Naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista asioista:
neuvoston julkilausuma yhtäläisistä mahdollisuuksista ja naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta,
Dybkjærin laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0198/2000) komission vuosikertomuksista 1997, 1998 ja 1999 naisten ja miesten yhtäläisistä mahdollisuuksista Euroopan unionissa (KOM(1998) 302 - C5-0106/1999, KOM(1999) 106 - C5-0289/2000, KOM(2000) 123 - C5-0290/2000 - 1999/2109(COS)).

Pery
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, tämä on kolmas kerta, kun minulla on ilo päästä puhumaan teille Ranskan puheenjohtajakauden alettua. Viime heinäkuun 11. päivänä naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta kutsui minut kuulemistilaisuuteen, ja viime syyskuun 5. päivänä käsittelimme julkilausumaa teollisen muutoksen seurantajärjestelmästä.
Puhun tänään naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta yhteiskunnan kaikilla aloilla. Komission vuosikertomuksia koskeva päätöslauselmaesitys, josta ilmaisette tänään kantanne, käsittelee asiaa monipuolisesti. Sallikaa minun mainita siitä kolme kohtaa, jotka jäsen Dybkjaer on tuonut esiin, ja kiitän häntä samalla erinomaisesta mietinnöstä.
Ensimmäinen koskee tarvetta arvioida ja seurata säännöllisesti tasa-arvon kaikkia osa-alueita: naisten työtä, työllisyyttä, opetusta, koulutusta, perhe-elämää, terveydenhoitoa ja arvokkuutta. Ainoastaan tuntemalla mahdollisimman tarkasti kaikki näkökohdat, joille syrjintä perustuu, pystymme saavuttamaan huomattavaa edistystä.
Toinen kohta liittyy uusiin tietotekniikan ja viestinnän teknologioihin. Tämä nouseva ala avaa naisille laajemmat mahdollisuudet työmarkkinoilla. Meidän täytyy panostaa erojen kaventamiseen tällä alalla. Meidän täytyy huolehtia siitä, että naiset pääsevät hyötymään uusista työpaikoista, ja välttää niiden eriarvoisten asetelmien toistumista, joita on perinteisimmillä aloilla: vähemmän ammattitaitoa vaativien tehtävien, osa-aikatyön, jota ei ole aina itse valittu, hatarien työsopimusten ja vaikeuden nousta päättävään asemaan.
Lopuksi kolmas kohta: mielestäni tasa-arvon edistämiselle on oleellista, että tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta tehdään kaikkien yhteisön avustusten tai rahoitusten valintaperuste.
Tämä tasa-arvon teema on erittäin tärkeä poliittinen teema, ja sellaisena se tullaan ottamaan esiin useissa eri tilaisuuksissa Ranskan puheenjohtajakauden aikana. Juuri näistä tilaisuuksista tulin tietenkin puhumaan teille.
Järjestämme Pariisissa ministerikonferenssin. Se pidetään 27. lokakuuta. Kutsuin sinne luonnollisesti arvovaltaisen maanmieheni, työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puheenjohtajan, jäsen Rocardin, sekä naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puheenjohtajan, jäsen Theorinin. Tulemme myös järjestämään tasa-arvoa työelämässä käsittelevän eurooppalaisen kollokvion, jonne kokoontuu 24. marraskuuta asiantuntijoita, työmarkkinaosapuolten edustajia ja yritysjohtajia keskustelemaan naisten urakehityksen vaikeuksista. En aio tänä aamuna puhua niinkään tästä tasa-arvoa työelämässä käsittelevästä kollokviosta, vaan pikemminkin niistä teemoista, joita käsitellään 27. lokakuuta pidettävässä ministerikonferenssissa.
Konferenssissa käsitellään kolmea teemaa, jotka esiintyvät muuten myös puheenjohtajakauden tärkeimmissä asiakirjoissa, oli kyse sitten viidennestä toimintaohjelmasta tai sosiaalisesta toimintaohjelmasta. Naisten ja miesten tasapuolinen osallistuminen päätöksentekoon, perhe-elämän ja työelämän yhteensovittaminen, tasa-arvon sisällyttäminen unionin ministerineuvoston kokoonpanoihin, nämä kolme aihetta ovat ministerikonferenssin esityslistalla.
Ensimmäinen aihe, naisten osallistuminen päätöksentekoon kaikilla aloilla, osoittaa, kuinka naiset ovat edelleenkin paljon huonommassa asemassa kuin miehet. Kyseessä on vieläpä demokratiavaje, jota suvaitaan nykyään entistä vähemmän. Muistelkaa huhtikuussa 1999 Pariisissa pidettyä konferenssia. Jotkut teistä saattavat muistaa hetken, jolloin olimme päässeet yksimielisyyteen julkilausuman laatimisesta, mutta meillä oli suuria vaikeuksia päästä viidentoista ministerin kesken sopuun toimintasuunnitelmasta, joka sisältää määrällisiä tavoitteita.
Tästä syystä päätin tällä kerralla tarttua puheenjohtajakauden tärkeiden asiakirjojen suomiin mahdollisuuksiin tämän toimintasuunnitelman eteenpäin viemiseksi.
Haluan mainita teille, että naisten päätöksentekoon osallistumisessa maani on ottanut merkittävän askeleen. Kerron tästä hyvin tiivistetysti, ja muistutan, että Ranskassa hyväksyttiin pääministerin ja tasavallan presidentin tukema perustuslakiuudistus 28. kesäkuuta 1999, ja heti sen jälkeen keskustelimme tasa-arvoa koskevasta lakiehdotuksesta, joka hyväksyttiin 3. toukokuuta 2000. Tätä lakia tullaan soveltamaan kaikissa vaaleissa ja jo vuoden 2001 kunnallisvaaleissa.
Lain nojalla poliittisten puolueiden ehdokaslistoilla täytyy olla yhtä paljon naisia ja miehiä, ja heidän nimiensä täytyy vuorotella listalla - jotta naisia ei sijoitettaisi listoilla paikoille, joilta on huonot mahdollisuudet tulla valituksi - muuten puolueiden ehdokaslistat voidaan hylätä tai puolueiden vaalikampanjakuluja voidaan jättää korvaamatta.
Uskon, että naisten tasapuolinen osallistuminen poliittiseen päätöksentekoon tulee mullistamaan koko politiikan maailman. Vallan jakaantuminen tulee johtamaan laajoihin muutoksiin talous-, yhteiskunta- ja kulttuurielämässä.
Pekingin toimintaohjelma ja viime kesäkuun Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistunto Peking+5:ssä annetut viimeisimmät suositukset ovat samansuuntaiset. Tämä käy selkeästi ilmi puheenjohtajavaltio Suomen laatimasta kertomuksesta, joka koskee naisten osallistumista päätöksentekoon. Suomen laatimien indikaattoreiden avulla voidaan arvioida saavutettua edistystä.
Olen myös ilahtunut komission aloitteesta, sillä kuulin - ja uskon, komission jäsen Diamantopoulou, että tieto pitää paikkansa - komission tehneen päätöksen, joka koskee miesten ja naisten tasapuolista edustusta komission perustamissa komiteoissa ja asiantuntijaryhmissä. Meidän täytyy kaikkien sitoutua seuraamaan ja kehittämään tätä rohkaisevaa aloitetta.
Puheenjohtajavaltio Ranska pyrkii viemään tätä asiaa eteenpäin ja haluaa tarjota kumppaneilleen ehdotuksia määrällisistä tavoitteista, jotka koskevat naisten päätöksentekoon osallistumista kaikilla aloilla: politiikassa - josta jo puhuin - mutta myös taloudessa ja yhteiskuntaelämässä. Puheenjohtajavaltio Ranskan järjestämät ensimmäiset kuulemistilaisuudet vahvistavat, että tämä aihe on kaikkien jäsenvaltioiden huomion keskipisteessä. Määrällisistä tavoitteista ei vielä ole päästy sopuun, mutta näen paljon vaivaa tällaisen sopimuksen saavuttamiseksi.
Ministerikonferenssin toinen aihe käsittelee perhe-elämän ja työelämän yhteensovittamista. Suomen esimerkin mukaisesti kaikille jäsenvaltioille on jaettu kyselylomake, jonka tulosten perusteella laaditaan lähiaikoina kertomus. Neuvostolle esitetään ehdotus indikaattoreista, joiden avulla voidaan mitata tässä asiassa tapahtunutta edistystä.
Olen pyytänyt, että tätä aihetta pidettäisiin puheenjohtajakauden ohjelmassa tärkeänä, jotta taattaisiin Portugalin puheenjohtajakauden aikana tehtyjen töiden jatkuminen. Viittaan tässä Evoran kollokvioon, jonka aiheena on äitiys ja isyys sekä päätöslauselmaan miesten ja naisten tasapuolisesta osallistumisesta perhe-elämään ja työelämään. Tiedämme hyvin, että, niin kauan kuin naisten täytyy yksin tai lähes yksin huolehtia päivätyön ohella kotitöistä, heillä on ongelmanaan yksityis- ja perhe-elämän sekä työ- ja yhteiskuntaelämän yhteensovittaminen. Tapaan jopa sanoa Ranskassa, hyvät ystävät, että jos lain avulla voitaisiinkin säätää tasa-arvon toteutuminen politiikassa, on vaikeampaa säätää lailla tasa-arvon toteutuminen arkielämässä ja kodeissa.
Samalla tavalla kuin julkinen elämä ei saa enää olla ainoastaan miesten hallussa, yksityiselämä ei saa jäädä ainoastaan naisten vastuulle. Tätä varten täytyy kehittää uusia malleja ajankäytölle, jotta kaikki osapuolet - vanhemmat, lapset, kansalaiset, poliittiset päättäjät, yritykset - löytäisivät oman paikkansa. Tämä tulee olemaan yksi ministerikonferenssin painopisteistä. Lisään vielä, että otan tämän kohdan uudelleen käsiteltäväksi 24. marraskuuta pidettävässä tasa-arvoa työelämässä käsittelevässä kollokviossa.
Ministerikonferenssin kolmas aihe koskee naisten ja miesten välisen tasa-arvon sisällyttämistä EU:n eri ministerineuvostojen töihin. Haluaisin ottaa käyttöön menetelmän, jota käytin työskentelymenetelmänä Ranskassa ja joka toimii. Useat ministerineuvostot tulevat ensimmäistä kertaa käsittelemään miesten ja naisten tasa-arvoa siten, että aihe on liitetty johonkin esityslistan kohtaan. Annan teille kaksi esimerkkiä: koulutusasiain neuvostossa käsitellään opiskelijoiden sekä opettajien liikkuvuutta, sillä huomasimme, että liikkuvuudessa oli voimakasta eriarvoisuutta, ja sisämarkkina-, kulutus- ja matkailuasiain neuvostossa käsitellään sähköisen kaupankäynnin saattamista kaikkien ulottuville, sillä tässäkin tiedämme, että miehet ja naiset ovat eriarvoisessa asemassa sähköisessä kaupankäynnissä.
Ministerikonferenssin ja tasa-arvoa työelämässä käsittelevän kollokvion ohella haluan mainita kaksi tärkeää asiakirjaa, jotka on omistettu yksinomaan tasa-arvolle, mutta jotka kuuluvat työ- ja sosiaaliasiain neuvostolle. Puhun nyt viidennestä toimintaohjelmasta ja vuoden 1976 direktiivin tarkistamisesta.
Viidennen toimintaohjelman osalta haluan ensin kiittää lämpimästi jäsen Theorinia ja mietinnön esittelijää, jäsen Erikssonia, heidän ahkeruudestaan, jonka ansiosta ohjelma voidaan, toivon niin, hyväksyä ennen vuoden loppua. Tiedän, että parlamentti tulee kiinnittämään erityisen paljon huomiota valtavirtaistamisperiaatteeseen ja sellaisten strategisten tavoitteiden luomiseen, jotka koskevat sekä tasa-arvoa talous- ja sosiaalielämässä että - palaan tähän aiheeseen vielä kerran - tasapuolista osallistumista päätöksentekoon. Minä pyrin itse varmistamaan, että ohjelman rahoitus vastaa kunnianhimoista tavoitettamme.
Juuri tähän suuntaan meidän täytyy nyt, 25 vuotta sen hyväksymisen jälkeen, tarkistaa vuoden 1976 direktiiviä. Tarkistuksessa direktiivi saatetaan yhdenmukaiseksi yhteisön tuomioistuimen usean päätöksen kanssa ja lisäksi yhteisön lainsäädäntöön sisällytetään muita erittäin tärkeitä aiheita. Tarkoitan tässä esimerkiksi sukupuolista häirintää sukupuoleen perustuvan syrjinnän muotona. Epäsuoran syrjinnän käsite määritellään tarkemmin, ja poikkeukset tasavertaiseen kohteluun rajataan selvemmin. Tämä on merkittävä askel naisille, kuten jäsen Hautala varmasti tuo esiin esitellessään parlamentille mietintönsä naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan nimissä.
Ministeriöni toimivaltaan kuuluvien tarkoin määriteltyjen aiheiden ulkopuolella puhun tiivistetysti kolmesta aloitteesta. Ensinnäkin työllisyyden suuntaviivoista, joihin on tällä kerralla lisätty runsaasti määrällisiä tavoitteita. Näin ollen naisten työllisyysaste on ehdotettu nostettavaksi 60 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Työmarkkinaosapuolten merkitystä on myös lisätty, mistä olen iloinen. Lopuksi totean lyhyesti, että yhtäläisiä mahdollisuuksia koskeva neljäs pilari tukee tasa-arvon valtavirtaistamista gender mainstreamingin (yhtäläisten mahdollisuuksien valtavirtaistamisen) ja tarkoin määriteltyjen suuntaviivojen avulla.
Toinen aloite, jonka haluan mainita, koskee sosiaalista toimintaohjelmaa, jota käsitellään Nizzan huippukokouksessa ensi joulukuussa. Se on eräs puheenjohtajakauden tärkeimmistä painopisteistä. Se avaa - kuten tiedätte - laajan toimintakentän työllisyyden saralla, ja siinä mainitaan, että perhe-elämän ja työelämän yhteensovittaminen on osa sitä. Henkilökohtaisesti haluaisin, että tämä aihe otettaisiin vielä konkreettisemmin huomioon sosiaalisessa toimintaohjelmassa. Onnittelen itseäni - ja teitä - siitä, että toimintaohjelma sisältää miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämiselle omistetun kappaleen, ja toivon, että tässäkin asiassa pääsemme etenemään kohti määrällisiä tavoitteita.
Viimeinen aloite, jota haluan painottaa, koskee perusoikeuskirjan laatimista. Kuten tiedätte, tämä hanke on tulosta monimutkaisista neuvotteluista, jotka päättyivät viime syyskuun 26. päivänä. Asiakirja esitellään muutaman päivän kuluttua Biarritzin Eurooppa-neuvostolle. Korostan meidän aloitettamme naisten ja miesten tasa-arvoon liittyvien artiklojen kirjaamiseksi selkeästi perusoikeuskirjaan. Minulta kysytään usein tästä asiasta. Tiedän, että olen jo käyttänyt puheaikani, joten puhun hyvin lyhyesti, mutta haluan tarkentaa muutamaa asiaa.
Kolme perusoikeuskirjan artiklaa on omistettu tasa-arvolle naisten ja miesten välillä. Ensimmäinen turvaa yleisen periaatteen kaikkien henkilöiden yhdenvertaisuudesta lain edessä. Toinen liittyy syrjintäkiellon periaatteeseen, ja tähän sisältyy sukupuoleen perustuva syrjintä. Kolmas vahvistaa samapalkkaisuuden ja tasa-arvoisen kohtelun periaatteet, minkä lisäksi siihen on sisällytetty mahdollisuus toteuttaa positiivisia toimia aliedustetun sukupuolen hyväksi.
Perusoikeuskirja sisältää perhe-elämän ja työelämän yhteensovittamisen sekä oikeuden palkalliseen äitiyslomaan ja näiden lisäksi myös laaja-alaisempia oikeuksia, kuten oikeuden arvokkuuteen, ja oikeuden fyysiseen ja henkiseen koskemattomuuteen. Kaikkien näiden määräyksien ansiosta tämä teksti tuo lisätukea tasa-arvon edistämiselle. Kansalaisyhteiskunnan odotukset ovat korkealla, eikä tämä ole jäänyt huomaamatta valmistelukunnan jäseniltä, jotka toivoivat perusoikeuskirjan olevan "genderly correct" (tasa-arvoasiat huomioon ottava).
Lopuksi toistan, että yhteisön taso on oikea taso etenemiselle yhdessä kaikilla mainitsemillani alueilla. Mutta se on myös oikea taso etenemiselle monissa muissa naisia koskevissa asioissa. Viittaan erityisesti naisiin kohdistuvaan väkivaltaan, joka on hallitusohjelmani tärkeimpiä teemoja, ja tiedän, että tämä teema koskettaa myös teitä erityisen paljon.
Kaikki se kehitys, jonka saavutamme yhdessä jäsenvaltiossa, on kehitystä muillekin jäsenvaltioille. Jos kansalliset politiikat rikastuvat yhteisön politiikoista, myös näiden jälkimmäisten täytyy hakea vaikutteita kansallisista kokemuksista. Olen vakuuttunut siitä, että parlamentti, neuvosto, komissio sekä jäsenvaltiot, työmarkkinaosapuolet ja kansalaisjärjestöt yhdessä pystyvät saavuttamaan edistystä, ja tiedän - ja me tiedämme - että naisten ja miesten välinen tasa-arvo toteutuu vielä.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi toivottaa ministeri Peryn tervetulleeksi takaisin parlamenttiin. Me, jotka olemme aikaisemmin kuulleet hänen puhuvan parlamentissa, tiedämme, että hänen toimiessaan neuvoston puheenjohtajana meillä on erittäin innokas naisasian puolestapuhuja, ja juuri sitä me tarvitsemme, jos haluamme, että suunnitelmamme ylipäänsä onnistuvat. Olemme valiokunnassa koonneet yhteen kolme komission kertomusta ja käsitelleet niitä kokonaisuutena. Valiokunnan puolesta voin luvata, että tulevaisuudessa saamme käsiteltyä kertomukset ajoissa, jotta komission ei tarvitsisi olla sitä mieltä, että se tekee paljon töitä, mutta että me valiokunnassa emme ota sitä huomioon ja että emme saa mietintöjämme ajoissa valmiiksi. Olemme luvanneet itsellemme, että tämä ei toistu jatkossa.
Kaikille kolmelle kertomukselle on yhteistä se - palaan samalla neuvoston puheenjohtajan puheeseen - että niissä korostetaan Amsterdamin sopimuksen artikloja ja sanotaan, että olemme täten saaneet uuden ja hyvän perustan työskennellä tasa-arvoisesti komission kanssa ja että olemme saaneet myös joitakin välineitä, joiden avulla voimme toteuttaa tasa-arvoa eri jäsenvaltioissa entistä paremmin. Naisina meidän on syytä olla tyytyväisiä tästä. Voimme sanoa, että melkein kaikki naiset ovat tehneet kovasti töitä perustamissopimuksen parantamiseksi tasa-arvon osalta, ja olen siis sitä mieltä, että meidän on kaikessa hiljaisuudessa oltava tyytyväisiä niihin 15 mieheen, jotka ovat hyväksyneet Amsterdamin sopimuksen ja jotka ovat siis myös osallistuneet tasa-arvoperiaatteiden toteuttamiseen, vaikkakaan ei voi sanoa, että heidän kokoonpanossaan olisi todellakaan kyse huomattavasta tasa-arvosta. Oikeastaan on ristiriitaista, että EU:ssa on toisaalta erinomainen tasa-arvoperusta - erityisesti nyt Amsterdamin sopimuksen myötä - mutta että Eurooppa-neuvostossa on siis toisaalta 15 miestä - mitä en aio enää kommentoida - jotka tekevät kaikki päätökset. Sehän paljastaa tavalla tai toisella, että periaatteiden ja konkreettisen toteuttamisen välillä vallitsee ero. Sanon tämän myös sen vuoksi, että mielestäni on äärimmäisen tärkeää, että lisäämme naisnäkökulmaa EU:ssa, ja sanon tämän kahdesta syystä.
Ensiksikin Tanskassa järjestettiin äänestys, joka osoitti selvästi, että naiset vastustavat tätä hanketta miehiä enemmän, eivät pelkästään euro-hanketta vaan EU-hanketta ylipäänsä. Tanskassa tasa-arvo vallitsee hyvin monilla aloilla, joten naisten ei pidä tuntea itseään hankkeen uhkaamiksi. Toteamme kuitenkin, että naiset vastustavat monia asioita huomattavasti miehiä enemmän. Joten meillä on siis yksi jos toinenkin ongelma, ja rohkenen väittää, että se ei johdu siitä, että emme ole kertoneet, että EU on hyvä asia. Se johtuu sen sijaan tästä kaiken kattavasta miesten hallitsemasta asialistasta, jota naiset vastustavat tunnesyistä.
Toiseksi olemme laajentumisen kynnyksellä ja tiedämme, että valtionyrityksistä yksityisyrityksiin johtavan muutosprosessin vaikutuksista kärsivät naiset. Koska hyvin suuri osa valtioista on sanonut järjestävänsä kansanäänestyksiä, edessämme on melkoinen tehtävä kertoa ehdokasvaltioiden naisille, että EU on hyvä asia heidän kannaltaan. Olen täysin vakuuttunut siitä, että jos emme panosta tarpeeksi tähän asiaan, johtaa se jälleen moniin tunnepohjaisiin reaktioihin, joilla ei ole välttämättä mitään tekemistä EU:n pykälien kanssa vaan jotka liittyvät siihen, että kyse on pohjimmiltaan miesten hallitsemasta toiminnasta, ja ehdokasvaltioissakin on siten vaarana, että niissä järjestettyjen kansanäänestysten tulos on kielteinen, mikä saattaa kaataa laajentumisen. Sen vuoksi haluaisin vedota neuvoston nykyiseen ja tulevaan puheenjohtajaan ja komission jäseneen, jotta he kiinnittäisivät huomiota tähän näkökohtaan, koska uskon, että työmme kannalta on aivan välttämätöntä, että panostamme voimakkaasti tähän asiaan.
Mietinnöistä haluaisin vielä sanoa - neuvoston puheenjohtaja käsitteli myös tätä asiaa - että suuret kulttuurien väliset erot ovat tietenkin yksi EU:n suurista ongelmista. Sen vuoksi ei ole mikään ihme, että neuvoston puheenjohtajan on ollut vaikea saada toimintasuunnitelmaansa hyväksytyksi. Se osoittaa selvästi sen, että valtioiden tavoitteet ovat hyvin erilaiset, mutta eräs asia, jonka parissa meidän on työskenneltävä, on se, että meidän on yritettävä selvittää yksittäisten valtioiden osalta ne alat, joihin voisimme erityisesti panostaa. Unelmani on, että saisimme kunnolliset eri alueita koskevat tilastot, jotta voisimme saada työmarkkinoiden, koulutuksen ja monien muiden asioiden tasa-arvotilannetta koskevia indikaattoreita voidaksemme tehdä konkreettisempaa työtä asioiden parissa. Kehottaisin todellakin toteuttamaan tämän myös hakijavaltioissa. On nimittäin käynyt ilmi, että hakijavaltioista on erittäin vaikea saada tietoja siitä, mikä on eri aloilla vallitseva sukupuolijakauma. Uskon, että jos haluamme käsitellä laajentumista kunnolla, me tarvitsemme myös kyseiset luvut.
Minulla on tuhat muutakin asiaa, joista voisin puhua, mutta huomaan, että puheaikani on mennyt umpeen, joten lopetan tähän. Vetoan kuitenkin kovasti sekä puheenjohtajavaltioon että komission jäseneen, jotta pyrkisimme niihin suuntaviivoihin, jotka olemme antaneet mietinnössä ja jotka olen maininnut puheessani. (Suosionosoituksia)

Avilés Perea
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Pery, arvoisa komission jäsen, komission vuosina 1997, 1998 ja 1999 laatimat yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevat kertomukset ovat erittäin tärkeitä asiakirjoja ja niitä koskeva maininta Amsterdamin sopimuksessa merkitsee huomattavaa edistystä. Amsterdamin sopimuksen 2 ja 3 artikla naisten ja miesten yhtäläisistä oikeuksista ja 141 artikla työntekoon liittyvistä myönteisistä toimista merkitsevät naisille takuuta, jonka on toteuduttava kaikissa Euroopan unionin toimintalinjoissa.
Tiedämme, että naiset eivät osallistu riittävässä määrin päätöksentekoon politiikassa, yrityksissä tai ammattiyhdistyksissä. Naisia on paljon vähemmän työmarkkinoilla kuin miehiä, ja tämä ongelma on korostunut joissakin maissa, erityisesti Etelä-Euroopassa. Samasta työstä ei saada samaa palkkaa ja yksityisellä sektorilla tämä ero voi olla lähes 30 prosenttia.
Me tiedämme, että toimet perhe-elämän ja työn yhteensovittamiseksi helpottavat erityisesti naisten elämää, vaikka vielä tarvitaan tutkimuksia perheen nykytilanteesta ja naisen roolista siinä. Tuo rooli ei enää ole se perinteinen, sillä yhteiskunta on muuttunut kovasti siinä missä perherakennekin.
Tutkimukset naisen todellisesta asemasta eri jäsenvaltioissa ovat välttämättömiä poliittisten toimintalinjojen asettamiseksi siten, että voitaisiin päästä parempaan naisten ja miesten väliseen tasa-arvoon. Jotta nämä toimintalinjat voitaisiin ottaa kaikkien ohjelmien osaksi, on keskeistä tietää, mitkä ovat todelliset lähtökohtamme ja ne tavoitteet, jotka haluamme määrättyjen toimien avulla saavuttaa. Sillä todellista merkitystä on juuri saavutuksilla ja naisen aseman paranemisella.
Me tiedämme, että suurin osa Euroopan unionin työttömistä on naisia. Täystyöllisyyden saavuttaaksemme meidän on siis toteutettava sellaisia naisiin kohdistettuja myönteisiä toimia, joihin sisältyy niin uusien työpaikkojen luominen kuin naisten kouluttaminen sellaisiin uusiin töihin tietoyhteiskunnassa ja uusien tekniikoiden parissa joissa naisten ja miesten roolit voivat olla täysin tasavertaisia. Naisten työssäkäynnin suhteellinen osuus on Euroopan unionissa paljon alhaisempi kuin Yhdysvalloissa tai Japanissa, joiden tasoa se lähenee ainoastaan joissakin Pohjois-Euroopan maissa. Jos ajattelemme ehdokasvaltioita, ongelma on vielä suurempi, sillä näiden maiden naiset ovat vielä vähemmässä määrin mukana työelämässä, minkä takia kaikkien toteutettavien ohjelmien tavoitteeksi on otettava myös naisten ja miesten välinen tasa-arvo.
Naiset ovat päättäneet, että he haluavat käydä töissä ja että he haluavat sovittaa työnsä yhteen perhe-elämänsä kanssa. Naiset haluavat osallistua päätöksentekoon sekä poliittiseen, ammattiyhdistys- ja yritystoimintaan, ja me tiedämme, että tämä naisten osallistuminen on kaikkien ihmisten sekä koko yhteiskuntakehityksen kannalta myönteinen asia. Euroopan unionin toimien on helpotettava tätä osallistumista naisten ja miesten välisen tasa-arvon edistämiseksi.

Swiebel
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, eurooppalainen tasa-arvopolitiikka ei ole alkanut kolme vuotta sitten, kuten voisi ajatella lukiessaan vuosikertomuksia, joita täällä käsittelemme, vaan se juontaa juurensa paljon kauempaa, vähintään neljännesvuosisadan, siis 25 vuoden takaa. Se käynnistyi silloin, ja luonteenomaista silloin olivat juridinen luovuus ja sisukkuus, joihin sisältyi runsaasti poliittista vakuuttavuutta. Kun tarkastelee tasa-arvopolitiikkaa nyt, kun me istumme täällä yhdessä - täällä on paikalla jälleen pääasiassa naisia osallistumassa keskusteluun - minusta vaikuttaa siltä, että me kaikki teemme luonnollisesti parhaamme mutta olemme myös tietoisia siitä, että eurooppalainen tasa-arvopolitiikka on vaarassa menettää voimansa. Siitä on tullut sellaista, mitä ei voi kannattaa eikö myöskään vastustaa. Kauniisti sanottuna tämä politiikka on käsitteellisessä ja poliittisessa tyhjiössä.
Täällä käsittelemämme mietinnöt antavatkin tästä kuvan. Toimintaa on erityisen paljon, rahaa käytetään suhteellisen paljon, järjestetään suurenmoisia konferensseja, ja kaikki tekevät kaikenlaisia kauniita ja hienoja asioita, mutta emme tiedä, mihin se johtaa. Onko tämä politiikka menestyksekästä? Auttaako se tuomaan tavoitteet lähemmäksi? Kuten esittelijä sanoi asiakirjassaan, emme voi selvittää sitä, koska politiikan tavoitteita ei ole määritelty selkeästi, eivätkä ne ole mitattavissa. Siksi meidän täytyy määritellä tavoitteemme selkeämmin, jotta myös tiedämme, olemmeko menestyneet tai ovatko käyttämämme välineet olleet menestyksekkäitä. Meidän täytyy lisäksi kuvata ongelma selkeämmin: mikä ongelma politiikalla pyritään ratkaisemaan? 25 vuotta sitten saatoimme puhua naisten yhteiskunnallisesti heikosta asemasta ryhmänä sekä syrjinnästä ja epätasa-arvoisesta kohtelusta. Onko tämä tavoitteiden kuvaus, tämä ongelman määrittely, vieläkin osuva? Onko se vielä sopiva? Mihin yhteiskunnan ryhmiin tämä kuvaus sopii? Eikö tässä ole kysymys siitä, että tietyt ryhmät ovat päässeet osittain tästä yhteiskunnallisesti heikosta asemasta ja muut ryhmät edistyvät tosiaankin oikein hyvin ja että tämä on jonkinlaista näennäisemansipaatiota? Lyhyesti sanottuna haluaisin, että ajattelemme uudelleen tätä kysymystä: mikä on naisten ongelma? Mikä ongelma politiikalla pyritään ratkaisemaan? Voimmeko sisällyttää sen uudenaikaiseen lähestymistapaan ja voimmeko käydä siihen käsiksi teorian avulla sekä politiikan välineiden avulla, mikä antaa meille uudelleen vauhtia, jotta emme jatka väärällä tiellä.
Arvoisa puhemies, saatan olla hieman kriittinen, mutta ehkä on hyvä hieman horjuttaa korttitaloa, jollainen eurooppalainen tasa-arvopolitiikka vaikuttaa olevan ja jossa me kaikki olemme hyvin kohteliaita toisillemme ja sanomme, että kaikki on hienoa.

Olle Schmidt
Arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä kollegaamme Dybkjæria erinomaisesta mietinnöstä ja toivottaa hänet tervetulleeksi takaisin parlamenttiin viime viikkojen kampanjoinnin jälkeen. Tiedämme, että Lone Dybkjær teki kaiken voitavansa.
Minä olen mies! Naisten ja miesten mahdollisuudet eivät ole yhtäläisiä EU:ssa. Tämä kannattaa toistaa. Joskus tuntuu siltä, että jotkut, myös kollegat parlamentissa, luulevat, että ne ovat, mutta ne eivät ole. Riittää, aivan kuten jotkut ovat sanoneetkin, kun katsoo tätä parlamenttia: suurin osa on miehiä, suurin osa päättäjistä on miehiä, ja kun Eurooppa-neuvosto kokoontuu, paikalla on vain miehiä. Euroopassa on yksi naispuolinen valtionpäämies. Siksi onkin ilahduttavaa, että näissä yhteyksissä Euroopan parlamenttia edustaa nainen.
Useampia naisia tarvitaan päättäviin asemiin, siksi että ei kerta kaikkiaan voida hyväksyä, että niin paljon inhimillistä kyvykkyyttä jätetään käyttämättä. Naiset osaavat - ilman kiintiöitäkin! Tällä viikolla olemme ottaneet pitkän askeleen kohti uudelleen yhdistettyä Eurooppaa. Erityisen tärkeää on ottaa esiin ehdokasvaltioiden tasa-arvoasiat käynnissä olevissa jäsenyysneuvotteluissa.
Joitakin ongelma-alueita: naiset tekevät usein kahta työtä, naisten työttömyys on suuri, lasten päivähoitoa on huononnettu, naisia on liian vähän päättävissä asemissa, naisiin kohdistuva väkivalta lisääntyy monissa ehdokasvaltioissa ja monet ehdokasvaltiot ovat lisääntyvän naiskaupan keskus.
Mitä voidaan tehdä? Nopea liittyminen EU:hun antaa taloudellista vahvuutta, parempia edellytyksiä naisille ja suurempaa valinnanvapautta. Tasa-arvoasiaa on painotettava jäsenyysneuvotteluissa yhtä paljon kuin muitakin. Ei mitään siirtymäaikoja! Meidän on valvottava, että tasa-arvodirektiivi todellakin sisällytetään lainsäädäntöön. Mainstreaming (sukupuoleen liittyvien seikkojen huomioon ottaminen kaikessa toiminnassa) on erittäin tärkeä myös ehdokasvaltioiden sisäpolitiikassa. Ehdokasvaltioissa on myös saatava naisten tasa-arvosta vastaava oikeusasiamies. EU:n on kampanjoitava naisiin kohdistuvan väkivallan torjunnassa kaikkialla Keski- ja Itä-Euroopassa. EU:n on myös tehtävä aloite YK:n ihmiskaupan vastaisesta yleissopimuksesta.
Aloitin sanomalla, että olen mies. Siitä pitää ehkä huomauttaa parlamentille. Omien kokemusteni perusteella - saanen puhua henkilökohtaisesti - olen vakuuttunut siitä, että päätöslauselman 15 kohta on ylivoimaisesti tärkein kohta naisten ja miesten välisen tasa-arvon ja yhtäläisten mahdollisuuksien saavuttamisessa. Siinä sanotaan, että miesten osallistuminen ja hyvät lastenhoitomahdollisuudet ovat tärkeä asia.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopettaa sanomalla, että tasa-arvo alkaa kotoa. Jos emme voi jakaa töitä ja vastuuta pienessä maailmassa, ei suurikaan maailma koskaan tule todella tasa-arvoiseksi.

Hautala
Arvoisa puhemies, arvostan suuresti sitä, että Ranska on puheenjohtajakaudellaan päättänyt antaa parlamentille julkilausuman tasa-arvoasioista. Tämä ei tietysti ole mikään yllätys, koska me tiedämme, että valtiosihteeri Pery on näissä asioissa tavattoman aktiivinen myös Ranskassa. Hän on aivan oikeassa sanoessaan, että kansalliset edistysaskeleet voivat inspiroida meitä EU-tasolla ja toisaalta EU-tason edistysaskeleet voivat antaa vihjeitä jäsenmaille siitä, mihin suuntaan tulisi edetä.
On myös todettava, että Ranskan perustuslakiuudistus tasa-arvoisen päätöksenteon toteuttamiseksi olisi kenties omiaan toimimaan inspiraation lähteenä paitsi jäsenmaissa niin ehkäpä myös Euroopan unionin tasolla. Tiedän, että tässä me tulemme hyvin arkaluontoiselle alueelle, koska astumme ikään kuin jäsenmaiden kompetenssialueelle.
Voimme kenties todeta, että komission jo ryhdyttyä varmistamaan miesten ja naisten tasa-arvoista edustusta omissa komiteoissaan ja asiantuntijaryhmissään, tästä ei ehkä ole niin kovin pitkä askel siihen, että uskallamme todeta Dybkjærin tavoin, että myöskin korkeimmalla tasolla on lähdettävä siitä, että niin naiset kuin miehetkin edustavat Euroopan unionia myös huippukokouksissa.
Perusoikeuskirjan suhteen ehkä suurin pettymys omalta osaltani näissä asioissa on se, että siinä ei ollut puhettakaan siitä, että saisimme läpi ajatuksen naisten ja miesten tasa-arvoisesta edustuksesta päätöksenteossa. Tämä olisi kuitenkin aivan luonnostaan - modernissa yhteiskunnassa - kuulunut tähän perusoikeuskirjaan, mutta tätä työtä varmasti joudutaan jatkamaan ja syventämään.
Pery puhui työn ja perhe-elämän yhteensovittamisen merkityksestä. Olen iloinen siitä, että hän ilmoitti myös Ranskan käyttävän Suomen valitsemaa menetelmää, jossa identifioidaan aivan selvät indikaattorit, joilla tilannetta mitataan. Tämä käy ehkä myös vastauksesta Swiebelille, joka peräänkuulutti sitä, että meidän täytyy voida määritellä selkeät tavoitteet ja että tuloksia on voitava mitata. Uskon, että tämä Suomen ensimmäistä kertaa käyttöönottama menetelmä on hyvin monilla aloilla käyttökelpoinen ja sen ollessa osa komission tasa-arvostrategiaa siltä on syytä odottaa paljon.
Haluan mainita myös yhden ongelman työelämän ja perhe-elämän alalta. Näyttää siltä, että nuorten perheiden on yhä vaikeampi käyttää niitä oikeuksia, jotka heille laissa on taattu, koska kilpailu työelämässä on muuttunut niin kovaksi. Meidän täytyy olla erittäin tarkkoja sen suhteen, että nuoret äidit ja isät eivät itse vapaaehtoisesti luovu oikeuksistaan pelätessään työelämässä syntyviä ongelmia.
Täällä viitattiin myös valtavirtaistamiseen monissa kohdin ja voin vain yhtyä siihen, mitä täällä on sanottu siitä, että esimerkiksi talouspolitiikan alalla on aivan ensiarvoisen tärkeää ryhtyä miettimään sukupuolinäkökulmaa. Tosiasiahan on, että Tanskassa naiset epäilevät, että koko Euroopan integraatioprojekti uhkaa naisten saavutettuja oikeuksia ja hyvinvointia. Tämän uskon tarjoavan sekä komissiolle että neuvostolle kylliksi haastetta.

Fraisse
Arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, iloitsen näistä kahdesta tämänpäiväiseen aiheeseen liittyvästä mietinnöstä, sekä jäsen Dybkjaerin tilannekatsauksesta että jäsen Erikssonin tulevaisuudennäkymistä, jotka ovat molemmat mielestäni erittäin mielenkiintoisia. Haluaisin tänään kuitenkin puhua, jos teille sopii, tarkemmin siitä, mitä mietinnöissä esitettiin, eli yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevästä tavoitteestamme eurooppalaisina. Mietinnöistä käy ilmi hankaluus siirtyä teorioista käytäntöön. Paljon teorioita, paljon kauniita sanoja, olemme ensimmäisinä kannattamassa sitä, ensimmäisinä esittämässä kauniita sanoja, mutta mitään ei käytännössä tapahdu.
Minkä takia se huolestuttaa minua? Koska olemme mielestäni erittäin hämmentävässä ja kiusallisessa tilanteessa suhteessa eurooppalaisten yhtäläisiin mahdollisuuksiin. Haluamme tarkoin määriteltyjä toimia, ja haluamme valtavirtaistamista. Nämä kaksi eivät sovi kovin hyvin yhteen, ja saatamme hävitä molemmilla saroilla. Otan esimerkiksi sen, mitä kohta tapahtuu, kun äänestämme kello kahdeltatoista kahdesta mietinnöstä, jotka koskevat syrjintää ja yhtäläistä kohtelua työssä, mutta kummassakaan ei mainita sukupuolta sillä perusteella, että sukupuolet käsitellään muissa politiikoissa kuin syrjintäpolitiikassa.
Mielestäni tämä asetelma on kiusallinen ja hämmentävä, ja sen johdosta olisi mielestäni harkittava hankkeita, joita te meille ehdotatte, sillä emme välttämättä saavuta millään tällaisella käytännön tason tuloksia. Otan yksinkertaisen esimerkin. Keskustelimme tästä kolme päivää sitten naisten oikeuksien valiokunnassa: puhutaanko joustavuuden puolustamisesta vai halutaanko torjua köyhyyttä? Molemmat ovat mahdollisia, mutta ne ovat ristiriidassa keskenään, sillä tiedämme hyvin, että joustavuus lisää köyhyyttä, ensi viikon maailmanlaajuinen naisten marssi tuo sen esiin.
Yhtäläisiä mahdollisuuksia koskeva politiikkamme on siis ristiriitainen, ja meidän täytyy mielestäni tajuta tämä, jotta voisimme organisoida paremmin hankkeemme jatkon. Toinen esimerkki, joka kuvastaa myös hyvin ristiriitaista suhtautumistamme, on osa-aikatyö. Sitä pidetään nykyisissä kertomuksissa sosiaalisena oikeutena. Onko mahdollisuus osa-aikatyöhön sosiaalinen oikeus? Ei tiedä, mutta en usko niin. Sitä vastoin mietinnöissä on tässä samassa yhteydessä mainittu jotain, mitä pidän erittäin tärkeänä ja minkä jäsen Dybkjaer on tuonut hyvin esiin, samoin kuin jäsen Eriksson. Kyse on siitä, että meidän täytyy vastedes kiinnittää huomiota niin sanottuihin "johdettuihin oikeuksiin", eli naisten itsemääräämisoikeuteen liittyviin sosiaalisiin oikeuksiin.
Mitä tekee nainen, joka on elänyt 20 vuotta miehen kanssa, ja sitten tämä jättää hänet? Millaisen eläkkeen hän saa? Siinäpä hyvä kysymys. Millaista verotusta häneen sovelletaan? Ei ole yhtäläisiä mahdollisuuksia, ei ole todellista tasa-arvoa naisille ilman, että sosiaalisiin oikeuksiin kuuluu itsemääräämisoikeus ja vapaus, joiden turvin naiset voivat määrätä elämästään koko elämänsä ajan. Haluaisin, että tämä aihe, jota korostettiin niin hyvin mietinnöissä, olisi huomiomme keskipisteessä.
Minulla on vielä - mahdollisesti - yksi huolenaihe, ja se koskee laajentumista. Olemme iloisia siitä, että Suomen puheenjohtajakauden jäljiltä on olemassa indikaattorit, ja tiedän, että puheenjohtajavaltio Ranska haluaa tehdä tästä indikaattorijärjestelmästä tärkeän pysyvän järjestelmän. Olen tästä erittäin iloinen. Mutta palaan vielä laajentumisongelmaan, ja päätän siihen puheenvuoroni, sillä laajentumiskysymys huolestuttaa minua syvästi. Kyllä, äänestimme toki eilen laajentumisesta useiden eri valtioiden osalta. Mutta missä on, kysyn vain, kysymys naisten oikeuksista ja yhtäläisistä mahdollisuuksista tässä laajentumisessa? Asia huolestuttaa minua, ja pyydän puheenjohtajavaltio Ranskaa huolehtimaan asiasta.

Montfort
Arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme kaikki täällä yhtä mieltä siitä, että miesten ja naisten yhtäläiset mahdollisuudet ovat tavoite, joka täytyy ottaa huomioon jokaisessa määrittelemässämme politiikassa. Tavoitteen lisäksi meidän täytyy määritellä myös menetelmä. Meidän täytyy varmistaa, että Strasbourgissa tehdyt päätökset saavat aikaan todellista edistystä. Yhtäläisten mahdollisuuksien nimissä ranskalaiset naiset saivat EU:n ansiosta oikeuden tehdä yötyötä. En ole aivan varma, pitääkö heidän olla tästä kiitollisia.
Eurooppalainen yhdenmukaistamismenetelmä ei toimi. Ensinnäkään siksi, että, kuten kaikilla kansalaisilla, naisilla saattaa olla yhtenevä näkemys siitä, mikä on oikeudenmukaista ja mikä on epäoikeudenmukaista, mutta heillä ei ole yhtenevää näkemystä omasta roolistaan Euroopan unionin eri kulttuureissa. Luonto teki naisesta ihmiskunnan tulevaisuuden kantajan. Jokaisen yhteiskunnan ensimmäinen velvollisuus on näin ollen turvata elämän kehittyminen ja täten tehdä kaikki voitavansa, jotta naiset voisivat yhdistää laillisen oikeuden nauttia henkilökohtaisesta ja ammatillisesta elämästä sekä mahdollisen äitiyden.
Tällä alueella ei ole tasa-arvoa. Ainoastaan naiset voivat synnyttää lapsia. Kyse on siis ainoastaan tasavertaisuudesta, sillä naisten ja miesten roolit ovat tässä suhteessa selkeästi erilaiset.
Sen sijaan, että Ranskan hallitus laajentaa abortin tekemisen mahdollisuutta, sen pitäisi mieluummin kehittää politiikkaa, joka tähtäisi kaikkien niiden materiaalisten ja sosiaalisten syiden karsimiseen, jotka ajavat naisen tähän elämän kieltämisen tekoon. Jokainen abortti tuomitsee yhteiskuntamme, mutta ei koskaan naista, ei koskaan yksilöä.
Siitä lähtien kun minusta tuli tämän parlamentin jäsen, minulla on toisinaan ollut sellainen tunne, että parlamentti haluaa unohtaa tämän naisten elämän ulottuvuuden. Vielä pahempaa on, että minulla on myös sellainen tunne, että Euroopan unionin toimielimillä on suuria vaikeuksia hahmottaa globaalia näkemystä maittemme yhteiskunnista. Keskustelujen ja asetusten myötä muotoutuu lokeroitu kuva yhteiskunnastamme. Sen sijaan, että me keskittyisimme ihmisiin yleisesti, me jaamme heidät lokeroihin, jokaisen vähemmistön ja jokaisen etnisen ryhmän omaansa. Ranskan kansalaisena tällainen maailmankuva on minulle täysin vieras. Olen kansalainen, jolle kuuluvat kaikki samat oikeudet ja mahdollisuudet, ei vähempää eikä enempää kuin vastakkaista sukupuolta edustaville kansalaisille.
Joskus minua myös hymyilyttää tässä rakennuksessa. Hymyilen etenkin, kun kuulen, että yhteisen rahan käyttöönottoa vastustavat kaikkein eniten naiset, erityisesti Tanskassa. Päätettäessä vammaisiin ja sokeisiin liittyvästä politiikasta, niin - luonnollisesti - listaan lisätään naiset. Onhan se kiusallista, että nämä naiset keittiöittensä uumenissa tai talousrahojaan laskiessaan torjuvat euron tuoman loistavan tulevaisuuden. Heitä pitää siis kouluttaa.
Kuva eurooppalaisesta naisesta, kuva, joka paljastuu mietintömme sivuilta ja direktiiveistämme, istuu huonosti näihin tanskalaisiin naisiin, joista suurin osa torjuu euron. Niinpä heidät kuvataan uusilla sivuilla huonosti koulutetuiksi, eristyneiksi, maailmanmenosta erkaantuneiksi. Tanskalaisnaiset varmasti arvostavat tätä.
Käytän tätä tilaisuutta hyväksi tervehtiäkseni naispuolisia tanskalaisedustajia, erityisesti Ulla Sandbaekia ja Pia Kjaersgaardia, jotka edustavat keskenään erilaisia poliittisia näkemyksiä, mutta joissa ruumiillistuu rohkeus, joka puuttuu niin monelta mieheltä. Olen nykyään vakuuttunut siitä, että alakohtaisista politiikoista, sanoisin jopa parlamentin vähemmistöjen korostamisesta muotoutuu menetelmä. Kaikenlaiset kansalliset siteet täytyy tuhota, ja eurooppalaiset yhteiskunnat täytyy kutistaa ryhmäksi yksittäisiä henkilöitä, pieniksi etnisiksi, seksuaalisiksi, sosiaalisiksi tai muiksi vähemmistöiksi, joita ohjaa kaukaa eurooppalainen valtio, joka on yhtä etäinen kuin pikkumainen.
Tätä linjaa noudattaen ei ole hämmästyttävää, että Dybkjaerin mietinnössä viitataan Pekingin toimintaohjelmaan, jossa naisten oikeuksia käytetään aseena, jolla puolustetaan tietynlaista kuvaa naisista ja naisten oikeuksista, ja sitten tyrkytetään tätä kuvaa koko maailmalle. New Yorkin konferenssissa Puolan valtuuskunta sai kokea, kuinka ylimielisiä olivat jotkut EU:n valtuuskunnan jäsenet, jotka eivät pystyneet hyväksymään muiden maltillisempia kantoja. Tämän parlamentin muut jäsenet joutuivat korjailemaan heidän puheitaan, mistä Puola myös kiitti heitä.
Näistä huomautuksista huolimatta äänestämme mietinnön puolesta, sillä kannatamme tietenkin yhtäläisiä mahdollisuuksia, mutta yhtäläiset mahdollisuudet perustuvat ennen kaikkea muiden kunnioittamiseen.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja ja arvoisa komission jäsen, viime vuosikymmenen aikana sekä asenteet että miehen ja naisen välinen suhde yhteiskunnassa ovat muuttuneet merkittävästi. Kahden palkansaajan kotitalouksien määrä on kasvanut huomattavasti. Tämän kehityksen vuoksi olemme iloisia politiikasta, joka vaikuttaa miesten ja naisten yhtäläiseen kehittymiseen kaikkien ihmisten kykyjen ja etujen mukaisesti.
Käsiteltävänämme oleva mietintö perustuu kuitenkin tasa-arvoperiaatteen väkinäiseen tulkintaan. Huomiota ei kiinnitetä riittävästi moninaisuuteen eikä miehen ja naisen välisiin eroihin. Lähtökohtana myös pidetään yksilön riippumattomuutta. Tällä tavoin naisten valinnanvapaus, johon pyritään, saattaa hyvin helposti johtaa pettymyksiin ja uusiin sortamisen muotoihin.
On kuvaavaa, että mietinnössä pyritään siihen, että kaikilla yhteiskunnan alueilla, esimerkiksi työmarkkinoilla, pitäisi toteuttaa miesten ja naisten määrällinen tasapaino. Sekä miesten että naisten olemus, kyvyt ja kiinnostuksen kohteet johtavat siihen, että koulutuksen ja ammatin valitsemisessa on eroa. Tämän eron kunnioittaminen ja arvostaminen on osoitus todellisuudentajusta.
Alankomaiden hallituksen tyttöihin kohdistamat kampanjat, joissa heitä on houkuteltu valitsemaan eksaktien tieteiden aloja ja niin sanottuja miesten ammatteja, ovat päättyneet pahaan epäonnistumiseen. Tämän onnettomuuden toistaminen Euroopan tasolla olisi minusta täysin järjetöntä.
Minun on pakko sanoa, että minusta on järkyttävää, että neuvoston edustaja rohkeni puhua - huomatkaa tämä - tasa-arvon määräämisestä koteihin. Toivon kuitenkin, että hän on samaa mieltä siitä, että viranomaisilla ei ole oikeutta sekaantua yksityiselämään.
Mietinnössä esiintyy myös kasvatustyön aliarvostusta. Lastenhoito, erityisesti normien ja arvojen siirtäminen, on yhteiskuntamme kannalta elintärkeää. Jos äideiltä poistetaan valinnanvapaus hoitaa maksutta omia lapsiaan, lasku tulee ajan mittaan nuorisorikollisuuden ja vandalismin muodossa.
Niin sanottua naisten heikompaa asemaa palkkatyössä miehiin nähden ei pitäisi nimenomaan nähdä epätasa-arvona, koska se perustuu yksipuoliseen todellakin naisille vahingolliseen näkemykseen. On nimittäin kylmän rationaalista valistusajan ajattelua, että ihmistä pidetään riippumattomana olentona ja että nainen alennetaan toiseksi sukupuoleksi. Kun ottaa tämän ajattelun lähtökohdaksi, on hyvin ymmärrettävää, että silloin päätetään ryhtyä soveltamaan naisten tasa-arvoa mieheen nähden.
Tämä valinta ei kuitenkaan anna mitään takuuta pahuutta, kärsimystä ja epäoikeudenmukaisuutta vastaan. Se jatkaa parhaimmillaan sorron muita muotoja. Ihminen on riippuvainen ja vastuullinen olento, joka on asetettu suhteeseen yhtäältä Jumalan, Luojansa, kanssa ja toisaalta lähimmäistensä kanssa. Tästä on seurausta muun muassa se, että mies ja nainen ovat sidoksissa toisiinsa ja että he tarvitsevat toisiaan, jotta nainen ja mies pääsisivät oikeuksiinsa. Juuri tämän vuoksi on mahdollisuuksien tuhlaamista, että avioliitto ja perhe jäävät tässä mietinnössä täysin syrjään.

Lulling
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan aloite laatia mietintö komission vuoden 1997, 1998 ja 1999 vuosikertomuksista, jotka koskevat naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia Euroopan unionissa, oli varmasti järkevä. Nämä vuosikertomukset vahvistivat sen, minkä me kaikki jo tiedämmekin: miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua ja yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevat asiat eivät EU:n jäsenvaltioissa ole vielä läheskään kunnossa, siitä huolimatta, että miesten ja naisten tasa-arvoisesta kohtelusta annettu miesten ja naisten samapalkkaisuutta koskeva direktiivi on jo 25 vuotta vanha. Nämä asiat eivät ole vieläkään kunnossa, vaikka jo Rooman sopimuksen 119 artiklalla vuonna 1957 pyrittiin torjumaan naisten syrjintää palkkojen välityksellä. Siitä on nyt yli 40 vuotta! Siitä huolimatta keskustelemme nyt jo viidennestä toimintaohjelmasta, jossa käsitellään naisten ja miesten yhtäläistä kohtelua.
Dybkjærin mietintö sisältää jälleen pitkän listan komissiolle osoitettuja, erityisesti tutkimuksia koskevia vaatimuksia ja toiveita, joita en kuitenkaan välttämättä pidä toteuttamista vaativina. Mutta mehän tiedämme kaikki, mistä kenkä puristaa. Ja tiedämme, että tähän tilanteeseen on ajauduttu sen vuoksi, että erityisesti jäsenvaltioista on puuttunut poliittista tahtoa, työmarkkinajärjestöistä on puuttunut valmiuksia ja poliittiset puolueet ovat epäröineet ottaa enemmän naisia mukaan päätöksentekoon. Lisäksi tähän tilanteeseen ovat useissa tapauksissa johtaneet myös naisten ja miesten ajattelutavat myöntäkäämme se! Tämä tuli jälleen kerran aivan selväksi.
Mielestäni tästä mietinnöstä puuttuvat vaatimukset siitä, arvoisa komission jäsen, että komissio viimeinkin aloittaisi parlamentin erilaisten, erittäin konkreettisten ehdotusten jatkokäsittelyn, joka on viivästynyt. Tutkimuksia, kauniita selontekoja ja juhlapuheita kiireisemmin tarvitaan konkreettisia lainsäädäntöehdotuksia komissiolta.
Ensinnäkin tarvitsemme ehdotuksia voimassa olevien direktiivien parantamisesta, esimerkiksi siitä, miten miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua voitaisiin parantaa yhteiskunnallisten ja ammatillisten sosiaaliturvajärjestelmien osalta. Muistelen tässä yhteydessä mietintöä, joka koski avioeron jälkeen tehtävää eläkeoikeuksien jakamista ja jossa toivottiin, että vuoden 1979 direktiiviin lopultakin lisättäisiin säännökset eloonjäävälle puolisolle maksettavista suorituksista sekä eläkkeensaantiin oikeuttavasta ikärajasta. Muistan, että vuoden 1986 "vesitettyä" direktiiviä paranneltiin liian myöhään. Tässä direktiivissä käsiteltiin elinkeinonharjoittajien sekä heidän elinkeinon harjoittamisessa auttavien aviopuolisoidensa välistä tasa-arvoisuutta. Näillä miljoonilla näkymättömillä työntekijöillä joista suurin osa on naisia ei maatalouden pienissä ja keskisuurissa yrityksissä ole lainkaan yhteiskunnan tarjoamaa taloudellista suojaa. Viisi vuotta sitten hyväksyimme yksimielisesti tätä asiaa koskevan kaunopuheisen mietinnön ja vaadimme esimerkiksi, että olisi laadittava puitesääntö, joka koskisi elinkeinonharjoittajien aviopuolisoita, jotka auttavat elinkeinon harjoittamisessa. Kahden komission järjestämän pyöreän pöydän keskustelun jälkeen tässä asiassa on vallinnut täysi hiljaisuus. Siitäkin on jo kolme vuotta aikaa.
Komission tehtävä on viimeinkin antaa meille konkreettisia lainsäädäntöehdotuksia sen sijasta, että aikaa ja varoja tuhlataan mietintöjen ja tutkimusten laatimiseen ja että parlamentin aikaa tuhlataan. Tämä aika voitaisiin käyttää paremmin järkevään lainsäädäntötyöhön! Myös naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan pitäisi noudattaa tätä neuvoa paremmin!

Gröner
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia puheenjohtaja Nicole Perylle, joka tänään antoi meille aihetta toivoa Ranskan puheenjohtajuudelta tulevaisuudessa parempaa. Puheenjohtajavaltio asetti meille yhdenvertaisuutta koskevalla laillaan ylevät suuntaviivat. Vaalilistoilla on 50 prosenttia miehiä ja 50 prosenttia naisia, joten tämä voisi olla esimerkkinä muille. Odotamme kuitenkin vielä tätä asiaa käsittelevän virallisen neuvoston päätöstä. Valitettavasti lopullinen päätös kuitenkin siirtyy jälleen kerran muiden neuvoston kokoonpanojen tehtäväksi.
Emme halua odottaa enää kauempaa. Kollegat ovat jo sanoneet sen: vaadimme poliittisia toimia. On lopultakin tehtävä päätöksiä samasta työstä saatavasta samasta korvauksesta, puhumattakaan päätöksistä, jotka koskevat 141 artiklan ja 13 artiklan muuttamista. Perusoikeuskirja ei saa jäädä vain kauniiksi sanoiksi. Tarvitaan konkreettisia toimia, jotta naiset voivat viettää sekä työ- että perhe-elämää ja jotta nämä kaksi asiaa voidaan sovittaa yhteen. Viides toimintaohjelma auttaa meitä tämän tavoitteen saavuttamisessa, mutta myös Euroopan parlamentti on jo antanut tätä aihetta koskevia suuntaviivoja. Olemme parlamentin kollegojen kanssa luoneet tasa-arvovaliokuntien verkoston ja järjestämme marraskuussa yhteisen tapaamisen, johon osallistuvat jäsenvaltioiden sekä myös ehdokasvaltioiden kollegat.
Sivumennen sanoen teimme niin myös New Yorkissa pidetyssä YK:n yleiskokouksen Peking+5-erityisistunnossa. Olin Pekingissä mietinnön esittelijä ja New Yorkissa yksi mietinnön esittelijöistä. Puolalaiset naiset olivat meille hyvin kiitollisia siitä, että teimme selväksi, ettei puolalaisten edustaja itse asiassa esittänyt puolalaisten naisten kantaa tähän asiaan. Sain siellä paljon positiivista vastakaikua.
Haluaisin muistuttaa komission puheenjohtaja Prodia siitä tärkeästä puheesta, jonka hän piti täällä. Eurooppaa ei voida rakentaa naisia syrjiväksi. EU:n toimielimien joukossa me Euroopan parlamentin naiset johdamme 30 prosentin osuudellamme koko parlamentin jäsenmäärästä. Komissiossa on 25 prosenttia naisia, mikä ainakin osoittaa, että suuntaus on nouseva. Yhteisöjen tuomioistuinten tilanne voisi olla naisten osalta parempi. Vain kaksi viidestätoista tuomarista on naisia. Niin, ja Euroopan neuvostossa tasa-arvoisuus näyttää kehityspoliittisesti hyvin puutteelliselta, neuvosto on niin sanotusti kehitysmaa naisten osalta, muuta en voi sanoa.
Huolestuminen on erittäin aiheellista. Olemme kuulleet, että edellinen neuvoston puheenjohtajavaltio teki ensin tasa-arvoministeriössä uudelleenjärjestelyjä ja lopulta lakkautti sen kokonaan. Tämä antaa meille aihetta olla hyvin huolissamme, ja me oletamme, että tasa-arvopolitiikassa ei ainoastaan lisätä asioiden käsittelytahtia, vaan että tasa-arvoa koskevissa asioissa myös saavutetaan konkreettisia tuloksia.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, komission vuosikertomukset, joissa käsitellään naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia, ovat erittäin myönteisiä. Valitettavasti kuten mietinnön esittelijä sanoi aiemmin ne eivät käytännössä kuitenkaan ole kovin käyttökelpoisia toimenpiteinä, joilla edistetään varsinaista menestystä, eivätkä perustana, jolle tulevia ohjelmia voidaan rakentaa. Siihen nämä vuosikertomukset ovat liian abstrakteja, eikä niissä ole analysoitu riittävästi onnistumista ja epäonnistumista.
Yksi naisten aseman parantamisen elintärkeistä edellytyksistä on ensinnäkin se, että tiedetään tarkasti, millainen naisten nykytilanne on. Se tarkoittaa sitä, että tarvitsemme täsmällisiä tietoja ja lukuja. Kun nämä ovat käytettävissämme, arviointikertomukset voidaan laatia selkeiden kriteerien pohjalta, ja saamme niiden avulla puolueettoman analyysin edistymisestä tai sen puutteesta. Loppujen lopuksi yksi suurimmista kritiikin aiheista, joita ruohonjuuritasolla toimivat naisjärjestöt ovat esittäneet minulle, on se, että haettaessa taloudellista tukea Euroopan unionilta niiden on tehtävä hyvin yksityiskohtaisia ennustuksia tulevaisuudessa tehtävästä työstä ja sen tuloksista. Tällaisista vuosikertomuksista yksityiskohtaista tietoa ei kuitenkaan löydy ollenkaan samalla tavalla.
Meidän on varmistettava, että tieto ja eri toimintamuodot tavoittavat naiset heidän omissa yhteisöissään. Yksi tehokas tapa tähän olisi kehittää ja tukea tosielämässä tehtäviä käytännön tutkimuksia, joiden vaikutus olisi myönteinen. Yritän tarkastella näitä vuosikertomuksia niiden walesilaisten naisten näkökulmasta, joiden vaalipiiriä edustan, ja miettiä, miten tällaiset edistystoimet vaikuttavat heihin, miten he pääsevät käsiksi tällaiseen tietoon ja miten he voivat käyttää sitä.
Tuen naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietinnössään esittämää pyyntöä siitä, että EU:n alueen ja ehdokasvaltioiden naisten tilanteesta tehtäisiin laaja tutkimus ja että tämä tutkimus olisi tulevan työn lähtökohtana. Naisjärjestöt, hallitukset, Euroopan parlamentti ja komissio ovat jo tehneet paljon työtä. Kuulimme ministeriltä edistysaskelista, joita on saavutettu Ranskassa, ja voimme oppia niistä paljon. Naisten voimakkaampi osallistuminen hallituksen kaikilla tasoilla ja kaikilla elämän alueilla on oleellinen seikka, jotta demokratia voi syventyä ja jotta rauha voidaan saavuttaa ja säilyttää. Meidän pitäisi rohkaista naisten kanssa käytävää vuoropuhelua kaikkialla Euroopan unioniahan pidetään uranuurtajana tasa-arvolainsäädännön alalla. Nämä vuosikertomukset ovat myönteisiä ja niiden hahmottelemat edistystoimet ovat askel eteenpäin, mutta ennen kuin siirrymme parhaisiin käytäntöihin ja ennen kuin perustamme työmme todellisiin tilastoihin, emme voi antaa arviota siitä, olemmeko oikealla tiellä naisten ja miesten välisen todellisen tasa-arvon saavuttamiseksi.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, hyvät kollegat, kuten komission kertomuksissa tehdään tiettäväksi, on olemassa vielä monia naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevia tärkeitä kysymyksiä, joita ei ole ratkaistu. Käytännöllisesti katsoen kaikilla toiminta-alueilla esiintyy laajamittaista eriarvoisuutta. Vaikka jäsenvaltiot ovat keskenään erilaisia, naisia on työmarkkinoilla yleensä miehiä vähemmän ja he kärsivät enemmän työttömyydestä myös pitkäaikaistyöttömyydestä ja epävarmasta, osa-aikaisesta, epätyypillisestä tai huonosti palkatusta työstä. Naisten keskipalkat ovat yhä matalampia kuin miesten, keskimäärin noin 28 prosentin verran, minkä takia suurin osa köyhistä ihmisistä on naisia ja minkä takia heidän on hankalampaa ottaa osaa yhteiskuntaelämään ja politiikkaan.
Tiedetään, että keskeinen perusta naisille naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien turvaamiseksi ja samantasoisenriippuvuuden turvaamiseksi kuin miehillä on, on hyvä ja työntekijöille oikeuksia antava työpaikka. On siis vaadittava, että tähän tilanteeseen johtaneet syyt eritellään ja että ryhdytään tarvittaviin toimiin niiden muuttamiseksi, erityisesti työllisyys-, koulutus-, kasvatus- ja infrastruktuuripolitiikkojen sekä perheeseen ja lapsiin kohdistuvien tukitoimien alalla siten, että ensisijaisena asiana pidetään käytännön toimia eikä pelkkiä aiejulistuksia.
Päätöksentekoprosessissa naiset ovat yhä vähemmistönä niin poliittisella, ammatillisella kuin järjestötasollakin. Vaikka naisten työmarkkinoilla ja perheessä kohtaamat vaikeudet selittävätkin osaksi tätä tilannetta, on myös totta, että poliittisia puolueita on vaadittava ottamaan demokratian edellyttämä vastuu siitä, että naisille turvataan yhtäläiset mahdollisuudet ottaa osaa poliittiseen elämään ja sen päätöksentekoprosesseihin, jotta tämä uuden vuosituhannen alussa vielä vallitseva häpeällinen tilanne saataisiin pois päiväjärjestyksestä.

Kratsa-Tsagaropoulou
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitämme teitä niistä puheenjohtajavaltio Ranskan esittämistä mielenkiintoisista aloitteista, joista kerroitte meille tänään. Haluaisin pohtia erityisesti perhe- ja työelämän yhteensovittamista (articulation) sekä arjen tasa-arvoa (parité au quotidien). Haluan todeta, että sekä termit että niiden sisältö saavat jatkuvasti lisää tilaa ranskalaisessa yhteiskunnassa ja toivon tämän kiinnostuksen laajenevan muuallekin Eurooppaan. Haluaisin myös kiittää teitä aloitteestanne tuoda naisasia komiteoihin, sillä näemmehän joka päivä, että naiskysymys on mielenkiintoinen kysymys eikä välttämätön paha politiikassa.
Arvoisa komission jäsen, suhtauduimme komission vuosikertomuksiin hyvin myönteisesti ja tarkastelimme sitä naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa, mutta haluaisin todeta, että emme ole tyytyväisiä näiden mietintöjen kuvailevaan luonteeseen. Toivomme, että seuraavat teidän alaisuudessanne laaditut vuosikertomukset tarjoaisivat laadultaan ja määrältään hyvän selvityksen asioista, kuten esimerkiksi selvityksen indikaattoreiden soveltamisesta, vertailevan tilastollisen selvityksen jäsenvaltioiden tilanteesta, analyysin tavoittelemamme kehityksen kannalta epärohkaisevista elementeistä ja analyysin eurooppalaisen identiteetin kehittymisestä naisille. Huomaamme päivittäin, kuten myös äskettäisestä Tanskan kansanäänestyksestä, että se on alue, johon on panostettava, ja katsomme myös, että naisten on osallistuttava jäsenvaltioissa ja Euroopan alueilla laadullisesti ja määrällisesti riittävästi komission aloitteisiin ja ohjelmiin, mikäli osallistuminen on yleensäkään mahdollista, koska uskomme, että naisten ja naisjärjestöjen välillä on suuri informaatiotyhjiö ja ettei naisten osallistuminen eri Euroopan alueilla ole tasa-arvoista.
Haluan lopuksi viitata naisten asemaan ehdokasvaltioissa. Historiamme ja eri politiikoissa saavuttamamme kokemuksen vuoksi meidän pitää auttaa niitä, ja siksi uskonkin, että komission ja neuvoston pitää vaatia jäsenvaltioita soveltamaan niitä keinoja, jotka antavat mahdollisuuden tasa-arvon noudattamiseen kaikissa niiden politiikoissa. Meillä ei ole poliittisia ja eettisiä velvollisuuksia vain näitä eurooppalaisia polkujansa hakevia maita kohtaan, vaan valmistelun kohteenamme olevaa suurta ja yhteistä Eurooppaakin kohtaan.

Theorin
Arvoisa puhemies, tervetuloa takaisin parlamenttiin, neuvoston puheenjohtaja Pery. Kiitos vahvasta sitoutumisestanne ja määrätietoisesta työstänne tasa-arvon puolesta. Olemme myös iloisia siitä, että te onnistutte saamaan läpi päätöksenteossa "puolet paikoista naisille" -periaatteen.
Tämä on aivan erinomaista. Haluan vain mainita pari kysymystä, jotka mielestäni ovat niin tärkeitä, että neuvoston on muistettava ne, ja sen on sisällytettävä ne työhönsä. Tämä ei koske naisia pelkästään Euroopan unionissa, vaan myös naisia ehdokasvaltioissa. Ehdokasvaltioissa naisten sosiaalinen syrjäytyminen on ollut olennaisesti suurempaa kuin miesten; naiset ovat siis kärsineet eniten. Monet heistä ovat menettäneet työnsä, ja tästä seuraakin naisiin kohdistuvaa väkivaltaa, syrjintää sukupuolen perusteella ja naiskauppaa. Monet naiset houkutellaan Länsi-Eurooppaan lupaamalla parempaa elämää, mutta todellisuus on päinvastainen. Heistä tulee usein raiskauksen uhreja, ja jotkut heistä pakotetaan prostituutioon. Siksi meidän pitää vaatia ja tukea ennalta ehkäiseviä ohjelmia ja erityistoimia, esimerkiksi tiukkaa lainsäädäntöä, todistajansuojaa ja tiedotuskampanjoita. Koska olemassa olevia lakeja ei noudateta eikä uusia säädetä, Euroopan hallitukset sallivat epäsuorasti mafian jatkaa tätä. Tämä on siis äärimmäisen tärkeä kysymys, joka meidän on käsiteltävä.
Neuvostolla, varsinkin sen miehillä, on siksi tällä alueella erittäin tärkeä tehtävä johtaa Eurooppaa taistelussa naiskauppamafiaa vastaan. Vastuunsa tuntevat poliitikot eivät voi torjua asiaa, kohauttaa olkapäitään sille tai olla välittämättä tästä orjakaupasta. Meillä on poliittinen vastuu poistaa tämä nykyajan orjuus. Haluaisin lopuksi sanoa jotakin miehistä - käännyn samalla miehiin päin. Kun puhun miehistä, tarkoitan miehiä, joilla on valtaa. Heitä ovat Prodi, Chirac, Jospin, Schröder, Blair, Persson ja monet muut, jotka on saatava mukaan tähän, nimittäin kaikki meidän 15 hallitusten päämiestämme.

Vachetta
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön johdanto-osassa esitellään joitakin miesten ja naisten välisen eriarvoisuuden näkökohtia. Naiset joutuvat tekemään tilapäisiä töitä, he kärsivät miehiä enemmän epävarmoista työsuhteista ja työttömyydestä ja he ansaitsevat keskimäärin 30 prosenttia vähemmän kuin miehet.
Valitettavasti sitä seuraavat ehdotukset eivät ole yhtä hyviä kuin johdanto-osa. Ensinnäkin siksi, että niissä keskitytään pääosin seurantakeskuksien perustamiseen, tilastoihin ja tutkimuksiin. Mutta miesten ja naisten välinen eriarvoisuus ei ole varsinaisesti mikään uusi ilmiö, jonka voisimme paljastaa ja jota pitäisi tutkia. Ammatillisesta näkökulmasta katsottuna emme voi vaatia tasa-arvoa ja jatkaa epävarmojen työsuhteiden, joustavuuden ja osa-aikatyön kehittämistä. Naiset joutuvat alistumaan osa-aikatyöhön, sillä 70 prosenttia heistä haluaisi työskennellä täysipäiväisesti.
Työssä käyvät naiset köyhtyvät nykyään joka puolella Eurooppaa, myös Ranskassa, jossa 15 prosenttia heistä elää alle 3 650 frangilla kuussa. Vielä pahempaa on, että niin sanottu tasa-arvo kääntyy toisinaan naisia vastaan, kuten tällä hetkellä tapahtuu Ranskassa, jossa direktiivin sisällyttäminen kansalliseen lainsäädäntöön tekee naisten yötyön lailliseksi. Hassu käsitys tasa-arvosta. Toisinkin olisi voitu valita ja päinvastoin kieltää miesten yötyö silloin, kun se ei ole välttämätöntä yhteiskunnan tarpeiden täyttämiseksi.
Siis kauniita sanoja, muttei mitään konkreettista. Se ei riitä. Sen tulemme julistamaan Brysselissä 14. lokakuuta naisten maailmanlaajuisella marssilla väkivaltaa vastaan ja naisten todellisen työllistämisen puolesta. Ne ovat välttämättömät ehdot todelliselle tasa-arvolle.

Valenciano Martínez-Orozco
Arvoisa puhemies, haluan kiittää ministeri Peryä hänen läsnäolostaan tässä istunnossa, samoin kuin komission jäsen Diamantopoulouta..
Tänään tarkastelemistamme kertomuksista ja puheenvuoroista voimme päätellä sen, minkä monet meistä naisista jo tiesivätkin, eli että kysymys yhtäläisistä mahdollisuuksista on rakenteellinen ongelma ja että sen ratkaisemiseksi on laadittava yleisiä strategioita, koska me naiset emme ole yhtenäinen luokka tai sosiaaliryhmä emmekä myöskään mikään yhteisö.
Tällä hetkellä meillä on Euroopan unionissa vaarana se, että keskustelumme jää eliitin keskusteluksi ja että edistys tavoittaa vain jotkut tiedostavimmat ja etuoikeutetuimmat naiset, ja muut naiset - nuoret, maahanmuuttajat, yksinhuoltajaäidit, naiskaupan uhrit jne. jäävät siitä paitsi. He kärsivät moninkertaisesta syrjinnästä. Emme saa pitäytyä pelkän eliitin käymässä keskustelussa, emme saa enää tyytyä edistykseen ainoastaan niiden naisten kohdalla, joilla on eniten etuja. Meidän on suunnattava ponnistelumme niihin naisiin, joilla on eniten vaikeuksia ja joita Euroopan unionin naisista on totta puhuen suurin osa. Siksi meidän on arvioitava naisten todellinen tilanne, meidän on kehitettävä indikaattoreita, meidän on tehtävä poliittisista toimistamme sitovia, jotta edistys tavoittaisi tosiaankin kaikki eikä ainoastaan muutamia harvoja.

Torres Marques
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Ranskaa sen aloitteesta tässä keskustelussa, ja jos sallitte, kiitän erityisesti entistä varapuhemiestämme, joka tietää hyvin parlamentin ongelmat ja sen, kuinka kiinnostunut Euroopan parlamentti on keskustelemaan naisten ja miesten tasa-arvoisuudesta.
Arvoisa ministeri, kuten te aivan oikein sanoitte, keskustelemme erittäin tärkeästä poliittisesta kysymyksestä. On keskeistä, että Eurooppa ymmärtää sen, että keskustelemme siitä, että tasa-arvo on erittäin tärkeä poliittinen kysymys. Arvoisa ministeri, haluaisin onnitella teitä Ranskan johdonmukaisesta poliittisesta linjasta, sillä maanne muutti perustuslakia sisällyttääkseen siihen naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet ja pystyi heti sen jälkeen esittämään ja hyväksymään sitä soveltavan lain. Kaikki maat eivät ole suinkaan pystyneet noudattamaan teidän esimerkkiänne, ja toivonkin, että Ranskan esimerkki kantaisi hedelmää myös muissa maissa.
Arvoisa ministeri, haluaisin sanoa teille, että minusta on erittäin merkittävää, että te järjestätte naisasioita käsitteleviä ministerineuvostoja ja että kaikissa Euroopan unionin hallituksissa on naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta vastaava jäsen. Vain näin voidaan toteuttaa hallituksissa valtavirtaistaminen ja ainoastaan tällä tavoin tasa-arvopolitiikka saa todellisen sisällön. Arvoisa ministeri, päätän puheenvuoroni kysymykseen. Kuka edustaa maatani Pariisissa 27. lokakuuta pidettävässä konferenssissa nyt, kun Portugalin tasa-arvoministeriö on lakkautettu?

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää ministeri Peryä ja komission jäsen Diamantopoulouta tämänpäiväisestä keskustelusta sekä esittelijää, joka esittää mietinnössään huomioita yhtäläisten mahdollisuuksien tilanteesta Euroopan unionissa, mutta lisäksi hän myös ehdottaa, mitä asialle pitäisi tehdä.
Haluaisin erityisesti kiittää ministeriä siitä työstä, jota hän tekee omassa maassaan, ja hänen työstään neuvoston puheenjohtajana, ja haluaisin yhdistää neuvoston puheenjohtajan työn komission työhön ja käsitellä erästä asiaa eli työttömyysongelmaa. Uskon, että edessämme on erittäin merkittävä työ, jossa eri vaikutukset yhdistyvät. Vuodelle 2001 määritellyt suuntaviivat, jotka koskevat yhtäläisiä mahdollisuuksia työmarkkinoilla, alkavat nyt olla täsmällisempiä, tarkempia ja tehokkaampia.
Uskon, että tämä on oikea suunta. Me naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa haluamme kannassamme onnitella komissiota ja lisäksi tuoda esille eräitä vielä täsmällisempiä ehdotuksia. Uskon, että yhdessä strategiaa selventävän viidennen toimintaohjelman kanssa, tämä on todellakin oikea suunta. Ehkä meidän olisi syytä lakata valittamasta, tai pikemminkin meidän pitäisi valittaa ja samaan aikaan hyödyntää tämänhetkisiä saavutuksia voidaksemme kulkea eteenpäin yhä paremmin.

Pery
Arvoisa puhemies, en vastaa kysyjille erikseen jäsen Torres Marquesia lukuun ottamatta, sillä hänen kysymyksensä on kovin suora ja henkilökohtainen. On totta, että olin hieman pahoillani siitä, ettei Maria De Belém Roseira ole enää kyseisessä virassa. Hän oli uskoakseni erittäin aktiivinen Portugalin puheenjohtajakauden aikana, mutta ymmärrätte varmaan, ettei ole minun tehtäväni tuomita ketään tässä asiassa, asiahan kuuluu työministerille, jonka olemme kutsuneet naisten ja miesten välistä tasa-arvoa käsittelevään konferenssiimme. Vastaan siis kysymyksiin yleisesti, mieluummin kuin kenellekään teistä henkilökohtaisesti.
Useat teistä ovat maininneet miesten ja naisten välisen tasa-arvopolitiikan ja todenneet, ettei se ole syntynyt vasta viime vuosina. Se on selvää, ja ammattiyhdistyshenkilönä - sillä minäkin olen ollut aktiivisesti mukana ammattiyhdistystoiminnassa noin kolmenkymmenen vuoden ajan - tiedän, kuinka paljon ammattiyhdistykset, naisasiajärjestöt ja älymystön edustajat ovat työskennelleet tämän asian edistämiseksi, ja me olemme nyt vuorostamme institutionaalisessa roolissa vastuullisessa asemassa. Naisten historia on jopa yli 50 vuotta vanha. Toisinaan mainitsen Olympe de Gougesin, joka uskalsi vaatia julistusta naisten oikeuksista ja naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta ja joka tuomittiin mestattavaksi vuonna 1793. Naisten historia ylettyy todellakin hyvin kauas.
Toinen huomioni koskee eriarvoisuutta työelämässä. Poliittinen tahto, hyvät ystävät, ei yksin riitä kaiken tuntemamme yhteiskunnallisen eriarvoisuuden poistamiseen yhdessä päivässä, etenkään työelämästä. Työmarkkinaosapuolilla ja työllisyystilanteella on tietenkin oma merkityksensä, mutta me teemme voitavamme poliittisen tahdon ilmaisemisen tasolla. Kerron yhdellä lauseella, mitä olen tehnyt tässä asiassa: en epäröinyt tehdä lakiehdotusta tasa-arvon edistämiseksi työelämässä. Siitä keskustellaan parhaillaan parlamentissa, ja lisäsin siihen määräyksen, josta kaikki eivät tietenkään riemastuneet kotimaassani, mutta joka on yleisesti sitova ja joka pakottaa kaikki yritykset, kaikki ammattialat neuvottelemaan kolmen vuoden välein yrityksen tasa-arvotilanteesta: palkoista, työoloista, urakehityksestä, mahdollisuudesta saada koulutusta koko elämän ajan.
Kolmas huomioni koskee keskusteluanne: paljon puheita, paljon tekstejä, paljon mietintöjä, mutta ei tarpeeksi konkreettisia askelia ja määrällisiä tavoitteita. On totta, että Euroopan unionin päätökset tehdään viidentoista jäsenvaltion kesken ja että näitä asioita koskevat kulttuuriset tilanteemme ovat erilaisia. Uskon silti, että meidän täytyy taistella määrällisten tavoitteiden saavuttamiseksi ja indikaattorijärjestelmän ajamiseksi. En maininnut tätä puheenvuorossani, mutta aion ministerikonferenssissa ehdottaa, että teetettäisiin tutkimus tasa-arvoa käsittelevän instituutin perustamisen mahdollisuudesta, sillä tarvitsemme välineen indikaattoreiden seuraamiseen ja parhaiden käytäntöjemme vaihtamiseen.
Neljäs aihe: tulevaisuus. Teistä kaksi halusi uusia sosiaalisia oikeuksia ja uusia verotusoikeuksia. Haluaisin mainita teille, että tämä on Ruotsin puheenjohtajakauden keskeinen teema, ja tulen seuraamaan mielenkiinnolla tämän asian etenemistä, sillä saan siitä varmasti virikkeitä uusiin toimiin Ranskassa.
Viides kohta: perusoikeuskirja. On totta, että saatoimme toivoa päätöksenteolta jotain dynaamisempaa, vaikka asiakirjan alkuajoista onkin tapahtunut paljon kehitystä. En kuitenkaan ole luopunut toivosta parantaa vielä tätä tekstiä.
Kuudes aihe: laajentuminen. Tässä asiassa tein kantani selväksi puhuessani New Yorkissa maani nimissä. Teen sen nyt yhtä selväksi puheenjohtajavaltion nimissä. Ehdokasvaltioita täytyy todella auttaa heidän saattamisekseen yhteisön säännöstön tasalle. Se on mielestäni itsestään selvää. Mutta on mahdotonta ajatella, että naisten ja miesten välistä tasa-arvoa voitaisiin pitää erillään yhteisön säännöstöstä, ja me tulemme tietenkin olemaan yhtä tarkkaavaisia tässä asiassa kuin muissakin.
Lopuksi sanoisin muutaman sanan väkivallasta, prostituutiosta ja mafian otteesta; jos komission jäsen Diamantopoulou haluaa ottaa uudelleen käsiteltäväksi jonkin eurooppalaisen aloitteen - sillä olemme jo tehneet asioita yhteisön tasolla väkivallan torjumiseksi - niin minä olen tukenanne.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, se, mitä olemme kutsuneet jo sata vuotta naiskysymykseksi, saa kaksi vastakkaista näkökulmaa osakseen, kuten täälläkin olemme nähneet tänään.
Toinen perustuu käsitykseen, että yhteiskunnallinen ja taloudellinen rakenne on vallitsevan epätasa-arvon syytä, ja tälle perustuu myös Euroopan unionin ja kansallisvaltioiden hallitusten politiikka kokonaisuudessaan. Toinen kanta väittää, että naiset ovat itse vastuussa yhteiskunnan epätasa-arvosta. Tämä näkökulma johtaa usein huvittaviin vääristymiin, kuten siihen tänään kuulemaamme, että naisten äänestyskäyttäytyminen Tanskassa johtui jostakin erityisestä naisille kuuluvasta kromosomista eikä erilaisesta yhteiskunnallisesta todellisuudesta, jossa he elävät.
Arvoisat parlamentin jäsenet, neuvoston puheenjohtaja Pery esitteli erinomaisesti puheenjohtajavaltio Ranskan päätökset, jotka ovat meistä kaikista tärkeitä. Haluaisin lyhyessä puheenvuorossani keskittyä ainoastaan vuosikertomuksiin. Vuosien 1997, 1998 ja 1999 vuosikertomukset eivät ole pelkkiä asiakirjoja. Ne ovat poliittisia työvälineitä. Haluankin muistuttaa, että komission tekemässä lakiehdotuksessa, josta keskusteltiin, pyydetään jäsenvaltioilta vuosittaista raporttia myönteisistä toimista, koska uskomme todella, että vuosikertomuksemme ovat poliittisia työvälineitä kolmesta syystä. Ensiksikin ne antavat tilannekuvan. Näitte, että vuosikertomuksissa oli analyyttisia taulukoita, kaikkia jäsenvaltioita koskevia tietoja, taulukoita kaikilta ajankohtaisilta aloilta. Toiseksi vuosikertomus antaa myös koko Eurooppaa koskevia vertailevia arvioita vuosittain. Kolmanneksi se muodostaa perusstrategian, ja Euroopan unionissa jopa perusoikeuskirjassa merkittävää osaa esitti se tosiasia, että meillä oli käsissämme kuvaus vallitsevasta tilanteesta. Se antaa myös mahdollisuuksia kansallisella tasolla, niin että jäsenvaltiot voivat tehdä vertailuja kansallisia tarkoitusperiä varten.
Käytössänne olevat vuosikertomukset niin sanoakseni keskittyvät kolmeen asiaan ja panevat ne erityisesti merkille: ensimmäinen on naisten osallistuminen keskeiseen päätöksentekoon. Naisten osallistumisen keskiarvo Euroopassa on 18,6 prosenttia, aluehallinnossa 28,9 prosenttia, parlamentissa 30 prosenttia, ja vaikuttaa siltä, että vuosittain on pieni 0,6 prosentin lisäys. Toinen mielenkiintoinen asia on miesten ja naisten välisten palkkojen ero, joka vaihtelee käsittämättömän 23 prosentin ja 2 prosentin välillä Euroopan tasolla mutta joka Euroopan joillakin alueilla yltää jopa 40 prosenttiin.
Kolmas kiinnostava tilanne liittyy perheväkivaltaan ja naisiin kohdistuvaan väkivaltaan Euroopan tasolla. Hyväksyn ilman muuta mietinnön tarkistukset ja jäsenten esitykset mietinnön luonteen muutoksen välttämättömyydestä. Kun otetaan huomioon tarkistukset minun on sanottava, että keskityimme tosiasioiden tarkasteluun, erityisesti kansallisella ja eurooppalaisella tasolla onnistuneiden strategioiden ja ehdotusten tarkasteluun, niin että kertomuksilla on strateginen sisältö. Tarvitsisin kuitenkin teidän apuanne. Virastoni kohtasi suuria ongelmia tietojen keräämisessä kansallisilta hallituksilta. On monia valtioita, joista emme voineet koota tilastollista tietoa, oikeastaan voisimme mainita esimerkkejä kaikista valtioista, joista emme voineet säädetyssä ajassa koota niiden kokemuksia ja uudistuspolitiikkojen saavutuksia kansallisella tasolla. Uskon siis, että yhteistyössä myös kansallisten hallitustenne kanssa voitte auttaa komissiota kokoamaan nämä tiedot nopeasti, jotta se voi vastaavasti esittää analyysinsa niistä ja tehdä uuden kertomuksen, kuten pyysitte.
Lopuksi totean laajenemisesta, kuten puheenjohtaja Pery, että se on varmasti yhteisön intressien mukainen asia. Minun on kuitenkin painotettava, että kaikkien ehdokasvaltioiden kanssa tehtävän yhteistyömme aikana seurataan erityisesti sukupuolten välistä tasa-arvoa niin lainsäädännössä kuin sellaisten säädösten luomisessa, jotka voivat tukea näiden politiikkojen soveltamista. Tiedätte, että aloitimme jokaisen ehdokasvaltion kanssa julkilausumien hyväksymisen seurataksemme vuosittain niiden työllisyyspolitiikan harjoittamista. Siellä on myös kokonainen luku naisten osallistumisesta.
Haluaisin vielä kiittää jäsen Dybkjæriä, koska hän on tehnyt erinomaisen ja syvällisen työn laatiessaan mietintöään, joka on meille erittäin hyödyllinen seuraavaa kertomustamme varten, sekä myös puheenjohtajavaltio Ranskaa ja neuvoston puheenjohtaja Peryä suuresta aktiivisuudesta, jota on osoitettu puheenjohtajakauden aikana tasa-arvokysymystä kohtaan.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Yhteisön tullikoodeksi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Palacio Vallerersundin laatimasta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A5-0254/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 muuttamisesta (6995/1/2000 - C5-0267/2000 - 1998/0134(COD)).

Palacio Vallelersundi
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tänä aamuna me hyväksymme neuvoston yhteisen kannan, jonka takia tästä yhteisön tullikoodeksin uudistuksesta tehdään lopullinen päätös.
Voitaisiin ajatella, että koska parlamentti ei ole esittänyt tarkistuksia neuvoston yhteiseen kantaan, kyseessä on täydellinen teksti. Kyse ei ole tästä, mutta teksti on kuitenkin tyydyttävä, ja oikeudellisten asioiden valiokunta päätti asiaa tarkasti harkittuaan ja keskusteltuaan siitä laajasti, ettei se esittäisi tarkistuksia. Miksi se päätti tehdä niin? On tarkasteltava hieman aiempia tapahtumia. Yhteisön tullikoodeksin uudistus oli kirjattu nykyisen koodeksin 253 artiklaan, ja uudistaminen oli suunniteltu tapahtuvaksi ennen tammikuun 1:stä päivää vuonna 1998. Olemme siis jo hieman myöhässä.
Tämä uudistus on huomattava, koska sen pyrkimyksenä on tarkastella yhteisön tullikoodeksia uudelleen sisämarkkinoiden ja hallintomenettelyjen vaatimusten mukaisessa valossa. Niinpä kyseessä on huomattava ja kiireellinen uudistus alalla, jonka me kaikki tiedämme olevan Euroopan rakentamisen todellinen ydinkysymys. Yhteisen tullijärjestelmän luominen on ollut yksi suurista saavutuksista rakentaessamme yhteistä Eurooppaa.
Ehdotuksessa pyritään edistämään tullimenettelyjen yksinkertaistamista automaattisen tietojenkäsittelyn avulla tai ilman varsinaisia paperiasiakirjoja tehtyjen tulli-ilmoitusten avulla, tullisäännöstön joustavuutta, tullien keruumenettelyjen parantamista, vankempia puitteita "vilpittömän mielen "periaatteen soveltamiselle etuuskohtelujärjestelmään kuuluvassa tuonnissa ja oikeudellisia keinoja, joilla voidaan torjua petoksia ja parantaa oikeussuojaa.
Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti hyväksyi 13 vaihtelevan tärkeää tarkistusta Paasilinnan mietintöön. Nämä 13 tarkistusta saivat sitä paitsi osakseen erilaisen jatkomenettelyn neuvostossa. Neuvosto hyväksyi ehdottoman yksimielisessä yhteisessä kannassaan kahdeksan tarkistusta ja hylkäsi viisi. En puhu sen enempää kahdeksasta hyväksytystä tarkistuksesta, koska olemme kaikki samaa mieltä niistä. Aion sanoa jotakin niistä viidestä tarkistuksesta, joita ei hyväksytty. Kolme niistä, tarkistukset 4, 5 ja 7, koski komitologiamenettelyä. Näitä tarkistuksia on tarkasteltava uudenlaisessa yhteydessä, joka on toimielinten välinen sopimus, ja siksi parlamentti voi perääntyä näitä komitologiaa koskeviin tarkistuksiin liittyvistä vaatimuksistaan, sillä ne on otettu jossakin määrin huomioon uusissa toimielinten välisissä kehyksissä. Tarkistuksessa 15 parlamentti kehotti tulliviranomaisia noudattamaan tullisäännöksiä ja toteuttamaan valvontatoimia, joilla varmistetaan säännöstön yhtenäinen toteuttaminen ja petosten torjunta.
Neuvosto, jonka mielestä tarkistusta ei ollut laadittu riittävän hyvin, jotta sitä olisi voitu liittää osaksi yhteisön tullikoodeksia, muistutti, että on olemassa erityisesti petosten torjuntaa koskeva vihreä kirja, jota ollaan tätä nykyä muuttamassa säännökseksi. Sen takia saatoimme hyväksyä myös tämän tarkistuksen poisjättämisen.
Viimeiseksi tarkistuksessa 11 pyydettiin, että tämä yhteisön tullikoodeksin muutos tulisi voimaan ennen tammikuun 1:stä päivää vuonna 1998, minkä takia siinä ei enää ole mitään mieltä.
Näiden tarkistusten lisäksi on huomattava, että yhteisessä kannassa muutettiin alkuperäistä tekstiä, josta parlamentti oli ollut kahdessa tärkeässä asiassa yhtä mieltä: ensimmäinen niistä on 220 artikla, jonka osalta komissio halusi pitemmän ajanjakson, jonka aikana se voisi suorittaa tutkimukset, jotka voivat mahdollisesti johtaa petoksia tai huonosti laadittuja tulli-ilmoituksia koskevaan syytteeseen. Oikeudellisten asioiden valiokunta tuli pitkän keskustelun jälkeen siihen tulokseen, että ei ollut järkevää pitkittää oikeudellista epävarmuutta kuutta vuotta, sillä ehdotettu kolmen vuoden jakso on enemmän kuin kohtuullinen aika, jotta riittävin voimavaroin ja keskimääräisen uutterasti työskennellen voidaan päätellä, onko ilmoitus täytetty väärin vaiko ei.
215 artiklan 6 kohdan muuttamisen osalta on sanottava, että kyse on syvällisemmästä kysymyksestä, koska sen tarkoituksena on, että täydentävä ilmoitus voitaisiin tehdä Euroopan unionissa missä tahansa, erityisesti sellaisessa paikassa, jossa on kyseisen yrityksen pääkonttori. Tästä kohdasta olimme sitä mieltä, että hallinnollisen ja teknisen edistyksen takia olemme lainsäädännöllisen tekstin sijasta tehneet mieluummin tarkistuksen päätöslauselmaluonnokseen, ja toivon, että komissio voi hyväksyä sen ja että sen avulla yhteisön tullikoodeksin myöhempään uudistukseen voidaan sisällyttää tämä meidän mielestämme tärkeä ajatus, jota Euroopan parlamentin on syytä puolustaa ja tukea.

Ferrer
Arvoisa puhemies, unionin on toimittava yhä avoimemmin taloudellisissa yhteyksissä, joissa sen on luotava yritysten kilpailukyvyn varmistavat kaupalliset suhteet, joten on välttämätöntä kehittää sellaiset oikeudellinen kehys, jonka perusteella kaikkia koskevat samat pelisäännöt.
Tässä mielessä yhteisön tullikoodeksi on unionin kauppapolitiikan välttämätön tukiväline sen lisäksi, että se on, kuten jo tiedämme, unionin taloudellisten etujen keskeinen suojaväline.
Sisämarkkinoiden edistyminen, markkinoiden lisääntyvästä avautumisesta johtuva kaupallisen vaihdon asteittainen kasvu ja tietoyhteiskunnan kehittyminen edellyttivät yhteisön tullikoodeksin päivittämistä yhteisö- ja kansainvälisen kaupan muutosten mukaiseksi. Tästä oli lähtöisin tarve tai tilaisuus aikoinaan ehdotettuun uudistukseen, jonka tarkoituksena oli yksinkertaistaa ja järkiperäistää tullimenettelyjä nimenomaan siksi, että voitaisiin vastata mainitsemieni uusien olojen vaatimuksiin.
Toisaalta minun ymmärtääkseni oli myös tarpeen toteuttaa tehokkaita valvontatoimia, joilla varmistettaisiin tullimenettelyjen yhtenäinen toteuttaminen koko yhteisön alueella ja vältettäisiin vilpillisen kilpailun suosimista ja petoksia helpottavien porsaanreikien syntymistä. Siksi parlamentti liitti aikoinaan ehdotukseen tarkistuksia, joiden tavoitteena oli toisaalta taata tullimenettelyjen toteuttaminen automaattisen tietojenkäsittelyn avulla avaamatta kuitenkaan takaovea petoksille, ja toisaalta varmistaa, että tullisäännöksiä noudatetaan ja että niitä toteutetaan yhtenäisesti koko yhteisössä vilpillisen kilpailun välttämiseksi.
Kuten esittelijä muistutti, neuvosto ja komissio eivät kumpikaan hyväksyneet näitä mainitsemiani tarkistuksia, koska niiden mielestä tarkistuksissa ei muiden syiden lisäksi ollut mitään uutta ehdotettuun tekstiin verrattuna ja koska petosten torjuntaa olisi käsiteltävä yhteisön tullikoodeksin ulkopuolella. Kuten esittelijä muistutti, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta hyväksyi tämän perustelun järkeilyn ja siksi se on luopunut tarkistusten esittämisestä uudelleen.
Minä itse olen kuitenkin yhä sitä mieltä, että parlamentin taannoin hyväksymä teksti vastasi paljon paremmin sisämarkkinoista ja markkinoiden vapautumisesta seuranneita uudenlaisia oloja, sillä hylätyissä tarkistuksissa esitetyt, selventämiseen ja valvontaan tähtäävät näkökohdat merkitsisivät suurempaa varmuutta siitä, että säännöksiä noudatettaisiin ja että niitä sovellettaisiin yhtäläisin menettelytavoin. Siksi voin vain valittaa sitä, että niitä ei otettu huomioon, vaikka ymmärrän myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ja siis esittelijänkin kannan olla esittämättä tarkistuksia uudelleen, koska viime kädessä on todella tärkeää, että tullikoodeksia ja ehdotettuja uudistuksia saatetaan eteenpäin ja että oikeudellinen kehys saadaan toteutetuksi.
Toivokaamme, että tulevaisuudessa saamme takeet ainakin näiden asioiden toteutumisesta.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että niin esittelijä kuin jäsen Ferrerkin ovat tuoneet esiin parlamentin kannan keskeiset näkökohdat sekä tähän asti noudatetun lainsäädäntömenettelyn, minkä lisäksi he ovat korostaneet sitä, kuinka paljon neuvosto, parlamentti ja komissio ovat tehneet yhteistyötä saadakseen aikaan kaikkien hyväksymän ja virheettömän tekstin. Luulen, että sovittelumenettely ja toimielinten välinen yhteisymmärrys toimii jälleen kerran tarkoituksenmukaisesti.
On kuitenkin yksi tarkistus, jonka neuvosto aivan oikeutetusti hylkäsi. Kyseessä on petoksia koskeva tarkistus 15. Tullikoodeksi ei todellakaan ole oikea paikka petoksia koskevien säännösten esittämiseen. Kyse on hyvästä hallintotavasta, ja lainsäädännöllisen keskustelun puitteissa meidän ei yksinkertaisesti pitäisi käsitellä petoksia.
Haluaisin käyttää hyväkseni sitä, että täällä on läsnä sisämarkkinoista vastaava komission jäsen Bolkenstein, ja muistuttaa, että Euroopan parlamentti asetti monta vuotta sitten ensimmäisen tutkintavaliokuntansa, joka oli tavaroiden kauttakulkupetoksia tutkiva valiokunta. Jäsen Bouwman laati kerrassaan loistavan mietinnön, jonka me hyväksyimme ja jossa kiinnitettiin huomiota huomattaviin petoksiin esimerkiksi tupakan kohdalla. Oli olemassa tuotteita ennen kaikkea tupakkaa jotka tulivat yhteisöön Eurooppaan unioniin kuulumattoman mutta Euroopan talousalueeseen kuuluvan valtion kautta, siirtyivät yhteisön alueelle ja poistuivat sieltä sitten salaperäisesti paperilla, vaikkei niin kuitenkaan tapahtunut todellisuudessa.
Juuri nyt esimerkiksi banaanin hinnat ovat romahtaneet Euroopan unionissa. Nähtävästi monikansalliset yritykset kokoavat Yhdysvalloissa ja Euroopassa myymättä jääneet liikabanaaninsa Itä-Eurooppaan, mistä käsin tietyt hyväntekeväisyysjärjestöt, toisin sanoen mafiajärjestöt, ryhtyvät tuomaan tätä käytännöllisesti katsoen lahjaksi saatua banaania yhteisönmarkkinoille, eli ne kilpailevat siten laillisten maahantuojien ja yhteisöntuottajien hintojen kanssa. Voisimme mainita myös jatkuvan petoksen tomaattien kohdalla, sillä niiden hinnat ovat jatkuvasti liian alhaisia, koska markkinoille tulee luvattomasti tavaraa tiettyjen yhteisön alueella olevien satamien kautta.
Olen tietoinen siitä, että kuten neuvosto ja komissio ovat sanoneet, tämä tarkistus ei tuonut mitään uutta tässä mielessä, ja siksi haluan jälleen kerran käyttää tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni, etteivät maahantuonnin valvontamenettelyt toimi kunnollisesti, että petoksia tehdään ja etteivät ne vahingoita ainoastaan yhteisöosapuolta vaan myös sisämarkkinoiden toimintaa ja myös kolmansien maiden vilpittömyyttä. Jos haluamme, että kolmannet maat hyväksyvät sopimukset, Euroopan yhteisön pitää olla ensimmäisenä vartioimassa mustasukkaisesti sen omien sääntöjen noudattamista; jos jonkin maan on mahdollista salakuljettaa tuotteita yhteisöön, miksi se vaivautuisi neuvottelemaan kanssamme jonkinlaisista luvista?
Siksi olen iloinen siitä, että pääsemme sopimukseen tästä aiheesta. Pidän muutoksia erittäin myönteisinä, mutta käytän tilaisuutta hyväkseni ja pyydän komissiota valvomaan paremmin yhteisötullia koskevia petoksia ja ryhtymään tiukempiin toimiin niiden osalta.

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, vaikka teksti ei tosiaankaan ole valmis, kuten oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtaja ja esittelijäkin jo painottivat, rohkenen nimittää tätä lainsäädäntöpäätöslauselmaa esimerkiksi avoimuudesta sekä yksinkertaistetusta ja tehokkaasta yhteisön lainsäädännöstä. Yhteisön tullikoodeksin avulla on nimittäin onnistuttu yhdenmukaistamaan ja yksinkertaistamaan lainsäädäntöä avoimempaan suuntaan, minkä loppujen lopuksi täytyy aina olla tavoitteena. Mielestäni tullikoodeksista voi pelkästään iloita, ja suhtaudun siihen myönteisemmin kuin esimerkiksi jäsen Ferrer, koska se itse asiassa muodostaa erilaisten yhteisön politiikan osa-alueiden pohjan kansallisten tullilaitosten yhteisen esiintymisen puitteissa. Pyrkimys saada aikaan erityisesti yksinkertaistettua ja silti laadukasta viestintää - niin, että perusasetus on riittävän joustava, että perintämenettelyä parannetaan ja että tullille tehtäviä ilmoituksia koskevia määräyksiä muokataan enemmän - vastaa yhteismarkkinoiden vaatimuksia, ja ne on nyt saavutettu jopa niin, että monet maat ovat tämän johdosta innostuneet siitä, että ne voivat myös osallistua pian kansainväliseen kauppaan.
Yhteisön tullikoodeksi on yleisemmin katsottuna yksi tärkeimmistä oikeusvälineistä vaadittavien tullien suuruuden vahvistamiseksi ja sen vahvistamiseksi, kenen maksettavaksi nämä tullit kuuluvat. Koodeksi on oikeusperusta näiden tullien perimiseksi ja yksi tärkeimmistä välineistä yhteisön taloudellisten etujen turvaamiseksi sekä yhteisön politiikan hyvän toiminnan turvaamiseksi eri osa-alueilla. Lyhyesti sanottuna, rohkenen sanoa, että hallinnolla on nyt käytössään kaikki mahdolliset välineet voidakseen täyttää tehtävänsä tehokkaasti ja lyhyessä ajassa. Lähden siitä, että Euroopan parlamentti voi pyytää hallintoa ilmoittamaan mahdollisimman pian tämän lainsäädäntöpäätöslauselman tuloksista tällä osa-alueella.

Palacio Vallelersundi
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää komissiota ilmaisemaan kantansa sille lainsäädäntöpäätöslauselmassa esitettyyn pyyntöön ryhtyä asianmukaisiin toimiin, jotta yhteisön tullikoodeksia voitaisiin muuttaa sellaiseksi kuin jäsen Beysen ehdotti ja kuten minäkin olen esittänyt.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä lämpimästi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaa sen Palacion mietinnön pohjalta tekemästä työstä. Tässä mietinnössä tarkastellaan kaikkia asioita, jotka olivat keskustelun kohteena viime vuoden maaliskuussa pidetyssä ensimmäisessä käsittelyssä.
Olen iloinen tärkeästä lähentymisestä, jota on saavutettu tässä asiassa, josta on keskusteltu pitkään ja tiiviisti neuvoston tasolla. Voin todeta tyytyväisenä, että on saatu poistettua parlamentin ilmaisema eri ehdotuksiin liittyvistä komitologiaongelmista johtuva varauksellisuus. Tämä avaa oven taloudellisten tullijärjestelmien tärkeälle uudistukselle, josta parlamentille muuten tiedotetaan yksityiskohtaisesti lähikuukausina ennen hyväksymistä. Samalla tavalla parlamentin tarkistus ilman varsinaisia paperiasiakirjoja tehdyistä ilmoituksista ja neuvosto on hyväksynyt sen, mahdollistaa sen, että jäsenvaltioiden tullilaitokset voivat ottaa käyttöön uudenaikaisimpia automatisoituja hallintovälineitä.
Toivotuin tulos taloudellisessa mielessä oli - parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemän aloitteen ansioista - kompromissi, joka koskee "vilpittömän mielen" periaatteen soveltamista ja jonka myötä voidaan saavuttaa parempi tasapaino toimijoiden tarvitseman oikeusvarmuuden ja yhteisön taloudellisten etujen tehokkaan suojaamisen vaatimusten välillä. Kuten tiedätte, tämä on tulos neuvostossa käydyistä pitkistä keskusteluista, joiden aikana komissio puolusti lujasti kantaansa. Ei ole hämmästyttävää, että tämä kohta muodostaa kokonaisuuden yhdessä muun asian osuuden kanssa ja että tämä kokonaisuus on hyväksytty yksimielisesti.
Kun otetaan huomioon tämän asian herkkä tasapaino, olen sitä mieltä, että sovittelumenettelyn tulos - lähden siitä oletuksesta, että keskustelu pitkittyy - olisi ollut melko epävarma. Pitää paikkansa, että komissio olisi halunnut mennä vielä askeleen pitemmälle, mutta komissio voi myös käyttää hyväksi saavutettua tulosta ja pitää varalla muutamia kohtia ehdotuksestaan voidakseen puhua niistä uudelleen sopivalla hetkellä.
Tässä hengessä komissio voi olla yhtä mieltä tämän lainsäädäntötoimen synnyttämästä myönteisestä kuvasta. Komissio kiittää parlamenttia ja erityisesti Palacion johtamaa valiokuntaa ponnisteluista ja kiinnostuksesta, jota parlamentti ja valiokunta ovat uhranneet tähän asiaan.
Sitten lopuksi, suorana vastauksena sekä jäsen Beysenin että esittelijä Palacion esittämään kysymykseen voin komission nimissä vahvistaa, että tarkastelemme mielellämme tätä pyyntöä ja toteutamme sen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.50. ja sitä jatkettiin klo 12.05.)

ÄÄNESTYKSET
Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, halusin käyttää puheenvuoron ennen äänestystä selittääkseni, miksi halusin parlamentin jäsenten äänestävän tarkistusta vastaan. Eilen koko tilanne muuttui komission otettua oikeusperustaan uuden kannan. Nyt on kuitenkin myöhäistä, koska äänestimme juuri ja koska parlamentin jäsenet äänestivät tarkistuksen puolesta. Meidän täytyy nyt vain jatkaa tämän kannan viemistä eteenpäin.

Puhemies
Olen siitä pahoillani.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, viimeisimmän äänestyksen osalta haluaisin kertoa parlamentille, että komissio antoi eilen tähän asiaan liittyvän tiedotteen ja myös komission jäsen Reding puhui myöhään eilen illalla sen suuntaisesti, ettei komissio hyväksyisi tarkistuksia, joissa siltä vaaditaan toimia näiden järjestelyjen toteuttamiseksi. Tämä liittyy siis mietintöön, jonka juuri hyväksyimme ja jossa sovimme opettajien, opiskelijoiden, akateemisesti koulutettujen ja muiden koulutuksessa mukana olevien henkilöiden liikkuvuudesta ja sen tukemisesta, että he voivat opiskella, tehdä työtä tai osallistua mihin tahansa muuhun koulutukseen liittyvään toimintaan Euroopan alueella.
Olemme olleet asiasta samaa mieltä ja pyytäneet jäsenvaltioita ryhtymään asian tiimoilta toimiin, mutta komissio budjettirajoitusten ja aiemmin esittämiensä syiden johdosta antaa nyt ymmärtää, ettei se ole valmis etenemään tässä asiassa, jotta saataisiin selville, miten toimenpiteet pannaan eri maissa täytäntöön. Mielestäni tämä vie kutakuinkin pohjan koko mietinnöltä, jonka laatimiseen parlamentti käytti pitkän ajan. Tämä on hyvin surullista myös tuhansien kaikkialta Euroopasta tulevien opiskelijoiden ja muiden koulutuksessa mukana olevien kannalta. (Suosionosoituksia)

Puhemies
Olen varma, että komissio ja parlamentti panivat merkille, mitä te sanoitte.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on suuri ilo toivottaa tervetulleeksi Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja Juan Antonio Samaranch.
Kaikki ovat pitäneet juuri päättyneitä 27:nsiä, Sydneyssä pidettyjä olympialaisia suurena menestyksenä. Sydneyyn kerääntyi miljoonia katsojia kaikkialta maailmasta. Arvoisa puheenjohtaja Samaranch, tiedämme, että te vastaanotitte toimenne KOK:n puheenjohtajana vuonna 1980 ja että olette siitä lähtien saanut aikaan monta tärkeää uudistusta.
Urheilun tulisi edistää rauhaa ja ihmisten yhteisymmärrystä, ja haluan vain mainita joitakin tärkeitä aloitteita, jotka on tehty puheenjohtajakautenne aikana.
Ensinnäkin Kiinan mukaantulo olympialaisiin; olympialaisten aikana vallitsevan aselevon periaatteen synnyttäminen; teidän vaatimuksenne siitä, että kaikkien maailman maiden tulee osallistua olympialaisiin, myös niiden maiden, joissa on selkkauksia, mistä viimeisimpänä esimerkkinä on Itä-Timorin urheilijoiden osallistuminen kisoihin; huomattavasti lisääntynyt naisten osallistuminen olympialaisiin ja eri hallinnollisiin elimiin puheenjohtajakautenne aikana; ja tietenkin se tosiasia, että Sydneyn olympialaisia pidettiin dopingaineista vapaina kisoina.
Lopuksi haluaisin mainita heinäkuussa vuonna 2000 Ateenassa perustetun kansainvälisen keskuksen (International Olympic Truce Centre), joka perustuu olympialaisten aikana vallitsevan aselevon periaatteeseen. Keskus luotiin Kansainvälisen olympiakomitean ja Kreikan ulkomaanasioiden ministeriön yhteisaloitteesta, ja sen tarkoituksena on tukea olympia-aatteen ihanteita. Tämän keskuksen symbolinen sijainti on Kreikassa, jossa ensimmäiset olympialaiset pidettiin ja jossa seuraavat, vuoden 2004 olympialaiset pidetään.
Arvoisa puheenjohtaja, olemme iloisia voidessamme toivottaa teidät tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin, ja toivomme, että nautitte vierailustanne.

ÄÄNESTYKSET (jatkoa)
Howitt
Arvoisa puhemies, koska olemme juuri aloittamassa äänestystä Mannin mietinnöstä, haluan kiinnittää huomionne TDI-ryhmän jättämän tarkistuksen 63 erääseen kohtaan, jossa näyttää olevan käännösongelma. Tarkistus jätettiin italiaksi, mutta käännettynä tarkistuksessa sanotaan "syrjintä, jonka mukaan miesten on käytettävä solmiota, pitäisi kieltää".
Tämän täytyy olla käännökseen liittyvä ongelma, koska olen varma, ettei TDI-ryhmä halua vähätellä näin tärkeän tasa-arvolain säätämistä sillä, että se esittää näin turhanpäiväisen ja tarpeettoman tarkistuksen.
Ehkä yksikkönne voisi tarkistaa tämän kohdan. (Suosionosoituksia)

Puhemies
Tutkimme asiaa.

Gillig
Arvoisa puhemies, minäkin huomautan eräästä käännösvirheestä, joka tosin ei ole yhtä vakava kuin edellä mainittu. Tarkistuksen 25 ranskankielisessä versiossa on tulkintavirhe sanoissa "difficulté injustifiée" (kohtuuton vaikeus). Toivon, ettei tämä muuta annetun äänen merkitystä, mutta ranskankielisen version käännös täytyy ehdottomasti tarkistaa. Englanninkielistä versiota täytyy tässä pitää virallisena.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Van Hultenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0260/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen muuttamisesta erottamalla sisäisen tarkastuksen tehtävä ennakkovalvonnan tehtävästä (varainhoitoasetuksen 24 artiklan viides kohta) (KOM(2000) 341 - C5-0293/2000 - 2000/0135(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Titleyn laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0211/2000) neuvoston vuosikertomuksesta 1999 aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen täytäntöönpanosta (11384/1999 - C5-0021/2000 - 2000/2012(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Angelillin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan (A5-0258/2000) komission tiedonannosta: Vanhempien suorittamaa televisionkatselun valvontaa koskeva tutkimus (KOM(1999) 371 - C5-0324/1999 - 1999/2210(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Dybkjærin laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan (A5-0198/2000) komission vuosikertomuksista 1997, 1998 ja 1999 naisten ja miesten yhtäläisistä mahdollisuuksista Euroopan unionissa (KOM(1998) 302 - C5-0106/1999, KOM(1999) 106 - C5-0289/2000, KOM(2000) 123 - C5-0290/2000 - 1999/2109(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

- Palacio Vallelersundin suositus toiseen käsittelyyn (A5-0254/2000)

Hager
 - (DE) Kokemus on osoittanut, että taloudelliset toimijat haluavat maksaa tuontitullit sillä paikkakunnalla, jossa niiden yrityksen päätoimipaikka sijaitsee.
Me Itävallan vapauspuolueen edustajat tuemme siksi ennen kaikkea sisämarkkinoiden menestyksekkään toiminnan etujen nimissä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan komissiolle esittämää vaatimusta siitä, että komission tulee laatia tullivelan syntypaikkaa koskeva lainsäädäntöehdotus.
Evansin mietintö (A5-0255/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Evansin mietinnön puolesta. Aivan ensimmäiseksi haluan onnitella työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelijaa Mantovania huomattavista tarkistuksista komission ehdotukseen, joka koskee nuoria opiskelijoita ja nuoria tutkijoita, jotka liikkuvat Euroopan unionin alueella.
Sanoin "nuoret", joten tämän direktiivin ei pitäisi koskea niitä eläkeläisiä ja vanhuksia, joita yritän puolustaa. Mutta aika kuluu kaikkien kohdalla: nuoristakin tulee vanhuksia, myös nuorista tutkijoista tulee vanhuksia ja toivon mukaan myös eläkeläisiä. Niinpä suhtaudun myönteisesti tarkistuksiin, joilla komissiota kehotetaan tarkastelemaan opiskelu- ja tutkimusjaksoja symbolisen osallistumisen ajanjaksona, josta on hyötyä opiskelijoiden ja tutkijoiden eläkkeen korotuksen kannalta.

Kauppi
Arvoisa puhemies, mielestäni Robert J. Evansin mietintö on erittäin tärkeä ja äänestin sen puolesta.
Euroopan kansalaisten oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen loukataan edelleen monin tavoin. Erityisesti opiskelijat kohtaavat jäsenmaissa usein esteitä ja vaikeuksia, joita ei enää EU-lainsäädännön mukaan pitäisi esiintyä. Euroopan komission selvitykset osoittavat, että muista EU-maista tulevien opiskelijoiden elämää ja opiskelua vaikeutetaan tarpeettoman raskaalla hallinnolla. Oleskelulupia myönnetään vain hyvin lyhyiksi ajoiksi ja niiden uudistaminen on hankalaa ja kallista.
Valitettavia tapauksia esiintyy. Espanjassa on edellytetty opiskelijoiden tallettavan - nimenomaan espanjalaiseen pankkiin - erityisiä takuusummia vuokra-asunnon saamista varten. Opiskelijoiden perheenjäsenten muuttoa on myös hankaloitettu. Hiljattain kävi myös ilmi, että eräät lontoolaiset vuokra-asuntojen välittäjät eivät hyväksy ulkomaista, eli esimerkiksi suomalaista takaajaa, takaamaan suomalaisen opiskelijan vuokranmaksua. Euroopan kansalaisoikeudet eivät tilanteessa tunnu paljoakaan painavan.

Caudron
. (FR) Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun puhun opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuudesta. Jo edellisellä istuntokaudella kerroimme ERASMUS-opiskelijoiden kohtaamista vaikeuksista.
Kaikki ovat kuitenkin samaa mieltä tarpeesta edistää tätä liikkumista henkilöiden vapaan liikkuvuuden nimissä, mutta myös ja ennen kaikkea niiden hyötyjen takia, joita nuoret eurooppalaiset, ja siis Euroopan unioni, voivat siitä saada. Valitettavasti käytännön tasolla ongelmat ovat pysyneet ennallaan. Tämä käy ilmi komission ehdotuksesta, ja Evansin mietintö vahvistaa sen.
Suosituksessa, joka perustuu perustamissopimuksen 149 ja 150 artiklaan, pidetään tarpeellisena puuttua tilanteeseen ja kannustaa jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä, joilla poistetaan asteittain nykyiset esteet ja tarjotaan kansalaisille oikeudet todellisen liikkuvuuden saavuttamiseksi. Vaikka tämä ehdotus on askel oikeaan suuntaan, siinä on silti useita puutteita, joihin Evansin mietintö tarjoaa ratkaisun.
Näin ollen mietinnössä on sisällytetty tutkijat suosituksen piiriin. Tämä on mielestäni välttämätöntä, sillä jatkuvasti korostetaan sitä, kuinka tärkeää tämä on eurooppalaisen tutkimusalueen perustamiselle.
Mietinnössä on myös vaadittu, että henkilöille, jotka haluavat hyötyä tämän alan ohjelmista, pitäisi tiedottaa paremmin heidän sosiaaliturvaa koskevista oikeuksistaan.
Yleisesti myönnetään, että vieraiden kielten osaaminen on tarpeellinen edellytys liikkuvuudelle. Muistutan, että vuosi 2001 on valittu Euroopan kielten teemavuodeksi. On siis tarpeellista tukea ainakin kahden yhteisön kielen oppimista ja kannustaa kielelliseen ja kulttuuriseen valmistautumiseen ennen osallistumista liikkuvuutta koskeviin ohjelmiin.
Oleskeluluvan uusimisesta perityt maksut taas ovat aivan skandaalimaisia! Niitä täytyy pitää esteenä, joka on poistettava.
Mietinnössä korostetaan myös tarvetta poistaa oikeudelliset, kielelliset, kulttuuriset, taloudelliset ja hallinnolliset liikkuvuuden esteet. Pyydän jäsenvaltioita koordinoimaan toimintaansa muiden jäsenvaltioiden oppilaitoksiin kirjautumiseen liittyvien muodollisuuksien osalta. Viittaan erityisesti kysymykseen määräajoista. Havainnollistan puhettani kertomalla tapauksesta, josta kuulin viime perjantaina. Nuori ylioppilasmies ei päässyt kirjoittautumaan yliopistoon Belgiassa, sillä hän oli ylittänyt määräajan kolmella päivällä!
Ranskalaisten ylioppilaiden on erittäin vaikeaa pitää kiinni 15. heinäkuuta umpeutuvasta määräajasta, sillä he saavat tuloksensa vasta heinäkuun puolessavälissä, ja sen jälkeen heidän täytyy hakea todistuksensa vastaavuuden vahvistamista (joka maksaa mielestäni aivan liian paljon!). En edes mainitse niitä nuoria, jotka joutuvat uusimaan kokeensa ja jotka menettävät näin ollen jopa vuoden! Tämä on vain yksi esimerkki monien joukossa! Palaan vielä lopuksi yhteen lempiaiheistani, tutkintojen vastavuoroiseen tunnustamiseen. Jotta en toistaisi itseäni, viittaan vain edellisiin puheenvuoroihini!

Darras
. (FR) Liikkuvuus Euroopan unionin sisällä on yksi perusedellytys sille, että Euroopan kansalaiset voivat tuntea olevansa täysivaltaisia jäseniä tässä Euroopassa, jota pikkuhiljaa rakennamme. Se on enemmän kuin symboli, se on alkusysäys sille, että kuulutaan kulttuuriin ja yhteiskuntamalliin, jota me tavoittelemme.
Siksi äänestän tämän mietinnön puolesta. Siinä esitetään edellytykset sille, että unionin sisällä liikkuvat henkilöt voivat matkustaa pelkäämättä oikeuksiensa, sosiaaliturvansa tai muiden tukien kaventumista. Tämä mietintö on sikälikin tärkeä, että se ilmestyy Euroopan unionin kannalta kriittisellä hetkellä, laajentumisen kynnyksellä. Kaikille taattu liikkuvuus - myös unionin alueella laillisesti asuville kolmansien maiden kansalaisille sekä itsenäisesti (Sokrates- ja Leonardo-ohjelmien ulkopuolella) matkustaville opiskelijoille ja opettajille - on yksi unionin perusarvoista, joka meidän täytyy ilmaista selkeästi, jotta ehdokasvaltiot tietävät tarkkaan, millaiseen unioniin ne ovat liittymässä.

Figueiredo
Vaikka Euroopan kansalaisille on myönnetty Euroopan unionissa vapaus liikkua, tarjota palveluja ja sijoittautua toiseen jäsenvaltioon, säädöstekstien ja koetun todellisuuden välillä on edelleen huomattava kuilu, mistä esimerkkinä toimivat hoitokulujen epäoikeudenmukainen korvaaminen, kaksoisverotuksen vaara, sosiaalipalvelujen saamisen epävarmuus sekä se, ettei ammatillisia tutkintoja tunnusteta. Säädöstekstien monimutkaisuuden vuoksi maallikon on erittäin vaikea tietää, mitkä hänen oikeutensa ovat.
Kuten esittelijä toteaa, komissio tuntuu tiedostavan, että tietyt perustamissopimukseen kirjoitetut perusvapaudet, kuten oleskeluoikeus ja oikeus vapaaseen liikkuvuuteen, voivat jäädä vain kauniiksi periaatteiksi, ellei todellisiin toimenpiteisiin ryhdytä.
Komission on siis ryhdyttävä kunnianhimoisiin toimiin taatakseen oleskelu- ja asettumisvapauden, sekä myös oikeuden työhön, oikeuden opiskeluun ja oikeuden saada tutkinnot tunnustetuksi myös muissa jäsenvaltioissa.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) Periaatteessa tuemme Euroopan parlamentin ja neuvoston suositusta liikkuvuudesta yhteisössä, mutta haluamme tuoda esiin seuraavaa:
Mielestämme tasa-arvon ja oikeudenmukaisuuden kannalta on erittäin tärkeää, että EU:n sisällä asuvilla kolmansien maiden kansalaisilla on oltava oikeus hyötyä yhteisön lainsäädännön määräyksistä samoin edellytyksin kuin jäsenvaltioiden kansalaisillakin on.
Olemme myös sitä mieltä, että jäsenvaltioiden on pääosin itse saatava määrätä, mitä veroja peritään. Terveen kilpailun kautta toiminnan verottaminen vähenee, mikä edistää yritteliäisyyttä ja siten uusia työpaikkoja, joiden kautta valtioiden verokilpailusta johtuvaa tulonmenetystä voidaan korvata siten, että entistä useampi maksaa veroja. Vastustamme siksi tarkistusta 38 yhteisten verolakien ottamisesta käyttöön vapaaehtoistyöntekijöiden kohdalla.

Martin, David
Kannatan ponnekkaasti kollega Evansin mietintöä, joka on laadittu sen vuoksi, että opiskelijoiden ja muiden koulutuksessa mukana olevien henkilöiden liikkuvuutta voitaisiin tehostaa koko EU:n alueella.
Hän on oikeassa korostaessaan, että tarvitaan lisätoimenpiteitä, jotta voitaisiin poistaa byrokratiaongelmat, jotka liittyvät oleskeluoikeuksiin ja oikeuteen kiinnittää huomiota heikommassa asemassa olevien ryhmien, esimerkiksi vammaisten tarpeisiin.
Kannatan hänen toivomustaan, että tutkijat sisällytettäisiin ehdotukseen, ja hänen kommenttejaan siitä, että EU:hun liittymiseen valmistautuvien valtioiden on tärkeää osallistua tähän työhön. Kun mietintö tulee takaisin toisesta käsittelystä, toivon, että neuvosto on sisällyttänyt mietintöön nämä esittelijän tekemät järkevät tarkistukset.

Rübig
Kaksoistutkinnot ja ammattitutkinnot ovat talouselämän tulevaisuuden edellytyksiä. Liikkuvuuden ja elinikäisen oppimisen täytyy kulkea käsi kädessä sen kanssa, että turvaamme koulutuksen laatustandardien olemassaolon. Näillä standardeilla mitataan opiskelevien ja työssä käyvien nuortemme koulutustason laatua.
Cashmanin mietintö (A5-0259/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Cashmanin mietinnön puolesta, sillä Italiassa ja Bergamon alueella sijaitsevan asuinkuntani Curnon eläkeläisyhdistyksen puheenjohtaja sanoi minulle, ettei yhdistyksellä ole minkäänlaisia keinoja puolustaa vanhusten etuja. Yhdistyksessä haluttaisiin tehdä ehdotuksia, jotta vanhuksia ei kohdeltaisi huonosti, kuten valitettavan usein käy, mutta heillä ei ole siihen tarvittavia keinoja. Kylän pormestari kutsuu heidät koolle kerran vuodessa ja tarjoaa lautasellisen linssejä, kuten Raamatun henkilö Esau, ja heidän pitää tyytyä tuohon lautaselliseen linssejä, mutta he eivät voi tehdä mitään konkreettista.
Olisi siis hyvä, jos rahoitettaisiin toimet, joita Cashmanin mietinnössä suunnitellaan myös iän perusteella harjoitettavan syrjinnän torjumiseksi. Tästä syystä äänestin mietinnön puolesta.

Hager
 - (DE) Arvoisa puhemies, me Itävallan vapauspuolueen edustajat pidämme komission ehdottamaa, syrjinnän torjuntaa koskevaa toimintaohjelmaa myönteisenä. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ehdotuksen siitä, että pitäisi luoda uusi, erityisesti tämän ohjelman toteuttamista varten perustettu yksikkö, kuitenkin hylkäämme jyrkästi. Syrjintää ei voida torjua luomalla uusia hallintoyksiköitä, vaan sitä voidaan torjua ainoastaan ja yksistään vaikuttamalla ihmisten mielipiteisiin. Opettamalla perinteisiä arvoja, kuten suvaitsevaisuutta ja erilaisuuden kunnioittamista, voidaan vaikuttaa syrjinnän torjumiseen paljon tehokkaammin kuin kaikkein yksityiskohtaisimmilla, mitä erinäisimpiä syrjinnän muotoja koskevilla vuosikertomuksilla.
Mannin mietintö (A5-0264/2000)

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, halusin Euroopan kansanpuolueen ryhmän nimissä viitata kahteen kohtaan, joita täytyy selventää.
Ensinnäkin: tarkistuksesta 15. Tässä tarkistuksessa tähdennetään menettelyä, joka koskee yhteisön säännöstöä. Toisaalta jo päätökseen saatuihin Euroopan unionin ja ehdokasvaltioiden välisiin assosiaatiosopimuksiin ja toisaalta sellaisiin sopimuksiin, jotka saatetaan päätökseen tulevaisuudessa, täytyy sisällyttää määräyksiä, joilla kielletään 13 artiklalla suojattuihin ryhmiin kohdistuva syrjintä. Tämä on entistä välttämättömämpää sen vuoksi, että joissakin ehdokasvaltioissa on vähemmistöjä, joita on suojeltava syrjinnältä työssä ja ammatissa.
Toiseksi: tarkistuksesta 18. Tarkistuksessa viitataan siihen, että useissa jäsenvaltioissa on voimassa määräyksiä, jotka saattaisivat johtaa homoseksuaalien syrjintään työssä. Tarkistuksessa ei kuitenkaan jyrkästi vaadita kumoamaan tätä asiaa koskevia rikoslain määräyksiä. Tarkistuksessa pikemminkin suositellaan jäsenvaltioille, että niiden pitäisi kumota tällaiset määräykset. Koska asia on muotoiltu tällä tavalla, toissijaisuusperiaate on edelleen voimassa. Tällä alueella meillä ei ole Euroopassa toimivaltaa.
Olin hieman pahoillani siitä, ettei meillä ollut mitään mahdollisuutta saavuttaa enemmistöä siinä tarpeellisessa asiassa, että olisi määritelty vanhentumisaika asiakirjojen säilyttämiselle. Ehdotin kuudesta kahteentoista kuukautta. Mielestäni se vastaa yritysmaailmassa noudatettavaa käytäntöä. Tämä on minulle tuttua, sillä olin useiden vuosien ajan töissä eri yrityksissä. Emme onnistuneet vanhentumisajan määrittelyssä. Minua kuitenkin ilahdutti erityisesti se, että onnistuimme kertomaan selvästi, että on laadittava erityismääräykset uskonnollisluontoisille yhteisöille, sillä ihmisten on voitava ymmärtää näiden yhteisöjen perusajatus ja pohjimmaiset päämäärät. Mielestäni tämä oli suuri, yhteinen saavutus. Onnistuimmehan lopulta toteuttamaan myös vammaisten tilannetta parantavat määräykset. Olen todella iloinen siitä, että olimme tänään näin sovittelukykyisiä, mistä äänestystuloksemmekin on osoituksena. Kiitän kollegojani vielä kerran erittäin sydämellisesti erinomaisesta tiimityöstä.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen ollut 15 kuukautta Euroopan parlamentin jäsen. Tänään 5. lokakuuta 2000 päivä ei alkanut hyvin, mutta nyt tämä on minulle kaikkein merkittävin päivä sinä aikana, kun olen ollut parlamentin jäsenenä: tänään hyväksyttiin Thomas Mannin mietinnössä tarkistus 62, jota minä voimakkaasti kannatin ja jossa sanotaan, että terveydenhoitopalvelujen, sosiaaliturvan ja taloudellisen avun saannin osalta ei pidä sallia minkäänlaista työkyvyttömän ikään perustuvaa syrjintää.
Minusta tämä on merkittävä saavutus: se osoittaa arvoisa puhemies, sallinette minun iloita tästä asiasta että läsnäoloni täällä ei ole ollut turhaa. Koska en olisi kuitenkaan yksin voinut saavuttaa tätä tulosta, haluaisin kiittää saamastani avusta ja tuesta Pohjoisen liiton Speronia, Euroopan kansanpuolueen esittelijää Thomas Mannia, Vihreiden Lambertia ja Englannin konservatiivipuolueen Helmeria. Vaikka heidän kantansa olivatkin erilaiset, he osoittivat, että kun tarkistus on oikeudenmukainen, he hyväksyvät sen.

Berthu
. (FR) Pidättäydyin äänestämästä Mannin mietinnöstä, sillä vaikka pitääkin pyrkiä ihmisten tasa-arvoiseen kohteluun työllisyyden osalta ja työssä, niin sitä ei pidä kuitenkaan tehdä niin innokkaasti, että unohdetaan kaikenlainen oikeuksien turvaaminen ja oikeusvaltion kunnioittaminen.
Esimerkiksi direktiiviehdotuksen 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että henkilön, joka katsoo, ettei häntä ole kohdeltu tasa-arvoisesti työssään, ja joka nostaa tästä syytteen, tarvitsee esittää tuomioistuimelle ainoastaan oletus häneen kohdistuneesta syrjinnästä; vastaajan, eli työnantajan, tehtävä on todistaa, etteivät häneen kohdistuvat syytökset ole perusteltuja. Tätä artiklaa muutettiin hieman Euroopan parlamentin tarkistuksella, joka vaikeuttaa sen tulkitsemista, mutta ei muuta sen yleistä suuntaa.
Jos tämä direktiivi hyväksyttäisiin lopullisesti, pitäisi syytettynä olevan työnantajan vastaisuudessa todistaa syyttömyytensä, eikä syytöksen esittäjän tarvitsisi todistaa väitettään. Täten oikeusvaltion yleisiä periaatteita vähitellen muutettaisiin äärimmäisen syrjinnänvastaisuuden vaikutuksesta, ja Euroopan parlamentti ja komissio yhtyvät siihen enemmän kuin mielellään saadakseen työntää nenänsä kaikkiin kansallisiin lakeihin.
Emme taaskaan voi hyväksyä näitä harha-askelia, joita Euroopan unionin perusoikeuskirjahanke tulee vielä vahvistamaan, sillä sen nykyisessä muodossa siinä on hyvin kattava syrjinnän vastainen lauseke, joka oli otettu mukaan EY:n lainsäädäntöön jo Amsterdamin sopimuksessa.

Caudron
. (FR) Amsterdamin sopimuksen neuvotteluissa iloitsimme siitä, että mukaan otettiin 13 artikla, joka liittyy sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai lahkoihin liittymättömiin filosofisiin vakaumuksiin, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaan syrjintään. Tämänkaltainen määräys todistaa yhteisön sitoutumisesta oikeudenmukaisemman ja tasa-arvoisemman yhteiskunnan kehittämiseen, ja ennen kaikkea se avasi tien tarkoituksenmukaiselle yhteisön toiminnalle, joka tähtää yleisesti syrjinnän torjumiseen. Sen avulla voidaan täydentää yhteisön toimia naisten ja miesten välisen tasa-arvon edistämiseksi ja torjua uusia syrjintäperusteita. Kyseinen artikla antaa uutta vauhtia ja merkitystä yhteisön toiminnalle alalla, jolla jo on jotain lainsäädäntöä ja jolla on kehitetty hedelmällistä yhteistyötä kansalaisyhteiskunnan kanssa.
Tämän perusteella on hyväksytty toimenpiteitä syrjinnän torjumiseksi. Ehdotukset muodostuvat kahdesta direktiiviluonnoksesta (jotka koskevat syrjintää työpaikoilla sekä rotuun ja etniseen alkuperään perustuvaa syrjintää) ja toimintaohjelmasta, jolla tuetaan jäsenvaltioiden tekemää työtä.
Direktiivistä, joka koskee henkilöiden yhtäläistä kohtelua rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumatta, neuvosto sai aikaan poliittisen sopimuksen, sen jälkeen kun Euroopan parlamentti oli antanut uuden lausunnon asiasta.
Äänestimme siis yhtäläistä kohtelua työpaikoilla koskevasta direktiivistä ja vuosien 2001-2006 toimintaohjelmasta.
Äänestysselityksenä sanoisin aluksi, että oikeus tasa-arvoiseen kohteluun ja syrjinnältä suojelemiseen on perustava ihmisoikeus. Mutta vaikka tämä oikeus on tunnustettu, sitä ei suinkaan toteuteta käytännössä, minkä takia on tarpeellista hyväksyä vapaaehtoisia ja koordinoituja toimenpiteitä Euroopan tasolla.
Yhtäläistä kohtelua työssä koskevasta Mannin mietinnöstä korostan vain olevani tyytyväinen siitä, että mahdollisuudet poiketa säännöksistä on onnistuttu rajoittamaan minimiin. Ne nimittäin mahdollistivat tämän direktiivin tavoitteiden vastaiset väärinkäytökset.
Muutama sellainen mahdollisuus on jätetty, josta - minun täytyy myöntää - en pidä. Kyseessä ovat uskontoon liittyvät poikkeamismahdollisuudet. Säännöstä, jonka nojalla olennaisesta ja ratkaisevasta pätevyysvaatimuksesta voidaan poiketa uskonnollisista syistä, voidaan tulkita laajasti. Itse vakaumuksellisista syistä kirkkoon kuulumattomana en voi kannattaa tätä poikkeusta.
Samantyyppiset iän perusteella sallitut poikkeukset huolestuttavat minua, sillä asianomainen väestönosa on erityisen altis syrjinnälle työllisyyden alalla.
Syrjinnän torjuntaa koskevan toimintaohjelman osalta Euroopan komission ehdotus oli hyvä. Siinä oli useita puutteita ja epätarkkuuksia, jotka korjattiin ja joiden korjauksia tuin. Mielestäni oli tärkeää laajentaa ohjelman soveltamisalaa perustamissopimuksen 13 artiklan täytäntöönpanon varmistamiseksi.
Olen myös erittäin tyytyväinen siihen, että ahdistelua pidetään vastedes syrjinnän muotona ja että syrjinnän torjumisen lisäksi myös sen ehkäiseminen on otettu huomioon.
Oli tärkeää tuoda jälleen esiin tarve sisällyttää ehdokasvaltiot tähän ohjelmaan. Kaikki tietävät kyllä ongelmat, joita tietyt vähemmistöt kohtaavat näissä maissa. Viimeinen huomautukseni koskee tämän ohjelman budjettivaroja, joita on 98,4 miljoonaa euroa ja jotka eivät tietenkään riitä suunniteltuihin toimiin.
Lopuksi, kannatin näiden ehdotusten henkeä, ja äänestin miltei kaikkien puolesta lukuun ottamatta yhtä kohtaa, joka on ristiriidassa sekularismini kanssa.

Hermange
. (FR) Yhtäläistä kohtelua työssä ja ammatissa koskevaa direktiiviehdotusta, jota tänään käsittelemme, on jo pitkään toivottu Euroopan parlamentissa ja erityisesti meidän ryhmässämme.
Se on yksi kolmesta osiosta syrjinnän torjuntaan liittyvien toimenpiteiden kokonaisuudessa, joka perustuu Amsterdamin sopimuksen uuteen 13 artiklaan ja jota täydentää syrjinnän torjumista koskeva yhteisön toimintaohjelma.
Nämä tekstit korjaavat huutavan puutteen Euroopan unionissa: yhteiskunnissamme vammaisuuden, iän tai vähemmistöön kuulumisen takia ulkopuolelle jääneiden ja syrjäytyneiden henkilöiden todellisten tarpeiden huomioimisen. Tässä mielessä ne muokkaavat osaltaan ihmisten Eurooppaa, jota olemme toivoneet jo liian monen vuoden ajan. Tuen siis innokkaasti direktiiviehdotusta ja niitä erittäin myönteisiä tarkistuksia, joita mietinnön esittelijä ehdottaa tämän tekstin tehokkuuden parantamiseksi.
Haluaisin tässä yhteydessä korostaa erityisesti niiden tarkistusten merkitystä, jotka parantavat vammaisten henkilöiden suojaa selventämällä termejä "kohtuullinen mukautus" sekä "kohtuuton vaikeus" työnantajalle; jotka tiukentavat kieltoa syrjiä niitä ikääntyneitä henkilöitä, jotka itse haluavat työskennellä (Euroopassa 63 prosenttia 55-64-vuotiaista ei työskentele); tai jotka vahvistavat työmarkkinaosapuolten tarvitsemaa riippumattomuutta ja sosiaalisen vuoropuhelun ensisijaisen tärkeää roolia yhtäläisen kohtelun toteuttamiseksi yrityksissä.
Vastaavasti tarkistus, jossa laajennetaan lupaa poiketa syrjinnän torjumisen periaatteesta kattamaan uskonnollisten järjestöjen "sosiaaliset" toiminnat, kun syrjintä perustuu ainoastaan uskonnollisille vakaumuksille eikä millekään muulle, tukee näiden rakenteiden erityislaatuisuutta ja omaleimaisuutta suhteessa julkisiin ja yksityisiin palveluihin.
Sitä vastoin tarkistukset, joissa määrätään, että yrityksiä, jotka eivät noudata yhtäläisen kohtelun periaatetta, voidaan rangaista sulkemalla ne pois julkisia hankintoja koskevista tarjouskilpailuista, eivät mielestäni sovi yhteen tavoitteiden kanssa, ja niitä voidaan tulkita usealla tavalla. Lisäksi ne mahdollistavat kilpailun vääristymisen Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden välillä. Tästä syystä haluan esittää varaukseni tästä kohdasta, vaikka äänestänkin tekstin kokonaisuuden puolesta.

Hudghton
Skotlannin kansallispuolue, SNP, pitää myönteisenä tätä direktiiviä ja sen päämäärää syrjinnän lopettamiseksi työpaikalla. Työntekijöiden epäoikeudenmukainen kohtelu rodun, uskonnon, vammaisuuden, iän tai sukupuolisen suuntautumisen perusteella ei voi olla millään tavalla oikeutettua nykyaikaisessa ja yhteiskunnallisesti oikeudenmukaisessa Euroopassa. Tämä direktiivi antaa jäsenvaltioille loistavan mahdollisuuden parantaa työntekijöiden oikeuksia koko Euroopan unionin alueella.
SNP on iloinen voidessaan kannattaa tätä lakia, joka on samansuuntainen kuin puolueemme harjoittama politiikka. Molemmissa pyritään siihen, että syrjintä kaikissa muodoissaan lopetetaan ja että puolustetaan niitä toimenpiteitä, joiden avulla voidaan taata kaikkien kansalaisten tasa-arvoinen kohtelu.
Lisäksi SNP pitää tätä lakia keinona saavuttaa Euroopan unionin perimmäiset päämäärät. Tässä laissahan tunnustetaan, että tasa-arvoisuus työhön liittyvissä asioissa auttaa torjumaan sosiaalista syrjäytymistä ja tukee EU:n pyrkimyksiä kansalaistensa vapaan liikkuvuuden sallimisessa.

Korhola
 - Tarkistus 18: Käsittelyssä oleva direktiivi koskee yhtäläistä kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista eikä tarkistuksessa 18 tarkoitettu muotoilu liian yleisenä kuulu kaikilta osiltaan tämän direktiivin piiriin. Tarkistukseen liittyvistä perusteluista käy yksiselitteisesti ilmi, että sillä on tarkoitus puuttua myös jäsenmaissa noudatettaviin ikää koskeviin määräyksiin, jotka kuitenkin ovat kehityspsykologisista syistä täysin perusteluja eikä niillä ole minkäänlaista vaikutusta työelämässä. Edellä mainituista syistä äänestin tarkistusta vastaan, vaikka työssä ja ammatissa tapahtuvaa syrjintää tulee vastustaa kaikissa muodoissaan.
Tarkistus 37: Valiokunnan esittämä muoto tämän direktiivin 4.2 artiklaan on hyvä ja voi merkittävällä tavalla varmistaa jatkuvuuden uskonnollisten järjestöjen laajassa sosiaalisessa työssä, joka on perustana koko Euroopan sosiaalipoliittiselle ajattelulle ja on edelleen tärkeä osa sen käytännön toimia. Lisäksi valiokunnan esittämä muoto vahvistaa pienten, mm. maahanmuuttajayhteisöjen oman kulttuurin ja tapojen elinvoimaisuutta. Edellä mainituista syistä äänestin tarkistuksen puolesta.

Lulling
. (DE) Kollegamme Thomas Mann on käyttänyt paljon aikaa tähän mietintöön, jossa käsitellään ehdotusta neuvoston direktiiviksi yhtäläistä kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista. Hänen mietintönsä hyväksyttiin yksimielisesti työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa.
Nyt meille kuitenkin esitettiin 13 uutta tarkistusta, sen ohella, että Mannin mietinnössä esitettiin 60 tarkistusta komission direktiiviehdotukseen. On olemassa periaate, jota meidän ei pitäisi jättää huomiotta, kun pyrimme muuttamaan itse asiassa pääsääntöisesti hyvin harkittuja komission ehdotuksia. Tämän periaatteen mukaisesti: "Paras on hyvän pahin vihollinen." Tämä oikeastaan vastaa ajatusta siitä, että pitäisi käyttää talonpoikaisjärkeä.
Nyt esitetyistä erilaisista tarkistuksista, joilla varmasti on tarkoitettu hyvää, on pakko kysyä, onko talonpoikaisjärki todellakin aina voittanut.
Jotta direktiivi on hyväksyttävissä ja toteuttamiskelpoinen, sitä ei saa ylikuormittaa kaunopuheisuudella ja toiveajattelulla, joilla ei ole mitään tekemistä lainsäädäntöteksteissä.
Tällainen tapaus on vuorenvarmasti tarkistus, jonka mukaan direktiiviin halutaan lisätä määräys siitä, että on lopetettava sellainen sukupuoleen kohdistuva syrjintä, jossa ainoastaan miespuolisia työntekijöitä vaaditaan pitämään solmiota. Jos naurettavat asiat tappaisivat, tällaisen tarkistuksen esittäjät eivät varmaankaan enää olisi keskuudessamme.
Mielestäni on myös liioiteltua vaatia työnantajia pitämään tilastoja kaikista tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden työllisyyteen liittyvistä näkökohdista. Tämän toteuttaminenhan on vaikeaa viranomaisillekin. Onhan olemassa myös seuraavanlainen hyvä periaate: "Kukaan ei kykene mahdottomaan."
Mielestäni voisimme myös luopua kokonaan sepityksistä, jotka koskevat uutta 12 a artiklaa. Oikeutetusti komissio ei hyväksynyt tätä tarkistusta myös toissijaisuusperiaatteen perusteella se olisi voitu hylätä jonka mukaisesti jäsenvaltioihin tulisi perustaa uusia elimiä, jotka valvoisivat yhtäläisen kohtelun periaatteen toteuttamista ja joiden puoleen kaikki mahdolliset ja mahdottomat ryhmittymät, yhdistykset jne. voisivat kääntyä. Komissio ei myöskään hyväksynyt artiklaan sisältyvää vaatimusta siitä, että jäsenvaltioiden olisi huolehdittava kanteiden maksuttomasta käsittelystä, eikä siitä, että näillä elimillä pitäisi olla oikeus päästä käsiksi henkilökohtaisiin, luottamuksellisiin tietoihin.
Huolimatta useista epäjohdonmukaisuuksista ja tarpeettomista ehdotuksista, joita tämä hyvä asia ei ansaitse, en lopullisessa äänestyksessä halunnut äänestää mietintöä vastaan. Mutta tässäkin asiassa olen sitä mieltä, että "vähemmän olisi ollut enemmän". Kun nämä turhat tarkistukset on poistettu, komission ehdotus on parempi ja järkevämpi väline yhtäläisen kohtelun toteuttamiseksi työssä ja ammatissa, ja juuri sellaisen ehdotuksenhan me haluamme.

Martin, David W
Otan lämpimästi vastaan tämän ehdotuksen yleisiksi puitteiksi, jotka koskevat syrjinnän torjumista ja yhtäläisen kohtelun varmistamista työssä.
Ehdotuksessa käsitellään mahdollisuuksia työhön ja ammatin saantiin, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen, työoloja ja jäsenyyttä tietyissä järjestöissä.
Ehdotuksessa käsitellään sekä suoraa että epäsuoraa syrjintää. Myös häirintä sisältyy syrjinnän käsitteeseen.
Vammaisuuden osalta tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen sisältyy se, että olisi tunnistettava ja poistettava esteet sellaisten vammaisten henkilöiden tieltä, jotka - kohtuullisten mukautusten avulla suoriutuvat keskeisistä työtehtävistä.
Vaikka ehdotuksessa sallitaan edelleen ikään perustuva erilainen kohtelu, siinä vaaditaan kuitenkin, että tällaisella kohtelulla on oltava puolueettomasti perusteltu tavoite.
Ehdotuksessa sallitaan myös positiiviset erityistoimet sulkupuolten välisen epätasapainon oikaisemiseksi.
Jäsenvaltioiden ja yhteisön muiden toimielinten täytyisi suhtautua näihin ehdotuksiin tosissaan, sillä sen ne ansaitsevat.

Moraes
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat eli EPLP äänesti Mannin tasa-arvoista kohtelua ja syrjintää koskevan mietinnön puolesta, koska mietinnössä on sitouduttu vahvasti siihen periaatteeseen, että perusteetonta erilaista kohtelua on torjuttava, ja koska mietinnössä annetaan laajasti tukea ehdotuksen taustalla oleville kokonaistavoitteille.
EPLP suhtautuu kuitenkin erittäin varauksellisesti seuraaviin seikkoihin.
Suhtaudumme mietintöön varauksellisesti vammaisuuden osalta, sillä vaikka ehdotuksessa esitetyt periaatteet ovat mielestämme myönteisiä, Yhdistynyt kuningaskunta on oikeutetusti ylpeä omasta vammaisten syrjintää koskevasta lainsäädännöstään. Emme silti halua tyrkyttää omaa malliamme muille jäsenvaltioille. Haluamme kuitenkin varmistaa, että direktiivissä sallitaan meidän noudattavan omaa vammaissyrjintälakiamme, vaikka ymmärrämmekin, että joitakin suhteellisen pieniä muutoksia saatetaan tarvita.
Ikään perustuvan syrjinnän osalta EPLP suhtautuu myönteisesti siihen periaatteeseen, että ikään perustuvaa syrjintää pyritään torjumaan työssä ja koulutuksessa. Tämä on hyvin monimutkainen lainsäädännön alue, ja nämä ehdotukset ovat kauaskantoisia ja kunnianhimoisia. Mielestämme on kuitenkin tärkeää, että yhteisön lainsäädäntö on selkeää ja käyttökelpoista.
EPLP suhtautuu myönteisesti periaatteeseen torjua syrjintää, jota harjoitetaan uskonnon ja vakaumuksen perusteella. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tämä merkitsisi erään lain poikkeaman poistamista. Tämän poikkeaman takia kahta kristittyä vähemmistöryhmää (juutalaisia ja sikhejä) suojellaan sekä suoralta että epäsuoralta syrjinnältä, ja tämä perustuu Yhdistyneessä kuningaskunnassa säädettyyn lakiin rotujen välisistä suhteista (Race Relations Act), koska tuomioistuimet ovat tunnustaneet nämä ryhmät sekä etnisiksi että uskonnollisiksi ryhmiksi. Muslimeja suojellaan joissakin tapauksissa, mutta ainoastaan, mikäli kyse on epäsuorasta syrjinnästä. Afrokaribialaisia muslimeja, valkoisia muslimeja tai itse asiassa kristittyjäkään ei sen sijaan suojella lainkaan. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on kuitenkin enemmän eri uskontokuntien edustajia kuin useimmissa muissa Euroopan unionin valtioissa. Tästä syystä on tärkeää, että ehdotukset ovat asianmukaisia. EPLP haluaa varmistaa sen, ettei direktiivin takia jouduta muuttamaan Yhdistyneen kuningaskunnan koulustandardin pykälää 60 tai vuoden 1998 puitelakia.
Suhtaudumme myönteisesti komission ehdotuksen periaatteeseen torjua sukupuolisen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää.
Muita huolenaiheita:
Suurta osaa tekstistä täytyy vielä selventää enemmän ennen sen viimeistelyä. Olemme huolestuneita 2 artiklan 4 kohdan epäselvistä määritelmistä "tarvittavat kohtuulliset mukautukset" ja "kohtuuttomat vaikeudet" sekä tarkistuksen 55 mahdollisesti aiheuttamasta ristiriidasta julkisia hankintoja koskevien EY-direktiivien kanssa. Useita rotu direktiivistä poikkeavia kohtia pitäisi poistaa, esimerkiksi tarkistuksen 21 epäsuoran syrjinnän määritelmä, oikeudellista suojelua koskeva teksti 8 artiklassa, kostotoimenpiteitä koskeva teksti 10 artiklassa ja 11 artikla, joka koskee tiedottamista. Meidän mielestämme direktiivissä pitäisi myös ilmaista selkeästi, millainen ikään perustuva kohtelu on sallittua ja millainen ei.
Olemme huolissamme useista osatekijöistä, jotka näyttävät liian vaikeilta toteuttaa: erityisesti olemme huolissamme direktiivin soveltamisesta hyväntekeväisyysjärjestöjen vapaaehtoisiin työntekijöihin ja julkisiin tehtäviin sekä olemme huolissamme myös pakollisesta velvollisuudesta kerätä ja valvoa tilastotietoja. Olemme huolissamme siitä, että terveydenhuolto, sosiaaliturva ja sosiaalinen tuki on sisällytetty tähän direktiiviin, koska näiden asioiden hoitamisessa ja siinä, kuuluvatko ne osaksi työntekijä/työnantaja-suhdetta, on olemassa huomattavia kansallisia eroja. On olemassa myös joitakin osatekijöitä, jotka mielestämme pitäisi jättää jäsenvaltioiden päätettäviksi, kuten direktiivin yleinen täytäntöönpano, koulutuksen järjestäminen tiettyihin ikäryhmiin kuuluville työntekijöille, välitysjärjestelmän luonne ja se, miten pienten ja keskisuurten yritysten pitäisi tulkita direktiiviä. Lopuksi haluan sanoa, että joidenkin mietinnön osatekijöiden pitäisi olla ennemminkin ehdollisia kuin pakollisia, jotta eri jäsenvaltioiden omat käytännöt voidaan ottaa huomioon.
Uskomme, että meillä on tulevissa neuvotteluissa mahdollisuus käydä näihin aiheisiin käsiksi, ja odotamme innolla direktiivin säätämistä ja niitä etuja, jotka se tuo mukanaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden EU-maiden työntekijöille.

Paisley
Äänestin näitä mietintöjä vastaan, koska niissä suojellaan periaatetta, jonka mukaisesti seksuaalinen perversio on ylennetty pyhän avioliiton tasolle ja vain avioliitossa harrastettavan seksin tasolle.
Lisäksi mietinnöissä syrjitään ihmisiä ja järjestöjä, jotka uskovat pyhien kirjoitusten olevan Jumalan sanaa ja ainut erehtymätön uskoa ja käytäntöä säätelevä laki, ja pakottavat nämä uskovaiset työllistämään sellaisia henkilöitä, jotka levittävät ja harrastavat sellaista seksiä, joka on pyhien kirjoitusten etiikan vastaista.
Pelkästään tämän vuoksi äänestin mietintöä vastaan.

Sacrédeus ja Wijkman
Kristillisdemokraatit pitävät yleisesti ottaen myönteisenä direktiiviehdotusta, joka koskee yleisten puitteiden laatimista yhtäläisestä kohtelusta työelämässä. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että yksityisyyttä loukkaa aivan liikaa valiokunnan tarkistus, joka koskee kohderyhmien mukaan eriteltyä tilastoa eli olemassa oleviin syrjintäperusteisiin - kuten rotuun, etniseen alkuperään, ikään, uskontoon tai vakaumukseen sekä seksuaaliseen suuntautumiseen - pohjautuvaa tilastoa. Olemme siksi päättäneet äänestää tätä tarkistusta vastaan, mutta tuemme mietintöä sellaisenaan.
Van Hultenin mietintö (A5-0260/2000)

Goebbels
. (FR) Pidättäydyin äänestämästä van Hultenin mietinnöstä, sillä mielestäni ei ole syytä lisätä EU:n toimielinten sisäisiä tarkastuselimiä. Tämä "valvontavimma" johtaa vastuun poistamiseen virkamiehiltä ja tilanteeseen, jossa itse kukin yrittää kätkeä vastuunsa tarkastajien sekä tarkastajien tarkastajien vastuun taakse.

Van Dam
. (NL) Euroopan unionilla on monien kansalaisten silmissä huono imago. Esittelijä van Hulten sanoo eräässä alankomaalaisen viikkolehden haastattelussa seuraavaa: " Sen nimi on Eurooppa, se sijaitsee Brysselissä, ja se on korruptoitunut." Tämän "hälytyskellojen soittajan" ja asiantuntijakomitean toiminnan ansiosta korruptio on tuotu esille. Haastattelussa van Hulten oikeutetusti huomauttaa, että voimme käynnistää myönteisen asialistan vasta sitten, kun olemme ratkaisseet sellaiset ongelmat kuin petokset, tuhlailun sekä myös puutteet päätöksenteon tuloksellisuudessa ja tehokkuudessa.
Varainhoitoasetuksen uudistaminen, konkreettisemmin sanottuna sisäisen tarkastusyksikön perustaminen, on hyödyksi Euroopan unionin tehokkuuden kannalta. Esittelijä van Hulten täyttää oikeutetusti komission ehdotuksen aukot: varainhoidon valvonnan ja sisäisen tarkastuksen vastuunjaon selkeä kuvaus on toivottavaa. Kuitenkin kun van Hulten haluaa tehdä parhaansa suorituskykyisen ja tehokkaan unionin hyväksi, emme budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijan lailla ymmärrä, miksi hän haluaa vapauttaa pienet toimielimet, kuten alueiden komitean, velvollisuudesta tehdä sisäinen tarkastus.
Tämä tapahtuu varainhoitoasetuksen kustannuksella. Luonnollisesti tilitapahtuminen määrä on pienemmissä toimielimissä pienempi kuin suurissa. Komission 800 000 tilitapahtumaa vuodessa jättävät varjoonsa alueiden komitean 10 000 tilitapahtumaa vuodessa. Tämä kertoo kuitenkin jotakin ainoastaan sisäisen tarkastusyksikön henkilöstön määrästä mutta ei mitään taloudellisesta edusta eikä siten tällaisen yksikön hyödyllisyydestä.
Tästä syystä olen vaatinut kohta kohdalta -äänestystä tarkistuksesta 3, jossa pyritään sisällyttämään sisäinen tarkastus vielä ehdotukseen. Vaikka esittelijä on kanssani samaa mieltä siitä, että kaikkia toimielimiä täytyy kohdella yhdenvertaisesti, hän haluaa lykätä yhtäläisen kohtelun varainhoitoasetuksen lopulliseen muuttamiseen saakka yli puolentoista vuoden päähän. Olen sitä mieltä, että jos EU:n toimielinten tehokkuuden parantaminen on mahdollista, jokainen päivä, jona me odotamme, on liikaa.
Luonnollisesti on vaivan arvoista sisällyttää sisäinen tarkastus toimielimiin, mutta vaivannäön määrä pysyy samana nyt ja tulevaisuudessa. Euroopan imagoa ei palvele ainoastaan unionin suurten toimielinten tehokas toiminta, vaan sen tekevät ehkä useammassa mielessä pienet toimielimet!
Titleyn mietintö (A5-0211/2000)

Crowley
Olen varma yhdessä kaikkien kollegojeni kanssa siitä, että kannatamme kunnollista aseidenviennin hallintaa ja valvontaa Euroopan unionissa. Olemme nähneet useita esimerkkejä siitä, miten valvomaton ja häikäilemätön aseidenvienti on pahentanut monia konflikteja, jotka ovat syntyneet viime vuosisadan aikana ja jotka ovat jatkuneet jopa tähän päivään saakka. Meidän eurooppalaisten yhdessä kollegojemme kanssa kaikkialta maailmasta on varmistettava, etteivät menneisyydessä tehdyt virheet ja ahneus enää toistu.
Mietintöä koskevan äänestyskäyttäytymiseni syyt liittyvät pääosin kysymykseen siitä, pitäisikö Euroopan unionilla olla lähemmät suhteet Natoon, ja myös siihen kiireeseen, jolla yhteistä puolustuspolitiikkaa ajetaan eteenpäin.
Monet puhuvat rauhasta ja konfliktien ratkaisemisesta, mutta tekevät samaan aikaan asekauppasopimuksia taistelujoukkojen kanssa. Jos tämä kaksinaamainen politiikka lopetettaisiin, pystyisimme voittamaan monet vaikeudet.
Kuten alussa mainitsin, kannatan laajempaa aseiden viennin valvontaa, mutta tätä asiaa ei pitäisi sekoittaa muihin poliittisiin aloitteisiin.

Frahm, Herman Schmid, Seppänen ja Sjöstedt
Vaikka tunnemmekin myötätuntoa Euroopan aseiden tuotannon ja viennin poliittista sääntelyä kohtaan, suhtaudumme epäillen esittelijä Titleyn mietintöön pääasiassa seuraavista syistä:
Mietinnössä ei tuoda esille minkäänlaista yhteyttä puolustusteollisuuden kehittämisen ja EU:n sotilaspoliittisen yhteistyön välillä. EU on päättänyt rakentaa yhteisen sotilaallisen toimivallan niin kutsuttujen Petersbergin tavoitteiden (kriisinhallinta ja konfliktinratkaisu EU:n alueen ulkopuolella) täyttämiseksi, mutta sillä ei ole minkäänlaista yhteistä puolustuspolitiikkaa. Yksittäiset EU:n maat ovat joko Naton ja WEU:n jäseniä tai liittoutumattomia. Tämän on oltava asevientipolitiikan lähtökohtana, ja meidän on erotettava toisistaan poliittinen puolustusteollisuuden kehittäminen (kriisinhallintatarkoituksiin) ja puhtaasti kaupallinen aseiden vienti, joka meidän käsityksemme mukaan on minimoitava ja lopetettava kokonaan pitkällä aikavälillä.
Vastustamme erityisesti mietinnön johdanto-osan R kappaleen ja 1 kohdan d ja e alakohdan muotoiluja, joiden mukaan asepolitiikan kehittäminen on olennainen osa yhteisen puolustuspolitiikan kehittämistä osana YUTP:tä ja Naton alaista puolustusidentiteettiä, ja että puolustusteollisuudelle on oltava hyötyä siitä, että EU kehittää yhteiset puolustuspolitiikkaa koskevat käytännesäännöt.

Gahrton ja Schörling
Pidämme aseiden vientiin liittyvää Euroopan unionin käytännesääntöjä koskevaa aloitetta myönteisenä. Monet Titleyn ehdotuksista ja huomautuksista mietinnössä merkitsevät parannuksia neuvoston alkuperäiseen kertomukseen. Tästä huolimatta aiomme kuitenkin äänestää Titleyn mietintöä vastaan seuraavista syistä:
Mietinnössä tuodaan taas kerran esiin se, kuinka tärkeää on säilyttää vahva eurooppalainen sotilaallinen kapasiteetti sen sijasta, että siinä painotettaisiin aseistariisunnan ja rauhan tarvetta. Mietinnössä nähdään aseviennin valvonta pääasiassa menetelmänä, jolla vältetään Euroopan puolustusteollisuuden kannalta epämiellyttävät tilanteet, eikä keinona, jolla edistetään aseistariisuntaa ja rauhaa. Lisäksi mietinnössä käsitellään eurooppalaista asevientiä keinona, jolla ratkaistaan tulevia paikallisia konflikteja Euroopan lähialueilla.
Vihreiden ryhmän pyynnöstä huolimatta esittelijä on myös johdonmukaisesti välttänyt käsittelemästä Turkkia, joka Nato-jäsenyytensä takia on käytännössä käytännesääntöjen ulkopuolella.
Mietinnössä Euroopan puolustusteollisuutta pidetään taloudellisesti tärkeänä teollisuudenalana. Tätä näkökantaa ei voida mitenkään puolustella, kun kyseessä on sellainen teollisuuden ala, jonka pääasiallisena tehtävänä on epäsuorasti ihmisten tappaminen ja tuhoaminen.
Emme voi tukea tämänkaltaisia mietintöjä niin kauan kuin Euroopan parlamentti ei pysty näkemään loogisia yhteyksiä aseiden tuotannon ja myynnin sekä jatkuvan maailmanlaajuisen ympäristöön ja ihmishenkiin kohdistuvan sotilaallisen hävityksen välillä.

Martin, David
Kannatan kollegani, Gary Titleyn, mietintöä, ja olen samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että vastuullisen asekaupan käytänteet sisältyvät yhteisön säännöstöön ja että ehdokasvaltioiden tulisi siksi osallistua aktiivisesti aseidenvientiä koskevien käytännesääntöjen jatkokehittämiseen ja että näiden käytännesääntöjen pitäisi olla oikeudellisesti sitovia.
Olen samaa mieltä kollegani kanssa erityisesti siitä, että on laadittava EU:n yhteiset valvontasäännöt ja tehostettava EU:n valvontaa, jotta aseiden laitonta kauppaa voidaan torjua ja käsiaseiden ja kevyiden aseiden laillista kauppaa valvoa. Luotan siihen, että jäsenvaltiot käsittelevät tätä asiaa harkitusti ja riittävän hyvissä ajoin.

Meijer
. (NL) Maailma olisi paljon turvallisempi ilman aseita. Siksi kannatan käytännesääntöjä, jotka tekevät mahdottomaksi aseiden valmistuksen ja viennin sekä johtavat siihen, että asetehtaat siirtyvät tuottamaan hyödyllisiä esineitä. Olen lukenut Titleyn ehdotukset tästä lähtökohdasta ja tarkastellut, missä määrin hänen tekstinsä edistää rauhanomaista aseetonta maailmaa. Yleisesti ottaen kannatan pieniä askelia eteenpäin, vaikkakaan ne eivät johda läheskään täydellisesti minun puolustamiini ratkaisuihin. Tilanne on toinen, jos tällainen pieni askel eteenpäin muodostaa todellisten ratkaisujen esteen. Mielestäni tänään ei tehdä valintaa täysin vapaan asekaupan ja näiden käytännesääntöjen välillä. Jos olisi kysymys sellaisesta valinnasta, kannattaisin käytännesääntöjä pienempänä pahana, koska vähän on parempi kuin ei mitään. Todellinen valinta tapahtuu kuitenkin näiden käytännesääntöjen ja täyden kiellon välillä. Käytännesäännöissä lähdetään siitä, että asekauppa jatkuu ja että Euroopan asetuotantoa täytyy edistää. Kasvua täytyy säännellä, koska se houkuttelee mielenkiintoa ja herättää närkästystä. Itse asekaupan ongelma jää ulkopuolelle. Se on minusta yksi syy olla kannattamatta näitä käytännesääntöjä.

Theorin
. (SV) On hyvä, että Euroopan unioni aikoo toteuttaa rajoitettua asevientiä koskevat käytännesäännöt.
En voi kuitenkaan hyväksyä, että mietintöön sisällytetään vaatimus yhteisestä puolustuspolitiikasta ja eurooppalaisesta turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta Naton sisällä. Ruotsi on puolueeton maa eikä se aio liittyä mihinkään puolustusliittoon. Siksi en voi tukea näitä näkökantoja johdanto-osan kappaleessa R enkä 1 kohdan c alakohdassa, 1 kohdan d alakohdassa ja 1 kohdan e alakohdassa.

Vachetta
. (FR) Ranska, Saksa ja Iso-Britannia ovat Yhdysvaltojen ohella suurimmat aseidenviejät, ja ne ruokkivat maailman konflikteja: Afrikassa, jossa 10 valtiota on sodassa, ja Aasiassa, jossa Intia ja Pakistan kahakoivat. Eurooppalaiset valtiot ovat myyneet aseita Indonesiaan, jonka armeija on sekaantunut Timorin ja Molukkien verilöylyihin. Ranska myy helikoptereita Turkille, joka sotii kurdeja vastaan, ja lentokoneita Kiinalle ja Taiwanille, Taiwanin kuuluisien fregattien skandaalista puhumattakaan. Äskettäin Ranska oli osasyyllisenä Ruandan kansanmurhaan, kun se toimitti kasoittain kevyitä aseita verilöylyt järjestäneelle hallitukselle. Kukaan ei ole vieläkään pyytänyt Euroopan unionia tai Ranskaa tilille teoistaan.
Päätöslauselmassa ei haluta vähentää radikaalisti asekauppaa aseistariisuntapolitiikan edistämiseksi, vaan ainoastaan säännöstellä sitä teollisuusryhmien etujen turvaamiseksi entistä paremmin.
Ei ole olemassa sotaa, jossa yksikään ihminen ei kuole. On vain sotia, joissa tapetaan. Tässä tekopyhässä päätöslauselmassa laaditaan muka "eurooppalaiset käytännesäännöt", vaikka siinä samalla myönnetään, että puolustusteollisuus on "tärkeä tekijä EU:n taloudessa ja sillä on edelleen strategista merkitystä EU:lle".

Van Orden
Mielestämme puolustusteollisuuden uudelleenjärjestelyn motiivina ei pitäisi olla poliittinen pyrkimys luoda yhteistä puolustuspolitiikkaa, vaan suurimpien yritysten ja osallistuvien jäsenvaltioiden strategiset ja teolliset vaatimukset.
Tämän perusteella eurooppalaisten ja pohjoisamerikkalaisten yritysten väliset suhteet pitäisi ottaa vastaan aivan yhtä myönteisinä kuin eurooppalaisten yritysten väliset suhteetkin. Vaikka haluammekin tukea käytännesääntöjä jotka luovat meille tasaisen toimintakentän, jolla on tietyt säännöt, joita me kaikki voimme vapaaehtoisesti noudattaa emme kuitenkaan halua rasittaa teollisuutta uusilla tarpeettomilla asetuksilla. Emme kannata päätöslauselman 9 kohdassa mainittua ehdotusta, että käytännesäännöistä pitäisi tehdä oikeudellisesti sitovia.
Vastalauseemme tähän on nelitahoinen. Ensinnäkin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle tarjoutuu mahdollisuus tehdä hyväksyttäväksi jälleen se, että siirrytään uudelle toiminta-alalle. Toiseksi mahdollisuus solmia kansainvälisiä käytännesääntöjä koskevia sopimuksia muiden, EU:n ulkopuolisten aseita vievien maiden kanssa vaikeutuu huomattavasti ja houkuttelee näitä maita vähemmän, jos käytännesäännöt ovat oikeudellisesti sitovia. Kolmanneksi, jos otetaan käyttöön oikeudellisia sanktioita, on olemassa se vaara, että jotkin asekaupassa mukana olevat maat eivät kerro toiminnastaan kovinkaan avoimesti. Ja neljänneksi jotkin maat saattavat olla haluttomia tekemään asetilauksia Euroopan valtioilta, joita lainsäädäntö rajoittaa, erityisesti, jos kauppasuhteeseen liittyy pitkäaikaista myynnin jälkeistä tukea.
Huolimatta siitä, että päätöslauselmassa on paljon sellaisia asioita, joista olemme samaa mieltä, siitä löytyy koko joukko perustavaa laatua olevia epäkohtia, ja tämän vuoksi pidättäydyimme äänestämästä.
Angelillin mietintö (A5-0258/2000)

Alyssandrakis
. (EL) Lapset ovat televisioväkivallan ensimmäiset uhrit. Lähes kaikki tunnustavat yhä lisääntyvän päivittäisen televisioväkivallalla pommittamisen ja vastaavanlaisten lapsille suunnattujen, helposti omaksuttavien, multimediatuotteiden vaikutukset ja vahingolliset seuraukset.
Komission tiedonannossa ja mietinnössä tehdään eräitä oikeita huomioita tällaisten ohjelmien ja tuotteiden kielteisistä vaikutuksista lasten luonteeseen ja psyykkiseen kehitykseen ja sen seurauksena niistä vaaroista, joita se aiheuttaa huomisen yhteiskunnalle. Niiden ehdotukset rajoittuvat kuitenkin lähetysaikoihin, ohjelmien luokittelujärjestelmiin ja kohdistuvat etenkin digitaaliseen ja tilattavaan televisio-ohjelmaan käyttämällä hyväksi Oxfordin yliopiston tutkimusta teknisistä laitteista, joiden avulla vanhemmat voivat estää televisio-ohjelmien katselun suojellakseen lapsiaan.
Huomaamme jälleen, että tärkeästä ja herkästä, huomisen yhteiskuntien luojien eli lapsiemme suojelemisesta, tulee hyödyn ja yhä suuremman voiton tavoittelua
Koko lastensuojelun taakka sysätään kokonaan vanhemmille, mutta ei esitetä viittaustakaan lapsille mahdollisesti vahingollisten ohjelmien tuottamisesta tai tukemisesta. Kuinka siis vanhemmat voivat suojella lapsiaan, vaikka onnistuisivatkin hankkimaan tällaisen seulontalaitteen, lastenohjelmien asuun puetuilta ohjelmilta, jotka enimmäkseen sisältävät väkivaltaisia kohtauksia ja joista jotkin ovat kauhuelokuvia pahempia? Kuinka he suojelevat lapsia väkivaltaa sisältävältä multimedialta ja Internetiltä?
Komission tiedonannossa ongelma tunnustetaan, mutta siinä ei ehdoteta konkreettisia toimenpiteitä, koska mainittu tiedonanto on vapaan kaupan ja kilpailun tyyssija eikä sen ehdotukset kosketa juurikaan sellaisia usein varsinkin lapsiin kohdistuvaa kovaa todellisuutta tarjoavia vastuuttomia monikansallisten lähetystoiminnan harjoittajia, jotka voitontavoittelussaan vähät välittävät ohjelmiensa ja tuotteidensa vaikutuksista ja siirtävät kaiken vastuun vanhemmille pyytämällä heitä jopa hankkimaan uusia tuotteitaan lapsiensa suojelemiseksi. Ainoa viittaus lähetystoiminnan harjoittajiin on se, että niiden on luotava itsesääntelyjärjestelmä.
Olemme yhtä mieltä eräiden Angelillin laatiman mietinnön ehdotusten kanssa lasten suojelemiseksi, samoin kuin siitä, että on välttämätöntä tutkia laaja-alaisesti moraalisia ja oikeudellisia näkökohtia alaikäisten suojelemiseksi.

Blak
Olen tänään vastustanut jäsen Roberta Angelillin mietintöä komission tiedonannosta, jossa käsitellään vanhempien suorittamaa televisionkatselun valvontaa koskevaa tutkimusta. Se ei johdu siitä, että vastustaisin mietintöä sellaisenaan, vaan siitä, että haluaisin tuoda selkeästi esille sen, että EU:n ja komission on keskityttävä omiin keskeisimpiin tehtäviinsä. Tätä asiaa koskevien aloitteiden tekeminen kuuluu jäsenvaltioille eikä EU:lle. Komissiolla on riittävästi muita tärkeitä tehtäviä, joihin sen pitää kohdistaa voimavaransa.

Caudron
. (FR) Kahden pienen lapsen isänä minua kiinnostivat erityisen paljon tutkimuksen tulokset, jotka koskivat vanhempien suorittamaa televisionkatselun valvontaa.
Muistutan teille, että televisio ilman rajoja -direktiivin (30. kesäkuuta 1997 annettu direktiivi 97/36/EY direktiivin 89/552/ETY muuttamisesta) 22 artiklan b kohdan 2 alakohdan mukaan komission piti suorittaa tutkimus sellaisiin toimenpiteisiin mahdollisesti liittyvistä eduista ja haitoista, joilla pyrittäisiin helpottamaan vanhempien ja huoltajien mahdollisuuksia valvoa alaikäisten katsomia ohjelmia. Olen hyvin tyytyväinen tähän tutkimukseen. Jäsenvaltioiden lainsäädäntö ja eettiset säännöt vaihtelevat niiden perinteiden ja kulttuuristen käytäntöjen mukaan. Euroopassa ei ole kaikille yhteistä alaikäisyyden määritelmää, ja mielipiteet eriävät siitä, mikä on tiettyjä televisio-ohjelmia katsoville alaikäisille haitallista.
Kaikki ovat kuitenkin samaa mieltä siitä, että yleisen edun nimissä meidän täytyy vastustaa voimakkaasti väkivallan aaltoa ja muita nuorisolle vaarallisia asioita, joita televisio-ohjelmat ja verkon kautta välitetyt audiovisuaaliset palvelut tulvivat, jotta voisimme suojella alaikäisten psyykkistä tasapainoa. Alaikäiset ovat erilaisia kuin aikuiset. He ovat haavoittuvampia, he harjoittavat vähemmän kriittistä arviointia ja he ovat alttiimpia mielenterveyden horjumisen vaaralle. Mietinnön esittelijän tavoin uskon, että toimenpiteet nuorten suojelemiseksi väkivaltaisilta ja vahingollisilta ohjelmilta eivät saa rajoittua tavanomaiseen televisioon, vaan niitä täytyy soveltaa kaikkiin tiedotusvälineisiin.
Mielestäni meidän täytyy lisäksi painottaa tiedotusvälineiden käytön opettamista lapsille. Meidän pitää siis vahvistaa kansallisella ja alueellisella tasolla tiedotuskampanjoita alaikäisten suojelemiseksi median kielteisiltä vaikutuksilta ja ottaa niihin mukaan perheet ja opetusala. Televisio-ohjelmien seulontalaitteet täytyy myös saada hintojensa puolesta kaikkien ulottuville.
Nämä toimenpiteet eivät tietenkään tarkoita kuitenkaan sitä, että palvelujen tarjoajat säästyisivät kaikelta vastuulta levittämiensä ohjelmien sisällöstä. Radioon ja televisioon liittyvien kysymysten kuuluessa jäsenvaltioiden toimivaltaan kannatan niille ja komissiolle esitettyä pyyntöä määritellä laeilla mediayrityksille kuuluvat velvollisuudet. Mielestäni on myös tarpeellista, että kaikki Euroopan unionin televisiotoiminnan harjoittajat laativat yhdessä itsesääntelykäytännön alaikäisten suojelemiseksi.
Haluan lopuksi kiittää esittelijää erinomaisesta työstä.

Gallagher
Pidän mietinnön tärkeimpiä määräyksiä myönteisinä. Tämä mietintö korostaa jälleen kerran, miten tärkeänä Euroopan parlamentti pitää pienten lastemme suojelemista Euroopassa. Mietintö vahvistaa sen, että on yleinen etumme suojella lapsia siltä, etteivät he katsele liiallista televisioväkivaltaa ja muita ohjelmia, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia.
Tämän mietinnön aihe on samanaikaisesti hyvin spesifinen ja hyvin monitahoinen. Erityistekniikan, esimerkiksi seulontajärjestelmien, jatkotutkimuksessa on otettava huomioon nykyisin ilmiselvä teknologian kehitys. Periaate, johon tämä mietintö perustuu, on järkevä. Sen lähtökohtana on tarve saattaa televisiolähetystoiminnan harjoittajat vastuuseen alaikäisten suojelusta luomalla koko Euroopan unionin alueella toimiva itsesääntelyjärjestelmä.
Lisäksi Euroopan yhteisön tasolla perustetaan asiantuntijaryhmä, jonka tehtävänä on laatia selvitys yleisperiaatteista, joiden mukaisesti alaikäisiä suojellaan median kielteisiltä vaikutuksilta.
Euroopan komission, Euroopan parlamentin ja kaikkien kiinnostuneiden osapuolten velvollisuutena on nyt tehdä yhteistyötä, jotta saadaan selville, miten nuoria ihmisiä voidaan parhaiten suojella liiallisen televisioväkivallan katselulta. Toivoisin, että tärkeimmät televisiotoimintaa harjoittavat järjestöt, sekä Euroopan unionin yksityis- että julkisella sektorilla, osallistuisivat tähän työhön myönteisellä tavalla.
Epäilemättä meidän on myönnettävä, että televisioalalla käytettävä tekniikka muuttuu Euroopassa nopeasti. Vanhoja analogisia televisioverkkoja digitalisoidaan kaikissa EU:n jäsenvaltioissa. Tämäkin vaikuttaa osaltaan lainsäätäjien lisääntyviin haasteisiin luoda tarvittavat suojatoimenpiteet, joiden avulla voidaan taata, että pieniä lapsia suojellaan täysin väkivaltaisten ja epäsopivien televisio-ohjelmien katselulta.
Aion työskennellä tiiviisti Euroopan kansallisella tasolla varmistaakseni, että EU:n hallituksissa pannaan täytäntöön tarvittavat lait mainitsemieni välttämättömien suojelumenetelmien luomiseksi.

Mathieu
. (FR) Televisio kuuluu olennaisena osana arkeen. Sitä katsotaan keskimäärin kolme tuntia päivässä, ja se on siten nukkumisen ja, aikuisille, työn ohella ihmisten kolmanneksi tärkein toiminto.
Työelämässä tapahtuneiden muutosten, kuten naisten lisääntyneen työssäkäynnin ja entistä joustavampien työaikojen, vuoksi lapset viettävät entistä enemmän aikaa yksin kuvaruudun ääressä. Ratkaisuja on monenlaisia, mutta yksikään niistä ei ole tyydyttävä.
Ammattilaisten itsesääntelykäytäntö on sitä vastoin loistava ratkaisu. Minun mielestäni siinä kuljetaan oikeaan suuntaan.
Kuten esittelijä korosti, vanhempien valvonta ei saa rajoittua televisioon. Lapset käyttävät myös paljon Internetiä ja videopelejä. Lähestymistavan täytyy kattaa kaikki kuvia välittävät tietovälineet.
Äänestin Angelillin mietinnön puolesta, jota kannatan vahvasti ja jossa tarkennetaan yhteisön tasolla työskentelyn vaikeudet: jokaisen jäsenvaltion televisioyhtiöllä on oma historiansa ja siihen on jokaisella erilainen suhde; kulttuuriset erot heijastuvat ohjelmien sisältöihin; lisäksi myös lasten ja alaikäisten määritelmät vaihtelevat eri oikeusjärjestelmissä.
Tuen samaten ELDR-ryhmän tarkistuksia, jotka tuovat hyödyllisiä tarkennuksia siihen, "kuka tekee mitäkin".

Papayannakis
Haluaisin kiittää, esittelijä Angelillia hänen laatimansa mietinnön ehdotuksista, jotka koskevat valvontamenetelmiä lasten suojelemiseksi väkivaltaisten ja muiden heidän ikänsä kannalta sopimattomien televisiolähetysten seuraamiselta. Olen täysin samaa mieltä, mutta haluaisin kuitenkin korostaa, että valvontamenetelmät ovat pienin asia, kun suurin jätetään hoitamatta, koska ne koskevat vain komission sitomatonta tiedonantoa, kun taas "televisio ilman rajoja" - direktiiviä (97/36/EY), johon siinä viitataan, rikotaan paljon lähes kaikissa jäsenvaltioissa. Kaikkien jäsenvaltioiden on sovitettava lainsäädäntönsä yhteisön sääntöjen mukaiseksi mahdollisimman nopeasti.
Minä itse kysyin komission vastaavilta osastoilta ja sain tietää, että kahdeksan jäsenvaltiota (Belgia, Englanti, Espanja, Itävalta, Portugali, Ruotsi, Suomi ja Tanska) noudattavat yhteisön lainsäädäntöä, kun taas loput (Hollanti, Irlanti, Italia, Kreikka, Luxemburg, Ranska ja Saksa) rikkovat sitä monin tavoin.
Olen myös samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että näitä toimenpiteitä ei pitäisi rajoittaa vain televisioon vaan että niitä pitää soveltaa myös Internetiin, joka on lähes yhtä monipuolinen kuin televisio, koska siinä voidaan katsella myös elokuvia tarjolla olevien sovellusohjelmien avulla.
Jotta kaikki nämä ehdotukset saadaan muuttumaan ideoista todellisuudeksi, on luotava suodatinjärjestelmiä ja seulontatekniikkaa, jotka antavat vanhemmille mahdollisuuden valita lapsillensa sopivat ohjelmat. Teollisuuden rohkaiseminen kansainvälisessä yhteistyössä tähän suuntaan sekä vanhemmille, opettajille ja lapsille suunnattu tiedotus on tärkeätä.
Dybkjærin mietintö (A5-0198/2000)

Caudron
. (FR) Tässä kolmannessa vuosikertomuksessa naisten ja miesten yhtäläisistä mahdollisuuksista Euroopan unionissa esitetään vuoden 1998 merkittävimmät tapahtumat ja saavutetut menestykset.
Joudumme toteamaan, että vaikka naiset ja miehet on julistettu yhdenvertaisiksi lain edessä, tosiasiat muistuttavat meille, että naisten syrjintä ja heidän kohtaamansa vaikeudet valitettavasti jatkuvat edelleen.
Täten naiset kärsivät enemmän työttömyydestä. Vuoden 1998 vuosikertomuksessa tarkastellaan erityisesti työttömyyttä ja naisten vajaatyöllisyyden taloudellista vaikutusta. Siinä myös analysoidaan toteutettuja toimenpiteitä, joilla otetaan käyttöön yksinomaan naisiin kohdistettuja politiikkoja työllisyyden alalla tai sukupuoleen perustuvan syrjinnän rajoittamiseksi (esimerkiksi työsopimuksissa, työsuhdemalleissa ja palkassa).
Lisäksi naisten työt ovat usein "joustavia", tilapäiset työsopimukset ja matalat palkat ovat tavallisia naisvaltaisilla aloilla. Naisten ammatilliset urat ovat näin ollen usein epäsäännöllisiä, ja heidän on vaikea kerätä työkokemusta. Tämä johtaa usein alhaiseen sosiaaliturvaan ja epävakaisin elinoloihin.
Naisia onkin liikaa tyypillisesti "naisellisissa" ammateissa, mutta liian vähän vastuutehtävissä ja vapaissa ammateissa. Lisäksi naisten ja miesten jakauma on epätasainen sellaisilla aloilla kuin tietotekniikka ja viestintä, jotka ovat sentään kasvavia aloja: naiset ovat niissä hierarkian alimmilla portailla. Tarvitaan siis nimenomaan nuorille naisille suunnattuja opetus- ja koulutuspolitiikkoja tasapainon palauttamiseksi.
Lisäksi naisten ja miesten välinen eriarvoisuus vallitsee myös palkoissa: vuodelta 1995 saadut luvut osoittavat, että Euroopan unionissa samasta työstä maksetaan naisille tuntipalkkana keskimäärin 73 prosenttia miesten palkasta.
Tuen täysin esittelijää ja hänen komissiolle osoittamaansa pyyntöä ponnistelujen jatkamisesta ja erityisesti vuosikertomusten "strategisen" luonteen vahvistamisesta arvioimalla poliittisten toimien tehokkuutta niiden kuvailemisen lisäksi.
Mielestäni täytyy myös vaatia, että ehdokasvaltioissa pannaan täytäntöön jo ennen niiden liittymistä yhteisön säännöstö naisten oikeuksien kunnioittamisesta ja yhtäläisistä mahdollisuuksista.
Kehotan lopuksi jäsenvaltioita toteuttamaan yhteisössä suositeltua kaksinkertaista strategiaa, eli valtavirtaistamista ja naisia suosivia toimia.

Korakas
. (EL) On erityisen kiinnostavaa, että komission poliittisten vuosikertomusten tuloksista on ensimmäistä kertaa tehtävä arvio. Näin käsissämme on päätöslauselma, jossa ei säästetä ehdotuksia mutta jossa ei kuitenkaan olennaisesti tuoda esille todellisia ja ratkaisemattomaksi jääviä ongelmia, niitä ei lähestytä eikä käsitellä uusia oikeuksia ja saavutuksia uhkaavia ongelmia.
Naiset muodostavat tärkeän osan väestöstä, mutta nykyinen sosiaalinen ja taloudellinen järjestelmä polkee heidän oikeuksiaan törkeästi. Tämä pitäisi tunnustaa ensisijaisesti, ellemme yksinkertaisesti halua mietintöä tyyliin "onnea ja menestystä aikomuksille".
Yhtäläisiä oikeuksia työssä, yhteiskunnallisessa osallistumisessa, terveydenhuollossa ja muussa vastaavassa ei voida saada ihmisarvoa loukkaavan politiikan puitteissa, ilman tasa-arvoista sosiaalista näkemystä, johon liittyy käsitys sellaisista asioista kuten työttömyys, vajaatyöllisyys, ilman valtion suojaa oleminen, kulutusyhteiskunta ja ihmisarvon kaupallistaminen.
Sosiaalisia oikeuksia ja saavutettuja etuja ei laajenneta vaan niitä ollaan jatkuvasti leikkaamassa liian kalliina. Ei kehitetä joustavia ja taipuisia työllisyyden muotoja, jotka hyödyttävät avoimesti naisia, vaan pidetään taloudellisesti vahvojen joustavuutta taloudellisen kriisin vastapainona, toimitaan kilpailun turvaamiseksi ja työntekijöiden kustannuksella saadun voiton hankkimiseksi, jolloin ensimmäisenä uhrina ovat naiset, jotka jatkuvasti saavat vähemmän palkkaa samasta työstä samassa työssä kuin miehet. Naiset saavat jatkuvasti alempiarvoisia työpaikkoja ja kohtaavat useampia ongelmia eivätkä heidän etenemismahdollisuutensa työmarkkinoilla ole tasavertaiset. Naiset ovat ensimmäisiä uhreja, kun leikataan julkisia menoja, yksityistetään terveydenhoitoa, leikataan oikeutta edetä terveys- ja hoitoalalla - kuinka paljon mieluisampaa olisikaan oikeus jatkokoulutukseen. Naiset työskentelevät terveydelle vaarallisten työsopimusten alaisina, joista on seurauksena somaattisia, psyykkisiä ja henkisiä ongelmia. Tämä vaikuttaa vielä enemmän naisiin, jotka ovat monessa roolissa ja joilla on monia sosiaalisia velvollisuuksia. Vieläpä tässä mietinnössä tunnustetaan, että "sen lisäksi, että kertomuksista ei löydy pohjaa toimien ja ohjelmien kehittämiselle, niissä ei käsitellä jatkuvan epätasa-arvon taustalla olevia tekijöitä...".
Naisten ongelmien ratkaisemisen edistäminen ja heidän oikeudellinen suojansa kaikenlaista syrjintää vastaan voidaan ehkä ymmärtää ja sitä voidaan vahvistaa sellaisen sosiaalistaloudellisen järjestelmän avulla, joka kaupallistaa kaiken ja alistaa kaiken kovalle talouspolitiikalle ja voittojen kasvattamiselle, mutta ei ole mahdollista toteuttaa naisten suojelemiseen tarkoitettua politiikkaa ellei orientoiduta uudelleen ja organisoida uudelleen perustavalla tavalla yhteiskuntamme kehittämismallia. Suunnitelmien, käytännön riiston, painostuksen ja syrjintätaktiikan edessä naisia kutsutaan esittämään yhdessä miesten kanssa vaatimuksensa jokaisessa valtiossa erikseen laajassa kansanrintamassa.
Päätöslauselmassa ei myönteisistä kohdista huolimatta tehdä muuta kuin raapaistaan pinnalta ongelmaa. Pelkäämme pahoin, että julistukset ja hyvät aikomukset ovat monesti vain tekosyy asian lykkäämiselle.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 13.05 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

KESKUSTELU TÄRKEISTÄ, AJANKOHTAISISTA JA KIIREELLISISTÄ ASIOISTA
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista.

Peru
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0777/2000 Medina Ortega ja muut PSE-ryhmän puolesta Perun kriisistä;
B5-0780/2000 Di Pietro ELDR-ryhmän puolesta Perun tilanteesta;
B5-0784/2000 Salafranca Sánchez-Neyra PPE/DE-ryhmän puolesta Perun kriisistä;
B5-0790/2000 Lipietz ja Nogueira Román Verts/ALE-ryhmän puolesta Perun kriisistä;
B5-0792/2000 Marset Campos ja Di Lello Finuoli GUE/NGL-ryhmän puolesta Perun kriisistä.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, minulla on tässä 9. huhtikuuta 1992 käyttämäni puheenvuoro, jossa puhuin presidentti Fujimorin tekemästä vallankaappauksesta. Sanoin silloin, että oli anteeksiantamatonta, että demokraattisesti valittu presidentti oli luopunut asemansa laillisuudesta tukeutumalla asevoimiin.
Viimeisimmän vaalifarssin jälkeen Fujimori on menettänyt asemansa laillisuuden, mutta ei ainoastaan sitä, vaan myös hänellä aikaisemmin olleen poliittisen tuen. Nyt herää kysymys Perun kohtalosta ja siitä, voiko tuo maa päästä ulos siitä vaikeasta tilanteesta, mihin Fujimori on sen nyt saattanut.
Me esitimme usean poliittisen ryhmän voimin yhteisen päätöslauselmaehdotuksen, jossa keskeinen pyyntömme oli, että presidentti Fujimori luopuisi vallasta, mutta siten, että tuo maa voisi demokratisoitua demokraattisten ja puhtaiden vaalien avulla.
Toiseksi me pyysimme, että Euroopan unionin toimielimet tekisivät yhteistyötä Perun demokratisoitumisprosessissa, minkä eurooppalaiset toimielimet voivatkin tehdä. Pyysimme myös, että Euroopan parlamentin valtuuskunta matkustaisi Peruun tutkiakseen paikan päällä tapahtumien kehitystä.
Me toivomme, ettei Fujimori veisi asioita äärimmäisyyksiin ja että hän tekisi tämän muutoksen mahdolliseksi. Toivomme myös, ettei Perussa toistuisi senkaltainen tilanne, joka vallitsee tätä nykyä Belgradissa, jossa kansa on käytännöllisesti katsottuna noussut kapinaan kaduilla. Siksi luulen, että jos eurooppalaiset toimielimet ja Euroopan parlamentti auttavat Perun kansaa näinä vaikeina aikoina, me voimme edistää tuon maan vakautta ja demokraattisten toimielinten vakiintumista koko Latinalaisessa Amerikassa.

Ojeda Sanz
Arvoisa puhemies, Perussa eletään tätä nykyä epävarmuuden aikaa ja me kaikki elättelemme toivetta siitä, että tämä nykyinen tilanne ratkeaa sellaisen prosessin avulla, jossa taataan kaikki kansalais- ja poliittiset oikeudet ja joka edistää demokratian ja rauhan vahvistumista ja vakiintumista Perussa, maassa jossa 15:n viime vuoden aikana 25 000 henkeä on saanut surmansa.
Euroopan unioni tekee laajamittaisinta taloudellista yhteistyötä Perun kanssa, ja se on seitsemän viime vuoden aikana Peruun sijoittamansa 6 miljardin ansiosta myös pääasiallinen sijoittaja. Sen on perustettava yhteistyönsä siihen demokratialausekkeeseen, joka sisältyy Andien sopimuksen valtioiden kolmannen ja neljännen sukupolven sopimuksiin, jotka perustuvat moniarvoisen demokratian, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen yleisesti tunnustettuihin periaatteisiin. Lisäksi Euroopan unionin on pyydettävä mitä huolellisimmin sanankääntein Perun kaikkia demokraattisia voimia käymään keskenään vuoropuhelua saadakseen ne tekemään lupauksia, jotka takaavat kansalais- ja julkisoikeudet ja sananvapauden.

Lipietz
Arvoisa puhemies, olemme iloisia huomatessamme, että edellisessä äänestyksessä ennustamamme asiat ovat toteutuneet. Euroopan parlamentti tyrmäsi tuolloin aika jyrkästi Fujimorin valinnan, ja olen iloinen siitä, että kollegamme kahdessa suurimmassa ryhmässä kannattavat selkeästi Euroopan parlamentin voimakasta tukea Perun demokratisoitumiselle.
Meitä kuitenkin huolestuttaa Montesinosin kohtalo. Emme voi sanoa, että turvapaikkaoikeus suojelee rikollisia. Koko maailma riemuitsi siitä, että kansainväliset päätöslauselmat vihdoin alkoivat pelata entistä diktaattoria, Pinochetia, vastaan. Emme voi hyväksyä sitä, että Montesinos saisi turvapaikan Panamasta tai, kuten jotkin huhut väittävät, Marokosta. Hänet täytyy tuomita kidutuksista, huumekaupasta ja muista rikoksista missä tahansa valtiossa, josta hän hakee turvapaikkaa.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, kansan kiihkeä toive rauhasta, demokratiasta, oikeudesta ja hyvinvoinnista on saamansa täyttymyksensä Fujimorin eron myötä. Yhdysvaltojen hänelle antama tuki on toiminut tämän toiveen vastavoimana, joka on kumottava toisen, Euroopan unionista tulevan myönteisen sekä ihmisoikeuksia ja kokonaisvaltaista demokraattista kehitystä edistävän voiman avulla. Tästä syystä pidämme tarpeellisena painottaa kahta näkökohtaa esittämässämme yhteisessä päätöslauselmassa.
Ensinnäkin se, että Euroopan unionin on kiellettävä turvapaikka Montesinosilta puhumattakaan järjestelyistä kolmansien maiden kanssa joka on syyllistynyt kammottaviin rikoksiin ihmiskuntaa vastaan. Toiseksi, jotta yhteistyömme voisi olla todella myönteistä, Peruun on lähetettävä Euroopan parlamentin valtuuskunta tutkimaan demokratian kehittymistä ja nykyisten vaikeuksien ratkaisemista rauhanomaisesti.

Linkohr
Arvoisa puhemies, oikeastaan toivoisin, ettemme kävisi keskustelua Latinalaisen Amerikan tilanteesta vain milloin minkin kiireellisiä toimia vaativan asian yhteydessä, vaan että kerrankin kävisimme keskustelua valiokunnissa pidettyjen, hyvin valmisteltujen keskustelujen jälkeen.
Minulle on syntynyt sellainen vaikutelma, että paneudumme Latinalaisen Amerikan tapahtumiin ainoastaan yksittäisissä tapauksissa ja että muutoin harjoitamme hyvin pidättyvää politiikkaa. Se on harmillista, sillä tämä maanosa ansaitsee enemmän huomiota.
Jo useat puhujat ovat viitanneet siihen ja myös päätöslauselmassamme sanottiin Perun tilanteesta, että ilmoitettu presidentti Fujimorin eroaminen merkitsee Perulle mahdollisuutta uuteen alkuun. En tosin ole varma, että näin tapahtuu olemmehan kokeneet täällä jo kaikenlaista joten olen varma vasta sitten, kun Fujimori todellakin on eronnut tai erotettu presidentin tehtävistään. Siitä syystä pidän äärimmäisen tärkeänä, että Euroopan unioni paneutuu tämän maan asioihin ja Perun tilanteeseen erittäin perinpohjaisesti ja että Euroopan unioni esimerkiksi pitää yllä järjestäytynyttä vuoropuhelua Perun oppositiovoimien kanssa.
Toivoisin, että nyt lähetämme Peruun sen valtuuskunnan, jonka aioimme lähettää Perun vaalien aikoihin mutta joka ei tunnetuista syistä kuitenkaan koskaan lähtenyt. Valtuuskunnan avulla voisimme tukea myös niitä, jotka pyrkivät tämän maan demokraattiseen uudistamiseen. Ja jos tämä olisi istuntomme aikaansaannos tänään iltapäivällä, olisin jo erittäin tyytyväinen.

Fava
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, uskon, että Perun tapahtumat osoittavat meille, miten kaukana sanojen muodollinen merkitys ja niiden todellinen painoarvo ovat toisistaan. Nyt on kyse sanasta demokratia. Perussa on yleisillä vaaleilla valittu parlamentti ja presidentti, joka käytti armeijan suostutteluvoimaa hyväkseen voidakseen rikkoa kaikkia perustuslaillisia sääntöjä.
Uskon, että tällä päätöslauselmalla on huomattava merkitys parlamentin poliittiselle aloitteelle. Ja tässä tilaisuudessa haluan sanoa vain muutaman sanan eräästä päätöslauselman aiheesta eli valtuuskuntamme paikalle lähettämisestä.
Unionin on ryhdyttävä toimiin ja sen pitää tapahtua heti. Demokratisoitumisprosessin pitää lujittua, mutta se on tapahduttava nopeasti poliittisten ja inhimillisten välineiden ja resurssien avulla. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta Peru voisi saavuttaa päämäärän sellaisten ehdokkaiden avulla, jotka kykenevät vastaamaan haasteeseen ja jotka kykenevät vastaamaan Perun kansan vaatimukseen poliittisesta uudistuksesta ja konkreettisesta demokratiasta.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tästä syystä tuen voimakkaasti pyyntöä lähettää paikalle valtuuskunta, ei ainoastaan siksi, että se olisi todistamassa jotakin sellaista, mitä on mahdotonta korjata, vaan jotta kerrankin auttaisimme maata, joka pyrkii saavuttamaan demokratian.

Marinho
Arvoisa puhemies, tarve laatia Perun tapahtumia koskeva päätöslauselma merkitsi kahta asiaa. Toinen niistä on tietenkin turhautuminen sen takia, että meidän on ryhdyttävä taas valvomaan Latinalaisen Amerikan demokratiaa ja ihmisoikeuksia, mikä oli 1980-luvulla parlamentin keskeinen huolenaihe, joka lievittyi 1990-luvulla, kun suurimmassa osassa maita valtaan nousi demokraattinen hallitus. Turhautumisen tunne myös siksi, että Perun lisäksi muissakin maissa hyökkäävän populistiset viritelmät synnyttävät pelottavia diktatuureja, jotka oikeuttavat kaikki pelkomme ja asettavat Latinalaisen Amerikan jälleen kerran demokratiaa koskevan valvontamme kohteeksi. Olkaamme täysin rehellisiä: tämä päätöslauselma merkitsee sitä, että me tunnustamme, kuinka heikko vaikutusvalta Euroopalla on tässä maanosassa. Eurooppa, jonka omatunto oli rauhallinen 1990-luvun demokraattisen kehityksen takia, ei ole taloudellisen yhdentymisen malleja koskevan neuvonnan lisäksi tehnyt juuri mitään näiden maiden hyväksi. Markkinoidemme avautuminen oli BSE-taudin takia Argentiinasta tulevaa lihaa lukuun ottamatta vertauskuvallinen teko. Kuten tiedämme, tekniikan vaihto on ollut vähäistä, poliittiset ja kulttuurisuhteet ovat olleet pelkkää sanahelinää, ammattikoulutus ja sijoitukset lisäarvoon eivät ole nopeutuneet. Eurooppa ei ole käyttänyt uusia demokratioita hyväkseen edistääkseen Latinalaisen Amerikan kehitystä ja yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja irrottaakseen nuo maat niiden riippuvaisuudesta lähes yksinomaan huumausainekauppaan perustuvasta pääoman kasautumisesta. Arvoisa puhemies, Peru ja Fujimori eivät ole vielä katastrofi vaan pettymys ja toistaiseksi myös varoitus. Katastrofin välttämiseksi Euroopan on harjoitettava politiikkaa myös Etelä-Amerikan mantereella.

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Olosuhteita, joissa Perun vaalit käytiin tämän vuoden toukokuussa, on pidettävä torjuttavina. Tähän ajatukseen perustui se, että komissio antoi tukensa Amerikan valtioiden järjestön OAS:n valvontatehtävälle Perussa. Tämän tehtävän mukaisesti OAS:n pitää valvoa, että toteutetaan suuri joukko merkittäviä demokraattisia uudistuksia, joista hallitus oli päässyt yksimielisyyteen opposition kanssa.
Euroopan unioni tähdensi aivan äskettäin eräässä julkilausumassaan, että tehdessään päätöksen uusien vaalien järjestämisestä presidentti Fujimori teki samalla aloitteen. Tämä aloite voi olla merkittävä edistysaskel demokratiakehitykselle, mutta ainoastaan, mikäli Fujimori ei enää näissä vaaleissa asetu ehdokkaaksi, kuten hän on ilmoittanut.
Jotta tämä tilaisuus voidaan hyödyntää, on lyhyen ajan kuluessa korjattava koko joukko raskauttavia, Perun demokratiaan liittyviä heikkoja kohtia. Nämä heikkoudet tulivat selkeästi ilmi viime vaalien yhteydessä. Ellei näitä puutteita poisteta, on olemassa se vaara, että myös seuraavat vaalit tulevat olemaan äärimmäisen kyseenalaiset.
Siitä syystä komissio tukee sitä, että Amerikan valtioiden järjestö, OAS jatkaa työtään aiemmin sovitun aikataulun mukaisesti. Komissio antaa tukensa huolimatta niistä vaikeista toimintaedellytyksistä ja lukemattomista epävarmuustekijöistä, jotka rasittavat näitä suunniteltuja uusia vaaleja.
Komissio tutkii parhaillaan yhdessä jäsenvaltioiden kanssa sitä, miten Perua voidaan parhaiten auttaa moniarvoisten ja demokraattisten vaalien valmistelussa ja mahdollisesti vaalien tarkkailemisessa.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 18.00

Afganistan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0776/2000 van den Berg ja Sakellariou PSE-ryhmän puolesta Afganistanin tilanteesta;
B5-0778/2000 Dupuis ja muut TDI-ryhmän puolesta Afganistanin tilanteesta;
B5-0781/2000 Dybkjaer ja Malmström ELDR-ryhmän puolesta Afganistanin tilanteesta;
B5-0785/2000 Morillon PPE/DE-ryhmän puolesta Afganistanin tilanteesta;
B5-0789/2000 Schroedter ja muut Verts/ALE-ryhmän puolesta Afganistanin tilanteesta;
B5-0793/2000 Ainardi ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta naisten tilanteesta Afganistanissa.

Dupuis
Arvoisa puhemies, meidän on syytä kiittää tämän päätöslauselman laatijaa, kenraali Morillonia. Tämä on tärkeä päätöslauselma, sillä mielestäni meidän täytyy kiinnittää erityisen paljon huomiota tähän maahan, joka kärsii suunnattomasti ja jonka väestö kärsii - erityisesti miinoihin kävelevät lapset ja kauhistuttavalla tavalla syrjityt naiset. Tällä laajan yksimielisyyden saavuttaneella päätöslauselmaesityksellä parlamenttimme ottaa jyrkän kannan.
Kuten päätöslauselmassa todettiin, suurin poliittinen ongelma, joka on samalla keino pyrkiä vaikuttamaan Afganistanin tilanteeseen, on sen naapurimaan, Pakistanin, voimakas painostaminen. Lisäisin tähän vielä toisen suuren naapurimaan, Kiinan kansantasavallan, jonka kanssa Pakistan on erinomaisissa väleissä ja jonka kanssa Pakistan tekee sotilaallista yhteistyötä ydinaseiden alalla. Tiedämme myös, että nämä kaksi suurta valtiota, Pakistan ja Kiinan kansantasavalta, tekevät tiivistä yhteistyötä poliittisten johtajien ja huumekauppaa hoitavien alueellisten mafioiden tasolla.
Tiedämme kuitenkin, ettei Afganistan ole kaukana niistä ja että Afganistan on maailman suurin oopiumin tuottaja, ja näin ollen tiedämme ja voimme kuvitella, millainen rooli näillä poliittisilla mafioilla, eikä muuten ainoastaan poliittisilla, on huumekaupan kasvussa. Tiedämme myös, että Yhdistyneiden Kansakuntien, ja erityisesti sen kansainvälisen huumevalvontaohjelman sekä sen johtajan, Arlacchin, politiikka on surkeaa: Afganistaniin viime vuosina sijoitetuista miljoonista dollareista huolimatta tuotanto on kaksinkertaistunut.
Tiivistelmänä totean, että meidän täytyy mielestäni painostaa Pakistania, painostaa Kiinan kansantasavaltaa sekä lopettaa rahallinen tuki Arlacchille ja YK:n kansainväliselle huumevalvontaohjelmalle, jotta emme päätyisi näillä huumeiden torjuntapolitiikoilla kasvattamaan huumeiden tuotantoa ja kauppaa, kuten tähän mennessä on tapahtunut.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, aiemmin päivällä keskustelimme naisten oikeuksista unionissa ja käsittelimme myös uusia ehdokasvaltioita koskevaa kysymystä. Kun sitten olemme tekemässä tällaista Taleban-hallintoa koskevaa päätöstä, on sanottava, että olemme keskustelleet puhtaista ylellisyysongelmista, kun vertaamme niitä siihen, mitä Afganistanissa tapahtuu. Siitä lähtien kun kuulin ensimmäisen kerran Taleban-hallinnosta olen ollut järkyttynyt. Mielestäni on täysin uskomatonta, että tällainen hallinto voi olla olemassa vuonna 2000, emmekä me ainoastaan ole puuttumatta asiaan, vaan me emme voi todellisuudessa tehdä sille paljoakaan.
On selvää, että sotien yhteydessä on aina kyse siitä, että monet viattomat ihmiset joutuvat kärsimään tai kuolevat, ja hyvin usein onkin kyse naisista ja lapsista ja vanhuksista, jotka ovat täysin puolustuskyvyttömiä monissa tilanteissa. Tässä tapauksessa tilanne on todella vieläkin huonompi. Kyse on huomattavasti järjestelmällisemmästä syrjinnästä kuin tavallisissa sotatilanteissa. Kyse on huomattavasti järjestelmällisemmästä, huomattavasti väkivaltaisemmasta naisten syrjinnästä. Vaikuttaa siltä, kuin kyse olisi yksinkertaisesti miesryhmistä, joiden maailmassa mikään muu ei merkitse mitään kuin heidän oma yhteenkuuluvuutensa ja naisiin kohdistamansa syrjintä. Sen vuoksi olenkin sitä mieltä, että on hyvä, että päätös sisältää joitakin selviä ja selkeitä kohtia juuri naisten tilanteesta ja että siinä kiinnitetään huomiota siihen, kuinka välttämätöntä on, että yritämme auttaa, jotta voisimme estää sen, että Taleban-hallinto jatkaa harjoittamaansa täydellistä naisten syrjintää.

Morillon
Onko Afganistan tuomittu vajoamaan eri aikakauden pimeyteen, tukehtumaan hitaasti Talebanin ikeen alla, kuten äsken mainitut naiset pakollisen hunnun alla? Kuinka monta kuollutta ja kotinsa menettänyttä tarvitaan vielä, ennen kuin poliittinen välinpitämättömyytemme murtuu? Kuinka monta tonnia maailman nuorten suoniin piikitettyä huumetta meidän täytyy vielä surra? Täytyykö meidän odottaa valtion harjoittaman terrorismin lopullista vakiintumista, jihadin voittoa, kiihkouskovaisten laajentumisaikeiden toteutumista koko alueella, ennen kuin me, Euroopan unionin jäsenet, hyväksymme asian, tai siis puutumme asiaan, kuten meiltä odotetaan?
Pakistanin avoimesti tukeman Talebanin pitkään kestänyt hyökkäys on nyt katkaissut pohjoisen allianssin kansoilta heidän hengissä säilymiselleen välttämättömän huoltoreitin. Kansainvälinen yhteisö ei voi tyytyä enää strutsi-politiikkaan tai diplomaattimme odotteluun. Menneisyyden virheistä huolimatta uskon puhuvani enemmistömme puolesta, kun vaadin, että hylkäämme turvallisen puolueettomuuden, jolla teoretisoidaan passiivisuus ja oikeutetaan sokeus.
Vastustamme tätä puolueettomuutta, jossa kaikki osapuolet asetetaan samaan asemaan ja Taleban-liikkeen päivittäiset julmuudet luokitellaan samaan luokkaan kuin komentaja Massoudin aseellinen vastarinta. Massoudia pidetään sotilaspäällikkönä, mutta mitä muuta voisi odottaa kaikkien näiden taistelujen jälkeen? Niille, jotka tuntevat hänet ja jotka ovat nähneet hänet toiminnassa, hän on kuitenkin myös keskustelujen ja yhdistymisen mies. Hän haluaa olla suvaitsevaisen islamin sankari. Hän voi olla rauhan mies. Massoud vakuuttaa, ettei Afganistanin ongelmaan ole sotilaallista ratkaisua; hän on oikeassa. Meidän täytyy kiireesti etsiä poliittisia ratkaisuja, joilla kunnioitetaan arvoja, joille unionimme perustuu.
Ryhmien yhdessä valmistelema päätöslauselmaesitys, jota minulla on kunnia tukea täällä, vie tähän suuntaan. Siinä pääasiallisesti pyydetään neuvoston puheenjohtajavaltiota käyttämään vaikutusvaltaansa, jotta vieraiden maiden puuttuminen Afganistanin asioihin saataisiin loppumaan. Päätöslauselmaesityksessä pyydetään komissiota arvioimaan uudelleen Afganistanin kansoille suunnatut humanitaarisen avun ohjelmat siten, ettei kukaan alueella jää huomioimatta. Lopuksi, siinä vaaditaan - ja tämä on kaikkein tärkeintä - että Euroopan unionin täytyy koordinoida aloitteensa naapurimaiden kanssa, saadakseen aikaan ratkaisun, jolla alueelle saadaan rauha ja vakaat olot sekä kunnioitetaan kansainvälisiä lakeja sekä ihmisten perusoikeuksia.
Tiedämme hyvin, ettei tehtävä tule olemaan helppo, mutta haluaisin lainata tässä suuren eurooppalaisen, Wilhelm Oranialaisen, mottoa: "Ei tarvitse toivoa voidakseen aloittaa, eikä onnistua voidakseen jatkaa."

Schroedter
Arvoisa puhemies, Afganistan on se maailman maa, jossa useimmat ja pahimmat ihmisoikeusloukkaukset tapahtuvat. Aivan erityinen esimerkki tästä on naisten tilanne. Naiset eivät voi harjoittaa ammattia, tytöt eivät voi käydä koulua, naiset eivät voi liikkua vapaasti kaduilla ja naisia kivitetään, luetellakseni vain muutamia asioita. Eikä Afganistanissa toimi yhtä ainutta ihmisoikeusjärjestöä!
Maa, jossa on eniten miinoja maailmassa. Maa, jossa lapsilla ei ole toivoa paremmasta. Maa, jossa 75 prosenttia pojista ja 90 prosenttia tytöistä ei ole käynyt koulua. Yksi maailman köyhimmistä maista. Maa, jossa käydään unohdettua sotaa. Uskon, että nämä Afganistaniin liittyvät seikat korostavat tämän päätöslauselman merkitystä. Yhteenvetona on todettava, etteivät kansainvälisten järjestöjen ja YK:n nykyiset toimet ole riittäviä. Se tarkoittaa, että tämä konflikti on paljon monimutkaisempi ja ettei ratkaisua ole näköpiirissä mutta että ratkaisu siitä huolimatta olemme asiasta samaa mieltä on ehdottoman tarpeellinen.
EU:lla on tässä asiassa tärkeä tehtävä. EU voisi tässä tilanteessa turvautua ei-sotilaalliseen konfliktinhallintaan. Haluan mainita vain joitakin asioita: pitäisi valvoa Afganistaniin suuntautuvaa aseidenvientiä ja käsiaseiden käyttöä, aina aseiden loppukäyttäjiin saakka, jotta meistä ei tulisi vain Afganistanin yhteenottojen eleettömiä apureita. Pitäisi avustaa kansalaisjärjestöjä ja paikallisia naisjärjestöjä, joilla on uskallusta toimia tästä toivottomasta tilanteesta huolimatta. Erityisesti olisi tämän tilanteen seurauksena ehdottoman tarpeellista pitää itsestään selvänä asiana sitä, että Afganistanista pakeneville ihmisille myönnetään turvapaikka EU-maissa.
EU:n julkisuuskuvalle olisi todella edullista, jos EU kykenisi käynnistämään Yhdistyneissä Kansakunnissa poliittisen aloitteen Afganistanin konfliktien ratkaisemiseksi rauhanomaisesti.

Ainardi
Arvoisa puhemies, emme todellakaan voi olla huolestumatta Talebanin viimeaikaisista hyökkäyksistä. Näiden yhteenottojen aiheuttamat kärsimykset ovat kauhistuttavia. Niinpä minäkin tuen, tietenkin, yhteisessä päätöslauselmaesityksessä esitettyjä ehdotuksia. Mutta kollegoitteni jälkeen haluan painottaa kahta huolenaihetta.
Ensimmäinen huolenaihe on todellakin naisten asema. Ei totuta siihen. Ei ikinä vähätellä sitä. He kärsivät yhä kammottavista olosuhteista, heiltä on kielletty työnteko, terveydenhoito ja opetus. Naiset elävät köyhyydessä ja vailla mitään suojaa. Heitä kivitetään säännöllisesti. Heidän suunsa on kirjaimellisesti suljettu. Kaikkien afgaaninaisten, iästä riippumatta, perusoikeuksia loukataan järjestelmällisesti. Tästä syystä minunkin mielestäni heille pitäisi tarjota oikeutta hakea turvapaikkaa. Euroopan unionin täytyy vakuuttaa solidaarisuuttaan näitä afgaaninaisia kohtaan, jotka taistelevat paikan päällä ja ulkomailla Taleban-hallintoa vastaan.
Toinen huolenaiheeni on, että nyt, kun Taleban hallitsee lähes koko Afganistania, se pyrkii selvästi hakemaan kansainvälistä tunnustusta. Näin ollen ainoastaan poliittinen ratkaisu voi palauttaa rauhan, vakaat olot ja oikeuksien kunnioittamisen. Aivan, Euroopan unionin täytyy puuttua voimakkaammin asiaan. Mielestäni tässä tunnustuksen hakemisessa on erittäin tärkeää, että neuvosto vahvistaa niitä rajoittavia toimenpiteitä, joista se on päättänyt. Yksikään jäsenvaltio ei saa tunnustaa Talebanin valtaa niin kauan kuin maassa harjoitetaan ihmisoikeuksia loukkaavaa politiikkaa, etenkin naisten järjestelmällistä syrjintää.
Komission täytyisi myös lisätä huomattavasti kiireellisiä humanitaarisia toimenpiteitä Afganistanin kansoille ja tehdä kaikkensa, jotta kansalaisjärjestöt voisivat auttaa afgaaninaisia ja saada heidät osallistumaan yhteiskuntaelämään.

Paciotti
Arvoisa puhemies, Taleban-liikkeen traagisuuksia aiheuttaneen sotilaallisen menestyksen vuoksi, kuten aiemmin ja aikaisempaa vielä enemmän sadattuhannet naiset Afganistanissa ovat voimakkaiden alistamistoimien kohteina, he ovat vailla terveydenhuoltoa, koulutusta, keinoja itsensä elättämiseksi ja ilman liikkumisvapautta.
Ihmismiinat ovat silponeet noin miljoona ihmistä ja erityisesti lapsia. Tänään äänestettävänä olevalla kiireellisellä päätöslauselmalla pyydetään, että parlamentin usein ilmaisema huoli tilanteesta johtaisi konkreettisiin aloitteisiin.
Haluaisin korostaa erityisesti erästä kohtaa. Eräällä budjettikohdalla on jo vuosia rahoitettu miinanraivausohjelmia ja ehkäisemistoimia. Myös vuodelle 2000 on taattu rahoitusta, samoin vuodelle 2001. Asiaan pitää puuttua pikaisesti, jotta estäisimme tuhansia lapsia saamasta invalidisoivia vammoja, kun he leikkivät miinakentillä ja saavat aikaan järkyttäviä räjähdyksiä. Tämä on mahdollista toteuttaa, suunnitellut toimet voidaan toteuttaa, mutta budjetissa määrättyjen varoja ei voida jakaa byrokraattisten ongelmien, menneiden toimien arvioinnin ja eri tahojen välisten toimivaltakysymyksien takia.
Arvoisat komission jäsenet, nostakaa katseenne ylös asiakirjoistanne ja kysykää itseltänne, mitä on paperien tuolla puolen: tuhansia vaarassa olevia lapsia. Voittakaa hidastelut ja epävarmuus! Tehkää toki kaikki tarpeellisiksi katsomanne tutkimukset, mutta vapauttakaa ensin vuoden 2000 varat, sillä siten pelastatte monen kovaosaisen koskemattomuuden ja elämän.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, ei ehkä ole hyödyllistä eikä myöskään poliittisesti korrektia muistaa, kuka tuki talebaneja joskus alkuaikoina, kun he yrittivät päästä siihen valta-asemaan, jossa he nykyään ovat Afganistanissa.
Kollegani ovat jo puhuneet miljoonasta kodittomasta, miljoonasta miinojen silpomasta henkilöstä, tuhansista naisista, joilta on riistetty kaikkein alkeellisimmatkin oikeudet, kuten oikeus koulutukseen, terveydenhuoltoon, työhön tai liikkumiseen vapaasti: monille näistä naisista, jotka ovat tottuneet koulutukseen ja maallikkoelämään, täytyy olla kammottavaa huomata, että heidän elämäänsä on rajoitettu ja että he ovat ilman vapauksia. Meidän on ehdottomasti otettava tämä huomioon eurooppalaisissa toimielimissä samoin kuin se, että huumeviljelmiä käytetään aseiden ostamiseen.
Arvoisa puhemies, lopetan aivan heti, mutta haluan sanoa, että tänä aamuna on hyväksytty aseiden myyntiä ja kauppaa koskevat käytännesäännöt. Minusta tuntuu, että noista käytännesäännöistä ei ole hyötyä, jos niiden avulla ei voi tehokkaasti välttää aseiden kulkeutumista sellaisten henkilöiden haltuun, jotka loukkaavat ihmisoikeuksia yhtä pahoin kuin Taleban.

Belder
Arvoisa puhemies, kuten yleisesti tunnustetaan, meidän ei kannata elätellä mitään harhakuvia Kabulin nykyisen hallituksen luonteesta. Tarkastelkaa Afganistanin tämän kesän tapahtumia. Taleban-liike käynnisti uuden sotilaallisen operaation pohjoisia vastustajiaan vastaan kesken pahimman kuivuuskauden, jollaista tämä köyhä maa ei ole kokenut miesmuistiin.
Kuivuus aiheuttaa kadon, jolloin arvioiden mukaan elintarvikkeita menetetään 2,3 miljoona tonnia. Tämä tekee neljäsosan Afganistanin väestöstä periaatteessa riippuvaiseksi maailman elintarvikeohjelman viljantoimituksista.
Juuri tällaisessa kohtalokkaassa tilanteessa maan radikaalit islamilaiset hallitsijat alkavat vastustaa YK:n niin sanottua leipäohjelmaa pääkaupungissa Kabulissa. Huomatkaa, että tässä on kysymys hankkeesta 28 000 sotalesken auttamiseksi. Mikä sitten on Taleban-liikkeen perustelu? Jotkin leipomot tarjoavat naisille työtä.
Huolimatta tässä ainakin länsimaiden silmissä ihmisarvoa alentavasta politiikasta Taleban-liike ponnistelee kansainvälisen diplomaattisen tunnustuksen saamiseksi. Taleban-liike tarttuu yhteistyöhön, kun Yhdistyneet Kansakunnat rahoittavat miljoonien afgaanipakolaisten paluuta, saadakseen virallisen maailmanlaajuisen hyväksynnän kestämättömälle sortovallalleen. Edelleen kiusalliseksi kysymykseksi jää, riittääkö tämä uskonnollinen barbaria tosiaan syyksi siihen, että muodostetaan suljettu kansainvälinen ja laajenemista estävä rintama jihadin juonittelija Osama bin Ladenin isäntiä vastaan.

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Taleban-liikkeen ja pohjoisen allianssin välisten äskettäisten aseistettujen yhteenottojen kärjistyminen antaa aihetta suureen huolestumiseen. Yhä useammat ihmiset pakenevat taistelujen tieltä. Karkotettujen määrän arvioidaan joidenkin lähteiden mukaan olevan 90 000 ihmistä. Monet heistä etsivät nyt suojaa väliaikaisleireiltä maan koillisosan vuoristosta. Talventulo voi huonontaa olosuhteita vuoristossa kohtalokkaasti.
Tilanteen pahenemisen vuoksi Echo, Euroopan yhteisön humanitaarinen toimisto, tekee tällä hetkellä intensiivisesti työtä 3 miljoonan euron arvoisen hätäapupaketin kokoamiseksi, jotta karkotettuja voidaan auttaa. Tarkoituksena on toimittaa heille lääketarvikkeita, elintarvikkeita ja tarvikkeita, joiden avulla he selviävät talven yli. Tämän lisäksi Echo on jo myöntänyt 5,7 miljoonaa euroa käytettäväksi Afganistanin kuivuuden uhrien avustamiseksi, maan pohjoisosassa suoritettavassa miinanraivauksessa ja pakolaisten jälleenasuttamisessa. Lähiaikoina kuivuuden uhrien avustamiseen annetaan vielä 3 miljoonaa euroa lisää.
Tässä kohtaa haluan sanoa jäsen Paciottin huomautukseen, että luonnollisesti tulen vielä tänään esittämään komissiossa kysymyksen siitä, mitä miinanraivaukseen tarkoitetuille varoille on tapahtunut ja mitä niille pitäisi tapahtua. Mikäli varojen tiellä on byrokratiasta johtuvia esteitä kuten te sanoitte lupaan teille, että teen kaikkeni, jotta nämä esteet raivattaisiin mitä pikimmin.
Parlamentin jäsenet tietävät, että komissio on toteuttanut myös pitkän aikavälin toimia afgaanipakolaisten ja Afganistanissa karkotettujen parissa. Vuosina 1991 - 2000 komissio on myöntänyt yhteensä 400 miljoonaa euroa pakolaisapuun, humanitaariseen hätäapuun ja elintarvikeavustuksiin. Merkittävä osa tästä summasta oli tarkoitettu miinanraivaukseen ja miinoista tiedottamiseen, ja näiden tehtävien toteuttajiksi oli valittu YK:n toimielimiä sekä eurooppalaisia ja afganistanilaisia kansalaisjärjestöjä.
Yhteisessä kannassaan Afganistanista Euroopan unioni tukee Yhdistyneiden Kansakuntien erikoistehtävää Afganistanissa sekä YK:n pääsihteerin edustajan rauhanpyrkimyksiä. Unioni aikoo määrätietoisesti myötävaikuttaa siihen, että löydettäisiin tehokkaat keinot rauhan ja vakauden palauttamiseksi Afganistaniin. On lisäksi aivan selvää, että rauha ja vakaus voidaan saavuttaa Afganistanissa vain, jos väestön ihmisoikeudet ja perusarvot otetaan täydellisesti huomioon.
Tässä mielessä EU:n yhteisessä kannassa tuomitaan myös yhä jatkuva, afganistanilaisiin naisiin kohdistuva syrjintä ja muut Afganistanissa tapahtuvat ihmisoikeusrikkomukset. Niin kauan kuin Taleban-johto antaa huumeidenviljelyn kuriin saamisesta niin kaksiselitteisiä lausuntoja kuin se on antanut tähän saakka, komissio ei aio tukea huumeiden torjuntaan suunniteltuja projekteja Afganistanissa. Tosin komissio aikoo avustaa Afganistanin naapurivaltioita määrätietoisesti, jotta niiden mahdollisuudet torjua huumeita paranevat.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 18.00.

Ihmisoikeudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0794/2000 Medina Ortega, Linkohr ja Fava PSE-ryhmän puolesta sissien kanssa neuvotelleen espanjalaisen jesuiitan sieppauksesta Kolumbiassa;
B5-0795/2000 Di Pietro ELDR-ryhmän puolesta isä Alejandroi Matos Castron tapauksesta Kolumbiassa;
B5-0796/2000 Marset Campos, Miranda ja Di Lello Finuoli GUE/NGL-ryhmän puolesta sieppauksista, väkivaltaisista katoamisista ja rauhanprosessista Kolumbiassa;
B5-0797/2000 Salafranca Sánchez-Neyra PPE/DE-ryhmän puolesta sissien kanssa neuvotelleen espanjalaisen jesuiitan sieppauksesta Kolumbiassa;

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron vahvistaakseni, että ne poliittiset ryhmät, jotka olivat esittäneet yhteisen päätöslauselmaehdotuksen Kolumbiassa tapahtuneesta espanjalaisen jesuiitan sieppauksesta, ovat päässeet yksimielisyyteen, ja ilmoittaakseni, että olemme päättäneet vetää ehdotuksen pois, koska kyseinen henkilö on vapautettu. Tänään on vapautettu myös kaksi muuta yhteisön kansalaista.
En siis puhu päätöslauselmasta, sillä sitä ei tästä päivästä alkaen ole olemassa.
On kuitenkin joka tapauksessa selvää, että Kolumbia on maa, johon kannattaa kiinnittää huomiota. Kuten jäsen Linkohr vähän aikaa sitten sanoi, Latinalaisen Amerikan kohdalla ongelmana on se, että me huolehdimme siihen kuuluvista maista ainoastaan silloin, kun niillä on ongelmia. Mielestäni nyt on hyvä hetki muistuttaa siitä, että Euroopan unionin on alettava suunnitella Latinalaista Amerikkaa ymmärtäviä politiikkoja, joiden avulla voitaisiin mahdollisesti välttää se, että nämä maat joutuvat ajoittain sellaisten kriisitilanteiden koettelemiksi kuin joissakin maissa on ollut.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, haluan vahvistaa kollegani Manuel Medinan sanat.
Tässä nimenomaisessa tapauksessa voimme onneksi iloita siitä, että espanjalainen jesuiitta ja muut espanjalaiset sekä yleensäkin muut kansalaiset ovat vapaita. On kuitenkin totta, että Kolumbialla, josta niin usein kannamme täällä huolta, on ongelmia.
Esimerkiksi tällä hetkellä eräs kolumbialainen pappi, Oliveiro Medina, asuu Brasiliassa. Se, että hänet luovutettaisiin Kolumbiaan, voisi kenties vaarantaa hänen henkensä, sillä olemme jo havainneet täällä viimeksi käsittelemässämme Kolumbiaa koskevassa päätöslauselmassa, että siellä on murhattu viime aikoina yli 25 ihmisoikeustaistelijaa.
Valitettavasti me kaikki haluaisimme, ettei meidän tarvitsisi taas kerran puhua Kolumbiasta. Yhtä valitettavasti meidän on kuitenkin tehtävä niin, mutta luulen, että kuten Manolo Medina sanoi, Euroopan unionilla on oltava keskeinen rooli koko Latinalaisessa Amerikassa. Latinalaiseen Amerikan auttamiseksi suunniteltujen talousarvioiden pienentäminen ei kuitenkaan tue sitä hyvää roolia, jota meidän olisi esitettävä siellä.

Ojeda Sanz
Arvoisa puhemies, haluan ottaa osaa kahden maanmieheni ja kollegoideni iloon, jonka he ovat tuoneet ilmi, kun he ovat puhuneet tyytyväisyydestä espanjalaisen jesuiitan Alejandro Matosin ja kahden muun yhteisön kansalaisen vapauttamisen takia.
Emme saa unohtaa, että sissiryhmä on kuluneena vuonna siepannut tähän mennessä 2 075 henkeä Kolumbiassa, ja meidän on myös ilmaistava täällä huolestumisemme siitä väkivaltaisesta tilanteesta, joka vallitsee siellä, erityisesti pohjoisessa Santanderin alueella. Se on viidakkoista aluetta, jossa raja Venezuelan kanssa on sitä paitsi erittäin helppokulkuista jatkuvasti lisääntyvät sissien ja puolisotilaallisten joukkojen yhteenotot, joita luonnehtivat maanteiden tukkiminen ja useat murhat.
Olen sen tähden sitä mieltä, että meidän on annettava uudestaan tukemme Kolumbian selkkauksen - johon huumekartellit toiminnallaan sitä paitsi vaikuttavat kohtalokkaasti - ratkaisemiselle rauhanomaisesti. Siksi Euroopan unionin on kannatettava presidentti Andrés Pastranan aloitteita, joilla pyritään saavuttamaan neuvottelujen avulla rauha hallituksen ja sissiryhmien, FAR-joukkojen ja niin kutsutun kansan vapautusarmeijan välille.

McKenna
Arvoisa puhemies, Kolumbian tilannetta ei ole oikeastaan koskaan käsitelty Euroopan unionissa kunnolla. Jopa Punainen Risti on lähdössä Kolumbiasta, koska niin puolisotilaalliset järjestöt kuin sissitkään eivät kunnioita kansainvälisiä ihmisoikeuslakeja. Tämä tuo paremmin esille sen, että Kolumbian tilannetta on lähestytty väärin. Rauhansopimusten allekirjoittaminen on ihan hyvä asia, mutta ennen kaikkea on kunnioitettava ihmisoikeuslakeja. Kolumbiassa niin ei tehdä.
Jonkin aikaa sitten laadittiin päätöslauselma San José de Apartadon rauhanyhteisön tilanteesta. Siitä on vajaa kuukausi. Sen jälkeen paikallisen yhteisön tilanne on käynyt jopa entistä pahemmaksi. Ainakin viisi ihmistä on tapettu. Meidän on tarkasteltava sitä roolia, joka puolisotilaallisilla järjestöillä ja valtiolla on Kolumbiassa. Ei ole todellakaan hyväksyttävää, että ihmisiä ajetaan pois kodeistaan, pois omasta maastaan ja että muu maailma vain pysyttelee toimettomana syrjässä ja antaa tämän tapahtua. Myös valtion osallisuutta näihin tapahtumiin on tarkasteltava.

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sekä komissio että parlamentti pitävät espanjalaisen jesuiittapapin Alejandro Matos Castron viimeviikkoista vapauttamista myönteisenä. Vetoamme sissiryhmiin, jotta ne vapauttaisivat loputkin panttivangeista. Kehotamme sissiryhmiä ehdottomasti lopettamaan kidnappaukset ja kunnioittamaan kansainvälistä humanitaarista oikeutta.
Komissio on äärimmäisen huolestunut väkivallan laajentumisesta Kolumbiassa. Erityisen huolestuneita olemme puolisotilaallisten ryhmien aikaansaamasta verilöylystä, joka tapahtui äskettäin niin sanotussa San José de Apartadon rauhanyhteisössä. Vetoamme uudelleen Kolumbian hallitukseen, jotta se tutkisi tarkasti ne olosuhteet, joissa tämä rikos tehtiin.
Komissio pahoittelee Kolumbian jatkuvia ihmisoikeusrikkomuksia ja kehottaa selkkauksen osapuolia tekemään kaikkensa rauhanneuvottelujen jatkamiseksi ja toimimaan siten, että Kolumbiassa saavutettaisiin pysyvä, neuvotteluratkaisuun perustuva rauha. Tässä yhteydessä haluaisin korostaa, että komissio tukee presidentti Pastranan rauhanpyrkimyksiä ja että komissio kannustaa käyttämään kaikkia mahdollisia keinoja, jotta pyrkimyksiä pysyvän rauhan saavuttamiseksi Kolumbiassa edistettäisiin.
Erityisesti komissio haluaa osallistua Kolumbian rauhanprosessin tukemiseksi koottavan Euroopan unionin avustuspaketin laatimiseen. Komissio on jo tarjoutunut toimimaan tällaisen avustuspaketin kokoamistoimien koordinaattorina. Komissio on suunnitellut myöntävänsä jo lähipäivinä huomattavia varoja tähän tarkoitukseen. Lisäksi komissio on ehdottanut, että Brysselissä järjestettäisiin Madridissa 7. päivänä heinäkuuta järjestetyn rahoittajien konferenssin seurantakokous.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 18.00.
Ilmoitan teille asiasta, jonka puhujat mainitsivatkin, eli että saatuamme Kolumbiasta hyvän uutisen jesuiittaisän vapauttamisesta, ja poliittisten ryhmien sovittua asiasta, päätöslauselmaesitykset tästä aiheesta on peruutettu.

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0779/2000 Dupuis ja muut TDI-ryhmän puolesta Makedoniasta;
B5-0782/2000 Haarder ELDR-ryhmän puolesta Makedoniasta: yliopistotason koulutusta ja yliopistoja koskevasta laista;
B5-0786/2000 Pack ja muut PPE/DE-ryhmän puolesta entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta yliopistotason koulutusta ja yliopistoja koskevasta laista;
B5-0788/2000 Lagendijk ja muut Verts/ALE-ryhmän puolesta yliopistotason koulutusta ja yliopistoja koskevasta laista.

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluan vain huomauttaa, että tämä "EJTM" on vähän vanhentunut nimitys ja pyydän kreikkalaisia kollegoita, jotka ovat aina paikalla, kun puhutaan Makedoniasta, vetoamaan vähän tiukemmin hallitukseensa, jotta pääsisimme tilanteesta, joka hipoo naurettavuuden rajaa.
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä päätöslauselma on mielestäni tärkeä, koska siinä kerrotaan Makedonian hallituksen myönteisestä päätöksestä, jota kaikki poliittiset tahot eivät valitettavasti tue. Se koskee yliopistotason koulutusta, ja sen ansiosta vähemmistöjen, erityisesti albaanivähemmistön, nuoret voivat opiskella äidinkielellään. Mielestäni meidän on syytä onnitella pääministeri Georgievskia ja hallituksen enemmistöpuolueen johtajaa Xhaferia, jotka ovat tämän yliopistotason koulutusta koskevan lain takana, jota oppositio ei valitettavasti tukenut.
Pahoittelen sitä, ettei päätöslauselman tekstissä, erityisesti sosialistien ryhmän toivomuksesta, mainita heidän nimiään, ja haluan sanoa sosialistiystävillemme, että heidän pyyntönsä, joka perustuu laajempaan periaatteeseen olla mainitsematta poliittisia tahoja, on mielestäni vähän kyseenalainen, kun otetaan huomioon, että tänään äänestetään Lähi-itää koskevasta päätöslauselmaesityksestä, jossa esitellään tarkoin määriteltyjä tilanteita ja tarkoin määriteltyjä henkilöitä. Tässä on jälleen kerran kaksi painoa, kaksi mittapuuta, ja se on mielestäni valitettavaa.
Otan vapauden pyytää komissiota seuraamaan tarkkaan tätä aihetta. Kyseisen yliopiston perustaminen tulee vaatimaan paljon rahaa. Meillä on mahdollisuus tukea konkreettisesti hanketta, jonka avulla voidaan ratkaista kahden suuren kansan rinnakkain asumisesta aiheutuneet ongelmat, ja on erittäin tärkeää, että komissio seuraa näitä tapahtumia.

Pack
Arvoisa puhemies, suon itselleni oikeuden palata siihen, mitä Olivier sanoi. Luulen, että jos katsojat näkisivät puhujakorokkeen yläpuolella lyhenteen ARYM, he eivät ymmärtäisi, mistä on kyse. ARYM tulee sanoista Ancienne République Yougoslave de Macédoine, mikä tarkoittaa entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa. Lyhyesti nimi kuuluu "Makedonia". Riita tästä nimestä on Kreikan ja Makedonian välinen riita. Toivomme luonnollisesti kaikki, että myös parlamentin kreikkalaiset kollegat kiistassa päästään sovintoon nopeasti.
Olemme nähneet, miten Makedonian albaaniväestön kohtelu muuttui kerta kerralta yhä pahemmaksi. Kaikki, jotka olivat jo pitkän aikaa vierailleet maassa, esittivät jatkuvasti vaatimuksia siitä, että ongelma pitäisi ratkaista. Haluaisin kuitenkin painottaa myös sitä seikkaa, ettei tämä ongelma ole mitenkään uusi ongelma, vaan että se on perintöä Jugoslavian ajalta, jolloin albaaniväestöä syrjittiin jatkuvasti, myös Makedoniassa. Valitettavasti on kuitenkin niin, ettei viimeksi vallassa ollut hallitus saanut ratkaistua tätä ongelmaa vuoteen 1998 mennessä. Siksi olemme kaikki erittäin iloisia siitä, että yliopistotasoista koulutusta koskevaan ongelmaan nyt lopultakin ehkä saadaan todella hyvä ratkaisu.
Tetovo-yliopiston laiton perustaminen johti vuosia sitten siihen, että Makedoniassa vallitsi voimakas jännitys osapuolten välillä, eikä sitä viime vuosina valitettavasti ole kyetty tasoittamaan. Olihan meillä myös opiskelijoita kohtaan tuntemamme huolen vuoksi velvollisuus huolehtia siitä, että tämä ongelma ratkaistaan. Näillä opiskelijoillahan on tai oli tutkintotodistuksia, joilla he eivät tehneet yhtään mitään. Mielestäni tästä syystä olemme nuorisolle velkaa sen, että ratkaisemme tämän ongelman. Keinot ongelman ratkaisemiseksi ovat nyt valmiina.
Valtuuskuntana olemme aina vaatineet, että on löydettävä ratkaisu. Lopultakin olemme sen löytäneet! Tai emme me, vaan pääministeri Georgievskin johtama hallitus ja myös Albanian johtaja Xhaferi ja ennen kaikkea Etyjin vähemmistöjen korkean tason edustaja Max van der Stoel. Tämä yhteistyö johti erinomaisella tavalla siihen, että voitiin jättää käsiteltäväksi laki, jonka parlamentin enemmistö hyväksyi.
Aivan yhtä syvästi kuin jäsen Dupuis minä pahoittelen sitä, että oppositiopuolueet, jotka olivat hallituksessa vuoteen 1998 saakka ja jotka olisivat voineet ratkaista tämän ongelman, ummistivat silmänsä tältä lakiesitykseltä tarjoamatta kuitenkaan itse parempaa ratkaisua. Mielestäni erityisen käsittämätöntä oli Albanian oppositiopuolueen käyttäytyminen, puoluehan torjui tietoisesti tämän tarpeellisen esityksen, jolla albaanien ongelma olisi voitu ratkaista Makedoniassa. Se, että sosialistinen oppositio ei puoltanut tätä asiaa, johtui varmaakin siitä, ettei se tuntenut asiaa tarpeeksi hyvin. Joskus näin vain käy oppositiolle, eikä ainoastaan Makedoniassa.
Odotamme nyt välttämättömiä aputoimia, joiden avulla Tetovo-yliopisto voidaan muuttaa yksityiseksi yliopistoksi, jonka tutkintotodistukset myös hyväksytään. Kaikkien, jotka haluavat vaikuttaa siihen, että eri etnisten ryhmien väliset suhteet voidaan vakauttaa Makedoniassa, täytyy nyt auttaa tämän ongelman ratkaisemisessa ja siinä, että yksityisestä yliopistosta todellakin tulee totta. Tässä ajankohtaiskeskustelun päätöslauselmaesityksessähän on kyse juuri siitä! Tämän ongelman ratkaiseminen voisi olla hyvä esimerkki myös naapurivaltioille ja vaikuttaa osaltaan koko alueen olojen vakiinnuttamiseen.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, on hienoa silloin tällöin voida pysähtyä parlamentissa tarkastelemaan myönteisesti Kaakkois-Euroopan kehitystä, ja silloin on usein kysymys Entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta, missä kaksi suurinta väestöryhmää elää rauhallisesti yhdessä kaikkine siihen kuuluvine ongelmineen. Ne muodostavat jopa hallituskoalition ja ovat nyt tosiaankin hyväksyneet korkea-asteen koulutusta koskevan uuden lain. Tämä on läpimurto asiassa, joka on aiheuttanut pitkään runsaasti ongelmia.
Lopultakin albaaneilla on mahdollisuus saada yliopisto-opetusta omalla kielellään mutta Makedonian virallisen koulutusjärjestelmän sisällä. Se on voitto Makedonialle. Tämä on mielestäni ennen kaikkea hyvä esimerkki kaikille naapurimaille siitä, että koulutuksen kautta voidaan tehdä muutakin kuin kylvää vihaa, kuten nyt niin usein tapahtuu, ja että koulutus voi myös toimia rauhallisen monikansallisen yhteiskunnan kehtona. Tällainen kehitys ansaitsee mielestäni kaiken Euroopan unionin tuen.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan tarkastella hieman sellaista asiaa, jonka en katso tavallisesti kuuluvan Euroopan parlamenttiin, ja se on erään maanmieheni rooli. Olen tämän kerran ylpeä Etyjin vähemmistöasioiden korkean tason edustajan Max van der Stoelin roolista. Hänellä on ollut tässä asiassa hyvin tärkeä rooli.

Oostlander
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä kiitoksiin, jotka Joost Lagendijk osoitti van der Stoelille. Mielestäni on hyvin tärkeää, että ulkomaailmasta tulee myönteisiä vaikutteita Makedoniaan. En tarkoita, että makedonialaiset itse eivät olisi tarpeeksi valppaita voidakseen saada jotakin aikaan tässä asiassa. Entinen presidentti Gligorov oli jo siinä mielessä esimerkki ajattelutavasta, joka ei ollut etninen, ja myös uusi presidentti nauttii Makedonian kaikkien väestöryhmien luottamusta. Mielestäni on erityinen saavutus, että makedonialaiset voivat tulla toimeen keskenään kotimaassa.
Slaavilaisten makedonialaisten ja erityisesti myös albaaninkielisten makedonialaisten välinen yhteistyö vaikuttaa minusta erityisen tärkeältä asialta, ja se voi käydä ilmi kiistassa, joka koskee tärkeää aloitetta yliopiston perustamiseksi Tetovoon. Tästä asiasta on keskusteltu jo vuosien ajan, eikä vielä ole puhettakaan aloitteen virallisesta tunnustamisesta.
Onneksi parlamentin enemmistö on nyt kuitenkin asian takana, mikä auttaa poistamaan hyvin merkittävän ongelman etnisten ryhmien välisessä suhteessa, eikä pelkästään siksi, että on niin tärkeää antaa yliopistoissa albaniankielistä opetusta vaan erityisesti myös siksi, että siten parannetaan huomattavasti albaniankielisten makedonialaisten yhteiskunnallista asemaa. Se houkuttelee uusia opiskelijaryhmiä korkea-asteen koulutukseen. Se on myös tärkeää albaniankielisten virkakoneistossa mukanaolon kannalta, sillä heitä on tällä hetkellä virkakoneistossa paljon vähemmän kuin pitäisi.
Se, että Tetovon yliopiston todistukset nyt tunnustetaan, on mielestäni tärkeä muutos parempaan suuntaan. Mielestäni ajan mittaan pitäisikin olla niin, että yliopiston toiminta rahoitettaisiin yksinkertaisesti verorahoilla, koska myös albaniankieliset maksavat veroja ja koska heillä on yhtä lailla oikeus osuuteen, kun on kysymys koulutuksen maksamisesta.
Olen itse opiskellut yliopistossa, josta käytettiin nimitystä " vapaa yliopisto" , siis vapaa kirkosta ja valtiosta, mutta senkin toiminta rahoitettiin valtion varoista. Minun täytyy sanoa, että pidän sitä vieläkin erityisenä etuna ja että se myös osoittaa, että maassa tunnustetaan koulutuksen ominaisluonne.
Vaikuttakaamme ulkomaailmasta käsin, jotta albaniankieliset saavat mahdollisuuden samastua valtioonsa.

Swoboda
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puolueryhmäni aikoo tukea käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä, jonka mekin olemme allekirjoittaneet. Mielestäni on nimittäin oikein, että myös Euroopan unioni tukee tätä Makedonian tilanteeseen löytynyttä ratkaisua, jossa tehtiin myönnytyksiä albaaniväestölle.
Olisin lisäksi toivonut, että olisimme saavuttaneet sellaisen ratkaisun, jonka kaikki parlamentin puolueet olisivat voineet hyväksyä. Mihin tämä kariutui, kollega Pack, sen jätämme mieluummin makedonialaisten pohdittavaksi. Olen saanut tietooni, että hallitus olisi antanut oppositiolle myönnytyksiä vain pikkuasioissa. En ole asiasta varma. En usko, että tämä on ratkaiseva seikka. Tärkeintä on saavuttaa sellainen ratkaisu, jonka me voimme hyväksyä.
Vaikkei se parlamentissa olekaan suosittu aihe täällähän vallitsee ennemminkin sellainen tunnelma, että mitä pienempiä yksiköitä, mitä erillisempiä järjestelmiä ja mitä separatistisempia järjestöjä, sitä parempi haluaisin mainita erään seikan, josta olemme keskustelleet valiokunnassa erittäinkin yksityiskohtaisesti makedonialaisten kollegojemme kanssa: meidän on ymmärrettävä, että myös albanian kielellä toimivilla laitoksilla on osaltaan vaikutusta siihen, että Makedonian yhteiskunta pysyy paremmin koossa, sen sijasta, että eri yhteiskuntaryhmät eriytyisivät toisistaan. Tämä on tärkeä näkökohta, jota ei pitäisi unohtaa.

Posselt
Arvoisa puhemies, kenraali De Gaulle puhui Saksan ja Ranskan solmiman rauhan yhteydessä käsitteestä "paix des braves" eli rohkeiden rauhasta. Tällä hän tarkoitti sitä, että isänmaanystävät molemmilta osapuolilta löytävät kestävän sopusoinnun. Juuri näin on tapahtunut Makedoniassa. Siitä syystä uskon myös, että tämä sovinto voi olla kestävä. Kuitenkin hallitus, joka suurta rohkeutta osoittaen löysi ratkaisun yliopistoja koskevaan ongelmaan ja moniin muihin ongelmiin, tarvitsee selkeitä merkkejä siitä, että se on onnistunut, ja voimakasta tukea, muutoin koko alueen rauha on uhattuna.
Siitä syystä on niin tärkeää, että me ensinnäkin löydämme ratkaisun nimikiistaan. Jos nyt nimenomaan Kreikka ehdottaa jälleen, että pitäisi puhua Slaavilaisesta Makedoniasta, se on äärimmäisen vaarallista. Juuri sitä albaanit pitäisivät jälleen yhtenä seikkana, joka sulkee heidät ulkopuolelle. Toiseksi olen sitä mieltä, että on erittäin tärkeää, että vakautussopimus saadaan menestyksekkäästi päätökseen. Ja kolmanneksi uskon, että on erittäin tärkeää tukea Makedoniaa alueen esimerkkivaltiona, niin että Makedonian tilanne vakauttaa myös naapurivaltioita. Tätä voidaan tukea järjestämällä Kosovossa mahdollisimman pian vapaat, maanlaajuiset vaalit sen varmistamiseksi, että valtaan pääsevät yksiselitteisesti demokraattisesti legitiimit vallanpitäjät, jotka eikä ainoastaan kuntatasolla todellakin ajavat Kosovon albaanien asioita. Tällä tavalla myös Makedoniassa voitaisiin varmasti selvittää monta ongelmaa.
Mielestäni Makedonialla on ehdottomasti mahdollisuus tulla eräänlaiseksi Kaakkoisidän Sveitsiksi. Meidän tulisi tukea Makedoniaa voimakkaasti tällä tiellä. Meidän pitäisi myös torjua kaikki sellaiset seikat, jotka saattaisivat laukaista sen, että kansallismielisyyteen ja yltiöisänmaallisuuteen sorrutaan uudelleen, mihin tietyt voimat Makedoniassa valitettavasti yrittävät tällä hetkellä taktisista syistä yllyttää.

Karamanou
Arvoisa puhemies, entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa kahdeksan viime vuoden aikana saavutetut asiat ovat ihmeellisiä, koska tämä pieni valtio on paitsi onnistunut pysymään kaukana alueen sotaisista yhteentörmäyksistä myös ryhtynyt tärkeisiin taloudellisiin ja sosiaalisiin uudistuksiin, perustamaan kansanvaltaisia toimielimiä, kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia.
Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia on tärkeässä osassa alueen vakauttamisen ja rauhan edistämisessä ja toivomme, että viimeaikainen ongelma Kreikan-suhteissa ratkeaa pian kumpaakin valtiota kunnioittaen.
Olen erityisen tyytyväinen uudesta korkeakoulutusta koskevasta laista, jossa on sellainen ehto, että albaniankielinen yhteisö voi perustaa yksityisen yliopiston.
Olen varma, että tämä pieni Balkanin maa ansaitsee Euroopan unionin varauksettoman tuen ja toivon, että liitto- ja vakauttamissopimus on allekirjoitettu, ennen kuin Ranskan puheenjohtajakausi on päättynyt.

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että Makedonian vakaus ja pitkällä tähtäimellä jopa tämän valtion olemassaolo riippuu siitä, pystyvätkö makedonialaiset ja albaanit elämään pitemmän päälle tässä maassa rauhanomaisesti yhdessä. Siitä syystä on eurooppalaisten etu osallistua kaikkiin sellaisiin hankkeisiin ja tukea kaikkia sellaisia hankkeita, jotka vahvistavat tätä rauhanomaista yhteiseloa pitkällä aikavälillä. Tästä syystä komissio esitti Makedonian viranomaisille uudelleen vaatimuksen, että ne ratkaisisivat vielä selvittämättömän kysymyksen albaniankielisestä korkeakoulutasoisesta opetuksesta.
Komissio suhtautuu uuden lain hyväksymiseen myönteisesti. Komissio työskentelee yhdessä Etyjin vähemmistöjen korkean tason edustajan Max van der Stoelin kanssa, jotta tämän tärkeän lain täytäntöönpanoon saataisiin taloudellista tukea. Sallitte minun ehkä tässä yhteydessä huomauttavan, että komission kokemukset yhteistyöstä edustaja Max van der Stoelin kanssa ovat olleet hyviä.
Olemme kyenneet yhdessä ratkaisemaan vastaavanlaisen ongelman kahden muun Euroopan maan välillä, nimittäin Viron ja Liettuan, ja olen kiitollinen voidessani sanoa tässä yhteydessä, että yhteistyö Etyjin edustajan kanssa täällä on ollut äärimmäisen rakentavaa ja arvokasta. Uskon, että yhteistyö on yhtä hyvää Makedoniankin tapauksessa.
Komissio aikoo myöntää Makedonian kansallisen ohjelman puitteissa miljoona euroa kuluvana vuonna tämän lain täytäntöönpanon tukemiseen. Myönnettävät varat on määritelty rahoitusehdotuksessa, joka jätetään Phare-ohjelman hallintokomitean käsiteltäväksi tänään ehkäpä juuri tällä hetkellä. Mikäli jäsenvaltiot hyväksyvät tämän rahoitusehdotuksen, hallituksen kanssa allekirjoitetaan rahoitussopimus ja sopimuksen perusteella laaditaan tulevien viikkojen aikana yksityiskohtainen projekti yhteisymmärryksessä edustaja van der Stoelin kanssa.
Kansallisen ohjelman puitteissa vuodelle 2000 myönnettyjä Phare-varoja voidaan käyttää myös yliopiston avustamiseen tulevan akateemisen vuoden eli vuosien 2001 ja 2002 lukukausien aikana.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 18.00.

Samina-laivan haaksirikko Kreikassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0783/2000 Katiforis ja muut PSE-ryhmän puolesta matkustajalautan uppoamisesta Kreikassa;
B5-0787/2000 Hatzidakis ja Trakatellis PPE/DE-ryhmän puolesta "Express Samina" -lautan uppoamisesta;
B5-0791/2000 Korakas ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta "Express Samina" -lautan uppoamisesta.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kaikki poliittiset ryhmät ovat yksimielisiä siitä, että asiasta keskustellaan vielä, ja laativat yhdessä päätöslauselman, mikä on minusta merkittävä asia. Erityisen merkittävänä pidän sitä, että sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä muutti aikaisempaa kantaansa, koska Saminan haaksirikko on tapaus, joka kosketti paitsi Kreikkaa myös koko Eurooppaa.
Emme ole täällä vain ilmaisemassa suruamme. Haluamme tietää, mitä tapahtui, miksi niin tapahtui ja miten me voimme korjata tilanteen, miten me voimme, komissio ja Euroopan parlamentti, tästä eteenpäin olla avuksi niin, ettei tällaisia tapauksia synny tulevaisuudessa. Ei ole epäilystäkään siitä, että inhimillinen tekijä vaikutti asiaan ratkaisevasti. Haaksirikossa on kuitenkin myös näkökulmia, jotka osoittavat mielestäni, että yhteisön oikeutta on rikottu. Matkustajien kirjaamista käsittelevää direktiiviä on rikottu. Ministeri on myöntänyt sen, myös pääministeri myönsi sen eilen parlamentissa, toivon että myös Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä hyväksyy sen. Pelastustoimintaa koskevaa direktiiviä oli myös rikottu pelastusliivien ja pelastusveneiden kohdalla.
Arvoisa puhemies, sunnuntaina kolme tuntia ennen direktiivin 98/18 soveltamisen ennakkosäännön umpeutumista, Kreikan Kauppamerenkulkuministeriö pysäytti noin 50 kreikkalaista alusta. On ihmeellistä, että ministeriö ja varustaja väittävät, että Samina täytti kaikki turvallisuusehdot. Ellei se siis olisi uponnut, se kulkisi edelleen. Näin hallitus itse toteaa.
Mitä haluamme? Haluamme kolmea asiaa. Ensiksikin matkustajien kirjaamista säätävän direktiivin 98/41 täyttä soveltamista, toiseksi direktiivin 98/41 soveltamista säätelevän aikataulun lyhentämistä ja sitä, ettei jäsenvaltioilla ole oikeutta poikkeuksiin, kuten Kreikalla tähän asti on ollut. Silloin Kreikan hallituksen painostamana parlamentti suostui toiseen käsittelyyn. Jäsen Stenmark muistaa sen ja voi todistaa siitä. Lopuksi pyydämme, että Kreikalle myönnetty poikkeus oikeudesta liikennöidä rannikkoreiteillä loppuu. Se on monopolinen ja vain harvoille kuuluva oikeus, joka hallitsee merikuljetuksia. Kreikkalaisilla rannikkoliikennöitsijöillä itsellään on uudet aluksensa Italian linjoilla, joilla on kilpailua, ja vanhat aluksensa Kreikan linjoilla, joilla ei ole kilpailua, ja siten turvallisuus kärsii.
Haluan huomauttaa, että nykyään jo kaikki Euroopan parlamentin kreikkalaiset jäsenet ovat tätä tilannetta vastaan. Emme ajattele, että Kreikassa kaikki on vialla, on olemassa monia hyviä aluksia, ja suurin osa kreikkalaisista varustamoista tekee erittäin hyvin työnsä. Laatiessamme päätöslauselman haluamme osoittaa, että kannamme huolta asiasta ja pyrimme siihen, että Kreikka asettaa vielä Euroopan unioniakin korkeammat turvallisuusvaatimukset, jotta maamme luomat kielteiset vaikutelmat saadaan poistetuksi.
GUE/NGL-ryhmä on esittänyt kolmea tarkistusta, yhden rekisteröinnistä, yhden työsopimuksista ja yhden ympäristöasioiden valiokunnan paikan päällä tapahtuvasta tutkimuksesta. Olemme eri mieltä lähinnä teknisistä syistä, joita minulla ei ole aikaa selittää nyt, mutta voin selittää ne yksityisesti kollegoilleni. Ne eivät ole luonteeltaan niinkään poliittisia kuin joitakin teknisiä vaikeuksia, kuten esim. rekisteröinnit, joihin jo viitataan päätöslauselmassa, eikä ole tarpeen toistaa sitä.

Mastorakis
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, toissapäivänä olimme eri mieltä Express Saminan haaksirikkoa koskevan päätöslauselman julistamisesta kiireelliseksi, koska oikeudellinen tutkimus oli vielä kesken samoin kuin Kreikan hallituksen asiaan liittyvät tiedonannot.
Katsomme, että Euroopan parlamentin sanalla on oltava painoa, niin että se ei ole ennenaikainen. Sen lisäksi, jokaisessa vastaavassa surullisessa tapauksessa parlamentti on tehnyt samoin ja tekee kai vastaisuudessakin. Parlamentissa kuultiin toissapäivänä, että emme halua käsitellä laivojen turvallisuutta. Mutta syntyikö tai syntyykö sellaista käsittelyä tässä kiireellisessä 2-3 minuutin menettelyssä? Me kunnioitimme parlamentin toissapäiväistä päätöstä ja panimme asian pöydälle ja päädyimme yhteiseen tekstiin yksimielisesti hyvässä uskossa ja yhteistyössä kaikkien kanssa. Lopullinen teksti ilmaisee surumme, jonka puhemiehemme Fontaine oli jo heti ensi hetkellä ilmaissut, se ottaa huomioon komission julkilausuman ja esittää vaatimuksen Kreikan hallitukselle asian täydellisestä tutkimisesta, jonka se on jo aloittanut, ja samoin siinä korostetaan turvallisuusmääräyksien noudattamisen tärkeyttä sekä skeptisyyttämme kaikenlaisia poikkeuksia kohtaan. Mutta eivätkö juuri nämä asiat kuulu liikennevaliokuntamme toimialaan ja eikö tarvita, kuten tunnettua, vakavaa ja monesti aikaa vievää keskustelua siitä, mitä kussakin tapauksessa on tehtävä. Onko niin helppoa päättää kiireellisessä menettelyssä, mitä merenkululle pitää tehdä?
Tarve kiireellisyyteen ei siis käynyt ilmi edes viimeaikaisista asioista, koska kompromissitekstiin ei edes sisällytetty niitä asioita, jotka voisivat olla selitettävissä kiireellisiksi, koska ne olisivat Kreikan hallituksen toimintaa vastaan juuri sen hyvän hengen vuoksi, johon viittasin ja jota kaikki osapuolet osoittivat. Kysymys jää lopulta henkiin. Mikä on tämän päätöslauselman etu verrattuna siihen, että sitä ei olisi, ellei se olisi ollut kiireellinen?
Arvoisa puhemies, joka tapauksessa olimme samaa mieltä tästä yhteisestä päätöslauselmasta. Tuimme sitä sellaisena kuin se on, kiireellisenä, ja juuri edellä mainitsemieni syiden perusteella olemme eri mieltä kiireellisesti laadituista tarkistuksista. Mitä merenkulkuun tulee, painamme päämme Saminan syyttömien uhrien muistoksi ja tuemme kaikkia yrityksiä, joiden tavoitteena on ihmisten turvallisuus ja ympäristön suojeleminen.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, minä itse olen tietenkin hyvin surullinen ja vihainen haaksirikon ja sen uhrien vuoksi - on kuitenkin sanottava, että kaikkialla tapahtuu haaksirikkoja ja merionnettomuuksia - hermostuttavaa ja vihastuttavaa on kuitenkin kaikenlainen puutteellisuus, epäpätevyys ja poikkeukset, kaikki ongelmat, jotka tulivat näkyviin tämän haaksirikon takia, ja siksi meidän on käsiteltävä asiaa, en nyt tiedä onko se tärkeää kiireellisenä menettelynä, mutta on olennaista, että asia käsitellään mahdollisimman nopeasti. Asia ei liity pelkästään Kreikkaan.
Meidän on todella keskusteltava ja vaadittava, kuten päätöslauselmassakin olemme tehneet, yhteisön lakien ehdotonta ja poikkeuksetonta noudattamista. Arvoisa puhemies, nekin ovat kuitenkin riittämättömät, ja niitä on parannettava. Meidän on rohkaistava satama-alueiden nykyaikaistamista ja parantamista sekä henkilökunnan koulutusta nykyaikaisen median käytössä. Haluan todeta kuitenkin, että tämä henkilökunta on eräs maailman kokeneimmista. Tarvitaan lisäksi parempaa hallinnollista seurantakoneistoa, kontrollia ja sanktioita. Arvoisa Papoutsis "herätti" jo erään ministeriönsä hyvin tärkeän osaston, kauppalaivojen valvontaosaston. Se on tosin hyvin pieni askel, ja muitakin on otettava.
Vaikka kaikki tämä liittyy Kreikkaan, jolla on Euroopan unionin suurin laivasto, se liittyy olennaisesti koko unionin kaikenlaiseen merenkulun turvallisuuteen. Siksi odotammekin kärsimättömästi neuvoston lopulta tekemiä viimeaikaisia päätöksiä ja odotamme niiden tulevan parlamenttiinkin lainsäädännölliseen käsittelyyn. Arvoisa puhemies, siksi katsomme, että jonkin parlamentin valiokunnan olisi hyvä käydä Kreikassa tehdäkseen yhteistyötä sikäläisten viranomaisten ja ammattilaisten kanssa voidakseen nähdä vaikeat ongelmat, jotta - Kreikka on kokenein valtio merenkulussa - Euroopan parlamentti voisi auttaa siinä, että asioita parannetaan ja luodaan tiukempi lainsäädäntö merenkululle koko Euroopassa.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, minäkin ilmaisen aluksi suuren suruni ja solidaarisuuteni uhrien omaisille, ja myös niille, jotka jäivät henkiin ja jotka muistavat nämä kauheat hetket aina.
Merellä tapahtuu tietenkin murhenäytelmiä ja inhimillisiä erehdyksiä syntyy, mutta arvoisa puhemies, sillä on suuri merkitys, että voimme nähdä inhimillisen erehdyksen tapahduttua, oliko sitä edeltävä toiminta oikeaa ja mitä tapahtui sen jälkeen. Tässä tapauksessa siis, oliko tarpeellista valvontaa olemassa, oliko laivoissa asiaankuuluvat luvat, olivatko pelastusliivit paikoillaan, tekikö miehistö tehtävänsä. On joukko asioita, jotka voidaan tutkia heti, kuten sitäkin, onko yhteisön direktiivejä rikottu. Sanoisin, ettei kreikkalainen kilpailuvaliokunta ole milloinkaan käynyt käsiksi asioihin, joita sen olisi pitänyt käsitellä. Tiedän tietenkin, että asia ei kuulu komissiolle, koska komissio käsittelee kilpailuasioita Euroopan tasolla, mutta kysyn kuitenkin: onko oikein, että ministerin nimittämä kilpailuvaliokunta ei tee mitään, niin että vähitellen merenkulussa on syntynyt melkein monopoli? Tiedämme, että monopolit, olivat ne sitten valtiollisia tai yksityisiä, eivät ole hyvä asia, eivätkä ne tässäkään tapauksessa ole hyvä asia merellä tapahtuvalle kauppa- eivätkä matkustajaliikenteelle.
Arvoisa puhemies, sanoisinkin, että tehtävämme täällä on tämän murheellisen tapauksen voimasta nähdä, mitä voimme tehdä Euroopan yhteisön tasolla, koska tärkein kysymys on merenkulun turvallisuus Euroopan unionissa. Haluaisin myös viitata päätöslauselmaan, koska siinä on muutamia tarkistuksia ja että tarkistus, joka liittyy rekisteröintiin, katetaan tekstissä, se on olemassa. Työsopimuksia koskevasta tarkistuksesta on olemassa siihen liittyvä direktiivi tai tarkistuksen sanamuoto ei ole niin tyydyttävä kuin teksti on. Lopuksi liikennevaliokunnan vierailusta katson, ettei se ole kovin hyvä ajatus, vaan Euroopan komission tehtävä on tutkia ja katsoa, oliko yhteisön direktiiviä rikottu, nopeuttaa lainsäädäntöä, jonka haluamme nähdä voimassa, jotta merenkulku olisi turvallisempaa, ja lopuksi tutkia, kuten totesin, tämän surullisen kuuluisan kilpailuvaliokunnan toimintaa. Nämä asiat haluaisimme komission meille selvittävän.

Watts
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin ilmaista syvimmät surunvalitteluni lauttaonnettomuudessa traagisesti menehtyneiden omaisille ja samalla haluaisin ilmaista kunnianosoitukseni pelastustoimiin osallistuneille, enkä tietenkään vähiten kuninkaalliselle laivastolle. Sosiaalidemokraattien liikennevaliokunnan ryhmän puolesta olen pahoillani siitä, että tämä keskustelu käydään näin kiireesti. Keskustelu olisi asianmukaisempaa, jos se käytäisiin valiokunnassa ensi viikolla, mutta tämä on parlamentin päätös, jota tietenkin kunnioitan.
Emme todellakaan kaipaa tänään, ensi viikolla tai tulevaisuudessa sitä kreikkalaisten kollegojemme välistä pisteiden keruuta, jota he harrastavat nyt Kreikan parlamenttivaalien lähestyessä. Se ei palvele kenenkään etuja. Tämä onnettomuus ei ole ainoastaan Kreikkaa koskeva murheenaihe. Se on koko Eurooppaa koskeva asia. Oli todennäköistä, että näin vielä tapahtuisi.
Jotkut meistä ovat työskennelleet matkustaja-alusten turvallisuutta koskevien asioiden parissa useita vuosia, eikä vähiten sen vuoksi, että myös muissa Euroopan osissa on uponnut aluksia, jolloin on menetetty ihmishenkiä traagisesti. Näistä esimerkkeinä ovat Herald of Free Enterprise ja Scandinavian Star -alusten onnettomuudet ja tietenkin kaikista tunnetuin tapaus Estonia-onnettomuus 1990-luvulla. Kaikki nämä tapaukset osoittavat, että matkustaja-alukset eivät ole tarpeeksi turvallisia. Mielestämme vastaavanlainen tragedia voi hyvinkin tapahtua uudelleen. Ei sen vuoksi, että Euroopassa olisi liian vähän tätä asiaa koskevia lakeja, vaan sen vuoksi, että näiden lakien täytäntöönpano ei ole asianmukaista. Kyse ei ole vain Kreikasta. On olemassa muitakin jäsenvaltioita, jotka eivät noudata merenkulun turvallisuutta koskevia lakeja, ja jos sallitte, mainitsen muutamia tällaisia valtioita: Italia, Belgia, Tanska, Irlanti ja puheenjohtajavaltiomme Ranska eivät ole panneet täytäntöön direktiiviä, joka koskee satamavaltioiden suorittamaa valvontaa.
Toivon, että kuulemme komissiolta tänään, tulevina päivinä ja viikkoina, mitä toimia se ehdottaa käytettäviksi näitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät suhtaudu merenkulun turvallisuuteen vakavasti.

Attwooll
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin lisätä oman ryhmäni niiden ryhmien joukkoon, jotka ovat ilmaisseet myötätuntonsa ja solidaarisuutensa onnettomuudessa menehtyneiden omaisille ja eloon jääneille sekä kiittäneet pelastustoimiin osallistuneita.
On osa ihmisluonnetta, että tragedia koskettaa meitä sitä enemmän, mitä lähempänä meitä se tapahtuu. Jos puhun erityisen tunteikkaasti tässä keskustelussa, se johtuu siitä, että vuosien kuluessa Kreikasta on tullut minulle kuin toinen koti. Minulla on tänä aikana ollut useita mahdollisuuksia tarkkailla, miten taitavaa kreikkalainen merenkulkutaito voi olla. Mutta tätä aihetta ei voi rajoittaa tällä tavalla vain yhtä aluetta koskevaksi. Viime vuosien aikana on menetetty paljon henkiä merellä omilla aluevesillämme, eikä ainoastaan suurissa, matkustaja-aluksia kohdanneissa onnettomuuksissa, vaan aivan liian usein myös kalastajayhteisöjämme kohdanneissa onnettomuuksissa. Tästä syystä meidän on tarkasteltava merenkulun turvallisuutta koskevia aiheita yleisemmällä tasolla ja tässä esityksessä esitellyllä rakentavalla tavalla. Minäkin painottaisin erityisesti sitä, että jo olemassa olevien lakien täytäntöönpanon on oltava asianmukaista. Pyytäisin, että olemme varovaisempia kuin koskaan ennen siinä, myönnämmekö jäsenvaltioille poikkeuksia turvallisuutta koskevista laeista.
Nämä aiheet eivät myöskään ole tärkeitä ainoastaan niille meistä, jotka tulevat alueilta, joilla meri on valtatiemme tai työpaikkamme. Ne ovat tärkeitä meille kaikille, vaikka nämä asiat eivät koskettaisi meitä välittömästi. Näin on, koska varhaisen englantilaisrunoilijan John Donnen sanoin jokaisen ihmisen kuolema vie mukanaan jotain minusta, koska minäkin olen osallinen koko ihmiskunnassa.

Hudghton
Arvoisa puhemies, puolueryhmäni puolesta minäkin haluaisin ilmaista surunvalittelumme niille perheille, jotka menettivät rakkaita perheenjäseniään tässä tragediassa. He ovat hyvin voimakkaasti mielessämme tällä nimenomaisella hetkellä.
Skotlantia edustavana parlamentin jäsenenä tunnen erityistä surua ja huolta näistä tapahtumista. Vaikka Skotlannin ja Kreikan edustajat istuvatkin istuntosalin kauimmaisilla reunoilla Euroopan unionissa, maidemme pinnanmuodostus on samantapainen. Molempien maiden rannoilla on monia saariyhteisöjä, ja tästä syystä Skotlannin saariston asukkaat olivat erityisen järkyttyneitä seuratessaan Kreikan viimeaikaisia tapahtumia.
Saariyhteisömme ovat riippuvaisia lauttapalveluista, jotka ovat niiden kiistaton elinehto. Nämä lautat huolehtivat matkustajien ja tavaroiden kuljetuksesta ja varmistavat sen, että nämä eräät Euroopan syrjäisimmistä ja haavoittuvimmista yhteisöistä voivat olla olemassa. Jäsenvaltioiden velvollisuus on varmistaa, että lauttojen omistajat ja lauttaliikenteen harjoittajat ovat tietoisia vastuustaan kuljettaa ihmisiä ja tavaroita turvallisesti.
Me skotlantilaiset olemme olleet onnekkaita siinä, ettemme ole suoranaisesti kärsineet tällaisesta tragediasta, joka koetteli Kreikkaa, mutta tiedämme turhankin hyvin, että aluevetemme ovat Euroopan vaarallisimpia. Useat asiat huolestuttavat meitä tulossa olevassa tarjouskilpailussa, joka on alkamaisillaan. Pyytäisin komissiota vakuuttamaan, että asukkaiden elinehtona olevien lauttapalveluiden tai itse asiassa minkä tahansa lauttapalveluiden tarjouskilpailussa turvallisuutta pidetään tärkeimpänä kriteerinä. Tarjouskilpailujen armottomassa maailmassa yritykset joutuvat tekemään aivan liian usein tylyjä järjestelyjä saadakseen sopimuksen, enkä haluaisi käyvän niin, että turvallisuustoimet uhrataan kilpailun vuoksi. Se ei yksinkertaisesti ole hyväksyttävää Skotlannin pohjoisten ja läntisten saarten kannalta, eikä myöskään mahdollisen Pohjanmeren kautta tapahtuvan Englannin ja Euroopan mantereen välisen liikenteen kannalta, jonka toivon vakiintuvan lähitulevaisuudessa.
Kansalaisemme ansaitsevat parhaat turvatoimet merikuljetuksissa. Lautoilla työskenteleviä miehiä ja naisia edustavien ammattiyhdistysten ja rannikkoyhteisöjemme edustajien pitäisi olla mukana neuvotteluissa tarjousten jättämistä edeltävässä vaiheessa, niin että he voivat osaltaan vaikuttaa sen varmistamiseen, ettei turvallisia käytäntöjä uhrata liikevoittojen vuoksi.

Theonas
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi ilmaista syvän suruni ja osanottoni traagisen haaksirikon uhrien puolesta.
Arvoisa puhemies, tässäkin asiassa on esitetty todisteita siitä, että vastuu on inhimillisen tekijän. Tätä todistelua ei voi ollenkaan hyväksyä. Kohtalokas laiva oli 34 vuotta vanha eikä sitä ollut pantu niiden alusten listalle, joita direktiivin 98/18/EY määräykset eivät koske, vaikka tämä poikkeusjärjestelykin on toki huono asia. Listalta puuttuminen osoittaa pääoman piittaamattomuuden, sillä se löytää aina keinoja hallitusten ja tarkastavien viranomaisten hyväksynnällä vähentää olemassa oleviakin, tavallisesti riittämättömiä, järjestelyjä matkustajien ja merenkulun turvallisuuden kustannuksella.
Merenkulun oikeuspuitteet Kreikassa ja yleisesti Euroopan unionissa ovat puutteelliset ja vaaralliset, ja uusi tiukempi ote ilman mitään poikkeuksia on tarpeen varsinkin vanhoille aluksille. Yhtä vaarallista on valvontaviranomaisten toiminta, ja vaarallinen on myös rekisteröintiviranomainen, joka toimii yksityisenä voittoa tavoittelevana yrityksenä ja valitaan yleensä juuri niiden varustajien joukosta, joiden sitten oletetaan hoitavan valvontatehtävän.
On vieläpä niin, että tämä murheellinen haaksirikko ei edes antanut sysäystä hyödyllisiin johtopäätöksiin. Päinvastoin, viattomat uhrit saavat edistää varustajien laajempiakin tavoitteita. Itsepintaisesti vaadittu, ja sitä vaaditaan yhteisessä päätöslauselmassakin, rannikkoliikenteen vapauttamisen nopeuttaminen kiristää voittoa tavoittelevaa kilpailua, mistä on vielä murheellisemmat seuraukset matkustajille.
Pyydämme Euroopan parlamenttia olemaan hyväksymättä rannikkoliikenteen vapautuksen nopeuttamista ja poistamaan siihen viittaavan kohdan yhteisen päätöslauselman kappaleesta 5. Ryhmämme pyysi erillistä äänestystä siitä, että Euroopan parlamentti hyväksyisi merenkulkualan työntekijöiden osallistumisen valvonta- ja rekisteröintiviranomaisten toimintaan ja pyytäisi laivojen orgaanisen koostumuksen sovittamista rannikkoliikenteen todelliseen tarpeeseen ehdottamiemme tarkistusten mukaisesti.

Van Dam
Arvoisa puhemies, myös minun ryhmäni haluaa ilmaista osanottonsa niille, jotka joutuivat kärsimään Samina Expressin haaksirikosta. Tällainen onnettomuus on aina ikävä asia, ja erityisesti silloin, jos se olisi voitu välttää. Toivokaamme, että syytä koskevat tutkimukset antavat selkeän kuvan tilanteesta, jotta voidaan ryhtyä asianmukaisiin toimiin.
Onnettomuudesta selvinneiden ja siinä mukana olleiden mukaan voidaan jo nyt tehdä kaksi päätelmää. Merionnettomuudet ovat usein seurausta puutteellisesta kunnossapidosta sekä pätevän ja vastuuntuntoisen henkilöstön puuttumisesta. Tämä on sitäkin traagisempaa, koska tästä voidaan syyttää poikkeusta Euroopan unionin lainsäädännöstä.
Olen iloinen siitä, että Kreikan hallitus on nyt poistanut tämän poikkeuksen. Euroopan unionin täytyy suhtautua hyvin pidättyväisesti sellaisiin poikkeuksiin EU:n lainsäädännöstä, jotka liittyvät erityisesti kansalaisten turvallisuuteen. Viittaan tässä yhteydessä niihin kahteen muuhun eteläiseen maahan, jotka haluavat ajan mittaan tulla Euroopan unionin jäseniksi. Niiden lipun alla purjehtivien laivojen ja niiden henkilöstön laatu on pikemminkin pahamaineinen kuin kuuluisa. Emme saa tehdä siellä samoja virheitä.
Sitten lopuksi, suuret inhimilliset kärsimykset pakottavat meidät ottamaan opiksi tästä murhenäytelmästä. Valitettavasti meidän täytyy taas viisastua vahingoista ja häpeästä. Tämä päätöslauselma näyttää meille oikean suunnan.

Posselt
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, Baijerissa tunnetaan tällä hetkellä erityisen syvää sympatiaa Kreikkaa kohtaan. Tämä sai alkunsa 1800-luvun vapaussotien aikana. Ensimmäinen kreikkalainen kuningas oli kotoisin Baijerista, millä on vaikutusta vielä nykyäänkin niin, että erityisen monet baijerilaiset matkustavat lomanviettoon tähän ihastuttavaan maahan. Kreikassa on erityisen paljon baijerilaisia turisteja. Siksi baijerilaisille oli kaksinkertainen sokki nähdä nämä kauhistuttavat kuvat ja kuulla nämä kauhistuttavat uutiset. Se oli sokki ensinnäkin sen vuoksi, että kreikkalaisia perheitä koeteltiin mitä raskaimmalla tavalla, koska he joutuvat suremaan menetettyjä ihmishenkiä, ja toisaalta myös sen vuoksi, että on tullut ilmi räikeitä turvallisuuspuutteita.
Meidän on ymmärrettävä, että tässä asiassa on kyse myös Euroopan unionin uskottavuudesta. Löydämme aina vain uusia kritiikin kohteita lainsäädännöstä ja siitä, että eri aloille ehdotetaan liian usein keskitettyjä ratkaisuja. Kritisoimme ehdotuksia, joissa käsitellään Euroopan yhteistä matkailupolitiikkaa, josta jotkut haluaisivat päättää tällä tasolla. Tämä asia voidaan kuitenkin huoletta jättää päätettäväksi jäsenvaltioissa ja kullakin alueella. Päätökset matkailupolitiikan harjoittamisesta kuuluvat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti alemmille tasoille. Kaikkien maiden kansalaisten on kuitenkin pystyttävä luottamaan turvallisuusstandardeihin samalla tavalla. Juuri tästä syystä Euroopan unionin on suhtauduttava Kreikan tapaukseen liittyvien turvallisuuspuutteiden poistamiseen tehtävänä, joka erityisellä tavalla erottuu sen muista tehtävistä. Euroopan unionin on nyt huolehdittava siitä, ettei turvallisuusstandardien noudattamisessa tapahdu enää poikkeuksia, mistä Kreikan tapauksessa ilmiselvästi oli kyse. Meidän on ymmärrettävä, että juuri tällä rajat ylittävällä joukkoliikenteen aikakaudella tulee tapahtumaan paljon onnettomuuksia, kulkipa liikenne tunneleiden kautta niihin liittyviä katastrofeja Euroopassa tapahtui ennen kaikkea viime kesänä tai matkustettiinpa laivoilla, joilla on nykyisin tapahtunut useita katastrofeja.
Ihmiset olettavat, että he voivat luottaa Euroopan unionin standardeihin. Inhimillisiä erehdyksiä voi tapahtua missä maassa tahansa. Kreikkalaiset merimiehet ovat erinomaisia ja kuuluisia merimiestaitojensa laadusta. Mutta meidän on ymmärrettävä seuraava asia: kaikki tekniset standardit eivät tällä seudulla valitettavasti ole vielä asianmukaisia. Tällaisessa tapauksessa välitön vastuu tilanteesta kuuluu Euroopan unionille ja Euroopan parlamentille.

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komissio tuntee yhdessä koko Kreikan kansan kanssa syvää surua ja on syvästi järkyttynyt tästä kauheasta onnettomuudesta. Komissio on välittänyt osanottonsa uhrien perheille ja Kreikan hallitukselle.
On valitettavasti totta, että tämä onnettomuus ei ollut ensimmäinen laatuaan Euroopan vesillä. Haluankin viitata siihen, että ensimmäisen vakavan autolauttaonnettomuuden, vuoden 1994 Estonia-katastrofin, jälkeen Euroopan unioni ryhtyi määrätietoisiin toimiin. On laadittu suuri joukko hyvin pitkälle meneviä sääntöjä matkustaja-alusten turvallisuuden parantamiseksi.
Muistatte varmaan, että tuolloin annetuilla säännöillä pyrittiin seuraavaan: Ensinnäkin siihen, että alusten matkustajat luetteloidaan. Toiseksi siihen, että otetaan käyttöön yhtenäiset turvallisuusmääräykset, jotka koskevat myös Euroopan unionin sisäistä liikennettä ja parantavat sen vakautta ja pelastuslaitosten toimintaa. Kolmanneksi siihen, että onnettomuuksien jälkeen suoritetut tarkastukset ja tutkimukset olisivat pakollisia. Neljänneksi siihen, että aluksilla noudatettaisiin yhteiskunnallisia sääntöjä. Ja viidenneksi siihen, että otettaisiin käyttöön turvallisuusjohtamista koskeva säännöstö, joka velvoittaa matkustaja-alusliikenteen harjoittajat ryhtymään tarvittaviin toimiin.
Matkustaja-alusten koti- ja ulkomaanliikenteeseen unionin alueen ja muiden alueiden satamien välillä saataisiin siten oikeudellinen kehys. Komission tehtävänä on valvoa näiden lakien soveltamista käytäntöön niissä puitteissa, jotka komissiolle on sopimuksissa määritelty. Siksi komissio kääntyi heti Express Samina -aluksen uppoamisen jälkeen Kreikan hallituksen puoleen ja pyysi siltä selvitystä siitä, miten yhteisön oikeutta sovelletaan Kreikassa.
Komissio vaati Kreikan viranomaisia tarkastamaan, onko näissä aluksissa todellakin noudatettu niitä yhteisön turvallisuusstandardeja, jotka piti ottaa käyttöön syyskuun 30. päivään mennessä. Komission vaatiman tarkastuksen perusteella 60 aluksen liikennöinti on keskeytetty siihen saakka, kunnes on voitu todistaa, että niiden standardit ovat yhteisön määräysten mukaisia.
Komissio on täysin samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että nyt on välttämätöntä tiukentaa matkustaja-aluksiin sovellettavia turvallisuusmääräyksiä. Komission tästä asiasta vastaava jäsen, varapuheenjohtaja De Palacio aikookin tästä syystä ottaa vuoden 2001 komission työohjelmassa esille sen, pitäisikö matkustaja-alusten turvallisuusstandardeja koskevaa, voimassa olevaa direktiiviä muuttaa.
Komissio aikoo lisäksi tarkistaa perusteellisesti lainsäädännön osat, joita sovelletaan matkustajaliikenteen vastuuta koskeviin kysymyksiin, kiinnittäen erityistä huomiota siihen, onko määräyksiä muutettava.
Haluaisin lopuksi painottaa, että komissio on vahvasti vakuuttunut siitä, että tätä matkustaja-alusten turvallisuutta koskevaa Euroopan unionin lainsäädäntöä on Euroopan unionissa käsiteltävä kaikkein tärkeimpänä asiana. Haluan painottaa myös, että kaikki riippuu siitä, pystytäänkö varmistamaan, että näitä säännöksiä sovelletaan koko yhteisön alueella tiukasti ja yhtenäisesti. Vain tällä tavalla voidaan hillitä tällaisten onnettomuuksien toistumista.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 18.00.   

Puhemies
Hyvät kollegat, päätimme juuri edeltävän keskustelun, ja koska meille jää vielä jonkin verran aikaa ennen kuin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana antaa Lähi-idän rauhanneuvottelujen tilannetta ja Jugoslavian vaaleja koskevat julkilausumat sekä ennen kuin niitä koskeva keskustelu alkaa, keskeytän istunnon nyt hetkeksi.

Posselt
Arvoisa puhemies, kuten sanottu, on vielä 25 minuuttia aikaa, ennen kuin keskustelumme edustaja Solanan kanssa alkaa, siitä huolimatta, että meillä olisi oikeastaan ollut vielä hyvin monia, kiireellistä käsittelyä vaativia asioita, joita ei kuitenkaan enää voida käsitellä. Viime aikoina on miltei johdonmukaisesti käynyt niin, että torstai-iltapäivisin saamme käsiteltyä asiat nopeasti. Myöskään tänä iltana, Plumbin mietinnöstä käytävän äänestyksen jälkeen, esityslistalla ei ole muita käsiteltäviä asioita, kuten ei esityslistalla ole miltei mitään huomenaamullakaan.
Haluaisin huomauttaa, että istunnoissa on jo nähtävissä omituinen laskeva suuntaus. Tiistaina ja keskiviikkona jotkut jäsenet myöhästyivät istunnoista melkoisesti. Komission kyselytunti alkoi miltei puolitoista tuntia myöhässä, ja torstaisin käsiteltäviä asioita on aina vain vähemmän. Haluaisin tuoda esiin tämän asian ja pyytää teitä selvittämään puhemiehistössä, pyrkivätkö tietyt osapuolet nyt siihen, että myös torstain istunnot lakkautettaisiin, kun perjantain istunnot on jo lakkautettu.

Puhemies
Tiedämme, että te puolustatte vahvasti sitä, että istuntoja olisi myös perjantaisin, mikä on täysin oikeutettua. Olemme tietoisia asiasta, ja tulen henkilökohtaisesti huolehtimaan siitä, että tästä näkökohdasta keskustellaan seuraavassa puhemiehistön istunnossa.
(Istunto keskeytettiin klo 16.35 ja sitä jatkettiin klo 17.00.)

Lähi-idän tilanne - Jugoslavian vaalit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan julkilausuma Lähi-idän rauhanprosessin tilanteesta ja Jugoslavian vaaleista.
Anna suoraan puheenvuoron korkea edustaja Solanalle, jonka toivotamme tervetulleeksi.

Solana
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, anteeksi, että saavuin teidän hyvin tietämienne syiden takia hiukan myöhässä antamaan lyhyen lausunnon kahdesta esityslistalla olevasta aiheesta: Belgradin ja yleensä entisen Jugoslavian tasavallan tilanteesta sekä Lähi-idän tilanteesta. Valitettavasti minulla ei tänä iltana ole kummastakaan aiheesta mitään myönteistä kerrottavaa.
Serbian tilanne: aloitan aivan viimeisimmistä uutisista. Kuten tiedätte, juuri nyt Belgradin kaduilla tungeksii noin miljoona henkeä ja uutiset kertovat koko ajan lisääntyvästä jännityksestä.
Perustuslakituomioistuin on tehnyt päätöksen, joka Euroopan unionin näkemyksen perusteella tuntuu mielestäni jälleen kerran rikkovan kaikkia niitä perusperiaatteita, joita vapaat vaalit järjestävän maan on noudatettava. Päätöslauselmallaan perustuslakituomioistuin on jälleen kerran ryöstänyt äänet ja vapauden vapaasti äänestäneiltä ja enemmistön muodostaneilta kansalaisilta.
Haluan sanoa teille Euroopan unionin ja neuvoston puolesta, että me pidämme Kostunicaa Serbian kansanenemmistön johtajana ja että me aiomme tukea häntä nyt ja tulevaisuudessa. Meidän mielestämme juuri hän on voittanut vaalit, juuri hänen väkensä on kyennyt voittamaan vaalit ja juuri hän ansaitsee meidän kaikkien tuen.

En salaa teiltä sitä, ettei tilanne ole helppo ja että lähipäivät ovat jännittyneisyyden täyttämiä, mutta meidän kaikkien on oltava riittävän kylmäverisiä, jottei tilanteesta pääse muodostumaan vakavaa selkkausta. Haluan myös sanoa teille, että Euroopan unioni on ryhtynyt tarvittaviin menettelyihin, jotta voisimme suorittaa sillä hetkellä, kun Serbian kansan tahtoa aletaan kunnioittaa eli sillä hetkellä, jolloin Kostunicaa äänestäneiden henkilöiden muodostama hallitus nousee valtaan seuraavat toimet: ensiksi poistamme välittömästi pakotteet ja toiseksi laadimme taloudellisen tukipaketin, joka voi auttaa Serbian kansaa kunnostamaan taloutensa uudestaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin keskustella kanssanne vielä eräästä asiasta. Minulla oli tilaisuus puhua siitä Kofi Annanin kanssa, jonka kanssa minulla oli tänä aamuna kolme tuntia kestänyt tapaaminen. Kuten tiedätte, on vielä ratkaisematta, mikä valtio perii entisen Jugoslavian tasavallan manttelin. Tätä ongelmaa ei ole ratkaistu ja niin kauan kuin sitä ei ratkaista, kansainväliset rahoituselimet Kansainvälinen valuuttarahasto ja Maailmanpankki eivät voi auttaa demokraattista Serbiaa. Entisen Jugoslavian valtioiden kanssa onkin tehtävä yhteistyötä myös Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa, jotta päästäisiin mahdollisimman pian sellaiseen sopimukseen, jonka myötä voisimme heti Serbian vapautuksen hetken koittaessa myöntää sille taloudellista tukea Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin välityksellä.
Haluan sanoa teille, että kuten tiedätte, puheenjohtajavaltio on järjestänyt huippukokouksen Zagrebiin. Me toivomme, että siihen voi osallistua silloin jo demokraattinen entinen Jugoslavian tasavalta, josta me kaikki haluamme kehittää vakaan ja vauraan Balkanin osan: eteenpäin katsovan ja näkemykseltään eurooppalaisen.
(Suosionosoituksia) Tässä kaikki, mitä voin teille tällä hetkellä kertoa. Mikäli istunto kestää pitkään, saamme varmasti lisää tietoa. Sanon teille kuitenkin, ja mielestäni meidän on pidettävä siitä tiukasti kiinni, että presidentti Miloeviæ on ryöstänyt kansaltaan vapauden. Meidän on sanottava juuri näin ja tehtävä kaikki mahdollinen, jottei se enää toistuisi.
(Suosionosoituksia)
Hyvät jäsenet, te pyysitte minua antamaan teille tietoja Lähi-idän uusimmista tapahtumista, mutta valitettavasti en voi kertoa toiveita herättäviä uutisia myöskään niistä. Voin kertoa teille toiveita herättäviä uutisia tahdon mutta en varsinaisesti järjen osalta. Tilanne ei ole helppo. Meidän, meidän kaikkien, on ponnisteltava, jotta jännitys tuolla meille niin kallisarvoisella alueella lievittyisi ja jotta neuvottelut alkaisivat taas tai jotta osapuolet palaisivat jälleen neuvottelupöydän ääreen. Ne meistä, jotka ovat kokeneet voimakkaasti kaikkein suurimman läheisyyden, joka osapuolten välillä on koskaan vallinnut, ja osallistuneet kesän aikana niihin lukuisiin kokouksiin, joiden tulosta tuo läheisyys oli, saamme nyt sitäkin surullisempina nähdä, että yhä vielä on olemassa rikkonaisia ihmisiä ja perheitä sekä kärsiviä ja surmansa saaneita ihmisiä noiden niin kallisarvoisten maiden kaduilla.
Haluaisin kertoa teille, että puheenjohtajavaltio Ranska johtajanaan tasavallan presidentti Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri, ulkoministeri Albright ja minä yritimme saada koko eilisen päivän aikaan sellaista sopimusta, jonka molemmat osapuolet voisivat allekirjoittaa. Kaikki ponnistelumme olivat turhia. Sopimusta ei saatu allekirjoitetuksi. On olemassa sopimus, jonka laatimista ei ole edes aloitettu ja josta neuvottelut jatkuvat näinä hetkinä Egyptissä.
Kuten tiedätte, pääministeri Barak ei osallistunut kokoukseen ja vaikka tuota olemassa olevaa sopimusta ei olekaan laillistettu, tilanne miehitetyillä alueilla on hieman parempi. Minun on kuitenkin sanottava ja tunnustettava, että mistään kysymyksestä ei ole vielä allekirjoitettu sopimusta. Olemassa on joidenkin sotajoukkojen vetäytymistä koskeva sopimusluonnos. Olemassa on periaatteellinen sopimus kolmikantaisesta toimikunnasta, joka voisi tarkastella alueen tulevaa turvallisuutta, mutta ei ole minkäänlaista sopimusta sellaisesta toimikunnasta, jonka tutkisi tapahtumien syitä ja vastuuta näistä tapahtumista.
Haluaisin jälleen kerran vedota tästä toimielimestä käsin koko maailmaan ja aivan erityisesti asianosaisiin poliittisiin johtajiin, jotta he ponnistelisivat voimiensa takaa jännityksen lieventämiseksi ja jotta he palaisivat mahdollisimman pian neuvottelupöydän ääreen, sillä mielipiteet eivät ole niin kaukana toisistaan, etteikö niistä olisi mahdollista päästä sopimukseen. Joudumme kuitenkin jälleen kerran huomaamaan, kuinka syvä kriisi tuolla meille niin kallisarvoisella alueella vallitsee. Hyvät parlamentin jäsenet, toivokaamme, että muutaman tunnin kuluttua voin kertoa teille parempia uutisia. Nyt en valitettavasti pysty.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitos, korkea edustaja Solana.
Komission jäsen Verheugen puhuu Solanan tavoin niistä kahdesta aiheesta, joita käsittelemme tänä iltapäivänä, eli Lähi-idästä ja Jugoslavian vaaleista. Sen jälkeen puheenvuoro siirtyy puhujaluetteloon merkityille parlamentin jäsenille. Ryhmät ovat tietääkseni sopineet, että ne käsittelevät ensin ensimmäistä aihetta ja sen jälkeen toista.

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, hyvät kollegat, kannatan korkean edustajan kommentteja, jotka koskevat Lähi-idän rauhanneuvottelujen ja Belgradin tilannetta. Sallikaa minun mainita ensin muutama Serbiaa koskeva seikka. Vaaleissa, jotka pidettiin 24. syyskuuta, Serbian kansa syrjäytti Miloeviæin ja hänen hallituksensa. Serbian kansa teki selkeän päätöksen siitä, että se haluaa maalleen uuden alun uusien poliittisten johtajien avulla.
Euroopan unioni on aina tehnyt selväksi, että Serbian kansa kuuluu Eurooppaan samalla tavalla kuin kaikki muutkin Euroopan kansat. Olemme aina tehneet selväksi, että tulemme perinpohjaisesti uudistamaan politiikkaamme suhteessa Serbiaan sen jälkeen, kun Serbian kansa on äänestänyt vaaleissa vallanvaihdoksen puolesta, jonka seurauksena voi syntyä demokraattista muutosta. Olemme tehneet selväksi, että ja haluaisin painottaa tätä demokraattisen muutoksen hyväksyminen on samalla päätös palata osaksi Eurooppaa. Ei ole pienintäkään epäilystä siitä, etteikö tätä viestiä olisi kuultu Serbiassa. Serbian kansa on tehnyt päätöksensä.
Voitto saavutettiin, vaikka hallitus ponnistelikin voimakkaasti sitä vastaan ja vaikka se edelleenkin yrittää estää kukistumisensa. Näillä hetkillä Belgradin kaduilla ehkä päätetään, alkaako nyt demokraattinen muutos ja alkaako se ilman väkivaltaa. Sallikaa minun ilmaista tämä vielä selvemmin: Eurooppa kannattaa varauksettomasti Serbian demokraattista oppositiota.

Vaadimme, että Serbian kansan ääntä kuunnellaan ja kunnioitetaan, ja jaamme Serbian kansan kanssa palavan toiveen siitä, että Miloeviæ ja hänen koko hallituksensa luopuisivat vallasta. Miloeviæ ja hänen hallituksensa aiheuttivat useille ihmisille niin Jugoslaviassa kuin monissa muissakin maissa tuskaa ja vastoinkäymisiä. Kun kansan tahtoa kunnioitetaan ja olen varma, että näin tulee tapahtumaan Serbian tapahtumien avulla tarjoutuu tilaisuus saavuttaa aito ja kestävä rauha Balkanin alueella. Serbian kansalle tarjoutuu tilaisuus tulla jälleen osaksi eurooppalaisten kansojen perhettä ja rakentaa rauhanomaista ja vakaata tulevaisuutta yhdessä naapurivaltioiden kanssa.
Kun Serbian kansa saa aikaan demokraattisen muutoksen, Jugoslavian liittotasavalta näin Euroopan unioni on jo kauan aikaa sitten luvannut saa samat edut kuin sen naapurivaltiotkin. Euroopan unioni aikoo pitää yllä samanlaisia suhteita Jugoslaviaan kuin sen naapurivaltioihinkin. Meidän on oltava valmiita lunastamaan tämä lupaus heti, kun Jugoslaviassa noudatetaan kansan tahtoa.
Kuten korkea edustaja Solana jo mainitsikin voin vahvistaa sen, että komissio työskentelee jo sen hyväksi, että Serbiaa voidaan avustaa talouselämän ja infrastruktuurin jälleenrakentamisessa tämä avustus meidän on annettava heti, kun demokraattinen hallitus astuu valtaan. Olemme valmiita poistamaan pakotteet ja antamaan hätäapua talven ankaruuden varalta.
Komission puheenjohtaja sanoi viime viikolla, että meidän on käytävä käsiksi tähän suunnattomaan tehtävään välittömästi ja viivytyksittä, heti, kun kansan tahto toteutuu. Uskon, että se, millaisen viestin lähetämme Belgradiin tänään tämän keskustelun pohjalta, on erittäin ratkaisevaa. Viesti, jonka me parlamentista lähetämme, ei voi olla mitään muuta kuin vielä kerran Miloeviæille osoitettu vetoomus, ehkä viimeinen ehdoton vetoomus siitä, että hän hyväksyisi nähtävissä olevat ennusmerkit, luopuisi vallasta ja valmistaisi tietä Serbian demokraattiselle muutokselle.
(Suosionosoituksia)
Haluaisin huomauttaa joistakin asioista Lähi-idän jännittävän ja nopeasti muuttuvan tilanteen takia. Tunnemme syvää surua ja myötätuntoa lukemattomien uhrien vuoksi. Suurimmaksi osaksi juuri palestiinalaiset ovat joutuneet viime päivinä uudelleen leimahtaneiden selkkausten uhreiksi. Tuomitsemme erittäin voimakkaasti sen, että väkivaltaa käytetään suhteettomasti ja umpimähkään. Tuomitsemme kaikki teot, jotka voidaan ymmärtää vihan lietsomiseksi, etenkin, jos teot kohdistuvat Jerusalemin pyhiin paikkoihin.
Pidämme myönteisinä ja tuemme presidentti Chiracin, presidentti Mubarakin ja ulkoministeri Albrightin ponnisteluja, ja ilmaisemme toiveemme siitä, että kaikkein tärkein tavoite saavutettaisiin, nimittäin se, että väkivalta saataisiin loppumaan sekä rauha ja järjestys palautettua.
Tutkintavaliokunnan kysymyksessä komissio tukee puheenjohtajavaltion kantaa. On aivan selvää, että tällä kriisillä voi olla arveluttavia vaikutuksia rauhanprosessiin. Myös me olemme tästä asiasta huolissamme. Siitä huolimatta tästä olen korkea edustaja Solanan kanssa samaa mieltä olisi ennenaikaista luulla, ettei sovinto israelilaisten ja palestiinalaisten välillä olisi enää mahdollinen. Aikaa on lokakuun loppuun saakka. Sen jälkeen pääministeri Barakin johtama hallitus saattaisi olla vaarassa ja presidentti Arafatiin kohdistuvat paineet julistaa valtio itsenäiseksi voisivat lisääntyä valtavasti.
Toivon, että presidentti Mubarakin, presidentti Arafatin ja pääministeri Barakin tapaaminen Sharm el Sheikissä Egyptissä merkitsisi paluuta rakentaviin, kestävää rauhansopimusta ennakoiviin neuvotteluihin.
Meidän tehtävämme on vakuuttaa Israel siitä, että palestiinalaisten oikeuksien tunnustaminen ja kunnioittaminen kaikkine myönnytyksineen, joita tämä Israelille merkitsee, vastaa parhaiten Israelin pitkän aikavälin kansallisia etuja. Kestävä rauha on Israelin etu pitkällä aikavälillä. Palestiinalaiset meidän on vakuutettava siitä, että paras tapa saavuttaa heidän omat tavoitteensa ja valvoa palestiinalaisten oikeuksia on neuvotella Israelin kanssa.
Haluaisin painottaa, että Euroopan unioni tukee tätä rauhanprosessia, koska se on ainoa väline, jonka avulla Israelin ja Palestiinan kansan ainoa mahdollinen vaihtoehto voidaan toteuttaa. Tämä vaihtoehto on oikeudenmukainen ja laajamittainen rauha, vaikkakin ja juuri siitä syystä se vaatii molemmilta osapuolilta tuskallisia myönnytyksiä. Miten vaikeita tahansa nämä kiistanalaiset kysymykset ovatkin, osapuolten on ehdottomasti tartuttava tähän historialliseen tilaisuuteen, joka heille nyt tarjoutuu! Kaikki muu merkitsisi kauhistuttavan tragedian alkamista.
Neuvottelujen pitäisi lähteä niistä edistysaskelista, jotka saavutettiin heinäkuussa Camp Davidissa. Nämä edistysaskeleet eivät tosin olleet suoranaisesti konkreettisia, sillä huipputapaaminen ei ollut täysin onnistunut. Camp Davidin tapaaminen ei kuitenkaan ollut täysin epäonnistunut, sillä osapuolten väliset mielipide-erot pienenivät selvästi ja joitakin vaikeita, tabuiksi miellettyjä aiheita pystyttiin ratkaisemaan.
Euroopan unionin kanta rauhanprosessin sisältöön ei ole muuttunut. Tuemme osapuolia siinä, että ne saavuttaisivat sellaisen sopimuksen, joka on sopusoinnussa Madridissa vireille laitetun rauhanprosessin periaatteiden ja viitekehyksen kanssa. Olemme vakuuttuneita siitä, että kaikkiin kiistanaiheisiin voidaan löytää sovitteluratkaisu. Olemme myös omasta puolestamme valmiita antamaan apua. Kun osapuolet onnistuvat solmimaan sopimuksen, kuten toivomme, Euroopan unioni niiden ponnistelujen lisäksi, joihin ryhdytään muilla tahoilla aikoo myöntää poliittista ja taloudellista tukea sen periaatteen mukaisesti, että aiheutuvat kulut on tasattava reilusti, ja se aikoo toimia osapuolten toivomusten mukaisesti kohtuuden rajoissa.
Olemme valmiita tekemään työtä alueen vakauden varmistamiseksi ja alueen kestävän hyvinvoinnin takaamiseksi pitkällä aikavälillä pyrkimällä siihen, että alueen talouskasvu on jatkuvaa ja elinolosuhteet kohenevat. Näin rauhan solmimisen ansiosta saavutettavat edut käytetään alueen ihmisten hyväksi. Tämä ajattelutapa on täysin sopusoinnussa sen kanssa, että meidän pitäisi pyrkiä vahvistamaan Barcelonan prosessin hengessä Välimeren maiden ja Euroopan maiden välistä yhteistyötä, joka edistää pitkällä aikavälillä rauhaa ja vakautta. Tulemme jatkamaan ponnistelujamme Lähi-idässä tämän toimintamuodon puitteissa.

Puhemies
Kiitän komission jäsen Verheugenia.

Morillon
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, osallistun keskusteluun hyvin varauksellisesti, sillä en halua, että parlamenttimme esiintyy ainoastaan tuomarina, joka tuomitsee milloin kenetkin hetkellä, jolloin todistamme uuden väkivallan aallon kohtalokkaita seurauksia Lähi-idässä kuukausi sitten täällä virinneen toivon jälkeen.
Suostuin Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolestapuhujaksi, koska minun ja ryhmäni jäsenten mielestä olennaisinta on pyytää neuvostoa, komissiota ja teitä, korkea edustaja Solana, olemaan säästämättä vaivoja, kuten äsken lupasittekin tehdä, jotta saataisiin uudelleen käynnistymään neuvottelut rauhan saavuttamiseksi maailmassa, Euroopassa ja ennen kaikkea tällä alueella.
Tiedän kokemuksesta, että armeijalle on paljon vaikeampaa saavuttaa rauha kuin voittaa sota. Tiedän, että siirtymiseen sotimisesta järjestyksen ja rauhan ylläpitämiseen tarvitaan joukko, joka sen sijaan, että se käyttää aseellista väkivaltaa tietyn tavoitteen saavuttamiseksi, pystyy hillitsemään tätä väkivaltaa. Siihen tarvitaan erityiskoulutus, joka annetaan nykyään järjestelmällisesti kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioiden armeijoiden sotilaille, sillä meillä on onni elää rauhan keskellä. Tätä onnea Israelin ja Palestiinan joukoilla ei ole. Meidän kuuluu jatkaa, ja meiltä odotetaan, että me Yhdistyneiden Kansakuntien ja Yhdysvaltojen rinnalla ja tiiviissä yhteistyössä niiden kanssa jatkamme hellittämättä kaikkien niiden tukemista, jotka todella haluavat saavuttaa rauhan tarpeellisten myönnytysten kustannuksella.
Kysyn teiltä seuraavaa, korkea edustaja: eikö mielestänne ole aika, että Euroopan unioni tekee viisaan ja rohkean aloitteen Jerusalemin asemasta? Tiedämme hyvin, että siinä on ongelman ydin, emmekä unohda, että olemme kuulleet tässä samassa salissa asiasta mielenkiintoisia ehdotuksia, jotka ansaitsevat tukemme.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, mielestäni tämä yhteiskeskustelu, joka on todellakin kiireellinen keskustelu, koska me keskustelemme asioista, jotka tapahtuvat juuri, edellyttää ensinnäkin voimakasta vakaumusta, josta me kolme toimielintä voimme tunnistaa itsemme. Tuo vakaumus on se, että meidän ei pidä taistella ja kantaa vastuuta Euroopan unionina ainoastaan silloin, kun kyse on meitä huolestuttavista ongelmista vaan myös silloin, kun on kyse koko maailmaa koskettavista rauhankysymyksistä.
Me voimme keskustella siitä, kuinka järjestäydymme, koska me luomme jotakin aivan uutta, mutta meillä on kuitenkin ainakin yksi yhteinen ajatus. Se on nimenomaan se, että me tarvitsemme todella olemassa olevan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan.
Olemme juuri äsken saaneet tietää, että Belgradissa sijaitseva parlamentti on liekeissä. Me tiedämme, mitä parlamentin palaminen on merkinnyt Euroopan historiassa ja me tiedämme myös, mikä on kansansa tuhoon vievien johtajien vastuu.
Tämän takia sillä eihän Miloeviæ meitä kuuntele meidän on toistettava, ettemme ole Serbian kansaa vastaan. Me vastustamme sen johtajia, jotka ovat johtaneet tuon kansan varmastikin suurimpaan katastrofiin sen historiassa.

Meidän on ojennettava sille erittäin vertauskuvallisesti kätemme tuon kokouksen avulla, kuten korkea edustaja Solana sanoi. Vasta siinä voimme varsinaisesti havaita muutoksen, joka aiheutuu demokratian vakiintumisesta jossakin maassa.
Lähi-idän kysymyksessä me eurooppalaiset olemme ponnistaneet voimamme äärimmilleen Venetsiassa, Madridissa, Oslossa ja Tukholmassa ja olemme todellakin tukeneet tuon prosessin käynnistymistä ja kehitystä. Emme saa antaa prosessin radikalisoitumista haluavien johtajien ja ääriryhmien johdattaa sitä tuhoon, emme varsinkaan yhdessä maailman pyhimpinä pidetyistä paikoista tapahtuneen vertauskuvallisen yllytyksen perusteella, sen kävi ilmi viime kuussa käydyssä Jerusalemin tulevaisuutta koskevassa keskustelussa.
Lisäksi meidän on kuitenkin toistettava, että me eurooppalaiset emme ole varautuneita ainoastaan taloudelliseen tukeen. Haluamme kantaa vastuumme ja ennen kaikkea haluamme kantaa sen ajankohtana, jolloin on tarpeen lieventää jännitystä ja johdattaa osapuolet takaisin neuvottelupöydän ääreen tasapainoisen ratkaisun löytämiseksi.
Minun mielestäni tämä on lupaus, joka meidän on tänään toistettava yksimielisesti. Kannustankin yhtä lailla sekä neuvoston sihteeriä, yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkeaa edustajaa että komissiota olemaan lannistumatta ja ilmaisemaan Euroopan unionin kaikkien kansojen ja edustajien yhteisen tahdon.
(Suosionosoituksia)

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi ilmaista syvän osanottoni niille perheille, jotka ovat joutuneet viimekertaisten veristen tapahtumien uhreiksi alueella, josta puhumme. Muiden puhujien tavoin haluan myös ilmaista, että olen huolestunut siitä, mitä tapahtuu, ja haluan samalla sanoa, että tästä alueesta puhuttaessa tuntuu siltä kuin kävelisi miinakentällä ja että paljoakaan ei tarvita, ennen kuin alkaa tapahtua riippumatta siitä, mitä sanotaan. Minäkin kehotan sekä komission jäsentä että korkea edustaja Solanaa tekemään kaikkensa painostaakseen osapuolia aseleposopimukseen, jotta veriset tapahtumat saataisiin loppumaan. Jos se ei onnistu, muissakin valtioissa saattaa syttyä ruohikkopaloja, jotka voivat osoittautua hallitsemattomaksi. Pienenä esimerkkinä tästä ovat eiliset tapahtumat Kööpenhaminassa, jossa rauhallinen mielenosoitus muuttui väkivaltaiseksi, mikä ei kuitenkaan johtanut ihmisuhreihin, vaikka muutamat valitettavasti loukkaantuivatkin. Sen vuoksi EU:n on edelleenkin korostettava väsymättä neuvottelujen tärkeyttä, niin että nyt avatut ovet eivät sulkeutuisi, ennen kuin olemme saaneet aikaan ratkaisun. Rauhansopimus on saatava aikaan nyt, muutoin on erittäin todennäköistä, että käy hullusti.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, minun tämänpäiväinen puheeni ei perustu pelkästään kaikenlaisiin kaukaa tehtyihin analyyseihin vaan omiin kokemuksiini viime viikolta, sillä olin sattumalta Jerusalemissa ja Gazan alueella, kun levottomuudet alkoivat siellä. Haluan sen perusteella esittää kolme huomautusta. Ensinnäkin, Sharonin provokaatiosta torstaina. Alusta lähtien oli selvää, että oli kysymys sisäisistä puoluepoliittisista syistä: Sharonin ja Netanjahun välisestä kiistasta. Mielestäni on paljon pahempaa, että pääministeri Barak salli tämän provokaation. Hän teki mielestäni pahan virheen arvioidessaan väärin, mitkä olisivat Sharonin vierailun seuraukset, tai hän halusi tietoisesti kärjistää tilannetta.
Toiseksi, perjantain levottomuudet Al Aksan moskeijassa. Keskustelin seuraavana päivänä monien tuossa moskeijassa käyneiden ihmisten kanssa, ja on todella käsittämätöntä, että monia 50-60-vuotiaita miehiä, ei siis mitään kivenheittäjiä, ammuttiin moskeijassa. Kun puhumme nyt provokaatiosta, mielestäni on erityisen järkyttävää nähdä, että Israelin hallitus ampui Temppelivuorella moskeijassa rukoilemassa olleita ihmisiä muslimien pyhänä päivänä, ja mielestäni on aivan oikein, että kansainvälinen yhteisö on tuominnut sen.
Sitten lopuksi vierailusta sairaalaan Itä-Jerusalemissa seuraavana päivänä. Siitä on paljon havaintoja. Mielestäni oli erityisen järkyttävää nähdä, että levottomuuksissa oli ammuttu ambulanssinkuljettaja, ja toiseksi, siellä missä itse olin paikalla, erästä ambulanssinkuljettajaa ammuttiin jalkaan kymmenen senttimetrin päästä, koska hän halusi tulla auttamaan ihmisiä. Järkyttävintä on se, että Israelin poliisi ja armeija käyttivät räjähtäviä luoteja, jotka hajoavat kymmeniksi palasiksi kehoon osuessaan ja jotka ovat kansainvälisesti kiellettyjä jopa sotilaiden välisissä taisteluissa, ja niitä käytettiin nyt siviilejä vastaan.
Päätelmäni on, että Israelin hallitus on käyttänyt liiallista väkivaltaa, mikä on hyvin aiheellisesti tuomittu laajasti. Haluan kysyä korkea edustaja Solanalta ja komissiolta, mitä hyvin konkreettista Euroopan unioni voisi tehdä saadakseen aikaan sen, että levottomuuksia tutkittaisiin kansainvälisesti, ja toiseksi, mitä hyvin konkreettista Euroopan unioni voisi tehdä rauhanprosessin saamiseksi jälleen järjestykseen.

Morgantini
Arvoisa puhemies, Mohamed on yksi lukuisista Israelin armeijan tappamista lapsista, armeijan, joka kahdeksan vuotta rauhansopimusten allekirjoittamisesta pitää edelleen yli 80:tä prosenttia maa-alueista miehitettyinä.
Siirtokuntia kohti ammutaan. Mitä voimme sanoa näistä uusista verilöylyistä ja palestiinalaisten kapinoinnista? Ovatko asialla jälleen kivittävät nuoret? Eivät pelkästään he. Palestiinan turvajoukot ampuvat. Purkausta odotettiin pitkään: on vaikeaa uskoa rauhaan, kun sopimusten allekirjoittamisen jälkeen siirtokuntien asukkaiden määrä on noussut 141 000:sta yli 200 000:een; se on vaikeaa, kun ei ole työtä lasten ruokkimiseksi niin kuin ystävälläni Talalilla, joka tekee muuraustöitä siirtokunnissa, mailla, jotka saattoivat kuulua hänen perheellensä; on vaikea uskoa rauhaan, kun sotilaat kieltävät liikkumasta. Ariel Sharon oli viimeinen pisara, mutta vastuu on myös hallituksella, joka ei estänyt vierailua ja joka salli näin sotilaiden ampua ihmisjoukkoa kohti.
Vaikka vastustankin kaikkea väkivaltaa, israelilaisten väkivaltaisuuksia ei voida asettaa samalle tasolle palestiinalaisten väkivaltaisuuksien kanssa. Yhtäällä on valtio ja armeija, jotka yhdessä valtaavat maa-alueen vastoin kaikkia kansainvälisiä oikeuksia, ja toisaalla on nöyryytyksiin ja kärsimyksiin väsynyt kansa. Nyt ei ole kyse Hamasista, vaan tämä on sellaisen kansan kapina, joka on väsynyt sorretun osaan, tyytymätön johtajiinsa ja joka haluaa nyt päättää asioista. Tämä on niiden Israelin palestiinalaisten kapina, jotka osoittavat mieltään yhteishengessä veljiensä kanssa, mutta sen lisäksi he osoittavat mieltään saadakseen olla kansalaisia, joilla on täydet oikeudet ja joita ei Israelissa syrjitä.
Meidän pitää edistää väkivaltaisuuksien loppumista ja neuvotteluja: aseiden on vaiettava, israelilaissotilaiden on vetäydyttävä, on tehtävä kansainvälinen tutkimus Euroopan unionin läsnä ollessa, Palestiinan kansaa on suojeltava. Riittäisi, että Euroopan unionin ja YK ilmaisisivat selvästi, että pakolaisten paluuta koskevia YK:n päätöslauselmia sovelletaan aloittamalla päätöslauselmista 338, 242 ja 194. Tämä saisi jo itsessään aikaan voimakkaita reaktioita ja saattaisi muuttaa israelilaisten jo vahvan uskomuksen siitä, että he voivat aina toimia rangaistuksetta.
Israelin valtion oikeus olemassaoloon ja turvallisuuteen on meille hyvin tärkeä asia, samoin meille tärkeitä ovat israelilaiset, jotka tällä hetkellä yhdessä palestiinalaisten kanssa osoittavat mieltään ilmaisemalla, että miehitys ja nämä väkivaltaisuudet saavat luvan riittää. Mutta oikeudella Palestiinan valtioon ei ole sen vähäisempi merkitys. Uskon, että Eurooppa voi ja sen pitää saada tässä asiassa aikaan paljon, selkeästi ja tehokkaasti. On totta, että rauha saa tukea vuoropuhelusta, mutta se pitää tehdä oikeuksia kunnioittamalla ja tässä tapauksessa oikeuksia rikotaan. Israelilaiset eivät tee myönnytyksiä, ja meidän on tässä käytettävä oikeuttamme.

Solana
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, selkeästi ja kenties hieman tunnepitoisesti. Viimeisimpien saamieni raporttien mukaan pahoittelen, että joudun lähtemään parlamentista matkustaakseni välittömästi Pariisiin mielenosoittajat ovat vallanneet hallintorakennukset Belgradissa ja televisiokeskus on nyt opposition käsissä. Tilanne Belgradin keskustassa on poikkeuksellinen, ja hallituksen viimeiset hetket saattavat olla hyvin lähellä, kuten Ison-Britannian ulkoministeri kertoi.
Haluaisin pyytää parlamenttia tällä vakavalla hetkellä antamaan julkilausuman, joka tukee niitä urheita ihmisiä, jotka ovat tänään puolustaneet vapautta Belgradin kaduilla. Julkilausumassa pitäisi muistuttaa siitä tuesta, jota me eurooppalaiset vain muutamaa vuotta aiemmin annoimme eräiden toisten pääkaupunkien ihmisille, jotka myös taistelivat vapautensa puolesta.
Tämä on auttanut meitä Euroopan unionissa aloittamaan uuden prosessin, joka avaa ovia sellaisiin maihin, jotka historiallisista syistä eivät ole osa tätä instituutiota. Haluaisimme nähdä nämä maat parlamentissa mahdollisimman pian. Toivokaamme, että tämä hetki on totuuden hetki ja että vapaus koittaa pian Belgradin kaduilla.
Puheenjohtajavaltion taholta minut kutsuttiin takaisin Pariisiin ja minun pitää olla siellä mahdollisimman pian. Pyytäisin teiltä, että sallitte minun lähtevän välittömästi: toivon teidän ymmärtävän, että juuri nyt velvollisuuteni on yrittää Euroopan unionin puheenjohtajavaltion kanssa käydä käsiksi siihen monitahoiseen tilanteeseen, jonka tulemme kohtaamaan seuraavien tuntien aikana.(Suosionosoituksia)

Puhemies
Ymmärrämme hyvin, että teidän täytyy nyt lähteä täältä, korkea edustaja Solana, ja toivotamme teille menestystä. Kiitämme teitä juuri meille antamastanne erittäin tärkeästä lausumasta.
Haluaisin ehdottaa teille, hyvät kollegat, lyhyttä taukoa, jotta ryhmien puheenjohtajat ja ryhmät voisivat neuvotella ja jotta voisimme päättää, haluatteko, että annamme korkean edustajan ehdottaman julkilausuman.
Sopiiko tämä teille, vai haluatteko jatkaa keskustelua?
(Parlamentti ilmoittaa haluavansa jatkaa keskustelua.)
Jatkamme siis, ja harkitsemme ehdotusta tauon aikana.

Souchet
Arvoisa puhemies, viime päivien veriset yhteenotot Jerusalemissa, Gazan alueella, Länsirannalla ja Israelissa ovat erityisen vakavia siksi, että ne ovat aiheuttaneet paljon uhreja ja myös siksi, että ne ovat nostaneet uudelleen esiin Israelin valtion eristämispuheet, joita pidettiin jo vanhentuneina ja jotka ovat vaarallisen vastuuttomia.
Väkivalta, tuomittavat provosoinnit ja suhteettomat reaktiot, joista palestiinalaiset kärsivät, eivät saa kelvata tekosyyksi, jonka nojalla arvioitaisiin uudelleen molempien kansojen, israelilaisten ja palestiinalaisten, perusoikeutta niiden omaan kansalliseen valtioon. Jotkin täällä ja muualla annetut lausumat ovat tältä osin huolestuttavia. Ne eivät helpota neuvotteluja, päinvastoin.
Mutta viime päivien tapahtumat todistavat juuri sen, että rauhanprosessi on erittäin herkkä. Meidän täytyy tehdä kaikkemme nykyisen tulehtuneen tilanteen ratkaisemiseksi mahdollisimman pian. Se täytyy tehdä ainoalla asianmukaisella ja tehokkaalla tavalla, hallitusten välisellä menetelmällä, johon kuuluu täältä äsken poistuneen korkean edustajan toiminta.
Haluaisin tässä yhteydessä osoittaa kunnioitusta erityisesti Yhdysvaltojen, Ranskan ja Egyptin toteuttamille diplomaattisille toimille. Jerusalemin ja tarkemmin sanottuna Temppelivuoren tai moskeija-alueen vakavien ongelmien tärkein opetus on, että niin kauan kuin neuvotteluja Jerusalemista ja erityisesti pyhistä paikoista lykätään, ei kestävää rauhaa voida turvata. Meidän täytyy löytää ulospääsy vaarallisesta umpikujasta, jossa kumpikin osapuoli pitää mahdottomana, että toinen hallitsisi alueilla, jotka ovat myös sille pyhiä.
Neuvottelujen pitäisi näin ollen keskittyä herkimpien alueiden puolueettomuuteen, ja voisihan niissä palata ehdotukseen, jonka Palestiinan lakiasäätävän neuvoston puheenjohtaja Ahmed Qurie antoi täällä viime syyskuun 5. päivänä. Hän sanoi silloin, kuten muistatte, että Camp Davidin neuvottelujen epäonnistumisen takana olivat syvät erimielisyydet Jerusalemista, ja viitaten erityisesti turvallisuusneuvoston päätöslauselmaan 181 hän ehdotti seuraavaa: "Olemme yhtä mieltä siitä, että Jerusalem on kahdessa osassaan, läntisessä ja itäisessä, yhdistynyt Jerusalem, kansainvälinen Jerusalem, jotta tämä kaupunki ei olisi enää vain Israelin tai Palestiinan pääkaupunki vaan koko maailman pääkaupunki." Mielestäni tätä vaihtoehtoa pitäisi tutkia mahdollisimman pian, sillä niin kauan kuin Jerusalemin kiista pysyy jäissä, se aiheuttaa säännöllisesti yhteenottoja, jotka voivat kärjistyä samalla tavalla kuin murheelliset tapahtumat, joita parhaillaan todistamme.
Eurooppalaisten ja arvoisan puhemiehen voisi olla hyvä tarttua palloon, jonka Palestiinan lakiasäätävän neuvoston puheenjohtaja meille täällä heitti.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, keskustelin äsken eturivissä istuvan puheenjohtajan kanssa. En ole vielä ehtinyt keskustella tuolla ylhäällä istuvien kanssa, mutta meille sopii hyvin, että ilmaisette itse julkilausumassa parlamentin uskoakseni yhteisen tunteen serbikansaa kohtaan. Se on suorin menetelmä, ja toivomme, että viesti saavuttaa tuon kansan, joka taistelee sankarillisesti demokratian puolesta.

Puhemies
Kiitos tästä ehdotuksesta ja luottamuksesta, jäsen Barón Crespo.

e Gaulle
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on minuutti aikaa ilmaista kantani asiassa, jota olen seurannut läheltä jo vuodesta 1967. On selvää, ettei Israelin valtiolla ole, eikä ole koskaan ollutkaan, aikomustakaan neuvotella vakavasti Palestiinan kanssa ja myöntää sille täysivaltaisen ja itsenäisen valtion asemaa.
Israelin valtiolle tällä kytevällä konfliktilla on paljon etuja, ja se myös hyödyntää niitä. Tiettyjen israelilaisten johtajien uskottelemasta hyvästä tahdosta huolimatta mikään ei ole muuttunut palestiinalaisten kohdalla. Miehitettyjen alueiden asuttaminen vain kiihtyy. Palestiinan taloudellinen riippuvuus kasvaa. Pääsy muslimien pyhiin paikkoihin on yhä vaikeampaa. Palestiinan johtajat ovat itsekin umpikujassa.
Palestiinan johtajien pitäisi todellakin joko suostua siihen, että jatkuvissa neuvotteluissa, joita yleensä käydään Yhdysvaltojen suojissa, pönkitetään Israelin valtion laajentumispolitiikkaa, tai sitten heidän pitäisi luoda muiden muslimimaiden ja perinteisten ystäviensä kanssa uusi ja suotuisampi voimasuhde. Tämä uusi mahti vaatii muun muassa Palestiinan valtion välitöntä julistamista, öljyn käyttämistä aseena ja järjestelmällisempää turvautumista oikeutettuun puolustukseen.

Belder
Arvoisa puhemies, Lähi-idän rauhanprosessi on äärimmäisen hauras. Tällainen tilanne vaati hienotunteisuutta. Provokaatioita, kuten Ariel Sharonin toiminta, ei saa tapahtua. Väkivalta ei kuitenkaan ole oikeutettu reaktio provokaatioon, eikä varsinkaan kiihottaminen väkivaltaan. Jos Euroopan unioni haluaa toimia uskottavana osapuolena rauhanprosessissa, sekä provokaatiot että väkivaltaan kiihottaminen täytyy tuomita tiukasti. Ryhmäni on esittänyt kahta sen suuntaista tarkistusta päätöslauselmaan.
Ei ole oikein tuomita pelkästään Israelia, jos Palestiinan johto käyttää yhä väkivaltaa vaihtoehtona neuvotteluissa. On kauhistuttavaa, kun lapsia uhrataan taistelussa, joka pitää ratkaista neuvottelupöydässä. Jerusalemin asema on vaikea asia neuvotteluissa. Pyydän tätä parlamenttia noudattamaan Raamatun linjaa: rukoilkaamme rauhaa Jerusalemiin, jotta juutalaiset ja arabit voivat elää yhdessä rauhan vallitessa.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, koemme lähipäivinä sen, että Lähi-idän rauhaa koskeva unelma luhistuu. Kauhistuttavat kuvat siitä, miten suojaa etsiviä lapsia tapetaan ja aseistamattomia ihmisiä tulitetaan panssarivaunuista ja helikoptereista, antavat meille vain pienen mahdollisuuden kurkistaa siihen helvettiin, joka saattaisi olla edessä molemmilla kansoilla ja valtioilla, Israelilla ja Palestiinalla, mikäli kumpikaan ei piakkoin kykene tekemään rauhansopimusta ja toteuttamaan sitä. Sopimuksen aikaansaaminen on kaikkein tärkeintä tällä hetkellä, ei niinkään syyllisten etsiminen tai tuomitseminen. Euroopan unionin on tehtävä kaikkensa, jotta unionin toiminta palvelisi tätä tavoitetta kaikin mahdollisin tavoin.
En kuitenkaan suostu kuten minulta useaan kertaan on vaadittu ainoastaan sopusoinnun vuoksi luopumaan siitä, että puhun tämänpäiväisistä tapahtumista niiden oikeilla nimillä, enkä suostu esittämään molemmille osapuolille samoja vaatimuksia ikään kuin vihollisuuksia lietsovat teot ja väkivalta olisivat jakautuneet näiden osapuolten välillä täysin tasan. Vai pitäisikö minun vaatia Hamas-johtaja sheikki Yassinilta, että hän luopuisi mahdollisesta aikeestaan vierailla juutalaisten pyhäpäivänä itkumuurilla, mikä lietsoisi vihaa siellä rukoilevien juutalaisten keskuudessa? Pitäisikö minun ehkä vaatia Palestiinan armeijaa, että se vetäisi panssarivaununsa ja helikopterinsa pois Israelin kaupungeista ja kylistä ja ettei se ampuisi aseistautumattomia israelilaisia? Pitäisikö minun vielä vaatia Palestiinan armeijalta, etteivät he ampuisi pikkulapsia, jotka kyykkivät seinien vierillä ja etsivät suojaa tynnyrien takaa? Tämäntyyppiseen sopusointuun en suostu. Suostun kuitenkin vaatimaan kollegoiltani parlamentissa, että heillä olisi rohkeutta nimittää murhaa murhaksi ja tuomita vihan lietsonta vihan lietsontana, eikä kaunistella asiaa kuten ulkoministeri Albright sanoi nimittämällä vihan lietsomista etujen vastaiseksi toiminnaksi ainoastaan siitä syystä, että osapuoliin halutaan suhtautua tasapuolisesti. Tässä mielessä olen kiitollinen jäsen Lagendijkin erittäin selkeistä selityksistä.

Dupuis
Arvoisa puhemies, mielestäni tämän päätöslauselman teksti on loistava, se on täydellinen todistus siitä, ettei Eurooppa tule ikinä toimimaan rauhanvälittäjänä Israelin ja Palestiinan välillä. Tässä on jälleen kerran sekoitettu demokraattinen valtio, joka taistelee vaivalloisesti äärimmäisen vaikeaa tilannetta vastaan, ja Palestiinan keskeinen toimielin, joka, vaikkakin provosoituna, tarttuu ensimmäisen tilanteen tullen tuliaseisiin ampuakseen Israelin joukkoja kohti. Sama on toistunut taas tänään, ja juuri se estää ja on estänyt Eurooppaa kaikkina näinä vuosina toimimasta sovittelijana Lähi-idässä, minkä takia tehtävä jää yksin Yhdysvaltojen harteille.
Lopuksi Serbiasta, haluaisin sanoa jäsen Barónille, että hänen ryhmällään ja hänellä itsellään pitäisi olla edes sen verran häveliäisyyttä, etteivät he puhuisi tästä asiasta, kun koko edellisen vaalikauden ajan juuri heidän ryhmänsä esti viimeiseen asti kaikki toimet Miloeviæin asettamiseksi syytteeseen, ja jos mitään enemmistöä koskaan muodostui, sosialistiryhmä ei kuulunut siihen.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nähtyämme, mitä Belgradissa on viime aikoina tapahtunut, on luonnollisesti vaikeaa istua täällä rauhallisena ja pitää puheita, jotka on valmisteltu jo ennen näitä tapahtumia. Oikeastaan odotin tämänpäiväisten tapahtumien tapahtuvan jo viime maanantaina. Tiedämme kaikki, että väkijoukot ryntäsivät parlamenttirakennukseen, että armeijan tällä hetkellä täysin miehittämä televisiokeskus on vallattu, että Belgradin keskusta on nyt pullollaan armeijan ajoneuvoja ja poliiseja. Voimme vain toivoa, että kaikki ne ihmiset, jotka kätkeytyvät armeijan ja poliisin taakse kaikkihan ovat ihmisiä, joiden periaatteessa pitäisi palvella kansaa, eikä sellaista diktaattoria kuin Miloeviæ ymmärtävät tilanteen oikean laidan, eivätkä käy rauhanomaisten mielenosoittajien kimppuun.

Viime viikon maanantaista lähtien, jolloin demokraattinen herääminen tapahtui, Serbiassa on uskottu, että se palaisi pian eurooppalaisten maiden perheeseen. Syyskuun 24. päivän vaalitulokset tekevät nyt demokraattisesta muutoksesta mahdollisen. Haluaisin onnitella kaikkia, jotka ovat omalta osaltaan vaikuttaneet tähän. Haluaisin onnitella Serbian demokraattista oppositiota ja ennen kaikkea Serbian kansaa ja demokraattisen järjestön johtajaa, Kostunicaa. Uskon, että hän on henkilö, joka ymmärtää sekä serbejä että meidän toiveitamme ja jonka kanssa voimme keskustella myös mahdollisista toimista, joiden avulla Serbiaa yritettäisiin lähentää Euroopan kanssa.
Syyskuun 24. päivän jälkeen Miloeviæ ei voi enää vaatia huomiota vaaleilla valittuna vallanpitäjänä. Hänestä on nyt tullut kaikkien mielestä myös Serbian kansan mielestä selvästikin diktaattori, joka käyttää omassa maassaan kaikkia niitä julmia, rumia ja ihmisyyttä halveksuvia välineitä, jotka täyttävät kaikki diktatuurin merkit. Hän käyttää poliisin erikoisyksiköitä, likaisia temppuja ja petoksia sekä puolilaillisia menettelytapoja, joiden avulla hän yrittää salata sen tosiasian, ettei kansa enää siedä häntä.
Vuosikausia hänen onnistui pettää oman maansa ihmisiä propagandakoneistonsa avulla ja painostamalla tiedotusvälineitä raa´asti. Valitettavasti hänen onnistui luoda myös useille länsimaisille ihmisille vääränlainen kuva todellisuudesta. Tämä on nyt lopullisesti ohitse. Ihmiset Serbiassa ovat ilmaisseet tahtonsa demokraattisissa vaaleissa, ja he näkevät selvästi, ettei Miloeviæ noudata kansan tahtoa, vaan että hän aikoo yksin pitää kiinni vallastaan ja ihmisyyttä loukkaavasta hallituksestaan. Siksi meidän on tuettava serbejä heidän pyrkimyksessään saavuttaa vapaus.
Ne, jotka ovat osallistuneet jo vuosien ajan pyrkimyksiin saavuttaa rauha Etelä-Euroopassa, ja ne, jotka tuntevat seudun tilanteen, tietävät, kuinka vaikeaa taistelu autoritaarista vallanpitäjää ja tyranniaa vastaan useimmissa näistä maista oli ja kuinka vaikeaa se osittain yhä on. Usein olemme odottaneet vastuuhenkilöiltä liikaa tai olemme lähestyneet heitä esittämällä omia näkemyksiämme ja tarkastelutapojamme, jotka eivät lainkaan sovi heidän perinteisiinsä eivätkä ole yhteensopivia heidän maailmannäkemyksensä kanssa, vaikka sellaisia piirteitä heidän ajattelutavassaan oikeastaan ei voisi olettaa olevankaan.
Tästä syystä haluaisin sanoa nyt selvästi, että meillä on pian Serbiassa uudet poliittiset keskustelukumppanit, jotka osittain kokemattomuuden vuoksi, osittain mainittujen kulttuurierojen tai yhteiskunnan rakenteellisten erojen vuoksi eivät pysty heti tai ehkeivät ainakaan täysin ymmärtämään meitä. Haluaisin varoittaa jo nyt tulkitsemasta tällaisia mahdollisesti esiintyviä alkuvaikeuksia kun pidetään yhteyttä juuri valittuihin presidentteihin merkiksi siitä, että meidän ja Serbian demokratian kannattajien välillä olisi ylitsepääsemättömiä eroja. Niitä ei ole. Voimme auttaa Serbiaa sen tiellä kohti Euroopan unionia.
Mikäli todella haluamme saada vauhtia vakautussopimuksen täytäntöönpanoon Serbiassa nyt edessä olevan vallanvaihdoksen jälkeen ja mikäli haluamme nyt lopultakin hyvin nopeasti toteuttaa niin sanotut "quick start" -paketit eli jälleenrakennuksen aloittamiseen tarkoitetut avustuspaketit, meidän on tehtävä muutakin kuin pidettävä puheita. Siksi vaadinkin komissiota ja neuvostoa nyt lopultakin antamaan jonkinlaisen signaalin ja purkamaan pakotteet ainakin osittain. Sillä näiden pakotteiden vuoksi 200 000 ihmistä Serbiassa on rikastunut tai heistä on tullut entistä rikkaampia ja 10 miljoonaa ihmistä on köyhtynyt tai heistä on tullut entistä köyhempiä. Pyydän teitä, että auttaisitte näitä ihmisiä, yhdessä Kostunican kanssa, saamaan edes pienen toivonkipinän siitä, että me kaikki voimme luottaa Serbian parempaan tulevaisuuteen.
(Suosionosoituksia)

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, suhtaudumme erittäin myönteisesti siihen tietoon, että Jugoslavian kansa erityisesti Belgradissa, mutta myös muissa kaupungeissa, otti kohtalon omiin käsiinsä ja sai aikaan nyt nähdyt tapahtumat. Siitä huolimatta iloomme sekoittuu hieman pelkoa, nimittäin pelkoa siitä, että näiden tapahtumien seurauksena saattaa olla verenvuodatusta ja etteivät kaikki tahot halua tai voi hyväksyä kansan ääntä, valtaa ja voimaa.
Tästä syystä on ryhdyttävä kaikkiin toimiin verenvuodatuksen estämiseksi, sillä kansalaissota Jugoslaviassa tai Serbiassa olisi todellinen katastrofi! Jäsen Dupuis, olette käyttänyt tätä todella historiallista hetkeä väärin ryhtymällä poliittiseen kansankiihotukseen. Mutta sanon teille erittäin selkeästi seuraavaa: puolueryhmäni ja minä itse puolustamme yksiselitteisesti sitä, että Miloeviæ saadaan Haagin tuomioistuimen eteen tuomittavaksi ja että hänet tuomitaan hänen tekojensa mukaisesti. Se on ollut aina meidän tavoitteemme, mutta meillä on vielä korkeampikin tavoite, nimittäin verenvuodatuksen estäminen. Aiomme omasta puolestamme käyttää kaikkia mahdollisia keinoja, jotta tältä uhkaavalta verenvuodatukselta vältyttäisiin. Komissio ja neuvosto tulevat tekemään oman osuutensa tämän asian puolesta. Verenvuodatuksen välttäminen onkin kaikkein tärkein asia, jota Jugoslaviassa tällä hetkellä on käsiteltävä; tähän olemme aina pyrkineet.
Emme aio tehdä Serbian kansasta ylevien ja moraalisten tavoitteenasettelujemme uhria, sillä se saattaisi merkitä jopa tuhansien ihmisten kuolemaa Serbiassa ja Jugoslaviassa. Toiseksi: tilanteemme on erittäin vaikea, ja myös siksi toivomme, että Jugoslaviassa ja Serbiassa tapahtuisi muutoksia nopeasti, sillä Montenegron tai Kosovon tilanne ei ole tällä hetkellä yksinkertainen. Myös tästä haluaisin sanoa selkeästi: olemme tukeneet sekä Kosovon että Montenegron kansalaisten pyrkimyksiä puolustautua Miloeviæin julmaa väkivaltaa vastaan, mutta emme missään tapauksessa kannata sitä käsitystä, että valtioiden pitäisi olla etnisesti puhtaita. Kosovon on joka tapauksessa oltava itsenäinen, ja Montenegron on joka tapauksessa oltava itsenäinen, mutta mikäli näin tapahtuu, Serbian asema joka tapauksessa heikentyy.
Kuten ennenkin, tavoitteemme on, että ja kannatan tätä tavoitetta olisi olemassa uusi Jugoslavia, joka koostuisi autonomisista valtioista, Kosovosta ja Montenegrosta. Tavoitteemme ei kuitenkaan ole, että nyt saavutettu valtio hajoaisi uudelleen tai että syntyisi uusia kiistoja, uusia yhteenottoja tai uusia väkivaltaisuuksia. Sitä vastoin tavoitteemme on, että syntyisi uusi Jugoslavia, jossa kansat haluaisivat elää vapaaehtoisesti, eivätkä painostuksen takia tai väkivallan uhan vuoksi. Kansat haluaisivat elää tässä valtiossa siitä syystä, että ne olisivat vakuuttuneita liittovaltion syntymisen mahdollisuudesta, liittovaltion, jolla olisi demokraattinen tulevaisuus ja uudet johtajat ja jonka vallasta Miloeviæ olisi erotettu milloin se sitten tapahtuukin. Miloeviæin erottamisen täytyy tapahtua siten, että hänet asetetaan tuomittavaksi Haagin tuomioistuimeen, sillä haluamme, että oikeudenmukaisuus toteutuu, mutta oikeudenmukaisuuden täytyy toteutua rauhanomaisesti.

Duff
Arvoisa puhemies, huolimatta siitä, että Miloeviæ pyristelee vastaan, olemme luultavasti todistamassa hänen viimeisiä vallan hetkiään. Sitä valtaa hän on käyttänyt säälimättömästi hyväkseen, ja nyt hän yrittää petkuttaa demokratiaa. Olemme varmoja, että Miloeviæin valta kukistetaan, mahdollisesti jo tänä iltana, mutta joka tapauksessa pian. Se, mitä näemme CNN-kanavalla merkitsee enemmän kuin vain Miloeviæin vallan kukistumista. Se on eurooppalaisten hirmuhallitsijoiden synkän, 1900-luvun ajan jatkuneen vallanperimyksen loppu. Serbia kärsii fasismin viimeisistä pistoksista unionimme reunamilla. Riemuitsemme kaikki, kun tämä kärsimys on ohitse.
Tämän draaman päätyttyä parlamentin velvollisuutena on yhdistyneen ja vapaan Euroopan vertauskuvana tukea Jugoslavian parlamentin ulkopuolella olevia väkijoukkoja ja auttaa Kostunicaa saamaan valtuudet maansa johtamiseen ja auttaa häntä käyttämään näitä valtuuksia. (Suosionosoituksia)

Lagendijk
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, on hieman outoa puhua täällä Serbiasta, kun tällä hetkellä Serbian parlamentti on tulessa ja sadattuhannet ihmiset ovat kaduilla. Yritän kuitenkin selittää, miksi suhtaudun tällä hetkellä myönteisesti ja optimistisesti sen tulokseen. Tämä tapahtuu luonnollisesti satojentuhansien ihmisten - puhutaan jopa miljoonasta ihmisestä - laajalla tuella. Nämä ihmiset ovat nyt valmiit ottamaan riskin ja ovat valmiit tukemaan oppositiota, auttamaan Kotunicaa vastoin Miloeviæin tahtoa. Poliisin roolista on saatujen tuoreimpien tietojen perusteella ollut jo pitkään selvää, että poliisi on epäröinyt, pitäisikö sen enää tukea valtakoneistoa, ja ensimmäiset tiedot näyttävät osoittavan, että poliisi on valinnut mielenosoittajien puolen. Tuoreimpien tietojen mukaan sama saattaa tapahtua armeijassa. On myös tosiasia, että valtion television ja radion johtaja on eronnut. Tämän vuoksi oletan, että televisio ja radio eivät halua enää toimia Miloeviæin valtakoneiston jatkeena ja äänitorvena.
Sitten kaksi reunahuomautusta tulevaisuudesta. Kannatan lämpimästi Doris Pacin ehdotusta ja vetoomusta siitä, että pakotteiden purkamisesta pitäisi päättää mahdollisimman pikaisesti, koska niillä on saatu aikaan paljon enemmän pahaa kuin hyvää. Haluan myös sanoa, että - tämä on oikeastaan vetoomus neuvostolle, mutta sanon tämän nyt komissiolle ja meille itsellemme - meidän ei pidä pelkästään esittää kauniita julistuksia tuesta, jota haluamme pian antaa Serbialle, vaan meidän täytyy myös järjestää liikkumavaraa omaan Euroopan unionin talousarvioomme, jotta emme joudu pian toteamaan, että voimme auttaa Serbiaa ainoastaan siirtämällä pois rahaa muista Balkanilla tuettavista hankkeista.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin tehdä ehdotuksen siitä, että mahdollisimman pian ja heti kun Jugoslaviassa on muodostettu uusi hallitus, parlamentin valtuuskunta matkustaisi paikan päälle tekemään Jugoslavian uuden hallituksen kanssa suunnitelmia uuden Serbian rakentamisesta.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, tiedustelen, miten voisimme auttaa kansanvaltaista Jugoslaviaa muodostumaan sellaiseksi kuin toivomme tai sellaiseksi kuin se nyt on. Ryhmämme luottaa puhemieheemme ja yksimieliseen julkilausumaan, jonka hän on antanut. Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, tarvitaan kuitenkin jotakin muutakin kuin kauniita sanoja. Älkää sanoko yleisesti: "Serbia kuuluu Eurooppaan." Tämän asian olette muuten huomanneet vasta aivan äskettäin. Puhumme Jugoslaviasta, arvoisa puhemies, emmekä auta Kostunicaa vihjaamalla esimerkiksi Montenegron eroamiseen. Jotta emme jäisi kauniiden sanojen vangiksi, onko teidän tarkoitus ehdottaa niin nopeasti kuin mahdollista, että demokraattinen Jugoslavia otetaan sittenkin Euroopan unionin ehdokasvaltioiden listalle? Me ainakin toivomme sitä.

Belder
Arvoisa puhemies, meidän ei kannata olla yllättyneitä Slobodan Miloeviæin uusimmasta vaalipetoksesta, vaaliteknisestä tempusta, joka jälleen tarpeettomasti muistuttaa todella huonosta poliittisesta maineesta. Juuri tämä kivenkova asenne saa samalla pelkäämään pahinta, ja tämänhetkiset tapahtumat korostavat sanoja, jotka merkitsin muistiin pari tuntia sitten. Siirtyykö Jugoslavian presidentti tosiaan ilman verenvuodatusta syrjään haastajansa ja hyvin todennäköisesti laillisesti valitun seuraajansa Vojislav Kostunican tieltä? Tämä on ahdistava kysymys.
Länsimaailma olisi serbiväestön kanssa enemmän kuin iloinen Belgradin vallanvaihdosta. Helpotukseen ei saa kuitenkaan liittyä vaarallista huolettomuutta. Eri tahot kyseiseltä alueelta varoittavat tästä Euroopan unionia ja Yhdysvaltoja. Ne pitävät Kotunicaa mielipiteiltään yhtä suurena suurserbialaisena nationalistina kuin Miloeviæia kaikkine seurauksineen montenegrolaisille ja kosovolaisille.
Lyhyesti sanottuna, jos Kotunica ottaa Miloeviæin paikan, silloin lännen suositeltava apu on tehtävä tiukasti riippuvaiseksi hänen konkreettisista pyrkimyksistään tehdä Serbiasta ja vastaavasti Jugoslaviasta oikeusvaltio.

Poettering
Arvoisa puhemies, epäröin käyttää puheenvuoroani, sillä näin lehdistöavustajanne antavan teille juuri jotain, ja ajattelin, että te ehkä juuri saitte viimeisimmän tiedotteen. Ellei näin ole, olisin teille kiitollinen, jos sallitte minun lukea pikaisesti seuraavan, Saksan uutistoimiston klo 17.35 antaman tiedotteen. Siinä sanotaan näin: useat kymmenet poliisin erikoisjoukkojen jäsenet ovat siirtyneet Belgradin mielenosoittajien puolelle. Kaikki poliisit, joiden piti suojella valtion televisiorakennusta hallitusta vastustavien joukkojen hyökkäyksiltä, ovat tiedotteen mukaan riisuneet taisteluvarustuksensa. Sen jälkeen he ovat liittyneet mielenosoittajien riveihin. Tiedot on välittänyt puolalainen radioasema Radio Index. Lisäksi tiedotteessa kerrotaan, että vähintään yksi keskikaupungin poliisiasemista on yhtynyt protesteihin. Tämä tiedote annettiin klo 17.35.

Oostlander
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on selvää, että elämme tänään parlamentissa mahdollisesti historiallista päivää. Totalitaarisen diktatuurin viimeiset tukipilarit Euroopassa mahdollisesti romahtavat nyt. On luonnollisesti vaikeaa tässä yhteydessä nyt määritellä, kuinka kauan Serbian kansan täytyy vielä jatkaa taistelua, ennen kuin Miloeviæ on tosiaan kukistettu. Toiminnan yksimielisyys on osoittautunut erityisen tärkeäksi, ja siitä tulee lähipäivinä ja -viikkoina vieläkin tärkeämpää. Tämä tarkoittaa samalla, että Euroopan unionilla täytyy olla hyvin selkeä ja yksimielinen kanta. Tässä yhteydessä olen hyvin pahoillani siitä, että Alankomaiden ulkoministeri, jonka kannan onneksi lähes kaikki parlamentin alahuoneen puolueet ovat hylänneet, on yhtäkkiä ottanut kannan, joka on Euroopan unionin yhtenäisyyden ja Serbian opposition toiveiden vastainen. Mielestäni hän osoittaa tällä vakavuuden puutetta ja toimii loukkaavasti sekä osoittaa liikaa halua profiloitua asiassa, jossa saattaa olla kysymys ihmishengistä. Mielestäni tällä hetkellä on myös tärkeää ymmärtää, miltä pohjalta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja neuvoston täytyy määritellä kantansa. Se tapahtuu tärkeimmän yhteisen tekijän pohjalta tai neuvoston suuren enemmistön pohjalta, joka varmaankin saadaan aikaan tässä asiassa.
Unionin yhtenäisyyden lisäksi on tietenkin kysymys myös sen tosiasiallisesta tunnustamisesta, että Kostunica on voittanut presidentinvaalit. Minua kiinnostaa, suunnitteleeko komission jäsen tässä asiassa jo toimia, jotta voitaisiin näyttää, että pidämme Kostunicaa tosiaankin Serbian kansan laillisesti valittuna edustajana ja kumppanina, jonka kanssa Euroopan unioni on tästä päivästä lähtien tekemisissä.
On luonnollisesti vaikeaa puhua talousarvioista jo nyt. Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja selitti juuri tätä asiaa, mutta me voimme poistaa valikoivasti pakotteita signaalina Serbian äänestäjien enemmistölle. Tämä kiinnostaa myös naapurimaita erityisen paljon. Toivon, että neuvosto ryhtyy pikaisesti selkeisiin toimiin tässä asiassa yhdessä komission kanssa.
Ei ole helppoa tarkastella Serbian tulevaisuutta. Oikeusvaltio ja demokratia eivät ala automaattisesti kukoistaa muutoksen jälkeen, kuten olemme nähneet kaikkialla Keski-Euroopassa. Nationalismi ei katoa automaattisesti, kun löydetään demokraattisesti valittu presidentti. Meidän täytyy siis järkevästi ja määrätietoisesti luoda pelinavauksia kehitykselle, joka tuo Serbian Eurooppaan myös moraalisesti ja poliittisesti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Olen ottanut vastaan kolme päätöslauselmaesitystä, jotka on jätetty työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Äänestys toimitetaan hetken kuluttua.

ÄÄNESTYKSET
 Lähi-idän tilanteesta


(Parlamentti hyväksyi yhteisen päätöslauselman.) ÄÄNESTYSSELITYKSET
Caudron (PSE). (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Israelin ystävänä selitän tänä iltana, miksi äänestin yhteisen päätöslauselman puolesta. Vaikka pahoittelenkin joidenkin sanamuotojen epätarkkuutta, ja vaikka en hyväksy sitä, ettei asiakirjassa mainita erittäin monia palestiinalaisryhmiä, jotka tekevät ja tulevat tekemään kaikkensa tuhotakseen Israelin valtion ja israelilaiset väkivallalla ja sodalla, niin ystävyyteni israelilaisia kohtaan saa minut vetoamaan heihin, että he lopettaisivat lapsiin kohdistuvat aseelliset iskut. Ystävyyteni Israelia kohtaan ja kunnioitukseni palestiinalaisia kohtaan saa minut myös vetoamaan niihin, jotta he tekisivät kaikkensa rauhan saavuttamiseksi, vaikka se vaatisi raskaita uhrauksia molemmilta osapuolilta. Heidän turvallisuutensa ja olemassaolonsa lyhyellä ja pitkällä aikavälillä riippuu siitä samoin kuin tällä hetkellä todennäköisesti koko maailman rauha.

Beysen
Arvoisa puhemies, jos sallitte, haluaisin antaa selityksen niistä syistä, miksi äänestin tyhjää äänestettäessä Lähi-itää koskevasta päätöslauselmasta. Mielestäni näin herkissä asioissa kuin tämä epäilemättä on, täytyy pitää etusijalla diplomaattista asennetta, ja mitä tulee erityisesti 4 kohdan sisältöön, se ei mielestäni vastaa tasapainoisen päätöslauselman normeja. Erityisesti tutkintavaliokunnankin osalta haluaisin painottaa, että täytyy olla kysymys kansainvälisesti kokoonpannusta tutkintavaliokunnasta ja että tämän tutkintavaliokunnan toimivalta täytyy määritellä selkeästi.

Posselt
Arvoisa puhemies, saksankielisissä, ajankohtaisia asioita koskevissa asiakirjoissa en tiedä, onko muissa kieliversioissa sama puute on sellainen ongelma, että niistä löytyvät ainoastaan GUE-ryhmän tarkistukset, muttei ainuttakaan päätöslauselmaesitystä eikä yhteisiä tekstejä. Tämä on vakava virhe. Ellen olisi saanut tietoja kollega Langenhagenilta, joka on laivanrakennuksen ja merenkulun turvallisuuden erittäin hyvä asiantuntija, en tietäisi nyt, mistä minun pitäisi äänestää. Pyydän teitä ystävällisesti huolehtimaan siitä, ettei tällaista enää tapahdu.

Puhemiehen julkilausuma Jugoslaviasta
Puhemies
Serbian kansa on ottanut kohtalonsa omiin käsiinsä. Euroopan parlamentti haluaa ilmaista sille täyden solidaarisuutensa tällä historiallisella hetkellä, kun tyrannia horjuu ja demokratia juhlii.
Tällä hetkellä kaduilla olevat miljoonat serbit ansaitsevat meidän ihailumme poliittisesta rohkeudestaan. Toiveemme on, että myös kaikki poliisijoukot liittyvät heihin.
Euroopan unioni ja erityisesti Euroopan parlamentti tekevät kaikkensa auttaakseen osaltaan demokraattisen prosessin palauttamisessa.
Tässä yhteydessä pyydämme erityisesti, että pakotteet poistetaan ja että Euroopan unioni valmistelee solidaarisia toimia vapaan Jugoslavian hyväksi.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

