Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 25. huhtikuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemies. -
Hyvät kollegat, Pim Fortuyn, alankomaalainen poliitikko ja tällä viikolla pidettävien Alankomaiden parlamenttivaalien ehdokas ammuttiin Hilversumissa 6. päivänä toukokuuta. Tuomitsin murhan samana päivänä omastani ja parlamentin puolesta ja ilmaisin syvän osanottomme Alankomaiden kansalaisille sekä uhrin perheelle, ystäville ja kollegoille.
Sananvapaus on yksi tärkeimmistä ja arvossa pidetyimmistä oikeuksistamme demokratiamme perusarvo. Demokratian kannattajina me puolustamme jokaisen ihmisen oikeutta osallistua vapaasti poliittiseen elämään ja harjoittaa demokraattista oikeuttaan. Siihen sisältyy ihmisen oikeus ilmaista ajatuksensa, pidimmepä me niistä tai emme. Juuri se on demokraattisen järjestelmämme perusta.
Samalla kun tuomitsen tämän teon sekä kaiken poliittisen väkivallan kaikkialla, milloin tahansa ja kenen tahansa tekemänä, haluaisin pyytää teitä kunnioittamaan vainajan muistoa minuutin hiljaisuudella.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden uhrin muistoksi.)

Puhemies. Lisäksi haluaisin Euroopan parlamentin puolesta ilmoittaa tyytyväisyytemme Daw Aung San Suu Kyin vapauttamiseen kotiarestista.

Daw Aung San Suu Kyi on saanut Euroopan parlamentin Saharovin palkinnon vuonna 1990 ja Nobel-palkinnon vuonna 1991. Hän on aina ollut demokratiaa, vapautta ja ihmisoikeuksia vaativan liikkeen keulakuva erityisesti kotimaassaan. Hänen vapauttamisensa ja oikeus johtaa taas puolueensa poliittista elämää on merkittävä askel demokratian suuntaan Burmassa. Toivon, että vapautusta seuraa pian Burman muiden poliittisten vankien vapauttaminen.
Kuulin Aung San Suu Kyin pyytäneen viime viikolla Euroopan unionin Burmaa koskevaa politiikkaa. Esitin parlamentin puolesta toiveen, että politiikka kehitetään hänen vapauttamisensa jälkeen läheisessä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa. Toivomme voivamme toivottaa hänet lähitulevaisuudessa tervetulleeksi parlamenttiin ja ottamaan paikkansa ja puhumaan omasta puolestaan, kun aiemmin hänen puolestaan puhuivat kaunopuheisesti hänen miehensä ja muut.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, toivoin, että meillä olisi tilaisuus käydä kiireellinen keskustelu niistä lentokoneiden tarkkailijoista (12 Ison-Britannian kansalaista ja kaksi Alankomaiden kansalaista), jotka tuomittiin 26. huhtikuuta oikeudessa Kalamatassa Kreikassa. Heille annettiin hyvin ankaria tuomioita. Puhun erityisesti vaalipiirini asukkaiden Paul ja Lesley Coppinin puolesta. Heidät todettiin syyllisiksi rikoksiin, jotka eivät ole rikoksia heidän kotimaassaan. Tuomiot olivat täysin kohtuuttomia.
Tämä varjostaa kaikkia pyrkimyksiä kehittää Euroopan unioniin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, joka perustuu oikeuslaitosten keskinäiseen luottamukseen. Ainakin se paljastaa eurooppalaisen pidätysmääräyksen mahdolliset epäkohdat.
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä ilmaisemaan meidän huolemme Kreikan viranomaisille ja vaatimaan heitä nopeuttamaan lentokoneiden tarkkailijoiden valitusprosessia heidän tuomioidensa kumoamiseksi.

Katiforis (PSE).
Arvoisa puhemies, yhdyn koko sydämestäni siihen kantaan, jonka mukaan lentokoneiden tarkkailijoiden kaltaisissa ratkaisemattomissa tapauksissa on mietittävä tarkkaan, kuinka asiaan puututaan. Olen vakuuttunut, että kyseessä on ratkaisematon tapaus ja että tuomiosta valitetaan. Riippumatta siitä, mitä mieltä ollaan parlamentin jäsenen vaalipiiriin kuuluville henkilöille aiheutuneista kärsimyksistä, vallanjako on periaatteena niin merkittävä, ettei siihen puuttumista voida kevein perustein vaatia.
Arvoisa puhemies, eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä sanoisin, että minäkin pelkäisin kovasti, jos jäsen Van Orden haluaisi pidättää minut.

Manders (ELDR).
Olen pahoillani, että esityslista on niin täynnä, että voidaan käsitellä vain kolmea ajankohtaista asiaa. Olen samaa mieltä kuin jäsen Katiforis ja te itse siitä, että jos keskustelemme lentokoneiden tarkkailijoista, meidän ei pidä sekaantua kansalliseen rikosoikeuspolitiikkaan, mutta tämä osoittaa kuitenkin, että rikoslainsäädännön rangaistusasteikkoja on syytä yhdenmukaistaa Euroopassa entistä paremmin, etenkin syyskuun 11. päivän jälkeen toteutettujen toimenpiteiden jälkeen. Liberaalit olisivat halunneet käsitellä asiaa kiireellisenä, mutta valitettavasti se jäi muiden painopistealueiden varjoon. Muissa keskusteluissa ajankohtaisista aiheista jätetään joka kuukausi käsiteltäväksi suunnilleen yksi ajankohtainen asia tai päätöslauselma, ja olen pahoillani, että emme saa esityslistalle eurooppalaista asiaa.

Puhemies. -
Otan asian esiin, mutta muistutan samalla, että on tarpeen kunnioittaa jakoa poliittisen vallan ja oikeusviranomaisten vallan välillä.

Beazley (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olette varmasti tietoinen valtavasta järkytyksestä, jonka aiheutti Potters Barin asemalla Hertfordshiressä viime perjantaina tapahtunut kohtalokas junaonnettomuus, jossa kuoli seitsemän ihmistä ja loukkaantui noin 70 ihmistä.
Koska onnettomuuden tutkimukset ovat vielä kesken, nyt ei vielä voida tehdä päätelmiä, mutta toivon teidän välittävän uhrien perheille Ison-Britannian viranomaisten kautta parlamentin surunvalittelut ja myötätunnon osoitukset sekä kannustamaan komissiota jatkamaan yhteistyötä rautatiehallinnon kanssa liikenteen turvallisuuden alalla. Kyseessä on erittäin vilkasliikenteinen lähilinja; kirjaimellisesti tuhannet ihmiset matkustavat sillä päivittäin. Minä, kuten monet muutkin, matkustin täsmälleen samaa reittiä edellisenä iltana. Muutaman kilometrin päässä on paikka, jossa tapahtui Hatfieldin kohtalokas onnettomuus vain puolitoista vuotta aikaisemmin. Siksi uskon, että aloitettanne arvostettaisiin hyvin paljon.

Puhemies. -
Teen sen parlamentin puolesta.

Andrews (UEN).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro, tiedätte varmasti, että lähes kolmasosa irlantilaisista on pyytänyt Ison-Britannian pääministerille Tony Blairille lähetetyillä yli miljoonalla postikortilla Sellafieldin ydinjätteiden käsittelylaitoksen sulkemista. Tämä laitos on useasti todettu puutteelliseksi, ja useimmat riippumattomat asiantuntijat ovat juurta jaksain selittäneet sen olevan erittäin epäilyttävä ja vaarallinen.
Pääministeri Blair oli niin jalomielinen, että myönsi auliisti huolen aiheellisuuden alahuoneessa. Arvoisa puhemies, Irlannin kansalaisten ilmaiseman huolen, saatavillamme olevan näytön sekä minun ja useiden muiden parlamentin jäsenten monesti esittämän huolen vuoksi pyydän teitä vierailemaan henkilökohtaisesti tai parlamentin puhemiehen ominaisuudessa Sellafieldin laitoksessa Cumbriassa. Mikäli suostutte, voisitteko ottaa seuraksenne riippumattoman asiantuntijan, joka tutkisi laitoksen yksityiskohtaisesti ja esittäisi sen jälkeen kertomuksen parlamentille. Olette täysin tietoinen irlantilaisten ja erityisesti itärannikolla omassa Dublinin vaalipiirissäni asuvien ihmisten huolesta.

Chichester (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puolustan Sellafieldin British Nuclear Fuels -yhtiötä ja laitoksen työntekijöitä, jotka noudattavat työssään kaikkein tiukimpiakin vaatimuksia.
Olemme melko väsyneitä, etteivät ystävämme Irlanninmeren toisella puolella muista, miltä suunnalta vallitsevat tuulet puhaltavat, eivätkä arvosta valtavaa määrää tieteellistä ja muuta todistusaineistoa, joka vahvistaa, että Sellafieldissä tehdään hyvää työtä. Toivon, että irlantilaiset ystävämme keskittyisivät omiin asioihinsa eivätkä pyrkisi sekaantumaan toisen jäsenvaltion sisäisiin asioihin.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain muistuttaa jäsen Chichesteriä aiempaan Sellafieldiä koskevaan sananvaihtoon liittyvästi, että vaalipiirini asukkaat Irlannin itärannikolla, erityisesti Louthin kreivikunnassa, ovat erittäin huolestuneita Sellafieldin päästöistä, varsinkin laivaston Carlingford Loughissa tapahtuvista päästöistä, jotka lisääntyvät jatkuvasti. Valtiollinen ydinpolttoaineyhtiö BNFL oli läsnä Euroopan parlamentin kuulemisessa huhtikuussa, ja se joutui suorittamassani ristikuulustelussa vahvistamaan, että Sellafieldin päästöt olivat lisääntymässä. Se vaikuttaa suuresti toiseen jäsenvaltioon. Kuulemisessa kuultiin Cap de la Haguen päästöjen vaikutuksesta Isle of Wightiin.
Oman vaalipiirini asukkailla ja muilla Euroopan kansalaisilla on oikeus olla huolestuneita tällaisen ydintekniikan vaikutuksista heidän jäsenvaltioihinsa. Kuulimme asiassa seikkaperäisesti muun muassa Ison-Britannian ydintarkastuslaitoksen päällikköä Lawrence Williamsia, joka oli läsnä kuulemisessa.

Kuhne (PSE)
Arvoisa puhemies, puhemies Fontaine otti aikanaan parlamentin täysistunnon nimenomaisesta pyynnöstä käyttöön säännön, jonka mukaan tällaiset työjärjestyspuheenvuoroiksi kutsutut puheenvuorot jaetaan vasta sen jälkeen, kun käsittelyjärjestys on vahvistettu.

Onko minun tehtävä teidän soveltamastanne käytännöstä se päätelmä, että muutatte tätä sääntöä jälleen ja että minun on tulevaisuudessa pohdittava ennen jokaista täysistuntoa, minkä vaalipiirini osan otan täällä puheeksi klo 17.00? Uskon, että kysymys kiinnostaa tässä seurassa ilman muuta myös lukuisia muita jäseniä, jotka eivät ole kotoisin miltään tietyltä seudulta. Ehkäpä voisitte valaista minua tässä asiassa.
(Suosionosoituksia)

Puhemies. -
Jäsen Kuhne, mielestänne meidän pitäisi käsitellä käsittelyjärjestys ensin, ja juuri niin olen tehnyt.

Schleicher (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ajankohtaiskeskusteluun ei ole työjärjestyksen mukaan mahdollista ottaa asioita enää lyhyellä varoitusajalla. Parlamentin ja Georgian välinen yhteistyövaltuuskunta kävi Georgiassa viime viikolla. Koska maassa pidetään 2. kesäkuuta paikallisvaalit, teimme tiedusteluja siitä, sujuvatko paikallisvaalit asianmukaisesti. Saimme selville, että jo kaksi puoluetta ei ole saanut lupaa osallistua vaaleihin, ja aivan äskettäin saimme lisäksi selville, että näiden lisäksi on vielä kolmaskin puolue, jota ei pidetä vaalikelpoisena, nimittäin se, jonka on perustanut uutena puolueena ?evardnadzen puolueesta eronnut parlamentin entinen puhemies.
Halusimme todeta tämän näin julkisesti, ja tietenkin neuvottelisimme asiasta mielellämme myös komission ja neuvoston kanssa. Pidämme tätä asiaa hyvin tärkeänä ja kiireellisenä, vaikka toukokuun istuntoomme ei voidakaan ottaa enää lisää ajankohtaisia asioita, sillä kesäkuussa paikallisvaalit ovat jo ohitse. Meidän mielestämme asiasta on esitettävä huomautus. Haluaisimme kuitenkin saada neuvostolta ja komissiolta vielä tarkempia tietoja, sillä olemme hyvin huolissamme siitä, että pidetään vaalit, jotka eivät ole demokraattiset. Haluaisimme toimia Georgian puolesta, mutta perusedellytys on, että maassa vallitsevien olosuhteiden on oltava demokraattiset. Haluaisin, että asia merkitään pöytäkirjaan.

Puhemies. -
Asia merkitään pöytäkirjaan.

Lynne (ELDR).
Arvoisa puhemies, pyydän teitä kirjoittamaan taas Intian viranomaisille kuuron Ison-Britannian kansalaisen Ian Stillmanin puolesta, joka toimii hyväntekeväisyystyössä ja on pantu vankilaan Intiassa tuomittuna huumausaineiden salakuljetuksesta. Kuten te tiedätte, hänelle ei hankittu oikeudenkäyntiin viittomakielitulkkausta.
Olen kiitollinen, että kirjoititte aikoinaan, mutta viime viikolla häneltä evättiin lupa hakea muutosta korkeimmassa oikeudessa. Ylituomari huomautti, että vammaisilla ja kuuroilla on taipumus salakuljettaa huumeita, mikä on minusta aivan hävytöntä. Olisin kiitollinen, jos kirjoittaisitte taas, ja myötävaikuttakaa myös lentokoneiden tarkkailijoiden asiaan. Nämä asiat eivät liity hallitukseen ja oikeuslaitokseen, vaan hallitukseen ja turvallisuuspalveluun.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitos, että huolehditte siitä, että parlamentti noudattaa tätä oikeuskäytäntöä, ja tässä samassa hengessä on mielestäni aivan luonnollista osoittaa kunnioitusta terrori-iskun uhreille etenkin silloin, kun he ovat Euroopan unionin jäsenvaltion kansalaisia.
Mielestäni on luonnollista, että parlamentti osoittaa kunnioitusta niille Karachin pommi-iskun uhreille, jotka ovat kotoisin Cherbourgista, eikä Cherbourg muuten kuulu minun vaalipiiriini. On täysin normaalia, että kunnioitamme kuolonuhrien muistoa ja että osoitamme myötätuntoa ja solidaarisuutta kaikille pommi-iskussa haavoittuneille ja heidän perheilleen.

Puhemies. -
Jäsen Berès, olette aivan oikeassa, ja näin teemme.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa, että - tämä on tärkeää siksi, että aiotte seuraavaksi siirtyä työjärjestyksen käsittelyyn - minusta ei todellakaan riitä, että Madagaskarin tilannetta käsitellään vain niiden näkökohtien kannalta, joista on tarkoitus keskustella ajankohtaisista aiheista käytävässä keskustelussa. Se, mitä Madagaskarissa nyt tapahtuu, on paljon vakavampaa ja ansaitsee siten enemmän huomiota.
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, presidentti Ratsirakan valinta vahvistui poliittisten vaalien jälkeen, mutta kaikki yritykset palauttaa demokraattiset suhteet hänen vastustajaansa Marc Ravalomananaan ovat kariutuneet. Kaiken lisäksi kansan kapinointi on näinä viime päivinä pysähdyttänyt täysin satamat, liikenteen ja elintarviketoimitukset. Lapsia ja vanhuksia kuolee jo nälkään.
Tiedän, että siinä päätöslauselmassa, josta keskustelemme torstai-iltapäivänä - väistämättä pienen joukon kesken, kuten aina - käsitellään lähinnä politiikkaa ja taloutta. Arvoisa puhemies, tässä on kyse ihmisoikeuksien kunnioittamisesta. Italialaisten ja ranskalaisten nunnien yhteisöstä on tullut hälyttävä merkki, sillä he ovat saaneet näinä viime päivinä kokea hallituksen ei-toivotun läsnäolon huolestuttavan pahenemisen. Vaarana onkin sorron ja ihmisoikeuksien kieltämisen ilmapiirin luominen; ongelma ei siis ole ainoastaan taloudellinen.
Kehotan teitä varaamaan esityslistassa tälle kysymykselle hieman nykyistä enemmän aikaa sen tärkeyden tähden.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, olen saanut kuulla, että Slovakian parlamentissa on jätetty muutosesitys, jossa ehdotetaan, että kommunistisiin aatteisiin myönteisesti suhtautuville säädettäisiin rikoslaissa vankeusrangaistuksia. Tuomitsemme mitä jyrkimmin nämä pyrkimykset kriminalisoida kommunistien poliittinen toiminta, varsinkin kun se tapahtuu juuri ennen vaaleja, joissa Slovakian kommunistisen puolueen odotetaan pääsevän parlamenttiin. Suorana tavoitteena on aivan selvästi terrorisoida äänestäjiä.
Yhtä yksioikoisesti tuomitsemme muutosesityksessä esille tuodun näkemyksen, jonka mukaan kommunismi ja fasismi voidaan rinnastaa keskenään. Tuomitsemme rikollisten ja uhrien, sortovallan ja vastarintaliikkeen rinnastamisen keskenään, varsinkin kun tiedetään, että äärioikeistolaiset, fasismiin kallistuvat voimat ovat kasvattamassa suosiotaan Euroopassa.
Arvoisa puhemies, koska Slovakia on ehdokasvaltio, pyytäisin teitä puuttumaan asiaan, jotta näin ei pääsisi käymään.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, kollega Le Peniä estettiin pitämästä suunnittelemansa lehdistötilaisuus Euroopan parlamentin Brysselin mini-istunnossa 24. huhtikuuta 2002. Lisäksi kahta kollegaamme tahrittiin kermakakulla.
Tarkoituksena ei toki ole puolustaa Jean-Marie Le Peniä, joka luultavasti kykenee puolustamaan erinomaisesti itse itseään. Tarkoituksena ei ole hyväksyä hänen poliittisia ajatuksiaan, vaan - jos jotkut niin juuri radikaalijäsenet äänestävät täällä parlamentissa yleensä kaikkia kysymyksiä vastaan - kyse on pikemminkin parlamentin arvovallan puolustamisesta. Euroopan parlamentin valistavien ja Voltairelta lainattujen periaatteiden mukaan Euroopan unioni pyrkii taistelemaan viimeiseen asti juuri sellaisten ajatusten puolustamiseksi, joista on ristiriitaisia näkemyksiä. Näin ollen ei ole hyväksyttävää, että niillä parlamentin jäsenillä, joita jotkut meistä pitävät fasisteina, kommunisteina tai radikaaleina, ei olisi samoja oikeuksia kuin kaikilla muilla jäsenillä. Tämä on vakava asia, johon on reagoitava täsmällisin toimin, ja minä vaadin myös sisäistä tutkimusta, jotta selviäisi, miten tämä on voinut olla mahdollista. Tämä siis kaikkien meidän, ei pelkästään kollega Le Penin, puolustamiseksi.

Puhemies. -
Jäsen Cappato, teidän tiedoksenne ja parlamentin tiedoksi kerron, että samana iltana, jolloin sattui tapaus, johon viittasitte, pyysin puhemiehistöä tutkimaan asiaa. Tutkimuksen tuloksia käsitellään puhemiehistön seuraavassa kokouksessa tänään.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Maij-Weggenin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0125/2002) luettelosta asiakirjoista, jotka ovat suoraan saatavilla parlamentin rekisterin kautta: työjärjestyksen liite (2002/2055 REG).

Maij-Weggen (PPE-DE)
. (NL) Neuvoston, komission ja parlamentin on pantava täytäntöön hallinnon avoimuutta koskeva laki eli asiakirjojen tutustuttavaksi saamista koskeva asetus kokonaisuudessaan tulevan kesäkuun 3. päivään mennessä. Euroopan parlamentissa tämä tarkoittaa, että niiden parlamentin asiakirjojen luettelo, jotka ovat suoraan saatavilla rekisterin kautta, on liitettävä parlamentin työjärjestykseen. Liitteen hyväksyminen edellyttää yksinkertaista enemmistöä; tänään asiasta keskustellaan ja huomenna siitä äänestetään.
Käsiteltävänä oleva luettelo on suurimmaksi osaksi asetuksen tarkan juridisen soveltamisen tulosta. Ensimmäisen luettelon laati parlamentin apulaispääsihteerin johtama ryhmä. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa luetteloon lisättiin vielä joitakin asiakirjoja, joiden tutustuttaviksi antaminen ei ole välttämätöntä vaan toivottavaa. Mainitsen niistä parlamentin valtuuskuntien työasiakirjat, suositukset ja julkilausumat - joita ei ollut alkuperäisessä luettelossa - täysistuntojen ja komission kokousten läsnäololistat - jotka on muuten otettu pöytäkirjoihin ja jotka siten ovat avoimia myös epäsuorasti - sekä luettelo parlamentin jäsenten avustajista.
Esittelijänä kannatan näitä lisäyksiä, jotka ovatkin osaksi omia ehdotuksiani. Avustajaluettelon avoimuudesta muuten vielä: katson, että sen tulee olla yhteensopiva sen puhemiehistön 11. kesäkuuta 2001 tehdyn päätöksen kanssa, jonka mukaan jäsenten ja avustajien on itse oltava vastuussa avoimen luettelon tiedoista.
Arvoisa puhemies, toivon, että koko luettelo voidaan hyväksyä sellaisenaan. Asetuksen kanssa yhteensopimattomia rajoituksia ei kuitenkaan voida hyväksyä, koska muuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin käskee meitä kohta täydentämään luetteloa uudelleen, ja silloin parlamentti on nolannut itsensä. Tällä luettelolla Euroopan parlamentti on täyttänyt kaikki asetuksen täytäntöönpanoon liittyvät velvoitteensa. Onko kaikki nyt kunnossa? Valitettavasti ei. Mielestämme sen paremmin Euroopan komissio kuin neuvostokaan ei ole täyttänyt kaikkia asetuksen täytäntöönpanon ehtoja. Kaikesta ei ole säädetty asianmukaisesti varsinkaan silloin, kun on kyse kolmansien osapuolten asiakirjoista, esimerkiksi jäsenvaltioiden tai ulkopuolisten elinten asiakirjoista. Ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvissä asioissa asetus on tosin parempi kuin aikanaan tehty Solana-päätös, mutta luottamuksellisia ja salaisia asiakirjoja koskevaan kysymykseen ei vieläkään ole löydetty lopullista ratkaisua. Siitäkin on vielä laadittava säännökset. Kolmansien osapuolten asiakirjojen avoimuus on yleensäkin edelleen iso ongelma, koska erityisesti komissio ja neuvosto ovat tässä asiassa tarpeettoman tiukkoja. Oikeastaan olisi ehdottomasti toivottavaa, että ne jäsenvaltiot, joilla ei vielä ole kunnollista lainsäädäntöä hallinnon avoimuudesta, laatisivat tällaiset säännökset itse mahdollisimman nopeasti. Silloin voivat jäädä pois myös ne vastalauseet, joita jotkin jäsenvaltiot edelleen esittävät. Ei voi olla niin, että kansalaisiin kohdistuva avoimuus on yhdessä EU:n jäsenvaltiossa paljon suurempaa kuin jossakin toisessa, eikä missään tapauksessa voi olla niin, että avoimuuden puute joissakin EU-valtioissa vaarantaa asetuksemme täytäntöönpanon.
Kehotan siksi komissiota laatimaan direktiivin, joka pakottaa kaikki EU:n jäsenvaltiot avoimuuden lisäämiseen ja hallinnon avoimuuteen. Ja tämän asian otan varmasti esiin myös Euroopan tulevaisuuden valmistelukunnassa, jonka jäsen olen.
Arvoisa puhemies, lopuksi pidän tärkeänä, ettemme viivyttele liian kauan tämän asetuksen arvioinnin parissa. Olemme tällä asetuksella päässeet monta askelta eteenpäin, mutta eivät puolustettavat asiat varmaankaan tähän lopu. Ensimmäinen arviointi suoritetaan kuluvan vuoden lopussa, ja toivon, että saan olla silloinkin mukana. Arvoisa puhemies, tämän asetuksen voittajia ovat kuitenkin omat kansalaisemme. He voivat hakea paljon aikaisempaa enemmän tietoja ennen kaikkea Internetin kautta, ja se on hyvä parlamentin hyvän maineen kannalta, se on hyvä eurooppalaisten toimielinten hyvän maineen kannalta ja se on ennen muuta hyvä Euroopan demokratian kannalta yleensä.

Perry (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yksi parlamentin tärkeimmistä tehtävistä on keskittää parlamentaaristen tutkimusten huomio komission hämäriin sopukoihin ja ministerineuvoston vielä sitäkin hämärämpiin nurkkiin ja koloihin. Valtuutemme sen tekemiseen laajenevat mittaamattomasti, jos omat asiamme ovat kunnossa, ja siksi onnittelen esittelijä Maij-Weggeniä hänen avoimesta lähestymistavastaan. Meidän on oltava mahdollisimman avoimia.
Vetoomusvaliokunnan varapuheenjohtajan ominaisuudessa haluaisin kiinnittää huomiota kahteen kysymykseen. Kannatan mietinnön ehdotusta siitä, että vetoomuksista tehdään julkisia vain vetoomusten esittäjien suostumuksella. Useimmille vetoomuksen esittäjille se ei ole ongelma, koska he haluavat mahdollisimman paljon julkisuutta, mutta on tapauksia, joissa tarvitaan luottamuksellisuutta. Jos saan lainata Lloyds of Londonia koskevaa vetoomusta, yhdelle niin sanotuista "nimistä" sanottiin, että jos hän vetoaa parlamenttiin tai komissioon, Lloydsin hänelle maksama taloudellinen korvaus saattaisi peruuntua todella vakava uhkaus. Lainaan tätä esimerkkinä julkisesti tiedossa olevasta asiasta, mutta tapauksia on muitakin.
On selvää, että meidän on painostettava muita toimielimiä lisäämään avoimuutta. Lainaan taas Lloydsia koskevaa vetoomusta, jonka mukaan komissio ilmoitti viime joulukuussa harkitsevansa rikkomismenettelyn aloittamista Ison-Britannian hallitusta vastaan. Ison-Britannian hallitus vastasi komission aiekirjeeseen 30. huhtikuuta, viimeisenä mahdollisena päivänä, mutta komissio ja Ison-Britannian hallitus kieltäytyivät edelleen luovuttamasta vastausta Euroopan parlamentille ja vetoomuksen esittäjille. Tuomitsen Ison-Britannian hallituksen ja komission harjoittaman salailun ja haluan niiden olevan täysin avoimia, minkä vuoksi meidän on saatava omalla avoimuudellamme ne ymmärtämään, että niidenkin on oltava avoimia.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan demokratiavajetta koskevassa keskustelussa avoimuus on yksi keskeisistä käsitteistä. Euroopan väestön keskuudessa elää ajatus läpinäkymättömästä ja epädemokraattisesta EU:sta, jossa päätökset tehdään suljettujen ovien takana. Kun Eurooppa-valmistelukunta äskettäin perustettiin, otettiin iso askel kohti avointa ja demokraattista Eurooppaa muun muassa sen avoimen vuoropuhelun ansiosta, jota tämä foorumi käy yhteiskunnallisten kenttäorganisaatioiden kanssa. Toivottavasti hallitusten päämiehet ottavat valmistelukunnan suositukset vakavasti heti seuraavassa HVK:ssa ja sopimusten syntyyn liittyvä pitkä kabinettipolitiikan perinne murretaan. Halutaanhan toki, että eurooppalainen päätöksenteko muodostuu avoimeksi.
Oikeus tutustua asiakirjoihin on olennainen osa tätä avoimuutta. Tietojen vaihto on nimittäin tiedotusvälineissä käytävän julkisen keskustelun, julkisen valvonnan ja yhteiskunnallisten järjestöjen osallistumisen moottori. Siksi me Euroopan parlamentissa olemme jo jonkin aikaa kamppailleet saadaksemme asiakirjat - eikä vain Euroopan parlamentin, vaan myös neuvoston ja komission asiakirjat - kansalaisten saataville. Kollegani Cashman yhdessä esittelijä Maij-Weggenin kanssa on tehnyt asian hyväksi paljon ja hyvää työtä jo edellisessä vaiheessa, ja nyt olemme seuraavassa vaiheessa. On tärkeää, että jatkamme kamppailua niin pitkään, että myös ne eurooppalaisten toimielinten asiakirjat, joita ei tällä hetkellä vielä katsota avoimiksi asiakirjoiksi, saatetaan sellaisten henkilöiden tutustuttaviksi, joilla on etuja valvottavinaan tai jotka ovat yksinkertaisesti kiinnostuneita näistä asioista.
Esittelijä Maij-Weggen viittasi oikeutetusti useisiin Solana-päätökseen liittyviin asioihin, joita ei ole vielä täysin korjattu. Hän viittasi perustellusti siihen, että haluamme laajentaa luetteloa joillakin asioilla, kuten läsnäololistalla, ja että emme halua mitään rajoituksia, ja me tuemme häntä tässä asiassa. Myös direktiivin laatimista koskeva ajatus - se tehtäisiin todennäköisesti "vähimmäistasolla", sillä on kuitenkin noudatettava toissijaisuusperiaatetta ja jokaisen valtion on täydennettävä direktiiviä omalla tavallaan, jotta jokaisella kansalaisella on omassa maassaan vähimmäisturva asiakirjoihin tutustumisessa - saattaisi olla hyvin mielekäs lisä. Tiedämme kuitenkin, että neuvostossa lainsäädäntöpäätösten saattaminen tutustuttaviksi koetaan edelleen hyvin vaikeaksi, ja tämä asia sopisikin oikein hyvin jatkokamppailuun.
Arvoisa puhemies, puhun aikana, jolloin meidän kaikkien Euroopassa on oltava läpikotaisin tietoisia demokratiamme tärkeydestä ja voimasta mutta samalla myös sen haavoittuvuudesta. Meidän kaikkien on vastattava voimakkaasti niihin Euroopan-vastaisiin ääniin, joita monista valtioista kuuluu. Se voidaan kuitenkin tehdä vain, jos nyt kerrankin äänestetään sen puolesta, että kavennetaan välimatkaa meistä äänestäjiin. Kansalaisten on saatava entistä nopeammin ja perusteellisempia tietoja heitä koskevasta lainsäädännöstä, etenkin sen syntyprosessista, jotta he voivat ajoissa valvoa omia etujaan. Laitetaan esimerkiksi jokaisen valtion suuriin päivälehtiin ilmoituksia, joissa kansalaisille kerrotaan ymmärrettävin termein siitä, mitä jokin tietty päätös merkitsee heidän kannaltaan, ja joissa tiedotetaan siitä, mitä kautta kansalaiset voivat esittää vastalauseensa. Ei riitä, että tiedot ja asiakirjat ovat passiivisesti saatavilla ja jäävät asiantuntijoiden piiriin, vaan tarvitaan tiedotusta Euroopan kansalaisille suoraan ja etukäteen. Se auttaisi todella Eurooppa-hanketta ja meidän parlamentin jäsenten työtä.
Kiitän esittelijä Maij-Weggeniä hänen tekemästään työstä ja toivon hyvää yhteistyötä myös niissä jatkotoimissa, jotka liittyvät tähän asiaan koko Euroopan kansalaisten valistamisesta ja heille tiedottamisesta.

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, luettelo, josta nyt keskustelemme, voi tuntua tylsältä ja muodolliselta, mutta tosiasiassa se on erittäin tärkeä ja keskeinen tekijä jatkuvassa taistelussa eurooppalaisten toimielinten avoimuuden lisäämiseksi. Avoimuus on esittelijä Maij-Weggenin leipälaji, ja haluan onnitella häntä tästä työstä.
Voidaan todeta, että kun pyritään toimielintemme avoimuuteen, parlamentti on eturintamassa. Meidän asiakirjamme ja edesottamuksemme ovat julkisia kaikille Euroopan kansalaisille. Olemme avoin toimielin ja kokouksemme ovat avoimia. Luulen, että olemme yksi maailman avoimimmista parlamenteista siksi, että olemme tietoisesti panostaneet muodollisiin päätöksiin, mutta myös siksi, että hyödynnämme epäsovinnaisia menetelmiä, esimerkiksi eräiden liberaalien jäsenten tekemää aloitetta (Open up Europe) tai päätöstä ilmoittaa jäsenten taloudelliset edut Internetissä periaatteella häpeä sille, jolle häpeä kuuluu (name and shame). Tällaisilla menetelmillä voidaan päästä avoimuuteen. Nykyisin Euroopan parlamentin tapahtumia voi seurata tietokoneen avulla yhtä hyvin Pohjois-Suomessa kuin Kreikan saarilla.
Tietysti tehtävää on kuitenkin vielä paljon. On myös huolehdittava siitä, että säännöt ovat selvät, jotta asiakirjojen saatavuus ei ole riippuvaista mielivallasta tai hakemuksen myötämielisestä tulkinnasta. Rekisteri on näin ollen tärkeä työkalu, jonka avulla kansalaiset saavat tietää, miten asiat ovat ja miten voi valittaa.
Ehkä asiakirjassa pitäisi selventää, miten avoimuutta lisätään sen avulla. Miten oikeastaan pitäisi käsitellä kolmansien osapuolten asiakirjoja, jäsenvaltioiden asiakirjoja tai viralliseen kirjeenvaihtoon kuuluvia asiakirjoja? Tässä on tulkinnan varaa. Toivon, että parlamentin virkamiehet tulkitsevat kaikki hakemukset pääosin auliisti ja että saamme pian raportit siitä, miten moni hakemus hylätään.
Luottamus EU:n toimia kohtaan edellyttää asiakirjojen saamista tutustuttavaksi ja laajaa avoimuutta. Toivon todella, että komissio ja neuvosto saavat rekisterinsä kuntoon kesäkuun 3. päivään mennessä ja että voimme pian sen jälkeen aloittaa arvioinnin, josta 255 artiklassa säädetään ja jonka tulee olla valmis puolentoista vuoden kuluttua.

Hautala (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan ryhmäni nimissä kiittää rouva Maij-Weggeniä siitä, että hän on tehnyt erittäin täydellisen luettelon niistä asiakirjoista, jotka Euroopan parlamentin tulee saattaa suoraan kansalaisten saataville. Haluan todeta, että kollega Malmström on täysin oikeassa sanoessaan, että avoimuus voi ja sen tulee ulottua Suomesta Kreikkaan; tämä ei todellakaan ole enää mikään pohjoinen ajatus. Haluan kuitenkin todeta, että tuoreessa avoimuus-asetuksessamme on ehkä juuri yksi piirre, joka on hyvin pohjoismainen perinne, ja se on tämä, että on olemassa asiakirjarekisterit. Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa on voitu jo kauan aikaa sitten -- ja tietenkin voidaan vieläkin - mennä esimerkiksi kunnan kirjaamoon, julkiseen rekisteriin, ja katsoa minkälaisia asiakirjoja siellä on.
Nyt meillä on internet ja me voimme ottaa tämän menetelmän käyttöön Euroopan parlamentissa. Me voimme toivoa, että kaikki toimielimet suostuvat siihen, että pyrimme luomaan yhden ainoan asiakirjarekisterin, jossa kaikkien toimielinten asiakirjat ovat mahdollisimman pitkälle nimenomaan suoraan saatavilla, ja tällä tavallahan me todella teemme päätöksenteosta avoimempaa.
On kuitenkin huomattava, että me joudumme kamppailemaan näissä asioissa vielä hyvin paljon. Mehän käymme tällä viikolla toisenkin hyvin tärkeän keskustelun tästä aiheesta, kun me keskustelemme herra Solanan kanssa neuvoston uudistamisesta ja avoimuudesta, ja silloin me joudumme puolustamaan esimerkiksi laajaa lainsäädännön määritelmää. Emme voi tyytyä siihen, että ainoastaan yhteispäätösmenettelyyn liittyvät asiakirjat olisivat kansalaisten saatavilla, vaan meidän tulee pyrkiä siihen, että kaikki sellaiset asiakirjat, jotka liittyvät erilaisiin jäsenvaltioita sitoviin päätöksiin, ovat saatavilla.
Haluan erityisesti kiittää esittelijää siitä, että hän otti mukaan avustajien listan, koska onhan niin, että meidän avustajamme työskentelevät julkisessa tehtävässä parlamentin jäsenten avustajina. On korkea aika todeta, että heidän nimensä eivät ole salaisia; he eivät ole mitään salaisia henkilöitä, vaan heidän nimensä voidaan mainiosti julkistaa. Tällä tavoin parlamentti myös ottaa kantaa siihen, että kun yhtäältä luonnollisesti yksityisyyden suoja on tärkeä, niin toisaalta yleinen etu ja julkisuus vaatii sitä, että nimiä voidaan myös tietyin edellytyksin julkistaa.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, minäkin yhdyn kollega Maij-Weggenille osoitettuihin onnitteluihin. Jos kuitenkin puhutaan tulevaisuudesta ja julkisiksi aiottujen asiakirjaluetteloiden mahdollisista puutteista, minusta audiovisuaalisia rekistereitä koskeva kysymys on erittäin tärkeä, sillä niitä täällä parlamentissa olisi käytettävä entistä useammin. Minusta meidän on ryhdyttävä säännöllisesti laatimaan audiovisuaalisia rekistereitä - kustannukset eivät ole kohtuuttomat - myös valiokuntien työssä, jolloin kyseisiä asiakirjoja voitaisiin pitää julkistettavina ja Internetissä levitettävinä asiakirjoina.
Tämä on tärkeä kysymys. Työjärjestyksemme mukaan kokouksemme ovat julkisia. Tämä on kuitenkin vain teoriaa: sitä vastoin tiedämme, että Euroopan kansalaisella, joka sattuu käymään täällä, ei ole oikeutta tulla seuraamaan työskentelyämme ilman erillistä kutsua.
Eräs tärkeä näkökohta toimielintemme julkisuudessa on juuri asiakirjojemme audiovisuaalisen rekisteröinnin julkaiseminen Internetissä. Muun muassa jo Stenmarckin mietinnössä, josta puhumme huomenna, käsitellään talousarvion kattamista Euroopan parlamentin näkökanalta. Ilmoitan teille, että esittelemme huomenna yhdessä 55:n kaikkia eri puolueita edustavan kollegan kanssa päätöslauselman, jossa myös Euroopan valmistelukunnan jäseniä kehotetaan uudistamaan perussopimuksia, jotta oikeutta osallistua kaikkiin toimielintemme julkisiin kokouksiin pidettäisiin perussopimuksille luontaisena oikeutena. Kyse on oikeudesta osallistua - myös Internetin kautta - kaikkiin kokouksiin ja oikeudesta käyttää kaikkia Euroopan unionin demokratian välineitä.
Tämä on käsittääkseni se etenemislinja, jonka ansiosta parlamentti voinee mahdollisimman tehokkaasti hyödyntää uutta tekniikkaa asiakirjojensa julkaisemiseksi.

Martin, Hans-Peter (PSE)
Arvoisa puhemies, avoimuus-sanalla on takanaan jo huomattava ura. Nykyaikaisilla hakukoneilla sen löytää nykyisin alle kymmenessä minuutissa 223 000 kertaa. Ohi on se aika, jolloin transparenssi, avoimuus, sekoitettiin transpiraatioon, hikoiluun. Toinen on kainaloiden alla, toinen on sitä, mitä paidan alta näkyy. Jos hakee sanoilla avoimuus ja Euroopan parlamentti, osumia on vain tarkalleen 908, ja jos tuolla ylhäällä ja ulkona kysyy ihmisiltä, mitä heille tulee mieleen avoimuudesta, vastaus on: se, missä me emme edelleenkään halua olla avoimia. Teesini on, että jos avoimuus ei saa asianosaisia hikoilemaan, se ei ole minkään arvoista!
Kun mietinnössä nyt puhutaan siitä, että on kyse virstanpylväästä tiellä kohti Euroopan unionin suurempaa avoimuutta, väittäisin vastaan. Ei tämä mitätöntä ole, mutta silti tuskin muuta kuin pieni askel eteenpäin. Tosiasiassa tarvitsemme elävää avoimuutta. Tekeillä on eurooppalainen avoimuusaloite - olen puhunut tästä jo moneen otteeseen. Se on laajempi kuin eurooppalaisten toimielinten itsesuitsutus, ja tavoitteena siinä on saattaa mieluiten kaikki asiakirjat - myös ne, joista ihmiset ovat oikeasti kiinnostuneita - yleisön tutustuttavaksi. Asetuksen 201/204 perusteella tarvitsemme kiireesti tällaista tarkastusta, josta jo oli puhetta. Jos kyse on uskottavuudesta eikä hurskastelusta, tavoitteena on minusta oltava se, että teemme voitavamme, jotta joskus tulevaisuudessa toivottavasti syntyvässä Euroopan yhdysvalloissa jäljiteltäisiin Yhdysvaltain freedom of information act -asetusta. Ruotsiltakin meillä on asiassa vielä opittavaa. Tiedämmehän kaikki, että ilman avoimuutta ei ole demokratiaa.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, parlamentin tavoin komissio pitää yleisesti hyvin tärkeänä, että sen toiminta pysyy avoimena, ja näin ollen myös sitä, että asiakirjojen saatavuutta koskevaa asetusta (EY) N:o 1049/2001 noudatetaan.
Komission tällä alalla aikaansaamat sopuratkaisut tukevat tätä väitettä, ja haluaisin muistuttaa, hyvät parlamentin jäsenet, esimerkiksi siitä sopuratkaisusta, joka liittyy komitologiamenettelyä koskevien asiakirjojen toimittamiseen parlamentille. Tässä ratkaisussa mennään asetuksen (EY) N:o 1049/2001 velvoitteita pitemmälle, ja siinä vahvistetaan meidän halukkuutemme edistyä ja saada aikaan parempaa kehitystä niin avoimuudessa kuin myös toimielinten välisessä yhteistyössä.
Olette varmasti samaa mieltä kanssani siitä, että tämä yhteistyö on erityisen tärkeää asiakirjojen saatavuutta ajatellen, sillä työskentelymenetelmämme ovat monimutkaisia ja toimimme keskinäisessä vuorovaikutuksessa; ja juuri tässä toimielinten välisessä yhteistyössä - jota ohjataan jo olemassa olevan toimielinten välisen komitean avulla - on sovittava, että on ehdottomasti kuultava ennalta sitä toimielintä, joka vastaa alun perin niistä asiakirjoista, joita ehdotetaan saatettavaksi yleisön tutustuttavaksi.
Näin ollen, arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet, puhuakseni tämän keskustelun varsinaisesta aiheesta komissio pitää myönteisenä ja kannattaa parlamentin aloitetta, joka liittyy asiakirjojen saatavuuteen. Kaikesta huolimatta, koska Maij-Weggenin esittelemässä mietinnössä ehdotetaan muiden toimielinten asiakirjoja koskevan luettelon julkaisemista ottamatta kuitenkaan käyttöön minkäänlaista järjestelmää, jossa muuta toimielintä kuultaisiin ennalta, komission mielestä olisi parempi, että muiden toimielinten toimittamat asiakirjat mainittaisiin yleisesti asiakirjojen toimittamista koskevien sääntöjen ja sovittujen menettelyjen mukaisesti. Tämä takaisi mielestämme riittävällä tavalla sekä parlamentin että komission tavoitteet sekä avoimuutta että asetusta (EY) N:o 1049/2001 ajatellen, ja - kuten aiemmin sanoin - olemme jo menossa pitemmälle kuin tässä asetuksessa vaaditaan.
Joka tapauksessa haluan kiittää ja onnitella esittelijä Maij-Weggeniä hänen tekemästään työstä sekä muita puhujia.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0134/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisistä siviili-ilmailun turvaamista koskevista säännöistä (15029/4/2001 - C5-0033/2002 - 2001/0234(COD)) (Esittelijä: Foster).

Foster (PPE-DE)
esittelijä - (EN) Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen traagiset tapahtumat syyskuun 11. päivänä vauhdittivat lentoturvallisuusjärjestelyjen vahvistamista. Yhdysvaltain terroristihyökkäysten jälkeisenä päivänä kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi liikenneneuvostolle tehtäväksi arvioida lentoturvallisuuden tehostamiseksi tarvittavat toimet ja täydentää jo tehtyjä ehdotuksia.
Itse luonnos asetukseksi oli melko yksinkertainen, ja sitä tarkistettiin ensimmäisessä käsittelyssä. Teknistä liitettä, joka perustuu Euroopan siviili-ilmailukonferenssin (ECAC) asiakirjaan 30, tarkistetaan kuitenkin vasta toisessa käsittelyssä, koska korkean tason työryhmä päivitti liitettä, mikä valmistui vasta marraskuussa.
Vaikka parlamentti vastasi haasteeseen nopeasti, ja kiitän kaikkien ryhmien kollegoja heidän tuestaan, uskomme, ettei sen pitäisi johtaa parlamentin suorittaman tutkimuksen tason laskuun, ja varaamme itsellemme oikeuden tarkistaa neuvoston yhteisessä kannassaan hyväksymän asetuksen päivitettyä liitettä toisessa käsittelyssä.
Olen menettelyn aikana tavannut neuvoston ja komission edustajia ja kuullut laajasti teollisuutta. Luonnos asetukseksi koskee pääasiassa alueille pääsyn valvontaa ja matkustajien matkatavaroiden ja rahdin tarkastusta maassa lentoasemilla, ja esitän sen pääpiirteittäin perusteluissani. Luonnos ei koske lentokoneen omaa turvallisuutta, johon on kenties keskityttävä jonakin päivänä tulevaisuudessa. Itse tekniset normit on määritellyt ECAC vuonna 1992 asiakirjansa 30 osassa 2, jonka turvallisuuskysymyksiä koskevat kohdat on tarkistettu tammikuussa 2001 ja joka on päivitetty äskettäin, kuten juuri mainitsin. ECAC:lla on Euroopassa 38 jäsentä, mukaan luettuina kaikki EU:n jäsenvaltiot.
On syytä korostaa parlamentille ja mahdollisesti neuvostollekin, jos sen edustajia on paikalla, että tämä 38 maata kattava sopimus muodostaa ennakkotapauksen sikäli, että sopimus on ensimmäistä kertaa osapuolia sitova. Asiakirjaa 30 on käytetty aiemmin vain yleisohjeena.
Joulukuun liikenneneuvoston tulos oli suuri pettymys, koska kaikki parlamentin tukemat tarkistukset jätettiin pois yhteisestä kannasta. Päätin kuitenkin esittelijänä esittää uudelleen kaikki hyväksytyt tarkistukset, jotka koskevat viittä parlamentin mielestä tärkeää alaa.
Jäsenvaltioiden on ensinnäkin otettava vastuu terroristihyökkäysten seurauksena parannetun turvallisuuden aiheuttamista lisäkustannuksista ja tunnustettava moraalinen velvollisuutensa suojella kansalaisiaan. Nämä hyökkäykset kohdistuivat kansallisvaltioihin. Olen tehnyt tämänsuuntaisen tarkistuksen, ja olen iloinen voidessani sanoa, että se saa tukea yli puoluerajojen.
Toiseksi, lentoasemien tarkastuksista ei pidä antaa ennakkoilmoitusta, jos lentoasemat on tarkoitus tarkastaa todellisissa toimintaoloissa, kuten hiljattain eräissä jäsenvaltioissa.
Kolmanneksi, vaikka myönnän, että jotkin jäsenvaltiot ja parlamentin jäsenten vähemmistö torjuvat henkilöstön sataprosenttiset tarkastukset, pidän kiinni kannastani, jonka mukaan se on lainsäädäntöehdotuksen keskeinen kohta. Haluan mainita, että jotkin jäsenvaltiot jo soveltavat tätä toimenpidettä.
Terrorismi on saanut uusia muotoja. On erheellistä uskoa, että lentoasemien turvavalvotuilla alueilla työskentelevää henkilöstöä koskevat turvavaatimukset voisivat olla lievempiä kuin matkustajia koskevat vaatimukset. Aiemmat tapahtumat ovat osoittaneet, että löysillä turvallisuustoimenpiteillä ja henkilöstöllä, jolla on ollut esteetön pääsy lentoasemille, on viimeksi kuluneina 30 vuonna ollut merkittävä osuus selvässä enemmistössä terrori-iskuista, esimerkiksi kaappauksissa sekä Lockerbien ja syyskuun 11. päivän kaltaisissa tapauksissa. Olen iloinen voidessani todeta, että suurin osa valiokunnan jäsenistä tuki tarkistusta.
Neljänneksi on erittäin tärkeää, kuten IATAn ja ECAC:n nykyinen käytäntö onkin, että ilmailuteollisuus osallistuu itsekin asetuksen täytäntöönpanovaiheeseen, varsinkin kun se varmistaa toimenpiteiden käyttö- ja toteuttamiskelpoisuuden.
Viidenneksi, yleisestä näkökulmasta, me vaadimme tehokkaampaa kansainvälistä yhteistyötä turvallisuustarkoituksissa vaihdettavien tietojen vaihdossa.
Lopuksi, me kaikki tunnemme syyskuun 11. päivän tuhoisat vaikutukset ilmailuteollisuuteen ja matkailuun. Maailmassa menetettiin noin neljännesmiljoona niihin suoranaisesti liittyvää työpaikkaa ja pelkästään EU:ssa noin 50 000. Vaikutukset eivät ulottuneet vain suuryrityksiin vaan myös tuhansiin pieniin yrityksiin. Käsiteltävänä oleva suositus ei ole ainoa ratkaisu, mutta se on valtava askel oikeaan suuntaan, mikäli jäsenvaltiot tunnustavat velvollisuutensa suojella kansalaisiaan ja suostuvat osallistumaan taloudellisesti näihin ylimääräisiin turvallisuustoimenpiteisiin sekä ryhtyvät pikaisiin toimiin yleisen luottamuksen palauttamiseksi, mikä auttaisi ilmailuteollisuutta, matkailualaa ja koko Euroopan unionia. Vaadin neuvostoa kuuntelemaan parlamenttia.

Jarzembowski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, saanen aluksi kiittää esittelijää ryhmäni puolesta lämpimästi, sillä hän on paitsi perehtynyt monimutkaiseen aiheeseen suunnattoman hyvin - hänhän on alan asiantuntija - myös yrittänyt laatia mahdollisimman laajalti erinomaisia ehdotuksia. Olemme kuitenkin hyvin pettyneitä neuvostoon. Kun ensimmäisessä käsittelyssä joulukuussa yritettiin löytää yhteistä linjaa, osoittautui, että neuvosto ei ylipäänsä kyennyt keskustelemaan kanssamme. Neuvosto ei kyennyt siihen vielä kahden edellisviikon aikanakaan, kun esittelijä yritti valiokuntakeskustelujen jälkeen uudelleen saada aikaan yhteisymmärrystä neuvoston kanssa. Minun on sanottava, että on järkyttävää, ettei neuvosto kykene pääsemään kanssamme nopeasti yksimielisyyteen, vaikka ollaan tilanteessa, jossa matkustajat joutuvat vaaraan, ollaanhan syyskuun 11. päivän jälkeisessä tilanteessa.
Vastaesimerkkikin löytyy. Pari viikkoa sitten saatoimme kolmen kuukauden työskentelyn jälkeen käytännöllisesti katsoen neuvoston ja parlamentin välillä päätökseen asian, joka koski meluun liittyviä toimintarajoituksia yhteisön lentoasemilla. On kuitenkin häpeällistä, että neuvosto ei kykene pääsemään yksimielisyyteen kanssamme niin tärkeässä asiassa kuin matkustajien turvallisuudessa, ja meidän olisi tuotava tämä selvästi julki. Toivonkin, että jos äänestämme huomenna yhtenäisesti, neuvosto muuttaa nopeasti mielensä ja päättää etsiä ratkaisua yhdessä meidän kanssamme sovittelumenettelyssä. Vetoan myös komissioon, jotta se puolestaan sanoisi neuvostolle: olemme tehneet kaikkemme päästäksemme yksimielisyyteen neuvoston kanssa. Neuvosto on ollut kykenemätön, ja nyt odotan, että komissio tukee meitä ainakin useimmissa tarkistuksissa. Neuvoston on nähtävä, että parlamentti ja komissio toimivat yhdessä.
Sallinette, että esitän kaksi huomautusta: ensinnäkin on hyvin tärkeää, että jäsenvaltiot myöntävät, että niidenkin on osallistuttava ilmailun tiukennettujen turvatoimien kustannuksiin. Ei sovi, että poliisi vartioi ja valvoo minunkin maassani kansalaisten kustannuksella jokaista jalkapallopeliä, vaikka ammattilaisseurat eivät missään nimessä ansaitse huonosti, mutta lentoasemien tiukennettuihin turvatoimiin, jotka ovat yleisen edun mukaisia eivätkä vain lentoasemien edun mukaisia, niihin jäsenvaltiot eivät halua osallistua. Ei se sovi! Odotamme, että neuvosto tulee meitä vastaan tässä keskeisessä kohdassa.
Toinen kohta, johon suhtaudun jonkin verran kriittisesti ja johon kolleganikin puuttui, on seuraava kysymys: onko henkilökunta todellakin tarkastettava 100-prosenttisesti? Olen tästä toista mieltä. Ryhmäni on samaa mieltä kuin esittelijäkin, mutta sallinette, että viittaan vielä kerran siihen, että toisin kuin lentomatkustajat, henkilökunta tarkastetaan perusteellisesti jo ennen kuin heidät otetaan työhön. Jos heidät halutaan tarkastaa joka päivä viidestä kuuteen kertaa, siinä on hyvää jo aivan ylenpalttisesti! Meidän on ymmärrettävä, että turvallisuus on tärkeää, mutta siitä on voitava huolehtia lentoasemilla matkustajien, lentoyhtiöiden ja lentoasemien kannalta järkevästi. Siksi toivon, että päätämme huomenna toisin.
Ne, jotka syyllistyivät 11. syyskuuta rikollisiin tekoihin, eivät olleet lentoaseman tai lentoyhtiön henkilökuntaa!

Wiersma (PSE).
Minunkin ryhmäni pahoittelee neuvoston itsepäisyyttä tämän lainsäädännön yhteydessä, joka liittyy yhteisten siviili-ilmailun turvaamista koskevien sääntöjen luomiseen. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että on hyvin tärkeää käsitellä tämä asia nopeasti. Syyskuun 11. päivän tapahtumat ovat siihen erittäin pakottavana syynä. Samojen entistä tiukempien sääntöjen on oltava voimassa koko unionissa. Siksi onkin käsittämätöntä, että neuvosto ei ole juuri lainkaan halukas suhtautumaan myönteisesti toisen lainsäätäjän, Euroopan parlamentin, toiveisiin ja että joudumme siksi esittämään toisessa käsittelyssä näin paljon tarkistuksia.
Ryhmäni tukee esittelijä Fosteria, ja asian ydin on meidänkin mielestämme tarvittavien turvatoimien avoin ja koordinoitu rahoitusjärjestelmä. Kilpailun vääristyminen on vältettävä. Turvatoimissa, erityisesti niiden rahoituksessa, on tällä hetkellä vielä aivan liian paljon eroja jäsenvaltioiden välillä. Komission on nopeasti kehitettävä ehdotuksia tähän tarkoitukseen. Lähtökohtana on pidettävä mahdollisimman korkeaa turvallisuustasoa. Uusista säännöistä aiheutuvat kustannukset on korvattava taloudellisesti, mikäli ne vaarantavat tiettyjen lentokenttien toiminnan, mutta periaatteena on oltava, että keskipitkällä aikavälillä sekä lentomatkustajien että lentoliikennealan on osallistuttava aiheutuvien kustannusten kattamiseen. Toimien suunnittelun perustana ovat Euroopan siviili-ilmailukonferenssin (ECAC) suositukset. Toimien niveltäminen nykyiseen käytäntöön edistää mielestämme järkeistämistä.
Tuemme myös sitä periaatetta, että tarkastuksista ei ilmoiteta ennakkoon. Jos niin tehdään, ehkäisevä vaikutus häviää. Tämä sopii yhteen myös sen käsityksen kanssa, että turvallisuusasioissa on tehtävä mahdollisimman vähän kompromisseja. Poikkeusten on oltava rajoitettuja. Siksi tuemme esittelijän ehdotusta, jonka mukaan olisi poistettava liitteen 3.2 kohdan 4 alakohta, joka mahdollistaa sen, ettei koko henkilöstölle tehdä turvatarkastusta. Emme tietenkään hyväksy sitä, että tähän tehdään poikkeus.
Tähän mennessä neuvosto on osoittautunut kuuroksi pyynnöillemme, jotka koskevat entistä parempien sopimusten tekemistä kolmansien maiden kanssa turvallisuudesta ja turvallisuustoimenpiteistä. Outoa, sillä näissä maissa voi syntyä vuotoja uuteen järjestelmään. Euroopassakin on valtioita, joissa turvatoimilta voi välttyä EU:n lennoilla. Itselleni on käynyt kaksi kertaa niin, että olen päässyt eräässä Itä-Euroopan maassa lentokoneeseen käymättä turvatarkastuksessa tai pommitarkastuksessa. Lopuksi asia, jonka olemme maininneet usein ja joka meidän on nyt taas toistettava: emme käsitä, miksi neuvosto vastustaa arviointimahdollisuuden myöntämistä budjettivallan toiselle käyttäjälle. Meistä on tärkeää, että tästäkin asiasta ehdotetaan uutta tarkistusta.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, kiitän ELDR-ryhmän puolesta esittelijää rouva Fosteria hyvästä esityksen valmistelusta tässä tärkeässä asiassa. Meillä on pöydällä vielä joukko ratkaisemattomia asioita, joista pitäisi saada aikaan kaikille kelpaava, tasapainoinen lopputulos. Kuten täällä on jo aiemmin todettu, neuvosto ei omasta puolestaan ole tehnyt riittävästi kotiläksyjä eikä ole pohtinut parlamentin esityksiä loppuun asti. Siksi on perusteltua, että valiokuntamme esittää vielä loppusuoralla keskeisten tarkistusten uudistamista.
Ryhmämme on tehnyt tarkistuksen 34 artiklaan 4, joka koskee pienten kenttien säännöksiä: tässä tarvitaan joustavuutta. Tarkistuksessa tarkennetaan sanamuotoa, niin että se samalla lisää joustavuutta käytettävien koneiden osalta. Pyydänkin jäseniä harkitsemaan, olisiko tuo muoto meille kaikille sopiva kompromissi ratkaisemaan pienten lentomäärien ongelman ilman suuria kustannuksia.
Toiseksi haluan korostaa tarkistusta 8, joka koskee ennakkotarkastuksia. Se on tärkeä. Tarkastusten uhka unionin tasolta on omiaan pitämään asiat kunnossa. Mikäli ennakkotarkastuksesta pitäisi ilmoittaa, kaikkea tarvittavaa lentoturvallisuuden parantamiseksi ei tehdä etukäteen. Lisäksi pitää huolehtia siitä, että tarkastuksen jälkeen huomautettavissa asioissa todellakin tapahtuu korjaus.
Ryhmämme on lähtenyt siitä, että näissäkin asioissa täytyy ottaa huomioon, mitä on järkevää tehdä EU:n tasolla ja mitkä asiat toissijaisuusperiaatteen mukaan on parempi jättää jäsenvaltioiden omaan harkintavaltaan. Siksi emme ole kovinkaan innostuneita muutoksista, jotka vaativat lisäkustannuksia parantamatta kuitenkaan merkittävästi turvallisuutta. Toimet on mitoitettava sen mukaan, mikä kussakin maassa on järkevää. Sama koskee valvontaa, jossa tiettyjä olosuhdetekijöitä on järkevää ottaa huomioon.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan kiittää jäsen Fosteria hänen erinomaisesta työstään sekä siitä ammattitaidosta, jota hän on osoittanut kaikkina näinä kuukausina.
Kuten tiedätte, tuskin kuukausi oli kulunut syyskuun 11. päivän traagisista tapahtumista, kun komissio jo ehdotti tällä aloitteella, että siviili-ilmailun turvallisuusvaatimuksia kovennettaisiin yhdenmukaisesti, ja kun ehdotus toimitettiin parlamentille ja neuvostolle, huomattiin, miten kiireellistä oli päästä asiasta sopimukseen.
Parlamentti oli samaa mieltä asian kiireellisyydestä ja reagoi siihen keskittymällä pelkästään asetuksen artiklaosaan ja sivuuttamalla ECAC:in erikoisjärjestön (Euroopan siviili-ilmailukonferenssin) työhön, erityisesti sen lentoturvallisuutta koskevaan asiakirjaan 30, liittyvän teknisiä näkökohtia koskevan liitteen.
Nyt kun tekstiä on analysoitu tarkemmin, komission mielestä on ymmärrettävää, että parlamentin liikennevaliokunta ehdottaa 33:a tarkistusta yhteiseen kantaan. Viime viikon aikana parlamentti, neuvosto ja komissio ovat yrittäneet päästä asiasta yhteisymmärrykseen, ja kuten jäsen Jarzembowski ja jäsen Foster äsken totesivat, siinä ei ole valitettavasti onnistuttu.
Komissio korostaa tämän asiakirjan kiireellisyyttä. Jos toimielinten välille kehkeytyy kiistaa, pelkään pahoin, että ajaudumme umpikujaan. Tämän vuoksi pyydän vielä hyvin painokkaasti sekä neuvostolta että parlamentilta halukkuutta kompromissiin, jotta voimme ratkaista tämän asian lopullisesti ennen kesää.
Haluaisin painottaa vielä samaa, mitä olen muissakin yhteyksissä sanonut, eli että komissio tekee työtään kuten aina ennenkin, pyrimme löytämään sopuratkaisuja ja toimimaan välittäjinä.
Jakaisin tarkistukset neljään ryhmään.
Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat tarkistukset, joilla pyritään tiukentamaan siviili-ilmailun turvaamiseen liittyviä sääntöjä. Tässä ryhmässä on eniten tarkistuksia, ja käytännössä voimme hyväksyä ne kaikki. Lisäksi voimme hyväksyä periaatteessa tarkistuksen 8, jossa vaaditaan lentoasemien tarkastuksia ilman ennakkovaroitusta. Mietinnössä pyritään siihen, että lentoasemille ei ilmoitettaisi tarkastuksista ennakkoon, mutta komissio toivoisi, että kansalliset sääntelyviranomaiset tietäisivät tarkastuksesta ja että se tehtäisiin yhteistyössä heidän kanssaan samoin kuin kilpailu- tai maatalousalan tarkastuksissa. Toisin sanoen kansallisia sääntelyviranomaisille tiedotettaisiin asiasta, mutta ei lentoasemille. Mielestämme näin päästäisiin riittävään tasapainoon.
Komissio kannattaa tarkistusta 16, joka ansaitsee erityismaininnan. Se koskee sitä vaatimusta, että kaikille henkilöstöön kuuluville on tehtävä turvatarkastus ennen turvavalvotuille alueille pääsyä. Komissio on samaa mieltä siitä, että henkilöstön turvatarkastuksissa on noudatettava yhtä tiukkoja vaatimuksia kuin matkustajienkin tarkastuksissa, ei löyhempiä. Muistakaamme, että monet terrori-iskut ovat onnistuneet sen vuoksi, että lentoasemien turvallisuutta ei ole valvottu riittävän hyvin.
Esittelijän tarkistuksessa 20 tavoitteena on turvallisuuden lisääminen. Tässä tapauksessa tarkistus kuitenkin komission mielestä mutkistaisi asioita selvästi, eikä se johtaisi todellisuudessa myöskään konkreettisiin tuloksiin. Sen vuoksi meidän on hylättävä tarkistus.
Komissio hylkää yleisesti toisen ryhmän tarkistukset, joilla pyritään vähentämään turvallisuuteen liittyviä sääntöjä. Kyseessä ovat tarkistukset 6, 13, 17, 27, 30 ja 31 sekä erityisesti tarkistukset 6 ja 13. Ensimmäisen tavoitteena on lisätä sellaisten lentokenttien määrää, jotka jäisivät yhteisön yhdenmukaisten sääntöjen ulkopuolelle suurentamalla lentokoneiden vähimmäiskokoa. Koska komissiolle ei ole esitetty mitään lukuja uusista lentokentistä, jotka jäisivät asetuksen ulkopuolelle, emme voi hyväksyä tätä tarkistusta, sillä se johtaisi tilanteeseen, jolle ei olisi oikeudellisia perusteita. Hylkäämme myös tarkistuksen 13, joka merkitsisi sitä, että asetuksen tiettyjen osien voimaantulo lykkääntyisi vuodella, sillä kaikki asetukseen sisältyvät turvallisuuteen liittyvät säännöt perustuvat ECAC:n - johon kaikki unionin jäsenvaltiot kuuluvat - hyväksymiin sääntöihin. Mielestäni asetuksen käyttöönottoa ei pidä enää lykätä, vaan päinvastoin, kuten jäsen Jarzembowski hetki sitten sanoi, meidän on otettava asetus käyttöön mahdollisimman pian.
Kolmanteen ryhmään kuuluvien tarkistusten tavoitteena on laajentaa asetuksen soveltamisalaa, mikä tarkoittaa yksiselitteisesti, että unionin jäsenvaltiot velvoitetaan rahoittamaan lisäturvatoimia ja myös vastaamaan niistä. Komissio on näistä perusteluista samaa mieltä - haluan sanoa sen erittäin selvästi - ja etenkin tarkistuksesta 7, joka koskee kohtuullista osallistumista ylimääräisistä turvatoimista aiheutuvien kustannusten maksamiseen. Nämä tarkistukset eivät kuitenkaan liity tähän asetukseen, ja ne jäävät myös täysin perustamissopimuksen 80 artiklan ulkopuolelle, joka on asetuksen oikeudellisena perustana. Lisäksi siinä tapauksessa, että tähän asetukseen voitaisiin sisällyttää lisärahoitusta koskevia säädöksiä, nämä eivät mitätöisi ylempiä valtiontukia koskevia yhteisön säädöksiä, joita sovelletaan edelleenkin.
Näin ollen komissio hylkää tarkistukset 1, 2, 3, 4, 5, 7, 9, 10, 11 ja 12, vaikka onkin valmis tarkastelemaan niissä esitettyjä aiheita laajemmasta näkökulmasta, jossa otettaisiin huomioon tarve parempaan organisointiin siviili-ilmailun turvaamiseksi tehtävien investointien rahoituksen alalla. Kun komissio on tutkinut asiaa yksityiskohtaisesti, se on valmis tekemään erillisen lakiehdotuksen, joka ei enää liity suoraan tähän asetukseen.
Lopuksi komissio pitää täysin hyväksyttävinä kaikkia niitä tarkistuksia, joiden tarkoituksena on parantaa asetuksen kielellistä asua ja säilyttää silti sen sisältö. Näin ollen tarkistukset 16, 19, 21 a 26, 28, 29, 32, 33 ja 34 sekä tarkistukset 14, 15 ja 18 voitaisiin hyväksyä muutamien sanamuotoon liittyvien muutosten jälkeen. Komissiolla ja Euroopan parlamentilla on näissä asioissa yleisesti hyvin samanlainen kanta. Me molemmat uskomme, että tarvitaan hyviä ja yhdenmukaisia siviili-ilmailun turvaamiseen liittyviä perussääntöjä ja että tälle asetukselle on annettava erityistä painoarvoa.
Kun ehdotus on hyväksytty, se vaikuttaa merkittävästi siviili-ilmailun turvallisuuden takaamiseen koko Euroopan unionissa. Parlamentti ja erityisesti jäsen Foster ja hänen erinomainen työnsä koko mietinnön laatimisessa auttavat merkittävästi saavuttamaan tämän tavoitteen. Nyt tarvitsemme myös neuvostolta yhteistyöhenkisyyttä, ja meidän täytyisi päästä kaikkien kesken yhteisymmärrykseen, jonka avulla voimme jatkaa eteenpäin ja välttää pattitilanteen tässä asiassa, mikä pitäisi ratkaista mahdollisimman pian.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on otettava mahdollisimman pian käyttöön yhdenmukaiset säännöt, joilla taataan parempi turvallisuustaso kaikilla lentokentillä ja koko Euroopan siviili-ilmailujärjestelmässä.

Puhemies.
 Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Bergerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0122/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston direktiivien 90/619/ETY, 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta
(12425/1/2001 RIV. 1 - C5-0697/2001 - 1998/0245(COD)).

Berger (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen kaivannut erityisen kauan tätä päivää. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta nimitti minut jo vuoden 1999 puolivälissä esittelijäksi rahoituspalvelujen etämyyntiä koskevan direktiivin toiseen käsittelyyn. Me parlamentissa tajusimme direktiivin kiireellisyyden. Halusimme olla kaiken aikaa varustautuneita yhteisen kannan tuloon. Oli kuitenkin odotettava melkein kolme vuotta ja toivottava, että useiden puheenjohtajavaltioiden rynnäköt johtaisivat lopulta tulokseen ja neuvosto kykenisi saamaan aikaan yhteisen kannan.
Kun nyt ehdotan parlamentille, että neuvoston yhteiseen kantaan tehtäisiin vain pienen pieniä tarkistuksia, en tee ehdotusta siksi, että pitkä yhteisen kannan odotus olisi musertanut minut, vaan siksi, että olen syvästi vakuuttunut siitä, että neuvoston yhteinen kanta on hyvä kompromissi ja että neuvosto on etääntynyt kauas alkuperäisestä lähtökohdastaan ja tehnyt suuria myönnytyksiä Euroopan parlamentille ja sen ensimmäisessä käsittelyssä esittämille sisältöä koskeville näkemyksille.
Saanen tässä yhteydessä kiittää hyvin lämpimästi myös ensimmäisen käsittelyn esittelijää, kollega Oomen-Ruijtenia. Minusta hänen mietinnöllään parannettiin direktiiviluonnosta merkittävästi. Myös neuvoston ja komission oli hyväksyttävä monet hänen tarkistuksistaan.
Mietintöni perusteluissa olen luetellut hyvin tarkasti, missä kohdin direktiiviä tarkistettiin Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämien näkemysten mukaisesti. Luettelen tässä vain muutamia tärkeitä kohtia: Suhdetta sähköisestä kaupankäynnistä annettuun direktiiviin on selvennetty. Suhdetta Bryssel II -asetukseen ja Rooman yleissopimukseen on selvennetty. Se olisi ehkä voitu muotoilla vieläkin paremmin, mutta oikeudelliselta kannalta suhde on nyt selvä. Direktiiviä voidaan soveltaa kaikkiin kuluttajiin. Rajoittuminen jäsenvaltioissa asuviin kuluttajiin, jota parlamentti arvosteli ensimmäisessä käsittelyssä, on poistettu. Luettelo tiedoista, jotka on asetettava saataville ennen sopimuksen tekemistä, sisältää kaikki parlamentin vaatimat kohdat ja on osittain vieläkin kattavampi.
Juristina minulle on lisäksi ollut erityisen tärkeää, että alun perin mukana ollut sitova harkinta-aika (cooling-off period) on poistettu. Peruuttamisoikeus on nyt yleispätevä oikeus, se ei siis ole voimassa vain tiettyjen ehtojen täyttyessä. Direktiivissä säädetään 14 päivästä, aikaisemmassa komission ehdotuksessa puhuttiin seitsemästä päivästä, parlamentti vaati 30:tä päivää. Voimme kuitenkin helposti hyväksyä peruutusoikeudeksi myös 14 kalenteripäivää. Peruuttamisen seurauksista on säädetty Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämien vaatimusten mukaisesti.
Parlamentissakin suurimmat erimielisyydet koskevat tietenkin sitä periaatteellista kysymystä, noudatetaanko enimmäis- vai vähimmäisharmonisoinnin periaatetta. Tämähän ei ole ensimmäinen kerta, kun kiistelemme täällä näistä kahdesta periaatteesta. Ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti valitsi kuitenkin niukalla enemmistöllä enimmäisharmonisointisuunnitelman. Neuvostossa sitä vastoin oli alun perin verrattain iso enemmistö vähimmäisharmonisoinnin yleisen soveltamisen kannalla. Yhteisen kannan perustana on nyt periaatteessa enimmäisharmonisointi, ja jäsenvaltiot voivat vain tietyissä, tarkoin määritellyissä tapauksissa soveltaa tiukempia säännöksiä, mitä pidän ainoana toteuttamiskelpoisena kompromissina.
Kun lainsäädäntötilanne on sellainen, että esimerkiksi sopimusoikeutta tai myöskään rahoituspalveluita koskevaa aineellista Eurooppa-oikeutta ei ole täysin harmonisoitu, asiaa ei voida ratkaista toisella tavoin tässä direktiivissä. Kun sitten on ratkaistava, kenen on otettava vieraaseen oikeusjärjestykseen liittyvä riski, kuluttajien vai palvelujen tarjoajien, katson, että riski on sittenkin kuluttajan kannalta raskain kantaa, varmasti jopa raskaampi kuin pienen palvelujen tarjoajan kannalta. Direktiivissä säädetään nyt pienien rahoituspalvelujen tarjoajien osalta, että niiden riskiä ja niille aiheutuvia kustannuksia pienennetään siten, että komissio asettaa saataville tiedot eri jäsenvaltioissa voimassa olevista lisämääräyksistä.
Lopuksi haluaisin vedota kaikkiin kollegoihin, jotka ovat tarkistuksillaan antaneet ymmärtää, että he eivät ole valmiita kompromisseihin vaan edellyttävät enimmäisharmonisoinnin ja alkuperämaaperiaatteen toteuttamista kokonaan, ja pyytää heitä vielä miettimään, miten käy, jos päädymme sovittelumenettelyyn, jossa emme todennäköisesti saavuta menestystä, koska vallitsee poliittisesti arkaluonteinen ja hyvin hankalasti saavutettu tasapaino. Lopulta meillä ei ehkä ole lainkaan direktiiviä, ja silloin olemme samassa pisteessä kuin nytkin, nimittäin tilanteessa, jossa määrämaaperiaatetta sovelletaan välittömästi. Silloin olemme hyvin kaukana niistä sisällöllisistä ja ajallisista tavoitteista, joita me itse yhdessä komission kanssa asetimme rahoituspalveluja koskevassa toimintasuunnitelmassa.
Vetoan siksi lopuksi teihin vielä kerran, jotta peruuttaisitte tarkistuksenne ja taipuisitte kompromissiin tai pidättyisitte mahdollisimman pitkälti kannattamasta tarkistuksia.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puhun kollegani Klaus-Heiner Lehnen puolesta, joka on ryhmämme varjoesittelijä. Hänen oli osallistuttava nyt pidettävään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kokoukseen. On valitettavaa, ettei tällaisia yhteentörmäyksiä pystytä ottamaan huomioon keskustelujen käsittelyjärjestyksiä suunniteltaessa, koska nyt on kyseessä valiokuntamme tärkeä lainsäädäntöteksti.
Haluan kiittää jäsen Bergeriä erittäin laajasta ja perusteellisesta työstä ja siitä, että hän sisukkaasti puolusti perustelujaan meille. On sanottava, että meidän ryhmämme ja toivon useiden kollegoiden olevan yhtä mieltä kanssamme on esittänyt direktiiviin useita tärkeitä tarkistuksia. Meidän mielestämme ne heijastavat parlamentin yhteisymmärrystä siitä, että meidän on tärkeää noudattaa työssämme johdonmukaista lähestymistapaa tällä ratkaisevalla alalla ja johdonmukaista lähestymistapaa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan työhön sähköisen kaupankäynnin alalla ja sisämarkkinoiden toteuttamisessa.
Väitän, että parlamentti on ollut täysin johdonmukainen. Komissio ja neuvosto sen sijaan ovat lipsuneet kollegani Oomen-Ruijtenin ensimmäisessä käsittelyssä vakiinnuttamasta suunnasta. Sähköisestä kaupankäynnistä annetussa direktiivissä me vakiinnutimme säännön, jonka mukaan sähköisen kaupankäynnin kaupoissa sovelletaan alkuperämaaperiaatetta. Me noudatimme tätä periaatetta myös rahoituspalvelujen etämyyntiä koskevassa työssämme, jossa me tuimme päättäväisesti talous- ja raha-asioiden valiokunnan kantaa.
Sisämarkkinoiden rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamiseen tähtäävä hanke on tärkeimpiä hankkeita, jonka parissa työskentelemme nyt Lissabonin Eurooppa-neuvoston tavoitteiden mukaisesti ja sellaisen dynaamisen talouden aikaansaamiseksi, joka meidän on luotava koko Euroopan unioniin.
Direktiiviä rahoituspalvelujen etämyynnistä ei ainoastaan sovelleta sähköiseen kaupankäyntiin, vaan se on erittäin tärkeä yhtenäisiin rajat ylittäviin markkinoihin siirryttäessä. Mitä me sitten löydämme ehdotuksesta? Me löydämme neuvoston ehdotuksesta, että 15 jäsenvaltiota voivat ottaa käyttöön vaihtelevia vaatimuksia kahden erittäin tärkeän asian yhteydessä: kuluttajille ennen sopimuksen tekemistä annettavien tietojen ja sopimusten peruuttamisoikeuden yhteydessä. Minkälaiset yhtenäismarkkinat me luomme? Minkälaisen signaalin me annamme neuvostolle ja markkinoille, jos hyväksymme neuvoston ehdotuksen, jossa sallitaan 15 erilaiset ehdot.
Ehdotan, että emme hyväksy tätä kompromissia, kun äänestämme huomenna ja toivon, että parlamentti hyväksyy suosituksemme. Tämä ei ole hyvä kompromissi. Asia voidaan ratkaista vain sovittelussa, mutta meidän on noudatettava johdonmukaisesti parlamentin periaatteita. Ryhmäni puolesta pyydän teitä tukemaan tarkistuksia.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Berger on tehnyt perusteellista työtä ja hallitsee mielestäni asiansa. Direktiivin tavoitteena on luoda yhtenäinen lainsäädäntökehys kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä, jolla täydennetään eri alojen nykyisiä säännöksiä sekä katetaan kysymyksiä, joita yleisessä direktiivissä kuluttajille tarkoitetuista kulutushyödykkeiden etämyynnistä ei ole otettu huomioon.
Käsiteltävä direktiivi helpottaa sisämarkkinoiden toimintaa ja tarjoaa korkean kuluttajasuojan. Kysymys enimmäis- ja vähimmäisharmonisoinnista on askarruttanut meitä, ja asiasta on kuultu toisistaan poikkeavia mielipiteitä. Ratkaisu voidaan mielestäni löytää, jos ainakin jotkin esitykset hyväksytään tai mahdollistetaan se, että tietyistä kysymyksistä voidaan säätää erityisiä sääntöjä.
Enimmäisharmonisoinnin periaate yhdistettynä komission velvollisuuteen saattaa tiedot kansallisten oikeusjärjestysten eroista palvelujen tarjoajien saataville auttaa osittain varsinkin pieniä ja keskisuuria rahoituspalveluyrityksiä, sillä näin supistetaan palvelujen tarjoajien kuluja ja lisätään avoimuutta. Sama periaate säilytettiin myös tärkeässä peruuttamisoikeudessa, poikkeuksena olivat ainoastaan henkivakuutukset ja yksilölliset eläkevakuutukset. 14 päivän määräaika on kompromissiratkaisu komission alun perin esittämän seitsemän päivän ja parlamentin 30 päivän välillä. Myös määräaikojen laskentatavasta on säädetty yhtenäisellä tavalla. Peruuttamisoikeuden yhdenmukaistamisella selkiytetään sisämarkkinoiden käytäntöjä ja parannetaan oikeusvarmuutta.
Tähdennettäköön, että yhteisen kannan mukaan käsiteltävässä direktiivissä on otettava huomioon sähköisestä kaupankäynnistä annetussa direktiivissä 2000/31/EY säädetyt muutokset. Mielestäni ei pidä unohtaa, että lähtömaan tunnustaminen on olennaisen tärkeä asia. Yhteiseen kantaan jäävistä puutteista huolimatta on kuitenkin ilahduttavaa, että siinä pitkälti myötäillään Euroopan parlamentin kantoja.
Yhdyn esittelijään siinä, että direktiivi pitää saattaa voimaan välittömästi. Siksi meidän on vältettävä mahdollisista tarkistuksista aiheutuvaa ajanhukkaa.

Beysen (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän esittelijä Bergeriä hänen tekemästään suuresta työstä - tämä mietintö on saanut parlamentin klassisen kamppailun enimmäis- ja vähimmäisharmonisoinnin välillä leimahtamaan taas kerran liekkeihin. On ehkä hyvä muistuttaa, että komission alkuperäisessä ehdotuksessa pyrittiin hyvin vahvasti rahoituspalvelujen etämyynnin enimmäisharmonisointiin. Neuvostolla sitä vastoin oli asiaan täysin toisenlainen kanta.
On selvää, että komission alkuperäisessä kannassa oli paljon hyvää. Se oli epäilemättä paras ratkaisu sekä rahoituspalvelujen tarjoajien että kuluttajien kannalta. Parlamentin hajaannus estää kuitenkin tämän parhaan ratkaisun ajamisen läpi väkisin. Yhteisessä kannassaan neuvosto haluaa sitä paitsi tehdä poikkeuksia enimmäisharmonisoinnin periaatteeseen. Se on harmillista, sillä kansalliset säännökset voivat tosiaankin olla esteenä sisämarkkinoiden toiminnalle. Vain täydellinen harmonisointi takaa eri laitoksille samat kilpailuehdot ja voi saada kuluttajat luottamaan toisista jäsenvaltioista tarjottaviin palveluihin. Täysharmonisoinnin periaatteeseen tehtävät poikkeukset voivat vakavasti vaikeuttaa sähköistä kaupankäyntiä, koska palveluntarjoajat velvoitetaan silloin ottamaan huomioon 15:n eri oikeusjärjestelmän säännökset. Haluankin vielä korostaa, että kun harmonisointia ei ole saatettu loppuun, sovelletaan periaatteessa alkuperämaaperiaatetta. Siitä aiheutuu paljon haittaa joillekin laitoksille, koska rajoitussäännökset ovat hyvin erilaisia.
Yhteenvetona voin siis todeta, että pidän yhä enimmäisharmonisointia parhaana vaihtoehtona, mutta jälleen kerran on nähty, että politiikka on mahdollisen taidetta. Ehkä onkin parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla. Sanoakseni asian selvemmin: on parempi saada aikaan heikonpuoleinen ratkaisu kuin jäädä kokonaan ilman ratkaisua.

Hautala (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, esittelijämme rouva Berger on varsin vakuuttavasti osoittanut, että neuvoston yhteiseen kantaan sisältyy huomattava joukko parlamentin vaatimuksia ensimmäisestä käsittelystä. Mainitsen nyt tässä vain, että parlamentin vaatimuksesta esimerkiksi direktiiviä sovelletaan kaikkiin kuluttajiin eikä ainoastaan niihin, jotka asuvat jäsenvaltioissa. Myös vaatimukset tiedoista, jotka palvelun tarjoajan on asetettava esille, vastaavat hyvin pitkälle parlamentin vaatimuksia ja niin edelleen, jolloin olen todellakin ryhmäni nimissä valmis vetoamaan parlamenttiin, että se ei nyt tässä asiassa käynnistäisi sovittelua, vaan hyväksyisi tämän yhteisen kannan, joka on monelta osin varsin tyydyttävä.
Voidaan todeta, että nyt ollaan päästy hyvään alkuun kuluttajansuojan takaamisessa rahoituspalvelujen sisämarkkinoilla, ja tästä voidaan varmasti myöhemmin jatkaa. On varsin paikallaan, että nyt sovelletaan minimiharmonisoinnin periaatetta; sehän takaa sen, että kun yhteisötason säädöstä ei vielä ole saatu kaikista asioista ja näkökohdista aikaan, niin jäsenvaltiot voivat poiketa tästä ja mennä pidemmälle. En usko, että sisämarkkinat tästä mitenkään erityisesti tuhoutuvat. Kyllä rahoituspalvelujen rajat ylittävä kauppa saadaan nyt käyntiin, ja alkuvaiheessa tämä on erittäin hyvä kuluttajansuojan taso.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tätä luonnosta on vaikea kuvailla. Minua hämmentää asioiden eteneminen. Miksi? Koska parlamentti ei ole omaksunut eri kerroilla eri kantaa, vaan Euroopan komissio ja neuvostokin ovat yhtäkkiä siirtyneet enimmäisharmonisoinnista vähimmäisharmonisointiin. Jäsen Hautala ja jäsen Beysen saisivat minun puolestani muuttaa mielellään tätäkin luonnosta. Politiikka on tosin mahdollisen taidetta, mutta jos säännöt eivät tällaisenaan tarjoa mitään rahoituspalvelualalle eivätkä kuluttajille, meidän on minun mielestäni valittava toisin.
Arvoisa puhemies, sallinette, että esitän asian vielä kerran tiivistetysti, arvioitte sitten itse. Ja pyytäisin teitä muuttamaan mielenne. Toukokuussa vuonna 1992 tuotiin käsiteltäväksi rahoituspalvelujen myyntiä koskeva direktiiviehdotus. Tässä alkuperäisessä ehdotuksessa olivat mukana myös rahoituspalvelut, siis kaikenlainen etämyynti sekä rahoituspalvelut. Vastareaktioita tuli paljon. Lopulta käsiteltäväksi tuli yhteinen kanta, josta rahoituspalvelut olivatkin kadonneet. Se oli vuonna 1995. Euroopan komissio hyväksyi tämän. Parlamentti yritti saada ne mukaan vielä toisessa käsittelyssä, mutta se ei valitettavasti onnistunut, muutama ääni puuttui. Sitten tuli vihreä kirja vuonna 1997. Parlamentti äänesti jälleen rahoituspalvelujen puolesta; ne olisi pitänyt ottaa mukaan direktiiviin. Äänestimme niiden puolesta. Komissio toi sitten käsiteltäväksi direktiiviehdotuksen, jossa se perustellusti ehdotti enimmäisharmonisointia. Miksi enimmäisharmonisointia? Koska kuluttajan on voitava tehdä ostoksensa missä tahansa Euroopassa samojen sääntöjen mukaan, saatava samat takuut. Lisäksi se on myös hyväksi rahoitusalalle.
Arvoisa puhemies, mitä sitten käykään ilmi? Yhteisessä kannassa on yhtäkkiä valittukin vähimmäisharmonisointi. Vähimmäisharmonisointi turhauttaa markkinoita hirveästi, niin kuin kollegat jo ovat sanoneet. Kehotankin siksi teitä, meitä kaikkia, tutkimaan vielä kerran tarkasti tämän ehdotuksen ensimmäistä parlamenttikäsittelyä - minähän olin silloin vielä esittelijänä - ja kehotan tuomaan tuolloisen ehdotuksen vielä kerran äänestykseen ja antamaan sen neuvoston käsiteltäväksi. Ymmärtääkseni neuvostossakin voitaisiin jo mahdollisesti olla toista mieltä.
Arvoisa puhemies, nyt käsiteltävänä oleva ehdotus ei minun nähdäkseni johda esittelijä Bergerin hyvistä yrityksistä huolimatta mihinkään. Lisäksi luulen, että hyvin monet kollegat, oman ryhmäni lisäksi myös muissa ryhmissä, ovat kanssani samaa mieltä siitä, että kaikki vähimmäisharmonisoinnilla naamioidut kohdat on saatava ehdotuksesta pois, jotta voimme käydä neuvoston kanssa todellisia neuvotteluja.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä, mielestäni olette tehnyt verratonta työtä. Voin vain rohkaista teitä jatkamaan samalla linjalla ja toivoa, että parlamentti on tarpeeksi viisas pysyäkseen lähellä neuvoston kantaa ja että se kaiken kaikkiaan noudattaa sitä uskollisesti. Uskon, että tarvitsemme kiireesti järkevän ratkaisun. En ole samaa mieltä jäsen Harbourin näkemyksestä, jonka mukaan sovittelu olisi tässä tapauksessa oikea etenemissuunta.
Voimme päivittäin seurata rahoituspalvelujen etämyynnin kehitystä, ja tiedämme ne edut ja haitat, joita se voi talouden rahoitukselle aiheuttaa, mutta myös ne riskit, joita kuluttajat voivat joutua ottamaan. Tästä näkökulmasta neuvoston hyväksymä yhteinen kanta olisi järkevin ratkaisu, sillä siinä on mielestäni otettu pitkälti huomioon parlamentin vaatimukset, ja alkuperämaaperiaatteen kohdalla on päästy tyydyttävään tasapainoon, joka turvaa kuluttajansuojan.
Avainkohtana on tietenkin 3 artiklan 4 kohta. Mikäli parlamentti nyt rikkoo neuvostossa saavutetun tasapainon, joutuisimme vahingolliseen tilanteeseen, emmekä vähiten siksi, että tämän tarpeellisen direktiivin mahdollinen voimaantulo viivästyisi. Neuvostossa neuvoteltu ratkaisu koskee mahdollista ristiriitaa ennen sopimuksen tekemistä annettavien tietojen ja sopimuksen sisältämien tietojen välillä: tässä kohdassa siis täsmennetään, että ennen sopimuksen tekemistä annettavien tietojen on oltava yhdenmukaisia itse sopimuksen sisältämien velvoitteiden kanssa. Tämä on tervejärkinen sääntö, jota kannatamme.
Artiklassa ei suinkaan tarkoiteta kaikkia ennen sopimuksen tekoa annettavia tietoja, vaan ainoastaan sopimusvelvoitteisiin liittyviä tietoja, ja artiklan ainoana tarkoituksena on varmistaa, että tiedot ovat keskenään yhdenmukaiset. Sanon vielä kerran, että tämä on tervettä logiikkaa, joka saa täyden kannatuksemme.
Lopuksi toteaisin, että käsittääkseni komissio on itsekin myöntänyt, että neuvoston ratkaisu täsmää sähköistä kaupankäyntiä koskevien aiempien tekstien kanssa. Me luonnollisesti kannatamme komission näkemystä ja toivomme, että järki vie voiton parlamentissakin.

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ongelmana, josta nyt keskustelemme, ei ole esittelijä Berger, ongelmana on neuvosto, ongelmana on tavoitteiden ja todellisuuden välinen ristiriita, jonka olemme kokeneet jo usein aikaisemminkin. Komissio ja neuvosto ovat samoin kuin parlamenttikin asettaneet tavoitteekseen luoda yhtenäiset oikeussäännöt sähköiseen kaupankäyntiin, jonka on tarkoitus tulevina vuosina jouduttaa Euroopan rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä tuntuvasti ja vahvistaa Euroopan rahoituspalvelualan maailmanlaajuista kilpailukykyä.
Minun mielestäni ja meidän mielestämme käsiteltävänä olevassa rahoituspalvelujen etämyynnistä annettua direktiiviehdotusta koskevassa neuvoston yhteisessä kannassa on pyritty tähän tavoitteeseen, yhtenäisten eurooppalaisten sisämarkkinoiden luomiseen, vain epätyydyttävästi. Vaatimustemme ja täytäntöönpanon välillä ammottaa iso kuilu, mistä on mielestäni haittaa kaikille asianosaisille, mielestäni myös asianomaisille kuluttajille. Kun otetaan huomioon käsiteltävänä olevan direktiiviehdotuksen tavoite, korkeatasoisen kuluttajansuojan takaaminen rahoituspalvelujen vapaan liikkumisen varmistamiseksi, jäsenvaltioiden ei pitäisi saada mahdollisuutta panna täytäntöön muita määräyksiä tai laaja-alaisempia määräyksiä tällä direktiivillä yhdenmukaistetuilla aloilla.
Mainitsen esimerkin siitä, miksi vaadin tätä. Peruuttamismahdollisuuden tunnustaminen sellaisten sopimusten yhteydessä, jotka täytetään sopimuksen tekemisestä alkaen, on ristiriidassa sellaisen välittömän kattavuuden kanssa, jonka myöntämistä kuluttajat pitävät omaisuusvahinkovakuutusten alalla hyvin tärkeänä. Nykyisessä muodossa säännös voisi vaikuttaa kielteisesti kuluttajille tarjottaviin palveluihin. Sisämarkkinoilla tarvitaan yhdenmukaisia sääntöjä, eikä tavoitteelta saa viedä pohjaa erilaisilla kansallisilla säännöillä. Siksi pyydämme teitä kannattamaan tarkistuksiamme.

Lechner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, hyvät kollegat, ensimmäiseksi haluaisin kiittää kollega Bergeriä hänen laajasta, ansiokkaasta työstään ja myös kollegoja heidän myötävaikutuksestaan. On lausuttu monia tosia sanoja ja toiston välttämiseksi haluan rajoittua vain direktiivin yhden ulottuvuuden käsittelyyn.
Kuluttajansuoja pyritään toteuttamaan lähinnä kahden välineen avulla: ensiksi peruuttamisoikeuden ja toiseksi laajojen tiedotusta koskevien velvoitteiden, neuvojen ja ohjeiden avulla. Ensi näkemältä tuntuu tietenkin siltä, että tällaiset oikeudet suojelevat kuluttajaa. Toisaalta - ja monesti niin on varmaankin pakko olla - järjestelyssä on myös heikot kohtansa. Lukeeko kuluttaja tiedotteet? Ottaako hän ne huomioon? Ymmärtääkö hän ne? Peruuttaako hän todellakin vai eikö voi käydä niinkin, että hän antaa houkutella itsensä allekirjoittamaan kevytmielisesti eikä siitä huolimatta jälkikäteen enää pura sopimusta?
Toisaalta sopimusten pitävyys on myös talouselämän ja oikeudellisen yhteisön edun mukaista, ja - kollega Karas mainitsi tästä vastikään esimerkin - kuluttajillekin on tietyissä tapauksissa etua sopimuksen välittömästä täyttämisestä. Sanon tämän siksi, että näiden näkökohtien valossa notaarin varmennus merkitsee parempaa kuluttajansuojaa kuluttajien antamien ilmoitusten yhteydessä niissä tapauksissa, joissa siitä on säännöksiä. Varmennus sisältää ensinnäkin varoituksen jo menettelyn ansiosta, koska kuluttajalla on harkinta-aikaa. Toiseksi se sisältää myös kolmannen osapuolen, puolueettomuuteen velvollisen ulkopuolisen antamaa neuvontaa, ja se sisältää jopa vahingonkorvausvastuun, nimittäin siinä tapauksessa - niinkin voi tietysti käydä - että neuvontaa ei ole annettu asianmukaisesti. Samalla se kuitenkin yhdistää nämä kohdat asiakirjojen oikeusvoiman, sopimusten pitävyyden ja oikeusvarmuuden antamisen tuomiin etuihin. Tältä osin varmennus merkitsee, kuten sanottu, minun nähdäkseni parempaa kuluttajansuojaa niissä tapauksissa, joissa siitä on säädetty. Varmennus ei tietenkään ole mahdollinen kaikissa tapauksissa, ei varsinkaan jokapäiväisessä kaupankäynnissä suurten joukkojen kanssa. Siksi olen sitä mieltä ja toivon teidänkin omaksuvan sen kannan, että silloin, kun kansallisissa säännöksissä säädetään kuluttaja-asioihin liittyvästä varmennuksesta, nämä säännökset on katsottava riittäviksi, koska ne merkitsevät parempaa kuluttajansuojaa.

Byrne
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi vahvistaa, että komissio tukee neuvoston yhteistä kantaa ja yhtyy esittelijänne Bergerin alkuperäiseen suositukseen, että parlamentin pitäisi hyväksyä yhteinen kanta sellaisenaan.
Kannatamme kuitenkin esittelijä Bergerin ja jäsen Lehnen ehdottamia tarkistuksia - tarkistuksia 43 ja 44 - ja kehotan parlamenttia hyväksymään yhteisen kannan, johon tehdään ainoastaan nämä tarkistukset. Keskeytän asian käsittelyn hetkeksi ja kiitän esittelijä Bergeriä hänen tämän tekstin parissa tekemästään kovasta työstä sekä myös jäsen Lehneä heidän sekä minun että yksikköjeni kanssa tekemästään yhteistyöstä ja kovasta aherruksesta.
Uskomme, että yhteinen kanta on tasapainoinen ratkaisu, joka parantaa muutettua ehdotustamme ja joka pitkälti täyttää parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämät toiveet. Yhteiseen kantaan sisältyvät nimenomaan täysin yhdenmukaistetut ja yksityiskohtaiset yleistä tiedotusta koskevat velvoitteet, kirjallisen vahvistuksen periaate, peruuttamisoikeus muutamin poikkeuksin, valittujen maksuvälineiden käyttäjän suoja ja riitojen ratkaisu.
Direktiivi täydentää ja tukee sähköisestä kaupankäynnistä annettua direktiiviä ottamalla käyttöön uuden kuluttajien suojatoimien turvaverkoston. Direktiivi sopii myös sellaisten lainsäädäntätoimien laajaan kehykseen, joiden tarkoituksena on avata sisämarkkinat rahoituspalvelujen myyntiä varten.
Haluaisin kommentoida 50:tä ehdotettua tarkistusta. Käsittelen ensin tarkistuksia 9, 10, 11 ja 37, joissa ilmaistiin parlamentin jäsenten huolestuneisuus välittäjien asemasta direktiivissä. Yhteisessä kannassa palvelujen tarjoaja on määritelty ainoastaan sopimuksen perusteella toimivaksi palvelujen tarjoajaksi, ja määritelmä on tarkoin harkittu. Käsitteiden "välittäjä" ja "asiamies" mukaanotto edellyttäisi eri rahoituksen välittäjäluokkien toiminnan tarkkaa rajaamista sekä palvelujen tarjoajien ja välittäjien tai asiamiesten välisen suhteen perusteellista selvittämistä.
Kuten johdanto-osan 19 kappaleessa todetaan, se ei ole mahdollista kaikkiin rahoituspalveluihin sovellettavassa yleisluonteisessa ja monialaisessa direktiivissä. Voin vahvistaa, että sopimuksen perusteella toimivan palvelujen tarjoajan toiminta suorassa kontaktissa asiakkaisiin ei kuulu direktiivin soveltamisalaan. Direktiiviä sovelletaan organisoituihin etämyyntijärjestelmiin eikä suorassa kontaktissa tapahtuvaan myyntiin, jossa harjoitetaan satunnaista etätoimintaa.
Käsittelen nyt tarkistuksia, joita ei voida hyväksyä, koska niissä arvostellaan yhteisen kannan perusajatuksia. Käsittelen ensin 3 artiklan 4 kohdan oletettua vaikutusta sähköisestä kaupankäynnistä annettuun direktiiviin ja erityisesti alkuperämaaperiaatteeseen. Yhdyn täysin jäsen Berèsin aikaisemmin juuri tätä kohtaa käsittelevässä puheenvuorossa esittämiin näkemyksiin.
Komissio uskoo vahvasti, että yhteisessä kannassa luodaan sellaisia sääntöjä, jotka täydentävät sähköisestä kaupankäynnistä annettua direktiiviä ja siinä olevia aukkoja. Niiden ohella 3 artiklan 4 kohta on keskeinen. Tarkistuksessa 13 ehdotetaan 3 artiklan 4 kohdan poistamista. Tarkistus johtuu mielestäni artiklan väärin tulkitsemisesta. Kyseinen kohta tuo tarpeellisen selvennyksen erääseen sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin tärkeään kohtaan. Artiklassa todetaan, että kuluttajalle ennen sopimuksen tekemistä annettavien tietojen on oltava itse sopimukseen sovellettavien säännösten mukaisia. Tämä on järkevää sekä lainsäädäntöä että käytäntöä ajatellen.
Sopimusvelvoitteisiin ei sovelleta alkuperämaaperiaatetta, ja 3 artiklan 4 kohdassa yksinkertaisesti viitataan sitä lainatakseni "otaksuttavasti sovellettavaan" lainsäädäntöön, jolla tavallisesti tarkoitetaan määränpäävaltion lainsäädäntöä. Kukaan hyvämaineinen palvelujen tarjoaja ei antaisi kuluttajille väärää tietoa heidän tulevan sopimuksensa sisällöstä sillä verukkeella, että tiedot olivat alkuperämaan eikä määränpäävaltion sääntöjen mukaisia. Artikla kattaa lisäksi vain ennen sopimuksen tekemistä annettavat tiedot, jotka mahdollisesti sisältyvät myöhemmin sopimukseen. Se ei kata kaikkia sellaisia tietoja, jotka annetaan ennen sopimuksen allekirjoittamista mutta jotka eivät myöhemmin sisälly itse sopimukseen.
Lisäksi 3 artiklassa mainitut tiedot on annettava ja osoitettava kuluttajalle henkilökohtaisesti. Näin ollen kyseeseen eivät tule sellaiset tilanteet, joissa palvelujen tarjoaja antaa yleisiä tietoja epämääräiselle vastaanottajajoukolle.
Toinen huolenaihe on toive enimmäisharmonisoinnin hyväksymisestä.
Tarkistuksessa 3 ehdotetaan johdanto-osan 19 kappaleen poistamista ja tarkistuksessa 5 oleellista muutosta johdanto-osan 13 kappaleeseen. Tarkistuksissa 26, 27 ja 28 vaaditaan 4 artiklan 2-4 kohdan poistamista ja tarkistuksessa 25 perusteellista muutosta 13 artiklaan. Olen eri mieltä näistäkin tarkistuksista.
Sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin täytäntöönpanokausi päättyi tämän vuoden tammikuussa. Etämyyntiä koskevan direktiivin hyväksymisen jälkeen on vielä kahden vuoden pituinen täytäntöönpanokausi. Niinpä online-tapahtumissa ennen sopimusta annettaviin yleisluonteisiin tietoihin sovelletaan alkuperämaaperiaatetta direktiivin säännösten täytäntöönpanoaikana.
Kuluttajien luottamuksen kannalta olisi täysin hyödytöntä, jos tämän kauden havaittaisiin johtavan tai jos sen havaitaan todellakin johtaneen kuluttajansuojavaatimusten alenemiseen yhdessäkin jäsenvaltiossa. Tämän estämiseksi johdanto-osan 9 kappaleessa muistutetaan, että monilla aloilla edellytetään korkean kuluttajansuojan tason lähentämistä tai yhdenmukaistamista rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman mukaisesti. Kuluttajansuojan taso ei saa alentua, ennen kuin tällainen yhdenmukaistaminen toteutuu. Mikäli tarkistuksessa 5 ehdotettu kohta poistettaisiin, johdanto-osan kappaleen asiasisältö ei pitäisi enää paikkaansa. Jotkin direktiivin kohdat, kuten 10 artikla, jättävät jäsenvaltioille hieman liikkumavaraa yhdenmukaistetussa kehyksessä.
4 artiklan 2 kohdassa esitetään, että jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuus määrätä lisää tiedotusvelvoitteita. Vuonna 2000 laatimansa tiedotusvelvoiteluettelon perusteella komissio päätteli tämän säännöksen olevan välttämätön. Rahoituspalvelualan tiedotusvelvoitteet ovat moninaisia ja monimutkaisia; niitä säännellään osittain yhteisön lainsäädännöllä ja toistaiseksi osittain kansallisella lainsäädännöllä. Eri sektoreilla on tehty jo paljon ennen sopimuksen tekemistä annettavien tietoja koskevien velvoitteiden yhdenmukaistamiseksi. On kuitenkin selvää, etteivät tiedotusvaatimukset voi vielä perustua pelkästään yhteisön lainsäädäntöön.
Tarkistuksessa 26 ehdotettu 4 artiklan 2 kohdan poistaminen - oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta tosin jo torjui sen - estäisi jäsenvaltioita sääntelemästä tiedotusvelvoitteita varsinkin sellaisissa asioissa, joista yhteisön lainsäädännössä ei ole annettu minkäänlaisia säännöksiä, ja estäisi käytännössä tärkeät kansalliset kuluttajansuojaa koskevat säännöt. Kunnes saadaan aikaan suurempi yhdenmukaistaminen, jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön tiukempia säännöksiä. Toisin kuin tarkistuksissa 27 ja 28 esitetyissä ehdotuksissa, kaikki lisäsäännökset on kuitenkin annettava 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun avoimuusmenettelyn mukaisesti, ja tämä pitää säilyttää.
Tarkistuksessa 25 esitetään 13 artiklan lopussa olevan ilmauksen "mahdollisuuksiensa mukaan" poistamista. Tämä kohta sisältyy yleisdirektiivin vastaavaan artiklaan. Se ei ole mikään vähimmäislauseke, vaan se kuvastaa kaikkien jäsenvaltioiden tilannetta. Jos se poistettaisiin, postialan toimijoiden olisi esimerkiksi pakko rikkoa postisalaisuutta.
On lisäksi jo liioiteltua yhdenmukaistamista, jos direktiivi pyritään muuttamaan asetukseksi, kuten tarkistuksessa 49 vaaditaan, ja jos tämän täytäntöönpanon määräaika yritetään vahvistaa jo ennen kuin direktiivi on hyväksytty, kuten 50 artiklassa ehdotetaan.
Tarkistuksissa 6 ja 8 ehdotetaan notaarin avustamana tehtyjä sopimuksia. Notaarin osallistuminen rahoituspalveluja koskevan etäsopimuksen tekoon riistäisi kuluttajalta hänen direktiivissä määrätyt perusoikeutensa, eikä sitä selvästikään voida hyväksyä. Näihin oikeuksiin kuuluvat sellaiset tiedot, joita ainoastaan palvelujen tarjoaja voi antaa, esimerkiksi tiedot, jotka koskevat tuotteen laatua ja vaaroja, suojaa maksukorttien väärinkäyttötapauksissa ja suojaa sellaisissa tapauksissa, joissa palveluja ja yhteydenottoja ei ole pyydetty. Kiinnitysluottoja koskevan peruuttamisoikeuden poisjättäminen, mitä ehdotetaan tarkistuksissa 20, 22, 30 ja 32, sekä harkintaoikeuden estäminen tarkistuksessa 31 vähentäisivät merkittävästi jäsenvaltioiden kuluttajansuojaa.
Lisäksi, vaikka tarkistuksessa 20 esitetty kiinnitysluoton määritelmä on sama kuin teollisuuden ja kuluttajien edustajien vuonna 2001 neuvottelemissa asuntolainatietoja koskevissa menettelysäännöissä, kansallinen lainsäädäntö menee jälkimmäisen määritelmän edelle. Kuluttajansuojaa vähentäisivät myös tarkistuksen 42 mukainen vakuutuspalveluita koskevaan maksuvelvoitteeseen sovellettavien valinnaisten poikkeussääntöjen estäminen ja tarkistuksessa 33 vaaditut rajat.
Joissakin tarkistuksissa ehdotetaan sellaisia säännöksiä, joita ei voida hyväksyä yksinkertaisesti niiden sisällön vuoksi. Tarkistuksessa 12 pyritään ottamaan käyttöön erityinen luoton määritelmä. Siten yritetään luullakseni ratkaista tavaroiden etämyynnistä annetun direktiivin - direktiivin 97/7/EY - täytäntöönpano-ongelma eräässä jäsenvaltiossa. Kaikki yleisdirektiiviin liittyvät ongelmat pitäisi ratkaista sen eikä tämän lainsäädäntätoimen yhteydessä.
Tarkistuksessa 15 ehdotetaan niin kutsuttua "auringonlaskun lauseketta": määräaikaa, jonka jälkeen kuluttaja ei voi enää vedota peruuttamisoikeuteen. Tällöin kuluttajaa rangaistaisiin palvelujen tarjoajan velvollisuuksien laiminlyönnistä.
Tarkistuksessa 17 peruuttamisoikeuden ulkopuolelle jätettäisiin sellaiset sopimukset, joiden täytäntöönpano on alkanut kuluttajan suostumuksella ennen peruuttamisajan päättymistä.
Tavaroiden etämyynnistä annetun yleisdirektiivin mukaan (97/7/EY) kuluttaja menettää peruuttamisoikeutensa, mikäli hän hyväksyy sopimuksen täytäntöönpanon alkamisen. Tässä direktiivissä sen sijaan määrätään, että jos kuluttaja peruuttaa sopimuksen, hänen täytyy maksaa ennen peruuttamista saamistaan palveluista.
Tarkistus 17 tekee tarkistuksesta 7 merkityksettömän. Se olisi kuitenkin ristiriidassa Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä omaksuman kannan kanssa, sillä parlamentti äänesti silloin tähän artiklaan sisältyvien periaatteiden puolesta.
Tarjottujen palvelujen maksua koskeva tarkistus 23 sekoittaa kuluttajien ja palvelujen velvoitteet. Kuluttajien on maksettava saamistaan palveluista, mikäli he peruuttavat sopimuksen. Vakuutussopimus on tästä hyvä esimerkki. Palvelujen tarjoajien on palautettava kaikki perimänsä maksut kuluttajan peruuttaessa sopimuksen esimerkiksi silloin, kun sopimus on tehty sijoitustarkoituksessa.
En ole vakuuttunut hiljaista uudistamista koskevien tarkistusten 24 ja 48 tarpeesta. Alkuperäisiä palvelusopimuksia ja samantapaisia peräkkäisiä toimituksia koskeva 1 artiklan 2 kohdan säädös kattaa hyvin siihen tehdyssä tarkistuksessa korostuvan huolenaiheen.
Tarkistuksessa 35 todistustaakkaa koskevista säännöksistä tehdään sitovia. Siinä ei oteta huomioon sitä tosiasiaa, ettei jäsenvaltioiden siviilioikeudet ole yhdenmukaisia. Puhelinyhteydenottoa koskevista tiedotusvelvoitteista laaditun lyhennetyn luettelon vastaanottamiseen ei 46 artiklan mukaan tarvita kuluttajan selkeää suostumusta; tämä korvataan siinä viittaamalla tietojen vahvistusta koskeviin sääntöihin. Tämä heikentäisi oleellisesti direktiivissä perustettua kuluttajansuojaa.
Olen käsittelyt nyt kaikkein tärkeimmät tarkistukset. Loput tarkistukset - tarkistukset 1, 2, 4, 7, 14, 29, 34, 36, 38-40, 45 ja 47 - eivät joko ole yhtä täsmällisiä kuin yhteinen kanta tai ne eivät tuo siihen mitään parannuksia.
Nyt on kiireellinen tarve täyttää aukot ja luoda oikeusvarmuus, jonka tämä direktiivi tarjoaa. Direktiivistä on neuvoteltu vuodesta 1998 lähtien. Sen epäonnistumisesta eivät hyödy yritykset eivätkä kuluttajat. Kehotan teitä noudattamaan esittelijänne ja muiden direktiivin hyväksymistä vaativien puhujien esimerkkiä ja hyväksymään direktiivin mahdollisimman pikaisesti ainoastaan ehdotetuilla kompromissitarkistuksilla. Kiitoksia tarkkaavaisuudestanne.

Puhemies.
 Jäsen Oomen-Ruijten pyysi puheenvuoroa. Jäsen Oomen-Ruijten, emme aloita keskustelua! Käsittääkseni haluatte kuitenkin esittää kysymyksen komissiolle.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tepä sen sanoitte: tämä on keskustelu, mutta tämä ei ole ollut mikään keskustelu. Olen 14 minuuttia kuunnellut melkeinpä puhuvaa nukkea, joka on selittänyt, miksi mikäkin tarkistus kelpaa tai ei kelpaa. Komission jäsen ei ole mitenkään selittänyt, miksi hän on neljä kertaa puoltanut enimmäisharmonisointia mutta on silti tullut tänne 14 minuutiksi kertomaan, että ei pidä hyväksyä useita tarkistuksia, joilla tavoitellaan juuri sitä. Siihen, mitä me olemme täällä täysistunnossa sanoneet, ei ole vastattu.

Puhemies
Hyvä on. Äänestämme huomenna, ja kukin toimii oman harkintansa mukaan, kuten useat kollegat ovat todenneet.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Bouwmanin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0143/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta (14854/1/2001 - C5-0070/2002 - 2001/0006(COD)).

Bouwman (Verts/ALE)
. (NL) Esityslistalla on nyt direktiivi, joka tunnetaan maksukyvyttömyysdirektiivin nimellä, mutta se on toki direktiivi, jossa on kyse työntekijöiden suojasta, työntekijöiden sosiaalisesta suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa ja silloin, kun jäljellä ei enää ole tarpeeksi tai lainkaan varoja palkkarästien maksamiseen. Maksukyvyttömyysdirektiivi tarjoaa työntekijöille tärkeää suojaa silloin, kun heidän työnantajallaan on taloudellisia ongelmia. Nykyinen direktiivi on direktiivi numero 987 vuodelta 1980.
On selvää, että maksukyvyttömyysdirektiivi estää sen, että työntekijät joutuvat riitelemään velkojien kanssa maksurästeistä. Sen sijasta he voivat hyödyntää tämän maksukyvyttömyysdirektiivin tarjoamia ratkaisuja. Kyseessä on direktiivin tarkistaminen, mikä tässä tapauksessa tarkoittaa, että tehdään kaksi hyvin tärkeää parannusta, ja direktiivin sisältöön me olemme joka tapauksessa jo tyytyväisiä.
Muutokset sisältävät sen, että tämän uuden direktiivin soveltamisalaan kuuluvat myös osa-aikaiset työntekijät, työntekijät, joilla on määräaikainen sopimus ja vuokratyöntekijät. Moni kohta perustuu sellaisiin työntekijöitä koskeviin direktiiveihin, jotka ovat olleet olemassa jo pitkään ja jotka ovat syntyneet yhteiskunnallisen vuoropuhelun kautta. Kyse on uudesta työntekijäryhmästä, ja on tärkeää, että kiinnitämme siihen huomiota etenkin työmarkkinoiden joustavoitumisen kehittymistä ajatellen ja sitä ajatellen, miten välttämätöntä joustavoituminen on, kun otetaan huomioon esimerkiksi sellaiset prosessit kuin Lissabon ja niin edelleen.
Toiseksi tehdään selväksi, milloin, millä tavoin ja missä valtiossa direktiiviä sovelletaan sellaisissa tilanteissa, joissa yrityksillä on toimintaa useissa eri valtioissa. Tämä on ilman muuta hyvin tärkeää, koska Espanjan, esimerkiksi viimevuotisen Telefonica-yhtiön tapauksen, lisäksi myös saksalaisissa yrityksissä, kuten Holzmanissa ja Kirchissä, nähdään varmasti vähitellen selvästi, mitä tilanne merkitsee työntekijöiden kannalta. Vuonna 2001 maksukyvyttömyyden vuoksi työttömiksi joutuneiden ihmisten määrä kasvoi pelkästään Euroopassa voimakkaasti. Kaiken kaikkiaan 1,4 miljoonaa ihmistä joutui kohtaamaan nämä ongelmat työnantajan konkurssin vuoksi. On tietenkin selvää, että tähän liittyy hyvin monia muitakin asioita.
Ensimmäisessä käsittelyssä - sillä nyt on kyse toisesta käsittelystä - hyväksyttiin useita Euroopan parlamentin tarkistuksia, erityisesti tarkistus, joka koski sen mahdollisuuden rajoittamista, että eri ryhmiin kuuluvat työntekijät voidaan jättää direktiivin ulkopuolelle, ja tarkistus, jonka perusteella ei enää voida soveltaa työsopimuksen vähimmäisvoimassaoloajan kynnysarvoa ja maksaa direktiivin mukainen korvaus vasta sen jälkeen. Lisäksi jo tuolloin oletettiin, että hyväksyttäisiin organisaatiota ja rahoitusta koskeva luku, vanhan direktiivin 5 artikla. Neuvosto lisäsi tähän vielä myöhemmissä neuvotteluissa, että käytännön maksukyvyttömyys hyväksytään, minkä lisäksi on sovittu, että työntekijä voi vaatia maksamatonta palkkaa järjestelmästä, jos tästä on säädetty kansallisessa lainsäädännössä. Lopuksi neuvoston toisen käsittelyn ja erityisesti yhteisen kannan yhteydessä on sovittu enimmäismäärien soveltamisesta tai soveltamatta jättämisestä kokonaisuudessaan.
Tässä yhteydessä on tärkeää, että koska työmarkkinoiden kehitys ei pysähdy, olemme esittäneet kysymyksiä, jotka koskevat kaikenlaisia uusia työntekijäryhmiä, joista on puhuttu jo pitkään ja joita varten haluaisimme oikeastaan määritelmät työnantajalle, työntekijälle, itsenäiselle ammatinharjoittajalle ja itsenäiselle ammatinharjoittajalle, jolla ei ole henkilökuntaa. Pyysimme siksi soveltamaan tätä direktiiviä tiettyihin itsenäisiin ammatinharjoittajiin, joita ei aikaisemmin ollut mainittu, kuten sellaisiin itsenäisiin ammatinharjoittajiin, joilla ei ole henkilökuntaa, oppisopimussuhteessa koulutettaviin, etätyön tekijöihin ja niin edelleen. Halusimme välttää sovittelumenettelyn, jos vain saisimme sekä komission että neuvoston myöntymään siihen, että koko tämän tilanteen laillistamiseen liittyvää prosessia nopeutettaisiin. Lopulta sovittiin, että komissio tekee sekä jäsenvaltioissa että ehdokasvaltioissa tutkimuksen niin kutsutuista työn uusista muodoista ja uudenlaisista työsuhteista. Minusta tämä on merkittävä edistysaskel. Edelleen olemme sopineet, että kun tutkimus julkistetaan, mikä tapahtuu puolen vuoden kuluessa, työllisyys- ja sosiaalivaliokunta ja Euroopan komissio järjestävät yhdessä kuulemisen, jossa keskustellaan selvityksestä, minkä jälkeen katsotaan, missä määrin kaikkien näiden ongelmien ratkaisemiseen tarvitaan direktiivejä, puitedirektiivejä ja muita sellaisia keinoja. Vielä kerran: olen korostanut, että puhumme uuden ja entistä laajemman eurooppalaisen työlainsäädännön välttämättömyydestä, joka on vielä selvempää jatkuvasti joustavoituvia työmarkkinoita ajatellen. Arvoisa puhemies, vielä yksi lyhyt huomautus tarkistuksesta 6, jonka olemme peruuttaneet siitä yksinkertaisesta syystä, että sitä ei tarvita, kun otetaan huomioon neuvoston yhteinen kanta.
Haluan vielä kerran kiittää neuvostoa, komissiota ja kollegojani yhteistyöstä, jonka avulla olemme onnistuneet estämään sen, että olisimme joutuneet jatkomenettelyyn, sovitteluun, ja jonka avulla olemme siitä huolimatta saaneet aikaan hyviä sopimuksia. Toivon komission jäseneltä lausuntoa.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, normaalitapauksissa työntekijän pääasiallisena - ja monesti myös ainoana - tulonlähteenä itsensä ja perheensä elättämiseksi ovat hänen työstään saamat tulot, eli hänen palkkansa.
Tämän vuoksi palkkaturvajärjestelmässä, niiden järjestelmien lisäksi, jotka helpottavat oleellisesti palkkojen maksamista velallisen yrityksen reaaliomaisuudesta, yhteisön lainsäätäjä takaa erityisesti työntekijöiden palkkojen maksamisen työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa julkisen järjestelmän avulla, josta vastaa usein julkishallinnollinen elin. Tämä oli direktiivin 80/987/ETY päätavoite: taata yhteisössä työntekijälle vähimmäistason suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa.
On totta, että tämän direktiivin täytäntöönpanossa oli hyvin paljon ongelmia, jotka liittyivät sekä maksukyvyttömyyden käsitteeseen direktiivin yhteydessä että tarpeeseen määrittää järjestelmän vastuuta koskevaa ajallista ja määrällistä rajoittamista. Lisäksi oli ongelmia, jotka liittyivät rajatylittävien tilanteiden ja maailmanlaajuistumisen yhä lisääntyviin seurauksiin - kuten esittelijä sanoi - sekä tarpeeseen mukauttaa tämä direktiivi aikaisempiin direktiiveihin tai tarpeeseen yksinkertaistaa sääntöjä, jotka koskevat palkkasaatavien maksamista. Kaikkia näitä ongelmia yritetään ratkaista tällä muutoksella.
Yhteisen kannan tekstin muutokset vahvistavat direktiiviin sisältyvää työntekijöiden suojaamisen tavoitetta, ja uskon niiden merkittävästi edistävän asiaa. Muutamia käsitteitä olisi vielä tarpeen tarkentaa ja selventää, kuten olisi toivottavaa. Nämä käsitteet pitäisi siis määritellä tarkemmin (mikä johtuu varmaankin siitä, että yhteiskunnallinen todellisuus on aina hieman lainsäädäntöä edellä), kuten esimerkiksi työntekijän käsite, jotta se kattaisi kaikki todelliset työntekijämuodot ja tuotannon keskittämisestä tai ulkoistamisesta aiheutuvat ongelmat, sekä palkkatyöntekijän ja taloudellisesti riippuvaisen työntekijän käsitteiden ero tai palkkaturvajärjestelmän moitteettoman käytön käsite.
Enimmäkseen voimme kuitenkin olla tyytyväisiä, että olemme päässeet tähän vaiheeseen. Mielestäni komission, parlamentin ja neuvoston huoli tästä aiheesta Espanjan puheenjohtajakaudella osoittaa, että "enemmän Eurooppaa" on mahdollinen tavoite, ja lisäksi se osoittaa ehdokasvaltioille sen tien, jota niiden on kuljettava päästäkseen entistä sosiaalisempaan Eurooppaan.
Näin ollen minun pitänee lopuksi onnitella esittelijää siitäkin huolimatta, että kaiken kaikkiaan, periaatteessa, hän ei ole saavuttanut kaikkia toivottuja tavoitteita. Kaikesta huolimatta hiljaa hyvä tulee, ja nyt kun on pian kulunut 52 vuotta siitä päivästä, jolloin Euroopan voidaan sanoa aloittaneen taipaleensa, on ehkä syytä sanoa, että Eurooppaa rakennetaan hitaasti, kivi kiveltä, mutta, arvoisa komission jäsen, on myös lisättävä, että sosiaaliset kysymykset tulevat lopulta ottamaan sen paikan, minkä ne ansaitsevatkin tässä Euroopassa, jota rakastamme.

Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää lämpimästi siitä, miten erinomaisesti hän on käsitellyt tätä tekstiä. Se hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti, ja koska hän on käsitellyt asiaa niin taitavasti, näyttää siltä, että se saadaan päätökseen epävirallisissa neuvotteluissa Espanjan puheenjohtajakaudella. Kuten hän sanoi, komission selkeän sitoumuksen ansiosta näihin epävirallisiin neuvotteluihin sisältyy julkilausuma taloudellisessa riippuvuussuhteessa tai alisteisessa asemassa olevien työntekijöiden tilanteesta - tämä ei ole kovin tyylikäs ilmaus, mutta me kaikki tiedämme, millaisista työntekijöistä on kysymys.
Me kaikki tiedämme ongelman, että kokopäivätyötä tekevien vakituisten työntekijöiden, yritysten ydinhenkilöstön määrä vähenee jatkuvasti kaikkialla Euroopan unionissa ja että ydintä ympäröivät epämuodollisemmat työsuhteet yleistyvät. Ehdotetussa direktiivissä maksukyvyttömyystilanteissa tarjottavaa suojaa laajennetaan koskemaan osa-aikaisia ja määräaikaisia työntekijöitä, mutta mikä on vuokratyöntekijöiden tilanne? Entäpä itsenäiset ammatinharjoittajat, jotka ovat työntekijöiden kaltaisessa asemassa mutta joilla ei ole työsopimusta? Entäpä sellaiset työntekijät, joiden työ perustuu tietyillä Euroopan unionin alueilla yhä suositumpiin "nollatuntisopimuksiin" (sopimuksiin, joissa työntekijän tuntimäärää ei ole määritelty tai joissa tunnit on määritelty, mutta työntekijää ei kutsuta töihin)? Tämä kaikki on osa laajaa lähestymistapaa, jolla on meidän mielestämme tarkoitus tasapainottaa työpaikkojen ja yritysten joustavuutta ja turvallisuustasoa yrityksen sisäisten ja eri yrityksissä vuorottelevien työntekijöiden välillä.
Me PSE-ryhmän jäsenet uskomme vakaasti, että vain tällä tavalla kaikki työntekijät pääsevät osallisiksi muutosprosessista. Muuten tämä muutos estyy. Asiassa edistymisestä meille on esimerkkinä vastikään sovittu pitkiä matkoja ajavien kuljettajien työaikoja koskeva direktiivi, jonka soveltamisalaan itsenäiset ammatinharjoittajatkin kuuluvat.
Kuten esittelijä sanoi, komission on sitouduttava viemään tekeillä oleva tutkimus päätökseen ja järjestämään parlamentin kanssa yhteinen kuulemistilaisuus sekä toteuttamaan sen jälkeen lainsäädäntä- tai muita toimia. Tässä on mielestämme kyse kokonaisvaltaisesta ennakoivasta ja yhteiskunnallisesti hyväksyttävästä lähestymistavasta teollisen muutoksen hallintaan. Me PSE-ryhmän jäsenet olemme kehottaneet tämän vaalikauden alusta lähtien nykyaikaistamaan siirtomenoja ja maksukyvyttömyyttä koskevaa lainsäädäntöä ja todellakin neuvottelemaan eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevan direktiivin muodosta. Toivomme komission ryhtyvän vielä toteuttamatta oleviin muutostoimiin mahdollisimman pian.
Omassa vaalipiirissäni oli hiljattain hyvä esimerkki, kun Viasystems-niminen yritys rekisteröityi ulkomailla ennen kuin ilmoittautui maksukyvyttömäksi ja vältti siten tiettyjen maksukyvyttömyyttä koskevan lainsäädännön kohtien soveltamisen. Raunioille nousi myöhemmin johdon yritysoston kautta Phoenix-yhtiö, joka lakkautti yli 500 työpaikkaa. Nämä ihmiset irtisanottiin, ja jotkut heistä menettivät kokonaan yli 30 vuoden eläkkeen sekä muita etuuksia. Meillä on selvästikin vielä paljon tehtävää. Tämä on oikeansuuntainen askel.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Bowman on paneutunut kysymykseen monitahoisesti ja onnistunut saamaan aikaan kompromissiratkaisun. Onnittelemme häntä siitä.
Parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä esittelijä Bowmanin esityksen suurella äänten enemmistöllä. Euroopan parlamentti suhtautui myönteisesti komission aloitteeseen, koska sillä saatetaan päätökseen uudistustoimet, jotka perustuvat kolmeen eri perusdirektiiviin. Niillä pyritään vähentämään rakennemuutosten aiheuttamaa työntekijöiden turvattomuutta. Kahdessa aikaisemmassa direktiivissä käsiteltiin työntekijöiden suojaa laajoissa irtisanomistilanteissa ja yritysten siirtymistä maasta toiseen. Pyrittäessä tähän yhteiseen tavoitteeseen toimia ei pidä rajoittaa vain näihin aloitteisiin. Jos haluamme saada aikaan uudistuksia Euroopan unionissa ja saavuttaa Lissabonin Eurooppa-neuvoston tavoitteet dynaamisemmasta taloudesta, meidän on herkeämättä paneuduttava kysymyksiin, jotka koskevat työntekijöiden turvattomuuden tunnetta ja huolta rakennemuutosten vaikutuksista. Emme saa asettua vastustamaan näitä toimia. Ne ovat ainoa keino sosiaalipolitiikan kansallistamisen pysäyttämiseksi ja äärioikeistolaisten kansanliikkeiden leviämisen estämiseksi.
Parlamentti on esittänyt lukuisia tarkistuksia, joista neuvosto on hyväksynyt useita. Ne koskivat muun muassa työntekijän määritelmää, itsenäisen ammatinharjoittajan ja muiden työntekijäryhmien palkkaturvajärjestelmän soveltamisen laajuutta sekä työtulojen kattavaa suojaa, riippumatta siitä onko kyseessä päätoimisen työn palkka, palkanlisä tai erilaiset palkankorotukset. Kiistaa syntyi velvoitteesta maksaa erokorvauksia irtisanomistapauksissa. Neuvoston kanta, jonka mukaan se ei kieltäydy sisällyttämästä direktiiviin myös näitä vakuuksia, vaikka ne ovatkin osa työsuhteen pysyvistä etuuksista, osoittaa, että se hyväksyy periaatteessa parlamentin kannan. Mielestäni direktiivissä olisi kuitenkin oltava selvä maininta käsitteestä korvaus, samaan tapaan kun se on sisällytetty kansainväliseen työehtosopimukseen ja Kansainvälisen työjärjestön asiantuntijoiden näkemyksiin. Erityisen myönteistä on myös, että maksukyvyttömyyden laajempi määritelmä hyväksyttiin.
Avoimeksi jää laajempi ja tärkeä kysymys siitä, missä määrin nyt esitetyn työntekijöiden suojan piiriin kuuluvat myös uudenlaisissa työsuhteissa työskentelevät, samoin kuin se, yhteisöllistetäänkö siihen liittyvät käsitteet. Edellyttäen, että tiettyyn aikatauluun sitoudutaan, hyväksymme kompromissipäätöksen, jonka mukaan asiasta laaditaan perusteellinen tutkimus.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, pidän tänä iltana käsiteltävänämme olevaa ehdotusta myönteisenä. Parlamentin, neuvoston ja komission välillä saatiin mielestäni aikaan hyvä sopuratkaisu. Ratkaistavaksemme jäi kuitenkin edelleen sellaisten niin kutsuttujen itsenäisten ammatinharjoittajien ongelma, jotka eivät nauti suojaavan sosiaalilainsäädännön etuuksista, kuten tämän muutetun direktiivin soveltamisalan piiriin kuuluvat ihmiset. Me kaikki tiedämme, että monet yritykset käyttävät niin kutsuttuja itsenäisiä ammatinharjoittajia välttyäkseen sosiaaliselta vastuulta. Se ei ole hyväksyttävää. Se on väärää joustamista. Ne yritykset ja jäsenvaltiot, jotka kannattavat tätä itsenäisten ammatinharjoittajien käyttöä suosivaa näkemystä, vaikeuttavat työsuhdekäytäntöjemme ja työmarkkinoidemme nykyaikaistamista sekä Euroopan unionin yhteisten työmarkkinoiden kehitystä. Se on mielestäni vääränlaista säästämistä ja vääränlaista joustavuuden takaamista.
Pidän myönteisenä, että sovimme tällaisten itsenäisten ammatinharjoittajien oikeudellista, taloudellista ja sosiaalista tilannetta koskevan perusteellisen tutkimuksen toteuttamisesta. Minusta olisi lisäksi hyvä tutkia, miten tällainen itsenäinen ammatin harjoittaminen vaikuttaa tavoitteenamme olevien yhteisten työmarkkinoiden kehittämiseen ja nykyaikaistamiseen. Minusta tuntuu, että yhä useammat työntekijät vastustavat nykyään muutosta juuri siitä syystä, että he pelkäävät tällaista joustavuutta, koska heillä ei ole suojanaan sosiaalilainsäädäntöä, jonka puolesta monet työntekijäsukupolvet ovat taistelleet.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen sopimus on suuri edistysaskel sekä yrityksiä että työntekijöitä koskevien uusien kansainvälisten, yhä vain monimutkaistuvien ongelmien käsittelemisessä.
Haluaisin aluksi onnitella esittelijä Bouwmania siitä, kuinka sitoutunut, vakuuttava ja määrätietoinen hän on ollut käsitellessään tätä erittäin hankalaa direktiiviä yhteispäätösmenettelyn aikana. Olen huomannut, että myönteisen tuloksen saavuttaminen olisi mahdotonta ilman sosiaalivaliokunnan jäsenten yhteistyötä ja vankkaa tukea, ja haluaisin kiittää kaikkia valiokunnan jäseniä.
Uskon, että valiokunnan sekä kolmen toimielimen välisen erinomaisen yhteistyön avulla maksukyvyttömyyttä koskeva direktiivi voidaan pian hyväksyä lopullisesti, mahdollisesti ilman sovittelumenettelyä. Minulla on ilo ilmoittaa, että komissio on valmis hyväksymään kaikki 18. helmikuuta vahvistettuun yhteiseen kantaan tehdyt tarkistukset kokonaisuudessaan. Komission mielestä kaikki esitetyt tarkistukset täydentävät ja parantavat yhteistä kantaa.
Parlamentin jäsenten huolenaiheiden osalta, jotka koskevat uusia työllisyysmuotoja, vakuutan parlamentin jäsenille, että komissio on tietoinen ongelmasta ja että se käsittelee sitä uudella tavalla ja huomattavasti laajemmassa yhteydessä kuin tänään käsiteltävänämme olevassa direktiivissä.
Työllisyysmuodoissa ja työn organisoimistavassa on todellakin tapahtumassa nopeita ja kauaskantoisia muutoksia. Koko ajan ilmenee uusia työllisyysmuotoja. On uudenlaisia työntekijätyyppejä, jotka sijoittuvat perinteisten työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien puoliväliin.
Näitä työntekijöitä on määritelty tai nimitetty erilaisin termein. Useimmin käytetyt termit ovat taloudellisessa riippuvuussuhteessa olevat työntekijät tai osittain alisteisessa asemassa olevat työntekijät ja henkilöt, jotka tekevät samantapaista työtä kuin työntekijät.
Yhteistä näillä työntekijöillä on se, että he muistuttavat itsenäisiä ammatinharjoittajia, sillä heidän on organisoitava työnsä itse ja/tai he ottavat taloudellisen riskin. He ovat taloudellisesti riippuvaisia siinäkin mielessä, että he ovat enemmän tai vähemmän riippuvaisia yhdestä ainoasta toimeksiantajayrityksestä ja että heidät on usein liitetty tiiviisti yrityksen sisäiseen organisaatioon.
Komissio mainitsi työmarkkinaosapuolille tällaisia taloudellisessa riippuvuussuhteessa olevia työntekijöitä koskevasta ongelmasta. Työmarkkinaosapuolten kanssa käytiin neuvotteluja, ja ne osoittivat ymmärtämystä ongelmaa kohtaan, mutta niillä ei selvästikään ollut siihen mitään konkreettista lähestymistapaa tai konkreettista ratkaisuehdotusta. On selvää, että ilmiöstä tarvitaan lisätietoja kaikissa jäsenvaltioissa.
Vakuutan teille, että otamme tässä tekstissä huomioon konkreettiset työllisyysmuodot, joista on jo annettukin säännöksiä - tarkoitan osa-aikatyötä, tilapäisiä työsopimuksia ja määräaikaisia sopimuksia. Viittasin tosin jo muihinkin työllisyysmuotoihin, joita ei voida sisällyttää tämän direktiivin soveltamisalaan.
Otan huomioon huolenaiheenne - olemme neuvotelleet työmarkkinaosapuolten kanssa, ja ilmoitan, että komissio on käynnistänyt tutkimuksen, jonka pitäisi antaa yleiskuva taloudellisessa riippuvuussuhteessa olevien ihmisten oikeudellisesta, sosiaalisesta ja taloudellisesta tilanteessa 15 jäsenvaltiossa. Kun tutkimus on suoritettu loppuun, komissio järjestää yhdessä parlamentin kanssa yhteisen kuulemistilaisuuden kolmesta syystä: vaihtaakseen näkemyksiä ja käytäntöjä, arvioidakseen tutkimustuloksia ja lisätäkseen kaikkien asianosaisten tietoisuutta.
Voisimme lisäksi harkita ehdokasvaltioiden kutsumista tähän yhteiseen kuulemistilaisuuteen. Kuulemistilaisuuden jälkeen on mietittävä, ryhdymmekö jatkotoimiin: ehdottaako komissio konkreettisia yhteisön toimia? Kaikkien näiden tietojen ja reaktioiden jälkeen komissio aikoo pohtia, millaisia yhteisön toimintamuotoja tarvitaan. Aiomme ehdottaa niitä aiempaa laajempien puitteiden luomiseksi ja miettiä, miten ne voitaisiin toteuttaa.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Torres Marquesin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0152/2002) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle: Yhteistyöhön perustuva toimintatapa Euroopan matkailun tulevaisuutta varten (KOM(2001) 665 - C5-0077/2002 - 2002/2038(COS)).

Torres Marques (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, matkailu on Euroopan unionin tärkeimpiä taloudellisia ja sosiaalisia aloja, koska se luo vaurautta ja työpaikkoja ja vaikuttaa keskeisesti Euroopan kulttuurisen ja historiallisen perinnön säilyttämiseen. Se on myös keskeinen ala Euroopan unionin täystyöllisyydelle, joka on yksi Lissabonin Eurooppa-neuvoston tavoitteita, ja tärkeä aluepolitiikalle, koska se voimistaa heikommin kehittyneiden alueiden kasvua ja työllisyyttä ennen kaikkea Euroopan syrjäisissä ja syrjäisimmissä osissa.
Kaiken kaikkiaan Eurooppa on edelleen alue, jolla käy eniten matkailijoita maailmassa ja jonka mahdollisuudet ovat ennen kaikkea Euroopan unionin laajentumisen jälkeen valtavat. On kuitenkin harvinaista, että parlamentissa keskustellaan laajemmin matkailusta. Onnittelenkin komission jäsen Erkki Liikasta ja hänen työryhmäänsä heidän siihen tarjoamastaan tilaisuudesta.
Lisäksi haluan kiittää mietinnön lausunnon valmistelijoita heidän ehdotuksistaan, joista suurin osa hyväksyttiin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa ja joilla nostettiin siten mietinnön arvoa. Euroopan kulttuurinen ja historiallinen perintö ja sen matkailukohteiden monipuolisuus ja runsaslukuisuus tekevät siitä maailman suosituimman matkailukohteen. Tämän takia on odotettavissa, että eurooppalainen matkailu kaksinkertaistuu määrällisesti seuraavien 2025 vuoden aikana, jolloin nettovaikutukset talouteen ovat noin 3 prosenttia vuodessa. Työllisyys kasvanee noin 15 prosenttia 10 seuraavan vuoden aikana. Euroopan suunnaton historiallinen ja kulttuurinen perintö on matkailijoiden houkuttelemisen kannalta keskeinen tekijä, jolla on puolellaan se etu, että toisin kuin muita elinkeinoja, sitä ei voi siirtää muualle.
Yksi tärkeimmistä matkailun kasvuun vaikuttavista tekijöistä tulevina vuosina on väestörakenteen kehittyminen. 20 vuoden kuluttua yli 65-vuotiaiden määrä on kasvanut 17 miljoonalla. Kyseinen ikäluokka on terveydeltään paremmassa kunnossa, odotettavissa oleva elinikä on pitempi ja voimavaroja on enemmän. He ovat huomattavasti aiempaa enemmän halukkaita liikkumaan. Samalla matkailun kysyntä muuttaa muotoaan: kulttuuri- ja kulttuuriperintömatkailu tulevat kasvamaan merkittävästi. Olennaista on kuitenkin, että matkailusta on tullut työntekijöille sosiaalinen oikeus ja että nuoret ovat kotonaan koko Euroopan unionissa.
Muita liikkeelle panevia tekijöitä ovat liikennealan liberalisointi ja liikenneverkkojen kehittäminen, yhtenäismarkkinoiden kehittyminen etenkin yhtenäisvaluutan käyttöönotto , tietoyhteiskunnan merkittävä kehittyminen ja sen saavutukset. Ne edistävät liikkuvuutta ja matkailuvirtojen kansainvälistymistä entisestään. Monet komission toimista ovat olleet olennaisia matkailun kehittymiselle. Mainitsen erityisesti maarajojen poistamisen myötä mahdollistuneen henkilöiden vapaan liikkuvuuden sekä yhtenäisvaluutan luomisen. Uusi erittäin merkittävä askel otetaan 1. heinäkuuta tänä vuonna, kun euroalueesta tulee kotimarkkinat ja elektronisiin kortteihin aletaan suhtautua samalla tavoin kuin kunkin kotimaassa. Minusta se on hyvin merkittävä askel Euroopan kansalaisuutta ajatellen.
Koska matkailu on niin merkittävä ala, pyydämme komission jäsen Erkki Liikaselta, että kun hän esittelee ensi vuotta varten ehdotettavia tai jo meneillään olevia toimia, hän sisällyttäisi niihin kaikki mahdolliset matkailutoimet, koska yksi suurimmista ongelmista on, että matkailuun vaikuttaa niin monta alaa, että mikäli emme analysoi niitä kaikkia yhdessä, ehdotukset menettäisivät huomattavasti vaikutustaan, merkitystään ja johdonmukaisuuttaan. Sen takia hänen ehdotuksensa perustaa vuosittain kokoontuva Euroopan matkailualan foorumi, joka kokoaa yhteen matkailuelinkeinon, Euroopan parlamentin ja komission, on mielestäni varsin kannatettava ja erittäin merkittävä toimi. Olettamuksena on, että me kuulemme matkailualaa ja sen tarpeita. Toinen mielestäni erittäin tärkeä ajatus on yhteisön tasoisen Euroopan matkailunedistämisohjelman luominen. Yksi meiltä eniten pyydetyistä ja mielestäni hyvin tärkeistä asioista on, että Euroopan unionin veropolitiikassa harkittaisiin uudestaan, voitaisiinko runsaasti työvoimaa vaativilla aloilla, jollaisia matkailualat pääasiassa ovat, soveltaa alinta arvonlisäveroa. Lopuksi pyydän täysistunnon osanottajilta, että parhaillaan toimivassa Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa hyväksytään oikeusperustan vahvistaminen, jotta Eurooppa voi todella saada tarvitsemansa vankan matkailupolitiikan.

Harbour (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, puhun täällä kollegani Bradbournin puolesta; hän toimi valiokuntamme esittelijänä, mutta osallistuin tiiviisti lausunnon laadintaan. Ensin haluaisin sanoa esittelijä Torres Marquesille, että hän on laatinut erittäin kattavan mietinnön, jossa esitetään paljon ajatuksia. Komission jäsen Liikaselle, jonka kanssa meillä on tällä kertaa ilahduttavan samansuuntaiset näkemykset, haluaisin sanoa, että luin hänen ehdotustaan erittäin kiinnostuneena.
Haluan korostaa, että valiokuntamme pyrkii etsimään lausunnossa sellaisia aloja, joilla komissio voi tuottaa lisäarvoa. Tarkoituksenamme ei ole luoda uusia perustamissopimukseen perustuvia toimivaltuuksia. Tarkoituksenamme ei ole lisätä byrokratiaa sellaisella teollisuuden alalla, jolla toimii hyvin paljon pieniä ja keskisuuria sekä omistajan toiminnassa pitämiä yrityksiä, kuten esittelijä Torres Marques aivan oikein totesi. Kaikkein vähiten haluamme laajamuotoista byrokraattista tietojen keruuta saati sitten uusien seurantatoimien kaltaisia keksintöjä.
Komission on edistettävä lisäarvon tuottamista, markkinoitava ajatuksia vertailevasta arvioinnista ja tiedotettava standardeista, mutta teollisuuden toimijat ja paikalliset viranomaiset on otettava mukaan prosessiin. Painotan, että heidän on tuotettava prosessiin lisäarvoa. Komission jäsen Liikasen vastuualue on jo nyt hyvin laaja. En halua hänen kohdistavan huomattavia resursseja sellaisiin asioihin, jotka kuuluvat ja joiden pitää vastakin kuulua pääasiassa jäsenvaltioiden toimivaltuuksiin.
En halua meidän hyödyntävän tuossa yhteydessä matkailua koskevia uusia ajatuksia - ja kuten esittelijä Torres Marques sanoi, se tietenkin työllistää paljon ihmisiä - ja vaativan keskitettyjä toimia, uusia veroja keskittäviä toimia tai sellaisia uusia toimia, joihin saattaisi osallistua suoraan alueita jäsenvaltioiden sijasta. Meidän pitäisi selvästikin keskustella matkailuasioista, mutta meidän olisi tiedettävä tarkasti, kuka on vastuussa. Meidän pitäisi kehottaa komissiota tuottamaan lisäarvoa ja etsimään ratkaisuja, muttei lisäämään perustamissopimukseen perustuvia toimivaltuuksiaan.

De Clercq (ELDR)
. (NL) Arvoisa puhemies, matkailuala kasvaa syyskuun 11. päivän traagisista tapahtumista huolimatta jatkuvasti. Se kehittyy Euroopassa ja koko maailmassa suorastaan dynaamisesti. Matkailuelinkeinon osuus työllisyydestä Euroopan unionissa on noin 5 prosenttia. Matkailualan tärkeimpiä toimijoita ja työllistäjiä ovat 2 miljoonaa pk-yritystä, joissa on yhteensä noin 8 miljoonaa ihmistä. Lisäksi työllisyys jakautuu erilaisten julkisten tai yksityisten palvelujen, kuten kuljetus- ja majoituspalvelujen kesken.
Pienet ja keskisuuret yritykset ovat siten selvästi Euroopan matkailun kantava voima. Siksi ehdotetut toimet on nivottava yhteen pk-yrityksiä koskevan monivuotisen ohjelman kanssa. Siihen kysymykseen, onko matkailuteollisuutta varten luotava yhteisön matkailupolitiikka, on toistaiseksi vastattava kielteisesti. Siitä huolimatta matkailupolitiikkaa on koordinoitava entistä tehokkaammin ja hallinnoitava entistä paremmin. Matkailupolitiikasta saa usein hajanaisen ja kaoottisen vaikutelman. Siksi olisi aiheellista vahvasti edistää tiedotuksen harmonisointia, harmonisoitujen merkkien käyttöönottoa ja verkottumista. Edelleen on oltava tyytyväinen komission aloitteeseen kutsua vuosittain koolle Euroopan laajuinen matkailualan foorumi, jossa alan edustajat voivat määrittää itse ensisijaiset tavoitteensa. Ensisijaista on lyhyesti sanoen kaikkien asianosaisten entistä tiiviimpi yhteistyö, jonka avulla matkailusta tehdään entistä kilpailukykyisempää ja kestävämpää.

Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin esittelijä Torres Marquesin ja kollega De Clerqin mielipiteeseen, että huolimatta matkailualan maailmanlaajuisesta kriisistä ja sen vaikutuksista Eurooppaan, uusien työpaikkojen luomisessa ala antaa kaikkein eniten aihetta toiveikkuuteen.
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa uskotaan, että alan myönteisiä puolia on kaikin tavoin on hyödynnettävä, niin yhteisön tasolla kuin myös jäsenvaltioissa. Ensinnäkin jäsenvaltioiden pitää työllisyyttä koskevissa kansallisissa toimintasuunnitelmissaan sitoutua konkreettisiin toimiin matkailualan työllisyyden edistämiseksi. Näissä hankkeissa painopisteen on oltava ammatillisessa koulutuksessa, työolojen laadun parantamisessa ja toimissa, joilla parannetaan kausiluonteisissa, tilapäisissä ja epävarmoissa työsuhteissa työskentelevien työntekijöiden työsuojaa.
Tämän politiikan pitää onnistuakseen kuitenkin perustua kunnollisiin, nykyisiä ja tulevaisuuden tarpeita selvittäviin markkinatutkimuksiin. Jo nyt on tietyillä matkailun ammattialoilla puutetta työntekijöistä. Siksi valiokuntamme pyytää Euroopan komissiota kansallisen ja alueellisen matkailustrategian puitteissa laatimaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tutkimuksen markkinoiden tarpeista. Valiokuntamme pyytää myös Euroopan komissiota laatimaan yhteistyössä Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen (Cederfop) kanssa ehdotuksen henkilöstökoulutuksessa käytettävistä valvontakriteereistä ja edistämään tarpeellista synergiaa opiskelun ja ammatillisen kokemuksen välillä.
Jotta näitä matkailun tarjoamia mahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää, on näiden toimien lisäksi myös tuettava työvoiman liikkuvuutta niin jäsenvaltiossa kuin yhteisönkin tasolla. Juuri matkailu on ala, joka innoittaa kehittämään tällaisia liikkuvuuteen liittyviä toimintalinjoja. Valiokunnassamme uskotaan myös, että unionissa on hyödynnettävä mahdollisuuksia uusien työpaikkojen luomiseen ja parannettava naisten työllisyystilannetta. Unionissa voidaan ryhtyä toimiin, joilla helpotetaan perhe- ja työelämän yhteensovittamista matkailualalla. Lisäksi naisten yrittäjyyttä voidaan kannustaa.
Valiokuntamme tähdentää myös, että sosiaaliseen matkailuun pitää panostaa ja pyytää Euroopan komissiota laatimaan tiedonannon sosiaalisen matkailun muodoista sekä sen merkityksestä Euroopan kansalaisten yhteenkuuluvuuden tunteen kehittymisessä ja Euroopan eri alueiden kehittämisessä.

Sudre (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, joka vuosi lähes 200 miljoonaa eurooppalaista jättää joksikin aikaa kotinsa matkaillakseen useimmiten jossakin toisessa unionin jäsenvaltiossa. Kuten Jäsen Torres Marques osuvasti huomautti: Eurooppa on yhä EU:n ulkopuolisten maiden tärkein matkailukohde, vaikka se joutuukin kohtaamaan yhä kovempaa kilpailua.
Perustamissopimuksista ei kuitenkaan löydy nimenomaista oikeusperustaa yhteisön matkailupolitiikalle, vaikka parlamentti onkin jo pitkään vedonnut tällaisen politiikan puolesta turvatakseen yhteisön mahdollisuudet puuttua asioihin tärkeillä toiminta-aloilla toissijaisuusperiaatteen rajoissa. Koska perustamissopimuksissa ei tällaista määräystä ole, Euroopan unionin on pyrittävä parantamaan ja kannustamaan yhteistyötä alalla, jotta matkailun sisältämät valtavat mahdollisuudet voitaisiin toteuttaa.
Pidän myönteisenä komission tiedonantoa, jossa ehdotetaan Euroopan matkailualan toimintakehystä sekä monia sellaisia toimenpiteitä ja toimia, joita alan eri toimijat voisivat toteuttaa. Komissio painottaa matkailualan monimuotoisuutta ja laaja-alaista luonnetta ja tästä johtuvaa monitahoisuutta, jonka vuoksi alalla on niin heikko poliittinen näkyvyys sen todelliseen taloudelliseen ja sosiaaliseen merkitykseen verrattuna. Mutta komissiolta puuttuu kunnianhimoa: sen ehdotus ei saane aikaan uutta kasvusysäystä, sillä ehdotuksessa ei määritellä todellista strategista kehystä, jolla tätä hyvin lupaavaa mutta heikosti kasvavaa alaa voitaisiin tukea.
Kannatan kaikkia esittelijä Torres Marquesin erinomaisen mietinnön sisältämiä suosituksia ja etenkin matkailun huomioimista Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa. Mielestäni yhteinen toiminta ei olisi mitenkään ristiriidassa kansallisten matkailunedistämistoimien kanssa. Matkailualan työpaikat ovat usein kausiluonteisia ja epävarmoja, ja tämä on esteenä matkailun kestävälle kehitykselle. Pyydänkin komissiota esittämään mahdollisimman pian ehdotuksia, joilla ravintola-ala ja mahdollisesti muutkin tämän tukitoimen piiriin kuulumattomat matkailupalvelut voidaan sisällyttää niiden toimialojen luetteloon, joilla sovelletaan pysyvästi alennettua arvonlisäveroa, jotta voisimme kehittää alan työllisyyttä, nykyaikaistaa matkailualan ammatteja ja parantaa eurooppalaisen matkailuelinkeinon kansainvälistä kilpailukykyä.
Lisäksi on kiireesti hankittava ja levitettävä hallinnon ja tekniikan alan taitotietoa, jotta edistettäisiin uusia tuotantotapoja, sekä suosittava sellaista matkailutarjontaa, joka vastaa mahdollisimman hyvin markkinoiden kehitystä. Matkailu on myös talouskehityksen ratkaiseva tekijä heikoimmin kehittyneillä alueilla ja etenkin syrjäseuduilla, sillä se on näiden alueiden tärkein tulonlähde ja vahvistaa laajalti niiden talouksien lähentymistä yhteisön keskimääräiseen tasoon. Matkailua on pyrittävä kehittämään tietoisesti pitkällä aikavälillä: matkailun on tarjottava paikallistalouksille kestävä tulonlähde, mutta samalla on osattava suojella ja hyödyntää niiden maisemallisia, kulttuurisia, historiallisia ja ympäristöllisiä rikkauksia.
Lopuksi haluan korostaa Euroopan unionin ratkaisevaa roolia uusien matkailumuotojen ja uusien kohteiden edistämisessä, sillä unionin olisi autettava Euroopan mantereen matkailijoita löytämään etenkin Euroopan syrjäisimpien alueiden matkakohteet.

Simpson (PSE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää esittelijäämme Torres Marquesia paitsi hänen mietinnön parissa tekemästään työstä myös siitä, että hän on parlamentissa paneutunut syvällisesti matkailuasioihin jo muutaman vuoden ajan.
Minusta tässä on nyt ristiriita - tämä ristiriita tulee ilmi, kun jäsen Harbour puhuu matkailuasioista jäsen Bradbournin puolesta, ja tämä taas puhuu teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta. Matkailualalla tarvitaan mielestäni EU:n toimivaltuuksia kehittääksemme matkailualan henkilöstöä ja standardeja sekä luodaksemme yhtenäisen ja koordinoidun matkailupolitiikan, mutta myös siksi, että nykyinen skenaario estää voiton tuottamisen ja rikastumismahdollisuudet tällä sektorilla - ja luulin tämän olevan konservatiiviryhmälle erityisen tärkeää.
Matkailualan osuus EU:n BKT:stä on noin viisi prosenttia. Se työllistää tuhansia ihmisiä jäsenvaltioissa, eikä EU:lla ole alalla mitään toimivaltuuksia. Meillä on tällä hetkellä lukuisia - en tiedä tarkalleen, kuinka useita - matkailupolitiikkoja, joissa näkyvät erilaiset kansalliset, alueelliset ja jopa paikalliset painotukset.
Meillä tuntuu olevan jonkinlainen matkailulaiva, joka purjehtii merillä mutta jonka komentosillalla ei ole ketään ohjaamassa tai valvomassa. Se ei ole komission eikä parlamentin syy. Syy on jäsenvaltioiden hallituksissa.
Matkailuala kärsii näistä erilaisista provinsiaalisista tavoitteista. Meidän on todellakin hyödynnettävä esittelijä Torres Marquesin kuvailema tilaisuus, jotta voimme käydä käsiksi tähän ongelmaan ja luoda Euroopan unionille yhtenäisen matkailupolitiikan, joka toimii ja josta Euroopan kansalaiset hyötyvät.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän ryhmäni puolesta esittelijää Torres Marquesia perusteellisesta valmistelusta tässä tärkeässä asiassa. Hän on kuunnellut kollegoja ja laatinut hyvän mietinnön.
Matkailu on tulevaisuuden ala, ja niin kuin täällä on todettu, Eurooppa on edelleen maailman suurin matkailukohde. Kasvavana alana matkailu pystyy luomaan työpaikkoja myös alueille, joilla niitä muutoin on hyvin vaikea saada aikaan. On tärkeää, että Euroopan kilpailukykyä ja vetovoimaisuutta matkailun alalla lisätään paremmalla eri politiikan alojen koordinoinnilla, lisääntyvällä yhteistyöllä ja verkottumisella. Erityisen tärkeää on suosia kestävää matkailua ja edesauttaa luontomatkailun ja kulttuurimatkailun kasvun edellytyksiä. Haluan korostaa myös sitä, kuinka tärkeää on, että kaikki unionin alueet ja kansalaiset pysyvät mukana tietotekniikka-alan kehityksessä ja että laajakaistaverkot ulottuvat kaikkiin matkailualan yrityksiin.
Ryhmämme korostaa kuitenkin matkailualalla läheisyysperiaatetta ja tukee sen takia vain rajoitettuja toimia EU:n puitteissa. Tämän takia olemme sitä vastaan, että matkailualalle luotaisiin selkeä oikeusperusta ja oma budjettikohtansa. Arvonlisäveron alentaminen matkailualalla on mielestäni perusteltua, mutta monet ryhmämme jäsenet suhtautuvat verokysymyksiin varovasti, sillä ne ovat pitkälti jäsenvaltioiden asia. Tarkistuksista voimme tukea useimpia herra van Damin ja herra Bradbournin tarkistuksia.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluan onnitella Torres Marquesia hänen erinomaisesta työstään. Nykyisin matkailu on yksi tärkeimmistä aloista Euroopan unionissa ja ehdottomasti tärkein tavoite tietyillä alueilla, joilla se muodostaa suurimman osan bruttokansantuotteesta. Näillä alueilla matkailu on välttämätöntä myös alueiden kehityksen ja yhteenkuuluvuuden kannalta, ja alueilla toteutetaan muilla aloilla jo ennestään hyvin tärkeitä yhteisiä politiikkoja.
Sellaisen oikeusperustan puuttuminen, joka lisäisi alan toimivuutta ja poistaisi ne neuvoston yksimielisyydellä tehtävien päätösten piiristä, ei kannustaisi tätä alaa, jota vaivaavat nykyisin suuret matkanjärjestäjät ja joka jää joka tapauksessa parlamentin valvonnan ulkopuolelle.
Tämän vuoksi Euroopan unionin matkailualalla tarvitaan määräenemmistöpäätöksiä. Vaikka onkin tärkeää suojella kuluttajia, emme saa kuitenkaan unohtaa matkailua tuottavien valtioiden ja alueiden etujen puolustamista, mikä on myös tärkeää.
Matkailun vuorovaikutuksellinen suhde aluesuunnitteluun, ympäristövaikutuksiin, perinteiseen maatalouteen, työllisyyteen, liikenteeseen ja siihen liittyviin välttämättömiin infrastruktuureihin sekä suhteet toisiin unionin ulkopuolisiin valtioihin, jotka tuottavat matkailua ja vastaanottavat matkailijoita ja joissa matkailu luo vaurautta ja työllisyyttä, tekevät operatiivisen päätöksen tekemisen hyvin tärkeäksi.
Laatu- ja tehokkuusindikaattorijärjestelmän laatiminen matkailualalle, ja rannikkoalueiden integroitu hallinnointi paikallis-, alue- ja kansallisella tasolla, on sisällytettävä direktiiviin, eikä vain yksinkertaiseen suositukseen. Liikenteen verotustoimien vaikutuksia matkailuun täytyisi tutkia perusteellisesti, samoin kuin matkailun ympäristövaikutuksia, ja lopuksi, valmistelukunnan ja neuvoston pitäisi työskennellä tämänsuuntaisesti. Tarvitsemme myös yhteistä politiikkaa ja yhteisiä matkailunedistämistoimia Euroopan unionissa.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, mietinnössä keskitytään yksipuolisesti matkailualan tuotannon kasvattamiseen Euroopan unionissa, Euroopan matkailualan laman aiheuttamien ongelmien ratkaisemiseen sekä yhteisen eurooppalaisen matkailupolitiikan kehittämiseen. Unionissa jo vakiintuneen asenteen mukaisesti mietinnössä matkailu asetetaan alisteiseksi markkinavoimille ja kilpailulle. Näin matkailuala saadaan paremmin palvelemaan suurten alan yritysten etuja, mikä vahingoittaa suuresti keskisuuria ja varsinkin pieniä matkailualan yrityksiä.
Matkailupolitiikan pääasiallisen tehtävän pitäisi mielestämme olla alan työntekijöiden perusoikeuksien suojeleminen ja turvaaminen. Matkailualan erityispiirteiden vuoksi työntekijöillä on vakavia ongelmia, ja he joutuvatkin helposti työnantajien mielivallan uhreiksi. Ongelmia ilmenee sosiaalivakuutuskysymyksissä ja työturvallisuus- ja työterveyssääntöjen noudattamisessa. Myös alan työpaikkojen kausiluontoisuudesta aiheutuu ongelmia.
Matkailualan pitää mielestämme täyttää työntekijöiden, ja yleisemmin eri yhteiskuntaluokkien hyvinvoinnille välttämättömiä levon ja virkistyksen tarpeita. Matkailusta on siis tultava koko kansan oikeus, eikä siitä saa tulla alalla liikkuvan suurpääoman riiston väline. Tässä hengessä matkailun pitää edistää laajempaa kanssakäymistä, eri kansojen, tapojen, tottumusten ja kulttuurien tuntemusta sekä kansojen välistä ystävyyttä. Matkailulla voidaan edistää kansankulttuurin ja historian tuntemusta sekä tervettä ja luovaa matkailu- ja ympäristönäkökohtien yhteen sovittamista.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, huomattavan monilla unionin alueilla matkailu on tulonlähde, jota ei sovi jättää huomiotta. Näyttää siltä, että Euroopan unionin valtioiden luonnossa, kulttuurissa ja muissa puolissa riittää kaunista katseltavaa sekä eurooppalaisille että Euroopan ulkopuolelta tuleville. Joidenkin alueiden vetovoima on niin suuri, että matkailualan tulot hallitsevat tulotasetta, joskus hyvin selvästikin. Etenkin sellaisissa oloissa varovaisuus on tarpeen. Matkailu on kuitenkin edelleen ylellisyystuote, joka on suuressa määrin riippuvaista maailmankansalaisten hyvinvoinnista ja turvallisuudentunteesta. Matkailuketjun yhdenkin lenkin ajautuminen lamaan voi vaikuttaa hyvin kielteisesti koko alaan. Tämän ovat osoittaneet viimeaikaiset tapahtumat ilmailun alalla. Siksi on paikallaan kannustaa politiikantekijöitä torjumaan mahdollisuuksien mukaan alueiden yksipuolista suuntautumista matkailuun.
Matkailuala on pitkälti riippuvainen alan ulkopuolisista tekijöistä, minkä lisäksi sen tunnuspiirteisiin kuuluu sesonkien tuntuva vaikutus. Tämä aiheuttaa yksipuolisen taloudellisen riippuvuuden lisäksi sen, että työvoimapotentiaalia hyödynnetään vain osittain. Monien matkailualueiden ekologinen haavoittuvuus on sekin tärkeä näkökohta. Kulttuuriltaan ja luonnoltaan vetovoimaisille alueille pyrkii suuri ja edelleen kasvava kävijöiden virta. Se on tällaisen perinnön vetovoiman kääntöpuoli. Se on otettava politiikassa kunnolla huomioon. Nämä toteamukset eivät pienennä ongelmaa, vaan korostavat sen vakavuutta. On myös muistettava, että Euroopan unionin laajetessa matkailun vetonaulojen luetteloon lisätään huomattava määrä uusia alueita. Siitäkin syystä on tärkeä punnita matkailualaan liittyviä toimia huolellisesti.
Voimme olla yleisesti ottaen samaa mieltä näistä huomautuksista, niistä käsiteltävänä olevan päätöslauselman huomautuksista, jotka liittyvät näihin asioihin. Hankaluus koskee sitä tasoa, jolla erityisongelmat pitäisi ratkaista ja sitä tehtävää, joka Euroopan unionilla siinä yhteydessä olisi. EU vaikuttaa nimittäin talous- ja rakennepolitiikallaan kiistämättä paljon monien matkailualueiden tilanteeseen. On kyseenalaista, parantaako vielä uusien tehtävien lisääminen komission pakettiin matkailualan tai komissionkaan iskukykyä. Eniten matkailualaa koskevaa tietoa on kaikesta huolimatta alueilla, jäsenvaltioissa ja alan järjestöissä. Kannustimia koskevien aloitteiden pitäisikin tulla nimenomaan näiltä tahoilta.
Arvoisa puhemies, tämän mahdollisuuksien erittelyn jälkeen katsomme, että ajateltavissa on useita kannustustoimia. Ensisijaisesti ne ovat, kuten sanottu, alueiden, jäsenvaltioiden ja alan järjestöjen tehtävä. En tosiaankaan tiedä, kuka muu yltäisi niiden osaamiseen ja asiantuntemukseen. Matkailuun suunnattujen toimenpiteiden lisäksi kyseisten alueiden yksipuolista matkailuriippuvuutta on ehkäistävä muunlaiseen toimintaan suunnatuilla toimenpiteillä. Alan Eurooppa-foorumilla voi tässä yhteydessä hoitaa hyödyllistä tehtävää. Euroopan komissiollakin on meidän mielestämme toissijainen tehtävä. Ei niinkään erityisen matkailupolitiikan laatimisessa, vaan niiden politiikan alojen yhteensovittamisessa, jotka vaikuttavat matkailualaan. Ne vaikuttavat alaan, joka koostuu pääosin pienistä ja keskisuurista yrityksistä. On toivottavaa, että asiasta vastaavat komission jäsenet ja heidän virkamiehensä tiedottavat toimistaan hyvin ja sovittavat ne hyvin yhteen. Lisäksi komission on tuettava jäsenvaltioita niiden pyrkiessä vakauttamaan alueiden taloudellista tilannetta. Alueen monipuolistaminen on meidän nähdäksemme yksi keino. Kolmanneksi: eurooppalaisilla toimielimillä ei meidän mielestämme ole tässä asiassa mitään muuta merkittävää roolia eikä lisäarvoa. Emme aiokaan tukea matkailua koskevan oikeusperustan ottamista mukaan perustamissopimuksiin.
Arvoisa puhemies, lyhyesti sanottuna alueet, joiden taloudessa matkailu näyttelee merkittävää osaa, ansaitsevat huomiota ja kannustimia, joiden avulla niille voidaan tarjota rakenteellisesti hyvät tulevaisuudennäkymät. Kaikilla asianomaisilla viranomaisilla on tässä oma paikkansa. Euroopan unionissa tämä merkitsee meidän mielestämme, että lyhyellä aikavälillä on parannettava erityisesti komission sisäistä yhteisvaikutusta. Tässä tarkoituksessa olenkin jättänyt käsiteltäväksi useita tarkistuksia, joita suosittelen lämpimästi.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, Euroopan matkailusta annettu komission tiedonanto ja Euroopan parlamentin mietintö osoittavat selvästi, miten yhteisön toimivaltaa voidaan vaivihkaa laajentaa toissijaisuusperiaatteen kustannuksella.
Lähtökohta on selvä: perustamissopimuksen perusteella yhteisöllä ei ole toimivaltaa matkailun alalla, sillä perustamissopimuksesta löytyy vain yksi sitä koskeva viittaus 2 artiklassa, joka ei kelpaa oikeusperustaksi. Tämä onkin järkevää: tietyllä alueella vieraileva matkailija on kiinnostunut nimenomaan paikallisista erikoisuuksista, ja juuri sen vuoksi matkailu kuuluu jäsenvaltioissa paikallisyhteisöjen tai alueiden toimivaltaan ja sitä säännellään kansallisin laein. Vaikka kansainväliset yhteistyöhankkeet voivat toisinaan osoittautua tarpeellisiksi, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien on pysyttävä joustavina ilman, että niitä sitovasti rajoitetaan yhteisön järjestelmän tiukoilla hallinnollisilla määräyksillä.
Euroopan parlamentti ja komissio eivät tietenkään kallista korvaansa näille perusteluille. Ne haluavat integroida matkailun yhteisön politiikkoihin ja laatia puiteohjelman, jolle varataan oma budjettikohta (katso päätöslauselmaesityksen 12 kohta), jossa käytetään yhteisön hallinnollisia resursseja (katso 44 kohta) ja johon liittyy jopa jonkinlaista suunnittelutyötä. Mistä syystä?
Matkailulla on tärkeä merkitys talouskasvulle. Se voi antaa uutta pontta kehitykselle ja luoda lisää työpaikkoja, ja siihen on jo viitattu välillisesti monissa tähän aiheeseen läheisesti tai kaukaisesti liittyvissä yhteisön politiikoissa. Meille esitetyssä mietinnössä jopa todetaan, että syyskuun 11. päivän terrori-iskut ovat vaikuttaneet haitallisesti matkailuun, ja jotta iskuun voitaisiin vastata, tarvitaan eurooppalaista matkailupolitiikkaa. Nämä perustelut ovat toki kiinnostavia, mutta mikään niistä ei ole niin ratkaiseva, että sen perusteella voitaisiin päättää, onko tarpeen harjoittaa tällaista politiikkaa yhteisön tasolla.
EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan nojalla tällaisen päätöksen on perustuttava itse asiassa yhteen ainoaan kriteeriin: onko suunniteltu toiminta tehokkaampaa, jos sitä ohjataan Brysselistä käsin? Tältä osin mietinnön perustelut vaikuttavat hyvin hatarilta, jopa olemattomilta. Teollisuusvaliokunnan lausunnossa olikin eräs hyvin paljastava toteamus. Ensin valiokunta huomauttaa aivan oikein, että sen mielestä on epäselvää, mikä yhteisön matkailupolitiikan soveltamisala voisi olla, ja lisää seuraavaa: "Yhteisiä tarpeita kuitenkin on, mutta ne olisi vain pystyttävä yksilöimään." Toisin sanoen jotakin tarvittaisiin, muttei vain tiedetä, mitä.
Kaiken kaikkiaan mietintö osoittaa selvästi, että komissio ja Euroopan parlamentti kykenevät mainiosti ulottamaan toimivaltansa ties minkälaisiin asioihin. Mikäli ne saisivat rauhassa touhuta, niiden toimivallalla ei olisi mitään rajoja. Sen vuoksi onkin elintärkeää, että seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa valvotaan tarkasti toissijaisuusperiaatteen noudattamista, ja tarkoitan tällä nimenomaan yhteisön toimielinten ulkopuolista valvontaa.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijä Torres Marques on tehnyt erinomaista työtä ja yleisesti ottaen sanoisin, että mietinnöstä voidaan tehdä kolme päätelmää.
Ensinnäkin, jossakin vaiheessa meidän on siirryttävä sanoista tekoihin. Euroopan parlamentissa on aiemminkin kuultu tämänkaltaisia keskusteluja, ja ne alkavat minusta jo muistuttaa sisältöä vailla olevia rituaaleja. Meidän pitääkin todella siirtyä puheista käytännön toimiin ja toteuttaa niitä asioita, joista keskustelemme.
Toiseksi, Euroopan komission matkailua koskevat tiedonannot pitää tietenkin nähdä myönteisessä valossa, mutta komission jäsen Liikaselle on sanottava, etteivät ne riitä. Arvoisa komission jäsen, komission työ lähtee näistä tiedonannoista, mutta se käsittää paljon muutakin. Matkailualan toimia hoitavat teidän pääosastonne lisäksi monet muutkin, sisämarkkina-, rakennerahasto- ja ympäristökysymyksiä hoitavat pääosastot. Vaikkei matkailualalla harjoitetakaan yhteistä politiikkaa, pitää sen toimia koordinoida, jotta Euroopan unionin matkailupolitiikassa saataisiin aikaan paras mahdollinen tulos.
Arvoisa puhemies, kolmanneksi käsittelen kaikkien tuntemaa kysymystä matkailualan oikeusperustasta. Teollisuuden alalle on luotu oikeusperusta. Matkailualalle, josta pian kasvaa unionin tärkein teollisuudenala, sitä ei ole kuitenkaan luotu. Näin on siitäkin huolimatta, että matkailu on luonteeltaan rajatylittävää toimintaa, jota jäsenvaltiot eivät voi valvoa. Siksi tarvitaankin oikeusperustaa, joka ei korvaa kansallisia toimintalinjoja, vaan päinvastoin edistää sellaista politiikkaa Euroopassa, jolla on lisäarvoa. Pohjimmiltaan oikeusperusta auttaa Eurooppaa pärjäämään kansainvälisessä kilpailussa. Oikeusperustan aikaansaamiseksi onkin hyödynnettävä uudessa hallitustenvälisessä konferenssissa käsiteltäviä perussopimuksien uudistuksia. Aikaisemmassakin hallitustenvälisessä konferenssissa Euroopan parlamentti puolsi oikeusperustan luomista.

Mastorakis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Kreikassa ilmenneen virusinfektion vuoksi katsoi Kreikan terveysministeri muutama päivä sitten velvollisuudekseen määrätä kaikki maan koulut sulkemiaan ovensa. Koulut olivat kiinni vain kaksi päivää, ja tautitapaukset vähenivät nopeasti olemattomiin. Kreikan matkailualalla tämän toimen vaikutukset olivat kuitenkin välittömät ja merkittävät. Lukuisia matkoja peruutettiin, mikä syvensi entisestään syyskuun tapahtumien aikaansaamaa alan kriisiä.
Tätä reaktiota ei tietenkään voida perustella, sillä terveysministeriön toimenpiteet olivat puhtaasti ehkäiseviä. Ne olivat myös osoitus paneutumisesta ja vastuuntunnosta, minkä olisi pitänyt rauhoittaa turisteja. Tiettyjen tiedotusvälineiden ja muiden tekijöiden luoman synnyttämän ilmapiirin vuoksi matkoja kuitenkin peruutettiin ja monet kreikkalaiset matkailualan yrittäjät olivat pettyneitä tilanteeseen.
Mitä muuta terveysministeri olisi kuitenkaan voinut tehdä? Olisiko hänen pitänyt ensisijaisesti ajatella yrittäjille aiheutuvia vahinkoja, vai kreikkalaisten ja matkailijoiden terveysriskejä, olivatpa ne kuinka pieniä tahansa? Arvoisa komission jäsen, miten te itse toimisitte vastaavassa tilanteessa? Uskoakseni aivan samoin. Tekin asettaisitte terveysnäkökohdat etusijalle. Mutta yrittäjiä sen enempää kuin keitään muitakaan matkailusta leipänsä ansaitsevia ei voida syyttää. He ovat oikeassa vaatiessaan asiallista paneutumista tilanteeseen ja Euroopan unionin suojelua. Matkailualan yrittäjät toimivat alalla, joka suuresti edistää Euroopan eri alueiden tasapainoista kehittymistä ja viime kädessä myös Euroopan yhdentymistä. Ala on kuitenkin herkkä ja altis kriiseille. Siksi matkailualan yrittäjien - jotka ovat myös työntekijöitä ja Euroopan kansalaisia - kannalta onkin perusteltua ja loogisesti välttämätöntä olla jättämättä heitä oman onnensa nojaan.
Tällaisten epäsuotuisien seurausten vähentämiseksi pitää voida ryhtyä toimiin. Rakennerahastoista pitää voida rahoittaa asianmukaisia hankkeita. On luotava budjettikohta, jonka tavoitteena on matkailun edistäminen, kaikkine siihen liittyvine seurauksineen. On käynyt selväksi, että matkailunäkökohta on sisällytettävä kaikkiin yhteisön päätöksentekoprosesseihin. Kollega Torres Marquesin erittäin hyvä mietintö on askel kohti tätä tavoitetta.

Marques (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koska minut on valittu äärialueelta eli Madeiralta ja koska minun on näin lyhyessä ajassa mahdotonta puuttua niihin moniin kysymyksiin, joita tämä mietintö herättää ja joita esittelijä Helena Torres Marques käytän tilaisuutta onnitellakseni häntä erinomaisesta työstä oivallisesti käsittelee, sallinette, että keskityn puheenvuorossani kolmeen nimenomaan syrjäisimpiä alueita koskevaan kohtaan.
Ensinnäkin haluaisin painottaa matkailualaa syrjäisimpien alueiden taloudellisen toiminnan liikkeellepanevana voimana, joka toimii aseena kehitysviiveitä vastaan. Matkailuala on näillä alueilla tärkein vaurautta luova elinkeino, jolla on jokseenkin suuri vaikutus niiden lähentymiseen Euroopan unionin kehittyneimpien alueiden suuntaan. On siis erittäin tähdellistä nostaa matkailun ja sen tuomien taloudellisten kehitysmahdollisuuksien arvoa. On kuitenkin sangen tärkeää muistaa, että nämä alueet eivät voi olla riippuvaisia yksinomaan matkailualasta, jonka haavoittuvuus on tuttua kaikille. Siksi on tuettava taloudellista erilaistumista käyttämällä hyväksi 299 artiklan 2 kohdan mahdollisuuksia.
Toiseksi haluaisin painottaa, että on kehitettävä toimivia ja kestäviä liikenteen perusrakenteita, jotta pääsy kaukaisille alueille, kuten saarille, olisi vaivattomampaa. Matkailijavirtojen kasvu ja sen aikaansaama matkailualan kehittyminen ovat riippuvaisia kulkua helpottavista toimista, jotka yhdistettynä oikeanlaiseen matkailunedistämispolitiikkaan ja ympäristöön, historiaan ja kulttuuriin liittyvien voimavarojen arvon nostamiseen voivat olla elintärkeä väline näiden alueiden kehittymisen kannalta.
Kolmanneksi korostan syrjäisimpien alueiden kaltaisten alueiden luonnon erityistä herkkyyttä ja ympäristöarvoja, jotka ovat yhtäältä määräävä tekijä ja matkailukohde, mutta edellyttävät toisaalta kestävää matkailua. Muussa tapauksessa näiden alueiden taloudellinen ja matkailukehitys on juuri se, joka kärsii keskipitkällä aikavälillä korjaamattomia vahinkoja.

Lisi (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, olisin kovin iloinen, jos onnistuisitte päästämään meidät tänä iltana pois siitä paradoksista, että vuosikausia jatkuneet keskustelut - myös tämä nykyinen - uhkaavat jäädä tuloksettomiksi. Jäsen Torres Marques kuvaa erinomaisessa mietinnössään - jossa hän on antanut tilaa myös kollegoidemme panokselle - mainiolla tavalla luvuin, kuinka keskustelumme aiheena oleva matkailu voi edustaa paitsi elinvoimaista ja äärimmäisen tärkeää alaa nykyiselle Euroopan unionille myös yhtä tärkeimmistä aloista unionin tulevaisuudessa sekä varsinaisessa taloudellisessa mielessä että välillisesti sen panoksen myötä, jota se voi tuoda ympäristöpolitiikoille, sosiaalipolitiikoille sekä kansojen välisen rauhan ja keskinäisen ymmärryksen edistämiselle eri aloilla. Näin ollen eräs paradoksi, josta emme vielä ole päässeet, on se, että vaikka tunnustamme matkailun merkityksen ja strategisuuden, emme ole onnistuneet esittämään yhtäkään Euroopan laajuista elvytyspolitiikkaa, jotta tuota alaa voitaisiin tukea sen kohdatessa uusia haasteita.
Eri kollegat ovat muistuttaneet näistä haasteista: syyskuun 11. päivän tapahtumien lisäksi yleisellä tasolla voimme puhua matkailualan kilpailukyvystä, jolla on eri mittasuhteet kuin ennen. Meillä on myös koulutusta sekä kestävää ympäristöä koskeva kysymys. Matkailun on määrä olla tukenamme, mutta sitä on myös tuettava vietäessä sitä kestävään suuntaan.
Arvoisa komission jäsen, on totta, ettette voi tällä hetkellä tehdä paljon enempää, koska perussopimukset eivät mahdollista sitä, mutta voitte kenties jouduttaa hieman nykyistä enemmän politiikkojen koordinointia ja voitte kenties tehdä samoin kuin me, jotka vaadimme, että matkailualalle annetaan seuraavassa valmistelukunnassa tällaisia välineitä tai oikeudellisia välineitä, joiden avulla voimme harjoittaa alalla sellaista politiikkaa, joka auttaa meitä tulevaisuuden haasteiden voittamisessa.

Liikanen
Arvoisa puhemies, viime marraskuussa komissio toimitti Euroopan parlamentille ja muille toimielimille kaksi asiakirjaa: toisessa käsiteltiin Euroopan matkailun taloudellisia näkymiä syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen, ja toinen oli tiedonanto yhteistyöhön perustuvasta toimintatavasta Euroopan matkailun tulevaisuutta varten.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta järjesti 19. helmikuuta jäsen Caverin johdolla Euroopan matkailun tulevaisuutta käsittelevän julkisen kuulemistilaisuuden, johon komissio ja neuvosto osallistuivat.
Haluaisin kiittää jäsen Caveria ja esittelijä Torres Marquesia heidän työpanoksestaan sekä valiokunnan jäseniä kaikesta heidän tekemästään työstä ja tänään käsiteltävästä mietinnöstä. Useat eri valiokunnat ovat antaneet lausuntonsa. Haluaisin kiittää jäsen Harbouria, De Clercqia ja Graça Mouraa heidän osuuksistaan. Komissio voi yleisesti katsoen hyväksyä mietintöluonnoksen.
On joitakin asioita, joihin on syytä kiinnittää erityistä huomiota ja joista haluaisin esittää muutaman huomautuksen. Ensimmäinen niistä on EY:n perustamissopimuksen oikeusperustan vahvistaminen. Meidän mielestämme Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa, erityisesti sen 3 artiklan u kohdassa ja 157 artiklassa, luodaan riittävä perusta komission tiedonannossa ehdotetuille toimille.
Nizzan sopimuksen ratifioinnin jälkeen määräenemmistö riittää tukemaan toimenpiteitä perustamissopimuksen 157 artiklan yhteydessä Euroopan teollisuuden ja näin ollen myös matkailuyritysten kilpailukyvyn lisäämiseksi.
Toinen asia on tarve lisätä Euroopan markkinointia matkailukohteena. Komissio yhtyy parlamentin mietintöön siinä, että Eurooppaa pitäisi markkinoida aiempaa tehokkaammin sellaisena paikkana, jossa on paljon turvallisia ja kiehtovia matkailukohteita.
Komissiota kehotetaan jatkuvasti tutkimaan tätäkin asiaa, ja se hyväksyy sanamuodon, joka sisältyy kertomukseen ja 21. toukokuuta virallisesti hyväksyttävään luonnokseen neuvoston päätöslauselmaksi ja jossa sanotaan, että "Euroopan unionin maailmanlaajuisen kuvan parantamiseksi voisimme analysoida sen nykyistä kuvaa sekä keskustella sen parantamismahdollisuuksista esimerkiksi uusien tieto- ja viestintätekniikoiden avulla, parhaiden käytäntöjen vertailevan arvioinnin (benchmarking) avulla tai koordinoimalla tiettyjä matkailuviranomaisten ja/tai -teollisuuden yhdistettyjä edistämistoimia ja varmistamalla samalla, ettei jäsenvaltioiden välinen kilpailu ole vääristynyt.
Mitä tulee kolmanneksi matkailualan neuvoa-antavan komitean avaamiseen yleisölle, komissio on toisaalta jo avannut - ja aikoo pitääkin avoimena - useita komitean kokouksia, jotta teollisuuden ja muiden toimijoiden edustajat voisivat osallistua niihin.
Matkailualan neuvoa-antava komitea on kuitenkin vuonna 1986 neuvoston päätöksellä perustettu elin. Jäsenvaltiot nimittävät komitean jäsenet, ja komissio toimii kokousten puheenjohtajana. On totta, ettei kyseisessä neuvoston päätöksessä ole sille perustaa ja että päätöstä on hankala muuttaa sellaiseksi, jonka nojalla komitea voitaisiin avata yleisölle, sillä se edellyttää neuvoston yksimielisyyttä.
Joulukuussa alkavat foorumin vuosittaiset tapaamiset ovat toisaalta avoimia yleisölle.
Haluaisin lisäksi mainita, että päivän kuluttua puheenjohtajavaltio Espanjan 4. toukokuuta Santaderissa järjestämästä epävirallisesta ministerikokouksesta pidettiin seminaari, johon osallistui merkittäviä julkisia ja yksityisiä toimijoita.
Tämä tapahtuma osoitti, että tiedonannossamme ehdotetut toimet ovat samansuuntaisia jäsenvaltioiden ja muiden toimijoiden painopisteiden kanssa.
On erittäin kannustavaa todeta, että Euroopan parlamentti kiinnittää jatkuvasti huomiota matkailuun ja että se on pitkälti samaa mieltä kanssamme. Se helpottaa työtämme, jota teemme tiedonannossamme mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi sekä niiden ja muiden Euroopan kestävää ja kilpailukykyistä matkailua mahdollisesti edistävien toimien täytäntöönpanemiseksi.
Vaikka monet teistä kannattavatkin entistä kunnianhimoisempaa lähestymistapaa, tämä prosessi on onnistunut mielestäni erityisen hyvin. Tiedonannon ansiona on, että ensimmäistä kertaa lähes kymmeneen vuoteen se on saanut kaikki yhteisön toimielimet tukemaan voimakkaasti matkailuun liittyviä toimia. Matkailuministerien taannoinen Santanderin kokous osoitti, että me todellakin työskentelemme yhdessä Euroopan matkailun tulevaisuuden hyväksi.
Seuraava tärkeä askel tässä EU:n matkailuasioihin sovellettavassa yhteistyöhön perustuvassa toimintatavassa on ensimmäinen Euroopan laajuinen matkailualan foorumi, jonka komissio järjestää yhdessä teollisuuden ja muiden toimijoiden kanssa 10. joulukuuta tänä vuonna ja johon kutsutaan kaikki eurooppalaiset yksityiset ja julkiset toimijat sekä myös Euroopan parlamentin edustajat.
Kiitän teitä tästä erittäin rakentavasta keskustelusta. Olen varma, että paljon on vielä tehtävää, jotta saamme Euroopan kansalaiset ja päätöksentekijät vakuuttuneiksi matkailualan erittäin suuresta merkityksestä mantereemme työllisyydelle ja kasvunäkymille.
Olen samaa mieltä myös niiden kanssa, jotka sanoivat, että matkailualalla työskentelevien ihmisten suuri määrä tekee siitä keskeisen työelämän sektorin. Toiseksi, vaikka sen osuus BKT:stä onkin nykyään vasta 7-8 prosenttia, joissakin valtioissa matkailun osuus BKT:stä on jopa 12 prosenttia, mikä on osoitus alan tärkeydestä.
Matkailualaan on syytä kiinnittää huomiota, ja meidän on koordinoitava eri politiikkoja mahdollisimman hyvin edistääksemme Euroopan matkailun tulevaisuuden näkymiä.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Ojeda Sanzin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0127/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan laajuisen korkeakouluopetusta koskevan yhteistyöohjelman kolmannen vaiheen (Tempus III) (2000-2006) hyväksymisestä tehdyn neuvoston päätöksen 1999/311/EY muuttamisesta (KOM(2002) 47 - C5-0096/2002 - 2002/0037(CNS)).

Ojeda Sanz (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluaisin kiittää virkamiesten erinomaisesta työstä ja tuesta tämän mietinnön toteuttamisessa sekä komission asiasta vastaavien henkilöiden avuliaisuudesta, ja ennen kaikkea haluan kiittää kulttuurivaliokunnan kollegoita heidän erinomaisesta halukkuudestaan vuoropuheluun, sillä sen ansiosta saimme lopulta tähän mietintöön useita tärkeitä yksimielisiä ehdotuksia.
Tempus-ohjelma - tässä tapauksessa Tempus-ohjelman laajentaminen, jota neuvosto ehdottaa - on liitettävä strategiaan, jonka tarkoituksena on pääasiassa vahvistaa vuoropuhelua ja keskinäistä ymmärtämystä Euroopan unionin ja Välimeren kansojen ja kulttuurien välillä.
Jotkut kysyivät, miksi laajennetaan jo olemassa olevaa ohjelmaa sen sijaan, että luotaisiin uusi ohjelma. Hyvään kysymykseen on helppo vastata. Jos laajennetaan jo käytännössä kokeiltua ohjelmaa, ja sen avulla välttää tavanomaisia uuden ohjelman käynnistämiseen liittyviä ongelmia, voidaan hyödyntää kokemuksia jo valmiiksi "sisään ajetusta" Tempus-ohjelmasta sekä siihen vähitellen tehtyjä parannuksia, jotka edesauttavat korkeakoulutustarjonnan nopeaa monipuolistumista ja yhteistyötä Euro-Välimeri-kumppanien kesken.
Kuten tiedätte, Tempus-ohjelma sai sysäyksen niistä tapahtumista, jotka alkoivat Berliinin muurin kaatumisesta vuonna 1989. Ohjelma luotiin vuonna 1990, ja sillä pyrittiin tyydyttämään korkeakouluopetuksen uudistustarpeet Keski- ja Itä-Euroopan maissa ja edistämään samalla Euroopan laajuista liikkuvuutta korkeakouluopinnoissa. Ohjelma rahoitettiin Phare-ohjelman talousarviosta. Vuonna 1993 ohjelmaa laajennettiin ja tarkoitus oli ottaa mukaan kaikki uudet itsenäiset valtiot, kuten Armenia, Azerbaid?an, Valko-Venäjä, Georgia, Kazakstan, Kirgisia, Moldovan tasavalta ja Venäjän federaatio.
Opetusta koskevan yhteistyöohjelman toisessa vaiheessa siinä oli mukana jo yhteensä 13 maata ja ohjelmakausi oli neljä vuotta. Vuodesta 1997 alkaen kymmenen liittymistä edeltävässä vaiheessa olevaa Keski- ja Itä-Euroopan maata siirtyivät vaiheittain Tempus-ohjelmasta Sokratesiin (yhteisön yleiseen koulutusalan ohjelmaan). Kaikesta huolimatta neuvoston päätöstä muutettiin, ja Tempus II:ta jatkettiin kahdella vuodella. Päätöksen mukaan komissio arvioisi ohjelman suunnitellakseen ohjelmalle jatkoa.
Tempus III -ohjelmalla pyritään nyt laajentamaan yhteistyötä Välimeren alueen kumppanimaihin ja täyttämään tämän alueen tarve opetusalan yhteistyöhön. On ehdotettu, että Tempus-ohjelmaa laajennettaisiin seuraaviin maihin: Marokko, Algeria, Tunisia, Egypti, Israel, Jordania, Palestiinalaishallinto, Syyria ja Libanon.
Tällä yhteistyöllä pyritään lujittamaan rakenteellisia järjestelyjä, jotka mahdollistavat korkeakoulujen kestävän yhteistyön laajemmin kuin yhteistyöohjelmista myönnetty tuki. Näin EU:n ja kolmansien kumppanimaiden ja -alueiden instituutioita voidaan paremmin valmistaa kehittämään ja lujittamaan yhteistyökumppanuuttaan. Tällä voi olla kerrannaisvaikutusta myös muihin kuin osallistuviin instituutioihin sekä pysyviä vaikutuksia koulutusjärjestelmiin, mistä tässä onkin pohjimmiltaan kysymys.
Lisäksi - ja tämä on tärkeää - laajennetaan osallistujien joukkoa perinteisestä akateemisesta yhteisöstä poliittisiin päätöksentekijöihin ja yleensä kansalaisyhteiskuntaan ja edistetään korkeakouluopetuksen alan yhteistyötä. Tällä voi olla keskeinen rooli asenteiden muokkaamisessa, koska nuoret sukupolvet voivat näin verrata kansallisia arvojaan ja kulttuureitaan.
Tarkoituksena on yhdistää puhtaasti akateemiset kysymykset ja kysymykset, jotka liittyvät Välimeren alueen kumppanimaiden kansalaisyhteiskunnan mekanismien lujittamiseen, ja siten auttaa eri kulttuurien keskinäistä ymmärtämystä sekä ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen kunnioittamista näissä maissa.
Tempus-ohjelman eri arvioinneista on käynyt ilmi, että ohjelmaa pidetään arvokkaana välineenä keskinäisen ymmärtämyksen edistämisessä, ja juuri näitä arvoja osallistujien onkin painotettava toimintaa suunnitellessaan.
Nämä ovat keskeisimmät Tempus-ohjelman Välimeren alueen kumppanimaihin liittyvät muutokset, joista olemme täysin samaa mieltä. Muuten ohjelmaan ei tehdä mitenkään merkittäviä muutoksia. Näin ollen toistan, että Tempus-ohjelman päätavoitteita ovat: korkeakoulutuksen kehittäminen, vastaaminen paremmin edunsaajamaiden sosiaalis-taloudellisiin ja kulttuurin alan tarpeisiin sekä kulttuurien lähentäminen ja vapaiden ja kukoistavien kansalaisyhteiskuntien kehittäminen.
Tavoitteiden saavuttamiseksi toteutetaan eurooppalaisia yhteishankkeita, jotka ovat Tempus-ohjelmassa tehtävän korkeakoulujen yhteistyön pääväline. Yhteishankkeiden lisäksi Tempus-ohjelma tarjoaa yksilökohtaisia apurahoja opettajille ja asiantuntijoille ja niin edelleen, sekä apurahoja ohjelman yleisiä tavoitteita tukevia täydentäviä toimia varten.
Halusimme korostaa tämän mietinnön avulla tarvetta Tempus-ohjelman laajentamiseen reilusti korkeakouluyhteisön ulkopuolelle, jotta tämä - pysyen kuitenkin ohjelman pääasiallisena kohteena - voisi edesauttaa kansalaisyhteiskunnan muuttumista.

Prets (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme jo kuulleet, minkälaisia etuja uuden Tempus-ohjelman tai sen laajentamisen on määrä tuoda mukanaan, ja onkin ilman muuta hyvä, että ohjelmassa laajennetaan sekä osallistujamaiden joukkoa että kohderyhmää. Tähän liittyy suuria haasteita ja mahdollisuuksia, ja luulen, että ohjelma tarvitsisi tätä varten myös lisärahoitusta.
Kun Tempus III -ohjelmaa laajennetaan Välimeren alueen kumppaneihin, on samalla otettava huomioon erityisnäkökohtia, nimittäin naisia koskevaan politiikkaan tai naisten mahdollisuuksiin liittyvät asiat. Välimeren eteläpuolisissa maissa ylemmän keskiasteen koulutuksen suorittaneiden ja korkeakoulutettujen naisten määrä on edelleen hyvin alhainen, etenkin maaseudulla. Tempus III -ohjelmaan liittyvä korkeakouluopetuksen rakenteiden uudistus ja kehittäminen on nähtävä ennen kaikkea tai muun muassa naisten mahdollisuutena. Jordaniassa, joka on Maltan ja Kyproksen ohella Välimeren alueen mallimaita, naisten osuus korkeakouluopiskelijoista on jo yli 50 prosenttia, mutta naisia on entiseen tapaan hyvin vähän korkeakoulujen opetushenkilöstön sekä päätöksentekijöiden joukossa, joten kun on kyse naisten edustuksesta korkeakoulujen johtavissa asemissa, tilanne muistuttaa Euroopan unionin tilannetta.
Hyvin kunnianhimoisena tavoitteena on nostaa yhteiset kulttuuriset arvot esiin korkeakouluyhteistyön kautta. Toisten kulttuuristen arvojen kunnioittaminen on toki hyvin arvokas pyrkimys. Lisärikkaus on, että työhön osallistuvat myös poliittiset päätöksentekijät - ja tässä välissä haluaisin todeta, että saksalaisessa käännöksessä on käännösvirhe, siinä pitäisi lukea "poliittiset päätöksentekijät" eikä "politiikan edustajat" (Vertreter von Politik) - ja kansalaisyhteiskunta toisena akateemisen yhteisön lisäksi mukaan tulevana ryhmänä. Haluaisin tosiaankin korostaa tätä, sillä hyvin usein sanotaan, että juuri poliittisten päätöksentekijöiden on oltava mukana päättämässä, ja siksi tämä käännösvirhe on korjattava.
Lisäksi olisi ilahduttavaa, jos saataisiin luoduksi aivoriihi (think tank), joka koostuisi kansalaisjärjestöjen jäsenistä, opettajista, hallinnollisesta henkilöstöstä, tieteentekijöistä sekä osallistujamaiden kansalaisista. Erilaisten laitosten mukanaolon kautta on tarkoitus synnyttää ylikansallisen ja kansallisen ulottuvuuden rinnalle myös paikallinen ulottuvuus, jotta kansalaisten tarpeisiin pystyttäisiin perehtymään nykyistä paremmin.
Minusta tärkeintä on, että pystymme yhä uudelleen saamaan muiden kansalaisten ymmärtämyksen puolellemme ja kykenemme näin raivaamaan tieltä monia ongelmia.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, sallittehan minun aluksi onnitella esittelijä Ojeda Sanzia ja kaikkia hänen kollegoitaan erinomaisesta työstä.
Mietintö osoittaa, että parlamentti tukee määrätietoisesti komission ehdotusta Tempus-ohjelman laajentamisesta MEDA-kumppanimaihin ja kannattaa politiikkaa, jolla edistetään unionin vahvistettua yhteistyötä Välimeren alueen kanssa Barcelonassa pidetyn Euro-Välimeri-ministerikokouksen ja äskettäin Valenciassa järjestetyn konferenssin päätelmien mukaisesti. Tempus-ohjelman laajentaminen MEDA-kumppanimaihin tarkoittaa, että yhteisön ja muiden maailman alueiden välinen yhteistyö ulottuu nyt myös korkeakouluopetukseen. Tämä yhteistyö, jota itse olen lupautunut vahvistamaan, on entistä tärkeämpää näinä aikoina, jolloin radikalismi ja suvaitsemattomuus ovat alkaneet nostaa päätään eri muodoissa paljastaen kulttuurien välisen vuoropuhelun ja ymmärtämyksen tarpeen. Ja kuten jäsen Prets niin osuvasti huomautti, on selvää, että miesten ja naisten välinen tasa-arvo on sisällytettävä tähän vuoropuheluun. Tempus III -ohjelmasta tehdyn päätöksen 5 artiklassa sitä paitsi säädetään, että kohtelun on oltava tasapuolista. Uudessa tekstissä tätä lähestymistapaa on entisestään vahvistettu. Ehdotuksen tavoitteena on siis laajentaa ohjelmaa seuraaviin Välimeren alueen kumppanimaihin: Marokko, Algeria, Tunisia, Egypti, Jordania, Palestiinalaishallinto, Syyria ja Libanon.
Kuten esittelijä aivan oikein totesi, komissio on tyytynyt muuttamaan Tempus-päätöstä vain niiltä osin kuin se on ollut teknisesti välttämätöntä; sisällöllisiä muutoksia ei ole tehty lukuun ottamatta päätökseen lisättyä erityistavoitetta, jossa viitataan demokraattisten kansalaisyhteiskuntien kehittämiseen, tutkijoiden osallistumiseen ja yhteyksien luomiseen tutkimusalan kanssa sekä Tempus III -ohjelman keston pidentämiseen 31. joulukuuta 2006 asti, jotta se olisi saman pituinen Sokrates- ja Leonardo-ohjelmien kanssa.
Parlamentin ja neuvoston tapaan komissiokin toivoo, että päätös hyväksyttäisiin mahdollisimman pian. Sen vuoksi komissio ei voi suostua parlamentin esittämiin tarkistuksiin, vaikka se hyväksyykin niiden hengen: arvoisa puhemies, tällainen tarkistus viivästyttäisi ehdotuksen hyväksymistä. Arvoisa esittelijä, voitte kuitenkin olla varma siitä, että harkitsen tarkkaan parlamentin esittämiä toiveita ja tarkistuksia siinä vaiheessa, kun ohjelmaa aletaan panna täytäntöön. Se lienee pääasia.
Ohjelma toteutetaan nykyisten toimintamuotojen puitteissa kunkin kumppanimaan erityistarpeiden mukaisesti; vuoropuhelu toimivaltaisten viranomaisten kanssa aloitetaan heti, kun päätös on tehty. Tiedän, että MEDA-kumppanimaiden viranomaiset odottavat kärsimättömästi komission seuraavaa liikettä. Ei anneta heidän odottaa kauemmin kuin on välttämätöntä, vaan aletaan soveltaa käytännössä tätä politiikkaa, joka on saanut kaikkien osapuolten kannatuksen. Kiitän teitä tuestanne, ja pyydän jo nyt, että parlamentti toisi esille EU:n uutta korkeakouluopetuksen yhteistyöpolitiikkaa lähettäessään valtuuskuntia uusiin Tempus-maihin. Olen varma, että unionin politiikan myönteiset vaikutukset ovat tuntuvia sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Grönerin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0126/2002) komission valkoisesta kirjasta - EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet (KOM(2001) 681 - C5-0110/2002 - 2002/2050(COS)).

Gröner (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin ensinnäkin kiittää sydämellisesti kaikkia osapuolia, jotka ovat myötävaikuttaneet siihen, että tällä valkoisella kirjalla on tuotu uusia tuulia EU:n nuorisopolitiikkaan. Ainutlaatuisessa kuulemisprosessissa on ollut mukana tuhansia nuoria eurooppalaisia, ja myös parlamentilla on ollut merkittävä osuus paljon huomiota saaneessa julkisessa kuulemisessa.
Painottamalla sitä, että nuorisopolitiikka kuuluu pääasiassa jäsenvaltioiden toimivaltaan, tuemme ehdotuksia uusista yhteistyön muodoista, joita ovat a) avoin koordinointimenetelmä, vaikka siitä onkin mielestämme tehtävä toimielinten välisellä sopimuksella nykyistä konkreettisempi ja b) valtavirtaistaminen (mainstreaming), siis se, että nuorison edut otetaan huomioon muilla politiikan aloilla. Jos nuoria on kuitenkin kuunnellut tarkkaavaisesti, on saanut selville, että koulutuksen, elinikäisen oppimisen, liikkuvuuden, työllisyyden ja yhteiskuntaan integroitumisen, rasismin ja muukalaisvihan kaltaisten aiheiden lisäksi nuorten mielestä tärkeitä eurooppalaisia toiminta-alueita ovat myös nuorten naisten ja nuorten miesten välinen tasa-arvo, maahanmuutto ja huume- ja alkoholiriippuvuus.
Valiokuntamme edellyttää, että valmistelukunta tekee ehdotuksia siitä, miten nuoret saadaan aktiivisesti osallistumaan Euroopan demokraattiseen kehittämiseen, sillä Eurooppa on nuorille vielä liian etäinen. Esittelijänä pidän tarpeellisena, että EY:n perustamissopimuksen nuorisoa koskevaa lukua täydennetään ja lapsia ja nuoria koskevan politiikan profiilia terävöitetään komissiossakin edelleen, nimenomaan New Yorkin lasten maailmankonferenssin tulosten mukaisesti.
Eurooppalaiset nuorisojärjestöt, erityisesti Euroopan nuorisofoorumi, ovat edistäneet olennaisesti nuorten osallistumista valkoisen kirjan syntyprosessiin. Valkoisessa kirjassa kehotamme kaikkia toimijoita tutkijoista ja kansallisista edustajista kuntiin kehittämään uusia järjestäytymättömien nuorten osallistumisen muotoja. Mahdollisia vaihtoehtoja ovat nuorisoparlamentit, valmistelukunnat ja jopa kouluissa ja urheilujärjestöissä pidettävät kilpailut. Poliittisilla puolueillakin on suuri vastuu, ja niiden pitäisi ottaa nuoret paremmin mukaan työhönsä ja rohkaista heitä ottamaan vastaan poliittisia luottamustehtäviä. Asia on erittäin tärkeä vuoden 2004 vaaleja ajatellen.
Tuemme sitä, että nuorten vapaaehtoistyötä edistetään nykyistä enemmän, mutta nuorten oikeudellista ja sosiaalista suojaa on kuitenkin parannettava ja tämä vakiintuneiden rakenteiden ulkopuolella tapahtuva opetus on tunnustettava. Päätöslauselmaehdotuksessa on monia muitakin ehdotuksia: esimerkiksi yhteisön ohjelmia tai myös rakennerahastoja olisi hyödynnettävä nykyistä paremmin nuorten hyväksi. Tätä tarkoitusta varten on hankittava lisää tietoja. Joka kolmas vuosi laadittavasta nuorisokertomuksesta, joka sisältää vertailukelpoisia tilastoja ja indikaattoreita jäsen- ja ehdokasvaltioista, tulee laajan keskustelun ja tulevien poliittisten päätösten tärkeä perusta. Opetusalaa koskeva Pisa-selvitys on jo osoittanut tämän. Tarvitaan kuitenkin myös muita koordinoituja toimenpiteitä, esimerkiksi sellaisia, joiden avulla ehkäistään Erfurtin katastrofin kaltaista väkivaltaa.
Keskustelufoorumina toimiva Internet-portaali ei riitä nuorille tiedottamiseen. Internetin käytössä on voimakkaita maantieteellisiä ja sukupuolten välisiä sekä sosiaalisia eroja. Ehdotan, että kehitetään innovatiivista materiaalia nuorten omalla kielellä ja esitellään Euroopan unionin nuorisoon liittyvää toimintaa suurelle yleisölle vuosittaisella nuorison teemaviikolla.
Hyvät kollegat, mitään hyvää ei kuitenkaan synny, jos ei sitä tehdä. Nuorisopolitiikan valkoinen kirja on vasta ensimmäinen askel, tärkeä ensimmäinen askel, jota komissio on pohjustanut, jotta päästään kosketuksiin monien nuorten ja toimijoiden kanssa. Sitäkään ei kuitenkaan saa ilmaiseksi. Nyt on ryhdyttävä toimenpiteisiin, joita ei voida rahoittaa Nuoriso-ohjelmasta. Hyviä ehdotuksia ei voida sen puitteissa toteuttaa, sillä Nuoriso-ohjelman resurssit ovat melkein kokonaan käytössä.
Ministerineuvoston on nyt kuun lopussa tehtävä asiasta nopeasti päätös. Tarvitaan vihreää valoa valkoiselle kirjalle. Sen jälkeen meidän on yhdessä pantava lisäehdotukset nopeasti täytäntöön käytännössä ja myös talousarvion kannalta, sillä mikään ei olisi tuhoisampaa toiminnallemme ja maineellemme Euroopan unionin nuorten keskuudessa kuin se, että niitä suuria odotuksia, joita nuorissa on herätetty - olen ollut monissa eurooppalaisissa ja kansallisissa konferensseissa ja puhunut nuorten kanssa -, ei täytettäisi eikä nyt seuraisi mitään toimenpiteitä.

Müller, Emilia Franziska (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komissio on tuonut EU:n nuorisopolitiikan uudet tuulet -nimisen valkoisen kirjansa muodossa käsiteltäväksemme kattavan luonnoksen Euroopan unionin tulevaksi nuorisopolitiikaksi. Tämä on askel oikeaan suuntaan, mutta se on suunnitelma, jossa on vielä laajentamisen varaa. Euroopan nuorisojärjestöt toivat komission kuulemisprosessissa julki erityisesti sen seikan, että sukupuolinäkökohdat olisi otettava nykyistä selvemmin huomioon tässä valkoisessa kirjassa. Olen tarttunut tähän asiaan naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puolesta laatimassani lausunnossa ja puhunut painokkaasti sen puolesta.
Tasa-arvo ja sukupuolikysymykset eivät koske pelkästään meitä aikuisia, päinvastoin. Juuri koulussa ja nuorisotyössä määrätään tyttöjen ja poikien, naisten ja miesten itsestään selvän tasa-arvon kehitys. EU:n nuorisopolitiikassakin on pantava tälle paljon painoa.
Pidän myönteisinä niitä mietinnön ehdotuksia, jotka koskevat nuorten entistä voimakkaampaa osallistumista kaikentasoiseen politiikkaan, nuoria koskevan tiedotuksen tehostamista, nuorten vapaaehtoistyön edistämistä sekä nuorten etujen korostamista valmistelukunnassa ja perustuslakiin liittyvässä keskustelussa.
Kaikkien näiden rakentavien ehdotusten keskellä emme kuitenkaan saa unohtaa toissijaisuusperiaatetta. Nuorisopolitiikka on ensisijaisesti kansakuntien, alueiden ja kuntien tehtävä. Euroopassa voidaan luoda sille puitteet. Suhtaudun tässä yhteydessä hyvin kriittisesti ehdotettuun avoimeen koordinointimenetelmään. Sen vaikutuksia on ehdotetussa muodossa vaikea määritellä, ja se heikentää parlamentarismia. Perhekin kuuluu Euroopan nuorten elämäntodellisuuden painopisteisiin. Tätä ei oteta valkoisessa kirjassa ja mietinnössä riittävästi huomioon. Perhekin on nuorisopolitiikkaa. Sitä on suojeltava ja sen asemaa on vahvistettava.
Kaiken kaikkiaan pidän valkoista kirjaa hyvänä alkuna, sysäyksenä EU:n tulevalle nuorisopolitiikalle. Meidän on kuitenkin jatkettava vuoropuhelua nuoren sukupolven kanssa ja pyrittävä kaikin voimin siihen, että ehdotukset pannaan täytäntöön. Vasta silloin sysäyksestä tulee sellainen vauhdikas prosessi, jota Euroopan nuoriso oikeutetusti odottaa.

Zissener (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin vielä puuttua aivan lyhyesti valkoisen kirjan syntyhistoriaan ja luetella muutamia tosiasioita, jotka havainnollistavat, miksi nuorisopolitiikkaa käsittelevä valkoinen kirja on ehdottomasti tarpeen. Tiedämme kaikki, että myös laajentuneessa EU:ssa 75 miljoonaa kansalaista on 15-25-vuotiaita. Kun lapsia syntyy yhä vähemmän ja kun elinajanodote samaan aikaan kasvaa, myös meidän yhteiskuntamme kuitenkin ikääntyy. Vuosien 2000-2020 välisenä aikana 65-90-vuotiaiden osuus EU:n väestöstä kasvaa 16-21 prosenttiin, kun taas 14-24-vuotiaiden osuus on enää vain 11 prosenttia. Tämä nuorten ja vanhojen välinen määrällinen epäsuhta muuttaa suhteita eri tasoilla.
Näiden haasteiden voittamiseksi on välttämätöntä, että me yhteiskunnan jäsenet löydämme niihin vastauksia. Tämä edellyttää meiltäkin samantapaisia ennen kaikkea nuoriin kohdennettuja toimia sosiaalisten jännitteiden mutta myös koulutusjärjestelmiin ja työmarkkinoihin kohdistuvien kielteisten vaikutusten välttämiseksi. Nykyinen eurooppalaisen nuorisoyhteistyön järjestelmä on tullut tiensä päähän eikä enää kykene ratkaisemaan ongelmia, joihin pitäisi puuttua. Tiedämme kaikki, että nuorisoon sijoittaminen merkitsee yhteiskuntamme nykyiseen ja tulevaan rikkauteen sijoittamista.
Nuorisopolitiikka kuuluu, niin kuin edellinen puhuja jo sanoi, ennen muuta jäsenvaltioiden vastuualueeseen. Uuden valkoisen kirjan on näytettävä tietä kohti uudenlaista eurooppalaista yhteistyötä nuorisoon liittyvissä asioissa. On totta, että valkoinen kirja ei ole vielä läheskään täydellinen. Se on kuitenkin pantava kiireesti täytäntöön, jotta entistä useammat nuoret osallistuisivat Euroopan kehittämiseen ja tulevaisuutemme hahmotteluun. Valkoinen kirja on johdonmukainen askel kohti tulevaisuuteen katsovaa nuorisopolitiikkaa. Tässä yhteydessä haluaisinkin kiittää komission jäsen Redingiä hänen silloisesta aloitteestaan, ennen kaikkea hänen omistautumisestaan tälle asialle ja siitä tavasta, jolla hän on ryhtynyt toteuttamaan näitä tehtäviä, joita ovat nuorten ottaminen suoraan mukaan prosessiin ja heidän kuulemisensa. Se on minusta askel oikeaan suuntaan, sillä nuorisopolitiikkaa, nuoria koskevaa politiikkaa, ei voi tehdä ilman nuoria, vaan sitä on tehtävä yhdessä heidän kanssaan.
Vaikka valkoinen kirja ei vielä olekaan täydellinen, se on ainakin, kuten sanottu, askel oikeaan suuntaan. Pyydän ryhmäni puolesta, että kannatatte sitä huomisessa äänestyksessä.

Iivari (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ikärakenteen kehitys kaikkialla Euroopassa merkitsee, että tämän päivän nuoret ovat todella huomisen vastuunkantajia. Siksi on paikallaan, että nuorisoa koskevia kysymyksiä pohditaan EU:n tasolla. Eurooppalaisella yhteistyöllä voidaan parantaa jäsenvaltioissa harjoitettavan nuorisopolitiikan laatua.
On ilahduttavaa, että komissio pyrki toteuttamaan käytännössä eurooppalaista hallintotapaa ja tarjoaa nuorille mahdollisuuksia vaikuttaa heitä koskeviin päätöksiin. Valkoista kirjaa edeltänyt kuulemisprosessi herätti nuorissa suuret odotukset sen sisällöstä. Toiveet eivät ehkä kuitenkaan kaikilta osin toteutuneet. Ei riitä, että nuoria vain kuunnellaan. On etsittävä toimivia ratkaisuja nuorten vakaviksi kokemiin ongelmiin. Vaikka suurimmalla osalla eurooppalaisesta nuorisosta menee hyvin, nuorisotyöttömyydestä ja nuorison syrjäytymisestä on tullut pysyviä yhteiskunnallisia ilmiöitä. Niihin liittyy läheisesti huono-osaisuuden periytyminen sukupolvelta toiselle.
Nuorten osallistumista heitä koskevaan päätöksentekoon ei voida pitää itsestään selvänä. Kasvaminen kansalaisvaikuttamiseen on iso haaste vanhemmille, kouluttajille ja meille poliitikoille. Demokratiassa ollaan perimmäisten kysymysten äärellä, kun äänioikeuden käyttäminen ei kiinnosta. Esimerkiksi Suomessa pyrimme harjaannuttamaan nuoria vaikuttamaan muun muassa nuorisovaltuustojen avulla. Ne ovat nuorten omia ryhmiä, jotka ajavat nuorille tärkeitä asioita paikkakunnilla. Olemme myös järjestäneet nuorisovaaleja, joissa nuoriso voi ilmaista näkemyksiään valtakunnan politiikasta.
Toimivat rakenteet eivät vielä sinällään synnytä motivaatiota vaikuttaa. Huhtikuussa Helsingissä järjestämässäni nuorisoseminaarissa, johon myös rouva Gröner osallistui, eräs nuori totesi viisaasti, että osallistuminen on ymmärrettävä sekä oikeutena että oppimisena. Kansalaisuuteen opitaan ja sitä toteutetaan toimimalla.
Komission valkoinen kirja on hyvä avaus nuorisopolitiikan kehittämistyössä. Tarvitaan myös konkreettisia toimia ja varoja niihin aivan niin kuin esittelijä Gröner painotti. Rahoitusta mietittäessä on otettava huomioon myös laajenemisen haasteet.

Uca (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nuorten asiat, toiveet ja huolenaiheet on otettava vakavasti. Siksi pidän myönteisenä Grönerin mietintöä komission EU:n nuorisopolitiikkaa käsittelevästä valkoisesta kirjasta. Ehdotetaan, että nuorten tarpeet olisi otettava entistä paremmin huomioon Euroopan unionin eri politiikan alojen toimenpiteiden suunnittelussa. Meidän on annettava nuorisolle tilaisuus osallistua yhteiskuntaelämään aktiivisesti ja innokkaasti.
Saksassa turhat luulot ovat karisseet Pisa-selvityksen tulosten myötä. Puhunkin siksi koulupolitiikan uudistamisen puolesta, ja tässä yhteydessä on otettava huomioon myös koululaisten ja nuorten näkemykset. Erityisen tärkeää on minusta nuorten osallistuminen yhteiskunnalliseen elämään. Nuoret toimivat nykyisin yhä vähemmän perinteisissä järjestörakenteissa, kuten puolueissa ja ammattiyhdistyksissä. Tämä näkyy erityisesti nuorten äänestysvilkkaudessa kansallisissa ja EU-vaaleissa. Meidän on erityisesti rohkaistava nuoria ihmisiä asettumaan ehdokkaiksi paikallistasolla, kansallisella tasolla ja Euroopan tasolla ja tuettava heitä siinä. Vaadin, ettei nuorten ääntä ja mielipiteitä väheksytä politiikassa, ettei niitä pidetä sivuseikkana.
Erityisen valitettavana pidän sitä, että komission valkoisessa kirjassa käsitellään sukupuolinäkökulmaa liian vähän. Minusta tätä näkökohtaa ei voi jättää tarkastelun ulkopuolelle. Nuoria naisia on tuettava joka suhteessa, sillä naiset ja miehet eivät vieläkään ole työmarkkinoilla tasa-arvoisia. Johtavissa asemissa on pääasiassa miehiä. Naisten työttömyysaste on Euroopassa korkeampi kuin miesten, ja naisten palkka on keskimäärin pienempi kuin heidän miespuolisten kollegojensa. Ajan työmarkkinoille naisten ja miesten välistä tasa-arvoa.
Minua ilahduttaa, että rasismin torjunnalle on annettu valkoisessa kirjassa tärkeä sija. Tämä on hyvin tärkeää, sillä ihmisiä syrjitään, koska heillä on toisenlainen ihonväri tai he kuuluvat etniseen tai uskonnolliseen vähemmistöön. Meidän on rohkaistava nuoria kohtaamaan muita kulttuureja. Olen vakuuttunut siitä, että siitä on iloa molemmille osapuolille. Vuoropuhelun avulla edistetään kansojen keskinäistä yhteisymmärrystä ja samalla rauhaa. Pyrin siihen, että ihmiset voisivat elää Euroopassa paitsi rinnakkain, myös ennen muuta yhdessä. Jos olemme valmiita kohtaamaan Toisen ja Vieraan, saamme palkaksemme avoimen ja suvaitsevan maailmankuvan. Nuorisopolitiikalla on oltava erityisasema kansallisella ja eurooppalaisella tasolla. Siihen kuuluu, että nuorisotoimintaan myönnetään asianmukaisesti varoja. Pidän erityisen tärkeänä, että yhteisön ohjelmissa tuetaan riittävässä määrin sellaisia hankkeita, jotka koituvat nuorten hyväksi.
Eurooppaa ei saa rakentaa niin, että nuorten edut jätetään huomiotta. Vaadinkin, että heidän näkemyksensä Euroopan tulevaisuudesta sisällytetään valmistelukunnan työhön. Jos emme välitä nuorten eduista, Euroopan perustukset jäävät huteriksi, sillä tämän päivän nuoriso on huomisen tulevaisuus!

Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aivan aluksi onnittelisin lämpimästi komission jäsentä aloitteesta, jonka johdosta erityisesti nykynuorten kohtaamia haasteita tutkitaan Euroopan unionissa. Nuorten kanssa käydään vuoropuhelua ja kehitetään uutta yhteistyöstrategiaa, jossa heidät nähdään tärkeänä pääomana ja voimavarana Euroopan unionin kehityksessä.
Valkoinen kirja antaa meille poliitikoille sekä Euroopan tasolla että jäsenvaltioissa todellakin mahdollisuuden tiedostaa vastuumme tämän tavoitteen saavuttamisessa. Niinpä meidän on myönnettävä, että meiltä puuttuvat ne asenteet ja käytännön keinot, joilla voisimme auttaa nuoria kehittymään aktiivisiksi kansalaisiksi jäsenvaltioissa ja paikallisissa yhteisöissä sekä vastuullisiksi kansalaisiksi tulevaisuuden Euroopassa. Jatkuva työttömyys ja siitä aiheutuvat sosiaaliset ongelmat, usein heikko koulutuksen laatu sekä turvattomuuden tunne ja näköalattomuus turhauttavat nuoria ja vähentävät heidän kiinnostustaan osallistua yhteisten asioiden hoitoon. Tutkimusten mukaan nuoret myös etsivät uudenlaisia sosiaalisia kontakteja ja toimintamalleja. Esittelijä on oikeassa tarkastellessaan asiaa tästä näkökulmasta, ja kiitämme häntä siitä lämpimästi.
Useimmissa maissa ei myöskään ole niitä rakenteita ja institutionaalisia raameja, jotka sallisivat nuorten osallistua yhteiskuntaelämään konkreettisella ja olennaisella tavalla. Euroopan unionin jäsenvaltioissa on tästä alasta erilaisia kokemuksia, jotka liittyvät niiden erilaisiin hallinnollisiin ja alueellisiin järjestelmiin, mutta myös poliittiseen perinteeseen. Hyvien toimintatapojen edistäminen on kuitenkin varsin hyödyllistä. Arvoisa komission jäsen, antakaa Euroopan nuorille suuremmat mahdollisuudet kontaktien, yhteistyön, solidaarisuuden ja yhteisen tulevaisuuden kehittämiselle myös Euroopan tasolla.
Esimerkiksi Euroopan opiskelijoiden vaihto-ohjelmien laajuudesta huolimatta koulutusjärjestelmissä on suuria eroja. Eroja on tutkintojen rinnastamisessa. Jotkut yliopistot näyttäisivät pikemminkin haluavan vaikeuttaa muista Euroopan unionin jäsenvaltioista muuttaneiden opiskelijoiden sopeutumista kuin ottaa heidät vastaan ja tutustuttaa heidät paikalliseen opiskelijayhteisöön. Arvoisa komission jäsen, pyrkikää rohkeisiin aloitteisiin, Euroopan parlamentti on tukenanne.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, nuoriso on kaikkien herkimmin reagoiva kansanosa. On siis aivan luonnollista, että kapitalistisen järjestelmän kriisi vaikuttaa ensisijaisesti nuorison asemaan.
Mitä kapitalistinen yhteiskunta voi tarjota nuorisolle? Se on yhteiskunta, jossa kaikesta käydään kauppaa. Mitä Euroopan unioni voi tarjota nuorille? Heille tarjotaan koulutusjärjestelmää, joka on kykenemätön tuottamaan todellista tietoa, joka korvaa koulutuksen ammattikoulutuksella ja yhteiskuntaluokkansa vuoksi sulkee pois suuren osan nuorista. Nuorten työllisyysnäkymät ovat olemattomat tai heillä on parhaassa tapauksessa useita puolipäivätöitä ja pitkiä työttömyysjaksoja ilman oikeutta sosiaaliturvaan. He ovat helppoa riistaa suurpääomalle. Yhteisen toiminnan ja taisteluhengen sijasta unionissa korostetaan yksilöllisyyttä ja kilpailuhenkeä. Television alakulttuuri, huligaanien hallitsema urheilu ja huumeiden valheellinen paratiisi kukoistavat. Jos nuoret uskaltavat vaatia muutoksia, he joutuvat oikeuden eteen, kuten kotimaassani on muutamissa tapauksissa käynyt.
Vaikka komission valkoisessa kirjassa viitataan muutamiin nuorison ongelmiin, siinä ei paneuduta ongelmien syihin tai esitetä niihin ratkaisuja. Pääasiassa ollaan kiinnostuneita integroimaan nuoria yhteiskuntaan ja ohjaamaan heitä yhteiskunnalle kivuttomiin ratkaisuihin, joilla ei kuitenkaan ratkaista nuorten ongelmia. Siinä korostetaan sisältöä vailla olevaa eurooppalaista ihannetta osallistumisesta järjestelmän toimielinten toimintaan, jonka nuoriso on näkemykseensä perustuen vaistonvaraisesti torjunut. Esiin nostetaan niin sanottu vapaaehtoistyö, joka nähdään yhteiskunnallisen solidaarisuuden tärkeimpänä muotona, samoin kuin yrittäjyys vastalääkkeenä työttömyydelle. Vakavan huumeongelman merkitystä vähätellään ja kysymykseen asennoidutaan lähes neutraalilla tavalla. Valkoisessa kirjassa voidaan selvästi havaita pyrkimys vapauttaa järjestelmä vastuusta ja vakuuttaa, että asiat voidaan ratkaista yhteisön piirissä.
Kreikan kommunistisen puolueen näkemyksen mukaan nuorison ongelmiin ei ole mahdollista löytää ratkaisuja ilman luokkayhteiskunnan perusteiden kyseenalaistamista. Vain jos taistelemme ihmistä kunnioittavan yhteiskunnan hyväksi, on nuorilla mahdollisuus saavuttaa omaan kehitykseensä vaadittavat edellytykset.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, komission viime marraskuussa esittämä valkoinen kirja oli vastaus haasteeseen, jonka heitin marraskuussa 1999 nuorisoasioita käsittelevälle ministerineuvostolle ja kaikille niille tahoille, jotka tekevät nuorisotyötä unionin jäsenvaltioissa: annetaan nuorison puhua sen sijasta, että kehitetään nuorisopolitiikkaa ilman nuorisoa. Tämä saattaa kuulostaa uudistukselliselta, mutta itse asiassa tämä on vain loogista! On hämmästyttävää, miten paljon aikaa tarvittiin, ennen kuin järki ja logiikka pääsivät voitolle ja aloimme vihdoinkin kuunnella, mitä sanottavaa nuorilla on tulevan politiikan aktiivisina yhteistyökumppaneina.
Haluan kiittää Euroopan parlamenttia ja erityisesti esittelijä Gröneriä siitä järkähtämättömästä tuesta, jota olette antaneet siitä lähtien, kun tämä uusi politiikka käynnistettiin. Hanke on vaatinut kärsivällistä ja pitkäjänteistä työtä, joka uskoakseni on osoittanut myös jäsenvaltioiden nuorisolle, että Euroopan parlamentti pitää nuorten puolta. Hyvä näin.
Valkoinen kirja toi nuorisopolitiikkaan uusia tuulia. Mutta kuten parlamentti on hyvin selvästi sanonut, uusien tuulien lisäksi tarvitaan myös konkreettisia toimia. Pallo on nyt neuvostolla. Seuraavassa 30. toukokuuta pidettävässä ministerineuvoston kokouksessa nähdään, miten halukkaita jäsenvaltiot ovat edistämään tätä asiaa sen toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, jota komissio tällä politiikanalalla noudattaa.
Uudessa yhteistyökehyksessä pyritään toisaalta soveltamaan nuorisopolitiikassa avointa koordinointimenetelmää ja toisaalta ottamaan nuorten asiat entistä paremmin huomioon muissakin kuin Nuoriso-ohjelmaan liittyvissä yhteisön politiikoissa. Olenkin iloinen siitä, että parlamentti kannattaa tätä kaksitahoista lähestymistapaa ja esittää erilaisia ehdotuksia - jotka muuten olen pannut tarkasti merkille - ja haluaisin niin ikään painottaa parlamentille, että aion itse sitoutua mahdollisimman paljon tähän uuteen lähestymistapaan. Olen tietoinen avoimen koordinointimenetelmän rakenteellisista puutteista, mutta se on paras menetelmä, joka meillä tässä tilanteessa on.
Voin siis sanoa teille vain yhden asian: tähän suuntaan meidän kannattaa edetä. Pidän parlamenttia ajan tasalla tilanteen kehittymisestä ja vaadin, että parlamentti julistautuu itse toimivaltaiseksi aina, kun pelissä on jokin nuorisopolitiikkaan liittyvä asia, liittyipä se sitten minun tai muiden komission jäsenten vastuualaan.
Arvoisa puhemies, tiedätte, että valkoisessa kirjassa esitetään yhdeksän ensisijaista tavoitetta. Ne on määritelty nuorten kuulemisen yhteydessä. Mielestäni olisi hieman arveluttavaa enää lisätä tavoitteiden määrää, sillä kokemukseni politiikasta osoittaa, että mitä raskaammin laiva on lastattu, sitä vaikeampi sitä on ohjata. Siksi olisin taipuvainen sanomaan teille näin: otetaan vähemmän toimintatavoitteita, mutta toteutetaan ne.
Sen sijaan suostun mielelläni parlamentin pyyntöön saada säännöllisesti raportteja asian edistymisestä. Niissä aion keskittyä pikemminkin eurooppalaisen yhteistyön edistymiseen kuin nuorison tilaan: mielestäni on tärkeintä tietää, missä mennään ja miten asiat edistyvät vuosi vuodelta. Ehdotuksenne nuorisotoiminnan tiedotusviikon järjestämisestä on niin ikään mainio idea. Huolehdin siitä, että se toteutetaan, ja olette oikeassa myös siinä, että Nuoriso-ohjelmaa on tehtävä entistä paremmin tunnetuksi.
Olen täysin samaa mieltä ehdotuksesta, jonka mukaan nuorten naisten tilanne olisi otettava huomioon kaikissa nuorisoalan toimissa paitsi täällä Euroopassa myös suhteissa yhteisön ulkopuolisiin maihin. Tästä on ollut jo puhetta Tempus-hankkeessa, johon naisten panos olisi todellakin integroitava entistä voimakkaammin. Samaan aihepiiriin liittyvästi voin kertoa, että olen kehottanut Maghreb-maiden ministereitä ottamaan myös nuoret naiset mukaan Euro-Välimeri-ohjelman nuorisovaihtotoimintaan.
Arvoisa puhemies, kuten jo sanoin, seuraava virstanpylväs valkoisen kirjan tavoitteiden muuttamisessa konkreettisiksi toimiksi on 30. toukokuuta pidettävä nuorisoasiain ministerineuvoston kokous. Uskon vakaasti, että sen kuluessa voidaan päättää tulevan nuorisopoliittisen yhteistyön yksityiskohdista ja ensisijaisista tavoitteista.
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen voidessani todeta, että nämä nuorisopolitiikan uudet tuulet puhaltavat meidän kaikkien nostattamina. Haluaisin vielä - en siksi, että asia olisi loppuun käsitelty, vaan siksi, että sitä on nyt vietävä eteenpäin - esittää kiitokseni Euroopan parlamentille: apunne on ollut korvaamaton, ja tiedän myös, että jatkatte edelleen nuorison tukemista. Kiitos vielä kerran, ja tehkäämme yhdessä lujasti työtä nuorisopolitiikan hyväksi.
Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Packin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0132/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodesta 2004 (KOM(2001) 584 - C5-0497/2001 - 2001/0244(COD)).

Pack (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muistan vaatineeni edellisessä urheilua käsitelleessä mietinnössäni vuonna 1996 urheilun vuoden järjestämistä. Näin kauan kesti, ennen kuin Viviane Redingistä tuli komission jäsen ja meillä on nyt tämä vuosi. Sekin on tosin jo hienoa ja kiitos siitä. Kun kuitenkin tarkastelen tämän vuoden otsikkoa, minulla on kouristuksia kaikkialla ruumiissani, sillä koko otsikko on silkka kouristus! Miksi meidän on näin nyrjäytettävä kielemme, kun puhumme urheilusta? Halusin urheilun vuotta, ja meillä on nyt liikuntakasvatuksen vuosi. Kaikki me tiedämme, miksi kierrämme kehää: siksi, että urheilu ei saisi olla keskustelunaihe, mutta se on sitä eikä pelkästään jalkapallossa vaan kaikkialla! Jokainen puhuu joka päivä jossakin välissä urheilusta. Vain Euroopan unionissa sillä ei pitäisi olla osaa eikä arpaa.
Miksi meidän on näin nyrjäytettävä kielemme? Urheiluhan on aina ylittänyt rajoja. Ja torjummehan me Euroopassa myös urheilussa esiintyvää tuomittavaa dopingia yhteisen doping-viraston avulla. Euroopassa on siis urheilua. Huolehdimme myös urheiluun liittyvistä oikeuksista TV-direktiivin avulla. Euroopassa on siis urheilua. Miksi EU:n jäsenvaltioiden hallitukset vieläkin hangoittelevat vastaan, menee oikeastaan yli ymmärrykseni. Siksi toivon, että kun seuraavan kerran kokoonnutte, olette oppinut jotakin liikuntakasvatuksen teemavuodesta ja teette siitä todellisen eurooppalaisen toiminnan alan, joka ei tietenkään jää toissijaisuusperiaatteen ulkopuolelle.
Otimme tämän komission ehdotuksen vastaan hyvin suopeasti. Meistä siinä ei ollut oikeastaan mitään ongelmia, mutta tietenkin parlamentti tekee tarkistuksia. Noudatimme rahoitusehdotusta. Sanoin tietenkin itselleni: nytpä olit kerrankin kiltti, kun et vaatinut lisää rahaa, ja juuri silloin neuvosto sanoi, että tämäkin on liian paljon! Ensi kerralla harkitsen tarkemmin. Esitän vaatimuksia, ehkäpä saamme silloin enemmänkin kuin te olette ehdottanut. Tällä tavoin olemme saavuttaneet joissakin ohjelmissa hyvin paljon menestystä. Tässä asiassa halusin oikeastaan, että se etenisi kerrankin nopeasti ja hyvin, mutta valitettavasti niin ei käynyt. Asia on kuitenkin ilmeisesti jo saatu järjestykseen.
Emme ole noudattaneet komission ehdotuksia kaikilta osin. Yhdellä alalla totesimme, ettemme missään nimessä halua käyttää tänä vuonna enempää rahaa tutkimuksiin ja selvityksiin. Totesimme, että kaikki tätä vuotta varten varatut rahat on myös käytettävä näkyviin toimiin tänä vuonna tai niiden valmisteluun, niin sanoakseni alkueriin. Arviointi on poikkeus. Se tehdään tietenkin aina teemavuoden jälkeen, mutta eipä se olekaan mukana siinä osassa, jonka yritämme saada poistetuksi. Toivomme tietysti, että komissio tukee meitä tässä asiassa.
Olemme esittäneet tarkistuksia, joilla pyritään vahvistamaan ja edistämään vapaaehtoistyön vaikutusta koulun ulkopuoliseen oppimiseen. Olemme esittäneet tarkistuksia, joilla pyritään edistämään hyvien toimintatapojen levittämistä ja joissa ehdotetaan online-tietokannan perustamista. Haluamme tukea verkostoja, jotka jakavat tietoa liikunnan kasvatuksellisesta roolista, ja olemme jonkin verran selkeyttäneet yhtä suurta ongelmaa, nimittäin sitä, että monellakaan kilpaurheilijalla ei ole mahdollisuutta suorittaa koulua loppuun, koska he ovat päässeet melkeinpä huippusuorituksiin kouluajalla ja tällöin osittain laiminlyöneet koulusuorituksiaan.
Tämä Euroopan teemavuosi on tärkeä, sehän pidetään koko Euroopassa Ateenan kesäolympialaisten vuonna, ja vuoden aikana toteutetaan yhteisön toimia ja kansallisia toimia koulutusalan organisaatioiden ja urheiluliittojen kestävän yhteistyön edistämiseksi ja käytännön urheilun ja urheilullisten arvojen sulauttamiseksi opetukseen nykyistä paremmin.
Koska kokonaisuus oli minusta hiukan liian tylsä, olen ottanut vapauden suunnitella tälle urheilulliselle vuodelle kohokohdan, ja kollegat ovat kannattaneet ajatusta. Sanoin: järjestäkäämme vuonna 2003 koko Euroopassa koululaiskisat, joiden jälkeen kilpailun voittajat kutsutaan vuonna 2004 Olympiaan, jossa sytytetään olympiatuli. Minusta idea oli hieno. Meidän maailmassamme eletään kuvista, ja nämä ovat hienoja kuvia ja samalla toimiakin. Olisin oikeastaan toivonut - se minun on sanottava - että myös komission jäsenemme olisi ollut tässä asiassa hiukan enemmän meidän puolellamme neuvostoa vastaan. Neuvosto on hylännyt ajatuksen.
Haluan vain sanoa vielä kerran: ei se paljon enempää maksa. Luultavasti se ei maksa yhtään enempää, sillä meillähän on rahaa varastossa. Sitä meidän ei tietenkään tarvitse aina kertoa neuvostolle, mutta meillä on rahaa. Voimme tehdä tämän, ja meidän pitäisi tosiaankin suoda se itsellemme. Minusta on käsittämätöntä, ettei neuvosto halua sitä!
Ensimmäisen käsittelyn äänestyksestä: selviydymme siitä varmastikin voittajina. Toivoisin, että neuvosto pitäisi kiirettä niin kuin mekin olemme tehneet ja laatisi yhteisen kantansa toukokuun 31. päivään mennessä. Silloin olemme valmiita - lupaan sen myös kollegojeni puolesta - ottamaan asian valiokunnassa mahdollisimman nopeasti käsiteltäväksi ja tarpeen vaatiessa varmistamaan kolmenkeskisen vuoropuhelun kautta, että meidän ei ehkä tarvitse mennä sovittelumenettelyyn. Olen kuitenkin sitä mieltä, että neuvoston on vielä tehtävä joitakin myönnytyksiä. Jos komissio vielä auttaa sitä siinä, olen hyvin kiitollinen. Viviane Reding, vielä kerran kiitos tästä ehdotuksesta. Olemme kiitollisia siitä, että se vihdoinkin tuli!

Wenzel-Perillo (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vuosi 2004 on Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuosi. Urheilu on aina ollut suosittu, menestyksekäs ja tehokas asia, jolla on perin myönteinen vaikutus koulutuspolitiikkaan ja yhteiskuntamme perustaviin kasvatuksellisiin arvoihin. Urheilun ja koulutus- ja liikunta-alan organisaatioiden kumppanuuden edistäminen vaikuttaa myönteisesti yhteistyökykyyn, suvaitsevaisuuteen, yhteisvastuullisuuteen, huumeiden ja väkivallan torjuntaan ja terveeseen ja rehelliseen kilpailuun ilman dopingia. Nämä ovat arvoja, jotka on taas löydettävä ja joita on edistettävä. Vuoden 2004 valitseminen Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodeksi onkin tässä mielessä hyvin ilahduttavaa myös sitä taustaa vasten, että Ateenassa järjestetään olympialaiset ja paralympialaiset ja Portugalissa jalkapallon EM-turnaus. Komissio ehdottaa rahoitukseksi yhteensä 11,5 miljoonaa euroa, joista 3,5 miljoonaa euroa on tarkoitus käyttää jo valmisteluvuonna 2003 operatiivisiin menoihin ja 8 miljoonaa euroa vuonna 2004.
Ehdotetussa rahoituskehyksessä täytyy ottaa huomioon rahoitusnäkymissä asetettu enimmäisraja, eikä se saa johtaa menoleikkauksiin muilla aloilla. Tehokkuussyistä ja tarpeettomien hallintokustannusten välttämiseksi kussakin jäsenvaltiossa pitäisi olla yksi koordinointielin. Mielestäni ei myöskään tarvita mitään virallista vaatimusta sellaisen tarkemmin määrittelemättömän asiantuntijaryhmän kuulemisesta, joka päättää yksittäisten toimien rahoituksesta ja yhteisrahoituksesta. Hallinnon ja tarkastuksen olisi kuuluttava komissiolle, siis julkisiin palveluihin.
Päätös Euroopan liikunnan vuodesta on oikea, mutta menestys edellyttää jatkuvuutta. Tämä erinomainen toimi on ehdottomasti sen arvoinen, että sitä kehitetään jatkuvasti, sillä se merkitsee sijoittamista nuorisoomme, jonka on määrä kasvaa terveeksi ja edistää osaltaan terveen ja yhdentyneen Euroopan kehittämistä. Se on kannattava sijoitus tulevaisuuteemme, sillä meidän nuorisomme on meidän tulevaisuutemme!

Zabell (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijää hänen tekemästään erinomaisesta työstä, ja myös komissiota, sillä se on pystynyt ratkaisemaan ne ongelmat, jotka ovat aina estäneet liikuntaan liittyvien asioiden käsittelemisen parlamentissa.
Haluaisin korostaa kahta syytä, jotka mielestäni tekevät tästä mietinnöstä niin tärkeän. Ensinnäkin meidän ei pidä mielestäni unohtaa, että liikunta on tärkeä väline kasvatuksessa.
Olemme aina kuulleet puhuttavan liikunnan hyvistä puolista: se opettaa meitä arvostamaan ponnisteluja, yhdistämään kansakuntia ja niin edelleen. Syitä on miljoonia, mutta en nyt aio luetella niitä kaikkia.
Sen haluan kuitenkin sanoa - ja haluaisin sanoa, että tästä minulla on myös hiukan kokemusta - että nuoriso ja ennen kaikkea lapset eivät yleensäkään unohda - tai ainakin he unohtavat hyvin harvoin - mitä he ovat oppineet leikin varjolla harrastaessaan liikuntaa. Tätä voidaan hyödyntää monien asioiden opetuksessa, mutta ennen kaikkea sellaisissa oppiaineissa kuin ympäristöoppi, mainitakseni vain yhden niistä monista aineista, joissa liikuntaa voidaan hyödyntää opetuksessa.
Toinen seikka, jota haluaisin painottaa, on, että emme saa unohtaa, että elämme Euroopassa, jossa rotu- ja kulttuurierot kasvavat jatkuvasti ja että meidän kaikkien on ponnisteltava lujasti Euroopan unionin yhdentymisen hyväksi. Tässä yhdentymisessä liikunnalla on todella suuri merkitys. Sitä olisi vaikea saavuttaa minkään muun kuin liikunnan avulla, ja jos sitä yritettäisiin, kustannukset olisivat todella korkeat.
Toivon, että vuosi 2004, joka on Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuosi, antaisi sen sysäyksen, jota me kaikki tarvitsemme, jotta perustamissopimukseen lisättäisiin urheilua koskeva artikla ja jotta tämä ohjelma merkitsisi alkua - ei siis alkua ja loppua - sille, mitä urheilu voi olla Euroopan unionissa.

Prets (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, puheeni johdannoksi haluaisin sanoa, että pahoittelen sitä, että olemme jälleen näin myöhässä nuorisoa kiinnostavien aiheiden käsittelyssä. Lehteri on tyhjä. Nuoret ovat istuneet lehterillä koko päivän, ja nyt, kun heitä koskevista aiheista puhutaan, paikalla ei valitettavasti ole ketään. Ehkäpä tähän saataisiin tulevaisuudessa muutos - se olisi kansalaisläheisyyttä, silloin ymmärrettäisiin, mitä parlamentissa tapahtuu.
Siitäkin huolimatta käynnistettävä aloite ilahduttaa minua, ja haluaisinkin kiittää teitä, arvoisa komission jäsen, siitä, että urheilu tuodaan entistä enemmän eurooppalaisen politiikan näkökenttään ja että se saa ehkä näin osakseen enemmän huomiota. Olen vakuuttunut siitä, että urheilu ansaitsee tämän huomion, koska sillä on yhteiskunnassa monia tehtäviä, esimerkiksi viestintätaitojen ja sosiaalisten taitojen vahvistaminen, persoonallisuuden kehittäminen, ehkäisevä terveydenhuolto ynnä muuta sellaista. Urheilu on tärkeä yhteiskuntapoliittinen ja taloudellinen tekijä.
Aloite urheilun tai liikuntakasvatuksen vuodesta on hyvä alku, jonka jälkeen on otettava vielä monia askeleita. Haluaisin siitä huolimatta ottaa esiin yhden arvostelun aiheen, josta olen samaa mieltä Doris Packin kanssa. Kun otsikkona on "liikuntakasvatuksen vuosi", toiminta pitää rajoittaa vain kouluihin. En voi olla tästä samaa mieltä, sillä minusta seurat ja järjestöt on otettava mukaan toimintaan ja niitä on tuettava. Liikuntakasvatusta ei jaeta vain koulussa, vaan ensisijaisesti seuroissa ja lukemattomissa urheilujärjestöissä. Minusta liikuntakasvatuksen teemavuoden on oltava myös merkki seuratoiminnalle ja merkki sen arvon tunnustamisesta.
Odotankin, että täällä keskustellaan paljon urheilun sisällöllisistä arvoista. Mitä esimerkiksi on reilu peli, mitä amatööriurheilu, ammattilaisurheilu, mitä merkitsee nuorison tukeminen ja siitä huolehtiminen ja niin edelleen? Keskustelun on oltava laaja-alaista. Jos jätämme jonkin alueen keskustelun ulkopuolelle, asia jää puolinaiseksi ja se on silloin menetetty.
Minusta kielten vuosi on erittäin hyvä esimerkki. Siinä olivat mukana niin koulut kuin mitä erilaisimmat koulutusalan järjestötkin, ja näin saatiin aikaan monia aloitteita ja voitiin käynnistää monenlaista uutta toimintaa. Sen pitäisi olla meille esimerkkinä. Se oli toimiva malli, ja se voi ja sen täytyy olla toimiva myös urheilussa. Urheilu on liikettä! Teidän ei pitäisi rajoittaa liikettä, vaan edistää sitä. Siihen kuuluu liikkumatila, ja siihen kuuluu rahoitukseen varautuminen.
Sanders-ten Holte (ELDR).
Urheilu on kautta vuosisatojen ollut tärkeä osa ihmisen elämää. Siinäpä varsin suuri sana. Kukapa ei muistaisi nuoruudestaan koulun urheilupäiviä, joiden aikana kaikkien oli oltava mukana, olivatpa he urheilullisia tai eivät? Päivät jättivät jälkeensä hyvän olon, yhteenkuuluvuuden tunteen, ja juuri sen hyväksihän me oikeastaan haluamme työskennellä tämän vuoden yhteydessä. Minusta ehdotus julistaa vuosi 2004 Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodeksi on erittäin hyvä aloite, ja haluankin kiittää esittelijä Packia siitä perusteellisuudesta, jolla hän on tutkinut ehdotuksen. Minäkin olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että otsikko vaikuttaa hiukan väkisin väännetyltä. Itse katson, että se on tietenkin muodollisesti oikea otsikko, sillä pelkälle urheilulle ei ole olemassa oikeudellista pohjaa. Jotkin jäsenvaltiot olivat sitä vastaan, ja tällä tavoin saadaan ainakin vuosi aikaan. Katson myös, että näin korostetaan nimenomaan urheilun kasvatuksellista puolta, ja minusta se on oikein hyvä asia.
Siitä huolimatta haluan esittää suunnitelmasta pari reunahuomautusta. Koululiikunta on erinomainen tapa opettaa lapsille kaikenlaisia humaaneja arvoja, kuten rehellistä peliä, joukkuehenkeä ja suvaitsevaisuutta; liikunta voi jopa edistää yhteenkuuluvuuden tunteen syntymistä ja muita kohtaan tunnettua ymmärtämystä, ja sitä tarvitaan enemmän kuin koskaan. Ymmärrätte kyllä, miksi sanon tänään niin, mutta liikunta auttaa myös torjumaan muukalaisvihaa ja huliganismia, varsinkin, jos lapset voivat koulun joukkueissa osallistua koulujenvälisiin, alueellisiin, kansallisiin ja eurooppalaisiinkin kisoihin, niin kuin esittelijä Pack ehdottaa. Hieno ajatus, jonka avulla levitetään eurooppalaista ajatusta.
Ryhmääni epäilyttää kuitenkin se, että komission pitäisi järjestää ja rahoittaa tällaiset kilpailut. Komissiolla ei ole siihen varaa eikä minusta ole sen tehtäväkään järjestää tällaisia kilpailuja. Minun nähdäkseni se kuuluisi ennemminkin vaikkapa kansallisten olympiakomiteoiden alaan.
Toinen asia, jonka haluan mainita, on, että aloitetta ei saa rajata yhteen vuoteen. Hyville aloitteille on saatava jatkoa. Tiedän kuitenkin varmasti, että komission jäsen Redingkin ajattelee tähän tapaan ja ryhtyy epäilemättä toimiin asian edistämiseksi.

Wyn (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuosi tarjoaa erinomaisen tilaisuuden edistää liikunnan sosiaalista merkitystä yhteiskunnassamme, ja se on erittäin tehokas integraation tehostamisväline. Joka kolmas Euroopan kansalainen harrastaa säännöllisesti liikuntaa, ja 1900-luvulla liikunnasta tulikin hyvin tärkeä yhteiskunnallinen ilmiö Euroopassa.
Liikunta on erinomainen keino integroida ihmisiä heidän yhteisöihinsä. Se voi edistää koulutusta ja elinikäistä oppimista samoin kuin kykyä toimia johtajana, kansalaisena ja ryhmän jäsenenä. Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuoden aikana pitäisi keskittyä liikunnan merkitykseen sosiaalisen osallisuuden edistämisessä. Tämän toteuttamiseksi meidän on kuitenkin parannettava huono-osaisten alueiden toimintamahdollisuuksia. Olen erittäin huolissani liikuntahankkeita ohjaavien ryhmänjohtajien ja vapaaehtoisten puutteesta varsinkin huono-osaisilla alueilla. Mitä tämän asian käsittelemiseksi aiotaan tehdä?
On myös tärkeää, että valitut hankkeet luovat vankan toimintapohjan. Vuoden 2004 aikana saavutetun vauhdin pitäisi jatkua vielä vuoden 2004 jälkeenkin - se ei saa loppua siihen. Siitä pitäisi tulla pysyvä osa yhteisömme hankkeita.
Myös paikallisten ja alueellisten viranomaisten osallistuminen toimintaan vuoden aikana vaikuttaa ratkaisevasti sen onnistumiseen, sillä heillä on ainutlaatuinen mahdollisuus varmistaa, että paikallisyhteisöjen toimintaan osallistutaan mahdollisimman laajasti.
Urheilu ja liikunta eivät ole ainoastaan katselijoiden ajanvietettä. Niillä on myös vahva sosiaalinen ulottuvuus, ja juuri tämän sosiaalisen ulottuvuuden pitäisi olla vuoden pääteemoja. Kaikki liikuntamuodot pitäisi ottaa mukaan, ei ainoastaan liikunnan valtasuuntaukset - ja meidän on painotettava tätä koko ohjelman ajan. On lisäksi tärkeää, että Euroopan vammaisten teemavuoden 2003 aikana aloitettuja projekteja yhdistetään vammaisille vuonna 2004 suunnattaviin liikuntahankkeisiin. Ketään ei saa jättää ulkopuolelle.
Kiitän esittelijää erinomaisesta aloitteesta ja odotan jo innokkaasti saavani osallistua hankkeiden kehitykseen koko vuoden ajan.

Fraisse (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ensinnäkin kiittää esittelijä Packia hänen sitkeydestään. Jos tosiaan aloititte työnne jo 1995 tai 1996 ja olette tähän päivään asti jaksanut sitä jatkaa, voidaan jo hyvällä syyllä sanoa teidän puolustaneen kynsin hampain tätä asiaa. Se oli ensimmäinen asia, ja kiitän teitä siitä. Toinen asia on se, että kuulun itse kahteen parlamentin valiokuntaan, nimittäin kulttuuri- ja urheiluvaliokuntaan ja naisten oikeuksien valiokuntaan, ja kummallakin valiokunnalla on usein ikävä - tai kielteinen - etuoikeus saada asiansa käsittelyyn vasta näin myöhään illalla.
Tänä iltana haluaisin yhdistää nämä kaksi aihepiiriä ja puhua samanaikaisesti sekä urheilusta että sukupuolten välisestä tasa-arvosta. Tähän nimittäin liittyy jättämäni tarkistus, johon haluaisin vielä palata, sillä kyse on mielestäni erittäin tärkeästä näkökohdasta. Vaikuttaa siltä, että komission päätöksessä painotetaan vain yhtä syrjinnän muotoa, jota myös esittelijä Pack muuten korostaa yhdessä mietintönsä johdanto-osan kappaleessa. Mielestäni se ei kuitenkaan riitä. Minä nimittäin uskon, että urheilu on naisten ja tyttöjen samastumista ja vapautumista edistävä tekijä, jota on syytä painottaa.
Palautan vielä mieleen, että New Yorkissa kesäkuussa 2000 pidetyssä YK:n Peking+5-erityisistunnossa korostettiin tasa-arvon merkitystä urheilussa. Se mainitaan myös syyskuussa 2000 julkaistun Helsingin raportin 26 kohdassa, ja Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) järjesti niin ikään konferenssin aiheesta "Naiset ja urheilu" Pariisissa vuonna 2000. Myös Ranskan urheiluministeri on vuodesta 1997 asti pitänyt esillä kysymystä naisista ja urheilusta, ja vieläpä menestyksekkäästi, kuten kaikki tiedämme. Nyt tiedotusvälineissä on nimittäin alettu esitellä naistenkin kisoja. Mielestäni kaikkea tätä on syytä punnita tarkasti. Arvoisa komission jäsen, tiedän, että aiotte piakkoin järjestää symposiumin naisten asemasta urheilussa. Olen iloinen siitä.
Katson, että tätä näkökohtaa on korostettava myös Packin mietinnössä. Esimerkiksi Välimeren alueen maissa, Iranissa ja Algeriassa naisten vapautuminen alisteisesta asemasta tapahtuu nimenomaan urheilun kautta. Urheilu on siis tärkeä emansipaatiokanava. Ranskassa ja muissa unionin maissa monet nuoret siirtolaiset eivät vapaudu käyttämällä äänioikeutta ja kansalaisoikeuksia vaan pikemminkin oman kehonsa ja urheiluharrastusten kautta. Urheilulla on siis äärimmäisen tärkeä sosiaalinen ulottuvuus, kuten edellinen puhuja totesi. Siksi haluaisin, että tätä asiaa painotetaan mietinnössä.
Lopuksi haluaisin vielä huomauttaa eräästä ongelmasta. Yhdessä tarkistuksistani sana "mixité" on nimittäin käännetty englanniksi ilmaisulla "mixed-sex sport". Itse asiassa tuo sana ei tarkoita sekaurheilua vaan tasapainoista sukupuolijakaumaa; naisurheilua on nimittäin edistettävä niin kouluissa kuin kilpaurheilussakin. Olen jo ilmoittanut eteenpäin tästä käännösvirheestä, jonka valitettavasti huomasin liian myöhään, ja toivon, että esittelijä ottaa sen huomioon.
Kas niin, tiedämme olympialaisten lähestyvän. Tiedämme, että naisten merkitys urheilussa on kasvanut jokaisissa olympialaisissa. Toivonkin, että se olisi Ateenassa vielä suurempi kuin se oli Sydneyssä. Enkä muuten ole ainoa, joka tätä toivoo. Liikuntakasvatus luo tietenkin pohjan sille kehitykselle, joka myöhemmin voi seurata: huippusuorituksille ja kilpailulle. Komission jäsen Reding, toivon, että nämä naisista ja urheilusta esittämäni näkökohdat herättivät kiinnostuksenne.

Mantovani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin onnitteluni esittelijä Packille tästä valiokunnassa yksimielisesti hyväksytystä mietinnöstä. Tartumme nyt näet tilaisuuteen voidaksemme korostaa, miten tärkeitä Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuoteen liittyvät aloitteet ja tapahtumat ovat juuri vuonna 2004, jolloin pidetään mm. sekä jalkapallon EM-turnaus että Ateenan olympialaiset sekä vammaisten olympialaiset. Teemavuosi on tärkeä myös Torinossa vuonna 2006 järjestettävien talviolympialaisten kannalta.
Komission jäsen Reding ilmoitti tuosta tapahtumasta noin vuosi sitten täällä Strasbourgissa ja korosti juuri urheilun laajaa merkitystä ja ulottuvuutta, joka ei ole pelkästään taloudellinen vaan se tuo myös - ja ennen kaikkea, lisäisin - sosiaalista ja kulttuurista lisäarvoa koko Euroopan yhteiskuntaan. Urheilumaailma on kuitenkin edelleen eriarvoinen, joten meidän onkin kiinnitettävä erityistä huomiota pieniin urheilujärjestöihin ja korostettava niiden merkitystä nuorten koulutuksessa.
Arvoisa komission jäsen, muistanette varmaan myös tapaamisemme, joka koski jalkapalloilijoiden siirtoa Eurooppaan ja jossa ehdotin teille työskentelyä Euroopan urheiluvirastossa. Tämä hanke on mielestäni edelleen ajankohtainen, ei tosin ennen kuin se on sisällytetty yhteisön perussopimuksiin, ja se perustuu 15 jäsenvaltion Nizzassa joulukuussa 2000 antamaan julistukseen urheilun erityispiirteistä. Tällainen virasto helpottaisi mielestäni todella urheilukulttuurin ja terveen urheilun levittämistä ja edistämistä Euroopassa, mikä helpottaisi samalla myös urheilujärjestöjen välistä yhteistyötä väkivallan, syrjinnän, rasismin ja jopa dopingin vastaisessa toiminnassa.
Eurooppalainen tapahtuma saisi siten laajaa merkitystä, ja valmistaudumme sen kohtaamiseen hyvin valppaina.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Packia hänen mietinnöstään ja komissiota sen ponnisteluista kaikkien niiden tekijöiden poistamiseksi, jotka estävät liikuntaa koskevien asioiden käsittelemistä ja tukemista.
Jos haluamme, että vuodesta 2004 - joka on liikuntakasvatuksen teemavuosi - tulee menestys, meidän on tehtävä työtä, jotta tästäkin ei tule taas vain yksi niistä Euroopan unionin toimista, jotka eivät lopulta kuitenkaan saavuta kansalaisia.
Tässä mielessä, ja jotta tämä toimi ei jäisi huomaamatta, meidän on mielestäni otettava huomioon kaikki ne organisaatiot sekä paikallisella, alueellisella että kansallisella tasolla, jotka ovat työskennelleet jo kauan liikunnan kasvatuksellisten arvojen edistämiseksi. Näiden organisaatioiden täytyy osallistua tähän toimeen koordinoidusti ja synergiaa luoden, mikä on kaikkein tärkeintä.
Kaikkien ruumiilliseen liikuntaan ja urheiluun liittyvien tieteenalojen kehittäminen, levitys ja tutkimukset ovat paras kasvatusväline yhteiskunnallisen integroitumisen puolesta suvaitsemattomuutta ja muukalaisvihaa vastaan.

Matikainen-Kallström (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän kollega Packia hänen työstään mietinnön valmistelussa. Hän on tehnyt todella hienoa työtä urheilun ja liikuntakasvatuksen eteen jo vuosia. On hienoa, että komissio on lähtenyt organisoimaan urheilun teemavuotta, oli jo aikakin. On valitettavaa, että urheilulla ei ole oikeusperustaa yhteisön lainsäädännössä. Urheilulle on saatava oma artikla tai se on ainakin selvästi mainittava kulttuuriartiklan yhteydessä; tällöin urheilumaailmalta ei vietäisi vaikutusvaltaa mutta urheilujärjestöt pääsisivät vaikuttamaan itseensä kohdistuviin päätöksiin.
Urheilevat nuoret tulee saada mukaan EU:n erilaisiin vaihto-ohjelmiin. Nykyinen käytäntö, jossa urheiluun liittyvät hankkeet naamioidaan muiden momenttien alle, on naurettava. On parempi puhua asioista aina niiden oikeilla nimillä.
Urheilulla on myös kiistaton kasvatuksellinen merkitys, aivan kuten mietinnössä mainitaan. Tästä syystä toivon, että urheilun asemaa koulujen opetussuunnitelmissa harkittaisiin vakavasti uudelleen. Monissa jäsenvaltioissa kouluissa järjestetään merkittävää vapaaehtoista toimintaa varsinaisen opetuksen jälkeen. Myös näiden iltapäivätoimintojen resursseja tulee lisätä merkittävästi. Usein vapaaehtoistoimin järjestettävät iltapäiväkerhot tekevät arvokasta työtä. Liikkuvan iltapäivätoiminnan avulla lapsille tarjotaan mahdollisuus purkaa luontaista liikkumisen tarvetta ja halua. Samalla lapsille tarjotaan mielekästä tekemistä ja estetään sosiaalisia ongelmia ja syrjäytymistä. Kerhojen ansiosta lasten ei tarvitse viettää iltapäivän pitkiä tunteja yksin kotona, kun heidän vanhempansa tekevät entistäkin pidempiä päiviä työpaikoillaan orastavan työvoimapulan painaessa päälle.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, olen todella iloinen ja tyytyväinen saadessani tänään puhua parlamentissa Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodesta. Tämä ei ole pelkkää sanahelinää, sillä minulla on todellakin se käsitys, että olemme vihdoin lähestymässä maalia, sillä nyt olemme käynnistäneet konkreettisesti prosessin, joka johtaa tärkeään ja merkittävään päämäärään paitsi koko yhteiskunnan myös - ja ennen kaikkea - yhteiskuntamme nuorison kannalta.
Haluaisin sanoa, että politiikassa mitään ei tapahdu sattumalta, ja olenkin hyvilläni siitä, että esittelijänä on tänään Doris Pack, sillä juuri hän esitti tämän ajatuksen jo kauan sitten vuonna 1996. Esittelijä Pack: "was lange währt, wird endlich gut" eli hiljaa hyvä tulee. Toivotaan, että näin käy!
Kun aloitin työni komission jäsenenä, kiinnostuin heti tästä ajatuksesta ja otin sen asialistalle. Tiedän, ettei tästä tullut Euroopan urheilun teemavuotta, kuten olisitte toivonut. Mutta myös te tiedätte ja olette sitä paitsi myöntänytkin, ettei yhteisöllä ole nimenomaista toimivaltaa tällä alalla. Se ei kuitenkaan estä meitä käyttämästä urheiluun liittyviä arvoja yhteisön nykyisten politiikkojen ja toimien lujittamiseen ja parantamiseen, kuten Nizzan Eurooppa-neuvosto on kehottanut meitä tekemään.
Euroopan liikuntakasvatuksen teemavuodella on mielestäni sekä poliittista että käytännöllistä ja vertauskuvallista merkitystä. Poliittista siksi, että se kuvastaa komission halua hyödyntää täysimittaisesti urheiluun liittyviä kasvatuksellisia ja yhteiskunnallisia arvoja, jotka voivat edistää jäsenvaltioiden koulutuspolitiikkojen vahvistumista. Käytännön merkitystä sillä on siksi, että yhteisön, kansallisten, alueellisten ja paikallisten hankkeiden rahoittamiseen irrotetaan unionin talousarviosta 11,5 miljoonan euron määrärahat, joiden lisäksi tulevat vielä yhteistyökumppaneidemme lahjoittamat varat. Tämä merkitsee, että meillä on vuonna 2004 runsaasti uusia varoja, joilla voimme tukea urheilun kasvatuksellista puolta. Älkäämme unohtako, että Euroopan kielten teemavuosi oli valtava menestys. Miksi? Siksi, että sen järjestämiseen osallistui tavallista väkeä, kansalaisia ja yksityisiä organisaatioita. Teemavuoden avulla saatiin vietyä asioita eteenpäin. Se herätti yhteiskunnassa keskustelua ja jopa halua ottaa vastuuta. Hyvät parlamentin jäsenet, tämä osoittaa, että usein pienikin sysäys riittää panemaan asiat liikkeelle.
Teemavuoden symbolinen merkitys tulee siitä, että vuosi 2004 on olympiavuosi. Olympialaiset pidetään samaan aikaan vuosisadan alun muiden tärkeiden urheilutapahtumien, kuten Euroopan ja maailman mestaruuskilpailujen sekä mannertenvälisten mestaruuskisojen kanssa. Teemavuotta vietetään koko unionissa, ja uskon, että se saa osakseen paljon huomiota kaikissa unionin maissa. Se on loistava tilaisuus edistää urheilun yhteiskunnallisia, kasvatuksellisia ja kulttuuriarvoja, ja se muistuttaa meitä siitä, että olympialaiset ovat peräisin aikakaudelta, jolloin urheilu ei ollut pelkkää liiketoimintaa, vaan osa kulttuuria ja kasvatusta.
Arvoisa puhemies, aavistin, että saisin Euroopan parlamentista hyvän liittolaisen itselleni. Ei pelkästään siksi, että koko idea sai alkunsa täältä, vaan myös siksi, että komissio on aina löytänyt parlamentin jäsenistä lujan liittolaisen silloin, kun se on halunnut ottaa koulutuspolitiikan asialistalle urheiluun liittyviä ajatuksia ja arvoja.
Olen lukenut tyytyväisenä ja kiinnostuneena esittelijä Packin mietintöä, joka ei ainoastaan tue komission ehdotusta vaan myös parantaa sitä monessakin kohdassa. On kuitenkin syytä tarkastella lähemmin joitakin kohtia, joihin komissio suhtautuu varauksellisesti. Kyse ei ole sisällöllisistä ongelmista vaan sellaisista varauksista, jotka johtuvat lähinnä oikeudellisista syistä tai siitä, että mielestämme jotkin parlamentin esittämät ehdotukset eivät yksinkertaisesti kuulu kyseisen lainsäädännön soveltamisalaan.
Tarkastellaan ensimmäiseksi tarkistusta 7, jossa Ateenan olympialaisten lisäksi mainitaan kolme muuta urheilutapahtumaa. Mielestäni tällainen tarkistus aiheuttaisi tiedotusvälineissä ja kansalaisten keskuudessa turhia spekulaatioita eri urheilulajien ja kilpailutasojen arvojärjestyksestä. Koko luettelo on pakostikin kiistanalainen ja jää epäilemättä vaillinaiseksi, mutta mielestäni on silti parempi, ettei ainuttakaan tapahtumaa mainita erikseen, vaan ne kaikki lasketaan mukaan.
Toiseksi komissio ei valitettavasti voi hyväksyä tarkistusta 22 eikä siihen viittaavia tarkistuksia 29 ja 38. En tarkoita, etteivätkö ajatukset koulujen joukkueiden välisten urheilukilpailujen järjestämisestä, koulutusjärjestöjen ja urheiluseurojen kumppanuustoiminnan suosimisesta, olympiasoihdun sytyttämiseen liittyvän symbolisen latauksen ja mediavaikutuksen hyödyntämisestä olisi mielestäni sekä erinomaisia että täysin toteuttamiskelpoisia. Päinvastoin, mutta komissio ei itse koe kutsumusta tämäntyyppisten hankkeiden järjestämiseen. Siihen komissiolla ei nimittäin ole valtuuksia: on muistettava, että urheilu on täysin itsenäistä toimintaa ja että jäsenvaltioilla on oikeus organisoida koulutusjärjestelmänsä itsenäisesti. Emme siis voi ylhäältäpäin velvoittaa ketään tällaisiin yhteistyökumppanuuksiin.
Itseäni kuitenkin viehättää ajatus tämäntyyppisistä hankkeista ja esimerkiksi olympiasoihdun ja -rauhan vahvasta symboliarvosta. Arvoisa esittelijä, takaan, että päätöstekstissä mahdollistetaan tällaiset hankkeet, ja lupaan myös tehdä kaikkeni, jotta yhteistyökumppanimme sekä oppilaitosten että olympiakomiteoiden joukossa tekisivät niistä aloitteita teemavuoden aikana. Minulla on sitä paitsi hyvä syy olla optimistinen: miettikääpä vuosina 2001-2002 käynnistettyä urheilu- ja koulutuspoliittista toimea! Se on kokeiluhanke, jonka eurooppalaiset olympiakomiteat ja kolmen koemaan - Alankomaiden, Ranskan ja Italian - opetusministeriöt käynnistivät Euroopan komission tuella. Kokeilu on jo osoittanut, että tämäntyyppiset hankkeet ovat todellakin mahdollisia ja että voimme päästä eteenpäin ja löytää yhteistyökumppaneita, jotka haluavat tukea tätä toimintaa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, luulen, että tänä liikuntakasvatuksen teemavuonna löydämme teidän avustuksellanne monia sellaisia yhdistyksiä, järjestöjä ja vapaaehtoistyöntekijöitä, jotka ovat valmiita auttamaan meitä. Yksi teemavuoden päätavoitteista onkin kannustaa oppilaitoksia yhteistyöhön urheilujärjestöjen kanssa. Virallinen opetus on yhdistettävä epäviralliseen oppimiseen. Urheilu edistää tärkeitä arvoja: joukkuehenkeä, solidaarisuutta, sääntöjen noudattamista, vastustajan kunnioittamista ja itsensä ylittämistä. Ne kaikki ovat periaatteita, joita pidetään esillä teemavuoden aikana.
Vuosi 2004 on olympiavuosi, jonka aikana järjestetään muitakin arvostettuja urheilutapahtumia, ja urheilu ja urheilijat tulevat silloin olemaan lehtien etusivuilla lähes päivittäin. Meidän on osattava hyödyntää tätä mediavaikutusta ja tuotava esille, että avokätisesti tuetun huippu-urheilun rinnalla myös kansalaisyhteiskunnan piirissä tehdään paljon työtä urheilun hyväksi nimenomaan vapaaehtoisvoimin, ja tätä työtä meidän on syytä tukea ja kannustaa. Juuri tästä urheilun kasvatuksellisesta ja yhteiskunnallisesta puolesta Euroopan yhteisö on kiinnostunut.
Meidän on myös valmisteltava teemavuotta huolellisesti: monet tehtävät, yhteydet ja suunnittelutyöt on hoidettava jo etukäteen. Arvoisa puhemies, siksi toivon, että parlamentti panee kaikkensa likoon päästäkseen neuvoston kanssa mahdollisimman nopeasti poliittiseen sopimukseen yhteisestä kannasta ennen Espanjan puheenjohtajakauden päättymistä, ja tämä on myös puheenjohtajavaltion harras toive. Uskon, että siitä olisi etua meille kaikille. Ennen kaikkea se edistäisi sitä päämäärää, jota Doris Pack jo vuonna 1996 ehdotti ja toivoi: urheilun ja sen sosiaalisen ja kasvatuksellisen ulottuvuuden kehittämistä koko Euroopan ja sen yhteiskuntien parhaaksi. Kiitos avustanne.

Puhemies. -
Kiitoksia hyvin paljon, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 22.33.)

