena viime viikonloppuna hyvin havainnollisen ja traagisen muistutuksen siitä, että on tärkeää tukea kaikkien kansalaistemme kannalta reilua ja oikeudenmukaista Eurooppaa ja että meidän on tarpeen sitoutua suvaitsemattomuuden, rasismin ja vihan, näiden käsitteiden vastaiseen taisteluun.
Euroopan unionissa on kyse tulevaisuuden visiosta. Maanosamme ja taloutemme kannalta suuri kysymys liittyy myös ihmisiin. Jos onnistutte yhdistämään nämä tekijät uudenlaisen komission rakenteisiin ja etiikkaan, saatte tukemme.
Suosionosoituksia

Martens
Arvoisa parlamentin puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat kollegat ja arvoisa puheenjohtaja Prodi, toistan nyt ryhmämme nimissä sen, mitä sanoin 13. huhtikuuta. Kannatamme ehdokkuuttanne komission puheenjohtajaksi voimakkaasti ja yksimielisesti. Olemme vakuuttuneet siitä, että teillä on poliittisia ja ammatillisia kykyjä voittaaksenne tämän komission vakavan kriisin. Tämän kriisin on itse asiassa oltava haaste historiallisten uudistusten toteuttamiseksi. Teidän täytyy uudistaa komissio, sen kabinetit ja sen hallinto. Ongelmat syntyivät kymmenen vuotta sitten, kuten asiantuntijakomitean kertomuksesta käy ilmi. Kuten nykyinen komissio on sanonut, täytyy siis saada aikaan uusi eurooppalainen poliittinen ja hallinnollinen kulttuuri. Nyt odottamassa on kuitenkin myös poliittisia uudistuksia, jotka on määritelty erittäin selkeästi parlamentin eräissä mietinnöissä ja asiakirjoissa.
Hermanin mietinnössä, joka käsittelee toimielinten uudistamista perustamissopimusta muuttamatta, esitetään muun muassa komission salkkujen määrän vähentämistä ja niiden järkevää täyttämistä komissiossa sekä oikeaa tasapainoa komission jäsenten kollektiivisen ja yksilöllisen vastuun välillä. Toivon, että voitte palata puheenvuorossanne tähän asiaan. Myös meidän ryhmämme kannattaa lujasti toimielinten välistä yhteistyötä. Tein vuonna 1994 ryhmän puheenjohtajana aloitteen komission ja Euroopan parlamentin välisten käytännesääntöjen muuttamisesta. Oreja oli asiassa tehokkaasti mukana. Mielestäni näitä käytännesääntöjä täytyy täydentää uudelleen. On tehty uusia sopimuksia, ja olisi parasta, että uudet käytännesäännöt hyväksyttäisiin ja vahvistettaisiin ennen kuin uusi komissio aloittaa tehtävissään.
Toisessa mietinnössä, jonka on laatinut Elmar Brok, parlamentti vaatii komission jäseniltä asiantuntemusta ja erityisesti riippumattomuutta ja komissiota, joka pysyy perustamissopimusten vartijana ja ajaa yhteisiä etuja. Me vaadimme ryhmänä poliittisesti tasapainoisesti muodostettua komissiota, jossa on mukana miehiä ja naisia ja joka saa parlamentin suuren enemmistön kannatuksen. Arvoisa puheenjohtaja Romano Prodi, te saatte tämän parlamentin suorittaman nimityksen jälkeen mahdollisuuden osoittaa poliittisen johtajuutenne valittaessa uusia komission jäseniä. Toivomme, että osoitatte olevanne oikeutettu puheenjohtaja valitessanne komission jäseniä.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, olemme otettuja siitä, mitä juuri sanoitte. Haluatte antaa unionille uutta vauhtia. Poliittinen unioni on teille hyvin tärkeä tavoite, kuten myös pitemmälle menevä demokratisointi, avoimuus sekä yhteistyö parlamentin kanssa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän täytyy puhua edessämme olevan uuden komission puheenjohtajan kanssa tietyistä perusluonteisista seikoista, joiden kanssa myös te joudutte vastakkain ja joista myös teidän täytyy ottaa vastuu. Emmehän voi olla näkemättä roolia ja vastuuta, joka Euroopan unionin täytyisi kantaa auttaakseen tekemään lopun Kosovon kriisistä, jossa perusarvot kielletään. Tarkoitan tässä inhimillisiä arvoja, jotka tunnemme niin omaksemme. Vallalle on päässyt sodan logiikka, joka perustuu syrjintään, rikoksiin ihmisyyttä vastaan, kostohenkeen ja suvaitsemattomuuteen. Arvoisa komission puheenjohtaja, on tärkeää todeta, että siellä, missä Eurooppa ei ole vielä ruumiillistunut Euroopan unionina, Euroopan maissa ja alueilla, missä Euroopan unioni ei ole solidaarinen, siellä sota on vielä mahdollinen Euroopassa.
Tarvitsemme siis enemmän Eurooppaa ja eurooppalaista politiikkaa, jonka suotuisat vaikutukset tuntuvat koko Euroopan mantereella. Siksi meidän täytyy tehdä Balkanin kansoille selväksi, että rauha ja jälleenrakentaminen ovat mahdollisia ainoastaan Euroopan unionissa. Yhteisöhengen ansiosta Euroopassa mahdollistuivat oikeusvaltio, vuoropuhelu, demokraattiset toimielimet ja vähemmistöjen tunnustaminen, ja tässä samassa hengessä voidaan tehdä loppu konfliktille, joka on tehnyt Kaakkois-Euroopan kansoista marttyyreita vuosikymmenten ajan.
Kuinka nämä kansat, joita sota on koetellut niin syvältä, voivat saada uudelleen toivoa ja luottamusta? Siksi meidän täytyy käyttää mielikuvitusta ja olla jalomielisiä luodaksemme pohjan Balkanin jälleenrakentamiselle ja kehitykselle Marshall-suunnitelman hengessä. Se antoi vuonna 1947 maillemme voimaa uudelleenjärjestelyyn ja jaloille pääsemiseen.
Toinen tärkeä asia, josta teidän täytyy tehdä totta, on unionin kyky todelliseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Luonnollisesti neuvosto kantaa kattavan vastuun, ja jos palaan Maastrichtin sopimukseen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, se saattaa olla myös täysin piittaamaton. Mitä on tapahtunut seitsemän viime vuoden aikana? Luonnollisesti Kölnin Eurooppa-neuvosto tekee tärkeän päätöksen valitessaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan edustajan. Se, mitä meidän täytyy oppia viime aikojen tapahtumista, ulottuu kuitenkin vielä pitemmälle.
Yhdysvaltojen ja Euroopan välillä vallitsee vallan epätasapaino, kun NATOssa tehdään strategisia päätöksiä. Hiljattain pidetty NATOn huippukokous on kuitenkin avannut näkymiä. On kuitenkin myös niin, että Amsterdamin sopimus on vahvistanut, että Euroopan puolustus on tavoitteena tietyn ajan kuluessa. Ikävä kyllä joudumme tänään toteamaan, että olemme siitä vielä hyvin kaukana. Meillä ei ole yhteistä asetuotantoa. Meillä ei operatiivisten tehtävien jakoa. Meillä ei ole yhteisiä taistelujoukkoja eikä komentoporrasta. Lyhyesti sanottuna, meillä ei ole Yhdysvaltojen sotilaallisia voimavaroja.
Missä eurojoukot ovat Kosovon konfliktissa? Mitä tekee Länsi-Euroopan unioni? Missä ovat meidän tiedustelusatelliittimme, joiden pitäisi välittää ehdottoman tarpeellista tietoa? Vastaus näihin kysymyksiin on pelottava tyhjiö, horror vacui . Tämän ilmauksen opimme koulussa klassisten kielten tunneilla.
On myös kolmas tärkeä asia, jonka kanssa joudutte tekemisiin. Puhuitte siitä juuri hetki sitten. Se on Euroopan rakentamisen tulevaisuus. Te haluatte antaa euron jälkeen mahdollisuuden poliittisille unionille. Tässä parlamentissa on kuulunut enemmistön ääniä tai yksimielisiä ääniä sen puolesta, että olisi perustuslaki, joka loisi selkeät suhteet unionin, jäsenvaltioiden ja Euroopan kansalaisten oikeuksien välille. Mielestäni institutionaalisen dynamiikan palauttaminen, näiden selkeiden linjojen luominen, on myös välttämätöntä, jotta Euroopan unionin laajentuminen mahdollistuisi. Palautatteko institutionaalisen dynamiikan ja annatteko sille uuden mahdollisuuden? Oletteko avoin tämän parlamentin ja sen institutionaalisten asioiden valiokunnan ehdotuksille sen osalta, että saataisiin aikaan yhteisön lähestymistapa pelkästään hallitusten välisen lähestymistavan sijaan, joka on osoittanut rajallisuutensa. Tämä parlamentti on ehdottanut, että komissio antaisi tälle institutionaaliselle dynamiikalle uuden mahdollisuuden yhdessä Euroopan parlamentin kanssa ja esimerkiksi käyttäen perustana arvovaltaisten henkilöiden lausuntoja ja neuvotteluja kansallisten parlamenttien kanssa.
Olette vaatineet ensimmäisessä puheessanne 13. huhtikuuta ja nyt uudelleen, että markkinoiden ja pankkien Euroopan lisäksi pitäisi olla myös Eurooppa, jolla on kulttuurinen ja henkinen ulottuvuus. Kun luettelitte juuri erilaisia työllisyyttä, koulutusta, kuluttajia ja ympäristöä koskevia ohjelmia, siinä oli mielestäni laaja synteesi. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, olette epäilemättä Euroopan unionin sosiaalisen markkinatalouden kannattaja. Sitten puhuitte ihmisistä ja kansasta ja syrjäytyneistä, joista myös Green puhui. Yhtäläiset oikeudet miehille ja naisille, valkoisille ja mustille ja kaikenvärisille jokaisen inhimillisen arvon perusteella! Sehän on Euroopan unionin tärkeä tunnusmerkki, sen merkittävät inhimilliset kasvot. Kannatatte epäilemättä sitä ja pyritte epäilemättä myös uuden komission kanssa tukemaan sitä, kuten myös epäilemättä saatte aikaan poliittisen unionin ja annatte myös Euroopalle välineitä ja voimavaroja, jotta se voi ottaa todellisen roolin Euroopassa ja maailmassa käyttäen yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaansa. Silloin teistä tulee suuren komission suuri puheenjohtaja, joka tekee yhteistyötä uuden parlamentin kanssa, joka on epäilemättä valmis tekemään yhteistyötä kanssanne tällä tiellä.
Suosionosoituksia

Cox
 Haluaisin aivan ensiksi kiittää puheenjohtajaehdokas Prodia siitä, että hän käsitteli tänään paljon yksityiskohtaisemmin joitakin niistä painopistealueista, joita hän haluaa korostaa seuraavan komission osalta. Puheenjohtajaehdokas Prodin hanketta ei voida täysin määritellä, ennen kuin uusi parlamentti on saanut valtuutuksensa ja ennen kuin uusi komissio on nimitetty.
Haluan kuitenkin tänään esittää joitakin politiikkaan liittyviä huomautuksia, jotka perustuvat siihen, mitä puheenjohtajaehdokas Prodi sanoi. Panen merkille, että kun hän puhui Euroopan ääriviivoista maailmassa, hän viittasi laajentumiseen ja mainitsi, että Euroopan unionin painopiste siirtyy laajentumisen myötä itään. Haluaisin liberaalidemokraattisen ryhmän puolesta korostaa jossakin määrin enemmän sitä, että itälaajentuminen on saatava aikaan mahdollisimman pian.
Saanen sanoa puheenjohtajaehdokas Prodille, että Unkarin pääministeri Viktor Orban piti puheen muutama viikko sitten liberaalipuolueen kansainvälisessä kokouksessa Brysselissä. Hän muistutti meitä erään toisen itäeurooppalaisen poliitikon sanoista, joiden mukaan itä- ja keskieurooppalaisille on kerrottu vuodesta 1989 lähtien, että laajentumiseen on jatkuvasti vain viisi vuotta. Meidän on korostettava tätä ja varmistettava, että ensimmäisestä itälaajentumisesta tulee tosiaankin totta seuraavan parlamentin ja puheenjohtajaehdokas Prodin komission toimikauden aikana. Se olisi ryhmälleni vakavasti otettava ja merkittävä painopistealue.
Se edellyttää tietenkin sitä, että unionin demokratian uudistamiseen on ryhdyttävä kiireellisemmin. Tämä on myönnetty siinä neuvoston ehdotuksessa, jonka mukaan meidän pitäisi pitää hallitustenvälinen konferenssi ensi vuoden alkupuolella, ja kannatamme tätä. Haluaisin sanoa puheenjohtajaehdokas Prodille, että uskomme ryhmässämme, että hänen pitäisi - osana eurooppalaista suuntautumistaan kohti uutta vuosituhatta ja uutta laajentunutta Eurooppaa - kenties pohtia sitä, onko tarpeen keskustella eurooppalaisesta perustuslaista. Tavoitteena ei ole tässä lyödä lukkoon sellaista hanketta, joka kehittyy jatkuvasti, vaan selventää kansalaisille merkityksellisellä tavalla niiden asiakirjojen kokonaisuutta, joita olemme tuottaneet sopimuksien muodossa, sekä niitä painopisteitä ja rajoja, joita olemme unionille asettaneet - koska jotkut ovat tietysti huolestuneita myös unioniin liittyvistä ylilyönneistä. Suosittelisin, että tarkastelisitte tosiaan osana hankettanne eurooppalaisen perustuslain kehittämistä uudella vuosituhannella.
Itse komission kokoonpanosta sanoisin, että saatte ryhmäni täyden tuen. Kun lähdette tästä parlamentista ja matkustatte eri pääkaupunkeihin muodostaaksenne komission, on joitakin painopistealueita, joiden osalta odotamme, että niitä korostetaan tasapainon kannalta. On tullut jo mainittua, että odotamme, että sukupuolten välistä tasapainoa korostetaan. Haluaisin myös painottaa, että odotamme, että poliittista tasapainoa eli poliittisten ajatusmallien ja kantojen tasapainottamista korostetaan, samoin kuin sellaista tasapainoa, joka heijastelee tämän parlamentin pääasiallisten poliittisten voimien roolia. Se on tärkeää.
Sanoitte täällä tänään, että aiotte lisätä ryhmätyötä. Se on olennaisen tärkeää. Yksi valitsemistanne mekanismeista koordinaation lisäämiseksi on toimia komission varapuheenjohtajien välityksellä. Ette ole sanonut, montako varapuheenjohtajaa teillä on suunnitelmissanne. Voisitte kenties tarkentaa asiaa - tai ehkä se on ennenaikaista -, mutta sanoisin teille, että mitä enemmän varapuheenjohtajia on, sitä tärkeämpää on varmistaa tasapainon vuoksi, että jotkut heistä tulevat pienemmistä valtioista.
Arvoisa puheenjohtajaehdokas Prodi, en halua mennä parlamentin kuulemisten edelle, mutta haluaisin esittää kysymyksen: jos parlamentti päättää, että jotakuta tai joitakuita komission jäsenehdokkaita ei voida hyväksyä, mitä pitäisi mielestänne tehdä, kun otetaan huomioon Amsterdamin sopimuksessa teille annetut valtuudet? Vaadimme teitä käyttämään kaikkia tämän perustamissopimuksen mukaisia valtuuksianne ja osoittamaan, että olette tosiaankin oman itsenne herra, kun valitsette komissionne jäseniä, ja jos parlamentti tekee edellä mainitun kaltaisen päätöksen.
Haluaisin jäljellä olevana puheaikanani kääntyä Verheugenin ja neuvoston puoleen. Arvoisa Verheugen, mikäli ymmärsin oikein, vaaditte meitä saattamaan tämän nimeämismenettelyn päätökseen ja nimittämään uuden komission heinäkuun loppuun mennessä. Arvostan poliittiselta kannalta sitä, mitä sanotte, mutta se osoittaa tämän parlamentin asiaan liittyvän prosessin vähäistä huomioimista ja ymmärtämistä. Haluan käsitellä asiaa kiireellisesti, mutta myös asianmukaisen vakavasti, ja tästä parlamentista tulisi vain ja ainoastaan pelkkä kumileimasin, jos meitä kiirehdittäisiin ennenaikaisesti saamaan asia päätökseen ennen heinäkuun loppua. Mikä vielä pahempaa, jollemme onnistu siinä heinäkuussa, saatamme haluta yrittää uudelleen ensi tammikuussa ja toimia tällöin tarmokkaammin kuin on tarpeenkaan.
Toimikaamme siis mieluummin oikein kuin varhaisessa vaiheessa. Mikäli väliaikainen komissio aiheuttaakin ongelmia, koska se on menettänyt moraalisen ja poliittisen toimivaltansa, ongelmat johtuvat mielestäni siitä, että neuvosto ei ole kuunnellut parlamenttia ja siitä, että se ei ole nimittänyt tehokasta väliaikaista komissiota. Vika ei ole parlamentin vaan neuvoston.

Puerta
Arvoisa puhemies, parlamentilla on Amsterdamin sopimuksen mukaisesti ensimmäistä kertaa suuri tehtävä hyväksyä komission puheenjohtajan nimitys äänestämällä. Tästä äänestyksestä, jossa me parlamentin jäsenet noudatamme velvollisuuttamme Euroopan kansalaisten edustajina kansallisista hallituksista riippumatta, päätetään Euroopan yhtyneen vasemmiston/Pohjoismaiden vihreän vasemmiston ryhmässä sen mukaisesti, millaisen kannatuksen ehdokas saa yleisille poliittisille suuntaviivoilleen ja selkeälle komission uudistusohjelmalle.
Emme voi unohtaa viimeaikaista institutionaalista kriisiä emmekä niitä analyyseja, joita parlamentti on tehnyt itse tai riippumattoman asiantuntijaryhmän avulla. On välttämätöntä aloittaa todellinen uusi vaihe komission avoimessa ja tehokkaassa toiminnassa ja sen suhteissa parlamenttiin, niin ettei kollegiaalinen vastuu olisi komission jäsenten yksilöllisen vastuun esteenä. Sen vuoksi tulevan puheenjohtajan tehtävä komission muodostajana on erittäin tärkeä. Ryhmämme vaatii häntä hoitamaan täysipainoisesti työnsä komission jäsenten valinnassa, jotta komissiota muutettaisiin tuntuvasti ja sinne saataisiin sellaisia miehiä ja myös naisia, jotka kykenevät selviytymään unionin suurista poliittisista haasteista ja komission uudistuksesta.
Mitä tulee yleisiin ohjelmalinjauksiin, meidän on todettava, että ryhmämme on huolissaan joistakin näkemyksistä, joita ehdokas esitti 13. huhtikuuta ja tänään pitämissään puheenvuoroissa. Olemme huolissamme siitä, että hän painotti kilpailukykyä ja työn joustavuutta taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta synnyttävien politiikkojen kustannuksella. Euroopan yhtyneen vasemmiston/Pohjoismaiden vihreän vasemmiston ryhmä kehottaa tulevaa puheenjohtajaa ehdottamaan ja kehittämään työpaikkoja luovia talous- ja sosiaalipolitiikkoja, taistelemaan sosiaalista syrjäytymistä ja köyhyyttä vastaan sekä julkisten palvelujen edistämisen puolesta Euroopan unionissa. Tiedän hyvin, ettei nykyisin ole muodikasta puhua julkisten palvelujen puolesta, mutta vasemmiston mielestä se on ehdottoman tärkeää. Samalla pitää mielestämme lyhentää työaikaa pienentämättä kuitenkaan palkkaa ja toteuttaa sosiaalisen polkumyynnin ja rahoituskeinottelun vastaisia toimia. Monetarismia ei loppujen lopuksi voida asettaa ideologiana kansalaisten sosiaalisten ja poliittisten oikeuksien yläpuolelle.
Pidämme myös edistyksellisen politiikan tunnusmerkkinä sitä, että ympäristönsuojelu sisällytetään kaikkiin yhteisön politiikkoihin ja omien varojen ylärajaa tarkistetaan Agenda 2000: n rahoitusnäkymissä, ja myös sitä, että unionin sisäistä yhteisvastuullisuutta pidetään yllä rakenne- ja koheesiorahastojen avulla.
Lopuksi olemme sitä mieltä, että komission on annettava selvä sysäys sellaiseen hallitusten väliseen konferenssiin, jossa toteutettaisiin laajentumisen kannalta välttämättömät uudistukset. Tässä mielessä komission ja sen puheenjohtajan täytyy yhteistyössä parlamentin kanssa rohkaista neuvostoa, jolla on niukasti poliittista tahtoa, määrittelemään sellaista yhteistä eurooppalaista, Yhdysvalloista riippumatonta ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, jonka avulla voitaisiin taata ihmisoikeudet yhtä aikaa Balkanin alueella ja koko maailmassa ja myös kansainvälisen oikeuden noudattaminen.
Arvoisa puhemies, haluan näillä viime sekunneilla todeta, että olen hämmästynyt unionin perustuslain määrittelemistä koskevasta vetoomuksesta. Olen ollut institutionaalisten asioiden valiokunnan jäsen kahdeksan vuoden ajan. Edellisellä vaalikaudella, ennen vaaleja, unionin perustuslakiehdotus - pelkkä ehdotus tai luonnos - peruutettiin, eikä yleinen mielipide saanut tietää siitä. Siitä ei ole viiteen vuoteen puhuttu ollenkaan, unionin perustuslaki on viiden vuoden ajan ollut tabu, ja nyt joidenkin suurten ryhmien edustajat pitävät komission työn keskeisenä osa-alueena unionin perustuslain valmistelua. Toivon, että sanat vastaisivat tekoja. Toivon, että ottaisitte unionin yleisen mielipiteen edessä vastuun parlamentissa tänään unionin perustuslain puolesta lausumistanne sanoista, niin että kansalaiset tietäisivät oikeutensa ja velvollisuutensa jäsenvaltioiden kiistoista ja intresseistä huolimatta.
Suosionosoituksia

Pasty
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, meillä on ilo kuulla teidän puhuvan toista kertaa, mutta olette vasta todellisen aitajuoksun alussa, ja se jaksottuu 8 kuukauden ajalle. Teidän on osoitettava suurta kestävyyttä ja taitavuutta, jotta jaksaisitte koko matkan. Vaikka Euroopan parlamentti vahvistaakin epäilemättä huomenna nimityksenne - luultavasti mukavan äänten enemmistön turvin -, teitä odottaa syyskuussa paljon vaikeampi koetus suurelta osin uudistetussa parlamentissa, jonka edessä joudutte esittelemään koko kollegionne ja toimintaohjelman, joka ei ainoastaan sido teitä itseänne vaan kollegiaalisesti koko uutta komissiota.
Ja kaikkihan on aloitettava alusta vuoden lopussa, koska kun nykyisen eroavan komission toimikausi päättyy, teidän on pyydettävä Eurooppa-neuvostolta ja Euroopan parlamentilta luottamuslausetta uudemman kerran viiden vuoden toimikaudeksi, joka saattaa keskeytyä milloin tahansa epäluottamuslauseen vuoksi - se ei ole enää pelkkä teoreettinen mahdollisuus -, siitä olemme kaikki tietoisia. Tämä riittänee todistamaan, ettei tehtävänne ole niitä helpoimpia. Jollette halua kompastella niihin perättäisiin aitoihin, jotka teidän on ylitettävä, teidän on pidettävä tarkasti mielessänne, että legitiimiytenne komission puheenjohtajana perustuu valtuutukseen, jota neuvosto ja Euroopan parlamentti valvovat jatkuvasti poliittisesti; ne ovat itse poliittisesti ja suoraan vastuussa Euroopan kansoille.
Toimielinten - komission, parlamentin ja neuvoston - välinen tasapaino on vastedes olennaisen tärkeä asia, ja on aiheellista täsmentää kunkin toimielimen tehtävää ja merkitystä. Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, teidän tärkeimpänä tehtävänänne on valvoa, että komissio harjoittaa kaikkea sitä toimivaltaa, joka sille annetaan perustamissopimuksissa, mutta ettei komissio loukkaa kuitenkaan parlamentin ja Eurooppa-neuvoston toimivaltoja. Teidän on huolehdittava etenkin siitä, että vastustatte neuvoston tai parlamentin teihin mahdollisesti kohdistamia paineita toimialanne laajentamiseksi sellaisille alueille, joita ei nimenomaan mainita perustamissopimuksissa, ja kaiken lisäksi ilman, että teillä olisi siihen hallinnollisia tai taloudellisia resursseja, kuten olemme lähimenneisyydessä joutuneet havaitsemaan.
Teidän on keskitettävä kollegion toiminta uudelleen niihin tehtäviin, jotka sille annetaan perustamissopimuksissa ja joita on sitä paitsi jo aika tavalla. Komissio valvoo nimittäin tuomioistuimen kanssa perustamissopimusten noudattamista, mutta tämä tehtävä kannattaisi määritellä tarkemmin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden valossa, joita ei ole tähän mennessä täsmennetty ja rajattu riittävästi. Sama pätee yksinomaiseen aloiteoikeuteen. Tätä kohtaa on selvennettävä toimielinuudistuksen yhteydessä, johon on ehdottomasti ryhdyttävä ennen minkäänlaista uutta laajentumista. Komission toimeenpanovalta on huomattava etenkin kilpailun ja valtiontukien osalta, ja toimeenpanovaltaa on harjoitettava täysin riippumattomasti, mutta myös siten, että pyritään ehdottomaan avoimuuteen.
Kun kyse on kaupallisista tai taloudellisista neuvotteluista, on olennaisen tärkeää, että Euroopan unioni puhuu yhdellä äänellä, mutta tällä äänellä on oltava valtuutus . Neuvottelutavoitteet on siis ilmaistava selvästi neuvotteluvaltuutuksessa, jonka neuvosto antaa Euroopan parlamentin suostumuksella; näiden elinten jäsenet pitäisi pitää tarkasti ajan tasalla neuvottelujen kulusta, niin kuin Yhdysvaltain kongressin jäseniä on tapana pitää. Euroopan unionin neuvotteluasemaa voisi vain vahvistaa se, että kumppanimme olisivat tietoisia siitä, että unioni ilmaisee Euroopan unionin kansojen tahdon. Niin ei ole aiemmin aina ollut, ja AKT-maista peräisin olevien banaanien maahantuontiin liittynyt kiista jätti meille pahan maun suuhun.
Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, menestyksenne riippuu siitä, pystyttekö palauttamaan komissiolle sen roolin, jonka Euroopan unionin perustajat sille antoivat, nimittäin sellaisen riippumattoman elimen roolin, jonka tehtävänä on etsiä suurinta yhteistä nimittäjää - ei pienintä - Euroopan yhdentymisen edistämiseksi vain niillä aloilla, joilla se on tarpeen ja välttämätöntä; kaikessa tässä on kunnioitettava ehdottomasti toimielinten välistä tasapainoa, koska päätösvalta kuuluu neuvostolle ja Euroopan parlamentille, jotka ovat ainoina tahoina poliittisesti vastuussa Euroopan kansalaisille.
Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, UPE-ryhmä toivottaa teille onnea tässä tehtävässä, joka ei ole helppo, muistutan teitä siitä.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa Euroopan komission puheenjohtajaehdokas ja arvoisat kollegat, komission ero on osoittanut selvästi, että parlamentin, komission ja neuvoston välillä tarvitaan enemmän demokraattista valtatasapainoa. Parlamentti ei kykene ilman vahvaa komissiota tärkeään institutionaaliseen uudistukseen, jota on nyt lykätty ja odotettu vuosia. Vihreät odottavat teiltä, arvoisa komission puheenjohtajaehdokas Prodi, että sitoudutte parlamentille tekemään hallitusten välisessä konferenssissa parhaanne, jotta tästä parlamentista tulisi oikea parlamentti, jolla olisi täysi yhteispäätösvalta myös maatalousasioissa ja pakollisissa menoissa sekä täydet oikeudet valvoa politiikan täytäntöönpanoa.
Olemme historiallisen muutoksen kynnyksellä. Joko tämä parlamentti kasvaa ja eurooppalaisesta rakennelmasta tulee todellinen demokraattinen poliittinen hanke, tai sitten sen toiminta jää byrokraattiseksi puuhasteluksi ilman oikeutusta, ja se olisi kuolettava isku. Emme tarkoita pelkästään, että parlamentin pitäisi saada lisää valtaa, vaan myös unionin kansalaiset täytyy ottaa paljon aktiivisemmin mukaan tähän prosessiin, ja heidän täytyy voida tuntea itsensä unionin kansalaisiksi. Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas Prodi, te tiedätte, että tämä parlamentti toivoo myös vakuuttavaa komission uudistamista. Tarvitsemme avointa komissiota, jonka asiakirjat ovat helposti suuren yleisön saatavilla, ja tämä vaatii Amsterdamin sopimuksen 255 artiklan nopeaa täytäntöönpanoa.
Komission jäsenille kuuluva vastuu jää komission ja parlamentin suhteiden ydinkysymykseksi. Amsterdamin sopimus antaa teille kaikki mahdollisuudet toimia, jos yksittäisten komission jäsenten toiminnassa on ongelmia. Me myös odotamme teiltä, että te puolustatte komission hyvää kokoonpanoa, niin että myös me voisimme teidän kauttanne vaikuttaa yksittäisten komission jäsenten toiminnan ongelmiin. Teidän lausumaanne siitä, että olisi välttämätöntä, että suurilla mailla yksi komission jäsen edustaisi enemmistöä ja yksi komission jäsen oppositiota, käytetään muun muassa Saksassa väärin vihreiden edustajan syrjäyttämiseksi. Jos uudessa komissiossa on vain suurimman hallituspuolueen ja suurimman oppositiopuolueen edustajia, komissiossa tapahtuu vain vähän poliittista uudistumista. Odotamme teiltä, arvoisa komission puheenjohtajaehdokas Prodi, että te puolustatte tulevan komission poliittista moninaisuutta.
Vihreät ovat kuunnelleet kiinnostuneina teidän tämänpäiväistä puhettanne - joka muuten liittyy hyvin kirjeeseen, jonka saimme teiltä -, jossa kiinnitetään enemmän huomiota kestävään kehitykseen, ympäristöön ja kuluttajasuojaan kuin ensimmäisessä puheessanne. Pidämme kiinni sanoistanne. Otitte huhtikuussa selkeästi etäisyyttä amerikkalaiseen malliin ja puhuitte eurooppalaisen mallin puolesta, mutta sanoitte vähän sen konkreettisesta merkityksestä. Tämän pitäisi meidän mielestämme tarkoittaa selkeästi sitä, että kaikkea ei alisteta markkinoiden logiikalle.
Puhuitte palvelujen vapauttamisesta. Se voi aiheuttaa ongelmia, jos maailmanlaajuista palvelujen suorittamista ei turvata. Aikaisemmin investointituki oli rationalisointitukea. Mielestämme tulevaisuudessa täytyy suuntautua - muun muassa pk-yritysten tapauksessa - innovaatiotukeen, jossa otetaan huomioon työpaikkojen säilyminen ja luominen.
Sitten lopuksi, toivomme todella - jos teille näytetään vihreää valoa -, että joka tapauksessa tehdään pikaisesti työtä Balkania koskevan aloitteen hyväksi ja että laajentumisen nopeus arvioidaan poliittisesti uudelleen sen valossa, mitä siellä nyt tapahtuu. Tässä hengessä ja odottaen, että otatte huomioon näkökohtamme, minun ryhmäni harkitsee ehdokkuutenne kannattamista.

Lalumière
 Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, kun kuuntelin teitä äsken, ajattelin sitä valtavaa toivoa, joka sävyttää nimittämistänne. Nimittämisenne osuu aivan erityiseen ajankohtaan. Se tapahtuu vuonna 1994 valitun parlamentin viimeisellä istuntokaudella. Tämä yhteensattuma, jota ei ollut merkitty tavanmukaiseen päiväjärjestykseen, antaa tälle keskustelulle ja sitä seuraavalle äänestykselle hieman dramaattisen sävyn, koska kyse on eräässä mielessä Euroopan parlamentin ensimmäisestä poliittisesta testamentista, parlamentin, joka kykeni painostamaan eroavaa komissiota siinä määrin, että se joutui eroamaan.
Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, odotamme teiltä paljon niin monessa ja monenlaisessa kysymyksessä, että pidätte meitä epäilemättä todella vaativina, vaikka korostitte avaussanoissanne itsekin monia näistä kohdista.
Koska äskettäinen kriisi paljasti komission toimintahäiriöt, teitä pyydetään ensin palauttamaan komissio päiväjärjestykseen. Se on kuin yritysjohtajan työtä, jonka myötä joudutte epäilemättä koordinoimaan paremmin komission jäsenten tehtävät, määrittelemään uudelleen ne tehtävät, jotka on suoritettava, poistamaan joitakin tehtäviä ja kehittämään toisia, ja jonka myötä joudutte myös uudistamaan hallintomenettelyjä, sopimusten tekomenettelyjä, konsulttien käyttöä ja niin edelleen.
Tämä on kaukana suuresta politiikasta, ja suuri politiikkahan edellyttää hyvää hallintoa. Komissio on aiemmin saattanut liiaksi unohtaa tämän viisaan periaatteen. Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, parlamentti odottaa teiltä kuitenkin ennen kaikkea todellista poliittista visiota, tuulahdusta, joka olisi Eurooppaan kohdistuvien haasteiden tasolla. Näin sanoessani en ajattele vain tuleville vuosille ulottuvia ohjelmia, kuten Agenda 2000: n täytäntöönpanoa tai niitä toimielinuudistuksia, joita unioni tarvitsee voidakseen saattaa Amsterdamin sopimuksen päätökseen, vaan myös ongelmia, jotka ulottuvat tätäkin laajemmalle. Unioni tarvitsee nyt entistä kipeämmin sitä, että löydetään ja palautetaan sen olemassaolon ja todellisten painopistealueiden merkitys.
Niinpä työllisyys ei ole tavanomainen vaatimus vaan ehdoton painopistealue, jolle muut painopistealueet on alistettava. Olen iloinen siitä, että ehdotitte itse hiljattain, että keskuspankit ravistelisivat rahataloudellisia tottumuksiaan ja käyttäisivät varojaan hyväkseen voidakseen käynnistää uudelleen taloudellisen koneiston hinnalla millä hyvänsä. Sosiaalisen ja poliittisen Euroopan on tasapainotettava uudelleen taloudellinen ja rahoituksellinen Eurooppa, ja onhan liberalismille annettava edes jonkinlaista vastapainoa.
Samoin, kun on kyse Kosovon sodasta ja kaikesta siitä, mitä se paljastaa Euroopan heikkouksista, toivomme hartaasti, että Euroopan unioni lakkaisi tarkastelemasta maanosamme, Keski- ja Itä-Euroopan, Venäjän ja Välimeren, tulevaisuutta niin varovaisesti, että se tukehtuu siihen ja unohtaa lopuksi kaiken varovaisuuden. Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, tämä kansallismielisyyden ja väkivallan sekainen yhteys muodostaa taustakankaan toiminnallenne viitenä tulevana vuotena. Kun nämä uhkat otetaan huomioon, pyydämme teitä vahvistamaan uudelleen Euroopan perusarvot ja antamaan sysäyksen selkeään ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan ja lujiin sosiaalisiin painopistealueisiin unionissa. Lyhyesti sanottuna sysäyksen oikeuden ja tasa-arvon viriämiseen.

Bonde
Arvoisa puhemies, Kansakuntien Eurooppa -ryhmä varoittaa nimittämästä Prodia komission puheenjohtajaksi. Uutta puheenjohtajaa ei nimittäin tarvita tällä hetkellä. Tarvitsemme siivousryhmän, joka koostuu sellaisista voimakkaista persoonallisuuksista, jotka eivät halua jatkaa työtään siivouksen jälkeen. Ensiksi on selvitettävä nykyisen komission tilanne, koska komission jäsenet on yhteisesti tuomittu vastuuttomiksi. He ovat itse kieltäytyneet kantamasta henkilökohtaista vastuuta, ja he ovat pyytäneet, että heidät asetetaan yhteisvastuuseen. Niin asiantuntijakomitea tekikin. Nyt heidän on jätettävä paikkansa, ja parlamentin on varmistuttava siitä, että he eivät edeltäkäsin jatka ystäviensä kanssa tehtyjä sopimuksia, ja huolehdittava siitä, että he eivät ylennä tiettyjä henkilöitä tai siirrä omien kabinettiensa työntekijöitä hallintoon. Lisäksi vastuussa olevat virkamiehet on asetettava vastuuseen. Asiantuntijakomitean on julkaistava jokaisen sellaisen henkilön nimi, joka on vaikeuttanut hämärien asioiden selvittämistä. Niihin, jotka ovat edistäneet huijauksia ja petoksia, on kohdistettava kurinpidollisia toimia. Ne, jotka ovat niitä peitelleet, on erotettava virantoimituksesta määräajaksi, koska huijausten peitteleminen on pahempaa kuin huijauksista tiedottaminen, kuten Paul van Buitenen teki, mistä kiitoksena hänet erotettiin virasta määräajaksi ja hänen palkkansa jätettiin osittain maksamatta.
Sen jälkeen on hyväksyttävä nykyaikainen hallinto- ja avoimuuslaki. Työhön palkkaamisen on tapahduttava vain hakemusten ja pätevyyden perusteella, ei poliittisina nimityksinä. Kaikkien työntekijöiden on tiedettävä, että ylennykset riippuvat jatkossa panoksesta, ei ystävyydestä ja suhteista. Työssään paras ylennetään. Sen, joka ottaa vastaan johtajan tehtävät, on oltava alaisiaan kyvykkäämpi. Tilanne ei saa olla sellainen, että kyvykkäämmät ohitetaan ylennysten yhteydessä ja että he sen jälkeen menettävät innostuksensa ja tyytyvät etuoikeuksiinsa.
Komissiota on hajautettava, jotta sen työntekijät saisivat vastuuta, jonka he voisivat kantaa, ja toimivaltaa, jota he voisivat toteuttaa. Vastuuta ei saa enää keskittää muutamien sellaisten henkilöiden harteille, jotka eivät pysty sitä kantamaan! On saatava loppumaan myös pitkälliset menettelytavat, joissa päätös on allekirjoitettava 20 kertaa ja joissa jälkeenpäin on mahdotonta jäljittää, kenellä oli todellinen vastuu. Meidän on myös tehtävä virkamiesuudistus, johon sisältyvät määräaikaiset työpaikat ja virkamiesten yleisen pohjoiseurooppalaisen palkkatason käyttöön ottaminen. Etuoikeudet voidaan lopettaa vaiheittain. Ensimmäinen askel voisi olla automaattisen palkankorotussäännön poistaminen. Siitä ei pidettäisi, mutta kuka puolustaa sitä, että ensimmäinen seuraus tehtävän siirtämisestä Brysseliin on se, että ne, jotka sitä hoitavat, saavat kolminkertaisen palkan, diplomaattiaseman koskemattomuuksineen, pääsyn edustuspäivällisille ja tullimaksuista vapaat viinat. Myös komission jäsenten palkkoja on alennettava ennen uuden komission nimitystä. Komission jäsenellä ja hänen edustamansa maan ministerillä on oltava samansuuruinen palkka, ja hänen on maksettava veroa, jotta hän ainakin siinä mielessä menettää asemansa isänmaattomana eurokraattina. Muuttokustannukset on korvattava kulujen perusteella, eikä kahden kuukauden ylimääräisenä palkkana. Parlamentin on valvottava matka- ja edustusmäärärahoja. Kolmevuotinen varhaiseläke ja sitä seuraava eläke on maksettava vain, jos komission jäsen ei saa muuta työtä. Lopuksi on tehtävä avoimuuteen kohdistuva uudistus, jonka myötä jokainen komission asiakirja on ainakin parlamentin saatavilla, heti kun komissio on jättänyt sen komitealle, yritykselle, valtiolle, toimittajalle tai muualle talon ulkopuolelle.
Olemme tehneet avoimuutta koskevan ehdotuksen, josta keskustelemme mielellämme Prodin kanssa avoimessa ryhmätapaamisessamme tänä iltana kello 19.00 Palais-rakennuksen kokoussalissa 2. Kaikkien nykyaikaisten yritysten tavoin unioninkin on keskityttävä siihen, mitä se voi tehdä muita paremmin, toisin sanoen, sen on pidättäydyttävä sellaisista tehtävistä, jotka muut voivat tehdä paremmin tai halvemmalla, ja sen on keskityttävä rajat ylittävään yhteistyöhön ja palautettava muiden asioiden hoitaminen jäsenvaltioille. Tämä tehtävien vähentäminen on suoritettava ennen uuden komission nimittämistä, joten Romano Prodin hyväksyminen voidaan hylätä useista yleispätevistä syistä, mutta ryhmälläni on myös poliittinen syy: Prodi haluaa Euroopan yhdysvaltoja. Me haluamme mieluummin yhdistää Euroopan demokratioiden Euroopaksi.

Muscardini
 Arvoisa komission nimetty puheenjohtaja, olemme pahoillamme siitä, että teidän täsmällinen selontekonne osui ajankohtaan, jolloin - jos sallitte minun sanoa näin - täällä parlamentissa ja myös ministerineuvostossa vallitsee menettelyjä koskeva sekaannus. Ilahduin kuitenkin neuvoston tänä aamuna komissiolle ja parlamentille esittämästä yhteistyöpyynnöstä. Olisimme suoneet, että tämä valmius olisi tuotu selvemmin julki myös viime kuukausina, kun esimerkiksi käsiteltiin Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöä tai teknistä toteutusta ja menettelyä koskevaa aikataulua, jonka puitteissa meidän pitää äänestää komission puheenjohtajasta.
Jos toisaalta neuvosto viimein tiedostaa, että se on yksi Euroopan kolmesta osatekijästä ja että parlamentille ja komissiolle on osoitettava asiaankuuluvaa kunnioitusta, olemme tyytyväisiä tästä uudesta käänteestä ja toivomme, että työskentely sujuu tulevaisuudessa paremmin. Varmaa on, että meidän kannaltamme on olennaista, että komission puheenjohtajalla on vahva komissio, kuten professori Prodi sanoi tänä aamuna, komissio, joka suhteessaan parlamenttiin toimii avoimesti ja täsmällisesti ja noudattaa aina sovittujen tapaamisten aikatauluja, mikä antaa meille mahdollisuuden työskennellä ja kehittyä yhdessä riitelemättä keskenämme.
Tästä syystä on tarpeen, että seuraavassa heinäkuun istunnossa puheenjohtaja Prodi esittelee meille aikataulun niitä sitoumuksia varten, joita hän niin täsmällisesti tänä aamuna käsitteli, myös siksi, että muuten on mahdotonta edetä kohti laajentumista, joka on nyt aivan lähellä. Arvoisa puheenjohtaja, minusta käsittelitte monia tärkeitä asioita, mutta rohkenen muistuttaa Alleanza Nazionalen nimissä, että Välimeren-politiikkaan on ehkä kiinnitettävä enemmän huomiota, semminkin kun itse totesitte, että tämä itään päin suuntautuva Eurooppa on mitä ilmeisimmin Eurooppa, joka ei enää kykene - tämä on selvää - kiinnittämään riittävästi huomiota Välimeren alueen vakaviin ongelmiin.
Te muistutitte eurosta, ja minä haluan muistuttaa teille - mutta tehän olette taloustieteilijä, ja tämän täytyy olla teille kovin tuttua -, että jos meillä olisi ennen yhteisen rahapolitiikan toteuttamista ollut viisautta toteuttaa poliittinen talous tai talouspolitiikka, euron arvo ei ehkä nyt olisi dollaria heikompi, mitä se on maailman kaikilla markkinoilla. Jos olisimme toteuttaneet talouspolitiikan ja hahmotelleet kiinnekohtia, suuntaviivoja, ohjeita ja tulevaisuudensuunnitelmia, joita Euroopan taloudessa olisi pitänyt noudattaa, olisimme kenties jo voineet vähentää jossakin määrin työttömyyttä ja lunastaneet siten takaisin kansalaisten luottamuksen, joka on alkanut huveta.
Arvoisa puheenjohtaja, lopuksi totean, että olemme kiinnostuneita siitä, mitä ehdotitte, olemme valmiita yhteistyöhön parlamenttina ja poliittisena voimana, kunhan sitoumukset ovat selviä ja kunhan niillä on myös aikataulu ja kunhan ne eivät ole vain toimikauden alussa annettavia aiejulistuksia vaan turvallinen tie, jota kulkea yhdessä.

Colajanni
Arvoisa puhemies, annamme arvoa neuvoston puheenjohtajan ilmoitukselle koko komissiota koskevan lopullisen äänestyksen aikaistamisesta. Tämä on selvästi hyvin tärkeä asia: on nimittäin hyvin tärkeää - parlamentti on korostanut tätä useaan otteeseen -, että komissio pyrkii puuttumaan nopeasti avoinna oleviin kysymyksiin.
Aiemmat tapaamiset muistaen annan myös arvoa komission puheenjohtaja Prodin ponnisteluille komission uudistuksen suunnittelussa. Hänen kollegiaalisuutta, vastuuta ja avoimuutta koskevat suuntaviivansa ovat mielestäni tärkeitä ja sellaisia, joilla voidaan ratkaista asianmukaisella tavalla komissiossa vallitseva kriisi. Haluaisin korostaa, että näinä viime vuosina olemme saaneet nähdä komission poliittisen roolin hämärtyvän, eikä tämä liity viime kuukausien kriisiin. Oikeastaan viime kuukausien kriisi on vaarassa saada meidät unohtamaan, että unioni tarvitsee poliittisesti vahvaa komissiota, ja sitä myös Euroopan parlamentti odottaa teidän työltänne, puheenjohtaja Prodi.
Voitte olla varma, että jos lähdette tälle tielle, saatte taaksenne Euroopan parlamentin vankan tuen. Vastustamme kaikkia yrityksiä vähentää komission poliittista roolia ja pidämme komission, parlamentin ja neuvoston välistä poliittista tasapainoa Euroopan demokratian tärkeänä kulmakivenä. Tähän koko unionia koskevien suunnitelmien uudelleen määrittelyyn liittyy tietysti myös Euroopan parlamentin ja neuvoston vastuu - ja tulemme keskustelemaan myös tästä uuden komission kanssa -, ja siihen liittyy, mitä teihin tulee, todellakin poliittinen ohjaus, joka tekee komissiosta merkittävän tekijän suurissa avoimissa kysymyksissä, joista riippuu unionin kehitys ja identiteetti: poliittisissa kysymyksissä, joilla on myös suurta institutionaalista merkitystä, kuten esimerkiksi puheenjohtaja Martens korosti käsitellessään toimielinten välisiä suhteita toimielinuudistusten yhteydessä tulevien vuosien keskeisenä aiheena.
Kyse ei ole abstraktista asiasta vaan asiasta, joka koskee sellaisten avoimien pulmien ratkaisemista kuin laajentuminen, toimielinuudistus suppeasti ymmärrettynä, yhteisen ulkopoliittisen rakenteen ja yhteisen puolustuksen luominen, jota - kuten Kosovon tapahtumista näemme - Eurooppa ehdottomasti tarvitsee, koska on osoittautunut, että sillä ei ole valmiuksia puuttua itsenäisesti sellaisiin kriiseihin kuin tuolla alueella tällä hetkellä on meneillään.
Tämän lisäksi on myös tärkeä aihe, joka liittyy pyrkimyksiin tehdä Euroopan taloudesta dynaamisempi - viittasitte tähän moneen otteeseen puheessanne - uudenlaisessa tasapainotilanteessa, jollainen on saatava aikaan ja joka perustuu Euroopan talouden sosiaaliseen luonteeseen. Tämä on aihe, josta parlamentti, komissio ja neuvosto ovat keskustelleet jo vuosia. Joskus näiden kahden seikan välistä tasapainoa koskeva ongelma on yritetty ratkaista jollakin tavalla: esimerkiksi Delors yritti valkoisella kirjalla saada aikaan synteesin ja tasapainotilan näiden kahden seikan välille. Monet noista asioista ovat ehkä nyt jo menneisyyttä. Näiden kahden seikan välisen tasapainon löytäminen on yksi suurimmista poliittisista ongelmista, jotka paitsi komissiolla niin myös parlamentilla ja Euroopan unionilla on tulevina vuosina edessään.
En halua puhua tästä pidempään. Komissiolla täytyy toki olla oma poliittinen näkemyksensä näistä kysymyksistä, ja sen on keskusteltava niistä parlamentin ja neuvoston kanssa. Menneisyydessä on ollut erilaisia strategisia linjoja, joista on päästy yhteisymmärrykseen ja jotka ovat rikastuttaneet toimielintemme poliittista keskustelua.
Tämä pätee myös Balkanin kysymyksessä. Arvoisa puheenjohtaja, annan arvoa päättäväiselle aikomuksellenne saada pian kokoon aluetta koskeva kokonaisvaltainen ehdotus, jolla pyritään luomaan vakaat suhteet ja tarjoamaan ratkaisun avaimet nykyisiin ja mahdollisiin tuleviin konflikteihin, joita - ja tästä olen kanssanne samaa mieltä - voidaan hillitä ja jotka voidaan ratkaista vahvoilla suhteilla Euroopan unioniin. Tämä pätee myös serbiväestöön, joka vapautuu Miloseviista sitä nopeammin, mitä aiemmin heille tarjotaan vaihtoehtona suhteita Eurooppaan.

Castagnetti
 Arvoisa puheenjohtaja Prodi, Euroopan parlamentissa vallitsee laaja tyytyväisyys teidän nimityksestänne. Tämänaamuisesta keskustelusta voidaan huomata, että teihin kohdistuu myös suuria odotuksia, sillä tunnemme teidät suurten aloitteiden ja ihanteiden miehenä, joka kykenee kuitenkin myös ainutlaatuiseen konkreettiseen toimintaan. Euroopan komission johdossa tarvitaan kumpaakin näistä ansioista.
Se tasokkuus, pitkälle viety Eurooppa-henkisyys ja eetos, jonka olemme panneet merkille kahdessa Euroopan parlamentille pitämässänne puheenvuorossa, vahvistavat entisestään näitä odotuksia, joiden toivon - ja uskon - täyttyvän.
Odotamme teiltä rohkeaa toimintaa komission puheenjohtajan tehtävien hoidossa, ei vain perustamissopimusten ja Euroopan yhteisen talousarvion vartijana, mutta odotamme myös rohkeaa aloitteellisuutta niiden toimielinrakennetta koskevien asioiden edistämisessä, jotka on saatettava päätökseen, jotta euron jälkeiselle Euroopalle voidaan antaa todellinen luonne, identiteetti ja voima.
Kaikki voivat nähdä, että on olemassa keskeneräisiä institutionaalisia ja poliittisia asioita, jotka ovat seuraavan lainsäädäntökauden haaste ja jotka saattavat olla myös kehotus tuleville sukupolville: kehotus heittäytyä seikkailuun, joka liittyy Euroopan rakentamisen loppuunsaattamiseen. Luultavasti tämä haaste on keskeisellä sijalla myös perustuslakia koskevassa keskustelussa, joka kehittyy Euroopan unionin ja kansallisvaltioiden välille seuraavana viisivuotiskautena.
Euroopan keskuspankin pääjohtaja Duisenberg sanoo kerta toisensa jälkeen: " Olette antaneet minulle tehtäväksi valvoa euron arvoa ja hintojen vakautta. Jos annatte minun vain puolustaa näitä tavoitteita, sillä on varmasti eräs vaikutus: se lisää Euroopan työttömyyttä, koska käyttämäni välineet luovat varmasti uusia sosiaalisia ongelmia. Luokaa kiireesti toimielimet, jotka kykenevät hoitamaan taloutta: Euroopan keskuspankki ei voi yksin puuttua ongelmiin, jotka eivät sille kuulu."
Olemme lähteneet tälle tielle: on alkanut varovainen taival kohti talouspolitiikkojen yhteensovittamista; komission jäsen Monti on käynnistänyt veropolitiikkoja koskevan yhteensovittamishankkeen, joka täytyy hyväksyä; seuraavassa Eurooppa-neuvostossa Kölnissä käsitellään Euroopan työllisyyssopimusta. Myös tältä osin meidän on saatava aikaan konkreettisia johtopäätöksiä puheenjohtaja Junckerin Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa tekemän aloitteen sekä työmarkkinoiden joustavuutta voimakkaasti korostaneiden Aznarin ja Blairin ehdotuksen jälkeen. Olemme aivan näinä päivinä saaneet lukea Strauss-Kahnin mielenkiintoisen ehdotuksen. Se on mielenkiintoinen siksi, että hän on sosialisti ja ranskalainen: mielenkiintoinen siksi, että hän on sosialisti ja väittää, että työllisyysongelmaan voidaan puuttua vain, jos ensimmäiseksi taataan kasvutavoite ja määritellään se 3 %: n suuruiseksi; mielenkiintoinen siksi, että hän on ranskalainen ja väittää, että 11 maan euroneuvostoa on pidettävä Euroopan taloushallinnon esiasteena.
On päästävä talouspolitiikkojen yhteensovittamiseen Euroopan tasolla. Firenzen ryhmän asiakirjan otsikko oli " Mahdoton status quo " . Eurooppa ei voi kuitenkaan pysähtyä: jos se pysähtyy, se on vaarassa taantua. Europäätöksen jälkeen tämä kaikki on välttämätöntä, samalla tiellä on jatkettava. Jos markkinat huomaavat, että politiikan tahti hidastuu, ne reagoivat tilanteeseen vähentämällä vastuutaan. Juuri näin on nyt tapahtumassa, ja juuri näin tapahtui euron käyttöönoton jälkeen: näin tapahtui, koska havaittiin, että politiikan vastuullisuus ja aloitteellisuus on vähentynyt.
Tänään panemme merkille Euroopan taloustasapainossa ne raskaat vaikutukset, joita on ollut talouden hidastumisella Ranskassa, Saksassa, Italiassa ja Alankomaissa eli maissa, joiden osuus muodostaa 80 % unionin BKT: stä.
Valitettavasti kaikella on kiire Euroopan unionin kannalta. Kosovon sota on toinen suuri haaste. Viimein tänä aamuna saimme kuulla Yhdysvalloista uutisia, jotka herättävät jonkinlaisia toiveita Tsernomyrdinin ja Clintonin tapaamisen jälkeen: vaikuttaa siltä, kuin havaittavissa olisi muutama heikko toivonkipinä.
Yhtenäisellä Euroopalla ei ole ollut minkäänlaista roolia tässä ottelussa, ja on sanottava, että yhtenäisellä Euroopalla on vakavia puutteita myös pakolaisten avustamisessa. NATO ja monet muut maat - mutta myös Eurooppa, joka aiemmin toimi aina näkyvästi humanitaarisen avun alalla - eivät kykene vastaamaan tämän sodan aiheuttamaan haasteeseen. Euroopan, joka ei ole vielä aloittanut konfliktien ennaltaehkäisyä koskevien aktiivisten politiikkojen analyysia - vaikka Euroopan parlamenttina hyväksyimmekin tämänsuuntaisen ehdotuksen - on voitettava takaisin arvokkuutensa, kunnianhimonsa ja vastuunsa aloitteista. Teidän puheenvuorossanne, arvoisa puheenjohtaja, oli mielestämme havaittavissa tällaista kunnianhimoa.
Agenda 2000: ssa edetään varmasti oikeaan suuntaan, eli otetaan mukaan maat, jotka jo 10 vuoden ajan ovat kolkutelleet Euroopan ovella. Mutta koska Jugoslavia on todellisuutta ja kuvastaa samalla sitä, miten vaivalloista yhä tänään on luoda edellytykset eri etnisten ryhmien yhteiselolle, on tunnustettava - kuten te teitte - että vain Euroopan huomassa, ei etniseltä näkökannalta yhä vain suljetummissa ja joustamattomammissa pikku valtioissa, voidaan luoda todellisen yhteiselon edellytykset. Kun meitä uhkaa kansainvälinen kriisi, joka asettaa kyseenalaiseksi toisen maailmansodan loppuasetelman - sen, että Euroopassa ei enää voisi syttyä sotaa - meidän on laadittava uusia ja väistämättä kunnianhimoisia poliittisia suunnitelmia, jos haluamme todella löytää uudelleen Euroopan sielun, johon te usein viittaatte.

Ripa Di Meana
Puheenjohtaja Prodi, Eurooppa-neuvosto nimitti teidät samoina tunteina, jolloin NATO hyökkäsi Jugoslaviaan paitsi Yhdysvaltain presidentin myös monien Euroopan unionin hallitusten päämiesten ja heidän valitsijoidensa antamalla mandaatilla. Monet meistä siis toivoivat tänään, että te - myös kompensoidaksenne uuden mandaattinne alun synkkää ja epäonnista osumista tähän ajankohtaan - olisitte nyt, kun Kosovossa, Montenegrossa, Serbiassa ja Vojvodinassa on käyty sotaa 40 päivää, löytänyt oikeat sanat ilmaisemaan vetoomuksen välittömästä tulitauosta ja solidaarisuutta kaikkien osapuolten kaikkia viattomia uhreja kohtaan, sekä tehnyt käytännön ehdotuksia hävitettyjen alueiden jälleenrakennuksesta ja pakolaisten nopeasta paluusta: eurooppalaisen sielun etsimisestä, puheenjohtaja Prodi, josta te aiemmin puhuitte täällä parlamentissa.
Te kuitenkin valitsitte toisin: kutsuitte sotaa " valitettavaksi mutta tarpeelliseksi" . Tulevaisuuden osalta viittasitte vain Balkanin tilannetta koskevaan yleiseen ja tällä hetkellä epävarmaan kansainväliseen konferenssiin, jossa ei voida ratkaista ajankohtaisia ja erittäin kiireellisiä ongelmia ja jossa luodaan lisäksi epämiellyttävä mielikuva miekkojen Euroopasta, ilmaisu, jota puheenjohtaja Jacques Delors kavahti.
Ympäristökysymysten osalta te ilmoititte ensisijaisiksi tavoitteiksi jäsenvaltioiden ympäristöverotuksen ja ympäristöä koskevan lainsäädännön ja määräysten yhteensovittamisen. Arvoisa nimetty puheenjohtaja, muistutan teitä siitä, että Euroopan ympäristöviraston muutama kuukausi sitten julkaiseman kertomuksen mukaan vuoteen 1995 verrattuna Euroopan unionin 12 ensisijaisesta ympäristöongelmasta 11 on joko pahentunut tai pysynyt ennallaan. Ei riitä se, että viitataan - kuten te teitte - Euroopan kaupunkien ympäristöhaittoihin puuttumatta yleiseen ongelmaan: yksityisliikenteen suunnattomaan kasvuun, joka johtuu myös autoteollisuudelle annettavista kannustimista ja julkisen liikenteen samanaikaisesta vähenemisestä.
Lopuksi halunnette, puheenjohtaja Prodi, selventää 13. huhtikuuta pitämänne puheen huolestuttavaa kohtaa, jossa ennakoitte investointeja tutkimukseen ja " elämää koskevien tieteiden" kehitykseen. Mitä tarkoitatte tällä: geenimuuntelun teollista edistämistä ja sitä kautta ajautumista kohti eugeniikkaa? Selkeä vastaus teiltä olisi hyvin tervetullut.

Gallagher
 Arvoisa puhemies, haluan alkajaisiksi onnitella puheenjohtajaehdokas Prodia siitä, että neuvosto on nimittänyt hänet komission puheenjohtajaksi, ja olen aivan varma siitä, että Euroopan parlamentti hyväksyy tämän suosituksen tällä viikolla ylivoimaisella äänten enemmistöllä. Haluan tarttua tilaisuuteen toivottaakseni onnea puheenjohtajaehdokas Prodille tässä uudessa ja tosiaan hyvin vastuullisessa asemassa.
Arvoisa puheenjohtajaehdokas Prodi, ryhdytte komission puheenjohtajaksi hetkellä, joka on hyvin haastava Euroopan unionin kannalta. Komission on tehtävä vaikeita päätöksiä ja päätettävä poliittisista suuntaviivoista, ja tässä sen on kuultava Euroopan parlamenttia ja Eurooppa-neuvostoa.
Sanoisin alkajaisiksi, että parlamentin on myönnettävä, että jos Euroopan komission on tarkoitus hoitaa tehtävänsä tehokkaalla tavalla, se saattaa edellyttää henkilöstöresurssien lisäämistä tulevaisuudessa. Meidän on saatava varmuus siitä, että komissiossa on asian edellyttämä määrä henkilökuntaa, jotta komissio voisi vastata sitä ja, tosiaan, Euroopan unionia odottaviin haasteisiin, kun unioni laajentuu.
Unionin perustana on konsensukseen perustuva lähestymistapa. Euroopan talousyhteisön ja nykyisen Euroopan unionin menestys on perustunut siihen pääasiallisesti 40 viimeksi kuluneen vuoden aikana. Kun tehdään vaikeita päätöksiä, on tärkeää, että kaikki unionin 15 jäsenvaltiota ovat täysimääräisesti mukana prosessissa. On selviä todisteita siitä, että kautta koko Euroopan ollaan täysin yksimielisiä siitä, että on otettava käyttöön tasapainoisia poliittisia ohjelmia. Yhtenäisasiakirja, jossa ennakoitiin tarvetta saattaa päätökseen sellaiset yhtenäismarkkinat, joilla vallitsisi tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus, on ollut huomattava menestys. Maastrichtin sopimuksessa otettiin käyttöön eurooppalainen valuutta, ja sopimus on myös todistus unionin innovatiivisesta poliittisesta kaukokatseisuudesta. On hyvin selvää, että kun EMU vahvistaa asemiaan unionissa, liiketoiminnan harjoittamisen alentuneet kustannukset ja siirtomaksujen poistuminen takaavat, että Euroopan unionin yrityksistä tulee kilpailukykyisempiä.
Tästä pääsenkin seuraavaan kohtaani: kun sisämarkkinat ja EMU vakiintuvat, on välttämätöntä, että unionin köyhille alueille turvataan asianmukaiset alueelliset, sosiaaliset, maataloudelliset, kalastukseen ja koheesioon liittyvät varat, niin että voidaan taata, että näiden alueiden kilpailukyky on samalla tasolla kuin unionin kaikkien muidenkin jäsenvaltioiden. Meillä ei ole eikä voi olla varaa perustaa kahden nopeuden Euroopan unionia, jossa vauraammat jäsenvaltiot sijoitetaan yhteen ryhmään ja köyhemmät jäsenvaltiot toiseen. Meidän on parannettava monissa unionin osissa vallitsevaa elintasoa. Länsi-Irlannissa sijaitsevalla Connacht-Ulsterin vaalipiirilläni ja sitä reunustavilla kreivikunnilla on pätevät perusteet saada pitkäaikaista alueellista ja sosiaalista tukea yhteisön seuraavan tukikehyksen aikana ja sen jälkeenkin. On kehitettävä pitkäaikaisia strategioita, jotta voidaan varmistaa, että maani köyhempiä ja syrjäisimpiä alueita autetaan lisäämään kilpailukykyään houkuttelemalla alueille liikeyrityksiä samoin kuin parantamalla niiden kuljetus- ja veden käsittelypalveluja.
On myös selvää, että on kehitettävä sellaiset kehykset, joiden avulla Itä- ja Keski-Euroopan uudet jäsenvaltiot voivat liittyä Euroopan unioniin. On tärkeää, että nämä maat pyrkivät mukautumaan direktiivien ja asetusten muodostamaan eurooppalaiseen lakikokoelmaan mahdollisimman suurelta osin. Tämä tunnetaan yhteisön säännöstön täytäntöönpanona, ja se on tärkeää sikälikin, että irlantilaisille ja eurooppalaisille liikeyrityksille annetaan tilaisuus ryhtyä toimimaan näissä maissa.
Lopuksi on suhtauduttava myönteisesti siihen, että unioniin liittyy vielä 70 miljoonaa ihmistä. Tämä tietää hyvää kaikkien unionin jäsenvaltioiden kauppasuhteiden laajentamisen kannalta.

Hautala
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtajaehdokas Prodi, käytän tämän puheenvuoron parlamentin naisten oikeuksien valiokunnan puheenjohtajana. Haluan muistuttaa teitä parlamentin julkilausumasta, joka annettiin 23. maaliskuuta. Siinä parlamentti vaati, että uudessa komissiossa tulee olla huomattavasti enemmän naisia kuin nykyisessä komissiossa. Te ette ole kuitenkaan kommentoineet kovin paljon tätä vaatimusta. Teillä on nyt tilaisuus tehdä se, koska paitsi Euroopan parlamentti kokonaisuudessaan myös useat sen poliittiset ryhmät ovat täällä tänään ja jo edellisellä kerralla maininneet tästä tärkeästä näkökohdasta. Kun Amsterdamin sopimus on nyt astunut voimaan, niin kaikilla toimielimillä on velvollisuus ottaa miesten ja naisten tasa-arvo entistä voimakkaammin ohjelmaansa. Tämän tulee myös näkyä muun muassa komission kokoonpanossa.
Minua on suorastaan varoitettu siitä, että on olemassa epävirallinen lista komission jäsenehdokkaista ja että tällä listalla on vain kolme naispuolista henkilöä. Nykyaikana me emme mitenkään voi hyväksyä tätä. Nykyisessä komissiossa on viisi naista, ja olisi todella suuri taka-askel, jos ei mentäisi kohti suurempaa naispuolisten komission jäsenten määrää. Huomautan, että myöskään pienillä jäsenmailla ei ole mitään etuoikeutta tässä asiassa, vaan on vaadittava, että myös pienet jäsenmaat, joilla on yksi komission jäsen, myöntävät, että myös naiset ovat kokeneita ja päteviä ja että naispuolisia ehdokkaita löytyy.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, teidän velvollisuutenne on neuvotella tästä asiasta jäsenmaiden kanssa, ja minä kysynkin nyt teiltä: aiotteko te ottaa tämän asian puheeksi pääministerien ja hallitusten kanssa?

Puhemies
Parlamentin jäsen Hautala, voisitteko toimittaa meillekin epävirallisen listan, joka teillä on hallussanne? Siinä tapauksessa saatamme kenties yhtyä huoleenne!

Hänsch
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa Prodi, teillä on samanaikaisesti vaikeaa ja helppoa. Vaikeaa niiden vaativien haasteiden vuoksi, joita Euroopan unionilla on viiden seuraavan vuoden aikana, ja helppoa, koska parlamentin, neuvoston ja Euroopan kansalaisten tuki komission uudistukselle ei ole koskaan ollut näin laajaa. Te haluatte saada hallinnon poliittiseen valvontaan, ja me tuemme teitä siinä. Kertokaa hallinnollenne kuitenkin myös, että parlamentin ja Brysselin hallinnon välinen tasapaino on muuttunut ja että hallinnon on jatkossa toimittava sen mukaisesti.
Uusi komissio on eurooppalaisen yleisön silmissä Euroopan hallitus. Sopimuksessa ei kenties vielä sanota sitä näin, mutta teidän on haluttava olla tällainen Euroopan hallitus. Mainitsitte puheessanne lähes kaikki viiden seuraavan vuoden avainsanat: maatalouden ja kaupungit, kilpailun ja yhteiskunnallisuuden, nuorison, vanhukset, osakeyhtiöt, pienet ja keskisuuret yritykset, kuluttajansuojan ja vapauttamisen, laajentumisen ja suhteet Yhdysvaltoihin. Arvoisa Prodi, olisin kuitenkin toivonut teidän korostavan uuden komission työstä maalaamassanne kuvassa hieman vähemmän yksittäisiä kohtia ja hieman enemmän rakenteellisia seikkoja.
Arvoisa Prodi, loppujen lopuksi täällä hyväksytään sekä teidät henkilönä että tähänastinen poliittinen toimintanne. Se vahvistaa poliittista auktoriteettianne. Me odotamme, että te myös käytätte tätä poliittista auktoriteettia uutta komissiota valittaessa ja johtaessanne uutta komissiota seuraavat viisi vuotta. Saatte huomenna ennalta luottamuksemme, minunkin ryhmäni, mutta teidän ei pidä luulla, että voitte kuluttaa tätä ennalta annettua luottamusta viisi vuotta. Lisää luottamusta joudutte hankkimaan omalla työllänne. Olemme valmiita auttamaan teitä siinä, koska uskomme, että se on hyväksi Euroopalle. Kaikkea hyvää työssänne!

Brok
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Eurooppa-neuvoston asettama komission puheenjohtajaehdokas, Romano Prodi, astuu virkaansa sellaisessa tilanteessa, jollaisessa kukaan häntä edeltävistä puheenjohtajista ei ole ollut. Ketään ei ole ehdotettu komission puheenjohtajaksi tällaisessa kriisissä, eikä komission puheenjohtajaa ole nimitetty ennen suoraan valitun parlamentin suoraan demokraattisesti legitimoimana.
Molemmat asiat ovat nähdäkseni edellytyksiä sille, että häntä ja tulevaa komissiota odottavat tärkeät tehtävät voidaan hoitaa. Arvoisa Prodi, haluaisin Klaus Hänschin tapaan ilmaista sen, että odotamme ja toivomme teiltä suurten saavutustenne vuoksi paljon. Teidän pitää toteuttaa virassa ollessanne samanaikaisesti kaksi asiaa, nimittäin lujittaa Euroopan unionia, jonka tehtävät ja koko ovat kasvaneet viime vuosina huomiota herättävästi, ja panna asiat tarvittaessa sellaiseen järjestykseen, että unionista tulee todella työ- ja toimintakykyinen, vaikka mitään uutta ei tapahtuisi. Samanaikaisesti teiltä odotetaan visiota. Kaksi asiaa, joita ei usein voida yhdistää, mutta historiallisen tilanteen takia molemmat on tehtävä: lujittaminen ja visiointi.
Uskon, että koska tiedätte, miten vanhan komission kävi, ryhdytte tarvittaviin institutionaalisiin uudistuksiin ja käsittelette myös kysymyksiä, jotka liittyvät henkilökohtaiseen vastuuseen, sisäiseen valvontaan ja varainhoidon valvontaan sekä tehokkuuden lisäämiseen ja Euroopan parlamentin oikeuteen valvoa komissiota, mikä liittyy tehokkuuden lisäämiseen.
Meidän on varmasti luotava tulevien viikkojen ja kuukausien aikana myös tapoja järjestää komission ja sen valvontaelimen Euroopan parlamentin vuorovaikutus sekä siihen liittyvät vastaavat selonteko- ja tiedotusvelvoitteet Euroopan parlamentin valiokunnille.
Ei ole kuitenkaan kyse pelkästään komission suuresta rakenteellisesta uudistuksesta, josta parlamenttikin on tehnyt konkreettisia ehdotuksia, vaan meidän on hyväksyttävä, että Euroopan parlamentinkin on uudistuttava vastaavasti, jotta se selviytyy tehtävistään. Meidänkin on tehtävä vielä kotitehtäviä, jotta pystymme käyttämään järkevästi uusia oikeuksiamme ja neuvoston puheenjohtaja Verheugenin Euroopan parlamentille oikeutetusti vaatimia lisäoikeuksia. Tiedämme myös kaikki, että kolmannen suuren toimielimen, neuvoston, avoimuuden puute heikentää ratkaisevasti mahdollisuuksiamme tulla hyväksytyksi kansalaisten keskuudessa. Lisäämme Euroopan unionin kannatusta kansalaisten keskuudessa vain, jos unioni edustaa samanaikaisesti sekä tehokkuutta, avoimuutta että demokratiaa. Nämä kolme asiaa ovat kansalaisten hyväksynnän edellytys.
Arvoisa Prodi, kun kuuntelin talouspoliittisia huomautuksianne, kuulin jotain sellaista, jota enää harvoin kuulee poliitikoilta ja taloustieteilijöiltä: nimen Ludwig Erhard. Asetitte markkinat etusijalle ja sanoitte, että markkinoiden tarjoamat mahdollisuudet on käytettävä hyväksi mahdollisimman hyvin, koska se on paras keino kasvun ja työllisyyden edistämiseksi, mutta puhuitte myös reiluista olosuhteista ja pelisäännöistä, jotka ovat välttämättömiä, koska markkinat eivät pane asioita kuntoon yksin. Sen vuoksi on siis luotava ympäristöpolitiikan, sosiaalipolitiikan, kuluttajapolitiikan, kilpailun ja tukien valvonnan avulla tapahtuvan kilpailun suojelun alalla oleelliset edellytykset sille, että nämä sisämarkkinat eivät toimi vain Euroopan pienten osien vaan koko Euroopan sisämarkkinoina.
Sekin muodostaa nähdäkseni kuitenkin erityisen ongelman, jonka yhteydessä on mielestäni ratkaistava legitiimiyden ongelma. Meidän on ymmärrettävä, että talous- ja rahaliitto on yhteisön järjestely. Kun näen, miten valtiovarainministerit hoitavat sitä ja minkälainen on erityisesti Euro 11 -ryhmän rooli, minun pitää todeta, että siellä tehdään yhä enemmän päätöksiä pääasiassa hallitusten välillä, ja että sellaisten tärkeiden talous- ja rahapoliittisten päätösten demokraattinen legitiimiys on vähäinen, jotka tehdään Euroopan keskuspankin riippumattomuuden suojassa. Olen sitä mieltä, että toimielimillä eli neuvostolla, komissiolla ja parlamentilla on vielä paljon tehtävää, jotta nämä asiat eivät siirry todella pois meiltä ja jotta varsinaiselta yhteisön alalta ja valtiovarainministereistä ei tule samalla Euroopan todellisia hallitsijoita.
Mitä tulee visioihin, te puhuitte paljon ulkoisen edustuksen välttämättömyydestä, kyvystä laajentaa rauhanjärjestys, jonka olemme luoneet Euroopan sisäosiin, laajentumalla koko Eurooppaan, mutta myös esimerkiksi Balkanille.
Euroopan unionin laajentuminen on varmasti yksi tärkeimmistä tehtävistä, joita teidän on hoidettava virassa ollessanne, mutta sitä varten on myös uudistettava toimielinten toimintaa, ja sen on minun mielestäni tapahduttava erittäin nopeasti, sillä se luo edellytykset laajentumiselle, esimerkiksi lisäämällä enemmistöpäätöksiä, ja se on tarpeen myöhemmin - mutta ei liian myöhään ja edelleen nopeasti - ei tosin laajentumisen edellytyksenä, mutta kuitenkin aikaa myöten, kun tavoitteena on perustuslaki ja sopimus perustuslaista.
Arvoisa Prodi, te olette uskoakseni myös sen kannalla, että löydämme taas arvojen Euroopan. Tämä Euroopan unioni ei saa olla ihmisten silmissä vain markkinoiden Eurooppa, sen pitää olla yhteisten arvojen ja yhteisen kulttuurin Eurooppa. Meillä on kulttuurin alalla enemmän yhteisiä kuin erottavia tekijöitä, mutta me puhumme nykyään vain erottavista tekijöistä. Meidän on puhuttava yhteisistä tekijöistä! Erot arvoissamme ja kulttuureissamme eivät ole erottava vaan lisätekijä, monimuotoisuutta ja rikkautta. Jos Eurooppa esitetään tässä periaatteellisessa keskustelussa, joka koskee arvoja, sillä tavalla kuin Václav Havel kerran vaati tässä parlamentissa, kansalaisemme, jotka eivät halua pelkkää markkinoiden Eurooppaa, voivat taas kannattaa unionia.

Tamino
Arvoisa puhemies, annan arvoa komission nimetyn puheenjohtajan Prodin sekä viime kuussa että tämänpäiväisessä keskustelussa käyttämässä puheenvuorossa ilmaisemalle sitoumukselle toteuttaa tarvittavat uudistukset eurooppalaisten toimielinten uudistamiseksi ja vahvistamiseksi ja erityisesti sitoumukselle, joka koskee entistä avoimempaa, kollegiaalisempaa ja tehokkaampaa komissiota, mutta myös parlamentin roolin kehittämistä ja määräenemmistöpäätöksen käytön laajentamista neuvostossa.
Hämmästelen kuitenkin edelleen, puheenjohtaja Prodi, lähestymistapaanne talouden ja ympäristön aloihin. Puheenvuorojanne leimaa itse asiassa ajatus kehityksestä, joka tarkoittaa jatkuvaa kasvua ilman, että voimavarojen luonnollisiin rajoihin kiinnitetään minkäänlaista huomiota: loputon kasvu on taloustieteilijöiden vaarallinen utopia, joka ei voi toteutua käytännössä. Muistutitte toki tänään, arvoisa puheenjohtaja, sellaisen ympäristöveron mahdollisuudesta, jolla voitaisiin tarttua sellaisiin haasteisiin kuin ilmastomuutokset - ja minä olen tähän tyytyväinen - ja puhuitte kestävästä kehityksestä, mutta kuinka on mahdollista olla huomaamatta ristiriitaa, joka vallitsee näiden väitteiden ja toisaalta Maailman kauppajärjestössä tehtävän kaupan täydellisen vapauttamisen seurauksia kohtaan tuntemanne liiallisen luottamuksen välillä? Nämä sopimukset sekä vapauttaminen ovat nykypäivänä johtaneet markkinoiden keskittymiseen muutamien sellaisten monikansallisten yritysten käsiin, jotka ovat luoneet monopolistisen valvontajärjestelmän: GATT-sopimusten jälkeen ei ole pantu täytäntöön lausekkeita, jotka koskevat ympäristön suojelua, terveyttä, etiikkaa ja maailmassa heikoimmassa asemassa olevien kansojen puolustamista. Tarvitsee vain ajatella USA: n ja Euroopan kiistaa julmilla pyyntimenetelmillä pyydettyjen eläinten turkkien kaupasta, banaanikaupasta ja hormonilihasta ja ennen kaikkea geneettisesti muunnelluista organismeista, erityisesti sen jälkeen, kun Cartagenan bioturvallisuutta koskeva huippukokous epäonnistui Yhdysvaltojen joustamattomuuden vuoksi.
Lopuksi - vaikka annankin arvoa ehdotuksellenne Kaakkois-Euroopan vakaudesta ja Balkanin tilannetta koskevan kansainvälisen konferenssin järjestämisestä rauhan saavuttamiseksi Euroopassa - minun on sanottava, että sotilaalliset väliintulot eivät ole koskaan johtaneet rauhaan. Ne ovat korkeintaan lopettaneet välikohtauksia, mutta ne eivät ole poistaneet syitä. Tässä Eurooppa on epäonnistunut. Konfliktien ehkäisyä koskevat toimet ovat puuttuneet aiemminkin, mutta ne puuttuvat myös puheenvuorostanne, enkä voi unohtaa, että yksi viimeisistä päätöksistä, jonka Italian hallitus teidän johdollanne teki 12. lokakuuta 1998, oli antaa NATOn käyttöön italialaiset tukikohdat mahdollista Kosovon sotaa varten.
Toivottaessani teille onnea työhönne toivon, että saatte ratkaistua Euroopan rakentamiseen liittyvät haasteet tavalla, jossa huomioidaan ongelmat, jotka liittyvät ympäristöön, terveyteen ja rauhaan, jotka ovat keskeinen osa kansalaisoikeuksia.

Raschhofer
 Arvoisa puhemies, jokaisella vuosikymmenellä on omat visionsa. Euroopan visiona oli 1980-luvulla sisämarkkinoiden loppuun saattaminen, 1990-lukua leimaa rahaliitto. Edessämme oleva vaihe on käytettävä saavutetun vakiinnuttamiseen, parantamiseen ja vahvistamiseen - pään ja ruumiinjäsenten uudistuskausi, kuten Tony Blair asian ilmaisi.
Pää tarkoittaa luultavasti komission jäseniä, joiden valintaan, laatuun ja menestykseen te vaikutatte henkilökohtaisesti, joista olette jopa vastuussa. Rakenteiden uudistus, toimien tehokkuus ja avoimen valvonnan käyttöönotto ovat vaikeita tehtäviä. Uuden komission pitäisi todella olla uusi henkilöiltään, ajattelultaan ja toiminnaltaan. Olemme sen velkaa eurooppalaisille äänestäjille.
Ruumiinjäsenet tarkoittavat koko järjestelmää. On oltava selvää, kuka on hallinnollinen johtaja. Riippumattoman asiantuntijakomitean kertomuksesta pitäisi olla teille apua, ja voitte olla varma parlamentin tuesta. Halu lisätä ylikuormitetun byrokratian tehokkuutta ei riitä. Tarvitaan uusia aloitteita, jäsenvaltioiden voimakkaampaa osallistumista. Toissijaisuus eurooppalaistenkin tehtävien täytäntöönpanossa keventää Brysselin kuormitusta ja lisää kaikkien vastuuntuntoa - vastuuntuntoa, jota ei ole tähän asti ollut.
Pyysitte ensimmäisessä lausunnossanne, ettei teitä arvioitaisi menneisyytenne perusteella vaan niiden visioiden ja ajatusten, joita tuotte Euroopan unioniin. Noudatamme neuvoanne!

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, Prodi piti mielestäni suurenmoisen puheenvuoron, ja sanoisin, että hänessä yhdistyvät selvästikin merkittävältä komission puheenjohtajalta vaadittavat edellytykset. Sanoisin parlamentin kannalta katsottuna, että parlamentti luultavasti hyväksynee lehtori Prodin erittäin suurella ääntenenemmistöllä.
Parlamentti on kuitenkin toimielin, joka edustaa niitä kansoja, joista Eurooppa muodostuu, ja tarkemmin sanottuna puhun teille Espanjan sosialistien valtuuskuntaa edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä. Me Etelä-Euroopassa toivomme, että uusi puheenjohtaja Prodi ottaisi huomioon joitakin seikkoja, joita edellinen komissio ei kenties ole ottanut riittävästi huomioon, ja tarkoitan tässä niitä seikkoja, jotka liittyvät suhteisiin Euroopan eteläosien kanssa. On totta, että viime vuosina Berliinin muurin sortumisen ja Keski- ja Pohjois-Euroopan uusiin maihin tapahtuneen laajentumisen tuloksena sekä Keski-ja Itä-Euroopan maihin tapahtuvan laajentumisen edellä Eurooppa on suuntautunut kohti pohjoista ja itää. Eurooppa on kuitenkin muutakin kuin jokin tietty ilmansuunta, ja meidän täytyisi ottaa huomioon myös Välimeren alueen etelärannan huolenaiheet.
Todellakin suurin konflikti, joka meillä tällä hetkellä on, koskee Keski- ja Itä-Euroopan sekä Etelä-Euroopan yhtymäkohtaa, nimittäin Balkanin alueella. Kyseessä on suuri epäonnistuminen, joka koskee koko Eurooppaa ja joka voi synnyttää ongelmia. Sitä paitsi lisäksi on otettava huomioon Välimeren alue, Euroopan ulottuminen Maghreb- ja Mashrek-maihin, Lähi-itä ja myös ne eteläisen Afrikan maat, jotka toivovat meidän yhteistyötämme, AKT-maat ja Latinalaisen Amerikan maat.
Toisaalta Berliinin Eurooppa-neuvoston tulokset ovat mielestäni riippuneet liikaa teknokraattisista ja ekonomistisista seikoista, eikä niissä ole ehkä otettu huomioon olennaisempia poliittisia seikkoja. Maaseutuympäristön elinehtojen parantamisessa ei todellakaan ole edistytty lainkaan, maatalouspolitiikkaan liittyy vaikeuksia, ja taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan eurooppalaisen politiikan puuttuminen aiheuttaa ilman muuta vaikeuksia. Ellei taloudellisesti paremmin ja heikommin kehittyneiden maiden ja alueiden välillä nykyisin vallitsevia suhteita muuteta, voimme joutua sellaiseen Eurooppaan, jonka taloudellinen ja sosiaalinen kehitys kulkee eri tahtia, sillä taloudellisesti kehittyneemmät maat ja alueet, kuten lehtori Prodi erittäin hyvin tietää, pyrkivät vakiinnuttamaan talouskasvuaan, kun taas heikommassa taloudellisessa tilanteessa olevat maat ja alueet voivat jäädä pysyvästi huonompaan asemaan.
Berliinin Eurooppa-neuvoston liiallinen teknisyys, liiallinen ekonomistisuus täytyy minun mielestäni korjata sellaisella yhteisön talouspolitiikalla, jossa otetaan huomioon Euroopan unionin kaikkien alueiden ja kaikkien maiden kaikki intressit.

Duhamel
 Arvoisa puhemies, arvoisa Romano Prodi, arvoisat kollegat, tämä vuoden 1999 toukokuu on yksi poliittisen Euroopan kauneimpia ja kauheimpia.
Meidän ei pidä unohtaa, sen enempää kuin teidänkään, kaikista kauheinta, hirvittävää kevättä 1999, Kosovon sotaa, karkotuksia eikä unionimme poliittista heikkoutta. Onneksi Ranska ja Eurooppa ovat humanitaarisen toiminnan etunenässä lääkitsemässä ja lievittämässä pahuutta, koska ne ovat välttäneet sen.
Parasta on se, mikä antaa meille toivoa ja tahtoa, eli teidän nimittämisenne, arvoisa Prodi. Sen vuoksi, millainen olette - monet meistä ovat jo sanoneet ja kirjoittaneet niin - mutta etenkin valintanne yhteydessä vallitsevien olojen vuoksi.
Teillä on onnea: teistä tulee Euroopan komission ensimmäinen vastuuperiaatteella valittu puheenjohtaja.
Uudenaikaisen demokratian tavoitteena on muodostaa temppeli, jonka perustana ovat ihmisoikeudet ja jonka kahtena tukipylväänä toimivat yleinen ja yhtäläinen äänioikeus sekä vastuuperiaate. Vastuu - kiitos siitä, että olette lausunut tämän sanan kymmenisen kertaa tänä aamuna.
Ja katsokaapa Eurooppaamme. Se viettää Euroopan neuvoston 50-vuotispäivää, joka on samalla sen perustan 50-vuotispäivä, perustan, joka on tärkeä monelle meistä. Katsokaapa Euroopan yhteisöämme, joka viettää kansalaisten äänestämän parlamenttinsa 20-vuotispäivää. Katsokaapa Euroopan unioniamme, joka juhlii poliittisen vastuuntunnon heräämistä. Tunnette tähän liittyvän omituisen tapahtumaketjun. Edellinen komissio syöstiin vallasta tämän parlamentin ja Pauline Greenin johtamien parlamentin eurooppalaisten sosialistien ansiosta. Jotkut komission jäsenet tekivät työnsä hyvin, toiset eivät, mutta se epäonnistui ennen kaikkea poliittisesti ja kokonaisuutena. Parlamentti sanoi sen komissiolle. Se erosi. Se oli maaliskuun puolivälin vallankumous.
Sitten alkuasteella olevassa ja ensiaskeleitaan ottavassa eurooppalaisessa yleisessä mielipiteessä vedottiin teihin. Hallitusten päämiehet kuulivat vetoomuksen. Se on edistystä. Sallinette vasemmistolaisen muistuttaa, että nämä hallitusten päämiehet ovat vasemmistolaisia ja että vasemmistodemokraatin tärkeimpänä tehtävänä on kuunnella kansaa. Tämänaamuinen välihuomautuksenne, joka koski täydellistä taloudellista vapauttamista, loukkaa meitä sosialisteja. Huomautuksenne johtuu konsensuksen kaipuustanne. Tämä on tilanne. Aiomme siis nimittää teidät.
Äänestäjät äänestävät kesäkuun puolivälissä. Uudet vaalit, uusi parlamentti, uusi enemmistö, uusi komissio. Eurooppalainen demokratia on käynnistynyt. Tästä syystä, arvoisa Prodi, toivottamalla teidät tervetulleeksi osoitamme kunnioitustamme demokratiallemme unohtamatta kuitenkaan vastuutamme.
Järjen pessimismiä, tahdon optimismia, niin sanoi Antonio Gramsci aikoinaan joutuessaan kohtaamaan fasismin. Voisitte, ja teidän täytyy, toistaa sanat tänään, ja tällöin luotamme teihin taas, tällöin Eurooppamme uudistuu. Tarkoituksena on rakentaa demokratian temppeli, olla uskollisia ihanteillemme.

Puhemies
Kiitän parlamentin jäsen Duhamelia myös siitä, että hän ystävällisesti lainasi italialaista, joka puolestaan oli ottanut tämän lainauksen suurelta ranskalaiselta kirjailijalta.

McNally
 Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtajaehdokas, joudumme kohtaamaan Euroopan parlamentin viimeisessä täysistunnossa sotivan maanosan huolestuneen äänestäjäkunnan. Kohtaatte varmemman ja itsevarmemman Euroopan parlamentin, joka kohdistaa odotuksensa teihin. Sen odotukset kohdistuvat johtamiskykyynne, viestintätaitoihinne, vahvuuteenne ja rehellisyyteenne. Teidän on iskostettava johtamiskykyyn liittyviä uudistuksia tuhansien ihmisten mieliin. Teidän on tehtävä totta niistä käytännesäännöistä, jotka ovat käyneet ilmi hyvin myöhään. Teidän on johdettava komission jäsenten muodostamaa joukkuetta ja hallittava hallintoon liittyvät yksityiskohdat.
Haluamme, että hallintonne perustuu liikkeellä olemiseen. Haluamme teidän tekevän pistokokeita ja reagoivan seikkaperäisiin arvosteluihin. Teidän on välitettävä meille näkemyksenne ja selkeät ajatukset, mutta niiden on oltava hyväksyttäviä ajatuksia. Verojen yhdenmukaistaminen ei ole esimerkiksi valtuuskuntani mielestä hyväksyttävä ajatus, joten ette voi julistaa sellaisia ajatuksia, jotka eivät ole poliittisesti hyväksyttäviä. Teidän on kyettävä viestimään kanssamme ja Euroopan unionin kansalaisten kanssa. Vaadimme teiltä ennen kaikkea vahvuutta ja rehellisyyttä. Teidän on kyettävä vastaamaan asianmukaisella tavalla sellaisiin vihamielisiin sanomalehtiartikkeleihin, joita näkyy esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan tämänpäiväisissä lehdissä. Sitä odotamme teiltä.
Vastineeksi tuemme teitä kriittisinä ystävinä. Olemme päättäneet muuttaa sääntöjämme, jotta kaikille olisi selvää, että valvomme kaikkien käyttörahoja hallinnoivien valiokuntien menoja. Epäonnistumisenne hinta olisi hirvittävä. Se tarkoittaisi Euroopan ihanteen tuhoutumista. Mutta menestyksenne, jota odotamme ja jossa autamme teitä, palkitaan vahvistamalla uudelleen yhteisen työnteon järkevyyttä kansainvälisessä yhteistyössä Euroopan unionissa.

Fayot
Arvoisa puhemies, uuden komission politiikan on oltava johdonmukaista. Se ei voi olla äärimmäisen vapaamielistä ja pyrkiä samanaikaisesti sosiaalisuuteen ja ekologisuuteen. Teitä pyydetään siis tekemään asioista uudet päätelmät, jotta voisitte luoda uuden eurooppalaisen sosiaalisen ja ekologisen mallin.
Euroopalla on nykyään huono maine työntekijöiden parissa. Julkisia palveluja puretaan, eivätkä kaikkien saatavilla olevat palvelut auta asiaa. Monet työntekijät ovat joutuneet työttömiksi markkinoiden vapauttamisen ja maailmanlaajuistumisen vuoksi. Ja samalla kun vauraus lisääntyy jatkuvasti, köyhyys, syrjäytyminen, työttömyys ja epävarmuus ulottuvat aina vain laajemmalle. Arvoisa Prodi, teitä pyydetään toimimaan niin, että tämä skandaali päättyy ja että Euroopan unionista tulee kaikkien Eurooppa.
Kuuluttamanne uudistussuuntaus edellyttää edistysmielisten enemmistöä. Saatte epäilemättä taaksenne hyvin laajan enemmistön nykyisessä parlamentissa. Toivon, että tästä enemmistöstä tulee vaalien jälkeen pysyvä enemmistö. Haluaisin tältä osin muistuttaa parlamentille samoin kuin komissiolle eräästä asiasta. Amsterdamin sopimuksessa annetaan Euroopan parlamentille paitsi uusia oikeuksia niin myös uusia tehtäviä, joista yksi liittyy mielestäni vakauttamiseen.
Prodin ja uuden kollegion nimittäminen vakiinnuttaa ymmärtääkseni parlamentin ja komission välisen luottamussopimuksen, jonka on kestettävä viisi vuotta. Parlamentti, jota ei voida rangaista tässä institutionaalisessa järjestelmässä, ei voi jatkuvasti vaihtaa enemmistöä eikä käyttää epäluottamuslausetta kuin äärimmäisessä poliittisessa hädässä. Lisäksi luottamussopimus velvoittaa komission osoittamaan, että se suhtautuu vakavasti poliittiseen ohjelmointiin. Meidän on tarkasteltava vuosittain talousarvion ja työskentelyohjelman laatimisen yhteydessä tapaa, jolla edistyy se poliittinen ohjelma, jonka hyväksymme uuden kollegion kanssa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, parlamentin ja komission on sitouduttava ryhtymään uudenlaiseen poliittiseen työhön.

Tsatsos
 Arvoisa komission puheenjohtaja, teidän valintanne tulee olemaan yksi huippuhetkistä Euroopan parlamentin ja komission institutionaalisissa suhteissa. Kreikan sosialistiset europarlamentaarikot toivovat teidän tulevan valituksi. Komission puheenjohtajan valinta ei kuitenkaan ole mikään hetkellinen tapahtuma. Siinä syntyy keskinäisen luottamuksen suhde komission ja Euroopan kansojen edustajien välille.
Arvoisa puheenjohtaja, Euroopan kansat ovat valitettavasti tulleet epäluuloisiksi. Menneisyyden väärinkäytökset ovat vieneet Euroopan unionilta uskottavuutta. Demokratian vastaus kaikkeen tähän on avoimuuden instituutio. Avoimuus ei kuitenkaan toimi pelkästään sillä, että perustamissopimuksissa sanotaan niin. Avoimuus toimii, jos komissio edistää sitä ja jos parlamentti vaatii sitä tiukasti. Parlamentin harjoittama tiukka valvonta ei ole hyökkäystoimenpide, vaan toimenpide, joka takaa toimielinten arvovallan.
Toivon kaikesta sydämestäni, ja tämänpäiväisen puheenne jälkeen myös uskon niin, että komission ja parlamentin välisissä suhteissa alkaa uusi, hieno ja rakentava kausi. Sikäli kuin parlamentti valitsee teidät ja hyväksyy teidän johtamanne komission, toivon tämän kauden olevan avoimuuden, demokratian, ihmisoikeuksien ja ennen kaikkea rauhan aikakausi.
Arvoisa puheenjohtaja, mitä rauhaan tulee, me kaikki ymmärrämme, että kuolleet ovat keskenään tasa-arvoisia riippumatta siitä, millä kentillä he kaatuvat.

Sindal
Arvoisa Prodi, te olette toinen komission puheenjohtaja, jonka nimittämiseen osallistun. Minulla on siis jo hieman kokemusta. Minun on sanottava, että kahden ensimmäisen yhteisen kokouksemme jälkeen en ole ollut kovin tyytyväinen, mutta tänään voin ilmoittaa, että olen ollut erittäin tyytyväinen parlamentissa pitämäänne puheenvuoroon. Olen iloinen siitä, että otitte selvityksessänne esiin ympäristön, kuluttajat ja työllisyyden. Olen iloinen siitä, että korostatte, että yhteistyön tekemisestä voi olla hyötyä. Yhteen asiaan en kuitenkaan ole tyytyväinen. Se on WTO: n puitteissa käytävän kaupan vapauttamisen suuri painottaminen. Prodi, olen samaa mieltä siitä, että meidän on vahvistettava komission asemaa WTO: n puitteissa tehtävässä yhteistyössä, mutta haluan varoittaa sosiaalisen ulottuvuuden hävittämisestä ja siitä, että kuluttajia ja ympäristöä pidetään panttivankeina. On erittäin tärkeää, että kiinnitämme huomiota myös kolmanteen maailmaan, köyhiin maihin, ja että saamme WTO: n toimimaan tässä asiassa.
Toinen asia, jonka haluaisin tänään mainita, on työ, jota te olette tehnyt komission työn ja työmenetelmien uudistamiseksi - uusi yrityskulttuuri. Olen tyytyväinen siihen, mitä olen tänään kuullut. Toivon, että toimielimet, toisin sanoen neuvosto, parlamentti ja komissio tekevät jatkossakin yhteistyötä tässä asiassa. Haluan esittää kysymyksen: oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että uusi alku merkitsee kaikkien komission jäsenten vaihtamista?

Lööw
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission puheenjohtajaehdokas Prodia siitä, että hän jo niin varhain alustuspuheenvuorossaan sanoi sitoutuvansa siihen, että hän kiinnittää runsaasti huomiota avoimuuteen ja valvontamahdollisuuteen. Haluan korostaa sitä, että parlamentti on todellakin tehnyt hyvin konkreettisia päätöksiä siitä, mitä sisällytetään käsitteisiin avoimuus ja valvontamahdollisuus. Olen aivan varma siitä, että parlamentti ei aio perääntyä jo omaksumistaan kannoista.
Kyse on mielestäni jossakin määrin siitä, että luovutaan periaatteesta, jonka mukaan ehkä oltiin avoimia pakon edessä, ja pyritään mahdollisimman suureen avoimuuteen jo heti alusta alkaen. Lisäksi kyse ei ole vain siitä, että tiedotetaan toimielinten omilla ehdoilla, vaan siitä, että pidetään tarjolla asiakirjoja ja vastataan kansalaisten esittämiin kysymyksiin.
Uskon, että tämä vaatii hyvin konkreettista säännöstöä ja erittäin paljon henkilöstön koulutusta. Siitä tulee siis ammattityötä. Ei siis riitä, että vain sanotaan, että halutaan lisää avoimuutta. Pidän kuitenkin mielessäni komission puheenjohtajaehdokkaan Prodin sitoumukset tässä asiassa ja toivon hänen ymmärtävän, että juuri tätä ammattityötä tarvitaan, jotta myös saavutettaisiin jotakin.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa Prodi, teitä on ylistetty ja teille on annettu niin paljon tunnustusta, että se on jo lähes uskomatonta. Kestätte varmasti sen, että kaadan tuohon joukkoon pienen pisaran varauksellisuutta. Sanon teille aluksi, että myös itävaltalaiset sosiaalidemokraatit kannattavat valintaanne. Sanon kuitenkin avoimesti, että emme tee niin täysin vakuuttuneina vaan tähänastisten saavutustenne takia ja etukäteen annettavana luottamuksenosoituksena. On selvää, että ette voinut vielä antaa vastauksia kaikkiin kysymyksiin. Minua häiritsee hieman - haluaisin keskittyä vain tähän yhteen asiaan - markkinoiden ylikorostaminen ja sosiaalisten näkökohtien aliarvostaminen.
Eräänlaisena huomionosoituksena puhemiestämme kohtaan haluaisin noudattaa Gramscin terminologiaa. Hegemonia, nimittäin tässä tapauksessa markkinoiden hegemonia, häiritsee minua taloustieteilijänä sekä markkinatalouden kannattajana, sillä olemme kehittäneet Eurooppaan sosiaalisen markkinatalouden mallin, joka huolehtii erityisesti työttömyyden vähentämisestä ja estämisestä. Arvoisa Prodi, myönnän, että sanoitte tänään minun kuulteni ensimmäistä kertaa selvästi, että haluatte torjua ja estää myös työttömyyden syyt. Se on minusta kuitenkin vielä hieman liian vähän. Siinä on liian vähän sisältöä.
Sanon tämän vielä kerran aivan selvästi: meidän on vahvistettava markkinavoimia. Meidän on kuitenkin oltava myös selvillä siitä, että markkinat voivat toimia mallissamme vain, jos yhteiskunnassamme on mahdollisimman vähän työttömyyttä ja sosiaalisia taitekohtia, muuten Euroopan kansalaiset eivät hyväksy päätöksiämme. Tältä kannalta katsottuna suhtaudun myönteisesti teihin uuden komission puheenjohtajana. Toivon, että te myös kykenette saamaan aikaan tämän tasapainon.

Desama
 Arvoisa puhemies, arvoisa Prodi, otan ystäväni Swobodan hiljaisen kannan ja voimistan sitä hieman. Olen nimittäin kuunnellut puheenvuorojanne tänään kolmesti - aina yhtä mielelläni -, mutta panin merkille, että kolmannella kerralla ette maininnut missään vaiheessa sosiaalista Eurooppaa, ja se huolestuttaa minua. Puhuitte epäilemättä työttömyydestä, mutta ette sanallakaan eurooppalaisesta sosiaalisesta vuoropuhelusta. Ette myöskään sanonut sanaakaan siitä, että on tarpeen valaa sosiaalisten perusoikeuksien muodostama kivijalka; ilman näitä perusoikeuksia seurauksena on yritysten siirtyminen verotuksellisen polkumyynnin vuoksi. Ja jos olettekin tosiaan ilmoittanut uudelleen, että komissio aikoo kehittää tavara- ja palvelumarkkinoiden vapauttamista, en ole sitä vastoin kuullut mitään julkisista palveluista enkä yleiseen taloudelliseen etuun liittyvistä palveluista, sellaisina kuin ne on nyt sitä paitsi mainittu selvästi Amsterdamin sopimuksen 7 d artiklassa. Teidän on tältä osin tosiaankin rauhoitettava meitä, jos haluatte, että komissionne on toimintakuntoinen. Älkää unohtako sen vasenta siipeä.

Marinho
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, esiinnyitte puheessanne vakaumuksen miehenä, jollainen te myös olette, ja ansionne Euroopan rakentamisessa ovat kiistattomat. Teidän tavoin mekin annamme arvoa sille suunnattomalle ponnistukselle, johon monien maiden, erityisesti teidän maanne ja minun maani, oli ryhdyttävä saavuttaakseen paikkansa Euroopan unionin eturintamassa, kuten me kaikki hyvin tiedämme.
Tänään, arvoisa puheenjohtaja Prodi, kyse on kuitenkin tulevaisuudesta. Puheessanne käsittelittekin tulevaisuutta, etenkin sitä, millä tavoin aiotte uudistaa komission organisaatiota lisätäksenne sen avoimuutta ja tehokkuutta. Pahasta tai hyvästä, sitä en tiedä, mutta käsittelitte kuitenkin enemmänkin itse organisaatiota kuin sen taustalla olevaa ajattelutapaa, kun taas puheenne muussa osuudessa keskityitte päinvastoin itse ajattelutapaan, suuriin asioihin ja peruskysymyksiin pikemminkin kuin käytännön seikkoihin.
Sen tähden haluaisinkin pyytää eräitä selvennyksiä. Pidättekö sitä institutionaalista kehystä, johon komission toiminta nykyisin perustuu - tasa-arvon periaatetta, jäsenvaltioiden yhdenvertaisuutta -, koko unionin toimintaa ohjaavana rakentavana ja historiallisena periaatteena, vai kannatatteko uudempia pyrkimyksiä kiireelliseen, nopeassa tahdissa toteutettavaan muutokseen? Toisin sanoen onko komission institutionaalinen uudelleenjärjestely, etenkin sen jäsenten lukumäärän osalta, tarkoitus toteuttaa voimassa olevan perustamissopimuksen mukaisesti, vai katsotteko, arvoisa puheenjohtaja Prodi, että perustamissopimusta olisi tarkistettava ennenaikaisesti? Tätä kysymystä ei voida väistää, olkoonpa se kuinka arkaluonteinen tahansa. Annoitte sen vaikutelman, ettette halunnut kajota tähän kysymykseen. Se on vahinko, sillä asiaan on välttämätöntä saada selvyys, jotta voisimme hyväksyä muut, sinänsä kiitoksen arvoiset uudistuspyrkimyksenne. Ei riitä, puheenjohtaja Prodi, että lakaistaan talon nurkat; on myös välttämätöntä vahvistaa talon perustaa.

Myller
Arvoisa puhemies, haluan puuttua vain yhteen asiaan. Kyse on parlamentin kannalta tärkeimmästä asiasta, siitä että te arvoisa komission puheenjohtaja tulette toimessanne sitoutumaan uskottavasti niihin uudistuksiin, joita parlamentti tulevalta komissiolta edellyttää, ja että myös silloin kun teette hallitusten kanssa tätä valintatyötä, vaaditte jokaiselta komission jäseneltä erikseen ja yhdessä sitoutumista uudistuksiin. Mielestäni on myös huomautettava, että niitä nykyisen komission jäseniä, jotka ovat hoitaneet hyvin tehtävänsä ja jotka ovat sitoutuneet uudistuksiin, tarvitaan myös tulevassa komissiossa, muuten uudistukset eivät ala riittävän nopeasti.

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, suuret kiitokset teille tästä keskustelusta, joka on ollut laajaa ja syvällistä ja jossa, kuten on muistutettu, minulle on osoitettu myös luottamuksen ja odotusten täyteisiä sanoja, joille annan arvoa ja joihin suhtaudun erittäin vastuullisesti. Minun on myös sanottava, että tämä on todellakin ollut keskustelu, jossa olen saanut osakseni ehdollista luottamusta, joka perustuu sanoihin, koska tällä hetkellä voin tarjota vain sanoja.
Tällä hetkellä en siis voi kuin sanoa teille äärimmäisen avoimesti, että olen erittäin tietoinen tästä vaikeasta hetkestä ja suuresta luottamuksestanne, mutta myös siitä, että minä olen asettunut teidän arvosteltavaksenne, ja vieläkin enemmän seuraavan parlamentin arvosteltavaksi, jonka eteen minun on palattava koko komission kanssa, ja tuon komission avulla minun on annettava konkreettiset takeet niistä lupauksista ja sitoumuksista, jotka annoin 13. huhtikuuta käydyssä keskustelussa ja tämänpäiväisessä keskustelussa. On selvää, että hallintotapa konkretisoituu käytännön hallinnossa, sitä ei voida sisällyttää yksinkertaistettuna ohjelmaan. Haluan siis vain sanoa teille, että tunnen olevani vastuussa niistä komission suurista tehtävistä, jotka luettelitte: yhdyn täysin toiveeseenne, että komissio palauttaa itselleen - tai pikemminkin omaksuu lopullisesti sen roolin, joka sille on tunnustettu perustamissopimuksissa - aloitteentekijän roolin, poliittisten ehdotusten tekijän roolin - ja hoitaa sitä hyvin avoimesti.
Avoimuutta koskeva keskustelu nousee aina esiin. Muistutan, että avoimuus perustuu vastuun määrittelyyn, ja minä sitoudun työskentelemään ahkerasti tällä alueella, joka on ollut yksi viime kriisin ratkaisevista ongelmista: avoimuus, joka koskee komission kollektiivista vastuuta, mutta myös komission jäsenten henkilökohtaista vastuuta, sillä he johtavat kabinetteja ja ovat vastuussa niiden hoidosta, ja heillä on suuri hallinnollinen vastuu, joka taas liittyy pääosastojen rakenteeseen. Tämä on ratkaisevan tärkeä ongelma, johon olen halunnut tarttua kiertelemättä määrittelemällä myös kabinettien roolin, joka on ollut yksi ongelma, joka on menneisyydessä aiheuttanut jännitteitä ja väärinkäsityksiä.
Kiitän teitä myös siitä, että muistutitte minua siitä herkästä suhteesta, joka tulee vallitsemaan yhtäältä komission ja neuvoston välillä ja toisaalta komission ja parlamentin välillä. Parlamentti tulee olemaan paljon vahvempi parlamentti, joka on lunastanut asemansa, kuten tapahtuu institutionaalisen kasvun suurina hetkinä. Se on siis parlamentti, jonka edessä minun täytyy toimia avoimesti, selkeästi ja ehdottoman moitteettomasti: olen tästä tietoinen.
Myös virkaanastumisen aikatauluun on liittynyt ongelmia. Neuvostoa edustava puheenjohtaja Verheugen korosti nopean virkaanastumismenettelyn tarvetta, ja Cox toisaalta korosti laajan parlamentaarisen keskustelun tarpeellisuutta uuden komission vahvistamisessa. Minä olen sitä mieltä, että kummatkin tarpeet ovat erittäin tärkeitä: voin vain sanoa teille, että minulla on komission koko uusi kokoonpano valmiina sinä päivänä, kun uusi parlamentti aloittaa tehtävänsä. Tämän sitoumuksen voin antaa - ja minun täytyy antaa se - teille, jottei tehtävien aloittaminen viivästy tuntiakaan. Toivon tietysti, että tämä tapahtuu nopeasti; toistan, että olen tietoinen siitä, että keskustelua tulee syventää ja että se tulee saattaa kaikilta osin päätökseen.
Tänään on keskusteltu toisesta hyvin tärkeästä kysymyksestä, joka koskee niitä radikaaleja, joihin meidän uskoakseni täytyy palata tulevina vuosina. Minulle on sanottu: " Liiallinen luottamus markkinoihin heikentää sosiaalista Eurooppaa." Tehkäämme tämä selväksi: jos lähdemme siitä, että näiden käsitteiden välillä on ristiriita, romutamme sekä Euroopan markkinat että sosiaalisen Euroopan. Muistakaamme, että jos haluamme antaa toivoa kolmannelle maailmalle, josta meidän on nyt kannettava erittäin suurta vastuuta - emme saa todellakaan unohtaa, että Eurooppa on maailman suurin talousjärjestelmä: toistan, maailman suurin talousjärjestelmä -, nyt on selvää, että meidän on taattava myös maailman talousjärjestys. Kaupan vapautuminen on viime vuosina luonut kasvumahdollisuuksia joillekin maille, jotka olivat täysin maailmanlaajuisen pelin ulkopuolella, ja aiheuttanut - ymmärrän tämän, ja se kuvastuu puheenvuoroistanne - siten erittäin vakavia ongelmia joillakin Euroopan sektoreilla ja joissakin Euroopan maissa. Muistakaamme kuitenkin, että jos emme tartu tähän haasteeseen, aiheutamme todella suuren pettymyksen kolmannelle maailmalle emmekä hoida roolia, joka meidän täytyy hoitaa tällä planeetalla, josta on tullut näin monimutkainen. Voin taata teille, että tämä ei vähennä vaan lisää sosiaalisen vuoropuhelun merkitystä sekä syrjäytyneille ja kaikkein köyhimmille annettavaa huomiota. Emme kuitenkaan voi käydä tätä keskustelua sulkeutumalla ja asettamalla mantereellemme rajoja, vaikka siitä onkin tullut suurempi: meidän on tehtävä se ottamalla vastaan haaste, joka tässä tapauksessa merkitsee myös vastuuta.
Voisi vaikuttaa siltä, että tätä keskustelua käydään lähentymisen aikaansaamiseksi, liittymisten edistämiseksi. Se ei ole totta! Minulla ainakin on se vakaa taloudellinen näkemys, että on olemassa kaksi pilaria, joiden varaan meidän on rakennettava Eurooppaa. Jos sulkeudumme todella, aiheutamme vakavia ongelmia rauhan ja tämän planeetan kehityksen näkökulmasta. Tiedän oikein hyvin, että tämän avautumisen takia tarvitsemme muutoksia, jotka ovat paljon nopeampia kuin menneisyydessä, ja muutokset aiheuttavat hämmennystä. Tehtävämme komissiona ja parlamenttina on edetä yhdessä neuvoston kanssa tähän suuntaan, ottaa vastuu muutoksesta, koska nyt on selvää, että kiusaus sulkeutua ja takertua konservatiivisiin asenteisiin saattaa olla erittäin suuri. Siksi olemme kaikki omistautuneet tälle asteittaiselle uudistustyölle, joka tulee olemaan erittäin suuri haaste. Olen jo maininnut joitakin seikkoja: mainitsin avoimuuden, organisaatiomallien muutoksen, komission ja parlamentin välisten suhteiden muutoksen ja muutoksen suhteissa hallintorakenteisiin.
On selvää, että tämä rakentaminen on asteittaista. Jos joku moittii minua siitä, etten ole tullut tänne valmiin tuloksen kanssa, hän on moittiessaan aivan oikeassa. Tämä menettely ja työ, jota olemme tekemässä, on luonteeltaan nimenomaan asteittaista. Minun on muun muassa huomautettava - vaikka minun täytyykin sitten kantaa siitä vastuu -, että kuten huomautin pohdinnoissani, jotka koskevat asiantuntijakomitean ensimmäistä kertomusta ja toista kertomusta, joka valmistuu syyskuussa, tästä eteenpäin, toistan, päätöksiä koskeva vastuu on minun. Nämä asiakirjat ovat erittäin tärkeitä innon herättämiseksi ja ajattelutapamme muuttamiseksi.
Siksi on välttämätöntä, että työskentelysuhteemme on jatkuva, tasapainoinen ja luja; siksi minä olen usein puhunut sellaisesta komission kokoonpanosta, joka on tasapainoinen paitsi poliittisten suhteiden myös miesten ja naisten välisen suhteen osalta. Tältä osin haluaisin sanoa, ettei ole olemassa minkäänlaista listaa komission jäsenistä, ei edes epävirallista. Hallitusten ja valtioiden päämiehille, joiden kanssa käyn jatkuvaa vuoropuhelua saadakseni koottua hienon komission, olen sanonut selvästi: " Ennen vaaleja ei puhuta nimistä!" Tein näin ensinnäkin kunnioituksesta joitakin maita kohtaan, joilla on myös sisäiset liittymisensä; toiseksi siksi, että sitä ennen meidän on saatava aikaan ohjelmat, into, ja vasta siltä pohjalta kokoamme komission. Sanoisin, että toisenlainen menettely olisi täysin virheellinen: puhumme nimistä siis vaalien jälkeen. Kaikki tähänastiset puheet ovat pelkkiä huhuja, joita ei kannata ottaa millään tavalla huomioon. Siksi - toistan - minä valmistelen kaiken: kun vaalien aika koittaa, komissio muodostetaan niin, että se voidaan esitellä parlamentille sen ensimmäisessä istunnossa. Tämä on se ohjelma, jonka olen itselleni laatinut.
Haluaisin lisäksi käsitellä joitakin keskustelussa esille nousseita seikkoja, joilla minusta on erityistä merkitystä ja joihin liittyy erityisen voimakkaita tunteita.
Jätän sikseen puolustusta koskevan keskustelun. Joku halusi vetää siitä negatiivisia johtopäätöksiä, ikään kuin ensi sijalla olisi miekka eikä vaakakuppi ja raha. Tilanne on siis erittäin selvä: on vaikeaa luoda uusi rakennelma, jolla olisi rooli, luomatta myös puolustusrakenteita. Tarvitaan aikaa: tunnen komission rajat, tiedän sen mahdollisuudet, tiedän kaiken tämän, mutta toki meidän on otettava se tavoitteeksi ulkopolitiikkaa koskevan keskustelun ohella.
Lopuksi puhun taistelusta köyhyyttä ja syrjäytymistä vastaan sekä kasvua koskevasta ongelmasta: myöskään tältä osin emme pyri rakentamaan tulevaisuutta menneisyyden taloudellisten käsitteiden varaan. Ei todellakaan pidä paikkaansa, että uusien kasvumallien ongelmana olisivat kestävään kehitykseen ja ympäristöön kohdistuvat haitat. Uusi kasvu on täysin erilaista kuin menneisyydessä. Totuus on, että Eurooppa ei ole vielä kyennyt etenemään riittävän nopeasti näillä uuden kasvun laajoilla taipaleilla, joihin sisältyvät erityisesti uudet alat: ohjelmistoala, televiestintä ja myös, kuten muistutettiin viimekertaiseen puheeseeni viitaten, alat, joita nimitin " elämää koskeviksi tieteiksi" . Niihin kuuluu laajoja aloja farmasiasta hienokemiaan ja kaikkeen sen terveyteen liittyvään välineistöön, aloja, joilla Eurooppa on erittäin heikko ja joihin liittyy ainutlaatuisia työllisyyttä ja älyllisiä sovelluksia koskevia mahdollisuuksia. Haluan kuitenkin muistuttaa, että taloudelliset ongelmat eivät saa koskaan käydä eettisten ongelmien edelle sen enempää tällä kuin millään muullakaan alalla. Tulkoon tämä selväksi! Tämä ei koske ainoastaan tätä alaa: sen täytyy olla sitoumus, jonka omaksumme täydellisesti ja yleisesti, koska se kuuluu suuriin tavoitteisiimme.
Lopuksi, muistutin hetki sitten ulkoisista velvollisuuksistamme. En puhunut niistä tänä aamuna, koska puhuin niistä viime kerralla: pidän näitä kahta puhetta sellaisen yhtenäisen luvun kahtena osana, joka meidän on kirjoitettava yhdessä. En siis muistuttanut tänä aamuna erityisesti Välimeren ongelmasta ja käsittelin ennen kaikkea Balkania. Haluan kuitenkin korostaa, että meillä on valtava vastuu Välimeren maita kohtaan. Se on valtava, koska edessämme on tilanne, josta on tulossa sosiaalisesti, taloudellisesti ja juuri valtiorakenteiden organisoinnin osalta yhä vaikeampi, lähes kestämätön. Katson, että kukaan muu ei voi ottaa hoitaakseen tätä tehtävää, josta me emme tällä hetkellä voi missään nimessä kieltäytyä. Muistutan näistä seikoista, jotka on lisättävä aiempaan puheeseeni esittämienne vastalauseiden ja ehdotusten vuoksi, joista olen kuitenkin teille kiitollinen.
Haluan päättää puheeni hyvin lyhyeen huomautukseen, joka koskee jälleen Kosovoa. Meillä on sen suhteen valtava, kasvava tehtävä. Muistakaamme, että Balkanin alueen poliittinen, sosiaalinen ja taloudellinen jälleenrakentaminen jää suurelta osin, jos ei kokonaan, Euroopan harteille. Muistakaamme, että meidän on tarjottava institutionaalinen kehys, jotta nämä kansat voivat luottaa siihen, että ne voivat säilyttää omat rakenteensa mutta luoda silti yhä vahvemmat suhteet Eurooppaan, jotta niillä on siellä tulevaisuudessa oma paikkansa.
Lopuksi kiitän teitä ja toivon, että tätä keskustelua voidaan jatkaa rakentavasti.
Suosionosoituksia

Sindal
 Arvoisa puhemies, kysymykseni koski sitä, tarkoittiko Prodi " uudella alulla" myös aivan uutta komissiota, siis sitä, että komissioon ei nimitettäisi uudelleen yhtään vanhaa komission jäsentä. En saanut vastausta kysymykseeni.

Prodi
Jos olen ymmärtänyt oikein, minulta kysyttiin, onko uudessa komissiossa vanhan komission jäseniä vai ei. Ei ole mitään syytä, miksi tämä olisi poissuljettua: se riippuu komission jäsenen kyvyistä ja eettisestä ja ammatillisesta toiminnasta. Mitään esteitä ei ole, koska en näe niille mitään syytä.

Puhemies
Kiitän puheenjohtaja Prodia.
Olen ottanut vastaan työjärjestyksen 32 artiklan mukaisen päätöslauselmaesityksen.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies
Parlamentin jäsen Ephremidis haluaisi käyttää puheenvuoron Balkanin tilanteesta, mutta Kosovoa koskeva keskustelu järjestetään huomenna iltapäivällä: katson, että hänellä on silloin tilaisuus käyttää puheenvuoronsa.
Siirrymme nyt äänestyksiin.

Puhemies
Ephremidis, te olette vanha parlamentin jäsen, ja tiedätte, että kollegat eivät voi puhua, ellei puhemies anna heille puheenvuoroa.
Varapuhemies Imbeni ei ollut antanut teille puheenvuoroa.

ÄÄNESTYKSET
Puhemies
Hyvät kollegat, seuraavana on suuri joukko uudentyyppisiä äänestyksiä. Kyseessä ovat ensimmäiset äänestykset, jotka toimitetaan soveltamalla työjärjestyksen uusia artikloja, jotka hyväksyimme edellisellä istuntokaudella.
Täytyy sanoa, että tänään tekemämme tutkimus toimitettavista äänestyksistä osoitti, että kollegoiden, Richard Corbettin, Ana Palacion ja varapuhemies Gutiérrez Díazin esittämät muutokset ovat tärkeitä, ja varsin moni asia muuttuu. Olen sitä mieltä, että äänestykset helpottuvat varsin paljon. Lisäksi varsin monet vanhat tottumukset muuttuvat, ja haluaisin pyytää parlamenttia osoittamaan tukea ja ymmärtämystä .

Puhemies
Haluaisin selventää parlamentille, että tavallisista menettelyistä poiketen, jos parlamentin jäsen Fayot'n mietintö hyväksytään, päätös tulee voimaan välittömästi eikä seuraavasta istunnosta lähtien, jotta se olisi voimassa seuraavien äänestykseen tulevien ehdotusten osalta.
Hyväksyntää varten tarvitaan ehdoton 314 äänen enemmistö.
Parlamentti hyväksyi päätöksen.

Herman
 Arvoisa puhemies, voitteko selittää meille, miksi liitteiden muuttaminen edellytti viime istuntojaksolla yksinkertaista enemmistöä, kun se edellyttää nyt ehdotonta enemmistöä?

Puhemies
Parlamentin jäsen Herman, työjärjestyksen liitteen määräykset, jotka liittyvät vastuuvapauteen, ja työjärjestyksen liitteen määräykset muista äänestyksistä ovat eri asioita.
Toisissa tarvitaan määräenemmistöä ja toisissa ei.

Fabre-Aubrespy
 Arvoisa puhemies, olin pyytänyt puheenvuoroa ennen tätä tarkistusta koskevan äänestyksen toimittamista; en ole varma siitä, olisiko tarkistusta pitänyt ottaa lainkaan käsiteltäväksi. Sanoitte, että tarkistus tulisi voimaan välittömästi, ja hyväksytitte meillä juuri tarkistuksen asetuksen 5 artiklaan, jossa sanotaan niin vastuuvapauden myöntämisen kuin sen epäämisenkin osalta, ettei vastuuvapautta koskevaan päätöslauselmaehdotukseen voida esittää tarkistuksia. Kyse oli kuitenkin tarkistuksesta, joka koski päätöslauselmaan liittyvää alakohtaa. Tämän vuoksi sanon teille vain, että kun tekstejä laaditaan hätäisesti, on ryhdyttävä edes vähimmäisiin varotoimiin tekstien noudattamiseksi.

Puhemies
Parlamentin jäsen Fabre-Aubrespy, otatte esille kohdan, jota tarkastelemme myöhemmin. Oli miten oli, tarkistusta ei hyväksytty. Emme ole erehtymättömiä. Vain paavi on erehtymätön, emme me. Mutta koska tarkistusta ei hyväksytty, ongelmaa ei ole.
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
 Olemme äänestäneet neuvoston asetuksen puolesta, koska Euroopan parlamentin asiaan tekemät tarkistukset on otettu mukaan tekstiin. Kyse on erityisesti sen liitteen poistamisesta, jossa sallittiin sellaisten eläinten myynti kulutustarkoitukseen, jotka olivat saaneet koelääkkeitä. Haluaisimme käyttää tilaisuutta hyväksemme ja korostaa, että emme halua, että lääkeaineiden jäämiä esiintyy lihassa ylipäänsä. Se on nimittäin hyvä periaate. Paremmat mittausmenetelmät eivät vastaisuudessa saa olla peruste raja-arvojen asettamiselle, vaan niiden on päinvastoin oltava syy siihen, että käytämme jatkossakin nollarajaa lihassa oleville lääkeaineiden jäämille.
Teversonin mietintö (A4-0192/99)
Souchet
Komissio ehdottaa, puuttumatta kuitenkaan seuraamuksiin, niiden yhdenmukaistamiseen ja niiden langettamisen oikeudenmukaisuuteen, sellaisten toimintatapojen luetteloa, joilla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä; luettelo perustuu tosiasiallisesti Luoteis-Atlantin kalastusjärjestössä (NAFO) määriteltyyn säännöstöön.
Luettelo sisältää seuraavat toimintatavat, joita ei hyväksytä: valvontatoimessa olevien kalastuksen tarkastajien tehtävien estäminen, todisteiden väärentäminen tai tuhoaminen, kalastus ilman lisenssiä tai väärennetyllä lisenssillä, kalastusaluksen nimen, rekisteröintitietojen tai merkintöjen väärentäminen, poistaminen tai salaaminen, kiellettyjen pyydysten tai kalastustapojen käyttö, sellaisen lajin kohdennettu kalastus, jonka kalastus on kielletty, tai kalastus tietyllä vyöhykkeellä, kalastustuotteiden aluksella pitämistä tai säilytystä koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen, jälleenlaivausta koskevien sääntöjen ja menettelyjen noudattamatta jättäminen, pyyntiä ja muita tietoja koskevan aineiston väärentäminen, kalastusalusten satelliittiseurantajärjestelmään puuttuminen, kalastusalusten liikkeitä koskevaan etäviestintään liittyvien sääntöjen tahallinen noudattamatta jättäminen, yhteisön ulkopuolisesta maasta tulevan kalastusaluksen päällikkö tai hänen edustajansa jättää noudattamatta saaliin purkamismenettelyä koskevia sääntöjä, kaupan pitämistä ja erityisesti vähimmäiskokoja koskevien voimassa olevien sääntöjen vastaisten kalastustuotteiden purkaminen, myynti ja kuljetus.
Kun tiedämme, että valvonta on yhteisen kalastuspolitiikan noudattamisen pääpilareita, voimme vain suhtautua myönteisesti tämän luettelon laatimiseen. Olin kuitenkin ehdottanut lausunnossa, jonka laadin kalatalousvaliokunnan puolesta ja joka koski yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen 2847/93 muuttamista, sellaisia tarkistuksia, jotka Euroopan parlamentti hyväksyi ja joissa korostettiin, että oikeudenmukaisuuden vuoksi koko yhteisön alueella on sovellettava samanlaisia seuraamuksia yhteisen kalastuspolitiikan rikkomuksista.
Pahoittelen siis sitä, että komissio ei tarttunut tähän tilaisuuteen ja hyväksynyt näitä Euroopan parlamentin ehdotuksia, joita kalastajat olisivat voineet pitää yhtäläisen kohtelun edistymisenä, jos ne olisi hyväksytty. Jokaisen jäsenvaltion on oltava vastuussa omista valvontajoukoistaan, ja komission on puolestaan yhteensovitettava valvontamuotoja.
Aikana, jona kalastajat arvostelevat yhteistä kalastuspolitiikkaa yhä äänekkäämmin, ainakin sen sääntöjen soveltamisen oikeudenmukaisuuden olisi oltava arvostelun yläpuolella. Näin ei kuitenkaan ole tällä hetkellä. Uskotaan laajalti, että järjestelmä sisältää vakavia epäoikeudenmukaisuuksia. Tämä puolestaan vähentää kalastajien halukkuutta tehdä täysipainoista yhteistyötä suojelutoimien yhteydessä, sillä he uskovat, että muut selviävät ilman asiallista rangaistusta laittomista toimista. Suurin osa suojelutoimista menettää merkityksensä, jos kalastajat eivät suostu yhteistyöhön.
Näistä syistä komission on tehtävä ehdotus vertailukelpoisista seuraamuksista vertailukelpoisista rikkomuksista; ongelman kiireellisyys edellyttää pikaisia toimia, jo ennen YKP: n muuttamista vuonna 2002.
Tatarellan mietintö (A4-0197/99)
Palm
Haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijää hyvästä mietinnöstä. Erityisen tärkeitä ovat mainitut vaatimukset siirtymisestä uuteen poliittiseen järjestelmään Itä-Timorissa.
Kun keskustellaan demokratiakysymyksistä ja Indonesiasta, on kuitenkin tärkeää muistaa, että Indonesia miehittää vielä yhtä maata: Länsi-Papuaa. Alue luovutettiin Indonesialle vuonna 1963 sillä ehdolla, että maan tulevaisuudesta toimitettaisiin kansanäänestys viimeistään vuonna 1969. Jonkinlainen kansanäänestys pidettiinkin, mutta sitä voi tuskin kutsua demokraattiseksi, koska siihen saivat osallistua vain heimopäälliköt. Lisäksi olemme kuulleet uutisia siitä, että kansanäänestys toteutettiin epädemokraattisin menetelmin.
Länsi-Papualla ei ole minkäänlaista kulttuurista yhteenkuuluvuutta Indonesian kanssa. On arvioitu, että pääosin jousin ja keihäin aseistautuneen alkuperäisväestön ja uudenaikaisesti varustetun indonesialaisarmeijan välisissä taisteluissa on kuollut yli 100 000 ihmistä. On raportoitu poliittisista vangeista, pommitetuista kylistä ja kemiallisten aseiden käytöstä. Tuhansia länsipapualaisia on paennut läheiseen Papuaan-Uuteen-Guineaan.
On skandaali, että maailmanyhteisö ei ole reagoinut voimakkaammin Länsi-Papuassa parhaillaan käynnissä olevaa kansanmurhaa vastaan. Omavaltaisesti peukaloitu kansanäänestystulos on mitätöitävä, ja Länsi-Papuan kansan pitää mahdollisimman pian saada päättää tulevaisuudestaan.
Readin mietintö (A4-0205/99)
Heinisch
Readin mietintö havainnollistaa sitä, miten tärkeää lääkkeiden yhtenäismarkkinoiden kehittäminen on, ja osoittaa tulevan kehityksen kannalta tärkeitä rakenteita. Julkisen terveydenhuollon ja kilpailukykyisen eurooppalaisen teollisuuden kehittämisen on oltava järkevässä tasapainossa. Yleisesti on välttämätöntä pienentää riippuvuutta kansallisista tukijärjestelmistä ja saada aikaan järkevä avaus suurempaan yksilön vastuuseen. Se voi johtaa myös yksityisvakuutusten lisääntymiseen ja/tai yksilön vastuun lisääntymiseen ja näin ollen mahdolliseen itselääkinnän lisääntymiseen. Se ei missään tapauksessa vähennä solidaarisuusperiaatteen merkitystä vaan päinvastoin säilyttää ja loppujen lopuksi vahvistaa sitä. Minun on vaikea kuvitella, että pitkällä aikavälillä kaikkia pieniä sairauksia varten etsitään lääkäri ja määrätään lääkettä.
Minusta tuntuu tärkeältä kiinnittää huomiota apteekkarin ja lääkärin erityistehtävään itselääkinnän yhteydessä. Molemmat ammattiryhmät ovat lausuneet käsityksensä tästä asiasta, ja suhtaudun myönteisesti erityisesti muun muassa Euroopan lääkäriliiton julkaisemaan itselääkintää koskevaan esitteeseen, jota myös Euroopan komissio tuki. Lupajärjestelmä on erityisen tärkeä tekijä lääkkeiden toimivien yhtenäismarkkinoiden kannalta. Viime vuosina on pyritty useasti parantamaan lupajärjestelmää, ja sekä keskitetty että hajautettu lupamenettely ovat nyt tärkeitä tekijöitä lääkkeiden yhtenäismarkkinoilla. Kansallisten virastojen ja näin ollen hajautetun menettelyn sekä sopivan keskitetyn järjestelmän välinen tasapainoinen suhde on mielestäni tulevaisuudessa erityisen tärkeä asia.
Yhteisön talousarviosta Euroopan lääkearviointivirastolle (EMEA) viime kesänä maksetut tukimaksut osoittivat EMEAn yrttivalmisteisiin kohdistuneen työn saamaa erityistä arvostusta. Kuten uudesta julkaisusta käy ilmi, tilapäinen työryhmä on tehnyt viime kuukausina erinomaista työtä, mikä on tärkeällä tavalla oikaissut näitä lääkkeitä koskevia väärinkäsityksiä Euroopan unionissa.
Lannoyen mietintö (A4-0401/97)
Lulling
 Arvoisa puhemies, pahoittelin osaltani suuresti sitä, miten hätäisesti ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta äänesti Lannoyen hunajaa koskevaan mietintöön tehtävistä kompromissitarkistuksista, joiden tarkoituksena oli loppujen lopuksi heikentää mietintöä. Näiden kompromissitarkistusten vaikutus ei ole se, mihin pyrimme, nimittäin sellaisen säännöstön, joka ei suojele tarpeeksi hyvän eurooppalaisen hunajan laatua verrattuna maahantuotuun hunajaan - ja, mikä vielä pahempaa, suosii petoksia -, kielteisten seurausten rajoittamiseen kuluttajien ja eurooppalaisten hunajantuottajien kannalta.
Näitä kompromissitarkistuksia ei voinut valitettavasti enää muuttaa, niin kuin olisin toivonut, ja koska en halua alistua äänestämään sellaisten tekstien puolesta, joissa ei taata sitä, että kuluttajan olisi helppo erottaa maahantuotu hunaja yhteisössä tuotetusta laatuhunajasta, pidättäydyin äänestämästä. Mietintö ei ole muilta osin huono. " Maahantuotua hunajaa" -merkintä pitäisi lisätä myös niihin hunajasekoituksiin, joissa osa hunajasta on peräisin yhteisön ulkopuolelta.
Lopuksi haluan täsmentää, että hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen tehostamisessa on kiinnitettävä huomiota hunajan korkeisiin laatu-, valvonta- ja merkintävaatimuksiin; laadin asiasta asianomaista asetusta koskevan mietinnön, jonka puitteissa saimme 15 miljoonaa euroa vuodessa, vaikka olinkin pyytänyt 65: tä miljoonaa. Voin vain pahoitella sitä, että komissio ja neuvosto eivät noudattaneet parlamentin kantaa, sillä parlamentti hyväksyi yksimielisesti molemmat mietintöni, jotka käsittelivät Euroopan mehiläishoitoa ja hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen tehostamista. Toivon edelleen, että kantamme otetaan paremmin huomioon seuraavalla toimikaudella, koska aion jatkaa taisteluani Euroopan ja yhteisön hunajantuottajien ja heidän korkealaatuisten tuotteidensa puolesta joko täällä tai tämän parlamentin ulkopuolella.

Puhemies
Parlamentin jäsen Lulling, myönsin teille kaksi kertaa enemmän puheaikaa kuin mihin teillä on oikeus, koska tämä on yksi viimeisistä istunnoistamme: en voi kieltää pieniä etuoikeuksia - ne eivät ole kovin suuria - sellaisilta kollegoilta, joiden läsnäolo tässä istuntosalissa on ollut hyvin merkittävää!

Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries, Theorin ja Wibe
 Meistä on valitettavaa, että tästä direktiivistä, jonka tarkoituksena on luoda yhteiset säännöt elintarvikkeiden koostumukselle, koituu ilmeisiä haittoja juuri Ruotsin hillomarkkinoille. Ruotsalaisissa hilloissa on ollut perinteisesti erilainen koostumus kuin eurooppalaisissa hilloissa (enemmän marjoja, vähemmän sokeria). Nyt hyväksytty ehdotus tarkoittaa, että huomattavasti enemmän sokeria sisältävät hillot valtaavat Ruotsin markkinat, mikä meistä on valitettavaa.
Olemme siksi päättäneet olla tukematta päätöstä. Muuten olemme sitä mieltä, että tämänkaltaisia tuotteita koskevat päätökset pitäisi tehdä kenties muissa yhteyksissä kuin muutenkin erittäin kuormitetussa Euroopan parlamentissa.

Cars
Koska mielestäni yhtenäisiä EU-määritelmiä hillosta ja marmeladista ei tarvita, katson, että minun ei pidä äänestää Lannoyen mietinnön hyväksymisen puolesta.

Ryynänen ja Thors
Olemme panneet merkille sen valitettavan seikan, että mietintö ei määrää, että hunajan alkuperä pitää voida jäljittää vaiheittain, ja että säännöt ja hunajan alkuperää koskevat merkinnät ovat riittämättömiä. Toivomme, että voimme korjata nämä virheet, kun elintarvikelainsäädäntöä korjataan horisontaalisesti.
Wijsenbeekin mietintö (A4-0210/99)
Féret
Tämä on belgialaisjuttu. Se ei ole hauska. Se on lisättävä siihen pitkään luetteloon, jota Belgian viranomaiset kutsuvat häveliäästi " oikeudellisiksi toimintahäiriöiksi" ja johon sisältyvät niin vallonialaisen Brabantin veriteot, sosialistiministerin murha kuin huonosti johdetut tutkimukset Julien, Mélissan, Anin ja Efjen löytämiseksi tai olemattomat tutkimukset Lubna Benaïssan löytämiseksi; hänestä tuli Benoît Dejemeppen, Brysselin kaupungin virallisen syyttäjän epäpätevyyden uhri.
Eräs hallintoavustajani, jonka sopimusta kieltäydyin uusimasta, nosti minua vastaan syytteen tammikuussa 1995 sosiaalilainsäädännön rikkomisen vuoksi; syytettä ei koskaan käsitelty.
Yksinkertainen hallinnollinen tutkimus olisi osoittanut, että sen lisäksi, että toimin kansallisen sosiaaliturvatoimiston (Office national de sécurité sociale, ONSS) ohjeiden mukaisesti, tämä elin ei koskaan merkinnyt kirjanpitoonsa yli 200 000: n Belgian frangin suuruista summaa, joka on palautettava minulle. Nyt kun tästä sopimattomasta syytteestä on kulunut yli neljä vuotta, Brysselin kaupungin yleinen syyttäjävirasto käy kimppuuni ja haluaa haastaa minut rikostuomioistuimeen, kun Agusta Dassault'n juttua aletaan käsitellä ja kun vaalikampanjat käyvät kuumimmillaan. Euroopan parlamentin työjärjestystä käsittelevä valiokuntakin on huomannut tämän halun vahingoittaa minua eikä epäröi puhua " vakavista epäilyistä asianomaista jäsentä vastaan esitettyjen syytteiden perustelun suhteen" ja tuomitsee ankarasti olettamuksen, jonka uhriksi olen joutunut ja jonka mukaan rangaistukseen liittyvän toiminnan syynä on aikomus häiritä jäsenen poliittista toimintaa.
Belgiaa on nöyryytetty jälleen kerran Brysselin kaupungin virallisen syyttäjän taitamattoman ja sairaalloisen itsepintaisuuden vuoksi; vaadin hänen erottamistaan, mitä Belgian liittoparlamentin tutkijalautakuntakin on jo esittänyt.
Fayot'n mietintö (A4-0216/99)
Fabre-Aubrespy
 Arvoisa puhemies, pidättäydyin äänestämästä puheenjohtaja Fayot'n työjärjestyksen liitteen V muuttamista koskevan mietinnön loppuäänestyksen yhteydessä. Luulen nimittäin, että hyväksytyt määräykset ovat suhdanneherkkiä, että niiden tarkoituksena oli ratkaista varainhoitovuoteen 1996 liittyvä ongelma ja ettei koskaan ole hyvä muuttaa yleisiä tekstejä yksittäisen tapauksen ratkaisemiseksi. Mutta haluaisin tehdä kaksi muodollista huomautusta, jos sallitte.
Ensimmäinen huomautus johtuu Hermanin aiemmista sanoista ja koskee sitä, että päätitte hyväksyttää työjärjestyksen liitteeseen V tehtävät tarkistukset parlamentin jäsenten ehdottomalla enemmistöllä; olitte siinä oikeassa, koska se on perustamissopimuksen mukaista. Perustamissopimuksessa määrätään nimittäin, että sisäinen työjärjestys on hyväksyttävä parlamentin jäsenten ehdottomalla enemmistöllä. Ja teidänhän olisi tosiasiassa - sanon teidän, arvoisa puhemies, mutta osoitan sanani puheenjohtajistolle yleensä - pitänyt hyväksyttää samoin ehdoin edellisen istunnon toiseen liitteeseen tehtävät tarkistukset, liitteeseen, joka koskee parlamentin valiokuntien toimivaltoja. Liitteet eivät eroa toisistaan. On vain käytännöllisempää lisätä näiden tekstien sisältö työjärjestykseen liitteinä, koska ne veisivät liikaa tilaa itse työjärjestyksessä. Mutta oli miten oli, määräykset ovat tärkeitä, ja ne on hyväksyttävä samoilla ehdoilla kuin itse tekstikin.
Haluaisin tehdä toisen huomautuksen. Päätimme välittömästä soveltamisesta, vaikka joitakin valiokunnan tarkistuksia ei ole vielä hyväksytty. Äänestimme siis Ellesin mietinnöstä tietämättä tarkalleen, mistä äänestimme. Haluaisin sanoa, että jos halutaan nopeaa soveltamista, olisi vastedes aiheellista myöntää ainakin yksi lisäpäivä, jotta saisimme lopullisen hyväksytyn tekstin käsiimme ja jottemme joutuisi äänestämään tietämättä, mistä tarkalleen ottaen on kyse. Työjärjestyksessä määrätään, että soveltamista voidaan nopeuttaa normaalista - toisin sanoen siirtää käsittely seuraavaan istuntoon -, mutta välitön soveltaminen ei vaikuta minusta tyydyttävältä.

Puhemies
Parlamentin jäsen Fabre-Aubrespy, sallinette minun ilmaista kantani: huomautin parlamentille kahdesti, että jos sen päätös on tällainen, nämä uudet määräykset tulevat välittömästi voimaan. Olen sitä mieltä, että kollegani, joita on varoitettu kahdesti, ovat riittävän tarkkaavaisia voidakseen ymmärtää, mihin heidän äänestyksensä johtaa.
Mitä toiseen huomautukseenne tulee, teidän olisi mielestäni pitänyt ottaa tämä kohta puheeksi ennen niitä selvennyksiä, joita uudessa työjärjestyksessä tehdään ja jotka tekevät asioista paljon selvempiä. Asiasta voidaan kuitenkin keskustella.
Thyssenin mietintö (A4-0207/99)
Lukas
Perusteluni sille, että äänestän tarkistusta 4 vastaan: voisin hyväksyä esityksen, jos se kuuluisi näin:
" Neuvosto voi yksimielisesti päättää antavansa poikkeuksellisesti määräenemmistöpäätöksellä komission ehdotuksesta jäsenvaltiolle luvan...."

Souchet
Komissio antoi 11. ja 12. joulukuuta pidetyn Wienin Eurooppa-neuvoston johdosta äskettäin Euroopan parlamentille ehdotuksen direktiivin 78/388/ETY muuttamisesta sisällyttämällä siihen mahdollisuus soveltaa kokeiluluontoisesti alennettua arvonlisäverokantaa erityisen työvaltaisiin palveluihin.
Komissio lisää tässä muutosehdotuksessa direktiivin 28 artiklaan uuden 6 kohdan, jossa säädetään neuvoston hyväksymismenettelystä luvan myöntämiseksi yksimielisellä päätöksellä jäsenvaltiolle, jotta nämä voivat soveltaa koko 1. tammikuuta 2000-31. joulukuuta 2002 välisen ajan alennettua arvonlisäverokantaa tietyt ehdot täyttävillä työvaltaisilla palvelualoilla.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä on jo useasti ilmaissut olevansa vakuuttunut siitä, että alemman arvonlisäverokannan ja työllisyyden lisääntymisen välillä on suora yhteys. Tämä direktiivin tarkistusehdotus on siis oikeansuuntainen, koska se tarjoaa jäsenvaltioille myönteisen mahdollisuuden, jota ne hyödyntävät taatusti lähes kokonaisuudessaan.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä äänesti kuitenkin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tarkistusta 4 vastaan, joka hyväksyttiin 423 äänellä 61: tä vastaan. Tässä tarkistuksessa täsmennetään nimittäin, että neuvoston ei pitäisi tehdä päätöstä yksimielisesti vaan määräenemmistöllä. Perustamissopimuksen mukaan neuvoston on kuitenkin hyväksyttävä yksimielisesti kaikki yhteisön oikeuden alaiset verotukseen liittyvät määräykset. Eurofederalistit sortuvat jälleen kerran ylilyöntiin pyrkimällä viemään yhden neuvoston etuoikeuksista ja siirtämällä sen komissiolle. Jos määräenemmistö hyväksyttäisiin verotuksen osalta, mitä hyvin suuri osa parlamentin jäsenistä toivoo, kokonainen kansallisen itsemääräämisoikeuden osa pyyhkiytyisi pois. Jokaisen valtion oikeutta määrätä veroista ja kantaa niitä loukattaisiin vakavasti.
Tiedämme kaikki, että parlamentti on osoittanut moneen otteeseen suhtautuvansa myönteisesti eurooppalaisen veron käyttöönottoon, ja koska parlamentti suhtautuu tässä myönteisesti sellaiseen tekstiin, jossa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus alentaa veroa, parlamentti yrittää epärehellisesti muuttaa perustamissopimusten oikeudellista perustaa siten, että se pyrkii siirtämään verotukseen liittyvien ehdotusten hyväksymisen komissiolta neuvostolle.

Hory
Arvoisa puhemies, pyydän teitä suomaan anteeksi, että käytän hyvin myöhään puheenvuoron eilisen istunnon pöytäkirjasta. Havaitsin nimittäin äskettäin, että minut oli merkitty poissaolevaksi, vaikka olin kyllä läsnä. En voi todistaa tätä muodollisesti, koska en äänestänyt äänestyskoneella. Olin kuitenkin laatinut päätöslauselmaehdotuksen, joka haluttiin poistaa kiireellisten asioiden luettelosta. Pyysin puheenvuoroa tukeakseni päätöslauselmaehdotusta, minkä von Wogau ja Priestley panivat merkille. Puhemiehemme ei voinut valitettavasti antaa minulle puheenvuoroa, mutta olin kyllä läsnä ja mukana.

Puhemies
Hyvä on, otan asian huomioon.

Berthu
Arvoisa puhemies, varjo, jota viralliset asiantuntijat eivät olleet ottaneet huomioon, lankeaa tulevan vuoden talouspolitiikan suurien suuntaviivojen ylle: kasvu hidastuu Euroopassa noin 2 % ja työttömyysluvut pysyvät korkeina, noin 10 %: ssa, koko Euroopassa, kun taas Yhdysvalloissa kasvu on yli kaksinkertaista ja työttömyysluku kaksi kertaa niin alhainen. Samaan aikaan euro heikkenee loogisesti dollariin verrattuna, ja tätä on jatkunut euron käyttöönotosta tämän vuoden alussa.
Tämä tilanne on tietenkin ristiriidassa niiden lupausten kanssa, joiden mukaan rahataloudellinen yhdentyminen aloittaa Euroopassa uuden kasvu- ja työllisyyskauden. Nyt joku tietysti sanoo, ettei euro ole oikeudellisesti ollut käytössä kuin neljä kuukautta ja että on liian aikaista tehdä asiasta lopullisia johtopäätöksiä. Tämä väite ei pidä paikkaansa, koska eurooppalaisten valuuttojen kahdenväliset pariteetit vahvistettiin 1. toukokuuta 1998 - tasan vuosi sitten -, ja periaate, jonka mukaan valuutat on kytkettävä tiiviisti toisiinsa, on ollut voimassa jo monta vuotta. Euroa ja eurooppalaista hallintoa yleensä ei voi siis niinkään helposti vapauttaa kaikesta vastuusta.
Olemme erityisen hämmästyneitä havaitessamme, että kasvu on vähäisintä niissä maissa, jotka ovat eurojärjestelmän keskeisiä maita ja jotka rahoittavat rakennerahastojen järjestelmää, ja voimakkaampaa äärialueiden maissa ja/tai unionin tukemissa maissa. Voidaan kokonaisvaltaisesti pohtia, uhkaako keskustan sortuminen koko Eurooppaa ja kostautuuko se, että Brysselin hallinto heikentää näin eurooppalaista kasvua, sen sijaan euron heikentymisenä.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä haluaa elvyttää kasvua Euroopassa ensinnäkin siten, että rakennerahastoihin tarkoitettuja pakollisia veroja kevennetään ja toiseksi siten, että euron hallinnolle tyypilliset jäykkyydet poistetaan. Tietynlainen rahataloudellinen joustavuus on mielestämme palautettava, ja euroa on mukautettava eri maiden erityistilanteisiin siten, että kansallisten valuuttojen käyttö sallitaan euron rinnalla 1. tammikuuta 2002 saakka; eurosta tulisi näin ollen yksinkertaisesti yhteinen valuutta.

Martin, David
Äänestän Fourçansin mietinnön puolesta, joka koskee jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja.
Mietinnössä ollaan oikeassa, kun siinä korostetaan, että on tarpeen sovittaa paremmin yhteen talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja työllisyyden suuntaviivat ja ottaa huomioon, että tarvitaan yhtenäistä työllisyyttä, kasvua, vakautta ja talousuudistuksia koskevaa strategiaa sekä sen sisältöön, ajoitukseen ja asiasta vastaaviin neuvoston valiokuntiin liittyvää parannettua menettelyä.
Esittelijä saa myös tukeni, kun hän kehottaa tekemään julkisen ja yksityisen sektorin investointeja nykyaikaisen liikenne-ja tietoliikenneinfrastruktuurin toteuttamiseksi unionissa, ja tuen häntä, kun hän kehottaa komissiota ja neuvostoa päättämään asianmukaisesta rahoitusmekanismista - esimerkiksi EIP: n laajennetusta tehtävästä.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Olemme äänestäneet mietintöä vastaan seuraavista syistä:
1.Ajatus yhteisestä talouspolitiikasta on periaatteellisesti väärä. Jäsenmaiden taloudellisten rakenteiden vuoksi on tarpeellista harjoittaa politiikkaa, joka vaihtelee kansakohtaisesti ja on erilaista. Todellinen lähentyminen vaatii erilaisia politiikkoja. Sen sijaan muodollinen lähentyminen johtaa poliittiseen epäyhdenmukaisuuteen.2.Yhtäläinen, unionin johtama talouspolitiikka on törkeää puuttumista kansalliseen itsenäisyyteen ja loukkaus kansallisia parlamentteja kohtaan. Niiden valtaoikeus talouspolitiikkaan on luovuttamaton osa demokratiaa.3.Mietinnön (ja puheenvuoron) puoltama politiikka edustaa yksipuolista teoreettista ajattelua ja tietynlaista poliittista teoriaa. Tämä teoria on ristiriidassa monien nykyaikaisen taloustieteen käsitysten ja havaintojen kanssa.
Mendes Bota
Pankaamme asiat kohdalleen. Talvella tehtyjä ennusteita unionin taloudellisesta kasvusta on nyt keväällä kylläkin tarkistettu alaspäin. Minkäänlaiseen paniikkiin tai euroskeptisismiin ei silti ole syytä. Kyse ei ole kriisistä eikä taloudellisesta lamasta, vaan pelkästään kasvun hidastumisesta. Kuten Wim Duisenberg totesi muutamia päivä sitten, " euron ja dollarin välinen vaihtokurssi heijastaa nykyisellään vahvaa dollaria, ei heikkoa euroa" . Ja tuo tilanne johtuu lähinnä euroalueen ja Yhdysvaltojen erilaisesta talouskasvusta. Yhdysvalloissa talouskasvu on jatkunut poikkeuksellisesti jo yhdeksän peräkkäisen vuoden ajan, ja se perustuu kulutuksen ja yksityisen sijoitustoiminnan lisääntymiseen sekä pääomamarkkinoiden vahvistumiseen. On kuitenkin olemassa jo selviä merkkejä siitä, että kasvu on vuoden toisella neljänneksellä hiipumassa. Yksityinen kulutus on liian riippuvaista osakemarkkinoista. Kaupan vaihtotaseen alijäämä kasvaa nopeasti. Rahapolitiikka on aiempaa tiukempaa, kuten pitkäaikaisten korkojen äskettäinen nousu osoittaa.
Sen sijaan näyttää siltä, että Euroopan talous alkaa elpyä vuoden 1999 toisella puoliskolla. Euron arvon aleneminen on kasvattanut ulkomaista kysyntää. Lafontainen ero on puolestaan vahvistanut saksalaisten yrittäjien luottamusta.
Historiallinen tosiasia on se, että euro on luonut keskeisiä edellytyksiä talouskasvulle: yritysten valuuttariskit ovat poistuneet; korot ovat alempana kuin koskaan tällä vuosisadalla; kauppa on lähtenyt kasvuun yhteisön alueella; jäsenvaltiot ovat ryhtyneet sovittamaan yhteen raha- ja talouspolitiikkojansa aiempaa tiiviimmin.
Euroopan suurin haaste on nyt siinä, että meidän on kyettävä kehittämään uudenlainen politiikkojen yhdistelmä, jossa pysyvien työpaikkojen luominen ja kestävällä pohjalla lepäävä jatkuva talouskasvu kasvu kulkevat lujasti rinta rinnan. Ja Euroopan kasvu- ja työllisyyssopimus, jossa työmarkkinaosapuolet ovat vahvasti mukana, on osoitus jäsenvaltioiden vakaasta poliittisesta tahdosta ryhtyä tarpeellisiin rakenteellisiin uudistuksiin, edetä kohti eurooppalaista tietoyhteiskuntaa ja olla asettamatta esteitä verotuksen laajemmalle yhdenmukaistamiselle.
Sen tähden rohkenemmekin suhtautua varauksellisesti Fourçansin mietinnön perusteluihin sisältyvään väitteeseen, jonka mukaan " on huomattava, että työttömyys on alhaisin niissä maissa, jotka toteuttivat nämä uudistukset jo vuosia sitten" . Se ei ole totta! Portugalin työttömyysaste on nimittäin Euroopan alhaisimpia, ja siitä huolimatta siellä ei ole tähän asti ollut poliittista rohkeutta ryhtyä minkäänlaisiin rakenteellisiin uudistuksiin sen enempää terveydenhuollon, koulutuksen, sosiaaliturvan kuin verotuksenkaan alalla!
Myöskään riskipääoma- ja innovaatiomarkkinoita ei tuossa maassa ole, kuten komission suosituksessa todetaan.
Ehdotettu vakaus- ja lähentymisohjelma perustuu siellä, kuten muissakin maissa, epärealistisiin ja liian toiveikkaisiin odotuksiin, sen sijaan että tavoitteeseen pyrittäisiin supistamalla budjettialijäämää ja luomalla siten terve perusta julkisen rahoituksen järjestelmälle.
Menradin mietintö (A4-0239/99)
Wolf
Menradin mietinnössähän - sikäli sopii hyvin, että Berthu selvitti juuri talouspoliittista tilannetta - pyritään vielä kerran käsittelemään eurooppalaista työllisyyspolitiikkaa, ennen kuin päätetään eurooppalaisesta työllisyyssopimuksesta, josta sovitaan varmasti Kölnissä. On kuitenkin järkyttävää, että nyt ei ole nähtävissä, että tähän uuteen yhteistyön muotoon saataisiin myös todella uudenlainen sisältö. Työllisyyspoliittisina suuntaviivoina ovat edelleen Luxemburgin suuntaviivat kaikkine kaksiselitteisyyksineen. Talouspolitiikan pääpiirteet ovat tällä hetkellä erittäin avoimia ja epäselviä, niin että se johtaa siihen, että aluksi yksinkertaisesti jatketaan entiseen tapaan, mikä on kasaantuneiden ongelmien takia hyvin hankalaa. Markkinoiden uudistukset, joiden on tarkoitus muodostaa kolmas osatekijä, tarkoittavat edelleen selvittämätöntä sekoitusta, joka muodostuu säännöstelyn purkamista koskevista käsityksistä ja yhtenäismarkkinoiden reilun kilpailun tarvitsemista määräyksistä.
Tämä tarkoittaa sitä, että niin myönteisesti kuin siis voimmekin suhtautua siihen, että Euroopan unioni valmistautuu luomaan jonkinlaiset edellytykset talous- ja työllisyyspolitiikan eurooppalaiselle polderimallille, meidän on kuitenkin varoitettava muuttamasta talouspolitiikan suuntaa, jollei tämä rakenne saa samalla sisältöä, sellaisen talouspolitiikan suuntaan, jossa kestävä ja järkevä työllisyys ovat todellisia prioriteetteja, sellaisen talouspolitiikan suuntaan, joka käsittelee taas työn uudelleenjakamista, sellaisen talouspolitiikan suuntaan, joka nostaa kestävän kehityksen välttämättömät tehtävät, Rion sopimuksen velvoitteiden täyttämisen sekä solidaarisuuden kanssakäymisessä Euroopan unionin naapurien kanssa ja niiden vakauttamisessa taas eurooppalaisen talouspolitiikan todellisiksi keskustelunaiheiksi, sen sijaan, että se käsittäisi talouspolitiikan eräänlaiseksi suuryritysten mikropolitiikaksi, kuten viimeiset 20 vuotta on tehty tunnetuin ja havaittavin kielteisin seurauksin, joista koko Eurooppa nyt kärsii.

Andersson, Hulthén, Sandberg-Fries ja Theorin
Eurooppa-neuvosto on puoltanut Wienissä kasvu- ja työllisyyspolitiikkaa, jossa yhdistyvät makrotalouden politiikan ja työllisyyspolitiikan näkökohdat. Me katsomme, että nykyinen korkea työttömyys uhkaa eurooppalaista hyvinvointimallia. Se, että miljoonat ihmiset ovat työttöminä vuodesta toiseen, vahingoittaa luottamusta yhteiskuntaan ja demokratiaan.
Menradin mietintö Euroopan parlamentin myötävaikutuksesta eurooppalaiseen työllisyyssopimukseen on tärkeä lisä Euroopan työllisyyden parantamiseksi. Siksi suhtaudumme myönteisesti mietintöön, tosin tietyin varauksin. Mietinnössä puolletaan sitä, että tutkittaisiin, missä määrin työmarkkinaosapuolet voisivat sopia peruspalkasta. Mielestämme tämä ei ole tapa vastustaa esimerkiksi sosiaalista polkumyyntiä, vaan katsomme, että huomio on kiinnitettävä muihin toimenpiteisiin, esimerkiksi vähimmäissääntöihin työlainsäädännön alalla.
Mietinnössä esitetään edelleen vaatimuksia muun muassa yritys- ja pääomatulojen verotuksen keventämisestä sekä toivomus siitä, että työnantajan maksaman palkan sivukustannuksia alennetaan. Tässä ei ole mitään sellaista, mitä periaatteesta vastustamme. Meistä on päinvastoin tärkeää, että yritysilmapiiri on hyvä, mutta mielestämme nämä ovat kansallisia kysymyksiä ja jokaisen jäsenvaltion on itse otettava niihin kantaa.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet eurooppalaista työllisyyssopimusta koskevan mietinnön puolesta. Suhtaudumme hyvin myönteisesti siihen, että talouspolitiikassa painotetaan työllisyysnäkökohtia, ja kannatamme sen vuoksi työllisyyssopimusta lämpimästi.
Mietinnössä on kuitenkin yksittäisiä kohtia, joita emme voi tukea. Siinä kehotetaan muun muassa ottamaan käyttöön sopimuksiin pohjautuva vähimmäispalkka Euroopan tasolla. Se on huono ajatus. Palkkakysymykset eivät ole Euroopan tason asia. Mietinnössä kehotetaan myös yritysverotusmallien lähentämiseen. Emme kannata yritysverotusmallien lähentämistä. Kannatamme sitä vastoin suuresti yritysverotusmallien vähimmäistason käyttöönottamista Euroopan tasolla.

Martin, David
 Työttömyyden ratkaiseminen on Euroopan unionin suurimpia tämänhetkisiä haasteita. On mahdotonta hyväksyä sitä, että 18 miljoonaa eurooppalaista on vailla työtä.
Eurooppalainen työllisyyssopimus ei itsessään ratkaise tätä ongelmaa, mutta se voi myötävaikuttaa asiaan ja on jäsenvaltioiden taholta myönteinen tunnustus siitä, että yhteistyöllä voidaan saavuttaa enemmän kuin siten, että kukin maa toimii yksin.
Suhtaudun erityisen myönteisesti siihen, että esittelijä vaatii julkisesti pk-yritysten asettamista etusijalle, tutkimuksen ja kehittämisen tehostamista, kannustamista ympäristönsuojeluun, kolmannen sektorin osallistumista, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen parantamista ja sosiaalisen integraation edistämistä.
Vaikka esittelijä toteaakin realistisesti, että " erityisryhmiä (nuoret, naiset, pitkäaikaistyöttömät, vammaiset) koskevien erityisten työllistämisohjelmien rahoitusta ja täytäntöönpanoa ei voida hoitaa pääasiallisesti EU: n tasolla" , toivon kuitenkin, että unioni sitoutuu tukemaan näitä ryhmiä.
Äänestän tämän mietinnön puolesta, ja luotan siihen, että sen sisältöä pohditaan vakavassa mielessä Kölnin Eurooppa-neuvostossa.

Skinner
Euroopan parlamentin Labour-puolue uskoo, että edellä mainitun mietinnön seuraaviin kohtiin on sovellettava läheisyysperiaatetta, eikä voi tästä syystä kannattaa niitä.
13 kohta - Euroopan laajuinen peruspalkka; -14 kohta - yritysverotusmallien lähentäminen.
Theonas
 Ylenmääräiset sanat Amsterdamin sopimukseen lisätystä erityisestä työllisyyttä koskevasta otsikosta ja niin kutsutun Luxemburgin prosessista, jonka piti nopeasti johtaa työttömyyden pienentymiseen, jäivät pelkiksi sanoiksi, ja jo nyt käytännössä tunnustetaan näiden keinojen epäonnistuneen, kun hyväksyttäväksi esitetään eurooppalaista työllisyyssopimusta.
EU ja jäsenvaltiot eivät tietenkään ole tehneet mitään hyödyllisiä johtopäätöksiä tähän asti harjoittamastaan politiikasta sen enempää makrotaloudellisella kuin yhteisön tasolla. Sosioekonomisen tilanteen arviointi osoittaa selvästi, että kokonaistyöllisyys ei ole kasvanut ja työttömyys ei ole vähentynyt, päinvastoin, työttömyyden jakamisesta on tullut harjoitettujen politiikkojen keskeinen tavoite jo lähes virallisesti. Ei ole sattuma, että ne maat, joita EU onnittelee tästä asiasta, ovat niitä maita, jotka ensimmäisinä ryhtyivät laajoihin tämänsuuntaisiin uudistuksiin työmarkkinoilla ja lisäsivät erityisesti osa-aikaista työtä ja muita epätyypillisiä työsuhteita.
Tämän johdosta emme voi muuta kuin huolestua, kun kuulemme uusista aloitteista saman vanhan politiikan puitteissa. Päivänvaloon tulleet suunnitelmat, jotka liittyvät eurooppalaisen työllisyyssopimuksen sisältöön, tekevät täysin selväksi sen, että sama politiikka jatkuu, vain vaatimukset ovat kasvaneet. Täystyöllisyyden tavoite on hylätty. Sitomalla tiukemmin yhteen talouden suuret linjat ja työllisyyden suuntaviivat alistetaan palkkapoliittiset ja yleisemmin sosiaalipoliittiset keinot konvergenssikriteereiden ja vakautussopimuksen tukahduttaviin rajoituksiin. Sosiaalipolitiikan monenvälisen valvonnan institutionalisoimisella ja sillä, että pyritään vahvistamaan sitä entisestään, yritetään viedä kansallisilta hallituksilta kaikki mahdollisuudet ryhtyä toimenpiteisiin, jotka poikkeavat siitä, mitä Brysselissä määrätään. Lyhyesti sanottuna käytännössä siis kävellään näidenkin perustamissopimusten yli, kun palkkapolitiikka olennaisilta osiltaan ja koko sosiaalipolitiikka alistetaan Brysselin valvontaan, jota vahvistaa mahdollisuus määrätä seuraamuksia.
Me emme voi muuta kuin korostaa vastustavamme esitettyjä suunnitelmia. Kieltäydymme pitämästä määritelmän mukaisena työmarkkinaosapuolten välisenä vuoropuheluna yritystä alistaa ammattiyhdistysliike rajaamalla sen toiminnan vakautussopimuksesta seuraavien ennalta sovittujen taloudellisten ja laajojen makroekonomisten valintojen asettamiin rajoihin. Tällainen kehitys muuttaisi työmarkkinaneuvottelujen luonteen, siinä ei otettaisi huomioon voimasuhteiden roolia määritellessä työmarkkinaosapuolten välisten sopimusten sisältöä ja lopulta ammattiyhdistyksistä tehtäisiin pelkkiä hallituksen päätösten toimeenpanijoita.
Haluamme tuoda esiin huolestumisemme sen vuoksi, että sitä mukaa, kuin ryhdytään toimenpiteisiin työntekijöiden tulojen ja oikeuksien rajoittamiseksi, sen suuremmaksi kasvavat paineet lisätä uudistuksia. On tultu jo siihen pisteeseen, että kyseenalaistetaan jopa työoikeuden kova ydin. Saamistaan kokemuksista työntekijät ovat ymmärtäneet, että heillä ei ole mitään hyvää odotettavana tällaisista suunnitelmista. Työntekijät tietävät, että suunniteltu eurooppalainen työllisyyssopimus ja EU: n keskeinen politiikka sellaisena, kuin se näyttäytyy komission kertomuksissa niin kutsutusta talousuudistuksesta sekä hallitusten edustajien lisääntyneissä korulauseissa, tähtäävät lisäjoustoihin työelämässä, sosiaaliturvajärjestelmän riisumisprosessin jatkamiseen sekä työntekijöihin kohdistuvien verorasitteiden lisäämiseen samalla, kun työstä saatavat verotulot pienenevät työnantajien eduksi. Työntekijät tietävät nyt, että talous- ja rahapolitiikka, jonka tavoitteena ovat kauniit numerot ja julkisten menojen pienentäminen hinnalla millä hyvänsä, tarvitsee tuekseen helposti työllistettäviä, sopeutuneita ja joustavia työntekijöitä. Työntekijät tietävät, että prosessilla, jolla heiltä viedään heidän oikeutensa, ei ole rajoja. Tätä prosessia voi jarruttaa ainoastaan työntekijöiden kamppailu toisenlaisen politiikan puolesta, politiikan, joka perustuisi täyden ja pysyvän työllisyyden tavoitteeseen, joka laajentaisi työntekijöiden oikeuksia eikä vähentäisi niitä, jonka keskipiste olisi ihminen ja inhimilliset tarpeet, politiikan, joka edistäisi kasvua ja tuotannollisia sijoituksia työelämän ja tuotannon eduksi.
Sosiaaliasiain valiokunnan mietinnössä hyväksytään työmarkkinajoustot ja ilmoitetut lisäuudistukset ja siinä vaaditaan " työmarkkinoiden liian jäykän sääntelyn purkamista, vero- ja maksurasituksen rajoittamista ja palkan sivukustannusten alentamista tukemalla joustavampia työaikoja" . Näistä syistä äänestämme mietintöä vastaan.
Ellesin mietintö (A4-0196/99)
Dell'Alba
Arvoisa puhemies, onnittelen aivan ensiksi Kansakuntien Eurooppa -ryhmää siitä, että se on tällä hetkellä ryhmä, jonka jäseniä on istuntosalissa eniten. Näin he voivat kuunnella minua, koska olen osittain samaa mieltä ystäväni Hervé Fabre-Aubrespyn kanssa sanoessani, ettei tämä ole uutta tässä parlamentissa; sellaisen asiakirjan, joka on vielä vahvistettava pöytäkirjassa, välitön soveltaminen seuraavana hetkenä on kuitenkin aivan uusi asia ja sitä paitsi sen hengen mukaista, jonka vallitessa äänestimme eilen Ellesin mietinnöstä.
Pidin eilen puheenvuoron. Tähdennän tänään asiaa, ja olen tyytyväinen siihen, että pieni ranskankielinen kuulijakunta on läsnä - ja kun sanon pieni, minun pitäisi pikemminkin sanoa iso, koska muodostatte enemmistön kuulijakunnasta. Kollegani tietävät hyvin, että eräs ranskalainen vasemmistopoliitikko on sanonut: " Olette oikeudellisesti väärässä, koska kuulutte poliittiseen vähemmistöön." Hän on sitä paitsi eräs kollegamme. Sallinette minun sanoa, että Elles vei läpi ajatuksen, jonka mukaan voi hyvin olla välittämättä säännöistä, asetuksista ja muista sellaisista, kunhan vain kuuluu enemmistöön.
Hyväksyimme siis sellaisen tekstin, jota vastaan olen taistellut kaikin voimin. Mutta jatkan taisteluani ja sitoudun toimimaan niin kaikkialla, täällä, ulkopuolella ja tuomioistuimessa, koska en suostu kuulumaan sellaiseen parlamenttiin, joka äänestää väärien asioiden puolesta ja joka siis lakitermein ilmaistuna syyllistyy vilppiin, laatii vilpillisiä sääntöjä ja hyödyntää niitä. Olemme hyväksyneet ehdottoman totuudenvastaisen tekstin. Vakuutimme, ettemme myöntäisi vastuuvapautta komissiolle, vaikkei se ollut totta. Sitoudun osaltani seuraavaan ja selitän sillä kielteistä äänestystäni: pyrin toimimaan kaikin tavoin niin, että oikeusvaltio pysyy edelleen norminamme Ellesistä ja muista huolimatta. Pyrin toimimaan niin, että muita ei pakotettaisi hyväksymään näitä käsitteitä, sivuutetun vasemmiston käsitteitä. Laillisuusperiaatetta ei voi mielestäni erottaa demokratiasta.

Puhemies
Myönnätte tietenkin, niin kuin mekin, että parlamentti tekee päätöksiä suuressa viisaudessaan. En halua kyseenalaistaa sitä. Se tekee aina viisaita päätöksiä, piste.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, en halua jatkaa puheenvuoroani koskevaa vuoropuhelua, jonka aloititte äsken, ja annan odotetun äänestysselityksen Ellesin mietinnöstä. Äänestimme nimittäin tämän mietinnön puolesta, erityisesti sen 1 kohdan vuoksi - voitte jäädä, Dell'Alba, jääkää vielä hetkiseksi -, erityisesti siis sen 1 kohdan vuoksi, jonka osalta en tosiaankaan kiistä, etteikö se ole täysin totuudenmukainen, mutta jonka poliittinen merkitys on mielestämme hyvin selvä.
Parlamentin jäsenten enemmistö on ensimmäistä kertaa sanonut hyvin selvästi, ettei komissiolle voida myöntää vastuuvapautta varainhoitovuodeksi 1996. Ensimmäistä kertaa on kirjoitettu, että tämän vastuuvapauden myöntämisestä kieltäydytään, vaikka hylkäsimme 17. joulukuuta yksinkertaisesti ehdotuksen, joka oli sitä paitsi lähtöisin sosialistiryhmältä ja jonka talousarvion valvontavaliokunta hyväksyi lopulta hyvin pienellä enemmistöllä, ehdotuksen, jossa meitä pyydettiin myöntämään vastuuvapaus. Hyväksyimme sinä päivänä myös syyt 17. joulukuuta 1998 tekemäämme päätökseen ja liitimme ne mietintöömme, syyt, joissa komissio tuomittiin ja joiden olisi pitänyt johtaa parlamentin enemmistön antamaan epäluottamuslauseeseen, mitä mekin ehdotimme jo tuolloin.
1 kohdasta on tänään kuitenkin kuultu monenlaista vuodatusta, mutta sen lisäksi sosialistiryhmä esitti ennenkuulumattoman tarkistuksen, jonka tarkoituksena oli poistaa 1 kohta. Ja luulen, että tämä sosialistiryhmän jättämä tarkistus paljastaa sen tekopyhyyden, jolla meitä on yritetty johtaa 17. joulukuuta lähtien. Sosialistiryhmä ehdotti nimittäin, että siitä vaiettaisiin, että epäsimme vastuuvapauden. Ryhmä ehdotti, ettei mietintöömme liitettäisi 17. joulukuuta esitettyjä kantoja. Jos olisimme hyväksyneet sosialistiryhmän tarkistuksen, niin kuin 212 kollegaamme valitettavasti teki, vastuuvapautta ei olisi evätty eikä näillä kannoilla olisi oikeudellista arvoa, kannoilla, joissa, toistan, komissio tuomittiin. Tästä syystä suhtaudun myönteisesti tämän Ellesin mietinnön hyväksymiseen.

Deprez
Niillä keskusteluilla, jotka kehystivät sitä, että parlamentti kieltäytyi myöntämästä komissiolle vastuuvapautta Euroopan yhteisöjen varainhoitovuodeksi 1996, oli tiedossamme olevia poliittisia seurauksia.
Komissio joutui eroamaan kokonaisuudessaan ensimmäistä kertaa olemassaolonsa aikana, niin paljon huonosta hallinnosta saatiin todisteita. Kysymyksen osalta voitaisiin vielä sanoa tai toistaa monia asioita. Neuvostolla ja parlamentilla on tietyllä tavalla myös vastuunsa kannettavanaan tässä kriisissä.
Kun neuvosto ja parlamentti kohtasivat ne uudet haasteet, joita etenkin Berliinin muurin murtuminen ja talouden maailmanlaajuistuminen aiheuttivat, kumpikaan elin ei missään vaiheessa epäröinyt lisätä komission tehtävämäärää tekemättä siitä kuitenkaan kaikkia johdonmukaisia päätelmiä, etenkään henkilöstön työhönotosta.
Seuraavan parlamentin ja seuraavan komission on mielestäni hyväksyttävä asiakirja siinä muodossa, johon me sen jätämme, jotta ne voisivat kaikessa rauhassa ja mahdollisesti tiiviissä yhteistyössä tehdä tarvittavat päätelmät ja havaita seuraukset.
Näin ollen olen esittelijän tavoin sitä mieltä, että tällä hetkellä on teknisesti tärkeää tehdä päätös Euroopan yhteisön talousarvion tileistä varainhoitovuodelta 1996. On nimittäin jatkettava myöhempien vuosien tilien tarkastelemista.
Täsmentäkäämme jälleen kerran maanmiehillemme, että tällä yksinkertaisella toteamuksella ei kyseenalaisteta missään tapauksessa sitä, että parlamentti epäsi komissiolta vastuuvapauden varainhoitovuoden 1996 tilien osalta.

Lukas
Äänestin tätä mietintöä vastaan, koska tarkistukset 2 ja 3 eivät saaneet enemmistön kannatusta.
Brinkhorstin mietintö (A4-0201/99)
Fabre-Aubrespy
 Äänestin Brinkhorstin mietinnön puolesta, jossa on kyse vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä. Olisi tosiaan ristiriitaista, että parlamentti ottaisi ennen toimikauden päättymistä kantaa tähän vastuuvapauteen, vaikkei sillä ole kaikkia asioita tiedossaan, vaikka asiantuntijakomitean toista kertomusta odotetaan syksyllä ja vaikka lopullisen kannanottomme edellytykset eivät siis ole täyttyneet.
Tässäkin haluaisin kuitenkin korostaa, miten eriskummallisella tavalla parlamenttimme äänesti. Kolme tarkistusta, joita me emme jättäneet vaan vihreä ryhmä - tarkistukset 2, 3 ja 7 - hylättiin hyvin suurella äänten enemmistöllä: noin 400 vastusti tarkistuksia ja 115 puolsi niitä. Tarkistuksessa 2 muistutettiin, että komission on perustamissopimuksen 276 artiklan mukaisesti annettava Euroopan parlamentille sen pyynnöstä kaikki tarpeelliset tiedot. Tarkistus hylättiin. Parlamentti katsoi, että komission on tämän tiedon saamista koskevan oikeuden mukaisesti annettava sille kokonaisuudessaan kaikki asiakirjat, joita parlamentti pitää tarpeellisina voidakseen hoitaa tämän tehtävänsä. Muistutan, että tämä teksti hylättiin. Tarkistuksessa 3 muistutettiin siitä, mitä ECHO-asiakirjan osalta tapahtui. Ja tarkistuksessa 7 muistutettiin yksinkertaisesti siitä, mitä tapahtui, kun eri yritykset palkkasivat ulkopuolista henkilökuntaa.
Ne 112 tai 115 parlamentin jäsentä, jotka äänestivät näiden tarkistusten puolesta, tuottavat kunniaa parlamentillemme, koska he ilmaisevat sen vakaumuksen, jonka mukaan parlamentilla on oikeus valvoa komissiota ja sitä, miten komissio toteuttaa yhteisön talousarviota, ja jonka mukaan komission on kunnioitettava perustamissopimuksia antamalla parlamentille tarpeelliset tiedot.
Ne, jotka äänestivät tarkistuksia vastaan, eivät kaunistaneet parlamentin kuvaa. He ovat oiva todiste siitä tekopyhyydestä, jonka vallassa olemme olleet kuuden kuukauden ajan. Jollei parlamentti olisi nimennyt viittä riippumatonta henkilöä tuomitsemaan hyvin selkeästi komission toimintaa - no, meillä olisi edelleen sama komissio, joka ei olisi eronnut ja joka ei olisi saanut epäluottamuslausetta.

Deprez
Komission ero, joka seurasi niille keskusteluille ominaisista myllerryksistä, jotka kehystivät yleiselle talousarviolle varainhoitovuodeksi 1996 myönnettävää vastuuvapautta, ja se, että riippumaton asiantuntijakomitea julkaisee syyskuussa toisen kertomuksen, on johdettavissa aivan loogisesti varainhoitovuodeksi 1997 myönnettävän vastuuvapauden lykkäämiseen, koska vuoden 1997 talousarvion toteutti tämä sama komissio, joka kukistui siksi, että se hoiti vajavaisesti vuoden 1996 talousarviota.
On nimittäin korostettava esittelijämme tavoin, että vastuuvapauden myöntäminen on pakostakin poliittinen teko, joka osoittaa, missä määrin toimeksiantaja luottaa toimeksisaajaansa.
Kuinka parlamentti voisi osoittaa uudelleen luottavansa eroavaan komissioon puhumatta itseään vastaan - etenkään, kun vaikuttaa siltä, että on vaikeaa olla tarkastelematta yleisen talousarvion toteuttamista varainhoitovuonna 1997 suoraan edellisen varainhoitovuoden näkymien valossa? Molemmat varainhoitovuodet yhdistyvät vastedes pysyvästi samaan häpeään, ja niiden aikana tapahtuneiden laiminlyöntien syventävän tarkastelun on johdettava tarpeellisiin uudistuksiin, erityisesti kun on kyse komission jäsenille kuuluvasta vastuusta.
Olen tyytyväinen siihen, että se, että parlamentti vaati itsepintaisesti unionin talousarvion hallinnon selventämistä, paljasti perustamissopimuksia valvovassa toimielimessä sellaisia toimintahäiriöitä, joita on mahdoton hyväksyä. Pahoittelen kuitenkin sitä, että kollektiivinen vastuu johti siihen, että niiden ihmisten lisäksi, joiden eroaminen oli perusteltua, joutuivat eroamaan sellaisetkin, joita ei voida nykytilanteessa moittia hallinnon osalta mistään.
Tästä syystä olen sitä mieltä, että sen myötä, että juuri valittu parlamentti tarkastelisi vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuodeksi 1997 yhteistyössä sellaisen komission kanssa, joka olisi vapaa aiemmista erheistä ja virheistä, voitaisiin paremmin - ja kaukana aiemmista myllerryksistä - havaita, millainen kunkin eroavan komission jäsenen vastuu todella on.
Fabra Vallésin mietintö (A4-0199/99)
Fabre-Aubrespy
 Emme äänestäneet sen puolesta, mitä meille ehdotettiin Ellesin mietinnössä, koska siinä ohitetaan monia asioita, jotka liittyivät parlamentin talousarvioon.
Tarkoitan niitä tarkistuksia, joita ei ole hyväksytty tältäkään osin. Erityisesti tarkistusta 3 samoin kuin tarkistusta 7.
Tarkistuksessa 3 pyysimme pääsihteeriä antamaan talousarvion valvontavaliokunnalle kertomuksen niistä syistä ja oloista, jotka johtivat siihen, että henkilöstöstä, talousarviosta ja rahoituksesta vastaava pääosasto jakautui tämän päätöksen vaikutusten, talousarvion hallinnan tehokkuuden ja henkilöstöpolitiikan osalta. Vihreä ryhmä oli jättänyt tarkistuksen.
Sama ryhmä pani merkille tarkistuksessa 7, että parlamentti oli vetänyt takaisin valituksen, joka liittyi taloudellisiin vaatimuksiin. Ja tarkistuksessa 9 muistutettiin niistä ehdoista, joiden olisi pitänyt saada meidät lykkäämään vastuuvapauden myöntämistä.
Satakunta jäsentä äänesti tältäkin osin näiden tarkistusten puolesta. Niin kuin parlamentin on valvottava yhteisön talousarvion asianmukaista toteuttamista, sen on myös tarkistettava, että pääsihteeri ja kaikki virkamiehet, joiden rehellisyyttä ja arvostusta ei kyseenalaisteta, toteuttavat sen omaa talousarviota asianmukaisella tavalla. Parlamentin on siis valvottava, että kaikki on toteutettu virheettömästi.
On kuitenkin selkeää, että varainhoitovuoden 1997 osalta on vielä epäselvyyksiä. Meidän olisi pitänyt lykätä päätöstämme. Pahoittelen, ettemme tehneet niin. Siitä syystä emme voineet äänestää kollegamme Fabra Vallésin mietinnön puolesta.

Deprez
On ilmeistä, että levottomuus, joka tempasi komission alkuvuodesta mukaansa, hämmensi huomattavasti mielialoja. Euroopan toimielinten kannalta olisi vieläkin vahingollisempaa, jos tällainen pyörremyrsky iskisi parlamenttiin. Tämä osoittanee, miten tärkeänä meidän on pidettävä parlamenttimme tilien tarkastamista.
Tässä voimakkaan epäilyksen vaiheessa, jossa yleiset mielipiteemme paraikaa ovat, meidän on varottava entistä huolellisemmin sitä, ettemme anna aihetta niihin epäilyksiin, jotka ovat aina valmiita syntymään ja paisumaan.
Tilintarkastustuomioistuin voi auttaa meitä tässä tehtävässä, ja sen on toimittavakin niin. Se on eräässä mielessä toimielimemme uskottavuuden ulkoinen takaaja.
Tästä syystä haluan korostaa esittelijämme tavoin, että tilintarkastustuomioistuin voi milloin tahansa varmistaa, että Euroopan parlamentin talousarviomäärärahoja käytetään voimassa olevien sääntöjen mukaisesti.
Esittelijämme on sitä paitsi ottanut esiin jotkin laiminlyönnit, joihin on puututtava viivyttelemättä, erityisesti niihin, jotka liittyvät henkilöstöhallintaan ja sijoitusmäärärahojen maksusitoumuksiin.
Tuen yleisemmin kaikkia esittelijämme päätelmiä, myös päätöstä lykätä vastuuvapauden myöntämistä talous- ja sosiaalikomitealle varainhoitovuoden 1997 talousarvion toteuttamisesta. Ei nimittäin ole hyväksyttävää, että kun otetaan huomioon, miten vakavia päätelmiä tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa tehtiin edellisen varainhoitovuoden osalta, talous- ja sosiaalikomitea piti sopimattomana, että tämä asiakirja annettaisiin UCLAFin käsiteltäväksi ja että sen tehtäväksi annettaisiin määritellä, missä määrin hallinnon olisi puututtava asiaan ja millainen sen vastuu olisi, mitä parlamentti kuitenkin vaatii itsepintaisesti.

Lukas
En hyväksynyt vastuuvapauden myöntämistä pääluokan I toteuttamisesta, koska minulle erittäin tärkeä tarkistus 9 ei saanut enemmistön kannatusta.
Kellett-Bowmanin mietintö (A4-0163/99)
Deprez
Voimme esittelijämme tavoin olla tyytyväisiä edistykseen, joka on havaittu, kun on otettu käyttöön uudet talousarvio- ja kirjanpitovälineet, joiden avulla voidaan taata suurempi avoimuus Dublinin säätiössä, sekä siihen, että tämä säätiö ja Bilbaossa sijaitseva Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirasto ovat allekirjoittaneet yhteistyösopimuksen välttääkseen tuhlausta ja tarpeetonta päällekkäisyyttä ja kehittääkseen samalla kaikkea mahdollista synergiaa.
Tässä tapauksessa näyttää siltä, että esittelijämme ja tilintarkastustuomioistuimen yhteinen huomio herättää säätiössä todellista halua vastata esitettyihin huomautuksiin. Voimme siis toivoa, että säätiö pyrkii vastaamaan yhtä myönteisesti kuin esittelijämme näyttää sanovan niihin kysymyksiin, joihin ei ole vielä vastattu tai jotka juuri otettiin esiin, kun tarkasteltiin vastuuvapauden myöntämismenettelyä varainhoitovuodeksi 1997: työmatkakuluja ja tutkimussopimuksia.
Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen CEDEFOPin osalta kuulemme tyytyväisinä esittelijämme arvioivan, että Berliinistä Thessalonikiin suuntautuneeseen muuttoon liittyvät vaikeudet näyttävät lähestyvän loppuaan. Tältä osin on sanomattakin selvää, että uuden ympäristön aiheuttamalla kokemattomuudella ei voida kovin kauan perustella sitä, että tarjouspyyntöjä ja palvelujen tarjoajien valintaa koskevia tavanomaisia menettelyjä ei noudateta. Voidaan joka tapauksessa olla tyytyväisiä siihen, että esittelijämme loppujen lopuksi optimististen päätelmien avulla voidaan ainakin toivoa, että seuraavana varainhoitovuonna saavutetaan uutta edistystä niin säätiön kuin CEDEFOPinkin hallinnassa.

Puhemies
Äänestysaika on päättynyt.
Istunto keskeytettiin klo 13.30 ja sitä jatkettiin klo 15.00.

Kosovon tilanne
Puhemies
Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat Kosovon tilanteesta.

Fischer
 Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Kosovon tilannetta voi kutsua meidän näkökulmastamme ja humanitaarisesta näkökulmasta edelleen yksinkertaisesti katastrofiksi. NATOn arvion mukaan asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden määrä on Kosovossa tällä hetkellä jopa 850 000. ETYJin ja YK: n edustajien sekä kansallisten kyselyjen, kuten Saksan armeijan pakolaisleireissä suorittamien kyselyjen perusteella syntyy kauhistuttava kuva joukkomurhista, raiskauksista, ryöstöistä ja Kosovon albaanien talojen ja omaisuuden järjestelmällisestä tuhoamisesta. Viime viikonloppuna karkotettiin taas suuri joukko ihmisiä, erityisesti Prizrenistä. Kokonaisen kaupungin väestö on vaarassa joutua karkotetuksi kauhistuttavien väkivallantekojen avulla.
Albanian ja Makedonian tilanteesta: on aivan ilmeistä, että Jugoslavian rikollisena sotatavoitteena ei ole pelkästään Kosovon väestön etnisen koostumuksen, väestön koostumuksen muuttaminen karkottamalla Kosovon albaaniväestö äärimmäisen raa'alla väkivallalla, vaan että karkotuksilla on samanaikaisesti toinenkin rikollinen tavoite, nimittäin naapurivaltioiden sekä koko alueen vakauden horjuttaminen. YK: n pakolaisjärjestön UNHCR: n tietojen mukaan naapurivaltioissa on yhteensä 670 000 Kosovosta asuinsijoiltaan siirtymään joutunutta, heistä on nyt Albaniassa noin 400 000, Makedoniassa 200 000, Montenegrossa noin 60 000. Albaniaan saapui lauantaina yli 10 000 ihmistä; Makedoniaan hieman vähemmän. Sen tilanne on myös poliittisesti erityisen epävakaa. Makedonia on monikansallinen maa, jossa väestön koostumuksella on suoria poliittisia vaikutuksia.
EU: n apu, sekä kahdenvälinen että yhteisön apu, on tärkeää pakolaiskriisin hoitamisessa. Tärkeää ei ole pelkkä aineellinen apu vaan myös pakolaisten vastaanottaminen EU: n jäsenvaltioihin. Albanian ja Makedonian tilanne on tällä hetkellä niin traaginen, että on jo tarpeetonta kysyä, pitääkö noiden ihmisten jäädä alueelle vai pitääkö heitä vastaanottaa muihin maihin. Kun ottaa huomioon Miloseviin inhimillisyyttä halveksuvan politiikan aiheuttaman humanitaarisen katastrofin, molemmat ovat tarpeen. Sen vuoksi haluaisin vedota teihin, Euroopan parlamenttiin, parlamentin jäseniin, että vaatisitte kotimaitanne vastaanottamaan mahdollisuuksien mukaan entistä suurempia kiintiöitä tai ylipäänsä kiintiöitä. Ennen kaikkea Makedonia tarvitsee nopeasti apua. Meille on poliittisestikin tärkeää, että Makedonia pysyy vakaana valtiona. Emme voi sallia, että Miloseviin harjoittama naapurimaiden vakauden horjuttamiseen tähtäävä strategia todella onnistuu.
Tulevasta politiikasta: jatkamme Belgradin painostusta, painostusta, jonka tavoitteena on niiden viiden kohdan toteuttaminen, joista Euroopan unioni ensimmäisenä kansainvälisenä organisaationa päätti, jotka NATO hyväksyi ja jotka YK: n pääsihteeri otti pyrkimystensä perustaksi, nimittäin kaikkien asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden paluu, kaikkien pakolaisten paluu, rajoittamaton paluu turvalliseen ympäristöön Kosovoon, niiden YK: n peruskirjan VII luvun mukaiseen päätöslauselmaan perustuvien kansainvälisten rauhanturvajoukkojen turvaamana, joiden pääosan muodostavat NATOn joukot, joissa NATOn joukoilla on tärkeä osa, mutta joissa ovat mukana myös Venäjä, Ukraina ja puolueettomia maita, ja Jugoslavian liittotasavallan ja Serbian osavaltion sotilaallisten ja puolisotilaallisten joukkojen sekä poliisin erikoisyksikköjen samanaikainen vetäytyminen. Tällainen on NATOn, läntisen sotilasliiton tämänhetkisten ponnistelujen tavoite. Jos asuinsijoiltaan siirtymään joutuneet eivät saa palata, se merkitsisi sitä, että Milosevi on saavuttanut tavoitteensa. Asuinsijoiltaan siirtymään joutuneet eivät palaa niin kauan kuin murhaajilla on päätösvalta Kosovossa. Se on yhtä varmaa kuin aamen kirkossa. Sen vuoksi paluu riippuu siitä, ovatko kansainväliset rauhanturvajoukot varmistamassa tätä turvallista paluuta.
Lisäksi on osoittautunut, että kaikki reunavaltiot, kaikki naapurivaltiot, koskee asia niitä sitten suoraan tai epäsuorasti, haluavat Balkanin eteläosiin jatkuvaa vakautta. Sen vuoksi meidän on toisin kuin Daytonin jälkeen, jolloin saatiin aikaan aselepo, valmisteltava kiireesti konferenssia, jonka tavoitteena on saada aikaan Balkanin eteläosien vakaussopimus. Tällä vakaussopimuksella meidän - tarkoitan sillä läntistä valtioyhteisöä, Euroopan unionia - on lähennettävä Euroopan tätä aluetta yhdentyvään Eurooppaan. Emme saa unohtaa, että on kyse Euroopan osasta, joka aiheuttaa Euroopalle myös ja nimenomaan valtavia turvallisuusongelmia, jos emme ryhdy rohkeasti näihin toimiin.
Kosovon sota tekee sen meille selväksi, ja sallikaa minun lainata François Mitterrandin täällä parlamentissa pitämää jäähyväispuhetta, kun hän sanoi: nationalismia on sota, sitä ovat Euroopassa tapahtuneet asiat. Ajatus yhdentyvästä Euroopasta on kehitetty tämän nationalistisen Euroopan ja sen aiheuttamien kauhistuttavien kokemusten vastapainoksi. Voin vain korostaa sitä voimakkaasti, ja sen takia meidän pitää jatkuvasti ponnistella sen puolesta, että tämä Balkanin eteläosan alue lähentyisi yhdentyvää Eurooppaa.
Kaikki naapurivaltiot, kaikki reunavaltiot Miloseviin johtamaa Jugoslaviaa lukuun ottamatta haluavat kolmea asiaa: ne haluavat sisäistä demokratiaa ja ne haluavat varmistaa sen NATOn turvaaman ulkoisen turvallisuutensa ja Euroopan unionissa tapahtuvan taloudellisen kehityksensä avulla. Meidän pitää ottaa se huomioon ottamalla vakaussopimukseen kolme koria. Tärkeintä on rajojen loukkaamattomuuden takaaminen. Sallikaa minun huomauttaa tästä kohdasta jo etukäteen: tärkeämpää kuin se, että päätetään periaatteessa, miltä rajat näyttävät tai kuka voi elää kenen kanssa ja kuka ei, on se, että otamme käyttöön säännöt - lakiin perustuvat säännöt - ja poistamme käytöstä joukkomurhien ja aseiden määräysvallan. Nämä säännöt on taattava kansainvälisesti. Niihin kuuluu se, että rajoja ei saa väkivalloin loukata, turvallisuustakuu sekä vähemmistöjen oikeudet, ei pelkästään paperilla vaan myös todellisuudessa. Niihin kuuluu myös kaikkien alueen valtioiden turvallisuus: yhtäläinen, kansainvälisesti taattu turvallisuus kaikille. Tämä on ensimmäinen kori: alueen vakaus ja turvallisuus.
Toinen kori koskee taloudellista kehitystä. Ensimmäisen korin takaa pääasiassa NATO, toisen pääasiassa Euroopan unioni. Kolmas kori koskee demokratiaa, siviiliyhteiskunnan kehitystä, demokraattisia instituutioita - niissä tarvitaan Etyjiä ja YK: ta. Kaiken kaikkiaan haluamme siis pysyvän ratkaisun, kun aseet ovat vaienneet; tämä merkitsee kuitenkin sitä, että emme taistele Serbiaa vastaan. Emme taistele Serbian kansan laillisia etuja vastaan, vaan haluamme, että Serbia palaa Eurooppaan ja kehittyy yhdistyvän Euroopan jäseneksi ja että se tapahtuu demokratian ja Serbian kansan laillisten etujen nojalla. Pidämme tätä kestävänä ratkaisuna, itsestään selvänä perustana. Serbian pitää mielestämme olla mukana.
Sallikaa minun sanoa tämä sellaisena ihmisenä, joka myös nimenomaan vuosina 1991-1992 pahoitteli Saksassa sisäpoliittisissa yhteyksissä sitä, että Jugoslavia hajosi, mihin vaikutti merkittävästi Milosevi, joka piti itseään Serbian ystävänä. Pidän suurena onnettomuutena juuri sitä, että Milosevi tuhoaa Serbian - kun katson asiaa Serbian historian ja serbien etujen kannalta. Hän jää kansansa historiaan Serbian tuhoajana, ja hän kokee vain samat asiat kuin ennen häntä ovat kokeneet ne toisetkin, jotka hankkivat hänen kansakuntansa nimen eteen adjektiivin " Suur" . Sillä hetkellä, kun nationalismiin liitetään adjektiivi " Suur" , se muuttuu veriseksi ja hyökkääväksi, ja sillä hetkellä se johtaa yleensä kansakunnan itsetuhoon, jos sen sallitaan vaikuttaa. Serbian laillisten etujen näkökulmasta Milosevi edustaa Serbian etujen tuhoajaa. Hän ei luo Suur-Serbiaa vaan Mini-Serbian, jos hän saa toimia. Tämäkin on näkökohta, jonka takia häntä on vastustettava.
Ne viisi kohtaa, jotka Euroopan unioni, NATO ja YK: n pääsihteeri muotoilevat, eivät tarkoita viittä kohtaa totaalisen sodan käymiseksi Serbiaa vastaan, vaan ne ovat viisi kohtaa, joilla sallitaan turvallisuus ja vakaus kaikille Kosovossa, joilla taataan ja annetaan samanaikaisesti mahdollisuus kehittää koko alueen turvallisuutta. Vähintään nämä viisi kohtaa on taattava. Nämä viisi kohtaa eivät vaaranna Serbian laillisia etuja.
NATOn huippukokousta seuraava poliittinen prosessi sai lisäenergiaa. Kuvitelma siitä, että NATO voisi olla vaihtoehto YK: lle - olkoon sitten vain pienellä alueella, vaikka tosin paljon Eurooppaa laajemmalla - on osoittautunut silkaksi harhakuvitelmaksi; olen aina ollutkin sitä mieltä. Päinvastoin on osoittautunut, että NATO sopii paikallisena turvallisuusjärjestönä erinomaisesti estämään sotia Euroopassa.
Sen pitää olla sen päätehtävä myös tulevaisuudessa, tosin - ja tästä on keskusteltava myöhemmin - eurooppalaisen pylvään eurooppalaisen pilarin vahvistamisen yhteydessä. Kosovon sota tekee meille kaikille selväksi myös seuraavan asian, ja haluaisin palata tässä vielä kerran François Mitterrandiin, vaikka voisin lainata myös Helmut Kohlia, joka on sanonut: Eurooppa, siinä on kysymys sodasta ja rauhasta eikä pelkästään taloudesta, markkinajärjestelyistä ja interventiohinnoista, niin tärkeitä kuin ne kaikki ovatkin.
Viime kädessä on kysymys sodasta ja rauhasta. Euroopan omakohtaisen vastuun lisääminen on yksi niistä seurauksista, joita meidän kaikkien on tavoiteltava.
Suosionosoituksia
Samanaikaisesti on kuitenkin osoittautunut tärkeäksi se, että Euroopassa käsitetään ja että toisaalta myös kumppanimme käsittävät, että meidän on tehtävä tiiviimpää yhteistyötä. Euroopan on tosin myös toimittava yhdessä, ja Euroopan unionissa oli todella vaikea saada läpi tarvittavat pakotteet. Haluaisin korostaa sitä vielä oikein painokkaasti, ja olen iloinen siitä, että emme ainoastaan onnistuneet tiukentamaan EU: n Jugoslavian vastaisia pakotteita vaan saimme läpi myös EU: n öljynvientikiellon vahvistamisen.
Poliittinen prosessi, sanoin, on saanut Washingtonin jälkeen lisäenergiaa läntisen sotilasliiton lujuuden ansiosta. Venäjä on tiiviimmin mukana, mikä on erittäin ilahduttavaa. YK: n pääsihteeri kutsuttiin valtioiden ja hallitusten päämiesten ylimääräiseen huippukokoukseen; hänkin on tiiviimmin mukana, mikä on myös erittäin ilahduttavaa, ja olen iloinen siitä, että voin ilmoittaa teille aivan tuoreena uutisena, että järjestämme G8-maiden poliittisten johtajien eilisen Bonnin tapaamisen jälkeen, jossa sovittiin yhteisistä lähtökohdista, nyt torstaina Bonnissa G8-maiden ministeritapaamisen Kosovon tilanteesta.
Pidän sitä tärkeänä askeleena siihen suuntaan, että turvallisuusneuvostossa laaditaan peruskirjan VII luvun mukainen päätöslauselma, ja haluaisin myös käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni vedotakseni sen puolesta, että turvallisuusneuvoston pysyvät jäsenet ryhtyvät aktiivisesti laatimaan sellaista päätöslauselmaa. Venäjän saaminen mukaan merkitsee ennen kaikkea sitä, että Venäjä luopuu veto-oikeuden käytöstä turvallisuusneuvostossa, niin että saamme aikaan peruskirjan VII luvun mukaisen päätöslauselman, joka perustuu selvään kansainvälisoikeudelliseen perustaan eli turvallisuusneuvoston, kansainvälisen poliittisen järjestelmän ainoan vallankäyttäjän, päätökseen. Olen sitä mieltä, että sellaiselta pohjalta saamme aikaan merkittävää liikettä myös ja nimenomaan Belgradissa.
Monet kysymykset ovat edelleen avoimia. Ratkaiseva tekijä ovat kansainväliset rauhanturvajoukot. Haluaisin vielä kerran korostaa sitä. Aseleporatkaisu, jossa ei kiistattomasti päätetä niiden käytöstä, ei voi nähdäkseni saada aikaan todellista aselepoa, koska pakolaisten paluuseen pitää liittää vahvat rauhanturvajoukot, jotka muodostuvat NATOn joukoista sekä puolueettomien maiden ja Venäjän ja muiden maiden joukoista. Ilman tätä turvallisuustakuuta pakolaiset, asuinsijoiltaan siirtymään joutuneet eivät palaa, ja seurauksena olisi se, että Milosevi saisi tahtonsa läpi ja me eläisimme Euroopassa, joka ei olisi enää se meidän Eurooppamme, jota tämä parlamentti edustaa yhdentyvän Euroopan parlamenttina.
Sen vuoksi rauhanturvajoukot ovat ratkaiseva tekijä, joiden puutteeseen Rambouillet'n sopimuskin kaatui. Haluaisin korostaa sitä. Se on tulevien neuvottelujen ratkaiseva kohta. Jatkossa kaikki tähtää sitten luonnollisesti vakaussopimukseen, ja muut asiat olenkin jo esittänytkin. Kyse on vahvasta YK: n mandaatista, jossa NATOn osuus on suuri. Se on väistämätöntä. Toivon, että voimme saada aikaan tässä kuussa, toukokuussa, merkittävän läpimurron. Olen sitä mieltä, että torstain G8-maiden kokous voi merkitä ratkaisevaa edistysaskelta.
Suosionosoituksia

Van den Broek
Arvoisa puhemies, karkotukset ja etniset puhdistukset tarkoittavat sitä, että joukkopako jatkuu. Tämä ihmisyyden vastainen rikos vaatii päättäväistä ja yhteistä vastausta. Olemme sen velkaa paitsi uhreille niin myös itsellemme, jos haluamme edustaa Eurooppaa, jossa perusarvoja kunnioitetaan täysimääräisesti.
Olemme myös pahoillamme ilmaiskujen ei-toivotuista siviiliuhreista, mutta koemme moraaliseksi velvollisuudeksemme jatkaa pyrkimistä suuremman pahan eli Miloseviin ja hänen lähipiirinsä harjoittaman rasistisen politiikan pysäyttämiseen. Olemme kiitollisia EU: n, sen puheenjohtajamaan, Yhdysvaltain ja Venäjän lukuisista diplomaattisista ponnisteluista. Toivomme, että Venäjä saadaan suostumaan rauhanturvajoukkojen lähettämiseen osana poliittista ratkaisua. Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä ministeri Fischer sanoi, että on olennaisen tärkeää päästä tästä sopimukseen Bosniassa ja Kosovon valvontaoperaatiosta saatujen opetusten perusteella.
Jos Venäjän kanssa päästäisiin tähän sopimukseen, se lisäisi huomattavasti paineita Miloseviia vastaan, kenties Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman avulla.
Komissio pyrkii tällä välin aktiivisesti helpottamaan tragedian seurauksia eri tavoin. Ensinnäkin tietysti siten, että se lähettää humanitaarista apua pakolaisille ja heistä huolehtiville kansainvälisille järjestöille. Komission jäsen Bonino esittää asiasta tarpeelliset huomautukset tämän keskustelun lopussa. Lisäksi siten, että komissio auttaa sen alueen maiden hallituksia, johon valtava pakolaistulva on eniten kohdistunut. Samoin siten, että komissio suunnittelee yhdessä maailmanpankin kanssa tuen lisäämistä niiden maiden osalta, jotka kantavat raskaan taloudellisen taakan kriisin vuoksi. Siten, että komissio valmistautuu jälleenasutuksen ja -rakentamisen aloittamiseen, kun on päästy poliittiseen ja diplomaattiseen ratkaisuun, mikä tarkoittaisi myös sitä, että EU osallistuisi Kosovon väliaikaiseen hallitsemiseen odotettaessa sitä, että sen asema määritellään lopullisesti. Viimeisimpänä muttei vähäisimpänä keinona siten, että komissio pyrkii valmistautumaan EU: n poliittisten ja taloudellisten suhteiden tiivistämiseen kaikkien Länsi-Balkanin maiden kanssa vakaus- ja assosiaatiosopimuksien avulla; tämä muodostaisi sen vakaussopimuksen tärkeän osan ja pilarin, josta puheenjohtajamaan edustaja puhui ja jonka tavoitteena on turvallisuus, demokratia ja taloudellinen kehitys sekä edelleen se, että nämä maat liitetään eurooppalaisiin ja euroatlanttisiin rakenteisiin.
Tämä kaikki tarkoittaa kattavia, laajamittaisia ja hintavia ponnistuksia jäsenvaltioidemme sotilaallisten ponnistuksien ohella, jotta voitaisiin hankkia ne miljardit eurot, joita tarvitaan kaikkien näiden kansainvälisen yhteisön ponnistuksien rahoittamiseksi. Kestävän ja oikeudenmukaisen rauhan ja vakauden hinta on korkea mutta samanaikaisesti välttämätön niin raha-asioiden kuin inhimillisten resurssienkin kannalta. Tästä syystä käytän tilaisuutta hyväkseni vedotakseni komission nimissä parlamenttiin ja neuvostoon, jotta ne antaisivat komissiolle aikanaan tarvittavat työvälineet ja varat, jotta se voisi vastata tähän valtavaan haasteeseen, joka meidän on kohdattava yhdessä. Odotamme innokkaina yleisten asioiden neuvostossa - jonka on määrä kokoontua tämän kuun lopussa - käytäviä keskusteluja, joiden tarkoituksena on täydentää joidenkin osatekijöiden avulla näitä suuria hankkeita, joiden tavoitteena on myötävaikuttaa merkittävästi siihen, että Länsi-Balkanin alue olisi ensi vuosisadalla kestävämpi ja vakaampi.

Morris
 Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Olen kirjoittanut tavan takaa tärkeille ihmisille, eli Euroopan parlamentin puhemiehelle, komission puheenjohtajalle, NATOon ja Clintonille. Olen kirjoittanut Blairille ja esittänyt hyvin selkeän kysymyksen. Yksikään heistä ei ole ilmoittanut edes vastaanottaneensa kirjeitäni. Kysymykseni kuuluu: käytetäänkö Kosovossa köyhdytettyä uraania sisältäviä aseita? Levittävätkö käyttämämme aseet uraanioksidia alueelle?

Puhemies
Parlamentin jäsen Morris, tuo ei valitettavasti ollut työjärjestyspuheenvuoro. Teillä on lukuisia tilaisuuksia osallistua keskusteluun tavalliseen tapaan ryhmänne välityksellä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, parlamentin jäsen Morris ansaitsee varmasti vastauksen kysymykseensä. Sallikaa minun kuitenkin nyt aluksi periaatteessa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja sekä arvoisa komission jäsen, esittää ryhmäni puolesta täysi tukemme linjalle, jota olette nyt edustaneet. Mitä tulee YK: hon, minä ja ryhmäni olemme aivan vakuuttuneita siitä, että YK on taas tai ylipäänsä saatava mukaan prosessiin. Olen myös erittäin iloinen lausunnoista, joita te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, annoitte NATOn ja YK: n periaatteellisesta suhteesta.
Jotkut ovat sitä mieltä ja katsovat kenties myös NATOn Washingtonissa antaman julkilausuman muodostavan perustan sille, että NATO voisi olla uusi maailmanpoliisi tai alueellinen poliisi. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että vain YK voi olla maailmanpoliisi, ja meidän on tehtävä kaikkemme, jotta YK: ta uudistettaisiin siten - sillä uudistuksia tarvitaan -, että se voi myös kunnolla hoitaa tämän roolinsa.
Toiseksi, kuten jo mainittiin, YK: n on oltava ratkaiseva tekijä rauhanprosessissa, joka on nyt saatava käyntiin. Tukisin siinäkin teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Sen pitää hoitaa ja se kykenee hoitamaan tehtävänsä vain, jos se voi toimia tehokkaasti. Sen vuoksi Miloseviin " tarjous" aseistamattomien YK-joukkojen sallimisesta on luonnollisesti torjuttava. Saimme jo kokea aseistetut joukot Bosniassa, jossa Miloseviin tai tiettyjen serbijoukkojen onnistui tehdä YK naurunalaiseksi, koska sen joukkojen piti katsella, kun niiden vieressä tehtiin joukkomurhia. YK: n tehokas toiminta on välttämätöntä.
Toiseksi: tässä parlamentissakin jotkut olivat sitä mieltä, että Euroopan rauha voitaisiin säilyttää tai luoda ilman Venäjää, kenties jopa Venäjää nöyryyttäen. Se ei ole mahdollista eikä järkevää. Sen vuoksi minäkin olen ehdottomasti samalla kannalla kuin te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen: meidän on saatava Venäjä taas mukaan, ja Venäjä on onnistuttava saamaan yhteistyön kannalle. Se on ehdottoman välttämätöntä, ei pelkästään Balkanilla vaan yleensäkin Euroopan rauhanprosessin vuoksi.
Kolmanneksi: pakolaiset. Talvi tulee taas nopeammin kuin luulemmekaan. Jos karkotukset jatkuvat, syntyy valtava ongelma. En tiedä, ovatko kaikki valmistautuneet hyvin, toimiiko instituutioiden välinen yhteistoiminta riittävän hyvin. Mutta jos emme halua lisäkatastrofia, nimittäin ensi talvena pakolaisten majoituksen yhteydessä, on tehtävä kaikki ne asiat, mitkä mainitsittekin, ja sovitettava ne entistä paremmin yhteen. Olen iloinen siitä, että Saksa on korottanut pakolaiskiintiötään. Myös muiden maiden on mahdollisesti tarpeen korottaa edelleen kiintiöitään, vaikka periaatteena on edelleen oltava pakolaisten auttaminen mahdollisuuksien mukaan paikan päällä. Ennen kaikkea Makedonian ja osittain myös Albanian kestettäväksi jätettävän rasituksen on kuitenkin oltava kutakuinkin kohtuullisessa suhteessa.
Viimeinen kohta: alueellinen lähestymistapa. Olen sitä meiltä, että alueellinen lähestymistapa, jota olemme käyttäneet, ei enää riitä. Meidän on kehitettävä uusi lähestymistapa. Kroatian kehitys riippuu Bosniasta, Bosnian kehitys Jugoslaviasta, Jugoslavian kehitys Albaniasta, Albanian kehitys Makedoniasta. Niiden kaikkien pitää - niin ainakin minä uskon - liittyä eräänlaiseen Balkanin liittoon, joka voi kuitenkin toimia vain, jos Euroopan unioni tekee tarmokkaita tarjouksia, poliittisia ja taloudellisia tarjouksia. Niillä voi kuitenkin olla vaikutusta vain, jos Sloveniakin lähtee mukaan, ja Slovenia on jo pyytänyt suosituimmuusasemaa taloudellisissa suhteissa näiden maiden kanssa. Bulgaria ja Kreikkakin pitäisi erityisesti kutsua mukaan auttamaan tämän alueellisen lähestymistavan täytäntöönpanossa. Kannatan alueellista lähestymistapaa, mutta sen toteutus on ollut tähän asti liian heikkoa. Näille maille on tehty liian vähän myönteisiä tarjouksia tähän alueelliseen lähestymistapaan osallistumiseksi. Tämän on muututtava, silläkin tavalla kuin arvoisa komission jäsen sanoi. Parlamentin on nyt selvästi tuettava sitä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te lainasitte Mitterrandia: " Nationalismi on sotaa!" . Meidän on vastattava siihen: " Eurooppa merkitsee rauhaa!" .

Trakatellis
 Arvoisa puhemies, olen saanut parlamentin puhemiehen yksiköiltä kirjeen, jossa sanotaan, että neuvostolle esittämääni kysymystä, jota piti käsitellä huomenna, ei käsitellä, koska keskustelu Kosovosta pidetään tänään, jolloin käsiteltäisiin myös Kosovon ympäristötuhoja koskeva kysymykseni. En kuitenkaan kuullut arvoisan ministerin puheessa mitään tähän kysymykseen liittyvää. Käsitelläänkö kysymyksiä...
Puhemies keskeytti puhujan.

Puhemies
Parlamentin jäsen Trakatellis, tuo ei ollut työjärjestyspuheenvuoro. On olemassa selkeästi järjestetty tapa osallistua tällaisiin keskusteluihin. Teidän on toimittava ryhmänne välityksellä niin kuin kaikkien muiden jäsentenkin, ja saatte puheaikaa, jos haluatte osallistua keskusteluun.

Pack
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, kaikissa Kosovoa koskevissa keskusteluissa ei voida aina käsitellä kaikkea, mikä askarruttaa meitä. Olemme käsitelleet Kosovoa parlamentissa jatkuvasti vuodesta 1989 lähtien. Toisin kuin kaikki hallitukset, tämä parlamentti on alusta alkaen arvioinut oikein Kosovon konfliktin räjähdysalttiuden. Nyt meidän on ratkaistava ongelma sotimalla. Minua harmittaa koko asiassa se, että puhumme taloudellisista pakotteista vasta nyt ja mahdollisesti toteutamme ne. Eihän voi olla niin, että 15 maata päättää mieluummin sotilaallisista keinoista kuin sopii pakotteista, jotka voivat vaikuttaa talouteen. Pidän sitä todella valitettavana.
On tietysti myös erittäin vaikeaa saada ihmisiä ymmärtämään sitä, että emme ole kaikkien sotilaallisten keinojemme avulla saaneet Miloseviin toteuttamia karkotuksia loppumaan. On myös valitettavaa, että tapamme tässä sodassa itsekin ihmisiä pommituksillamme. Olemme kuitenkin Euroopan kansanpuolueessa sitä mieltä, että NATOn on jatkettava sotilaallisia toimiaan, jotta saamme hyökkääjän muuttamaan mieltään. Jää nähtäväksi, onnistuuko se.
Suhtaudumme myönteisesti kaikkiin diplomaattisiin toimiin, joilla pyritään saamaan aikaan poliittinen ratkaisu samanaikaisesti pommitusten kanssa. Suhtaudumme myönteisesti siihen, että Venäjä otetaan mukaan sovitteluun. Suhtaudumme myönteisesti myös kaikkiin YK: n toimiin, ja vaadimme neuvoston puheenjohtajaa ryhtymään Bosnian ja Kosovon kokemusten jälkeen toimiin, jotta vuonna 1949 allekirjoitettu YK: n peruskirja saataisiin lopultakin uudistettua.
Meidän on valitettavasti todettava, että Miloseviin poliisit ajavat päivittäin tuhansia uusia pakolaisia naapurimaihin, että ihmisiä pakotetaan lähtemään asuinsijoiltaan Kosovossa, että naisia raiskataan ja miehiä teloitetaan. Paikan päällä annettava pakolaisapu on koordinoitava paljon tähänastista paremmin, jotta vältytään päällekkäisyyksiltä ja siltä, ettei apu mene joissakin paikoissa ollenkaan perille.
Pakolaisten organisoitu hyvä vastaanotto alueella on tärkeää, mutta valitettavasti pakolaisia on otettava ajoittain vastaan alueen ulkopuolellakin. Tarkoitan sitä, että meidän pitäisi vedota parlamenttina sen puolesta, että taakka jakautuu EU-maissa tasaisesti. Sellainen ei käy, että esimerkiksi Saksa vastaanottaa taas suurimman osan ja on nyt jopa valmis vastaanottamaan lisää. Suhtaudun siihen luonnollisesti myönteisesti, mutta se on väärä merkki niille kollegoillenne muissa maissa, jotka kieltäytyvät nyt vastaanottamasta pakolaisia sillä hataralla perusteella, että olisi parempi huolehtia heistä itse alueella.
Me kannatamme sitäkin, että alueella tehdään kaikki mahdollinen, mutta on pakottavia syitä, ja sen vuoksi vaadin neuvoston puheenjohtajaa ja Saksan sisäministeriä huolehtimaan oikeudenmukaisuuden toteutumisesta ja taakan tasaisemmasta jakautumisesta.
Tästä syystä haluaisin myös viitata taas siihen, että Kosovon jakaminen ei voi olla ongelman ratkaisu. Tämä ongelma voidaan ratkaista vain, jos Kosovo säilytetään ehyenä ja jos Makedonian ja Albanian vakautta ei enää horjuteta, kuten Milosevi haluaa. Tuemme kaikkea sitä, mitä arvoisa neuvoston puheenjohtaja tässä yhteydessä sanoi. Teillä on täysi tukemme, jos jatkatte näiden alueiden vakauttamista.

Cars
Arvoisa puhemies, EU ja NATO ovat sopineet joistakin perusluonteisista vaatimuksista, jotta päästäisiin poliittiseen ratkaisuun Kosovon kysymyksessä. Euroopan parlamentti on suuren enemmistön turvin antanut näille ehdoille varauksettoman tukensa. Kuitenkin yhä useammat tulevat yhä epävarmemmiksi siitä, saavutetaanko päämäärä jatkuvilla pommituksilla. Me, jotka olemme huolissamme siitä, toivomme olevamme väärässä. Olettakaamme kuitenkin, että jos sekä pommitusten lisääminen että talouspakotteiden kiristäminen eivät tuota tulosta, kuinka EU ja NATO menettelevät siinä tapauksessa? Hyväksymmekö silloin mahdollisesti Venäjän sovitteluratkaisun pohjalta rauhan, joka ei täytä asetettuja vaatimuksia, joka ei takaa Kosovon rajoja eikä alueellista koskemattomuutta, joka ei mahdollista Kosovon pakolaisten ja karkotettujen turvallista paluuta Kosovoon ja joka suo Miloseviille mahdollisuuden näyttää serbien silmissä voittajalta?
Mikä on toinen vaihtoehto? Aivan, on olemassa vaihtoehto, nimittäin se, että Milosevi pakotetaan lähtemään Kosovosta maajoukkoja käyttämällä. Liberaaliryhmä haluaa, että EU ja NATO valmistautuvat sellaisiin sotatoimiin. Sellaisten, todellisten sotatoimien odotus voi jo sinällään osoittautua riittäväksi. Kieltäytyminen edes valmistelemasta sitä on sama kuin antaisi Miloseviille toivoa siitä, että on, tai voi olla olemassa, hänelle parempi vaihtoehto. Riistäkäämme häneltä sellainen toivo!
Yrittäessämme löytää kauaskantoista ratkaisua Kosovon kriisiin meidän on saatava selkeä vastaus seuraavaan kysymykseen: keitä kohtaan meillä on suurimmat velvoitteet? Niitäkö kohtaan, jotka ovat sortaneet, karkottaneet, raiskanneet ja murhanneet Kosovon kansaa vai niitä, jotka ovat saaneet kestää kärsimykset? Liberaaliryhmän vastaus tähän kysymykseen on yksiselitteinen.
Vaatimukset, jotka meillä on oikeus esittää kosovolaisille, ovat, että heidän on kunnioitettava serbejä, jotka asuvat ja haluavat asua edelleenkin Kosovossa. Meillä on oikeus vaatia myös, että Kosovo ei toimi enää koskaan niin, että se muodostaisi uhkan Makedonian, Montenegron tai Bosnian turvallisuudelle tai alueelliselle koskemattomuudelle. Meidän pitkän aikavälin päämäärämme pitää olla, että kehittämällä ripeästi yhteistyötä ja avaamalla EU: n ovet Balkanin maille saavutamme Balkanilla sen, minkä olemme saavuttaneet Euroopan unionissa: turvanneet demokratian, rakentaneet talouden, joka takaa ihmisten hyvinvoinnin, tasoittaneet maiden väliset rajat niin, että kansallinen identiteetti merkitsee yhä vähemmän ja että elämänmahdollisuuksiemme kannalta on entistä vähemmän merkitystä sillä, olemmeko saksalaisia, portugalilaisia, hollantilaisia vaiko ruotsalaisia. Rauha Balkanilla edellyttää avointa ovea Eurooppaan ja myös Balkanin kansojen mahdollisuutta eurooppalaiseen identiteettiin.

Wurtz
Arvoisa puhemies, edellinen Kosovoa koskeva keskustelumme käytiin 14. huhtikuuta. Sen avulla saatettiin selventää eri poliittisten ryhmien kannat tähän murhenäytelmään. Päädyimme hyvin laajalti tuomitsemaan perusteellisesti niin sanotut etnisen puhdistuksen rikolliset käytännöt, joihin Miloseviin hallinto syyllistyy, ja olimme yhtä mieltä siitä, että pakolaisille on osoitettava konkreettista solidaarisuutta ja siitä, että heille on vakuutettava, että heillä on oikeus palata koteihinsa sekä siitä, että kansainvälisiä joukkoja tarvitaan todellisen itsemääräämisoikeuden omaavassa Kosovossa varmistamaan, että tätä oikeutta kunnioitetaan; lopuksi olimme yhtä mieltä Balkania käsittelevän konferenssin pitämisestä. Vastustimme sitä vastoin turvautumista pommituksiin tämän kauhean kriisin ratkaisukeinona.
Tästä on kulunut kolme pitkää viikkoa. Humanitaarinen murhenäytelmä, joka piti estää sotilaallisen väliintulon avulla, on huipussaan. Operaatiot, joiden piti kestää vain vähän aikaa, laajentuvat päivä päivältä. Iskut, joiden piti kohdistua ainoastaan strategisiin kohteisiin, tappavat entistä enemmän viattomia ihmisiä, aiheuttavat traumoja vähäosaisille ja tuhoavat yhteiskunnan taloudellisen ja kulttuurisen perustan.
Alueen tasapainon horjuttaminen, joka piti estää NATOn suunnitelmien avulla, on nyt todellisuutta Montenegrossa, Makedoniassa ja Albaniassa, kun taas huolestuneisuus ulottuu Unkariin, Bulgariaan, Romaniaan ja vieläkin kauemmas. Vanhat murtumakohdat, joista pyrimme pääsemään eroon Euroopassa, syventyvät silmissä. Näissä oloissa ainoa mahdollinen sotilaallinen voitto voi hyvinkin olla eräänlainen Pyrrhoksen voitto, joka ei täytä sellaisen oikeudenmukaisen ja kestävän rauhan edellytyksiä, johon pyrimme nykyään.
Olen siis sitä mieltä, että meidän on varoitettava eurooppalaisia johtajia kahdesta asiasta: ensinnäkin siitä, että tarkoitus ei pyhitä sellaisia keinoja, jotka ovat sen kanssa ristiriidassa, ja toiseksi siitä, että tavoiteltujen tavoitteiden on tosiaan oltava samat kuin ne, joita on julistettu alusta alkaen. Rambouillet'n sopimuksen sotilaallisia asioita käsittelevästä osasta tehdyt vakavat paljastukset ovat tältä kannalta katsottuna hämmentäviä. Ne edellyttävät selkeitä selityksiä. Pyydän niitä neuvoston puheenjohtajalta. Jättäkäämme Brejinskille ja hänen kaltaisilleen vastuu sellaisesta ajatusmallista, jonka mukaan tämän sodan panokset - lainaan: " ylittävät moninkertaisesti Kosovon panokset ja liittyvät itse asiassa NATOn ja Yhdysvaltain johtajan uskottavuuteen" .
Kiinnittäkäämme sitä vastoin huomiota niihin ääniin, joita Euroopasta kuuluu päivä päivältä enemmän, voimakkaampina ja merkittävämpinä, niin Oskar Lafontainen kuin niiden 180 italialaisen parlamentin jäsenenkin ääniin, jotka kuuluvat vasemmistolaisdemokraattiseen enemmistöön, kristillisdemokraatteihin, ja jotka vaativat julkisesti laillamme pommitusten lopettamista tietynlaisen Eurooppaan liittyvän näkemyksen nimissä. Tälläkin hetkellä on mahdollista ryhtyä etsimään tehokkaasti poliittisia ratkaisuja. G8-ryhmä ja turvallisuusneuvoston kokous, josta Joschka Fischer ilmoitti meille juuri, saattavat luoda tällaisen mahdollisuuden. Ilmaisen kiireellisen pyynnön, että Eurooppa tarttuisi mahdollisuuteen ja kantaisi vastuunsa.

Van Bladel
 Arvoisa puhemies, Balkanin ilmatilassa käydään yhä täydellisempää 2000-luvun videopelisotaa, sotaa, jossa väestö on muuten pommitettu takaisin tämän vuosisadan 30-luvulle. Ajatus siitä, että Milosevi saataisiin polvilleen muutamalla pommilla, on historiaa 40. pommituspäivänä. NATO ei näe enää mittasuhteita. Käytettävät keinot eivät ole enää suhteessa tavoitteeseen, ja siviilikohteisiin osutaan liikaa.
Pidän muuten järjettömänä sellaista huomautusta, että Yhdysvallat olisi vetänyt meidät mukaan tähän seikkailuun. Mitään liiton maata ei pakotettu siihen. Kaikki NATOn jäsenet ovat vastuussa. NATO saattaa romahtaa tässä sodassa, mikä olisi katastrofaalista myös EU: n yhteyden kannalta. Samalla täytyy kuitenkin sanoa, että juuri tämä sota on nyt jälleen saanut elämään ajatuksen poliittisesta yhtenäisyydestä ja laajemmasta eurooppalaisesta sidoksesta.
Yhteenvetona voi sanoa, että pommitukset eivät tuo tavoitetta lähemmäksi. EU: n boikotti vaikuttaa mielestäni vain vähän. Se on paperitiikeri. Milosevi pelaa aikaa. Serbijohtajat, kuten Draskovi ja Djindji etsivät avoimesti yhteyttä EU: hun. Olkaamme käytännöllisiä lyhyellä aikavälillä. Meidän täytyy tukea Tsernomyrdinin aloitetta, säästää Montenegroa mahdollisuuden mukaan pommituksilta sekä säilyttää Makedonian väestötasapainoa ottamalla Kosovon pakolaisia EU: hun, jotta konflikti ei enää laajenisi alueella. Arvoisa puhemies, myös asekuljetukset UCK: lle täytyy estää, kuten Italia on tehnyt.
Neuvoston puheenjohtaja on tänään esittänyt pitkälle aikavälille kunnianhimoista suunnitelmaa, jossa ydinkohtina ovat demokratia, turvallisuus ja vakaus. EU: n täytyy ottaa siinä aikanaan suurempi rooli. Meillä kaikilla on siihen jo moraalinen velvollisuus. Kun aseet ovat vaienneet, ihmisten täytyy elää Balkanilla jälleen yhdessä, ja hyvin aseistettuja maajoukkoja - toistan tämän, koska minun kotimaallani on tästä kokemusta -, siis hyvin aseistettuja maajoukkoja tarvitaan Kosovon rauhan takaamiseksi.
Kesäkuussa pidettävien eurovaalien alla meitä parlamentaarikkoja odottaa erityisen raskas tehtävä. Meidän täytyy nimittäin valmistaa äänestäjiämme maajoukkojen lähettämiseen Kosovoon ja niiden pitkään läsnäoloon alueella. Meidänhän täytyy kuitenkin tehdä se.

Cohn-Bendit
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, meillä on meneillään tällä hetkellä kaksi sotaa, jotka eivät ole yhteneviä. Yhdestä sodasta meillä on kuvia, vaikkakin vain yleensä Serbian TV: n kuvia, hävityksestä, pommein varustetuin lentokonein käytävästä sodasta. Toinen sota on Kosovossa, siitä ei ole kuvia. Meillä on pakolaisia, karkotettuja, jotka saapuvat sitten joskus Albaniaan ja Makedoniaan. Mitä Kosovossa tapahtuu, sitä emme näe, sitä emme tiedä. Se muodostaa mustan aukon. Ongelma, joka on meille kaikille yhteinen: haluamme kaiken, joidenkin ryhmiemme vanhan perinteen mukaisesti. Haluamme, että tämä kaikki loppuu Kosovossa, ja haluamme, että pommitukset loppuvat. Se, mitä kukaan ei tiedä: toivomme Venäjän osallistuvan, oikein. Toivomme Kofi Annanin osallistuvan, oikein. Emme tiedä, kuinka lopetamme nämä kaksi sotaa samanaikaisesti, eli kuinka Kosovon joukkomurha ja karkotukset loppuvat, jotta Serbian pommitukset voivat loppua.
Paha, avuttomuus, jota pyrimme diplomaattisesti poistamaan rauhanpolitiikalla, jota kokeillaan, jota EU kokeilee, jota puheenjohtajamaa Saksa kokeilee, joka on hyvää. Kuinka selviydymme kamppailusta ihmishenkien puolesta, kuinka saadaan aikaa näiden kahden sodan päättämiseksi yhtä aikaa? Meillä kaikilla on hyviä neuvoja. Kaikki tietävät, kuinka se tapahtuu, niin hyvin, että istuntosalissa on vain jokunen parlamentin jäsen. Me Euroopan parlamentin jäsenet olemme parhaita antamaan kaikille aina moraalia koskevia hyviä neuvoja. Kun on kyse siitä, että jokin asia pitäisi tutkia oikein vakavasti, meillä onkin muuta tekemistä. Tämä on tilanne, joka voisi hieman askarruttaa meitä. Olen sitä mieltä, että tälle sotilaalliselle väliintulolle ei ollut vaihtoehtoa, ja sanon tämän, koska se on niin järkyttävää. Uskon kuitenkin myös, että meidän on tartuttava kaikkiin mahdollisuuksiin diplomaattisten mahdollisuuksien avaamiseksi sille, että Kosovon sota päättyisi. Jos niin ei tapahdu, meidän on sanottava: ratkaisua ei voi syntyä, jos siihen ei sisälly sitä, että pakolaiset, Kosovosta karkotetut voivat palata asuinsijoilleen, tarpeen vaatiessa sotilaiden suojelemina.

Dupuis
 Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, katson, että tavoitetta ei ole saavutettu; katson, että puuttuu todellinen poliittinen hyökkäys Miloseviin hallintoa vastaan: tällä rintamalla ei tapahdu mitään.
Minusta pitäisi, kuten parlamentti esitti, ennen kaikkea alkaa pommittaa serbiväestöä tiedolla ja televisio-ohjelmilla, jotta se viimeinkin alkaisi käsittää, millainen Belgradin hallinto on luonteeltaan.
Toinen asia - jonka parlamentti viimein sai aikaan edellisessä istunnossa - on Miloseviin asettaminen syytteeseen. Meidän täytyy alkaa selittää Harbourille - neuvoston täytyy tehdä se - että jos Hitleriä ei olisi asetettu syytteeseen, koska ei voitu osoittaa, että hän on johtanut sitä tai tuota joukkomurhaa, komentoketjua Berliinistä Auschwitziin ei olisi voitu näyttää toteen. Luulen, että kukaan ei olisi voinut hyväksyä sitä.
Nyt, vaikka pakolaisia on miljoona, ei löydy syytä Miloseviin asettamiseksi syytteeseen. Tämä on kerrassaan häpeällistä. Katson, että neuvoston, komission ja parlamentin olisi painostettava voimallisemmin Harbouria, joka on ilmoittanut istuvansa ehkä kesäkuussa Kanadan korkeimmassa oikeudessa. Minusta tätä ei voida missään nimessä hyväksyä.
Kolmas asia on kysymys Miloseviin fyysisestä koskemattomuudesta. Tämä on ongelma, johon meidän on puututtava heti: emme voi odottaa sitä, että näemme Miloseviin ruumiin, ennen kuin alamme pohtia, mitä olisi pitänyt tehdä.
Meidän on saatava tietää, kuinka paljon tukijoita Miloseviilla on kaikkina näinä vuosina ollut. Meidän on saatava tietää, ketkä ovat olleet hänen rikostovereitaan Yhdysvalloissa ja Euroopassa ja keitä ovat olleet ne henkilöt, jotka kymmenen vuoden ajan ovat tukeneet häntä ja sallineet hänen jatkaa tätä skandaalimaista ja rikollista politiikkaansa Bosniassa, Kroatiassa ja nyt Kosovossa. Meidän on siis asetettava Milosevi syytteeseen: Harbouria on painostettava erittäin voimakkaasti, jotta hän selittäisi viimein, mitä hän aikoo tehdä lähitunteina. Maata on pommitettava tiedolla, ja se on otettava mukaan integraatioon, mitä, puheenjohtaja Fischer, olemme pyytäneet jo yli 20 vuoden ajan, kun ajattelemme, että Marco Pannella esitti vuonna 1981 parlamentille silloisen Jugoslavian liittämistä Euroopan yhteisöön. Nyt meidän on vallattava takaisin menetetty maa, ja meidän on liitettävä kaikki maat Euroopan unioniin, ja heti: tilapäisillä menettelyillä, mutta heti.

Souchet
Arvoisa puhemies, Kosovon albaanien kärsimykset koskettavat kaikkia kipeästi. Meidän ei pidä kuitenkaan salata itseltämme sitä kasvavaa pahaa oloa, jota yleinen mielipide tuntee, kun eurooppalaista maata ja sen pääkaupunkia pommitetaan järjestelmällisesti ja kun pommitustemme päivittäin aiheuttamien siviiliuhrien määrä kasvaa. Emme saa nyt lisätä alkuperäisiin virhearviointeihimme, jotka johtivat Rambouillet'n prosessin ennenaikaiseen keskeyttämiseen, sitä, että ohitamme turvallisuusneuvoston, että syrjäytämme Venäjän ja että arvioimme väärin tavan, jolla pommitukset vaikuttavat Serbian kansaan.
Olemme siis sitä mieltä, että sotilaallisesta eskalaatiosta ja pelkistetystä propagandasta on tehtävä mahdollisimman pian loppu ja että meidän on kohdistettava koko energiamme siihen, että yritämme taas etsiä poliittista ratkaisua. Meidän ei pidä hukata yhtäkään vakavasti otettavaa tilaisuutta toimia sillä lailla päästäksemme kestäviin eli realistisiin ratkaisuihin, toisin sanoen sellaisiin ratkaisuihin, joissa otetaan huomioon kaikki syyt, jotka johtivat yhteenottoihin.
Jotta voisimme päästä tällaiseen Balkanin vakaussopimukseen, jonka myönteiset näkymät hahmottelitte, arvoisa neuvoston puhemies, eikö eurooppalaisten pidäkin rohkeasti tehdä loppu sotilaallisen eskalaation ajatusmallista, jos he pitävät itsenäisyyttä todella tärkeänä asiana?

Gollnisch
 Arvoisa puhemies, tämänhetkiset Serbian vastaiset toimet rikkovat ilmiselvästi kansainvälistä oikeutta vastaan. Ne ovat poliittisesti tuomittavia. Ne polkevat rangaistuksetta ihmisoikeuksia, joista tämän hyökkäyksen alullepanijat puhuvat suu vaahdossa. Niistä voi tulla uhkaavampia, mikä asettaa Euroopan ja mahdollisesti koko maailman turvallisuuden vaakalaudalle.
On ilmeistä, että ne ovat kansainvälisen oikeuden vastaisia. Ensinnäkin klassisen kansainvälisen oikeuden, jonka mukaan sotaa ei voida aloittaa, ennen kuin se on julistettu, mitä ei tässä tapahtunut; säästäköön Amerikan yhdysvaltojen hallitus meidät vastedes niiltä arkistokuvilta, joissa Roosevelt pitää puhetta sen jälkeen, kun japanilaislentue on pommittanut Pearl Harbouria. Muistanette lainauksen: " Päivä jäi historiaan kataluuden leimaamana päivänä" , ja kaikki siksi, että Yhdysvaltain ulkoministeri, joka oli täysin tilanteen tasalla, antoi sodanjulistusta tekemään tulleen Japanin suurlähettilään odottaa eteisessä vain hyötyäkseen yhdysvaltalaisessa ja kansainvälisessä yleisessä mielipiteessä heräävästä närkästyksestä. Yhdysvaltain hallituksen on nyt syytä pitää tämä närkästys omana tietonaan. On ryhdytty moniin muihinkin inhottaviin tekoihin, ja moniin niistä on ryhdytty Amerikan yhdysvaltojen hallituksen aloitteesta.
Tämä on kuitenkin ilmiselvästi myös Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan vastaista, jossa nimenomaan määrätään, että voimankäyttö edellyttää turvallisuusneuvoston lupaa, paitsi jos on kyse itsepuolustuksesta; turvallisuusneuvosto ohitettiin uskomattoman kyynisesti välittämättä tästä kansainvälisen yhteisön perustuslaista, eikä turvallisuusneuvoston lupaa pyydetty, koska tiedettiin, että se olisi evännyt luvan.
Tämä on myös NATOn eli Pohjois-Atlantin liiton peruskirjan vastaista, liiton, joka oli alun perin puhdas puolustusliitto ja jota muutetaan tätä tilaisuutta varten hyökkäysliitoksi, joka puuttuu asioihin maantieteellisen piirinsä ulkopuolella, koska Jugoslavia ei ole milloinkaan kuulunut NATOn vaikutuspiiriin. Tämä oikeuden rikkomisesta.
Poliittinen moraalikaan ei hyödy asiasta sen enempää. Kannustamalla Kosovon albaanien itsenäistymistä, albaanien, jotka eivät ole aina säästyneet julmuuksilta, annetaan jälkikäteen oikeutus sille, mikä halutaan tuomita, erityisesti Miloseviin hallinnolle, koska jos albaanien Kosovon osalta esittämät vaatimukset ovat oikeutettuja etnisen vähemmistön oikeuksien nimissä, Miloseviillä olisi oikeus vaatia kroatialaisen Krajinan liittämistä Serbiaan, koska Krajinan asukkaiden enemmistö on serbejä, tai jonkin Bosnian osan liittämistä Serbiaan, koska osassa Bosniaakin asuu serbejä. Joko tai: joko nojaudumme etnisiin oikeuksiin, jolloin jokaisen on tietenkin saatava osuutensa ja on pidettävä kansainvälinen konferenssi, jossa rajat määritellään uudelleen, tai sitten - ja tämä on minun kantani - tähdennetään kansainvälisten rajojen kunnioittamista suurena turvallisuusperiaatteena kansainvälisissä suhteissa, mutta tällöin tätä periaatetta ei voi hajottaa.
Lopuksi puhutaan ihmisoikeuksista, ja meidät saadaan säälittelemään oikeutetusti pakolaisraukkojen kohtaloa, mutta huomautamme, että nämä pakolaistulvat ovat laajentuneet valtaviksi väliintulon eli laajamittaisten pommitusten jälkeen, koska jos pakolaisvirrat olisivat olleet jo ennen NATOn väliintuloa niin valtavia kuin väitetään, miksei pakolaisille varattu majapaikkoja? On ilmiselvää, että meitä aivopestään. Valheet ja yksipuolinen propaganda, se, mihin olimme tutustuneet toisissa yhteyksissä, ovat vallalla tässä jutussa. Yhdysvaltain hallitus pyrkii todellisuudessa vain ulottamaan suojelualueensa Eurooppaan. Clinton pyrkii tällä verisellä videopelillä epäilemättä myös siihen, että soikeassa työhuoneessa harjoitettu suuseksi unohdettaisiin. Häpeän tällä hetkellä eurooppalaisuuttani miehenä, poliitikkona ja virkamiehenä.

Titley
Arvoisa puhemies, kun edellinen puheenvuoro otetaan huomioon, tälle parlamentille kannattaa muistuttaa, että etnistä puhdistusta on harjoitettu Kosovossa jo kymmenen vuoden ajan ja että pakolaisia ajettiin kodeistaan kauan ennen NATOn pommituksia. Minusta tuntuu pahimmanlaatuiselta myönnytyspolitiikalta sanoa, että jos kansainvälinen yhteisö ei toiminut jossakin tapauksessa, sen ei pitäisi toimia missään muussakaan tapauksessa.
Haluaisin aloittaa onnittelemalla jälleen kerran neuvoston puheenjohtajaa siitä, että hän suhtautuu päättäväisesti tähän Kosovon kysymykseen ja siitä, että hän on johtanut Euroopan unionia selväpiirteisesti tänä toimikautenaan. Olen ollut tämän parlamentin jäsen kymmenen vuoden ajan, ja näyttää siltä, että suurin osa noista kymmenestä vuodesta on kulunut entisen Jugoslavian tapahtumista keskustellen. Olemme laatineet loputtoman määrän päätöslauselmia ja käyneet loputtomia keskusteluja, joissa on kaikissa pyritty peittämään avuttomuuttamme sen suhteen, mitä Jugoslaviassa tapahtui. Meidän on pidettävä päättäväisesti kiinni siitä, ettemme vietä kymmentä seuraavaa vuotta samasta asiasta keskustellen. Siitä on nyt tultava loppu. Tapahtumien alkamisen ja Kosovon itsemääräämisoikeuden lakkauttamisen 10. merkkivuoden on samalla oltava se ajankohta, jolloin kaikki päättyy.
Yleisölehterillä oli eilen muutamia Espanjan sisällissodan veteraaneja. Se muistutti minua Espanjan sisällissodan ja Madridin puolustuksen tunnuslauseesta: no pasarán - tästä he eivät pääse läpi. Tällainen sanoma parlamentin ja Euroopan unionin on lähetettävä tämän keskustelun tuloksena. Asuivatpa vähemmistöt Lontoossa tai Pristinassa, niiden ei pidä joutua elämään peläten henkensä menettämistä tai satunnaista väkivaltaa, jolla pyritään tuhoamaan heidän kotinsa ja elinkeinonsa. Tämä meidän on tehtävä ehdottoman selväksi. Meidän on vastustettava päättäväisesti niitä henkisesti sairaita, jotka saavat tyydytystä pelosta ja vähemmistöjen vihaamisesta, sijoittivatpa he naulapommeja Lontooseen tai ryhtyivät joukkomurhiin Kosovossa. Viestissämme ei saa olla minkäänlaista monitulkintaisuutta. Emme saa antaa Miloseviin voittaa. Se edellyttää todellista täytäntöönpanokelpoista rauhaa.
Sosialistiryhmä on koko ajan tehnyt selväksi, että Venäjä pitäisi mielestämme ottaa täysimääräisesti mukaan, ja tuen täysin sen viimeisintä retkeä rauhan hyväksi. Mutta meidän ei pidä erehtyä pitämään heilutettua paperinpalaa todellisena rauhana. Sen virheen olemme tehneet aikaisemmin. Miloseviin ei pidä antaa enää leikkiä leikkejään. Täytäntöönpanokelpoisen rauhan saavuttaminen edellyttää NATOon perustuvia kansainvälisiä joukkoja. Tästä kannasta ei pitäisi perääntyä mihinkään. Meidän on otettava opiksemme siitä, mitä Bosniassa tapahtui; siellä ei ole vieläkään rauhaa vaan vain sodan puute.
Meidän on opittava tekemistämme virheistä, jotta voimme varmistaa, että voimme palauttaa koko alueen yhtenäisyyden tehokkaan kansainvälisen yhteistyön avulla. Suurimpana uhkana on vakauden pitkäaikainen horjuminen, ei vain Montenegrossa tai Makedoniassa, vaan kauempana, mikä tarkoittaa esimerkiksi myös kriisin vaikutusta Kreikkaan ja Italiaan. On laadittava pitkäaikainen suunnitelma, mutta haluaisin muistuttaa neuvostolle, että parlamentti vaati vakaussopimusta kaksi vuotta sitten. Toivoisin, että kun Amsterdamin sopimuksen voimaantulo otetaan huomioon, neuvosto ja komissio alkaisivat kuunnella parlamenttia hieman tarkemmin. Olemme johtaneet neuvostoa ja komissiota monissa asioissa, jotka liittyvät entiseen Jugoslaviaan. Niinpä on aika ruveta kuuntelemaan meitä.

Oostlander
 Arvoisa puhemies, murhat ja etniset puhdistukset vain jatkuvat Kosovossa. Operaatio on tunnetusti pitkä ja perusteellisesti suunniteltu. Tästä lopullisessa vastuussa oleva ei voi enää toimia keskustelukumppanina. Jos haluamme noudattaa oikeutetun sodan klassista kriteeriä, voimme tyytyä vain Miloseviin valtakoneiston rasistisen diktatuurin katoamiseen. Vain siten käytetyt keinot ovat suhteessa saavutettavissa olevaan parannukseen Balkanin tilanteessa. Täytyy tapahtua niin - mahdollisesti turvallisuussopimuksella, josta ministeri juuri puhui -, että kaikkialla Balkanilla luodaan edellytykset oikeusvaltion ja demokratian rakentamiselle ja että kaikki tällä hetkellä erityisesti Miloseviin valtakoneistossa piilevät aggressioiden lähteet poistetaan. Samalla Jugoslavian naapurimaita - Albaniaa ja Makedoniaa mutta myös Bulgariaa, Romaniaa, Bosnia-Hertsegovinaa ja Kroatiaa - täytyy auttaa korjaamaan vahingot, joita ne ovat joutuneet kärsimään Serbian käyttäytymisen vuoksi. Niiden odotetaan osallistuvan boikotteihin ja saartoihin. EU: lle ei ole näistä saarroista ja boikoteista juurikaan vahinkoa, mutta näille köyhille maille on sitäkin enemmän.
Olemme myös tyytyväisiä rahoitustukeen ja makrotaloudelliseen tukeen, jota Maailmanpankki ja IMF antavat, mutta myös EU: n täytyy mukauttaa talous- ja kauppapolitiikkaansa, koska humanitaarinen apu ei voi koskaan korvata vientimahdollisuuksien katoamista ja kulkuyhteyksien katkeamista EU: hun. Euroopan unionin tulee selvittää pikaisesti, missä määrin se voi toimia korvaavina markkinoina kyseisille liittolaisille Balkanilla ja toimia sen mukaisesti. Tässä yhteydessä olemme iloisia ehdotuksista siitä, että kahden pahiten kärsineen maan, Albanian ja Makedonian, kanssa voitaisiin solmia erityinen assosiaatiosopimus.
Samalla unionin täytyy tarjota apua kyseisten maiden viestintäinfrastruktuurin korjaamiseksi, jotta syntyisi hyviä vaihtoehtoja Serbian käyttämiselle kauttakulkuun.
Arvoisa puhemies, haluan tukea sydämestäni Fischerin loistavaa puhetta, koska ottaen huomioon neuvoston asenteen olen sitä mieltä, että meidän täytyy antaa selkeä ja tarkka signaali.

Theonas
Arvoisa puhemies, jos vierailee Belgradissa, ymmärtää hyvin, kuinka NATOn pommitusten aiheuttama tuho ja kuolema herättävät vihaa ja suuttumusta, ja samalla tuntee ihailua serbikansan voimaa ja rohkeutta kohtaan sekä liikutusta, kun kansa osoittaa mieltään muodostamalla ihmiskilven suojelemaan Belgradin siltoja.
Ensiksi, arvoisa puhemies, toisin kuin NATO propagandallaan yrittää esittää, tämän sodan ihmisyyttä vastaan tehtyjä rikoksia ei voida peittää. Tämä on laiton hyökkäyssota.
Toiseksi, Jugoslavian taloudellisen infrastruktuurin tahallinen tuhoaminen on kansanmurha. Sillat, vesi, sähkö, ihmiselämän perusedellytykset tuhotaan. Tämä on ympäristörikos, jossa sotateknologian avulla hyökätään terveyttä ja ympäristöä vastaan.
Arvoisa puhemies, on olemassa oikeudenmukainen poliittinen ratkaisu. Noudattakaa sitä! Te voitte noudattaa sitä ja löytää kriisiin ratkaisun. Lopettakaa tämä likainen sota!

Gahrton
Arvoisa puhemies, nyt on kulunut kuusi viikkoa siitä, kun NATO aloitti ilmapommitukset pelastaakseen Kosovon albaanit Miloseviin hallinnon barbarismilta. Pakolaisvirta jatkuu kuitenkin. Satojatuhansia albaaneja on puolisotilaallisten serbijoukkojen panttivankeina Kosovossa, ja heitä pahoinpidellään ja raiskataan. Parhaillaan on tapahtumassa juuri se, mitä albaanikirjailija Ismaïl Kadaré kirjoittaa tämänpäiväisessä Le Mondessa: " Le triomphe du crime" - rikoksen voitto. Voidaanko pelastustoimille kuvitella täydellisempää epäonnistumista - oli sillä alun perin kuinka hyvä tarkoitus tahansa?
Monet ovat nykyään epätoivoisia, ja jotkut tarttuvat viimeisenä oljenkortena mahdollisuuteen käyttää maajoukkoja. Silloin pitää mielestäni lukea saksalaisen YK-joukkojen kenraalin Eiselen haastattelu Die Zeit - lehdessä. Hänen mukaansa sota ei ole vain vaarassa kehkeytyä pitkittyneeksi suursodaksi, vaan kestää myös neljästä viiteen kuukauteen, ennen kuin ensimmäiset sotilaat voivat ryhtyä toimiin Kosovossa. On ymmärrettävä se, että sotilaallisilla keinoilla on rajoituksensa. Kenties asian laita on niin kuin unkarilainen kirjailija György Konrád kirjoitti Frankfurter Allgemeine -sanomalehdessä muutama päivä sitten, että eurooppalaiset ovat oppineet historiasta, mutta että he ovat oppineet väärin. He eivät ole oppineet vuoden 1989 väkivallattomasta läksystä. Diktaattorit kukistuvat ennemmin tai myöhemmin. Aina ei ole tehokkainta aloittaa sotaa heitä vastaan. Myös Milosevi kukistuu - siitä ei ole epäilystäkään. On olemassa serbioppositio, joka on tuonut esille mielipiteitään tämänpäiväisessä Libérationin artikkelissa.
On kokeiltava väkivallattomia keinoja, on lopetettava sota, tämän tuloksena EU: ta ei saa militarisoida. Toteutukoon sen sijaan suositus Euroopan siviilirauhanturvajoukoista, jonka parlamentti vihreän ryhmän aloitteesta hyväksyi jonkin aikaa sitten. Näin EU antaisi positiivisen panoksen Kosovon rauhan hyväksi.

Schifone
Arvoisa puhemies, on selvää, että koska kyseessä oli hirveä tragedia, joka kohdistui koko Kosovon kansaan, jonka tyranni Milosevi kauheissa etnisissä puhdistuksissa on kirjaimellisesti murhannut ja ajanut mailtaan, ja sitä seurannut välttämätön NATOn väliintulo - väliintulo, joka ei ole miellyttävä ja jota kukaan ei varmasti halunnut tai toivonut - ei ollut mahdollista piiloutua kansainvälisen oikeuden muotoseikkojen tai luonteeltaan selvästi muodollisten kysymysten taakse. Kyse oli kansasta, joka oli joutumassa joukkomurhan kohteeksi: väliintulo oli tarpeen. Euroopan unionin kaltainen sivistynyt taho ei voinut väistää tätä velvollisuutta, tätä tarpeellista tekoa. Kuitenkin juuri tässä tilanteessa panemme merkille väliintulon heikkouden ja Euroopan unionin aiemman poliittisen väliintulon haparoivuuden. Tämä on ehkä suurin katkeruuden aiheemme. Meidän on kuitenkin nyt suunnattava katseemme kohti tulevaisuutta löytääksemme ratkaisut, jotka johtavat tämän sodan päättymiseen, joka voi toteutua vain, jos Kosovoon luodaan turvallisuuden ja rauhan alue.
Vierailin Tiranassa 21., 22. ja 23. huhtikuuta, ja panin siellä merkille, että on lisättävä Euroopan parlamentin toimintaa, jota ei minusta ole tähän mennessä virallisesti järjestetty tuolla alueella, vaikka se olisi ehkä ollut tarpeen. Olen tavannut lukuisia hallituksen ja opposition poliittisia edustajia: parlamentin puhemies Ginuisynisin, Euroopan yhdentymisestä vastaavan ministeri Lakorin, joka esittää Albanian liittämistä Euroopan unioniin, ja oppositiojohtaja Berishan. Kaikki, hallitus ja oppositio, toivovat NATOn maajoukkojen hyökkäystä, koska he panevat - kenties realistisesti - merkille, että Albania ei voi kauan kestää painetta, 350 000 pakolaista, joka on sama kuin jos Italiaan tulisi joka päivä 6 miljoonaa pakolaista.
Tilanne on erittäin hankala, ja vain aseellinen väliintulo - jos Milosevi ei sitä ennen hyväksy NATOn ja Euroopan unionin määrittämiä ehtoja - voi jollakin tavalla tuoda helpotusta ja luoda suojamuurin sellaista rauhan ja turvallisuuden aluetta silmällä pitäen, josta olemme puhuneet.
Käytän lisäksi hyväkseni tilaisuutta todeta myös, että Albaniassa eivät vielä vallitse normaalit demokraattiset olot. Euroopan parlamentin on aika puuttua asiaan ja palauttaa sinne samanlaiset demokraattiset olot kuin länsimaissa, koska oppositiopuolueen edustajia ja aktivisteja on edelleen vankilassa ja joiltakin edustajilta on riistetty parlamentaarinen koskemattomuus.

Wiersma
 Arvoisa puhemies, sallinette minun aloittaa kiittämällä sydämellisesti neuvoston puheenjohtajaa, ministeri Fischeriä, hänen täällä iltapäivällä pitämästään puheesta. Mielestäni hänen puheensa laajuus ja myös sisältö antaa toivoa tilanteessa, joka on jossain määrin synkkä, ja toivon, että hän säilyttää nämä periaatteet ja ajatukset Saksan puheenjohtajuuden loppuun saakka myös erityisesti Kosovon kriisin osalta. Kosovon kriisissä ei ole vieläkään saavutettu ratkaisua. Intensiiviset diplomaattiset neuvottelut eivät ole tuottaneet tähän mennessä tulosta. On kuitenkin tärkeää - muutkin ovat jo sanoneet tämän - ja iloa herättävää, että Venäjällä on tärkeä rooli diplomaattisissa toimissa ja että se pitää edelleen vauhtia yllä. Tämä konflikti ei saa kestää pitkään, koska vahingot kasvavat päivä päivältä.
Vaikuttaa siltä, että Milosevi ei aio tehdä sitä tärkeää myönnytystä, että hän päästäisi sotilaalliset rauhanturvajoukot Kosovoon mahdollistamaan pakolaisten paluun. Olen sydämestäni yhtä mieltä ministeri Fischerin kanssa, joka ymmärtää, että nämä ihmiset, pakolaiset, on karkotettu maastaan ja että tällainen sotilaallinen suojelu olisi välttämätöntä jo pelkästään psykologisista syistä. Niin kauan kuin Milosevi ei tee mitään, ei ole mitään syytä lopettaa NATOn toimia, vaikka tauko olisikin miten toivottava tahansa.
Olen hyvin huolissani Serbian naapurimaiden vakaudesta. Vaikuttaa siltä, että julkinen mielipide niissä osoittaa vain vähän ymmärtämystä NATOn toimille. Makedonian tilanne on tiedossa, mutta jännitys kasvaa myös Bulgariassa, jonka parlamentissa keskustellaan tänään rajusti siitä, voidaanko maan ilmatila avata NATOn toimille. Kyseisessä maassa mielipiteet NATOn pommituksista ovat jakautuneet jyrkästi, ja havaitsemme yhä selvemmin - Oostlander mainitsi jo tästä - Kosovon kriisin taloudelliset seuraukset. Maan oman arvion mukaan vahingot ovat jo noin 70 miljoonaa dollaria kuukaudessa. Tiedämme, kuinka köyhä tämä maa on ja kuinka valtavasta summasta on kysymys. Ihmiset eivät myöskään ymmärrä, miksi heidän köyhä maansa joutuu kantamaan nämä kustannukset.
Pyydän, että neuvosto ja komissio selvittävät, voisiko myös tämä maa saada lyhyellä aikavälillä ylimääräistä taloudellista tukea. Se edistäisi hyvin Bulgarian vakautta, mutta se olisi samalla myös myönteinen kannustin Bulgarialle suuntautumiseksi EU: hun ja NATOon. Tämä suuntautuminen on kärsinyt kolauksen. Bulgaria ei voi odottaa vakautussopimusta tai Balkanin suunnitelmaa, vaan se tarvitsee apua nyt.
Kuitenkin se, mikä pätee Bulgariaan, pätee myös muihin Balkanin maihin. NATO on ollut ja on vieläkin valmis puolustamaan ihmisoikeuksia sotilaallisesti, mutta erityisesti Euroopan unionin täytyy käyttää mahdollisimman pikaisesti rahaa, tietoa ja energiaa alueen jälleenrakentamiseen. Jos niin ei tapahdu, saattaa olla jälleen tulossa seuraava konflikti.
Tänään 4. toukokuuta Alankomaissa muistetaan toisen maailmansodan uhreja. Huomenna juhlimme vapautumista. Se tapahtuu tänä vuonna jokseenkin vaatimattomasti. Ymmärrätte jo miksi. Koska myös tänään Kosovossa ja Serbiassa kuolee ihmisiä vapauden vuoksi.

Graziani
Arvoisa puhemies, Kosovon sotaa on mielestäni tullut aika pohtia rauhallisesti järjen kanssa.
Järjen käyttö ei ole aina mukavaa - oikeastaan se on epämukavaa - mutta siitä ei missään tapauksessa pidä haluta luopua. Järkevää olisi esimerkiksi ollut - voimme ehkä sanoa näin jälkiviisaasti - arvioida näiden tapahtumien alussa suhdetta, joka vallitsee poliittisten tavoitteiden, pommitusten poliittisten seurausten sekä etnisten puhdistusten lopettamisen jalon tavoitteen välillä.
Nykyinen tilanne antaa valitettavasti aihetta katkeruuteen.
Eräs journalisti kirjoitti tänä aamuna italialaisessa lehdessä osuvasti, että NATO voi huonosti ja Milosevi vielä huonommin. Olemme siis tulleet tässä tilanteessa ratkaisevaan pisteeseen, jossa tarvitaan jotakin uutta. Tarvitaan jotakin uutta, koska pommituksilla ei ole enää samaa vaikutusta: joko jatketaan niiden samojen kohteiden pommittamista, joita on pommitettu tähän asti, tai pommitetaan kaupunkeja. Sodan vaihtoehto on poissuljettu, se ei tule kysymykseen: etenkään Yhdysvaltain kongressi ei halua sitä. Ja ilman amerikkalaisia sotaan ei voida ryhtyä. Mitä siis on tehtävissä? Myös Milosevi on vaikeassa tilanteessa, mutta hänet tekee vahvaksi hänen kansansa nationalismi. Sanokaamme tämä selvästi: myöskään kaikki italialaiset eivät olleet fasismin aikaan antifasisteja. Nationalismia oli, ja se oli voimakasta. On siis otettava huomioon myös tämä tilanne.
Mitä on tehtävä? On katsottava Miloseviin kortit, ja jotta näin voitaisiin tehdä, on keskeytettävä pommitukset. Vahvemman, järkevämmän osapuolen on toimittava niin, että se keskeyttää pommitukset katsoakseen pelissä olevat kortit ja käynnistääkseen uudelleen neuvottelut ja ratkaistakseen ongelman, jonka yhteydessä ei tietenkään saa unohtaa pakolaisten oikeutta palata Kosovoon sotilaallisen voiman suojeluksessa.

Novo
Arvoisa puhemies, nyt on kulunut 40 päivää siitä, kun NATO rikkoi kansainvälistä oikeutta, ja seuraukset ovat nähtävissä. Inhimillinen murhenäytelmä on muuttunut täydelliseksi katastrofiksi, oheisvaikutukset, joita kutsutaan tekopyhästi vahingoiksi, ovat jatkuvasti lisääntyneet, Rambouillet'n veruketta ei enää ole olemassa, Kosovon autonomiaa ja etnisiä oikeuksia ei ole palautettu. Toisin sanoen yhtäkään niistä argumenteista, joilla NATO puolusteli tätä seikkailua, ei ole oikeutettu, eikä yhtäkään niistä tavoitteista, joihin se alun perin vetosi, ole toteutettu. Koko maailman yleinen mielipide esittää jatkuvasta manipulaatiosta huolimatta vastalauseita ja vaatii YK: n väliintuloa sekä poliittista ratkaisua, joka mahdollistaa pakolaisten paluun koteihinsa ja nykyisten rajojen pitämisen ennallaan, mutta samaan aikaan Yhdysvallat ja sen juoksupojat, Euroopan hallitukset, puhuvat maasodasta ja vastaavat huutoon niin kutsutulla " täysimittaisella sodalla" , jossa nähdään strategisia kohteita kaikkialla, sekä varustavat ja aseistavat liikettä, jota vielä vähän aikaa sitten pidettiin yleisesti terroristisena ja fundamentalistisena.
Euroopan yhdentymiskehitys syntyi alkuaan myös tarpeesta lopettaa sodat Euroopassa - niin muistelisin -, mutta nyt ollaankin tilanteessa, jossa yhteisön toimielimet puolustavat ja selittelevät NATOn toimintaa ja aseellista väliintuloa. Samaan aikaan NATO itse pyrkii maailmanpoliisiksi vääristelemällä strategisia käsitteitä, ja kuitenkaan hallitukset eivät osoita pienintäkään halua selittää tarkoitusperiään kansalle eikä parlamentti ota edes kantaa tähän asiaan. Sanalla sanoen, hyvät jäsenet, valitettavaa ja murheellista!

Imbeni
Arvoisa ministeri, haluaisin välittää teille vain yhden viestin, jonka me molemmat varmaan muistamme noilta ajoilta. Allende sanoi vallankaappausta ajaneesta Pinochetista: " Teillä on voimaa, mutta ei järkeä." Luultavasti Milosevi on jo 10 vuoden ajan ajatellut meistä, että " heillä on toki järkeä, mutta ei voimaa" . Me sen sijaan päätimme yhdistää voiman ja järjen. Päätimme kuitenkin niin 10 vuotta liian myöhään. Jos Eurooppa olisi käynyt tämän keskustelun Balkanin alueen liittämisestä alueeseensa 10 vuotta sitten, ehkä meillä ei olisi harteillamme Bosnian sodan 200 000: ta kuollutta, Miloseviin sotaa Kroatiaa vastaan ja niin edelleen. Ja olemme tehneet väärin, koska Gollnischin järkeilyssä - johon en missään nimessä yhdy - on kuitenkin yksi osa, joka pitää paikkansa. Meidän olisi pitänyt ottaa huomioon maastapaon ja karkotuksen aiheuttama dramaattinen ja traaginen tilanne, mutta sen sijaan haparoimme nyt pimeässä, vailla koordinointia. Meillä on kyllä suuri halu auttaa, mutta kovin harrastelijamainen ote humanitaariseen väliintuloon.
Toimimme liian myöhään ja huonosti, ja edessämme on nyt se tilanne - Dupuis sanoi tämän toisin sanoin - että meidän on todettava, että on tullut hetki kohdistaa serbiväestöön joukkotiedotusaloite, pommittaa heitä tiedolla, jotta myös serbikansa voisi sanoa, että meillä on hallussamme järki ja voima, meillä, eikä Miloseviilla. Myös serbikansan täytyy vakuuttua tästä, muuten aloitteemme ei tule onnistumaan.
Meillä on siis hallussamme järki ja voima, ja tästä syystä sanon teille, arvoisa ministeri, että me voimme olla ja meidän on oltava strategisesti kaukokatseisia ja taktisesti joustavampia. Jos minun sallitaan esittää huomautus, jonka on tarkoitus olla ystävällinen, ei vihamielinen, me olemme amerikkalaisia hieman parempia strategisessa kaukokatseisuudessa ja myös taktisesti joustavia. Meidän on nyt kyettävä hyödyntämään tätä näkemystämme, ja sanat, jotka sanoitte puheenvuorossanne - " toukokuu voi olla toivon kuukausi" - voivat silloin olla myös rauhoittava viesti, joka koskee tulevaisuuttamme ja ennen kaikkea Balkanin alueen rauhaan ja oikeuteen perustuvaa tulevaisuutta.

Von Habsburg
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää sydämellisesti ennen kaikkea ministeri Fischeriä hänen selvistä sanoistaan ja selvästä linjastaan erittäin vaikeassa tilanteessa. Haluaisin kuitenkin käsitellä tarkemmin kahta kohtaa, joita ei valitettavasti käsitelty juuri keskustelussa, mutta jotka ovat minun mielestäni tärkeitä. Koko ajan puhutaan siitä, että Kosovoon pitää lähettää maajoukkoja. Se on sinänsä johdonmukaista, mutta maajoukot eivät sovi kyseiselle alueelle. Siitä on jo kokemuksia, ja olen kenties kyllin vanha siihen, että olen voinut olla mukana saamassa kokemusta siitä, että ulkomaiset joukot eivät sovi sinne. Toisaalta näin esimerkiksi Krajinan vapauttamisen Kroatiassa. Kroaateilla oli aseita, ja he ajoivat serbit heti pois sieltä. Sama tosiasia pätee aina: ihmiset, jotka puolustavat omaa maataan, voittavat hyökkääjät. Se pitäisi ymmärtää! Kosovossa on UCK, albaanien sotavoimat, ja niille pitäisi antaa aseita, jotta ne voisivat astua serbijoukkoja vastaan yhtäläisin voimin. On hämmästyttävää, kuinka nopeasti asia hoituu sitten maalla.
Toinen asia on sellainen, että alusta alkaen on tehty suuri virhe, psykologinen virhe, nimittäin se, että on sanottu koko ajan, että Kosovon on jäätävä Serbian, Jugoslavian yhteyteen. Hyvät parlamentin jäsenet, täällä unohdetaan jatkuvasti se tosiasia, että valtio on ihmisiä varten eivätkä ihmiset valtiota varten. Kansoilla pitäisi siis olla itsemääräämisoikeus, ja meidän pitäisi myöntää tämä itsemääräämisoikeus nimenomaan Kosovon asukkaille, jotka ovat jo vuosikymmeniä kärsineet sanomattomasti Belgradin serbihallituksen toimista. Milosevi on vain tulosta vanhasta politiikasta, joka juontuu toista maailmansotaa edeltävältä ajalta.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, tulokset osoittavat selvästi, että hyökkäys Jugoslaviaa vastaan ei onnistunut estämään kosovolaisten vainoa ja pakoa eikä taivuttamaan Milosevicia. Hyökkäyksellä saatiin aikaan vain levottomuutta ja vaarannettiin koko alue, nöyryytettiin YK: ta ja tietenkin myös eurooppalaista poliittista yhdentymistä, mikä selvästi kuului amerikkalaisen nationalismin aikeisiin, samalla kun Euroopan johtajat antavat paikallisten pelkojen ja tavoitteiden vaikuttaa päätöksiinsä ja sysäävät pois mahdollisuuden yhteiseen ja itsenäiseen linjaan.
Arvoisa puhemies, hyökkäysten jälkeen Serbia on tuhottu ja serbialaiset ovat saaneet kovan iskun, on paljon kuolonuhreja ja haavoittuneita. Voisiko neuvoston puheenjohtaja raportoida meille uhreista? Näyttää siltä, että sekä kosovolaiset että heidän kanssaan serbit ja muut naapurikansat ovat ohjuksista peräisin olevan niin kutsutun käytetyn uraanin aiheuttaman saastumisen ensimmäisiä uhreja. Voisiko neuvoston puheenjohtaja kommentoida tämän aineen käyttöä, ennakoitua saastumista ja sen kestoa? Kuinka turvataan pakolaisten paluu tällä tavoin saastuneelle alueelle? Vai onko jo hiljaisesti hylätty pakolaisten paluu?

Theorin
Arvoisa puhemies, Eurooppa on sodassa. Sodassa, johon se on joutunut vailla todellista politiikkaa siitä irrottautumiseen. Sodassa, joka uhkaa ilmiselvästi laajeta. Sodassa, joka suunniteltiin voitettavaksi kahdessa päivässä, mutta joka ei ole laantunut vielä viidenkään viikon kuluttua. Sodassa, joka aloitettiin ihmisten pelastamiseksi etniseltä puhdistukselta, jonka lopputuloksena on miljoona pakolaista. Sodassa, joka on syypäänä siihen, että Miloseviin vastustaminen Serbiassa on muuttunut hänen tukemisekseen. On korkea aika kysyä, oliko tämä hyvä keino päästä päämäärään.
Etnisiä puhdistuksia ja julmuuksia ei voida koskaan hyväksyä. On jo syytä lopettaa Miloseviin terrori, mutta myös NATOn pommitukset. On jo syytä esitellä poliittinen ratkaisu poliittiseen ongelmaan. Kuten Ruotsin entinen pääministeri Olof Palme sanoi: " Demokratiaa ei voida luoda pommittamalla kyliä, jotka aiotaan pelastaa." EU: lla on käytössään poliittisia, diplomaattisia ja taloudellisia keinoja. Balkanilla on käytettävä juuri niitä. EU: n on korkea aika myötävaikuttaa aktiivisesti siihen, että luodaan edellytykset Kosovon konfliktin poliittista ratkaisua varten. YK: n on korkea aika saada takaisin oikeutettu roolinsa ja EU: n vaatia YK: n rauhanturvajoukkoa Kosovoon, jotta pakolaiset voisivat palata turvallisesti takaisin.
EU-maiden on laadittava Balkanin aluetta varten mittava Marshall-suunnitelma tuhottujen yhteiskuntien jälleenrakentamiseksi mutta myös ehkäistäkseen sitä vihaa, joka muutoin luo kasvualustan tuleville konflikteille sukupolvien ajaksi. Sota on opettanut meille, että EU: n on nyt suunniteltava nopeasti välineitä niin konfliktien ratkaisuun, rauhanturvaamiseen, sovitteluun kuin sovinnon ja luottamuksen luomiseenkin. Jollemme voi löytää keinoja ratkaista konflikteja rauhanomaisesti, vaan meidän on pakko turvautua siinä sotilaallisiin keinoihin, koko EU: n ajatus kaatuu.

Lenz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voin olla samaa mieltä monista asioista, joista on puhuttu tänä iltapäivänä, mutten varmasti kaikista. Kukapa meistä ei seuraisi noita tapahtumia yhä huolestuneempana? Emmekö ole vuosien ajan puolustaneet ihmisoikeuksia Euroopan parlamentin jokaisessa istunnossa? Tänään teen sen luultavasti viimeisen kerran täällä.
Olemme puolustaneet ihmisoikeuksia suhteellisen verbaalisesti, monasti pienten ryhmien ihmisoikeuksia. Nyt on kyse sadoistatuhansista ihmisistä, joiden oikeuksia on loukattu toistuvasti - minun ei tarvitse taas luetella kaikkea - ja tämä on tapahtunut Euroopan sellaisessa osassa, jonne matkusti aiemmin paljon matkailijoita.
NATOn vastauksessa on minusta kaksi aivan erilaista näkökohtaa. Ensinnäkin siinä kannatetaan alueellista kansojen liittoa näiden ihmisoikeuksien puolustamiseksi ja vakaiden olojen palauttamiseksi Euroopan tähän osaan, jossa on kahdeksan vuoden ajan esiintynyt ihmisoikeuksien loukkaamisen ketjureaktio, ja aina samoista syistä. Maailmanjärjestö, jota juuri lainattiin, on kuitenkin täysin epäonnistunut tältä osin, sillä se ei ole ymmärtänyt uudistaa peruskirjaansa ja kansainvälistä oikeutta vaan moni asia on jäänyt vaille käytännön merkitystä, eikä se ole estänyt niitä konflikteja, joita varten se oikeastaan luotiin.
Jos on kokenut toisen maailmansodan - ja minä olen -, tietää, mitä merkitsevät pommit, pommien pelko, palavat talot ja uhrit lähiympäristössä. Sitä ei toivo kenellekään, eikä varsinkaan serbikansalle ja -lapsille, jotka johtajansa hulluuden vuoksi ajautuvat turmioon samoin kuin hän on ajanut satojatuhansia muita asuinsijoiltaan. Kenelläkään ei ole mitään Serbian kansaa vastaan! Kaikki suojelisivat serbialaisia lapsia samalla tavalla kuin Kosovon lapsia tai albaanilapsia. Nyt on puhuttava kerrankin selvästi tätä hulluutta vastaan.
YK: ta ei saa lainata vain silloin, kun sitä juuri tarvitaan, sekin pitäisi tietää. Tämä parlamentti ponnistelee sen puolesta - ja pidän tätä arvoisten komission jäsenten Emma Boninon, Hans van den Broekin ja muiden tehtävänä, joiden kanssa olemme työskennelleet kauan -, että tämä alue jälleenrakennetaan, kun on päästy niin pitkälle. Kaikkia neuvotteluja on käytettävä hyväksi, mutta vain silloin, jos tästä hulluudesta saadaan tehtyä loppu ja näille ihmisille tarjotaan todella taas kotimaa, suojelua ja rauhaa.

Rocard
 Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, säästän teidät runolliselta lennokkuudelta. Toivon myös säästäväni teidät kaikenlaiselta naiiviudelta.
Kun otetaan huomioon rikoksen kauheus, rikoksen, joka on jo nyt etnisen ryhmän murha ja kenties kansanmurha ja johon Milosevi on syyllistynyt, kuulun niihin, jotka ovat vakaasti sitä mieltä, ettei ollut mahdollista olla tekemättä mitään. Kuulun tämän parlamentin enemmistöön, joka kannatti väliintuloa kiihkeästi.
En usko myöskään hetkeäkään, kun on kyse tuosta raakalaisesta, Miloseviista, että iskujemme yksipuolinen lakkauttaminen ja poliittisten neuvottelujen käynnistäminen uudelleen vaikuttaisi häneen. Minusta tuntuu vaaralliselta edes mainita asiaa.
Tulokset ovat kuitenkin huolestuttavia. On selvää, että heikennämme Serbiaa, mutta emme oikeastaan Miloseviia. Kosovon etninen puhdistus pahenee. Albania, Makedonia ja Montenegro heikentyvät, eivätkä tulevaisuudennäkymät ole kovin hyvät. Kun tämä sota nyt on kuitenkin aloitettu, se on voitettava.
En puhu teille tulevaisuudesta. Täällä on ilmaistu monenlaisia kantoja. Yhdyn joihinkin niistä, mutta en kaikkiin. Minua kiinnostaa kysymys " miten" . Arvoisa ministeri, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, miten tätä väliintuloa valmisteltiin? Kuultiinko Euroopan unionia tai Euroopan unionin asianosaisia maita hyökkäyksestä? Esittikö unioni huomautuksia suunnitelman onnistumismahdollisuuksista ja siitä, oliko mahdollista korvaavaa suunnitelmaa olemassa? Pohtiko neuvosto, jonka puheenjohtaja olette, mahdollisuutta täydentää ilmaiskuja maajoukkojen väliintulolla, joka vaikuttaa ilmiselvältä kaikille niille, joilla on vähänkään strategista sivistystä? Etsikö ministerineuvosto tässä yhteydessä keinoja kehittää yhteistä strategista pohdintaa, jonka osatekijöitä voitaisiin toki ehdottaa puolustusliiton neuvostolle, mutta jotka olisivat varsinaisesti eurooppalaisia? Ja lopuksi viimeinen kysymys: voitteko sanoa meille tässä tilanteessa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, onko neuvosto tietoinen siitä, että on kiireellisesti kehitettävä - tietenkin puolustusliiton piirissä - varsinaisesti eurooppalaista analysointi- ja puolustuskykyä?

Gröner
Arvoisa puhemies, maailmanyhteisö on liian kauan sallinut Miloseviin saada tahtonsa läpi käyttämättä öljynvientikiellon kaltaisia pakotteita. Jo 90-luvulla kerrottiin Kroatiassa ja Bosnian sodassa aseina käytetyistä joukkoraiskauksista. Nyt kansainväliset avustusjärjestöt kertovat taas, että pakolaisryhmistä valikoidaan naisia ja viedään väkivaltaisesti väkisin mukana, ja että heidät palautetaan seuraavana aamuna puolikuolleina ja aivan järkyttyneinä tai he katoavat kokonaan.
Tämä nationalismin motivoima naisiin kohdistuva väkivalta, johon sisältyy kidutusta ja raiskauksia, kiihdyttää väkivallan, vihan ja koston kierrettä, jonka on tarkoitus tuhota kaikki toivo rauhanomaisesta monikansallisesta Kosovosta. Naisista tulee sotarikosten uhreja, koska he ovat naisia, ja unionin on tunnustettava se turvapaikan perusteeksi. Minun mielestäni on kuitenkin kyynisyyden huippu, että vatikaani sallii tässä tilanteessa naisille ehkäisyn, mutta leimaa raskauden keskeytyksen murhaksi.
Joillekin hallitustemme päämiehistä ja teidän kollegoistanne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Fischer, pitäisi kohota häpeän puna kasvoille, kun katsomme, keitä pakolaisia on vastaanotettu tai keitä ei. Neljä unionin maata ei ole vastaanottanut yhtään pakolaista. Unionin pitää lisätä humanitaarista apua ja pohtia välittömästi NATOn strategiaa. Meidän on lopetettava pommitukset, ja meidän on palattava neuvottelupöytään neuvotteluasemiin ja Venäjän on osallistuttava neuvotteluihin.

D'Ancona
 Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää puheaikani asiaan, joka liittyy minun valiokuntani työhön, nimittäin pakolaispolitiikkaan. Gröner puhui jo tästä. Kun sanon sanan " politiikka" , se on oikeastaan liikaa sanottu. Samalla kun yli 600 000 kosovolaista on paennut ja karkotettu kodeistaan, vajaat 18 000 heistä on otettu unionin jäsenvaltioihin. Saksa on ottanut heistä 10 000 huolehtiakseen, mikä tarkoittaa, että kaikkiin muihin jäsenvaltioihin on otettu yhteensä vajaat 8 000 kosovolaista. Ajatelkaa, että muutaman viikon aikana Euroopan köyhimmät alueet ovat joutuneet majoittamaan 600 000 ihmistä paitsi leireihin niin myös yksityisesti ihmisten koteihin. 600 000 ihmistä on kaksi kertaa enemmän kuin mitä me otamme rikkaisiin maihimme turvapaikanhakijoita koko vuoden aikana, sillä heitä tulee noin 300 000 vuodessa.
Me olemme osavastuussa pakolaisvirran syntymisestä. Meidän olisi pitänyt kuluneiden viikkojen aikana jo pitkään toteuttaa solidaarista ja humaania pakolaispolitiikkaa, niin että pakolaisia olisi jaettu oikeudenmukaisesti eri jäsenvaltioihin. Mielestäni neuvoston kykenemättömyyden osoittaa se, että tällaista päätöstä ei ole voitu tehdä, ja samalla myös kieltäydytään hyväksymästä tekojemme seurauksia. Arvoisa puhemies, tämän parlamentin täytyy joka tapauksessa painostaa neuvostoa, jotta se ryhtyisi vielä toimiin. Pakolaisista ja inhimillisistä kärsimyksistä ei päästä eroon 250 miljoonalla eculla. Me pyydämme, että huomattava määrä pakolaisia otetaan tilapäisesti suojeltavaksi jäsenvaltioihimme ja että sen lisäksi alueen maille annetaan kaikkea mahdollista aineellista tukea myös kriisin jälkeen.

Bonino
Arvoisa puhemies, tämä lienee toinen tai kolmas kerta, kun käsittelemme tätä aihetta. Aloitan teistä, puheenjohtaja Rocard. En tiedä, minkälaista tiedotusta unionin jäsenvaltioissa tai Pohjois-Atlantin neuvostoon kuuluvissa valtioissa on harjoitettu. Minä voin vain sanoa teille, että komissio sen enempää kuin humanitaariset järjestötkään eivät ole ainakaan humanitaarisissa asioissa saaneet tietoja jäsenvaltioilta, jotka kuitenkin ovat sekä Pohjois-Atlantin neuvoston sekä Euroopan unionin jäseniä. Ketään ei ole pidetty ajan tasalla, kenellekään ei ole ilmoitettu mahdollisista suunnitelmista tai tiedoista. Uskonkin, että humanitaarisesta näkökulmasta on kyse koordinointiongelmasta. Arvoisat parlamentin edustajat, henkilökohtainen auttamishalu sekä jäsenvaltioiden auttamishalu on jalo asia, mutta se tekee koordinoinnin lähes mahdottomaksi. Myös UNCHR: n on hyvin vaikeaa koordinoida satakuntaa yksityisillä lahjoituksilla rahoitettua kansalaisjärjestöä, kaikkia niitä 15 jäsenvaltion rakenteita, jotka on hyvästä syystä mobilisoitu apuun, sekä muita lahjoittajia Atlantin toiselta puolelta, Kanadasta, Norjasta, Japanista ja niin edelleen. Vakuutan teille, että koordinointia on helppo vaatia, mutta hieman vaikeampi hoitaa, myös siksi, että kaikki vaativat aivan oikeutetusti poliittista näkyvyyttä, josta olemme kaikki yhtä mieltä. Lopulta kyse on mitä ilmeisimmin ristiriitaisista eduista.
Kuinka avun päällekkäisyyttä voidaan välttää, kun lähes kukaan ei tiedä, mitä jäsenvaltiot tekevät? Kuinka vältetään ne virheet, jotka johtuvat auttamishalusta, johon yhdistyy vähäinen kokemus? On esimerkiksi vaikeaa tiedottaa, varoittaa tai estää jotakuta perustamasta leirejä paikkoihin, jotka eivät ole sopivia, koska kiireessä kukaan ei kysy neuvoa. Tällä haluan sanoa teille, että tällä hetkellä ei ole suurta puutetta rahoituksesta tai humanitaarisista hankkeista. On suuri puute koordinoinnista, kurista ja tärkeysjärjestystä koskevista päätöksistä. Katson, että tästä näkökulmasta katsottuna UNCHR: n eli meidän tehtävämme ei ole niitä helpoimpia.
Toinen kysymys, josta minulta kysyttiin ja jonka parissa työskentelemme, on kaikkein tärkein ongelma eli suojan tarjoaminen. On totta, että kaikkein eniten huomiota saavat leirit, joilla vallitsevat traagiset olot, mutta parlamentin jäsenten on tiedettävä, että valtaosa pakolaisista on majoittuneena hyvin köyhiin albanialaisiin tai makedonialaisiin perheisiin, kuten kaikki tietävät, ja että yksi suurimmista ponnistuksista, joita olemme tekemässä, on näiden perheiden auttaminen, jotta voidaan välttää yhteiskunnallisten jännitteiden syntyminen ja se, että kuukauden vieraanvaraisen vastaanoton jälkeen pakolaiset heitetään pihalle, mistä aiheutuu yhteiskunnallisia ongelmia.
Toinen alue, jolla toimimme hyvin aktiivisesti, on ennen kaikkea pahimpaan vaihtoehtoon eli talveen valmistautuminen. Ainakin osalle pakolaisista pyrimme hankkimaan tiilitaloja, pakolaiskeskuksia, joihin voidaan evakuoida mahdollisimman pian valtaosa pakolaisista, jotka asuvat teltoissa, ja tarjota heille asianmukaisemmat olot, mitä tulee terveyteen, hygieniaan tai ainakin ilmastoon.
On korostettava myös kolmea muuta vaarallista asiaa, jotka on otettava huomioon: ensimmäinen on Makedonia, joka muodostaa poliittisen ongelman. Vaikka olemmekin tietoisia Makedonian hallituksen poliittisesta ongelmasta, minusta Makedonian hallituksen suhtautuminen rajoille tuleviin pakolaisiin on sopimatonta - ja se on ollut sopimatonta useaan otteeseen. Katson, että vaikka heidän hankala tilanteensa ymmärretäänkin, humanitaaristen yleissopimusten rikkomista ei voida sallia kenellekään.
Toinen asia on Montenegro. Katson, että tässä yhteydessä ei pidä unohtaa, että Montenegrossa on yli 70 000 karkotettua, jotka muodostavat todellisen inhimillisen pommin. He eivät ole pakolaisia, joihin olemme tottuneet, vaan he ovat karkotettuja, inhimillisiä pommeja, joita käytetään, jos ja kun Milosevi niin päättää. Ja jos hän päättää lähettää 100 000 ihmisen inhimillisen pommin kohti Montenegroa, tämä aiheuttaa todellakin myös poliittista epävakautta koskevan ongelman.
Eräs seikka, jota ei myöskään pidä unohtaa, koskee Bosniaa, joka jo ennestään kovin vaikeassa tilanteessa on ottanut vastaan 50 000 pakolaista, tällä kertaa serbejä.
Kolmas asia, jonka parissa työskentelemme, ovat serbialueella olevat serbipakolaiset, joita varten olemme toteuttaneet erityistoimia. Käyn alueella uudestaan lähipäivinä, mutta pyytäisin teitä auttamaan meitä välittämään tämän viestin: tällä hetkellä humanitaarisen avun keskeisiä elementtejä ovat tärkeysjärjestys, kuri ja koordinointi, muutoin pelkään, että myös kaikkien suuri auttamishalu johtaa suureen kaaokseen.
Esitän kaksi muuta huomautusta, jotka ovat ehkä luonteeltaan hieman poliittisempia. Arvoisat kollegat, minä uskon, että kun vanhempamme valitsivat Euroopan yhteisön, he tekivät niin kahdesta syystä: ei koskaan enää sotaa Euroopassa eikä koskaan enää Auschwitzia. Nyt meidän on valittava näiden kahden vaihtoehdon välillä, koska molempien pois sulkeminen ei ole ollut mahdollista. Tarvitaan poliittista ratkaisua. Mutta mitä muuta sitten olemme tehneet viimeisen 10 vuoden ajan kuin etsineet poliittista ratkaisua Miloseviin kanssa? Minun mitä vaatimattomin näkemykseni on, että olemme yrittäneet liikaakin: konferenssista toiseen, diplomaattisesta kokouksesta toiseen, Geneven kokouksesta toiseen. Jos minun kuitenkin sallitaan sanoa, parempi myöhään kuin ei milloinkaan. Luultavasti on myöhäistä - olen yhtä mieltä siitä, että on liian myöhäistä - mutta tarvitsee vain koota luetteloa Osiekista Vukovariin, Srebrenicasta Sarajevoon, Bihaista Tuzlaan ja lukuisiin muihin häpeällisiin tekoihin, joihin ei ole reagoitu.
Ei voida sanoa, että koska emme puutu asioihin kaikkialla, emme puutu asioihin myöskään kotonamme. Luulen, että tämän osalta on erittäin selvää, että ainakaan Euroopan unionin vastuulle kuuluvat eivät niinkään Tasmanian ongelmat vaan ne ongelmat, jotka ovat kotonamme. Jos meillä ei ole rohkeutta edes tähän, jos katsomme, että eurooppalaisuus merkitsee vain yhteistä rahaa, vähän maataloutta ja, miksi ei, vähän kalastusta, mutta ei näiden kaikkien arvojen jakamista, eli etnisen puhdistuksen torjumista ainakin omalla mantereellamme, meidän ei ole enää mitään järkeä kutsua itseämme eurooppalaisiksi.
Suosionosoituksia

Fischer
 Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallikaa minun jatkaa suoraan siitä, mihin komission jäsen Bonino lopetti. Jos seuraa keskustelua - ja se muistuttaa sikäli kaikkia muita keskusteluja, joita olemme kuulleet viime viikkoina -, toteaa, että esille tuodaan erittäin paljon hyviä yksittäisiä perusteita, joita itsekin usein punnitsemme, joita itsekin ajattelemme. Mutta kun näihin asioihin pyritään liittämään vaihtoehto, havaitaan, että vaihtoehdosta ei ole kuultu. Tähän vaaditaan poliittista vaihtoehtoa. Kyllä! Mutta poliittinen ratkaisu ei ole mikään itsetarkoitus, vaan mitä poliittisella ratkaisulla halutaan saavuttaa? Poliittisella ratkaisulla pitää saada väkivalta loppumaan.
Suosionosoituksia
Poliittisella ratkaisulla pitää saada aikaan asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden paluu ja ennen kaikkea se, että nationalistinen hulluus ei jatku Balkanilla toista kymmentä vuotta ja aiheuta taas satojatuhansia kuolonuhreja.
Suosionosoituksia
Tämä tarkoittaa sitä, että poliittinen ratkaisu ei ole itsetarkoitus, vaan että meidän pitää puhua politiikan sisällöstä. Voin vain lisätä siihen, että tarjotkaamme Miloseviille rauhanturvajoukkoja. Se ilahduttaisi häntä. Hän on heti niiden kannalla, nimenomaan nyt. Ja minkä vuoksi? Koska silloin hänellä on se, mitä hän halusikin. Rauhanturvajoukot eivät vaikuta Miloseviiin. Kannatan voimakkaasti rauhanturvajoukkoja, kannatan voimakkaasti sellaista Eurooppaa, jossa väkivallalla ei ole enää merkitystä. Mutta miten suhtaudumme sellaiseen ihmiseen, joka käyttää häikäilemätöntä väkivaltaa, eikä vain kerran, kaksi tai kolme kertaa vaan jo kymmenen vuoden ajan?
Suosionosoituksia
Minun nähdäkseni kyse ei ole pelkästään moraalista. On kyse Euroopan turvallisuudesta, Euroopan tulevaisuudesta. Tarkoitan sitä, että jos olisimme käyttäneet väkivaltaa kevytmielisesti, hyväksyisin arvostelun, mutta joukkohaudoissa on ainakin 200 000 ihmisen jäännökset, koska käytimme väkivaltaa liian myöhään. Katsokaa Bosniaa! Onko muisti noin lyhyt? Karad&#x017E;i oli mukaa Genevessä ja allekirjoitti sopimuksia, jotka eivät päteneet Bosniassa enää tunnin päästä. Niin ei käynyt kerran eikä kymmenen kertaa, en tiedä montako kertaa, lukemattomia kertoja! Mitä pitää vielä tapahtua? Se on kysymys, joka meidän on kysyttävä itseltämme. Jokainen kysyy sitä tietysti itseltään - ainakin voin sanoa niin Saksan hallituksen puolesta, mutta luultavasti myös jokaisen asianosaisen hallituksen puolesta -, kun on vastuussa, kysyy sitä öin ja päivin, jatkuvasti. Monessa puheenvuorossa, jonka kuulin, sekoitetaan kuitenkin syy ja seuraus.
Suosionosoituksia
Emme saa sekoittaa syytä ja seurausta! Syynä on Miloseviin politiikka. Hän ei ole nationalisti vaan kyynikko. Hän haluaa säilyttää valtansa. Sen vuoksi hän taktikoi hyökkäävän serbinationalismin avulla. Hän on päästänyt tiikerin valloilleen ja yrittää ratsastaa sillä, ja jos hänen sallitaan jatkaa, hän ei ainoastaan suista turmioon kokonaista Euroopan aluetta vaan aiheuttaa muitakin viattomia ihmisuhreja. Kukaan meistä ei pitänyt mahdollisena, että tämä julma karkottaminen, tämä maastamuutto voisi olla näin julmaa, näin valtavaa.
Emma Boninohan sanoi aivan oikeutetusti, että on kyse inhimillisistä pommeista eli että karkotusten avulla harjoitetaan niin sanotusti kaksinkertaisen kyynisesti julmaa politiikkaa naapurivaltioita vastaan. Eurooppa ei voi hyväksyä sitä! Jos poliittinen ratkaisu tarkoittaisi sitä, että tämä hyväksytään, se olisi väärä poliittinen ratkaisu. Se olisi vastakohta sille, mitä haluamme.
Suosionosoituksia
Pyrimme saamaan läpi sellaisen poliittisen ratkaisun, jossa väkivallan käyttö perustuu ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, yhteiseen turvallisuuteen ja kaikkien pakolaisten paluuseen, kansainvälisen valtioyhteisön valtuutuksella. Sellaisen poliittisen ratkaisun pyrimme saavuttamaan. Se edellyttää kuitenkin sitä, että Belgradilla ei ole ensinnäkään epäilystäkään valtioyhteisön päättäväisyydestä ja että se toiseksi käsittää, ettei Serbialla eikä Miloseviilla henkilökohtaisesti ole mahdollisuuksia sotilaalliseen ratkaisuun.
Tästä syystä pidän poliittista ratkaisua ja aseiden vaientamista aivan välttämättömänä. Minusta ei ole ainoastaan tarpeen tehdä täällä ehdotuksia, joista voidaan sitten keskustella tai joita voidaan pohtia ja joita voidaan sitten myös toteuttaa selvältä sisällölliseltä pohjalta, vaan pidän sitäkin aivan välttämättömänä. Toisaalta pitää myös olla selvää, haluan korostaa sitä vielä kerran, että syytä ja seurausta ei saa sekoittaa! Milosevi on vastuussa tästä sodasta! Se on toivoakseni viimeinen verinen kierros. Jos emme pysäytä häntä, seuraavana on vuorossa Montenegro, sitten seuraa Sand&#x017E;ak, sitten Vojvodina, ja sitten meillä on ennen pitkää taas saman sodan uusi kierros, nimittäin Makedoniassa. Siitä olen varma. Sen vuoksi vaihtoehtona voi olla, kaikkien kuulemieni hyvien perusteiden nojalla, vain poliittinen ratkaisu, mutta sen on perustuttava väkivallasta luopumiseen, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja pakolaisten paluuseen. Belgradin on käsitettävä se. Miloseviin on otettava tämä askel!
Suosionosoituksia

Puhemies
Kiitoksia, neuvoston puheenjohtaja Fischer.
Olen ottanut vastaan seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.

YUTP
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista aiheista:
Spencerin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0242/99) Euroopan unionin asemasta maailmassa: yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttaminen vuonna 1998, -Spencerin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0219/99) Euroopan parlamentin suosituksesta neuvostolle yhteisestä strategiasta suhteissa Venäjän federaatioon, -neuvoston julkilausuma yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan nimeämisestä.
Spencer
Arvoisa puhemies, toivon, että puheenjohtaja ilmoittaa päätöksestä nimittää korkea edustaja Kölnissä pidettävässä neuvoston kokouksessa. Kutsumme työjärjestyksemme mukaisesti voittaneen ehdokkaan pitämään puheen ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa 21. kesäkuuta, niin että voimme esittää myönteisen suosituksen heinäkuun täysistunnolle.
Olemme sillä kannalla, että korkean edustajan on oltava vaikutusvaltainen henkilö eikä mikään neuvoston sisäisen valtataistelun luoma hahmo. Suhde, jonka voittanut ehdokas luo parlamenttiin ja komissioon on käsittääksemme ulkopolitiikan johdonmukaisuuden kannalta keskeinen tekijä.
Vuosi 1998 oli vuosi, jolloin ulkopolitiikan johdonmukaisuuteen liittyvät toiveemme asetettiin koetukselle. Euro on otettu käyttöön 12 viime kuukauden aikana, ja me ansaitsemme sellaisen ulkopolitiikan, joka sopii yhteen muun maailman odotusten kanssa, joita Amsterdamin sopimuksen mukaiset uudet ulkopolitiikan rakenteemme ovat herättäneet. Vuosi 1998 oli vuosi, jolloin uudet ulkopoliittiset rakenteemme luotiin Amsterdamin sopimuksen perusteella. Ansaitsemme sellaisen ulkopoliittisen rakenteen, joka tarjoaa sen puhelinnumeron, jota Henry Kissinger pyysi jo sukupolvi sitten. Vuosi 1998 oli se vuosi, jolloin kohtasimme ensimmäistä kertaa Euroopan puolustuksen todellisen tilan. Ansaitsemme sellaisen ulkopolitiikan, jota tuetaan puolustusrakenteemme selkeydellä ja johdonmukaisuudella, etenkin mitä tulee Länsi-Euroopan unioniin.
Mietinnössäni esitellään yksityiskohtaisesti unionin välineiden käyttöä kautta maailman. Tarina on tuttu viime vuosilta; se on tarina, jossa epätäydelliset toimielimet rimpuilevat epävakaassa maailmassa. Haluamme voimakkaan korkean tason edustajan, voimakkaan politiikan suunnittelu- ja ennakointiyksikön sekä voimakkaan komission rakenteen, jossa komission jäsenten yhtenäinen joukkue hoitaa ulkosuhteita. Haluamme sellaista YUTP: n, jonka rahoitus on tarkoituksenmukainen, joka on opillisesti ja älyllisesti uskottava ja joka käyttää täysimääräisesti menestyksellistä kriisienehkäisyverkostoa.
Eurooppa on maailman voimatekijöitä. Sen on löydettävä yhteinen ääni, jota voitaisiin käyttää muuallakin kuin lähipiirissämme. Hämmentynyt hiljaisuutemme Iranin, Irakin tai Etu-Intian niemimaan kaltaisissa kysymyksissä johtuvat näkökenttämme sokeista pisteistä, jotka heijastelevat sitä, että Eurooppaa on rakennettu 50 vuoden ajan kivi kotimaiselta kiveltä sen sijaan, että oltaisiin noudatettu maailmanlaajuista näkemystä paikastamme diplomatian maailmassa.
Ulkopolitiikkamme perustuu ihmisoikeuksiin ja ihmisarvoon. Miten voisi olla muutenkaan, kun otetaan huomioon kauhun ja sisällissotien täyttämä oma yhteinen perintömme? Vaikka sitä voikin olla tuskallista pohtia, ei ole muutakaan selitystä sille, että unioni valmistautuu käymään sotaa - ei öljyn eikä vallan vuoksi vaan vastustaakseen pahuutta, Euroopan sydämessä tapahtuvaa etnistä puhdistusta.
Kaikista käytössämme olevista välineistä yhteisten strategioiden pitäisi olla voimakkaimpia. Niiden oletetaan johtavan Euroopan askelia maailmassa korkeimmalta tasolta lähtien. Lähdemme perustellusti liikkeelle siitä, että määrittelemme suhteemme Venäjään, yhteisen eurooppalaisen talon naapuriimme. Uuden välineen luominen tärkeimmän naapurimme kanssa voi olla yltiöpäisen rohkeaa kriisin tiimellyksessä. En ole vakuuttunut siitä, että teksti, jota neuvosto tarkastelee paraikaa, on vielä tarpeeksi hyvä. Tekstin kiireellinen valmisteleminen ilman korkean edustajan tukea ja ottamatta huomioon sen enempää todellisuutta kuin parlamentin kuulemisjärjestystäkään on nähdäkseni ylimielistä. Se on Brysselin kansallisten diplomaattien taikapiirin hulluttelua, diplomaattien, jotka uskovat edelleen, että tulevaisuuden haasteisiin voidaan soveltaa vanhoja työmenetelmiä. Emme pyrkineet välittämään kielteistä viestiä Moskovaan ehdottamalla 4 kohdassa, että neuvosto lykkäisi yhteisen strategian hyväksymistä Helsingin huippukokoukseen saakka, kaukana siitä, vaan pyrimme varmistamaan, että kiireellisyys ei ajaisi tärkeyden edelle. Myönnän kuitenkin, että Venäjällä on sellaisia hallituksen ulkopuolisia tahoja, jotka eivät ole sitoutuneet edistämään myönteisiä suhteita ja jotka voisivat tarkoituksellisesti tulkita motiivejamme väärin. Suosittelen tästä syystä parlamentille mielelläni sosialistiryhmän jättämän tarkistuksen 2 hyväksymistä.
Sota heittää kovan valon kaikkien verukkeidemme, puolitotuuksiemme ja toimielimiin liittyvien improvisointiemme päälle.
Eurooppa ja suhteemme Venäjään ja Yhdysvaltoihin eivät ole enää entisellään sodan jälkeen. Jos tuo kova valo haastaa meidät määrittelemään kantamme maailmaan, se tekee niin Yhdysvaltojenkin osalta. Mietinnössäni moititaan ankarin sanoin Yhdysvaltain ulkopolitiikan harjoittamista, eikä vähiten sitä, että siinä on kallistuttu taloudellisten etujen puoleen. Minusta näyttää siltä, että Washingtonissa vallitsee edelleen kaksi kantaa: toisen mukaan Washington pitää itseään yhdysvaltalaisen valta-aseman yksinapaisen maailman keskipisteenä, ja toisessa kannassa myönnetään realistisemmin, että Yhdysvallat on supervalta, jonka toiminta on tehokkainta, kun se harjoittaa toimivaltuuksiaan yhdessä Euroopan kanssa.
Arvoisa puhemies, uusi todellisuus ei ole missään niin ilmeistä kuin Balkanin maissa. Eurooppa on koetuksella Balkanin maissa viiden seuraavan vuoden aikana. Se on keskeistä suhteessamme Venäjään, se on keskeistä NATOn uskottavuuden kannalta, se on keskeistä Euroopan NATO-roolin kannalta.
Olen käynyt viime viikkojen aikana kahdesti Euroopan kaakkoisosassa. Pakolaisleirien kauhutarinoiden ohella muistan selkeän epäilyksen, jolla toimintaamme suhtaudutaan Balkanin maissa. Tämä epäilys ei perustu ainoastaan ymmärrettävään pelkoon, joka johtuu mahdollisuudesta joutua sotimaan vaarallista ja ennalta arvaamatonta paikallista tappelupukaria vastaan. Se ei ole eristävän ja hajottavan sodan taloudellisten seurauksien oikeutettua pelkoa. Se on syvempää pelkoa siitä, että länsimaat pettävät heidät.
Uskon lujasti siihen, että meidän on ryhdyttävä yhtenäiseen eurooppalaiseen aloitteeseen Balkanin maissa kaikkia välineitämme käyttäen. Suhtaudun optimistisesti siihen, että Euroopan politiikan tutkimuskeskuksen ehdotukset nimetään uudelleen " Prodin suunnitelmaksi" , jälleenrakennusta, avoimuutta, kehitystä ja Eurooppaan yhdentymistä koskevaksi suunnitelmaksi.
Suhtaudun myönteisesti professori Prodin kaukonäköisyyteen, kun hän sanoi viikkoja sitten, että Euroopan suhteet Balkanin maihin on nähtävä pikemminkin osana unionin laajentumista kuin ulkopolitiikkana. Tällainen suunnitelma edellyttää onnistuakseen kuitenkin muutosta molemminpuolisissa suhteissamme. Meidän on lakattava pitämästä Balkanin maita varastona, johon voimme sijoittaa kaiken, mitä eniten pelkäämme itsessämme. Niiden on opittava luottamaan unioniin ja siihen, että ne ovat täysin eurooppalaisia.
Moni asia perustuu Balkanin maiden erilaisuuteen ja etenkin ortodoksisen kirkon uskonnollisen perinnön erilaisuuteen. Meidän on todella pyrittävä ymmärtämään yhteistä kohtaloamme eurooppalaisina.
Eurooppalaisissa puheissa mainitaan usein, että kreikkalainen ja roomalainen perintömme on muovannut meidät. On kuitenkin länsieurooppalaisen opetushistorian erhe, että tämä määritellään Antiikin Kreikan ja keisarien Rooman mukaan. Länsimaisessa kouluhistorian perinteessä unohdetaan usein, että oli kaksi Roomaa. Syyllistymme sen unohtamiseen, että Konstantinopoli oli vuosisatojen ajan alkuperäinen eurooppalainen kulttuurikaupunki, kun nykyisen ministerineuvoston jäsenten esi-isät asuivat leireissä menneen kukoistuksen raunioilla. Nyt on tosiaankin tullut aika julistaa, että Diocletianuksen tekemä keisarikunnan jako oli tarpeeton, ja hyväksyä se, että Sofia, Skopje ja Sarajevo sekä Budapest, Bukarest ja Belgrad ovat kaikki saman sivistyksen perillisiä.
Jos on tarpeen esittää anteeksipyyntö siitä, miten länsieurooppalaiset toimivat ristiretkien aikana, sen ei pitäisi liittyä Jerusalemin valloitukseen vaan siihen, että frankkiritarit hävittivät Konstantinopolin. Sillä, että Länsi-Eurooppaan ei luoteta, on pitkä historia takanaan, ja asia on korjattava kiireellisesti.
Tonavan on mielestäni muodostuttava yhtenäisyytemme symboliksi sen sijaan, että se olisi tukkiutunut valtimo Euroopan vartalossa. Suosittelen parlamentille ja neuvoston puheenjohtajalle hänen pyhyytensä Konstantinopolin patriarkan aloitetta, jonka mukaan syyskuussa pidettäisiin uskontoa, tiedettä ja ympäristöä koskeva symposiumi, jossa alueen kaikkien viiden suuren uskonnon edustajat - ortodoksit, katoliset, protestantit, juutalaiset ja muslimit - purjehtisivat Regensburgista Mustallemerelle niin ympäristön kuin sovittelunkin nimissä. Sekä paavilla että patriarkalla on tässä roolinsa esitettävänään. Serbiaa vastaan käytävän sodan on oltava Euroopan viimeinen sisällissota. Uskonnollisen kiihkoilun ja kansallismielisyyden sekoitus on unohdettava Tonavalla niin kuin Reinilläkin tehtiin 50 vuotta sitten.
Olivatpa nämä viikot miten vaarallisia hyvänsä, ne ovat täynnä mahdollisuuksia. Nyt on se hetki, jolloin Eurooppa kasvaa ulkosuhteissaan. Meidän on hyväksyttävä näinä viikkoina, että Euroopan rooli edellyttää vastuun lisäksi puheita, että meidät on kuormitettu niin vaikeuksilla kuin yksityiskohdillakin. Meidän on opittava näinä viikkoina olemaan oma itsemme sen sijaan, että olisimme vain osa muiden strategiaa. Vakuutamme näinä viikkoina, että me muodostamme Euroopan, koko Euroopan.
Arvoisa puhemies, suosittelen mietintöjäni parlamentille.

Fischer
neuvosto. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mitä olemme saavuttaneet Saksan neljän kuukauden puheenjohtajakauden aikana? Ne ovat myös samat neljä kuukautta, jonka euro on ollut käytössä. Amsterdamin sopimus tuli voimaan neljä päivää sitten. Se ei tosin aiheuta vallankumousta, mutta se edustaa tärkeää välivaihetta yhdentymisessä, kansalaisten lähelle pääsemisessä ja demokratiassa. Sen vuoksi sopimusta ei saa aliarvioida. Se vahvistaa varsinkin parlamentin asemaa unionin toimielinjärjestelmässä, mikä on ratkaiseva edistysaskel.
Sen lisäksi se tarjoaa parantamalla unionin ulkopoliittisia välineitä sille mahdollisuuden muokata yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa tehokkaammaksi, yhdenmukaisemmaksi ja vakuuttavammaksi. Puheenjohtajamaa Saksa on sen takia tehnyt kaikkensa, jotta sopimusta voitaisiin soveltaa täydessä laajuudessaan heti ensimmäisestä päivästä alkaen. Meidän on nyt käytettävä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uusia välineitä mahdollisimman laaja-alaisesti, alkaen siitä, että päätämme naapurialueisiin kohdistuvasta laajasta ja yhdenmukaisesta politiikasta. Se on yhteisten strategioiden tavoite. Ensimmäinen strategia koskee Venäjää, muiden eli Ukrainaa, Balkanin länsiosaa ja Välimeren aluetta koskevien strategioiden pitää seurata mahdollisimman nopeasti.
Olemme viime kuukausina saavuttaneet laajan yksimielisyyden Venäjän-strategian sisällöstä ja rakenteesta. Sen vuoksi olen luottavainen ja toista mieltä kuin arvoisa edellinen puhuja, vaikka voin hyvin ymmärtää monia perusteitanne, ennen kaikkea menettelytapojen osalta sekä valiokunnan ja parlamentin etujen osalta, sillä jos nyt lykkäisimme Venäjän-strategian toteuttamista, se olisi nykyisessä tilanteessa kohtalokkaan kielteinen signaali. Voin siis vain kehottaa olemaan siirtämättä asiaa Helsinkiin, nimenomaan nykyisessä tilanteessa. Miettikääpä sitä, että tämä ei liity pelkästään Kosovoon vaan Venäjän taloudellisen ja sosiaalisen epävakauden tilaan ylipäänsä. Euroopan kääntyminen naapurinsa Venäjän puoleen on ratkaisevan tärkeää, ja lisään siihen vielä, että sama pätee Ukrainan-strategiaan. Uskon, että ongelma on siellä samankaltainen. Tästä syystä olen luottavainen sen osalta, että strategiasta voidaan päättää Kölnissä. Venäjän-strategian tavoitteena on auttaa kehittämään tämän tärkeän naapurin demokratiaa ja oikeusvaltiota sekä tukemaan yhdentymistä Euroopan taloudelliseen ja sosiaaliseen alueeseen, vahvistaa suhteita ylipäänsä ja saada ne kehityskelpoiselle pohjalle.
Kosovon kriisi tekee erittäin selväksi sen, kuinka tärkeää Venäjän rakentava yhteistyö on Euroopan rauhan säilyttämiseksi. Yksi lännen tärkeimmistä tehtävistä on se, että emme anna Kosovossa käytävän raakalaismaisen sodan lisäksi Venäjän-suhteidemme kääntyä huonoon suuntaan, vaan että kehitämme kumppanuuttamme edelleen. Tiivis yhteistyö Moskovan kanssa poliittisen ratkaisun löytämiseksi Kosovossa osoittaa, että Venäjälläkin ajatellaan niin. Venäjän on oltava uuden Euroopan läheinen kumppani, ja meidän on ponnekkaasti pyrittävä siihen.
Venäjän-strategiasta saatuja kokemuksia on käytettävä sen jälkeen mahdollisimman nopeasti hyväksi muiden strategioiden laadinnassa. On tärkeää, että kiinnitämme tällöin kunnolla huomiota alueiden väliseen tasapainoon, sillä etelän vakaus on eurooppalaisille yhtä tärkeää kuin idän vakaus. Sallikaa minun lisätä tämä asia tämän puolivuotiskauden neuvoston puheenjohtajana: tänä puolivuotiskautena, jonka olen ollut Saksan ulkoministeri ja tammikuun alusta alkaen EY: n neuvoston puheenjohtaja, minulle on käynyt yksi asian täysin selväksi: eurooppalainen ulkopolitiikka ei voi enää katsoa itään tai etelään, vaan ne ovat molemmat konfliktikenttiä, ongelmakenttiä, jotka koskevat meitä samalla tavalla. Olkoon kyseessä sitten kaakko, Balkanin eteläosa ja Kosovon sota ja kriisi, jotka on hoidettava, tai olkoon kyseessä Stuttgartin Välimeri-konferenssi, jossa jouduimme yhtäkkiä käytännössä keskelle Lähi-idän konfliktia - sanan fyysisessä merkityksessä - oikealla puolella israelilaiset, vasemmalla palestiinalaiset, ja olimme yhtäkkiä mukana neuvotteluissa, ja onnistuimme pitämään molemmat osapuolet konferenssin istuntosalissa, mikä ei ollut ollenkaan selvää niiden odotusten valossa, joita meillä oli, sen poliittisen tilanteen valossa, ennen kaikkea Israelin vaalien takia, tai olkoon kyseessä nykyiset neuvottelut Venäjän kanssa, ja Ukrainan. Kaikki tämä tekee selväksi, että Euroopan ulkopolitiikan on lähdettävä eurooppalaisesta lähtökohdasta eikä se saa asettaa vastakkain itää ja etelää. Se olisi kielteinen näkökulma. Se heijastuisi Eurooppaan.
Sen vuoksia asetimme Stuttgartissa järjestetyssä kolmannessa Euro-Välimeri-konferenssissa tärkeän painopisteen etelään, ennen kaikkea siten, että onnistuimme sopimaan tulevan rauhaa ja vakautta koskevan Euro-Välimeri-peruskirjan perusteista. Euroopan asettuminen kosovolaisten oikeuksien puolustajaksi on tärkeä merkki kristittyjen ja muslimien yhteiselämästä tulevassa maailmassa, sillä se osoittaa, että Eurooppa muodostaa uskonnoista riippumattoman arvoyhteisön. Arvoisa puhemies, te käsittelitte puheessanne erittäin perusteellisesti nimenomaan tätä näkökohtaa.
Erittäin tärkeää on myös se, että eurooppalaiset ovat edelleen yksimielisiä Lähi-idän rauhanprosessin nykyisessä vaikeassa vaiheessa ja olivat yksimielisiä myös valtioiden ja hallitusten päämiesten 25. maaliskuuta antamassa Lähi-itää koskevassa julkilausumassa. Tänään menee umpeen Oslon väliaikainen sopimus. Olemme iloisia palestiinalaisten viisaasta päätöksestä olla ryhtymättä nyt yksipuolisiin toimiin ja toivomme, että vakavat neuvottelut jatkuvat taas mahdollisimman pian.
EU: n ja maailman muiden alueiden väliset suhteet ovat myös erittäin tärkeitä Saksan puheenjohtajakaudella. Berliinissä järjestetty ASEAN-kokous tiivisti edelleen vuoropuhelua ja yhteistyötä aasialaisten kumppaniemme kanssa. Odotamme poliittisten, taloudellisten ja kulttuuristen suhteidemme Latinalaiseen Amerikkaan kehittyvän Rio de Janeirossa pidettävän ensimmäisen Euroopan ja Latinalaisen Amerikan välisen huippukokouksen ansiosta. EU: n ja Yhdysvaltojen välisen huippukokouksen Kölnissä on tarkoitus edistää voimakkaasti transatlanttista kumppanuutta ja ottaa samanaikaisesti mahdollisuuksien mukaan ainakin esiin ajankohtaiset, esimerkiksi banaaneja, hormonilihaa, äänenvaimentimia ynnä muita koskevat konfliktit rakentavasti, ratkaisuun pyrkien.
Amsterdamin sopimuksen mukainen YUTP: n korkea edustaja nimitetään Kölnin Eurooppa-neuvostossa. Puheenjohtajamaa Saksa kannattaa sitä, että tälle miehelle tai naiselle annetaan suuri poliittinen painoarvo ja mahdollisuus saada asioita läpi. Hänen on saatava tärkeä rooli, jotta hän voi sekä ulkosuhteiden keskipisteenä että sisäisten suhteiden osalta edistää mahdollisimman toiminnallisen eurooppalaisen ulkopolitiikan kehitystä.
Korkean tason edustajan pitäisi sen vuoksi olla mahdollisimman aktiivinen sisäisen yhteisymmärryksen luoja.
Yksi tärkeä aihe tällä puolivuotiskaudella on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka. Kosovon konflikti on osoittanut taas, että Yhdysvaltojen läsnäolo ja osallistuminen perusarvojemme eli Euroopan rauhan, ihmisoikeuksien ja demokratian puolustamiseen on edelleen välttämätöntä. Yhdysvaltojen liian suuri painoarvo Kosovon konfliktin sotilaallisessa sekä poliittisessa hoitamisessa on tosin tehnyt yhtä selväksi, kuinka välttämätöntä Euroopan ulko- ja turvallisuuspoliittisen toimintakyvyn vahvistaminen on, jotta se kykenee tulevaisuudessakin hoitamaan tehokkaasti itse kriisinsä. Tony Blairin Pörtschachissa tekemä aloite ja ranskalaisten ja brittien Saint Malon kokous antoivat meille hyvän mallin, ja Saksan puheenjohtajakauden tärkeänä tehtävänä oli tämän uuden energian hyödyntäminen. Saimme aikaan sen, että NATO tuki Washingtonin huippukokouksessaan rajoituksetta Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämistä. Tällöin kävi myös selväksi, kuinka tärkeää EU: n ja NATOn välinen kumppanuuteen perustuva yhteistyö tulevaisuudessa on.
Puheenjohtajamaa laatii Kölnin Eurooppa-neuvostolle selonteon, jossa on tarkoitus esittää esittämistämme suuntaviivoista hahmottuva periaatteellinen yhteisymmärrys sekä päätös WEU: n sulautumisesta EU: hun EU: n perustamissopimuksen 17 artiklan mukaisesti, mukaan lukien tavoitteena oleva päivämäärä, joka on verraten pian. Jos onnistumme pääsemään yksimielisyyteen siitä, luomme edellytykset eurooppalaisten yhdenmukaiselle toiminnalle.
Esitin 12. tammikuuta pitämässäni puheessa Euroopan yhdentymisen jatkokehitystä koskevia näkökulmia, ja haluaisin tehdä tänään saman YUTP: n osalta. Haluaisin korostaa neljää kohtaa. Ensinnäkin: Euroopan unionin pitää ottaa maailmanlaajuisena toimijana huomioon ihmisoikeuksien kasvanut merkitys harjoittamalla pontevaa ihmisoikeuspolitiikkaa. Sen vuoksi se laatii Saksan ja Ison-Britannian aloitteen pohjalta tänä vuonna ensimmäistä kertaa oman ihmisoikeuskertomuksen, jonka on tarkoitus lisätä EU: n ihmisoikeuspolitiikan avoimuutta ja käsitellä sekä eri aiheisiin että eri maihin liittyviä kysymyksiä. Euroopalla on ratkaisevan tärkeää kokemusta siitä, kuinka tärkeää ihmisoikeusryhmien työ oli entisessä Varsovan liitossa ja kuinka ratkaiseva Helsingin sopimus oli kommunistisen diktatuurin loppumiselle entisessä Neuvostoliitossa ja Itä-Euroopassa. Tämä poliittisen vuoropuhelun, taloudellisen avautumisen ja ihmisoikeuksien puolesta esiintymisen rinnakkaisuus on eurooppalaisille testamentti, jonka on määrättävä heidän ihmisoikeuspolitiikkaansa myös maailman muilla seuduilla. Sen takia emme saa väsyä tukemaan demokratian kannattajia ja ihmisoikeuksien puolesta taistelevia kaikkialla, missä heitä sorretaan.
Sen vuoksi EU on selväsanaisesti arvostellut Kiinan ihmisoikeustilannetta Geneven ihmisoikeuskomissiossa useissa interventioissa, viimeksi EU: n äänestysselityksessä, joka koski kiinalaisten pyyntöä jättää Kiinan tilanne käsittelemättä. Tuomitsemme erityisesti poliittisten toisinajattelijoiden kohtelun, kansainvälisesti katsoen vertaansa vailla olevan kuolemanrangaistuksen käytön sekä vähemmistöjen kohtelun, ennen kaikkea Tiibetissä. EU vaatii painokkaasti Kiinan hallitusta varmistamaan, että todellisessa ihmisoikeustilanteessa ja demokratian ja oikeusvaltion kunnioittamisessa edistytään. EU: n on kiinnitettävä myös enemmän huomiota ihmisoikeuksien kunnioittamiseen omalla alueellaan. Ihmisoikeudet, demokratia ja oikeusvaltio on nimitetty Amsterdamin sopimuksessa yksiselitteisesti jäsenyyden edellytykseksi, ja niiden noudattamatta jättämisestä voi seurata rajoituksia jäsenoikeuksiin.
EU luo toivoaksemme Kölnin Eurooppa-neuvostossa perusteet Euroopan perusoikeuksien peruskirjan laatimiselle, mikä lisäisi sen kansalaisten oikeuksia. Tällainen peruskirja voisi myöhemmin muodostua Euroopan perustuslain olennaiseksi osaksi. Kansalaisoikeuksien kirjaaminen voi olla esikuvana myös unionin laajentuessa.
Toiseksi: EU: n on tarjottava Kaakkois-Euroopan maille Kosovon kriisiä pitemmälle ulottuvia poliittisia ja taloudellisia näköaloja, rauhan ja yhdentymisen laaja-alaista visiota ja pitkälle ulottuvaa lähestymistapaa. Kaakkois-Euroopan vakaussopimusta arvostettiin jo äskeisessä keskustelussa laajalti.
Kolmanneksi: tämän lisäksi haluamme saada aikaan seuraavan asian: mitä toimintakykyisemmäksi unioni muuttuu, nimenomaan myös YUTP: n alalla, sitä parempaa on oltava demokraattisen valvonnan ja eurooppalaisen politiikan legitiimiyden. Puheenjohtajamaa Saksa kannattaa sen takia sitä, että Euroopan parlamentin oikeuksien laajentaminen otetaan käsiteltäväksi seuraavassa hallitusten välisessä konferenssissa, jossa käsitellään toimielinuudistusta ja jonka aikataulun aiomme laatia kesäkuussa Kölnissä.
Neljänneksi: voimme lujittaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa pitkällä aikavälillä vain esiintymällä yhtenäisemmin ulospäin G8-maiden kokouksissa, kansainvälisissä rahoituslaitoksissa, erityisesti YK: ssa, ja soveltamalla laajemmin enemmistöpäätöksiä. Yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa ei ole kuitenkaan edessä olevassa vaiheessa kyse toimielinuudistuksen jatkamisesta vaan mahdollisimman laajasta yhteisestä toiminnasta ja uusien välineiden mahdollisimman tehokkaasta käytöstä. Meidän opittava entistä paremmin muuttamaan ajattelutapaamme ja mukauttamaan kansalliset etumme eurooppalaisiin etuihin.
Olemme onnistuneet Saksan puheenjohtajakauden aikana säilyttämään tai jopa kehittämään Euroopan unionin päättäväisyyttä ja toimintakykyä useissa ulkopoliittisesti vaikeissa asioissa Kosovossa ja Kiinan, Lähi-idän ja monien muiden alueiden osalta. Menestys on meidän kaikkien ansiota, ja asioiden on kehityttävä samalla tavalla. Meidän on saatava lähivuosien aikana aikaan poliittisesti toimintakykyinen Eurooppa, sillä vain siten Euroopan unioni pystyy kohtuullisesti ajamaan etujaan ja arvojaan 2000-luvun moninapaisessa maailmassa.

Titley
 Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa tarttumalla tilaisuuteen ja toivottamalla Spencerille kaikkea hyvää tulevaisuudessa sekä ilmaisemalla sen toivomuksen, että hänen huomattaville lahjoilleen löydetään käyttöä. On ollut todella mielenkiintoista työskennellä hänen kanssaan viimeisten kahden ja puolen vuoden ajan jo senkin vuoksi, etten koskaan tiennyt, mihin hän ryhtyisi seuraavaksi.
Palatakseni keskusteluun minun on sanottava, että olen viime vuosina toisinaan ajatellut, että YUTP ei ole tarkoittanut yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa vaan sisällöttömyyttä, välttelyä ja kivettynyttä teeskentelyä. Suunnasta ja päättäväisyydestä ei ole usein ollut tietoakaan. Se on jossakin määrin ymmärrettävää, koska toimimme kansallisen itsemääräämisoikeuden arkaluonteisimmalla alueella; on ollut vaikeaa yhdistää kansallisvaltioita erilaisine intresseineen ja käytäntöineen, ja meidän on selvästi pitänyt aloittaa rauhallisesti. Kuten Spencer sanoi, jos pystymme ottamaan euron käyttöön, meidän pitäisi pystyä ottamaan käyttöön todellinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Kosovon tapahtumat ovat taatusti osoittaneet vastauksemme epätarkoituksenmukaisuuden, ja meidän on pidettävä sitä esimerkkinä, joka kannustaa meitä menemään pidemmälle.
Olemme syyllistyneet monessa mielessä omahyväisyyteen: sanomme usein, että Euroopan unionin perusajatuksena on päästä eroon Euroopan rajoilla käytävistä sodista, ja unohdamme, mitä aivan Euroopan rajojen ulkopuolella tapahtuu sekä vastuumme asiassa.
Meidän on selvästi muututtava. Politiikan suunnitteluyksiköstä tulee hyvin tärkeä, mutta se on yhdistettävä muihin järjestöihin, kuten kriisienehkäisyverkostoon, jonka perustamiseen parlamentti vaikutti osaltaan.
Tarvitsemme johdonmukaista pitkän aikavälin ajattelumallia, jonka avulla ulkopoliittiset kysymykset voivat kattaa sekä 1 että 2 pilariin liittyvät asiat. Haluaisin, että keskittyisimme pitemmän aikavälin strategisiin kysymyksiin, kuten vedensaannin merkitykseen konfliktien ehkäisyssä. Korkean tason edustajasta tulee ilmiselvästi hyvin merkittävä, mutta ratkaisevaa on, että nimityksessä ei kierrellä eikä kaarrella ja että nimitämme henkilön, jonka tiedämme pystyvän työhön ja jonka neuvosto on valmis antamaan tehdä työn. Tämän korkean tason edustajan on työskenneltävä muiden toimielimien, komission ja parlamentin kanssa. Haluaisin tosiaankin, että nämä toimielimet tekisivät paljon tiiviimpää yhteistyötä kautta koko YUTP: n. Kuten sanoin aikaisemmassa keskustelussa, haluaisin erityisesti, että neuvosto kuuntelisi enemmän parlamenttia. Olemme esittäneet joitakin yhtenäisiä ja tärkeitä kannanottoja etenkin suosituksissamme. Haluaisimme uskoa, että neuvosto kuuntelee niitä ja vastaa niihin. Parlamentin on lakattava osaltaan pyytämästä mahdottomia. Emme voi ryhtyä toimiin maailman joka kolkassa vaan asiat on asetettava tärkeysjärjestykseen. Moraali edellyttää käytännön toimia.
Meidän on muistettava, että Euroopan unionin laajentuminen on tärkein tapa, jolla voimme vaikuttaa rauhaan ja vakauteen. Sen pitäisi olla päätavoitteenamme seuraavassa parlamentissa.
Tarvitsemme selvästi myös eurooppalaista puolustusidentiteettiä, mutta meidän pitäisi muistaa, että 15 jäsenvaltiota käyttävät kaksi kolmasosaa siitä, mitä amerikkalaiset käyttävät varusteluun, ja kuitenkin käytössämme on vain murto-osa siitä välineistöstä, joka heillä on käytössään. Puolustuspolitiikan lisäksi on koordinoitava paremmin asepolitiikkaa, ja meidän on pyrittävä uudistamaan puolustusteollisuutemme rakennetta. Sotilaallisen ajattelumme on heijasteltava uutta todellisuutta, niin kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa on käynyt puolustuksen uudistuksen yhteydessä. Meidän on selvennettävä Länsi-Euroopan unionin asemaa ja sen tulevaa roolia eurooppalaisessa puolustusidentiteetissä, ja se on tehtävä Kölnissä.
Lopuksi meidän on pohdittava sitä, pitääkö meidän kasvattaa puolustusmenoja, jos aiomme saavuttaa YUTP: hen liittyvät tavoitteemme.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella parlamentin jäsen Spenceriä erinomaisesta mietinnöstä ja sanoa, että tämä mietintö valmistuu hetkenä, joka on erittäin merkittävä Euroopan historiassa. Kolme kriisiä, Kosovon kriisi, Venäjän kriisi ja Lähi-idän kriisi, osoittavat, että Euroopan supervalta olisi voinut hoitaa asiat paljon paremmin.
Spencerin mietintö antaa vastauksen kaikkia piinaavaan kysymykseen: " Miksi näin tapahtui?" Vastauksena siinä ehdotetaan käytännössä sitä, mitä pitää tapahtua, eli on määriteltävä uudestaan ne parametrit, joiden sisällä Euroopan ulkopolitiikkaa laaditaan ja pannaan täytäntöön. Tämä on paitsi käsitteellistä työtä niin myös institutionaalista työtä, joka ei lopu instituutioiden luomiseen eikä ulkopolitiikan vastuuhenkilöiden nimittämiseen. Kysymys on olosuhteista, joissa Euroopan unionin nimittämät ulkopoliittiset edustajat tai sovittelijat työskentelevät.
Arvoisa ministeri, vetoan teihin ennen Kölnin huippukokousta ja sanon teille, että teillä on Kölnissä historiallinen tilaisuus luoda sellaiset olosuhteet ja edellytykset, että uusi huippukokous saisi ulkopolitiikan alalla aikaan sen saman, mitä Maastricht ja Amsterdam saivat aikaan taloudessa, ja kuten te taustanne vuoksi tiedätte paremmin kuin muut, eurooppalaisen ulkopolitiikan, Euroopan ulkopolitiikan hoitamisessa eivät riitä pelkät diplomaattiset toimet, vaan siihen pitää sisältyä vastauksia haasteisiin, joita ovat esimerkiksi talous, ympäristö ja kulttuuri.

Bertens
 Arvoisa puhemies, vuosittainen keskustelumme unionin roolista maailmassa tapahtuu, kuten edellinen puhuja sanoi, erityisellä hetkellä. Euroopassa raivoaa sota, jossa jäsenvaltiot ovat mukana, ja muutama päivä sitten tuli voimaan Amsterdamin sopimus. Tämä saattaa antaa uuden sysäyksen ulkopolitiikalle. Siksi keskityn vähemmän kuluneen vuoden yhteisen politiikan tarkasteluun ja yritän suunnata katseeni tulevaisuuteen. Yhteiset strategiat välineenä on yksi suurimmista muutoksista ulkopolitiikassa. Se ei vaikuta ensi silmäyksellä kovinkaan vaikuttavalta suunnitelmalta, mutta se on ensimmäinen askel kohti neuvoston todellisia enemmistöpäätöksiä tällä alueella. Arvoisa puhemies, nämä enemmistöpäätökset tuovat kuitenkin mukanaan sen, että kansallisten parlamenttien ote heikkenee ja että sen vastapainoksi Euroopan parlamentin vaikutusvallan täytyy kasvaa.
Vain siinä tapauksessa, että unionin toiminta yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa on demokraattisesti oikeutettua, voidaan laskea Euroopan kansalaisten tuen varaan. Siksi tulevan korkean tason edustajan täytyy myös tulla ulko-, turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan hyväksyttäväksi. Mielestäni vain tällä tavalla voidaan saada aikaan tiukka sidos tämän edustajan ja Euroopan parlamentin välillä.
Arvoisa puhemies, sitten vielä huomautus eurooppalaisesta identiteetistä turvallisuuden alueella. Nykyinen Kosovon sota on jälleen osoittanut meille, että EU: n oma kyky sotilaalliseen kriisinhallintaan on todella välttämätöntä, ja sitä on vaadittu parlamentissa jo niin usein. Myös tässä asiassa unionin täytyy voida esiintyä riippumattomampana Yhdysvalloista, jos on tarpeen. WEU: n ja unionin nopeaa ja täydellistä yhdistämistä ei voi siksi enää lykätä.
Sitten lopuksi, arvoisa puhemies, tämä on viimeinen kerta, kun puhun täällä mietinnöstä, ja olen erityisen iloinen siitä, että tämä on ystäväni ja kollegani Tom Spencerin mietintö. Haluan kiittää häntä siitä, millä tavalla hän halusi johtaa ja on myös johtanut ulko-, turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokuntaa. Kiitokset työstäsi ja kaikkea hyvää!

Seppänen
Arvoisa puhemies, elämme Euroopassa vaikeita aikoja. Neuvoston puheenjohtajavaltio Saksan sosiaalidemokraatit ja vihreät pommittavat sotaa julistamatta jugoslaaveja, siis slaaveja. Näitä slaaveja on Venäjällä vielä enemmän. Näissä olosuhteissa Spencerin mietintö on tasapainoinen, se on hyvin tarkkaan mietitty ja palvelee rauhan ja yhteistyön asiaa ja keskusteluyhteyden säilyttämistä eri osapuolten välillä.
Siinä on joitakin asioita, jotka ovat jääneet riittämättömälle huomiolle. Ei ole mitenkään itsestään selvää, että Venäjää pitää auttaa. EU: n antama 400 miljoonan euron ruoka-apu on suuri virhe ja menee vääriin tarkoituksiin, tuhoaa markkinat. Sen lisäksi ei ole otettu kantaa siihen, millä perusteella luottoja annetaan anteeksi tai millä tavalla niitä hoidetaan. Kansainvälinen valuuttarahasto ei pelasta Venäjää, vaan pelastaa amerikkalaisia ja saksalaisia pankkeja ja sitä kautta tuottaa Venäjällä lisää epäjärjestystä. Maan keskuspankki ei kykene vastaanottamaan valuuttalainoja, sen oma valuuttavaranto on sijoitettu Jerseyn saarelle. Niinpä pidän Spencerin mietintöä tervetulleena, koska siinä ei ole asetettu sellaisia poliittisia ehtoja, joita parlamentti normaalisti asettaa, vaan on tasapainoisesti lähestytty tätä asiaa.

Schroedter
 Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, liennytys Venäjän kanssa on mantereemme tärkein rauhanstrategia. Kun otetaan huomioon tämä väite, NATOn Jugoslaviaan ilman YK: n valtuutusta kohdistamat pommitukset ovat anteeksiantamattomasti loukanneet tätä periaatetta. Läntinen yhteisö on hylännyt tämän rauhan periaatteen Kosovon valtavien ihmisoikeusloukkauksien ja etnisten karkotusten takia. Olen sitä mieltä, että se on virhe, jonka seuraukset heijastuvat meihin vielä kauan, kun pyrimme kehittämään Eurooppaan yhteistä turvallisuusstrategiaa. Mikään tarkoitus ei pyhitä tällaisia keinoja, sillä niiden seurauksia mantereellemme ei voida vielä nähdä. Haluaisin hahmotella vain muutamia.
Ensinnäkin, jokainen pommi-isku vaikeuttaa pääsyä takaisin neuvottelupöytään. Näen vain yhden ulospääsytien: Venäjälle on annettava vielä keskeisempi rooli poliittisen ratkaisun etsimisessä. Ponnisteltu on, mutta neuvottelutarjous, joka on tähän asti tullut Venäjältä, on jatkuvasti jätetty huomiotta, ja lopulta Venäjälle ei sittenkään anneta tätä roolia. Toiseksi: Washingtonin esittämä vaihtoehto, jonka mukaan ryhdytään sotilaallisiin toimiin ilman YK: n valtuutusta ja vastoin kansainvälistä käytäntöä, saa Venäjänkin määrittelemään omia vaikutusalueitaan ja käyttämään siellä samaa oikeutta. Ajattelen vain Pohjois- ja Transkaukasuksen monia konflikteja sekä uhkia, joita sielläkin taas on.
Kolmanneksi, ballististen ohjusten torjuntajärjestelmiä koskeva ABM-sopimus ja START-2-sopimuksen ratifiointi lykkääntyvät ikuisuuteen ja samalla myös toiveemme maailmanlaajuisesta aseidenriisunnasta, mihin liittyy niin paljon taloudellisia ja aineellisia resursseja. Sen vuoksi on tärkeää kehittää yhteinen strategia ensimmäisenä näytteenä uuden yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tarjoamista mahdollisuuksista. Se ei saa kuitenkaan jäädä alibin asteelle. Sanon myös: niin kauan kuin toimielinten välisissä suhteissa ei tapahdu muutoksia Euroopan parlamentin demokraattisiin valvontaoikeuksiin osallistumisen osalta, ulkopoliittisia vaikutusmahdollisuuksia on vähemmän kuin tähän asti. Sen vuoksi tarvitaan muutoksia toimielinten toimintaan.

Dupuis
Arvoisa puhemies, sanon ystävyydestä Spenceriä kohtaan, että Fischerin puheenvuoro vahvistaa sen, että parlamenttimme esittää nykyään neuvostoa varovaisempia yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uudistusehdotuksia. Luulen, että Kosovon kriisi on osoittanut niille, jotka eivät halunneet uskoa asiaa, että tarvitsemme ulkoasiainministeriötä ja -ministeriä sekä puolustus- ja turvallisuusministeriötä ja -ministeriä ja että Euroopan on aika kehittää itselleen tarvittavat välineet tämän tavoitteen saavuttamiseksi 10: n tai 15 vuoden kuluessa, niin kuin se osasi tehdä 10 tai 15 vuotta sitten talous-ja rahaliiton osalta. On aika tehdä työtä, aloittaa tekemään työtä, kuten Emma Bonino sanoi, diplomaattisen ja sotilaallisen unionin määrittelemiseksi.
Ryhmäni jättämiä tämänsuuntaisia tarkistuksia ei valitettavasti hyväksytty ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa, ja toivon, että ne hyväksytään täysistunnossa. Olen sitä mieltä, että tarvitsemme kiireellisesti sellaista välinettä kuin rauhanturvaamiseen ja rauhaanpakottamiseen keskittyviä eurooppalaisia joukkoja. Kosovon tapahtumat todistavat tästä jälleen kerran. Meidän on alettava yhteisöllistää ulkopolitiikkaamme. Miksei niin voitaisi tehdä Tyynen valtameren tai joissakin Aasian osissa sijaitsevien 30: n tai 40 maan osalta, joissa yksikään jäsenvaltio ei ole läsnä?
Toinen kysymys, joka vaikuttaa minusta tärkeältä, joka muistuttaa suuresti Kosovon kysymystä ja josta Schroedter puhui hyvin nopeasti, on Transkaukasian kysymys. Olen sitä mieltä, että Georgia on unionin kannalta keskeisessä asemassa. Se on portti Keski-Aasiaan. Tämän maan liittymistä Euroopan unioniin on nopeutettava. On siirryttävä välittömästi yhteistyösopimukseen ja solmittava nopeasti assosiaatiosopimus tämän maan kanssa.
Kosovon tapahtumista näemme, että meidän on kehitettävä itsellemme tiedotusväline - niin kuin amerikkalaisetkin tekivät perustamalla Voice of America -radioaseman -, jonka toiminta kohdistuu kaikkiin niihin kansakuntiin, jotka elävät diktatoristen järjestelmien ikeen alla. Meidän on kehitettävä itsellemme Voice of Europe , jonka avulla voimme taistella diktatuureja vastaan, ennen kuin draamat ja murhenäytelmät syntyvät, niin kuin Kosovossa on käynyt. Ja toivon, että kollegat suostuvat vahvistamaan jälkikäteen Spencerin mietinnön, joka on hyvä mietintö.

Swoboda
 Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää sydämellisesti kollega Spenceriä hänen mietinnöstään sekä yleisesti hänen työstään valiokunnassa. Koska olen kotoisin Tonavan rannalla sijaitsevasta kaupungista, haluaisin kiittää häntä myös hänen tämänpäiväisestä puheenvuorostaan, jossa hän korosti tämän Euroopan läpi kulkevan nauhan tärkeyttä, vaikka se on ollut usein kriisien ja sotien nauha, mutta joka voisi olla myös rauhan ja yhteistyön nauha, Länsi- ja Keski-Euroopan yhteys Balkanille sekä Venäjälle, Ukrainaan ja lopulta myös Turkkiin, kuten hän mainitsi.
Toisaalta voidaan pitää myönteisenä merkkinä Euroopalle, että nämä kriisit, nämä poliittiset konfliktit eivät tapahdu Euroopan unionin sisäpuolella vaan sen reunalla. Mutta emme voi tietenkään olla tyytyväisiä siihen, koska meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että saamme palautettua rauhan nimenomaan myös näille reuna-alueille.
Kun neuvoston puheenjohtaja kysyi tänään keskustelun aluksi, minkälaisia poliittiset ratkaisut voisivat olla, minä haluaisin kysyä lisäksi: mihin on jäänyt viime vuosina kriisien ehkäisy, niiden estäminen? Kriisien estäminen, ehkäisy ei ole myöskään ihmease, jos saan käyttää käsitettä " ase" tässä yhteydessä. Mutta eivät pommitkaan ole ihmeaseita! Maajoukotkaan eivät ole, kuten tiedämme, mitään ihmeaseita! Meidän on muistettava kaikki nämä välineet, mutta pyydän kuitenkin todella, että jos luomme yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan, aloitamme ensi sijassa sieltä, mistä meidän pitääkin aloittaa, nimittäin kriisien estämisestä tai ehkäisystä. Se on tärkeä tehtävä, jonka on oltava meille läheinen erityisesti lähitulevaisuudessa ja johon myös tämän parlamentin on annettava panoksensa.
Nyt sitten enää viimeinen huomautus, joka liittyy taas siihen, mitä kollega Spencer on tehnyt viime vuosina. Hän on saattanut meidät usein jopa vastakkain neuvoston ja komission kanssa, olimmepa sitten aina sen kannalla tai emme, koska hän on niin innostunut parlamentarismin kannattaja. Tärkeää oli se, että hän lisäsi tämän parlamentin ja parlamentin jäsenten merkitystä. Pyydän myös komissiota ja neuvostoa panemaan merkille, että me parlamentin jäsenet kykenemme muuhunkin kuin vain käymään tämän kaltaisia keskusteluja, jotka eivät ole aina valtavan jännittäviä ja innostavia, ja että neuvoston ja komission pitää ottaa tulevaisuudessa parlamentin jäsenet voimakkaammin mukaan politiikan muotoiluun ja toteuttamiseen. Silloin Euroopan unionin politiikka voi olla vielä tehokkaampaa kuin se varmasti on uuden korkean tason edustajan myötä.

Lambrias
Arvoisa puhemies, Jugoslavian sota, sota, jonka nimeä ei kehdata sanoa ääneen, ja Balkanilla leviävät levottomuudet tekevät Spencerin mietinnöstä hyvin ajankohtaisen. Esittelijä on onnistunut hyvin yrityksessään kuvata tasapainoisesti strategian suhteissa entiseen supervaltaan, Venäjään.
Mielestäni kuitenkin nykyisin vallalla olevassa sekaannuksessa ja kamppailussa meidän pitäisi lähettää selkeä viesti ja tunnustaa välittömästi rooli, jota Venäjä voi ja jota sen pitää esittää, jotta voitaisiin torjua näkyvissä olevat vaarat: sotilaalliset pulmat, alueen yleinen epävakaus ja kylmän sodan aikaisten vastakkainasettelujen herääminen henkiin.
Kuitenkin, samalla kun armottomat pommitukset valitettavasti jatkuvat, molemminpuolinen harhatiedon jakaminen jatkuu villinä, ja itsekritiikki on harvinaista. Ne, jotka pelkäävät, että NATO menettää sotaisaa uskottavuuttaan ja että Clintonin Kosovon-politiikka murenee, jos on pakko luopua itse itseään ruokkivista järjettömyyksistä, pilkkaavat jopa sellaisen poliittisen ratkaisun etsimistä, jota Kofi Annan ajoi tavattuaan presidentti Jeltsinin.
Prodin aamuinen kannanotto ja se, mitä neuvoston puheenjohtaja nyt sanoi Venäjän liittovaltion merkityksestä lähitulevaisuudessa unionin suurille poliittisille tavoitteille, kuten laajentumiselle ja yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle, ovat toivoa herättäviä. Meidän ei kuitenkaan pidä odottaa, että uusi puheenjohtaja ottaa vastaan tehtävänsä, vaan meidän pitää hakea välittömästi ratkaisumahdollisuuksia nykyisiin räjähdysalttiisiin ongelmiin.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, ulko- ja turvallisuusasian sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa oli samanaikaisesti käsiteltävänä kaksi hyvin tärkeää toisiinsa liittyvää mietintöä. Parlamentin jäsen Pihan laatima mietintö unionin pohjoisesta ulottuvuudesta ja jäsen Spencerin mietintö unionin Venäjä-strategiasta. Ulkoasianvaliokunta ei kyennyt niveltämään näitä mietintöjä toisiinsa. Venäjä-strategiassa pohjoinen ulottuvuus vain mainitaan. Pohjoista ulottuvuutta käsittelevään mietintöön ei puolestaan suostuttu ottamaan Venäjään liittyviä kannanottoja, kun niiden sanottiin liittyvän Venäjää käsittelevään mietintöön.
Pohjoinen ulottuvuus tulee nähdä keskeisenä osana sekä EU: n ulkosuhteita että sen sisäiseen kehitykseen vaikuttavaa päätöksentekoa. Ulkosuhteissa pohjoisesta ulottuvuudesta tulee luoda erillinen yhteinen strategia, jossa Venäjäsuhteilla on keskeinen sija. Venäjä-strategiaa edelleen kehitettäessä on pyrittävä siihen, että unionin käytettävissä olevat välineet, ennen muuta Tacis-ohjelma, toteuttavat tehokkaasti yhdessä asetettuja tavoitteita.
Venäjä on kytkettävä EU: n politiikassa myös laajempaan paneurooppalaiseen yhteyteen. EU: n tulee kehittää instituutioitaan siten, että se kykenee laajenemaan yleiseurooppalaisiin mittoihin. Tämä edellyttää unionin sisäistä erilaistumista ja sen kehittymistä pikemminkin valtioiden välisenä liittona, konfederaationa, kuin liittovaltiona, federaationa. Unionin tulee olla periaatteessa avoin myös Venäjän jäsenyydelle, vaikka tämä mahdollisuus näyttääkin tällä hetkellä hyvin etäiseltä.
Liberaaliryhmä hyväksyy Venäjä-strategiaa koskevan mietinnön sellaisenaan, mutta haluamme poistaa kannanoton sitä koskevan päätöksenteon lykkäämisestä. Strategia on saatava viipymättä voimaan ja sitä on ryhdyttävä tehokkaasti toteuttamaan. Onnittelut parlamentin jäsen Spencerille hyvin laaditusta mietinnöstä.

Posada González
Arvoisa puhemies, Venäjän federaatio kamppailee suunnattomia sosiaalisia, taloudellisia ja poliittisia ongelmia vastaan. Väestön elintaso on jatkuvasti laskenut, turvattomuus ja monenlaisten mafiajärjestöjen vaikutusvalta ovat pelottavasti kasvaneet ja valtio on vaarassa hajota.
Sekä nämä seikat että Kosovossa puhjennut vakava kriisi, jonka johdosta meidän on parannettava suhteitamme Venäjään, antavat meille aiheen kannattaa neuvoston 26. huhtikuuta tekemää päätöstä hyväksyä yhteinen strategia suhteissa Venäjään. Tuohon yhteiseen strategiaan sisältyvien ehdotusten mukaan demokratiaa ja julkisten elinten toimintaa sekä oikeusvaltion periaatteita on edistettävä, Venäjä on liitettävä Euroopan talous- ja sosiaalialueeseen ja Euroopan haasteet on kohdattava yhdessä. Sen lisäksi on kuitenkin myös välttämätöntä parantaa oikeusjärjestelmää, julkista hallintoa sekä poliisin ja alueellisten viranomaisten toimintaa koulutuksella sekä myötävaikuttamalla uudistuksiin, vahvistamalla Euroopan ja Venäjän välisiä poliittisia suhteita ja tukemalla kansalaisjärjestöjä sekä itsenäisiä tiedotusvälineitä.
Taloudellisella ja sosiaalisella alalla keskeisintä on tukea yritysten, julkisen rahoituksen ja pankkijärjestelmän rakenteellista uudistamista ja helpottaa niiden pääsyä kansainvälisille rahoitusmarkkinoille, kehittää normi- ja sertifiointijärjestelmiä ja kilpailupolitiikkaa sekä edistää markkinoille pääsyä, vahvistaa teknologista yhteistyötä ja tukea maatalouden kehittämistä ja uudistamista sekä työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua. Lisäksi Phare- ja Tacis-ohjelmien uudistus on toteutettava siten, että eurooppalaisten yritysten toimintaa voidaan hyödyntää nykyistä tehokkaammin suuremman synergian aikaansaamiseksi.
Vakauden ja turvallisuuden alalla Venäjälle on ehdotettava yhteisiä ulkopoliittisia aloitteita käyttämällä YUTP: n korkean virkamiehen avaamia yhteyksiä, ottamalla Venäjä tiiviimmin mukaan niin sanottuihin Petersbergin tehtäviin, joissa Euroopan unioni on yhteistyössä Länsi-Euroopan puolustusliiton kanssa, sekä vahvistamalla konfliktien ehkäisemiseen ja ratkaisemiseen sekä aseriisunnan valvomiseen liittyvää yhteistyötä ETYJissä ja YK: ssa. Muita haasteita ovat ympäristönsuojelu, ydinturvallisuus sekä järjestäytyneen rikollisuuden torjuminen alueellisten tai rajat ylittävien toimien avulla.
Mielestämme pysyvä rauha Euroopassa edellyttää vakaata, demokraattista, vaurasta Venäjää, joka on lujasti ankkuroitunut Eurooppaan. Meidän on jatkettava tukeamme Venäjän demokraattisesti valituille viranomaisille, sekä nykyisille että tuleville. Katsomme myös, että yhteinen strategia suhteissa Venäjään on hyväksyttävä jo Kölnissä kokoontuvassa Eurooppa-neuvostossa. Sen tähden äänestämme ehdotuksen puolesta emmekä kannata asian siirtämistä tuonnemmas.

Krehl
 Kiitos, arvoisa puhemies, suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että neuvosto päättää ensimmäisenä yhteisestä Venäjän-strategiasta. Amsterdamin sopimuksen mukaan yhteinen strategia vaatii Euroopan parlamentin kuulemista. Neuvoston mielestä kuuleminen ei ole mahdollista parlamentin aikataulun vuoksi, jos yhteisestä strategiasta on tarkoitus päättää kesäkuun huippukokouksessa, koska asiakirjan lopullinen luonnos on tarkoitus esittää vasta 17. toukokuuta. Sen vuoksi on erityisen tärkeää tehdä neuvostolle selväksi, että menettely tämän mietinnön yhteydessä, joka sisältää suosituksen neuvostolle yhteisestä strategiasta, on poikkeuksellinen ratkaisu, joka johtuu vaalivuoden synnyttämistä erikoisista olosuhteista. Parlamentti vaatii, että sitä kuullaan kaikkien tulevien yhteisten strategioiden käsittelyn yhteydessä.
Sallikaa minun käsitellä vielä joitakin sisällöllisiä kysymyksiä, vaikka on vaikea antaa suosituksia tekstiin, joka ei ole käsillä. Haluaisin korostaa erityisesti yhtä asiaa: haluaisin torjua esittelijän pyrkimyksen siirtää Venäjän suhteita koskevan yhteisen strategian hyväksymistä sen perusteella, että siinä käsitellään kahdenvälisiin suhteisiin kuulumattomia asioita, koska se on juuri nyt erittäin tärkeä. Niin jäsenvaltiot kuin komissiokin ovat korostaneet yksiselitteisesti, että kaikenlainen epäröinti strategian hyväksymisessä voitaisiin tulkita Venäjällä väärin, ja luulen, että on meidän kaikkien etu, että nykyisessä monimutkaisessa kansainvälisessä tilanteessa ei lisätä jännitystä Euroopan unionin ja Venäjän välillä. Venäjän ponnistelut Balkanin konfliktin ratkaisemiseksi korostavat edelleen Venäjän merkitystä Euroopan turvallisuusrakenteelle, ja tuen näin ollen painokkaasti neuvoston puheenjohtajan toivetta, että tästä strategiasta päätettäisiin mahdollisimman nopeasti.
Euroopan unionin tähänastinen politiikka suhteessa Venäjän federaatioon ei ole ollut aina esimerkillistä, mutta toivoisin, että laajan strategian ja uuden Tacis-asetuksen, jonka on tarkoitus tulla voimaan vuonna 2000, yhdistelmä johtaa Euroopan unionin Venäjän politiikan päätöksenteon ja täytäntöönpanon selvään parantumiseen.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin jatkaa siitä, mitä kollega Krehl sanoi. Minäkin pidän virheenä sitä, että niin sanotusti siirtäisimme Venäjän suhteita ja strategiaa koskevien kysymysten käsittelyä. Olen sitä mieltä, että nimenomaan ajankohtaisten tapahtumien vuoksi on todella aivan välttämätöntä säilyttää puhevälit Moskovaan ja kehittää niitä. Tänään sanottiin jo useissa keskusteluissa eri tavoin, että sekä Euroopan turvallisuusrakenne että Euroopan menestyksellinen kehittäminen olisi mahdotonta ilman Venäjää.
Muuten on kyllä todella niin, että Venäjällä vieraillessaan ja venäläisten kollegojen kanssa keskustellessaan joutuu aina vastaamaan Euroopan unionin Venäjän-strategiaa koskeviin kysymyksiin. Sitä ei ole todellisuudessa - ainakaan minun mielestäni - ollut vielä riittävästi olemassakaan. On ollut kumppanuussopimus, mutta mitä sen jälkeen tulee ja miten sitä aiotaan kehittää, näihin kysymyksiin ei ole tähän mennessä vastattu riittävän hyvin. Olen sitä mieltä, että niihin on vastattava, jotta voimme tarttua tähän asiaan suunnitelmallisesti ja määrätietoisesti.
Lopulta päädytään usein, jos ollaan Moskovassa, venäläisen keskustelukumppanin kysymykseen: voitteko sitten kuvitella, että Venäjästä tulee jonain päivänä kenties jopa Euroopan unionin jäsen? Vastaan silloin aina, että en voi kuvitella sitä nyt, mutta en tiedä, voisinko kenties kuvitella niin 30, 40 tai 50 vuoden kuluttua. Meidän ei tarvitse mennä strategiassa niin pitkälle, mutta olen sitä mieltä, että ainakin menestyksellisen yhteistyön kehittämisen puitteet pitäisi päättää heti, jotta venäläisetkin tietävät, mikä tilanne on.
Sen lisäksi on luonnollisesti myös edelleen jatkettava kumppanuussopimukseen perustuvaa työtä. Venäjällä on itsellään edelleen valtavasti vaikeita ongelmia. Voin vain sanoa, että meidänkin tehtävämme on Euroopan unionina ja keskustelukumppanina pyrkiä jatkuvasti siihen, että moniin näistä itse aiheutetuista ongelmista on myös helpompi tarttua ja niitä on helpompi ratkaista. Meidän pitää antaa tukea aina, kun voimme.

Von Habsburg
 Arvoisa puhemies, on erittäin kuvaavaa, että koko keskustelu ulkopolitiikasta on käyty Venäjän ympärillä. Venäjähän muodostaa todella suurimman ulkopoliittisen ongelmamme. Niinhän se on tosin ollut jo kauan aikaa. Minusta vaikuttaa usein valitettavasti siltä, että monet johtavista poliitikoistamme, jotka puhuvat siitä, eivät ole lukeneet historiaa tai jos ovat, eivät ole ymmärtäneet sitä. Meidän suhteemme Venäjään pitää olla realistinen, eikä pelko saa määrätä sitä, ja politiikan pitää hyväksyä tosiasiat ja ottaa ne huomioon.
Enrico Berlinguera sanoi kerran hyvin: suhtautukaa lopultakin vakavasti siihen, mitä venäläiset sanovat teille. Siihen ei suhtauduta vakavasti. Sitä ei oteta huomioon, että se on imperialistinen valtio, jonka kanssa meidän on yksinkertaisesti elettävä, mutta meidän on hyväksyttävä, että on kyse imperialistisesta valtiosta ja että yritykset tehdä niin sanotusti tuhopolttajasta palomiestä epäonnistuvat usein. Meidän on noudatettava realistista politiikkaa, joka perustuu ennen kaikkea siihen, että Venäjä on nyt siirtomaavallan maailmanlaajuisen purkamisen aikana viimeinen suuri siirtomaavalta maailmassa. Venäjä liittyy joskus Eurooppaan, mutta olen vakuuttunut siitä, että se on mahdollista vasta, kun senkin siirtomaavalta on purettu, sillä emme halua joutua mukaan uuteen siirtomaasotaan Kaukoidän maiden kanssa, mikä on täysin mahdollinen uhka.
Jos on ollut hieman tekemisissä Kiinan kanssa - ja toivoisin, että poliitikkomme olisivat enemmän tekemisissä sen kanssa -, tietää, minkälaisia suunnitelmia Kiinalla on. Kiina on mahti, jolla on velvollisuuksia nimenomaan myös Siperiassa; 5 000 kiinalaista ylittää joka päivä laittomasti Amurin muodostaman rajan. Nämä ovat asioita, jotka meidän pitäisi ottaa huomioon, ja olen kiitollinen parlamentin jäsen Spencerille hänen mietinnöstään; pyytäisin vain, että nojautuisimme näihin asioihin, näihin tosiasioihin.

Truscott
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, etteikö YUTP: tä pidä vahvistaa, erityisesti ennakoinnin, kriisien ehkäisyn ja Euroopan turvallisuus- ja puolustusidentiteetin osalta.
Äskettäisessä Washingtonin huippukokouksessa kiinnitettiin lisäksi huomiota siihen, miten voimme edistää ihmisoikeuksien asemaa ja turvata rauhan Euroopassa ensi vuosituhannella; tähän kiinnitetään huomiota myös tulevassa Kölnin huippukokouksessa. On olennaisen tärkeää tehdä aina vain tiiviimpää yhteistyötä Venäjän federaation kanssa näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
Saanen sanoa tässä kohdassa, että Spencerin Venäjää koskevan mietinnön keskeinen päätelmä, nimittäin se, että meidän on lykättävä sopimusta yhteisestä strategiasta Kölnin kesäkuussa pidettävän huippukokouksen jälkeen, on diplomaattista hulluutta - ja luulen, että monet läsnäolijat ovat samaa mieltä. Minkälaisen signaalin tämä antaisi Venäjälle, kun odotamme Moskovan esittävän myönteistä roolia Kosovon rauhanneuvotteluissa? Tällainen viivyttely, kun pyritään edistämään tiiviimpien poliittisten ja taloudellisten siteiden solmimista Venäjän kanssa, olisi vain lahja Venäjän länsimaiden vastaisille, kommunistisille ja kansallismielisille joukoille, niin kuin keskustelussa on mainittukin.
Esittelijä on kuitenkin oikeassa toivoessaan, että yhteiselle strategialle annetaan todellinen sisältö ja keinot panna se täytäntöön. Venäjän talouden, ympäristön ja yhteiskunnan tila on kauhea, mutta Venäjän on myös ponnisteltava voimakkaammin auttaakseen itseään, uudistettava talous- ja pankkialaa sekä verotusta ja tarkistettava oikeusjärjestelmää.
Euroopan unionin ja kansainvälisten taloudellisten toimielimien pitäisi tukea osaltaan tehokasta uudistusohjelmaa. Venäläisillä on kuitenkin oltava poliittista tahtoa nujertaa " rosvoparonien" tyylinen kapitalismi, joka on kehittynyt vuodesta 1991 asti.
Kun kansallismielisyys nostaa jälleen päätään Venäjällä ja kun suurin osa Venäjän kansasta kärsii entistä enemmän yhteiskunnallisesta puutteesta, on sekä velvollisuutenamme että intressinämme saada Eurooppa tekemään yhteistyötä Venäjän kanssa demokratian, turvallisuuden ja vaurauden lisäämiseksi kaikkien kansalaistemme osalta.

Sindal
 Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksesta ja yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta tuli totta 1. toukokuuta. Olen sitä mieltä, että jos tämä ulkopolitiikka olisi ollut olemassa muutama vuosi sitten, Bosnian ja Kroatian konflikteilta olisi vältytty. Serbiassa käydyn sodan vaikutukset olisivat jääneet paljon vähäisemmiksi. Kriisien ennaltaehkäisy on erittäin tärkeää, kuten kollegamme ovat maininneet. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että emme saa aloittaa väärästä päästä ja puhua enemmän teknisistä mahdollisuuksista, kuten pommeista ja aseellisista konflikteista, kuin kriisien ratkaisusta. Siis: ensin kriisien ennaltaehkäisy ja sitten vasta sotilaallinen voima.
On ratkaisevan tärkeää, että pääsemme yksimielisyyteen analyysista ja että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan johto tekee tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa. Uuden toimielimen " herra tai rouva ulkopolitiikan" on toimittava ensi sijassa ennalta ehkäisevästi ja tehtävä yhteistyötä ETYJin, YK: n ja muiden kanssa. On valitettavaa, että asiassa ei ole onnistuttu Balkanilla, että tilanteeseen oli välttämätöntä puuttua, mutta on myös todettava, että meidän on myös oltava valmiita siihen, silloin kun ihmisoikeuksia loukataan niin karkeasti.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, hyvää esityksessä on se, että pohjoinen ulottuvuus nähdään Venäjä-politiikan olennaisena osana. Ulottuvuudelle olisi kuitenkin pitänyt luoda konkreettista sisältöä ja sellainen olisi esimerkiksi vapaiden talousalueiden perustaminen Luoteis-Venäjälle, joka auttaisi sen kehitystä. Kuitenkin mietinnössä on esitetty taloudellinen ja sosiaalinen kriisi ikään kuin keskeisessä roolissa. Ne ovat vain seurausta poliittisesta kriisistä. Se on primaari. Se on suistanut luonnonvaroiltaan maailman rikkaimman maan köyhyyteen.
Uskottavan ja vakaan poliittisen järjestelmän tarve on ensisijainen Venäjällä. Monien poliitikkojen ja hämäräperäisten liikemiesten julkea ja laaja korruptio on vienyt hallinnon uskottavuutta oman kansan silmissä. Myös läntisiä lainavaroja on siirretty yksityisille tileille veroparatiiseihin, mitä ei tule sallia. Pääministeri Primakov on luvannut puuttua talousrikoksiin. Odotammekin Venäjän hallituksen pyytävän Interpolin apua näiden tilien ja rahojen selvittämisessä. Läntisten rahalaitosten lainaehtoihin tuleekin liittää korkean tason korruption kitkeminen. Se ei muuten maksa mitään, siihen ei ainakaan tarvita ylimääräistä lainaa. Se näet mädättää koko järjestelmää ylhäältä alas asti ja tukahduttaa monet uudistukset. Se on paljon tärkeämpää kuin joidenkin budjettidetaljien noudattaminen.
Mietinnössä jää sivuasiaksi myös se, että kansa on köyhtynyt, koska harvalukuinen eliitti on kahminut yhteisen omaisuuden. Karmea seuraus on, että eliniän odotus on pudonnut kymmenessä vuodessa kymmenen vuotta. Tarvitsemme olennaisiin kysymyksiin tarttuvan strategian. Myös pankkijärjestelmää ja siihen liittyviä rikollisketjuja on muutettava, uudistettava ja setvittävä. Kannattaa kuitenkin muistaa, että Venäjällä on koulutettu väestö ja komea kulttuuri, joka tulee haastamaan lännen individualismin ja materialismin.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, käsittelen puheenvuorossani ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtaja Spencerin tekemää tilinpäätöstä ulkopolitiikasta. Mielestäni tuo tilinpäätös kuvastaa erästä oikeaan osunutta väittämää: sitä, että unionin ulkoinen ulottuvuus riippuu sen sisäisestä voimasta ja on tiiviisti sidoksissa siihen, ja näin ollen ei riitä, että valitamme ja pahoittelemme sitä, ettemme ole vielä vakiinnuttaneet yhteistä ulko-ja turvallisuuspolitiikkaa, vaan meidän täytyy kaikin keinoin saada aikaan se, että tuo ulko- ja turvallisuuspolitiikka - ja myös puolustuspolitiikka - olisi intressiemme ja velvollisuuksiemme mukaista.
Esittäisin kaksi perusluonteista näkemystä: ensimmäinen näkemys - joka liittyy neuvoston puheenjohtajan, ministeri Fischerin puheenvuoroon - on se, että olemme juuri aloittamassa uutta vaihetta, jolloin neuvosto tulee nimittämään YUTP: n korkean tason edustajan. Olemme tänä aamuna kuulleet komission puheenjohtajaksi nimetyn Prodin puhuvan komission uudelleenjärjestelystä ja esittävän varapuheenjohtajia ja uudelleenryhmittelyä osastoittain. Luulen, ettei YUTP: n korkean tason edustajan nimittäminen yksistään riitä; tässä tilanteessa, jossa komissio nyt on, jossa näitä asioita käsittelee viisi komission jäsentä, olisi hyvä järkeistää toimintaa entistä enemmän. Lisäksi on otettava huomioon se, että meidän on edistettävä sellaista puolustuspolitiikkaa (tässä mielessä kannatan selkeästi Länsi-Euroopan unionin integroimista Euroopan unioniin), että voisimme vastata nyt edessämme oleviin haasteisiin.

Van den Broek
- (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää parlamentin jäsen Spenceriä hänen tasapainoisesta mietinnöstään, jolla hän päättää mielestäni menestyksekkään vaalikauden. Haluaisin tässä yhteydessä lausua henkilökohtaiset kiitokset hänelle ja kaikille ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan jäsenille hyvin tiiviistä ja mielestäni myös hyvin kannustavasta mielipiteiden vaihdosta, jota minulla on ollut tilaisuus käydä menneenä kautena ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan kanssa.
Haluaisin tehdä pienen katsauksen menneestä ja sitten myös tulevasta. Haluan tarkastella menneisyyttä, koska toimin vuodesta 1982 lähtien maani ulkoministerinä, ja silloin eurooppalaisissa yhteyksissä vielä keskusteltiin Euroopan poliittisesta yhteistyöstä, mutta samalla Tindemansin mietintö oli jo kahdeksan vuotta vanha ja antoi hyvin kauaskantoisen kuvauksen siitä, millaista yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa unioni tarvitsisi. Siitä lähtien ja Tindemansin mietinnöstä lähtien ja viimeisten 15-17 vuoden aikana on tosiaan saavutettu paljon tässä asiassa. Sanon tämän, koska meillä on taipumus jättää yhteisen ulkopolitiikan saavutukset sen varjoon, missä emme ole onnistuneet, ja tässä täytyy varmaankin pitää Bosnian tapausta tiettynä aallonpohjana, jolloin Euroopan unionilla ei ole ollut iskukykyä.
Ennen kuin tulen kriittisiin asioihin, esitän vielä tiiviin yhteenvedon, en tarkkaa selvitystä. Tänään on myös mainittu, että Euroopan unionin laajentumiseen tähtäävä hanke on tosiaan merkittävä saavutus, tai oikeastaan siitä täytyy tulla sellainen, mutta se on myös vakavaa valmistautumista Euroopan unionin ulkopolitiikan valmisteluun. Samaa voidaan varmaankin myös sanoa sopimuksellisista ja myös rakenteellisista suhteista - mukaan lukien poliittiset vuoropuhelut -, joita on kehitetty Venäjän, Ukrainan ja oikeastaan kaikkien entisen Neuvostoliiton maiden kanssa. Ajattelen tässä laajentumista ja unionin transatlanttisten suhteiden syventämistä. Ajattelen myös Barcelonan prosessia. Ajattelen myös suurta yksimielisyyttä, joka on vuosien kuluessa kasvanut niinkin herkässä asiassa kuin Lähi-idän politiikassa. Sitten lopuksi, ajattelen myös toteutettua politiikkaa ja suhteita, jotka ovat kehittyneet niin monien kolmannen maailman maiden kehitysmaiden kanssa AKT-prosessissa. Haluan sanoa, että en ole perusteellinen, mutta sehän on ilman muuta myönteistä.
Se, missä meillä tosiaan on puutteita, on kriisinhallinta. Uskon, että me kaikki olemme siitä täysin yhtä mieltä. Meillä ei oikeastaan ole riittäviä välineitä kriisien ehkäisemiseen ja ratkaisemiseen. Nyt on meneillään yhtäältä Kosovon kriisi, ja toisaalta voimaan tulee Amsterdamin sopimus, joka tarjoaa meille joitakin uusia välineitä ja joka voi johtaa uusiin parannuksiin juuri kriisinhallinnassa. Tämä on mielestäni dramaattinen yhteensattuma. Voimme jo todeta, että reagoimme Kosovon tilanteeseen jälleen liian myöhään, koska vaikka emme havainneet Bosnian tilanteen kehittymistä, niin Kosovon tilanteen kehittymisen tosiaan havaitsimme. Samalla minun on sanottava, että meillä ei ollut syytä odottaa siihen asti, että Kosovossa olisi kuollut valtavasti ihmisiä, ennen kuin tosiaan yksimielisesti käytimme äärimmäistä asetta yrittääksemme tehdä lopun raakuuksista Balkanilla. Emme myöskään odottaneet siihen asti, että kuolleita olisi yli 200 000 kuten Bosniassa. Puolitoista vuotta kestäneiden diplomaattisten neuvottelujen jälkeen, jolloin käytettiin kaikki keinot poliittisen ratkaisun saavuttamiseksi näillä perinteisillä välineillä ja jolloin käytettiin myös talouspakotteita, emme loppujen lopuksi epäröineet valita yksimielisesti - vaikka se oli vaikeaa - äärimmäisiä sotilaallisia keinoja, jotta Milosevi yritettäisiin saada muuttamaan mieltään.
Amsterdamin sopimuksen uudet välineet eivät luonnollisestikaan voi koskaan korvata jäsenvaltioiden poliittista tahtoa tällaisessa asiassa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meillä on jossain määrin syytä optimismiin ja että meidän on myös kaikesta Kosovon tragediasta aiheutuvasta surusta huolimatta todettava, että Kosovo on antanut sysäyksen jäsenvaltioiden poliittisille tahdolle, jotta ne rakentaisivat muurin tuomittavaa politiikkaa vastaan mantereellamme. Toivon, että tämä suuntaus vahvistuu edelleen korkean tason edustajan nimittämisen myötä sekä suunnittelu- ja ennakkovaroitusyksikön perustamisen myötä sekä myös yhteisen strategian myötä, jota ollaan nyt ottamassa käyttöön.
Eroavana komission jäsenenä uskallan - en siksi, että neuvosto ei ole nyt paikalla - myöntää, että Amsterdamin sopimuksesta tekemäni tulkinnan mukaan yhteisen strategian suunnittelu kaikkine mahdollisuuksineen, joita se tarjoaa unionin toiminnalle, tosiaan edellyttää parlamentin kuulemista ennakkoon. Luen tekstin niin, että kun on kysymys todella perusluonteisista ulkopolitiikan asioista, parlamenttia myös kuullaan niistä ja että sille tiedotetaan myös edelleen säännöllisesti täytäntöönpanosta ja pidetään ajan tasalla. Olen tehnyt kuluneella kaudella joka tapauksessa parhaani vaikuttaakseni myös viimeksi mainittuun.
Olen samaa mieltä yhteisestä strategiasta suhteissa Venäjään. Neuvoston puheenjohtaja puhui jo tästä. Olisi täysin väärä signaali - etenkin nykyisessä tilanteessa -, jos joistain syistä pyrittäisiin lykkäämään Venäjän-suhteiden yhteisen strategian vahvistamista. Toivon, että hallitusten päämiehet pääsevät Kölnissä myös tästä asiasta sopuun. Haluaisin liittää tähän erityisen toiveen siitä, että uusi parlamentti - koska tämä parlamentti ei enää käsittele asiaa - on Venäjän-suhteiden yhteisen strategian yhteydessä valmis myös antamaan jossain määrin etusijan tärkeälle välineelle, jota tarvitsemme strategian toimeenpanossa, nimittäin uudelle Tacis-asetukselle.
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimus tarjoaa myös mahdollisuuden uuteen vaikuttamiseen yhteisessä ulkopolitiikassa, jolloin poliittiset, diplomaattiset, taloudelliset ja rahoitukselliset sekä myös sotilaalliset välineet voidaan yhdistää, ja silloin neuvoston puheenjohtaja, korkean tason edustaja ja varapuheenjohtaja - eikä viisi komission jäsentä - muodostavat uuden troikan. Näin muodostuvat itse asiassa uudet kasvot, joissa on jatkuvuutta ja avoimuutta, ja siten myös mielestäni Euroopan unionin ulkopolitiikan iskukyky parantuu. Tähän lisätään vielä yhä kiihtyvä keskustelu - myös Kosovon seurauksena - Euroopan turvallisuus- ja puolustusidentiteetistä.
Tästä voi lukea kiinnostavia asioita Washingtonin kommunikeasta, joka laadittiin NATOn 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Siinä on havaittavissa myös selvää edistymistä. Painotan Titleyn tavoin sitä, että yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ei ole liioin mahdollista, jos puolustusteollisuuden alalla ei tehdä tiiviimpää yhteistyötä. Tämä aihe on ollut kerran jos toisenkin tämän parlamentin käsiteltävänä, ja minulla on siitä tosiaan sellainen tunne, että jäsenvaltiot kyllä saavuttavat asiassa edistystä mutta että toivoisitte kehityksen olevan hieman nopeampaa. Jos komissio voi vaikuttaa - siis uudelleen, koska se on tapahtunut jo pari kolme kertaa tiedonannon kautta - uudella tavalla, olen vakuuttunut, että uusi komissio on mielellään valmis siihen.
Arvoisa puhemies, alan nyt lopetella. Toistan vielä arvostavani Tom Spencerin mietintöä ja toistan vielä kiitokseni erityisesti ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnalle sekä myös muille parlamentin jäsenille, joiden kanssa on voitu kuluneella kaudella keskustella niin kiihkeästi erityisesti myös ulko- ja turvallisuuspolitiikasta laajassa mielessä. Ajattelen kuitenkin myös aivan erityisesti roolia, jonka parlamentti on halunnut kuluneella kaudella ottaa ihmisoikeuspolitiikan edistämisen alalla. Voimme tyynesti sanoa, että se on ääni, joka kuullaan laajasti ympäri maailman. Toivon nyt jo, että uudesta parlamentista tämä ääni kuuluu yhä kovempana ja yhä useammin, koska nykyinen Balkanin tragedia saa meidät vakuuttumaan siitä, että koskaan ei voida antaa riittävästi varoituksen sanoja ja painostaa toimiin, ei myöskään demokraattisen kansanedustuslaitoksen, kuten Euroopan parlamentin, nimissä.

Spencer
Arvoisa puhemies, olen tietoinen siitä, että on huono parlamentaarinen tapa kirjoittaa puheensa etukäteen ja pitää ne sitten muuta keskustelua kuuntelematta. Olen itsekin tosiaan toisinaan syyllistynyt sellaiseen. Haluaisin siis huomauttaa hyvin hyväntahtoisesti Truscottille ja muille kollegoille, että jos he olisivat kuunnelleet puhettani alusta alkaen, he olisivat huomanneet, että koska siinä hyväksytään tarkistus 2 Venäjää koskevaan suositukseen - tarkistus on sosialistiryhmän esittämä -, siinä poistetaan viittaus " viivästymiseen" hyväksyttäessä Venäjän kanssa yhteinen strategia, ja viittaus korvataan mielestäni hyvin pätevällä ilmaisulla, jossa sanotaan, mitä tämän suosituksen pitäisi sisältää. Haluan tehdä parlamentille ehdottoman selväksi, että suhtaudun aivan tyynesti suositusta koskevaan mietintööni, koska luotan siihen, että siihen tehdään huomenna tarkistuksia.
Koska olen jo valmiiksi jaloillani, haluaisin kiittää kollegoja heidän minulle osoittamistaan liian jalomielisistä huomautuksista. Vastaan komission jäsenen kohteliaisuuteen. Komission jäsen van den Broek on kotoisin maasta, jonka parlamentaarinen perinne on vahva, ja hän ilmentää tätä perinnettä. Hän teki ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnalle palveluksen ryhtymällä käymään älykästä keskustelua. Tällainen älykäs keskustelu on asianmukaisesti muotoillun ulkopolitiikan elinehto. Toivon, että neuvosto ottaa tästä esimerkistä opikseen seuraavan ja kaikkien tulevien parlamenttien osalta. Korkean tason edustajat saattavat toimia osaltaan neuvoston äänitorvena, mutta kaikkien kolmen toimielimen välinen hyvä keskustelu ylläpitää suurinta tulevaisuudentoivoa. Arvoisa komission jäsen, kiitoksia oikein paljon.

Truscott
Arvoisa puhemies, kuuntelin tosiaan Spencerin puheenvuoroa työhuoneestani. Haluaisin onnitella häntä siitä, että hän muutti keskustelun aikana täysin kantaansa Venäjään. Olen iloinen nähdessäni, että Spencer jatkaa ideologisen epäjohdonmukaisuuden hienoa perinnettä, epäjohdonmukaisuuden, joka on nykyään aivan liian tyypillistä Ison-Britannian konservatiivipuolueessa.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothleyn laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0267/99) luonnoksesta Euroopan parlamentin päätökseksi Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännöstä (7528/2/99 - C4-0217/99-00/0823(COS)).
Rothleylla on puheenvuoro esittelijänä.

Rothley
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan parlamentti hyväksyi 3. joulukuuta määräenemmistöllä ohjesääntöluonnoksen, joka on maltillinen ja tasapainoinen, ilmeisen järkevä, yksinkertainen ja käytännöllinen ja jossa on varmasti myös eräänlaista älyllistä viehkeyttä. Määräenemmistöllä! Neuvosto ei ole tähän päivään mennessä kommentoinut luonnosta. Neuvosto voi sanoa " kyllä" tai " ei" . Jos se sanoo " ei" , sen on perusteltava hylkääminen, jotta voimme arvioida perusteen oikeudenmukaisuuden. Sen sijaan neuvosto laati oman luonnoksen, jota parlamentti ei voi hyväksyä!
Se vakiinnuttaa esimerkiksi parlamentin jäsenten epätasa-arvoisuuden ikuisiksi ajoiksi siten, että jäsenvaltioilla olisi oikeus verottaa jäsenten tuloja kansallisten verojen mukaan. Kolme skandinaavista jäsenvaltiota ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat nyt käyttäneet hyväkseen tätä mahdollisuutta. Ranska liittyy mahdollisesti tähän joukkoon. Se poistaa muuten mahdollisesti tämän aiheen Saksan puheenjohtajakauden ohjelmasta, sillä siihen se ei voi enää suostua.
Nyt meillä ei ole vain neuvoston vastaehdotusta, vaan parlamentissakin pyritään päättämään huomenna toisesta tekstistä. Liberaaliryhmä tekee siitä mahdollisesti esityksen. Kuinka tyhmä pitää oikeastaan poliittisesti olla, että aikoo muuttaa parlamentin määräenemmistöllä hyväksymää tekstiä jo ennen kuin olemme neuvotelleet siitä neuvoston kanssa! Neuvosto voi sanoa: odotetaan vielä kolme tai neljä kuukautta, niin kenties parlamentti päättää taas uudesta tekstistä ja kolmen kuukauden päästä sen jälkeen taas yhdestä. Minun täytyy kyllä sanoa, että tämän parlamentin mahdolliset itsetuhoiset voimavarat ovat valtavat - tämä on jo tavatonta! Heikennämme jokaisella uudella tekstillä parlamenttia!
Lisäksi on vielä toinen asia: mitä te oikeastaan pyydätte kollegoiltanne? Heidän pitää äänestää teidän tekstistänne, jonka on tarkoitus ratkaista ongelmat, saamatta tilaisuutta keskustella siitä valiokunnassa, saamatta tilaisuutta keskustella siitä edes omissa ryhmissään! Sitä te pyydätte parlamentin jäseniltä, että he äänestäisivät sellaisesta tekstistä? Se on kyllä hullujenhuoneen touhua!
Kollega Wijsenbeek, me keskustelimme täällä parlamentissa alkuperäisestä tekstistäni erittäin yksityiskohtaisesti ja perusteellisesti, ja se johti myös siihen, että se sai lopulta puolelleen määräenemmistön. Se oli valtava askel eteenpäin, ja te haluatte peruuttaa sen! En tiedä mistä syistä, mutta se ei ole niin tärkeääkään. Euroopan parlamentin ei pitäisi päättää perustuslakitekstistä tällaisella pikamenettelyllä. Ja parlamentin olisi erittäin hyvä hyväksyä tällaisia asioita vain, jos parlamentissa vallitsee laaja yhteisymmärrys asiasta.
Tällä viikolla ei muuten saada aikaan ohjesääntöä. Neuvosto ei tiedä mitään edessä olevista neuvotteluista. Milloin niitä pitäisi käydä? Niitä ei käydä! Miten ne hallitukset, jotka ovat käyttäneet hyväkseen tarjottua poikkeusjärjestelyä, hyväksyvät sen, että kannatamme yhtäläisyyden periaatetta - huomennako, sen jälkeen kun ne ovat tänään ilmoittaneet käyttävänsä hyväkseen poikkeusjärjestelyä. Siinä ei ole kyllä mitään järkeä. Tämähän saa jo aavemaisia piirteitä, mitä täällä odotetaan. Tällä viikolla ei siis synny ohjesääntöä. Niin yksinkertaista se on.
Sen vuoksi uskon, että on järkevämpää, että noudatamme oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan suositusta ja sanomme: vahvistamme parlamentin 3. joulukuuta 1998 hyväksymän päätöslauselman. Olemme luonnollisesti valmiita neuvottelemaan neuvoston kanssa, ja neuvottelut pitäisi päättää lokakuun loppuun mennessä. Ohjesääntö voi tulla voimaan myös 1. marraskuuta tai 1. joulukuuta tai 1. tammikuuta. Miksei? Se ei ole mikään ongelma. Meidän on vain tänään, ja nyt lopetan, torjuttava selkeästi kaikki yritykset muuttaa tätä parlamentin 3. joulukuuta 1998 hyväksymää tekstiä!
Suosionosoituksia

Medina Ortega
 Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin jäseniä voidaan syyttää monista asioista, mutta luulen, ettei kukaan voi syyttää heitä itsekkäiksi, koska heidän oikeuksistaan, erioikeuksistaan, eduistaan ja vapauksistaan käytävässä keskustelussa, kuten voitte nähdä, istuntosali on miltei tyhjillään. Nähtävästi me Euroopan parlamentin jäsenet emme huolehdi omista eduistamme.
Toisaalta en missään nimessä yhdy kollegani, toverini ja hyvän ystäväni Willi Rothleyn synkkiin näkemyksiin siitä, mitä parlamentin ja neuvoston suhteille on tapahtunut. Perustamissopimuksen 190 artiklan 5 kohdassa lukee, että " Euroopan parlamentti vahvistaa saatuaan komission lausunnon ja neuvoston yksimielisesti antaman suostumuksen jäsentensä tehtäviä ja velvollisuuksia koskevat säännöt ja yleiset ehdot" .
Neuvosto - hallitusten lisäksi - on mielestäni osoittanut hyvän tahtonsa parlamenttia kohtaan ensiksikin suostumalla johonkin, jonka uskoimme olevan hyvin vaikeaa, nimittäin juuri tuon artiklan sisällyttämiseen Amsterdamin sopimukseen, mitä pyysimme parlamentissa ja mitä kukaan meistä ei uskonut neuvoston - tai hallitusten - hyväksyvän. Toiseksi se on vastannut erittäin nopeasti parlamentin asiasta tekemään ehdotukseen. Toisin sanoen neuvosto on tarkastellut asiaa erittäin nopeasti ja antanut meille lausuntonsa.
Hyväksymismenettely, johon 190 artiklassa viitataan, ei ole sama kuin hyväksyntämenettely. Hyväksyntämenettely on sellainen menettely, jota käytetään kansainvälisissä sopimuksissa, koska sitten, kun sopimustekstistä on päätetty, tekstiä ei voida muuttaa parlamentin päätöksellä. Parlamentti ei voi tehdä tarkistuksia kansainvälisiin sopimuksiin, ja juuri tästä syystä on olemassa hyväksyntämenettely.
Tässä on kysymys hyväksymismenettelystä. Neuvoston täytyy antaa yksimielinen suostumuksensa sille, mitä parlamentti laatii. Sen jälkeen lopullinen päätös kuuluu parlamentille. Luulen kuitenkin, että neuvosto on osoittanut tässä tapauksessa hyvää tahtoa, kun se on tarjonnut vaihtoehtoisen tekstin, jonka neuvosto olisi halukas hyväksymään. Neuvosto siis osoittaa meille sen tien, jota kulkemalla sen jäsenten välillä voidaan saada aikaan yksimielisyys.
Olemme sitä paitsi saaneet sellaisen vaikutelman, että neuvosto ei ole täysin lyönyt lukkoon kantojaan. Neuvoston tekstissä on joitakin ehdotuksia, jotka eivät ole järkeviä. Tarkoitan esimerkiksi kansallista verotusta koskevia viittauksia. Olisi selvästikin yhteisön sääntöjen vastaista, että jäsenvaltiot saisivat lisävaroja verottamalla Euroopan parlamentin jäseniä. Se olisi eräänlainen ylimääräinen koheesiorahasto. On kuitenkin olemassa liberaaliryhmän tarkistus, jota monet jäsenet aikovat puoltaa ja jossa ehdotetaan - neuvoston meille esittämän toisensuuntaisen tekstin pohjalta - vaihtoehtoista tekstiä, jolle neuvosto voisi luultavasti antaa suostumuksensa.
Perusperiaatteena tässä on todellakin eräs Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä muotoutunut periaate: toimielinten välistä vilpitöntä yhteistyötä koskeva periaate. Parlamentti tekee ehdotuksen, johon tarvitaan neuvoston valtuutus, neuvosto määrittää valtuutusta varten tarvittavat edellytykset, ja parlamentilla on mahdollisuus harkita niitä ja keskustella niistä toistamiseen. Olenkin sitä mieltä, arvoisa puhemies, ettemme saa suurennella asioita. Olen sitä mieltä, että parlamentti ja parlamentin jäsenet pitävät oikeudellisen järjestelmänsä vakautta ja määrittämistä hyvin tärkeänä asiana ja että neuvoston ja parlamentin pitäisi näin ollen edelleen työskennellä tällä tavoin ajattelematta sellaista kiistaa, johon ei löytyisi kompromissiratkaisua.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, me kaikki olemme samaa mieltä, parlamentti ja neuvosto. Haluamme yhtenäisen järjestelmän Euroopan parlamentin jäsenille, haluamme sen pian ja haluamme sen mielellämme. Tuohon sanaan " mielellämme" liittyy tietynlaisia erimielisyyksiä, jotka - Medina Ortegan sanojen mukaisesti - epäilemättä ratkeavat nopeasti.
Ensiksikin haluan tehdä erittäin selväksi sen, että parlamentissa ei tällä hetkellä keskustella edustajanpalkkion suuruudesta, mikä on aiheuttanut epävarmuutta yleisen mielipiteen keskuudessa. Siitä asiasta parlamentti ja neuvosto ovat samaa mieltä.
Emme sitä vastoin ole aivan samaa mieltä perustamissopimuksen tulkinnasta, Eurooppa-oikeuden merkityksestä. Kerron joitakin esimerkkejä: ensiksikään ei voida hyväksyä sitä, että eri kansallisuuksia edustaviin parlamentin jäseniin sovelletaan eri järjestelmää. Tämä kaikki johtuu siitä, että parlamentti - ja tämä täytyy tietää, ja ohjesääntö on vastaus juuri siihen - ei enää ole toimivaltuuksia vailla oleva edustajakokous, jonne kansalliset parlamentit lähettivät joitakin edustajia. Parlamentti on jo vuosien ajan edustanut Euroopan kansalaisia, ja näin ollen haluammekin - ja tukenamme on perustamissopimus - sellaisen yhtenäisen ohjesäännön, joka heijastaisi tuota todellisuutta.
Medina puhui valtiosopimusoikeudesta. Varaus on kansainvälisen julkisoikeuteen kuuluva ja sille tyypillinen väline, ja neuvoston valitsema oikeudellinen väline, jonka avulla se yrittää puuttua suin päin tuohon Euroopan parlamentin jäsenten välillä olevaan hajanaisuuteen, erotteluun ja syrjintään, on nimenomaan varaus. Olemme syvästi eri mieltä neuvoston valitsemasta menetelmästä, ja jos tuo menetelmä on säilytettävä - koska selvästikin meidän pitää päästä yhteisymmärrykseen -, sille on ilman muuta määrättävä aikaraja ja sitä on tarkasteltava siirtymämääräyksissä, joilla on selvä aikaraja. Ainoastaan näin pystymme saamaan aikaan ratkaisun, sillä tämä on mielestäni kaikkein tärkein asia. Haluamme ilman muuta ohjesäännön, mutta emme kuitenkaan ohjesäännön perusajatuksen eli parlamentin jäsenten yhtäläisyyden kustannuksella.
Arvoisa puhemies, meidän on myös puolustettava parlamentin erioikeuksia, eikä kyse ole siitä, että puolustaisimme niitä ketään vastaan vaan kaikkien puolesta, ja tämä johtuu siitä, että perustamissopimuksessa määrätty toimielinten välinen tasapaino on sitä, mitä se on. Jos perustamissopimuksessa säädetään siltä osin täysin epätyypillisestä mekanismista, että tekstin muotoilu kuuluu parlamentille, kun taas sen hyväksyntä kuuluu neuvostolle, emme saa muuttaa tuota tasapainoa suin päin ja salaa. Meidän täytyy päästä yhteisymmärrykseen, käydä vuoropuhelua ja päästä sopimukseen mitä pikimmin. Itse kunkin pitäisi kuitenkin tietää erittäin hyvin perustamissopimuksen mukainen tehtävänsä.
Tämä ei ole ainoa ongelmamme. Olemme tilanteessa, jota ei voida hyväksyä siltä osin, miten parlamentin jäsenten tehtävä on kehittynyt materiaaliselta kannalta niinkin konkreettisissa ja selkeissä asioissa kuin eläkejärjestelmä, joka ei ole johdonmukainen ja jota ei voida sallia. Niinkin konkreettisissa ja selkeissä asioissa kuin erioikeudet parlamentissa, joka ei suinkaan ole alaikäinen ja jolle ohjesäännön täytyy näin ollen antaa liikkumavaraa - juuri se on perustekstin ja liitteiden jaottelun tarkoituksena -, niin että se voisi panna täytäntöön tuon ohjesäännön ja laatia sen täytäntöönpanoa koskevat määräykset eri tavalla kuin 190 artiklan 5 kohdassa määrätyssä, hyvin raskaassa järjestelmässä, joka edellyttää neuvoston yksimielisyyttä. Joidenkin mekanismien rajoituksena todellakin on kohtuullisuuden ja suhteellisuuden puute, sillä tarvitaan entistä suurempaa joustavuutta, jotta tiettyjä kohtia voidaan muuttaa ja mukauttaa todellisuuteen.
Arvoisa puhemies, olen varma siitä, että saamme ratkaisun pian aikaan, ja tässä - ja nämä ovat viimeiset sanani -, käyttäessäni viimeisen puheenvuoroni tällä vaalikaudella Euroopan kansanpuolueen puolesta vastauksena Rothleyn puheenvuoroon, mieleeni palaa eräs Espanjan vuonna 1812 annetusta perustuslaista ja sen myötä alkaneesta parlamentarismista käyty suurenmoinen keskustelu, jossa joku parlamentin jäsen sanoi toiselle - ja mielestäni te ansaitsette sen, parlamentin jäsen Rothley -, että tämä oli kiihkeä ja peräänantamaton asiaansa puolustaessaan ja lojaali vastustajaansa kohtaan. Parlamentin jäsen Rothley, paljon kiitoksia työstänne tämän ja kaikkien niiden mietintöjen eteen, joiden puolesta olette puhunut tässä parlamentissa.

Thors
 Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että Rothley on ollut johdonmukainen. Koko tämän asian käsittelyn ajan hän on pyrkinyt lopettamaan käsittelyn. Jollei liberaaliryhmä olisi kiirehtinyt käsittelyä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa, emme olisi saaneet mietintöä 3. joulukuuta. Sitä Rothley ei uskonut. Jollemme olisi kiirehtineet keskusteluja jäsenvaltioiden pääkaupungeissa, en usko, että olisimme saaneet mietintöä. Mutta omalla tahollaan Rothley on ollut johdonmukainen.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että jollemme tee päätöstä nyt, uudistus siirretään hamaan tulevaisuuteen, emmekä saavuta sitä, mitä tahdoimme, eli sitä, että korvausepäselvyyksiä ei enää olisi, kun käymme vaaleihin kesäkuussa.
Olen juristina syvästi loukkaantunut siitä, että niin monet käyttävät juridiikkaa kilpenä jotakin sellaista vastaan, johon he ei eivät halua puuttua, eivätkä he halua sanoa, mistä oikeastaan on kyse. On vanha sanonta: tarkoitus pyhittää keinot.
Mielestäni on hyvin outoa se, että kun neuvoston kanssa on neuvoteltu kerta toisensa jälkeen, loppusuoralla yhtäkkiä sanotaankin, että parlamentin kantaa ei voida muuttaa. Se ei ole loogista. Me emme voi hyväksyä sitä. Me liberaaliryhmässä olemme olleet valmiita hyväksymään pääpiirteissään neuvoston kannan. Käsittääkseni saisimme kannalle ainutlaatuisen oikeutuksen. Päinvastoin kuin monilla muilla parlamenteilla, meillä olisi palkkojamme koskevat säännöt, jotka olisi päätetty yhdessä toisen demokraattisen elimen kanssa. Siten voisimme yhdistää parhaimman jäsenvaltioiden perinteistä.
On tärkeää, että saamme luoduksi nyt järjestelmän, jossa on selvät säännöt sille, mikä on kustannusten osalta hyväksyttävää; lisäksi meidän pitää luoda enemmän selkeyttä varojen käyttöön.
On totta, että liberaaliryhmä on ensimmäinen, joka on jättänyt tarkistuksen, jonka päämääränä on taata kompromissi, ja toivon, että parlamentissa hyväksytään tarkistus huomenna ja että neuvostossa tehdään samoin. Useimmissa tarkistuksen kohdissa otetaan käsiteltäväksi asioita, jotka parlamentti on jo hyväksynyt. Haluan lopuksi osoittaa esittelijälle kysymyksen: mikä kompromissiehdotuksessamme on sellaista, mitä esittelijä ei voi hyväksyä?

Sierra González
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenten ohjesäännöstä ja sen merkityksestä ei voi puhua tänään pidättelemättä samalla tietynlaista suuttumusta siitä, missä hengessä keskusteluja on käyty, toisin sanoen sellaisten joissakin tiedotusvälineissä esitettyjen paljastusten aiheuttamien paineiden alla, jotka ovat tietyllä tavalla vääristäneet keskusteluja.
Kaikki nämä olosuhteet ovat synnyttäneet, kuten kaikki tietävät, tarpeetonta kitkaa, joka ei ole edistänyt sen tavoitteen saavuttamisessa, johon pyrittiin: sellaisen ohjesäännön, jonka avulla luotaisiin yhtäläinen oikeudellinen järjestelmä kaikkia parlamentin jäseniä varten.
Olemme nyt siinä tilanteessa, että lähestyvien vaalien takia kaikkien mietinnön käsittelyprosessiin kielteisesti vaikuttaneiden seikkojen määrä on lisääntynyt huomattavasti. Siitä huolimatta meidän on otettava huomioon kaksi asiaa. Ensimmäinen asia on muodollinen: neuvosto on menetellyt perustamissopimuksen 190 artiklan 5 kohdan vastaisesti, kuten esittelijä on sanonut. Toinen asia on se, että ohjesääntö täytyy hyväksyä tällä vaalikaudella. Se on hyväksyttävä siten, että etsitään yhteistyökeino näiden kahden toimielimen, parlamentin ja neuvoston, välillä. Ei todellakaan ole hyväksyttävää, että neuvosto antaa parlamentille ehdotuksen, jotta se hyväksyisi sen. Tällainen toiminta loukkaa parlamentin riippumattomuutta. On kuitenkin tarpeen löytää yhteistyökeino parlamentin ja neuvoston välillä ja hyväksyä ohjesääntö.
Mielestäni ei ole viisasta hylätä neuvoston ehdotusta kokonaan, jos halutaan, että ohjesääntö etenisi sovitussa määräajassa. Sen vuoksi, vaikka olenkin samaa mieltä esittelijän antaman kritiikin sisällöstä ja muodosta, kannatan nopeaa yhteistyötä ja neuvotteluja parlamentin ja neuvoston välillä, niin että voisimme saattaa ohjesääntöä koskevan työn päätökseen ja hyväksyä sen.

Lagendijk
 Arvoisa puhemies, neuvosto on tehnyt oman ehdotuksensa, ja Euroopan parlamentti uhkaa nyt nostaa siitä metelin. Miksi? Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on esimerkiksi ilmoittanut, että neuvoston ei ole lainkaan sallittua esittää omaa ehdotustaan ja että neuvosto saa vain tukea parlamentin ehdotusta. Kuinka on sitten kuitenkin mahdollista - kysyn tätä Rothleyltä -, että olette neuvotellut kolme kuukautta saman neuvoston kanssa tietoisena siitä, että neuvosto, jonka täytyy tehdä päätöksensä yksimielisesti, esittäisi muutoksia. Tämä on mielestäni erityisen heikko perustelu.
Vastustajien punaisena lankana on oikeastaan vetoomus parlamentille siitä, että se uhmaisi neuvostoa eikä antaisi kävellä itsensä yli. Tunnette minun ryhmäni. Me kannatamme yleensä tällaista mutta emme nyt tässä tapauksessa. Uhkana on se, että parlamentti tuijottaa sokeasti menettelyvirheisiin ja tiettyjen osien täytäntöönpanon ongelmiin. Myönnettäköön, että niitä on. Jos nyt tuetaan Rothleyn mietintöä, se tarkoittaa, että Euroopan parlamentti antaa ymmärtää olevansa yliherkkä ja lyhytnäköinen parlamentti. Ei ole olemassa ratkaisua, johon kaikki olisivat täysin tyytyväisiä, mutta olen sitä mieltä, että parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla. Tämä tarkoittaa antamista ja ottamista. Minun ryhmäni on siihen valmis. Olemme esittäneet yhdessä ELDR-ryhmän kanssa tarkistusta, jossa muokataan neuvoston ehdotusta. Mukana on elementtejä, joista en rehellisesti sanoen ole yhtä mieltä, ja tämä pätee ryhmäni enemmistöön. Kannatamme kuitenkin erityisesti sitä, että tosiaan kaikki mahdollinen pantaisiin peliin, jotta tällä viikolla päästäisiin ratkaisuun ja että ohjesääntö hyväksyttäisiin tällä viikolla.
Jos se ei onnistu eli jos tällä viikolla tai pian tulevaisuudessa ei saada aikaan ohjesääntöä, toivotan kaikille kollegoille menestystä yhteenotossa julkisen mielipiteen kanssa, joka oikeutetusti epäilee, onko Euroopan parlamentissa enää ketään, jolla on yhtään vastuuntuntoa.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kotimaassani on sanonta, joka kuuluu: " He lähtivät soittamaan, mutta tulivat soitetuiksi" . Näin tapahtui Euroopan parlamentille, kun se uskoi kysymyksen kollega Rothleylle, jonka älyllistä rehellisyyttä en aseta kyseenalaiseksi - kuten hän tietää - mutta jonka noudattamaa strategiaa pidän hyvin kyseenalaisena.
Halusimme saada äänemme kuuluviin, mutta sen sijasta meidän täytyy tulla toimeen neuvoston kanssa, joka tietysti 48 tunnissa saa meidät oman versionsa taakse, sekä sen tavan kanssa, jolla se, neuvosto, haluaa suhtautua edustajiin, ja siten myös koskemattomuuteen, kulukorvauksiin ja niin edelleen. Vähän ajan päästä neuvosto ehkä päättää myös sen, millaiseen rahamäärään olemme oikeutettuja, pitääkö meidän allekirjoittaa vai ei, ja missä kerroksessa. Ja tämä kaikki sen vuoksi, että valittiin tämä itsemurhastrategia - toistan, itsemurhastrategia -, jossa hyväksytään neuvoston ajattelutapa.
Meidän olisi pitänyt puolustaa oikeuttamme ohjesääntöön - strategian olisi pitänyt olla tämä! -, sellaiseen ohjesääntöön isolla O: lla, joka kattaisi yhteensopimattomuuden, edustajan oikeudet ja aseman, ei meidän varainhoitoasetustamme, joka on sisäinen asia. Valitsimme toisen strategian: päätimme, että noudattaisimme Rothleyn linjaa, ja tänään olemme täällä samaisen Rothleyn kanssa, joka valittaa, että tätä ei voida hyväksyä.
Vahinko on kuitenkin jo tapahtunut, ja siksi tietysti neuvosto jälleen kerran pitää meitä pihdeissään. Ja meidän kaikkien, vihreistä liberaaleihin ja kaikkiin muihin, jotka olemme huolissamme kolmesta lehtiartikkelista, on huomenna pakko hyväksyä neuvoston teksti. Toivon, että näin ei käy; toivon, kollegat, että vaikka niin kovasti haluammekin saada ohjesäännön, huomenna korostettaisiin sitä, minkä sanoimme 3. joulukuuta. En ymmärrä, miksi huomenna ei voitaisi äänestää siitä, mikä kävi päinsä 3. joulukuuta, jolloin jotkin näistä periaatteista määriteltiin.
Edetkäämme siis vain äänestykseen, mutta liittäkäämme teksti edustajia koskevaan asialliseen ohjesääntöön, muuten emme tee sitä enää koskaan.

Bonde
 Arvoisa puhemies, tänä iltapäivänä pidetyssä puhemieskonferenssin kokouksessa pääsimme yhteisymmärrykseen siitä, että äänestys yritettäisiin järjestää sellaiseksi, että siitä kävisi selkeästi ilmi, kuka haluaa saada asiat kuntoon ja kuka ei. Pääsihteerit tapaavat aikaisin huomenaamulla järjestääkseen äänestyksen sellaiseksi.
Lähtökohtani Kansakuntien Eurooppa -ryhmässä on se, että äänestämme ministerineuvoston tekemän ohjesääntöä koskevan ehdotuksen puolesta, vaikka vastustammekin periaatteessa erittäin voimakkaasti sitä, että parlamentin jäsenistä tulisi EU: n virkamiehiä. Yhteinen ohjesääntö tekee meistä EU: n edustajia jäsenvaltioissamme, sen sijaan että olisimme jäsenvaltioiden edustajia EU: ssa. Haluamme periaatteessa, että saamme samansuuruista palkkaa kuin kansallisten parlamenttiemme jäsenet, ja haluamme maksaa veroja samoin kuin meitä äänestävät kansalaisetkin. Äänestämme kuitenkin neuvoston tekemän ehdotuksen puolesta, koska suurin osa parlamentin jäsenistä haluaa käytännössä jatkossakin nostaa 1 000 euron korvauksen esimerkiksi 400 euron hintaisesta matkasta, ja pidämme matkakorvausten selvittämistä tärkeämpänä kuin periaatteellista yhteisiin palkka- ja palkkausehtoihin kohdistuvaa vastustustamme, ja korostamme tässä erityisesti sitä, että EU: n palkkoja on voitava verottaa kansallisesti.
Olosuhteet huomioon ottaen neuvosto on tehnyt hyvän ehdotuksen, ja kehotamme neuvostoa tekemään vastaavat säännöt uuden komission ja toimielinten uusien virkamiesten palkkauksen osalta. Esitetyn vastaväitteen periaate, jonka mukaan samasta työstä on maksettava samaa palkkaa, ei ole mahdollinen kansainvälisessä yhteistyössä. Silloinhan neuvoston jäsenillä olisi sama palkka, ja EU-maiden suurlähetystöjen jäsenillä olisi sama palkka, ja asiantuntijoilla olisi sama palkka riippumatta siitä, edustavatko he köyhän vai rikkaan maan maatalousjärjestöjä. Sama palkka on kaunis periaate, mutta maat eivät ole vielä samanlaisia ja sen vuoksi nyt on tärkeintä päästä eroon parlamentin mässäilystä.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, kollegamme Rotheyn mietinnössä viitataan oikeutetusti tiettyihin puutteisiin, vajavaisuuksiin ja jopa virheisiin, joita ministerineuvoston meille antamaan Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöluonnokseen sisältyy. Ymmärrän osan esittelijän esittämästä kritiikistä. Se ei estä sitä, että uhkaamme heittää lapsen pesuveden mukana, jos hyväksymme tämän mietinnön huomenna. Meidän täytyy uskaltaa aina sanoa totuus. Neuvoston meille antama vajavainen ohjesääntö, jota voidaan epäilemättä vielä parantaa, on joka tapauksessa parempi ja paljon parempi kuin nykyiset käytännöt. Sitten vielä, sen vuoksi että tämä parlamentti ei ole koskaan onnistunut panemaan itse asioita järjestykseen, julkinen mielipide ensinnäkin panee meidät häpeäpaaluun, ja toiseksi ministerineuvosto yhtä oikeutetusti kohtelee meitä kuin pikkulapsia. On täysin sopimatonta, että tässä mietinnössä nyt vedotaan toissijaisuusperiaatteeseen oman etumme vuoksi, kun samalla emme koskaan sovella tätä samaa toissijaisuusperiaatetta, kun pelissä on omien jäsenvaltioidemme kansojen etu.
Lyhyesti sanottuna, yhdyn täysin kollega Fabre-Aubrespyn vähemmistökantaan, joka on mietinnön liitteenä. Lisään vielä tähän, että tunnetusti vastustan jäsenyytemme eurooppalaistamista, koska edustan tässä salissa Flanderia enkä mitään eurosupervaltaa ja koska tunnetusti vastustan tähän euro-ohjesääntöön kuuluvia veroetuja ja kannatan kansallisia verotussääntöjä, joiden mukaan meitä verotetaan yhtä raskaasti kuin äänestäjiämme. Sellainen ohjesääntö tästä vielä puuttuisi! Hylkään periaatteessa tämän Rothleyn mietinnön huomenna, paitsi jos siihen tehdään mahdollisesti suuria ja perusluonteisia muutoksia tarkistuksilla.

Barzanti
Arvoisa puhemies, minun nähdäkseni on pääasiassa neljä syytä, miksi neuvoston laatiman ohjesäännön tekstiä ei voida hyväksyä. Ensimmäinen syy on se, että se vahingoittaa ja kaventaa parlamentin itsemääräämisoikeutta juuri sillä hetkellä, kun Amsterdamin sopimuksessa tunnustetaan sen ensiarvoisen tärkeä rooli - joskin perustuen ajatukseen sellaisesta toimielinten välisestä sopimuksesta, johon komissio ja neuvosto osallistuvat täysin - kun määritellään sen jäseniä koskeva ohjesääntö ja selkeä sääntely, joka koskee näiden työn materiaalisia edellytyksiä. Meille ei tarjota yhteistyötä - josta perustamissopimuksessa määrätään - eikä kommenttia, vaan kokonaan uutta tekstiä, joka meidän pitäisi ottaa tai jättää.
Toinen syy on se, että se ei saavuta keskeistä tavoitettaan, tasapuolista kohtelua täysin yhtäläisen koskemattomuuden kautta: kriteeri, joka perustuu mahdolliseen kaksinkertaiseen verotukseen Euroopassa ja kotimaassa, on käsittämätön.
Kolmas syy on se, että siinä vahvistetaan joukko kiinteitä summia eikä sovelleta tasapuolista, joustavaa ja dynaamista luokittelua, mistä varsinkin tulevat parlamentin jäsenet tulevat kärsimään suuresti.
Neljänneksi siksi, että siinä määritellään yksityiskohtaisesti hallinnollisia seikkoja, jopa sihteeristön kulut, mikä tekee siitä pikkutarkan ja vastenmielisen byrokraattisen säännön, joka tunkeutuu sellaisten määräysten alueelle, joiden laatimisessa parlamentillamme pitäisi tyypillisesti olla toimivalta omien itsehallintoelintensä kautta.
Yhdyn siis oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausuntoon, jotta keskustelua jatkettaisiin rakentavassa hengessä ja jotta saataisiin nopeasti aikaan kaikkia tyydyttävä teksti.
Tavoitteet, jotka haluamme saavuttaa, ovat yhteisiä meille kaikille, arvoisat kollegat. Olisi järjetöntä hyväksyä jollakin ihmetarkistuksella ohjesääntö, josta ei ole keskusteltu tarpeeksi ja johon ei ole syvennytty tarpeeksi.
Ohjesäännön ohella - muistutan tästä - esityslistalla on aivan muita ratkaisevan tärkeitä aiheita. Esimerkiksi kysymykset vaalikelpoisuusehdoista ja yhteensopimattomuudesta, toimikausien lukumäärän rajoittamisesta, parlamentin jäsenten määrän vähentämisestä ja eturistiriitojen todellisesta poistamisesta. On ratkaisevan tärkeää taistella peiteltyä lobbausta ja sellaista lisääntyvää ammattilaistumista vastaan, joka vääristää yhä enemmän demokraattista edustusta. Max Weber sanoi kuuluisassa tekstissä monta vuotta sitten: " Myös yksityiset henkilöt yleensä haluavat elää politiikkaa varten. Muutoin" , hän korosti parlamenteille, " siihen osallistuu vain puolueen palkkalistoilla olevia virkamiehiä ja eturyhmien edustajia."
Toivon, että jokaisella meistä äänestyskantaan katsomatta on korkea omanarvontunto ja että jokainen meistä on selkeän tietoinen siitä, että ohjesääntö on hyvä ja hyödyllinen, jos se antaa jokaiselle kansansa edustajalle todellisen mahdollisuuden riippumattomuuteen ja vapauteen.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, se, mitä neuvosto esitti meille viime viikolla, on nähdäkseni Amsterdamin sopimuksen sisällön kaksinkertaista vääristelyä. 190 artiklan 5 kohdassa sanotaan aivan selvästi ja yksiselitteisesti: parlamentti päättää ohjesäännöstä ja neuvosto antaa suostumuksensa. Jos olisi tarkoitettu 189 b artiklan mukaista yhteispäätösmenettelyä, Amsterdamin sopimuksen laatijat olisivat kirjoittaneet tekstiin: asiassa sovelletaan 189 b artiklan mukaista menettelyä. He eivät kuitenkaan tehneet niin. He sanoivat nimenomaan ja hyvin perustellusti: menettelytapa on 190 artiklan 5 kohdan mukainen, jolloin parlamentti nimenomaan päättää tekstistä ja neuvosto antaa suostumuksensa.
Neuvosto on kuitenkin antanut meille todellakin täysin uuden tekstin. Ainoa kohta, joka on säilynyt ennallaan, on 1 artiklan 1 kohta. Loput 14 sivua ovat muuttuneet. Tätä ei voi parhaalla tahdollakaan kutsua hyväksyntämenettelyksi. Neuvosto on lisäksi kahdella tavalla toiminut sopimuksen hengen ja tarkoituksen vastaisesti, koska se muuttaa sopimuksen tarkoitusta eli Euroopan parlamentin jäsenten yhtäläisen kohtelun luomista ottamalla käyttöön erityisveron Euroopan parlamentin jäsenten tulojen mukauttamiseksi kansallisten parlamenttien jäsenten päivärahoihin, mikä palauttaisi tämän epäyhtäläisyyden niin sanotusti takaoven kautta. Tämä on sopimuksen määräysten kaksinkertainen rikkomus. Siinäkin on minusta riittävästi syytä siihen, että emme varmasti voi hyväksyä neuvoston ehdotusta.
Minusta on muutenkin mahdotonta vaatia vapaasti valitulta parlamentin jäseneltä ja vapaasti valitulta parlamentilta, että niitä voi kohdella ikään kuin neuvoston toimihenkilöitä ja että niiden pitää käydä palkkaneuvotteluja neuvoston kanssa. Sitä on sitäkin vaikeampi vaatia, kun päätimme joulukuun istunnossamme, että hyväksymme erittäin tasapainoisen ja erittäin kiihkottoman päätöslauselman. Euroopan parlamentin jäsenten päivärahat ovat tämän päätöslauselman mukaan tulevaisuudessa alle Euroopan unionin kolmen väkirikkaimman jäsenvaltion päivärahojen. Saksalaisille se merkitsee käytännössä luopumista 1 500 Saksan markasta kuukaudessa, sanoakseni sen tässä kerran aivan selvästi. Minusta se on erittäin tasapainoista.
Useita neuvoston luonnoksen sisältämistä määräyksistä on lisäksi mahdoton soveltaa ja käyttää. Sallikaa minun sanoa aivan avoimesti - en halua nyt ajan puutteen vuoksi tarttua yksityiskohtiin -, että pidän joitakin asioita ennen kaikkea sairausvakuutuksen sekä eläkeoikeuden osalta suorastaan ilkeämielisinä, sanoakseni asian aivan suoraan. Teksti, jota liberaalit esittävät, on minun mielestäni luvaton, jo senkin vuoksi, että se muuttaa koko tekstin eikä sen takia ole enää työjärjestyksen 125 artiklan mukainen.
Amsterdamin sopimus tuli voimaan 1. toukokuuta. Se antoi parlamentille merkittävästi lisää oikeuksia. Jos hyväksyisimme tämän neuvoston ehdotuksen ja liberaalien esityksen emmekä päätöslauselmaesitystä, joka syntyi oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa parlamentin jäsen Rothleyn johdolla, riistäisimme itse taas itseltämme vallan ratkaisevassa asiassa, joka koskee meitä itseämme. En voi kuvitella, että tämä parlamentti tekisi niin huomisessa äänestyksessä. Sen takia tuemme Rothleyn mietintöä.
Suosionosoituksia

Haarder
 Arvoisa puhemies, haluan sanoa sekä esittelijälle että ministerineuvostolle: yrittäkää nyt päästä yhteisymmärrykseen, senkin nulikat! Nyt tai ei koskaan! Joko hyväksymme neuvoston ehdotuksen korjatun version tai sitten jaarittelemme tästä asiasta vielä seuraavatkin 5 vuotta. Sitä ei voi edes ajatella! Se pilaa parlamentin maineen, ja se vie ilon työstämme.
Suuria ryhmiä edustaville kollegoilleni, jotka ovat asiasta eri mieltä, haluan sanoa: Olette viivästyttäneet asiaa tarpeeksi kauan selityksillänne ja oikeudellisilla viisasteluillanne, joita olen saanut kuunnella kahdessakin valiokunnassa. Yrittäkää nyt olla hieman rakentavia! Ministerineuvostolle haluan sanoa: lopettakaa hiustenhalkominen. Ministerineuvoston tekemästä ehdotuksesta kävi aivan liian selvästi ilmi, että he halusivat " tehdä siitä paremman" . Me liberaalit voimme hyvin hyväksyä neuvoston ehdotuksen, mutta ehdotamme muutamien tarkistusten tekemistä, jotta parlamentin enemmistö asettuisi tukemaan sitä. Jos asiassa kuitenkin epäonnistutaan, valitsijat voivat antaa tuomionsa kesäkuussa.
Kaikesta huolimatta haluan lopuksi kiittää esittelijä Willi Rothleya siitä, että hän otti huomioon ehdotukseni, jonka mukaan maat, joiden tuloverotus on korkea, voivat ottaa käyttöön lisäveron, jota maksetaan EU: n veron lisäksi. Olisin toivonut, että hän olisi osoittanut samaa huolellisuutta ja joustavuutta muidenkin maiden toiveiden osalta.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa prosessi olisi pitänyt jo saada päätökseen, mutta parlamentti onkin ajautunut umpikujaan. Syynä on se, että tässä asiassa on kannettu huolta pikemminkin siitä, millä tavoin voidaan vastata tiedotusvälineiden taholta tuleviin paineisiin kuin siitä, millä tavoin kaikista ulkoisista ja joskus varsin tarkoitushakuisista paineista huolimatta voitaisiin edetä kohti suurempaa avoimuutta.
Omasta puolestamme olemme määritelleet kantamme jo aikaa sitten. Totesimme lehdistötilaisuudessa, joka pidettiin vuoden 1997 huhtikuussa käydyn laajan sisäisen keskustelun jälkeen, että palkkiojärjestelmää on uudistettava ja puolustimme kaiken kattavaa järjestelmää, joka olisi mahdollisimman avoin ja jossa kaikkia korvauksia valvottaisiin tiukemmin; totesimme tuolloin myös, että matkakorvauksia ei saisi missään tapauksissa käyttää muihin menoihin, että ne olisi maksettava ainoastaan tehtyjen matkojen ja niistä aiheutuneiden todellisten kustannusten mukaan, että etäisyys sekä matka-aika olisi otettava huomioon kulukorvauksissa porrastamalla ne tähän tarkoitukseen kehitetyn uuden välineen avulla, ja että Euroopan parlamentin jäsenten palkan ei pitäisi olla yhtenäinen, vaan se olisi suhteutettava jäsenten kotimaassa maksettaviin palkkoihin. Miranda määritteli nämä laajat suuntaviivat Péryn työryhmässä ja minä puolestani Martinin työryhmässä; osallistuimme ryhmien työskentelyyn täydessä yhteisymmärryksessä, ja ainakin jotkin ehdotuksistamme otettiin hyvin vastaan.
Ja nyt olemme ajautuneet tähän tilanteeseen. Neuvoston asiakirja on kompromissi, jossa toisaalta hyväksytään täysin kestämättömiä kantoja ja toisaalta taas käsitellään asiaankuulumattomia ja keskenään ristiriitaisia yksityiskohtia, joista jotkut ovat nekin suorastaan kestämättömiä.
Miten asia sitten voitaisiin ratkaista? Jos parlamentti ei vaalien edellä hyväksy neuvoston ehdotusta, tulee varmastikin olemaan monia, jotka sanovat, että jäsenet ovat hylänneet suurella vaivalla laaditun uuden ohjesäännön, jonka tavoite oli moraalisesti kaikin puolin moitteeton. Jos parlamentti kuitenkin hyväksyy sen, nuo samat ihmiset ja monet muut tulevat sanomaan, että jäsenet ovat hyväksyneet ohjesäännön, joka takaa heille sievoisia etuja. Kuten Portugalissa sanotaan: " kiinni jää kuitenkin, koiran kanssa tai ilman koiraa!" .
Neuvoston ehdotus merkitsee askelta kohti federalismia, koska siinä ehdotetaan yhtenäistä palkkaa ja yhteisön veroa ja rinnastetaan jäsenten asema yhteisön virkamiesten ja muiden työntekijöiden asemaan sekä esitetään yhteistä eläkejärjestelmää, mutta kvestorina sanoisin lisäksi, että se on muutenkin lievästi sanoen huolestuttava. Jos se toteutettaisiin siinä muodossa kuin sen teksti edellyttää, ajauduttaisiin täydelliseen byrokratiaan ja harhaanjohtavaan valvontaan. 9 artiklan 6 kohta on siitä suorastaan räikeä esimerkki.
Voimme vain pahoitella sitä, että tähän tilanteeseen on ylipäänsä jouduttu, ja aiomme omasta puolestamme äänestää aikaisemmin omaksumamme kannan mukaan, kuten olisimme menetelleet joka tapauksessa.

Van Dam
 Arvoisa puhemies, onko tämä parlamentti valmis puhdistamaan oman pesänsä? Joulukuussa enemmistö oli sen puolesta, ja neuvosto on tehnyt tehokkaasti työtä tämän tuloksen perusteella. Tämä ei tarkoita, että hyväksyisin neuvoston ehdotuksen ilomielin. Uudelleen valittujen jäsenten yhden kerran käytettävän valintamahdollisuuden poistaminen lisää kyllä selkeyttä mutta vahingoittaa samalla vakavasti perustaa.
Mahdollinen kansallinen vero yhteisöveron lisäksi on johdonmukaista seurausta toissijaisuusperiaatteesta. Sitä paitsi jopa 40 %: n suuruinen yhteisövero ei anna mahdollisuutta vähennyksiin, kuten asuntolainojen korkojen vähentämiseen.
Nykyisten 15 jäsenvaltion keskiarvo on sosiaalisesti hyväksyttävä palkka. Se, että monet unionin virkamiehet saavat enemmän, antaa ennen kaikkea syyn palkkataulukkojen muuttamiseen. Valitettavasti erorahajärjestelmä on niukka. Esimerkiksi kahden täyden toimikauden jälkeen tulot loppuvat kymmenen kuukauden kuluttua. Jäsenvaltiot ovat vastuussa riittävistä siirtymäajan oikeuksista.
Yhteenvetona voin sanoa, että neuvoston ehdotuksessa on myös hyviä puolia. Tämä parlamentti näyttäisi huonoimman puolensa, jos hylkäisi tämän mahdollisuuden saada aikaan vastuullinen kulukorjausjärjestelmä.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, puhun omissa nimissäni, aivan kuten kollegani Medina Ortegakin, sillä muodostamme ryhmämme kannan vasta tänä iltana. En halua puuttua yksityiskohtiin, joista puhumme sitten sopivana ajankohtana joka tapauksessa. Nyt on kyse periaatteista. On kyse Euroopan parlamentista ja Euroopan unionin ainoan vapailla välittömillä vaaleilla valitun toimielimen identiteetistä. Parlamentin jäsenet ovat vastuussa vain omalletunnolleen ja Euroopan kansojen tahdolle. Emme tarvitse holhoojaa. Emme ryhmien puheenjohtajien, emme puhemieskonferenssin emmekä varsinkaan neuvoston muodostamaa.
Euroopan ihmisillä on aivan muita polttavia ongelmia kuin parlamentin jäsenten ohjesääntö. Jotta parlamentti voisi ratkaista todella suuret ongelmat, emme saa antaa tehdä itsestämme sätkyukkoja jo ohjesäännön kaltaisessa aivan pienessäkin asiassa. Juuri sitä neuvosto yrittää. Se ei yksinkertaisesti täytä sopimuksen mukaisia velvollisuuksiaan ja sivuuttaa parlamentin 3. joulukuuta 1998 suurella enemmistöllä hyväksymän päätöksen. Sen sijasta saamme sekavia yksittäisiä määräyksiä, jotka ovat epätäydellisiä, ristiriitaisia, harrastelijamaisia ja demokratian kannalta erittäin vaarallisia. Pidän sitä erityisen huolestuttavana.
Emme saa antaa kahlehtia itseämme taloudellisten riippuvuussuhteiden, jotka muodostavat imperatiivisen mandaatin, muodostaman kiertotien avulla. Jos emme pysty säilyttämään Euroopan parlamentin kaikkien jäsenten päätösvapautta, emme voi myöskään väittää, että kykenemme toteuttamaan jotain Euroopan kansalaisten puolesta.
Jatkakaamme siis oikealla tiellä, jonka esittelijämme Willy Rothley on viitoittanut ja josta parlamentti on jo päättänyt. Vain siten voimme edelleen kohdata valitsijamme pystypäin ja toivoa heidän edelleen luottavan meihin.

Wijsenbeek
 Arvoisa puhemies, en ole samaa mieltä Rothleyn kanssa, ja haluaisin sanoa aluksi, että ei ole lainkaan oikein sanoa - ja hänkin tietää sen -, että voimme myös vielä lokakuussa tai marraskuussa hyväksyä ohjesäännön. Aika rientää. Me - en minä eikä hän - emme ole silloin mukana, mutta parlamentti kohtaa pian äänestäjät, ja silloin ei voi mennä yksinkertaisesti sanomaan, että antaa nyt näin työlään ohjesäännön vielä odottaa, kyllä äänestäjät kuitenkin luottavat meihin.
Kollega Rothley on väärässä sanoessaan, että tällä viikolla ei voi enää neuvotella. Hän tietää hyvin, että Coreper kokoontuu jälleen huomenna. Jos emme nyt käytä mahdollisuutta poistaa laitonta tilannetta, joka on ristiriidassa perustamissopimuksen 6 artiklan kanssa ja jonka aikana olemme täällä vuosien ajan itse sallineet tapahtua syrjintää kansallisuuden vuoksi, toista tilaisuutta ei tule, mutta voimme jatkaa järkevästi neuvotteluja neuvoston kanssa. Siksi ELDR-ryhmä on tehnyt Rothleyn ehdotusten perusteella täällä toisen ehdotuksen, jota on tietyin kohdin muokattu neuvoston ehdotuksen jälkeen, ja toivon, että voimme saada huomenna enemmistön puolellemme.

De Coene
Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä ja arvoisat kollegat, haluaisin uskoa esittelijää, jos jotkut hänen tukijoistaan eivät olisi niin epäluotettavia. Olen nimittäin havainnut yhden asian, arvoisa esittelijä. Silloin kun äänestimme tekstistänne - ja se oli hyvä mietintö -, jotkut olivat suoraan tekstiänne vastaan. Nyt teidän tukijanne ovat hyllyttämässä asiaa. Siksi emme saa mielestäni olla naiiveja tässä asiassa.
Voi olla, että juridis-tekninen perustanne on hyvä, mutta minusta tuntuu, että tämä on joillekin tukijoillenne salainen asia ja että he eivät oikeastaan halua, että tiettyihin etuoikeuksiin puututaan, sillä täällä käytetään melko kummallisia perusteluja. Sanotaan, että neuvoston ehdotus luo eriarvoisuutta. Rehellisesti sanottuna, nykyisinkin on eriarvoisuutta. Nykyisin jotkut parlamentin jäsenet ansaitsevat neljä kertaa enemmän tai neljä kertaa vähemmän kuin toiset. Jopa Euroopan parlamentin tekstimme sisälsi myös eriarvoisuutta, koska laadimme siirtymäkauden järjestelyn toimikauden palkan osalta ja laadimme myös saman täydentävän eläkkeen osalta. Myös siinä oli kaksi järjestelmää. Kysymys kuuluukin, onko neuvoston ehdotus kunnollinen perusta neuvotella lähitulevaisuudessa, jotta vielä ennen uutta vaalikautta päästäisiin sopimukseen, vai eikö se ole sitä?
Jotkut PSE-ryhmässä ovat sitä mieltä, että tämä on kuitenkin kunnollinen pohja neuvotteluille ja että meidän täytyy tehdä näin, mutta ei kuitenkaan ainoastaan tiedotusvälineiden, julkisen mielipiteen ja äänestäjien vuoksi vaan siksi, että suoristaisimme selkämme ja osoittaisimme - jos me nyt puhumme Euroopan kansojen ja demokraattisten äänestäjien nimissä -, että meillä on jotain siteitä tavallisiin ihmisiin ja että teemme lopun tietyistä käytännöistä niin pian kuin mahdollista.

Myller
Arvoisa puhemies, minusta on välttämätöntä sanoa hyvin painokkaasti tänä päivänä, että Euroopan parlamentin jäsenille tulee saada yhteinen ohjesääntö ja vielä tällä viikolla. Tätä kysymystä ei voida enää siirtää. On valittaen todettava, että neuvosto viivytteli tämän asian käsittelyssä. Parlamenttihan hyväksyi asian jo yli puoli vuotta sitten omalta osaltaan ja tietyllä tavalla se kritiikki, jota täällä on esitetty siitä, että parlamentilla on ollut liian vähän aikaa tutustua neuvoston asiakirjaan, on oikeutettua. Mutta on välttämätöntä, että ohjesääntö hyväksytään ennen kuin uusi parlamentti aloittaa toimikautensa.
Neuvoston kanssa pitää käydä neuvotteluja, ja olen heidän kanssa yhtä mieltä siitä, että näitä neuvotteluita kannattaa käydä ja pyrkiä tulokseen ja selvittää vielä niitä, ehkä pieniä yksityiskohtia, joita ongelmina on. Tämän sopimuksen pitää kuitenkin pitää sisällään yhtenäinen palkka ja mahdollisuus kansalliseen verotukseen, niin että tuo ylimääräinen vero tulee jokaisen jäsenvaltion hyväksi. On myös luovuttava könttäsummista matkakorvauksissa ja pitäydyttävä kustannusten mukaisissa korvauksissa, mutta niin että korvaukset sisältävät myös matkat kotimaassa. Tämä on mielestäni myös oikeudenmukaisuuskysymys. Parlamentin jäsenen on myös oltava valmis kulu- ja toimistokorvausten osalta siihen, niin kuin neuvoston ehdotuksessa esitetään, että voidaan tarkistaa, että varat on käytetty sopimusten mukaisesti.
Minä en voi missään tapauksessa hyväksyä sitä lähtökohtaa, joka oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevällä valiokunnalla on, koska se vain merkitsee asian siirtämistä kauas tulevaisuuteen. Ratkaisuun on päästävä nyt.

Oreja
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen seurannut erittäin kiinnostuneena täällä tänään käytävää keskustelua, ja tyydyn omalta osaltani toteamaan sen, että on tärkeää, että parlamentin jäsenten ohjesäännöstä päästään sopimukseen mahdollisimman pian.
Kuten tiedätte, olemme osallistuneet viime joulukuussa pidetyssä Wienin Eurooppa-neuvostossa sovittuihin epävirallisiin menettelyihin. Annoimme maaliskuussa väliaikaisesti perustamissopimuksen 190 artiklan 5 kohdan edellyttämän lausunnon, jonka komissio on muodollisesti vahvistanut ja jonka se on toimittanut parlamentille perustamissopimuksen tultua voimaan.
Katsomme, että jotkin poikkeukset tai siirtymävaihe voivat olla poliittisista syistä välttämättömiä. Olemme sitä mieltä, että ne voidaan sallia, jotta asiassa päästäisiin sopuun, kunhan tällaiset poikkeukset rajataan mahdollisimman hyvin ja ne edistävät yhteisen ja yhtenäisen ohjesäännön aikaansaamista ja ennen kaikkea mahdollistavat sen, että kaikille Euroopan parlamentin jäsenille voitaisiin mahdollisimman pian laatia yhtäläinen palkkajärjestelmä.
Olemme kuitenkin vastustaneet kaikkia niitä ratkaisuja, jotka merkitsisivät Euroopan yhteisöjen erioikeuksia ja vapauksia koskevan pöytäkirjan muuttamista. Tuo asia on otettu huomioon. Olemme niin ikään ponnistelleet taataksemme sen, että rahoitusnäkymissä otettaisiin huomioon ne kulut, joita ohjesäännön soveltamisesta aiheutuu yhteisön talousarviolle. Mielestäni juuri näin on tehtykin toimielinten välisen sopimuksen tekstissä.
Toivomme, että lähiaikoina päästäisiin parlamentin ja neuvoston kannalta hyväksyttävään sopimukseen, vaikka ymmärrämmekin, että parlamentin täytyy päättää, voidaanko neuvoston nykyinen kanta hyväksyä kokonaan tai osittain, ja luotamme siihen, että sopimukseen voidaan päästä pian.
En halua lopettaa ilmaisematta Rothleylle, että kunnioitan hänen näinä vuosina tekemäänsä työtä. Arvioimatta sitä kantaa, jota hän juuri puolusti tässä käsittelemässämme asiassa, minun täytyy sanoa, että - nykyisenä komission jäsenenä ja entisenä parlamentin jäsenenä - olen ollut hänen kanssaan yhtä mieltä ja eri mieltä, mutta olen aina arvostanut hänen vakuuttavia perustelujaan ja hänen voimakasta vakaumustaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Istunto keskeytettiin klo 19.02 ja sitä jatkettiin klo 20.00.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Hyvät naiset ja herrat, aluksi minulla on ilmoitus: parlamentti vahvisti iltapäivän äänestyksissä lausuntonsa, jotka koskivat niitä komission ehdotuksia, joiden kohdalla noudatettavaa menettelyä oli muutettava Amsterdamin sopimuksen voimaantulon johdosta. Neuvosto on sen vuoksi antanut minulle tiedoksi, että seuraavat neuvoston näiden ehdotusten perusteella hyväksymät yhteiset kannat säilyvät ennallaan: Agenda 2000: Euroopan sosiaalirahasto; Agenda 2000: Euroopan laajuiset verkot, yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevat yleiset säännöt; Agenda 2000: Euroopan aluekehitysrahasto; Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - räjähdyskelpoisten ilmaseosten aiheuttamat riskit; Verojen ja maksujen kantaminen raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä.

Talousarvio 2000: Ennakkoarvio EP: n ja oikeusasiamiehen tuloista ja menoista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Müllerin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0227/99) ennakkoarviosta Euroopan parlamentin tuloista ja menoista ja ennakkoarviosta oikeusasiamiehen tuloista ja menoista varainhoitovuodeksi 2000.

Müller
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä auttamaan minua. En näe täällä yhtään parlamentin virkailijaa, ja kollegat Wynn ja Samland tuntevat asiani riittävän hyvin. Näissä olosuhteissa en ole oikeastaan lainkaan valmis puhumaan nyt. Kenties voitte neuvoa minua. Voin esittää puheeni kirjallisena, jolloin säästämme viisi minuuttia ja voitte jatkaa välittömästi. Emme voi mielestäni kuitenkaan menetellä niin. Kaikki ovat ryhmiensä kokouksissa ja keskustelevat luonnollisesti ohjesäännöstä. Minunkin pitäisi oikeastaan olla siellä. Pyydän teitä neuvomaan minua, miten minun pitäisi menetellä, mutta en pidä arvoni mukaisena - tämä ei ole tietenkään läsnäolevien arvostelua - menetellä siten kuin nyt näyttää tapahtuvan.

Puhemies
Ymmärrän täysin kantanne, ja tätähän tapahtuu meille valitettavan usein. Päätimme juuri ryhmämme kokouksen ja kiiruhdimme tänne. Toivon, että avustajatkin tulevat heti. Pyrimme noutamaan heidät tänne mahdollisimman nopeasti. Pyydän teitä olemaan jättämättä puhettanne kirjallisena, sillä parlamentin jäsenet Wynn, Samland ja jotkut muutkin ovat jo läsnä. Kuulisin puheenne mielelläni, arvoisa parlamentin jäsen Müller, kuulisin sen oikein mielelläni. Pyydän, pitäkää toki puheenne!

Müller
 Pidän teistä kaikista, mutta voisitteko kuitenkin houkutella jonkun parlamentin virkailijoista paikalle, sillä kohdistan sanottavani luonnollisesti pääasiassa heille. Jos sanomani vastaanottaja puuttuu, tämä on todella hieman vaikeaa. Olkoon, kahlaan puheeni läpi joidenkin huviksi tai harmiksi, miten hyvänsä.
Arvoisa puhemies, arvoisa virkaa tekevä komission jäsen, hyvät kollegat, keskustelimme eilen illalla ja tänä aamuna uudistuksista, joihin uuden komission on tartuttava kiireesti. Muotoilimme tällöin sekä sisältöön että muotoon liittyviä edellytyksiä, joita yksittäisten komission jäsenten ja koko komission on täytettävä. Toivon sitä ja olen luottavainen sen suhteen, että tämän keskustelun synnyttämä innostus siirtyy myös omaan parlamenttiimme. Syyn siihen antaa Euroopan parlamentin ennakkoarvio tuloista ja menoista varainhoitovuodeksi 2000, josta käytävään keskusteluun, jos sellainen syntyy, haluaisin esittelijänä teidät lyhyesti johdattaa. Uskon, että poliittisten instituutioiden vaikutus ei perustu pelkästään lakipykäliin tai sopimusten artikloihin. Tiedämme parlamentin jäseninä erityisen hyvin, että poliittisella sisällöllä on arvoa vain sen verran kuin sitä voidaan välittää julkiseen keskusteluun. Sen takia meidän on vahvistettava yhteisellä uskottavuudellamme uutta toimivaltaamme, jonka Amsterdamin sopimus antoi meille muutama päivä sitten. Se on varsinainen poliittinen pääomamme. Ensimmäinen johtoajatus, jonka avulla haluaisin esitellä parlamentin tulevaa hallinnollista kehitystä, kuuluukin sen takia: avoimuus lisää luottamusta.
Olen vakuuttunut siitä, että parlamentin jäsenten ohjesäännön hyväksyminen olisi ratkaiseva askel tähän suuntaan. Budjettivaliokunta on sen takia asettanut tällaista päätöstä tämän vuoden aikana odottaessaan 60 miljoonaa euroa varauksiin ja luonut henkilövarauksen odotettavissa olevia muita hallintokuluja varten. Näin voitiin lopultakin poistaa erityisvaraukset, kuten molemmat parlamentin jäsenten eläkerahastot, jotka ovat aina synnyttäneet julkista arvostelua parlamenttia kohtaan. Lisäksi tässä kohden on syytä muistuttaa siitä, että ennakkoarvio parlamentin tuloista ja menoista ei nyt enää sisällä alun perin supermarketin rakentamiseen varattuja 3, 8 miljoonaa euroa. Tähän yhteyteen kuuluu lopuksi myös se, että uusien rakennusten kuoletusajaksi päätettiin nyt lopullisesti 10 vuotta 15 vuoden sijasta, mikä pienentää koko maksuajan korkorasitusta noin 60 miljoonalla eurolla ja estää kätketyn lainan tulevista talousarvioista. Minun mielestäni nämä ovat oikeita signaaleja, joilla voimme taas palauttaa äänestäjien luottamuksen. Budjettivaliokunnan mielestä ja minun mielestäni meidän on ehdottomasti noudatettava tavoitettamme, jota olemme noudattaneet jo vuosia, ja jonka mukaan korkeintaan 20 % hallintomenojen luokasta käytetään parlamenttiin. Tämän kehyksen ylittäminen voidaan sallia kertaluonteisesti vain parlamentin jäsenten ohjesäännön budjetoinnin vuoksi, mutta ylitys pitää korjata osittain jo ensi vuonna ja täysin vuonna 2001.
Parlamentin hallintotoimia pitää ja voidaan samanaikaisesti tehostaa. Tehokkuusreservien löytämiseksi on vähennettävä byrokratiaa ja hajautettava toimintoja, lyhyesti parannettava motivaatiota vastuuta lisäämällä, myös hallinnon keskitasolla. Parlamentin ja ryhmien on nyt pontevasti toteutettava sitä budjetointijärjestelmää, josta budjettivaliokunta järjesti jo kuulemisen. On muuten ilahduttavaa, että hallinto on vakuuttanut meille, että se pystyy nykyisellä henkilökunnalla täysin hoitamaan lisätehtävät, joita hallinnolle kertyy Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan ja laajentumiseen valmistautumisen yhteydessä. Me kykenemme ja aiomme toteuttaa sen kaiken vain yhdessä nykyisen henkilöstön kanssa. Sen vuoksi budjettivaliokunta on periaatteessa hyväksynyt uuden henkilöstöpolitiikan, jonka pääperiaatteena ovat pitkäaikaisiin ansioihin, siis virka-ansioihin perustuvat ylennykset, mikä johtaa ylennyksiin keskimäärin viiden vuoden välein.
Tämä tarkoittaa tulevan varainhoitovuoden osalta sitä, että päätetty ylennyspadon täydellinen purkaminen johtaa siihen, että 26, 5 % ylennyskelpoisesta henkilökunnasta ylennetään. Tämän järjestelmän pitäisi lisäksi vaikuttaa siihen, että käytäntö, jonka mukaan joku ylennetään puoluepoliittisten tai kansallisten perusteiden nojalla useita virkaportaita kerrallaan, päättyy.
Sallikaa minun päättää puheenvuoroni joihinkin kysymyksiin, joihin olen järjestelmällisesti törmännyt talousarviomenettelyn tässä vaiheessa. Yksi ongelma, johon törmäsin ad personam -ylennysten yhteydessä, on sellainen, että minun pitää esittelijänä hyväksyä yksittäisiä ylennyksiä, joiden voin tosin olettaa olevan oikeutettuja, mutta joista en voi sanan varsinaisessa merkityksessä mennä takuuseen. Sen vuoksi ehdotankin ad personam -ylennysten järjestelmällistämistä, esimerkiksi vuosittaisella talousarviolla, johon luetaan mukaan kaikki pitkäaikaiset kustannukset. Toisen ongelman muodostaa nähdäkseni se, että esittelijän lyhyt mietinnön laatimisaika ei riitä siihen, että hän oppisi ymmärtämään hallinnon monimutkaisia yhteyksiä. Vuosittaisen mietinnön laatiminen on pelkästään tiedottamisen kannalta katsottuna liian vähän hallinnon osalta. Ja viimeinen asia: olen vakuuttunut siitä, ja sikäli olen oppinut aiempaan vakaumukseeni nähden, että tarvitsemme myös parlamentin tehokkaampaa itsekontrollia, erityisesti puhemiehistön suuntaan. Tämä koskee budjetti- ja henkilöstöpoliittista keskustelua sekä uutta järjestelmää sen osalta, mitä puhemiehistö jättää huomiotta, ja sen poliittista kontrollia. Meidänkin parlamenttiimme pätee kuitenkin aina: avoimuus lisää luottamusta.

Wynn
Arvoisa puhemies, kiitän Mülleriä hänen panoksestaan. Olen iloinen siitä, että hän ei esittänyt sitä vain kirjallisesti. Saanen sosialistiryhmän koordinaattorina sanoa, että ryhmä tukee mietintöä sen nykyisessä muodossa ja budjettivaliokunnan tarkistuksella varustettuna; tarkistuksesta äänestettiin eilisiltana, ja se koskee henkilöstön ylennysten lukumäärän kasvua. Tämän sanottuani olen täyttänyt velvollisuuteni koordinaattorina.
Koska niin harva on läsnä ja koska niin harva on kiinnostunut keskustelusta, keskityn kahteen kohtaan, joista ilmaisen oman kantani. Ensimmäinen koskee 1 kohtaa, jossa mainitsemme tarpeen hyväksyä jäsenten ohjesääntö ja jäsenten avustajien ohjesääntö. Ryhmämme haluaa jäsenten ohjesäännön ja jäsenten avustajien ohjesäännön. Minä haluan jäsenten ohjesäännön. Olen saanut tarpeekseni siitä, että kaikki pitävät minua jonkinlaisena huijarina. Haluan, että käy selvästi ilmi, että parlamentti maksaa kustannukseni, että ne tarkastetaan, että niistä pidetään kirjaa ja ettei kukaan voi näin ollen osoittaa minua sormella.
Minusta tuntuu siltä, että kun tarkastelemme vaatimuksia, mitään ei tapahdu ennen kuin saamme ohjesäännöt. Niistä keskusteluista, joita olen kuunnellut viimeisen kahden päivän aikana, on käynyt todella selvästi ilmi, että jäsenten ohjesäännöstä tullaan keskustelemaan jatkuvasti seuraavien viikkojen aikana, jollei peräti seuraavien kuukausien aikana. Näin ollen voisimme itse asiassa noudattaa kahta menettelytapaa, jotka auttaisivat meitä huomattavasti ja jotka olisivat neuvostolle osoitus hyvästä uskosta sekä siitä, että olemme vakavissamme. Mikään ei estä sitä, että parlamentti maksaa suoraan jäsenten avustajille 20. heinäkuuta alkaen sen sijaan, että jäsenet maksaisivat heille. Me voisimme tehdä niin. Voisimme saada takeet erorahoista ja voisimme saada takeet eläkemaksuista parlamentilta sen sijaan, että jäsenet olisivat vastuussa niistä.
Mitä tulee toiseen ehdotukseen, jota neuvosto on pyytänyt, nimittäin yleisten toimistokorvauksiemme tarkastamiseen, ei ole mitään syytä siihen - jollemme pääse sopimukseen jäsenten ohjesäännöstä -, ettemmekö voisi sanoa 20. heinäkuuta, että yleiset toimistokorvaukset tarkastetaan vuosittain ja että tarkastus tapahtuu parlamentin valvonnassa, että vilpittömässä mielessä toimivat tarkastajat suorittavat tarkastuksen ja että tarkastuksen tulokset on esitettävä parlamentille, jotta jäsenet saisivat vuosittaiset korvauksensa. Voisimme tehdä nämä kaksi asiaa ilman jäsenten ohjesääntöäkin.
Loppukohtien osalta, joissa puhumme rakennusten hinnasta ja talousarvion kokonaissummasta, parlamentin talousarvio on jo lähes miljardi euroa. Kun näitä lukuja tarkastellaan, se tarkoittaa noin 1, 5 miljoonaa euroa jokaista jäsentä kohti. Kun lehdistö näkee tuon luvun, se saa siitä varmasti paljon irti. Meitä ei voi kuitenkaan tietenkään verrata kansallisiin parlamentteihin. Niillä ei ole tulkkaus- eikä käännöskustannuksia. Kansalliset parlamentit eivät toimi kolmessa toimipisteessä. Kansalliset parlamentit eivät joudu ostamaan rakennuksiaan niin kuin me joudumme tekemään, eivätkä ne joudu vuokraamaan monia erilaisia rakennuksia. Niinpä tämä luku voi olla jotakuinkin harhaanjohtava.
Merkillepantavaa näissä luvuissa on, että meidän on pyrittävä varovaisuuteen. Emme voi vain vedota toisiin toimielimiin, jotta ne kiristäisivät vöitään. Meidän on tartuttava jokaiseen mahdolliseen tilaisuuteen varojen säästämiseksi. Yksi lempikeppihevosistani on se asia, että meidän on nyt pakko pitää lokakuussa Strasbourgissa kaksi istuntoa. Niin paljon kuin pidänkin Strasbourgista, on ajan ja energian tuhlausta tulla tänne kahdesti lokakuussa kahden viiden päivän istuntojakson vuoksi. Ei ole mitään syytä siihen, ettemme voisi pitää Strasbourgissa kahta istuntoa - joista toinen kestäisi kolme päivää ja toinen kaksi - samalla viikolla. Jos tekisimme niin, säästäisimme huomattavan rahasumman.

Fabra Vallés
 Arvoisa puhemies, kiitän Edith Mülleriä, joka läsnäolijoiden vähyydestä huolimatta esitteli itse laatimansa mietinnön. Mielestäni se on hyvä asiakirja, jota voidaan hyödyntää sataprosenttisesti, ja se otetaan aina paremmin vastaan, jos esittelijä itse - ja Edithin tapauksessa sitäkin suuremmalla syyllä - esittelee sen.
Kuten jo sanoin teille, arvoisa puhemies, mielestäni se on hyvä asiakirja - aion tukea sitä valtaosin -, ja sitä paitsi se, mitä siinä esitetään, on johdonmukaista, sillä sellaisen parlamentin, jolla tulee olemaan entistä enemmän vastuuta, on välttämättä tehtävä laajennuksia televiestinnän, tietojenkäsittelyn ja henkilöstön alalla. Luulen, että nykyisin ainoastaan neuvosto kuvittelee, että Euroopan unionia voidaan laajentaa ja syventää talousarvioita leikkaamalla.
Toisaalta se, mikä saattaa herättää eniten huomiota tässä mietinnössä, on ylennyksiä koskeva asia. Todellakin se, että puhutaan 490 ylennyksestä, kun niitä on viime vuosina ollut keskimäärin 150, saattaa herättää huomiota. Luulen kuitenkin, että tässä asiassa on kuunneltava hallintoa, kuten olemme tehneetkin, ja selvitettävä, miten henkilöstöpolitiikka on muuttunut ja miten se tulee vielä muuttumaan, toisin sanoen se, miten tässä parlamentissa hoidetaan henkilöstöhallintoa. Näin ollen uskon, että tuo uusi järjestelmä, joka perustuu pitkäaikaisiin ansioihin eikä yksinomaan vapaana olevaan virkaan, koituu parlamentin eduksi. Näin ollen se saa täyden tukeni.
Mitä tulee ylennyksiin tai tarkemmin sanottuna tuohon 2 kohtaan, jossa niistä puhutaan, Filippi ja minä aiomme esittää tarkistusta, jossa paitsi hyväksytään 490 ylennystä myös kannatetaan niitä vakituisia ja määräaikaisia virkoja, jotka on jo hyväksytty, samoin kuin kolmea ad personam -ylennystä.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, Müller on laatinut erittäin hyvän mietinnön ensi vuoden talousarvion pohjaksi, ja siitä parhaat kiitokset. Haluaisin puuttua vain yhteen asiaan eli oikeusasiamiehen budjettiin. EU: n oikeusasiamies on instituutiona uusi, sen toiminta alkoi vasta vuonna 1995. Kuitenkin se on osoittanut sekä tarpeellisuutensa että toimintakykynsä. Ongelmana on vain voimavarojen puute. Asioiden kokonaismäärään verrattuna henkilökunnan määrä on huomattavasti vähäisempi kuin jäsenmaiden vastaavissa virastoissa. Tätä ongelmaa korostaa vielä se, että tarvittavan henkilöstön tulee olla poikkeuksellisen pätevää, ja siksi sitä on vaikea saada ja rekrytoida.
Parlamentti on tähän saakka suhtautunut kohtuullisen hyvin oikeusasiamies Jacob Södermanin esityksiin kipeimpien henkilöstöongelmien hoitamiseksi. Siitä on annettava tunnustusta. Tosin tätä suhtautumistapaa on auttanut se, että tarvittavat määrärahat eivät ole olleet kovin suuria. Kehitystä ei kuitenkaan saisi jättää kesken. Nyt kun uusi toimielinten välinen sopimus on saatu aikaan, taloudelliset voimavarat ovat varsin rajoittuneita, mutta siitä huolimatta tämän toimielimen henkilökuntaa tulisi voida lisätä. Toivoisin, että varsinaisessa talousarviossa oikeusasiamiehen voimavaroja voitaisiin suunnitelmallisesti lisätä, koska siten voimme parhaiten edistää kansalaisten luottamusta EU: n yleiseen toimintaan.

Samland
 Arvoisa puhemies, arvoisat salissa vielä olevat kollegat, asiantuntijoille, joita nyt on enää läsnä salissa, riittää luultavasti muutama huomautus, muutama kulmakivi tästä Euroopan parlamentin talousarviosta varainhoitovuodelle 2000. Ensinnäkin, me päätämme talousarviosta, joka jatkuu seuraavalle vuosituhannelle. Se on tuon vuosituhannen ensimmäinen vuosi, ja uuden parlamentin pitää lopulta toteuttaa tämän talousarvio. Käytettävissämme on silloin uusi komissio. On kenties tehty uusi toimielinten välinen sopimus, johon tämä talousarvio perustuu. Näin tulemmekin ensimmäiseen ja tärkeimpään kohtaan.
Jos emme hyväksy torstaina toimielinten välistä sopimusta, jos emme siis saa 314: ää ääntä sen taakse, ne 155 miljoonaa euroa, jotka on varattu menoluokkaa 5 varten, eivät ole käytettävissä. Se puolestaan merkitsisi sitä, että ne 20 %, jotka noista 155 miljoonasta eurosta ovat Euroopan parlamentin käytössä, eivät myöskään olisi käytettävissä. Se johtaisi siihen, että menojen jatkuessa ylittäisimme 20 %: n rajan. Emme kykene pitämään menoja 20 %: n toimintavaran alapuolella. Tämä on vain yksi lisäperuste sille, että torstaina on saatava koottua vastaava äänimäärä, jos emme halua vähentää samanaikaisesti omia tehtäviämme.
Toiseksi: olemme astuneet ratkaisevan askeleen henkilöstöpolitiikassa. Arvoisa puhemies, pääsihteerihän istuu vieressänne, ja puhunkin nyt hänelle. Valiokunnassa tekemällämme päätöksellä, jota suosittelemme parlamentille, olemme ylentäneet noin 20 % koko ylennyskelpoisesta henkilöstöstä. Se on jättiläisaskel, ja sanoin keskustelun aluksi: en voi välttyä sellaiselta vaikutelmalta, koska mehän olimme umpikujassa, että aina siihen vuoteen, jolloin parlamentti eroaa ja uusi valitaan, osuu oikea ylennysaalto.
Pääsihteeri vakuutti meille keskustelussa, jonka kävimme hänen kanssaan neuvottelussa ja valiokunnassa, että tämä on uuden henkilöstöpolitiikan alku, joka perustuu ennen kaikkea siihen, että ylennyksen perusteena on laatu eikä passi. Minä en voi sitä enää valvoa, mutta suosittelen niille kollegoille, jotka tulevat takaisin parlamenttiin, että he pitävät huolta siitä, että tämä vaihe, jonka panimme nyt alulle, jatkuu yhtäjaksoisesti myös tulevina vuosina. Luotan siihen, että pääsihteeri pitää myös uuden parlamentin aikana sanansa, jonka hän antoi meille.
Suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että 60 avustajan - myös tässä istuntosalissa toimivien avustajien - virat korotetaan puhemiehistön päätöksellä neljässä vaiheessa D-viroista C-viroiksi. Viemme näin johdonmukaisesti loppuun sen, mitä olemme jo aloittaneet viime vuosina. Rakennuksista haluan tehdä vielä yhden asian selväksi - tämä koskee teitä, arvoisa puhemies, ja puhemiehistöä. Suostuimme jälkeenpäin ad personam -ylennyksiin jäsen Müllerille esitetyn tarkistuksen vuoksi, sillä ehdolla, että puhemiehistö noudattaa sopimusta, jonka mukaan rakennus maksetaan 10 vuoden kuluessa.
Muutettu Berliinin päätös luo myös kaikki edellytykset sen tekemiselle. Saanen pyytää teitäkin pitämään lupauksenne, jonka me olemme puolestamme jo pitäneet hyväksymällä ad personam -ylennykset.
Sallikaa minun esittää lopuksi - erittäin henkilökohtainen - huomautus. Olen sitä mieltä, että parlamentilla, joka haluaa olla niiden tehtävien tasalla, joita sille kuuluu siis Amsterdamin sopimuksen nojalla entistä enemmän, pitää olla käytössään avustajia, myös henkilökohtaisia avustajia, jotka mahdollistavat näiden tehtävien kunnollisen hoitamisen. Olen kuulunut kymmenen viime vuoden ajan niihin, jotka ovat huolehtineet siitä, että kiinteät avustajakorvaukset, jotka löysin täältä vuonna 1989, ovat enemmän kuin kaksinkertaistuneet tänä aikana. Olen toiminut sen hyväksi, koska olen sitä mieltä, että hyvät ja pätevät tieteelliset avustajat ovat perusta sille, että parlamentin jäsen, joka suhtautuu työhönsä vakavasti, voi todella hoitaa sen kunnolla. Sen vuoksi suosittelisin uudelle parlamentille, että se palaisi vielä tähän asiaan, sillä olemme nyt pysähtyneet kahdeksi vuodeksi, koska meillä oli muita tehtäviä hoidettavana, mutta meidän on palattava myös tähän asiaan, jos haluatte tehdä hyvää työtä parlamentin jäseninä.

Laurila
Arvoisa puhemies, kiitän ensinnäkin parlamentin jäsen Mülleriä erinomaisesti tehdystä mietinnöstä, johon voin yhtyä. Kun Euroopan parlamentti pyrkii toimimaan Euroopan unionin puhdistajana ja vastuullisena budjettivallan käyttäjänä, tuottaa minulle kuitenkin henkilökohtaisesti ongelmia se, että Euroopan parlamentin virkamiehistä 490 saa ylennyksen vuonna 2000. Se määrähän on kolminkertainen verrattuna esimerkiksi tähän vuoteen. Olisi hyvin helppoa olla mustavalkoinen ja ilmoittaa, että en voi näitä ylennyksiä hyväksyä. Kun kuitenkin kuuntelin pääsihteeri Priestleyn selvitystä budjettivaliokunnassa, niin täytyy sanoa, että kävi kuten aina: tieto lisää vaikeuksia.
Tiedän itsekin vuosilta 1995-1996, jolloin olin täällä parlamentin jäsenenä, että menneiden vuosien ylentämiskäytännöt ja ylentämisperusteet eivät aina ole olleet oikeudenmukaisia. Sen tähden mielestäni henkilöstön ylennysten vääristymät pitää voida korjata, varsinkin kun pääsihteeri Priestley on vakuuttanut, että tämä on ainutkertainen vääristymien oikaisu ja että seuraavilla kerroilla tullaan noudattamaan ensinnäkin hyvin hallittua käytäntöä ja ehdottomasti vain pätevyyteen perustuvia ylentämisperusteita ja säännöksiä, jotka kestävät avoimuuden periaatteen.
Meidän roolimme Euroopan parlamentissa on todellakin pitää tiukkaa budjettia myös itsellemme. Meidän roolimme on pitää huolta avoimuudesta. Toivon, että pääsihteeri Priestley keksii keinot, joilla hän voi tiedottaa parlamentaarikoille hallinnon myönteisten uudistusten etenemisestä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Laurila.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Alustava esitys yleiseksi talousarvioksi - Varainhoitovuosi 2000
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission alustava esitys yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2000.

Liikanen
 Asemani on hieman tukala, koska läsnäolijoiden määrä on tänään rajoitetumpi kuin eilen budjettivaliokunnassa, ja kaikki ne, jotka ovat tänään läsnä, kuulivat eilisen puheenvuoroni, joka koski samaa asiaa. Niinpä aion puhua lyhyesti.
Sen myötä, että komissio hyväksyi alustavan esityksen yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2000, komissio on käynnistänyt talousarviomenettelyn budjettivallan käyttäjän osalta. Mutta koska uuteen toimielinten väliseen sopimukseen liittyvä kysymys on vielä avoin, siitä on määrä keskustella huomenna ja äänestää torstaina, ja alustava esitys talousarvioksi on saatava valmiiksi syksyllä. Tähän voidaan päästä tarkistuskirjelmän avulla. Kuten budjettivaliokunnan puheenjohtaja mainitsi eilen, budjettivaliokunnalla on ongelmia ajoituksen kanssa: miten voidaan taata se, että molemmat budjettivallan käyttäjät pystyvät käsittelemään tarkistuskirjelmää asianmukaisesti? Tästä on keskusteltava komissiossa ja uuden puheenjohtajan kanssa, jotta voisimme löytää sopivan keinon.
Komissio suunnittelee vuodeksi 2000 sellaista talousarviota, joka edellyttää yleensä ottaen vähäisempää sitoutumista määrärahoihin kuin vuoden 1999 talousarvio. Tämä johtuu pääasiassa maatalousmenojen hienoisesta vähenemisestä sekä rakennerahastojen uusista rahoituspuitteista. Maksujen suorittamisaste kasvaa kuitenkin merkittävästi, mikä johtuu erityisesti vajeesta rakennerahastojen mutta myös tutkimuksen ja ulkosuhteiden osalta.
Jos toimielinten välinen sopimus hyväksytään, se tarkoittaa maatalouden osalta sitä, että uuden talousarviorakenteen avulla on mahdollista tehdä selvä ero yhtäältä perinteisten pakolliseen tulotukeen perustuvien markkinakulujen välillä ja toisaalta uusien maatalouden kehittämiskulujen välillä, joista tulisi ei-pakollisia menoja. Nyt on sanottava, että Berliinissä hyväksytty markkinakulujen yläraja on nykyisten arvioiden perusteella uusi ja välittömästi voimaan tuleva osa budjettikuria.
Rakenteellisten menojen osalta alustava esitys talousarvioksi vuodeksi 2000 perustuu Berliinin päätöksiin. Olemme ymmärtäneet, että parlamentti aikoo noudattaa niitä joidenkin tarkistusten jälkeen. Ensi näkemältä vaikuttaa siltä, että talousarvio näyttää johtavan jyrkkään määrärahojen leikkaukseen - 16 % - vuoteen 1999 verrattuna. Mutta tosiasia on, että vuoden 1999 uusi talousarvio ja rakenteellisten maatalousmenojen siirto menoluokkaan I vääristävät kuvaa. Kun kaikki tekijät otetaan huomioon, rakenteellisten maksusitoumusten leikkaus on vaatimattomampi, lähempänä 6 %: a.
Tällä hetkellä alustavassa esityksessä talousarvioksi ei määrätä yhteisön Urban-aloitteesta, mutta asiaa koskevat päätökset sisällytetään talousarvioesitykseen menettelyn myöhemmässä vaiheessa. Liikkumavara on sisäisten politiikkojen osalta rajoitetumpi kuin Agenda 2000: n yhteydessä toivottiin, mutta jos toimielinten välinen sopimus hyväksytään, siitä saadaan tervetullutta ylimääräistä hengähdysaikaa. Komissio on ehdottanut viime vuosien ponnistusten jatkamista, jotta sisäisiin politiikkoihin varattuja rahoja voitaisiin kohdistaa kasvuun ja työllisyyteen liittyviin menoihin, etenkin tutkimukseen ja tekniseen kehitykseen, Euroopan laajuisiin verkostoihin, opetukseen ja koulutukseen sekä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, mistä on tehty parlamentissa aloitekin.
Talousarvioesitys vuodeksi 2000 on valmisteltu niin, että oikeudellista perustaa koskevaa vuoden 1998 sopimusta on noudatettu täysimääräisesti. Talousarvioesityksessä tehdään ero riippumattomien kokeilu- ja valmistelutoimien välillä, ja se luo näin luotettavan perustan budjettivallan käyttäjän päätöksille sekä vuoden 2000 talousarvion riidattomalle täytäntöönpanolle.
Mitä ulkoisiin menoihin tulee, kokonaissummat ovat kasvaneet merkittävästi uusien ja vahvistettujen liittymistä edeltävien tukien vuoksi. Meidän on otettava huomioon, että Balkanin maiden tilanne saattaa edellyttää yhteisön talousarviosta peräisin olevien taloudellisten varojen huomattavaa lisäämistä. Toimielimet ovat tästä syystä jo suostuneet tarkastelemaan tilannetta uudelleen tämän kehityksen valossa. Taloudellisia näkymiä voidaan tarkistaa, jos se on tarpeen, ja neuvostokin on vakuuttanut niin.
Lopuksi hallinnollisista menoista, joista keskusteltiin parlamentissa jokin aika sitten: kun otetaan huomioon eläkemenojen kasvu, Berliinissä asetettu yläraja riittää juuri ja juuri rahoittamaan henkilöstötilanteen säilyttämisen ennallaan. Komissio on koko ajan tehnyt tämän selväksi. Alustavassa esityksessä talousarvioksi piti tästä syystä lykätä sen kysymyksen käsittelemistä, voidaanko uutta henkilöstöä palkata ja millaiset määrärahat tähän on myönnettävä, kunnes on selvinnyt, millaisen liikkumavaran uusi toimielinten välinen sopimus sallii, ja kunnes uusi komissio on saanut mahdollisuuden määritellä vaatimuksensa. Tämä komissio tekee tietenkin kaiken tarvittavan valmistelevan työn. Pidämme kuitenkin tarkoituksenmukaisena sitä, että sen jälkeen, kun luottamusäänestys on pidetty, uusi komissio myöntää määrärahat.
Henkilöstöpolitiikkaan liittyvä kysymys on syksyllä avainasemassa. Olen samaa mieltä siitä, että yhteisön toimielimet tarvitsevat asianmukaiset henkilöstöresurssit voidakseen suorittaa tehtävänsä kunnolla. On varmasti pullonkauloja, erityisesti varainhoidossa, joista päästään hyvin nopeasti eroon uusien virkojen avulla. Älkäämme kuitenkaan unohtako, että henkilöstöresurssit tulevat aina olemaan vähissä ja etteivät työntekijöiden uudelleen sijoittaminen, uudelleen kouluttaminen ja joustavuus menetä merkitystään tulevaisuudessa.
Parlamentti vaatii lisätoimiin ryhtymistä, etenkin, kun se keskustelee ja äänestää Agenda 2000: sta, ja samaa odottavat uusi komissio ja parlamentti, jotta yhteisön talousarvio vuodeksi 2000 saataisiin valmiiksi. Tämänhetkisessä alustavassa esityksessä talousarvioksi näkyvät kuitenkin ensimmäiset merkit siitä, että uudet taloudelliset puitteet tulevat toimimaan unionissa ja että on löydetty tasapaino kautta Euroopan vallitsevan kurinalaisuuden ja unionin avainpolitiikkojen taloudellisten vaatimusten välillä. Moni asia riippuu kuitenkin tällä viikolla tehtävistä päätöksistä.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuuntelimme teitä hyvin kiinnostuneina. Alustava talousarvioesityksenne vastaa sitä, mitä saatoitte tehdä, eikä se tosiaankaan tyydytä meitä täysin, mutta emme voi moittia teitä siitä.
Varainhoitovuosi on nimittäin epärealistinen. Teette ehdotuksen sellaisissa puitteissa, jotka eivät mitenkään voi olla oikeat. Olette sijoittautunut täysin johdonmukaisesti Berliinin päätelmien puitteisiin. Näin ollen, jos toimielinten välinen sopimus tehdään, saatte ylimääräistä liikkumavaraa, ja jos sopimusta ei tehdä, joudutte aivan erilaiseen tilanteeseen. Meillä on siis käsiteltävänämme teksti, joka on suhteellisen epärealistinen. Ette ole pyrkinyt salaamaan tätä epärealistisuutta, ja olemme teille siitä kiitollisia.
Menoluokan I kustannukset ovat tosiaan kokonaisvaltaisesti tyydyttäviä, paitsi että käsittelette hieman lyhyesti jo nyt alempaa ylärajaa I " Markkinoiden järjestely" ja että luotatte siihen, että kaikki hoituu talousarvion suotuisan toteuttamisen myötä. Rajat tulevat kuitenkin jo tässäkin vastaan.
Menoluokan II osalta olemme joka tapauksessa huolestuneita joistakin asioista. Mainitsemanne maksusitoumusten leikkaaminen vaikuttaa meistä suhteellisen helposti selitettävältä eikä herätä meissä siis huolestuneisuutta. Aikaisempia maksusitoumuksia ei siis sisällytetä uudelleen talousarvioon, koska ohjelmointikausi on loppuvaiheessaan. Meidän on sitä vastoin vastattava valtavista maksumäärärahoista. On ponnisteltava niin sanotun maksettavan loppusumman (reste à liquider) rajoittamiseksi, hoitamiseksi ja suorittamiseksi.
Olemme todella huolissamme menoluokasta III eli sisäisistä politiikoista. Tekemänne ehdotukset ovat laajasti ottaen kielteisiä, ja toteamme yksinkertaisesti, että olivatpa hyväksytyt luvut mitkä hyvänsä, niistä seuraa ylimääräistä liikkumavaraa.
Menoluokka IV on, niin kuin huomautitte, täysin epärealistinen, koska kyse on talousarvioluonnoksesta, jossa ei oteta mitenkään huomioon Kosovoa. Kosovo vaikuttaa nimittäin meihin. Sama pätee myös menoluokkaan V. Ette voi ennakoida tilannetta, teillä ei ole siihen keinoja eikä halua. Ette voi ennakoida niitä hallinnollisia uudistuksia, joihin on tarkoitus ryhtyä tulevina kuukausina.
Tämä on toisin sanoen perusta, joka edellyttää kovaa työtä niin teiltä kuin meiltäkin, jotta voisimme kehittää todellisen talousarvion.

Samland
 Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vain yhden havainnon, joka on tärkeä. Se koskee kysymystä, jota komission jäsen sivusi. On nimittäin kyse menojen mukauttamisesta tällä viikolla mahdollisesti tehtävään päätökseen. Jos hyväksymme torstaina toimielinten välisen sopimuksen, parlamentti on tämän sopimuksen nojalla vapaa ottamaan talousarvioon määrärahoja ensimmäisessä käsittelyssään menoluokissa 1-4. Menoluokassa 5 emme voi sitä tehdä, sillä sen osalta tarvitsemme komission oikaisukirjelmän.
Viittasin tänään päivällä Prodin kanssa käydyssä keskustelussa jo siihen, että parlamentin uuden komission nimittämiseksi laatimassa aikataulussa, jonka mukaan uusi komissio nimitetään siis aikaisintaan syyskuun puolivälissä, tämän oikaisukirjelmän esittämiseen jää aikaa ainoastaan kaksi viikkoa. Me haluamme sen joka tapauksessa ennen parlamentin ensimmäistä istuntoa, koska muuten on neuvoston vallassa päättää, mitä määrärahoja luokassa 5 todella annetaan lisäksi käyttöön. Jos kirjelmä saadaan vasta parlamentin ensimmäisen käsittelyn jälkeen, oikaisu onnistuu vain, jos molemmat budjettivallan käyttäjät, nimittäin neuvosto ja parlamentti hyväksyvät sen.
Sen vuoksi pyydän komission jäsentä ja hänen yksikköään aloittamaan jo valmistelut. Myös Prodi lupasi tänään valiokuntien puheenjohtajien kokouksessa, että niin tehdään, jotta tuon ajan kuluessa voidaan antaa vastaava oikaisukirjelmä, jota parlamentti voi käsitellä ensimmäisessä käsittelyssä.

Puhemies
Jäsen Samland, kiitän teitä tästä vihjeestä. Uskon, että komission jäsen vie terveiset mukanaan, ja puhemiehistö huolehtii siitä, että sekin vie asiaa eteenpäin.
Keskustelu on päättynyt.

Verot ja maksut raskaan tavaraliikenteen ajoneuvoilta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jarzembowskin laatima liikenne-ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0245/99) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä (13651/3/98 - C4-0037/99-96/0182(COD)).

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin kiinnittää huomionne oikeudellisiin ja asiakysymyksiin. Pääsihteerin olisi kenties parempi jäädä kaikessa rauhassa tänne. Tarvitsemme lakimiestä. Arvoisa pääsihteeri, olisiko mahdollista, voisitteko jäädä tänne hetkeksi, asiani on erittäin tärkeä.
Arvoisa puhemies, pidän huomista äänestystä mietinnöstäni juridisesti virheellisenä, oikeudenvastaisena ja mahdottomana. Perustelen kantani ja esitän, että parlamentti, puhemiehistö peruuttaa huomisen äänestyksen. Perustelen pyyntöni seuraavasti: keskustelimme näistä kysymyksistä viime viikolla liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, mutta tilanne on muuttunut Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan. Tästä syystä aloitimme menettelyn uudelleen tämänaamuisessa ensimmäisessä käsittelyssä ja toistimme siinä parlamentin aikaisemmassa ensimmäisessä käsittelyssä esittämän kannan. Nyt olen saanut valiokunnan avustajilta mietinnön, jonka numero on A-0000 ja joka on korjattu versio mietinnöstäni A-0245, joka on esityslistalla. Se on siis uusi mietintö, jota en voi edes lukea vielä kunnolla, koska asian käsittelyä koskevalla sivulla on ranskankielisiä selityksiä, ja minä oletan kyllä, että voisin lukea täällä omia mietintöjäni omalla kielelläni. Mitä tällä asian käsittelyä koskevalla sivulla lukee, sikäli kuin ymmärrän sitä? Siinä lukee, että neuvosto on vahvistanut yhteisen kantansa. Ensinnäkin pidän sitä lainvastaisena, sillä Amsterdamin sopimuksen mukaan neuvoston olisi pitänyt kysyä alueiden komitean mielipidettä. En tiedä, miten neuvosto on tehnyt sen muutamassa sekunnissa, sillä meillä oli vasta tänään päivällä klo 12.00 ensimmäinen käsittely, ja uskon, että tämä on tehty jo tänään aamulla, ennen ensimmäistä käsittelyä. Ensimmäinen juridinen virhe! Toiseksi: tämän mietinnön, jota en ole milloinkaan allekirjoittanut, asian käsittelyä koskevalla sivulla lukee, että Euroopan parlamentin puhemies ilmoitti tänään 4. toukokuuta pidetyssä istunnossa vastaanottaneensa yhteisen kannan ja lähettäneensä sen asiasta vastaavaan liikenne- ja matkailuvaliokuntaan. Liikenne- ja matkailuvaliokunta ei ole kuitenkaan kokoontunut tänään klo 12.00 jälkeen. Huomiseen aamupäivään ei ole myöskään sovittu kokousta. En siis tiedä, miten voimme asianmukaisesti menetellen saada aikaan liikenne- ja matkailuvaliokunnan toisessa käsittelyssä mietinnön, josta pitäisi äänestää huomenna klo 12.00.
Arvoisa puhemies, mietintö, joka on esityslistalla, ei ole pätevä, koska se on laadittu Maastrichtin sopimuksen määräysten mukaisesti. Mietinnössä, jonka olen nyt saanut pelkillä nollilla, ei edes työjärjestysnumerolla numeroituna, enkä edes omalla kielelläni, sanotaan, että mietintö, yhteinen kanta lähetetään liikenne- ja matkailuvaliokuntaan, joka ei kokoonnu. Useiden hallintoyksiköiden selitys, jonka mukaan olisimme tienneet tästä viime viikolla ja odottaneet sitä ja harkinneet jo sitä, mitä haluaisimme tehdä, voi olla oikeusteoreettisesti erittäin mielenkiintoinen, mutta ei voi käydä päinsä, että meillä on tänään ensimmäinen käsittely, että mietintö lähetetään liikenne- ja matkailuvaliokuntaan, joka ei kokoonnu, vaan että hallintoyksiköt muuttavat viimeviikkoista mietintöäni ja selittävät, että se olisi käynyt toisessa käsittelyssä. Viisaat lakimiehet, ilmoitin tästä istuntopalvelulle jo eilisiltana, jotta voitte pohtia asiaa hyvissä ajoin: minun käsitykseni mukaan mietinnöstä ei voi äänestää huomenna ja se pitää poistaa esityslistalta virallisesti. Pidän sitä erittäin tärkeänä, koska käsittelemme tien käytöstä perittäviä maksuja koskevaa mietintöä, koska Euroopan yhteisöjen tuomioistuin julisti ensimmäisen direktiivin mitättömäksi juridisen virheen takia, nimittäin sen takia, ettei parlamentti ollut osallistunut sen käsittelyyn, ja säilytti sen vaikutuksen voimassa vain uuden direktiivin laatimiseen asti. Pitäisin erittäin epäsuotuisana, että tämä parlamentti päättäisi huomenna toisessa käsittelyssä taas direktiiviehdotuksesta, johon liittyisi juridisia virheitä. Pyydän, että hallintoyksiköt tarkistavat asian vielä huolellisesti, ja vaadin, että parlamentti, sen jäsenet ja valiokunnat päättävät, mikä on oikein, eikä jotkut yksiköt, jotka sanovat, että me teemme sen näin asian käsittelyä koskevaa sivua muuttamalla.
Arvoisa puhemies, suhtaudun asiaan siis erittäin vakavasti ja toivon, että hallintoyksiköt, jotka tarkastelevat asiaa puolueettomasti, päätyvät huomenna sellaiseen tulokseen, että mietintö - mikä mietintö se nyt sitten onkin, mikä sen numero sitten onkin, minä tarkoitan joka tapauksessa mietintöä A-0245, joka on esityslistalla ja jolla on tietty sisältö. Pitäisin erittäin arveluttavana sitä, että hallintoyksikkö muuttaisi mietintöä ja se asetettaisiin sitten yhtäkkiä esityslistalle. Se ei voi olla oikein! Minun käsitykseni mukaan, kuten myös puhemies selitti, tämä neuvoston yhteinen kanta, olkoon se kuinka virheellinen tahansa sen vuoksi, ettei valiokunta osallistunut sen muodostamiseen, on liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, eikä se kokoonnu tällä viikolla.
Siirtykäämme nopeasti asiaan, jotta puhumme hieman myös siitä. Pidän karkeana virheenä sitä, mitä enemmistö viime viikolla päätti, nimittäin, että hyväksymme tässä asiassa yhteisen kannan. Selitän näkemystäni vain muutamalla esimerkillä. Säilytimme mietinnössäni toista käsittelyä varten vain ensimmäisen käsittelyn epäilykset. Sosialistit poistivat ne, koska itävaltalaiset jäsenet ja Sveitsin ystävät halusivat välttämättä suojella Sveitsin kanssa solmittua sopimusta ja poistivat siksi kaikki epäilykset. Niin ei voi kuitenkaan tehdä. Sanon kaksi syytä. Pidän erittäin arveluttavana sellaista poliittista sopimusta, jonka mukaan komissio selittää, että jos yhteinen kanta menee läpi, peruutamme Itävaltaa vastaan nostamamme kanteen liian suurista tiemaksuista, poliittisena sopimuksena. Uskon edelleen, että tämän komission ja Neil Kinnockin pitää noudattaa lakia ja että, jos komissio on nostanut oikeutetun kanteen, tätä kannetta ei voi peruuttaa poliittisten joutavanpäiväisyyksien ja sopimusten vuoksi, koska olen sitä mieltä, komissiota sitoo laki eivätkä poliittiset niksit. Toiseksi olen sitä mieltä, että tiemaksut ovat, sellaisina kuin neuvosto niistä päätti, sietämättömän pieniä. En ole koskaan ymmärtänyt niitä sosialisteja, jotka vaativat periaatteessa suurta korotusta tien käytöstä perittävään maksuun, mutta palaavat sitten sen vaatimuksen taakse, jota parlamentin suuri enemmistö piti oikeana vuonna 1997 ja joka oli suurempi kuin neuvoston nyt esittämä vaatimus. Pidän sitä nöyrtymisenä tässä asiassa neuvoston edessä, joka sanoi: muita mahdollisuuksia ei ole. Meillä on Maastrichtin jälkeen oikeus yhteispäätösmenettelyyn, ja tässä asiassa meillä on oikeus hyväksyä yhteinen kanta. Me kristillisdemokraatit emme voi olla mukana laistamassa yhteispäätösmenettelystä kuljetusyritystemme kustannuksella, ympäristömme kustannuksella. Sen vuoksi toivon, että toinen käsittely sujuu järkevästi neuvotellen.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen pahoillani, että viimeinen liikennepoliittinen keskustelumme parlamentissa ennen vaaleja sujuu näin tyytymättömissä tunnelmissa. Kollega Jarzembowski, on kuitenkin kyynistä, että juuri te, joka olette tehnyt kaikkenne estääksenne määräysten aikaansaamisen, ja joka olette tehnyt kaikkenne estääksenne esimerkiksi ulkoisten kustannusten ottamisen mukaan tiemaksuihin ja tien käytöstä perittäviin maksuihin, olette nyt yhtäkkiä sillä kannalla, että tämä sopimus on liian vaatimaton eikä ota huomioon ympäristönäkökohtia.
Toiseksi juristisiin näkökohtiin. Minä olen tosin itse koulutukseltani lakimies, mutta en toimi lakimiehenä täällä parlamentissa. En mahtaile sillä nyt yhtään. Oli kyllä nimenomaan teidän ehdotuksenne, arvoisa kollega Jarzembowski, nimenomaan teidän ehdotuksenne valiokunnan viimeisessä kokouksessa, että menettelemme niin, että äänestämme toisesta käsittelystä, että vahvistamme muodollisista syistä vielä kerran ensimmäisen käsittelyn, jotta voimme tehdä tänään päätöksen tästä asiasta. Te, kollega Jarzembowski, sanoitte, että haluamme päättää asiasta, ja ehdotitte tätä menettelyä. Tänään te sanoitte, että hallintoyksiköiden ei pidä päättää siitä vaan parlamentin jäsenten. Hehän päätöksen tekivätkin! Jos hallintoyksiköt ovat nyt myös mahdollisesti yhdistelleet asioita hieman väärin siellä täällä, parlamentin jäsenet tekivät joka tapauksessa teidän esityksestänne tämän päätöksen.
Nyt asian ytimeen, koska haluaisin puhua siitä. Asian ydin on toki siinä, että liikennepoliittinen päätöksenteko on ollut viime vuosina pysähdyksissä, kahdesta syystä. Ensinnäkin, koska emme ole päässeet ratkaisuun eurovinjetistä, minkä puoluetoverinne ovat estäneet, eivät tosin sillä perusteella, että se johtaisi liian vaatimattomaan ratkaisuun, vaan koska he olivat ylipäänsä periaatteessa sitä vastaan, koska he olivat sitä vastaan, että Euroopassa edistyttäisiin liikennepolitiikan alalla. Toinen syy on se, että Sveitsi valitsi tosin - heidän näkökulmastaan kenties - ymmärrettävän ratkaisun, mutta ei ratkaisua, joka liittyy Euroopan yhdentymiseen.
Sen vuoksi oli tärkeää, että nyt neuvoteltiin, ja neuvotteluissa käy kyllä aina niin, että ei saavuteta aina parasta mahdollista ratkaisua, muuten ei synny mitään kompromissia eikä yhteisymmärrystä, vaan että syntyy yhteisymmärrys, joka on lähellä toisen kantaa mutta ei kenties yhtä lähellä jonkun toisen kantaa. Näin saatiin kuitenkin aikaan Sveitsin kanssa yhteisymmärrys siitä, että Sveitsi avautuu, tulee mukaan Euroopan yhdentymiseen, myös liikennepolitiikan osalta, mutta tehdään samanaikaisesti selväksi, että nyt noudatetaan ympäristöystävällisen liikennepolitiikan periaatteita, otetaan käyttöön eurovinjetti ja toteutetaan siirtyminen maantieltä kiskoille.
Sallikaa minun, arvoisa puhemies, kiittää sydämellisesti erityisesti komission jäsen Kinnockia, jolta on riittänyt erittäin paljon ymmärtämystä, erittäin paljon kärsivällisyyttä päästä neuvottelemaan tästä asiasta, ja joka on koko ajan toiminut lain mukaan. Hän on kuitenkin myös poliitikko, luojan kiitos, sillä me tarvitsemme sellaisia komission jäseniä, jotka osaavat ajatella poliittisesti - lakia kunnioittaen - ja haluavat asioiden edistyvän.
Komission jäsen Kinnock on saanut asioita edistymään, ja haluaisin erityisesti kiittää häntä ryhmäni puolesta tässä viimeisessä liikennepoliittisessa keskustelussa. Mehän emme tiedä, tuleeko hänestä uudelleen liikenneasioista vastaava komission jäsen. Hän on tehnyt kuluneina vuosina loistavaa työtä, ei pelkästään vaan myös tällä alalla, sanottakoon sekin kerran. Olemme moittineet komission jäseniä riittävästi ja voimme siksi myös kiittää heitä, kun siihen on aihetta.

Sindal
 Hyvä Jarzembowski, minulla on sinulle sanottavaa. Tanskalaisessa sananlaskussa sanotaan - toivon, että se voidaan kääntää: " De, der ager med stude, kommer også med" (hitaasti kiiruhtamalla hyvä tulee). Tällä tarkoitan sitä, että siitä, minkä parissa työskentelemme, tulee kyllä hyvä. Olet keskittynyt hyvin hanakasti tämän asian muutamaan periaatteeseen. Ymmärrän sen. Toisaalta: kaikkea voidaan kehittää. Sinusta ei pitäisi tuntua siltä, että sosialistit ovat loukanneet sinua, päinvastoin. Puhe on yhteistyöstä, mutta kyse on siitä, että saamme esiin jotakin konkreettista, että teemme siitä niin kestävän, että se kelpaa. Sen jälkeen voimme kehittää sitä. Tätä ehdotusta voi kehittää. En oikeastaan ymmärrä täällä esiintynyttä riitelyä, josta Swoboda mainitsi. On harmillista, että puhumme asiasta viimeisenä iltana, viimeistä liikenneasiaa koskevassa keskustelussa. Olemme käsitelleet useita hyviä asioita yhdessä, esimerkiksi satamavaltioita, lyhyen matkan merikuljetuksia ja niin edelleen, joten haluan siksi kehottaa sinua tukemaan tätä päätöstä. Olemme kehittämässä ympäristöystävällistä liikennettä, ja sitä voidaan kehittää jatkossakin. Sen vuoksi olen pyytänyt puheaikaa tänä iltana. Tein sen vedotakseni sinuun henkilökohtaisesti, koska olen sitä mieltä, että me olemme ymmärtäneet toisemme väärin tässä asiassa.
Arvoisa puhemies, haluaisin myös kiittää komission jäsen Kinnockia, ja olen varma siitä, että näemme hänet vielä monta kertaa tällä foorumilla.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä tämän arvoisan parlamentin jäseniä niistä ystävällisistä sanoista, joita he ovat lausuneet, sekä sanomalla Jarzembowskille, että hän tietänee, että kunnioitan todella hänen työnsä perusteellisuutta ja tehokkuutta, vaikken olekaan aina täysin samaa mieltä hänen päätelmistään. Parlamentissa on tänä iltana kolme hyvin tarkkaa ja erinomaista jäsentä, ja vaikka jäsenet tuntevatkin poliittisen taustani, joka eroaa Jarzembowskin taustasta, mikään ei voisi tuhota sitä arvostusta ja kunnioitusta, jota tunnen häntä ja hänen työtään kohtaan.
Menettelyjä koskevien kohtien osalta, jotka hän esittää voimallisesti ja rehellisesti, tiedän, että hän antaa minulle anteeksi sen, etten ryhdy käsittelemään näitä väitteitä, koska asiantuntijat ja, tosiaan, vastuu asioiden käsittelemisestä ovat toisaalla. Haluaisin tästä syystä keskittyä asian ytimeen, koska asia on - niin kuin sekä Sindal että Swoboda sanoivat - erittäin tärkeä sekä omalta kannaltani että yhteisen liikennepolitiikan kannalta. Kuten Jarzembowski muistutti meille, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin kumosi lähes neljä vuotta sitten ensimmäisen ja ainoan tieverojen ja -maksujen kantamista koskevan direktiivin. Komissio esitti lähes kolme vuotta sitten ehdotuksensa tämän kumotun direktiivin korvaamiseksi, ja Jarzembowskin ensimmäisestä mietinnöstä keskusteltiin täällä ensimmäisessä käsittelyssä lähes kaksi vuotta sitten. Olemme vanhentuneet yhdessä tämän menettelyn kanssa. Sen jälkeenkin on ponnisteltu suuresti, jotta nykyinen kehitysaste voitaisiin saavuttaa kaikissa yhteisön toimielimissä. Olen hyvin kiitollinen siitä sitoutumisesta, jota on osoitettu etenkin tässä parlamentissa käsiteltäessä eurovinjettiä koskevaa ehdotusta toisessa käsittelyssä.
Tämä uusi laki on sekä tarpeellinen että merkittävä. Se täyttää yhteisön lakiin perustuvan velvollisuuden hyväksyä uusi direktiivi kumotun direktiivin tilalle ja, mikä on mielestäni tärkeintä, se on elintärkeä askel kohti kautta Euroopan unionin toisistaan eroavien maksu- ja verojärjestelmien yhteisiä puitteita. Lainsäädäntö on luonnollisesti, kuten Swoboda sanoo, tulos kompromissista, jolla pyritään sovittamaan yhteen moninaisia huolenaiheita ja mielenkiinnon kohteita. Arvoisat jäsenet lienevät tyytyväisiä siihen, että vaikka direktiivi eroaakin joiltakin osin komission alkuperäisestä ehdotuksesta, on selvää, että direktiivi on monessa mielessä lähempänä parlamentin kantaa. Kompromissiehdotus ei esimerkiksi sisällä yksiselitteistä määräystä ulkoisten kustannusten sisällyttämisestä olemassa oleviin maksuihin ja veroihin, vaikka siinä sallitaankin olemassa olevien maksujen ja verojen eriyttäminen - ja joissakin tapauksissa eriyttämistä vaaditaan -, jotta voitaisiin ottaa huomioon ympäristö- ja muut vaikutukset. Tiedän, että tästä periaatteesta ei olla yksimielisen innostuneita, mutta pyrkisin kyllä kannattamaan sitä.
Komissio on sitä mieltä, että direktiivi on nykyisessä muodossaan hyödyllinen ensiaskel kohti maantiekuljetusten oikeudenmukaista ja tehokasta hinnoittelua, ja suhtaudumme myönteisesti siihen, että parlamentti ja neuvosto ovat halukkaita ottamaan tämän askeleen, vaikka korostammekin samanaikaisesti edelleen tarvetta lisäponnisteluihin pyrittäessä määrittelemään kaikkien kuljetusmuotojen ulkoiset kustannukset. Kuten arvoisat jäsenet muistanevat, asiasta mainittiin myös Schmidbauerin erittäin hyvässä mietinnössä, joka koski komission valkoista kirjaa " Oikeudenmukainen maksu infrastruktuurin käytöstä" , ja olemme tällä hetkellä ryhtyneet tähän ulkoisten kustannusten määrittelemisen tehtävään asiantuntijaryhmän avustuksella, totta kai. Kun tämän työn tulokset ovat saatavilla, niiden perusteella voidaan pohtia ulkoisten kustannusten sisällyttämistä, jonka osalta tiedän, että se tulee olemaan seuraavan parlamentin entistä tärkeämpi huomion kohde.
Tällä välin, niin kuin parlamentti tietänee, nykyisen direktiivin perusteella laaditun yhteisen kannan pääpiirteitä ovat vähimmäisajoneuvoverojen asettaminen olemassa olevan direktiivin tasolle ilman, että niitä eriytettäisiin euroluokan perusteella, tiettyjen ajoneuvoveroihin kohdistuvien siirtymävaiheen toimien ylläpitäminen, käyttäjiin kohdistuvien eriytettyjen enimmäismaksujen ja -verojen määrääminen neuvoston ehdotuksen perusteella, valtuuttavan viranomaisen määrääminen, niin että tiemaksuja voidaan eriyttää ajoneuvon päästöluokan mukaan ja sen mukaan, mihin aikaan päivästä tietä käytetään, Itävaltaan sovellettava ehto, jonka mukaan Kufsteinin ja Brennerin välisellä moottoritiellä voidaan periä infrastruktuurin käyttöön liittyvää tiemaksua, sekä ehto, jonka mukaan Kreikassa rekisteröidyt ajoneuvot saavat 50 %: n alennuksen käyttömaksuista.
Kuten parlamentti tietänee, komissio ehdotti 75 artiklaa tämän toimen oikeudelliseksi perustaksi, koska pidämme kiinni siitä, että artiklaa voidaan soveltaa yhteisen liikennepolitiikan kehittämisessä, vaikka lainsäädäntö sisältäisikin verotusmääräyksiin sisältyviä asioita. Neuvosto oli eri mieltä, ja se lisäsi perustamissopimuksen 99 artiklan oikeudelliseksi perustaksi sen vuoksi, että ministerit katsoivat, että 2 luvun määräykset vuotuisesta ajoneuvoverosta tekevät toimesta todellisen verotustoimen. Olen varma siitä, että tämä saa Euroopan kansalaiset puhkeamaan hurraa-huutoihin.
Neuvoston yhteinen kanta on hyväksyttävä kompromissi sen välillä, mikä on tarpeen ja mitä on tehtävissä. Siinä tuetaan yhteisen liikennepolitiikan edistymistä, ja kanta noudattelee niitä tavoitteita, joihin tämän parlamentin vähintäänkin huomattava enemmistö on pyrkinyt monien vuosien ajan.
Meidän kaikkien on syytä rohkaistua siitä, että pitkä ja toisinaan rasittava lainsäädäntöprosessi on saatettu onnistuneesti loppuun. Haluan osoittaa erityiset kiitokseni kaikkien parlamentin osien jäsenille, ja etenkin liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenille siitä arvokkaasta panoksesta, jolla he ja yleensä parlamentti ovat osallistuneet tämän menestyksen saavuttamiseen.

Jarzembowski
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, dear Neil , minulla on suuri kunnia saada lausua viime vuosien liikennepoliittisten keskustelujen lopuksi vielä kerran myös minun ryhmäni kiitos hyvästä yhteistyöstä. Meidän poliittiset kantamme ovat erilaiset, mutta olemme aina luottaneet toisiimme. Olen sitä mieltä, että on tärkeää, että toimielimet luottavat toisiinsa ja tunnustavat myös toistensa toimivallan. Me olemme aina tehneet niin. Sen vuoksi kiitän vielä kerran ja sanon farewell, whatever office you might have next time (jääkää hyvästi, missä tehtävässä sitten toimittekin ensi kerralla).

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys on tarkoitus toimittaa huomenna. Päätämme ennen äänestysaikaa, toimitetaanko se klo 12.00. Esititte alussa mietintöä koskevia huomautuksia. Huolehdin siitä, että ratkaisemme lainopillisen neuvottelun nojalla, äänestämmekö huomenna. Jos teemme niin, äänestys toimitetaan klo 12.00.

Rahoituspalveluiden etämyynti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Oomen-Ruijtenin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0190/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rahoituspalveluiden etämyynnistä kuluttajalle ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY ja direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta (KOM(98)0468 - C4-0647/98-98/0245(COD)).

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, siitä on jo kauan, kun olin kuluttajille tapahtuvaa etämyyntiä koskevan yleisdirektiivin, voisi oikeastaan sanoa emodirektiivin, esittelijänä. Myös silloin rahoituspalveluista keskusteltiin etämyynnin yhteydessä. Rahoitusalan vastustus tuolloin aiheutti sen, että rahoituspalvelujen etämyyntiä ei ole loppujen lopuksi säädelty yhdenmukaisesti. Jos olisin työssä rahoituspalvelujen alalla, raapisin nyt uudelleen päätäni ja ihmettelisin, eikö olisi ollut aikoinaan parempi suunnata eturyhmän tavoitteet muualle.
Komissio on nyt parlamentin pitkän painostuksen jälkeen esittänyt muutosta vuoden 1997 yleisdirektiiviin. Käsiteltävänämme oleva ehdotus sisältää - ja myönnän sen - muutamia määritelmiä, joissa otetaan paremmin huomioon rahoituspalvelujen eritysluonne. Haluaisin tehdä tästä ehdotuksesta muutamia huomautuksia. Sanon myös, että esittelijänä en ole tyytyväinen siihen, millä tavalla ehdotuksesta on äänestetty oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa sekä myös ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa. On melko harvinaista, että esittelijä pidättäytyy kannasta.
Olen kuitenkin tyytyväinen tarkistuksiin, joita Kestelijn talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana on esittänyt. Sitten käsittelisin ehdotusta. Euroopan komissio on valinnut ehdotuksessa maksimaalisen yhdenmukaistamisen. Olen kannattanut kovasti alusta lähtien tätä maksimaalista yhdenmukaistamista. Jos haluamme tosiaan saada aikaan ihanteellisesti toimivat sisämarkkinat, kaikille kuluttajille täytyy antaa oikeus nauttia kaikissa jäsenvaltioissa - mistä ikinä ostetaankin - hyvästä kuluttajansuojasta erityisesti salamannopeasti kehittyvän uuden median, kuten Internetin ja sähköpostin, tapauksessa. Etärahoituspalvelujen usein rajat ylittävä luonne tekee tämän mielestäni ehdottoman välttämättömäksi.
Tästä syystä minun on hyvin vaikea hyväksyä muutamia ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa hyväksyttyjä tarkistuksia. Haluan käsitellä muutamaa asiaa, jotka liittyvät harkinta-aikaan. Olen mietintöä laatiessani käynyt paljon keskusteluja rahoituspalvelusektorin samoin kuin kuluttajajärjestöjen kanssa. Minulle selvisi hyvin nopeasti, että niin sanottu harkinta-aika - ehdotuksen 3 artikla - ei ole lainkaan toivottava. Se, että myyjän täytyy pitää kiinni hinnasta 14 päivän ajan, aiheuttaa liian suuria rahoitusriskejä, jotka eivät varmasti ole myöskään kuluttajien etujen mukaisia. Harkinta-ajan poistaminen saa siksi myös joka tapauksessa itse sektorin selvän hyväksynnän. Tarkistuksissa painotetaan nyt tietojen antamista, mikä on myös sopusoinnussa emodirektiivin kanssa.
Tarkistuksia on esitetty enemmänkin, ja kun tarkastelen kaikkia, pidän esittelijänä oikeastaan parhaimpana tarkistusta 47, jota on esittänyt oma ryhmäni. Peruuttamisoikeuteen - komission ehdotuksen 4 artikla - liittyy joitakin hyvin mutkikkaita ehtoja. Kuluttajansuojan ja oikeusvarmuuden vuoksi on mielestäni tarpeen, että luodaan yleinen peruuttamisoikeus. Jotta rahoitussektoria ei kuitenkaan kuormitettaisi kohtuuttoman paljon, on tarpeen, että tämä oikeus ei kestä liian pitkään. 14 päivän ajanjakso, jota PPE-ryhmä ehdottaa, vaikuttaa mielestäni erittäin sopivalta.
Sitten kolmas asia. Notaareille on haluttu poikkeusta. Myös emodirektiivin tapauksessa kaikki järjestöt, joilla oli tekemistä notaarien kanssa, ottivat minuun kovasti yhteyttä. Komission ehdotuksessa pyritään myös suojelemaan kuluttajia sitä vastaan, että etäpalveluna solmittavia sopimuksia ei tehdä liian nopeasti. Jos sopimuksen tekemisessä on kuitenkin mukana notaari, mielestäni ei voida ajatella, että sopimus olisi yllätys kuluttajalle. Siksi olen sitä mieltä, että myös sellaisten sopimusten osalta, joissa on mukana notaari, täytyy tehdä poikkeus.
Arvoisa puhemies, sitten ongelmista, jotka liittyvät ei-toivottuihin yhteydenottoihin. Kuluttajiin pyytämättä tehdyt yhteydenotot täytyy panna aisoihin. Komissio ei oikeastaan tee mitään valintaa. Minä kuitenkin teen valinnan ja toivon siksi niin sanottua kieltäytymisjärjestelmää. Kun katson kokonaistilannetta, voin havaita, että mitä tahansa voi tapahtua. Kun viime kerralla halusin ehdottomasti ottaa emodirektiiviin mukaan rahoituspalvelut, sanon tällä kerralla, että sen täytyy tapahtua hyvällä tavalla. Toivon, että jos tilanne ei näytä vielä hyvältä ensimmäisen käsittelyn jälkeen, esittelijän johdonmukainen ajattelutapa kuitenkin voittaa toisessa käsittelyssä täysistunnossa.

Berger
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa käytyjä keskusteluja ohjasi tietysti oleellisesti se, noudatammeko komission esittämää mahdollisimman suuren yhdenmukaistamisen periaatetta vai pitäisikö meidän jatkaa toistaiseksi mahdollisimman vähäisen yhdenmukaistamisen linjalla. Enemmistö kallistui lopulta kuitenkin vähäisemmän yhdenmukaistamisen kannalle. Olimme kuitenkin yksimielisiä siitä, että voisi olla järkevää siirtyä lähiaikoina mahdollisimman suureen yhdenmukaistamiseen. Tätä lähestymistapaa ei pitäisi kuitenkaan alkaa soveltaa juuri rahoituspalveludirektiivistä alkaen vaan tavaroiden etämyyntiä koskeva direktiivi pitäisi ottaa alusta alkaen huomioon. Aivan välttämätöntä olisi myös äänestää molemmista etämyyntidirektiiveistä sähköistä kaupankäyntiä käsittelevän direktiivin kanssa, kunhan tunnemme sen lopullisen muodon.
Näistä tulevaisuudessa tarvittavista mukautuksista riippumatta meidän pitäisi huolehtia jo nyt siitä, että rahoituspalvelujen etämyynti voi kehittyä Euroopassa hyvin, sekä palvelujen tarjoajien että kuluttajien kannalta. Tästä näkökulmasta katsottuna suhtaudun myönteisesti siihen, että myös asiasta vastaava valiokunta on päätynyt sille kannalle, että minun mielestäni sekä lainopillisesti että käytännön kannalta mahdottoman harkinta-ajan ei pitäisi sisältyä direktiiviin, mutta sen sijaan otetaan käyttöön yleinen peruutusoikeus. En ole kuitenkaan myöskään yhtä mieltä 30 päivän peruutusajasta, jota valiokunnan mietinnössä nyt ehdotetaan. Olen sitä mieltä, että aika on aivan liian pitkä ja nostaa ennen kaikkea myös kuluttajien maksamien rahoituspalvelujen hintaa. Olen sitä mieltä, että 14 päivää siitä, kun sopimusehdot on selvitetty, on riittävä aika.
Peruutusoikeuden poikkeusten luetteloa pitäisi myös täydentää vielä, erityisesti hypoteekkilainojen ja esittelijän jo mainitsemien sellaisten sopimusten ottamiseksi huomioon, joiden tekemisessä kuluttaja on turvautunut laajalti notaarin apuun.
En suhtaudu myöskään sähköiseen viestintään niin epäilevästi ja pelokkaasti kuin joissakin tarkistuksissa tunnutaan suhtauduttavan. Kuluttaja, joka ei halua joutua tekemisiin sen kanssa, ei joudu tekemään niin ja voi edelleen säilyttää henkilökohtaisen kosketuksen pankkiinsa ja vakuutukseensa. Meidän ei kuitenkaan pitäisi rakentaa niin korkeita esteitä niille, jotka haluaisivat käyttää hyväkseen näitä uusia välineitä, ja vaatia esimerkiksi kaikkea myös paperille. Sillä tavalla emme saa kehitettyä rahoituspalvelujen etämyynnin taloudelle ja kuluttajille tarjoamia valtavia mahdollisuuksia.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, aluksi haluaisin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana viitata lukuisiin etuihin, joita rahoituspalvelujen etämyynti voi tarjota. Myyjä voi tarjota palvelujaan ilman lisäkustannuksia Internetin kautta asiakkaille yli maiden rajojen, ja kuluttaja voi liikkumatta vertailla myyjien palveluja kotimaassaan ja muissa maissa. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on vakuuttuneena etämyynnin näistä mahdollisuuksista päätynyt äänierolla 42-2 seuraavaan kantaan.
Kannatamme ensinnäkin täydellistä yhdenmukaistamista. Jos haluamme todelliset rahoituspalvelujen sisämarkkinat, kuluttajilla ja myyjillä täytyy olla takeet siitä, että heillä on kaikkialla unionissa samat oikeudet. Yhdenmukainen harkinta-aika aiheuttaa mielestämme kuluttajalle turhaa painetta siitä, että hänen on päätettävä 14 päivän kuluessa. Riittää, että myyjä ilmoittaa selkeästi, kuinka kauan sen tarjous on voimassa.
Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta kannattaa myös 14 arkipäivän pituista ehdollista peruuttamisoikeutta. Sitten lopuksi, olemme sitä mieltä, että kuluttajan on saatava neuvottelujen aikana kaikki tiedot, jotka ovat oleellisia arvioitaessa tarjouksen arvoa. Emme pidä toivottavana täydellisen sopimuksen toimittamista tässä vaiheessa. Tämä kanta liittyy läheisesti alkuperäiseen ja tasapainoiseen Oomenin mietintöön, ja hän on muuten tehnyt erinomaista työtä.
Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on kuitenkin hyväksynyt muutamia ehdotuksia, joiden tarkoituksena on parantaa kuluttajansuojaa merkittävästi. Olen kuitenkin sitä mieltä, että vähimmäissäännöllä, 30 päivän peruuttamisoikeudella sekä juridisesti monimutkaisen sopimuksen ja yhteenvedon antamisella neuvottelujen aikana ei saavuteta aiottua tavoitetta. Tällaiset ehdotukset ainoastaan jarruttavat palvelujen ostamista ja myymistä Internetin, faksin ja postin välityksellä. Sitten vielä, me haluamme koko ajan välttää sitä, että sellainen kuluttaja, joka ei suorita pankkitoimeksiantoa tai ota vakuutusta etäpalveluna vaan käyttää henkilökohtaista palvelua, nauttisi huonommasta suojasta. Siksi olen ryhmäni nimissä ehdottanut uudelleen joitakin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ehdotuksia hieman muutettuina. Toivon myös, että ne saisivat kollegojen tuen.

Whitehead
 Arvoisa puhemies, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta, johon Kestelijn-Sierens juuri viittasi, on painottanut hyvin voimakkaasti kuluttajansuojan tarpeellisuutta. Suuressa keskustelussa, jota käymme tänä iltana yhdenmukaistamisen vähimmäis- ja enimmäistasosta, ne, jotka puhuvat ympäristövaliokunnan tavoin vähimmäistason puolesta, eivät tee niin siksi, että he haluaisivat viivyttää Internetiin liittyviä menettelyjä vaan siksi, että he eivät halua, että kuluttajansuojaa heikennettäisiin merkittävästi yksittäisissä jäsenvaltioissa, niin kuin voisi käydä direktiivissä sen nykyisessä muodossa määrätyn tietojen tason vuoksi.
Minusta näyttää näin ollen siltä, että ne, jotka haluavat yhdenmukaistamista enimmäistasolla, ovat vastuussa siitä, että tätä tapausta ei tarkastella pelkästään sen perusteella, mikä on markkinoiden ja yhtenäismarkkinoiden etujen mukaista vaan sen perusteella, miten tietojen ja suojan tasoa voidaan nostaa tätä direktiiviehdotusta koskevan keskustelun perättäisissä vaiheissa, ennen kuin direktiiviehdotus palaa toiseen käsittelyyn.
Meitä saa yrittää taivutella tässä asiassa, mutta emme yksinkertaisesti vain usko tällä hetkellä, että asia on selvä. Minun on sanottava niin oman jäsenvaltioni hallitukselle ja muille, jotka ovat omaksuneet saman kannan. Kuluttajansuoja on mielestämme vakava asia. Se ei ole mikään sivutekijä tässä asiassa. Haluaisin sanoa niille, jotka puhuvat laajennettujen yhtenäismarkkinoiden ja niiden dynaamisuuden puolesta, että heidän pitäisi tarkastella tosiasioita. Yhdistyneessä kuningaskunnassa äskettäin tehty tutkimus osoitti, että 81 % haastatelluista ei aikonut koskaan käyttää Internetiä kaupalliseen toimintaan. 50 % haastatelluista uskoi, että heitä huijattaisiin, jos he käyttäisivät Internetiä. Asiaan on keskityttävä, kun epäluulo on tämäntasoista.
Ympäristövaliokunnan esittämät tarkistukset ovat mielestäni tehneet juuri tämän. Olemme nähneet, että painopisteenä ei ole harkinta-aika - joka oli syytä hylätä - vaan ehdoton oikeus peruuttaa sopimus. Olemme yrittäneet laatia sellaiset ehdot ja edellytykset, joiden puitteissa tätä oikeutta peruuttaa sopimus on määrä harjoittaa. Olemme sanoneet - emme älykkökuluttajille vaan syrjäytyneemmille kuluttajille, jotka arkailevat Internetiä -, että he voivat saada pätevän jäljennöksen sopimuksesta, joka välitetään heille sellaisessa muodossa, jonka he ymmärtävät ja joka näyttää heistä kohtuullisen pysyvältä.
Mikä tärkeintä, olemme sanoneet, että jos asiaan vaikuttavat muutkin tekijät, niitä on tarkasteltava ja ne on tunnistettava, ja tämän on tapahduttava asteittain. Esimerkkinä tästä ovat autovakuutusten etämyynnin aiheuttamat ongelmat. Autovakuutuksia puhelimitse myyvien kertoman perusteella tarkistuksessa 38 otetaan huomioon, että tällaisen siirron on tapahduttava ennen kuin pysyvä sopimus laaditaan. Hyväksymme sen. Hyväksymme sen, että hypoteekkilainojen suhteen voi olla ongelmia. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että hypoteekkilainat pitäisi poistaa direktiivistä; se tarkoittaa vain sitä, että tätä ongelmaa on tarkasteltava uudelleen ja katsottava, miten se voidaan sisällyttää direktiivin yleiseen yhteyteen.
Oomen-Ruijten puhui notaareista. He saattavat käännetyissä versioissa vaikuttaa luotettavammalta ammattikunnalta kuin asianajajat omassa maassani. On sanottu, että yksi kielen kolmesta suurimmasta valheesta on lause " Olen asianajaja ja olen täällä auttaakseni sinua." Ei tunnu mielekkäältä esittää ajatusta siitä, että asianajajan läsnäolo takaisi kuluttajansuojan normaalin vähimmäistason kaikissa oloissa.
Haluamme jälleen kerran tässäkin tavoitella mahdollisimman pitkälle täydellisyyttä kuluttajansuojan ja tiedottamisen osalta. Teemme niin pääasiassa siksi, että myönnämme, että Internet on hämmästyttävän jännittävä tapa luoda uusia toimintamuotoja - ja kehittää kauppaa, teollisuutta ja työpaikkoja yhteisössä -, mutta ei koskaan unionin minkään jäsenvaltion yksittäisten kuluttajien kustannuksella ja kuitenkin siten, mikäli mahdollista, että suojellaan muitakin kuin niitä, jotka ovat unionin rajojen sisäpuolella.

Carlsson
Arvoisa puhemies, kun rahaliitto toteutuu, syntyy uusia mahdollisuuksia rajat ylittävään kauppaan, mitä onkin kannustettava. Uusi teknologia lisää myös kuluttajien valintamahdollisuuksia. Rahoituspalvelujen saatavuus lisää myös kilpailua, mikä parantaa markkinoiden tehokkuutta. Tämä mietintö on tärkeä, koska se vahvistaa sisämarkkinoita rahoituspalveluiden alalla.
Valitettavasti ehdotus, joka nyt esitetään, merkitsisi, että direktiivistä tulee aivan liian säädelty, ja se vaikeuttaa toimijoiden tilannetta markkinoilla, sen sijaan että se yksinkertaistaisi heidän asemaansa. Siksi me PPE-ryhmässä haluamme hylätä ne tarkistukset, jotka vastuussa oleva valiokunta esittää. Haluan sen sijaan puoltaa talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausuntoa, joka perustuu komission perusehdotukseen.
On tärkeää suojella kuluttajia, mutta lainsäätäjät eivät saa unohtaa, että kaikenlainen lainsäädäntö, joka käy liian monimutkaiseksi, tekee kaiken kalliimmaksi kuluttajille ja vaikeuttaa ihmisten välistä kaupankäyntiä markkinoilla. Lisäkustannukset, joita tämä direktiivi voi aiheuttaa, jos siitä tulee aivan liian monimutkainen ja byrokraattinen, sälytetään loppujen lopuksi aina kuluttajien harteille. Olisin siksi toivonut, että ympäristövaliokunnan enemmistö olisi kuunnellut enemmän Oomen-Ruijtenia, joka - kuten tavallisesti - punnitsee huolellisesti näitä kysymyksiä.
Käsitykseni elektronisesta kaupankäynnistä on, että uusi teknologia, joka suo meille uusia myynti- ja jakelukanavia, todellakin mullistaa markkinat. Silloin meillä ei ole varaa suhtautua uuteen tekniikkaan varovaisesti, saati vihamielisesti. Meidän pitää sen sijasta tehdä kaikkemme tasoittaaksemme sille tietä, koska voi todellakin syntyä kuluttajavallankumous, joka laskee hintoja ja luo vaihtoehtoja. Siksi tulen epätoivoiseksi nähdessäni sellaista kylmäkiskoisuutta, mitä jotkut haluavat osoittaa uutta liiketoiminnan harjoittamisen tapaa kohtaan. Luulen, että juuri tällä sektorilla Euroopan unioni voisi vahvistaa kilpailukykyään myöntämällä uuden tilanteen, sen sijaan että se vaikeuttaisi sitä.

Hyland
 Arvoisa puhemies, ehdotuksen tavoitteena on helpottaa pankki-, vakuutus- ja investointilaitosten toiminta-alaan liittyvien palvelujen sekä hypoteekkilainojen kaltaisten rahoituspalvelujen myyntiä puhelinta, faksia ja Internetiä käyttämällä sekä suojella kuluttajaa samanaikaisesti petoksilta, pakkomyynniltä ja joiltakin ei-toivotuilta myyntiyhteydenotoilta. Kannatan direktiivin pääsisältöä, koska meidän on löydettävä tasapaino taloudellisen yrittäjyyden edistämisen ja sen välillä, että eurooppalaisia kuluttajia on suojeltava kaikkina aikoina.
En epäröi sanoa, että pankkien ja muiden luottolaitosten mainoskampanjat vaikuttavat ratkaisevasti inflaatioon talojen hinnoissa, mikä johtaa siihen, että nuorilla, jotka haluavat perustaa ensimmäisen kotinsa, ei ole siihen varaa. Euroopan keskuspankin pitäisi kiireesti tarkastella asiaa yhdessä jokaisen jäsenvaltion keskuspankin kanssa.
Tämän direktiivin tärkeimmät määräykset ovat seuraavat: kuluttajalla on ennen sopimuksen tekemistä 14 vuorokautta aikaa verrata eri ehdotuksia ja tarkastella sopimusta yksityiskohtaisesti ennen lopullista hyväksyntää; kuluttajalla on 14 vuorokautta kestävä peruuttamisoikeuden määräaika, joka pidennetään 30 vuorokauteen hypoteekkilainoja, henkivakuutuksia ja yksilöllisiä eläkejärjestelyjä koskevissa sopimuksissa, jolloin hän voi peruuttaa sopimuksen seuraamuksitta ja syytä ilmoittamatta. Tätä oikeutta saa harjoittaa vain kahdessa tapauksessa: jos kuluttaja on tehnyt sopimuksen saamatta sopimuksen tekohetkeen mennessä sopimukseen sovellettavia ehtoja ja jos kuluttaja on harhaanjohtavasti houkuteltu tekemään sopimus harkinta-aikana. Palvelujen tarjoajan oikeutta saada maksu on myös rajoitettu, jos kuluttaja päättää peruuttaa sopimuksen sen jälkeen, kun hän on alkanut maksaa palvelusta. Tuomioistuinten ulkopuolelle on myös määrä perustaa valitus- ja korvausmenettely, jonka tarkoituksena on ratkaista kuluttajan ja palvelujen tarjoajan väliset riidat. Pakkomyynti eli ei-toivottujen palvelujen etämyynti kielletään.
Olen toki samaa mieltä joistakin esittelijän esittämistä tarkistuksista, myös siitä, että on tarpeen asettaa 7 työpäivän määräaika, jonka kuluessa palvelujen tarjoajan on palautettava kuluttajalta saadut maksut. Olen sitä mieltä, että jos tämän direktiivin on tarkoitus olla tehokas, se on pantava täytäntöön pikemminkin ennemmin kuin myöhemmin. On esitetty tarkistusta, jossa vaaditaan, että direktiivi on saatettava osaksi kansallista oikeutta 13. kesäkuuta 2001 mennessä sen sijaan, että noudatettaisiin komission omaa ehdotusta vuodesta 2002.
Tuen tätä politiikkaan liittyvänä tavoitteena, koska Euroopan lainsäädäntöä ylipäätään on arvosteltu siitä, ettei säädöksiä ole pantu ajoissa täytäntöön. Euroopan komission, parlamentin ja neuvoston on pyrittävä uutterammin panemaan Euroopan unionin direktiivit ja asetukset täytäntöön mahdollisimman tehokkaalla tavalla.
Lopuksi, suhtaudun myönteisesti myös siihen, että Amsterdamin sopimus tuli voimaan kolme päivää sitten ja siihen, että Euroopan komissio sai lisää toimivaltuuksia kehittääkseen kuluttaja-alan lainsäädäntöä, jossa korostetaan erityisesti ihmisten terveyden suojelua. Odotan innokkaasti, että teemme komission kanssa tiiviimpää yhteistyötä sen varmistamiseksi, että lähitulevaisuudessa pannaan täytäntöön enemmänkin asiaan liittyviä EU: n asetuksia ja direktiivejä.

Blokland
Arvoisa puhemies, ostaminen ja myyminen etäpalveluna on muuttunut Euroopassa hieman yksinkertaisemmaksi sisämarkkinoiden ja uusien sähköisten viestintämahdollisuuksien myötä. Hyvät takuut ja selkeät sopimukset peruuttamisoikeudesta ovat hyvin tärkeitä kuluttajan kannalta. Joissakin jäsenvaltioissa on hyvä kuluttajansuoja. Joissakin toisissa jäsenvaltioissa jätetään enemmän markkinoiden itsesäätelyn varaan. Toissijaisuusperiaatteen pohjalta meidän täytyy etsiä näiden molempien lähtökohtien hyvää yhdistelmää. Voimme tehdä sen asettamalla Euroopan tasolla vähimmäisnormit kuluttajien suojelemiseksi siten, että hänellä on riittävästi luottamusta käyttääkseen rahoituspalvelujen etämyyntiä.
Siksi perusteellinen muodonmuutos, jonka Oomen-Ruijtenin mietintö on käynyt läpi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa, on myös oikeutettu. Yhdenmukaistamisen enimmäistaso, jota esittelijä aluksi ehdotti, ei ole sopusoinnussa Euroopan unionin aikaisempien lakiehdotusten kanssa. Yleistä etämyyntiä koskevassa direktiivissä 97/7 pidetään myös lähtökohtana yhdenmukaistamisen vähimmäistasoa. Jäsenvaltiot voivat näiden direktiivien nojalla käyttää myös tiukempaa kuluttajansuojaa. Jos me nyt valitsisimme yhdenmukaistamisen enimmäistason, loisimme ristiriitaista lainsäädäntöä.
Lopuksi haluaisin vielä ottaa esille pienen epätarkkuuden tarkistuksessa 18. Direktiivi 97/7 ei koske rahoituspalvelujen myyntiä vaan etämyyntiä. Ehkä voidaan selvittää, mitä direktiiviä kyseisessä tarkistuksessa tarkoitetaan.

Bru Purón
 Arvoisa puhemies, puollan ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintöä, vaikka ihailemamme esittelijä ei olekaan täysin samaa mieltä sen sisällöstä, mutta täsmentäisin lisäksi joitakin seikkoja, koska kaikesta voidaan keskustella ja kaikkea voidaan parantaa. Viittaan tässä kolmeen tarkistukseen.
Ensiksi puhun 3 artiklaan ehdotetusta tarkistuksesta 21. Mielestäni on hyvä, että oikeus harkinta-aikaan poistetaan, kun on olemassa riittävästi tietoja, ja suhtaudun myönteisesti viittaukseen kaupallisten toimien vilpittömyyttä koskevaan periaatteeseen, jonka liittäisin siviilioikeuden merkittävämpään, vanhempaan hyvän uskon periaatteeseen. Siihen kuitenkin sisältyy eräs harhaanjohtava, ellei vaarallinen, viittaus alaikäisiin, sillä alaikäisiä luonnollisestikin suojellaan siviilioikeudessa, ei ainoastaan tässä vilpittömyyteen tai hyvään uskoon perustuviin sopimuksiin liittyvässä asiassa vaan myös siinä, että kaikki sopimukset ovat mitättömiä silloin, kun alaikäiset eivät siviilioikeuden mukaisesti ole saavuttaneet kyseisissä hyödykkeissä ja sopimuksissa tarvittavaa ikää.
Mitä tulee toiseen tarkistukseen, joka on peruuttamisoikeutta koskevaan 4 artiklaan ehdotettu kuuluisa tarkistus 22, olen samaa mieltä 30 vuorokauden määräajan pidentämisestä tietyissä sopimuksissa. Otan esimerkiksi tuossa tarkistuksessa mainitut sopimukset - joita kuvailisin erittäin riskialttiiksi -, kuten henkivakuutuksia tai eläkkeitä koskevat sopimukset. Mielestäni on täsmennettävä viittausta hypoteekkilainoja koskeviin sopimuksiin, koska myös tässä kohdassa on muistettava, että 11 tai 12 jäsenvaltiota suojelee näitä hypoteekkilainoja paremmin notaarin vahvistamilla asiakirjoilla ja alueelliseen rekisteriin tehtävillä merkinnöillä, ja näin ollen täytyy ymmärtää, että tekstissä viitataan sopimusta edeltävään vaiheeseen. Sopimusta ei jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan ole olemassa ilman tuota notaarin vahvistamaa asiakirjaa eikä ilman tuota merkintää. Näin ollen koska muoto on tässä ad substantiam , ei voida puhua hypoteekista eikä sopimuksesta, eikä lainaakaan ole olemassa.
Lopuksi sanon, että suhtaudun myönteisesti luottokortteja koskevaan viittaukseen, koska niihin on todellakin liittynyt paljon väärinkäytöksiä, ja asiaa koskevaa tarkistusta 25 täytyy mielestäni soveltaa ankarasti, sillä ilman allekirjoitusta, kortin numeroa käytettäessä, tapahtuu väärinkäytöksiä, kuten me kaikki tiedämme, ja tässä asiassa on näin ollen oltava hyvin ankara.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, kenties kaikkein kiinnostavinta, mitä keskustelun tässä vaiheessa voi puheenvuorossaan sanoa, on tiivistää se, mitä on jo sanottu, koska on vaikeaa tuoda enää esille uusia ajatuksia. On totta, että markkinoiden globaalistuminen ja uusien viestintä- ja tietojenkäsittelytekniikoiden leviäminen ovat saaneet aikaan taloudellisia ja sosiaalisia muutoksia, jotka ovat mullistamassa sitä tapaa, miten markkinat palvelevat kuluttajia, ja jotka ovat samalla muuttaneet kuluttajien odotuksia.
On totta, että sen vuoksi on ehdottoman tärkeää mukauttaa yhteisön politiikat näihin muutoksiin ja erityisesti niihin muutoksiin, jotka koskevat myyntitapoja. On totta, että sopimuksissa pitäisi entistä enemmän - ja sen pitäisi olla vieläkin yleisempää, ja Whiteheadin antamat tiedot ovat kiinnostavia - käyttää Internetin tarjoamia mahdollisuuksia, myös rahoituspalveluiden alalla, jolla kuluttajat ovat nykyisin kaikkein vastahakoisimpia; ja on totta, parlamentin jäsen Whitehead, että ei koskaan kuluttajan kustannuksella.
Haluaisin kuitenkin tässä lainata erästä komission erinomaista ja tuoretta asiakirjaa, jossa mainitaan tulevat politiikat ja jossa lukee näin: jotta kuluttajat voisivat hoitaa täysipainoisesti uuden tehtävänsä yhteisön politiikoissa, heidän täytyy ymmärtää omien etujensa ja muiden, niin ikään suojelemisen arvoisten etujen välinen yhteys. Toisin sanoen se, että kuluttajille voitaisiin tiedottaa heidän oikeuksistaan, edellyttää sitä, että he tiedostavat paremmin velvollisuutensa. Tämä on tarkoituksenmukaista, sillä olemme todellakin sellaisessa oikeudellisessa yhteisössä, jossa yhteisön toimivaltuudet ovat sille myönnettyjä toimivaltuuksia. Näin ollen teemme kuluttajille karhunpalveluksen, jos ryhdymme alakohtaisen direktiivin avulla horjuttamaan yhteisön oikeuden ja jäsenvaltioiden oikeuden välisten suhteiden - tässä on mainittu toissijaisuusperiaate - muodostamaa monimutkaista rakennelmaa.
Bru Purón viittasi johonkin, jonka hän tuntee erinomaisen hyvin, sillä hän on notaari: hypoteekkilainat. Mielestäni Bru Purónin sanojen perusteella on syytä mainita, että on totta - hän sanoi niin -, että Euroopan unionissa on nykyisin olemassa erilaisia kiinteistöjen lailliseen kauppaan ja rekisteröintisääntöihin tai vaikkapa rekisteriin merkitsemiseen liittyviä järjestelmiä. Kuitenkin yksi niistä piirteistä, joita esimerkiksi Espanjassa on säilytettävä, on ilman muuta hypoteekin muodostamisen ja merkitsemisen peräänantamaton luonne ja se, ettei siihen voida soveltaa peruuttamisoikeutta.
Lisäksi tässä on kuitenkin muistettava, että hypoteekkien täytäntöönpanosäännöt kuuluvat sen paikan tuomioistuinten toimivaltaan, jossa kiinteistö sijaitsee, ja meidän on tältä osin muistettava vuonna 1968 solmitun Brysselin yleissopimuksen 16 artiklan 1 kohta, jota yhteisön oikeuden on ilman muuta kunnioitettava, ja sen täytyy todellakin kunnioittaa sitä, parlamentin jäsen Whitehead, kuluttajien etujen edistämiseksi.
Minun on nyt tehtävä eräs sivuhuomautus: ette luota kovinkaan paljon asianajajiin, ja olen siinä asiassa kanssanne selvästi eri mieltä. Sen vuoksi painotan, että Eurooppa on oikeudellinen rakennelma, oikeuteen perustuva rakennelma, ja joko me luotamme asianajajiin tai yleisesti ottaen oikeusoppineisiin sääntöjen ja sosiaalisen todellisuuden välisenä yhdyssiteenä, tai sitten Euroopan rakentamiselle käy huonosti.
Arvoisa puhemies, loppujen lopuksi meidän täytyy noudattaa yhteisön oikeutta. Kannatan itse enemmän keskitason yhdenmukaistamista tai jopa perustason yhdenmukaistamista, jota parannetaan ja täydennetään ajan myötä, kuin täysimääräistä yhdenmukaistamista.

Bonino
 Arvoisa puhemies, kuunneltuani esittelijää ja kaikkia puhujia olen havainnut, miten tärkeä tämä direktiivi on. Se on hyvin myönteinen asia, koska asian käsittely on kestänyt pitkään ja, kuten kaikki muistanette, kaikki eivät olleet vakuuttuneita siitä, että rahoituspalveluihin liittyvä direktiivi olisi tarpeen. Ne, jotka ovat kiinnostuneita kuluttajien eduista, muistanevat tässä parlamentissa käydyn etämyyntiä koskeneen keskustelun, ja olivatpa mielipide-erot millaiset hyvänsä - onhan vielä aikaa ja mahdollisuuksia pyrkiä erojen lähentämiseen - olemme selvästi edistyneet kuluttajien joidenkin perusoikeuksien vakiinnuttamisessa.
Haluan vain lyhyesti viitata niihin kolmeen pääkohtaan, jotka panin merkille keskustelun aikana. Ensinnäkin kaikkein ristiriitaisin: yhteensovittamisen taso. Joissakin tarkistuksissa ehdotetaan tässä direktiivissä esitetyn määräyksen rajoitettua yhteensovittamista koskevaa lähestymistapaa, ja se jättää jäsenvaltioille mahdollisuuden ylläpitää tai ottaa käyttöön ankarampia määräyksiä. On siis tarkistuksia, joissa vaaditaan vähimmäistason yhteensovittamista.
Komissio on ehdottanut, että direktiivin määräykset pitäisi sovittaa täysimääräisesti yhteen. Tämä käy selvästi ilmi johdanto-osan 9 kappaleesta, joten tarkistusta 57 voidaan tältä kannalta pitää turhana, mutta siinä toistetaan kuitenkin sama asia. Ajatuksena oli, että rahoituspalvelut soveltuvat aineettomuutensa vuoksi - niissä ei ole mitään, mitä voisi kääriä paperiin - täydellisesti etämyyntiin. Kun tähän lisätään euron käyttöönottoon liittyvä rajat ylittävä ulottuvuus, tuntui erityisen tärkeältä kehittää yhteiset puitteet tämän tekniikan avulla tapahtuvalle myynnille. Tämä hyödyttäisi sekä yrityksiä että kuluttajia. Toistan periaatteen: uskomme vakaasti, että kuluttajien oikeudet on nähtävä suhteessa muiden alojen oikeuksiin. Mielestämme ehdotuksemme kuitenkin hyödyttää sekä yrityksiä että kuluttajia, koska molemmat osapuolet tietävät, mitä sääntöjä on noudatettava, ja molemmat osapuolet voivat luottaa siihen, että samoja myyntiin liittyviä sääntöjä sovelletaan riippumatta siitä, mistä palvelut ovat peräisin. Se on hyvin tärkeää luottamuksen herättämisen kannalta, ja luottamushan hyödyttää sekä kuluttajia että yrityksiä. Tämän perusteen huomioon ottaen komissio on tullut siihen tulokseen, että se pitää tässä vaiheessa kiinni ehdotuksestaan eli täysimääräisestä yhteensovittamisesta.
Tyydyn vain viittaamaan niihin kahteen muuhun kohtaan, jotka on otettu esille keskustelussa. Toinen koskee ennalta annettavia tietoja ja toinen yleistä oikeutta peruuttaa sopimus. Mitä ennalta annettaviin tietoihin tulee, tarkistukset koskevat kuluttajille ennen sopimuksen tekemistä annettavia tietoja, ja tarkistuksissa hylätään sopimusluonnokseen perustuva harkinta-aika, mitä direktiiviehdotuksessa esitettiin. Komissio voi hyväksyä tarkistuksessa 21 esitetyn periaatteen, jonka mukaan kuluttajalle on annettava ennen sopimuksen tekemistä lisätietoja tai tiivistelmä kaikista sopimusehdoista. Tässä periaatteessa on kuitenkin otettava huomioon vuorovaikutus, joka vallitsee tämän horisontaalisen direktiivin ja niiden vertikaalisten direktiivien välillä, jotka koskevat rahoituspalveluja ja joihin sisältyy tietojen antamista koskeva määräys. Komissio ei voi näin ollen yksinkertaisesti hyväksyä tarkistuksia sellaisina kuin ne on luonnosteltu. Meidän on erityisesti painotettava sitä, että ennalta annettavien tietojen periaatetta on noudatettava, niin että annetut tiedot lisäävät tietojen antamista koskevan määräyksen arvoa; määräystä on jo ennakoitu vertikaalisissa direktiiveissä. Muuten periaate on hyödytön.
Toiseksi periaatteella on vältettävä päällekkäisyyksiä olemassa olevan tietojen antamista koskevan määräyksen kanssa, ja lopuksi on oltava täysin selvää, mitä määräyksiä sovelletaan tai mitkä määräykset ovat etusijalla, jos tämän direktiivin ja vertikaalisen direktiivin määräykset ovat päällekkäiset. Niinpä tarkistus 61, jossa esitetään oikeutta luopua oikeudesta ennalta annettaviin tietoihin, tarkoittaa sitä, että komission on hylättävä 11 artikla, koska siinä määrätään, että kuluttajat eivät saa luopua direktiivissä heille annetuista oikeuksista.
Lopuksi yleisestä oikeudesta peruuttaa sopimus: jos hylkäämme harkinta-ajan, se johtaa luonnollisesti siihen, että yleistä oikeutta peruuttaa sopimus korostetaan sellaisena kuin siitä näissä tarkistuksissa määrätään. Tarkistuksen johtavana periaatteena on mukauttaa ehdotus yleisen direktiivin sääntöihin. Komissio hyväksyy tässäkin periaatteen mutta haluaa tarkastella täytäntöönpanoa uudelleen.
Haluan vain mainita kaksi kysymystä, jotka jäävät tässä vaiheessa avoimiksi: mahdollisten poikkeusten kesto sekä ala ja ulottuvuus. En pohdi tätä yksityiskohtaisesti. Olen jo puhunut aivan liikaa tarkistuksista. Komissio halusi tässä vaiheessa esittää ajatuksia ja pohdintoja niistä kolmesta pääkohdasta, joista olette keskustelleet, ja odotamme hyvin innokkaasti asiaan liittyvän äänestyksen lopullista tulosta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kulutustavaroiden kauppa ja takuut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kuhnin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0224/99) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutustavaroiden kaupan ja takuiden tietyistä näkökohdista (3604/99 - C4-0171/99-96/0161(COD)).

Kuhn
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajamaata sekä erityisesti komission jäsen Boninoa ja hänen avustajiaan sydämellisesti siitä, että pääsimme kolmen osapuolen neuvotteluissa sovintoon, jonka neuvosto ja parlamentin valtuuskunta hyväksyivät. Parlamentti hyväksyi 17. joulukuuta 1998 neuvoston yhteiseen kantaan 14 tarkistusta. Sovittelumenettelyssä hyväksyttiin kirjaimellisesti tai sisällöllisesti 12 tarkistusta, mikä on minusta hyvä saavutus. Saavutetun kompromissin mukaan direktiivi on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. tammikuuta 2002 mennessä eikä vasta kolmen vuoden kuluttua. Parlamentin valtuuskunnalle tämän tarkistuksen hyväksyminen oli erityisen tärkeää, koska silloin EU: n kansalaisten enemmistö saa ensimmäisen kerran käyttöönsä euron käteisenä rahana ja on odotettavissa, että sisämarkkinoilla tehdään hintojen helpomman vertailtavuuden ansiosta entistä enemmän ostoksia oman maan ulkopuolella.
Takuuoikeuden vähimmäisvaatimusten harmonisointi säästää kuluttajaa turhalta harmilta. Lisäksi hyväksyttiin se, että ostajan toiveiden mukaisesti valmistettu tai tuotettu tavara, johon tarvittavan materiaalin ostaja on toimittanut, kuuluu direktiivin alaan. Poikkeus: esiintyvä virhe johtuu toimitetusta materiaalista. Jos kuluttaja asentaa tavaran itse ja kuluttajalle tarkoitetun, mutta virheellisen asennusohjeen vuoksi syntyy virhe, sekin kuuluu takuuoikeuden piiriin. Takuudirektiivi liitetään kuluttajien etuja suojelevien kieltokanteiden luetteloon, ja jotta kuluttajien olisi helpompi tehdä ostoksia sisämarkkinoilla, valmistajia suositellaan liittämään useammassa jäsenvaltiossa myytävänä oleviin kulutustavaroihin luettelo, joka sisältää kunkin valtion osalta ainakin yhden osoitteen, johon kuluttaja voi ottaa yhteyttä.
Viimeksi mainittu on vain suositus, parlamentti ei halunnut harmikseni muuta, mutta kenties kestävien tavaroiden valmistavat näkevät tämän ajan myötä tilaisuutena avata tavaroilleen parempia menekkimahdollisuuksia kaikkialla sisämarkkinoilla. Jotta tulkintavaikeudet eivät aiheuttaisi haittaa kuluttajalle, sovittelutuloksessa tehtiin vielä kerran selväksi, että tuotteen maksuton sopimuksenmukaiseen tilaan saattaminen merkitsee sitä, että myyjän on vastattava kuluista, esimerkiksi lähetys-, työ- ja materiaalikustannuksista.
Tässä olivat lyhyesti sovittelukomitean tärkeimmät tulokset. Jos hyväksytte tämän sovittelutuloksen, ja oletan niin, monien jäsenvaltioiden kuluttajat saavat entistä paremman kulutustavaroiden oikeudellisen takuun ja voivat luottaa siihen, että tämä takuu merkitsee vähimmäissuojaa kaikissa jäsenvaltioissa. Takuu koskee kaikkia kulutustavaroita, uusia ja käytettyjä; oikeudellinen takuu on voimassa kaksi vuotta; käytettyjen tavaroiden osalta jää jäsenvaltioiden vastuulle, voivatko myyjä ja ostaja sopia takuuvastuun rajoittamisesta yhteen vuoteen.
Väärinkäsitysten välttämiseksi on sanottava ainakin julkiselle yleisölle, että tavara on sopimuksenvastainen vain silloin, jos virhe oli olemassa jo ostohetkellä. Kuuden ensimmäisen kuukauden aikana todistustaakka on tosin käänteinen, mikä tarkoittaa sitä, että oletetaan, että virhe oli olemassa jo toimitettaessa, jos myyjä ei pysty todistamaan ostajan aiheuttaneen vauriota tai tuotteen tai virheen laatu ei anna syytä sellaiseen oletukseen.
Parlamentti täydensi järkevästi virheen käsitettä. Virheellinen tavara määritetään sopimuksenvastaiseksi, ja myös valmistajan tai kauppiaan mainonnassa tai etiketissä käyttämät julkiset väitteet sisältyvät tähän käsitteeseen. Tämä määritelmä on erittäin hyvä, sillä usein mainos johtaa ostopäätökseen. Sopimuksenvastaisen tavaran kohdalla avun tuo aluksi oikeus maksuttomaan korjaukseen tai korvaavaan tuotteeseen, mikäli se on taloudellisesti järkevää ja ylipäänsä mahdollista.
Jos korjaus tai korvaava tuote ei tule kysymykseen, ostaja voi vielä saada sopivan alennuksen tai voi purkaa sopimuksen. Tämän korjausmahdollisuuksien porrastuksen avulla parlamentti on löytänyt järkevän tasapainon kuluttajan ja myyjän etujen välillä. Direktiivissä kaavaillaan selviä varauksia - sekin on tärkeää kaupalliselle takuulle, siis valmistajien ja kauppiaiden vapaaehtoisesti antamalle takuulle. Jotta varmistettaisiin, että kuluttajaa ei johdeta harhaan, takuiden on sisällettävä tarkkoja ja ymmärrettäviä tietoja, muun muassa selvityksen siitä, että takuu ei vaikuta kuluttajan lainmukaisiin oikeuksiin.
Direktiivissä on valitettavasti mielestäni ainakin yksi heikkous. Yhteinen kanta sallii jäsenvaltioiden ottaa käyttöön kuluttajan kahden kuukauden reklamaatiovelvollisuuden, mikä tarkoittaa sitä, että kuluttajan on ilmoitettava virheestä kahden kuukauden sisällä sen havaitsemisesta. Vaikka vain yksi jäsenvaltio ottaisi tämän reklamaatiovelvollisuuden käyttöön, se on vastoin direktiivin tarkoitusta eli vähimmäisvaatimusten yhdenmukaistamista. Parlamentti ei valitettavasti saanut toisessa käsittelyssä tarvittavaa enemmistöä tämän määräyksen kumoamisen kannalle. Onnistuimme joka tapauksessa tämän parlamentin lainsäädäntökauden lopuksi antamaan taas Euroopan kansalaisille kuluttajina lisää oikeuksia, ja haluaisin kiittää siitä sydämellisesti kaikkia parlamentissa, komissiossa ja neuvostossa toimivia kollegoja.

Whitehead
Arvoisa puhemies, minulle annettujen muutamien minuuttien aikana voisi olla sopivaa osoittaa kunnioitusta esittelijälle ja hänen myötään komission jäsenelle, joka on myös läsnä tässä parlamentin viimeistä edellisessä kuluttajia koskevassa keskustelussa, samoin kuin tosiaankin yhteispäätösmenettelyille, jotka olemme panneet täytäntöön ja joiden merkitys on tällä alalla voinut olla suurempi kuin melkein millä tahansa muulla alalla. Tämä on ollut suuri menestys niin parlamentille kuin komissiolle ja neuvoston jäsenvaltioillekin.
Toivoisin voivani sanoa, että nämä menettelyt etenevät aina nopeasti, mutta tässä tapauksessa monet alun perin esitetyt varaukset, monet kaupallisiin etuihin liittyvät pelot ja monet parlamentin jäsenten pelonaiheet saatiin rauhoitettua tavalla, jolla nämä menettelyt etenivät. Tästä on nyt seurannut tilanne, jossa kuluttajia suojellaan asianmukaisella tavalla, kun kyse on sellaisista tavaroista, jotka saattavat paljastua virheellisiksi, vaikka kuluttajat olisivatkin valmistaneet tavarat osittain itse.
Käsittelimme menestyksellisesti käytettyjen tavaroiden kysymystä, jonka osalta monet pelkäsivät, ettei sitä voitaisi tosiasiassa sisällyttää tähän direktiiviin. Olemme osoittaneet, että luja tahto vie läpi harmaan kiven. Voitte osoittaa, että vaikka käytetyt tavarat eroavat määritelmänsä mukaisesti niistä tavaroista, jotka ostetaan uusina, erilliset harkinta- ja korjausajat riittävät. Koko korjauskeinojen arvojärjestys voi toimia ja toimiikin tältä osin tehokkaasti ja kauniisti.
Olen siis hyvin tyytyväinen tähän. Haluaisin kiittää komission jäsen Boninoa kaikesta hänen ei ainoastaan tällä vaan muillakin tavoilla antamastaan avusta näiden viiden vuoden aikana. Osoittaisin viimeiset sanani parlamentin jäsen Kuhnille. Tämä on hänen viimeisen toimikautensa viimeinen mietintö. Hän on mielestäni ollut esimerkillinen toveri ja esimerkillinen kollega, ahkera, suora ja työlleen omistautunut. Toivoisin, että täällä olisi enemmänkin hänen kaltaisiaan, ja toivoisin, että ulkopuoliset olisivat tietoisia siitä työstä, jota tässä parlamentissa todella tehdään.

Fitzsimons
 Arvoisa puhemies, pidän Whiteheadin tavoin mielelläni Kuhnia tukevan puheenvuoron. Tämä on oikein hyvä kuluttajia koskeva mietintö. Kannattaa muistaa, että komissio antoi kesäkuussa 1996 direktiiviehdotuksen kulutustavaroiden takuista ja huoltotakuupalveluista. Ehdotuksessa tähdättiin eri jäsenvaltioiden oikeudellisia takuita koskevien lainsäädännöllisten määräysten vähimmäisvaatimusten harmonisointiin, mihin Whitehead viittasi kaunopuheisesti.
Ehdotuksen yksinkertaisena tavoitteena on taata, että missä päin Euroopan unionia kuluttajat ostoksensa tekevätkään, he hyötyvät takuiden vähimmäistasoista ja voivat hakea korjauksia kotimaissaan. Direktiivissä varmistetaan, että jäsenvaltioiden on saatettava direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä tammikuuhun 2002 mennessä, ja tällä luodaan yhteinen vähimmäissääntöjen kokoelma, jonka perusteella kuluttaja voi hakea korjauksia. Vähimmäissääntöjen piiriin kuuluvat maksuttomat korjaukset, tavaran korvaaminen, hinnan alennukset tai sopimuksen peruuttaminen, jos ostos on viallinen. Parlamentin vaatimuksesta maksuttomiin korjauksiin ja tavaran korvaamiseen sisältyvät myös postimaksut, työkulut ja valmistusaineet. Tämä on parlamentilta erinomaista työtä. Olemme varmistaneet myös sen, että tavaroiden, esimerkiksi vaatekaappien, virheellisen asentamisen korvaaminen kuuluu kuluttajansuojan piiriin, kuluttajan, jota on johdettu harhaan virheellisillä ohjeilla.
Kulutustavaroiden valmistajille suositellaan sitä, että he liittäisivät tavaroihin kussakin jäsenvaltiossa luettelon, josta käy ilmi ainakin yksi osoite, johon kuluttaja voi ottaa yhteyttä. Ajatuksena on, että muissa maissa ostoksia tekevät voivat ongelmatilanteissa ottaa yhteyttä tähän osoitteeseen. Jäsenvaltiot voivat perustaa välittäviä elimiä käsittelemään kuluttajien valituksia riippumatta siitä, ovatko kuluttajat oman vai jonkin toisen maan kansalaisia.
Olisi myös hyvin aiheellista antaa kuluttajille valmistajien osoite sellaisissa tapauksissa, joissa tavaroita myydään useammassa jäsenvaltiossa. Tämä on tärkeää, koska niin monet ihmiset matkustavat paitsi Euroopassa myös kautta maailman. Niinpä olen kuluttajansuojavaliokunnan jäsenenä ja Kuhnin ja Whiteheadin ohella aina tukenut sellaisia toimia, joilla taataan, että kuluttajien tarpeita ja asioita suojellaan todella ja asianmukaisella tavalla Euroopan lainsäädännön avulla.
Lopuksi nelivuotinen kuluttajansuojaohjelma vuosiksi 1999-2003 on arvoltaan enemmän kuin 91 miljoonaa puntaa, ja jos näitä määrärahoja vaaditaan lisäämään, luotan siihen, että parlamentti tukee sellaisia suosituksia tulevaisuudessa. Haluaisin yhtyä Whiteheadin esittämiin Kuhniin liittyviin huomautuksiin. Onnittelen parlamentin jäsen Kuhnia hänen ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa vuosien varrella osoittamastaan omistautumisesta ja sitoutumisesta, ja toivotan hänelle iloa ja hyvää terveyttä tulevaisuudessa.

Bonino
Arvoisa puhemies, en pidä puheenvuoroa toistaakseni sitä, mitä tämä laki sisältää, vaan kehuakseni parlamentin, komission ja neuvoston tekemää hyvää työtä. Kun tarkastelemme ajoitusta, olen erityisen mielissäni siitä, että puhun tämän direktiivin viimeisestä kohdasta parlamenttimme viimeisellä istuntojaksolla, joka on minulle myös viimeinen istunto ainakin kuluttaja-asioiden osalta.
Komissio esitteli tämän lain kesäkuussa 1996. Se annettiin parlamentin käsiteltäväksi elokuussa 1996. Jotkin kohdat ovat tällä välin muuttuneet. Olemme loppujen lopuksi kuitenkin onnistuneet laatimaan hyvän lain, jolla luodaan parempi kuluttajansuoja.
Joten, niin kuin sanoin, en toista lain kohtia vaan onnittelen erityisesti Kuhnin ja kaikkien muiden parlamentin kollegojen työtä. Ylistän kerrankin myös komission yksikön työtä. Kun esittelin tämän direktiivin, sanoin niille, ettei sitä koskaan hyväksyttäisi. Olemme itse asiassa näinä kolmena vuotena pystyneet tekemään sellaista yhteistyötä, että tämä direktiivi lopultakin hyväksyttiin. Tällainen perintö on hyvä jättää seuraavalle parlamentille ja seuraavalle komissiolle.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Pelastuspalvelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana González Álvarezin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0124/99) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelmasta pelastuspalvelun alalla (KOM(98)0768 - C4-0072/99-98/0354(CNS)).

González Álvarez
 Arvoisa puhemies, luulen, ettei kellään ole tässä vaiheessa epäilystäkään siitä, että tarvitaan uusi yhteisön toimintaohjelma - tässä tapauksessa vuoteen 2004 asti - pelastuspalvelun alalla, vaikka parlamentissa tähän ohjelmaan ei todellakaan suhtauduta kovin innostuneesti.
Jos otetaan huomioon se, että vuonna 1998 niin sanotut luonnonkatastrofit - minä en sanoisi, että ne johtuvat aina luonnosta - ovat aiheuttaneet 50 000 ihmisen kuoleman ja 12, 4 miljardin pesetan tappiot (tulvat, tulipalot, pyörremyrskyt - kuten pyörremyrsky Mitch - tai ympäristökatastrofit - muistan aina Doñanan, josta aiheutuu edelleen ongelmia), pelastuspalveluorganisaatioilla on välttämättä ollut merkittävä tehtävä kaikissa näissä katastrofeissa, varsinkin, jos nämä organisaatiot toimivat hyvin, niissä toimivat henkilöt ovat hyvin koulutettuja ja ne kuuluvat samalla yhteisön yhteistyöverkostoon.
Niissä tarkistuksissa, jotka ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on selvällä enemmistöllä - huomattavalla enemmistöllä - hyväksynyt, on syvennetty joitakin komission ehdotuksen kohtia, jotka ovat mielestämme tärkeitä:
a)On tarpeen lisätä ja tehostaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, sillä yhteistyötä ei tehdä riittävästi.b)On edistettävä sitä, että henkilöiden ja omaisuuden suojeluun liittyisi entistä parempi ja järkevämpi suhde luontoon, jolloin tulevaisuudessa on mahdollista välttää vältettävissä olevat katastrofit. Monet katastrofit ovat vältettävissä.c)On mainittava nimenomaan eristyneet ja syrjäiset alueet ja ne vaikeudet, joita niillä on maantieteellisistä, pinnanmuodostukseen liittyvistä ja sosiaalisista syistä. Ryhmämme kokoontui viime viikolla Madeirassa, ja meillä oli tilaisuus käydä joidenkin eristyneiden väestönosien luona. Kun ajatellaan, millaisia vaikeuksia väestöllä on viedä sieltä maataloustuotteitaan ja millaisia vaikeuksia meillä Euroopan parlamentin jäsenillä oli päästä näiden väestönosien luokse, en käsitä, miten ne voivat katastrofin sattuessa selvitä siitä ilman riittäviä resursseja. Jotkut kollegat, jotka tulivat Azoreilta, eivät edes päässeet suoraan Madeiraan. Heidän piti mennä Azoreilta Lissaboniin - 1 300 kilometriä - ja Lissabonista Madeiraan - 900 kilometriä -, joten heidän täytyi kulkea todella pitkä matka osallistuakseen tämän ryhmän työhön, joka tällä kertaa koski syrjäisten alueiden ongelmia. Näin ollen on välttämätöntä tiedostaa entistä paremmin, millaisia ongelmia näillä alueilla on.d)Väestön koulutuksen merkitystä korostetaan, niin että se osallistuisi omatoimisiin suojelutoimiin. Myös ympäristöä koskevat hätätilanteet luetaan tähän mukaan. En voi unohtaa joitakin omassa maassani ja myös muualla Euroopassa tapahtuneita ympäristöä koskevia hätätilanteita.e)Korostamme välttämättömiä ponnisteluja kansallisella, alueiden rajat ylittävällä, alueellisella ja paikallisella tasolla ennaltaehkäisyn, yhteistyön ja kokemusten vaihdon alalla.f)Ehdotamme katastrofien syiden havaitsemista ja tutkimista sekä tutkimuksen tulosten julkaisemista, jotta tuloksista olisi hyötyä katastrofien ehkäisemisessä.Vahvistamme Euroopan parlamentin kannan ohjelman toteuttamisen kannalta välttämättömästä komiteasta, jonka täytyy olla luonteeltaan neuvoa-antava, ja hyväksymme budjettivaliokunnan tarkistuksen, jossa ehdotetaan, että se olisi avoimempi ja osallistuvampi. Emme sen vuoksi ole samaa mieltä tarkistuksesta 24 - jota Schnellhardt on esittänyt -, jossa tuolle komitealle ehdotetaan toisenlaista luonnetta, vaikka se todellakin puolustaa jäsenvaltioita, myös omaani. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että meidän täytyy edelleen puolustaa näihin komiteoihin liittyvää Euroopan parlamentin politiikkaa.
Olemme niin ikään samaa mieltä kansalaisjärjestöjen välttämättömästä tehtävästä.
Ympäristövaliokunta on hyväksynyt - vaikka minulla esittelijänä olikin epäilyksiä - ne budjettivaliokunnan tarkistukset, jotka koskevat yhteistyötä Phare-, Tacis- ja Meda-ohjelmiin osallistuvien valtioiden kanssa, Keski- ja Itä-Euroopan ja Välimeren alueen valtioiden kanssa. Emme vastusta tuota yhteistyötä, mutta olemme kylläkin huolissamme siitä, että vain 2 miljoonan euron suuruisten määrärahojen on riitettävä myös yhteistyöhön näiden valtioiden kanssa. Nämä budjettivaliokunnan tarkistukset kuitenkin hyväksyttiin ympäristövaliokunnassa, ja minun on tässä puolustettava niitä.
Budjettivaliokunta myös ilmaisee huolensa siitä, että tämän ohjelman hallintokustannusten osuus on 25 %. Siitä huolimatta lausunnon valmistelija - en tiedä, onko hän läsnä - myöntää, että nämä hallintokustannukset voivat johtua asiantuntijoiden osuudesta, verkkojen luomisesta, analyyseista ja koulutuksesta. Toisin sanoen on varsin luonnollista, että hallintokustannuksia on näin paljon, vaikka niitä pitäisikin pyrkiä supistamaan.
Todellakin - kuten alussa sanoin - vaikka tämä ohjelma ei juuri herätäkään innostusta, arvoisa komission jäsen, se on mielestäni erittäin tärkeä. Tunnen hyvin niiden henkilöiden työn, jotka työskentelevät toisinaan vapaaehtoisesti etenkin paikallisen tason pelastusorganisaatioissa, ja olen sitä mieltä, että jos teemme yhteistyötä, jotta nämä organisaatiot toimisivat edelleen, voimme auttaa ehkäisemään tai lievittämään joidenkin katastrofien vaikutuksia.

Puhemies
Koska kollegat eivät osallistu keskusteluun, puhemiehistö haluaisi onnitella teitä mietinnöstänne ja sanoa, että kiinnostuksen puute johtuu luultavasti pikemminkin yksimielisyydestä kuin siitä, että aihe herättäisi vastenmielisyyttä.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä puhemiehen huomioista, ja haluaisin myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokuntaa ja erityisesti parlamentin jäsen González Álvarezia tehdystä työstä ja siitä kiinnostuksesta, jota hän on osoittanut tätä ehdotusta käsiteltäessä. Kuten tiedämme, ja kuten jo mainittiinkin, tämän ehdotuksen tavoitteena on varmistua siitä, että nykyistä pelastuspalvelun alan toimintaohjelmaa jatketaan, joka perustuu neuvoston päätökseen vuodelta 1998, joka umpeutuu 31. joulukuuta 1999. Olen myös sitä mieltä, että tämä ohjelma, jonka tavoitteena on tukea ja täydentää jäsenvaltioiden ponnisteluja pelastuspalvelun alalla, on tärkeä, ja on tärkeää, että se toteutetaan mahdollisimman tehokkaasti.
Mietintöön on tehty 23 tarkistusta, joista komissio voi hyväksyä 14. Olemme sitä mieltä, että ne parantavat tekstiä ja että tekevät siitä myös selkeämmän. Muutamat tarkistukset korostavat sitä kokemuksiin perustuvaa toimintaa, joka on osa ohjelman perusperiaatteita, muutamissa kehotetaan sisällyttämään ohjelmaan kansalaiset ja kansalaisjärjestöt entistä paremmin, ja lopuksi on tarkistuksia, jotka vahvistavat ympäristöllisiä näkökohtia. Siksi voimme hyväksyä tarkistukset 1, 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11, 14, 15, 18 ja 22. Viimeisenä on tarkistus 23, jonka voimme hyväksyä osittain, ja voimme lisäksi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 19. Tarkistuksessa 19 ja osassa tarkistusta 23 pyritään lisäämään kansalaisjärjestöjen osallistumista pelastuspalvelun alaan, ja siitä olen luonnollisesti samaa mieltä, ja siksi hyväksynkin sen periaatteessa, koska se antaa kansalaisjärjestöille mahdollisuuden osallistua asiantuntijoiden vaihtoon.
Seuraavana on joukko muita tarkistuksia, joista emme ole erityisen ilahtuneita. Kyse on tarkistuksista 6, 7, 8, 12, 13, 16, 17, 20, 21 ja 24. Sallikaa minun sanoa, että osassa niistä pyritään parantamaan yhteistyötä niiden maiden kanssa, jotka osallistuvat Phare-, Tacis- ja Meda-ohjelmiin. Tämä tavoite ansaitsee tietenkin runsaasti myötämielisyyttä, mutta kun kyse on pelastuspalvelun alasta, yhteistyö järjestetään kuitenkin ilman toimintaohjelmaamme. Tällä hetkellä toteutetaan kahta hanketta Phare- ja Meda-ohjelmien puitteissa, ja työn alla on kolmas hanke, joka mahdollisesti rahoitetaan Tacis-ohjelman avulla.
Haluaisin myös korostaa tarkistuksen 20 toista osaa, koska siinä ilmoitetaan, että kokeiluhankkeiden on voitava saada rahoitusta aina 100 %: iin saakka komission ehdottaman 50 %: n sijasta, jos kyse on syrjäisistä alueista. Olemme vakuuttuneita siitä, että talousarvion vastuullinen toteuttaminen vaatii hankkeisiin osallistujilta myös taloudellista osavastuuta emmekä sen vuoksi voi hyväksyä ehdotusta.
Parlamentin jäsen González Álvarez mainitsi myös kysymyksen budjettivaliokunnan tekemistä huomautuksista, jotka koskivat hallintokustannusten osuutta verrattuna toimintakustannuksiin, ja González Álvarez teki muutamia hyvin järkeviä siihen liittyviä huomautuksia. Omat virkamieheni tutkivat parhaillaan tätä kysymystä, ja pyrkimyksenähän on tietenkin varmistaa, että nämä hallintokustannukset jäävät mahdollisimman pieniksi, kun ohjelma toteutetaan.
Lopuksi toivon, että parlamentin tekemä yhteistyö edesauttaa varmistamaan sen, että käsiteltävänä oleva ehdotus hyväksytään nopeasti, jotta voimme varmistaa jatkuvuuden yhteisön meneillään olevien toimintaohjelmien ja sen ehdotetun ohjelman välillä, joka astuu voimaan 1. tammikuuta 2000.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Maataloustraktoreiden päästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fitzsimonsin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0128/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maatalous- ja metsätraktoreiden käyttövoimaksi tarkoitettujen moottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöjen vähentämiseksi toteutettavista toimenpiteistä ja neuvoston direktiivin 74/150/ETY muuttamisesta (KOM(98)0472 - C4-0512/98-98/0247(COD)).

Fitzsimons
 Arvoisa puhemies, lyhyyden vuoksi, sen vuoksi, että olemme tänä iltana käsitelleet täysistunnossa monia asioita, ja sen vuoksi, että kello on jo paljon, ehdotan, että tyydyn esittämään muutamia asiaan liittyviä huomautuksia mietinnöstäni, joka laadittiin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta. Se käsittelee pohjimmiltaan maataloutta ja sitä, kuinka maatalous- ja metsätraktorit saastuttavat metsiä.
Kuten me kaikki valitettavasti tiedämme, tieliikenne kasvaa ja sitä myöten ilman saastuminen lisääntyy. Hiilimonoksidin, palamattomien hiilivetyjen, typpioksidien ja hiukkaspäästöjen mahdollisesti myrkyllinen yhdistelmä hyökkää päivittäin sieraimiimme ja hengityselimiimme. Niinpä Euroopan unioni on ryhtynyt toimiin tieliikenteen ajoneuvojen päästöjen hillitsemiseksi. Toimia on hiottu ja täydennetty sitä mukaa kuin tekninen ja tieteellinen tietämys kasvaa. Tuoreet tutkimukset osoittavat kuitenkin selvästi, että suuri osa ilman saastumisesta johtuu myös maastossa käytettävien liikkuvien työkoneiden sekä maatalous- ja metsätraktoreiden aiheuttamista päästöistä. Niinpä tämä direktiiviehdotus traktoreiden käyttövoimaksi tarkoitettujen moottoreiden päästöjen vähentämiseksi myötäilee vuoden 1997 liikkuvien työkoneiden moottorien päästöjä koskevan direktiivin suuntaviivoja. Direktiiviehdotuksen tarkoituksena on auttaa sekä teollisuudenalaa että käyttäjiä, eikä sillä todellakaan pyritä missään mielessä vaikeuttamaan käyttäjien tai maanviljelijöiden toimintaa. Direktiiviehdotuksella pyritään kompromissiin yhtäältä yhdenmukaisten teknisten vaatimusten ja toisaalta Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission vuoden 1995 asetuksessa määrättyjen teknisten vaatimusten välillä, jotta Euroopan unionin pääsy maailmanmarkkinoille helpottuisi.
Pyytäisin teitä tukemaan tätä mietintöä. Komission kanta hyväksytään pohjimmiltaan mietinnön ehdotusluonnoksissa. Pyydän anteeksi komission jäseniltä sitä, että he joutuvat osallistumaan keskusteluun näin myöhään illalla.
Haluaisin kiittää ympäristövaliokunnan jäseniä siitä tuesta, jota he ovat jo antaneet mietinnölleni valiokuntakäsittelyssä. Niin kuin aina, heidän huomautuksensa olivat rakentavia ja hyödyllisiä. Ympäristövaliokunta on tuonut itsensä esiin ympäristölainsäädännön yhä tärkeämmällä alalla, ja tiedän, että teemme niin edelleenkin. Toivon, että mietintöni, joka käsittelee maatalous- ja metsätraktoreiden aiheuttamaa saastumista, vaikuttaa parlamentin tuella myönteisesti puhtaamman ja turvallisemman ympäristön luomiseen.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, liikenne aiheuttaa edelleen merkittävän osan ilmansaasteista. Henkilö- ja kuorma-autoille sekä liikkuville työkoneille on olemassa eurooppalaiset määräykset ja kaasu-ja hiukkaspäästöjen raja-arvot sekä vastaavat testimääräykset ja tyyppihyväksynnät. Euroopan parlamentti on kuitenkin vuodesta 1996 lähtien vaatinut lainsäädäntöä myös maatalous- ja metsätaloustraktoreille. On varmasti onni, että voimme keskustella siitä tänään, sillä tällä direktiivillä on suuri merkitys ympäristönsuojelun kannalta, mutta myös näiden traktoreiden kauppa EU: n jäsenvaltioissa helpottuu samoin kuin eurooppalaisten valmistajien pääsy kolmansien maiden markkinoille, koska yhteisön lainsäädäntö vastaa näin Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) asetuksessa N: o 96 määrättyjä teknisiä vaatimuksia. Ryhmämme kiittää kollega Fitzsimonsia hänen mietinnöstään, joka koskee tätä erittäin monimutkaista ja teknistä ehdotusta, ja tukee hänen esittämiään tarkistuksia.
Minulla on kuitenkin lopuksi kysymys virkaa toimittavalle komission jäsenelle, sillä maatalous- ja metsätaloustraktorien päästöjä koskeva direktiivi 77/537/ETY jää kyllä edelleen voimaan. Se asettaa kuitenkin päästöjen testaamisen perustaksi toisen polttoaineen kuin käsiteltävänä oleva direktiivi. Voitteko näin ollen vahvistaa, että tämä ristiriita on yhä olemassa, ja ennen kaikkea, onko tarpeen mukauttaa vuoden 1977 direktiiviä polttoaineen laatua koskevaan uuteen lainsäädäntöön?

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää aluksi esittelijää, jäsen Fitzsimonsia, en pelkästään hänen mietinnön hyväksi tekemästään työstä vaan myös mietinnön tämäniltaisesta täsmällisestä esittelystä. Määrittelimme liikkuvien työkoneiden päästöjen raja-arvot yleisesti jo maaliskuussa 1998, ja tavoitteena on nyt laajentaa nämä raja-arvot myös maataloustraktoreihin. Ne pätevät sitten myös päästöjen vähentämistä koskeviin testivaatimuksiin. Näin saisimme ne vastaamaan olemassa olevien muiden säädösten vaatimuksia.
Parlamentti on esittänyt viittä tarkistusta. Tarkistukset 1 ja 3 voimme hyväksyä, emme sen sijaan tarkistusta 2. Siinä ehdotetaan, että komissio tekee vuonna 2002 ehdotuksen raja-arvojen tiukentamisesta. Emme pidä sitä tarpeellisena emmekä myöskään hyväksyttävänä, sillä jäsenvaltiot olisivat silloin vasta juuri panneen täytäntöön tämän direktiivin raja-arvot. On otettava huomioon myös se asia, että tämän direktiivin toteuttamisessa pitäisi noudattaa liikkuvien työkoneiden vastaavan direktiivin aikataulua, joka tähtää siis vuoteen 2004.
Raja-arvoja tiukennettaessa pitäisi lisäksi ottaa huomioon myös käytettävissä oleva tekniikka ja ennen kaikkea myös parlamentin hyväksymä periaate, jota olemme ehdottaneet noudatettavaksi kaikkien ympäristötoimien yhteydessä, kustannus-hyötysuhde. Se tarkoittaa sitä, että emme voi nyt vain päämäärättä sanoa, että haluamme edelleen tiukentaa määräyksiä.
Myöskään tarkistusta 4 emme voi hyväksyä. Se koskee mukauttamista puitedirektiivin 74/150 mukaiseen tekniseen kehitykseen. Tätä direktiiviä ollaan parhaillaan muuttamassa täydellisesti. Sen vuoksi emme usko, että on nyt oikein tehdä muutosehdotuksia yksittäisiin direktiiveihin ja hyväksyä niitä. Emme voi hyväksyä myöskään tarkistusta 5. Se ei ole enää järkevääkään, koska käsiteltävänä oleva komission ehdotus sisältää tarkalleen liikkuvien työkoneiden päästöjä koskevan direktiivin 97/68/EY vaiheet 1 ja 2. Tämä tarkistus on siis oikeastaan vanhentunut.
Kysymykseen, jonka parlamentin jäsen Schleicher teki, en tiedä kenelle; minä olen virassa oleva komission jäsen, en virkaa toimittava komission jäsen, se on väärinkäsitys! Komissio toimii eronsa jälkeen edelleen täysin oikeuksin ja velvollisuuksin, ja niin teen minäkin. En näin ollen tiedä, oliko kysymys osoitettu minulle, mutta minä joka tapauksessa vastaan siihen. Asiaan liittyy kaksi näkökohtaa, ensinnäkin yhdenmukaistaminen, näiden polttoaineita koskevien määräysten voimassaoloalue, ja toiseksi sen testaus, noudatetaanko näitä määräyksiä käytännössä. Olemme sitä mieltä, että yhdenmukaistamisessa meillä on ollut tähän asti hyvä käytäntö jäsenvaltioiden kanssa, ja myös testauksen osalta löydetään jonkinlaiset järkevät käytännön määräykset. Silloin on tietysti mahdollisesti otettava huomioon muita polttoaineen laatua kuvaavia arvoja, koska niitä sovelletaan käytännössä. Yhdenmukaistamisessa voidaan päätyä muihin polttoaineen laatua kuvaaviin arvoihin. Tästä näette, että komissio ei ole virkaa toimittava vaan henkisesti täysin läsnä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Erityisravinnoksi tarkoitetut elintarvikkeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sandbækin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0225/99) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi, jolla muutetaan neuvoston direktiiviä 89/398/ETY erityisravinnoksi tarkoitettuihin elintarvikkeisiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (3607/99 - C4-0154/99-94/0076(COD)).

Sandbæk
 Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, Eurooppa-neuvoston kokouksessa Edinburghissa vaadittiin EU: n lainsäädännön yksinkertaistamista. Se on ollut hyvin vähäistä. Joka tapauksessa on kuitenkin ilahduttavaa, että neuvosto on rajoittanut alkuperäistä luetteloa yhdeksästä erityisravinnoksi tarkoitetusta elintarvikeluokasta viiteen erityisdirektiiviin. Luettelon olisi pitänyt koostua neljästä ryhmästä, koska parlamentti ei ensimmäisessä käsittelyssä antamassaan lausunnossa pitänyt täysin oikeutetusti perusteltuna sitä, että olisi laadittava erityisdirektiivi urheilijoille tarkoitettuja elintarvikkeita varten. Jotta jokin elintarvike voidaan määritellä erityisravinnoksi, elintarvikkeen on täytettävä sellaisten ihmisten erityisravinnon tarve, jotka eivät voi nauttia tavallisia elintarvikkeita, joko siksi, että heidän ruoansulatuksensa tai aineenvaihduntansa ei toimi kunnolla, tai koska heille voi tietyssä fysiologisessa tilassa olla erityistä hyötyä tiettyjen elintarvikeaineiden valvotusta nauttimisesta. Lapset ovat ryhmä sinänsä. Urheilijat tuskin sopivat tähän määritelmään. Voidaan pelätä, että erityisominaisuuksia sisältävät tavalliset elintarvikkeet, jotka ovat erityisen sopivia urheilijoille, kuten pasta ja monet eri juomatuotteet, siirretään erityisdirektiiviin, mikä aiheuttaa sekaannusta kuluttajien keskuudessa ja suorastaan heikentää sitä sääntöjen yksinkertaistamista, jota direktiivi edistäisi. Vaikuttaa siltä, että teollisuuden edut ovat olleet kuluttajien etuja tärkeämpiä, kun neuvosto on vaatinut tätä täysin turhaa direktiiviä. Tilanteen olisi tietenkin pitänyt olla päinvastoin sellainen, että kuluttajien huomioon ottaminen olisi ollut ratkaisevassa asemassa.
Tässä yhteydessä olen ilahtunut siitä, että neuvosto on jättänyt lepäämään kysymyksen erityisdirektiivistä diabeetikoille tarkoitettuja elintarvikkeita varten. Kollegani parlamentissa halusivat tätä direktiiviä, mutta tarkoitan, että meidän on tässä tilanteessa kuunneltava diabeetikkojärjestöjä, jotka ovat yksimielisesti sitä mieltä, että diabeetikoille tarkoitettujen tuotteiden markkinointi ja vaivaton saatavuus luovat valheellisen tarpeen diabeetikoille. Diabeetikoille tarkoitetut tuotteet eivät ylipäänsä kuulu nykyaikaiseen diabeteksen hoitoon. Toisaalta tuotteissa olevan haitallisen rasvan määrää on lisätty, tuotteen valmistusaineluettelo on puutteellinen, ja ne maksavat tavallisesti jopa 400 % enemmän kuin tavalliset elintarvikkeet, mikä on täysin turha ja kohtuuton rasite diabeetikoille. Kyse on järkevästä tiedottamisesta ja oikeasta sekä etenkin yksilöllisestä ruokavalion koostumuksesta. Neuvoston tekemä kompromissi, jonka mukaan pyydämme nyt lausuntoa elintarvikekomitealta, johtaa toivottavasti siihen, että asiasta ei laadita direktiiviä.
Seuraavaksi käsittelen lastenruokaa koskevaa erityisdirektiiviä, jonka vuoksi puitedirektiivin hyväksyminen on kestänyt kauan. Haluaisin ensiksikin onnitella Hiltrud Breyeriä siitä, että hän sekä esitti että piti kiinni tarkistuksesta, jonka mukaan lastenruokatuotteiden on oltava torjunta-aineettomia, jotta ne kuuluisivat direktiivin soveltamisalaan. Minun on tunnustettava, että puitedirektiivin toisessa käsittelyssä olin samaa mieltä neuvoston kanssa siitä, että puitedirektiivi ei ollut oikea paikka lastenruokien torjunta-ainejäämien tasoa koskeville erityisdirektiivin säännöksille, vaikka olin tietenkin täysin samaa mieltä Hiltrud Breyerin kanssa siitä, että lastenruoan on oltava torjunta-aineetonta. Vastaavasti Hiltrud Breyerin tarkistuksen ansiosta parlamentti onnistui painostamaan sekä komissiota että elintarvikekomiteaa. Käymämme pitkä sovittelumenettely on vaikuttanut ratkaisevasti siihen, että torjunta-aineiden enimmäistasoksi lastenruoissa on asetettu 0, 01 mg/kg, joka käytännössä tarkoittaa torjunta-aineetonta lastenruokaa, koska alhaisemman tason toteaminen on mahdotonta. Jos direktiivin määräyksistä pidetään kiinni, lastenruoissa voidaan käytännössä hyödyntää myös ekologisia tuotteita. Toivottavasti seuraava askel on se, että EU parantaa myös ekologista maanviljelyä harjoittavien maanviljelijöiden mahdollisuuksia tuottaa välttämättömiä tuotteita kilpailukykyisesti, mitä Agenda 2000 ei valitettavasti tee.
Muutamien jo annettujen erityisdirektiivien käsittely on ollut melko ongelmallista. Lastenruokaa koskeva direktiivi on myönteinen poikkeus edellisestä. Sen vuoksi meidän on Euroopan parlamentissa tunnustettava, että myös teknisillä direktiiveillä voi olla poliittista sisältöä, jota ei voi jättää asiantuntijakomitean hoidettavaksi. Toivon, että parlamentti hyväksyy torstaina Agliettan mietinnön menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä, jotta lastenruokien menestystarina saa jatkoa monista muista vastaavista. Tämän direktiivin hyväksyminen sovittelukomitean yhteisen ehdotuksen mukaisesti on joka tapauksessa hyvä alku.

Liese
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, parlamentissa puhutaan tällä viikolla vielä useista tärkeistä aiheista: komission uuden puheenjohtajan, Romano Prodin, nimittämisestä, Agenda 2000 -ohjelmasta ja monesta muusta. Erityisravintoa koskeva puitedirektiivi ei näytä niiden rinnalla olevan kaikkein tärkein aihe, kuten läsnäolotilannekin osoittaa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että on kyse tärkeistä asioista, ja - jäsen Sandbæk puhuikin jo siitä - suuri kiistanaihe olivat lastenruokien torjunta-aineet, ja niiden osalta on kyse vauvojen ja lasten terveydestä. Olen sitä mieltä, että ihmiset eivät ymmärtäisi, jos Eurooppa sopisi tässä asiassa pienimmästä yhteisestä nimittäjästä, vaan tässä on noudatettava ennaltaehkäisyperiaatetta. Parlamentti on aina vaatinut ennaltaehkäisyperiaatteen noudattamista ja sanonut: torjunta-aineet eivät kuulu lastenruokiin, ja se on tehty selväksi myös tarkistuksella. Olen - samoin kuin ryhmäni - erittäin tyytyväinen sovittelumenettelyn tulokseen, koska tämä periaate hyväksyttiin sovittelumenettelyn aikana, ei tietenkään sovittelumenettelyn osana vaan poliittisesti neuvottelujen osana.
Haluaisin sanoa vielä kerran selvästi, että olemme parlamentissa nojanneet aina tutkijoiden lausuntoihin, esimerkiksi ESPGAN-järjestön lausuntoihin, ja se on ollut yksiselitteisesti sillä kannalla, että on nimenomaan sovellettava erittäin tiukkaa, ikään kuin nollarajaa, niin kauan kun vauvoille ei ollut määritelty arvioitua hyväksyttävää päivittäistä annosta ADI: tä. Haluaisin kiittää - haluan ilmaista asian oikein - eronnutta, mutta vielä virkaa hoitavaa komissiota. Asiahan ei ollut aivan yksinkertainen. Olen sitä mieltä, että tässä yhteydessä voimme nyt poikkeuksellisesti pitää komission jäsen Bangemanniakin kuluttajansuojan puolestapuhujana. Olen pahoillani siitä, että häntä vastustettiin aluksi komissiossa niin paljon, ennen kaikkea komission jäsen Bonino teki niin. Boninonhan olisi oikeastaan pitänyt puolustaa kuluttajan suojaa, mutta hiljaa hyvä tulee. Saimme aikaan hyvän lopputuloksen, ja huomenna voimme hyväksyä sen.

Breyer
 Arvoisa puhemies, mekin aiomme hyväksyä mietinnön huomenna. Olen erittäin mielissäni siitä, että jäsen Sandbæk mainitsi vielä kerran sen, että nimenomaan vihreiden tarkistuksessa ehdotettiin, että lastenruoat ovat tulevaisuudessa torjunta-aineettomia. Olen sitä mieltä, että se merkitsee kuluttajansuojelun suurta voittoa, ja sillä on suuri merkitys maatalouspolitiikan ekologisen lähestymistavan edistämisessä. Todistamme tällä päätöksellä, että voimme onnistua siinä, että tiukimmat mahdolliset normit, nimittäin raja-arvot, joiden mukaan torjunta-aineita ei saa olla ollenkaan, jollaiset ovat voimassa Saksassa, voivat päätyä koko EU: n mittapuuksi. Voimme nyt vain toivoa, että lastenruokien valmistajat EU: ssa ryhtyvät nyt nopeasti noudattamaan määräystä, sillä yksi asia on varma: lasten ravinnossa ei saa olla minkäänlaisia myrkkyjä. Tässä asiassa emme saa todellakaan yhdenmukaistaa pienimmän yhteisen nimittäjän mukaan, vaan meidän on käytettävä parhaita mahdollisia varotoimia ja kannettava suurinta mahdollisinta huolta yhteiskuntamme pienimmistä.
Toivomme kuitenkin, että tämä on samalla lähtöpiste aloitteelle, joka torjuu koko arvioituun hyväksyttävään päivittäiseen annokseen (ADI: hin) perustuvan lähestymistavan ravinnon yhteydessä, erityisesti koululaisten ja nuorten osalta, sillä ADI-käsitehän ilmoittaa, kuinka paljon torjunta-aineita aikuinen voi nauttia ravinnossaan. Eivät pelkästään vauvat vaan myös koululaiset ja nuoret nauttivat ravintoa huomattavasti enemmän ruumiinsa painokiloa kohti. Olen nyt sitä mieltä, että meidän on ryhdyttävä arvioimaan uudelleen koko ADI-käsitettä, ja meidän on myös pyrittävä laajentamaan tämä saavutus koululaisiin ja nuoriin, sillä jo aivan pienetkin torjunta-ainemäärät voivat aiheuttaa ihmisten, erityisesti lasten vakavan sairastumisen, se on todistettu.

Bangemann
Arvoisa puhemies, aluksi kiitokset esittelijälle minunkin puolestani. Meillähän oli Eurooppa-neuvoston toimeksianto, jonka mukaan oli tarkoitus vähentää erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevien määräysten määrää. Emme nyt onnistuneet siinä, koska määräyksiä on nyt kaksi enemmän kuin aiemmin, mutta saimme kuitenkin hieman selvitettyä asioita. Sanon teille aivan avoimesti, ja tiedätte sen jo muutenkin aikaisemmista keskusteluista: minusta olisi ollut parempi, että ainakin tästä urheilijoiden ravintoa koskevasta direktiivistä olisi voitu luopua, koska se saa aikaan joka tapauksessa pikemminkin harhaanjohtavaa tietoa, koska on erittäin vaikeaa luoda yksiselitteisiä määräyksiä eri urheilulajeille, sillä riippuu urheilulajista, mitkä ravintoaineet ovat suositeltavia tai tärkeitä. En myöskään usko, että olisi oikein hylätä sovittelun tulosta tässä asiassa tai tämän asian vuoksi.
Mitä tulee lastenruokien torjunta-ainejäämiin, komissio on ottanut aivan yksiselitteisen kannan, joka vastaa tarkalleen sitä kantaa, johon nyt lopulta päädyimme. Ainoana erona oli se, missä asiasta pitäisi päättää, yksittäisessä direktiivissä vai puitedirektiivissä. Itse asiasta, asiaa koskevasta kysymyksestä olimme yhtä mieltä. Hyvä on, komissiossa käytiin keskustelua, mutta sehän ei ole mitään uutta. On kyllä myös totta, että kaikki komission jäsenet eivät voi olla etukäteen yksimielisiä. Päädyimme keskusteluissa tähän kantaan, että lasten osalta on parasta noudattaa erityisen tarkasti ennaltaehkäisyperiaatetta. Se tarkoittaa sitä, että voimaan tulee tämä erittäin alhainen torjunta-ainejäämän arvo - ehdotimme sitä, ja se hyväksyttäneen -, vaikka kaikista tapauksista ja kaikista torjunta-aineista ei ole saatu vielä tieteellistä tietoa. Luovuimme siis tässä kohdin kannastamme, josta olemme aina pitäneet kiinni ja pidämme myös tulevaisuudessa, nimittäin, että asetamme tällaisen tieteellisen tiedon aina lainsäädännöllisten toimiemme perustaksi, jollei ole todella kestävien perusteiden nojalla syytä toimia vain ennaltaehkäisyperiaatteen mukaisesti, vaikka sille ei olisikaan tieteellistä perustetta. Pidän sitä edelleen oikeana toimintatapana: muuten edetään sumussa, mikä ei sitten lopulta edes hyödytä kuluttajia, sillä se johtaa mielivaltaan, ja sen avulla ei voida myöskään auttaa kuluttajia.
Sanon siis vielä kerran - tämä koskee tätä komissiota, ja toivon, että myös seuraavaa -: jos emme tukeudu enää tieteelliseen tietoon, voimme tehdä minkälaisia päätöksiä tahansa, ja mitään päätöksiä ei voida enää pohjimmiltaan ylipäänsä perustella. Ennaltaehkäisyperiaate, joka voi joko jättää tällaisen tieteellisen tiedon kokonaan huomiotta tai johtaa tuloksiin sitä huomioimatta, on poikkeustapaus, joka nyt on selvästi kyseessä - komissiokin tuki sitä -, mutta jota ei voi yleistää. Sanon tämän jäsen Breyerille. Hän alkaa yleistämisen nyt koululaisista, sitten tulevat murrosikäiset, joiden kohdalla on erityisen tärkeää, etteivät he joudu minkäänlaiseen vaaraan. Sitten tulevat 20-vuotiaat, jotka kärsivät tunnetusti siitä, etteivät voi mennä enää diskoon. Ja sitten 40-vuotiaat. 40-vuotiaista eteenpäin alkaa sitten taas sama pulma kuin lapsilla. Erityisesti heitä on suojeltava. Näin ollen, jäsen Breyer, komissio ei lähde kanssanne tälle tielle.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Uusi yhteispäätösmenettely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Manzellan laatima institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö (A4-0206/99) yhteisestä julistuksesta uuteen yhteispäätösmenettelyyn (EY: n perustamissopimuksen 251 artikla) sovellettavista käytännön menettelytavoista.

Corbett
 Arvoisa puhemies, haluan aloittaa esittämällä anteeksipyynnön esittelijän puolesta, sillä hän ei voinut olla tänä iltana läsnä. Nyt on laajalti tiedossa, että Amsterdamin sopimuksessa laajennetaan yhteispäätösmenettelyä sopimuksen noin 15 artiklasta 38 artiklaan, niin että suurin osa muusta kuin maatalouslainsäädännöstä tulee yhteispäätösmenettelyn piiriin. Tämä muuttaa itse asiassa Euroopan unionin lainsäädäntövallan todelliseksi kaksikamariseksi lainsäädäntövallaksi.
Amsterdamin sopimus muuttaa myös itse menettelyä - ja tämä on vähemmän laajalti tiedossa - niin, että parlamentilla ja neuvostolla on täysin yhtäläiset oikeudet koko menettelyn ajan. Tätähän ajattelitte itse ensimmäisenä, arvoisa puhemies, kun työskentelitte Martinin mietintöjen parissa. Minulla oli tuolloin etuoikeus työskennellä kanssanne asian parissa. Mahdollisesta tulevasta yhteispäätösmenettelystä tehtiin ensimmäiset luonnokset, joissa ennakoitiin aina yhtäläisiä oikeuksia parlamentille ja neuvostolle.
Tämä pätee nyt lähes kaikkeen lainsäädäntöön. Se on hyvin tärkeä asia. Se tarkoittaa sitä, että hyväksytyn eurooppalaisen lainsäädännön on nyt ylitettävä kaksi estettä, suoritettava kaksi koetta, mitä tulee tällaisen lainsäädännön laadukkuuteen ja hyväksyttävyyteen. Neuvostossa valittujen hallitusten enemmistön ja parlamentissa vaaleilla valittujen parlamentin jäsenien enemmistön on hyväksyttävä se.
Parlamentti tuo suurempaa vaihtelevuutta eurooppalaisen lainsäädännön tarkasteluun. Parlamentissahan ei loppujen lopuksi ole vain hallitusten ministereitä, jotka tulevat omien maidensa pääkaupungeista vaan myös kaikkien jäsenvaltioiden kaikilta alueilta kotoisin olevia vaaleilla valittuja edustajia, jotka edustavat sekä hallitus- että oppositiopuolueita niiden kaikessa kirjavuudessa ja moninaisuudessa. Kuvitelkaapa hetken ajan eurooppalaista järjestelmää ilman Euroopan parlamenttia. Järjestelmää hallitsisivat täysin diplomaatit, teknokraatit ja byrokraatit, ja ministerit lentäisivät silloin tällöin Brysseliin yrittääkseen pitää kirjaa siitä, mitä tapahtuu. Se, että päätöksentekojärjestelmän ytimessä on kokopäivätoimisia kaikenlaisia edustajia, jotka koputtelevat oville, soittavat puheluja, esittävät kiusallisia kysymyksiä, tutkivat, epäilevät ja selvittävät asioita yksityiskohtaisesti ja palaavat sitten kotiseuduilleen puhumaan asioista eturyhmien, ammattiyhdistysten, työnantajien, kuluttajayhdistysten ja paikallisten hallitusten kanssa, tuo eurooppalaiseen järjestelmään täysimääräistä moniarvoisuutta, erilaisuutta, avoimuutta ja demokraattisuutta. Euroopan unionin kannalta on valtava edistysaskel, että tämä tunnustetaan nyt siten, että parlamentille ja neuvostolle annetaan yhteispäätösmenettelyssä yhtäläiset oikeudet.
Entiseen menettelyyn tehdyt muutokset ovat kolmitahoisia: on hylätty kolmannen käsittelyn niin sanottu negatiivinen versio, jonka mukaan, jos sovittelumenettelyssä ei päästy sopimukseen, neuvosto saattoi mennä ja hyväksyä oman tekstinsä ja haastaa parlamentin hylkäämään sen ehdottomalla enemmistöllä kuuden viikon kuluessa. Se horjutti menettelyn tasapainoa neuvoston hyväksi, vaikka sitä käytettiinkin harvoin - neuvosto kokeili sitä kerran, hylkäsimme sen eikä neuvosto enää koskaan kokeillut sitä. Se oli siitä huolimatta epäterve osa menettelyä. Sama pätee Amsterdamin sopimukseen; tästä syystä haluamme täysin yhtäläiset oikeudet.
Amsterdamin sopimuksen puitteissa on nyt mahdollista, että parlamentti hylkää tekstin yksinkertaisella menettelyllä kaksivaiheisen hylkäämisen sijasta, jos vastustamme jotakin tekstiä; tämä on yksinkertaisempaa, helpompaa ja asettaa parlamentin vahvempaan asemaan.
Kolmanneksi on mahdollista tehdä päätöksiä ensimmäisessä käsittelyssä. Kuten sanoin, nämä muutokset antavat meille yhtäläiset oikeudet, mutta ne edellyttivät myös sitä, että vuoden 1993 sopimusta menettelyn toiminnasta tarkistettiin. Olen hyvin tyytyväinen - ja minun on onniteltava varapuhemiehiä Imbeni, Fontaine ja Verde sekä Ken Collinsia ja De Giovannia sekä esittelijää, jonka sijainen olen, siitä tekstistä, jonka he saivat neuvoteltua muiden toimielimien kanssa. Se on hyvä teksti, käytännöllinen ja joustava. Siinä mennään pitemmälle kuin vuoden 1993 tekstissä, joka rajoittui sovittelumenettelyyn: se kattaa täysin koko yhteispäätösmenettelyn. Älkäämme unohtako, että suurin osa yhteispäätöksistä johtaa siihen, että sopimukseen päästään ilman, että jouduttaisiin turvautumaan sovittelukomiteaan, joten on hyvin tärkeää, että tämä asia on saatu mukaan tekstiin.
Tekstissä tunnustetaan se käytäntö, että neuvotteluja ei käydä kaikkien jäsenvaltioiden kesken vaan pienemmässä ryhmässä: valiokunnan puheenjohtajisto ja esittelijä neuvottelevat neuvoston puheenjohtajan ja komission kanssa ja antavat sitten lausuntonsa koko sovittelukomitealle. Tämä mahdollistaa päätöksenteon ensimmäisessä käsittelyssä, ja tällä pyritään siihen, että neuvosto saadaan käymään kanssamme vuoropuhelua ensimmäisessä käsittelyssä - niin kuin teimme hiljattain uuden työjärjestyksemme puitteissa -, samoin kuin kannustamaan tällaisen vuoropuhelun käymiseen aikaisessa vaiheessa.
Lopuksi ja ennen kaikkea tekstissä tunnustetaan kautta linjan parlamentin ja neuvoston yhtäläiset oikeudet: valiokuntaa on määrä johtaa yhdessä, se kokoontuu vuoronperään neuvostossa ja parlamentissa, molempien puheenjohtajien on allekirjoitettava tekstit yhdessä, molempien puheenjohtajien on allekirjoitettava kirjeet, jopa henkilöstön oikeustieteellinen kielijulkaisu on nyt parlamentin ja neuvoston yhteinen. Kaikessa tässä tunnustetaan molempien toimielimien yhtäläiset oikeudet, ja, kuten sanoin aikaisemmin, annetaan alkusysäys tälle uudelle aikakaudelle, jossa muodostamme kaksikamarisen Euroopan tason lainsäädäntöviranomaisen molemmat puolet.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kollega Corbettin ansionahan ei ole pelkästään se, että hän korvaa niin erinomaisesti varsinaisen esittelijän, ja hän kuvasi jo erittäin perusteellisesti yhteispäätösmenettelyn käytännön menettelytapojen kehittymisen ja edistymisen, mikä on tämän mietinnön pohjana. En haluaisi puuttua ollenkaan siihen, mutta käytän hyväkseni tilaisuutta viitatakseni seuraavaan asiaan: vaikka Amsterdamin sopimus on edistänyt käytännön parlamentarismia Euroopan unionissa, emme saa kuitenkaan jättää huomiotta sitä, että Euroopan unionista puuttuu vieläkin monia todellisen parlamentarismin tärkeitä piirteitä.
Muistutan kolmannesta pilarista, joka on erittäin tärkeä ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kannalta, jolle sopimus on tosin luonut aikataulun, mutta jonka osalta niin sanotusti puuttuu varsinainen poliittinen keskustelu parlamentarismin kehittämiseksi kolmannen pilarin osalta. Toinen kohta: jäsenvaltiot eivät vieläkään suostu alistamaan maatalouspolitiikkaa todellisen parlamentaarisen päätöksenteon kohteeksi, ennen kaikkea talousarvion alalla, ja meidän yhteispäätösoikeutemme on sopimuksen muutoksen jälkeenkin vielä erittäin, erittäin kehittymätön. Halusin esittää nämä kohdat vain, koska ne ovat minulle tärkeitä. Haluamme voimakkaan Euroopan unionin, jolla on voimakas komissio ja voimakas parlamentti, sillä se on demokraattisen Euroopan unionin vakuus. Vaikutusvaltainen Euroopan unioni voi olla vain demokraattinen, ja sen vuoksi meidän on hellittämättä jatkettava ponnistelujamme parlamentarismin kehittämiseksi Euroopan unionissa. Tämäkin piti mainita lyhyesti tässä yhteydessä.

Oreja
 Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, mielestäni on todellakin onni, että, kuten Corbett hetki sitten totesi, tämän istunnon puhemiehenä on Martinin kaltainen institutionaalisten asioiden suuri asiantuntija. Kaikki me, jotka olemme työskennelleet hänen kanssaan vuosien ajan, olemme hyötyneet hänen kokemuksestaan, ja minä olen henkilökohtaisesti hyötynyt siitä loistavasta mietinnöstä, jonka hän esitteli vuonna 1989 alkaneella vaalikaudella, ja sen vuoksi haluan nyt, mikäli sallitte, antaa hänelle tunnustusta. Haluan onnitella myös Manzellaa ja Corbettia samoin kuin kaikkien kolmen toimielimen neuvottelijoita erinomaisesti tehdystä työstä ja siitä, että he ovat onnistuneet löytämään tasapainon määräysten dynaamisen soveltamisen ja perustamissopimuksen täysimääräistä noudattamista koskevan velvollisuuden välillä.
Sovitut ja komission muodollisesti hyväksymät menettelytavat ovat mielestäni erityisen hyödyllisiä useista syistä. Ensinnäkin siksi, että ne antavat toimielimille välttämättömät keinot saattaa päätökseen, kuten perustamissopimus sallii, minkä tahansa lainsäädäntöä koskevan yhteispäätösmenettelyn ensimmäisessä käsittelyssä, kunhan, kuten on johdonmukaista, toimielinten välillä päästään sopimukseen. Toimielimet pystyvät juuri tuossa ensimmäisessä vaiheessa käyttämään täysimääräisesti valtuuksiaan.
Toiseksi siksi, että komissio osallistuu täysimääräisesti kaikkiin menettelyn vaiheisiin ja sillä voi erityisesti olla merkittävä välitystehtävä sovitteluvaiheen aikana. Tämän tehtävän hoitamista täytyy mielestäni vahvistaa tulevaisuudessa.
Lopuksi sanon teille, että lainsäädäntömenettelyn onnistumisen salaisuus on mielestäni tiivis ja erittäin sujuva yhteistyö toimielinten välillä. Sitä paitsi uuden perustamissopimuksen soveltamisen myötä tämä sopimus päättää eräänlaisen koeajan tai sisäänajovaiheen, mitä tulee yhteispäätösmenettelyyn ja parlamentin tehtävään toisena lainsäätäjänä. Yhteispäätösmenettelyn onnistuminen sen ensimmäisinä soveltamisvuosina epäilemättä oli viime hallitusten väliselle konferenssille selvä merkki sen toiminta-alan laajentamisesta lähes kaikkiin keskeisiin lainsäädäntötehtäviin.
Yhteispäätöksestä on nyt tullut yleinen sääntö, ja parlamentin tehtävä toisena lainsäätäjänä on näin vahvistettu. Luulen, että voimme tässä mielessä olla tyytyväisiä, koska demokratia on todellakin vahvistunut sen myötä.
Mitä tulee yhteispäätösmenettelyyn Amsterdamin sopimuksessa, meidän täytyy ensinnäkin suhtautua myönteisesti siihen, että lainsäädäntömenettely voidaan saattaa päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä. Sen täytyy nopeuttaa lainsäädäntöä koskevaa päätöksentekoa, jolloin voidaan edetä sitä tietä, jota toimielimet ovat yhtenäisasiakirjan jälkeen kulkeneet. Huolimatta poikkeuksista, joita on yhä olemassa, voimme yleisesti ottaen todeta, että unionin lainsäädäntömenettelyjen kesto on kohtuullinen varsinkin kansallisiin menettelyihin verrattuna. Euroopan parlamentissakin tosiaan työskennellään joskus nopeammin.
Toiseksi on tärkeää panna merkille menettelyjen yksinkertaistuminen sovittelutapauksissa. Ellei Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä päästä sopimukseen, ehdotus kaatuu. Tämä vahvistaa Euroopan parlamentin tehtävää ja estää täysin turhat konfliktit näiden kahden toimielimen välillä.
Toisaalta käytäntö osoittaa, että lauseketta, jonka ansiosta neuvosto saattoi vielä viimeisen kerran yrittää voittaa Euroopan parlamentin vastustuksen, ei ole juuri koskaan käytetty. Tällä tavoin on myös haluttu hälventää varsin byrokraattinen epäluottamus Euroopan parlamentin päätöksentekokykyä kohtaan.
Ja lopuksi pienen sovittelun poistaminen on aivan välttämätön yksinkertaistamistapa. Niin ikään mahdollisuus kehottaa Euroopan parlamenttia harkitsemaan, ennen kuin se hylkää ehdotuksen lopullisesti, ei enää ole tarpeellinen, koska poliittisten ryhmien ja toimielinten välillä on mahdollista aloittaa poliittinen keskustelu ensimmäisessä käsittelyssä.
Olen silti sitä mieltä, että uudistuksen keskeinen osa-alue koskee yhteispäätöksellä päätettävien asioiden laajentamista. En tiedä, onko tämä laajentaminen riittävää vai vaillinaista. Joillakin konkreettisilla alueilla olisi mielestäni tarpeen mennä pitemmälle. Mielestäni keskeistä on tosiasiassa sen komission ehdotuksen hyväksyminen, jonka mukaan yhteisössä ei voida hyväksyä mitään säädöstä ilman Euroopan parlamentin suostumusta. Uudessa perustamissopimuksessa vahvistetaan se, että ne asiat, joissa yhteispäätös ei ole yleinen sääntö, ovat periaatteessa poikkeuksia.
Niinpä tulevalla parlamentilla on edessään lainsäädäntötehtävä, joka merkitsee sen vastuun lisääntymistä. Samalla vahvistetaan poliittista keskustelua, minkä puolestaan pitäisi lisätä kansalaisten luottamusta toimielimiä kohtaan, ja juuri tämä on mielestäni nykyisin keskeistä.
Komissio hyväksyi yhteisen julistuksen tekstin maaliskuun 9. päivänä pitämässään kokouksessa; neuvosto hyväksyi sen viime viikolla, ja parlamentin kuuluu nyt antaa sille hyväksyntänsä, niin että komission ja neuvoston puheenjohtajat ja parlamentin puhemies voisivat vahvistaa toimielintensä hyväksynnän yhteiselle julistukselle tällä viikolla pidettävässä allekirjoitustilaisuudessa.
Kaiken tämän takia ehdotan teille komission puolesta, että antaisitte hyväksyntänne tälle julistukselle.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Minun on sanottava, että valiokunnan puheenjohtajan, esittelijän ja sihteeristön osallistuminen sopusoinnussa tähän keskusteluun nyt kymmenen vuotta myöhemmin tekee minuun vaikutuksen. Haluaisin parlamentin puolesta esittää kiitokseni teille siitä työstä, jonka olette tehnyt niin parlamentin jäsenenä kuin komissionkin jäsenenä. Sitä on arvostettu suuresti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Istunto päättyi klo 23.44.

