

Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat 15. ja 16. joulukuuta Brysselissä kokoontuvan Eurooppa-neuvoston valmistelusta kehitysstrategia mukaan lukien.
Toivotamme näin ollen tervetulleeksi komission puheenjohtajan Barroson. Valitettavasti yhtään neuvoston jäsentä ei vielä ole paikalla. He ovat varmaan lopettelemassa Yhdistyneen kuningaskunnan uuden ehdotuksen valmisteluja. 
Graham Watson (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan käyttää työjärjestyspuheenvuoron antaakseni puheenjohtajavaltiolle mahdollisuuden pyytää tämän keskustelun siirtämistä iltapäivään. Ymmärtääkseni neuvoston puheenjohtaja, Eurooppa-asiain ministeri, aikoi olla läsnä täällä tänä aamuna keskustellakseen puheenjohtajavaltion valmisteluista, mutta ei aikonut paljastaa talousarvioehdotuksiaan ennen iltapäivää. Meillä on ollut suuri ilo keskustella ahkerimman ja älykkäimmän täällä koskaan käyneen Eurooppa-asiain ministerin kanssa. Minusta jonkinlaiseen varjonyrkkeilyyn ryhtyminen, kun emme tunne ehdotuksia, vaikuttaa todella naurettavalta ja ajanhaaskaukselta.
Neuvoston puheenjohtajavaltio ei ole täällä edustettuna esittääkseen tämän pyynnön. Toivon sen olevan täällä myöhemmin. Arvoisa puhemies, toivon teidän pyytävän puheenjohtajavaltiolta vakuutuksen siitä, että se käy kanssamme asianmukaista keskustelua ja esittelee, mitä se aikoo esittää neuvostolle talousarvioehdotuksena. 
Puhemies.
   Kiitos, jäsen Watson. Tällä hetkellä emme voi nyrkkeillä edes varjoa vastaan, vaan tyhjässä, sillä neuvoston edustaja ei ole vielä täällä. Minulle on kuitenkin kerrottu, että hän on matkalla tänne ja että liikenteessä on ongelmia. Oletan hänen näin ollen saapuvan muutaman minuutin kuluessa.
Mitä tulee pyyntöönne, että neuvosto viittaisi puheenvuorossaan uuteen ehdotukseen, jonka se ilmeisesti julkistaa tänään, minun on kerrottava, että pyysin eilen puheenjohtajakauden päättäjäislounaalla puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa tekemään näin, sillä parlamentista vaikuttaisi oudolta, ettei tänään julkistettavaa uutta ehdotusta käsiteltäisi tässä keskustelussa, sillä se on varmasti pikemminkin muodollinen keskustelu.
En saanut takeita tästä, mutta olin havaitsevinani sellaista ymmärrystä, jonka uskoisin käytännössä johtavan vähintään esimakuun siitä, mitä puheenjohtajavaltio aikoo sanoa myöhemmin. Jos näin ei käy, katson todellakin, että parlamentilla on hyvä syy tuntea itsensä aliarvostetuksi.
Hyvä jäsen Watson, en myöskään katso, että meidän olisi keskeytettävä istunto nyt, sillä tiedän ministerin saapuvan pian. Toivon, että terve järki sekä huumorintaju, josta britit ovat niin ylpeitä, auttavat heitä puheenvuorossaan ja että he voivat kertoa meille, mitä myöhemmin tapahtuu. 
José Manuel Barroso,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minun ei tarvitse vakuuttaa teille, että huominen Eurooppa-neuvoston kokous on ratkaiseva vaihe Euroopan unionille.
Määritimme Hampton Courtissa välittömät puutteet; nyt on löydettävä keinot näiden puutteiden korjaamiseksi, ja tämä on haaste rahoitusnäkymille. Palaan rahoitusnäkymiin hetken kuluttua, mutta sallinette minun ensin lausua pari sanaa muista merkittävistä Eurooppa-neuvoston kokouksessa käsiteltävistä aiheista.
Keskustelimme Hampton Courtissa tavasta, jolla Euroopan unioni voi valmistautua globalisaatioon. Pääsimme sopuun töiden käynnistämisestä monilla aloilla, erityisesti tutkimuksen, korkeakoulujen, väestötieteen, energian, maahanmuuton, turvallisuuden ja ulkosuhteiden aloilla. Epävirallisen huippukokouksen jälkeen raportoin Eurooppa-neuvostolle meneillään olevista töistä. Tässä yhteydessä haluan kiinnittää huomionne joihinkin avainkysymyksiin.
Komissio hyväksyi eilen kestävää kehitystä koskevan strategiansa viimeiset tarkistukset. Tavoitteena on nostaa strategian kunnianhimoista tasoa valvomalla sen täytäntöönpanon tehokkuutta. Tärkeimmät osatekijät ovat seuraavat: on valvottava, että kaikessa yhteisön politiikassa noudatetaan kestävän kehityksen periaatteita; on sitouduttava tiukasti tavoitteiden toteuttamiseen järjestämällä toimielinten säännölliset tapaamiset, joissa seurataan edistymistä ja tarkastellaan jäsenvaltioiden käytäntöjä; on otettava entistä järjestelmällisemmin mukaan kestävän kehityksen pääasialliset toimijat, ei pelkästään toimielimiä, vaan myös yritysmaailma, jolta edellytetään voimakkaita pyrkimyksiä, ja luonnollisesti myös alue- ja paikallisviranomaiset.
Komissio tekee tiivistä yhteistyötä parlamentin ja neuvoston kanssa valmistellakseen tätä merkittävää vaihetta mahdollisimman hyvin. Voitte luottaa henkilökohtaiseen sitoutumiseeni sekä koko kollegion sitoutumiseen. Tässä yhteydessä Montrealin konferenssin onnistuminen on erinomainen uutinen. Se osoittaa, että Euroopan komission ja Euroopan unionin johtoasema ilmastonmuutosten alalla on kantanut hedelmää.
Tästä pääsen käsittelemään kasvua ja työllisyyttä uuden Lissabonin strategian yhteydessä. Komissio toteaa tyytyväisenä, että kasvua ja työllisyyttä koskeva uudistettu strategia on nyt hienosti käynnissä. Laaditut kansalliset ohjelmat osoittavat, että jäsenvaltiot ovat ottamassa käyttöön Lissabonin strategian uuden hallintojärjestelmän.
Omalta osaltani haluan nyt tuoda esille seuraavat seikat: epävirallisessa huippukokouksessa määrittämämme taloudelliset puutteet ja jäsenvaltioiden kansallisissa ohjelmissaan määrittämät taloudelliset puutteet ovat luonnollisesti tiiviissä yhteydessä toisiinsa. Komissio kantaa täysimääräisesti vastuunsa ja selittää selkeästi mutta rakentavasti tammikuun raportissaan, mitkä ovat kansallisten ohjelmien heikkoja ja vahvoja kohtia. Komissio huolehtii myös siitä, että hyvät ajatukset ja käytännöt, joita kaikki voisivat hyödyntää, tulevat esiin.
Toinen tärkeä ja hyvin ajankohtainen asia on maahanmuutto. Komissio edistää määrätietoisesti horisontaalisen lähestymistavan kehittämistä maahanmuuttoasioihin. Lähestymistapaan kuuluu maahanmuuton tarkasteleminen vaurauden, solidaarisuuden ja turvallisuuden kannalta Euroopan unionissa, ja näin tehdään tiiviissä yhteistyössä kyseisten kolmansien maiden kanssa. Tässä hengessä laaditaan tiedonanto laillista maahanmuuttoa koskevasta toimintaohjelmasta, josta komissio keskustelee kollegiona ensi viikolla.
Komissio on myös tyytyväinen laaja-alaiseen strategiaan terrorismin torjumiseksi, joka tulevan Eurooppa-neuvoston on määrä laatia. Komission hiljattain ehdottamat välineet, jotka koskevat tietojen vaihtoa, tietokantojen yhteentoimivuutta tai kriittisen infrastruktuurin suojelua, olisi hyväksyttävä ja otettava käyttöön mahdollisimman pian. Tarvitsemme näitä välineitä epätoivoisesti vahvistaaksemme toimintamme tehokkuutta. Tämä on jälleen kerran ala, jolla on olemassa selkeä eurooppalainen lisäarvo, kun sitä tarkastellaan sen panoksen kannalta, jonka EU voi tarjota kansallisen tason toimien lisäksi.
Lopuksi olen hyvin iloinen siitä, että kolme toimielintä ovat yhtä mieltä komission aloitteesta, joka koskee eurooppalaista konsensusta kehitysyhteistyöpolitiikassa. Kuten tiedätte, konsensus on – toivoaksemme – myös Eurooppa-neuvoston päätelmien aiheena. Ensimmäistä kertaa 50 vuoden kehitysyhteistyön aikana eurooppalainen konsensus kehitysyhteistyöpolitiikassa määrittää yhteiset arvot, periaatteet, tavoitteet ja resurssit, joiden on määrä poistaa köyhyyttä.
Euroopan parlamentin hyväksyessä päätöslauselman Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevasta lausunnosta konsensuksesta tulee aidosti kolmikantainen lausunto kehitysyhteistyöstä. Tänään painamme sinetin sopimukseen kehitysyhteistyön edistämisestä. Nyt meidän on täytettävä lupauksemme lisärahoista ja sovellettava niitä todellisessa maailmassa erityisellä tavalla. Komissio muistuttaa aktiivisesti jäsenvaltioita, jotta nämä noudattaisivat sitoumuksiaan. Emme ole antaneet näitä lupauksiamme vain toisillemme, vaan myös Yhdistyneissä Kansakunnissa. Olemme jälleen kerran eurooppalaisina ylpeitä puolustaessamme tätä asiaa kansainvälisellä tasolla, mutta meidän on myös muutettava kunnianhimoiset tavoitteet ja sitoumukset käytännön toimenpiteiksi.
Aion nyt puhua teille Eurooppa-neuvoston kohokohdasta: rahoitusnäkymistä. 
Kuten tiedätte, ryhdyn puhumaan englanniksi, kun käsittelen rahoitusta! Olen tehnyt näin viime kuukauden ajan, joten jatkan nyt englanniksi.
Me tiedämme kaikki, mistä on kyse tällä viikolla. Tämä on Euroopan unionin mahdollisuus osoittaa kansalaisilleen, että se kykenee tekemään päätöksiä vaikeista aiheista, että se kykenee vastaamaan kansalaisten odotuksiin ja että se pysyy uskollisena arvoilleen. Komissio on esitellyt ajatuksensa. Parlamentti on tehnyt samoin. Nyt odotamme neuvostoa. Pienikin viivästys aiheuttaa politiikkamme täytäntöönpanon viivästymisen. Viivästynyt politiikka on kiistettyä politiikkaa. Tiedän, että on olemassa muita teknisiä vaihtoehtoja meneillään olevien ohjelmien pitämiseksi käynnissä, mutta meidän on oltava rehellisiä: ne ovat vain väliaikaisia toimenpiteitä. Tämän päivän EU tarvitsee uusille ensisijaisille tavoitteilleen entistä suuremman varmuuden ja kunnianhimoa.
Komissio tekee tehtävänsä. Saadakseni umpikujassa olleet neuvottelut jälleen käyntiin lokakuussa esitin viisi ehdotustamme, jotka auttoivat käynnistämään keskustelut. Maanantaina esitin pääministeri Blairille ja muille kansallisille johtajille sekä tämän parlamentin puhemiehelle periaatteet ja 12 erityistä ehdotusta, jotta tällä viikolla voidaan saada aikaan uskoakseni kunnianhimoinen ja tasapuolinen sopimus rahoitusnäkymistä. Olen iloinen kannatuksesta, jota täällä parlamentissa ja jäsenvaltioissa on osoitettu komission kannalle. Haluan tänään esittää, mihin Eurooppa-neuvoston olisi tulevina päivinä kiinnitettävä huomionsa.
Me tarvitsemme kunnianhimoista unionia. Hampton Courtin huippukokous osoitti edessämme olevien haasteiden laajuuden sekä Euroopan unionin tehtävän haasteisiin vastaamisessa. Meidän on kuitenkin oltava johdonmukaisia. Nyt kun tavoitteet on määritelty, jäsenvaltioiden on keksittävä keinot niiden saavuttamiseksi. Laajentumisen tukemiseksi tarvitsemme investointeja, uudistusten ja nykyaikaistamisen tukemiseksi tarvitsemme investointeja, kaupan vapauttamiseen tarvitsemme investointeja. Kunnianhimoisia tavoitteita ei toteuteta julkilausumin ja mahtipontisin julistuksin. Se edellyttää toimintaa. Ja toiminta taas edellyttää keinoja ja välineitä.
Unionin uskottavuus kärsii pahasti, kun eräät eivät osoita rahoja sinne, missä niitä tarvitaan. Nykyaikaisessa talousarviossa on tunnustettava laajentuneen unionin tosiseikat, joten sen on tuettava kasvua ja koheesiopolitiikan on keskityttävä kilpailukykyyn. Sen on tuettava eurooppalaisia globalisaatioon, maahanmuuttoon ja turvallisuusuhkiin mukautumisessa. Siinä on vältettävä viimeaikaisten uudistusten kumoamista, kuten siirtymistä maaseudun kehittämiseen maatalouden alalla, eikä siinä pidä ylenkatsoa olennaista tehtäväämme luoda uudet yhteydet kansalaisiin. Rahoitusnäkymien otsake 3b ei ole vapaaehtoinen lisä, vaan sillä on aivan keskeinen merkitys unionin toiminnalle.
Tiukalla talousarviolla on toinenkin välitön seuraus. Sen vuoksi on entistäkin tärkeämpää, että jokainen euro käytetään mahdollisimman tehokkaasti, ja seitsemän vuotta on pitkä aika. Meidän ei pidä sulkea ovea järkeviltä mukautuksilta tulevaisuudessa. Alkuperäisten ehdotustemme suhteen parlamentin päätöslauselmassa korostettiin varovaisesti joustavuutta: paljon matalammalla tasolla se on välttämätöntä. Eurooppa-neuvoston on jätettävä liikkumavaraa, jotta näistä asioista voidaan keskustella parlamentissa ja neuvostossa, jotka ovat budjettivallan käyttäjät.
Joustoperiaatetta olisi sovellettava aina tarkistuslausekkeeseen asti. Totesin kesäkuussa, että sopimukseen pääsemisessä tämä on olennaista. Olen edelleen vakuuttunut siitä. Tarvitsemme kattavan, kunnianhimoisen ja avoimen tarkistuslausekkeen. Tietenkin muutokset on hyväksyttävä yksimielisesti, mutta olennaista on se, että komissiolla ja parlamentilla on mahdollisuus käynnistää aito keskustelu, ilman tabuja, Euroopan unionin tulojen ja menojen tulevaisuudesta.
Talousarvion on myös oltava tasapuolinen: tasapuolinen menoissa, mutta myös määrärahoissa. Minusta olemme edistyneet tässä valtavasti, kun olemme aidosti tunnustaneet, että laajentumisen vaikutus talousarvioon on muuttanut tilannetta. Tarvitaan vielä yksi askel sen varmistamiseksi, että tämän vaikutuksen aiheuttama taakka todella jaetaan. Tämä edellyttää briteiltä lisämyönnytyksiä hyvityksensä osalta. Sopimukseen pääsemisen kannalta tämä on ratkaisevaa. Muutos on yhdistettävä laajentumiseen, ja koska laajentuminen on pysyvää, on muutoksenkin oltava pysyvä, aivan kuten silloinkin, kun Yhdistynyt kuningaskunta suostui muutoksiin hyvityksessään vuosina 1988 ja 1999.
Yksi viimeviikkoisten ehdotusten komissiota koskeva näkökohta on rinnakkaisten sääntöjen luominen: yhdet säännöt 15 vanhalle jäsenvaltiolle ja toiset muille. Tällä on hyvin onneton vaikutus. Kahdella nopeudella etenevä koheesiopolitiikka, jossa yhdet säännöt koskevat kilpailukykyä ja toiset varainsiirtoja, ei ole oikea tapa rakentaa kilpailukykyistä tai yhtenäistä unionia. Meidän on varmistettava välineidemme johdonmukaisuus. Jos jotakin erottelua on – ja joissakin tapauksissa tarvitsemme erottelua – sen olisi perustuttava jäsenvaltioiden tai eri alueiden suhteellista kehitystä koskeviin objektiivisiin kriteereihin, ei siihen, ketkä jo olivat jäseniä ja ketkä ovat uusia jäseniä. Emme halua rakentaa vanhojen ja uusien jäsenten Euroopan unionia, haluamme rakentaa kaikkien jäsenten yhteistä unionia, jossa kaikki ovat täsmälleen yhtä arvokkaita, ja tämä on hyvin tärkeää.
Poikkeukset ja erityisjärjestelyt sekä vaarantavat yhtenäisyyden että luovat uusia riskejä varainhallinnolle. Kuten tiedätte, suhtaudumme hyvin vakavasti tilivelvollisuuteemme parlamentille ja kansalaisille. Suhtaudumme vakavasti jäsenvaltioiden veropaineisiin. Komissio teki paljon työtä kehittääkseen toimenpidepaketin, jonka toimenpiteet olivat yksinkertaisia ja ymmärrettäviä ja jotka mahdollistavat valvonnan korkeat standardit. Yhdessä tarkistetun varainhoitoasetuksen kanssa niiden tavoitteena on tehdä ohjelmista entistä käyttäjäystävällisempiä ja tehokkaampia, joten olen pahoillani, että kustannustehokkuuden ja moitteettoman varainhoidon periaatteet nyt uhrataan sopimukseen pääsemiseksi. Ehdotuksia koheesiopolitiikan hallinnosta ja vapaaehtoisesta mukauttamisesta on tarkistettava.
Moitteeton varainhoito voi vaarantua myös, jos kustannusten leikkaus toteutetaan heppoisesti ja kohdennetaan hallintoon. Ei yksinkertaisesti ole uskottavaa, jos toimielinten kehittäminen viimeisen laajentumisen mukaiseksi yhtäkkiä lopetetaan, ja vielä epäuskottavampaa on tehdä nollatasoisia ehdotuksia Bulgarian ja Romanian osalta.
Minun on täysin rehellisesti todettava teille, että tiedän olevan hyvin helppoa ja suosittua – sanoisin jopa demagogista – kohdistaa leikkaukset hallintoon aina kun leikkaukset ovat tarpeen. Seuraavissa rahoitusnäkymissä meidän on kuitenkin mukautettava Bulgaria ja Romania kaikkiin toimielimiin: komissioon, parlamenttiin ja kaikkiin muihinkin. Minun on sanottava, ettei niillä nyt ole tähän resursseja. Joten jos haluatte Bulgarian ja Romanian, meidän on sisällytettävä tämä talousarvioon.
Tiedän teidän jakavan monet tänään esittämistäni huolenaiheista. Tiedän sen, koska monet niistä toistavat omaa päätöslauselmaanne ja teidän omia huomautuksianne. Kannatan parlamentin kantaa. Siihen sisältyy järkeviä periaatteita ja kekseliäitä ratkaisuja, joiden avulla sopimukseen pääsy on todennäköisempää ja tulokset tehokkaampia. Teen määrätietoisesti kaiken voitavani auttaakseni Eurooppa-neuvostoa pääsemään sopimukseen tällä viikolla.
Kehotan puheenjohtajavaltiota, jolla on erityinen vastuu, sekä jäsenvaltioita osoittamaan rohkeutta ja määrätietoisuutta, jotta päästään sellaiseen sopimukseen, joka vastaa kunnianhimoisia tavoitteitamme. Toivon kiihkeästi, että ensi viikolla puheenjohtajakokouksessa puhuessani tehtävämme on kartoittaa tietä toimielinten väliselle sopimukselle, jolla unioni viedään seuraavalle vuosikymmenelle todellisen luottamuksen turvin. Meidän on tehtävä tämä luottamuksen ja kunnianhimoisten tavoitteiden myötä. Minä itse, te täällä parlamentissa ja toivoakseni kaikki täällä tänään hylkäävät aina kapean ja nationalistisen näkemyksen mini-Euroopasta.
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, sallinette minun aluksi pyytää arvoisilta parlamentin jäseniltä anteeksi myöhästymistäni saapuessani tänne tänä aamuna lentokentältä. Haluan myös vakuuttaa parlamentille, että kuuntelin tarkkaavaisesti juuri kuulemaamme komission puheenjohtajan lausumaa ja että odotan arvoisien parlamentin jäsenten puheenvuoroja tässä merkittävässä ja ajankohtaisessa keskustelussa, jota tänään käymme ennen Eurooppa-neuvoston kokousta.
Eurooppa-neuvoston tämän viikon kokous Brysselissä toteutuu Euroopan unionin kannalta melskeisen vuoden lopussa. Tämän vuoden aikana äänestäjät Ranskassa ja Alankomaissa hylkäsivät perustuslakiluonnoksen, tämän vuoden aikana unionin tarve kohdata globaalin talouden todellisuus on käynyt yhä selvemmäksi ja, mikä traagisinta, tämän vuoden aikana terrorismi on jälleen kerran iskenyt eurooppalaisen pääkaupungin kaduilla ja junissa. Mutta unioni on vastannut. Olemme kehittäneet selkeämmän yhteisen vastauksen globalisaatioon. Olemme osoittaneet terrorismin uhan edessä silkkaa määrätietoisuutta, jonka jäsen Schulz on jalomielisesti tunnustanut aiemmissa keskusteluissa täällä parlamentissa ja joka on jälleen osoittanut solidaarisuutemme voiman, demokraattiset arvomme ja yhteisen päättäväisyytemme nähdä näiden arvojen voittavan. Olemme todistaneet unionin aidosti globaalin tehtävän ja vastuun, niin New Yorkissa, viime viikolla Montrealissa ja Gazan kaistaleella kuin myös Indonesian Acehissa.
Yhdistynyt kuningaskunta on ollut todella ylpeä viimeisten kuuden kuukauden neuvoston puheenjohtajakaudestaan. Haluan tässä vaiheessa merkittäväksi pöytäkirjaan, että olemme kiitollisia parlamentin jäsenille heidän yhteistyöstään tämän haastavan mutta yhteisen asialistan käsittelyssä.
Eurooppa-neuvoston tämän viikon ensisijainen tehtävä on, että sen on välttämättä ja asianmukaisesti hyväksyttävä Euroopan unionin rahoitusnäkymät ajanjaksolle 2007—2013. Komission puheenjohtajan tänä aamuna esittämät huomiot koskivat pääosin tätä. Rahoitusnäkymät ovat aina olleet yksi puheenjohtajakautemme merkittävimmistä haasteista. Kun poliittiseen sopimukseen ei kesäkuussa päästy, kuuntelimme niitä, jotka varsinkin uusissa jäsenvaltioissa korostivat, kuinka tärkeää on päästä Eurooppa-neuvostossa sopimukseen tänä vuonna, ja olemme tehneet paljon ja lujasti töitä sen eteen.
Viikko sitten esittämämme ehdotukset, joista ulkoministerit ensin keskustelivat epävirallisessa kokouksessa viime viikolla ja lyhyesti uudestaan tämän viikon yleisten asioiden neuvostossa, ovat jäsenvaltioille haasteellisia – myönnän tämän – ja niin ovat myös tarkistetut ehdotukset, jotka esitämme myöhemmin tänään. Tarkistetut ehdotukset ovat myös realistisia, ottaen huomioon talousarviokehyksen, jonka puitteissa suurin osa jäsenvaltioista nyt toimii kansallisesti. Sanon tämän suoraan: neuvotteluvaraa on vähän. Muiden jäsenvaltioiden laaja-alaisen kuulemisen perusteella olemme vakuuttuneita, että ehdotukset ovat edelleen paras ja ainoa perusta neuvoston hyväksynnälle ja sitä seuraavalle keskustelulle parlamentissa. Kuulimme myös hallitusten päämiehiä viime viikolla, kun monet heistä tulivat Lontooseen, ja senkin lisäksi on ollut paljon kahdenvälisiä yhteydenottoja. Ehdotukset ovat merkittävä ja välttämätön askel kohti nykyaikaista uudistettua talousarviota, joka soveltuu 2000-luvulle, mistä pääministerimme puhui kauniisti Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden alussa Euroopan parlamentissa.
Ehdottamamme tarkistus kaikkiin yhteisön menoihin vuosina 2008 ja 2009 antaa meille mahdollisuuden arvioida unionin kohtaamia maailmanlaajuisia ja kotoperäisiä haasteita sekä sitä, miltä osin ja kuinka yhteisön toimet ja menot voivat parhaiten tuoda lisäarvoa kansallisiin ja alueellisiin pyrkimyksiin ja kuinka menojen edellyttämät resurssit voidaan kerätä tasapuolisemmin. Tämä on meille kaikille merkittävä mahdollisuus, niin parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kuin EU:n kansalaisillekin, parhaan etenemistavan tarkastelemiseen.
Kaiken lehdistössä ja muissa tiedotusvälineissä käydyn keskustelun keskellä meidän on syytä kiinnittää huomiomme edessä olevaan merkittävään palkintoon: talousarvioon, johon liittyy merkittävä menojen siirto uusien jäsenvaltioiden hyväksi, 260 miljardin euron tulot uusille jäsenvaltioille seuraavien seitsemän vuoden aikana, 2 500 euroa jokaiselle miehelle, naiselle ja lapselle.
Uusien jäsenvaltioiden taloudellinen dynamiikka on jo nyt meille kaikille todellinen innoite. Ehdottamamme uudet joustot rakenne- ja koheesiorahastoissa takaavat, että useammat uusille jäsenvaltioille osoitetut määrärahat voidaan käyttää ja että jokaisella uusiin jäsenvaltioihin, niiden alueille ja kaupungeille osoitetulla eurolla on yhä suurempi vaikutus. Tämä tuo mukanaan entistä suurempia parannuksia infrastruktuuriin ja taitoihin, joita unioni tarvitsee kollektiivisesti, jos se haluaa vastata maailmanlaajuiseen taloudelliseen haasteeseen ja turvata sosiaalisen oikeudenmukaisuuden, jota kaikki kansalaiset perustellusti vaativat.
Tulevaisuuden rahoitus on tämänviikkoisen Eurooppa-neuvoston kokouksen keskiössä, mutta se ei ole ainoa käsiteltävä aihe, joten puhun lyhyesti muista seikoista, joista hallitusten päämiehet keskustelevat tällä viikolla. Ensinnäkin Hampton Courtin lokakuisen hallitusten päämiesten epävirallisen tapaamisen seuranta. Huippukokouksessa sovittiin konkreettisesta edistyksestä monilla keskeisillä aloilla: tutkimuksen ja kehittämisen vahvistamisesta luomalla eurooppalainen tutkimusneuvosto, korkeakoulujemme ja niiden yritysyhteyksien kehittämisestä, entistä kilpailukykyisempien energiamarkkinoiden luomisesta, siitä, kuinka entistä kattavammalla ja laadukkaammalla lastenhoidolla voidaan antaa ihmisille mahdollisuus työ- ja perhe-elämän tasapainoisempaan yhteensovittamiseen, kuinka työntekijöitä voidaan kouluttaa uudelleen vastaamaan maailmanlaajuiseen haasteeseen ja kuinka voimme lujittaa unionin asemaa maailmassa ja omaa kollektiivista turvallisuuttamme.
Puheenjohtaja Barroso ja korkea edustaja Solana raportoivat hallitusten päämiehille toteutuneesta edistyksestä sekä seuraavista vaiheista. Haluan kiittää heitä työstä, jota he ovat jo tehneet, sekä tiiviistä yhteistyöstä näissä ja monissa muissakin puheenjohtajakautemme aikana ilmenneissä asioissa.
Toinen asia on talousuudistus. Jatkamme edelleen tiivistä yhteistyötä komission kanssa pyrkiessämme Euroopan unionin työpaikkoja ja kasvua koskeviin tavoitteisiin. Viime kuukausina tämä on kantanut hedelmää, kun Lissabonin kansalliset uudistusohjelmat on käynnistetty ja näin laadittu jokaiselle jäsenvaltiolle tulevaisuuteen suuntaava uudistussuunnitelma. Huippukokouksessa edistykseen sekä paremman sääntelyn alalla jo toteutuneisiin merkittäviin vaiheisiin tullaan suhtautumaan myönteisesti. Tämä kattaa Euroopan unionin lainsäädännön yksinkertaistamisen niin kansalaisten kuin yritystenkin kannalta, ja näin korostetaan neuvoston, komission ja parlamentin yhteistä vastuuta tarpeettoman hallinnollisen taakan vähentämisessä.
Kolmanneksi aiomme hyväksyä Euroopan laajuisen terrorismin vastaisen strategian, luoda selkeän ja johdonmukaisen kehyksen Euroopan unionin terrorismin vastaiselle toiminnalle ja asettaa konkreettiset toimintatavoitteet. Strategia tukee Euroopan unionin toimintaa, jolla pyritään estämään ihmisten ryhtyminen terroristeiksi. Hyväksymme toimintasuunnitelman radikalisointia ja terroristijärjestöjen värväystoimintaa vastaan. Sillä turvataan entistä paremmin Euroopan unionin kansalaisia ja infrastruktuuria. Laadimme ohjelman kriittisen infrastruktuurin suojelemiseksi terrori-iskuilta koko unionissa. Ohjelmalla tuetaan Euroopan unionin pyrkimyksiä häiritä terroristeja ja heidän verkostojaan erityisesti estämällä terroristien rahoitus. Strategia auttaa Euroopan unionia kehittämään valmiuksia vastata terrori-iskuihin parantamalla kriisihallintokykyämme ja koordinointia. Neuvosto toivoo, että tietojen säilyttämisestä on päästy sopuun, sillä olemme tehneet hyvin tiivistä ja tehokasta työtä parlamentin kanssa viime päivien ja kuukausien aikana.
Huippukokouksessa esitetään myös yleinen lähestymistapa maahanmuuttoon. Lähestymistavassa on otettu opiksi muutamien viime kuukausien tapahtumista, ja siinä on otettu huomioon lokakuun täysistunnossa käydyt keskustelut. Siinä keskitytään Afrikan ja Välimeren alueen ongelmiin, mutta ei suljeta pois merkittävää ja välttämätöntä yhteistyötä, jota on jatkettava muiden alueiden kanssa. Lähestymistavassa yksilöidään unionin ensisijaiset toimet lähtö- ja kauttakulkumaiden auttamiseksi entistä paremmin muuttovirtojen hallitsemisessa ja laittoman maahanmuuton torjumisessa.
Viidentenä kohtana haluan korostaa unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta neuvostolle toimitettavaa määräaikaiskertomusta. Kertomuksessa tuodaan esiin valtuuskuntien jo paikan päällä aikaansaama muutos. Tähän kuuluvat myös kaksi viimeisintä valtuuskuntaa Acehissa – ensimmäinen valtuuskuntamme Aasiassa – sekä Gazan Rafahin rajanylityspaikalla. Tämä on käytännön osoitus unionin pitkäaikaisesta sitoumuksesta palestiinalaisten elämään ja vapauksiin.
Eurooppa-neuvoston odotetaan myös antavan kattavan julistuksen kyseisestä maanosasta – Lähi-idästä. Uudistamme näin sitoumuksemme turvallisen, vauraan ja rauhanomaisen Lähi-idän luomiseen sekä pyrkimyksemme tukea alueen poliittista, sosiaalista ja taloudellista uudistusta. Julistuksessa tuodaan julki se, mitä Euroopan unioni on saavuttanut puheenjohtajakautemme aikana: marraskuussa pidetty ensimmäinen Euro-Välimeri-kokous, jossa laadittiin suunnitelma tulevaisuuden suhteistamme Välimeren eteläpuolisiin naapureihimme, tuesta Gazasta vetäytymiselle sekä Palestiinan institutionaalisten ja turvallisuutta koskevien valmiuksien kehittämiselle, Euroopan unionin rajavalvonnan avustusoperaation perustamisesta Rafahin rajanylityspaikkaa varten sekä Euroopan unionin entistä suuremmasta sitoutumisesta Irakiin. Siinä myös esitetään alueella kohtamaamme jatkuvat haasteet: rauhanpyrkimykset Israelin ja sen naapurien välillä, Irakin ja Libanonin poliittiset prosessit, Iranin ydinohjelma – aihe, josta olemme keskustelleet täällä parlamentissakin – sekä tuen lakkauttaminen väkivaltaan turvautuvilta ryhmiltä.
Tässä kohtaa haluan huomauttaa, että puheenjohtajavaltio on yksiselitteisesti tuominnut Iranin presidentin Ahmadinejadin huomautukset, jotka koskevat Israelia. Ensin hänen kerrotaan todenneen, että Israel olisi "pyyhkäistävä kartalta", ja sitten kieltäneen juutalaisten kansanmurhan ja vaatineen Israelin siirtämistä Eurooppaan. Huomautukset ovat täysin tuomittavia, ja tuomitsemmekin ne varauksetta. Tällaisilla huomautuksilla ei ole sijaa sivistyneessä poliittisessa keskustelussa.
Lopuksi valtioiden tai hallitusten päämiehet hyväksyvät myös kattavan Afrikka-strategian, jossa käsitellään rauhaa ja turvallisuutta, hallintoa, alueellista yhdentymistä, kauppaa ja kehitysyhteistyötä. Siinä kohdennetaan uudelleen unionin suhteet Afrikkaan siten, että ne kattavat koko maanosan. Tämä on sopiva lopetus vuodelle, jonka aikana kyseinen maanosa on ollut keskeisessä asemassa Euroopan unionissa ja kansainvälisessä keskustelussa ja jonka aikana olemme kaikkialla unionissa saaneet kuulla kansalaisten vaativan köyhyyden poistamista.
Eurooppalainen konsensus kehitysyhteistyöpolitiikasta on toinen tämän päivän keskustelun aiheista. On aivan oikein palata kehitysavun aiheeseen lähestyttäessä vuoden ja puheenjohtajakauden loppua. Vuoden aikana Euroopan unioni – joka jo on maailman suurin avunantaja – on jälleen osoittanut johtoasemansa tällä alalla. Euroopan unioni määräsi vuosituhannen arviointikokouksen sävyn, kun kehitysavusta vastaavat ministerit sitoutuivat kesäkuussa lisäämään tukea. Ecofin-neuvosto vahvisti sittemmin päätöksen. Kuten kehitysyhteistyöstä vallitseva konsensus osoittaa, nyt ei kuitenkaan ole aika levätä laakereillaan: meidän on paitsi käytettävä rahaa myös käytettävä sitä hyvin.
Kolmiosaisessa julistuksessa esitetään Euroopan unionin kehitysyhteistyötoimien tavoitteet ja periaatteet. Sen ensimmäisen osan muodostaa poliittinen julistus, jossa esitetään yhteiset tavoitteet, periaatteet ja menetelmät kehitysyhteistyölle niin jäsenvaltioiden kuin yhteisönkin tasolla. Toisessa osassa ohjataan kehitysyhteistyön täytäntöönpanoa yhteisön tasolla. Neuvosto ja komissio hyväksyivät konsensuksen 22. marraskuuta sen jälkeen, kun kaikkien Euroopan unionin toimielinten kanssa oli käyty kattava keskustelu ja keskeisiä sidosryhmiä, myös eurooppalaista kansalaisyhteiskuntaa, oli kuultu. Toivomme parlamentin hyväksyvän tämän tänään, jotta julistus olisi aidosti kolmikantainen.
Puheenjohtajavaltio haluaa erityisesti kiittää esittelijä Wijkmania tämän kiitettävästä pyrkimyksestä taata parlamentin olennainen ja rakentava panos tähän merkittävään tekstiin. Sopimus merkitsisi sitä, että meillä olisi ensimmäistä kertaa kehitysyhteistyöhön yhteinen Euroopan unionin lähestymistapa, joka ohjaisi yhteisön ja kaikkien 25 jäsenvaltion toimintaa. Konsensus koskee suoraan köyhyyden poistamista vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi, kumppanuusmaiden vastuun omaksumista, sen varmistamista, että tarjoamme entistä tehokkaampaa tukea, sekä yhteistä politiikkaa kehityksen edistämiseksi. Sopimus on erityisen merkittävä, koska Euroopan unioni tarjoaa jo nyt yli puolet kaikesta tuesta ja koska sen on määrä tarjota kaksi kolmannesta tuesta vuoteen 2015 mennessä nyt tehtyjen sitoumusten perusteella.
Konsensus kattaa myös yhteisön tarkistetun kehitysyhteistyöpolitiikan, jossa selvennetään komission asemaa ja osoitetaan, mitä lisäarvoa se tuo mukanaan. Se takaa, että katsomme ensisijaisiksi kaikkein köyhimmät maat ja että otamme huomioon kehitystavoitteet kaikessa muussa kehitysmaita koskevassa poliittisessa päätöksenteossa. Konsensus on merkittävä poliittinen lausunto, josta kaikki osapuolet kantavat vastuunsa. Toivon saavani teidän tukenne.
Rehellisesti sanottuna kyseessä on merkittävä, mutta vaikea Eurooppa-neuvoston kokous, mutta joustavuudella ja näkemyksellisyydellä me voimme edistyä merkittävästi joissakin tärkeimmissä unionin kohtaamissa aiheissa sekä luoda perustan itävaltalaisten ja suomalaisten kollegojemme työlle ensi vuonna. Kuuntelen mielenkiinnolla puheenvuorojanne ja takaan, että ne kerrotaan edelleen ennen Brysselissä tämän viikon lopulla käytäviä merkittäviä keskusteluja.
Puhemies.
   Arvoisa ministeri, kuten varmasti tiedätte, tässä täysistunnossa on määrä valmistella ensi viikonlopun Eurooppa-neuvoston kokousta. Puheenjohtajisto on pahoillaan siitä, ettette käyttänyt tätä tilaisuutta kertoaksenne parlamentille sen ehdotuksen sisällöstä, jonka pian esitätte.
Pyysin tätä eilen suhteista parlamenttiin vastaavalta ministeriltänne, ja minusta on häpeällistä, ettei pyyntöön vastattu, mikä epäilemättä vähentää tämän keskustelun painoarvoa.
Arvoisa jäsen Watson, olen pahoillani, etten huomannut istunnon alussa esittämäänne ehdotusta. 
Hans-Gert Poettering,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, se, että sali on näin upeasti koristeltu, ei merkitse sitä, että juhlistaisimme puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan saavutuksia, vaan sitä, että otamme pian vastaan Saharov-palkinnon saajat, jotka ovat tehneet niin paljon ja niin näkyvää työtä maailman ihmisoikeuksien edistämiseksi. Se, että neuvoston puheenjohtaja on myöhässä, ei herätä minussa halua esittää häntä vastaan kritiikkiä. Se osoittaa yksinkertaisesti, että hänkin on vain ihminen. Symbolisesti se kuitenkin osoittaa, kuinka neuvosto on tavallisesti myöhässä, kun on kyse käytännön politiikasta unionin asioiden edistämiseksi, ja jos haluamme saada aikaan tuloksia unionissa, toivoisimme neuvoston nousevan hieman aiemmin aamuisin.
Euroopan parlamentin puhemies totesi, että olisi mukavaa, jos meille ilmoitettaisiin siitä, mitä on tapahtumassa. Hän sai valtaisat suosionosoitukset. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, oletan, että odotitte puoleenpäivään asti rahoitusnäkymiä koskevan ehdotuksenne esittelemiseksi, koska olette valinnut tämän keskustelun jälkeisen ajankohdan voidaksenne antaa keskustelussa ilmitulleiden seikkojen vaikuttaa ehdotuksiinne. Toivon näin tapahtuvan.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä toivoisi saavansa nähdä tulokset rahoitusnäkymissä, mutta ratkaisevaa meille on se, että tuloksen on oltava hyväksyttävä, ja syy tähän on se, että unioni tarvitsee uusia menestyksiä eri aloilla kokemiemme vaikeuksien jälkeen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluamme korostaa, ettei meillä vielä ole siitä mitään näyttöä. Kuten totesitte, Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Tony Blair puhui kauniisti. Niin hän todellakin teki, ja monet ryhmässäni osoittivat suosiotaan, kenties useammat kuin siinä ryhmässä, johon hän poliittisesti kuuluu. Tyyli on tietenkin tärkeää, ja myönnän auliisti, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta – joko sisäministerin tai muiden ministerien, jopa pääministerin ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan edustamana – on onnistunut saamaan viestinsä perille. Olemme tulleet hyvin toimeen keskenämme täällä parlamentissa, mutta sinänsä pelkkä tyyli ei riitä. Jos sitä ei tueta poliittisella asiasisällöllä, asiasisältö kärsii, ja meidän on moitittava siitä. Tämän vuoksi toivomme, että saatte Brysselissä huomenna ja ylihuomenna tuloksia aikaan.
Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri, Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja kertoi meille, että tutkimusta on lisättävä. Näin varmasti onkin, mutta puheenjohtajavaltion ehdotuksista saan sen vaikutelman, että tutkimukselle tarjotaan nyt vähemmän kuin pääministeri Juncker tarjosi. Mikä logiikka on siis brittien toiminnassa?
Meistä on ratkaisevan tärkeää ja meille kaikille ilon aihe, että joukossamme on 1. toukokuuta 2004 Euroopan unioniin liittyneen kahdeksan Keski-Euroopan valtion edustajia. Katsomme, että on ratkaisevan tärkeää nähdä, ilmentääkö neuvoston ehdotus – olettaen, että ehdotus esitetään – todellakin unionin yhtenäisyyttä ja solidaarisuutta, sillä ilman solidaarisuutta meidän on hylättävä ehdotuksenne. Meille solidaarisuus ja eurooppalaisten yhteisö ovat ensisijaisia, eikä voi olla ensimmäisen ja toisen luokan eurooppalaisia.
Osoitan sanani komission puheenjohtajalle todetessani, että arvostamme suuresti sitä, että hän kirjoitti puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle 12. joulukuuta, ja että kannatamme hänen kirjeensä sisältöä. Minun on kerrottava neuvoston puheenjohtajalle, että Yhdistyneen kuningaskunnan hyvitys on aikansa elänyt ja sitä on näin ollen vähennettävä, ja lopullisena tavoitteena on, että se häviää kokonaan. Tiedämme tietenkin, että tämä on yhteydessä maatalouspolitiikkaan, minkä vuoksi kannatamme tarkistuslauseketta, jonka mukaan koko EU:n talousarvio ajanjaksolle 2008–2009 olisi tarkistettava uudelleen. Emme saa kuitenkaan sallia käyvän niin, että keskieurooppalaiset, jotka eniten tarvitsevat solidaarisuuttamme, joutuisivat maksamaan Ison-Britannian hyvityksen. Se ei ole teidän etujenne eikä meidän etujemme mukaista, emmekä me hyväksy sitä.
Vaadimme myös, että Euroopan parlamentin lainsäädäntöoikeuteen suhtaudutaan vakavasti. Yhtenä kuulemanamme esimerkkinä totean, että rahan lupaaminen unkarilaisille asuntojen rakentamiseen koskee parlamentin oikeuksia, sillä meidän on hyväksyttävä lainsäädäntö, joka mahdollistaisi tällaisen. Kehotamme teitä näin ollen ottamaan vakavasti parlamentin ja sen uudistustavoitteet. Haluamme pystyä käyttämään oikeuksiamme niin sisäpolitiikan kuin ulkopolitiikankin alalla, emmekä anna neuvoston suhtautua niihin piittaamattomasti.
Mitä tulee Iraniin, tuemme kantaanne. Meidän on yksiselitteisesti ilmaistava kielteinen kantamme Ahmadinejadin lausuntoihin sekä tukemme Israelille ja sen olemassaolon oikeudelle. Ne, jotka kyseenalaistavat tämän, tekevät pohjimmiltaan samoin myös palestiinalaisten oikeudelle elää elämäänsä, sillä jos kiistetään Israelin olemassaolon oikeus, vastustetaan myös palestiinalaisvaltiota. Ilman Israelia sellaista ei nimittäin tule. Joten Iranin yhteydessä on tuomittava Ahmadinejadin puheet ja kannatettava rauhaa Lähi-idässä. Tässä olemme puolellanne.
Martin Schulz,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän on tullut aika saada asioita selville neuvoston brittiläiseltä puheenjohtajistolta. Meidän on saatava ote Eurooppa-neuvoston politiikasta. Kuten puheenjohtaja Barroso kirjoitti neuvostolle kirjeessään, johon jäsen Poettering viittasi, "Me tarvitsemme vahvaa ja tehokasta Euroopan unionia, ja olen valmis taistelemaan sellaisesta".
Kävin hiljattain mielenkiintoisen puhelinkeskustelun puheenjohtaja Barroson kanssa. Luettuani hänen haastattelunsa ja pidettyäni lukemastani, soitin hänelle ja sanoin: "Se oli hyvä haastattelu, sitä oli ilo lukea". Minun on myönnettävä, että sain puhelimitse varsin terävän vastauksen. Hän sanoi: "Aina kun teillä on jotain kritiikkiä esitettävänä minua kohtaan, kirjoitatte sanomalehteen. Kun teillä on jotain hyvää sanottavaa, soitatte minulle. Miksi ette voi antaa minulle julkista tunnustusta?" Arvoisa komission puheenjohtaja, nyt minä teen niin.
Tämä on oikea tapa toimia – taistelkaa! Ylivoimainen enemmistö parlamentissa tukee kantaanne ja vastustaa neuvoston valitsemaa linjaa, josta juuri kuulimme, joka ei vie unionia eteenpäin tai edistä yhteenkuuluvuutta, vaan vähentää sen solidaarisuutta. Tätä parlamentti ei niele purematta!
Palaan siihen, mitä neuvoston puheenjohtaja Alexander sanoi parlamentille. Hän viittasi siihen, mitä neuvoston puheenjohtaja totesi kuusi kuukautta sitten. Hän oli aivan oikeassa, ja me kaikki kuulimme hänen sanovan niin. Hän sanoi jotain hyvin tärkeää, jota puheenjohtaja Alexander ei toistanut, joten minä toistan. Hän totesi, että jos unionin toimielimissä syntyy kriisi, se johtuu siitä, ettei Euroopassa ole vahvaa johtoa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, viisi ja puoli kuukautta myöhemmin minusta vaikuttaa siltä, että asia on edelleen näin, ja kerronpa, minkä vaikutelman ryhmäni on saanut: olipa puheenjohtajavaltio mikä tahansa – tämä ei koske pelkästään brittejä – neuvoston puheenjohtaja kertoo meille aina saman asian. Meitä kielletään aina puhumasta unionista liian kovaan ääneen, ajamasta sen asiaa liian voimakkaasti, sillä sellainen karkottaa kansalaiset. On selvää, että jos hallitusten ja valtioiden päämiehet jatkuvasti vähättelevät unionia, ei ole yllätys, jos Euroopan kansalaiset uskovat valtioiden tai hallitusten päämiehien olevan oikeassa.
Neuvoston tilanne, jota nyt pahoittelette, on itse aiheuttamanne. Suoraan sanottuna olemme nyt saaneet siitä tarpeeksemme, näin ei voi jatkua. Yhteisön toimielimet yleisesti eivät ole kriisissä. Parlamentti toimii ja tekee päätöksiä. Ne eivät kenties aina ole oikeita, mutta esimerkiksi muutama päivä sitten saimme aikaan hyvän kompromissin kemikaalipolitiikasta. Siinä nähtiin Euroopan parlamentti toiminnassa. Komissiokin toimii, ei kenties aina oikealla tavalla, mutta ainakin se toimii ja on aktiivinen. Ainoat ihmiset Euroopassa, jotka ovat jatkuvasti erimielisiä, ovat valtioiden tai hallitusten päämiehistä koostuvan neuvoston jäsenet, ja tilanne on nyt sellaisessa umpikujassa, etteivät he voi edes sopia omasta työjärjestyksestään pelkäämättä vetoa. Jos Euroopan unionissa on kriisi, kyseessä on ennen kaikkea Eurooppa-neuvoston kriisi, ja toivon, ettei tämä toistu tänä viikonloppuna.
Viisi- tai kuusikymmentä vuotta sitten Eurooppa-hanke ei herättänyt innostusta kaikissa Euroopan kansoissa. Olen syntynyt alueella, jossa Saksan, Alankomaiden ja Belgian rajat kohtaavat, ja kun Paul-Henri Spaak tai Alankomaiden pääministeri tai Luxemburgin hallituksen päämies 60 vuotta sitten kävivät siellä ja totesivat, että saksalaiset saavat enemmän Marshall-apua, että meidän on jälleenrakennettava maa ja perustettava Euroopan hiili- ja teräsyhteisö, en usko kaikkien luxemburgilaisten, belgialaisten, alankomaalaisten ja ranskalaisten hurranneen asialle. Hekin kysyivät: "Mitä? Juuri hiljattainhan tuo toisen puolen porukka oli täällä tuhoamassa maatamme ja tappamassa miljoonia ihmisiä, ja nytkö heille pitäisi antaa lisää rahaa?" Ja hallituksen virassa olevat sanoivat: "Jos haluatte rauhan Eurooppaan, on yhdennyttävä. Se on ainoa tapa, ja niin me aiomme tehdä, koska olemme vakuuttuneita siitä, että se on oikea tapa." Tämän vuoksi heitä kutsutaan valtiomiehiksi ja heidän mukaansa nimetään rakennuksia. On todellakin ollut aikoja, jolloin Eurooppaa ovat johtaneet valtiomiehet, mutta nyt minusta vaikuttaa siltä, että sitä johtavat liikemiehet, joiden ainoana pyrkimyksenä on selvittää, kuinka paljon he voivat hyötyä tästä hankkeesta.
Tämän vuoksi viikonlopun huippukokous on niin tärkeä. Kyse ei ole pelkästään uuden laskutavan myymisestä unionille, sillä tiedän nyt, että on olemassa uusi laskutapa, jonka mukaan vähennetty lisäys on sama kuin vähennys. Tämä on kuitenkin väärin. Yhdistyneen kuningaskunnan hyvityksen hienoinen kasvattaminen ei ole sama asia kuin sen pienentäminen. Näin ei todellakaan päästä sopimukseen. Tosiasiassa tarvitaan työtä unionin todellisten tarpeiden sisällyttämiseksi rahoitusnäkymiin.
Kun nyt puhun rahoitusnäkymistä, haluan todeta, että kollegani Walter on loistava analysoimaan meille esitettyjä asioita. Bögen mietinnössä esitetyissä parlamentin ehdotuksissa maatalouspolitiikalle annetaan 40 prosentin osuus seuraavien seitsemän vuoden rahoitusnäkymistä. Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksessa siihen annetaan 44 prosenttia. Meidän ehdotuksemme ovat paremmin ajan tasalla kuin neuvoston nyt esittämät. Kun puhutaan nykyaikaisesta politiikasta, tämä on selvää.
Henkilökohtaisesta kiintymyksestä Yhdistyneen kuningaskunnan neuvoston puheenjohtajistoon, koska Labour-puolueen jäsenet ovat ystäviäni ja koska pidän teistä kovasti, hyvä Douglas, teen jotain poikkeuksellista ja puhun englanniksi: 
 Välttääkseni mahdolliset väärinkäsitykset puhun nyt englanniksi Arvoisa puheenjohtaja Alexander, me kaikki osoitimme suosiota, kun neuvoston puheenjohtaja esitteli näkemyksensä uudistuksesta, johon sisältyi suuria investointeja tutkimukseen, koulutukseen ja unionin korkean teknologian tulevaisuuteen, ja toistitte tämän näkemyksen tänään. Valmistellessani puheenvuoroani tänään muistin, mitä opin koulussa Yhdistyneestä kuningaskunnasta: 10. huhtikuuta 1912 oli päivämäärä, jolloin käynnistyi toinen Euroopan korkean teknologian tulevaisuus. Kansanjoukot osoittivat innoissaan suosiota, kuten silloinkin, kun Tony Blair puhui täällä viisi kuukautta sitten. Ne osoittivat suosiotaan, kun korkean teknologian symboli purjehti Southamptonista. Kyseinen symboli oli tietenkin .
Tänään olemme . Kapteenina ei toimi Edward John Smith, vaan Anthony Charles Lynton Blair. Kapteenillamme on valtava etulyöntiasema poloiseen kapteeni Smithiin nähden. Jäävuori on hänen edessään, mutta hänellä on vielä aikaa välttää törmäys. Arvoisa puheenjohtaja Alexander, törmäyksen estämiseksi on purjehdittava Bögen mietinnön suuntaan.
Jotta asia tulisi täysin selväksi, annan teille jäävuoren koordinaatit: Böge. Ei todellakaan 1,03 prosenttia. Se on jäävuoren ydin. Älkää purjehtiko sitä kohti, tai ja sen miehistö menetetään. Valitkaa toinen reitti ja pikaisesti.
Toivon todellakin, että viikon lopulla kapteeni Blair on onnistunut kiertämään jäävuoren ja johtanut Britannian puheenjohtajakauden turvalliseen satamaan ja Euroopan unionin turvalliseen tulevaisuuteen. Arvoisa puheenjohtaja Alexander, tätä minä toivon. Näin Britannian puheenjohtajakaudesta tulee menestys. Muuten epäonnistumme täysin Euroopan unionissa.
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, hyvä jäsen Schulz, parlamentin yksiköt tarkistavat upottaneen jäävuoren tarkat koordinaatit, jotta voimme olla varmoja, että ne olivat yksi-nolla-kolme. 
Graham Watson,
   . Arvoisa puhemies, kaksi vuotta sitten komission puheenjohtaja Prodille kirjoitettiin kirje. Sen allekirjoittajina oli yksi valtion päämies – presidentti Chirac – ja viisi pääministeriä: Balkenende, Blair, Persson, Schröder ja Schüssel, joista neljä on valitettavasti edelleen virassaan. Myrkyllisin kynin kirjoitetut allekirjoitukset ovat tämänpäiväisten ongelmiemme syy. Kirjeessä vaadittiin EU:n menojen rajoittamista yhteen prosenttiin bruttokansantulosta.
Samaiset valtion ja hallitusten päämiehet vaativat samanaikaisesti unionilta politiikkaa, jota he eivät ole valmiita rahoittamaan. Nämä jäsenvaltioiden johtajat kannustavat unionia ulkomailla, mutta välttelevät keskustelua kotimaassa. Nämä johtajat haluavat tuloksia, mutta eivät hyväksy keinoja. Komission maltillinen puheenjohtaja käyttää harvoin sellaisia ilmaisuja kuin "mahdoton hyväksyä", ja hänen kerrotaan olevan yksi pääministeri Blairin parhaista ystävistä, mutta komission ja parlamentin on hylättävä yksissä tuumin talousarvio, jossa kirjanpitäjien huolet asetetaan etusijalle parlamentin näkemyksiin nähden. Olen iloinen puheenjohtaja Barroson neuvoston puheenjohtajalle kirjoittamasta kirjeestä, joka koskee tämän viikon neuvoston kokousta.
Parlamentin liberaaleille ja demokraateille ilman sopimusta jääminen on parempi kuin huono sopimus. Liberaalit ja demokraatit eivät tingi unionin eduista pitkällä ajanjaksolla. Me emme sotkeudu kaksijakoisen unionin luomiseen.
Mitä uudet jäsenvaltiot ovat saaneet uudessa uljaassa maailmassa? Ranskan presidentti käskee niitä vaikenemaan, Saksan pääministeri kieltää niiltä oman veropolitiikan ja puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta siirtää solidaarisuuden tavoitteita. Me odotamme puheenjohtajavaltiolta talousarviota, jossa asetetaan pitkän ajanjakson vahvuudet ja yhteiset huolenaiheet yksittäisten tyydytysten ja henkilökohtaisen hyödyn edelle. Vaikuttaa siltä, että saamme ehdotuksen, joka halvaannuttaa unionin ensisijaiset tavoitteet eikä tyydytä ketään.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, 1,03 prosenttia bruttokansantulosta ei riitä uusiin politiikkoihimme tai laajentumiseen. Parlamentti ymmärsi tämän, kun arvioimme tulevan rahoitustarpeen olevan 1,08 prosenttia bruttokansantulosta, ja tämä oli varovainen arvio. Entäpä turvallisuuden kaltaisten haasteiden rahoitus? Entäpä Lissabonin suunnitelman kunnianhimoiset tavoitteet? Viisi vuotta sitten sanoimme, että nostamme menot kolmeen prosenttiin bruttokansantulosta vuoteen 2010 mennessä. Arvio on laskenut entisestään: alle kahteen prosenttiin viime vuonna, verrattuna 2,5 prosenttiin Yhdysvalloissa ja yli kolmeen prosenttiin Japanissa.
Tämä ei ole vain aivan lähiaikojen talousarvio. Kyseessä on kehys, joka sitoo meitä vuoteen 2013 asti. Talousarvion on taattava kilpailukyky ja työpaikat nuorisolle. Tämän talousarvion on maksettava unionin toivomasta sosiaalisesta solidaarisuudesta. Parlamentin on hylättävä kaikki neuvoston sopimukset, joissa parjataan unionia.
Puheenjohtajavaltiolla on kunnianhimoisia tavoitteita neuvoston laajemmasta asialistasta. Toivon teille menestystä. Ryhmäni toivoo, että tarkistatte niin kutsuttua terrorismin vastaista sotaa. EU:n jäsenvaltioiden osallisuus sodankäyntiin, jossa käytetään köyhdytettyä uraania ja valkoista fosforia, tehdään pidätyksiä ilman oikeudenkäyntiä, harjoitetaan kidutusta ja ummistetaan silmät miljoonien ihmisten vapauksien rajoittamiselta valtioissa, joiden kanssa harjoitamme strategista kumppanuutta, halventaa unioniamme. Kaksi päivää sitten yleisten asioiden neuvosto vaati kattavaa lähestymistapaa terrorismin torjumiseksi ihmisoikeuksia kunnioittaen. Liberaalit ja demokraatit haluavat neuvoston toistavan, että Euroopan unioni kunnioittaa oikeusvaltiota sekä ihmisoikeuksia ja perusvapauksia, ja myös tarkoittavan sitä.
Daniel Marc Cohn-Bendit,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen oppinut jotain tänä aamuna: kylmänä joulukuun aamunakin huoneessa voi kehittyä toukokuinen ilmapiiri, ja yhtäkkiä näen kapinahengen nousevan neuvostoa ja hallituksia vastaan. Minusta tämä on hyvin mielenkiintoista.
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Alexander, puhuitte pääministeri Blairin kaunopuheisuudesta. Minä puolestani sanoisin, että puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan riittämättömyys on kaunopuheista. Se on ainutlaatuista, ja jos meille ehdottamanne politiikka on todella yhdenvertaista sen tavan kanssa, jolla te käytätte hyväksenne parlamenttia ja yhteisön toimielimiä niitä tarvitessanne – puhun nyt tietojen säilyttämisestä, jota ette saa omaa parlamenttianne hyväksymään, koska velvollisuutenne on edetä tämän parlamentin kautta – ja jos miellätte unionin tällä tavalla, minun on kerrottava teille yksi asia: tulette epäonnistumaan – enkä piittaa siitä, epäonnistuuko puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta – mutta myös unioni tulee epäonnistumaan, ja se on vaarallista.
Mitä tulee rahoitusnäkymiin, te puhutte uudistusehdotuksista sekä halustanne uudistaa maataloutta, mutta todellisuudessa leikkaatte maaseutualueiden kehittämisen rahoitusta. Nämä ovat talousarviomme nykyaikaisimmat piirteet, jotka te haluatte uhrata!
Hillitkää suosionosoituksianne, sillä pelkäänpä, ettette ilahdu siitä, mitä aion sanoa.
Sanoitte jotain poikkeuksellista, nimittäin että meidän on oltava nykyaikaisia – nyt saan vähemmän suosionosoituksia – ja mitä te meille ehdotattekaan? Ydinenergiaa! Kyseessä on menneen ajan energialähde, 1960-luvulta! Älkää jääkö 1960-luvulle. Nykyaikaisuus tarkoittaa jotain muuta, nimittäin vetyä. Ette ole ymmärtänyt mitään, ja se on vaarallista. Kun puheenjohtajavaltio ei ole ymmärtänyt mitään, se tekee ihan mitä tahansa. 
 Sanon tämän nyt saksaksi, jotta jäsen Poettering ja jäsen Schulz tajuavat ydinajatukseni. Yksi asia on totta: sanokaa hallituksillenne se, mitä tänään sanoitte puheenjohtajavaltiolle! Totuus on, että nämä surkeat hallitukset, joihin jäsen Watson jo viittasi ja jotka tekevät juuri niin kuin neuvosto haluaa, ovat osa ongelmaa. Kertokaa valtiovarainministeri Steinbrückille, ettei näin voi jatkua! Kun vihreät olivat hallituksessa, käskin heidän tehdä asioista julkisia! Valtiovarainministerin pyrkimykset ovat skandaali! Minun on sanottava samoin jäsen Grossetêtelle: 
 Kertokaa myös presidentti Chiracille: Ranskan maatalouspolitiikan puolustaminen tällä tavoin on skandaali, joka ei auta meitä edistymään. 
Vastuu tapahtumista ei ole yksin puheenjohtajavaltion, vaikka sillä on osuutensa asiassa, kun se on aivan yhtä heikko ja köyhä kuin muutkin neuvoston hallitukset. Se ei ole yhtään niitä parempi, mutta edustetut hallitukset ovat myös osa ongelmaa. Ei niinkään silloin, kun ne ovat täällä, mutta muualla ne muodostavat yhdessä kokonaistaideteoksen nimeltä neuvosto – ja onpa siinä kokonaistaideteos!
Haluan sanoa jotakin kahdesta asiasta, jotka ovat nähdäkseni tärkeitä tässä yhteydessä. Keskustelussa viitattiin aiemmin Iraniin. Jäsen Poettering oli oikeassa todetessaan, että kyseisen valtion presidentin sanat koskevat meitä kaikkia ja vaikuttavat meihin. Jos kuitenkin mietimme, mitä teemme hänen kanssaan, minulla on ajatus. Onhan nimittäin totta, että pidimmepä siitä tai emme, hänet on valittu presidentiksi! Tällä hetkellä ainoa tehokas tapa käydä tästä keskustelua vaikuttaa olevan sen mahdollisuuden harkitseminen, että Iran jätetään jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen ulkopuolelle. Tämä käynnistäisi keskustelun Iranissa, ja se olisi vakava keskustelu. Toisaalta leipää ja sirkushuveja ja toisaalta se, että kaikki voivat sanoa ja tehdä, mitä haluavat, on mielestäni epäjohdonmukaista. Tällainen keskustelu saisi iranilaiset todella ajattelemaan, mitä maan johto parhaillaan tekee – eristää heidät muusta maailmasta! Jos ihmisiä eristetään muusta maailmasta, se on sanottava ääneen, eikä asia saa jäädä epäselväksi. Tämä on asia, josta neuvoston puheenjohtajavaltio voisi keskustella viime kädessä yhdessä terrorismin vastaisen sodan kanssa. 
Terrorismin torjuminen ei voi merkitä demokratian torjumista. Ymmärrättekö te? Se ei voi merkitä demokratian torjumista. Kuultuani CIA:han liittyvistä tapahtumista täällä Euroopassa voin kertoa teille, että kyse ei ole terrorismin torjunnasta, vaan näin luodaan edellytyksiä fanaattisuudelle. Meidän on lopetettava vääränlainen terrorismin torjunta. Jos haluatte torjua terrorismia, olkaa niin hyvät ja kunnioittakaa oikeusvaltioperiaatetta, niin saatte meidät vihreät puolellenne.
Francis Wurtz,
   . Arvoisa puhemies, viime kesäkuussa enemmistö parlamentista toivotti pääministeri Blairin lämpimästi tervetulleeksi. Kuusi kuukautta myöhemmin poliittisten ryhmien puheenjohtajat varsin poikkeuksellisesti torjuvat yksimielisesti hänen talousarvioehdotuksensa "solidaarisuuden puutteen" nojalla.
Komission puheenjohtajan juuri kuultu puheenvuoro noudatteli samaa linjaa, eikä koko keskustelumme voisi olla selkeämpi. Tämän tilanteen muuttumisen olisi saatava tehtävästään luopuva puheenjohtajavaltio miettimään.
Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan tyly suhtautuminen kumppaneihinsa yleensä ja erityisesti uusiin jäsenvaltioihin on tällä kertaa ylittänyt hyväksyttävän ja tuomittavan välisen rajan. Kuinka joku kehtaa suunnitella Ison-Britannian sisäpoliittisten ja talousarviota koskevien kiistojen ratkaisemista uusien jäsenvaltioiden avulla, jotka eniten tarvitsevat yhteisön varoja, ja samalla kehua kannustavansa laajentumista?
Uusille jäsenvaltioille annettaisiin 14 miljardia euroa vähemmän määrärahoja kuin mitä kesäkuun kompromississa ehdotettiin, ja tuolloinkin ehdotus oli niukka. Toisaalta surullisen kuuluisan hyvityksensä turvin Yhdistynyt kuningaskunta saisi ylimääräiset 12 miljardin euron säästöt suhteessa siihen, mitä oli suunniteltu kuusi kuukautta aikaisemmin. Tämä on thatchertyyppinen tyyli, joka voi tulla meille kalliiksi.
Mitä tulee neuvoston puheenjohtajan ilmaisemaan haluun uudistaa YMP:tä, jotta siitä tulisi oikeudenmukaisempi, annetaan 7. joulukuuta ilmestyneen arvioida halun vilpittömyyttä. Lainaan: "Kun komissio YMP:n edellisen uudistuksen yhteydessä ehdotti tukikelpoisille maatiloille enimmäiskokoa, Yhdistynyt kuningaskunta esti aloitteen, koska sillä on vähemmän pieniä maatiloja kuin muilla jäsenvaltioilla." Nykyisen puheenjohtajavaltion hienot eurooppalaiset periaatteet ilmeisesti unohtuvat, kun on kyse merkittävistä kansallisista eduista.
Näin ollen vaati jokseenkin paljon malttia katsoa alaspäin uusia jäsenvaltioita, kuten ministeri Straw teki, vertaamalla näille valtioille tulevissa rahoitusnäkymissä osoitettuja varoja Marshall-apuun, vaikka oman ulkoministerinne esittämien lukujen mukaan määrä joka tapauksessa olisi pikemminkin ajanjaksolla 2000-2013 Marshall-apua yksinomaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle, maailman viidenneksi suurimmalle talousmahdille. Ei tässä ole enää kyse Euroopasta, kyse on lottovoitosta.
Meidän ei pidä antaa vanhojen huonojen "haluan rahani takaisin" -aikojen palata kostamaan. Kuuden suurimman nettomaksajan kaksi vuotta sitten kirjoittama kirje, jossa ne ilmoittivat aikovansa rajata tulevat talousarviot yhteen prosenttiin bruttokansantulosta, valitettavasti johti tähän umpikujaan. Pääministeri Blair syöksyi hillittömästi kuiluun. Meidän on pysäytettävä tämä arvaamaton suuntaus, kun siihen on vielä aikaa.
Vaikuttaa siltä, että olemme keskellä ajanjaksoa, jolloin pohditaan eurooppalaisen tarinan uutta suuntaa. Minusta on tullut aika valita markkinoiden ja poliittisen yhdentymisen kautta tapahtuvan yhdentymisen, raivokkaan kilpailun ja solidaarisuuden sekä antautumisen ja kunnianhimon välillä. Kohta nähdään, kuka todella haluaa Eurooppaa. 
Nigel Farage,
   . – Arvoisa puhemies, jos istuisitte alas ja yrittäisitte oikein suunnitella helvetillistä perhejoulua, pystyisitte tuskin parempaan kuin mitä puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on saanut aikaan viimeisten kuuden kuukauden kuluessa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Alexander, olen varma, että taustallanne täysin turha ja petollinen ulkoministeriö on tukenut teitä vankasti, mutta suurena Euroopan ystävänä te tänä aamuna kenties alatte ymmärtää Yhdistyneen kuningaskunnan todellista asemaa Euroopan unionissa.
Emme ole koskaan aikaisemmin historiassa olleet näin eristettyjä, näin vieraantuneita ja näin epäsuosittuja eurooppalaisten naapuriemme keskuudessa kuin nyt istuessamme täällä parlamentissa – ja uskonpa, että pääministeri Blair juuri tämän vuoksi lähetti teidät tekemään likaisen työn. Sillä hänhän lupasi kesäkuussa – eikö luvannutkin? – että hän raportoisi Euroopan parlamentille aina, kun se on mahdollista. No, hänellä ei ollut rohkeutta tulla tänne tänään. Ehkä tämä on herjaavaa, en tiedä. Ehkä hän on närkästynyt siitä, kun puheenjohtaja Barroso vertasi häntä Nottinghamin sheriffiin. Tiedän monien uusien jäsenvaltioiden ajattelevan, että pääministeri Blair käyttäytyy kuin Ebenezer Scrooge. Tämä on itse asiassa epäreilua, sillä britit maksavat edelleen 30 miljoonaa puntaa päivässä organisaatiolle, jonka kirjanpitoa ei ole hyväksytty yhtenätoista peräkkäisenä vuotena, ja maksamme oman osuutemme Varsovan uudesta maanalaisesta järjestelmästä ja Budapestin viemäreistä sekä herra tietää kuinka monesta hehtaarista ranskalaista maatalousmaata.
Menneiden joulujen haamut ovat pääministerille kuitenkin hänen epäonnistumistensa haamut. Hän ei halua jäädä historiaan kuuden kuukauden puheenjohtajakaudesta, jolloin ei päästy sopimukseen, joten sopimukseen päästään. Britannian hyvityksestä annetaan jälleen periksi. Ja ainoa todellinen voittaja on puheenjohtaja Barroso! Hyvänen aika, puheenjohtaja Barroso, teille varmaan kelpaavat muutamat onnistumiset, vai mitä? Kirjoititte pääministeri Blairille 20. lokakuuta ja esititte viisi ehdotusta neuvottelujen käynnistämiseksi. Puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on noudattanut kirjeen ohjeita ja jopa hyväksynyt sen, että EU:n talousarviota tarkastellaan kokonaisuudessaan uudelleen vuonna 2008, ja tuolloin käsitellään Yhdistyneen kuningaskunnan hyvitystä. Sopimukseen siis päästään muutaman seuraavan päivän aikana, mutta se ei ratkaise asiaa.
Minulla on teille kaikille myönteinen ehdotus.
Ihan totta! Miksi emme jatkaisi Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakautta vielä kuudella kuukaudella? Kuusi kuukautta lisää ulkoministeriötä, pääministeri Blairia ja puheenjohtaja Alexanderia, kuusi tällaista kuukautta lisää, ja kaikille on selvää, ettei Euroopan unioni ole oikea paikka Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Maailmanlaajuista kauppaa harjoittava kansakunta, joka on hyvin ylpeä lähimenneisyydestään, ei kuulu eikä sovi tähän kerhoon, ja teidän näkökulmastannehan me olemme vain kateellisia, eikö niin? Me aina pidättelemme teitä. Me aina estämme teitä. Hankkiutukaa eroon meistä! Potkaiskaa meidät ulos! Erottakaa meidät! Sitten voitte jatkaa hankkeitanne ja me voimme palata hoitamaan omaa maatamme. Kysymys ei ole siitä, että haluaisimme rahamme takaisin – me haluamme maamme takaisin!
Cristiana Muscardini,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voimme vain pahoitella sitä, että olemme saaneet kuulla Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksesta unionin rahoituskehykseksi vasta sen kuuden kuukauden puheenjohtajakauden lopulla, sekä sitä, ettei uutta ehdotusta ole edes toimitettu tänään parlamenttiin. Tämä osoittaa todellakin kunnioituksen puutetta parlamenttia kohtaan. Sitä mairitellaan puhein mutta pilkataan teoin.
EU on nyt vaikeuksissa, koska kansainvälinen tilanne on johtanut siihen, että globalisaatioprosessia pikemminkin hallinnoidaan kuin koetaan luonnollisena, ja siinä ilmenee vakavia rikkomuksia niitä sääntöjä vastaan, jotka ovat ainoa rehellisen kaupan ja reilun kilpailun tae. Me kaikki tiedämme, että unionin elvyttämiseksi tässä tilanteessa tarvitaan asianmukaisiin budjettikohtiin perustuvia poliittisia ja taloudellisia toimenpiteitä.
Tämän vuoksi olisimme toivoneet rauhallisempaa ja perusteellisempaa keskustelua neuvostossa ja kaikissa yhteisön toimielimissä viime kuukausina. Sen sijaan tämä viime hetken ehdotus, joka on kamalampi kuin Luxemburgin ehdotus, aiheuttaa todennäköisesti sen, ettemme voi vauhdittaa tarvittavia kehitysyhteistyöpolitiikkaa ja sosiaalipolitiikkaa yli 40 miljoonan köyhyydessä elävän ja yli 20 miljoonan työttömän ongelmien ratkaisemiseksi.
Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksessa ei edes oteta huomioon jäsenvaltioiden maantieteellisiä eroavuuksia, ja siinä leikataan rakennerahastoja, jotka ovat elintärkeitä Etelä- ja Itä-Euroopalle. Ehdotus ei ole kunnianhimoinen, ja se heikentää unionin asemaa maailmassa.
Arvoisa ministeri, mainitsitte terrorismin. Terrorismin torjumiseksi on sekä vahvistettava sen seuranta- ja torjuntarakenteita että myös parannettava elinoloja Euroopan unionissa ja muuallakin, ja tämä edellyttää poliittista tahtoa ja rahoitusta, ei pelkkiä lausuntoja hyvistä aikomuksista.
Se, että puheenjohtaja Barroso itse ja monet valtioiden tai hallitusten päämiehet ovat selvästi ilmaisseet olevansa eri mieltä Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksesta, vaikka neuvotteluja edelleen käydään, paljastaa, että ehdotus todennäköisesti esitettiin puheenjohtajakauden lopussa juuri siksi, ettei Yhdistynyt kuningaskunta ole halukas todella käsittelemään hyvityksensä muodostamaa vanhaa ongelmaa.
Kelvollinen sopimus tarkoittaa, että joidenkin maiden on opittava luopumaan tietyistä etuoikeuksista, jopa merkittävistä sellaisista, jotka niille on taattu tiettynä ajankohtana yhteisön historiassa tietyissä erityisoloissa ja jotka silloin olivat perusteltuja.
Uuden perussopimuksen puuttuessa unioni tarvitsee kipeästi taloudellista tasapainoa, joka ei saata ketään huonompaan asemaan ja joka voi olla alkuna uudelle talouspolitiikalle. 
Ashley Mote (NI ). –
   Arvoisa puhemies, minun käy melkein sääliksi puheenjohtaja Alexanderia, mutta aion vastustaa kiusausta. Viime viikonloppuna Lontoossa ilmestyvä julkaisi pääministeri Blairin seuraavan puheen Brysselissä. Siihen sisältyi seuraava lause: "tässä voi haistaa Belgian ainutlaatuisen rappion makean tuoksun, jonka se on anteliaasti lahjoittanut muulle Euroopalle". Seuraavaksi ennakoitiin, mitä pääministeri saattaisi sanoa presidentti Chiracille tavatessaan tämän seuraavan kerran: " Jacques, ihmiskunnan historian moraalittomimman valtion tukeman politiikan – 27 miljardin punnan vuotuisen yhteisen maatalouspolitiikan, joka siirtää brittiläisten veronmaksajien rahat pöhöttyneille ranskalaisille maanomistajille, nostaa elintarvikkeiden hintoja Euroopassa ja luo köyhyyttä Afrikassa – ylpeä kannattaja."
Pääministeri Blairin todellinen ongelma on, ettei hän voi sanoa mitään tällaista. Hänen on kannatettava Euroopan unionia tai ainakin annettava sellainen vaikutelma. Hän kuitenkin tietää, että kotona enemmistö inhoaa tätä parlamenttia ja kaikkea, mitä se edustaa, ja toivoo meidän lähtevän. Hän tietää, että Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakausi on ollut katastrofi. Emme osallistu hankkeeseenne.
Pääministeri Heathin toimet 1970-luvulta ovat osuneet omaan nilkkaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Pääministeri Heath valehteli häpeämättömästi taivutellessaan meitä jäsenyyteen. Hänen petoksensa jätti peräkkäiset Britannian hallitukset selviytymään seurausten kanssa, ja olemme pikku hiljaa oppineet näkemään, mikä EU todella on. Nyt tunnistamme keisarin ilman vaatteita. Ei tämä ole parlamentaarinen demokratia. Ei sen koskaan pitänytkään olla. Täällä johtavat salaiset komiteat, kasvottomat pelottavat byrokraatit, ja kirjanpito pelkkiä silmänkääntötemppuja. Kyseessä on uusi neuvostovalta, eikä ole ihme, että Italia nyt haluaa Venäjän liittyvän siihen. Presidentti Putin kokisi olonsa hyvin kotoisaksi.
Tultuani tänne viime vuonna huomattavan monet ihmiset ovat salaisesti myöntäneet minulle, ettei meidän olisi koskaan pitänyt liittyä ja että meidän olisi lähdettävä heti, kun se on mahdollista. Se on aivan totta! 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minustakin tuntuu melkein siltä, että minun pitäisi tehdä jotain puheenjohtaja Alexanderin pelastamiseksi, mutta lakimiehenä katson, ettei EU:lla olisi varaa maksaa kulujani. Olen jokseenkin surullinen hänen puolestaan, mutta hän on täällä vakuuttaakseen parlamentille, että puheenjohtajavaltio on tilanteen tasalla. Valitettavasti viimeiset kuusi kuukautta ovat osoittaneet, ettei puheenjohtajavaltio ole valitettavasti kyennyt edes ymmärtämään tapahtumia, saati sitten hallitsemaan niitä. Hän tuo viestin puheenjohtajavaltiolta, jolta ovat loppuneet ajatukset ja puhti ja jolta pian loppuu myös aika.
Valitettavasti kaikki poliittiset ryhmät tunnustavat, kuten olemme tänään kuulleet, ettei puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ole saavuttanut sitä, minkä se sanoi saavuttavansa. Puheenjohtajakausi alkoi suurin toivein ja pääministerin hohdokkain puhein. Täällä parlamentissa Yhdistynyt kuningaskunta pyysi tulla arvostelluksi puheenjohtajakautensa kuuden kuukauden ansioiden perusteella. Varoitin parlamenttia kesäkuussa, että pääministerin puheiden ja todellisuuden välillä on usein valtava kuilu. Kuka tahansa pääministerin toimia puheenjohtajakauden aikana seurannut ymmärtää varmasti varovaisuuteni. Toisin kuin arvoisa ministeri, haluan nyt keskittyä pääministeri Blairin yhä kiihkeämpiin pyrkimyksiin saada aikaan sopimus rahoitusnäkymistä ja tulevasta EU:n talousarviosta.
Muutaman viime viikon aikana hänen diplomaattiset pyrkimyksensä ovat olleet henkeäsalpaavia. Arvoisa puheenjohtaja Alexander, joustavuus ja näkemyksellisyys on hienoa, mutta pääministerin toimet ovat olleet menestyksekkäitä ainoastaan Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden vihamielisyyden takaamisessa – sillä nämä luulivat häntä ystäväkseen – eikä YMP:n uudistusta koskevasta kompromissista ole nähty vilaustakaan keskusteluissa hallitusten kanssa. Lisäksi, ja tämä on ratkaisevaa, hän on perunut Britannian kansalaisille antamansa lupauksen olla vaarantamatta heidän talousarviohyvitystään, lupauksen, jota hänen ei kenties olisi pitänyt antaa. Kesäkuussa hän totesi, että hyvitys tulee säilymään. Nyt hän neuvottelee siitä luopumisesta lupaamatta perustavaa laatua olevia uudistuksia, joiden hän aiemmin sanoi olevan ratkaisevia.
Hänen ei pidä yllättyä Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten vihamielisestä reaktiosta. Hän on johtanut kansalaisia harhaan, ja nämä näkevät sen televisioistaan. He joutuvat maksamaan enemmän, sillä pääministeri on pettänyt heidät ja valtion. Luin viikonloppuna – ja toivon neuvoston puheenjohtajan kommentoivan tätä – ettei Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriö ole budjetoinut senttiäkään talousarviohyvityksen pienentämiseen, mikä tarkoittaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan veronmaksajat saattavat joutua maksamaan korkeampia veroja.
Tutkimme tarkkaan viimeisimmät budjettiehdotukset, jotka puheenjohtajavaltion on määrä tänään esittää. Olen pahoillani siitä, ettemme saaneet kuulla niistä parlamentissa tänä aamuna, mutta me tarkastelemme niitä sen osalta, kuinka paljon Yhdistyneen kuningaskunnan veronmaksajat joutuvat maksamaan hallituksensa huonon asioidenhoidon vuoksi. Tarkastelemme myös sitä, onko näyttöä siitä, että pääministeri on saanut mitään vankkoja ja luotettavia sitoumuksia unionin perustavaa laatua olevasta uudistuksesta. Mitä meihin tulee, olipa poliittinen kantamme mikä tahansa, tarvitsemme järkevää ja edistyksellistä uudistusta. Tämän puheenjohtajakauden aikana merkit eivät ole olleet lupaavia. 
Bárbara Dührkop Dührkop (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin pahoittelen sitä, että neuvoston puheenjohtaja on tullut tänne vaietakseen, mutta haluan esittää seuraavat huomautukset ja kysyä seuraavat kysymykset nähdäkseni, voiko neuvosto selventää asioita.
Ensinnäkin 5. joulukuuta annetun neuvoston ehdotuksen johdanto-osassa todetaan, että rahoitusnäkymien on tarjottava tarvittavat taloudelliset resurssit Euroopan unionin sisäisiin ja ulkoisiin haasteisiin vastaamiseksi. Uskotteko todella, että unionin haasteisiin voidaan vastata yhä pienemmin resurssein?
Toiseksi olette paasanneet ― tosin ette ainoina ― toisinaan hyvästä syystä, mutta myös kansankiihotukseen liittyvistä syistä YMP:tä vastaan, mutta lopuksi leikkaatte maaseudun kehittämisen kannalta tärkeintä YMP:n osaa: nykyaikaisinta, järkevintä ja perustelluinta maatalousmenojen osaa.
Kolmanneksi osoitimme suosiotamme Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerille, kun hän kertoi täällä parlamentissa haluavansa unionille nykyaikaisen talousarvion, ja toivoimme tähän liittyvän eurooppalaisen osaamisen kehittämiseen tarkoitettujen määrärahojen lisäämistä. Onko tämä turha toivo? Aiotteko muuttaa alkuperäistä ehdotustanne, joka merkitsi 40 prosentin leikkausta komissioon nähden?
Neljänneksi yhteisön talousarvion ruma ankanpoikanen: ulkoiset toimet. Kaikki ulkoasiainministerit antavat jatkuvasti lupauksia, jotka koskevat kehitysmaiden tarpeita, apua luonnonkatastrofeista tai muunlaisista katastrofeista, kuten nälästä, kärsiville. Sitten kuitenkin tehdään leikkauksia, kuten aina. Tämä tarkoittaa, että annamme joillekin ihmisille sen, minkä otamme toisilta pois.
Viidenneksi olette myöntänyt, ettei kesäkuussa päästy sopimukseen, koska rahoitusnäkymät olivat liian anteliaat. Aiotteko edelleen kuulla niitä kollegojanne, joiden mukaan yhteisön talousarvio on sitä parempi, mitä pienempi se on? Valitettavasti monet jäsenvaltiot ovat iloisia siitä, että yhteisön talousarvio pienenee vuosi vuodelta; itse asiassa joidenkin mielestä se oli ainoa myönteinen seikka ensimmäisessä ehdotuksessanne. Voittaako neuvostossa Euroopan yhdentymisen hidastamista koskeva suuntaus, jonka johtoajatuksena on "pienempi talousarvio, vähemmän Eurooppaa"? Haluan kuitenkin tehdä selväksi, että me parlamentissa haluamme Euroopan yhdentymisen etenevän. Emme katso, että yhdentymisessä olisi menty liian pitkälle ja että tästä lähtien olisi parempi, että jokainen jäsenvaltio ratkaisisi asiat itse. Tässä on valtava ero neuvoston ja parlamentin välillä. Kyse ei ole muutamasta miljoonasta eurosta enemmän tai vähemmän. Me tarkastelemme sitä, mihin Eurooppa-neuvoston meille ehdottamat rahoitusnäkymät ohjaavat meitä.
Kuudenneksi näimme, että unionin kiistanalaisten tulojen tai omien varojen osalta olitte valmistautunut ainoastaan esittämään ehdotuksen hutiloiduista hommista, joilla pidetään yhteisön talousarvion purkamista toivovat liittolaisenne iloisina. Toivotteko meidän palaavan kansallisiin rahoitusosuuksiin?
Lopuksi, mitä tulee unionin omiin varoihin kohdistuvaan hyökkäykseen, parlamentilla on perussopimusten nojalla ainoastaan oikeus esittää vastalauseensa. Älkää kuitenkaan epäilkö, etteikö rahoitusnäkymien olemassaolo olisi riippuvainen parlamentista. Älkää unohtako tätä, älkääkä luulko, että me teemme mitä tahansa neuvosto meiltä pyytää. 
Bronisław Geremek (ALDE ).
      Arvoisa puhemies, syy siihen, miksi tämä rahoitusnäkymiä koskeva keskustelu on näin dramaattinen, on se, ettei kyse ole vain rahasta. Vaakalaudalla on ensinnäkin luottamuksen ilmapiiri ja toiseksi unionin tulevaisuus.
Puhun luottamuksen ilmapiiristä, koska tämän keskustelun tuloksen olisi paljastettava, onko annetuilla lupauksilla ja sillä, että Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri tunnustaa tarpeen auttaa heikompia valtioita, lopulta mitään merkitystä. Vaihtoehtoisesti voi myös paljastua, että todellisena tavoitteena on varmistaa, että EU:n ainoana tavoitteena on jotain aivan muuta, joka olisi unionin politiikan periaatteen vastaista, ja tästä pääsemmekin seuraavaan ongelmaan. On kyse siitä, haluammeko unionin, joka on paitsi laajentunut myös yhdentynyt, mikä taas edellyttää jossain määrin poliittista solidaarisuutta.
Meillä on nyt tarkasteltavanamme komission ehdotukset, parlamentin ehdotukset ja Bögen mietintö. Nämä kaikki kuvastavat eurooppalaista henkeä, ja niistä ilmenee myös unionin tulevien tarpeiden ymmärrys. Meillä on kuitenkin myös hiljattain annettu Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotus, joka on esimerkki suurten ja rikkaiden kansallisesta itsekkyydestä.
Me tiedämme kaikki, että Eurooppa on useiden vuosisatojen ajan maksanut kalliisti tällaisesta itsekkyydestä. Itsekkyyden ja kansallishengen tunteen välillä ei voi olla kompromissia. Tämän vuoksi meidän on odotettava ja toivottava, että saamme täysin uuden Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksen. Uusi ehdotus on ainoa tapa ratkaista tämä kriisi.
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, ensimmäistä kertaa yhteentoista vuoteen näemme neuvoston puheenjohtajan alentuvan käyttämään puheoikeuttaan vastauksena ensimmäiseen keskustelukierrokseen. Niin lyhyt on puheenjohtajavaltion tie loistosta kurjuuteen, sen teeskennellystä menestyksestä eurooppalaisella näyttämöllä aina julkiseen epäonnistumiseen, hienoista vakuutuksista hyljeksintään, joka on nyt neuvoston puheenjohtajavaltion Yhdistyneen kuningaskunnan kohtalona. Puheenjohtajakausi käynnistyi fanfaarein ja päättyy kuolinkelloihin köyhän haudalla. Kuusi kuukautta sitten lupasitte kansalaisille johtajuutta voittaaksenne heidän luottamuksensa. Minun käy todella teitä sääliksi. Tony Blair otti vastuun suuresta saavutuksesta, kun taas teidän on kannettava vastuu hyljeksinnästä. Minua ei yllätä, ettette ole halukas puhumaan siitä.
Te lupasitte johtajuutta, mutta osoititte kansallista itsekkyyttä, teitte unionista kansallisten etujen basaarin, hallitusten johtaman Euroopan unionin. Halusitte voittaa kansalaisten luottamuksen, mutta nyt kuuden kuukauden kuluttua kaikki mielipidetiedustelut osoittavat, että politiikkanne vuoksi kansalaiset jokaisessa jäsenvaltiossa luottavat teihin yhä vähemmän.
Mitä tulee rahoitusnäkymiin, vakuutitte uskoanne solidaariseen Euroopan unioniin, ja kuitenkin jaatte EU:n taloudellisesti luodaksenne ensimmäisen ja toisen luokan jäsenvaltioita. Jäsenvaltioiden välinen solidaarisuus on jäämässä historiaan. Ilmoitettuanne loistavista uudistuksista asetatte rahoitusnäkymien hyväksymisen ehdoksi maatalousuudistuksen ja tuhoatte ainoan menestyksekkään uudistuksemme leikkaamalla maaseudun kehittämiseen osoitettuja varoja. Halusitte luoda tietä sosiaaliselle unionille, mutta Hampton Courtissa paljastui, ettei eurooppalaista sosiaalimallia ole olemassakaan. Tässä on puheenjohtajakautenne tulos, ja se on valitettavaa.
Sisäisen turvallisuuden oli määrä olla puheenjohtajakautenne ensisijainen tavoite, mutta se on fiasko. Oma sisäministerinne onnistui olemaan ensimmäinen demokraattisen hallituksen edustaja, joka kuvasi Euroopan ihmisoikeussopimusta vanhentuneeksi. Varsinkin koko kidutuksen kieltämistä koskeva asia saattaa puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan outoon valoon. Se on kenties selitys sille, miksi neuvoston puheenjohtajavaltio on pettänyt kansalaisten odotukset kaikkein keskeisimmässä perusoikeuksia koskevassa asiassa, mitä tulee oletettuun ihmisryöstöä ja salakuljetusta koskevaan rikokseen ja Yhdistyneen kuningaskunnan täydelliseen kyvyttömyyteen tehdä asialle mitään.
Minulla on vain yksi kysymys esitettävänä puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle, ja se on seuraava: koska te lakkaatte matkustamasta Eurooppaan ja alatte sen sijaan elää siellä? 

Bairbre de Brún (GUE/NGL ). –
 Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusnäkymiä koskevaan ehdotukseen liittyy paljon vaikeuksia, joita ryhmäni puheenjohtaja Wurtz ja muut puhujat ovat tänään kuvanneet. Niihin sisältyvät aiempaa ehdotusta pienemmät määrärahat maaseudun kehittämiseen, uusimpien jäsenvaltioiden koheesiorahastoon, kulttuuriin, nuorisoon ja terveydenhuoltoon sekä kuluttajansuojaan.
Vetoan kuitenkin yhden näkökohdan, nimittäin Pohjois-Irlannin rauhaa tukevan EU:n ohjelman rahoituksen puolesta. Tämä rahoitus on välttämätöntä, jos haluamme jatkaa rauhankehityksen arvokasta työtä, syrjinnän torjumista ja kansallisen sovinnon edistämistä. On elintärkeää, ettei Irlannin mahdollisuutta rauhaan hukata, mikä tarkoittaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan velvollisuus on myös varmistaa poliittinen edistys Irlannissa vuonna 2006. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakausi merkitsi mahdollisuutta, että byrokratisoitunut ja tehoton organisaatio ottaisi ensimmäisen askeleen kohti suuria uudistuksia ja että pienempien tai vähemmän kehittyneiden jäsenvaltioiden äänet kuuluisivat yhtä hyvin kuin suurten jäsenvaltioiden.
Kuusi kuukautta sitten juuri täällä parlamentissa Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri sanoi, että meidän olisi unohdettava kansallinen itsekkyys, jos haluamme tehdä unionista poliittisesti uskottavan ja taloudellisesti kilpailukykyisen maanosan solidaarisuuden pohjalta. Nyt Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden päättyessä on ilmeistä, että tämä oli vain loistavaa retoriikkaa. On hyvin epätodennäköistä, että EU saisi nykyaikaisen ja kehitykseen suuntautuneen monivuotisen talousarvion lähitulevaisuudessa. Yhtä epätodennäköistä on, että mikään muuttuisi tavassa, jolla tehdään 25 jäsenvaltion asioita koskevia päätöksiä. EU:ta johdetaan edelleen voimakkaiden jäsenvaltioiden suljettujen ovien takana käymillä neuvotteluilla, ja heikompien jäsenvaltioiden on vaiettava tai nyökättävä hyväksyvästi. Uusia jäsenvaltioita, jotka hyväksyttiin EU:hun "palveluksena", vaikka ne maksavat jäsenyydestään täyden hinnan, syytetään muuten kiittämättömyydestä, tai sitten niille kerrotaan Yhdistyneen kuningaskunnan Varsovan suurlähettilään sanoin: "elämä on julmaa ja täynnä ansoja". Me emme voi hyväksyä tällaista EU:ta.
Roberts Zīle (UEN ). –
   Kuusi kuukautta sitten monet täällä parlamentissa ja myös uusissa jäsenvaltioissa katsoivat toiveikkaasti ja myötämielisesti uutta dynaamista puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja sen johtajaa. Kuulimme näkemyksestä, joka koski unionin kilpailukykyä maailmassa, sekä unionin sosiaalisten ja taloudellisten edellytysten tasaamisesta. Luxemburgissa monet uudet jäsenvaltiot ehdottivat myös rahoitusta koskevien vaatimustensa pienentämistä, jos suuret valtiot eivät pääse kompromissiin. Valitettavasti tämä oli perusta Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusnäkymiä koskevalle ehdotukselle, jossa sekä pienennetään talousarviota että vähennetään hieman "Ison-Britannian hyvitystä". Nyt ei keskustella rakentamatta jääneistä teistä tai syntymättömistä työpaikoista uudessa Euroopan unionissa. Nyt keskustellaan siitä, että olette osoittanut kansalaisillemme, että solidaarisuusperiaate on vain kaunis sana. Me halusimme nähdä kansalaistemme vuoteen 2013 mennessä elävän "ensimmäisen luokan" eurooppalaisten tavoin. Latvialaiset, kotimaani kansalaiset, eivät halua vain halvaksi työvoimaksi työmarkkinoillenne ja halvaksi matkakohteeksi halpalentoyhtiöidenne matkailijoille. Paljon kiitoksia. 
Jean-Marie Le Pen (NI ). –
   Arvoisa puhemies, talousarviota ja rahoitusta käsittelevä Brysselin Eurooppa-neuvoston kokous on äärimmäisen merkittävä.
Albion, uudestisyntyneenä sosialisti Blairiksi, esittää ehdotuksensa rahoitusnäkymiksi ajanjaksolle 20072013 vain kymmenen päivää ennen Eurooppa-neuvoston kokousta, jotta sen kumppanit eivät voisi esittää vastaehdotuksia. Lisäksi britit – nuo viekkaat taktikoijat – menivät niin pitkälle oveluudessaan, että kiusaavat ystäviään – Itä-Euroopan valtioita – ja kohtelevat hellävaroen vastustajiaan – Ranskaa ja Saksaa – koskematta käytännössä lainkaan budjettihyvitykseen. Heidän tarvitsee vain teeskennellä tekevänsä myönnytyksiä saadakseen aikaan sopimuksen neuvostossa, joka tuskin päätyy palaamaan asiaan Itävallan puheenjohtajakaudella.
Todennäköisimmin suurin häviäjä on Ranska, joka ilmeisesti jatkaa Britannian sekin rahoittamista ja näkee rahoitusosuutensa kasvavan laajentumisen vuoksi, kun taas YMP:n talousarvion leikkauksen vuoksi tulot pienenevät.
Toinen keskustelunaihe on työvoimavaltaisten palvelujen alennettu alv-kanta. On ihmeellistä, että ravintolatoiminnan tai rakennusten remontoinnin kaltaisia toimintoja, joilla ei ole minkäänlaisia kielteisiä vaikutuksia sisämarkkinoiden toimintaan, koskevasta verotuksesta on keskusteltava unionin tasolla ja vielä saavutettava yksimielisyys. Presidentti Chiracin olisi pitänyt muistaa, että verotuksellinen itsemääräämisoikeus menetetään, kun hän antoi ravintola-alan työntekijöille lupauksia, joita ei voinut pitää.
Olkoon miten tahansa, Brysselissä tehtävät päätökset sitovat Ranskaa monta tulevaa vuotta ja pahentavat entisestään valtiomme traagista velkatilannetta. 
Gerardo Galeote Quecedo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, lähes 20 vuotta sitten avasimme Euroopan yhtenäisasiakirjalla rajamme luodaksemme Euroopan talousalueen ja päätimme myös ottaa käyttöön lukuisia rahoitusvälineitä auttaaksemme vähiten kehittyneitä maita mukauttamaan taloudelliset rakenteensa vapaaseen kilpailuun. Tuosta hetkestä alkaen koheesiosta tuli Euroopan peruspilari, jota vahvistettiin vuosina 1992 ja 1999 neuvotelluilla rahoitusnäkymillä.
Tämän politiikan tulokset ovat olleet ainutlaatuisia. Kuten ministeri Straw muutama päivä sitten tunnusti esitellessään puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotusta, kehittyneimmät jäsenvaltiot ovat vastaavasti hyötyneet kauppavirtojen kasvusta, ja näin ollen on täysin selvää, että nettomaksajien talousarvioiden alijäämä vastaa näiden valtioiden kaupan ylijäämää verrattuna koheesiovaltioihin.
On siis selvää, että koheesiopolitiikka ― varmasti tehokkain yhteisön politiikka ― on hyödyllinen kaikille Euroopan unionin valtioille, sillä se mahdollistaa heikoimmassa asemassa olevien alueiden todellisen lähentymisen suhteellisen lyhyessä ajassa.
Arvoisa ministeri, puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta toimii näin koheesiopolitiikan vastaisesti, mikä tarkoittaa, että Euroopan unionin kaikkein vähiten kehittyneet alueet joutuvat vastaamaan laajentumisen aiheuttamista kuluista huolimatta siitä, että rikkaimmat valtiot hyötyvät eniten laajentumisesta. Neuvoston on parlamentin hyväksymän näkemyksen mukaan oltava hyvin tietoinen siitä, ettei se voi olettaa saavansa parlamentin tukea puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan nyt esittämän kaltaiselle ehdotukselle. Ja jos neuvosto hyväksyy tämän, teen luonnollisesti kaikkeni varmistaakseni, että parlamentti käyttää veto-oikeuttaan sitä vastaan. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, monet asiat yhteistyössämme puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa ovat sujuneet hyvin. Ongelmana on, että annatte tällaiselle yhteistyölle huonon maineen, jos ette saa esitettyä asianmukaista ja realistista talousarviota. Te puhuitte realistisesta talousarviosta. Haluan käsitellä lyhyesti kahta seikkaa.
Olette itse kotoisin alueelta, joka on onnistunut siirtymään maataloudesta tutkimuksen ja kehittämisen johtoon – eikä vähiten yhteisön myöntämän tuen avulla. Miksi haluatte nyt evätä muilta alueilta saman mahdollisuuden leikkaamalla valtavasti nykyaikaista rahoitusta tutkimukselle ja kehittämiselle tai kieltäytymällä luomasta sen edellytyksiä laajentuneessa unionissa?
Tästä pääsen laajentumiseen. Olen samaa mieltä kanssanne siitä, että meidän olisi neuvoteltava Turkin kanssa ja että entistä suurempi Eurooppa, johon myös Turkki kuuluisi, olisi hyvä asia. Onko teidän mielestänne realistista noudattaa laajentumisstrategiaa puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan tavoin tällaisen talousarvion ja tällaisten rahoitusnäkymien turvin? Onko teistä realistista, että laajentuminen koskee myös Balkanin maita? Tällainen ei ole uskottavaa, eivätkä kansalaiset hyväksy sitä.
Tämän vuoksi ehdotuksenne on mielestäni käsittämätön. Loppujen lopuksi ette voi saavuttaa edes omia tavoitteitanne, joita olette pääministeri Blairin kanssa puolustaneet, joten minä voin vain vedota teihin, jotta muuttaisitte mielenne ja esittäisitte uuden talousarvioehdotuksen, joka olisi realistinen sanan aidoimmassa merkityksessä ja jossa otettaisiin myös jollain tavoin huomioon eurooppalaisten toiveet ja haaveet. Parlamentti ja Euroopan unionin kansalaiset eivät voi hyväksyä sitä, mitä olette tähän mennessä ehdottaneet!
Karin Riis-Jørgensen (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvoston kokouksessa torstaina ja perjantaina teillä, arvoisa ministeri Alexander, ja pääministeri Blairillä on Euroopan unionin kohtalo käsissänne. Me odotamme teiltä tasapainoista lopputulosta. Me olemme täällä parlamentissa itse asiassa täyttäneet lupauksemme, mitä tulee sekä REACH-asetukseen että tietojen säilyttämiseen, joista molemmista äänestetään tänään, ja osoittaneet, etteivät asiat etene aktiivisesti EU:ssa pelkästään huippukokouksissa. Kuusi kuukautta sitten puheenjohtajavaltio esitti hyvin visionäärisen ohjelman, jossa kiinnitettiin huomiota tuleviin investointeihin tutkimuksen ja kehittämisen alalla. Se oli fantastinen esitys, joka herätti meissä parlamentin jäsenissä suurta innostusta. Mutta mitä näistä lupauksista on tullut? Toivon, että tänään puolen päivän aikaan pääministeri Blair tulee Sherwoodin metsästä oikeana – ei teeskentelevänä – Robin Hoodina, joka ottaa rikkailta ja antaa köyhille.
Uudessa ehdotuksessa olisi myös tarkasteltava Yhdistyneen kuningaskunnan vanhentunutta hyvitystä. Meidän on osoitettava solidaarisuutta uusia jäsenvaltioita kohtaan. Ne ansaitsevat sen, ja on myös pääministeri Blairin edun mukaista ottaa etäisyyttä Margaret Thatcheriin henkilöityvästä menneisyyden äänestä. Jos pääministeri Blair ei pidä kesällä antamiaan lupauksia, hänen puheenjohtajakautensa on vailla merkitystä. Blairin on osoitettava johtajuutta, jotta EU:n tähän mennessä tahraantunut maine voidaan puhdistaa. Hänen on osoitettava uskaltavansa investoida tulevaisuuteen. Tutkimus ja kehittäminen on tervetullutta, toisin kuin menneisyyteen kuuluvat hyvitykset ja tuet teollisuudelle. Kehotan puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa löytämään järkevän ja tasapainoisen ratkaisun, jotta voimme palauttaa luottamuksen unioniin. Pallo on teillä. 
Luisa Morgantini (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen jokseenkin vaivaantunut, sillä minä ja muiden ryhmien edustajat kehitysyhteistyövaliokunnassa olisimme toivoneet tänään merkittävämpää keskustelua eikä pelkästään ilmoitusta asiakirjasta, jonka olemme laatineet ja joka on varmasti myönteinen. Toivoimme myös jonkinlaista arviointia, sillä kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa on itse asiassa monta myönteistä kohtaa, vaikka talousarvioleikkaukset selvästi vaarantavat kykymme toteuttaa käytännössä tätä näkemystä kehitysyhteistyöpolitiikasta.
Euroopan parlamentti osallistui ensin komission ja sitten neuvoston kanssa analyyseihin ja keskusteluihin. Osallistuimme myös lukuisiin seminaareihin. Koko prosessin ajan parlamentti panosti siihen ja sai aikaan hienon sopimuksen. Tässä asiakirjassa ei kuitenkaan oteta huomioon esimerkiksi tarvetta demokratisoida kansainvälisiä rahoituslaitoksia, eikä siinä arvioida syitä siihen, ettei taloudellinen tasa-arvo ole lisääntynyt. Sen sijaan taloudelliset erot kasvavat jatkuvasti, kuten myös esimerkiksi vastuumme valmistamiemme aseiden aikaansaannoksista.
Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikan, rahoitusvälineiden ja taloussopimusten puitteiden uudelleenmäärittämisen prosessi on epäilemättä haaste tulevaisuudessa. Tässä mielessä, kuten asiakirjassammekin, kauppakysymys on edelleen keskeisessä asemassa.
Minun on vielä lisättävä, että vaikka asiakirjaan sisältyy hyvin paljon myönteisiä seikkoja, siitä puuttuu vielä paljon, mutta tämä edellyttäisi uutta keskustelua. Toivon todella, että puheenjohtajavaltio ja komissio vastaavat asianmukaisesti siihen, mitä teemme kehitysyhteistyöpolitiikkamme suhteen. 
Roberta Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Tony Blair on lopulta päättänyt pukeutua Nottinghamin sheriffiksi radikaaleine talousarvioleikkauksineen ja Yhdistyneen kuningaskunnan hyvityksen kovan linjan puolustuksineen.
Ilman viime hetken muutoksia Lontoon ehdotus on omiaan sinetöimään mahtavan epäonnistumisen. Tosiasiassa ajaudumme paljon suurempaan kriisiin: pääministeri Blair on yksinkertaisesti valinnut yhteenoton pahentamisen, unionin heikkouden paljastamisen ja ristiriitojen kärjistämisen. Hän on yksinkertaisesti korostanut oman edun tavoittelun rikki repimän unionin ongelmia. Unionin, joka ei halua tehdä mitään laajentumisen tukemiseksi eikä kykene aidosti kohtaamaan tämän vuosituhannen haasteita tai vahvistamaan asemaansa yhtenäisenä poliittisena kokonaisuutena maailmassa.
Euroopan unionin perustajajäsen Italia on aina hoitanut osansa ja ollut halukas tekemään uhrauksia tulevaisuuden hyväksi. Nettomaksajana se on maksanut 20 vuoden ajan 25 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan hyvityksestä. Olemme nyt kuitenkin tulleet tienhaaraan: emme voi maksaa laajentumisen kustannuksia yksinämme. Tällä kertaa emme voi olla ainoita periksiantajia. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, täsmällisyys on kuninkaiden hyve. Yhdistynyt kuningaskunta on kuningaskunta, mutta sen ministerit eivät ole täsmällisiä. Itse asiassa tämä kielikuva toimii monilla tasoilla. EU odottaa Lontoolta järkeviä ehdotuksia, mutta Lontoo on myöhässä, aivan kuten ministeri Alexanderkin myöhästyi täältä parlamentista tänään.
Jäsen Cohn-Bendit totesi aikaisemmin, että parlamentissa on tänään keväisen vallankumouksen ilmapiiri. Minusta se tuo mieleen pikemminkin talven, samanlaisen, jonka toisen maailmansodan sotilaat kokivat Stalingradissa taistellessaan. Komission ja neuvoston väliset suhteet, kuten myös yksittäisten jäsenvaltioiden väliset suhteet, ovat suorastaan jäiset.
On häpeällistä, että vuosisadan alussa, kun elokuvat julkaistaan 3D-muodossa, parlamentti on taantunut 50 vuoden takaiseen mustavalkofilmien aikaan. Elokuvassa, jota nyt katselemme, esiintyvät eurooppalaisen solidaarisuuden puolestapuhuja Barroso hyvänä sheriffinä ja pääministeri Blair pahana sheriffinä. Valitettavasti vain amerikkalaisissa lännenelokuvissa on onnellinen loppu.
Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan elokuva on kuitenkin kauhuelokuva, joka päättyy katastrofiin. Kreikan Zorbas ei ilmesty sanomaan, "mikä ihana katastrofi", sillä hyvät kollegat, tämä on kauhea katastrofi.
Kohta on joulu. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yli sata vuotta sitten pääministeri Blairin kotimaasta kotoisin oleva Charles Dickens esitti meille nykyisen pääministerin muotokuvan "Joululaulussa". Tarinan sankari, varsinainen kurjimus, kuitenkin muuttui. Toivon näin tapahtuvan myös toiselle kurjimukselle, pääministeri Blairille. 
Armando Dionisi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa puheenjohtaja Barroso, hyvät kollegat, tuleva Eurooppa-neuvoston kokous on ratkaiseva vaihe unionimme vaikeassa rakennusprosessissa. Sopimus rahoitusnäkymistä palauttaisi varmuuden poliittisiin toimiimme ja luottamuksen yhdentymisprosessiin, kun taas epäonnistuminen aiheuttaisi vakavan poliittisen kriisin. Sopimuksen tarvetta ei kuitenkaan pidä erehtyä luulemaan halukkuudeksi hyväksyä mikä tahansa kompromissi.
Virkaanastujaispuheessaan täällä parlamentissa Tony Blair lupasi elvyttää unionin ja toteuttaa suuria talousarviota koskevia innovaatioita. Valitettavasti meidän on nyt hyväksyttävä se, että ehdotus on vaatimaton ja hillitty. Junckerin ehdotus menojen rajaamisesta 871 miljardiin euroon oli jo vaikeasti hyväksyttävä kompromissi, mutta ehdotettu 846 miljoonan euron lisävähennys, johon liittyy merkittäviä leikkauksia uusien jäsenvaltioiden koheesiopolitiikasta ja maaseudun kehittämisestä, on mahdoton hyväksyä.
Haluan myös korostaa, että Italialta vaadittu maksuosuus olisi suurempi kuin Ranskan tai Yhdistyneen kuningaskunnan maksuosuus. Näin vanhojen jäsenvaltioiden köyhät alueet joutuisivat kärsimään, kun yksinkertaistettua talousarviota haluavien jäsenvaltioiden etuoikeudet säilyisivät itse asiassa koskemattomina.
Tällainen ratkaisu vaarantaa kaiken sen, mitä Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri on esittänyt, eikä parlamentti voi sitä hyväksyä. Ainoa tapa välttää valtioitamme uhkaava kurimus ja antaa unionillemme uutta puhtia on saada aikaan kunnianhimoinen sopimus, jossa yhdistetään kilpailukyky ja koheesio, solidaarisuus ja innovaatio.
Lopuksi haluan lainata tulevaisuuden miestä, Alcide De Gasperia, jota muistimme eilen. Yhdistääksemme Euroopan meidän on luovuttava etuoikeuksista, pelkuruudesta ja kaunoista. Meidän on puhuttava ääneen, kirjoitettava ja vaadittava. Meidän ei pidä heretä hetkeksikään, jotta Eurooppa säilyisi asialistalla. 
Dariusz Rosati (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kesäkuussa Yhdistynyt kuningaskunta esti puheenjohtajavaltio Luxemburgin ehdottamien rahoitusnäkymien hyväksymisen. Pääministeri Blair kertoi meille, että EU tarvitsee toisenlaisen talousarvion, jossa entistä vähemmän rahaa varataan perinteisiin kohteisiin maatalouspolitiikan alalla. Sen sijaan olisi ohjattava enemmän rahaa nykyaikaisiin tavoitteisiin, kuten köyhien alueiden ja uusien jäsenvaltioiden kehittämiseen. Hänen sanansa antoivat toivoa siitä, että EU siirtyisi pois kansallisen itsekkyyden aikakaudelta ja että edistyminen todella toteutuisi.
Sitten kului viisi kuukautta niin, ettei tapahtunut mitään, ja valitettavasti minun on todettava, että tämän viiden kuukauden jälkeen meille esitetty ehdotus oli äärimmäinen pettymys. Yhdistynyt kuningaskunta on osoittautunut kyvyttömäksi taivuttelemaan kumppaneitaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistukseen, eikä se ole onnistunut myöskään luopumaan hyvityksensä kasvattamisesta. Lopputulos on, että kaikki talousarvioon ehdotetut leikkaukset ovat epäreiluja, sillä ne vaikuttavat kaikkein eniten uusiin jäsenvaltioihin. On käynyt ilmi, että neljäsosa puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdottamista leikkauksista koskee vain yhtä valtiota, nimittäin Puolaa. Tässä yhteydessä puhutaan kuudesta miljardista eurosta.
Kysyn ministeri Alexanderilta, uskooko hän todella, että Puolan pääministeri palaa kotimaahansa kertomaan puolalaisille suostuvansa tällaiseen ehdotukseen. On täysin epärealistista olettaa jotain tällaista. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotus osoittaa mielikuvituksen puutetta ja perustuu sellaiseen näkemykseen unionista, jota parlamentti ei voi hyväksyä. Euroopan parlamentti ei voi hyväksyä tällaista näkemystä.
Arvoisa ministeri Alexander, solidaarisuuden ja koheesion periaatteet eivät ole koskaan aiemmin Euroopan unionin historiassa olleet tällä tavalla uhattuina, eivätkä eurooppalaiset valtiot ole koskaan ennen sotkeutuneet tällaiseen itsekkyyden ja lyhytnäköisten etujen puolustamiseen. Pyydän teitä kertomaan puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle, että me odotamme sen tarttuvan tilaisuuteen ja kykenevän saavuttamaan kompromissin, jossa säilytetään Euroopan unionin perustana olevat periaatteet. 
Enrico Letta (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä keskustelu on tärkeä, sillä siinä tuodaan julki Euroopassa koettu tyytymättömyys sellaiseen huippukokoukseen, joka voi rakenteensa vuoksi johtaa vain ennakoitavissa olevaan epäonnistumiseen. Jos näin on, on mahdotonta käyttää tehokkaasti voimavaroja suunnitteluajanjakson alkuvuosina, toisin sanoen vuodesta 2007 alkaen, mistä aiheutuu vakavaa haittaa.
On kuitenkin suotavampaa ottaa riski kuin vaarantaa pysyvästi voimakkaan, yhdentyneen Euroopan unionin suunnitelma hyväksymällä yhden prosentin mini-Eurooppa. Yhden prosentin ajatus on todellakin kauhea ratkaisu, jota Euroopan parlamentti ei voi hyväksyä. Mikä vieläkin kauheampaa, se on kauhea ratkaisu, johon ei edes liity merkittävää vähennystä Yhdistyneen kuningaskunnan hyvityksestä.
Kasvaakseen unionin on oltava kilpailukykyinen, ja ollakseen kilpailukykyinen unioni tarvitsee koheesiota. Arvoisa puhemies, menoja leikkaava talousarvio, jossa asetetaan yhden prosentin enimmäismäärät, talousarvio, jossa vain taataan nykyiset etuoikeudet, ei edistä investointeja kasvuun, kilpailukykyyn tai koheesioon, ja Eurooppa pettää itseään. Emme halua sellaista Eurooppaa; emme tunnista itseämme sellaisessa Euroopassa. Teemme kaikkemme, jotta parlamentti hylkäisi mahdolliset sopimukset mini-Euroopasta, joka ei ole parlamentin toivoma Eurooppa. 
Margie Sudre (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Barroso, arvoisa puheenjohtaja Alexander, eurooppalaiset ansaitsevat enemmän kuin unionin puheenjohtajavaltion ja sen 24 kumppanin kissa ja hiiri -leikin unionin tulevaisuuden kannalta merkittävän Eurooppa-neuvoston kokouksen aattona.
Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan muutaman viime päivän aikana esittämiä, vuosien 20072013 rahoitusnäkymiä koskevia ehdotuksia ei voida hyväksyä kahdesta syystä. Niissä uhrataan uudet jäsenvaltiot, rakennetaan uusi muuri vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden välille ja ne on ilmeisesti suunniteltu varmistamaan puheenjohtajavaltion epäonnistuminen, jolla ei enää ole syytä jatkua. Lisäksi ehdotuksiin liittyy maatalousmenoja koskeva piilomerkitys, joka lähentelee uhkausta ja jota emme voi hyväksyä unionissamme. Jos yhteisön maatalouspolitiikkaa ei uudisteta vuonna 2008, Yhdistynyt kuningaskunta pitää kiinni hyvityksestään sellaisenaan.
Demokratiassamme ei pidä olla tabuja, ja tämä on totta, olipa sitten kyse unionin yleisestä talousarviosta, unionin menojen jakautumisesta, aluetuesta, YMP:stä, tuesta tutkimukselle ja innovaatiolle tai mistä tahansa yhteisön politiikasta. Kaikista aiheista voidaan keskustella, niitä voidaan tarkastella ja niistä voidaan tehdä etujemme mukaisia kompromisseja, ja me kaikki ymmärrämme tämän.
Emme kuitenkaan voi hyväksyä sitä, että yhden valtion osalta säilytetään etuoikeuksia, jotka eivät lainkaan vastaa nykypäivän taloudellista ja poliittista tilannetta. Sitäkin tuomittavampaa tämä on, kun se tapahtuu sellaisten valtioiden kustannuksella, jotka tarvitsevat tukea selviytyäkseen 50vuotisen kommunistisen järjestelmän aiheuttamista vammoista. Emme myöskään voi hyväksyä sitä, että Euroopan unionin jo toteuttamat laaja-alaiset pyrkimykset maatalousalalla hylätään, varsinkaan WTO-neuvottelujen yhteydessä. Unioni on jo täyttänyt velvollisuutensa tässä asiassa ja odottaa nyt, että Yhdysvaltojen kaltaiset muut maatalousmahdit toteuttavat vastaavia toimia ennen kuin unioni tarvittaessa jatkaa uudistuksiaan.
Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Blair ilmoitti muodollisesti juuri täällä parlamentissa haluavansa tehdä työtä unionin yhteisen hyvän eteen, ylittää kansallisen pyyteellisyyden ja edistää Euroopan yhdentymistä puheenjohtajakautensa aikana. Odotamme hänen lopultakin muuttavan sanansa teoiksi, jos hän haluaa saada suosionosoituksia, joita jotkut kollegat hieman liian nopeasti antoivat hänelle kesäkuussa. 
Gary Titley (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, aluksi haluan pyytää puheenjohtajavaltiolta anteeksi. Kun se hyväksyi neuvottelujen aloittamisen Kroatian kanssa, tunnustan epäilleeni jonkinlaista hämärää sopimusta, jolla oli selvitty Itävallan Turkin vastustuksesta. Olin väärässä. Tiedämme nyt, että Kroatia teki tiivistä yhteistyötä Haagin kanssa ja antoi tietoja, jotka johtivat kenraali Gotovinan merkittävään pidätykseen. Onnittelen puheenjohtajavaltiota tästä edistyksestä.
Toivottavasti tämä ei nyt järkytä liiaksi ministeri Alexanderia, mutta haluan kiittää puheenjohtajavaltiota myös sen yhteistyöstä parlamentin kanssa, sillä se on johtanut huimaan edistymiseen tietyissä hyvin vaikeissa asioissa, erityisesti REACH-asetuksessa, pitkään kestäneessä eurovinjetti-tarinassa ja toivottavasti myös tietojen säilyttämisessä. Nähdäkseni puheenjohtajavaltio etenee suurin harppauksin, tai pyrkii siihen, tuodakseen neuvostoon avoimuutta, ja toivon, että ministeri Alexander voisi kertoa meille edistymisestä tällä alalla.
Neuvostossa on kuitenkin edelleen avoimuuden puutetta, joten pohdin, voisiko hän hetkeksi raottaa verhoa ja vastata joihinkin kysymyksiin. Mitkä nettomaksajat ovat Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta valmiita maksamaan enemmän talousarvio-ongelman ratkaisemiseksi? Mitkä nettosaajat ovat valmiita saamaan vähemmän talousarvio-ongelman ratkaisemiseksi? Mitkä vanhan unionin nettosaajista ovat valmiit saamaan vähemmän osoittaakseen solidaarisuutta uudelle Euroopalle?
Kuinka moni jäsenvaltio neuvostossa ajaa meno-ohjelmia, kunhan eivät itse joudu maksamaan niitä? Mitkä pääasialliset YMP:n edunsaajat vaativat lisäuudistuksia? Mitkä YMP:n edunsaajat ovat Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen tavoin valmiita julkistamaan tiedot siitä, mihin rahat menevät? Tarkoitan tällä tietoja, jotka osoittavat, etteivät edut mene maanviljelijöille, vaan elintarvikkeiden monikansallisille jalostajille ja suurille maanomistajille. Mitkä valtiovarainministerit ovat valmiita allekirjoittamaan vuotuisen tarkastuslausuman kirjanpidostaan, mikä lopettaisi joka vuosi toistuvan tarinan, kun emme voi hyväksyä tilejä, koska jäsenvaltiot eivät valvo kirjanpitoaan? Mitkä jäsenvaltiot tulevat neuvostoon kysymään, mitä ne voivat tehdä Euroopan unionin hyväksi, sen sijaan että kysyisivät, mitä Euroopan unioni voi tehdä niiden hyväksi? 
Jacek Emil Saryusz-Wolski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, EU tarvitsee talousarvion, mutta ei mihin tahansa hintaan. Komission ehdotus oli optimaalinen ja Edinburghissa 1992 kokoontuneen neuvoston sitoumusten mukainen. Muistatteko vielä Edinburghin 1,27 prosenttia BKTL:sta?
Euroopan parlamentin suurempi talousarvio on realistinen siinä mielessä, että siinä suojellaan EU:n ensisijaisten tavoitteiden merkittäviä aloja. Parlamentti haluaa vapauttaa uusien jäsenvaltioiden dynamiikan ja käyttää sitä koko unionin talouden eduksi. Meidän ei pidä Yhdistyneen kuningaskunnan nöyryyttävän ehdotuksen tavoin rangaista uusia jäsenvaltioita ja työntää niitä toisen luokan jäsenten asemaan.
Jo Luxemburgin ehdotus oli niukka ja hyväksyttävän rajoilla. Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotus on ylittänyt rajan sitoumusten yleisen tason osalta, ja siinä vähennetään köyhimpien jäsenvaltioiden varoja tavalla, jota ei voida hyväksyä. On parempi, ettei sopimusta synny kuin että sopimus vaarantaa koko Euroopan yhdentymisen periaatteen. Talousarviossa ei ole kyse vain luvuista, vaan myös periaatteista ja poliittisista valinnoista. Talousarvion pienentäminen nyt, kun unionimme on entistä suurempi ja sillä on uusia tehtäviä, on epäloogista ja vastoin tervettä järkeä. Se merkitsee EU:n politiikkojen amputoimista viipale kerrallaan: todellista salamitaktiikkaa.
Talousarviossa on kyse solidaarisuudesta, koheesiosta ja kilpailukyvystä laajentuneessa unionissa, ei hyväntekeväisyydestä. Emme halua hyväntekeväisyyttä. Emme ole kerjäläisiä. Haluamme rahamme takaisin. Mutta kirjanpitäjänkin kannalta ehdotus on rehellisen yrityskäytännön vastainen. Uudet jäsenvaltiot avasivat markkinansa ja sitoutuivat noudattamaan korkeita ja kalliita EU:n standardeja. Tätä vastaavat neljän prosentin siirrot BKTL:sta olivat poliittiseen lupaukseen perustuva oikeutettu oletus. Tuen rajaaminen nyt merkitsee sopimuksen rikkomista. Itseään kunnioittavan parlamenttimme olisi estettävä EU:n murentuminen mahdottoman ja tuhoisan "lisää Eurooppaa vähemmällä rahalla" -opin nojalla. Tämän opin ensisijainen perusta on yhden prosentin budjettiehdotus, kuuluisa "kuuden kirje": ehdotus, joka puheenjohtaja Barroson sanoin johtaa mini-Eurooppaan. Yhden prosentin filosofia merkitsee unionin purkamista ja johtaa unionin mahdottomuuden ansaan.
Kun johtajuus on kriisissä – ja nyt se on – Euroopan parlamentin on ryhdyttävä johtamaan ja otettava vastuu yhdessä Euroopan komission kanssa ja käytettävä veto-oikeuttaan neuvoston ehdotukseen, jos Luxemburgin ehdotuksessa on jonkinlainen alaraja.
Toivotan virkakautensa päättävälle puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle hauskaa joulua ja onnea uudelle vuodelle.
Miguel Ángel Martínez Martínez (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tämän keskustelun rakenne saa aikaan suuren sekaannuksen, jossa sotketaan toisiinsa torstainen neuvoston kokous ja kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus. Varmaan juuri tämän väärinkäsityksen vuoksi puheenjohtaja Durão Barroso ei ole sanonut sanaakaan viimeksi mainitusta, vaikka puheenjohtaja Alexander viittasi siihen. Haluan puhua tästä sosialistien ryhmän puolesta.
Olemme tyytyväisiä kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevaan eurooppalaiseen konsensukseen, vaikka meillä onkin joitakin huolenaiheita. Olemme tyytyväisiä julistuksen laatimisprosessiin, komission ja komission jäsenen Louis Michelin aloitteeseen, jonka mukaan asiakirja laaditaan korvaamaan vuonna 2000 annettu asiakirja, sekä siihen, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ja ministeri Hilary Benn ovat määrätietoisesti osallistuneet tähän toimintaan.
Komission ja neuvoston osoittama joustavuus lopullisen hyväksytyn tekstin aikaansaamiseksi on huomion arvoista. On myös merkille pantavaa, että puheenjohtajavaltio on määrätietoisesti saanut vakuutettua muut 24 hallitusta, joista osa oli aluksi hyvinkin haluttomia, hyväksymään muotoutuvan kompromissin.
Yksi merkittävä muutos oli komission ja neuvoston tahto ottaa parlamentti mukaan allekirjoittamiseen ja jo ennen tätä sen lausunnon sanamuodon laatimisprosessiin, jossa määritetään unionin kehitysyhteistyöpolitiikka tuleviksi vuosiksi.
Osallistumisemme Anders Wijkmanin kautta ja myöhemmin kehitysyhteistyövaliokunnan kaikkien ryhmien kautta on ollut tehokasta. Oli tärkeää, että toimimme vakaasti ja yhtenäisesti. Tämän ansiosta lausuntoon sisältyy suurin osa ehdotuksistamme.
Koska julistuksella tarjotaan poliittinen kehys, sen olisi edistettävä muutama kuukausi sitten kehitysyhteistyöministerien neuvoston ehdotuksessa tehtyjä sitoumuksia, joilla lisätään radikaalisti unionin ja sen jäsenvaltioiden pyrkimyksiä torjua kehittymättömyyttä ja siitä aiheutuvia seurauksia ihmisille. Toimimme ainakin Euroopan perustuslakisopimuksen määräysten mukaisesti, sillä sen mukaan yksi ensisijaisista tavoitteistamme on unionin vastuu solidaarisuuden alalla etelässä.
Voisimme puhua johdonmukaisuudesta, jos muita suurempia epäjohdonmukaisuuksia ei olisi, sillä ne ovat aiemmin mainitun huolen syy: puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan esittämät rahoitusnäkymät, jotka ovat huolestuttavalla tavalla kaksijakoiset, eivät sovi yhteen neuvoston kokouksessa Leedsissä tehtyjen budjettisitoumusten ja nyt keskustelun aiheena olevassa julistuksessa esitettyjen toimien kanssa.
Tämän vuoksi olemme huolissamme siitä, että kaikki toiveemme ovat tuhoon tuomittuja. Tästä syystä ryhmäni haluaa tehdä selväksi, ettemme hyväksy tällaista mahdollisuutta ja että tulemme toimimaan sen varmistamiseksi, ettei tänään esitettyjä toiveita tehdä tyhjäksi, kun hyväksytään käytettävissä olevia resursseja tuleviksi vuosiksi.
Kiitos kaikille tänään. Korostan kuitenkin, että vastustus tulee olemaan voimakasta, jos huomenna pyritään toisella kädellä ottamaan pois se, minkä toinen käsi tänään antaa. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, minun on sanottava neuvoston puheenjohtajalle, että Yhdistynyt kuningaskunta on Luxemburgin huippukokouksen epäonnistumiseen suurin syyllinen. Se, että valtioiden tai hallitusten päämiehet hylkäävät vastuunsa unionista kokonaisuudessaan ja pyrkivät lähes päivittäin uudelleenkansallistamiseen sekä jakamaan Euroopan unionin politiikan sisäiseen politiikkaan ja unionin politiikkaan, ei tietenkään ole yksin teidän ongelmanne, mutta provosoitte jatkuvasti ja syyllistytte myös kiristykseen.
Te olette täällä tänään, ja Tony Blair on jälleen poissa. Minulla oli hyvä syy ilmoittaa hänet kadonneeksi 12. lokakuuta. Te olette täällä, ja keskustelun jälkeen annetaan ehdotus huippukokoukselle. Muutama päivä sitten kerroitte meille, että ellemme hyväksy ehdotustanne, hylkäisitte kaiken ensi vuonna. Tämä on kiristystä. Mitä olette tehnyt viimeisten kuuden kuukauden aikana torjuaksenne tämän neuvoston poliittisen roolin, johon ei sisälly solidaarisuutta eikä minkäänlaista vastuullisuutta?
Neuvoston menestyksekäs puheenjohtajakausi edellyttää muutakin kuin kaksi Tony Blairin esiintymistä tai retorista pyrotekniikkaa. Ne päinvastoin vahvistavat valtavan kuilun olemassaolon puheiden ja todellisuuden, tavoitteiden ja tekojen, tehtävien ja toimivaltuuksien, aikomusten ja todellisten saavutusten sekä kirjallisesti esitettyjen haasteiden ja perussopimuksissa esitettyjen velvoitteiden välillä, kuten myös moraalin ja politiikan luonteen välillä. En voi käsittää mentaliteettianne. Kuinka kerrotte kansalaisille, että haluatte vähentää kilpailukykyä, että haluatte vähemmän rahaa sisäiseen ja ulkoiseen turvallisuuteen, että vuonna 2007 annetaan käyttöön vähemmän rahaa kuin vuoden 2006 talousarviossa hyväksyttiin ja että haluatte romuttaa unionin aseman maailmassa? Mitä ylimielisemmin suhtaudutte Euroopan unionin kansalaisiin ja parlamenttiin, sitä suurempi on meidän itseluottamuksemme ja määrätietoisuutemme ja sitä suurempi kansalaisten raivo.
Neuvotteleminen on mahdollista vain molemminpuolisen kunnioituksen vallitessa. Se edellyttää yhteisiä sääntöjä ja voi tapahtua vain tasavertaisten kesken. Emme todellakaan ole hallitusten kansallisten ja individualististen etujen edustajia, vaan ajamme Euroopan unionin asiaa yhteisönä, tehokasta ja määrätietoista solidaarisesti yhdentynyttä Euroopan unionia. Emme salli neuvoston puheenjohtajavaltion tai itse neuvoston menestyksen tai epäonnistumisen määrittää Euroopan unionin tulevaisuutta. Tämän kaltaisen parlamentin on omaksuttava vastuu ja johtajuus siinä tyhjiössä, jonka jätätte taaksenne.
Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, uskon, että jos joku haluaisi otsikoida tiettyjen jäsenvaltioiden neuvostossa ilmaisemat kannat, otsikko olisi: "Kuinka saadaan enemmän Eurooppaa vähemmällä rahalla". Mielestäni näin ei yksinkertaisesti voida tehdä. Katson, että neuvostossa käydyissä keskusteluissa ja puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksissa on valtavasti ristiriitaisuuksia.
Tässä keskustelussa on valtava ristiriita toisaalta puheiden ja tavoitteiden ja toisaalta sen tosiseikan välillä, että jäsenvaltioiden julkisista menoista vain 2,5 prosenttia menee yhteisön talousarvioon.
Vastaavasti monet jäsenvaltiot korostavat tässä keskustelussa sitä, kuinka paljon rahaa kukin antaa yhteisön talousarvioon. Kuitenkin nämä samat jäsenvaltiot unohtavat, mitä ne itse saavat, nettomaksuosuudet, yhtenäismarkkinoiden ja rakennerahastojen kautta, koska merkittävä osuus rakennerahastojen talousarviosta ohjautuu takaisin näihin jäsenvaltioihin monella eri tavalla, jotka kaikki tuntevat ja joita ei tarvitse analysoida.
Lisäksi on keskusteltu maanviljelijöistä. Jos yhteistä maatalouspolitiikkaa koskaan tarkastellaan, ehdotan puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle, että aloitamme pikemminkin suurista maatiloista, jotka saavat leijonanosan tuesta, kuin etelän köyhistä maanviljelijöistä, jos haluamme, että yhteisellä maatalouspolitiikalla on sosiaalinen sisältö.
Haluan joka tapauksessa sanoa Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän koheesiopolitiikan koordinoijana, että parlamentti on ilmaissut näkemyksensä. Näkemykset tukevat uskottavaa koheesiobudjettia ja koheesiopolitiikkaa, joka ei jakaudu kahdelle raiteelle, sekä tehokasta hallintoa. Parlamentti ei vaikene; se ei ole valmis hyväksymään jokaista neuvoston sopimusta, jokaista ensi viikolla tehtävää päätöstä. Taistelemme loppuun asti koheesiopolitiikan puolesta ja käytämme oikeuksiamme.
József Szájer (PPE-DE ). –
   Kuusi kuukautta sitten kehotin kiinnittämään huomiota siihen, että Euroopan unionin tarvitsemat muutokset olisi käynnistettävä poistamalla pitkään kestänyt ja edelleen ilmeinen uusien jäsenvaltioiden epäreilu syrjintä. Olimme syystäkin pettyneitä. Nyt vuoden lopussa me olemme sekä epäonnistuneet etenemisessä tiellä, joka veisi unionin pois kriisistä, että jopa kääntyneet väärään suuntaan, päinvastaiseen suuntaan. Hyvä jäsen Schulz, jäävuori ei ole edessämme vaan takanamme. Olemme jo kerran onnistuneet välttämään siihen törmäämisen. Ongelmana on, että me kuljemme taaksepäin. On ilmeistä, että tuloksena on jonkinlainen haaksirikko. On todettava, ettei budjettiehdotus sovi perustaksi Euroopan uudelleen yhdistymisen valtavalle historialliselle ponnistukselle. Se ei lievennä EU:n kriisiä, vaan pahentaa sitä. Se ei yhdistä Euroopan unionin jäsenvaltioita, vaan jakaa ne. Se ei auta uusia jäsenvaltioita, vaan nöyryyttää niitä. Se ei tee unionista entistä kilpailukykyisempää, vaan taannuttaa sitä.
Tämä budjettiehdotus hidastaa edistystä ja jakaa meidät. Muutama vuosi sitten Euroopan unionin uudet jäsenvaltiot hyväksyivät Kööpenhaminassa siirtymäajanjakson haitat ja erilaistumisen toivoen voivansa osallistua seitsemän vuoden rahoitussuunnitelmaan täysivaltaisina ilman erilaistumista. Nyt näemme kuitenkin, kuinka vanhat jäsenvaltiot pyrkivät ratkaisemaan pitkäaikaisia selvittämättömiä ongelmiaan uusien jäsenvaltioiden kustannuksella. Tätä ei voida hyväksyä, se on nöyryyttävää ja tuomittavaa. Tämä ei ole Euroopan unionin arvolle sopivaa. Hallitusten on muutettava lähestymistapaansa. Niiden olisi seurattava Euroopan parlamentin esimerkkiä! Erilaisista etunäkökohdistamme huolimatta hyväksyimme talousarvion jo keväällä, ja parlamentissa on sentään 700 jäsentä, kun hallituksia on vain 25. 
Anders Wijkman (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on vain vähän puheaikaa, joten keskityn EU:n tukipolitiikasta "eurooppalaisen konsensuksen" nimellä tehtyyn sopimukseen. Suhtaudun täysin myönteisesti sopimukseen ja siihen johtaneeseen menettelyyn, mutta en talousarviota koskeneeseen keskusteluun ja johtajuuden puutteeseen. Komission, neuvoston ja parlamentin kesken syksyn aikana käyty vuoropuhelu oli myönteistä ja rakentavaa. Kiitän puheenjohtaja Barrosoa ja puheenjohtaja Alexanderia heidän myönteisistä huomautuksistaan täällä tänään ja haluan ulottaa kiitokseni myös komission jäsenelle Michelille sekä valtiosihteeri Hilary Bennille heidän rakentavasta yhteistyöstään.
Kuten täällä on jo tänään todettu, EU on yleisesti ottaen maailman suurin avunantaja. Tähän mennessä tuen tehokkuus ja laatu eivät ole kuitenkaan olleet oikeassa suhteessa sen määrään. EU:n jäsenvaltioiden koordinointi on heikkoa niin niiden välillä kuin suhteessa komissioonkin. Tämä merkitsee korkeita kuluja, töiden päällekkäisyyttä ja suuria ongelmia monissa valtioissa, joiden kanssa teemme yhteistyötä. Uusi kehitysyhteistyöpolitiikka, josta osa liittyy nyt EU:n toimintaan ja toinen erityisesti komission toimintaan, merkitsee valtavaa edistymistä tällä alalla.
Avunantajien parempi koordinointi, suurempi johdonmukaisuus ja lisääntynyt tehokkuus ovat näin politiikan kulmakiviä. Olemme myös päässeet sopimukseen komission erityisen aseman määrittämisestä kehitysyhteistyöpolitiikassa, minkä uskon vielä osoittautuvan hyvin tärkeäksi.
Asiasisällön osalta ensisijaiseksi tavoitteeksi katsotaan edelleen köyhyyden torjuminen. Kiinnitämme myös yhä enemmän huomiota demokratian ja ihmisoikeuksien kaltaisiin asioihin, luonnonvarojen kestävän hyödyntämisen tärkeyteen sekä naisten asemaan kehitysyhteistyössä ja niin edelleen. Lopuksi haluan kiittää kollegojani kehitysyhteistyövaliokunnassa heidän rakentavasta yhteistyöstään. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, minä nautin aina näistä keskusteluista. Tämänaamuisen keskustelun perusteella voin sanoa, että minun tulee niitä ikävä! Se, tuleeko teidän ikävä puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa, onkin kenties aivan eri asia ottaen huomioon täällä viimeisen puolentoista tunnin aikana esitetyt kommentit!
En voi käsitellä jokaista seikkaa tai syytöstä, joka minua kohtaan on esitetty viimeisten parin tunnin aikana, mutta pyrin vastaamaan joihinkin arvoisien parlamentin jäsenten minulle esittämiin erityisiin seikkoihin.
Jäsen Poettering aloitti keskustelun mielestäni jokseenkin arvottomalla syytöksellä, jonka mukaan minä ja puheenjohtajavaltio nukkuisimme liian pitkään aamuisin. Jos klo 4.30 aamulla on liian pitkään, pyydän varauksettomasti anteeksi parlamentilta! Kun totta puhutaan, olen viimeisten 24 tunnin aikana tavannut – kuten voitte ymmärtää – sekä pääministerin, valtiovarainministerimme että ulkoministerimme, koska valmistelemme tarkistettuja ehdotuksiamme, mutta olen myös tavannut kaikkien Euroopan unionin 24 jäsenvaltion Lontoon lähetystöjen päälliköt. Keskustelen mielelläni siitä, kuinka myöhään työskentelemme iltaisin ja kuinka aikaisin nousemme aamulla, sillä pyrimme turvaamaan tänä viikonloppuna sopimuksen, jonka katsomme tarpeelliseksi Euroopan unionin tulevaisuudelle.
Arvoisa puhemies, mitä tulee esittämäänne asiaan, voin vakuuttaa, ettei kyse ollut tahallisesta epäkohteliaisuudesta, eikä ole nytkään, mitä tulee tarkistettujen ehdotusten esittämisen ajankohtaan. Puheenjohtajavaltio esittelee ne myöhemmin tänään – myös tämän merkittävän keskustelun ajoituksen vuoksi.
Ensinnäkään kyse ei ole täysin uusista ehdotuksista, vaan yksinkertaisesti tarkistetuista ehdotuksista, joiden periaatteet esittelin alkupuheenvuorossani. Toiseksi on esitetty syytös, jonka mukaan pääministerimme ei olisi käytettävissä asian käsittelyyn tällä toisella neuvottelukierroksella. Pääministerimme saapuu Strasbourgiin huomenna käydäkseen lisää keskusteluja puhemieskokouksen kanssa. Kolmanneksi, ja toisin kuin puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa kohtaan esitetyssä kritiikissä on keskustelun aikana väitetty, vastaan kunnioittavasti, että kuten jäsen Titley niin auliisti tunnusti, puheenjohtajavaltion sitoutumisesta parlamenttiin ei arvoisien parlamentin jäsenten todellakaan tulisi esittää kritiikkiä. Tämänpäiväinen vierailuni on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan ministerien yli 80 vierailusta puheenjohtajakauden aikana.
Jäsen Schulz rohkeni tunnustaa ystävyytemme täällä parlamentissa, joten vaarannan lisää hänen mainettaan ja totean, että minäkin pidän hänestä ja ihailen häntä. Puhun hänelle yhtä avoimesti kuin hän minulle. Hyvä jäsen Schulz, puhuitte siitä, onko kasvuun kohdistuva leikkaus edelleen kasvua, ja puhuitte "uudesta aritmetiikasta". Haluan tehdä selväksi, että komission ehdotusten ja puheenjohtajavaltio Luxemburgin ehdotusten yhteydessä katteeton tarjous ei ole mikään tarjous. Tarvitsemme sopimuksen, joka ohjaa tukea, ei ainoastaan niitä, jotka käyttävät rahat, vaan myös niitä, jotka tuen rahoittavat.
Mitä tulee myönnän kyllä, että unionin 25 jäsenvaltion välisen sopimuksen aikaansaaminen on jättiläismäinen haaste, mutta uskon sen voivan päättyä sopimuksentekoon tragedian sijaan. Sen saamme selville muutaman päivän kuluttua.
Jäsen Watsonille, joka sanoi, että sopimuksetta jääminen on parempi kuin huono sopimus, totean olevani samoilla linjoilla tässä asiassa. Vaikka ihailenkin hänen oppineisuuttaan, kuultuani hänen kritiikkinsä siitä, kuinka talousarviomenettelyn olisi toimittava, mieleeni juolahti, että se on kenties syy siihen, miksi liberaalit eivät ole olleet vallassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuoden 1929 jälkeen.
Jäsen Cohn-Bendit puhui Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aikaisesta saavutustyhjiöstä. Hän päätti kenties olla ottamatta huomioon kehitysyhteistyöpolitiikan edistymistä, josta monet parlamentin jäsenet puhuivat tänään. Ottaen huomioon hänen huolensa ympäristöstä olen yllättynyt, ettei hän kiittänyt Margaret Beckettin Euroopan unionin puolesta tekemää työtä. Hän uurasti varmistaakseen sopimuksen nähdäkseni hyvin merkittävässä konferenssissa, nimittäin viimeviikkoisessa Montrealin ilmastonmuutoskonferenssissa.
Jäsen Farage aloitti puheenvuoronsa syyttämällä ulkoministeriöni virkamiehiä sekä taitaviksi että petollisiksi. Olin jo hyppäämässä pystyyn puolustaakseni heitä ja kumotakseni väitteen, mutta eräs heistä pyysi minua vastaamaan kyllä, se on aivan totta! Jäsen Faragen puheenvuorossa menneiden joulujen haamut ja Robin Hood törmäilivät Nottinghamin sheriffiin. Riittänee, kun sanon, että kauneinta, mitä osaan tuosta puheenvuorosta sanoa, on se, että vakuuttavuuden sijaan se muistutti satua.
Jäsen Kirkhope, joka kenties ilmaistakseen kunnioituksen puutetta puheenjohtajavaltiota kohtaan on jo lähtenyt istuntosalista – pohdin, mahtoiko hän palata sänkyynsä sen sijaan, että olisi lainkaan noussut – esiintyi kenties viimeisiä kertoja EPP-ryhmän jäsenenä täällä parlamentissa. Jonkinlainen joutsenlaulu ennen merkityksettömäksi joutumista konservatiivisen puolueen uuden johtajan saapuessa! Hän epäili, ettei puheenjohtajavaltiolla olisi varaa hänen palkkioihinsa, jos hän edustaisi meitä. En tiedä, mitä nykyinen konservatiivipuolueen johtaja on veloittanut Euroopan parlamentilta, mutta tämänaamuisen puheenvuoron perusteella toivon, ettei kovin paljoa!
Jäsen Voggenhuber ei säästellyt sanojaan, vaan väitti meidän puheenjohtajakauden tässä vaiheessa seisovan keskellä raunioita. Seuraavaksi hän väitti puheenjohtajavaltion ehdotusten perustuvan kansalliseen itsekkyyteen. Tämä on vakava asia ja ansaitsee mielestäni vakavan vastauksen. Minulla ei ole epäilystäkään siitä, että jos puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta olisi halunnut antaa myöten kansalliselle itsekkyydelle, Yhdistyneen kuningaskunnan ja sen hallituksen olisi ollut kotimaassa paljon helpompi omaksua lähestymistapa, jossa olisi jatkettu välittömän ja perustavanlaatuisen muutoksen vaatimista esimerkiksi yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja laajemmin Euroopan unionin talousarvioon.
On ollut paljon haasteellisempaa ehdottaa, että vaikka edelleen toivomme perustavanlaatuisia muutoksia unionissa, olisi selkeästi tunnustettava välitön tarve löytää resurssit laajentumiskulujen rahoittamiseksi, ja tämä selittää alun perin viime viikolla esittämiemme ehdotusten ja myöhemmin tänään esitettävien tarkistettujen ehdotusten perustan.
Jäsen de Brún puhui tarpeesta jatkaa työtä Pohjois-Irlannin rauhanprosessin turvaamiseksi, ja tässä yhteydessä kuuntelin hyvin tarkkaavaisesti häntä suhteessa ehdotukseen, jonka pian esitämme.
Lopuksi haluan vielä lyhyesti käsitellä jäsen Titleyn esille tuomaa avoimuutta. Minua kehotettiin tiedottamaan asian edistymisestä parlamentin jäsenille puheenjohtajakauden aikana. Voin vakuuttaa parlamentille, että teemme jatkuvasti työtä lisätäksemme neuvoston avoimuutta, eikä vähiten asiasta täällä parlamentissa esitettyjen vahvojen mielipiteidenvuoksi. Esitimme yhden ehdotuksen viime kuussa. On ehdotuksia, joista on nyt keskusteltu sekä Coreper I:ssä että Coreper II:ssa, ja toivomme edelleen, että neuvosto antaa tässä kuussa päätelmänsä niin merkittävästä asiasta kuin avoimuus.
Suurin osa parlamentin jäsenistä kuitenkin käsitteli puheenvuorossaan tulevaa rahoitusta. Toivon ehdotuksiamme tänään moittivien herkeävän edes hetkeksi ja miettivän sitä, mitä me kaikki voimme menettää. Erityisesti kuitenkin uudet jäsenvaltiot, joita edustavia puheenvuoron käyttäjiä oli useita. Puhun sekunnin verran pikemminkin Yhdistyneen kuningaskunnan ministerinä kuin pelkästään puheenjohtajavaltion puolesta ja korostan, että olemme halukkaita maksamaan oman oikeudenmukaisen osuutemme talousarviosta, mutta emme kuin oikeudenmukaisen osuutemme. Kesäkuussa meiltä pyydettiin ylimääräistä 20 miljardin euron nettomaksuosuutta tai jopa enemmän niiden 50 miljardin euron lisäksi, jotka meidän oli jo määrä maksaa, tai toisella tavalla ilmaistuna, maksamaan noin kolmanneksen suurempi nettomaksuosuus kuin Ranska osuutena bruttokansantulosta.
Haluan siis tehdä tämän asian täysin selväksi: se ei ollut oikeudenmukaista silloin, eikä se ole oikeudenmukaista nytkään. Emme hyväksyneet sitä tuolloin emmekä hyväksy sitä tällä viikolla tai edes ensi vuonna. Sen sijaan ensimmäistä kertaa 30-vuotisen Euroopan unionin jäsenyytemme aikana – 30 vuotta olemme aina olleet unionin nettomaksajia – ja maksettuamme vuosien ajan paljon enemmän kuin yhtä vauraat valtiot, aiomme nyt maksaa suurin piirtein saman verran kuin samankokoiset valtiot, kuten Ranska ja Italia. Meistä tämä on avointa ja varsin oikeudenmukaista.
Jotkut ovat ainakin lyhyesti viitanneet tässä merkittävässä keskustelussa viikon toiseen merkittävään tapahtumaan: WTO:n ministeritapaamiseen, joka on parhaillaan käynnissä Hongkongissa. Globaalisti suuntautunut Euroopan unioni suhtautuu vakavasti myös vastuuseensa köyhyyden poistamiseen maailmassa, ja kiitän jälleen kerran niitä parlamentin jäseniä, jotka kiinnittivät huomiomme tähän tänään.
Unioni käytännössä kaksinkertaistaa kehitysapunsa aiemmin tänä vuonna tehtyjen päätösten seurauksena vuoteen 2010 mennessä, ja sen on tartuttava johtoon nykyisen WTO-kierroksen aidosti kunnianhimoisten päätelmien varmistamiseksi. Meillä on mahdollisuus luoda oikeudenmukaisempi globaali kauppajärjestelmä, joka antaa sadoille miljoonille ihmisille mahdollisuuden nousta köyhyydestä. Tämä ei ole nollasummapeli. Oikeudenmukaisempi globaalin kaupan järjestelmä voi myös toimia kannustimena unionin kaipaamille uudistuksille, jos sen on määrä vahvistaa kilpailukykyään ja pitää lupauksensa sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta. Tältä kierrokselta tarvitaan tuloksia, joko Hongkongissa tai ainakin sitä seuraavina kuukausina ja vuosina. Tuloksilla tarkoitamme maailman köyhien aseman parantamista ja uusien työpaikkojen syntymistä Euroopassa.
Haluan kuitenkin päättää puheenvuoroni tässä keskustelussa palauttaen mieliin kesäkuun, jolloin puheenjohtajakautemme alkoi. Monet arvoisista parlamentin jäsenistä viittasivat pääministerimme tuolloin pitämään puheeseen. Meidän on kuitenkin muistettava, missä tilanteessa puhe pidettiin, sillä se tapahtui pian sen jälkeen, kun perustuslakisopimus oli hylätty Ranskassa ja Alankomaissa.
Näiden kahden äänestyksen tarkasta merkityksestä on keskusteltu paljon. Mikä luonnoksessa perustuslakisopimukseksi oli vialla, vai oliko mikään? Mitä Euroopan kansalaiset kertoivat meille tavasta, jolla he haluavat Euroopan unionia johdettavan? Olen samaa mieltä sen huomion esittäjän kanssa, jonka mukaan kesäkuussa ei hylätty vain tekstiä, vaan myös asiayhteys. Ranskalaiset tai alankomaalaiset eivät vastustaneet voimakkaasti perustuslakiluonnoksen tiettyä kohtaa tai lauseketta. Pikemminkin meidän olisi pohdittava ja pidettävä mielessämme tämän Eurooppa-neuvoston kokouksen aikana Euroopan unionin kansalaisten esittämää kysymystä siitä, mitä Euroopan unioni on heille antanut. He eivät olleet varmoja EU:n elämäänsä tuomasta lisäarvosta. He eivät tienneet tarpeeksi sen tekemistä päätöksistä eivätkä luottaneet siihen, että eurooppalaiset poliitikot ohjaavat unionia oikeaan suuntaan. Ihmiset olivat epävarmoja globaalin muutoksen suuremmista voimista, Euroopan unionin kohtaamasta taloudellisesta haasteesta ja siitä, mitä nämä merkitsevät heille ja heidän perheelleen. Kuka voi syyttää heitä aikana, jona yksi kymmenestä Euroopan unionin kansalaisesta on työttömänä ja jona yksi kahdestakymmenestä on pitkäaikaistyötön?
Niiden, jotka todella uskovat sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen, on kysyttävä, kuinka Euroopan unioni voi olla osa tämän haasteen ratkaisua. Kansalaisten oikeutettuihin muutosta koskeviin huoliin ei minusta voida vastata kääntymällä sisäänpäin, vetäytymällä rauhattomaan politiikkaan tai jopa taloudelliseen protektionismiin. Sellaisesta ei löydy ratkaisua eikä mielestäni myöskään toivoa. Vastataksemme nykypäivän maailman haasteisiin meidän on käännyttävä ulospäin optimistisina ja määrätietoisina ja ryhdyttävä globaalisti suuntautuneeksi unioniksi. Tämä innoittaa meitä lähipäivinä.
Voin vakuuttaa teille, että aion puolestani toimittaa eteenpäin tässä keskustelussa esitetyt huomautukset pääministerillemme ja muille hallituksemme jäsenille huomisen Strasbourgin-vierailun edellä. Voin vakuuttaa teille, että pyrimme tekemään parhaamme tulevina kriittisinä päivinä ja tunteina.
José Manuel Barroso,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan käsitellä tässä viimeisessä puheenvuorossani kolmea asiaa.
Käsittelen ensiksi hyvin tärkeää asiaa, kehitystä, ja erityisesti neuvostossa EU:n kehitysyhteistyöpolitiikasta ja kehitysavusta saavutettua sopimusta. Tarkastelen, millaisia päätelmiä tästä keskustelusta voidaan tehdä, minkä jälkeen osoitan puheeni suoraan puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle.
Haluaisin oikaista jäsen Martinez Martinezin huomautuksia kehitysyhteistyöpolitiikasta. Totesin hyvin selkeästi ensimmäisessä puheenvuorossani, että olen hyvin ylpeä komission osuudesta kehitysapupolitiikkaa koskevan konsensuksen luomisessa. Komission, parlamentin ja neuvoston välillä on tästä asiasta selkeä yhteisymmärrys. Menin vielä tätä pidemmälle todetessani, että komissio täyttää tehtävänsä ja varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat kehitysyhteistyövelvoitteitaan, sekä pitää kansalaiset ajan tasalla tästä asiasta.
Haluan näin ollen todeta ehdottomasti, että olemme sitoutuneet kunnianhimoiseen kehitysyhteistyöpolitiikkaan, että komissio vastaa tämän politiikan noudattamisesta ja että komissio haluaa jatkaa yhteistyötä parlamentin ja neuvoston kanssa siten, että EU toimii edelleen kansainvälisenä suunnannäyttäjänä ja tarjoaa apua niille maille, jotka kipeimmin tarvitsevat solidaarisuuttamme. 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tässä istunnossa joidenkin puhujien toisinaan pistävienkin huomautusten lisäksi juuri ennen Euroopan unionin kannalta äärimmäisen tärkeää päivämäärää on esitetty vakavia huolia.
Huolestuneisuus johtuu kunnianhimon puutteesta, joka estää kaikki aikomukset ja tavoitteet uudistaa talouksiamme niiden tarvitsemalla tavalla. 
Puhemies.
   Hyvät kollegat, pyydän hiljaisuutta. Keskustelumme ei ole vielä ohi. 
José Manuel Barroso,
   . Arvoisa puhemies, kaikella kunnioituksella, näin käy lähes aina, kun teen yhteenvetoa keskustelusta. On parempi, että parlamentin jäsenet tulevat puheenvuoroa aloittaessani tänne sisään kuin poistuvat täältä, mutta haluaisin ehdottaa, että vastaisuudessa voisi olla hyvä ajatus kehittää muunlainen järjestelmä, jotta juuri ennen äänestystä käytävien keskustelujen keskeytykset voitaisiin välttää. 
 Jatkan vielä, mutta mielestäni on tärkeää miettiä tätä asiaa, sillä kyse on myös toimielintemme kunnioittamisesta. Totesin jo kaikella kunnioituksella, että kun toisen toimielimen puheenjohtaja puhuu täällä parlamentissa, on reilua häntä kohtaan, että häntä kuunnellaan hiljaisuuden vallitessa.
Kyllä jäsen Schulz, olette oikeassa, pelkkä hiljaa kuunteleminen ei riitä; on kuunneltava tarkoin, arvoisat parlamentin jäsenet, yhtä tarkoin kuin minä olen kuunnellut teitä.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan sanoa teille kaikille, että koko tämänaamuisen keskustelun ajan olen aistinut parlamentin huolen ja olen varma, että neuvoston puheenjohtaja Alexander kertoo näistä, käytännössä kaikkien parlamentin poliittisten ryhmien huolista hallitukselleen ja puheenjohtajavaltiolle. Huolestuneisuus johtuu kunnianhimon puutteesta, joka saattaa muodostaa esteitä talouksiemme uudistamiselle, ja "kahden nopeuden Euroopan unionin" muodostamasta Euroopan jakautumisen uhasta. Huolta kannetaan myös Euroopan unionin valmiuksista hankkia käyttöönsä tarvittavat resurssit, joiden avulla se voi selviytyä voittajana maailmanlaajuistumisesta ja selvitä siten myös Euroopan kansalaisten työllisyyteen ja hyvinvointiin kohdistuvista haasteista. Kuten tiedätte, myös minä ja komissio jaamme nämä huolet, ja aion tuoda ne selkeästi esiin huomisessa Eurooppa-neuvostossa.
Peliä ei kuitenkaan ole vielä pelattu, ja tilannearvion aika on vielä edessä. Meillä on oltava huomenna vain yksi tavoite: sopimukseen pääseminen. Sopimukseen ei tietenkään pidä päästä hinnalla millä hyvänsä, vaan sopimuksen on mahdollistettava todelliset tulevaisuudennäkymät – ei pelkästään rahoitusnäkymät vaan myös Euroopan yhdentymiseen liittyvät poliittiset tulevaisuudennäkymät. Sopimuksen on mahdollistettava parlamentin kanssa käytävät rakentavat neuvottelut ja järkevän toimielintenvälisen sopimuksen tekeminen, koska tarvitsemme kolmen toimielimen hyväksynnän, mitä tuskin tarvitsee enää toistaa. Lyhyesti sanottuna sopimuksen on oltava osoitus vastuuntunnostamme Eurooppaa ja sen kansalaisia kohtaan, ja sen on annettava kaikille perusteet uskoa Euroopan unioniin, jonka puolesta enemmistö on edelleen toiveikas ja rukoilee. 
 Haluan nyt puhutella kaikella kunnioituksella, ystävyydellä ja suoruudella puheenjohtajavaltiota Yhdistynyttä kuningaskuntaa.
Haluan ensiksi onnitella teitä siitä, mitä olette tämän keskustelun aikana saaneet aikaan: se, että saitte jäsen Schulzin puhumaan hyvää englantia oli todellinen saavutus puheenjohtajavaltio Yhdistyneeltä kuningaskunnalta.
Toivon kuitenkin, ettei se jää Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden kohokohdaksi...
ja että onnistumme hienosti huomisessa neuvoston kokouksessa ja myöhemminkin. Me todellakin toivomme enemmän.
Ongelmana on, miten se voidaan saavuttaa. Eikö puheenjohtajavaltiota Yhdistynyttä kuningaskuntaa huolestuta se, että parlamentin selkeä enemmistö ja useimmat keskeiset poliittiset ryhmät hylkäsivät yksimielisesti teidän ehdotuksenne?
Miksi parlamentin ja kansalaisten suoraan valitsemien parlamentin jäsenten mielipiteet eivät merkitse mitään tai merkitsevät niin vähän neuvoston puheenjohtajalle? Toivon, että tämän keskustelun päätelmät ovat teille tärkeitä käydessänne lopullisia neuvotteluja kannastanne neuvostossa. Eikö sekään huolestuta puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa, että ehdotuksenne vankimpia kannattajia parlamentissa ovat ne, joilla on kapea-alaisin, kansallismielisin ja taantumuksellisin näkemys Euroopasta?
Eikö olekin outoa, että pääministeri Blairin ilmaiseman tulevaisuuteen suuntautuneen, modernin, avoimen ja kilpailua korostavan näkemyksen ja puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan kunnianhimottoman rahoitusehdotuksen välillä on suuri ristiriita?
Totean näin ollen neuvoston puheenjohtajalle kaikella kunnioituksella, suoruudella ja ystävyydellä, että meidän on vältettävä epäsuhtaa energiaa, turvallisuutta, maahanmuuttoa, tutkimusta ja korkeakoulutusta koskevien poliittisten, puheenjohtajavaltion tukemien – ja Hampton Courtissa selkeästi ilmaistujen – tavoitteiden ja sen haluttomuuden välillä, joka koskee näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavien keinojen antamista.
Meillä on oltava rohkeutta selittää tämä asia kaikille Euroopan kansalaisille – luonnollisesti myös Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille. Jos haluamme laajentuneen Euroopan unionin, meidän on investoitava. Jos haluamme modernin, uudistuksellisen ja kilpailukykyisen Euroopan unionin, meidän on investoitava. Jos haluamme Euroopan, joka on avoin maailmanlaajuiselle kaupalle, meidän on investoitava. Sanon teille suoraan olevani huolissani tästä asiasta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mainitsitte puheenvuoroissanne maailmankaupan neuvottelut. Olen todellakin sitä mieltä, että maailmanlaajuisia neuvotteluitamme koskevat tavoitteemme saattavat olla uhattuina, jollemme löydä Eurooppa-neuvostossa hyvää ratkaisua. Miksikö? Sanokaamme suoraan: Euroopan unionissa ollaan monta eri mieltä maailmankaupan neuvotteluista. Toiset kannattavat enemmän kauppaa ja suhtautuvat muita myönteisemmin kauppaan, kun taas toiset suhtautuvat varovaisemmin tai vastahakoisemmin kauppaan. Jotkut rakenteellisista ongelmista kärsivät Euroopan unionin vähemmän kehittyneet alueet ja maat eivät tue avoimia, kunnianhimoisia maailmankaupan neuvotteluja, jos näiden maiden yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen kehitykseen ei panosteta riittävästi.
Haluan, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta, jäsenvaltiot ja neuvosto ajattelevat asiaa strategisesti, ei ainoastaan kannattavuuden näkökulmasta vaan myös poliittisesta näkökulmasta, ja pohtivat, uhkaako se, ettei talousarviosta päästä sopimukseen tai että talousarviosta tehdään huono sopimus, joitakin perustavia strategisia tavoitteita, kuten maailmankaupasta käytäviä neuvotteluja sekä avointa ja laajentunutta Euroopan unionia. Voimme jo nyt kuulla ihmisten puhuvan, että rahoitusnäkymiä koskevan kunnianhimon ollessa nykyisen kaltainen, Euroopan unionilla ei ole mahdollisuutta laajentua enempää.
Keskustelemme näin ollen huomenna hyvin tärkeästä asiasta. Kyse ei ole vain rahoitusnäkymistä. Kyse on talousarviosta ja paljon muusta. Kyse on siitä, millainen tulevaisuudennäkymä meillä on Euroopasta: haluammeko hyvin avoimen ja uudistusmielisen Euroopan unionin – laajentuneen Euroopan unionin vai suppean Euroopan unionin; Euroopan unionin, joka ei täytä niitä tavoitteita, jotka Euroopan unionin kansalaiset haluavat sen täyttävän.
Yhdistyneen kuningaskunnan hyvityksen osalta on syytä todeta hyvin selkeästi, että me ymmärrämme Yhdistyneen kuningaskunnan näkemyksen. Pääministeri Blair totesi: "hyvitykset ovat poikkeuksia". Samalla hän kuitenkin totesi olevansa valmis keskustelemaan hyvityksistä yleisellä tasolla talousarviouudistuksesta käytävän keskustelun yhteydessä. Tämän vuoksi katson, että on tärkeää käydä todellista keskustelua talousarvion tulevaisuudesta ilman mitään tabuja ja tarkastella kaikkia tekijöitä, niin menoja kuin käytettävissä olevia resurssejakin. Keskustelumme ja useiden jäsenvaltioiden tekemät ehdotukset eivät koske hyvityksen olemassaoloa vaan ongelmana on se, kuinka paljon hyvitystä kasvatetaan. Pitäisikö Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettävää hyvitystä kasvattaa 60 prosenttia Euroopan unionin köyhimpien maiden kustannuksella? Mielestäni ei, se ei ole reilua.
Velvollisuuteni ja komission velvollisuus on puolustaa Euroopan unionin yleistä etua ja erityisesti niiden jäsenvaltioiden etua, jotka ovat juuri liittyneet Euroopan unioniin. Ne haluavat solidaarisen Euroopan unionin. Jolleivät Euroopan unionin toimielimet osoita solidaarisuutta uusia jäsenvaltioita kohtaan, nämä saattavat ajatella, ettei Euroopan unioni, johon ne juuri ovat liittyneet, ole sellainen solidaarinen Euroopan unioni, jota me päivittäin pyrimme rakentamaan.
Uskon, että sopimukseen voidaan päästä. Se on vaikeaa mutta mahdollista. Haluan vielä mainita ne sopimuksen synnyn vähimmäisedellytykset, joiden on mielestäni täytyttävä, jotta myös komissio ja parlamentti voivat hyväksyä sen. Myös parlamentilla on nimittäin sanansa sanottavana tässä asiassa. Ensimmäisenä edellytyksenä on määrärahojen lisääminen. Toisena edellytyksenä on sellaisen ratkaisun löytäminen, joka on solidaarisesti oikeudenmukainen uusien jäsenvaltioiden kannalta ja joka antaa niille mahdollisuuden näyttää, pystyvätkö ne käyttämään nämä varat itse. Tällöin näiden maiden ei tarvitse lähteä tilanteesta, jossa ne eivät voi itse investoida omaan kehitykseensä. Kolmas edellytys on Yhdistyneen kuningaskunnan hyvityksen mukauttaminen siten, että laajentumisen haasteisiin voidaan vastata. Komissio ei pyydä muuta, ja pyyntömme on mielestämme kohtuullinen ja järkevä. Niiden keskustelujen perusteella, joita olemme kaikkien jäsenvaltioiden kanssa käyneet, uskomme, että tähän voidaan suostua. Neljäntenä edellytyksenä on todellinen tarkistusta koskeva lauseke, joka antaa komissiolle, parlamentille ja neuvostolle mahdollisuuden tarkastella talousarviota hyvissä ajoin. On totta, että talousarvion kanssa on ongelmia. Sen ei pidä kuitenkaan lamaannuttaa meitä; meidän pitäisi hyväksyä talousarvio seuraavaksi seitsemäksi vuodeksi ja antaa samalla itsellemme riittävästi aikaa tutkia talousarvion menoja ja käytettävissä olevia resursseja. Meidän olisi keskusteltava perinpohjaisesti siitä, mitä toivomme Euroopan unionin toimielimiltä sekä mitä toivomme kilpailukyvyn ja solidaarisuuden osalta. Tarkistuslausekkeen on oltava todellinen, ei kosmeettinen, jotta Euroopan unionissa voidaan keskustella aidosti välineistä, joilla tavoitteemme voidaan saavuttaa.
Lisäksi pidän tärkeänä sitä, että neuvosto hyväksyy ainakin osan, jollei kaikkia, parlamentin hyvistä ehdotuksista, jotka koskevat joustavuutta – muun muassa mukautumista globalisaatioon helpottavan rahaston, joka on tyypillinen joustoväline – ja muita uutta toimielintenvälistä sopimusta koskevia parlamentin hyviä ehdotuksia. Talousarviota koskevissa keskusteluissamme on hyvä ottaa huomioon ehdotukset, jotka olemme parlamentissa käydyssä keskustelussa vastuuntuntoisesti esittäneet.
Jos nämä edellytykset täyttyvät ja jos juuri mainitsemissani asioissa edistytään merkittävästi, uskon, että sopu on mahdollinen ja välttämätön. Tiedän, että se on vaikeaa ja että se edellyttää paljon johtajuutta kaikilta läsnä olevilta neuvoston jäseniltä sekä valtioiden ja hallitusten päämiehiltä.
Sopimukseen pääseminen on mielestäni tärkeää. Velvollisuutenani ja komission velvollisuutena on suojella Euroopan unionin yleistä etua. Voin luvata teille, että huomenna ja ylihuomenna esitämme Eurooppa-neuvostossa tällaisen näkemyksen Euroopan unionista, jolla on kunnianhimoa ja joka on sitoutunut solidaarisuuden tavoitteisiin. Ilman solidaarisuutta ei ole Euroopan unioniakaan.

Puhemies.
   Paljon kiitoksia komission jäsen Barroso. Olin tapaamassa Saharov-palkinnon saajia, mutta komission puheenjohtaja Barroson saamien suosionosoitusten äänekkyys sai minut kiirehtimään istuntosaliin katsomaan, mitä täällä tapahtuu, sillä ei ole ihan tavanomaista, että puheenjohtaja Barroso saa näin äänekkäät ja pitkät suosionosoitukset.
Tiedätte, että ellei ohjelmaan tule muutoksia, neuvoston puheenjohtaja Blair saapuu huomenna Strasbourgiin. Hän vierailee puheenjohtajakokouksessa ja esittelee neuvostolle ehdotuksensa, jota puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustava ministeri ei ole pystynyt selvittämään tarkemmin tai halunnut selvittää tarkemmin.
Poliittiset ryhmät ovat puhuneet ja myös te, komission puheenjohtaja Barroso, olette puhunut hyvin selkeästi. Haluan kuitenkin varoittaa teitä: meidän ei pidä aliarvioida sanojen voimaa. Sitä mikä on kielletty, ei pidä hyväksyä, koska siinä tapauksessa, että jokin tänään kielletty hyväksytäänkin huomenna, suosionosoitukset voivatkin muuttua buuauksiksi.
Hyväksyttävän ja kielletyn välinen ero ei voi olla niin pieni. Keskustelu päättyy tähän, ja haluan kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita.
Richard Corbett (PSE ). –
   Puheenjohtajavaltiolla on epäkiitollinen tehtävä yrittää päästä neuvostossa sopimukseen rahoitusnäkymistä. Sen on yhteensovitettava niiden maiden kannat, jotka haluavat supistaa EU:n menoja 1 prosenttiin BKT:sta, niiden maiden kantoihin, jotka haluavat paljon suuremman talousarvion. Puheenjohtajavaltion on otettava huomioon presidentti Chirac, joka haluaa säilyttää kaikki maatalousmenot, joiden suurimpana edunsaajana on hänen kotimaansa. Puheenjohtajavaltion on myös käsiteltävä uusien jäsenvaltioiden odotuksia ja niiden pitkäaikaisten jäsenvaltioiden odotuksia, jotka haluavat säilyttää etunsa – esimerkiksi Espanjan, joka haluaa säilyä merkittävämpänä edunsaajana kuin sitä paljon köyhemmät EU:n jäsenvaltiot, ja Luxemburgin, joka on asukasta kohden määriteltynä rikkain jäsenvaltio ja samalla suurin nettosaaja. Puheenjohtajavaltion on otettava huomioon ne, jotka ajattelevat, että määrärahoja voidaan lisätä – heidän kannaltaan – ilmaiseksi supistamalla Yhdistyneen kuningaskunnan vähennystä, vaikka myös vähennyksen kanssa Yhdistyneen kuningaskunnan nettomaksut ovat huomattavasti Ranskan ja Italian maksuja suuremmat.
Toivon puheenjohtajavaltiolle kaikkea hyvää, jotta se löytäisi ratkaisun, jonka perustalta neuvosto voi käydä lopullisia neuvotteluja parlamentin kanssa. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Tämän neuvoston valmistelut osoittavat, kuinka vakavia EU:n ongelmat ovat, ja ne antavat viitteitä pian syntyvästä kriisistä, jonka aiheuttaa entistä uusliberalistisempi politiikka, jota voimakkaimpien valtioiden suurten talous- ja rahoitusryhmittymien edut ruokkivat.
Rikkaimmat maat osoittavat entistä vähemmän solidaarisuutta; perustamissopimuksessa vahvistetut taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteet poljetaan täysin jalkoihin, viimeiset laajentumiset on toteutettu ilman uusia rahoituslähteitä ja tilanne pahenee, kun puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ehdottaa uusia määrärahasupistuksia uusille jäsenvaltioille ja Portugalin kaltaisille koheesiovaltioille.
Euroopan unionin pahoinvointi kiteytyy talousarviokriisiin, ja Euroopan keskuspankin rahapolitiikka sekä vakaus- ja kasvusopimus vain lisäävät pahoinvointia. Lisäksi yhteisön talousarvion supistukset syventävät tätä ongelmaa.
Kaikesta tästä huolimatta niin kutsuttuun Euroopan perustuslakisopimukseen – joka on jo hylätty – sisältyviä painopisteitä, kuten EU:n militarisointi, niin sanottu sisäinen turvallisuus, maahanmuuton valvonta ja kilpailupolitiikka, yritetään ottaa uudelleen käyttöön. Tämän seurauksena rahoitusvarat osoitetaan taloudellisesti kehittyneimpien maiden ja näiden maiden talous- ja rahoitusryhmittymien tarpeiden täyttämiseen sosiaalisen avun tarpeen, ympäristön, koheesiopolitiikan ja kehitysavun kustannuksella. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Kauden 2007–2013 rahoitusnäkymät ovat keskeisessä asemassa Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Se ei kuitenkaan ole ainoa kysymys asialistalla, johon sisältyvät myös palvelujen vapauttaminen ja niin sanottu terrorismin torjunta.
Sen jälkeen kun puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on asettanut etusijalle taloudellisesti kehittyneimpien EU:n jäsenvaltioiden edut esittämällä ehdotuksen heikentää vaatimuksia edelleen ja jättää huomiotta tästä johtuvat ristiriitaisuudet, paineet sopimukseen pääsemiseksi mahdollisimman nopeasti ovat lisääntyneet.
UNICE (Euroopan työllisyyden ja teollisuuden työnantajain keskusjärjestö) on kuuluttanut, että sopimukseen on itse asiassa jo päästy. Samalla kun se on varoittanut vaarasta, että EU menettää uskottavuutensa, se on esittänyt toivomuslistansa, johon sisältyvät rahoitusnäkymiä koskeva sopimus, jonka yhteydessä vakuutetaan, että sopimuksen pitäisi olla Lissabonin ohjelman edistämisen etujen mukainen, sisäisten palvelumarkkinoiden nopea perustaminen (on paljonpuhuvaa, että palvelujen vapauttamisen oikeuttamiseksi UNICE väittää sen olevan "keskeinen osa Lissabonin strategiaa" ja "perustamissopimuksessa asetettu velvollisuus", jota Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamat tuomiot tukevat – ja tämän jälkeen UNICE yrittää vielä vakuuttaa meille, ettei niin sanotulla Euroopan perustuslakisopimuksella ole mitään tekemistä tämän asian kanssa...) ja maailmankaupan vapauttaminen Maailman kauppajärjestön puitteissa.
Katsokaa nyt millaiseksi EU paljastuu! 
Alyn Smith (Verts/ALE ). –
   Ylpeänä skotlantilaisena eurooppalaisena olen surullinen siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta on edustanut puheenjohtajakaudellaan Skotlantia huonosti, ja kaikki tässä keskustelussa kuulemani huomautukset vahvistavat käsitystäni siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta on menettänyt tukijoitaan ja vaikutusvaltaansa Skotlannin suhteen talousarviota koskevan jääräpäisen kantansa vuoksi. Tänään esitetyillä ehdotuksilla petetään Skotlanti ja Euroopan unioni. Minulla ei ole epäilystäkään siitä, että muut jäsenvaltiot hylkäävät ne kokonaisuudessaan, ja olen nyt yhdessä niiden 11:n Skotlantia pienemmän valtion kanssa enemmän kuin koskaan vakuuttunut siitä, ettei itsenäisyydelle ole korviketta Euroopassa. 
Puhemies.
   Toivotan tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen Väli-Amerikan parlamentin valtuuskunnan.
Haluan myös onnitella valtuuskunnan puheenjohtajaa Julio Palaciosia siitä, että hänet valittiin kyseisen parlamentin puhemieheksi. Parlamentti sai alkunsa Esquipulas-sopimuksista, joilla saatiin loppumaan sisällissodat useissa Väli-Amerikan maissa. Onnittelumme, arvoisa puhemies. 
Puhemies.
   Siirrymme äänestykseen.

Alexander Nuno Alvaro (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, nyt on ehkä väärä hetki keskustella tämän ehdotuksen yksityiskohdista, mutta haluan todeta, että olen saanut kaikkialta Euroopasta satoja sähköpostiviestejä – ei joukkoviestejä vaan yksittäin kirjoitettuja viestejä – ja 58 000 tarkistettua allekirjoitusta, joilla ihmiset ilmaisevat suuren huolensa. Se siitä, että suuri yleisö muka haluaisi tietoja säilytettävän!
Kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta suhtautuu tähän vastustukseen vakavasti ja on pyrkinyt tarkistuksillaan saamaan tasapainoon vapauden ja turvallisuuden. Ajan puute ei kuitenkaan oikeuta eräiden osapuolten toimintatapoja. Jos hanke on tärkeä Euroopan kansalaisten kannalta ja jos kyse on muustakin kuin neuvoston puheenjohtajana toimivalle Yhdistyneelle kuningaskunnalle tehtävästä palveluksesta, meidän on edettävä varoen, sillä muutoin vahvistamme ennakkokäsitystä, jonka mukaan neuvoston tarvitsee vain pyytää parlamenttia hyppäämään, ja parlamentti vastaa kysymällä: "Kuinka korkealle?". Kovan paineen alla tällainen on mahdollista. Luonnossa syntyy miljoonien vuosien kovan paineen alla mitä upeimpia timantteja. Jos sitä vastoin puristetaan sitruunaa kovalla paineella, jäljelle jää tuota pikaa vain mehu ja hedelmäliha.
Meistä riippuu, voidaanko tätä parlamenttia pitää timanttina vai sitruunana, ja jotta parlamentti voisi pysyä timanttina, pyydän teitä tukemaan kanssani valiokuntanne käsiteltäväksi jättämiä tarkistuksia.

Alexander Nuno Alvaro (ALDE ),
   . – Minun tuskin kuvitellaan olevan tyytyväinen äänestyksen tulokseen. Koska en voi enää allekirjoittaa mietintöä, poistan nimeni siitä.
Puhemies.
   Äänestykset ovat päättyneet. 
Puhemies.
   Hyvät kuulijat, minulla on kaikkien teidän ja kaikkien meidän puolesta ilo toivottaa tervetulleiksi kaksi Euroopan parlamentin vuoden 2005 Saharov-palkinnon voittajaa ja kolmannen voittajan edustaja.
Valitettavasti Naiset valkoisissa -ryhmän ei sallittu kaikista viime hetken ponnisteluista huolimatta tulla tänne Kuubasta.
Voinen todeta koko Euroopan parlamentin puolesta, että pahoittelemme ja vastustamme Kuuban viranomaisten kantaa asiassa.
Tämän juhlaistunnon ansiosta meillä on hyvä tilaisuus puhua Naiset valkoisissa -liikkeestä ja siitä, miksi myönsimme tämän palkinnon heille.
Valitettavasti ei ole ensimmäinen kerta, kun palkitut eivät pääse noutamaan palkintoaan. Nelson Mandela, Aung San Suu Kyi, Leyla Zana ja Wei Jingshen eivät myöskään päässeet paikalle. Heidän sijastaan paikalle saapuivat heidän edustajansa.
Tilaisuuden tullen – kaikille sitä ei ole vielä suotu, koska he ovat edelleen pidätettyinä – he saapuivat parlamenttiin, ja pidimme erityisistunnon kuullaksemme heitä. Näin tehtiin Nelson Mandelan kanssa ja viimeksi Leyla Zanan kanssa.
Jatkamme Kuuban viranomaisten painostusta kaikin tavoin, jotta Naiset valkoisissa pääsevät noutamaan palkintonsa. Kun he tulevat, järjestämme virallisen istunnon, jotta he voivat puhua parlamentille. Näin on tehty aikaisemmissakin tapauksissa, ja pyrimme kaikin tavoin varmistamaan, että he pääsevät tänne mahdollisimman pian.
Tämän vuoden palkituille on kaikille yhteistä se, että he puolustavat ihmisarvoa ja vapautta. He ansaitsevat paikkansa neuvostoliittolaisen akateemikon seuraajina, joka on antanut nimensä tälle Euroopan parlamentin myöntämälle palkinnolle.
Kaikki kolme palkittua symbolisoivat omalla tavallaan taistelua ihmisoikeuksien puolesta maailmassa.
Tämä on taistelua sellaisia hallitusjärjestelmiä vastaan, jotka vangitsevat ihmiset, jotka uskaltavat arvostella hallintoa.
Tämä on taistelua epäinhimillisiä lakeja vastaan.
Tämä on taistelua niitä tahoja vastaan, jotka kieltävät oikeuden saada tietoa, ja sellaisia terroristeja vastaan, jotka haluavat poistaa oikeuden tiedonsaantiin.
Euroopan parlamentti on tukenut tämänvuotisten voittajien toimintaa päätöslauselmissaan ja aloitteissaan. He ovat meille hyvin tuttuja.
Olemme seuranneet heidän työtään ja taisteluaan.
Heidän läsnäolonsa täällä on vain päätös prosessille, johon olemme osallistuneet päätöslauselmillamme.
Tämä on taistelua entistä demokraattisemman ja oikeudenmukaisemman maailman puolesta.
Saanen huomauttaa tässä arvostetussa istuntosalissa, että monet eurooppalaiset pitävät ihmisoikeuksien kunnioittamista luonnollisena, väistämättömänä ja käytännöllisesti katsoen ilmaisena asiana ja uskovat näin olleen aina.
Ei, tilanne ei ole aina ollut tällainen, ja valitettavasti monin paikoin maailmassa tilanne ei ole edelleenkään tällainen.
Tämä on monille kansoille vasta kaukainen unelma. Siksi meidän eurooppalaisten erityisenä tehtävänä on edistää ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa.
Kerron lyhyesti kustakin palkinnon saajasta: Naiset valkoisissa -ryhmää edustaa Blanca Reyes, joka oli itsekin "nainen valkoisissa", kunnes hänen jäsenyytensä onneksi päättyi miehensä vapauttamiseen. Minulla oli ilo tavata hänen miehensä teidän puolestanne täällä parlamentissa pian sen jälkeen, kun hänet oli vapautettu vankilasta.
Nämä naiset pitävät viikoittain rauhallisia mielenosoituksia Havannassa perheenjäsentensä ja ystäviensä puolesta, jotka ovat olleet vankilassa maaliskuusta 2003. Tietyllä tavalla heidän voidaan katsoa jatkavan "Plaza de Mayon äideiksi" aikanaan kutsutun ryhmän toimintaa. Olemme palkinneet myös tämän ryhmän.
Monien näiden vankien ainoana rikoksena on ollut, että he ovat ilmaisseet julkisesti tavallisina kansalaisina, itsenäisinä toimittajina tai rauhallisina toisinajattelijoina vastustavansa hallitusta. Monet heistä ovat sairastuneet ollessaan vangittuna olosuhteissa, joista Blanca Reyes varmasti kertoo meille.
Vaadimme näiden vankien vapauttamista huhtikuussa 2004, mitä ei ole vielä suinkaan tapahtunut, muutamia yksittäisiä tapauksia lukuun ottamatta.
Kokemukset monissa Euroopan maissa ovat osoittaneet, ettei demokratiaan siirtymistä, rauhallista demokratiaan siirtymistä voida toteuttaa vangitsemalla toisinajattelijoita; päinvastoin.
Toivokaamme, että Kuuba ottaa demokratiaan siirtyessään hyvin oppia tiettyjen Euroopan maiden kokemuksista.
Hauwa Ibrahim:
Olette pyrkinyt asianajajana edistämään oikeusvaltion periaatteen noudattamista. Kun tapasin teidät tänään aamulla, kerroitte vahvuudeksenne lainkuuliaisuuden. Arvostamme päättäväisyyttänne.
Puolustatte valtavan Nigerian alueella ihmisiä, joita uhataan julmilla ja epäinhimillisillä rangaistuksilla. Nämä ovat sharia-lain mukaisia rangaistuksia, joita sovelletaan 12:ssa maanne osavaltiossa.
Puolustatte näiden ihmisten oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, jossa noudatetaan lainsäädäntöä.
Voitte uskoa, että olimme liikuttuneita ja vihaisia, kun seurasimme aviorikoksesta syytettyjä Amina Lawalia ja Safaya Hussainia vastaan käytyjä oikeudenkäyntejä. Varmistitte, että lakia noudatettiin, ja vaaditte perustuslain ja Nigerian allekirjoittamien kansainvälisten sopimusten noudattamista.
On käsittämätöntä, että aviorikoksesta syytettyjä naisia voidaan edelleen kivittää.
On käsittämätöntä, että aviorikoksesta syytettyjä naisia voidaan kivittää kuten joskus muinoin. Emme myöskään suvaitse, että nuoria rikollisia tuomitaan amputointiin. Euroopan parlamentti on tarmokkaasti moneen otteeseen ilmaissut vastustavansa näitä epäinhimillisiä rangaistuksia ja kuolemanrangaistusta.
Arvoisa Hauwa Ibrahim, tuemme työtänne näiden raakalaisuuksien lopettamiseksi, ja kieltäydymme täysin hyväksymästä niitä.
Henkilökohtainen sitoutumisenne asiaan on ihailtavaa. Sitoutumisenne asiaan on todella vakuuttavaa: puolustatte köyhien oikeutta koulutukseen ja erityisesti naisten oikeutta koulutukseen, koska köyhyydestä on haittaa etenkin naisille. Olette esimerkkinä kaikille nigerialaisille, jotka haluavat eroon köyhyydestä ja tietämättömyydestä.
Vieraanamme on tänään myös Robert Ménard, jonka parlamentti tuntee hyvin. Hän on Toimittajat ilman rajoja –järjestön pääsihteeri, ja hänen välityksellään täällä ovat läsnä kaikki toimittajat.
Nämä ammattilaiset varmistavat tiedonsaannin ja avaavat silmämme julmalle maailmalle. Ilman moniarvoista tietoa ei voi olla demokratiaa. Tieto on demokratiajärjestelmän raaka-aine ja pääasiallinen katalysaattori. Ilman tietoa ei voi olla demokratiaa.
Kunnioitamme kaikkia, jotka taistelevat päivittäin kaikkialla maailmassa, jotta tämä periaate toteutuisi käytännössä.
Kunnioitamme kaikkia, jotka joutuvat aivan liian usein itse uhreiksi toteuttaessaan kunnianhimoisesti tehtäviään.
Valitettavasti he joutuvat aivan liian usein uhreiksi kunnianhimoisissa tehtävissään.
Muutama viikko sitten Robert Ménardilta evättiin lupa osallistua Tunisiassa järjestettyyn tietoyhteiskuntahuippukokoukseen. Tunisian viranomaiset epäilemättä pelkäsivät, mitä hän puhuisi.
On todella ristiriitaista, että tällaista tapahtuu juuri nyt, kun puhutaan kaikille vapaasta tiedonsaannista.
Muistutan teitä siitä, että vuonna 2005, joka on juuri lopuillaan, on menettänyt henkensä 58 toimittajaa, eli yksi vuoden jokaisena viikkona. Joka seitsemäs päivä kuolee toimittaja tehdessään työtään. Vuonna 2004 tuo luku oli 53. Valitettavasti luku suurenee. Haluan osoittaa kunnioitusta kaikkia uhreiksi joutuneita toimittajia sekä kaikkia heidän vangittuja tai kadonneita kollegojaan kohtaan.
Parlamentti on tukenut ja on aina tukeva heitä vastakin.
Diktatuurit eivät näet ole ikuisia. Jotkut kestävät kauan, liian kauan, mutta eivät ikuisesti.
Terroristit eivät pysty raakalaismaisilla toimillaan viemään meiltä tiedottamisen vapautta, demokraattisen elämämme olennaista perustaa.
Ennen kuin annan puheenvuoron palkituille ja heidän edustajilleen haluan vielä yhdistää Voltairen ja Brechtin ajatukset. Näiden kahden intellektuellin välillä on monia vuosia. Toinen heistä toi valon ja toinen kärsi varjoissa. Voltaire ja Brect käyttivät molemmat samanlaista ilmausta, enkä ole aivan varma, kummalle se enemmän kuuluisi. He käyttivät sitä eri aikakausina, eri paikoissa ja erilaisissa olosuhteissa.
Korostan siis, että toinen heistä toi valon ja toinen kärsi varjoissa. Heidän mukaansa sananvapaus on ainoa oikeus, joka erottaa vapauden ja tyrannian toisistaan. Jos tämä kielletään, on ihminen tuomittu häpeään.
Onnittelen palkinnonsaajia heidän rohkeudestaan.
Voltaire ja Brecht valvovat meitä.
Kiitos paljon.
Annan puheenvuoron teille, hyvä Blanca Reyes. 
Blanca Reyes,
   . Arvoisa parlamentin puhemies José Borrell, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kuulijat, hyvät Robert Ménard, tohtori Ibrahim, eurooppalaiset ystävät sekä kuubalaiset veljet ja siskot kaikkialla maailmassa, tämä kunnia, että meille on myönnetty vuoden 2005 Saharov-palkinto yhdessä tohtori Ibrahimin sekä uutteran ja epäitsekkäästi toimivan Toimittajat ilman rajoja -järjestön kanssa, on liikuttanut syvästi Naiset valkoisissa –ryhmää ja niitä 27:ää mielipidevankia, jotka vangittiin Kuubassa mustana keväänä 2003.
Haluan ensin toivottaa tervetulleeksi lehtereillä tänään olevan valtuuskunnan, joka koostuu maanpaossa – todellakin maanpaossa – olevan Naiset valkoisissa -ryhmän ystävistä.
Olen itsekin maanpaossa oleva nainen, sillä kuten hyvin tiedätte, varsinaiset Naiset valkoisissa –ryhmän jäsenet eivät valitettavasti ole täällä tänään. Emme koskaan kuvitelleet, että oma-aloitteisesti kärsimyksestä ja epäoikeudenmukaisuudesta alkunsa saanut ryhmämme, joka ei ole millään tavoin poliittisesti suuntautunut eikä järjestäytynyt puolueeksi tai muunlaiseksi järjestöksi, saisi näin arvovaltaisen kunnianosoituksen. Tämä palkinto saa meidät ajamaan entistä innokkaammin meille tärkeää asiaa ja teidän asiaanne. Palkinto innoittaa meitä puolustamaan entistä rohkeammin rakkaimpiemme syyttömyyttä ja vaatimaan heidän välitöntä ja ehdotonta vapauttamistaan.
Kuuban hallitus osoitti jälleen, kuinka järjestelmällisesti se loukkaa maamme kansalaisten ihmisoikeuksia päivittäin, kun se ei myöntänyt viidelle rauhanomaiselle naiselle lupaa matkustaa parlamenttiin noutamaan palkintoa. Lupaa ei myönnetty, vaikka naiset olivat toteuttaneet kaikki hallituksen edellyttämät byrokraattiset toimenpiteet, joista suurin osa on tarpeettomia ja käsittämättömiä. Myöskään Euroopan parlamentin, eräiden eurooppalaisten merkkihenkilöiden ja hallitusten toimet eivät auttaneet.
Tästä huolimatta Naiset valkoisissa -ryhmä on edustettuna tänään täällä Strasbourgissa, kuten nekin 75 ihmistä, jotka ovat olleet vangittuna maaliskuusta 2003, ja sadat kuubalaiset mielipidevangit ja vangitut poliitikot. Päinvastoin voidaan todeta, että koko maailma kuulee teitä tänään ja meidän kaikkien vastaukset.
Emme aio ottaa tänään palkintoa vastaa, vaan jatkamme arvovaltaisen tutkijan ja epäitsekkään mielipiteenvapauden puolustajan Andrei Saharovin, esimerkillisen Aung San Suu Kyin, Plaza de Mayon äitien ja edellisvuosien palkittujen tavoin väsymättä toimiamme sen varmistamiseksi, että sosiaalinen oikeudenmukaisuus, demokratia ja aatteiden yhteensovittaminen pääsevät valtaan. Erityisesti voisimme saattaa teidät yhteen Oswaldo Payá Sardiñasin kanssa, joka on kuubalainen Saharov-palkittu vuodelta 2002.
Toivomme teidän järjestävän mielipiteenvapauspalkinnon myöntämistilaisuuden lähitulevaisuudessa kotimaassamme Kuubassa.
Kutsumme teidät vaatimattomiin koteihimme, ja meidän viiden naisen lisäksi monet muut voivat henkilökohtaisesti näyttää, miten karuista olosuhteista, miten mielivaltaisesta kohtelusta, millaisesta pelottelusta ja sorrosta vankimme ja perheemme kärsivät.
Ennen kuin päätän puheenvuoroni, saamiemme lukuisten tunnustusten ja onnittelujen joukosta erottuu erityisen merkityksellisenä Tšekin entisen presidentin Václav Havelin onnittelut, joita haluan nyt lainata: "Rakkaat Naiset valkoisissa, onnittelen teitä todella lämpimästi palkinnosta, jonka Euroopan parlamentti on teille myöntänyt. Vahvuutenne ansaitsee tämän tunnustuksen. Olen varma, että palkinto innoittaa rohkeita aviomiehiänne aivan kuten minua innoitti vapaan maailman etu vankeuteni synkimpinä aikoina. Vaclav Havel."
Toivottavasti ette pidä tätä sopimattomana, töykeänä tai epäkohteliaana, mutta haluaisin lisäksi ilmoittaa teille, että Naiset valkoisissa -ryhmä on pyytänyt, etten osallistu palkinnonjakotilaisuuden jälkeen järjestettävään lounastilaisuuteen. Niin kutsuttu tyhjän tuolin politiikka on vain tarkoitettu symboliseksi eleeksi ja protestiksi Kuuban diktatuuria kohtaan ja osoitukseksi siitä, että maailma tuomitsee sen, etteivät palkinnon todelliset vastaanottajat ole paikalla.
Toivottavasti ymmärrätte ja annatte anteeksi näin julkean poissaolon. Haluamme vielä kerran kiittää teitä tunnustuksesta, jonka olette antaneet meille — Kuuban kansaa edustaville vaimoille, äideille, tyttärille, siskoille ja tädeille — ja toistaa olevamme vakuuttuneita siitä, ettei mikään ole mahdotonta, jos innoittajana on oikeus, sovinnonteko ja rakkaus. Jokainen ääni, yhdessä monien joukossa, mielipiteenvapautta koskevan oikeuden puolesta.
Allekirjoittaneet: Laura Poyán, Héctor Macedan vaimo; Miriam Leyva, Óscar Espinosa Chepen vaimo; Berta Soler, Ángel Moyan vaimo; Loida Valdés, Alfredo Felipe Fuentesin vaimo; Julia Núñez, Adolfo Fernández Saízin vaimo.
Havannassa 14. joulukuuta 2005.
Hauwa Ibrahim.
   Arvoisa puhemies, arvoisat poliittisten ryhmien puheenjohtajat, hienon parlamentin hyvät jäsenet, hyvät ranskalaiset ystäväni Toimittajat ilman rajoja –järjestöstä, hyvät parlamentin työntekijät – etenkin protokollaosaston työntekijät, jotka ovat ohjeistaneet minua saapumisestani lähtien; mainitsen Ursula Bauschin ja oppaani, hyvät tiedotusvälineiden edustajat, hyvät kuulijat: olette kaikki toivottaneet meidät lämpimästi tervetulleiksi siitä saakka, kun saavuimme tänne maanantaina.
Aloitimme ulkoasiainvaliokunnasta, jossa meillä oli mahdollisuus puhua kaikille poliittisille ryhmille. Olemme erittäin kiitollisia tästä mahdollisuudesta. Saatoimme kuvailla työtämme ja vastata kysymyksiin siitä, mitä Euroopan unioni ja Euroopan parlamentti voivat tehdä hyväksemme. Vakuutamme teille, että olemme valmiita keskustelemaan tämän tilaisuuden jälkeen milloin vain kaikista erityisistä kysymyksistä, joita haluatte esittää meille alueillamme tai vaalipiireissämme asianmukaisten valiokuntien ja asiantuntijaryhmien kanssa toteutettavista hankkeista tai ohjelmista.
Joissakin valiokunnissa ja ryhmissä mainitsin strategiat, joita käytimme islamilaisen uskonnollisen sharia-lain mukaan kuolemaan tuomittujen naisten puolustamiseksi Nigeriassa, ja jatkan nyt aiheen käsittelyä. Sen jälkeen luen saamieni neuvojen mukaisesti kolme minuuttia kestävän puheeni.
Kerron seuraavaksi strategiastamme. Koetimme ymmärtää islamilaisen sharia-lain, mullahien eli uskonnollisten johtajien ja kansalaistemme kulttuuriarvojen dynamiikkaa sekä ennen kaikkea sen yhteiskunnan dynamiikkaa, johon toimintamme kohdistuu. Toimimme määrätietoisesti ja pysyimme määrätietoisina. Toimittajat kysyivät meiltä esimerkiksi: "Onko kyse islamilaisuuden ja länsimaisuuden vastakkainasettelusta, tai ehkä kulttuurien yhteentörmäyksestä?" Me emme tiedä. Tiesimme kuitenkin, että nainen oli tuomittu kuolemaan kivittämällä ja että käytimme lainsäädännön tarjoamaa välinettä varmistaaksemme naisen vapauden. Tämän verran me tiesimme.
Tutustuimme seikkaperäisesti ympäröivään alueeseen, mutta mukauduimme siihen, miten yhteiskunta suhtautui toimiimme. Toimimme paikallisesti mutta ajattelimme maailmanlaajuisesti.
Saimme Kanadan ja Ranskan Toimittajat ilman rajoja -järjestöiltä apua, ja meillä oli aina suunnitelma valmiina, kun menimme tuomioistuimeen. Meillä oli kaiken varalta myös varasuunnitelma. Tiedotusvälineille, jotka olivat kertoneet meistä valtavan paljon, emme kertoneet sitä, mitä he halusivat kuulla. Kerroimme heille sen, mitä halusimme heidän tietävän. Olimme tietoisia meitä ympäröivistä mielipiteistä ja syytöksistä, sanallisista herjauksista ja uhkauksista, mutta pysyimme määrätietoisina.
Kerron teille tänään turvallisuusstrategiastamme. Meitä tietenkin uhkailtiin monesti, ja jouduimme huolehtimaan itsestämme, jottei meitä tapettaisi. Emme menneet tuomioistuimeen samalla autolla. Toisinaan lähdimme toimittajien autolla ja myöhemmin vaihdoimme yksityisautoomme. Joskus käytimme joukkoliikennevälineitä. Emme koskaan käyttäneet samaa autoa toiste, koska tiesimme, että meitä seurataan. Emme koskaan pukeudu kahdesti samalla tavalla. Emme koskaan kulje samaa reittiä uudestaan, jos vain mahdollista. Tärkeintä on kuitenkin mainita, että kanssakäymisemme fundamentalistien kanssa oli välttämätöntä. Olimme kanssakäymisissä kiihkomielisten kanssa, ja yritän kuvailla tätä lyhyellä tarinalla.
Minua haastatteli BBC:n toimittaja, joka tuli Lontoosta mutta haastatteli minua paikallisella hausan kielellä. Hän kysyi minulta, määrättiinkö kivittämisestä Koraanissa. Vastasin vain, etten uskonut näin olevan. Haastattelu lähetettiin moneen kertaan radiosta, ja mullahit päättivät vastata minulle radion välityksellä. He sanoivat minun vastustavan sharia-lakia ja islamilaisuutta. Tämän perusteella olin syyllistynyt jumalanpilkkaan, ja minut voitiin kivittää kuoliaaksi. Olin tietenkin peloissani. Soitin tuolle toimittajalle ja kerroin tahtovani tavata mullahit. Hän sanoi: "Se on teille hyvin vaarallista. Kuulitte, mitä he sanoivat radiossa." Ohjelma radioitiin paitsi 70 miljoonalle hausaa ymmärtävälle Nigerian kansalaiselle myös Afrikan länsirannikolle, jonka monissa maissa puhutaan hausaa. Hausa on Afrikassa toiseksi yleisin kieli swahilin jälkeen. Toimittajan mielestä oli todella vaarallista tavata mullahit, mutta sanoin hänelle, että halusin tavata heidät. Toimittaja ilmoitti, ettei voi olla vastuussa minusta, mutta esittelisi minut mullaheille. Näin hän ystävällisesti tekikin, ja mullahit päättivät tavata minut moskeijassa.
Moskeija oli valtava; suurempi kuin tämä sali mutta ei yhtä kaunis. Paikalla oli kahdeksan mullahia. He istuivat salin perällä, ja keskellä salia oli tuoli. Kun astuin sisään, he viittasivat minut istumaan tuolille. En istunut tuolille. Kävelin heitä kohti. Lähestyessäni heitä päätin polvistua ja istua lattialle. Kun olin istuutumassa he sanoivat minulle: "Ette voi istua lattialla. Istukaa tuolle tuolille." Sanoin heille: "Miten minä, tyttärenne, voin istua tuolilla, kun te, isäni, istutte tuoleilla?"
He kysyivät minulta: "Oletteko te Hauwa Ibrahim?" Vastasin olevani, mutta en milloinkaan katsonut heitä kasvoihin, koska heidän kulttuurissaan se on kiellettyä. He sanoivat minulle: "Oletteko te se asianajaja?" Vastasin: "Olen, mutta olen typerä asianajaja. Olen tyhmä asianajaja. En tiennyt, mitä tein. Tulin luoksenne, koska tarvitsen viisauttanne. Tulin luoksenne, koska haluan tietoa. Haluan tehdä yhteiskunnan kannalta oikein mutta en tiedä, kuinka se onnistuu, ja pyydän teiltä neuvoa."
On tärkeää ymmärtää, että tämä oli strategiani. Sain heidän huomionsa. He kuuntelivat, mitä sanoin, mutta he tekivät muutakin. He sanoivat: "Emme tue teitä julkisesti mutta emme myöskään julkisesti vastusta teitä."
Tässä oli kaikki, mitä tarvitsin. En muuta. Tarvitsimme turvallisuutta. Meidän oli saatava heidät kuuntelemaan. Meidän oli saatava heidät puolellemme. Meidän oli saatava heidät keskustelemaan.
Tämä on osa strategiaa. En kuitenkaan ole käyttänyt samaa strategiaa kaikissa niissä 90 jutussa, joissa olen ollut osallisena. Kuten tiedätte, en veloita oikeusjutuista. En veloita, koska olen saanut nauttia valtavasta erikoisedusta – koulutuksesta. Se on intohimoni. Olipa osuuteni palkinnosta kuinka suuri tahansa, rahat käytetään koulutukseen. Saharov-palkinnon ansiosta olen perustanut säätiön, johon sijoitettavat rahat menevät koulutukseen, koska mielestäni tämä on paras tapa edetä.
Luen nyt kolmen minuutin puheeni!
Otan nöyrästi vastaan vuoden 2005 arvostetun Saharov-palkinnon ansioituneiden ihmisten rinnalla. Minua surettaa, ettei Naiset valkoisissa –ryhmä ole paikalla. Yhdyn parlamentin kantaan ja olen samaa mieltä kuin puhemies.
Olen ylpeä siitä, että edustan Toimittajat ilman rajoja -järjestöä. Tämä on lahja, joka antaa äänen äänettömille, niille joilta puuttuu valta, lukutaidottomille ja naisille. Palkinto on tunnustus paitsi Pohjois-Nigerian naisille ja lapsille, joiden hyväksi olen tehnyt työtä, myös kaikille, joilla ei ole edustajaa yhteiskunnassa.
Tämä palkinto kertoo näille miljoonille ihmisille, että Euroopan parlamentti ei ainoastaan kuule heitä vaan myös tukee ja kannustaa heitä sekä iloitsee heidän toimistaan. On nöyrryttävää huomata, että useimmat meistä tavoittelevat yhteistä hyvää, ihmisarvon maailmanlaajuista kunnioittamista sekä perustavanlaatuisia ihmisoikeuksia ja kansalaisoikeuksia. Nigeriassa käyttöön otettu uusi sharia-lakia noudattava oikeusjärjestelmä loukkaa valitettavasti joitakin perusihmisoikeuksia, erityisesti oikeutta yhtäläiseen kohteluun lain edessä. Tieteellisestä edistymisestä huolimatta nainen voidaan vielä vuonna 2005 kivittää kuoliaaksi aviottoman lapsen takia.
Tämä herättää kysymyksiä lain väistämämättömyydestä ja lain ylivallan kunnioittamisesta, perusoikeuksien kunnioittamisesta, valtion ja uskonnon erottamisesta sekä tiukoista todistusvaatimuksista. Sharia-lain vuoksi sadat ihmiset ovat menettäneet henkensä. Ne sharia-lakiin perustuvan oikeusjärjestelmän 90 uhria, joiden puolustamiseen olen osallistunut, ovat voimattomia ja äänettömiä. He ovat lukutaidottomia ja köyhiä. Nigerian uutta sharia-lakiin perustuvaa oikeusjärjestelmää on uudistettava. Tarvitsemme teidän ääniänne sitä varten. Järjestelmää on uudistettava.
Järjestelmän uudistamisessa tavoitteenamme on alhaalta ylöspäin suuntautuva lähestymistapa. Meillä on pitkän aikavälin, keskipitkän aikavälin ja lyhyen aikavälin suunnitelmat. Toimintatapamme on joustava. Siinä otetaan huomioon kulttuuriset arvojärjestelmät. Toiminta edellyttää järjestelytaitoja ja analyyttisia taitoja sekä luovaa älykkyyttä. On ajateltava strategisesti, koordinoitava ja tehtävä yhteistyötä lahjoittajien kanssa, toimittava yhdessä poliittisten johtajien kanssa, luotava liittoutumia ja suositeltava vaihtoehtoisia tapoja ratkaista erimielisyydet. Annamme ihmisille välineet kysymysten esittämistä varten ja kannustamme heitä toteuttamaan toimenpiteitä poliittisen vapauden ja aktiivisuuden lisäämiseksi.
Haluamme ihmisten ymmärtävän, mistä oikeusvaltion periaatteessa on kyse, ja haluamme, etteivät he saa tietää, millaista on olla lain tai ihmisen hallinnassa. Pyrimme lannistumatta tukemaan tätä ajatusta ja näkemystä, ja työmme perustana ovat tälle rakennukselle nimensä antaneen Louise Weissin kaltaiset sankarinaiset ja heidän ponnistelunsa ja työnsä. Meillä ei ole varaa hullaantua tapahtuneisiin edistyksiin. Tätä nykyaikaista lähestymistapaa on jatkossa noudatettava niin asianajotoimissa kuin muussakin toiminnassa.
Poistun tästä kauniista ja upeasta rakennuksesta tuntien itseni arvostetuksi ja merkityksellisemmäksi. Minulla on Euroopan parlamentin tuki; toimielimen, joka on maailman tärkeimpiä. Tärkeintä on, että huomaamme niiden köyhien ja äänettömien ihmisten ahdingon, joiden kanssa tänään vapauduin, ja että heidän asiansa on tiedossa ja sitä tuetaan. Puhuitte tänään entistä vahvemmin inhimillisyyden puolesta. Palatessani Nigeriaan minulla on selvä kuva tehtävästäni ja aion auttaa suojattomia ja voimattomia muokkaamaan uudelleen tulevaisuuttaan.
Jatkan taitojeni tarjoamista kotimaassa ja kaikkialla maailmassa tuntien nöyryyttä ja suurta halukkuutta jakaa vapautta ja oikeutta rotuun, ihonväriin, sukupuoleen, poliittisiin vakaumuksiin ja erioikeuksiin katsomatta.
Perimmäinen toiveeni on, että jos oikeusvaltion periaatetta todella noudatetaan, totuuden ja oikeudenmukaisuuden puolestapuhujat ja ne, jotka tekevät paljon työtä paremman yhteiskunnan hyväksi, saavat muutettua ihmisten mielet ja yhteiskunnassa vallitsevan asenteen ja näin luomaan maailman, jollaisesta me kaikki haaveilemme.
Olen valinnut tieni. Tavoitteenani on yhtäläinen oikeussuoja, oikeudenmukaisuuden tavoittelu, ihmisten kannustaminen ja osallistaminen sekä hyvien asioiden tekeminen. Olen huomannut, että kaikilla teillä Euroopan parlamentin jäsenillä ja ihmiskunnan ystävillä on halu jatkaa näitä toimia.
Tämä on hieno päivä, tämä on suuri kunnia ja täällä on hienoja ihmisiä!
Kiitos paljon.
Robert Ménard,
   . Hyvät kuulijat, haluan aluksi tietenkin kiittää teitä siitä, että myönsitte meille, koko ryhmälle – jonka osa jäsenistä on paikalla – tämän Saharov-palkinnon, ja kertoa teille, kuinka tärkeää tämä on meille.
Saanen vain mainita yhden henkilön, Jean-Marie Cavadan, joka on ystäväni. Tiedän kuinka paljon hän on tehnyt työtä sen hyväksi, että palkinto myönnetään Toimittajat ilman rajoja -järjestölle. Kiitos Jean-Marie.
Kerron teille sen tarkemmin erittelemättä joitakin myönteisiä ja vähän kielteisempiäkin asioita. Aloitan myönteisillä asioilla ja säästän kielteiset asiat puheeni loppuun.
Aluksi onnittelen teitä hyvät parlamentin naiset ja herrat siitä, että olette tunnustaneet toimittajien kyvyt – ja ennen kaikkea myöntäneet heille tällaisen palkinnon –vaikka he ovatkin jatkuvasti piikkinä lihassanne ja vaikka ette useinkaan säästä heitä arvostelultanne – teillä on siihen hyvä syy. Olette itse asiassa oikeassa: toimittajat eivät tee työtään kovin hyvin – päinvastoin – mutta Saharov-palkinnon myöntäminen Toimittajat ilman rajoja -järjestölle on osoitus myös siitä, että kaikesta huolimatta tiedätte toimittajien olevan yhtä välttämättömiä demokratialle kuin kansalaisten valitsemat edustajat.
Tämä on osoitus myös siitä, että – sallinette tämän kommentin, vaikka tiedättekin jo asian – juorupalstojen lisäksi on olemassa sellaista journalismia, johon liittyy päivittäisiä riskinottoja. Tällaisesta päivittäisestä riskinottamisesta mainittakoon esimerkkinä, että Irakissa on saanut surmansa 74 kollegaamme – mikä on kaksinkertainen määrä Vietnamin sodassa kuolleisiin toimittajiin verrattuna – ja että Yhdysvaltojen armeija on pidättänyt 120 toimittajaa, joiden joukossa on viisi irakilaista toimittajaa. Näillä toimittajilla ei ole minkäänlaista tietoa siitä, miksi heidät on vangittu, mistä heitä syytetään tai kuinka heitä oikeastaan voidaan puolustaa. Meidän kauttamme osoitatte heille kunnioitusta. Mielestäni he ovat jälleen kerran tämän kunnianosoituksen arvoisia, vaikkakin ärsyynnytte aivan aiheellisesti lehdistön toiminnasta.
Saanen mainita täällä parlamentissa vielä yhden henkilön. Hänestä on käsittääkseni kerrottu uutisissa. Hän on viimeisin murhattu toimittaja. Tiedätte, että tarkoitan Gebran Tuenia. En ole ainoa täällä parlamentissa, joka tiesi Gebran Tuenin. Hän oli Libanonin poliittisen toiminnan johtohahmo. Hän oli Libanonissa muutamien kuukausien aikana tehtyjen täsmäiskujen neljästoista uhri. Meidän on tuettava Libanonin kansaa ja Libanonin demokratiamielisiä. Tiedätte, että Gebran Tueniin kohdistuneen iskun välillisenä kohteena oli jälleen kerran demokratia ja Libanonin aito itsenäisyys. Haluan kunnioittaa kanssanne Gebran Tuenin muistoa.
Käsittelen seuraavaksi sen kummemmin erittelemättä joitakin ehkä hieman vakavampia asioita, ja Naiset valkoisissa -järjestölle myönnetty palkinto antaa tilaisuuden keskittyä näihin asioihin.
Edelleen on asioita, jotka aiheuttavat vaihtelevasti närkästystä, ja tämä on minusta todella järkyttävää. Miten ei voida ymmärtää, että 24 toimittajan vangittuna pitämistä Kuubassa ja toisaalta hetki sitten kuvailemaani tilannetta, eli sitä, että Yhdysvaltain armeija pitää Irakissa vankina toimittajia perustelematta lainkaan vangitsemista, voidaan pitää yhtä pöyristyttävinä tilanteina? Nämä eivät saisi olla valinnanvaraisia. Molemmissa tapauksissa on oltava yhtä tuomitsevia.
Olen täysin hämmästynyt siitä, millainen asenne useilla ihmisillä on Kuuban tilannetta kohtaan. Totesin eilen eräille ystäville, että jos joku toimittaja Toimittajat ilman rajoja -järjestöstä tuomitsee Burman, Pohjois-Korean tai Laosin diktatuurit, kukaan ei tule sanomaan meille, että olemme menneet liian pitkälle, että niin ei pidä sanoa tai että tilanne ei ole niin yksinkertainen. Kuitenkin meidän tarvitsee vain sanoa, että Kuubassakin vallitsee diktatuuri, ja saamme tuhansia loukkaavia kirjeitä ihmisiltä, jotka puolustelevat tuota diktatuuria.
En aio täällä parlamentissa kertoa mielipidettäni siitä, onko Yhdysvaltojen välttämätöntä ylläpitää kauppasaartoa. Se ei ole minun ongelmani. Minun ongelmani on se, että Kuubassa on 300 mielipidevankia, joiden ainoa rikos on demokratian vaatiminen ja Castron määräysvallan kyseenalaistaminen. Siinä kaikki! Tällaista kohtelua ei voida hyväksyä, olipa henkilön poliittinen kanta mikä tahansa.
Olen tyrmistynyt nähdessäni täällä ihmisiä, jotka ovat valmiita osoittamaan mieltään kaduilla, jos heidän vapauksiinsa puututaan vähimmässäkään määrin, mutta jotka ovat valmiita myös ylistämään kaukaisten maiden konnia vain siksi, että nämä ovat "eksoottisia"!
Arvoisa puhemies, haluan mainita vielä Florence Aubenasin, koska olette saanut ihmiset liikkeelle esimerkillisellä tavalla. Te olette parlamentissa olleet ainutlaatuisia – ja minä en kaunistele puheissani, kuten tulette huomaamaan – olette toimineet ilmiömäisesti Florence Aubenasin tapauksessa. Olen ollut monesti puolustamassa häntä täällä parlamentissa. Ranskalaiset, belgialaiset, italialaiset ja saksalaiset – kaikki yhdistivät voimansa. Melko epäreilua muiden kannalta. On olemassa muitakin Florence Aubenasin kaltaisia ihmisiä, mutta he eivät kuulu isoihin länsimaisiin tiedotusvälineorganisaatioihin eivätkä ole länsimaalaisia. Kun on kyse heistä, vaatii todella paljon työtä saada teidät, tiedotusvälineet ja toisinaan itsemmekin liikkeelle, aivan kuin eri asioita mitattaisiin eri mitalla, aivan kuin joidenkin henki olisi arvokkaampi kuin toisten ja aivan kuin olisi vapauksia, jotka ovat merkityksellisiä ja vapauksia, jotka eivät ole merkityksellisiä. Tällainen ajattelu on ehdottomasti lopetettava.
Jos puolustamme demokratiaa tuhat kertaa kovemmin, kun kohteena ovat omat kansalaisemme kuin jos kohteena on muita ihmisiä, emme ole uskottavia emmekä voi sanoa ihmisille: "Me täällä parlamentissa olemme demokratiaa puolustavia demokraatteja." Tällainen toiminta vie uskottavuutemme kokonaan. Tämä koskee myös ihmisoikeusasioissa omaksumaamme kantaa. Halusin kertoa teille tämän, koska näen tätä tapahtuvan joka päivä.
Lisäksi haluan pyytä teiltä, että ette tuntisi syyllisyyttä kehitysmaista ja lakkaisitte ajattelemasta, että Euroopan parlamentti puolustaa länsimaisia arvoja. Ette saa rankaista jatkuvasti itseänne ja yrittää puolustaa ihmisiä, joiden toiminnalle ei ole mitään oikeutusta. Ne demokraattiset arvot, joita parlamentti puolustaa, ovat yleismaailmallisia arvoja; ne ovat yhtä tärkeitä niin täällä parlamentissa, Kuubassa kuin Nigeriassakin. Lakatkaamme ajattelemasta, että meidän vääjäämättömänä velvollisuutenamme on muistella asioita vuosipäivin ja lukemattomin muistojuhlin. Alamme saada tarpeeksemme tästä kaikesta. Keskittykäämme nykypäivään. Minulla ei ole huonoa omaatuntoa menneisyyden tapahtumista. Minulla on huono omatunto siitä, mitä nykyään tapahtuu, ja siitä, mitä en tee.
Jos sallitte, käsittelen erästä omaan suvaitsemattomuuteemme liittyvää näkökohtaa. On hyvin helppoa tukea sellaisten ihmisten ajatuksia, jotka ajattelevat samoin kuin me. On hyvin helppoa puolustaa ihmisiä, jotka ovat meidän kaltaisia. Tämä ei kuitenkaan ole demokratiaa. Demokratia tarkoittaa sitä, että puolustetaan muiden sananvapautta – myös sellaisten ihmisten, jotka tulevaisuudessa uhkaavat demokratioitamme. Tämä ristiriitainen ja ongelmallinen tilanne koskee sekä teitä että minua. Kuten usein sanon ystävilleni – Dany näkyy olevan minua vastapäätä – Toimittajat ilman rajoja -järjestö toimii joskus sellaisissa maissa, että mietin siellä puolustamistani ihmisistä itsekseni, että he ovat konnia. Mietin itsekseni, että voi luoja sitä päivää, kun tuo tyyppi tulee valtaan; silloin palaan nopeasti kotimaahani. Samaan aikaan sanon itselleni, että minun paikkani on siellä. Demokratiasta vain puhuvien ja demokratiassa elävien – te täällä parlamentissa elätte demokratiassa – välinen ero näkyy siinä, että on mahdollisuus sanoa, mitä juuri sanoin, ja että ihmisiä voi puolustaa, koska heihin ei sovelleta tiettyjä oikeudellisia sääntöjä, vaikka nämä ihmiset ovat meille uhka tulevaisuudessa. Tämä paradoksi on meille samanaikaisesti sekä heikkous että vahvuus.
Esitän vielä pari kolme lyhyttä kommenttia. Kaikki lehdistönvapauteen kohdistuvat rajoitukset eivät tosiaan ole samanlaisia. Emme saa enää esittää sellaisia kommentteja kuten: "Hetkinen, en tiedä, kuinka asiat tehtiin aikaisemmin, mutta aseistakieltäytyjän pidättämistä Sveitsissä (silloin, kun aseistakieltäytymistä ilmeni) ja Neuvostoliitossa 30 vuotta toimineita gulageja voidaan pitää saman asiana." Ei, ne eivät ole sama asia. Ne vaativat molemmat erillisiä toimia.
Emme saa enää uskotella muille tai antaa heille sitä käsitystä, ettemme elä demokratioissa. Tosiasiahan on, että elämme demokratioissa. Demokratioita on olemassa. Puolet maailman maista ei toteuta demokratiaa. Kiinassa vangittuna olevien ihmisten kannalta on kamalaa, jos rinnastamme viestintäalan keskittymisen omissa maissamme toimittajien vangitsemiseen Kiinassa tai Burmassa.
On halpamaista tehdä heille niin. Voin sanoa mitä haluan täällä parlamentissa, myös mielipiteeni teistä. Tällainen sananvapaus on mahdottomuus puolessa maailman maista, joten lopettakaamme epätarkkojen erottelujen tekeminen. On totta, että maissamme on asioita, jotka eivät toimi. On totta, että viestintäalalla on asioita, jotka eivät toimi. On totta, että meidän on mietittävä asioita. On totta, että olen toisinaan kanssanne yhtälailla pyöristynyt kollegoitteni asenteista ja toimittajan tehtävistäni. Meidän on kuitenkin varottava sanomasta, että kyse on loppujen lopuksi samasta asiasta, ja vältettävä sitä, että sekoitamme keskenään sellaiset maat, joissa lehdistönvapauteen kohdistuvat rajoitukset ovat pääasiassa poikkeustapauksia, ja maat, joissa ne ovat sääntö. Eiväthän ne ole, herranjestas, samoja asioita!
Emme pyydä teitä olemaan samaa mieltä kaikesta, mitä me sanomme. En usko, että se olisi teille mahdollista. Me puolestamme olemme jossakin määrin vastuuttomia, sillä puolustamme ainoastaan sananvapautta. Teidän edellytetään kuitenkin ottavan huomioon muita asioita, kuten maittenne ja Euroopan unionin taloudelliset edut sekä diplomaattiset ja sotilaalliset edut. Toivon – oikeastaan olen varma – että te tiedostatte tämän. Siksi en pyydäkään teitä sanomaan, että Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin toimintaa ohjaavat ainoastaan ihmisoikeudet. Näin ei onneksi ole. Pyydän, että kun sanotte jotakin ja kun teette lupauksia, noudattakaa lupauksianne ja toimikaa sanojenne mukaisesti. Aina te ette näin tee.
Arvoisa puhemies, puhuitte hetki sitten Tunisiasta. Hyvänen aika, Tunisian kanssahan on tehty assosiaatiosopimus!
Kerrotte minulle, ettei tässä ole kyse parlamentista vaan kaikista yhteisön toimielimistä. Mikä viivästyttää tämän assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanoa? Lausekkeet ovat olemassa; varmistakaa, että niitä kannatetaan. Tällaisten tapausten vuoksi te menetätte kasvonne.
Tässä tapauksessa ei olekaan kyse ihmisoikeuksista. Kun niistä puhutaan, on toimittava sanojensa ja lupaustensa mukaisesti. Me kuulkaa tarvitsemme teitä. Olette mahtavia, kun äänestätte mietinnöistä ja päätöslauselmista. Arvoisa puhemies, sanoin tämän saman asian teille eilen. En epäile hetkeäkään toimintanne merkityksellisyyttä. Luotamme teihin. Toimintanne on hyödyllistä ihmisille, joten jatkakaa sitä, mutta katsokaa asia loppuun saakka. Olkaa rehellisiä. Tämä on ainoa asia, jota pyydämme teiltä. Olemme saaneet tarpeeksemme lennokkaista puheista. Olemme kuulleet riittävästi väriseviä ääniä. Haluamme kuulla ihmisiä, jotka sanovat meille: "No niin, tähän minä pystyn. En voi tehdä enempää, mutta ainakin tältä osin voitte luottaa meihin."
Vielä yksi loppukommentti. Minäkin uskoin, että maailmaa voidaan radikaalisti muuttaa. En ole tästä enää niin varma, kuten eivät muutkaan. Olette oikeassa siinä, että voi olla rauhoittavaa tietää, ettei maailmaa voi muuttaa radikaalisti, mutta toisaalta se on myös ahdistavaa. Arvoisa puhemies, emme voi kuitenkaan samalla todeta tyytyvämme maailmaan tällaisenaan. Joka kerta, kun avaan sanomalehden, maailma saa minut voimaan pahoin. Minulla on pieni nelivuotias tytär, joka kasvaa ja jolla on tuhat kertaa paremmat mahdollisuudet kuin samanikäisellä tytöllä 90 maassa, jotka voisin luetella parlamentille. Tällaista epäoikeudenmukaisuutta ei voida hyväksyä. Tiedättekö, mitä hyvää ihmisoikeuksissa on? Se, että ne toimivat. Sieluni ei pelastu. En usko Jumalaan enkä saatanaan, vaan uskon, että voimme ryhtyä toimeen ja tehdä jokaisen yksilön elämästä päivä päivältä paremman. Tähän me tarvitsemme teitä.



Carl Schlyter (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, on kohtalon ivaa, että parlamentti myöntää avoimuutta ja ihmisoikeuksia koskevan Saharov-palkinnon heti sen jälkeen, kun on hyväksynyt äänestyksissä valvontaa koskevan direktiivin. Samaan aikaan, kun rakennamme muureja, jotka rajoittavat maanmiestemme vapauksia, myönnämme palkintoja niille, jotka murtavat tällaisia muureja muualla maailmassa. Poliittisten silmänkääntäjien mukaan direktiivi suojaa meitä murhilta, terrorismilta ja rikoksilta, mutta tosiasiassa direktiivi suojaa meitä ennen kaikkea demokratian ihanteelta.
Demokratian hyvä puoli on se, että voi keskustella kenen kanssa tahansa milloin tahansa tuntematta rauhattomuutta keskustelun vuoksi. Direktiivin kannattajat väittävät, että asianmukainen valvonta on välttämätöntä vakavimpien rikosten torjumiseksi, mutta he ovat väärässä. Direktiiviä sovellettaisiin käytännössä kaikkiin eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä lueteltuihin rikoksiin, eli sen avulla voitaisiin myös jahdata niitä, jotka jakavat tiedostoja laittomasti. Tämän vuoksi suuret mediayritykset iloitsevat nyt tästä uudesta direktiivistä. Sen ansiosta yritykset voivat säilyttää vanhan tekniikkaansa, eikä niiden tarvitse siirtyä uudenaikaisempiin laitteisiin, joiden avulla kuluttajat säästäisivät rahaa.
Direktiivin mukaan tiedot on säilytettävä 6-24 kuukauden ajan. Tosiasiassa 80 prosenttia sähköposteista on niin kutsuttua roskapostia. Tämä on törkydirektiivi, joka johtaa törkyviestien säilyttämiseen, mikä tuskin on tehokkain tapa torjua järjestäytynyttä rikollisuutta. Tietojen säilyttäminen on kallista ja vie varoja muilta tehokkaammilta toimenpiteiltä. Ammattirikollisten on myös helppoa välttää kiinni jääminen.
Yhdysvalloissa poliisi pikajäädyttää tietoja. Käytäntö on paljon yksinkertaisempi ja tehokkaampi sekä koskettaa ainoastaan henkilöitä, joita erityisesti epäillään rikoksesta. Missä olit 17. maaliskuuta? Ketä tapasit? Kenen vieressä istuit? Istuitko tunnetun rikollisen vieressä? Miten voit todistaa, ettet ollut yhteydessä häneen? Miten tiedät, että ihmiset, joille lähetät säännöllisesti sähköpostia eivät ole poliisin etsintälistalla laittomien tiedostojen laajamittaisen levityksen vuoksi? Miten todistat, että lähettämäsi materiaali ei kuulu tekijänoikeuden piiriin? Oletko tietoinen niiden ihmisten pimeistä puolista, joihin olet yhteydessä?
Oikeusvaltiot eivät häviä tulevaisuudessa, ja yhä useammin ihmisiä tuomitaan ainoastaan syyllisinä. Epäilyksen taakasta he pääsevät eroon ehkä vasta väkivaltaisten kuulustelujen ja kotietsintöjen jälkeen. Vihreät äänestivät tätä direktiiviä vastaan. 
Luca Romagnoli (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestän tietojen säilyttämistä koskevaa direktiiviä vastaan ensisijaisesti siksi, että direktiivi on tungetteleva ja teknisesti mahdoton toteuttaa.
Turvallisuuden ainoana uhkana on ihmisten yksityisyyttä koskevan oikeuden vaarantuminen. Itse asiassa direktiivin kohteena eivät ole epäillyt, eli tutkinnanalaiset tai tunnetut rikolliset. Näiden sijaan sillä puututaan harkitsemattomasti kaikkien ihmisten asioihin. Direktiivin tavoitteena on tehdä kansalaisten enemmistön pöyristyttävästä syrjinnästä vakiintunut käytäntö. He ovat rehellisiä ja rauhaa rakastavia ihmisiä, joita meidän pitäisi päinvastoin suojella tällaiselta hyväksikäytöltä.
Emme voi suostua siihen, että Eurooppaan perustetaan valvottu järjestelmä jatkuvaa ja aiheetonta vakoilua varten. Kaiken lisäksi järjestelmä on turha ja kallis. Emme voi ottaa vakiintuneeksi käytännöksi sitä, ettemme tue oikeutta yksityisyyteen. Näistä syistä äänestin "ei". 
Zita Pleštinská (PPE-DE ). –
   En voinut äänestää mietinnön puolesta, koska mielestäni Euroopan unioni ei yksinkertaisesti voi suvaita sitä, että jokaiselta kansalaiselta kerätään henkilötiedot. Sen lisäksi, että tietokantoja voidaan käyttää yleisten kansalaisista koostuvien otosten valvontaan, niiden avulla voidaan etsiä ihmisiä, joilla on poliittisesti tai muutoin epämieluisia mielipiteitä.
Historian mukaan jokainen totalitaarinen hallinto on käynnistynyt sillä, että jokaiselta kansalaiselta on kerätty henkilötiedot. Itse olen kasvanut 40 vuotta kestäneen totalitaarisen hallinnon alla, jossa valtaapitävät kommunistit keräsivät henkilötietojani ja tietoja käymistäni puhelinkeskusteluista.
Nykyinen tiedonsiirtotekniikka ei ole edelleenkään riittävän turvattua, ja näin ollen mahdolliset hyödylliset käyttötarkoitukset, jotka liittyvät esimerkiksi terrorismin, rikollisuuden ja rahanpesun torjuntaan, on helppo kumota. En voisi mitenkään selittää kansalle sitä, että äänestäisin tällaisen ehdotuksen puolesta. 
Tomáš Zatloukal (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tiedän hyvin, kuinka tärkeä tämä juuri hyväksytty tietojen säilyttämistä koskeva direktiivi on. Turvallisuuden kannalta tämän direktiivin antaminen on mielestäni tärkeä askel terrorismin ja muiden vakavien rikosten torjunnassa. Yhtenä tarkistuksen 41 allekirjoittajista en kuitenkaan voi suostua siihen, että yksittäiset jäsenvaltiot antavat palveluntarjoajille toisistaan poikkeavia korvauksia kustannuksista, joita tietojen säilyttämisestä aiheutuu, sillä tämä olisi vapaiden markkinoiden sääntöjen vastaista. 
Maria Carlshamre (ALDE ),
   Äänestin tänään Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän esittämän tarkistuksen puolesta, jossa esitetään tietojen säilyttämisestä annettavan direktiiviehdotuksen hylkäämistä. Mielestäni ehdotuksessa mennään liian pitkälle yksityisyyden suojan osalta. Ehdotus on myös tehoton. Sen avulla ei edistetä terrorismin torjuntaa, hyväksymismenettely on ollut pelottavan nopea eikä toteutustapa lupaa hyvää tulevaisuuden kannalta.
Näin ollen äänestin ehdotusta vastaan myös lopullisessa äänestyksessä. 
Richard Corbett (PSE ),
   . Olen tyytyväinen ehdotettuun parlamentin ja neuvoston sovintoratkaisuun. Säädöksellä varmistetaan tasapaino poliisin ja oikeusviranomaisten tarvitsemien sähköistä viestintää koskevien tietojen saantitarpeen ja henkilötietojen suojan välillä. Sekä kansanäänestyksellä valitun parlamentin enemmistö että neuvostossa edustettuna olleiden hallitusten määräenemmistö hyväksyivät ehdotuksen, ja tämä osoittaa, että ehdotuksessa on saatu yhdistettyä monia erilaisia mielipiteitä.
Ehdotetussa direktiivissä poliisille ja oikeusviranomaisille annetaan mahdollisuus saada vakavia rikoksia tutkittaessa tietyin ehdoin tietoja aikaisemmasta sähköisestä viestinnästä eli siitä, kuka soitti kenelle, mutta ei keskustelujen sisällöstä.
Olen kuitenkin järkyttynyt, millaisiin toimiin jotkut ehdotusta vastustavat henkilöt ovat ryhtyneet. Olen saanut kirjeitä, sähköposteja ja vastalauseita ihmisiltä, jotka pelkäävät, että hallitukset voivat kuunnella heidän puhelinkeskustelujaan ja lukea heidän sähköpostejaan! Miksi he näin luulevat? Koska näin heille ovat kertoneet ihmiset, joiden pitäisi tietää asiasta paremmin. Näin ovat kertoneet myös jotkut tämän parlamentin jäsenet, jotka tarkoituksellisesti johtavat kansaa harhaan saavuttaakseen poliittiset tavoitteensa. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
   Junilistan on periaatteessa sitä mieltä, että ehdotuksesta, jolla on ihmisten kannalta näin kauaskantoinen vaikutus, ei pitäisi päättää määräenemmistömenettelyllä. Menettelystä pitäisi sen sijaan päättää suoraan kansallisissa parlamenteissa, ja päätökset olisi tehtävä hallitustenvälisesti neuvoston yksimielisellä päätöksellä yhteistyössä poliisin ja rikosoikeusjärjestelmän kanssa.
Katsomme myös, että ehdotuksessa mennään aivan liian pitkälle, jos verrataan odotettavissa olevia hyötyjä ja ehdotettuja toimia. Jotta terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta voitaisiin torjua tehokkaammin, jäsenvaltioiden olisi tehtävä keskinäisestä tiedonvaihdostaan vaivattomampaa. Tällainen yhteistyö ei kuitenkaan edellytä yhdenmukaisia toimia EU:n alueella näiden valtavien tietomäärien säilyttämiseksi.
Lisäksi ehdotuksesta herää suuri epäilys siitä, miten kansalaisten vapaudet ja oikeudet otetaan huomioon, kun ihmiset ovat yleisesti epäilyksen alaisia. Junilistan ei halua edistää sellaisen yhteiskunnan luomista Eurooppaan, jossa kansalaisia tarkkaillaan. Jos jokin jäsenvaltio haluaa tehdä tietojen säilyttämisestä pakollista, asiasta on päätettävä kansallisessa parlamentissa vasta kyseisessä jäsenvaltiossa käydyn asianmukaisen keskustelun jälkeen. Demokratiaan ei millään tavoin sovi, että tällainen säädös ujutetaan lainsäädäntöön takaoven kautta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Meitä harmittaa, että parlamentin enemmistö hylkäsi sähköisen viestinnän yhteydessä käsiteltävien tietojen säilyttämistä koskevan direktiivin hylkäämistä koskevan ehdotuksen. Me tuimme tätä ehdotusta.
On syytä todeta, että parlamentti hylkäsi aiemmin samantapaisen ehdotuksen, eikä neuvostokaan pystynyt tekemään siitä yksimielistä päätöstä, mikä oli edellytyksenä ehdotuksen hyväksymiselle. Käsiteltävänämme oleva direktiiviehdotus, jonka komissio antoi Yhdistyneen kuningaskunnan aloitteesta, saatiin hyväksyttyä vain kolmessa kuukaudessa Euroopan parlamentin jäsenten enemmistöllä ja neuvoston määräenemmistöllä. Puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on ilmoittanut haluavansa, että direktiivi tulee voimaan heti, kun se on mahdollista.
Katsomme, ettei tätäkään ehdotusta voida hyväksyä, koska se on osa nykyisin yleistyvää valvontakäytäntöä, jonka mukaan kansalaisten oikeuksia, vapauksia ja takeita uhataan sillä verukkeella, se kuuluu osana niin kutsuttuun "terrorisminvastaiseen taisteluun".
Tarkoituksena on "laillistaa" jotakin laitonta. Direktiivillä pyritään laajentamaan sen nykyistä soveltamisalaa tietojen (puhelinkeskustelujen, sähköpostien, Internetin ja niin edelleen) keräämisen ja säilyttämisen osalta kahdeksi vuodeksi, ja määräaikaa voidaan lykätä. Näin direktiiviin pyritään sisällyttämään muita näkökohtia, kuten säädösten rikkomisen "estäminen". Tekstiin on sisällytetty joustavuuslauseke, jolla hyväksytään sähköisen tiedon lähes harkitsematon kerääminen.
Näin ollen äänestimme mietintöä vastaan. 
Jean Lambert (Verts/ALE ),
   . Äänestin tietojen säilyttämistä koskevaa ehdotusta vastaan.
Euroopan parlamentti on tottunut sivuuttamaan kansalliset parlamentit, joissa on hylätty vastaavia ehdotuksia. Parlamenttimme on joutunut luopumaan tietyistä oikeuksista tähän direktiiviin liittyneen menettelyn myötä. Toivottavasti tätä käyttäytymistä pidetään varoituksena eikä ennakkotapauksena, kun jatkossa käsittelemme tähän alaan liittyviä asiakirjoja yhteispäätösmenettelyssä: palkintona, jonka neuvosto antoi meille siitä hyvästä, että olimme "poliittisesti kypsä" toimielin, joka pystyy sopimaan asiasta neuvoston kanssa.
Olemme tänään asettaneet puitteet valvontavaltiolle. En ole aivan varma, olemmeko tämän ansiosta paremmin suojattuja ja turvassa rikollisuudelta.
Direktiivin tavoitteena ei ole enää rikollisuuden torjunta. Toimintatapamme perustuu näin ollen tiedustelutietoon, ja perusedellytyksenä on kansalaisten todellinen luottamus ja tuki. Mittavat valvontatoimet heikentävät luottamusta. Valvonnalle on vaihtoehtoja, ja ne olisi pitänyt ottaa käyttöön. 
Jörg Leichtfried (PSE ),
   . Tällä direktiivillä ei millään tavoin taata, että turvallisuuteen ja kansalaisten perusvapauksiin liittyvät suunnitelmat, joita molempia pidän tärkeinä, olisivat suhteellisuusperiaatteen mukaisia tai tilanteeseen mukautettuja. Tietojen säilyttämistä pidetään välttämättömänä työkaluna viranomaisille, jotka tutkivat ja torjuvat terrorismia, vaikka lain mukaan heillä on – oikeuden päätöksellä – mahdollisuus tutustua tietoihin, joita puhelinpalvelujen tarjoajat tallentavat laskutusta varten. Tietojen säilyttämisestä aiheutuvista kustannuksista ei myöskään ole päästy yhteisymmärrykseen tai päättämään, mitä niiden kanssa olisi tehtävä, joten ei ole lainkaan selvää, millaiset vaikutukset tällä on tulevaisuudessa tuotannonalalle ja kuluttajalle.
Vaikka minäkin olen sitä mieltä, että tietoliikennetiedot ovat valtavan tärkeitä rikosten ratkaisussa ja kansainvälisen terrorismin torjunnassa, tosiasiassa meillä on jo tällä alalla laajat toimintamahdollisuudet, eikä meidän tarvitse kajota – toisin kuin ehdotetussa direktiivissä säädetään – jokaisen yksilön perusoikeuksiin. 
Cecilia Malmström (ALDE ),
   Hyviä lakeja ei säädetä kiireessä ja virheellisin päätöksentekoperustein. Suhtaudun erittäin kriittisesti tapaan, jolla sähköisten viestintäpalvelujen yhteydessä käsiteltävien tietojen säilyttämistä koskeva päätösehdotus on annettu. Ehdotuksen aiheesta on vaikea ilmaista kantaa. Asiaa on harkittava tarkkaan ja tarvitsemme vankat perustiedot yksityisyyteen liittyvästä näkökohdasta, teknisistä seuraamuksista ja kustannuksista, joita tosiasiassa koituu televiestintäalan toimijoille ja näin ollen myös kuluttajille.
Olemme eurooppalaisille velkaa sen, että toimimme näin. On epäilemättä niin, että sähköisessä viestinnässä käytettävät tiedot voivat olla arvokkaita erilaisissa rikostutkimuksissa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että meidän olisi näytettävä vihreää valoa laajamittaiselle tietojen säilyttämiselle. Sähköiseen viestintään liittyvien tietojen käyttö on oltava mahdollista, mutta ainoastaan erittäin vakavien ja tarkasti määriteltyjen rikosten yhteydessä sekä tuomioistuimen antaman päätöksen nojalla. EU:n säädösten yhdenmukaistaminen on toivottavaa, mutta yhdenmukaistamisen on oltava paljon rajoittavampaa kuin nykyisessä päätöksessä annetaan ymmärtää. Parlamentissa toimivan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ehdotus direktiivin tarkistamiseksi oli askel oikeaan suuntaan. Äänestyksissä ehdotus kuitenkin hylättiin liian pitkälle menevien ehdotusten eduksi. Tämän vuoksi äänestin direktiiviehdotusta vastaan. Olisin halunnut, että päätöksessä olisi säädetty lyhyemmistä säilytysajoista ja paremmasta yksityisyyden suojasta. Toivomastani päätöksestä olisi jätetty pois sähköpostit ja sähköisen viestinnän tietojen käyttö olisi sallittu ainoastaan tiettyjen vakavien ja tarkasti määriteltyjen rikosten yhteydessä. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskaudella läpivietyä tiedon säilyttämistä koskevaa direktiiviä ei odotettu Euroopassa mitenkään innokkaasti. Terrorismin ja rikollisuuden torjuntatoimet johtavat pian siihen, että kansalaisten ja yritysten puhelutietoja ja Internetin käyttötietoja säilytetään vuosia. Tämä on suorastaan yksityisyyden loukkaus ja saa aikaan huomattavaa oikeudellista epävarmuutta. Ei ole myöskään selvitetty asianmukaisesti, kenellä on pääsy näihin tietoihin ja kuka tietoja käyttää.
Tietoliikenneyritykset voivat hyvinkin käyttää tietoja kaupallisiin tarkoituksiin. Meillä ei myöskään ole minkäänlaisia takeita siitä, että pakollisella tietojen säilyttämisellä edistetään terroristien ja rikollisten jäljittämistä. Vaikka direktiiviä sovelletaan koko Euroopan unionissa, jäsenvaltiot saavat päättää itse, miten määrittelevät "vakavan rikoksen", ja on epäselvää, kuka ottaa harteilleen kustannukset valtavista tietokannoista, joita tarvitaan.
Direktiivi on paitsi tarpeeton myös luotsattiin aivan liian nopeasti läpi neuvoston ja parlamentin käsittelyissä, joissa esittelijä oli vain sivustakatsojana. Ministerineuvosto hylkäsi kaikki takeet, jotka saatiin laadittua kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa.
Tämä on jälleen yksi esimerkki siitä, kuinka huonosti demokraattiset toimielimemme ovat varautuneet tällaiseen kansankiihotukseen, jota hallitukset harjoittavat hyödyntääkseen kansalaisten yleisiä pelkoja. Euroopan unionin linnake muuttuu entistä vahvemmin poliisivaltioksi, ja verukkeena käytetään terrorismiin vastaamista. 
Gay Mitchell (PPE-DE ),
   . En tiedä, miksi ehdotuksen kanssa oli kiire. Lainaan suoraan parlamentille annettua mietintöä: "Tätä äärimmilleen nopeutettua lainsäädäntömenettelyä ovat haitanneet muun muassa käännösten määräajoista aiheutuneet puutteelliset käsittelyajat tai osaksi puuttuvat käännökset. Myös teknisiä seurauksia koskeva arvio tai sisämarkkinavaikutusten tutkimus puuttuvat. Kun otetaan huomioon toimenpiteet ja hankkeet, joilla pyritään kohti parempaa yhteisön tason sääntelyä, on toivottava, että tietojen säilyttämistä käsittelevien neuvottelujen yhteydessä noudatettu menettely ei tule tavaksi."
-Ministerineuvoston käsiteltävänä on edelleen puitepäätös asiasta.
-On syytä epäillä, käytettiinkö ehdotuksessa tarkoituksenmukaista oikeusperustaa. 
Andreas Mölzer (NI ),
   . Terrorismin pelkoa ei saa enää käyttää tekosyynä sille, että totalitaarinen valvontavaltio mitätöi asteittain perusoikeudet ja -vapaudet. On osoitettavissa, että syyskuun 11:nnen iskujen jälkeen on toteutettu entistä useammin toimia paitsi julkista toimintaa – toisin sanoen toimittajia – vastaan myös sellaisia tahoja vastaan, jotka eivät noudata vaatimuksia tai jotka aiheuttavat suuttumusta viranomaisissa. Viimeisin esimerkki toimittajien vapauksien rajoittamisesta ja kumoamisesta on niin kutsuttu "tapaus Cicero". Rikosasioita käytetään toistuvasti tekosyynä sille, että otetaan käyttöön uusia poliisivoimia, ja Saksassa keskustellaan jopa tiemaksuihin liittyvien tietojen saatavuudesta.
Parhaassakin tapauksessa kiinni saadaan vain pikkutekijät, sillä rikosjärjestöt ja terroristiverkostot ovat yleensä hyviä välttämään syytteitä. Terrori-iskut suunnitellaan usein vuosia etukäteen, joten niitä on yksinkertaisesti mahdotonta estää tietoja säilyttämällä. Sen sijaan tietojen säilyttämisen seurauksena on myönnettävä jatkuvasti tukea verkkolaitteita varten, puututaan perusteettomasti ihmisten yksityisyyteen ja hankaloitetaan sellaisten ihmisten toimintaa, jotka käsittelevät työssään luottamuksellisia tietoja, kuten lääkärit, asianajajat ja niin edelleen.
Vaikka suunnitellun direktiivin vaikutuksista ja aiheutuvista kustannuksista ei toistaiseksi olekaan luotettavia arvioita, ei voida missään tapauksessa hyväksyä, että kansalaisilla ei ole mahdollisuutta puolustautua näin valtavalta perusoikeuksien rajoittamiselta. Jos emme halua, että meillä on pian samanlainen Internet kuin Kiinassa, kansalaisia on ainakin suojeltava ankarin ja varoittavin seuraamuksin kaikenlaiselta mahdolliselta hyväksikäytöltä. 
Claude Moraes (PSE ),
   . Alvaron mietinnöstä toimitetun äänestyksen jälkeen olen sitä mieltä, että työväenpuoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet onnistuivat takaamaan entistä paremmin viestinnässä käsiteltävien tietojen turvallisuuden ja määrittämään rikosoikeudelliset ja hallinnolliset seuraamukset säilytettyjen tietojen väärinkäytölle. Edustan Lontoota – kaupunkia, jossa Internet-palvelujen tarjoajien lukumäärä on EU:n suurin – ja voin todeta, että turvatoimet ovat tärkeitä. 
Bill Newton Dunn (ALDE ),
   . Äänestin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kannan puolesta mutta koko päätöslauselmaa vastaan.
Kiireessä tehty laki on yleensä huono. Tämä ehdotus hyväksyttiin kiireellä Yhdistyneen kuningaskunnan toimiessa neuvoston puheenjohtajana. On harmillista, että kaksi suurta Euroopan parlamentin jäsenten ryhmää on hyväksynyt ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä tutkimatta asiaa perusteellisesti.
Tekstissä on useita puutteita. Niin kutsutut "vakavat rikokset" on määritelty epämääräisesti, ja jokaisessa 25 hallituksessa voidaan antaa sille oma määritelmä.
Kustannuskysymys jää epäselväksi. Vaatimuksia esittävän tahon, eli hallitusten olisi maksettava kustannukset yksittäisten kansalaisten sijaan.
Sähköpostien sisällyttämistä tekstiin ei mietitty riittävästi. Tuotannonalaa ei koskaan kuultu virallisesti. Hotmail- ja Yahoo-osoitteissa kirjoitettavat sähköpostit on jätetty säädöksen soveltamisalan ulkopuolelle. Madridissa vuonna 2004 tehtyjen pommi-iskujen yhteydessä terroristit eivät lähettäneet sähköposteja; sen sijaan yksi heistä kirjoitti luonnoksen Yahoo-osoitteessa, ja hänen rikoskumppaninsa kirjautuivat sisään ja lukivat luonnoksen.
Roskasähköposteja lähetetään todella paljon. Miksi hallitukset haluavat säilyttää roskapostia?
Ehdotuksessa jätetään aivan liian paljon toimintavapauksia 25 hallitukselle, jotka voivat tehdä mitä haluavat. Tekstin ansiosta ne saavat päättää itse yksityiskohdista, eivätkä kansalliset parlamentit voi tehdä tarkistuksia päätöksiin.
Tämä laki on puutteellinen. Olen tyytyväinen, että äänestin ehdotusta vastaan sellaisena kuin se nyt on. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Ennen kuin aloitamme minkäänlaista keskustelua mietinnöstä, haluan todeta, että meidän on oltava tyytyväisiä siihen, kuinka laaja-alaista keskustelua siitä on syntynyt. Mielestäni tämä on merkki siitä, että Euroopan unioni on valmistautunut ja tietoinen mahdollisista vaaroista, joita liiallisesta valvonnasta aiheutuu yksilönvapauksille.
En havainnut hyväksymässämme mietinnössä minkäänlaista kallistumista kohti valvontavaltiota tai luopumista periaatteista, joilla taataan ja suojataan kansalaisten oikeudet, vapaudet ja takeet. Mietinnöstä ilmenee, että myönnämme tarpeen lisätä rikollisuuden torjuntaan liittyviä voimavaroja, erityisesti kun otetaan huomioon tiettyjen rikosten vakavuus – listan kärkipäässä on tietenkin terrorismi – ja uuden teknologian hyödyntäminen näissä rikoksissa.
Keskustelussa ja hyväksytyssä asiakirjassa tuli ilmi huolenaihe, jota minusta on syytä korostaa. Mietinnössä esitetystä vallan lisäämisestä ei ole hyötyä, jos vallan käyttöä ei seurata entistä tiiviimmin. Parlamentti ei myöskään saa jättää tätä direktiiviä huomiotta. Tänään hyväksymämme tekstin tarkoituksena on suojata kansalaisia rikollisilta, eikä sitä saa hyödyntää mihinkään muihin tarkoituksiin. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Kukaan ei kiistä, etteikö terrorismin torjuntaa edistäviä toimia pitäisi tutkia, mutta säilyttämällä tietoja nyt ehdotetulla tavalla ei kuitenkaan saada haluttua tulosta. Mikä pahempaa, pelkään, että ehdotuksella kajotaan vapauksiin ja lisätään tarpeettomia kustannuksia yrityksille ja kuluttajille, eikä tosiasiassa lisätä yhdenkään kansalaisemme turvallisuutta. Ehdotus on puutteellinen, ja hyväksyessään sen parlamentti on tehnyt meille tänään karhunpalveluksen. 
Thomas Ulmer (PPE-DE ),
   . Kuulosteltuani tarkkaan omaatuntoani äänestin mietinnön puolesta
- toivoen, että viranomaiset käyttävät tietoja ainoastaan asettamiemme ehtojen mukaisesti,
- tietäen, ettei kaikissa jäsenvaltioissa tunneta käsitettä "tuomioistuimen määräys",
- tietäen, että parlamentti on pääasiassa poistanut neuvoston ja komission esittämästä tekstistä sen ytimen, ja
- vakuuttuneena siitä, että parlamentti suojelee kansalaisoikeuksia riittävästi.
Aion pyytää kahden vuoden kuluttua tilastotietoja siitä, miten viranomaiset ovat päässeet käsiksi tietoihin. 
Ioannis Varvitsiotis (PPE-DE ),
   . – Vaikka puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta teki alkuperäiseen ehdotukseen parannuksia parlamentin jäsenten vaivannäön jälkeen, äänestin tietojen säilyttämistä koskevaa direktiiviehdotusta vastaan. Olen nimittäin yhä sitä mieltä, että nämä toimenpiteet yksinään osoittautuvat käytännössä tehottomiksi ja repivät yksilönvapaudet levälleen, ja tällä on harmillisia seurauksia.
Pidän aina ohjenuoranani Yhdysvaltain presidentin Benjamin Franklinin vuonna 1759 esittämää ikimuistoista toteamusta: "They that can give up essential liberty to obtain a little temporary safety deserve neither" 
Anders Wijkman (PPE-DE ),
   Hyviä lakeja ei säädetä kiireessä ja virheellisin päätöksentekoperustein. Suhtaudun erittäin kriittisesti siihen, miten sähköisten viestintäpalvelujen yhteydessä käsiteltävien tietojen säilyttämisestä annettuun päätösehdotukseen liittyvä menettely on toteutettu. Tästä aiheesta on vaikea ilmaista kantaa. Asiaa on harkittava tarkkaan ja vankoin asiaperustein. Me poliitikot olemme eurooppalaisille velkaa sen, että toimimme näin.
On epäilemättä niin, että sähköisessä viestinnässä käytettävät tiedot voivat olla arvokkaita erilaisissa rikostutkimuksissa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että meidän olisi näytettävä vihreää valoa sekä puhelinkeskusteluihin että sähköposteihin liittyvien tietojen laajamittaiselle ja järjestelmälliselle säilyttämiselle. Sähköiseen viestintään liittyvien tietojen käyttö on oltava mahdollista, mutta ainoastaan erittäin vakavien ja tarkasti määriteltyjen rikosten yhteydessä sekä tuomioistuimen antaman päätöksen nojalla. EU:n säädösten yhdenmukaistaminen on toivottavaa, mutta yhdenmukaistamisen on oltava paljon rajoittavampaa kuin nykyisessä päätöksessä annetaan ymmärtää. Lisäksi on huomattava, että teleoperaattoreille on kaikella todennäköisyydellä korvattava heille koituneet lisäkustannukset.
Parlamentissa toimivan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ehdotus direktiivin tarkistamiseksi oli askel oikeaan suuntaan. Äänestyksessä ehdotus kuitenkin hylättiin sellaisen ehdotuksen hyväksi, joka on yhtäpitävä hallitusten neuvotteleman ehdotuksen kanssa. Tämän vuoksi äänestin direktiiviehdotusta vastaan. Olisin halunnut, että päätöksessä olisi säädetty lyhyemmistä säilytysajoista. Toivomastani päätöksestä olisi jätetty pois sähköpostit ja sähköisen viestinnän tietojen käyttö olisi sallittu ainoastaan tiettyjen vakavien ja tarkasti määriteltyjen rikosten yhteydessä. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat epäilyistä, jotka koskevat Euroopan maiden käyttämistä CIA:n suorittamiin vankikuljetuksiin ja vankien laittomaan säilyttämiseen. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, viime viikkoina olemme saaneet kuulla ja lukea paljon siitä, että Yhdysvallat olisi väitetysti käyttänyt Euroopan ilmatilaa, lentokenttiä ja maita terrorismin vastaisessa maailmanlaajuisessa taistelussaan, joten minusta on hyvä, että tämä keskustelu käydään tänään iltapäivällä. Näin parlamentti voi keskustella perustavanlaatuisesta kysymyksestä, joka Euroopan maiden hallituksilla ja toimielimillä on 2000-luvulla edessään: tasapainon etsimisestä turvallisuuden ja vapauden välillä maailmassa, jossa terrorismilla pyritään saamaan aikaan joukkotuhoa.
Toivon, että keskustelussa saadaan selvitettyä tärkeimpiä asiaan liittyviä kysymyksiä, kuten miten torjua kansainvälisen terrorismin uhkaa, joka kohdistuu ennen näkemättömällä tavalla kaikkialle; miten varmistaa samalla kansainvälisen oikeuden noudattaminen ja miten jäsenvaltioiden täytyy tehdä päivittäin vaikeita päätöksiä pitääkseen yllä tasapainoa turvallisuuden ja vapauden välillä sekä ottaa vastuu päätöksistään. Toivon myös, että keskustelussa kunnioitetaan muiden hallitusten sanaa, hyödynnetään tietoon perustuvan keskustelun edut ja säilytetään suhteellisuudentaju. Näin parlamentti pystyy antamaan arvokkaan ja uskottavan panoksen laajempaan keskusteluun siitä, miten taataan turvallisuus ja vapaus samanaikaisesti.
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, eurooppalaisissa ja kansainvälisissä tiedotusvälineissä ja myös muualla on väitetty, että Yhdysvalloilla on vankiloita Euroopassa ja että se on siirtänyt terrorismista epäiltyjä lentokoneilla maasta toiseen kuulusteluihin, joissa epäiltyjä on kidutettu ja pahoinpidelty. Jäsenvaltioiden ulkoministerit keskustelivat näistä uutisista yleisten asioiden neuvoston kokouksessa 21. marraskuuta, minkä jälkeen puheenjohtajavaltio kirjoitti 29. marraskuuta Euroopan unionin kumppanien puolesta Yhdysvaltain ulkoministerille Condoleezza Ricelle ja pyysi Yhdysvaltain hallituksen näkemystä väitteistä.
Yhdysvaltain ulkoministeri antoi 5. joulukuuta yksityiskohtaisen julkisen lausunnon asiasta Euroopan-vierailunsa kynnyksellä. Puheenjohtajavaltio on välittänyt vastauksen kollegoilleen Euroopan unionissa, ja toimitin tänään jäljennöksen vastauksesta puhemies Borrell Fontellesille.
Osa kollegoistamme Euroopan unionissa sai keskustella asiasta ulkoministeri Ricen kanssa viime viikolla Brysselissä. Yhdistynyt kuningaskunta on ilmoittanut olevansa tyytyväinen Yhdysvaltojen lausuntoon. Tietääkseni muutamat muutkin kollegamme Euroopan unionissa ovat kommentoineet julkisesti ulkoministeri Ricen lausuntoa. Neuvosto on tyytyväinen Yhdysvaltain ulkoministerin yksityiskohtaiseen lausuntoon, sillä kaikki Euroopan maat haluavat suojella Yhdysvaltojen tavoin määrätietoisesti viattomia kansalaisia terrorismilta noudattaen samalla kansainvälistä oikeutta.
Kansalaisiimme nykypäivänä kohdistuvasta terrorismin uhasta täytyy puhua selvin sanoin. Euroopassa on ollut terrorismia jo vuosia. Ei ole tarpeen luetella kyseisten järjestöjen ja henkilöiden nimiä, mutta kenenkään meistä ei ole tarvinnut kokea sellaista uhkaa, jonka al-Qaida kannattajineen aiheuttaa meille nyt ja pitkällä aikavälillä.
Nykyterrorismi tarkoittaa joukkotuhoa aiheuttavia iskuja. Niitä on tehty New Yorkissa, Washingtonissa, Istanbulissa, Madridissa ja äskettäin Lontoossa ja useissa muissa kaupungeissa eri puolilla maailmaa. Parlamentin jäsenet muistanevat, että vain pari vuotta sitten myös Strasbourg oli kohteena, mutta isku saatiin estettyä. Nyt viattomiin siviileihin kohdistuu fanaattisia itsemurhaiskuja, joissa käytetään uutta tekniikkaa ja aiemmin yksinomaan valtioiden käytössä ollutta teknologiaa, joka on nyt kaikkien saatavilla internetissä. Tällaiset ovat tulevaisuudennäkymät. Ihmiset tarvitsevat suojaa tätä vastaan, ja hallituksilla on selvä vastuu tarjota suojaa. Tehtävä edellyttää hallituksilta vaikeita päätöksiä ja konkreettisia toimia, jotka täytyy selittää ja perustella.
Vuonna 2003 laaditussa Euroopan turvallisuusstrategiassa painotetaan sitä, että rajat ylittävä terrorismi ja joukkotuhoaseiden leviämisen estäminen ovat uhka, jota ei voi sivuuttaa. Samalla kun etsitään ratkaisuja näihin uusiin haasteisiin, on kuitenkin oleellista kunnioittaa oikeusvaltion periaatteita ja yksilöiden ihmisoikeuksia.
Kidutus on keskeinen aihe tässä keskustelussa. Kidutus on kammottavaa. Kidutuksen kielto on ehdoton. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus tuomitsee sen varauksetta kaikkien Euroopan maiden hallitusten tavoin. Emme käytä sitä koskaan, emme koskaan yllytä siihen emmekä suvaitse sitä. Tuomitsemme sen kertakaikkisesti, ja teemme muiden kanssa hartiavoimin töitä, jotta siitä tehdään loppu.
Ulkoministeri Ricen 5. joulukuuta antamassa lausunnossa tehdään selväksi, että Yhdysvaltain hallituksen käytäntönä on noudattaa YK:n kidutuksen vastaista sopimusta, perustuslakiaan, lainsäädäntöään ja sopimusvelvoitteitaan. Ulkoministeri totesi vielä, että fyysinen ja henkinen kidutus on nimenomaisesti kielletty, ettei Yhdysvaltain hallitus anna lupaa vankien kiduttamiseen eikä suvaitse sitä ja että kidutus tai sen käytön suunnittelu on Yhdysvaltojen lainsäädännön mukaan rikos, tapahtuipa se missäpäin maailmaa tahansa.
Neuvosto on lausuntoon tyytyväinen. Keskusteltaessa laajemmin turvallisuuden ja vapauden välisestä tasapainosta on aiheellista kunnioittaa itsenäisen hallituksen sanaa, joka on annettu niin selkeästi näin tärkeästä asiasta. Kuten ulkoministeri Rice itse totesi 5. syyskuuta, keskustelu demokraattisissa valtioissa ja niiden välillä on luonnollista ja hyväksi. Sen täytyy olla oikein, ja parlamentti voi antaa ja on antanut oman panoksensa keskusteluun.
Tietääkseni Euroopan neuvoston pääsihteeri on pyytänyt näiden väitteiden takia Euroopan neuvoston jäsenmaita antamaan selvityksen siitä, miten ne varmistavat Euroopan ihmisoikeussopimuksen määräysten tehokkaan täytäntöönpanon. Jäsenvaltiot haluavat varmasti tehdä yhteistyötä Euroopan neuvoston kanssa. Tällaisista asioista on tärkeää käydä tietoon perustuvaa keskustelua, mikä hyödyttää myös kansalaisia, jotka odottavat omien hallitustensa ja toimielintensä tarttuvan ohjaksiin.
Odotan kuulevani näkemyksenne ja komission jäsenen Frattinin näkemyksen tästä tärkeästä asiasta. 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin totean, että Euroopan komission mielestä meillä on moraalinen, institutionaalinen ja poliittinen velvollisuus varmistaa, että jokaisen ihmisen perusoikeuksia kunnioitetaan ja vaalitaan aina ilman minkäänlaisia poikkeuksia. Kidutuksella ja epäinhimillisellä kohtelulla kielletään ne arvot, joille Euroopan unioni on alusta alkaen perustunut ja joille se edelleen perustuu.
Toiseksi haluaisin näyttää, miten ratkaiseva strateginen merkitys Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisellä yhteistoiminnalla ja tiiviillä yhteistyöllä on terrorismin torjunnassa. Kaikkien Euroopan demokraattisten kansakuntien, Yhdysvaltojen ja muiden kansainvälisten kumppaniemme täytyy puolustaa yhdessä yhteisiä arvoja vuosisadan suurinta uhkaa, kansainvälistä terrorismia, vastaan.
Kuten ministeri Alexander juuri totesi, olen tyytyväinen Yhdysvaltojen ulkoministerin Condoleezza Ricen viralliseen lausuntoon, jonka mukaan Yhdysvallat ei suvaitse kidutusta sen enempää omalla maaperällään kuin muuallakaan maailmassa vaan pitää sitä rikoksena. Kuten ymmärrätte, lausunto on sitova, ja se velvoittaa Yhdysvallat tietynlaiseen käytökseen. Yhdysvallat on suuri demokratia, minkä osoittaa myös sen kongressissa, senaatissa ja vapaassa lehdistössä alkanut keskustelu. Tuota keskustelua on syytä pohtia ja seurata, sillä myös Euroopan unioni osallistuu kansainväliseen keskusteluun tästä tärkeästä asiasta.
Kolmanneksi on tärkeää varmistaa, mikä on totuus lehdistössä esitettyjen väitteiden takana. Jos väitteet osoittautuvat todeksi, poliittiset seuraamukset voivat olla vakavia, sillä silloin paljastuisi vakava sopimusrikkomus. Hyvät parlamentin jäsenet, "varmistaa" tarkoittaa "löytää todisteita". Oikeusvaltion periaatteiden mukaan syytöstä ei voi pitää toteen näytettynä ilman todisteita, ja ennen kuin todisteita on löytynyt, minulla on henkilökohtainen velvollisuus uskoa sanaa – myös kiistävää – jonka ovat antaneet kaikki tähän mennessä kuulemani hallitukset. Toistan, että tähän mennessä. Tämä ei poista yhteistä totuudenjanoamme, mutta kuten totesin toissailtana kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa, en todellakaan pysty kyseenalaistamaan Euroopan unionin maiden ja ehdokasmaiden legitiimien ja demokraattisten hallitusten uskottavuutta ilman hyviä todisteita, jotka osoittavat päinvastaista.
En myöskään voi olla sitä mieltä, että jotkin yksittäiset Euroopan maat olisivat "syytettyjen penkillä". Totean tämän lainausmerkeissä eritoten ystävillemme Puolassa ja Romaniassa. Velvollisuutemme on varmistaa, onko pahoinpitelyä ja kidutusta harjoitettu eri puolilla Eurooppaa. Mitään maata ei voida sulkea pois tutkimuskohteiden, epäiltyjen tai syytettyjen joukosta. Jos kidutusta tai epäinhimillistä kohtelua on harjoitettu, velvollisuutemme on varmistua asiasta joka puolella Euroopan unionia.
Osa Euroopan maista on, kuten tiedätte, aloittanut kansallisen tason tutkimukset. Joissakin maissa, kuten Portugalissa ja Puolassa, hallitukset ovat aloittaneet tutkimukset, ja toisissa maissa, esimerkiksi kotimaassani Italiassa ja Espanjassa, Saksassa ja muutamissa muissa, sen ovat tehneet oikeusviranomaiset. Oikeusviranomaisten tutkimukset tehdään tuomioistuimilla olevin valtuuksin. Odotamme tietenkin tutkimusten tuloksia asianmukaisesti ja vaikuttamatta niihin millään tavoin.
Tapasin eilen Euroopan neuvoston pääsihteerin. Tapasin hänet eilen illalla ja vahvistin komission – sekä itseni – tukevan tutkimuksia, jotka hän on aloittanut kaikissa 46:ssa Euroopan neuvoston jäsenmaassa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 52 artiklan nojalla. Vakuutin myös pääsihteeri Davisille komission tukevan vankasti toista tutkimusta, jonka Euroopan neuvoston parlamentaarinen yleiskokous käynnisti samanaikaisesti. Esittelijä Dick Marty ansaitsee julkisen tunnustuksen työstään. Kuten jo todennäköisesti tiedätte, pääsihteeri päättää tutkimuksen 21. helmikuuta 2006, ja tohtori Marty esittää alustavan raportin tutkimuksensa tuloksista Euroopan neuvoston parlamentaariselle yleiskokoukselle tammikuun 2006 loppuun mennessä.
Olen pyytänyt komission jäsenen Barrot'n ja komission jäsenen Ferrero-Waldnerin välityksellä, että Euroopan neuvostolle annetaan tutkimuksia varten Eurocontrolin tiedot lentosuunnitelmista Euroopan alueella sekä kaikki mahdolliset asiaan liittyvät tiedot, joita Euroopan unionin satelliittikeskus on kerännyt.
Tällä hetkellä ei ole todisteita, jotka vahvistaisivat syytökset, mutta meidän täytyy jatkaa toimia tiiviissä yhteistyössä Euroopan neuvoston ja tämän parlamentin kanssa totuuden selvittämiseksi. Näin aion tehdä. Ei ole minun asiani päättää, millaisen työvälineen parlamentti valitsee yhteistä operaatiota varten. Tyydyn sanomaan, että tutkintatyössä tarvitaan voimavaroja tiedusteluun, kuulusteluun, tutkintaan ja tarkastuksiin, ja on tietenkin teidän vallassanne päättää, kootaanko nämä voimavarat, kuten parlamentin oikeudellinen yksikkö näyttäisi toteavan.
Totuuden selvittäminen ei tarkoita mielestäni missään tapauksessa pelkästään sitä, että ensin varmistetaan, onko väärinkäytöksiä tapahtunut, ja sitten tehdään oikeat johtopäätökset. Lisäksi täytyy puhdistaa kielteisten ennakkoluulojen ja epäilysten tahraama maine, joka voisi muutoin haitata tuiki tarpeellisia kansainvälisiä terrorismin vastaisia toimiamme.
Lopuksi totean, että jos löytyy aihetta epäillä tai näyttöä siitä, että pahoinpitelyä ja kidutusta on harjoitettu Euroopassa, olemme taatusti heikommassa asemassa suhteessa terroristeihin ja demokratian vastaiseen terroristipropagandaan. Siksi totuudesta täytyy ottaa selvää, ja siksi meidän täytyy tehdä se Yhdysvaltojen uskollisina ystävinä ja liittolaisina siten, että yhteiset arvomme turvataan tiukasti koko ajan. 
Hans-Gert Poettering,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan esittää alkajaisiksi kaksi alustavaa huomautusta. Ensinnäkin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä pitää itseään Amerikan yhdysvaltojen kumppanina ja ystävänä. Tämä keskustelu ei ole sopiva tilaisuus purkaa Yhdysvaltojen vastaisia tuntoja – kuten eivät muutkaan tästä aiheesta käydyt keskustelut – joten meidän täytyy tarkastella tosiseikkoja omien periaatteidemme pohjalta.
Toiseksi totean, että terrorismin torjunta on yksi nykypäivän suurimmista haasteista. Terroristeille, jotka haluavat kylvää pelkoa ja kauhua ja uhkailla, on vastattava kieltäytymällä pelkäämästä ja käymällä taistoon terrorismia vastaan kaikella kokoon saatavalla voimalla ja päättäväisyydellä.
Terroristien kanssa ei tehdä kompromisseja sen enempää kuin voidaan tehdä kompromisseja silloin, kun on kyse ihmisarvosta, ihmisoikeuksista ja lakien noudattamisesta. Arvojärjestelmämme eli kaikille yhteiset arvomme eivät saa olla toissijaisia oikeudelliseen ja poliittiseen opportunismiin nähden. Demokraattista arvojärjestelmäämme tukevia arvoja ei saa koskaan hylätä, sillä ne erottavat meidän terroristeista. Jos omaksumme terroristien menetelmät ja tallaamme lait jalkoihimme, terroristit voittavat. Terrorismia vastaan on käytävä taistoa oikeudellisin keinoin ja ihmisarvon ja ihmisoikeuksien periaatteita kunnioittaen.
Tämä tarkoittaa, että jos henkilöä epäillään terrorismista, todisteet häntä vastaan saadaan vain, kun ne hankitaan asianmukaisen oikeusmenettelyn turvin. Sieppaukset, ihmisryöstöt, laittomat pidätykset ja kidutus ovat asioita, joita ei pidä koskaan sallia. Yksikään maailman maista ei saa sallia tällaista – kuten eivät saa tehdä myöskään Euroopan parlamentti, Euroopan unioni, Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Euroopan neuvoston jäsenmaat.
Lainaan eilen eräässä saksalaisessa sanomalehdessä julkaistua kommenttia, jonka oli esittänyt Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen esittelijä, sveitsiläinen kansanedustaja Dick Marty. Hän totesi, että tähän mennessä saadut tiedot vahvistavat vaikutelmaa siitä, että yksittäisiä henkilöitä olisi kuljetettu lain vastaisesti Euroopan maihin ja pidetty niissä jonkin aikaa. Esittelijä Martyn omin sanoin: "Täytyy panna merkille, ettei Yhdysvallat ole muodollisesti kiistänyt syytteitä." Niin tyytyväisiä kuin olemmekin Yhdysvaltojen ulkoministerin lausuntoon, jonka mukaan Yhdysvallat ei suvaitse kidutusta, se ei vielä todista, ettei ihmisiä olisi kaapattu. Vaadimme näin ollen tietoa ja avoimuutta. On erittäin tärkeää, että saamme tietää totuuden.
Voisin lisätä, että olemme aina olleet samoilla linjoilla. Olemme aina suhtautuneet epäillen Guantánamoon – jopa ennen sitä, kun Yhdysvaltojen korkein oikeus antoi päätöksensä. Puhun parlamentin puolesta sanoessani, että voimme olla ylpeitä siitä, että olemme puolustaneet ihmisoikeuksia niin Guantánamossa kuin muualla, ja siitä, että itse asiassa korkeimman oikeuden voidaan sanoa tulleen samaan tulokseen kanssamme.
Nyt on välttämätöntä tuoda julki, mitä todella tapahtui. Täytyy myös todeta, että vaikka arvostelemme tiedustelupalveluja, niitä tarvitaan – myös Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelua CIA:ta – sillä mehän tiedämme, että ne ja CIA auttavat meitä. Tilanteessa, jossa saksalainen nainen on siepattu Irakissa, tarvitaan tiedustelupalvelun apua. Haluan kuitenkin todeta ehdottoman tiukasti, että myös tiedustelupalvelujen täytyy perustua lakiin. Ihmisarvo ja ihmisoikeudet ovat arvokkaampia kuin mikään muu. Meidän täytyy korottaa äänemme, kun niitä rikotaan. Jos on epäselvää, onko niitä rikottu, meidän täytyy käynnistää tutkimukset. Tämän vuoksi ryhmämme kannattaa tiivistä yhteistyötä Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen kanssa sekä sitä, että tarpeen vaatiessa perustetaan väliaikainen valiokunta edistämään ihmisoikeuksien ja ihmisarvon puolustamista.
Martin Schulz,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen yhtä mieltä jäsen Poetteringin kanssa siitä, että asioista on otettava selvää tuomitsematta ketään ennalta. Olennainen kysymys kuuluu, ovatko Euroopan unionin tai sen jäsenvaltioiden toimielimet osallistuneet aktiivisesti tai passiivisesti laittomien vankiloiden perustamiseen ja siihen, että niissä on kuulusteltu vankeja menetelmin, joita täytyy kutsua kidutukseksi.
Sekä laittomat vankilat että kidutuksen käyttö kuulustelussa ovat vastoin Euroopan unionin perusoikeuskirjaa, Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimusta ja kidutuksen vastaista yleissopimusta, jotka kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ja kaikki ehdokasmaat ovat ratifioineet.
Yhdyn kuitenkin täysin rinnoin komission jäsenen Frattinin näkemykseen, jonka mukaan ei ole Euroopan parlamentin tehtävä tutkia yhtä yksittäistä jäsenvaltiota tai ehdokasvaltiota. Tärkeintä on sen sijaan saada kuva siitä, miten asiat ovat Euroopassa kokonaisuutena. Se on parasta tehdä täällä parlamentissa.
Jos kuitenkin käynnistämme tutkimuksen, aiempia kokemuksia ei saa unohtaa. Jäsen Poettering on oikeassa siinä, että tiedustelupalveluja tarvitaan, mutta niiden on ehdottomasti käytettävä nykyaikaisia tutkintamenetelmiä. Soluttautuminen järjestöihin, joiden toiminnan tarkoituksena on kyseenalaistaa ja tuhota arvojärjestelmämme, jotka eivät kavahda arvokkaiden asioiden ja jopa elämän tuhoamista, on välttämätöntä. Tämä on yleisessä tiedossa. Samoin on yleisessä tiedossa, ettei pelkkä liikkuva poliisi riitä tällaisia järjestöjä vastaan. Yleisessä tiedossa on myös, ettei tiedustelupalvelujen toiminta ole läpinäkyvää – Luoja tietää, ettei ole. Siksi niitä loppujen lopuksi kutsutaan tiedustelupalveluiksi. Yleisesti tiedetään, että niiden täytyy ajoittain toimia salassa. Yleisesti tiedetään myös, etteivät Amerikan yhdysvallat ja sen nykyhallinto ole aina niin piirun tarkkoja kansainvälisestä oikeudesta.
Minusta päätös aloittaa Irakin sota tehtiin ilman perustaa kansainvälisessä oikeudessa. Sodan aloittamispäätös oli katastrofi, ja niin on itse sotakin. Näin ollen ei siis voida luottaa paljoakaan sellaisen maan tiedustelupalveluun, jonka hallituksen toimet eivät ole kovin avoimia eivätkä laillisia tai joista ainakin saa sellaisen vaikutelman.
On tietenkin mahdollista toimia luottamusta herättävällä tavalla. Esimerkiksi tosiasiat voidaan tuoda julki kaikkien nähtäville ja voidaan kertoa, kuka lensi ja minne, milloin ja miksi; millä tavalla henkilö vangittiin ja millä perusteella; mitkä seikat johtivat pidättämiseen, minne hänet vietiin ja miten häntä kuulusteltiin. Jos vastauksista käy ilmi, että kaikki toimet ovat olleet laillisia ja rehellisiä, asia on selvä. Mutta jos osoittautuu – toivomme, ettei näin käy – ettei ole mitään muuta vaihtoehtoa kuin todeta, että Euroopan unionin tai sen jäsenvaltioiden toimielimet ovat olleet osallisia joko aktiivisesti tai passiivisesti lain vastaisiin pidätyksiin tai laittomien vankiloiden toimintaan ja kidutukseen, rangaistukset on välttämätöntä langettaa.
Ei pidä tuomita ennalta, vaan pitää koota kysymykset, joihin odotamme selkeitä vastauksia. Voin todeta jäsen Poetteringille, ettei kyse ole asiasta, jonka yhteydessä toimitaan vain "tarpeen vaatiessa", vaan että tänä päivänä puheenjohtajakokouksessa todella esitetään väliaikaisen valiokunnan perustamista asian tutkimista varten. Pidän selvänä, että Euroopan kansanpuolueen ryhmä ja kaikki muut ryhmät kannattavat tätä. 
Sarah Ludford,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan neuvoston nimeämä tutkija Dick Marty kutsui poikkeuksellisia luovutuksia koskevia väitteitä uskottaviksi. Jos hän tulee siihen tulokseen, että ne pitävät paikkansa, kysymyksemme kuuluu, missä määrin EU:n jäsenvaltioiden hallitukset ovat olleet osallisina? Ne kaikki ovat kiirehtineet kieltämään asian, mutta tämä ei ole tyydyttänyt niitä, jotka ovat ilmaisseet huolensa tai esittäneet tukahdutettuja vaatimuksia parlamentaaristen tai oikeudellisten tutkimusten aloittamiseksi muutamissa Euroopan maissa. Eipä ihme, että Euroopan maiden hallitusten yritys väistää vastuu on ärsyttänyt Yhdysvaltoja. Ilahduinkin siitä, että neuvoston puheenjohtaja puhui vastuun kantamisesta. Ulkoministeri Rice totesi viime viikolla kärkevästi, että Yhdysvallat on kunnioittanut muiden maiden itsemääräämisoikeutta. Se tarkoittaa, että: "Älkääpäs, pojat, keikuttako – samassa veneessä tässä ollaan."
Seuraavanlainen skenaario on ajateltavissa: Euroopan maiden hallitukset olivat ymmärrettävästi innokkaina auttamassa heti syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen, jotta tuon hirvittävän iskun tekijät saataisiin kiinni, ja ne tarjosivat tiedustelupalvelutukea ja tiloja liittolaiselleen, Yhdysvalloille. Nyt vuosien kuluttua, ne ovat kuitenkin vajonneet syvemmälle laittomuuksien suohon. Vain perusteellinen pöydänpuhdistus ja oikeusvaltion periaatteiden todelliseen kunnioittamiseen perustuva uusi alku auttaa meitä vakuuttamaan kansalaisemme siitä, ettei periaatteitamme ole uhrattu.
Ongelmana on, että elämme Liisan Ihmemaassa. Neuvoston puheenjohtaja totesi, että ulkoministeri Ricen viime viikon lausuntojen pitäisi antaa mennä täydestä. Jos Yhdysvallat ei suvaitse kidutusta Yhdysvaltojen sisällä eikä ulkopuolella, miksi se kuitenkin vastustaa McCainin tarkistusta? Miksi Bushin hallinto on kierrellyt ja kaarrellut niin monta kertaa ja määritellyt kidutuksen uudelleen niin, ettei se kata hukuttamisella uhkaamista, pitkittynyttä kahlitsemista eikä kylmälle altistamista? Ulkoministeri Ricen lausunto herätti enemmän kysymyksiä kuin antoi vastauksia.
Olen tyytyväinen komission jäsenen Frattinin lausuntoon, jonka mukaan meillä on velvollisuus tutkia. Olen tyytyväinen myös siihen, että hän tarjosi apua Euroopan neuvostolle. Parlamentti ei saa toistaa Dick Martyn tutkimusta. Tarvitaan kuitenkin jokin konsti, jolla kaikki narut saadaan pysymään käsissä, ja tämä tarkoittaa väliaikaista valiokuntaa. Sen jälkeen voimme arvioida Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklan perusteella, mitä näyttöä on saatu.
Olen tyytyväinen myös komission jäsenen Frattinin lausuntoon, jonka mukaan totuuden selvittäminen vahvistaa terrorismin torjuntaa tukemalla arvojamme. Olen samaa mieltä jäsen Poetteringin kanssa siitä – näin ei muuten tapahdu usein – ettei tämä ole mikään Yhdysvaltojen vastainen hanke. Amerikan ja Euroopan pelastaminen Bushin hallinnon katastrofaaliselta politiikalta on oikeaa pro-Amerikka-toimintaa. 
Puhemies.
   Soo, soo, tyttöseni! 
Kathalijne Maria Buitenweg,
   . Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja Alexander ilmoitti uskovansa tietoon perustuvan keskustelun hyötyihin. Ongelmana kuitenkin on, ettei meillä ole juurikaan tietoa, mihin perustua. Olette täysin tyytyväinen ulkoministeri Condoleezza Ricen antamiin vastauksiin, joten jospa kertoisitte meille, miksi hän onnistui voittamaan teidät niin vakuuttavasti puolelleen. Ymmärrän hyvin, ettette halua diplomaattista selkkausta, mutta mikä on nyt strategianne totuuden selvittämiseksi? Sen haluaisin tietää.
Yhdysvallat väittää, ettei se siedä kidutusta, mutta kuten joku juuri kysyi, voiko ihmisen pitäminen veden alla lähes hukkumispisteeseen asti olla muuta kuin kidutusta? Jäsen Ludford mainitsi tässä yhteydessä McCainin tarkistuksen. Meitä ei taatusti pidä puijata jonkin sortin yhdysvaltalaisella sanaleikillä. Ei todellakaan.
Joskus terrorismista epäiltyjä ei päästetä vapaaksi kuukausiin, ja usein he väittävät, että heitä on kohdeltu erittäin huonosti. Voihan tietenkin olla, että heille oli annettu vääriä tietoja, mutta oli miten oli, siitä ei ole nyt kyse. Kyse on siitä, että olipa heitä kidutettu tai ei, on laitonta pitää ihmisiä vangittuna ilman oikeudenkäyntiä.
Näin tietenkin tapahtuu Guantánamon lahdella, mutta olisi ihan hullua, jos ihmisiä pidettäisiin vangittuina ilman oikeudenkäyntiä myös Euroopassa. Jos näin on käynyt, jos ihmisiä on vangittu tai kuljetettu laittomasti Euroopan alueella ilman oikeudenkäyntiä, Euroopan unionin keskeiset arvot ovat vaakalaudalla ja kysymys kuuluu, mitä aiomme tehdä asialle. On velvollisuutemme aloittaa tutkimus noista tapauksista.
Vaikka komission jäsen Frattini selvitti meille oikeusprosesseja yksityiskohtaisesti, otamme asioista aikanaan selvää. Jos kyseessä ovat Euroopan unionin keskeiset arvot, meidän pitää toimia. Voimme milloin tahansa perustaa väliaikaisen valiokunnan, samanmoisen, joka toimi niin hyvin Echelon-tapauksessa. Voimmehan aina myöhemmässä vaiheessa pohtia, haluammeko muuttaa sen parlamentaariseksi tutkintavaliokunnaksi. Jotkut jäsenet ovat jo keränneet allekirjoituksia tätä varten, mutta Echelon-valiokunta osoitti, että väliaikainen valiokuntakin voi käynnistää dynaamisen totuuden etsinnän ja julkisen keskustelun, jossa ihmiset rohkenevat avaamaan suunsa niin, että yleinen mielipide tulee julki ja poliitikkojen on pakko tehdä muutakin kuin vain väittää erään Yhdysvaltojen ministerin mieliksi luottavansa tähän täysin. 
Giusto Catania,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin ilmoittaa ministeri Alexanderille, että tänään ei puhuta terrorismin torjunnasta vaan sadoista lennoista ympäri Eurooppaa, CIA:n suorittamista Euroopan kansalaisten tai pakolaisten sieppauksista ja kidutuksista ja Euroopan alueella sijaitsevissa vankiloissa harjoitetusta kidutuksesta.
Kaikki tämä on käynyt ilmi Euroopan neuvoston tutkimusten tietyistä osista. Komission jäsen Frattini kehottaa meitä aiheellisesti tutkimaan nämä tapaukset läpikotaisin, sillä ne on pystyttävä näyttämään toteen.
On olemassa tunnusmerkillinen tapaus, joka sisältää kaikki nämä seikat ja osoittaa, että näyttöä on olemassa kaikkia tapauksia varten. Kyseessä on Abu Omar, jonka CIA:n agentit sieppasivat Milanon keskustasta, jonka he kuljettivat Yhdysvaltojen tukikohtaan Italiassa ja jota he kiduttivat 12 tuntia. Hänet siirrettiin sitten Egyptiin, jossa hän oli vankina ja häntä kidutettiin yli vuoden ajan. Lopulta hänet vapautettiin, ja häntä varoitettiin kertomasta kärsimästään pahoinpitelystä ja väkivallasta. Hän ei totellut määräystä, ja 22 päivää myöhemmin hän katosi, eikä hänestä ole sen koommin kuultu.
Kaikesta tästä todistavat hänet siepanneilta CIA:n agenteilta jääneet johtolangat: salakuunnellut kännykkäpuhelut, puhelut kotiin, puhelut CIA:n päämajaan, hotellien luottokorttimaksut ja jopa tietokoneeseen jääneet merkinnät autolla ajetusta reitistä.
Mielestäni kaikkia näitä asioita on tutkittava. CIA:n agenteista on 22 pidätysmääräystä, ja edelleen odotellaan, että Italian hallitus esittäisi luovutuspyynnöt.
Italian viranomaiset tiesivät siis selvästi Abu Omarin tapauksesta, ja samoin on selvää, että hyvin monien Euroopan maiden hallitukset tiesivät, mitä oli tekeillä. Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välillä Ateenassa tammikuussa 2003 allekirjoitetussa sopimuksessa todella todetaan, että kauttakulkupaikkojen käyttöä ulkomaalaisten rikollisten siirtoihin täytyy tehostaa.
Minusta totuus on saatava selville. Meidän täytyy selvittää totuus kidutuksista ja pidätyksistä. Meidän täytyy selvittää totuus lennoista ja kuljetuksista. Tutkintavaliokunta on perustettava, jotta kaikki seikat saadaan selville. Meillä on velvollisuus selvittää asia. Teemme sen Euroopan unionin hyväksi, sillä unioni ei voi saarnata ihmisoikeuksista ja samalla suvaita niiden rikkomista ja väärinkäytöksiä. 
Johannes Blokland,
   . Arvoisa puhemies, mikäli on totta, että yhdysvaltalaiset pitävät terrorismista epäiltyjä vankeina ja kiduttavat heitä Euroopassa, keskinäinen luottamus kokee kovan kolauksen. En kuitenkaan pidä muutamien jäsenten innosta aloittaa vakavat toimenpiteet. Amerikan yhdysvallat on edelleen EU:n jäsenvaltioiden tärkein liittolainen, eikä mitään ole toistaiseksi näytetty toteen.
Bushin hallinto jättää kuitenkin toivomisen varaa vangitsemisjärjestelmän avoimuuden suhteen: vankeja voidaan pitää vangittuina vuosia ilman tuomioistuinkäsittelyä, ja lisäksi on epäselvää, miten heitä kuulustellaan. Kehottaisinkin Yhdysvaltoja kunnioittamaan oikeusvaltion periaatteita. Senaattori McCain oli oikeassa esittäessään tarkistuksen, jotta kuulustelujen säännöt määriteltäisiin tarkemmin. Presidentti Bush tekisi viisaasti, jos hän ei vastustaisi sitä käyttämällä veto-oikeuttaan. Terrorismin torjunta on kovaa peliä, mutta lakia, niin kuin se Euroopan unionissa ja Yhdysvalloissa ymmärretään, on noudatettava. Yhdessä Yhdysvaltojen kanssa EU:n täytyy löytää keino keskinäisen luottamuksen vahvistamiseksi. 
Romano Maria La Russa,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muutamissa sanomalehdissä on esitetty erittäin vakavia väitteitä, ja jos nyt pelkiltä epäilyiltä tai kuvitelmilta vaikuttavat seikat todella vahvistuvat todeksi, minäkin olen sitä mieltä, että parlamentilla on velvollisuus selvittää asiaa omalta osaltaan ja varmistaa, että Euroopan unionin ja kaikkien Euroopan unionin ulkopuolisten maiden väliset suhteet ovat täysin avoimia. Minusta nyt olisi kuitenkin ollut paljon hyödyllisempää käyttää tämä aika keskustellen konkreettisemmista tosiasioista.
En halua palata ajassa kauas taaksepäin, mutta haluaisin jonkun kertovan minulle, tallasiko Yhdysvallat silloin Euroopan unionin jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeutta jalkoihinsa, kun se uhrasi tuhansia miehiä pelastaakseen Euroopan. Aina te sieltä vasemmalta muistutatte minua tällaisista asioista. Onko Yhdysvaltojen kansa sitten ystävämme vai ei? Se ei voi olla ystävämme vain silloin, kun meitä huvittaa, ja vihollisemme, kun meitä ei huvita. En edelleenkään ymmärrä, miten jopa sellaiset henkilöt, joilla on merkittävä asema toimielimissä ja joiden pitäisi säilyttää puolueeton kanta ja välttää esittämästä horjuttavia väitteitä, voivat päästää suustaan näin musertavia lausuntoja, kun tapahtumista ei ole todisteita ja kun muun muassa asianosaiset maat itse kiistävät kaikki laittomuudet.
Kukaan ei tietenkään halua kieltää, etteikö parlamentilla olisi tärkeä asema ihmisoikeuksien takaajana ja niiden kunnioittamisen valvojana sekä kansojen ja yksilöiden vapauksien suojelijana. Kenelläkään ei kuitenkaan ole oikeutta leikkiä tuomaria ja langettaa tuomioita oletusten ja epäilyjen perusteella parin sanomalehtiartikkelin takia.
Ilmoitan joka tapauksessa kannattavani työryhmän perustamista tutkimaan asian läpikotaisin käyttämällä Euroopan neuvostolta saatavia tietoja. Euroopan ihmisoikeussopimuksen mukaan Euroopan neuvosto on ainoa elin, jolla on valta tutkia mahdollisia ihmisoikeusrikkomuksia jäsenvaltioissa. En haluaisi, että koko suhtautumistapa asiaan – Euroopan ystävämaata kohtaan tunnettu inho – on vain seurausta kieroutuneesta asenteesta, joka paistaa läpi joidenkin parlamentin jäsenten puheesta – ei kuitenkaan taatusti omaan poliittiseen ryhmääni kuuluvien.
Lopuksi totean aistivani, että täällä parlamentissa ja etenkin muutamissa valiokunnissa piilee laajalle levinnyt ideologinen Yhdysvaltojen vastainen asenne. Joissakin ryhmissä näyttää kytevän syvällä Yhdysvaltojen ja länsimaiden vastaisia tuntoja, joista näkyvät selvästi vanhat neuvostoaikaiset ystävyydet, jotka eivät ole vielä haalistuneet.
Puhemies.
   Meillä on näköjään amerikkalaisiakin täällä parlamentissa. 
Philip Claeys (NI ).
   Arvoisa puhemies, komission jäsen Frattini reagoi ripeästi, dynaamisesti ja voimakkaasti raportteihin, joiden mukaan CIA kuljettaa ja kuulustelee salaa terrorismista epäiltyjä Euroopassa. Mikäli Euroopan unioni vastaisi itse terrorismiin yhtä energisesti, vahvasti ja nopeasti kuin se vastaa CIA:n väitettyihin lentoihin, oltaisiin taatusti oikeilla jäljillä.
On tietenkin totta, että terrorismin torjunnassa täytyy noudattaa laissa asetettuja rajoja, mutta Euroopan unionilla on uskottavuusongelma. Olemme aina valmiita viettämään minuutin hiljaisuuden esimerkiksi Madridissa, Lontoossa ja jopa syyskuun 11. päivänä New Yorkissa ja Washingtonissa tapahtuneiden terrori-iskujen uhrien muistoksi, mutta kun pitäisi ryhtyä toimeen ja toteuttaa toimenpiteitä, joilla estetään vastaavat terrori-iskut jatkossa, epäonnistumme, sillä meitä kiinnostaa lähinnä terrorismista epäiltyjen oikeuksien turvaaminen. Euroopan parlamentin valikoiva paheksunta kohdistuu siis väärään asiaan.
Jos Euroopan unioni pystyisi nimeämään edes yhden yksittäisen onnistumisen terrorismin torjunnassa, Yhdysvaltoja vastaan esitetyt syytökset voitaisiin ehkä vielä hyväksyä, mutta se ei pysty. Ehkä meidän pitäisi lopettaa moraalisaarnamme nyt, kun on esimerkiksi ilmeistä, että neuvosto luo Palestiinan parlamenttivaalien jälkeen viralliset suhteet Hamasin ja Hizbollahin kaltaisiin järjestöihin, joista ensin mainittu on – huomatkaa – Euroopan unionin terroristijärjestöjen luettelossa!
Tästä tekopyhyydestä täytyy päästä kiireesti, ja terrorismin torjuntaa säätelevä lainsäädäntö täytyy sovittaa nykypäivän tarpeisiin. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenet, jotka edustavat Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmää, pitävät ensisijaisena perusvapauksien ja ihmisoikeuksien suojelua sekä kansainvälisten sitoumusten ja yleissopimusten noudattamista. Nämä ovat ensisijaisen tärkeitä arvoja, joiden ansiosta EU:n demokraattisten jäsenvaltioiden kaikki kansalaiset saavat elää ja tehdä töitä turvallisesti ja rauhassa. Olen näin ollen samaa mieltä siitä, että vaikka terrorismia on torjuttava tehokkaasti kansalaisten henkiä suojellen, torjuntatoimissa täytyy noudattaa meitä sitovia kansainvälisiä yleissopimuksia. Meidän täytyy myös varmistaa, että kaikkien henkilöiden, myös terroristien, oikeutta ihmisarvoon kunnioitetaan.
Syyskuun 11. päivänä vuonna 2001 terroristit julistivat sodan sivilisaatiotamme ja sitä tukevia juutalais-kristillisiä arvoja vastaan. Yhdysvallat tarttui haasteeseen rajoittamalla terroristijärjestöjen vaarallisten suunnitelmien ulottuvuutta. Ei pidä unohtaa, ettei fanaattisten terroristien vastainen taisto ole mikään lyhyt episodi, vaan se jatkuu vuosikymmeniä. Madridin ja Lontoon iskujen jälkeen Euroopan unioni liittyi taistoon ehdottamalla aktiivisesti toimia, jotka olisivat tehokkaita terrorismin torjunnassa ja joilla varmistettaisiin samalla perusoikeuksien ja ihmisten vapauksien kunnioittaminen. Tarkoitan tällä myös terroristien oikeuksia ja vapauksia. Edellä todetun perusteella kidutusta ei olisi saanut eikä saa käyttää missään EU:n jäsenvaltiossa. Puollamme näin ollen äänestyksessä väliaikaisen valiokunnan nimittämistä tutkimaan asioita, jotka liittyvät väitettyihin vankien kuljetuksiin, pidätyksiin ja jopa kidutuksiin EU:n jäsenvaltioissa. Samalla on kuitenkin tärkeää, ettei valiokunnan työ saisi vahvistaa Yhdysvaltojen vastaisia tuntoja Euroopassa ja ettei sen päätelmiä ja tuloksia saisi pitää kiveen kirjoitettuina.
Toivon, että valiokunnan työn avulla löydetään kauan kaivattu tasapaino niiden kahden arvon välille, jotka ovat äärimmäisen tärkeitä jokaiselle Euroopan kansalaiselle. Tarkoitan, että oikeutta elämään ja elämää itsessään suojellaan tehokkain, turvallisuuden takaavin toimenpitein ja että myös perusihmisoikeuksia suojellaan. Perusihmisoikeuksiin kuuluvat terrorismin kaltaisesta rikoksesta epäillyn oikeus oikeusavustajaan ja oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, tänään täällä parlamentissa hyväksyttiin säädös, joka on erittäin tärkeä taistelussa terrorismia vastaan. Neuvoston puheenjohtajavaltion Yhdistyneen kuningaskunnan ja valiokuntaan kuuluvien kollegoidemme – etenkin koordinaattorimme jäsen Rouren – kanssa tehdyn hyvän yhteistyön ansiosta sosiaalidemokraattien selvä enemmistö kannatti säädöstä terrorismin torjunnan tärkeänä välineenä antamatta kuitenkaan tuumaakaan periksi vastustaessaan kaikenlaista kidutusta.
Minua hämmästyttää, että neuvoston puheenjohtaja Alexander, komission jäsen Frattini ja neuvoston tuleva puheenjohtaja kansleri Schüssel ovat ulkoministeri Ricen muutaman lausunnon perusteella valmiita uskomaan, etteivät yhdysvaltalaiset harjoita kidutusta, sillä siitä haluaisin saada konkreettista näyttöä. Kaikki te olette kuitenkin kuulleet Guantánamosta ja senaattori McCainista, joka ei ole kuka tahansa hullu, vaan joka on käynnistänyt aiheellisesti erityisen kidutuksen vastaisen kampanjan, joka kohdistuu nimenomaan Amerikan yhdysvaltojen harjoittamaa kidutusta vastaan. Näin ollen on tärkeää, että täällä parlamentissa saadaan selville, mitä oikein on ollut meneillään, ja tutkitaan ilman ennakkoluuloja tai ennalta tuomitsemista – sekä kääntämättä katsettamme tai sulkematta silmiämme tosiasioilta – onko Euroopan maaperällä harjoitettu näitä toimia sieppauksesta kidutukseen.
Haluamme selvittää totuuden ja vain totuuden – sitä varten valiokuntaa tarvitaan.
Lopuksi haluan käsitellä suhdettamme Yhdysvaltoihin, ja siinä olen samaa mieltä ennen minua puhuneen jäsen Kudryckan kanssa. Kampanjoimalla kidutusta vastaan kampanjoimme niiden yhdysvaltalaisten puolesta, jotka vastustavat kidutusta yhtälailla kuin mekin. Uskon kidutuksen vastustajien muodostavan enemmistön, jota senaattori McCainin kaltaiset ihmiset joka tapauksessa edustavat. Tämä on yhteinen asiamme: Eurooppa ja Yhdysvallat, ei vain terrorismia, vaan myös kidutusta vastaan! 
Jean-Marie Cavada (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, poliittisten ryhmien on tehtävä päätös näiden väitteiden selvittämisestä nyt, kun kaikki tuntevat olonsa hyvin epämukavaksi.
Kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta käsittelee poliittisten ryhmien toimittamat tiedot mahdollisimman laajalti. Olen vakuuttunut siitä, että uudelleen on tutkittava neljä pääkohtaa.
Ensiksi täytyy tarkastella poikkeuksellisia luovutuksia. Onko Yhdysvallat soveltanut tätä käytäntöä terrorismista epäiltyihin henkilöihin? Voiko käytäntöä pitää laillisena, jos sitä on mahdollisesti toteutettu Euroopan unionin alueella? Tässä tilanteessa on pidettävä mielessä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artikla, Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2, 3, 6 ja 8 artikla erityisesti oikeudellisten takeiden osalta sekä Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välisten, rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista ja keskinäistä oikeusapua koskevien sopimusten määräykset ja asiaan liittyvät kahdenväliset sopimukset. Asiaa tutkittaessa on pidettävä mielessä laittomista sieppauksista ja vankien kohtelusta aiheutuvat ongelmat.
Toiseksi, onko tätä käytäntöä harjoitettu EU:n alueella 1. päivästä tammikuuta 2002? Onko lentoja järjestetty terrorismista epäiltyjen henkilöiden kuljettamiseksi? Missä heitä on säilytetty? Mikä oli heidän asemansa? Auttaakseen vastauksien löytämistä kaikkiin näihin kysymyksiin kansalaisvapauksien valiokunnalla on sen toimivallan ja tehtävät sisältävän työjärjestyksen 6 liitteen mukainen oikeusperusta hälytysjärjestelmän käynnistämiseksi, jos perusoikeuksien rikkomisen vaara on olemassa. Se voi siis käydä toimeen, jos poliittiset ryhmät antavat tilaisuuden, ja se voi toimia yhteistyössä Euroopan neuvoston kanssa tai joka tapauksessa tehdä yhteistyötä perustettavan väliaikaisen valiokunnan kanssa. Joka tapauksessa kehotan toimimaan viipymättä. 
Cem Özdemir (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Abu Ghraibin karmeiden kuvien paljastuttua – ellei jopa sitä ennen – myös Yhdysvalloissa aloitettiin keskustelu siitä, mikä on ja mikä ei ole sallittua oikeutetussa terrorismin torjunnassa. Haluaisin toistaa ryhmäni puolesta samaa, mitä muutkin ovat sanoneet. Olemme tyytyväisiä senaattori McCainin ja muiden hänen kaltaistensa toimiin Yhdysvaltain kongressissa kidutuksen julistamiseksi laittomaksi. Kidutus on epäyhdysvaltalainen käytäntö. Sillä ei ole sijaa myöskään Euroopassa, joten on ihan paikallaan kysyä, miksi esimerkiksi Sveitsi on kieltänyt seitsemän kertaa sotilaslentokoneiden lennot alueensa yli ilmeisesti epäiltyään, että koneissa kuljetettiin vankeja laittomasti. Mitä muille maille tapahtui, mitä tietoja ne ovat saaneet tiedustelupalveluiltaan? Miksi toistaiseksi vain Tanskan ulkoministeriö on toiminut asianmukaisesti ja ilmoittanut, ettei kansainvälisten yleissopimusten vastaisia toimia sallita Tanskan ilmatilassa? Mitä muut Euroopan maat oikein tekevät?
Olemme roolimalleja eri puolilla maailmaa sijaitseville maille, joissa ei ole demokratiaa ja joissa ihmisoikeudet ovat uhattuina. Meidän täytyy siis toimia esimerkillisesti kaiken aikaa.
Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan neuvoston nimeämä tutkija Dick Marty totesi eilen, että epäilys siitä, että CIA olisi käyttänyt monta kertaa Euroopan valtioiden ilmatiloja ja maa-alueita vankien kuljettamiseksi salaisiin paikkoihin kuulusteluja varten, oli saanut vahvistuksen. Olen siis entistä vakuuttuneempi siitä, että parlamentin täytyy viipymättä nimittää valiokunta tutkimaan kaikki tällaiset syytökset.
Syytöksistä vakavin, joka koskee ihmisten sieppausta ja kidutusta, on esitetty Yhdysvaltoja ja Euroopan unionin jäsenvaltioita vastaan. Tämä on julkista tietoa. Komission jäsen vaati todisteita, joten kysyn häneltä, eikö Saksan kansalaisen Khaled El Masrin tapaus puhu selvää kieltään. Asianmukaista vastausta ei ole saatu toistaiseksi sen enempää Yhdysvaltain hallinnolta kuin asianosaisten Euroopan maiden hallituksilta. Suuren yleisön takia ja jotta Euroopan unionin uskottavuus ihmisoikeuksien kunnioittamisen kansainvälisenä puolestapuhujana säilyy, on erittäin tärkeää, että asiat selvitetään kerralla. Euroopan unionissa ei saa olla kiellettyjä alueita.
Euroopan unionin kansalaisten edustajina meillä on velvollisuus valottaa hämärän peittoon jääviä asioita. Tosiasiassa kyse on niinkin merkittävästä asiasta kuin niiden perusarvojen puolustamisesta, joihin Euroopan unioni perustuu. Kidutuksen kielto on yksi ihmisoikeuksien vähimmäisvaatimuksista, joita jokaisen valtion täytyy noudattaa mitä tiukimmin. Se on osa sitovaa kansainvälistä oikeutta ja yksi Euroopan unionin keskeisistä arvoista. Jos jonkin jäsenvaltion hallitus on antanut aktiivista apua Yhdysvalloille tai vain pelkästään yllyttänyt sitä ihmisten sieppaamiseen osana niin kutsuttua terrorismin vastaista taistelua, jotta siepattuja voitaisiin kiduttaa salaisissa paikoissa, kyseinen hallitus on poikennut perustavanlaatuisesta konsensuksesta, johon Euroopan unioni perustuu ja josta sen jäsenyys riippuu. Tämä meidän täytyy tutkia yksityiskohtaisesti.
Mario Borghezio (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pari päivää sitten Ceutassa ja Melillassa muutamat kansalaisoikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenet saivat itse tarkistaa, miten helliä otteita käyttää kansalliskaarti , jolle Espanjan nykyhallitus on antanut arkaluontoisen tehtävän käännyttää laittomat maahanmuuttajat. Jäsenet saivat myös ihailla loistavaa keksintöä, kaksinkertaista aitajärjestelmää, jolla laittomat maahanmuuttajat sitten hoidellaan, kuten olemme kuulleet.
Tästä ei todellakaan aiheutunut suurta skandaalia, joka olisi ollut kaikkien huulilla viime päivinä, sillä lehdistössä julkaistiin nämä uutiset, jotka pitäisi minusta tarkistaa ensin valiokunnassa. Condoleezza Rice väittää, että Euroopan maiden hallitusten pitäisi myös kantaa vastuu ja että Yhdysvallat toimi kyseisten hallitusten enemmän tai vähemmän selvästi annetun suostumuksen turvin.
Euroopan unionin pitäisi puolestaan unohtaa se kaikkien mielessä pyörivä tekopyhä ajatus, että terrorismia pitää torjua ennen kaikkea tiedustelun avulla. Aivan ensin meidän pitää pohtia, miksi olemme sietäneet sitä, että monet ovat käyttäneet väärin oikeuttaan turvapaikkaan ja perustaneet tämän oikeuden turvin terroristien harjoitus- ja tukikeskuksia Eurooppaan, meidän kaupunkeihimme. 
Eoin Ryan (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, kannatan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välistä yhteistyötä terrorismin torjunnassa. Terrorismi on suuri uhka meille kaikille ja myös kansalaisille, ja sitä täytyy lähivuosina torjua.
Olen Yhdysvaltojen puolella, mutta se ei tarkoita, etten aikoisi kuulustella Yhdysvaltain hallitusta väitteistä, joiden mukaan CIA on käyttänyt Euroopan maita vankien kuljetukseen, laittomiin pidätyksiin ja/tai kidutukseen. Meidän kaikkien pitäisi muistaa, että tarina alkaa Yhdysvalloista, jossa vallitsee syvä huoli siitä, mitä mahtaa olla meneillään. Haluaisin myös muistuttaa, että Yhdysvallat on allekirjoittanut kaikkien EU-maiden tavoin kansainvälisiä yleissopimuksia, joilla turvataan ihmisoikeudet ja suojataan kidutukselta. Yleissopimusten määräyksiä pitää kunnioittaa, eikä niitä voi heittää mielivaltaisesti romukoppaan silloin, kun ne eivät meille sovi.
Euroopan unioni on etunenässä suojaamassa ja vaalimassa kaikkien kansalaistensa ihmisoikeuksia. Olisi väärin, jos Euroopan unionissa ei kiinnitettäisi huomiota siihen, mitä on meneillään. Sanoisin jopa, että on julkisen velvollisuutemme halventamista olla esittämättä kysymyksiä tästä vakavasta asiasta. Yhdysvaltain hallituksen täytyy antaa todellinen selvitys esiin nousseista asioista. Meillä on oikeus esittää kysymyksiä ja vaatia vastauksia Yhdysvaltojen viranomaisilta.
Olen kyllästynyt ihmisiin, jotka sanovat, että jos kuulustelee Yhdysvaltoja, ei jostain syystä voi olla sen ystävä. Tämä ei ole totta. Meillä pitäisi olla ystävänä oikeus esittää kysymyksiä. Lainaan yhtä suosituimmista yhdysvaltalaisista, Thomas Jeffersonia, joka on sanonut: "En ole koskaan pitänyt mielipide-eroja politiikassa, uskonnossa tai filosofiassa perusteena ystävyyden lopettamiselle." Vaikka keskustelemme tästä asiasta tänään, ainakaan minulla ei ole taatusti aikomustakaan lopettaa ystävyyttäni Yhdysvaltoihin ja toivon, ettei kenelläkään muullakaan ole.
Vaakalaudalla ovat vakavat ihmisoikeuskysymykset. Tilanne on todella tämä, eikä asia ratkea itsestään, mikä on ihan oikein. Meillä on oikeus saada vastauksia, ja Yhdysvaltain hallituksen pitäisi tehdä yhteistyötä meidän kaikkien kanssa ja varmistaa, että esiin tulleista asioista saadaan selvitys ja ettei ihmisoikeuksia ja ihmisarvoa sysätä syrjään tässä taistossa. On ehdottoman tärkeää, että Euroopan unioni pitää kiinni siitä, mihin se uskoo. Me uskomme ihmisoikeuksiin. Samalla olemme tietenkin sitä mieltä, että terrorismia on torjuttava kaikin keinoin. Syrjään ei saa sysätä asioita, joihin uskomme ja joita vaalimme, sillä tässä taistossa on ehdottoman oleellista, että parlamentti pitää puolensa. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
     Arvoisa puhemies, hyväksymme valiokunnan perustamisen muttemme Yhdysvaltojen vastaista hysteriaa. Tässä lyhyesti sanottuna kantamme siihen, että parlamentaarinen elin nimitetään tutkimaan tiedotusvälineiden väitteitä CIA:n vankiloista Euroopassa. Asia pitää selvittää, mutta varoitan käyttämästä sitä aseena ilkeitä yhdysvaltalaisia vastaan. On aivan oikein puolustaa ihmisoikeuksia, mutta lasta ei pidä heittää pesuveden mukana. Suhteellisuudentaju on säilytettävä, ja toisistaan on eroteltava hallinnot, joiden koko olemassaolo perustuu raakaan ihmisoikeuksien rikkomiseen, ja maat, joissa ihmisoikeuksia rikotaan vain silloin tällöin.
Komission jäsen Frattini on oikein mukava mies, joskin hieman liian innokas. Haluaisin kovasti uskoa häntä, kun hän kertoo, ettei Euroopassa ole ollut tällaisia vankiloita. Valitettavasti meidän pitää kuitenkin kuunnella jonkun toisen sanaa asiassa. Tarkoitan CIA:n johtajaa, joka ei ole kieltänyt Euroopassa sijaitsevia salaisia vankiloita koskevia raportteja.
Kannatamme valiokunnan nimittämistä, mutta emme haluaisi, että valiokunnasta tulee Yhdysvaltojen vastaisen paatoksen foorumi. Yksi syy on, että Yhdysvalloilla on monta puolta. Kuten eilen totesin, meidän pitää puolustaa ihmisoikeuksia ja jättää kaksinaamaisuus. Samalla ihmisoikeuksien tapaisia yleismaailmallisia arvoja ei kuitenkaan saa käyttää aseena poliittisissa taistoissa. Tämä täytyy pitää mielessä valiokuntaa nimitettäessä 
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, ihmisoikeuksien suojelemisessa on tehtävä asiat selväksi: ihmisoikeuksia on joko rikottu tai sitten ei ole. Kidutus on kidutusta, tapahtuipa se Irakissa, Afganistanissa, Kiinassa tai Pinochetin Chilessä. Jos demokraattisessa maassa on harjoitettu kidutusta vaaleilla valitun hallituksen hiljaisella suostumuksella, se ei lakkaa olemasta kidutusta, ja se on häpeäksi tuolle maalle ja sen hallitukselle.
Meidän täytyy ensinnäkin tuomita avoimesti kaikki toimet, jotka saattavat rikkoa ihmisoikeuksia, olipa kyse nöyryytyksestä, laittomasta vangitsemisesta tai vankien pitämisestä vangittuna ilman oikeussuojaa. Vetoan näin ollen komission jäsen Frattiniin, jotta hän ilmaisee tämän kannan selvin sanoin. EU loi vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen, jota parhaillaan vahvistetaan, joten se ei voi sallia tällaisten rikkomusten harjoittamista tai niissä avustamista alueellaan.
Keskustelussa on mainittu Condoleezza Ricen antamat lausunnot, jotka eivät jättäneet epäilyksen sijaa. Ongelma on, että jäljelle jää epämiellyttävä vaikutelma siitä, että asiasta on puhuttu kahdella eri tavalla myös Bushin hallinnon sisällä: yhtäällä on Ricen tapa ja toisaalla Cheneyn tapa.
kirjoitettiin viime viikolla, että yhdysvaltalaisten kuulustelijoiden harjoittamasta kidutuksesta on olemassa pitäviä todisteita. Kansalaisjärjestöt, kuten Human Rights Watch, American Civil Liberties Union ja Human Rights First, ovat raportoineet vakavista ja hälyttävistä tapauksista.
Yhdysvaltoja ei auta Guantánamon tilanteen jatkuminen; Donald Rumsfeldin kieltäytyminen antamasta lupaa YK:n humanitaariselle operaatiolle; vastikään tehdyssä haastattelussa CIA:n johtajan Peter Gossin esittämät epäilyt, jotka koskivat sitä, voiko halventavaa kohtelua pitää kidutuksena, eikä Presidentti Bushin uhkaus estää McCainin tarkistus, jonka tarkoituksena on kieltää vankien julma, epäinhimillinen ja halventava kohtelu.
Onnittelen Yhdistynyttä kuningaskuntaa ylähuoneen lainoppineiden äskettäisestä päätöksestä, jonka mukaan kiduttamalla saatuja tietoja ei voi käyttää todisteena oikeudessa. Arvojen ja vapauksien Euroopassa haluamme tuntea tosiasiat, ja jos jotain sopimatonta on tapahtunut, haluamme varmistaa, ettei sitä tapahdu uudestaan. Demokraattisessa Euroopassa ei tuomita ihmisiä ennakko-oletusten perusteella ilman todisteita. Euroopan unionin täytyy näin ollen tehdä kaikin keinoin yhteistyötä Euroopan neuvoston kanssa meneillään olevassa tutkimuksessa. Se on paras tapa varmistaa, että totuus saadaan selville ja arvomme säilyvät kunniassa. 
Martine Roure (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan neuvoston tutkimus Yhdysvaltojen salaisten pidätyskeskusten sijaitsemisesta Euroopassa ei ole edistynyt viiteen viikkoon. Parlamentaarisen esittelijän, sveitsiläisen Dick Martyn mukaan kaikki kokoon saatu tieto näyttää vahvistavan väitteiden uskottavuutta, mutta hän ei ole onnistunut saamaan täsmällisiä vastauksia kysymyksiinsä. On siis meidän velvollisuutemme Euroopan kansalaisten edustajina vaatia, että toteutetaan tutkimus ja selvitetään tapauskohtaisesti täsmälliset yksityiskohdat kaikista tapahtumista, jotka saattavat olla rikoksia ja ihmisoikeusrikkomuksia.
Jos korviimme kantautuneet tiedot ovat totta, EU:n alueella on tehty vakavia rikoksia. Kidutuksen ollessa kyseessä ei pidä kierrellä eikä kaarrella. CIA myöntää käyttävänsä pakkovalvottamista, kylmälle altistamista ja tukehtumisella uhkaamista. Jos tämä ei ole kidutusta, niin mitäs sitten? Jos tällaisten keskusten olemassaolo myönnetään, vastuullisille on langetettava ankarat rangaistukset. Jos taas huhut osoittautuvat perättömiksi, epäilykset on häivytettävä uskottavuutemme vuoksi. Asia koskee kaikkia jäsenvaltioita, se täytyy pitää mielessä.
EU perusoikeuskirjoineen voi olla esimerkkinä – kuten usein sanomme. Mitään ihmisoikeusrikkomuksia ei siis voida suvaita EU:n alueella. 
Bronisław Geremek (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa toteamalla, että on hyvin tärkeää perustaa väliaikainen valiokunta, joka paitsi vahvistaa, että Euroopan unioni on erittäin huolissaan ihmisoikeuksien kunnioittamisesta, myös selvittää koko totuuden tässä asiassa. Oli ilahduttavaa kuulla neuvoston puheenjohtajan Alexanderin ja komission jäsenen Frattinin esittävän Euroopan unionin kannan asiaan, mutta minun on myös todettava yllättyneeni, kun kuulin komission jäsenen Frattinin ja Euroopan komission edustajien toistavan uskollisesti huhuja, joiden mukaan Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelulla olisi ollut pidätyskeskuksia kahdessa Itä-Euroopan maassa, Puolassa ja Romaniassa.
Hyvät kollegat, haluaisin todeta, että Puolassa ei ole tietääkseni ollut vuoden 1989 jälkeen pidätyskeskuksia, ei amerikkalaisia eikä muitakaan, joissa vankeja olisi pidetty laittomasti. Jos tällaisia olisi, haluaisin totuuden tulevan julki. Jos tällaisia taas ei ole, haluaisin vailla todisteita olevien huhujen seurauksena maani niskoille kasautuneen häpeän poistettavan joskus tulevaisuudessa. Haluan, että väliaikainen valiokunta perustetaan selvittämään, mikä on koko totuus asiassa, ja odotan luottavaisena päivää, jona se tuo totuuden tänne parlamenttiin kollegojeni kuultavaksi.
Elmar Brok (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, asia on hyvin tärkeä ja perustavanlaatuinen. Aluksi on tietenkin todettava, että joudummepa esittämään millaista arvostelua tahansa, terrorismin torjunta on valtavan tärkeää ja Euroopan ja Yhdysvaltojen täytyy tehdä tiivistä yhteistyötä sitä vastaan. En kuitenkaan usko, että terrorismia saadaan kukistettua, ellei sitä torjuta oikeusvaltion periaatteita ja ihmisoikeuksia kunnioittaen. Meidän pitää nyt selvittää, onko näitä edellytyksiä noudatettu vai laiminlyöty, ja asiaan liittyvät todisteet on selvitettävä kiireesti. Elleivät länsimaat halua yhdessä vaarantaa uskottavuuttaan, on tärkeää, että kaikki tapahtuneet rikkomukset paljastetaan viipymättä ja että salamitaktiikoista luovutaan, tai muutoin joudumme painimaan kuukausikaupalla samanlaisen uskottavuusongelman kanssa kuin muun muassa silloin, kun ulkoministeri Powell esitelmöi Yhdistyneille Kansakunnille Irakin sodasta. On ymmärrettävä, että kaikkien länsimaiden uskottavuus on vaakalaudalla, ja meidän täytyy toimia sen puolesta ripeästi yhdessä vastuuntuntoisella tavalla, tai muutoin menetämme toimintakykymme.
Mielestäni on hyvä, että – kuten komission jäsen Frattini on tehnyt täysin selväksi kahdessa valiokunnassa, joissa asiaa on käsitelty – neuvosto ja komissio toimivat Euroopan neuvoston kanssa ja pyrkivät saamaan sen nimenomaisesta pyynnöstä asiaan selvennyksiä, joihin väliaikainen valiokunta voi tukeutua, kunhan se aloittaa odotetusti toimintansa.
Olipa meillä mitä ongelmia tahansa, meidän täytyy ymmärtää, etteivät nämä ole jakolinjoja Euroopan ja Yhdysvaltojen välillä, vaan että keskustelua käydään molemmissa ja että meillä on Yhdysvaltain senaatti liittolaisenamme: senaatti kannatti 98 äänellä senaattori McCainin esitystä, jonka mukaan kidutusta ei voida käyttää terrorismin torjunnassa. Tämä osoittaa, mihin toisella puolella Atlanttia sijaitseva suuri demokratia pystyy, ja antaa meille lähtökohdat: yhteistä demokratian ja oikeusvaltion kannattajille sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa on paitsi kyky torjua terrorismia myös kyky toimia uskottavasti ja oikeusvaltion periaatteita kunnioittaen.
Jan Marinus Wiersma (PSE ).
   Arvoisa puhemies, suhtaudumme tietenkin erittäin vakavasti tämän päivän keskustelunaiheeseen eli mahdollisiin rikkomuksiin, jotka koskettavat demokratiamme ja ihmisoikeuskäsitystemme ydintä. Yhdysvalloilta tähän mennessä saadut lausunnot eivät riitä. Tarina ei kestä päivänvaloa. En halua mennä yksityiskohtiin, vaan totean, että ulkoministeri Condoleezza Ricen selitys herättää todella lisää kysymyksiä, joihin haluamme vastaukset.
Parlamentissa on jo mainittu yksi, mielestäni merkittävä asia: Yhdysvaltojen asenne kansainvälisen terrorismin torjuntaan huolestuttaa myös meitä. Yhdysvallat on pitänyt Guantánamon lahdella vuoden 2002 alusta satoja ihmisiä vankina ilman minkäänlaista oikeudenkäyntiä tai riippumatonta valvontaa. Yhdysvaltalaiset poliitikot sanovat usein, että terrorismin torjunnassa on tarpeen käyttää epätavanomaisia menetelmiä. Yhdysvaltojen on tiedetty soveltavan asiassa omia sääntöjään.
Vaikka Yhdysvaltain hallinto vakuuttaa meille, ettei se käytä kidutusta ja että kaikkia ihmisoikeuksia kunnioitetaan, se suhtautuu silti epäilevästi senaattori McCainin ehdotukseen, jonka tarkoituksena on parantaa kidutuksen kieltävää lainsäädäntöä ja laajentaa sen soveltamisala myös Yhdysvaltojen ulkopuolelle.
Euroopan unionin velvollisuus on taata perussopimusten kirjain ja henki ja turvata arvomme. Tällä hetkellä on liian vähän tietoa, jotta voitaisiin olettaa, ettei mikään ole pielessä. Euroopan parlamentilla on kuitenkin oma tehtävänsä. Meidän täytyy tutkia nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden mahdollista osallisuutta käsiteltävänä olevaan asiaan ja ehkäpä myös Euroopan unionin suhteita Yhdysvaltoihin. Suorilla vaaleilla valittuna toimielimenä parlamentilla on velvollisuus selvittää, onko väitteissä totuuden häivää.
Euroopan neuvoston esittelijän Dick Martyn kokoamat ensivaikutelmat vahvistavat uskoamme siihen, ettei omaa tutkimustamme tehtäisi taatusti pelkästään huvin vuoksi. Meidän pitäisi näin ollen aloittaa kiireesti oma tutkimus, mahdollisesti yhteistyössä Euroopan neuvoston kanssa, ja pyrkiä löytämään näin todelliset vastaukset jäljellä oleviin kysymyksiin. Väliaikainen valiokunta olisi siis perustettava mahdollisimman pian, ja myöhemmin täytyisi perustaa tarpeen vaatiessa oikea tutkintavaliokunta. 
Annemie Neyts-Uyttebroeck (ALDE ).
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsiteltävänä olevat väitteet ovat äärimmäisen vakavia. Jos ne osoittautuvat todeksi, on rikottu perustamissopimuksen 6 artiklassa lueteltuja periaatteita eli vapautta, kansanvaltaa, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelemista sekä oikeusvaltion periaatteita.
Perustamissopimuksen edellisen muuttamisen jälkeen 7 artiklassa on annettu mahdollisuus käynnistää toimet näitä periaatteita vakavasti rikkovaa jäsenvaltiota vastaan. Toimissa voidaan mennä jopa niin pitkälle, että jäsenvaltiolta pidätetään tiettyjä oikeuksia, muun muassa äänioikeus. Juuri tästä syystä on toimittava erittäin varovaisesti. Minusta mentäisiin liian pitkälle, mikäli 7 artiklan menettelyä aiottaisiin soveltaa tässä vaiheessa.
On itsestään selvää, että minäkin olen hyvin närkästynyt CIA:n epäillyistä toimista ja että olen erittäin huolissani siitä, että jäsenvaltiot ovat ehkä teeskennelleet olleensa niistä tietämättömiä. Sanktiomenettelyä ei voida kuitenkaan aloittaa vain närkästyksen perusteella.
Kautta aikojen ensimmäistä kertaa 7 artiklalla tarjotaan tilaisuus rankaista jäsenvaltioita rikkomuksesta. Menettely voidaan käynnistää vasta sitten, kun riittävästi ratkaisevaa näyttöä on saatu kokoon. Luotan siihen, että parlamentti ja kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta toimivat erittäin huolellisesti. 
Józef Pinior (PSE ).
     Arvoisa puhemies, on itsestään selvää, että terrorismia on torjuttava tehokkaasti ja että toimien täytyy näin ollen olla tietyiltä osin armottomia. Tiedustelupalvelun toiminta, erikoisyksiköt ja monesti myös laillisuuden rajamailla häilyvät operaatiot ovat ratkaisevia terrorismin torjunnassa. Samalla kuitenkin terrorismia on torjuttava liberaaleja ja demokraattisia perusarvoja kunnioittaen. Arvojen perustana ovat muun muassa eli oikeus henkilökohtaiseen koskemattomuuteen, kielto pitää ketään vankina ilman pidätysmääräystä ja kielto käyttää voimaa todisteiden saamiseksi kuulustelun aikana, mikä on sama kuin kidutuksen ehdoton kielto.
CIA:n keskukset toimivat sekä Geneven yleissopimusten että Yhdysvaltojen oikeusjärjestelmän – sekä siviili- että sotilasoikeuden – ulkopuolella. Samat viranomaiset suorittavat tutkimukset ja tekevät pidätykset, pitävät ihmisiä kuukausikaupalla vankina, eivät tunne mitään rajaa kuulustellessaan heitä ja päättävät joskus vapauttaa heidät. Tiedustelupalvelun toiminnan valvonnan taso on yksi pääasiallisista demokratian laadun osoituksista uudella globaalilla aikakaudella.
Euroopassa on havaittavissa vaarallinen suuntaus. Tarkoitan sitä, että Euroopan unionia kohdellaan kuin talouskerhoa, jonka ainoana tavoitteena on kehittää yhtenäismarkkinat. Euroopan unioni ei ole vain tällainen kerho, vaan se on myös poliittinen yhteisö. Yhteisön jäsenyys edellyttää ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelun takaavan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen allekirjoittamista.
Puhun nyt tasan 24 vuotta sen jälkeen, kun kotimaahani Puolaan julistettiin poikkeustila. Yksi tuolle ajalle tunnusomainen piirre oli, että ammattiliittotoimintaan osallistumisesta epäillyt teljettiin pidätyskeskuksiin kuukausiksi ilman oikeudessa annettua tuomiota.
Puhun tänään kaikkien Euroopan unionin kansalaisten puolesta, joille ihmisoikeudet, poliittiset vapaudet ja kansalaisoikeudet edustavat perimmäistä syytä, jonka vuoksi yhteisö on olemassa. Meillä on oikeus saada tietää totuus. Euroopan unionin toimielinten täytyy tutkia asia läpikotaisin ja varmistaa, että jäsenvaltioiden hallitukset noudattavat Euroopan unionista tehtyä sopimusta EU:n alueella. 
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tiedämme varmasti, että: a) Yhdysvallat on harjoittanut aiemmin vankien kidutusta ja epäinhimillistä kohtelua esimerkiksi Abu Ghraibissa, b) Yhdysvaltain presidentti on uhannut käyttää veto-oikeuttaan estääkseen Yhdysvaltain senaattia kieltämästä vankien kidutuksen Yhdysvaltojen rajojen ulkopuolella (Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Alexander, miksi ette maininnut myös tätä, vaan ilmoititte vain kiltisti olevanne tyytyväinen ulkoministeri Ricen lausuntoon?) ja c) Yhdysvaltain kongressi tutkii usein vastaavanlaisia syytöksiä – kaikki kunnia sille tästä.
Varmaksi ei tiedetä: a) onko Yhdysvalloilla tai Euroopan mailla nyt tai ollut aiemmin salaisia pidätyskeskuksia ja missä; b) onko Yhdysvallat ottanut Euroopan kansalaisia kiinni tai muita ihmisiä Euroopan alueelta siirtääkseen heidät, kuulustellakseen heitä ja mahdollisesti kiduttaakseen heitä; c) ovatko Euroopan maiden hallitukset tai viranomaiset suvainneet näitä laittomia toimia tai osallistuneet niihin.
Kysymys siis kuuluu, mitä Euroopan parlamentti aikoo nyt tehdä. Aikooko sekin tutkia tätä vai odottaako se, että muut tekevät sen? Jos emme ryhdy suoraan toimeen, kansojemme vaaleilla valitut edustajat joutuvat lopulta seuraamaan kansainvälisessä lehdistössä ilmestyviä paljastuksia ja voivat reagoida vain kommentoimalla tosiasioita.
Kannatan siis sitä, että parlamentaarinen valiokunta perustetaan välittömästi. Arvoisa puhemies, minusta teidän pitäisi kuitenkin kiinnittää pidätyskeskuksia koskevan kysymyksen lisäksi huomiota laajempaan kysymykseen, joka on kaiken tämän päivän pahan alku ja juuri: terrorismin torjunnan ja kansalaisten perusoikeuksien suojelun väliseen suhteeseen. Valitettavasti suhde pyrkii – neuvoston puheenjohtajan Alexanderin lausuman jälkeenkin – kallistumaan harkitsemattomasti, epämiellyttävästi ja jopa laittomasti vaarallisen paljon ensiksi mainitun suuntaan, pois jälkimmäisestä. 
Giovanni Claudio Fava (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toisin kuin neuvoston puheenjohtaja Alexander, joka on hyvin nuori ja innokas, parlamentti ei ole lainkaan tyytyväinen Condoleezza Ricen antamiin lausuntoihin – ei siihen, mitä hän sanoi, eikä ennen kaikkea siihen, mitä hän jätti sanomatta. Tässä ei piile mitään Yhdysvaltojen vastaisia tuntoja. Täytyy vain todeta, että vaakakuppi on keikahtanut turvallisuuden ja vapauden, ihmisoikeuksien ja terrorismin torjunnan välillä pois ihmisoikeuksista.
Parlamentti ei tyydy enää juhlallisiin vakuutteluihin, joita asianosaiset hallitukset ovat antaneet. Historia on täynnä samaisten hallitusten yhtä juhlallisesti sepittämiä valheita, mistä Irakin kemiallisia aseita koskeva tapaus muistuttaa.
Komission mukaan asiasta ei ole tällä hetkellä näyttöä. Meidän täytyy päästä yhteisymmärrykseen siitä, mitä näytöllä tarkoitetaan. Tarkoitetaanko sillä julkista myöntämistä, eli pääministeri sanoo televisiossa, että: "Kyllä, totta se on. Olen antanut Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelun agenteille luvan salaisiin vankiloihin maassamme, ja niissä on käytetty kidutusta." Minusta tällaista näyttöä lienee turha odottaa.
Arvoisa puhemies, meistä Condoleezza Ricen lausunnot – hänhän väittää, että monia ihmishenkiä on säästynyt Euroopassa CIA:n ennalta ehkäisevien toimien ansiosta – ovat enemmän kuin syyllisyyden tunnustamista.
Haluaisin myös mainita, että näytön välttämättömyyttä pidetään pyhänä vain hallitusten kohdalla, mutta joskus se unohdetaan, kun on kyse kansalaisista, joista tulee hetkessä terrorismista epäiltyjä ilman välttämättömiä oikeudellisia takeita.
Meillä on monia hyviä syitä vaatia tutkintavaliokunnan perustamista, ei esittämään syytöksiä vaan selvittämään totuus. Arvostamme komission jäsenen Frattinin lujuutta ja tuemme häntä hänen kannattaessaan Euroopan neuvoston tekemää työtä. Emme kuitenkaan voi sälyttää millekään muulle toimielimelle poliittisen valvonnan vastuutehtäväämme emmekä velvollisuuttamme selvittää totuus. Se on meidän työmme ja meidän vastuullamme. 
Lilli Gruber (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vastarintaliikkeen ja kylmän sodan aikana ihmisiä kidutettiin kuoliaiksi meidän jokaisen kotimaassa, jotta suojeltiin kaikkein arvokkainta, mitä meillä on – vapautta.
Myös tästä uhrauksesta syntyi Euroopan unioni, joka perustui erityiselle aatteelle: lain noudattaminen on ehdoton edellytys vapaudelle ja demokratialle ilman mitään muttia. Valintaa ei tehdä yhden tai useamman henkilön elämästä ja kuolemasta vaan demokraattisen sivilisaation ja barbaarisen mielivallan välillä.
Maanosassamme on vuosituhannen kokemus kidutuksesta, ja täällä tiedetään, että kiduttamalla saatu tieto on epäluotettavaa ja että kidutus ennen kaikkea turmelee auttamatta samat sivistyneet arvot, joita sillä väitetään suojeltavan.
On loukkaavaa vapauttamme ja älykkyyttämme kohtaan ja halpamaista kiristystä väittää, että kidutuksella olisi saatu tehtyä tyhjäksi jokin terrori-isku Euroopassa tai muualla maailmassa.
Velvollisuutemme on nyt selvittää koko totuus siitä, onko CIA siepannut ja kohdellut kaltoin väitettyjä terroristeja ja siirtänyt heitä laittomasti muihin maihin joidenkin Euroopan maiden hallitusten avustuksella.
Milanon yleisen syyttäjän viraston toiminta imaami Abu Omarin katoamista koskevassa asiassa, josta 22 CIA:n jäsentä on tutkittavana, ja Euroopan neuvoston aloitteet ovat konkreettisia esimerkkejä oikeusvaltion toiminnasta. Jos ei ole mitään salattavaa, ei ole mitään pelättävää.
Meidän täytyy tehdä osamme ja perustaa parlamentaarinen valiokunta. Ei ole väliä, onko se tutkintavaliokunta, väliaikainen valiokunta vai -valiokunta. Sen täytyy vain selvittää totuus. Parlamentti vaatii myös Yhdysvaltoja muuttumaan niin, ettei se ole George W. Bushin fanaattisen hallinnon ja sen taloudellisten etunäkökohtien ikeen alla. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, minusta tämä on ollut arvokas keskustelu, ja olen kiitollinen kaikille jäsenille monipuolisista puheenvuoroista, joita tänä iltapäivänä on kuultu. Kuten tein selväksi keskustelun alustuksessa, kaikkien kansalaistemme turvallisuus ja vapaus on tärkeä kysymys, ehkäpä kaikkein tärkein kysymys, jota hallituksemme nyt käsittelevät. Totesin myös, että demokraattisten valtioiden ja niiden toimielinten on hyvä keskustella asioista, joita tulee esille, kun molempia periaatteita puolustetaan nykymaailmassa; että on tärkeää tunnustaa, että nykypäivän terrorismi uhkaa meitä ennennäkemättömällä tavalla ja pitkään, ja että on tärkeää, että me kaikki noudatamme oikeusvaltion periaatteita. Totesin vielä, että on tärkeää ymmärtää, että hallitusten on toteutettava konkreettisia toimia täyttääkseen pääasiallisen vastuutehtävänsä eli taatakseen kansalaistensa turvallisuuden; että on aiheellista kunnioittaa muiden itsenäisten hallitusten sanaa liittolaisemme mukaan luettuina ja että on Euroopan maiden hallitusten ja toimielinten velvollisuus näyttää esimerkkiä ja käydä tietoon perustuvaa keskustelua.
Mielestäni tavoitteet on kaiken kaikkiaan saavutettu keskusteluissa, joita tästä uhkasta on nyt iltapäivällä käyty. Kuvia terrori-iskuista – paikallisjunissa ja metroissa Madridissa ja Lontoossa, rukoushuoneissa, lähetystöjen tiloissa, pankeissa Istanbulissa, hotelleissa Jordaniassa, asuma-alueilla Saudi-Arabiassa, ravintoloissa ja baareissa Balilla ja niin edelleen – ei ole tehty tietokoneella. Ne ovat todellista totta. Ne ovat nykypäivän uutta ja pelottavaa todellisuutta. Nykypäivän terroristi ei tyydy tavanomaisiin iskuihin. Jos hän pystyy, hän hankkii ja käyttää kemiallisia ja biologisia aseita päämääriensä saavuttamiseksi.
Aloituspuheessani mainitsin oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamisen yhteydessä kidutuksen, jolla oli keskeinen sija keskusteluissa. Haluan toistaa Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kannan. Kidutuksen kielto on ehdoton. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus tuomitsee varauksetta kaikkien Euroopan maiden hallitusten tavoin kidutuksen käytön. Emme käytä sitä missään tarkoituksessa, myöskään tietojen saamiseksi. Emme ikinä yllytä siihen, suvaitse sitä tai tue muita mitenkään sen harjoittamisessa. Me todella tuomitsemme sen. Olemme tehneet lujasti töitä kansainvälisten kumppaniemme kanssa tämän kammottavan käytännön lopettamiseksi.
Kun puhutaan hallituksen toiminnasta terrorismin uhkaa vastaan oikeusvaltion periaatteita kunnioittaen, minulla on ilo todeta, että Yhdistyneen kuningaskunnan toimiessa Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona on sovittu uudesta terrorismin vastaisesta strategiasta, joka tarjoaa selvemmät raamit, joiden mukaisesti jäsenvaltiot voivat viedä kansallisia ja unionin tason toimia eteenpäin ja tasapainottaa kansalaisten oikeudet elämään ja vapauteen. Nämä eivät ole pelkkiä puheita. Italiasta luovutettiin äskettäin eräs mies Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vastaamaan heinäkuussa Lontoossa tehtyjä terrori-iskuja koskeviin syytteisiin, eikä luovutus olisi käynyt niin nopeasti ilman eurooppalaista pidätysmääräystä. Tämä on käytännön esimerkki Euroopan unionin terrorismin vastaisista toimista ja oikeudellisesta yhteistyöstä.
Puhuttaessa itsenäisten hallitusten kunnioittamisesta palautan parlamentin jäsenten mieliin sen, mitä Yhdysvaltojen ulkoministeri sanoi 5. joulukuuta 2005. Lainaan häntä suoraan tyhjentävyyden vuoksi. Hän totesi, että: "Yhdysvallat on kunnioittanut ja kunnioittaa jatkossakin muiden maiden itsemääräämisoikeutta. Yhdysvallat ei kuljeta eikä ole kuljettanut vankeja maasta toiseen kuulustellakseen heitä kiduttamalla. Yhdysvallat ei käytä minkään maan ilmatilaa tai lentokenttiä vankien kuljettamiseksi maahan, jossa häntä kidutetaan. Yhdysvallat ei ole kuljettanut eikä kuljeta jatkossakaan ketään maahan, jossa hänen uskotaan joutuvan kidutetuksi. Yhdysvallat vaatii tarpeen vaatiessa vakuutuksen siitä, ettei kuljetettuja henkilöitä kiduteta."
Monet jäsenet ovat tietenkin ottaneet esille kysymyksen Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten vastauksista väitteisiin, jotka ovat saaneet laajaa julkisuutta viime kuukausina. Poikkean hetkeksi Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajan tehtävästä ja kerron parlamentille, miten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus suhtautuu näihin hyvin vakaviin väitteisiin. Olemme tutkineet huolellisesti Yhdysvaltojen luovutuksia Yhdistyneen kuningaskunnan kautta, emmekä ole löytäneet yhtään tapausta syyskuun 11. päivän 2001 jälkeen tai sitä ennen Bushin hallinnon virkakaudella, jolloin olisimme saaneet Yhdysvalloilta luovutuspyynnön Yhdistyneen kuningaskunnan alueen tai ilmatilan kautta, emmekä ole muutoinkaan tietoisia tällaisesta tapauksesta.
Näytettäessä esimerkkiä äänestäjille tietoon perustuvasta keskustelusta on hyvä, että Euroopan neuvoston annetaan toteuttaa tosiasioihin perustuva tutkimus siitä, miten sen jäsenet varmistavat tänään iltapäivällä keskusteluissa tuon tuostakin vilahdelleen Euroopan ihmisoikeussopimuksen määräysten noudattamisen.
Tänään keskustelussa on käynyt ilmi monia seikkoja –muutamista niistä pidetään hyvin vakuuttuneina kiinni – joita Euroopan neuvosto voi käsitellä tulevassa tutkimuksessa. Vakuutan parlamentille, että Yhdistynyt kuningaskunta vastaa omalta osaltaan neuvoston kysymyksiin tyhjentävästi. Toivon ja luotan siihen, että myös muut jäsenvaltiot tekevät samoin. 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämän iltapäivän keskustelusta on mielestäni käynyt ilmi parlamentissa laajaa kannatusta saava näkemys, jota minäkin puollan täysin: terroristien kanssa ei tehdä kompromisseja, mutta kompromisseja ei voida tehdä myöskään suojeltaessa ihmisten perusoikeuksia. Yhtäältä meidän täytyy selventää asioita ja saada koko totuus selville – miellyttipä se meitä tai ei, totuus se on kaikesta huolimatta. Totuus on selvitettävä, ja kuten jäsen Schulz aivan oikein totesi, on vältettävä tekemästä hätäisiä arvioita.
Haluaisin vastata erityisesti jäsen Geremekille, jonka puheeseen kiinnitin huomiota. Totesin alustuksessani kotimaastanne Puolasta täsmälleen sen, mitä vaaditte: olen pannut kunnioittaen merkille Puolan hallituksen viranomaisten vankan kiistävän vastauksen, eikä yksittäisiä Euroopan maita voi minusta epäillä tai asettaa syytettyjen penkille, vaan totuus on pengottava esiin koko Euroopasta, kaikista Euroopan unionin jäsenvaltioista ja kaikista ehdokasvaltioista. Suljin nimenomaisesti pois mahdollisuuden väittää, että totuuden etsintä koskisi vain Puolaa ja/tai Romaniaa. Totuudesta on otettava selvää kaikkialla.
Osa Euroopan unionin keskeisistä arvoista käytävää keskustelua koskee sekä kansalaisten oikeutta turvallisuuteen että Euroopan unionin ja kaikkien demokraattisten maiden velvollisuutta kunnioittaa jokaisen yksilön ihmisarvoa. Tästä asiasta Euroopan parlamentti on todennut nähdäkseni jo monesti, että kansainvälinen yhteistyö Yhdysvaltojen kanssa on välttämätöntä, jos terrorismin torjunnassa halutaan onnistua.
Hyväksyitte tänään äänestyksessä suuren enemmistön turvin tärkeän toimenpiteen, joka on hyödyllinen terrorismin torjunnassa ja jonka avulla turvallisuus ja vapaus saadaan tasapainoon. Se on mainio esimerkki, jonka pitäisi mielestäni olla mittapuuna meille kaikille. Siinä on saatu aikaan esimerkillinen tasapaino terrorismin torjunnan ja ihmisten perusoikeuksien suojelun välillä.
Eurooppalaisina olemme toimineet Yhdysvaltojen rinnalla terrorismia vastaan ja teemme niin jatkossakin. Hyvät parlamentin jäsenet, minusta on valitettavaa todeta, että esimerkiksi rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskeva sopimus, joka laadittiin nimenomaan terrorismista epäiltyjä varten ja joka allekirjoitettiin vuonna 2003, on ratifioitu Yhdysvalloissa muttei Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Ymmärrättehän, kuinka tärkeää olisi, että tällä hetkellä olisi voimassa selkeä luovuttamista koskeva sopimus tiukkoine sääntöineen, epäinhimillisen kohtelun kielto mukaan luettuna tietenkin. Tämä osoittaa, että valitettavasti myös meidän eurooppalaisten pitää toimia hieman nopeammin.
Lopuksi totean, että minusta on mahdollista tulkita totuuden etsimiseksi toteutettavia toimia niin, ettei niitä ole suunnattu Yhdysvaltoja vastaan vaan – kuten joku totesi – niillä on tarkoitus löytää meitä kaikkia vahvistava totuus. Se vahvistaa meitä kaikkia, olipa lopputulos mikä hyvänsä, sillä toistan, että totuus joko auttaa meitä saamaan jotain selville tai se auttaa meitä selvittämään, että mitään ei tapahtunut.
Joka tapauksessa totuus vahvistaa meitä, sillä ihmisoikeuksien periaate nähdään perustavanlaatuisena ja ehdottomana Yhdysvaltojen perustuslaissa, Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa, Nizzan sopimuksessa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksessa – kaikissa näissä asiakirjoissa. Mainitsin Yhdysvaltojen perustuslain ensin. Kysynkin, miksi emme toimisi yhdessä myös tällä alalla varmistaaksemme, että nuo mahtavat periaatteet toteutuvat käytännössä. Tämä on henkilökohtainen sitoumukseni. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
- Geoffrey Van Ordenin laatimasta ulkoasiainvaliokunnan mietinnöstä (A6-0342/2005) (2005/2204(INI)) Bulgarian valmiudesta liittyä Euroopan unioniin ja
- Pierre Moscovicin laatimasta ulkoasiainvaliokunnan mietinnöstä (A6-0344/2005) (2005/2205(INI)) Romanian valmiudesta liittyä Euroopan unioniin. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, vain kuusi viikkoa sitten parlamentti edellisen kerran keskusteli Bulgarian kehityksestä kohti Euroopan unionin jäsenyyttä. Olen tämän edellisen keskustelun jälkeen käynyt Bulgariassa ja niin on toki parlamentin puhemieskin. Tapasimme Bulgarian presidentin ja pääministerin sekä useita ministereitä. Vierailin tulvien pahoin runtelemalla alueella sijaitsevassa lastenkodissa sekä tehtaassa, joka on saanut EU:n tukea. Keskustelin ulkoministerin, sisäministerin, korkeimman oikeuden presidentin sekä poliisipäälliköiden kanssa, myös järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaavaa kansallista järjestöä johtavien poliisipäälliköiden kanssa. Tapasin myös parlamentin tärkeimpien valiokuntien puheenjohtajat sekä kaikkien puolueiden edustajia. Kellään heistä ei tuntunut olevan minkäänlaisia harhakuvitelmia siitä, mitä on tehtävä, eikä todellakaan siitä, kuinka kiireellistä on toimia aloilla, joiden komissio ja parlamentti ovat korostaneet aiheuttavan yhä erityistä huolta. Monet ovat kuitenkin yhä hätääntyneempiä siitä, että Bulgarian liittyminen on sotkettu mukaan laajempaan kiistaan EU:n tulevasta laajuudesta ja EU:n talousarviosta.
Arvoisa puhemies, pitäen mielessä, että muutoin puhun tässä keskustelussa nykyisen ryhmäni puolesta, toivon, että saan kuitenkin esittää kaksi henkilökohtaista huomautusta tästä asiasta.
Ensinnäkin monet meistä ovat pettyneitä siihen, että perustuslakiasiassa kärsityn tappion jälkeen ei ole käytetty tilaisuutta laajempaan ja avoimempaan keskusteluun EU:n luonteesta ja siitä, mihin suuntaan EU:ta on syytä ohjata, jotta kansalaisten todelliset toiveet voitaisiin ottaa täysimääräisesti huomioon ja jotta EU voisi nykyistä paremmin vastata 2000-luvun tarpeisiin.
Toiseksi, kuten puheenjohtaja Barroso totesi tänä aamuna, talousarviossa on rakenteellinen ongelma. En ole varma, olemmeko hänen kanssaan samaa mieltä siitä, mikä tämä ongelma on. Minun mielestäni ongelma on se, että EU käyttää yhteiseen maatalouspolitiikkaan noin 40 prosenttia talousarviostaan, sekä se, että Yhdistynyt kuningaskunta on vuodesta toiseen jo 20 vuoden ajan maksanut nettomääräisesti kaksinkertaisen maksun EU:n talousarvioon, jopa alennuksensa jälkeen, verrattuna esimerkiksi Ranskaan, jonka talous on samansuuruinen.
Nyt palaan esittelijän rooliini. Kyse on siitä, ettei liittyvien valtioiden, kuten Bulgarian, pitäisi missään nimessä kärsiä näiden laajempien kysymysten takia. Tulevaa laajentumista koskevien huolien ei pitäisi vaikuttaa liittymisen ajoitukseen, jonka kanssa niillä ei ole mitään tekemistä. Muistakaamme, ettei Bulgaria eikä Romania kuulu tulevan laajentumisen piiriin, vaan ne kuuluivat edellisen laajentumisen piiriin. Niiden liittyminen on jo varmistettu. Niiden budjettijärjestelytkin on turvattu kahdelle ensimmäiselle liittymisen jälkeiselle vuodelle. Olen varma, että komission jäsen voi vahvistaa asian.
Bulgarian varainhoitosäännökset vuodesta 2007 vuoteen 2009 on vahvistettu 25. huhtikuuta tänä vuonna allekirjoitetun liittymissopimuksen III osastossa. Niissä vahvistetaan summat, jotka Bulgarian on eri muodoissa maksettava EU:n talousarvioon, sekä se, kuinka paljon Bulgarialle myönnetään tukea koheesiorahastosta sekä tukea ydinvoimasta luopumiseen, siirtymäjärjestelyihin, Schengen-järjestelyyn, maatalousmaksuihin ja muihin rakenteellisiin toimiin.
Jos unohdamme kaikki yleensäkin laajentumisen vastaiset asenteet, jotka ovat alkaneet vahvistua joissakin maissa, mitä todellisia esteitä Bulgarian on siis voitettava muutaman seuraavan kuukauden aikana?
Ensinnäkin kaikkien jäsenvaltioiden on ratifioitava liittymissopimus. Tähän mennessä vain seitsemän maata on sen tehnyt, ja parlamentti kehottaa 18:aa muuta maata ratifioimaan sen mahdollisimman pian.
Toiseksi kyse on liittymisen täsmällisestä ajoituksesta. Parlamentti tukee yhteistä tavoitetta, jonka mukaan Bulgaria liittyy EU:n jäseneksi 1.1.2007 mikäli eräät suurta huolta aiheuttavat kysymykset on selvitetty. Ilman tätä vakaata tavoitetta Bulgarian viranomaisten suurin kiihoke tehostaa toimiaan poistuu. Bulgarian viranomaiset tekevät entistä kovemmin töitä asian hyväksi. Voin kertoa, että viime kuun aikana Bulgarian kansalliskokous on edistynyt kuuden uuden suuren säädöksen käsittelyssä, ja minulle on kerrottu, että vaatimamme keskeiset perustuslailliset muutokset esitetään kansalliskokoukselle tänä vuonna.
Vaikka lainsäädännölliset muutokset ovat välttämättömiä, en voi kuitenkaan olla jälleen korostamatta liikaa sitä, että konkreettisia tuloksia on saavutettava. Meidän on ymmärrettävä muutosten tarpeellisuus erityisesti elintärkeiden oikeus- ja poliisiasioiden alalla sekä järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption torjunnassa. Parlamentin puolesta laatimassani mietinnössä keskitytään juuri näihin asioihin enemmän kuin mihinkään muuhun. On luonnollisesti myös muita huolenaiheita, kuten lasten hyvinvointi sekä romaniyhteisöjen integroiminen ja tukeminen.
Suositan mietintöäni parlamentille. Se on saanut laajimman mahdollisen tuen ulkoasiainvaliokunnassa, ja olen pahoillani siitä, että GUE/NGL-ryhmä on halunnut esittää uudestaan tarkistuksia, jotka me hylkäsimme valiokunnassa. Lukuun ottamatta itse esittämääni tarkistusta 16 en suosittele muiden tarkistusten tukemista.
Kehotan Bulgarian viranomaisia suhtautumaan erittäin vakavasti muutosten tarpeellisuuteen. Muutokset ovat luonnollisesti jo itsessään hyödyllisiä eivätkä pelkästään edellytys EU-jäsenyyteen. Pyydän komissiota varmistamaan, että parlamentti on jatkossakin täysin sitoutunut pohtimaan suojalausekkeen soveltamista, kun se on ajankohtaista.
On täysin mahdollista, että Bulgaria liittyy Euroopan unioniin 1. tammikuuta 2007. 
Pierre Moscovici (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi totean olevani jäsen Van Ordenin kanssa samaa mieltä yhdestä aivan keskeisestä kysymyksestä eli rahoituksesta. Vaikkei minulla olekaan samanlaista ajatuksenjuoksua kuin hänellä – mikä ei häntä yllätä – jaan hänen huolensa rahoitusnäkymistä, jotka eivät kestä jo tapahtunutta kymmenellä jäsenvaltiolla laajentumista eivätkä anna meille mahdollisuuksia valmistautua asianmukaisissa oloissa seuraavaan laajentumiseen.
Haluan kuitenkin muistuttaa mietintöni keskeisestä sanomasta, joka on mahdollisimman hyvä valmistautuminen Romanian liittymiseen vuonna 2007, koska myös minä olen sitä mieltä, että sekä Romania että Bulgaria pystyvät liittymään unioniin 1. tammikuuta 2007. Esittelemäni mietinnön on tarkoitus olla hyödyllinen ja tehokas väline tulevia kuukausia varten. Myös komission kertomus, jonka komission jäsen Rehn esitteli 25. lokakuuta, oli tässä suhteessa esimerkillinen. Haluan kiittää komissiota jälleen kerran sen työstä, ja parlamentille esittelemässäni mietinnössä noudatetaan pohjimmiltaan samaa ajatustapaa kuin komission kertomuksessa.
Haluan vakuuttaa uudelleen Euroopan parlamentin olevan Romanian ystävä ja haluavan tehdä työtä yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi – jotta EU voi laajentua 27 jäsenvaltion unioniksi kommunismin kaatumisen ja Itä-Euroopan suuren vapautusliikkeen myötä – mutta samanaikaisesti meidän on korostettava, että olemme vakavissamme vaatimustemme kanssa emmekä tingi kriteereistämme. Tästä syystä parlamentin on oltava tietoinen Romanian kehityksestä kohti jäsenyyttä – joka uskoakseni on toiminut katalysaattorina monille muutoksille ja uudistuksille – mutta myös osoitettava olevansa vaativa ja tarkkaavainen sekä valvottava käytännössä näiden uudistusten täytäntöönpanoa.
Lisäksi mietinnössäni otetaan esiin Romanian ongelmat erityisesti oikeus- ja sisäasioiden alalla, ja nämä ongelmat liittyvät oikeusjärjestelmän avoimuuteen, korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan, rajavalvontaan, hallinnollisiin valmiuksiin, unkarilaisen vähemmistön tunnustamiseen ja suojelemiseen – johon palaan myöhemmin – sekä ympäristönsuojeluun ja lainsäädännön täytäntöönpanoon. Olemme myös tietoisia siitä, että on koko joukko vaatimuksia ja asioita, joihin Romanian hallituksen on keskityttävä.
Haluan itse vielä lisätä, että meillä on yhä mahdollisuus soveltaa suojalausekkeita. Suojalauseke ei ole mikä tahansa vekotin. Se on täsmällinen ja konkreettinen säännös sekä takuu liittymisprosessin asiallisuudesta. Sitä ei kuitenkaan saa pitää uhkana eikä rangaistuksena vaan järjestelynä, jolla on tarkoitus antaa Bulgarialle ja Romanialle niiden tarvitsema aika valmistautua sisämarkkinoihin yhdentymiseen sekä varmistaa, että liittyminen tapahtuu parhaissa mahdollisissa oloissa sekä nykyisten että uusien jäsenvaltioiden kannalta.
Tämä on mietintöni ydin, joka kaiken lisäksi muistuttaa läheisesti jäsen Van Ordenin mietinnön ydintä, ja uskon, että parlamentti voi huomenna osoittaa halunsa ottaa yksi lisäaskel kohti näiden maiden 1. tammikuuta 2007 tapahtuvaa unioniin liittymistä.
Haluan nyt sanoa muutaman sanan ulkoasianvaliokunnan käsittelemistä ja valmistelemista tarkistuksista. Myös niiden osalta olemme erittäin lähellä yhteisymmärrystä, ja on totta, että mietintö hyväksyttiin laajalla enemmistöllä myös ulkoasiainvaliokunnassa. Uskon kuitenkin, että on vielä kolme tai neljä vaikeaa kysymystä, joista meidän on keskusteltava huomenna, ja haluan ilmaista kantani tästä asiasta. Se on esittelijän tehtävä.
Ensinnäkin meidän pitää pohtia sitä, voiko Romanian ja Bulgarian kysymystä käsitellä yhdessä. Vaikka ne käytännössä käsitellään yhdessä, maita on kuitenkin arvioitava kummankin maan omien ansioiden perusteella. Olin yhtenä allekirjoittajista jäsen Lagendijkin Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta esittämässä aloitteessa, jolla lisättiin sekä jäsen Van Ordenin mietinnön että oman mietintöni 3 kohtaan erityismaininta korruption torjunnasta ja oikeusjärjestelmän avoimuudesta.
Toinen erittäin arkaluonteinen ja erittäin tärkeä kysymys liittyy adoptointiin. Adoptiota koskevan tarkistuksen esitti jäsen Nicholson, jonka me kaikki tiedämme olevan erittäin sitoutunut noudattamaan lakia sellaisena kuin se on Romaniassa annettu. Mielestäni meidän pitäisi Romanian lain lisäksi korostaa kenties vieläkin enemmän lapsen etua ja YK:n oikeudellisia puitteita ratkoessamme adoptioiden lykkäämistä koskevia kiistakysymyksiä – ja esittelijänä olen tietoinen tällaisten kysymysten määrästä. Jäsen Wiersma ja jäsen Lagendijk ovat esittäneet useita tarkistuksia. Toivon, että hyväksymme toisen näistä tarkistuksista tai löydämme niiden välisen kompromissin.
Sitten meillä on vielä tämä vähemmistökysymys. Mietinnössäni ehdotin itsehallintoa. Ulkoasianvaliokunnassa käytyjen keskustelujen perusteella oli ilmeistä, että monet kääntyivät sille kannalle, että vaikka vähemmistökysymys on tärkeä, meidän ei pitäisi antaa Romanian hallitukselle määräyksiä siitä, millä tavalla ja minkälaisin järjestelyin lisääntynyt autonomia pitäisi toteuttaa, eikä siitä, millainen tästä lisääntyneestä autonomiasta pitäisi tulla. Meidän pitäisi välttää sekaantumista asioihin ja yrittää olla provosoimatta konflikteja kömpelöillä lauseilla. Myös tämän asian yhteydessä jäsen Wiersma sekä myös jäsen Nicholson ovat jälleen ehdottaneet monenlaisia sanamuotoja. Lisääntyypä sitten hajauttaminen tai kulttuurinen autonomia, toivon, että myös tässä asiassa parlamentti pystyy vahvistamaan vähemmistöjen ja erityisesti unkarilaisen vähemmistön oikeuksia mutta toimimaan samalla joustavasti.
Lopuksi haluan todeta, että pääsimme viime viikolla yhteisymmärrykseen siitä, että tässä mietinnössä pitäisi välttää niiden huhujen mainitsemista, jotka koskevat CIA:n salaisia toimia. Olen edelleen sitä mieltä, että tämä seurantakertomus ei ole oikea paikka esittää aivan todellisia huoliamme tästä asiasta, sillä mietinnössä on käsiteltävä liittymistä ja vain liittymistä.
Omalta osaltani haluan kiittää kaikkia näiden liittymisten parissa työskennelleitä tuesta, jonka he ovat antaneet tälle mietinnölle. Olen ilahtunut siitä, että mietintö on parantunut näiden järkevien lisäysten ansiosta. Uskon, että voimme tehdä vielä enemmän huomisessa äänestyksessä, ja toivon, että otamme vielä askeleen kohti 1. tammikuuta 2007 tapahtuvaa Romanian Euroopan unioniin liittymistä. 

Olli Rehn,
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani jälleen kerran puhua parlamentille Bulgarian ja Romanian liittymisvalmisteluista.
Viime vuonna tapahtui paljon asioita. Neuvottelut saatiin päätökseen vuoden 2004 lopussa, ja parlamentti antoi hyväksyntänsä Bulgarian ja Romanian liittymiselle, minkä jälkeen liittymissopimus allekirjoitettiin huhtikuussa. Tällä hetkellä sopimus on ratifioitavana jäsenvaltioissa. Komissio ja minä – ja luotan siihen, että myös muut toimielimet, kuten parlamentti – keskitymme nyt vakaasti Bulgarian ja Romanian kannustamiseen ja tukemiseen, jotta ne saisivat menestyksellisesti päätökseen kaikki tarvittavat liittymisvalmistelut. Kummankaan maan ei pitäisi tuhlata aikaa eikä säästellä vaivoja saattaessaan päätökseen kotirintamalla vielä tekemättä olevan haasteellisen työn.
Olen tyytyväinen Euroopan parlamentin ja sen ulkoasiainvaliokunnan aktiiviseen rooliin sekä jäsen Moscovicin ja jäsen Van Ordenin laatimiin mietintöihin, joissa korostetaan molempien maiden edistymisessä tähän mennessä ilmenneitä vahvoja ja heikkoja kohtia.
Kuten olette nähneet komission kokonaisvaltaisista seurantakertomuksista, jotka esittelin teille 25. lokakuuta, arviointimme on pitkälti samanlainen: molemmat maat täyttävät poliittiset kriteerit. Niiden on kuitenkin tehtävä vielä töitä ja erityisesti vahvistettava oikeusvaltion periaatteita, kehitettävä julkishallintoa ja oikeusjärjestelmää, torjuttava korruptiota sekä suojeltava tehokkaasti muita heikommassa asemassa olevia ryhmiä. Molempien maiden on jatkettava rakenteellisia talousuudistuksia, jotta ne täyttäisivät kaikilta osin jäsenyyden edellyttämät taloudelliset kriteerit.
EU:n säännöstön osalta sekä Bulgaria että Romania ovat edistyneet jatkuvasti EU:n lainsäädännön hyväksymisessä ja täytäntöönpanossa. Ne ovat saavuttaneet hyvän yhdenmukaistamisen tason EU:n lainsäädännön kanssa 13 kuukautta ennen niiden suunniteltua EU:hun liittymistä, jonka on tarkoitus tapahtua 1. tammikuuta 2007. Joillakin aloilla on kuitenkin vakavia puutteita valmisteluissa, ja Bulgarian ja Romanian pitäisi yleisesti ottaen kiinnittää enemmän huomiota lainsäädännön tehokkaaseen täytäntöönpanoon ja valvontaan.
Tämän vuoksi olemme tällä hetkellä kaukana siitä, että kaikki sujuisi kuin itsestään. Bulgarialla ja Romanialla on vielä paljon tehtävää, ja on tärkeää, että me – parlamentti, jäsenvaltiot ja komissio – jatkamme yhdessä näiden molempien maiden muistuttamista siitä, että näiden on yhä keskityttävä vielä toteuttamatta oleviin tärkeisiin sisäisiin toimiin. Lähetin 7. marraskuuta molempien maiden ulkoministereille, Ivailo Kalfinille ja Mihai-Razvan Ungureanulle, kirjeen, jossa kehotan sekä Bulgariaa että Romaniaa ryhtymään välittömästi toimiin valmisteluissa olevien puutteiden korjaamiseksi.
Romanian ja Bulgarian valmisteluissa ratkaisematta olevien kysymysten osalta komissio jatkaa sekä maiden tarkkailua että niiden intensiivistä tukemista aina jäsenyyteen asti. Olen tyytyväinen parlamentin tukeen ja toimiin tässä asiassa.
Seuraava tätä asiaa koskeva tapaamisemme on keskustelu mietinnöstä, jossa käsitellään Bulgarian ja Romanian toteuttamia toimia niiden suurimpien puutteiden korjaamiseksi, jotka yksilöitiin lokakuussa laaditussa kokonaisvaltaisessa seurantakertomuksessa. Komissio aikoo esittää tämän kertomuksen parlamentille ja neuvostolle toukokuussa 2006. Tällä hetkellä komissio saattaa suosittaa neuvostoa lykkäämään liittymispäivää niin, että liittyminen tapahtuu 1. tammikuuta 2008, jos on suuri vaara, että toinen näistä valtioista ilmeisen selvästi ei useilla keskeisillä aloilla täytä jäsenyysvaatimuksia 1. tammikuuta 2007.
Kuten puheenjohtaja Barroso aiemmin tänä vuonna lupasi, ja niiden huhtikuisten keskustelujemme hengen mukaisesti, joilla pyrittiin ottamaan käyttöön laajennettu hyväksyntämenettely, komissio aikoo käydä säännöllistä vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa ja kuunnella parlamentin näkökantoja mahdollisesta lykkäämislausekkeen soveltamisesta. Komissio harkitsisi tarkoin näitä näkökantoja ennen suosituksen antamista, jotta Euroopan parlamentti voisi osallistua täysimääräisesti mahdollisiin liittymisen lykkäämistä koskeviin päätöksiin. Olen valmis tapaamaan ulkoasiainvaliokunnan kevään aikana, esimerkiksi huhtikuussa, vaihtaakseni mielipiteitä Bulgarian ja Romanian silloisesta tilanteesta.
Haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä Euroopan parlamenttia sen rakentavasta ja tasapainoisesta lähestymistavasta Bulgarian ja Romanian Euroopan unioniin liittymistä koskevassa asiassa. Tästä olivat hyvänä osoituksena jäsen Moscovicin ja jäsen Van Ordenin laatimat erittäin järkevät ja eheät mietinnöt. Komissio on aina tyytyväinen siihen, että parlamentti on voimakkaasti sitoutunut laajentumisprosessiin sekä Bulgarian ja Romanian kehityksen läheiseen seuraamiseen. Luotan siihen, että viemme yhdessä päätökseen viidennen laajentumiskierroksen ja teemme sen menestyksellisesti. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kehumalla sekä jäsen Van Ordenia että jäsen Moscovicia heidän työstään näiden mietintöjen esittelijöinä. Haluan myös sanoa, että on erityisen suuri ilo seurata komission jäsentä Rehniä, joka on asialleen omistautuneesti ja tehokkaasti tehnyt työtä viedäkseen eteenpäin sekä Bulgarian että Romanian liittymisprosessia.
Olen erittäin tyytyväinen tähän keskusteluun, joka käydään Bulgarian ja Romanian liittymisprosessin kannalta ratkaisevassa vaiheessa. Parlamentin jäsenten kanssa aiemmin käymieni keskustelujen perusteella tiedän, että parlamentti seuraa läheisesti ja yksityiskohtaisesti molempien maiden Euroopan unioniin liittymisen valmisteluja sekä laajemminkin laajentumiskysymyksiä. Odotan virikkeistä ja ajatuksia herättävää keskustelua tänä iltapäivänä.
Eurooppa-neuvosto totesi joulukuussa 2004, että sekä Bulgaria että Romania pystyvät suoriutumaan jäsenyysvelvoitteistaan tammikuusta 2007 alkaen, jos ne jatkavat toimia pannakseen täytäntöön tarvittavat yhteisön säännöstön edellyttämät uudistukset ja sitoumukset. Kesäkuussa 2005 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toisti tämän päätelmän ja oli tyytyväinen siihen, että Bulgarian ja Romanian liittymissopimus allekirjoitettiin Luxemburgissa 25. huhtikuuta. Kuten neuvosto totesi, tämä oli iso lisäaskel kohti liittymistä, ja parlamentti tuki varauksetta tätä askelta äänestäessään liittymissopimuksen allekirjoittamisen puolesta.
Ei ole vaikeaa havaita, miksi Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat tukeneet Romanian ja Bulgarian haaveita Euroopan unioniin liittymisestä. Mahdollisuus EU-jäsenyyteen on jo nyt edesauttanut uudistuksia merkittävällä tavalla. Sen jälkeen kun Bulgaria ja Romania aloittivat matkansa kohti EU:n jäsenyyttä, molemmat maat ovat panneet täytäntöön kauaskantoisia poliittisia ja taloudellisia muutoksia. Elinolot ja taloudelliset mahdollisuudet ovat parantuneet. Niinkin lyhyessä ajassa kuin 16 vuodessa kaksi diktatuuria on syrjäytetty ja tilalle on tullut demokratia – olen iloinen voidessani sanoa tämän. Nämä ovat merkittäviä saavutuksia millä tahansa mittapuulla, ja meidän pitäisi antaa tunnustusta niille, jotka ovat tehneet niin kovasti töitä niiden hyväksi.
Näyttämö on nyt valmis täysjäsenyydelle, joka korjaa huomattavasti toisen maailmansodan jälkeen tapahtunutta Euroopan keinotekoista jakautumista. Tämä edesauttaa vakaamman, turvallisemman ja vahvemman unionin luomista.
Kummankaan maan liittymisprosessi ei ole vielä loppuun saatettu. Kuten komission jäsen Rehn on korostanut ja korosti viimeksi heinäkuussa, laajentumisen onnistumisen kannalta on ratkaisevan tärkeää, että kaikki unioniin liittyvät maat ovat valmiit täyttämään jäsenyydestä aiheutuvat velvoitteet. Kuten komission jäsen selvästi totesi julkilausumassaan lokakuussa, tuomaristo ei vielä tiedä, koska Bulgaria ja Romania liittyvät Euroopan unioniin.
On meidän kaikkien etujen mukaista, että Bulgaria ja Romania ovat valmiita liittymään Euroopan unioniin 1. tammikuuta 2007, kuten tämän keskustelun aikana on jo todettu. Tämän tavoitteen saavuttaminen on mahdollista, kunhan vain molemmat maat vauhdittavat uudistuksia tämän hetken ja edellä mainitun ratkaisevan päivän välisenä lyhyenä aikana. Kokonaisvaltaisessa seurantakertomuksessa yksilöidään selvästi alueet, joille molempien maiden on keskitettävä toimensa.
Bulgariaa koskevassa kertomuksessa todetaan, että maa täyttää jäsenyyden poliittiset kriteerit, mutta lisätoimia tarvitaan vielä jäljellä olevien puutteiden korjaamiseksi. Näihin puutteisiin kuuluvat oikeusjärjestelmän uudistamiseen tähtääviin päättäväisiin toimiin ryhtyminen sekä järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption, myös korkealla tasolla tapahtuvan korruption, torjunnan tehostaminen. Myös julkishallinnon uudistamisen jatkamisen pitäisi olla etusijalla. Ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen suojelun alalla tarvitaan lisätoimia ihmiskaupan torjumiseksi, josta parlamentti on useaan otteeseen ilmaissut selvästi kantansa, sekä lasten hyvinvoinnin ja kehitysvammaisten aseman parantamiseksi sekä yleisesti ottaen romaniväestön integroitumisen edistämiseksi.
Komissio arvioi myös, että Bulgarian pitäisi kyetä täyttämään taloudelliset kriteerit, jos se jatkaa meneillään olevia uudistuksia ja selvittää nykyisen vaihtotaseen alijäämänsä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi sen pitäisi pyrkiä jatkamaan maltillista veropolitiikkaa, parantamaan yritysten toimintaympäristöä sekä toteuttamaan nopeasti työmarkkinauudistuksia.
Yhteisön säännöstön hyväksymisen ja täytäntöönpanon osalta seurantakertomuksessa todetaan, että Bulgaria on edistynyt erityisesti kilpailusääntöjen ja kulttuurin alalla sekä audiovisuaalisella alalla. Monilla muilla aloilla kehitys on kuitenkin ollut riittämätöntä. Yleisesti ottaen Bulgarian on nopeutettava toimiaan valmistelujen loppuun saattamiseksi sekä riittävien hallinnollisten ja oikeudellisten valmiuksien luomiseksi, jotta maa voisi panna täysimääräisesti täytäntöön unionimme oikeusjärjestyksen ja soveltaa sitä. Mainitsin jo edellä joitakin täytäntöönpanossa ilmenneitä puutteita, jotka olisi korjattava erityisen kiireellisesti, ja esimerkiksi korruptioon ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen on käytävä tehokkaasti käsiksi. Muut huolenaiheet koskevat Euroopan unionin ulkorajoihin liittyvien vaatimusten ja menettelyjen täytäntöönpanoa, poliisiyhteistyötä sekä immateriaalioikeuksien vahvistamista piratismin ja laajemmassa mielessä väärennösten torjumiseksi. Myös moottoriajoneuvojen vakuutuksia koskevien sääntöjen heikko valvonta on yhä kysymys, joka aiheuttaa vakavia huolia, kuten myös puutteet maatalouden, eläinten hyvinvoinnin, kansanterveyttä koskevan eläinlääkinnän sekä elintarviketurvallisuuden alalla.
Romanian osalta komissio arvioi, että maa täyttää jäsenyysehdot, mutta lisätoimenpiteitä tarvitaan vielä jäljellä olevien puutteiden korjaamiseksi. Romanian on toteutettava päättäväisiä toimia oikeuslaitoksen uudistamiseksi sekä tehostettava huomattavasti korruption torjuntaa, myös korkealla tasolla tapahtuvan korruption torjuntaa. Sen on jatkettava myös julkishallinnon uudistuksia, ja lisätoimenpiteitä tarvitaan vammaisten ja kehitysvammaisten aseman parantamiseksi. Tiedän parlamentin pitävän tätä asiaa tärkeänä.
Yhdyn komission arvioon, jonka mukaan Romanian pitäisi kyetä täyttämään liittymisen edellyttämät taloudelliset kriteerit, mikäli se jatkaa ja tehostaa toimiaan. Sen on kiinnitettävä huomiota erityisesti kauppataseeseen, julkisen sektorin palkkapolitiikkaan sekä valtion tulopohjaan. Romania on edistynyt yhteisön säännöstön soveltamisessa ja täytäntöönpanossa erityisesti aloilla, jotka koskevat henkilöiden vapaata liikkumista, televiestintää ja kuluttajansuojaa.
Muilla aloilla on kuitenkin vielä puutteita. Yleisesti ottaen Romanian on Bulgarian tapaan nopeutettava toimiaan valmisteluiden päätökseen saattamiseksi sekä riittävien hallinnollisten ja oikeudellisten valmiuksien luomiseksi, jotta maa voisi panna täysimääräisesti täytäntöön unionimme oikeusjärjestyksen ja soveltaa sitä. Sen on myös käytävä käsiksi korruptioon, myös korkealla tasolla esiintyvään korruptioon. Romanian on Bulgarian tapaan kiinnitettävä huomiota Euroopan unionin ulkorajoihin liittyvien määräysten ja menettelyiden täytäntöönpanoon sekä immateriaalioikeuksien tehokkaaseen täytäntöönpanoon. Monet vakavat puutteet, jotka on korjattava joustavasti ja päättäväisesti, liittyvät maatalouteen, elintarviketurvallisuuteen ja ympäristönsuojeluun.
Ensi vuoden ensimmäiset kuukaudet ovat ratkaisevan tärkeitä Romanian liittymisprosessin kannalta. Romania on edistynyt huomattavasti saavuttaakseen tämän vaiheen. Haluan tänään tunnustaa tämän asian selvästi parlamentille. Maan on kuitenkin täydennettävä toimiaan näiden jäljellä olevien huolenaiheiden käsittelemiseksi.
Myös Bulgarian on vuoden ensimmäisien kuukausien aikana keskitettävä toimensa jäljellä olevien puutteiden korjaamiseen. Komission kertomuksessa esitetään tehokas toimintasuunnitelma, jossa yksilöidään selkeästi keskeiset heikkoudet ja jonka pitäisi ohjata Bulgarian unioniin lähestymistä. Myös Bulgaria on edistynyt huomattavasti saavuttaakseen tämän vaiheen. Maalilinja on jo näkyvillä, ja Bulgaria ylittää sen, kunhan se tehostaa toimiaan ja panee täytäntöön nämä tekemättä olevat uudistukset. Tämä edellyttää kovaa työtä, mutta se on sen arvoista.
Euroopan unioni jatkaa sekä Bulgarian että Romanian tukemista maiden loppurutistuksessa kohti unionin jäsenyyttä. Toivon, että sekä Romania että Bulgaria onnistuvat liittymään vuonna 2007. Liittyminen tuo todellisia etuja molemmille maille, ja voisin väittää, että se tuo todellisia etuja koko Euroopan unionille. Kuten Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Tony Blair sanoi parlamentille kesäkuussa, laajentuminen on historiallinen tilaisuus rakentaa entistä suurempi ja voimakkaampi unioni. Toivon, että ensi vuonna tähän aikaan sekä Romania että Bulgaria ovat vain kahden viikon päässä Euroopan unionin täysjäsenyydestä.
Francisco José Millán Mon,
   . Arvoisa puhemies, vasta puolitoista kuukautta sitten keskustelimme täällä Romanian liittymisestä Euroopan unioniin. Silloin keskusteltiin komission jäsenen Rehnin laatimasta kertomuksesta. Tänään keskustelemme mietinnöstä, jonka parlamentti hyväksyy huomenna ja jonka toivon saavan täyden tuen.
Parlamentin mietinnöllä ja komission kertomuksella on perustavanlaatuinen yhteinen piirre. Romania on edistynyt merkittävästi, mutta toimenpiteitä tarvitaan vielä monella alalla, mistä olemme kaikki tietoisia ja mikä on jo mainittu tänään. Kertomus ja mietintö muistuttavat toisiaan myös yhdessä keskeisessä asiassa: molempien mukaan on erittäin tärkeää, että kehitystä tapahtuu oikeus- ja sisäasioissa, erityisesti oikeuslaitoksen uudistamisessa, rajavalvonnan tehostamisessa sekä korruption torjunnassa, joka on keskeinen kysymys ja jossa parlamentti haluaa nähdä tuloksia.
Komission kertomuksella ja jäsen Moscovicin mietinnöllä on myös toinen merkittävä yhteinen piirre: molempien mukaan elämme nyt ratkaisevia aikoja. Kuten komission jäsen sanoi, komissio laatii keväällä kertomuksen siitä, millä asteella Romanian valmistelut ovat, sekä antaa oman mielipiteensä sellaisen järjestelmän mahdollisesta luomisesta, jolla voitaisiin lykätä liittymistä yhdellä vuodella. Euroopan parlamentti kertoo tällöin myös oman mielipiteensä tästä asiasta, kuten todetaan tekstissä, josta äänestämme huomenna. Haluamme olla tiiviisti mukana tämän asian käsittelyssä.
Oikeus- ja sisäasioiden alalla saavutetut tulokset sekä korruption torjunta ovat erittäin keskeisessä asemassa ensi keväänä tehtävässä arvioinnissa. Romanian hallituksen on tästä syystä tehtävä kaikkensa näillä ja muilla aloilla. Aiemmin suurta huolta aiheuttaneella kilpailupolitiikan alalla saavutetut tulokset antavat varmasti intoa vielä tekemättä oleviin töihin.
Arvoisa puhemies, on totta, ettei Romanian ja Bulgarian liittyminen saa kärsiä uudesta kriisin ja väsymyksen ilmapiiristä, joka kansalaisten keskuudessa vallitsee ja josta on osoituksena perustuslakisopimukseen liittyvät takaiskut. Meidän on kuitenkin oltava realistisia; tällainen ilmapiiri vallitsee, ja se vaikuttaa helposti parlamentin jäseniin, jotka ovat lähellä kansalaisia ja jotka tarkkailevat erittäin tiiviisti näiden kahden maan valmiuksia.
Kokoavasti voidaan todeta, että Romanialla on historiallinen tapaaminen Euroopan unionin kanssa 1. tammikuuta 2007. Kuten mietinnössä todetaan, parlamentti vahvistaa toivovansa, että näin tapahtuu, mutta korostaa myös, että tavoitteen saavuttaminen riippuu ensisijaisesti siitä, miten Romanian viranomaiset noudattavat sitoumuksiaan. Tuemme Romanian viranomaisia ja kiitämme niitä toimista, joita ne toteuttavat päästäkseen ajoissa maaliin ja saavuttaakseen tavoitteensa, mutta tavoitteen saavuttaminen on Romanian viranomaisten tehtävä. 
Alexandra Dobolyi,
   . Haluan kiittää molempia esittelijöitä heidän työstään. Yksi syy kiitoksiini on se, että unkarilaisena parlamentin jäsenenä olen parlamenttiin tultuani päivittäin seurannut näiden maiden toimia sekä parlamentin ja komission arvioita. Olen iloinen voidessani todeta, että jos mietintöihin tehdään joitakin tarkistuksia, ne ovat molemmat tasapainoisia ja antavat oikean kuvan näiden kahden maan tilanteesta. En halua toistaa minua ennen puhuneiden henkilöiden sanoja enkä neuvoston ja komission esittämää kritiikkiä, koska, kuten totesin jo lokakuussa keskustelussa, joka käytiin komission laatimien maaraporttien esittelemisen jälkeen, näiden kahden maan tarkkailijat ovat täällä paikalla hankkimassa maidensa päättäjille ensi käden tietoa sekä puutteista että parlamentin ehdottamista päätöksistä. Tämänaamuisen keskustelun ja ensi viikonloppuna pidettävän huippukokouksen valmisteluista käydyn keskustelun aikana tuli yksiselitteisen selväksi, että kaikki parlamentin ryhmät korostivat koko Euroopan unionin laajuisen solidaarisuuden merkitystä, koska tämä on ainoa tapa, jolla voimme säilyttää kilpailukykymme. Kuten myös molemmat esittelijät jo totesivat, solidaarisuuden merkitystä on korostettava vielä tavallistakin enemmän käsiteltävänä olevien maiden kohdalla.
Unkarilaisena en voi olla mainitsematta Romaniassa elävien unkarilaisten tilannetta. Odotan, että Romanian hallitus vahvistaa mahdollisimman pian hallitussopimuksessa mainitun vähemmistöjä koskevan lain, kuten se on luvannut. Tiedän, että kaikki täällä läsnä olevat ovat tietoisia tästä, mutta minun on silti korostettava sitä, kuinka tärkeää on kulttuurinen autonomia, joka muodostaa edellä mainitun lain perustan. Tämä on laki, jolla, kun se on hyväksytty ja kun sitä noudatetaan, varmistetaan Romanian vähemmistön ja enemmistön sopuisa yhteiselo pitkällä aikavälillä. 
Alexander Lambsdorff,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä arvostaa edistystä, jota Romania ja Bulgaria ovat saavuttaneet pyrkimyksissään lähentyä Euroopan unionia. Jatkamme molempien maiden tukemista tällä tiellä mutta tarkkailemme samalla erittäin tiiviisti, miten ne ehdokasmaina selviävät velvollisuuksistaan. Kuten ryhmäni on moneen otteeseen korostanut, molempia maita on arvioitava niiden omien suoritusten perusteella ja riippumatta toisistaan.
Komissio laatii seuraavan näitä kahta maata koskevan seurantakertomuksen ensi vuoden alussa, ja kuten jäsen Millán Mon totesi, se tekee sen muuttuneessa ilmapiirissä, joka on syntynyt EU:n perustuslakikriisistä. Keskustelu tästä asiasta käydään vuoden 2006 puolivälissä.
Tämän takia on entistäkin tärkeämpää, että nyt kun nämä maat ovat loppusuoralla, niiden toimenpiteet ovat mahdollisimman tehokkaita ja että niillä parannetaan maiden suorituskykyä mahdollisimman paljon, sillä juuri tällaisia jäsenvaltioita Euroopan unioni tarvitsee. On myös kyse EU:n kyvystä ottaa vastaan uusia jäseniä ja siihen liittyen koko laajentumispolitiikan tulevaisuudesta. Kannattaa mainita, että neuvostossa käyty Makedoniaa koskeva keskustelu on osoitus tästä muuttuneesta ilmapiiristä.
Haluan vielä sanoa muutaman erityisesti Bulgariaa koskevan asian. Käsiteltävänämme on jäsen Van Ordenin laatima tasapainoinen mietintö, jossa kehutaan Bulgarian hallituksen toimia. Mietinnössä korostetaan maan talouden dynaamisuutta ja talouden keskimääräistä 4 prosentin kasvua, mutta samalla siinä tehdään selväksi, missä asioissa Bulgarian pitää vielä edistyä. Yksi ulkoasiainvaliokunnan laatiman tekstin merkittävä näkökohta on se, että siinä vedotaan Bulgarian korkea-arvoisiin virkamiehiin, että nämä kieltäytyisivät julkisesti kaikenlaisesta korruptiosta ja tukisivat sellaisten säännösten hyväksymistä, joilla heidät velvoitetaan julkistamaan tulonsa ja taloudelliset järjestelynsä. Tällä tavalla lisättäisiin avoimuutta ja parannettaisiin heidän luottamustaan.
Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä haluaisi, että Romania ja Bulgaria liittyvät unioniin vuonna 2007. Haluaisin lisätä, että meidän pitäisi mielestäni käydä tätä keskustelua Brysselissä eikä Strasbourgissa. 
Milan Horáček,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, samalla kun kiitämme Romaniaa ja Bulgariaa niiden toteuttamista toimista olemme huolissamme joistakin komission kertomuksessa kritisoiduista kohdista. Esitimme Van Ordenin mietintöön tarkistuksia, jotka koskevat ympäristöä ja ihmisoikeuksia, mutta ne valitettavasti hylättiin. Palatakseni kysymykseen, joka koskee päivää, johon mennessä Kozlodujin ydinvoimala on purettava, haluan kysyä komission jäseneltä Rehniltä, mitä mieltä komissio on 29 kohdasta, jossa annetaan mahdollisuus suurempaan joustoon yksikköjen 3 ja 4 sulkemisen osalta. Mitä vaihtoehtoisia energialähteitä komissio harkitsee? Parlamentti on ollut mukana tekemässä päätöksiä suojalausekkeiden käyttämisestä. Suhtaudumme kriittisesti liittymiseen, ja päätöksemme perustuu siihen laajuuteen, jolla uudistuksia on pantu täytäntöön oikeusjärjestelmän, korruption torjunnan, lasten suojelun sekä romanien integroimisen osalta. 
Erik Meijer,
   . Arvoisa puhemies, vaikka Romanian ja Bulgarian liittymisestä on jo äänestetty, liittyminen voi lykkääntyä vuodella maiden kehnon tilanteen vuoksi. Ryhmäni on esittänyt tämän asian takia joitakin tarkistuksia, myös tarkistuksen 7, joka koskee sitä, että poliisi- ja tullivirkailijat esittävät jatkuvasti rahavaatimuksia Bulgarian läpi matkustaville turkkilaista alkuperää oleville EU:n kansalaisille.
Myös kehitys EU:n sisällä vaikeuttaa tulevia laajentumisia. Ranska uhkaa käyttää veto-oikeuttaan neuvotteluissa Makedonian kanssa, maan, joka tekee läheistä yhteistyötä Kroatian kanssa toivoen liittyvänsä unioniin samaan aikaan tämän kanssa. Komission entisen jäsenen Bolkensteinin palveludirektiivin mahdollinen hyväksyminen tarkoittaa sitä, että eri jäsenvaltioiden väliset taloudelliset erot ovat tulevaisuudessa kilpailutekijä. Tämä saa yleisen mielipiteen nykyisissä jäsenvaltioissa kääntymään tulevien laajentumisten vastaiseksi.
Ehdotettua perustuslakia vastaan äänestäneet ranskalaiset ja alankomaalaiset vastustavat uusliberalistista politiikaa, jolla perutaan heidän etuutensa ja kumotaan heidän sosiaaliturvansa. Sekä hallituksissa että niiden ulkopuolella on nyt voimia, jotka tulkitsevat tämän virheellisesti vastenmielisyydeksi sitä kohtaan, että alueellisista rahastoista maksetaan tukea maille, joilla on alhainen elintaso. Jos haluamme lisälaajentumisia, meidän on varmistettava, että nämä ongelmat ratkaistaan hyvissä ajoin. 
Mirosław Mariusz Piotrowski,
   . Arvoisa puhemies, puolalaiset suhtautuvat erityisen myönteisesti Bulgariaa ja Romaniaa koskeviin EU:n tavoitteisiin, ja he ovat aina tukeneet näitä maita niiden ponnisteluissa kohti Euroopan yhdentymistä. Tämä ei johdu pelkästään maantieteellisestä läheisyydestä vaan myös siitä, että viime vuosikymmenten aikana olemme jakaneet saman vaikean historian. Seuraamme edelleen erittäin tarkasti molempien maiden poliittisten ja taloudellisten uudistusten edistymistä ja toivomme täydestä sydämestä, että ne onnistuvat.
Haluaisin kuitenkin ilmoittaa, että minulla on vakavia epäilyjä siitä, onko mahdollista täyttää molempien maiden toiveet Euroopan unioniin liittymisestä. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksessa vuosia 2007-2013 koskeviksi rahoitusnäkymiksi ei ole varauduttu uuden laajentumisen aiheuttamiin kustannuksiin. Toisin kuin mitä EU:n poliitikot sanovat, EU ei pysty täyttämään aiempia sitoumuksiaan. Tämä tarkoittaa myös sitä, ettei EU:lla ole läheskään tarpeeksi varoja, jotta se pystyisi luomaan tasapuoliset toimintaolosuhteet Bulgarian ja Romanian kehittymisen kannalta sekä ennen niiden liittymistä että niiden liittymisen jälkeen. Tätä voidaan pitää vielä yhtenä lisätodisteena siitä, että EU:n solidaarisuusperiaate on jo vuosia ollut kuollut kirjain. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun Italian uuden sosialistipuolueen puolesta.
Olen jo useampaan kertaan tehnyt selväksi tukeni Romanian liittymiselle. Valitettavasti en ole kuitenkaan havainnut kehitystä niissä kansainvälisissä adoptiohakemuksissa, jotka olivat vielä ratkaisematta vuoden 2001 lykkäyksen aikana huolimatta parlamentin toistuvista suosituksista sekä Romanian hallituksen lausunnoista, joiden mukaan se on halukas ratkaisemaan asian. Tarkalleen ottaen 14. tammikuuta 2005 Romanian pääministeri vakuutti Italian lehdistölle, että kansainväliset asiantuntijat tutkivat yksi kerrallaan kaikki ratkaisematta olevat kansainvälistä adoptiota koskevat tapaukset. Tietääkseni tähän päivään mennessä asianomaisille perheille ja Euroopan unionille ei ole kuitenkaan kerrottu asiantuntijaryhmän menettelyistä eikä sen tekemistä päätelmistä.
Kun kysyin Euroopan komissiolta, se ei kyennyt antamaan minulle minkäänlaista selvennystä asiaan, ja olin myös pettynyt vastauksiin, jotka komission jäsen Rehn antoi tiedusteluihini. Hän puolusti voimassaolevaa Romanian lakia, jota kukaan ei ole kyseenalaistanut, antamatta mitään lupausta ennen kyseisen lain voimaantuloa ratkaisematta olleiden tapausten selvittämisestä, jota parlamentti oli nimenomaisesti vaatinut.
Olen myös itse ottanut yhteyttä Romanian hallitukseen maan Brysselin-lähettilään kautta, mutta tälläkään tavoin en ole saanut mitään hyödyllistä tietoa eikä yhteistyö ole edistynyt. Olen tänään kirjoittanut täällä oleville tarkkailijoille kirjeen, jossa kerroin heille tästä asiasta siinä toivossa, että he ryhtyisivät vakavasti tutkimaan vetoomustani. Euroopan unioni on aina halunnut auttaa hakijamaita ja ratkaista ihmisoikeuskysymyksiä kaikkialla maailmassa, mutta kenties kerrankin se ansaitsee suuremman tunnustuksen, kun tässä on kyse itse asiassa vain pienestä pyynnöstä, johon ei saa vastausta. 
Elmar Brok (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Romania ja Bulgaria ovat niiden kahdentoista maan joukossa, jotka olemme kutsuneet unioniin muurin ja piikkilanka-aidan kaatumisen jälkeen. Vaikka meillä olisi muita näkökohtia mielessämme, emme saa unohtaa, että nämä maat kuuluvat edellä mainittujen kahdentoista maan joukkoon ja että juuri tästä syystä ne kuuluvat samaan pakettiin.
Liittymissopimus on tehty, mutta näiden maiden kanssa tehtäviin liittymissopimuksiin lisätään suojalausekkeita. Tämän takia on äärimmäisen tärkeää, että katsomme, miten aikataulua noudatetaan ja millaisen kertomuksen komissio esittelee ensi vuoden alussa. Tässä kertomuksessa esitetyn arvion ja omien päätelmiemme perusteella meidän on sitten päätettävä, pitäisikö näitä suojalausekkeita, joilla voidaan lykätä liittymistä yhdellä vuodella, soveltaa ja pitäisikö niitä soveltaa molempiin maihin, ei kumpaankaan niistä vai ainoastaan toiseen niistä. Kaikki nämä vaihtoehdot ovat mahdollisia. Mitään ei ole vielä päätetty, mutta meidän pitäisi pitää kirkkaana mielessämme se, ettei kansalaisille saa antaa kuvitelmaa, että asiat tapahtuvat automaattisesti, eli jos aloittaa neuvottelut, voi liittyä unioniin silloin kuin haluaa. Tästä syystä uudistuksia on toteutettava komission jäsenen edellisessä kertomuksessaan sekä molempien maiden hallituksille lähettämässään kirjeessä, johon neuvoston puheenjohtaja viittasi täällä tänään ja joka on käsittääkseni päivätty 9. marraskuuta, mainitsemilla aloilla, joita ovat korruptio, järjestäytynyt rikollisuus, rajaturvallisuus, elintarviketurvallisuus Euroopan yhteismarkkinoilla, seuraukset yhteismarkkinoille, oikeusvaltion periaatteet sekä hallinto- ja oikeusjärjestelmän kehittäminen. Komissio sekä jäsen Moscovici ja jäsen Van Orden tänään esittämillään mietinnöillä ansaitsevat kiitoksemme siitä, että he ovat korostaneet, ettei kyse ole pelkästään näiden asioiden saattamisesta lakien muotoon. Meidän on nyt harjoitettava tarvittavaa painostusta sekä annettava tarvittavaa tukea, jotta nämä maat voivat täyttää ehdot, mutta liittyminen riippuu ehtojen täyttämisestä, ja se, saavuttavatko ne tarvittavaa edistystä, on täysin niiden omissa käsissä. 
Jan Marinus Wiersma (PSE ).
   Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmämme on aina kannattanut Euroopan unionin laajentumista Keski- ja Itä-Euroopan maihin. Bulgarian ja Romanian liittyminen päättää viidennen laajentumiskierroksen ja lopulta vuosikymmeniä kestäneen Euroopan jakautumisen.
Viime vuonna tapahtuneen kymmenen uuden jäsenvaltion onnistuneen liittymisen tapaan haluamme myös Bulgarian ja Romanian liittymisen onnistuvan, emme pelkästään näiden maiden kansalaisten takia vaan myös Euroopan unionin takia. Ryhmäni on sitä mieltä, että molemmat maat pystyvät toteuttamaan ja panemaan täytäntöön kaikki tarvittavat toimenpiteet ennen lopullista liittymistä.
Komission seurantakertomuksessa annetaan ymmärtää, mitä pitäisi vielä tapahtua. Huolenaiheet ja kritiikki toimivat ennen kaikkea ohjekirjana näiden maiden hallituksille ja parlamenteille siihen, miten toteuttaa tarvittavat toimenpiteet käytettävissä olevan ajan puitteissa.
Takaamme, että molemmat maat tekevät kaikkensa ja ryhtyvät toimenpiteisiin saavuttaakseen tavoitteet, jotka on asetettu Euroopan unioniin liittymiselle tammikuussa 2007. Niiden on kiinnitettävä nykyistä enemmän huomiota korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan sekä oikeuslaitoksen vahvistamiseen. Lisäksi Euroopan parlamentti korostaa mietinnöissään romanien asemaa molemmissa maissa.
Viime vuoden huhtikuussa annoimme virallisen siunauksemme Romanian ja Bulgarian liittymiselle. Silloin, 20 kuukautta ennen suunniteltua liittymistä, teimme tämän täysin tietoisena siitä, että molemmissa maissa on tapahduttava merkittävää kehitystä keskeisillä aloilla. Suojalausekkeen sisällyttäminen, jolla mahdollistetaan liittymispäivän lykkääminen yhdellä vuodella, oli siksi tärkeä asia, kuten oli myös komission ja neuvoston lupaus ottaa parlamentti täysimääräisesti mukaan päätöksentekoon siitä, pitäisikö tätä suojalauseketta soveltaa vai ei.
Meidän mielestämme meillä on täysi syy olla suhteellisen optimistisia sen suhteen, että molemmat maat kykenevät täyttämään vaadittavat edellytykset seuraavaan arviointiin mennessä. Kerromme oman kantamme kevään 2006 kuluessa.
Viimeinen näkökohtani on, luonnollisesti, oma valmiutemme laajentumiseen. EU:n vuoden 2006 jälkeistä aikaa koskevasta monivuotisesta talousarviosta keskustellaan huomenna ja ylihuomenna Eurooppa-neuvostossa, ja siitä on jo keskusteltu pitkään tänä aamuna. Haluan jälleen kerran korostaa sitä, että jaamme vastuun Romanian ja Bulgarian liittymisen onnistumisesta, ja tästä syystä kehotan hallitusten päämiehiä pitämään tätä laajentumista yhtenä johtavista periaatteista päätöksenteossaan ja erityisesti molemmissa keskusteluissa huomenna. 
Luciana Sbarbati (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaksi vuotta sen jälkeen, kun komissio ja neuvosto julkistivat edellisen Romanian liittymisvalmiuksia koskevan kertomuksen, olemme jälleen tutkimassa saavutettua edistystä.
Voimme olla samaa mieltä siitä, että kehitystä on tapahtunut, mutta myös muut liittymissopimuksessa vahvistetut ehdot on täytettävä, jos liittymisen halutaan tapahtuvan tammikuussa 2007. Kuten jäsen Moscovicin mietintö osoittaa, näissä asioissa on vielä paljon tehtävää.
Näin on asia esimerkiksi sananvapauden, oikeusasioiden, korruption torjunnan, syrjinnän vastaisten toimenpiteiden, lastensuojelun, mielenterveysongelmista kärsivien suojelun, poliisiviranomaisten liiallisen voimankäytön, teollisuus- ja kotitalousjätteen käsittelyn sekä omaisuuden palauttamista koskevan lainsäädännön täytäntöönpanon osalta puhumattakaan – ja tässä korostan sitä, mitä arvoisa kollegani jo sanoi – kansainvälistä adoptointia koskevasta ongelmasta, johon ei ole löydetty ratkaisua edes uuden lain aikana. Tätä lakia ei sovelleta taannehtivasti, mutta se on pysäyttänyt jopa niiden perheiden toimenpiteet, jotka olivat jo aloittaneet adoptioprosessin, kun lykkäys tuli voimaan.
Arvoisa puhemies, tämä on ihmisoikeuskysymys. Ei voi millään lailla olla perusteltua, että lapselta kielletään perhe sen jälkeen, kun lapsi on jo halannut mahdollisia vanhempiaan sekä tutustunut ja kiintynyt heihin. Lapsen etujen on kaikissa oloissa mentävä kaiken muun edelle.
Tästä syystä pyysimme perustettua työryhmää tutkimaan kaikki tapaukset ja tilanteet. Emme ole kuitenkaan saaneet tähän päivään mennessä vastausta.
Valiokuntamme on myös esittänyt jäsen Podestàn laatiman tarkistuksen, joka hyväksyttiin. Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ja Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä ovat esittäneet tänään myös muita tarkistuksia. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmänä me tuemme tarkistuksia, koska haluamme, että Romanian hallitus tiedostaa tilanteen asianmukaisella tavalla ja että tilanteeseen löydetään ratkaisu.
Tästä syystä uskon, että tarkkailijat, jotka ovat olleet täällä parlamentissa 26. syyskuuta alkaen, voivat hyödyllisellä tavalla auttaa hallituksiaan niiden antamien sitoumusten noudattamisessa vaihtamalla esimerkiksi mielipiteitä muista maista olevien kollegojen kanssa.
Elly de Groen-Kouwenhoven (Verts/ALE ). –
   (EN) Arvoisa puhemies, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on esittänyt tarkistuksen Bulgariaa koskevan mietinnön 19 kohtaan. Vaikka esittelijä pitää myönteisinä käytännön toimenpiteitä romaniväestön sopeuttamiseksi, keskeiset uudistukset syrjinnän torjumiseksi ovat yhä alkuvaiheessa. Tarkistuksessamme korostetaan tätä seikkaa.
Muilla aloilla tilanne on huonontumassa. Lapsikauppa on kaksinkertaistunut. Hyvä uutinen on se, että 86 bulgarialaista järjestöä on äskettäin käynnistänyt oikeusprosessin Ataka-uusnatsipuolueen johtajaa Volen Siderovia vastaan. Hänet haastetaan oikeuteen vihaa lietsovista romanien, juutalaisten ja turkkilaisten vastaisista puheistaan. Tämä aloite ansaitsee tukemme.
Jos parlamentin jäsenet eivät kuitenkaan ole varovaisia ilmaistessaan itseään, heillä on riski joutua Ataka-puolueen kaltaisten puolueiden hyväksikäyttämiksi. Jäsen Van Ordenin usein käyttämä sana "sopeuttaa" teki esittelijästä suositun Atakan piirissä. Näytän teille Atakan lehden, jossa on jäsen Van Ordenin kuva ja artikkeli sisäsivuilla. Mielestäni tämä on surullinen päivä Euroopan parlamentille. 
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ).
   – Tammikuun 1. päivästä 2007 alkaen Bulgaria ja Romania ovat Euroopan unionin jäsenvaltioita. Jotkin liittymissopimuksessa vahvistetut ehdot ovat suotuisia näille maille, kun taas toiset ovat suorastaan syrjiviä ensimmäisen pilarin näkökulmasta tarkasteltuna. Meillä uusista jäsenvaltioista kotoisin olevilla on ensikäden tietoa tällaisesta syrjinnästä, josta voidaan mainita esimerkkinä ihmisten vapaan liikkuvuuden vahvistaminen ihanteeksi, josta liittymisjärjestelyt ovat kuitenkin kaukana.
Olen jossain määrin huolestunut Yhdysvaltojen viranomaisten toimenpiteistä sotilastukikohtien perustamiseksi tai haltuun ottamiseksi Balkanilla sekä heltymättömästä painostuksesta, jolla pyritään vapauttamaan Yhdysvaltojen kansalaiset Haagin kansainvälisen rikostuomioistuimen tuomiovallan alaisuudesta. Tätä asiaa koskevien neuvotteluiden lopputulos pitäisi itse asiassa olla se, että EU:n jäsenmaiden ja näin ollen myös uusien jäsenmaiden yhteiset edut asetetaan selkeästi etusijalle. Mietinnöissä ei käsitellä tätä asiaa. Olen toisaalta sitä mieltä, että meidän on vihdoin alettava keskustella energiatoimitusten varmistamisesta. On erityisen tärkeää, että energian toimitus voidaan taata sähkönjakelun osalta alueella, jonka sähkönjakeluun usean Kozlodujin ydinvoimalan yksikön purkaminen voi vaikuttaa, kuten jäsen Horáček totesi.
Hyvät kollegat, haluan jälleen kerran pyytää teitä auttamaan sen varmistamisessa, että uusien jäsenvaltioiden liittyminen sujuu joustavasti. Emme saa antaa näiden maiden kärsiä vastoinkäymisistä 1. tammikuuta 2007 jälkeen, sillä niillä on jo nyt suuria ongelmia, jotka johtuvat muun muassa yksityistämispaineista, joita ulkopuoliset tahot ovat häikäilemättä asettaneet. Emme saa unohtaa, että tästä on muodostumassa ennakkotapaus neuvotteluille muiden Balkanin maiden kanssa ja että nämä maat on toivotettava asianmukaisesti tervetulleiksi Euroopan unioniin.
Bastiaan Belder (IND/DEM ).
   Arvoisa puhemies, Bulgarian tulliviranomaisilla on yhä sellainen maine, että he huijaavat matkustajia. Matkustajat ovat itse asiassa nyt alkaneet ennakoida tulliviranomaisten käytöstä niin, että erään puolitoista viikkoa sitten julkaistun Alankomaiden hallituksen virallisen raportin mukaan monet Bulgarian rajan ylittävät matkustajat ovat alkaneet panna passinsa väliin piiloon pienen summan rahaa, joka on tarkoitettu Bulgarian tulliviranomaisille. Erään asioista perillä olevan henkilön mukaan auttaisi, jos Bulgarian tiedotusvälineet kuvaisivat rajoilla harjoitettavia korruptiokäytäntöjä. Tämä voisi hyvin olla todistuskappale, jonka komission jäsen haluaa ehkä näyttää bulgarialaiselle neuvottelukumppanilleen.
Tosiasia on, että Romanian viranomaiset pitävät korruption torjuntaa aivan yhtä tärkeänä. Alankomaat on kuitenkin huolissaan ristiriidasta, joka näyttää olevan niiden asioiden välillä, että yhtäältä korruption torjunnasta halutaan julkisesti puhua sekä EU:ssa että kansalaisten piirissä, mutta toisaalta oikeuteen asti menneisiin tapauksiin on osoitettava pidättyväisyyttä. Onko komission jäsen samaa mieltä tästä Alankomaiden päätelmästä, ja jos on, mihin konkreettisiin toimiin hän aikoo ryhtyä Romanian viranomaisten osalta? Tässä keskustelussa olemme nimittäin keskustelleet korruption torjunnasta ja oikeuslaitoksen vahvistamisesta, vaikka tämä varmastikin aiheuttaa ristiriitoja. Komission jäsen tietää tämän erittäin hyvin, kun muistamme hänen Romaniaa koskevan asiantuntemuksensa. Lyhyesti sanottuna Romanian tulevaa oikeusjärjestelmää ei saa uhrata EU:n yhdentymisen alttarille, koska silloin tilaisuus on menetetty.
Lopuksi haluan lyhyesti kommentoida immateriaalioikeuksien suojelua. Tämä on aihe, josta vaadimme usein Kiinaa vastuuseen. Jäsen Moscovici on mietinnössään oikeassa painostaessaan myös Romaniaa tässä asiassa, sillä Romanian kaupat ovat tunnettuja siitä, että niissä on vaikka kuinka paljon väärennettyjä tavaroita. Lyhyesti sanottuna Romaniaa on kehotettu ryhtymään toimiin. 
Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, uskon, että Romania on yhä mukana junassa, jonka pääteasema on unioniin liittyminen 1. tammikuuta 2007. Uuden hallituksen on kuitenkin jatkettava oikeuslaitoksen uudistamista ja tiedotusvälineiden vapauden puolustamista, mahdollistettava omaisuuden palauttaminen, suojeltava vähemmistöjä ja lapsia sekä torjuttava järjestäytynyttä rikollisuutta. Erityistä huomiota on kiinnitettävä myös julkishallinnon uudistamiseen sekä korruption torjuntaan, johon kuuluu myös lupaus asettaa syytteeseen ne korkea-arvoiset viranomaiset, joiden väitetään tehneen vakavia rikkomuksia.
Myös vammaisten ja kehitysvammaisten tilanne aiheuttaa huolta. Romanian rajavalvonta ja tullimaksujen kerääminen – sekä Mustassameressä sijaitsevaa Insula Serpilor -saarta koskevan kiistan ratkaiseminen – on tärkeää kuten myös elintarvikehygienian parantaminen, ympäristösaasteiden vähentäminen sekä immateriaalioikeuksien suojelu. Romania selviytyi äskettäin kuitenkin hienosti lintuinfluenssasta. Romania täyttää yhä toimivan markkinatalouden ehdot, mutta valtion tuet ja konkurssilait aiheuttavat edelleen huolta.
Lopuksi haluan ottaa esiin kansainvälisiä adoptioita koskevan traagisen kysymyksen, joka koskettaa toivottomia vanhempia Euroopan unionissa, Yhdysvalloissa ja Israelissa. Kehotan Romanian hallitusta harkitsemaan näiden adoptioiden, erityisesti niiden 1 100:n käsittelyssä olevan orpoja ja hylättyjä lapsia koskevan tapauksen loppuun käsittelemistä, joiden osalta välittävät ulkomaalaiset vanhemmat olivat esittäneet adoptiohakemuksen ennen tammikuussa 2005 voimaan tullutta lykkäystä. Tämä lykkäys tehtiin lähinnä Euroopan unionin vaatimuksesta, sillä unioni halusi kiihkeästi korjata edellistä kaoottista ja paikoin korruptoinutta järjestelmää. Lasten oikeuksia koskevassa Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa ei kielletä kansainvälistä adoptiota. Siinä vain määrätään, että kansainvälinen adoptio on viimeinen kestävä ratkaisu. Romanian hallituksen pitäisi vakavasti pohtia uudelleen sydämetöntä kantaa, joka sillä tällä hetkellä on. 
Robert Evans (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vierailin ensimmäistä kertaa Romaniassa hiihtoretkellä joulun ja uudenvuoden tienoilla vuonna 1989. Silloin heilutetuissa Romanian lipuissa oli reikä, jonka kohdalta oli leikattu sen alla alunperin ollut symboli. Nyt kuusitoista vuotta myöhemmin käsittelemme jäsen Moscovicin mietintöä, jonka mukaan Romania on pystynyt melko hämmästyttäviin saavutuksiin ja maassa on tapahtunut valtavaa kehitystä.
Puhun nyt henkilönä, joka on ollut EU:n ja Romanian parlamentaarinen sekakomitean jäsen vuodesta 1994 ja joka on vieraillut maassa monta kertaa ja nähnyt merkittävää kehitystä erityisesti sananvapaudessa, oikeusasioissa sekä vähemmistöjen ja lasten asemassa. Me puhumme nyt Euroopan kansojen yhdistämisestä, kansojen, joilla yhteinen kulttuuri, yhteinen perintö ja yhteinen historia ja joilla on laajoja kielitieteellisiä yhdyssiteitä. Romania on joka suhteessa eurooppalainen maa. Jo maan nimi paljastaa tämän. Odotan innokkaasti päivää, jolloin romanialaiset kollegani ovat täällä parlamentissa Euroopan parlamentin valittuina jäseninä.
Paavo Väyrynen (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, sekä Bulgarian että Romanian valmistautuminen EU-jäsenyyteen näyttää sujuvan odotetulla tavalla. Molemmissa maissa on kohdattu ongelmia, jotka ovat kuitenkin voitettavissa. On syytä korostaa, että kummankin maan jäsenyyttä on arvioitava sen omien saavutusten perusteella. Toivottavasti molemmat maat voivat liittyä unioniin vuoden 2007 alussa.
Unioni on sekä poliittisesti että institutionaalisesti valmis ottamaan Bulgarian ja Romanian jäsenikseen. Tulevien laajentumisten osalta tilanne on sen sijaan epäselvä. Tätä osoittaa myös se, että ulkoasiainvaliokunnassa ei ole päästy yhteisymmärrykseen laajentumisstrategiaa koskevasta mietinnöstä.
Tulevaa laajentumista ja perussopimusten uudistamista tulee tarkastella yhdessä. Monet pyrkivät rajoittamaan tulevaa laajentumista ja katsovat, että kansanäänestyksessä kaatunut perustuslaki tulisi saada nopeasti voimaan. Tähän strategiaan liittyvät keskustelut unionin vastaanottokyvystä ja vaihtoehdoista täysjäsenyydelle. Tämä tie ei ole realistinen ja se johtaa umpikujaan.
Tulevaisuus on rakennettava kahden tosiasian varaan. Ensiksikin on selvää, että unioni laajenee edelleen voimakkaasti, ja toiseksi perustuslaki on kaatunut lopullisesti. Niinpä on viisasta ryhtyä laatimaan sellaista uutta perussopimusta, joka sopii laajentuvalle unionille ja jonka jäsenvaltioiden kansalaiset hyväksyvät. Laajentuva unioni ei voi olla kovin tiivis, joten tarvitaan nykyistä enemmän tiiviimmän yhteistyön järjestelyjä. Laajentuessaan unionin tulee siis eriytyä sisäisesti. 
Joost Lagendijk (Verts/ALE ).
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin tänään kehottaa säntillisyyteen ja pyytää teitä kaikkia suhtautumaan vakavasti kriteereihimme ja menettelyihimme.
Tämä kehotus on kohdistettu erityisesti niille jäsenille, jotka jo tietävät, ettei Romania onnistu liittymään unioniin vielä ensi vuonna. He olivat tai ovat sitä mieltä, että Euroopan unioni on aikaisemmin tehnyt hätiköityjä päätöksiä laajentumisasioissa, ja ovat nyt sitä mieltä, että meidän pitäisi olla jonkin verran tiukempia ja että tekipä Romania mitä tahansa, se ei riitä.
Kehotus on kohdistettu myös niille jäsenille, jotka jo tietävät, että Romania tulee joka tapauksessa onnistumaan riippumatta siitä, täyttääkö se vaaditut ehdot. Parlamentilla on täysi syy pysyä kriittisenä viimeiseen hetkeen asti, erityisesti oikeuslaitoksen uudistuksen ja korruption torjunnan kaltaisilla herkillä ja vaikeilla aloilla. Nämä ovat suurimmat ongelmat Romaniassa ja kaikissa muissakin ehdokasmaissa.
Kuusi kuukautta sitten esitetty kysymys on yhä erittäin tärkeä: onnistuuko Romania erittäin päättäväisen oikeusministerinsä avulla toteuttamaan oikeuslaitoksen uudistuksen? Täyttävätkö uudet ihmiset uusine ajatuksineen tärkeät virat? Voidaanko korkeimmalla tasolla tapahtuvaa korruptiota todella torjua? Nämä ovat kysymyksiä, joihin meidän ei juuri nyt tarvitse löytää vastauksia. Meidän on nyt tärkeää olla tarkkana ja kertoa selkeästi ja yksiselitteisesti, mitä Romaniassa pitäisi mielestämme tapahtua, ja tuomiopäiväksi on asetettu toukokuu 2006. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, näissä mietinnöissä esitetään Euroopan parlamentin enemmistön toive, että Bulgaria ja Romania liittyvät Euroopan unioniin 1. tammikuuta 2007. Mietinnöissä esitetään kuitenkin monia esimerkkejä, jotka osoittavat seikkaperäisesti, että maat ovat täysin sopimattomia liittymään unioniin EU:n omien jäsenyyskriteerien perusteella.
Mietinnöissä korostetaan muun muassa maiden korruption laajuutta, järjestäytyneen rikollisuuden levinneisyyttä sekä tarvetta uudistaa oikeusjärjestelmää ja talousjärjestelmää. On epätodennäköistä, että maat pystyvät muuttumaan hyveellisyyden perikuvaksi, jollaisia niiden odotetaan olevan, ennen kuin ne voivat vuoden päästä liittyä unioniin.
Tiedämme kuitenkin kaikki, ettei sillä ole valitettavasti merkitystä, missä tilanteessa maat ovat tällä hetkellä. Sillä ei ole väliä, kuinka laajaa korruptio on ja kuinka laajalle järjestäytynyt rikollisuus on levinnyt. Maat toivotetaan joka tapauksessa tervetulleeksi unioniin. Niiden jäsenyys on osa suurta suunnitelmaa Euroopan yhdysvaltojen luomisesta, ja kaikki muut tekijät palvelevat tätä tavoitetta. 
Kinga Gál (PPE-DE ). –
   Huolimatta Romanian lehdistössä ja monissa lehdistökatsauksissa esitetyistä syytöksistä en vastusta Romanian jäsenyyttä enkä puhu Romanian etujen vastaisesti. Kaikella kunnioituksella Romanian kansaa kohtaan totean kuitenkin tietäväni, että liittymisen on oltava menestys kaikille romanialaisille. Tämä on heidän ainoa mahdollisuutensa välttää elintärkeässä uudistuksessa epäonnistuminen. Euroopan unioni on lisäksi nyt mahdollisuus, kenties viimeinen mahdollisuus Romanian kansalle. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tämä mahdollisuus on annettava myös Romanian unkarilaisvähemmistölle, joka on jo saanut oman oikeudenmukaisen osuutensa kauniista poliittisesta silmänlumeesta, mutta tosiasiassa unkarilaisvähemmistö näkee, että vain muutama keskeisistä kysymyksistä on ratkaistu.
Haluan antaa esimerkin. Kun Euroopan parlamentin ulkoasiainvaliokunta äänesti, että unkarilaisvähemmistön tilanne pitäisi ratkaista itsehallinnon ja toissijaisuusperiaatteen kaltaisten eurooppalaisten periaatteiden perusteella, Romanian pääministeri pyysi Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmää poistamaan tekstistä termin "itsehallinnon periaate" ja korvaamaan sen "kulttuurisella autonomialla". Samanaikaisesti kaksi koalitiohallituksen suurta puoluetta, liberaalit ja demokraatit, sopivat taka-alalla Bukarestissa maanantaina poistavansa vähemmistöjä koskevasta lakialoitteesta kulttuuriselta autonomialta sen keskeisen olemuksen, ja näin ne vievät vähemmistöyhteisöltä kaikki itsehallinnon muodot.
Ne haluaisivat poistaa vähemmistöjä koskevasta melkoisen epävakaasta lakialoitteesta juuri sen sisällön, jonka takia se on laadittu, eivätkä ne suostu vuoropuheluun. Tämä on lisätodiste Romanian poliittisesta silmänlumeesta. Romania sanoo Euroopan unionille yhtä ja tekee kotimaassa toista. Temppuileeko se kenties samalla tavalla myös muilla aloilla, esimerkiksi romaniväestöä, ympäristönsuojelua, omaisuuden palauttamista ja korruptiota koskevissa kysymyksissä? Pyydän teitä tukemaan minua sen varmistamisessa, että noudatamme eurooppalaisia perusperiaatteitamme ja huhtikuussa antamaamme päätöslauselmaa – ja älkäämme tehkö tarkistuksia jäsen Moscovicin mietinnön 26 kohtaan. Mietintö, jonka puolesta me äänestimme, on hyvä sellaisenaan, ja jäsen Moscovici ansaitsee kiitoksemme siitä. Jos emme vaadi, että näitä perusperiaatteita noudatetaan, kukaan muu ei tee sitä puolestamme. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, on totta, että Romania ja Bulgaria ovat edistyneet merkittävästi yhteisön säännöstön omaksumisessa ja soveltamisessa Euroopan unionin laajentumisstrategiansa puitteissa antaman johdonmukaisen tuen ansiosta.
Olemme tyytyväisiä kaikkiin näihin muutoksiin ja uudistuksiin politiikassa, taloudessa sekä sosiaalialalla. Tänään molemmat maat, Bulgaria ja Romania, ovat kriittisessä vaiheessa, ja mailla on vielä joitakin vakavia puutteita. Ympäristönsuojelu, ulkorajojen valvonta, järjestäytyneen rikollisuuden torjunta, ydinenergian turvallisuus ja elintarviketurvallisuus ovat kysymyksiä, jotka niin ikään huolestuttavat ja kiinnostavat Euroopan unionin kansalaisia.
Nyt kun Euroopan unionin liittymisstrategian legitimiteetti on kriisissä, Euroopan unionin on omalta osaltaan pysyttävä johdonmukaisena näitä maita koskevissa päätöksissään, joissa ei saa tinkiä periaatteista. Tämä olisi erehdys sekä näitä maita että Euroopan unionia kohtaan.
Euroopan komission on omalta osaltaan autettava tässä asiassa liittymistä valmistelevan strategian puitteissa sekä nykyisten yhteisön taitotiedon siirtämistä koskevien ohjelmien puitteissa.
Lopuksi haluan kommentoida kahta yksittäistä vaatimusta, Euroopan unionin kansalaiset ovat erityisen huolissaan. Ensimmäinen niistä on Bulgarian velvollisuus noudattaa liittymissopimuksen säännöksiä ja järjestelyjä Kozloduyn ydinvoimalan turvallisuuden osalta, ja toinen on Romanian suuri humanitaarinen ongelma, joka on syntynyt lasten adoptoinneista. Uskon ja luotan siihen, että Romanian viranomaiset ratkaisevat kansainvälistä oikeutta ja Romanian lakia noudattaen tämän humanitaarisen ongelman, joka huolestuttaa adoptiovanhempia Euroopan unionissa. 
Anna Ibrisagic (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, liittymisprosessia koskevien perussääntöjen on hyvä olla selviä, ja sitä ne mielestäni todella ovatkin. Ei ole pieninintäkään epäselvyyttä siitä, etteivätkö sekä Romania että Bulgaria ymmärtäisi, mitä niiltä odotetaan. Näihin maihin tekemieni vierailujen sekä sikäläisten ihmisten kanssa käymieni keskusteluiden aikana olen itse havainnut tämän asian. Kaikki Romaniassa ja Bulgariassa tietävät, että olemme huolissamme niistä aloista, joilla kehitystä on vielä tapahduttava. Kaikki tietävät aivan hyvin, että pidämme silmällä näitä maita ja tarkkailemme niiden jokaista kehitysvaihetta. Kuitenkaan yksikään niistä ihmisistä, joiden kanssa olen keskustellut, hallituksen edustajista kahviloiden terassien ihmisiin, ei ole niinkään vakuuttunut siitä, että me todella haluamme heidän liittyvän Euroopan unioniin jo vuonna 2007,vaikka sanomme haluavamme ja vaikka toteamme näin päätöslauselmissamme ja mietinnöissämme. Miksi asia on näin?
Ilmeisestikin lähetämme äärimmäisen selkeitä viestejä kielteisistä asioista – ongelmista, vaikeuksista ja vaatimuksista – mutta vähemmän selkeitä viestejä kannustamisesta ja arvostamisesta sekä ennen kaikkea vilpittömyydestä, jolla haluaisimme toivottaa nämä maat tervetulleeksi Euroopan unioniin. Tarkoitan sitä, että me seuraamme tarkoin täytäntöönpantuja uudistuksia ja sitä, miten sekä Romania että Bulgaria täyttävät jäsenyysvaatimukset. Kun otetaan huomioon parlamentin usein esittämät viittaukset suojalausekkeisiin, liittymisen lykkäämiseen, unioniin mukautumiskykyyn sekä keskusteluun EU:n ulkorajoista, pelkään pahoin, että viesti, jonka lähetämme paitsi Romanialle ja Bulgarialle myös koko alueelle, on se, että Euroopan unioni on muuttunut kylmemmäksi ja enemmän itseensä päin sulkeutuneeksi.
Tämä ei ole se Euroopan unioni, jonka minä tunnen. Tämä ei ole se Euroopan unioni, jonka puolesta taistelen ja teen töitä ja jota puolustan. Uskon, että kaikki Romanian ja Bulgarian äskettäin täytäntöönpanemat uudistukset ovat osoitus näiden maiden ponnisteluista sekä siitä, että ne pitävät jäsenyyttään tärkeänä asiana. Romanian ja Bulgarian liittyminen Euroopan unioniin on katalysaattori sekä tekijä, joka parantaa turvallisuutta koko alueella. Olen vakuuttunut siitä, että meidän avullamme nämä maat voivat menestyksellisesti liittyä Euroopan unioniin jo tammikuussa 2007. Olen vakuuttunut myös siitä, ettei liittyminen ole mahdollista ilman meidän tukeamme ja ilman myönteisiä tulevaisuudennäkymiä. 
Libor Rouček (PSE ). –
   Minäkin haluaisin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja pyytää Bulgarian ja Romanian viranomaisia vauhdittamaan toimiaan ja valmistelujaan Euroopan unioniin liittymiseksi. Toimia on tehostettava muun muassa oikeuslaitoksen toiminnassa, korruption torjunnassa sekä vähemmistöjen, myös romanivähemmistön, integroimisessa. Jäsen Van Ordenin ja jäsen Moscovicin mietinnöissä esitetään erittäin tarkka yhteenveto näistä ongelmakohdista. Mielestäni näiden vaatimusten sekä muiden tänään jo mainittujen vaatimusten noudattaminen on äärimmäisen tärkeää, ja siihen on kaksi syytä.
Ensinnäkin nämä vaatimukset on täytettävä, jotta Bulgariasta ja Romaniasta voisi tulla Euroopan unionin täysjäseniä 1. tammikuuta 2007 alkaen. Toiseksi vaatimukset on täytettävä siitä mielestäni aivan yhtä tärkeästä syystä, että molemmat maat voivat jatkaa myönteisen esimerkin näyttämistä naapurimailleen, kuten Makedonialle sekä Serbia ja Montenegrolle. Sekä Bulgarian että Romanian toiminta oli erittäin myönteistä, kun sota raivosi Balkanilla 1990-luvulla, ja niiden toiminnalla oli vakauttava vaikutus. Olen vankasti sitä mieltä, että näillä kahdella maalla on jatkossakin samanlainen rooli ja että ne näyttävät esimerkkiä paitsi naapureilleen Balkanilla myös joillekin pikkupoliitikoille, joista suurin osa on vanhoista jäsenmaista ja jotka alkavat menettää rohkeutensa sekä saattaa koko unionin laajentumisen epäilyttävään valoon. 
Giorgos Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, myös minä olen samaa mieltä kaikkien niiden parlamentin jäsenten kanssa, jotka ovat korostaneet sitä, että vasta Bulgarian ja Romanian liittymisellä 1. tammikuuta 2007 viides laajentuminen on saatettu päätökseen. Meidän on tärkeää muistaa tämä asia.
Koko liittymisprosessin ajan sekä Bulgaria että Romania ovat onnistuneet monissa asioissa. Epäilemättä monia kysymyksiä on kuitenkin vielä ratkaisematta, mutta se, että ne ovat edistyneet näin paljon, osoittaa, että molemmilla mailla on poliittista tahtoa kunnioittaa sitoumuksia, jotka ne ovat antaneet Euroopan unionille, jotta ne voisivat tulla eurooppalaisen perheen täysimääräisiksi ja aktiivisiksi jäseniksi.
Haluan esittää muutaman Bulgariaa koskevan kommentin, joista ensimmäinen koskee Kozloduyn ydinvoimalaa. Bulgarian pitäisi mielestäni noudattaa sitoumuksia, jotka se antoi allekirjoittaessaan liittymissopimuksen, ja sulkea kyseisen ydinvoimalan yksiköt 3 ja 4. Olen kuitenkin myös sitä mieltä, että Bulgaria tarvitsee apua yksikköjen 3 ja 4 sulkemisen aiheuttaman energiatyhjiön täyttämiseen – eli samanlaista apua, kuin Slovakia saa lähteitteni mukaan – jotta Bulgaria voi noudattaa ydinenergiaan liittyviä sitoumuksiaan.
Toinen kommenttini koskee Bulgarian strategista sijaintia Euroopan unionin ulkorajoilla. Mielestäni on erittäin tärkeää, että rajavalvontaa koordinoidaan järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemiseksi ja torjumiseksi nimenomaan siksi, että Bulgaria muodostaa unionin uuden ulkorajan.
Lopuksi haluan todeta Romanian osalta, että minunkin mielestäni tärkeälle adoptioita koskevalle kysymykselle on annettava oikeat mittasuhteet. 
Camiel Eurlings (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, laajentuminen on hyödyttänyt suuresti Euroopan unionia, myös sen vanhoja jäseniä, ja meidän on käännytettävä populistit, jotka muuta väittävät. Olen vakuuttunut siitä, että myös Romania ja Bulgaria rikastuttavat Euroopan unionia. Näiden maiden liittyminen ei ainoastaan hyödytä niitä itseään vaan tuo myös lisäarvoa Euroopan unionille. Tämä ei tarkoita sitä, ettei meidän pitäisi olla tarkkoja EU:n kriteereistä ja arvoista.
Yksinkertainen totuus on kuitenkin, että tällä alalla on vielä paljon tehtävää. Transparency Internationalin viime kuussa julkaiseman luettelon mukaan Bulgaria on sijalla 55 ja Romania sijalla 85 korruptoituneiden maiden listalla, mikä laittaa ne samaan sarjaan Mongolian ja Dominikaanisen tasavallan kanssa. Erityistä huolta aiheuttaa se, että korruptio on levinnyt jopa korkeimmalle tasolle.
Toinen ala, jolla kehitystä on tapahduttava, on rajavalvonta sekä kaikki siihen liittyvät toimet, ja kehitystä on tapahduttava myös vähemmistöjen oikeuksissa.
Bulgaria ja Romania ovat tehneet paljon, mutta paljon on vielä tehtävä, ennen kuin kriteerit todella täyttyvät. Parlamentin oli tehtävä päätös todella aikaisessa vaiheessa, 20 kuukautta ennen liittymistä, mutta teemme varsinaisen päätöksen siitä, koska edellä mainitut maat voivat liittyä, vasta sitten, kun saamme viimeiset tiedot, eli ensi vuoden huhtikuussa tai todennäköisesti vasta toukokuussa. Mielestäni meidän on oltava tässä asiassa oikeudenmukaisia, annettava tosiasioiden puhua puolestaan ja tehostettava painostusta. Myös Romanian ja Bulgarian on tehtävä kaikkensa, jotta todellista edistystä saavutetaan korruptiokysymyksessä.
Olisi äärimmäisen symbolista, jos saisimme nähdä tavallisten korkea-arvoisten virkamiesten ja entisten poliitikkojen joutuvan oikeuteen korruptiosta. Tämä olisi loistava symboli. Tuomiomme riippuu tästä: olemme oikeudenmukaisia mutta puolueettomia ja myös uskollisia arvoillemme.
Tuntien komission jäsenen luotan siihen, että hän myös toimii näiden linjojen mukaisesti ja että jos tulokset ovat riittävän hyviä, nämä maat voivat liittyä vuonna 2007. Jos kuitenkin ilmenee puutteita, komissio ehdottaa niiden liittymisen lykkäämistä vuodella.
On hyvä pitää kriteerit voimassa, jotta laajentumista kannatetaan myös jatkossa. Se parantaa myös EU:n uskottavuutta ja viimeisimpänä muttei taatusti vähäisimpänä asiana totean, että se on erittäin hyvä asia Romanian ja Bulgarian kansalaisille, jotka ansaitsevat samanlaisen vapauden ja demokratian kuin nykyisten EU-valtioiden kansalaiset. 
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ). –
   Romanian hallitus tekee järjestelmällisesti työtä täyttääkseen Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin asettamat vaatimukset. Monilla eri aloilla on kuitenkin vielä monia kysymyksiä, joihin on käytävä käsiksi. Päätöslauselmaesityksessä käsitellään puutteita kriittisesti mutta oikeudenmukaisesti. Haluan korostaa seuraavien ulkoasiainvaliokunnan hyväksymien tarkistusten merkitystä.
Romanian hallitusohjelmaan sisältyvän vähemmistöjä koskevan lain tilanne on epävarma. Romanian hallituspuolueiden harjoittama viivytystaktiikka on sietämätön, ja tästä syystä Romanian hallitukselle on annettava vakava varoitus. Toinen tärkeä kysymys on äidinkielisen yliopisto-opetuksen antaminen etnistä alkuperää oleville kansalaisille, sillä yli 1,5-miljoonaisen syntyperältään unkarilaisen väestön tilanne ei ole tässä suhteessa tyydyttävä. Korostan sitä, että kiistaton tapa suojella vähemmistöjä ja varmistaa niiden oikeusvarmuus on toissijaisuus- ja itsehallintoperiaatteen todellinen soveltaminen sekä jonkilaisten autonomian muotojen toteuttaminen.
Hyvät kollegat, älkäämme muuttako 26 kohtaa! Päätöslauselmaesityksessä mainitaan omaisuuden palauttaminen, mutta kirkon omaisuuden palauttamista koskevaa kysymystä ei ole vielä ratkaistu. Romania tarvitsee muutoksia ja monia uusia lakeja ympäristönsuojelun alalla. Haluan vielä kerran tuoda kriittisesti esiin Rosia Montanan kultakaivoksen hyödyntämissuunnitelman, joka on ratkaistava ottaen huomioon toimivaltaisten kansalaisjärjestöjen sekä kaivostoiminnasta kärsivien maiden, kuten Slovakian ja Unkarin, mielipiteet. Lopuksi haluan todeta, että on erittäin tärkeää ilmaista päättäväisesti, että suojalausekkeen soveltaminen on mahdollista.
Lueteltujen vaatimusten noudattaminen tarkoittaa Kööpenhaminan kriteereiden täytäntöönpanoa. Kuten kaikki muutkin hakijamaat tähän mennessä, myös Romania voi saada tarvittavan hyväksynnän liittymiselle ainoastaan todellisten tulosten perusteella. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen voidessani osallistua tähän keskusteluun ja erityisesti siihen, että voin antaa äänen monille Romanian lapsille ja nuorille vammaisille aikuisille sekä epäasianmukaisissa oloissa valtion asuntoloissa asuville ihmisille, sillä vierailin maassa äskettäin.
Ennen asiaan siirtymistä haluan kuitenkin sanoa muutaman sanan EU:n talousarvioneuvotteluista, jotka ovat käynnissä vuoden 2007 jälkeisen ajan osalta. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksessa ei esitetä asianmukaista varausta unionin Romaniaan ja Bulgariaan laajentumista varten, ja voimme vain toivoa, että neuvottelut muuttavat tämän tilanteen. Mitä tahansa käykään ilmi, EU:n velvollisuus on jatkaa Romanian painostamista uudistamaan valtion asuntolalaitokset. Tämä asia on esitetty yksityiskohtaisesti laajentumista käsittelevän valiokunnan seurantakertomuksissa.
Ei ole sattuma, että lastensuojeluala on käytännössä ainoa ala, jolla on tapahtunut merkittäviä uudistuksia, mikä johtuu jossain määrin Euroopan parlamentin asiaan kiinnittämästä huomiosta. Aikuisten vammaisten osalta on suunniteltu uudistuksia, mutta konkreettisia aloitteita ei ole vielä tehty, ja tässäkin asiassa heijastuu EU:n viime aikoina osoittama kiinnostus.
Mielenterveysalalla, jolla olot ovat paikoin kaikkein huonoimmat, ei ole tehty konkreettisia uudistamissuunnitelmia, eikä Euroopan unioni ole juurikaan noteerannut tätä alaa. Meidän on otettava asia esiin.
Haluan joidenkin kollegojen tapaan ottaa esiin niitä lapsia koskevan kysymyksen, joiden osalta kansainvälinen adoptioprosessi on kesken. Jaan kollegojen huolen. Meidän on saatava Romanian hallitukselta selvitys näistä lapsista. Romanian viranomaisten on annettava meille vakuutus siitä, että lasten etujen mukaista on jäädä Romaniaan, ja meidän on todellakin tiedettävä, että lapset ovat tällä hetkellä asianmukaisissa kodeissa.
Ymmärrän adoptiovanhempien huolet, mutta arvostan myös syitä, joiden nojalla kansainvälisiä adoptioita lykättiin. Tärkeintä on kuitenkin se, että lapsen tarpeet asetetaan kaiken muun edelle. Joissakin tapauksissa tämä saattaa tarkoittaa adoptioiden sallimista. Ihmisoikeusalan edunvalvojat, joiden kanssa olen keskustellut, väittävät lujasti, että Romanian uudistukset ovat huijausta ja että teoria ei aina muutu todelliseksi edistykseksi käytännössä.
Toivon, ettei tässä tapauksessa asia ole näin, ja onnittelen Romaniaa asioista, joissa se on edistynyt, mutta paljon on vielä tekemistä. Liian monet ihmiset elävät yhä sietämättömissä oloissa Romanian asuntoloissa. Olemme näiden ihmisten suurin toivo. 
Stefano Zappalà (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun EU:n ja Romanian parlamentaarisen sekakomitean puheenjohtajan Podestàn puolesta, ja tästä syystä puheeni koskee pääasiassa Romanian tilannetta.
Olemme samaa mieltä keskeisistä Moscovicin mietinnössä esiin tuoduista kohdista. Romanian huomattava edistyminen on myös kiistatonta komission jäsenen Rehnin edellisellä istuntojaksolla esittämän seurantakertomuksen perusteella. EU:n ja Romanian parlamentaarinen sekakomitea kokoontui 22. ja 23. marraskuuta 2005 keskustelemaan siitä, millaiset tämän ehdokasmaan valmiudet liittyä unioniin tällä hetkellä ovat. Kokoukseen osallistuivat myös varapuheenjohtaja Frattini, komission jäsen Rehn, Euroopan parlamentissa olevat romanialaiset tarkkailijat sekä Romanian hallituksen edustaja.
Näiden kertomusten perusteella, jotka ovat todistus Romanian ponnisteluista, vahvistamme uudelleen, että Romanian on täytettävä sitoumuksensa voidakseen liittyä Euroopan unioniin 1. tammikuuta 2007. Merkittävää ja kiistatonta kehitystä on tapahtunut vapauden, viestinnän, tiedotusvälineiden, koulutuksen sekä maan etnisten vähemmistöjen ihmisoikeuksien alalla unohtamatta talouden alalla saavutettuja merkittäviä tuloksia.
Romanian markkinatilanne ei eroa Espanjan, Portugalin, ja Kreikan taikka viidennellä laajentumiskierroksella mukana olleiden 10 maan markkinatilanteesta 12 kuukautta ennen näiden maiden liittymistä.
Samalla kun myönnämme, että vielä on merkittävästi parannettavia asioita, kuten oikeuslaitoksen kehittäminen, korkean tason korruption torjunta sekä takavarikoidun omaisuuden palauttaminen, Romanian hallitus käynnisti joulukuun alussa toimintasuunnitelman, jossa asetetaan peruuttamattomat määräajat Euroopan unionin kanssa sovittujen ehtojen täyttämiselle. Työ on jo alkanut seurantajärjestelmien ja näistä asioista huhtikuussa 2005 vastanneiden laitosten uudelleenorganisoinnin osalta, ja nyt niille on annettava niiden tarvitsema aika, jotta niiden toiminta saadaan tehokkaasti käyntiin.
Koska uudessa lainsäädännössä kielletään kansainväliset adoptiot, vakava ratkaisematta oleva kysymys on kuitenkin lapset, jotka ovat jo tutustuneet potentiaalisiin uusiin vanhempiinsa. Tältä osin pidämme voimassa Moscovicin mietinnön 14 kohtaan esitetyn tarkistuksen 38 toivoen, että Romanian hallitus tekee viipymättä päätöksiä tämän kysymyksen ratkaisemiseksi.
Joka tapauksessa haluan toivottaa romanialaisille ja bulgarialaisille kollegoillemme onnea ja toivon, että 1. tammikuuta 2007 alkaen he voivat istua tasavertaisina meidän kanssamme täällä parlamentissa. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, kiitän asiaperustaisesta ja ajatuksia herättävästä keskustelusta, joka on nyt tänä iltapäivänä käyty tästä EU:n kannalta tärkeästä asiasta. Kuulemissamme puheenvuoroissa mielestäni vahvistui laajentumisen merkitys ja korostuivat ehdokasmaille ja EU:n nykyisille jäsenvaltioille siitä koituvat edut.
Aiemman keskustelun tavoin arvoisien jäsenten huomautukset ja kysymykset osuivat suoraan asian ytimeen ja herättivät joitakin mielenkiintoisia ajatuksia Romanian ja Bulgarian liittymisprosessista ja laajentumispolitiikasta yleensä.
Aikarajoitusten vuoksi käsittelen päätöspuheenvuorossani ainoastaan muutamia arvoisten jäsenten käsittelemiä seikkoja.
Jäsenet Tannock ja Belder mainitsivat korruption ja erityisesti huolen rajavartiostoista ja rajojen turvallisuudesta. Korruption poistaminen on luonnollisesti suuri haaste molemmille maille, ja etenkin Bulgarian on tehostettava toimiaan järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Uusien jäsenvaltioiden hallitukset ovat osoittaneet todellista sitoumusta näiden ongelmien ratkaisemiseen ja edistystä onkin tapahtunut jonkin verran, mutta paljon on vielä tehtävää. Tämä on hyvä myöntää tänään täällä parlamentissa.
Romania on edistynyt muun muassa seuraavilla aloilla: yleisen syyttäjän toimistoon on perustettu uusi korruption vastainen osasto, 11 vanhempaa syyttäjää on jälleen erotettu tehottomuuden vuoksi ja vireillä on 22 tapausta, jotka liittyvät entisten ja nykyisten senaattorien ja kansanedustajien korruptioon. Romanian toimet ovat lisäksi johtaneet siihen, että rajavartiosto ja tullivirasto ovat erottaneet useita vanhempia raja- ja tulliviranomaisia useilla rajanylityspaikoilla tehottomuuden ja korruption vuoksi. On kuitenkin tehtävä täysin selväksi, että näillä tärkeillä aloilla on tapahduttava vielä huomattavan paljon edistystä.
Jäsenet Beglitis ja Tannock mainitsivat lisäksi kansainväliseen adoptioon liittyvän asian, jota myös jäsen McGuinness käsitteli myöhemmässä puheenvuorossaan. Kansainväliseen adoptioon liittyvä korruptio on todellinen ongelma. Maassa on vastikään toteutettu toimenpiteitä lasten oikeuksien suojaamiseksi, kuten useat puhujat totesivat, sekä lasten kotiolojen suojaamiseksi ja laitostuneiden lasten määrän pienentämiseksi lapsen oikeuksista laaditun YK:n yleissopimuksen ja EU:n normien mukaisesti.
Puheenvuoroissa pohdittiin sitä, miksi Romanian hallitus on keskeyttänyt jo sovittujen adoptioiden toteuttamisen esimerkiksi Yhdysvaltojen kansalaisten kanssa. Useimmat puheenvuoroissa mainituista niin sanotuista keskeneräisistä adoptioista liittyvät kansainvälisen adoption vuosien 2001–2004 lykkäyksen aikana esitettyihin adoptiopyyntöihin. Romanian viranomaiset perustivat kesäkuussa 2005 asiantuntijaryhmän tutkimaan kyseessä olevien lasten tapaukset tapauskohtaisesti ja etsimään niihin ratkaisua voimassa olevan lainsäädännön puitteissa.
Jäsenet McGuinness, Sbarbati ja de Groen-Kouwenhoven käsittelivät puheenvuoroissaan lapsia yleensä ja tiedustelivat, mitä toimia näissä maissa toteutetaan lasten kohtelun suhteen. Olemme luonnollisesti huolissamme laitostuneiden lasten kärsimyksistä, sillä heidän elinolonsa ovat molemmissa maissa yleisesti huonot. Lisää toimia tarvitaan olojen kohentamiseksi, ja kummankin maan hallitusten vastikään toteuttamat toimet ovat tässä mielessä rohkaisevia. Esimerkiksi Bulgarian hallitus on perustanut vuoden 2005 alusta kuusi lastensuojeluviranomaisen aluetoimistoa parannusten toteuttamiseksi. Hallitus on ryhtynyt toteuttamaan uutta toimintasuunnitelmaa vanhojen valtion lastenkotien sulkemiseksi.
Romanian hallitus pyrkii päättäväisesti siirtämään lastenkodeissa olevat lapset sijaiskoteihin tai sukulaisten hoiviin. Se on sulkenut lähes kaikki 85 vanhanaikaista suurta lastenkotia ja korvannut ne nykyaikaisilla lastensuojelulaitoksilla. Se on vuodesta 2000 saanut vähennettyä lastenkodeissa olevien lasten määrää 37 000 lapsesta nykyiseen 32 000 lapseen.
Jäsen Piotrowski puhui täysin toisesta asiasta, johon on kuitenkin hyvä vastata keskustelun ajankohtaisuuden vuoksi. Hänen mukaansa Romaniaa ja Bulgariaa ei ole otettu asianmukaisesti huomioon kauden 2007–2013 rahoitusnäkymissä eikä EU ole näin ollen osoittanut yhteisvastuullisuutta. En hyväksy kumpaakaan näistä syytöksistä.
Rahoitusnäkymiä koskevat ehdotuksemme ovat täysin liittymissopimusten nojalla Romanialle ja Bulgarialle myönnettyjen määrärahojen mukaiset. Uutta niissä on se, että menojen pääpaino siirtyy uusien jäsenvaltioiden ja unioniin liittyvien valtioiden hyväksi ja että niissä annetaan kyseisille maille enemmän vapautta päättää näiden EU:n varojen jakamisesta mahdollisimman vaikuttavalla tavalla. Tämä ennennäkemätön rahoituksen painotuksen siirtäminen käsittää Yhdistyneen kuningaskunnan tulojen merkittävän pienentymisen ja osoittaa, että ehdotuksemme on yhteisvastuullinen – sana, jonka jäsen Piotrowski mainitsi useaan otteeseen puheessaan.
Yhteisvastuullisuus-sanan toistamisesta ei ole apua, jos samalla ei pyritä vastaamaan vaikeaan haasteeseen löytää ehdotus, jonka perusteella sekä nettomaksajat että nettosaajat voivat päästä yksimielisyyteen tulevien tuntien ja päivien aikana.
Haluan mainita sekä Bulgariasta että Romaniasta, että ne ovat edenneet merkittävästi kohti 1. tammikuuta 2007 tapahtuvaa EU:hun liittymistä, mutta lisää toimia on toteutettava. Komissio seuraa komission jäsenen Rehnin kyvykkäällä johdolla edelleen tarkkaan maiden edistymistä ja laatii seurantakertomuksen ensi vuoden huhti- tai toukokuussa. Kertomuksen perusteella päätetään siitä, onko niin sanottu suojalauseke aktivoitava. Viivästymisen välttämiseksi Romanian ja Bulgarian on nyt vauhditettava uudistustahtia tulevan vuoden kriittisinä alkukuukausina ja puututtava erityisesti korruptioon, joka on ollut tänä iltapäivänä useiden puhujien huulilla.
Mailla on vain vähän aikaa panna täytäntöön nämä uudistukset, mutta liittyminen on vielä mahdollista vuonna 2007, kunhan maat täyttävät vielä jäljellä olevat tärkeät sitoumuksensa.
Olli Rehn,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluan ensinnäkin kiittää jäseniä asiallisesta ja sisällökkäästä keskustelusta sekä painavista puheenvuoroista. On myös hyvä, että puheenvuoroissa korostettiin sitä, että kyse on nyt viimeisimmän eli viidennen laajentumiskierroksen saattamisesta loppuun. Tämä täydentää sitä historiallista murrosta, joka käynnistyi Berliinin muurin murtumisella yli 15 vuotta sitten.
Käsitykseni on se, että komissio ja Euroopan parlamentti sekä puheenjohtajavaltio, ministeri Alexanderin painavan puheenvuoron perusteella, tarkastelevat Bulgarian ja Romanian jäsenyysvalmisteluja hyvin samalla tavalla ja samoja asioita painottaen. Erityisesti oikeuslaitoksen oikeusjärjestelmän uudistaminen on aivan välttämätöntä. Se on välttämätöntä kansalaisten oikeusturvan kannalta Bulgariassa ja Romaniassa, se on välttämätöntä talouden dynamiikan ja ulkomaisten investointien näkökulmasta, ja se on myös välttämätöntä EU:n lainsäädännön toteuttamisen kannalta näissä maissa.
Meillä on vastuu siitä, että arvioimme objektiivisesti ja reilusti sitä, ovatko nämä maat valmiita tässä suhteessa liittymään unionin jäseniksi vuonna 2007. Sama koskee myös hallinnon uudistamista, ja varsinkin korruption ja rikollisuuden vastaista taistelua, sekä ongelmien poistamista maatalouden ja elintarviketurvallisuuden saralla.
Tulevat kuukaudet ovat hyvin ratkaisevia kummankin maan kannalta. Molemmilla mailla on mahdollisuus liittyä vuonna 2007, mutta vain jos kumpikin maa tekee kaikkensa ja ottaa haasteen täysin vakavissaan. Luotan, että asiassa ei ole epäselvyyttä, mutta kaiken varalta toistan viestini. Ratkaisevaa ei ole nyt mikään charmioffensiivi EU-maiden pääkaupungeissa, vaan määrätietoinen käytännön toiminta uudistusten läpiviemiseksi oikeusjärjestelmässä ja hallinnossa sekä korruption ja rikollisuuden vastainen toiminta hyvin määrätietoisella tavalla.
En haluaisi keväällä joutua tilanteeseen, jossa joudun komission puolesta ehdottamaan suojalausekkeita, mutta on syytä todeta, että niitä ei ole kirjattu liittymissopimuksiin huvin vuoksi. Tämä mahdollisuus on syytä ottaa vakavasti Bulgariassa ja Romaniassa, ja ponnistella kaikin keinoin jäsenyyskelpoisuuden saavuttamiseksi, jotta kumpikin maa voisi liittyä jäseneksi tammikuussa 2007. Me arvoimme tätä valmiutta täysin objektiivisesti tosiasioiden valossa.
Komissio tukee uudistuksia Bulgariassa ja Romaniassa, seuraa kehitystä ja esittää parlamentille ja neuvostolle aikanaan arvion tästä edistymisestä. On syytä korostaa, että tarvitsemme säännöllistä vuoropuhelua, kuten muun muassa ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Elmar Brok totesi. Ehdotankin, että palaamme asiaan kevään kuluessa, kun meillä on nykyistä tarkempi kuva siitä, miten Bulgaria ja Romania ovat edistyneet ponnisteluissaan saavuttaa jäsenyyskelpoisuus vuoden 2007 alussa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.
Gábor Harangozó (PSE ). –
   Haluan kiinnittää huomionne jäsen Moscovicin mietinnön yhteydessä siihen, kuinka tärkeää on taata Romanian suurimman vähemmistön eli unkarilaisvähemmistön oikeudet. Haluan erityisesti kiinnittää huomionne mietinnön 26 kohtaan.
Käsittääkseni tästä kohdasta on pyritty poistamaan viittaukset toissijaisuus- ja itsehallintoperiaatteeseen. Mielestäni nämä periaatteet ovat EU:n perusperiaatteita, eikä niitä siksi pitäisi poistaa.
Romanian poliittinen johto on useaan otteeseen luvannut suojata unkarilaisvähemmistön oikeudet. Romanian on nyt aika osoittaa poliittista tahtoa ja panna lupaukset täytäntöön käytännössä. Kysymys kuuluukin: jos unkarilaisvähemmistön oikeuksien kanssa ei ole ongelmia, miksi Romanian johto haluaa poistaa osia 26 kohdasta?
Olen vahvasti sitä mieltä, että Euroopan parlamentin poliittiseen vastuuseen kuuluu varmistaa, että kaikki näkökohdat, myös vähemmistöjen suojelu, käsitellään asianmukaisesti päätettäessä Romanian valmiudesta liittyä EU:hun. Mielestäni vähemmistöjen asiat ovat ainakin yhtä tärkeitä kuin taloudelliset asiat. 
Véronique Mathieu (PPE-DE ). –
   Euroopan komissio kertoo keväällä 2006 neuvostolle lopullisen kantansa Bulgarian ja Romanian liittymisestä EU:hun tammikuussa 2007. Näiden maiden liittyminen riippuu siitä, kuinka ne pystyvät täyttämään liittymissopimuksessa tekemänsä sitoumukset. Jos ne eivät siihen pysty, voidaan turvautua suojalausekkeisiin, joilla liittymistä lykätään vuoteen 2008.
Vaikka Romanian ja Bulgarian liittymisvalmiutta käsittelevissä mietinnöissä korostetaan saavutetun edistyksen määrää erityisesti markkinatalouteen liittyvissä asioissa, on selvää, että uudistuksia on vauhditettava etenkin Romaniassa hallinto- ja oikeusjärjestelmän lujittamiseksi, korruption torjumiseksi, romanien integroimiseksi yhteiskuntaan ja rajavalvonnan tehostamiseksi. Huolestuttavaa viivästymistä on havaittu myös yhteisön säännöstön täytäntöönpanon yhteydessä maatalouden, julkisten hankintojen ja ympäristön alalla.
Euroopan unionin seuraava laajentuminen asettaa sille kahtalaisen haasteen: emme saa tuottaa pettymystä Bulgarian ja Romanian kansalaisille, joilla on suuret odotukset liittymisen suhteen, mutta samalla meidän on selitettävä kansalaisillemme, mitä hyviä syitä laajentumiseen on. Enemmistö kansalaisista vastustaa laajentumista nyt, kun EU on joutunut vakavaan poliittiseen ja rahoitukselliseen kriisiin. 
Puhemies.
   Valtuuskunta Itävallasta puheenjohtajanaan varaliittokansleri Gorbach on saapunut istuntosaliin. Se osallistuu poliittisiin kokouksiin, jotka edeltävät 1. tammikuuta 2006 alkavaa Itävallan puheenjohtajuuskautta. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B6-0343/2005).
Käsittelemme seuraavia neuvostolle esitettyjä kysymyksiä.
Emme tarkastele kysymyksiä 2–8, koska niiden aihe on jo ollut tämän iltapäivän esityslistalla.
Neuvoston puheenjohtaja esitti Euroopan parlamentille tulevan epävirallisen Eurooppa-neuvoston valmistelujen yhteydessä 26. lokakuuta 2005 toivomuksen, jonka mukaan työaikadirektiivistä olisi päästävä sopimukseen Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aikana. Mitä Yhdistynyt kuningaskunta on tarkkaan ottaen tehnyt puheenjohtajakaudellaan tämän tavoitteen saavuttamiseksi ja miten asiassa on edistytty? 
Douglas Alexander,
   Voin vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että pyrimme pääsemään sopimukseen muutetusta ehdotuksesta työaikadirektiivin muutosdirektiiviksi. Kahdenvälisten ja neuvoston työryhmien välisten syvällisten keskustelujen ansiosta edistystä on tapahtunut joissakin avainkysymyksissä. Vielä viime viikon työllisyysneuvostossa olimme hyvin toiveikkaita. Edistyimme merkittävästi sopimuksen mahdollisten perusosien määrittämisessä. Yleistä yhteisymmärrystä ei ollut valitettavasti kuitenkaan mahdollista saavuttaa tässä vaiheessa eri jäsenvaltioiden erilaisten työmarkkinatilanteiden ja uusien säännösten monimutkaisuuden vuoksi.
On tietenkin keskeisen tärkeää löytää ratkaisu, johon sisältyy työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemista ja unionin kilpailukyvyn suojelemista ja edistämistä globalisaation yhteydessä koskevien tavoitteiden välinen oikeanlainen tasapaino. 
Elizabeth Lynne (ALDE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä vastauksestanne. Kuten totesitte, yhteisymmärrykseen ei päästy. On käymässä hyvin selväksi, että monet jäsenvaltiot, jotka yrittävät päästä eroon yksilöllisestä opt-out-mahdollisuudesta – jonka te ja minä pyrimme säilyttämään – yrittävät kiertää opt-out-järjestelmän käytön. Ne pyrkivät siihen joko käyttämällä itsenäisiä työntekijöitä keinona turvautua opt-out-mahdollisuuteen tai nostamalla sopimusten määrän kahdeksi tai kolmeksi sopimukseksi työntekijää kohti, mikä saa koko ajatuksen työaikadirektiivistä näyttämään naurettavalta.
Olisin kiitollinen, jos voitte sanoa, voivatko sosiaalidemokraattiseen ryhmään – myös Labour-puolueeseen – kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet tukea meitä nyt yksilöllisen opt-out-mahdollisuuden säilyttämiseksi? 
Douglas Alexander,
   Olen varma siitä, että arvoisan jäsen Lynnen kaltaiset kokeneet jäsenet myöntävät, ettei tehtäväni ole vastata tässä yhteydessä Euroopan parlamentin yksittäisten jäsenten tai ryhmien, vaan puheenjohtajavaltion puolesta. Voin kuitenkin vakuuttaa hänen olevan erittelyssään oikeassa siinä, että tärkeimpiin ratkaisemattomiin kysymyksiin kuuluu, sovelletaanko direktiiviä sopimus- vai työntekijäkohtaisesti.
Tämä epäselvyys sai alkunsa siitä myös Lynnen mainitsemasta havainnosta, että jotkin jäsenvaltiot sovelsivat työaikadirektiivissä esitettyjä rajoituksia sopimuskohtaisesti antaen ihmisten työskennellä paljon kauemmin kuin 48 tuntia viikossa sen nojalla, että sopimuksia oli enemmän kuin yksi. Meidän on nyt harkittava, kuinka ratkaisemme tämän, ja nojauduttava puheenjohtajuuskautemme aikana, muun muassa viime torstaina, tapahtuneeseen merkittävään edistykseen. 
Alejandro Cercas (PSE ). –
   Arvoisa ministeri, en ymmärrä puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan huolta useista sopimuksista. Kaikki olisi hyvin, jos vastustaisitte opt-out-mahdollisuutta, mutta jos direktiiviin sisältyy kannattamanne opt-out-mahdollisuus, on merkityksetöntä, tarkastellaanko sopimusta vai työntekijää, koska kuka tahansa voi työskennellä yli 48 tuntia.
Katson tämän olevan taktinen toimenpide, joka on jakanut neuvoston. Neuvosto tuhlaa aikaa eikä saa vietyä meitä yhtään lähemmäksi lopputulosta.
Teidän pitäisi lukea Euroopan parlamentin päätöslauselmat huolellisemmin. Parlamentti on löytänyt joustavan ja turvallisen tavan.
Olkaa hyvä älkääkä keksikö uusia kysymyksiä, vaan ryhtykää ratkaisemaan tärkeitä ongelmia. 
Douglas Alexander,
   Kaikella kunnioituksella todettakoon, etteivät vastaukset työaikadirektiiviin ole puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan keksimiä. Vakuutan arvoisalle jäsenelle, että pidämme kiinni sitoumuksestamme taata sellainen eurooppalainen ratkaisu, jolla kunnioitetaan työvoimaa koskevia kansallisia käytäntöjä samalla kun taataan riittävä työntekijöiden suojelun taso ja edistetään unionin kilpailukykyä EU:n työllisyyttä ja kasvua koskevien tavoitteiden mukaisesti. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ). –
   Onnittelen puheenjohtajavaltiota ja niitä muita maita neuvostossa, jotka myöntävät, kuinka tärkeää on säilyttää opt-out-mahdollisuus. Tiedän, että tämä on hankala asia, johon me kaikki haluaisimme jonkinlaisen ratkaisun.
Vaikka opt-out-mahdollisuuteen liittyvä "huijaus" kuuluu mahdollisesti käsiteltäviin asioihin ja kun otetaan huomioon päivystysaikakysymys ja se, että vilpin harjoittaminen on selvästikin mahdotonta, eikö olisi sentään järkevää pyrkiä selvittämään päivystysaikakysymys erikseen? Te ja/tai puheenjohtajavaltio Itävalta voisitte ottaa sen tehtäväksenne. 
Douglas Alexander,
   On myönteistä, että arvoisa jäsen kiirehti istuntosaliin esittämään tämän kysymyksen. Vakuutan hänelle, että viime viikolla mainitsemani tavoitteet varmistavan yhteisymmärryksen löytyminen oli hyvin lähellä. Tämä antaa minulle aiheen varovaiseen optimismiin sen suhteen, että voimme löytää ajoissa tavan edetä hänen minulle esittämänsä kysymyksen ratkaisemisessa.
Kyseisen keskustelun yhteydessä viime viikolla esittämämme ehdotukset olivat osoitus vakavasta pyrkimyksestä kohdata opt-out-mahdollisuutta koskeva käytännön vastustus. Ne osoittivat myös, että jäsenvaltioita on kuultu laajasti. Tilaisuuksia keskusteluun neuvostossa on nyt epäilemättä tulossa lisää, mikä parantaa mahdollisuuksiamme saavuttaa lopultakin yksimielisyys. 
Puhemies.
Öljykriisin ja korkeat kustannukset huomioon ottaen mitä erityisiä lyhyen tai pitkän aikavälin toimia neuvosto aikoo toteuttaa sähköisen rautatieliikenteen kehittämiseksi etenkin Euroopan syrjäisillä alueilla? 
Douglas Alexander,
   Toivon, etten tuota vastauksellani pettymystä arvoisalle jäsenelle, joka on juuri liittynyt seuraamme istuntosalissa. Neuvosto ei ole saanut komissiolta mitään ehdotuksia tästä aiheesta eikä ole sen vuoksi käsitellyt aihetta. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän ministeriä vastauksesta, mutta tiedustelen, sisällytetäänkö kehittämistä, työpaikkojen luomista tai liikkuvuutta, joita juhlimme vuonna 2006, koskeviin tuleviin suunnitelmiin mitään sellaisia toimenpiteitä? Valmistelut olisi pitänyt tehdä vuonna 2005. 
Douglas Alexander,
   Pelkään, että minun on yksinkertaisesti toistettava aikaisemmassa vastauksessani esittämäni huomautus, ettei neuvosto ole saanut komissiolta ehdotuksia tästä aiheesta. Ehdotan kunnioittavasti, että jos parlamentin jäsen pitää tätä aihetta pikemminkin puheenjohtajavaltiolle kuin komissiolle esitettävänä kysymyksenä, hän esittää sen seuraajallemme puheenjohtajavaltio Itävallalle. 
Puhemies.
   Koska kysymyksen laatija ei ole paikalla, kysymys nro 10 raukeaa.
Miten neuvosto arvioi Makedonian tilannetta, ja millaisia ovat seuraavat vaiheet, kun tämä maa lähentyy Euroopan unionia? 
Douglas Alexander,
   Komissio esitti 9. marraskuuta entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa ja sen hakemusta Euroopan unionin jäseneksi koskevan lausuntonsa ja suositteli ehdokasmaan aseman myöntämistä sille.
Ensi viikon Eurooppa-neuvosto arvioi todennäköisesti lausuntoa Euroopan unionin kannan laatimiseksi. Komission lausunnossa todetaan EJTM:n merkittävä edistys. Alle viisi vuotta sitten EJTM:n vakautta uhkasi sisäinen konflikti. Onneksi maata ohjaa tällä hetkellä rakentava pyrkimys päästä Euroopan unionin jäseneksi.
Komission lausunnossa todetaan, että EJTM on nykyään toimiva demokratia, jossa on yleisesti oikeusvaltioperiaatteen takaavat vakaat instituutiot. Maa on edennyt merkittävästi kohti toimivan markkinatalouden perustamista ja pystyy todennäköisesti suoriutumaan useimmista jäsenyysvelvoitteista keskipitkällä aikavälillä, jos se toteuttaa merkittäviä toimia lainsäädäntönsä yhdenmukaistamiseksi yhteisön säännöstön kanssa.
Vaikka merkittävää edistystä on tapahtunut, on selvää, että enemmän ja tarmokkaampaa työtä tarvitaan nykyään monilla aloilla. Ohridin puitesopimuksen tehokkaan täytäntöönpanon on jatkuttava. Julkishallintoa ja laitoksia on lujitettava. Oikeusvaltioperiaatetta on lujitettava muun muassa torjumalla määrätietoisesti rikollisuutta ja korruptiota. Myös talouden on kehityttävä.
Neuvoston suositus entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle on, että se keskittyy tässä vaiheessa uudistuksiin ja uudessa EU-kumppanuudessa määritettyjen toimenpiteiden täysimääräiseen täytäntöönpanoon. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tiedustelen teiltä esittämällä ylimääräisen kysymyksen, mitä käytännön toimia Euroopan unioni toteuttaa nuorisotyöttömyyden ja nuorten keskuudessa Makedoniassa vallitsevan toivottomuuden tunteen ratkaisemiseksi. Lisäksi tiedustelen, onko maalle tarkoitus myöntää enemmän taloudellista tukea, koska hyvin heikot näkymät EU:hun liittymisestä eivät ole sille hyväksi. Entä millainen tilanne on nuorten liikkuvuuden kannalta, millaiset ovat erityisesti heidän opiskelu- ja harjoittelumahdollisuutensa Euroopan unionissa? 
Douglas Alexander,
   Minulla on ollut puheenjohtajuuskautemme aikana tilaisuus matkustaa entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan ja tavata henkilökohtaisesti maan varapääministeri. Tapaamisen ansiosta minulla oli tilaisuus keskustella hänen kanssaan niistä hyvin kunnianhimoisista suunnitelmista, joita hänellä oli talousuudistusten jatkamiseksi. Ensimmäisessä antamassani vastauksessa tarkoittamani kaltaiset talousuudistukset ovat mielestäni varmin perusta arvoisan jäsenen tarkoittaman kaltaisen nuorisotyöttömyyden voittamiseksi.
Euroopan unionin maalle vuodeksi 2005 myöntämästä erityisestä rahoitusosuudesta 34,5 miljoonaa euroa on tarkoitettu sen Euroopan yhdentymistä koskevan uudistusohjelman tukemiseen ja 2,8 miljoonaa euroa rajat ylittävään yhteistyöhön. Vuosina 1992–2004 Euroopan unioni teki sen hyväksi noin 736 miljoonan euron maksusitoumukset. 
Puhemies.
   Kysymyksen nro 12 laatija on peruuttanut kysymyksen, minkä vuoksi sitä ei esitetä.
Neuvosto on ilmoittanut toivovansa julkisen sektorin näyttävän esimerkkiä energian loppukäytön tehokkuudessa. Onko neuvosto yhtä mieltä siitä, että Euroopan parlamentin liikkuminen Brysselin ja Strasbourgin välillä joka kuukausi on esimerkki siitä, että julkisella sektorilla ei käytetä energiaa tehokkaasti? Entä mihin toimiin neuvosto ehdottaa ryhdyttävän tämän tilanteen korjaamiseksi ottaen huomioon, että vain neuvostolla on valtuudet tehdä päätös parlamentin istuntopaikasta? 
Douglas Alexander,
   Kuten arvoisa jäsen varmasti tietää, EY:n perustamissopimuksen 289 artiklan mukaan jäsenvaltioiden hallitukset vahvistavat yhteisellä sopimuksella yhteisön toimielinten kotipaikan. EY:n perustamissopimukseen liitettyä pöytäkirjaa (8) suoraan lainatakseni "Euroopan parlamentin kotipaikka on Strasbourg, jossa pidetään kaksitoista kuukausittaista täysistuntoa, mukaan lukien talousarviota käsittelevä istunto".
Neuvosto ei ole keskustellut kysymyksestä, joka koskee energiatehokkuutta ja Euroopan parlamentin kuukausittaista liikkumista Brysselin ja Strasbourgin välillä. 
Fiona Hall (ALDE ). –
   Eikö tämä avainkysymys ole eräänlainen koetinkivi unionin mukautuvuudelle? Energiansäästö ei ollut Euroopan ongelmana 50 vuotta sitten, mutta nyt on. Neuvosto ja parlamentti ovat siitä samaa mieltä.
Yleisöllä on oikeus jonkinasteiseen yhteisajatteluun. Kuten totesitte, asia on kirjattu perustamissopimukseen, mutta sen muuttaminen on siten jäsenvaltioiden hallitusten tehtävä. Suostuuko neuvosto tämän vuoksi sisällyttämään keskustelun parlamentin yhdestä toimipaikasta tulevaan keskusteluun perustuslain kariutumisen jälkeisestä D-suunnitelmasta? 
Douglas Alexander,
   Vastaan ensiksi toteamalla, että arvoisan jäsenen kysymyksestä kuulsi läpi ajatus, että perustamissopimuksen muutosprosessi voisi olla helppo tai nopea. Pelkkä perustuslakisopimusluonnoksen kohtalon pohtiminen – nyt kun on pohdinnan aika – sen jouduttua Ranskan ja Alankomaiden äänestäjien käsiin saattaa tämän väitteen jossain määrin kyseenalaiseksi.
Suhtaudun varmasti vakavasti kysymykseen energiatehokkuudesta, ja kiitettävää kyllä Euroopan unioni on toteuttanut erilaisia aihetta koskevia toimia. Jos aihe huolestuttaa arvoisaa jäsentä, tulevaa rahoitusta koskevan lähipäivien hyvin raskaan ohjelmamme vuoksi saattaisi kuitenkin olla parempi jättää aiheen käsittely seuraajillemme. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Kyse ei ole pelkästään energiatehokkuudesta, vaan taloudellisesta tehokkuudesta. Käytettäessä 300 miljoonaa euroa vuodessa parlamentin siirtämiseen tänne istuntojaksoja varten rahoitusnäkymät ylittyvät 2 miljardilla eurolla. Mainitsitte tarpeen ratifioida jonkinlaisen muutoksen tähän järjestelmään. Koska omia varoja koskevaan päätökseen tarvitaan todennäköisesti kansallinen ratifiointi, eikö samanaikaisesti voida lisätä muutama ylimääräinen lauseke, joiden ansiosta eurooppalaiselta veronmaksajalta säästyisi valtavasti rahaa? 
Douglas Alexander,
   Tämän kysymyksen esittänyt arvoisa jäsen ei ole ensimmäinen työväenpuolueeseen kuuluva Euroopan parlamentin jäsen, joka ottaa tämän esiin. Ymmärrän ehkä selkeämmin tämän kysymyksen merkityksen Euroopan parlamentin jäsenille otettuani vastaan Eurooppa-ministerin tehtäväni puheenjohtajuuskaudella ja nähtyäni itse haasteet, joita kaikki jäsenet kohtaavat saadakseen järjestettyä Brysselin ja Strasbourgin välisen matkan kuukausittain.
Minun on kuitenkin todettava kunnioittavasti, että kun otetaan huomioon parlamentin tämänaamuinen tunne pikaisesta ja pakottavasta tarpeesta päästä yhteisymmärrykseen tulevasta rahoituksesta, en ole täysin vakuuttunut siitä, että tämän kysymyksen esiin ottamista juuri tässä vaiheessa Pariisin kollegojemme kanssa pidettäisiin kovin rakentavana keinona, jolla puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta voi edistää yhteisymmärrykseen pääsyä tulevasta rahoituksesta. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voitteko vahvistaa, että Euroopan parlamentilla on perussopimusten mukaan vain yksi toimipaikka? On väärin väittää, että niitä on kaksi. Toimipaikka on Strasbourg. Voisimme pidemmittä puheitta hyvin lopettaa mini-istunnot Brysselissä ja säästää siten valtavasti energiaa, koska voisimme siten vapautuvina viikkoina jäädä kotiin ja tehdä kyseiset työt perjantaisin täällä Strasbourgissa. 
Douglas Alexander,
   En halua puuttua Brysselin ja Strasbourgin suhteellisia etuja koskevaan keskusteluun, joka vaikuttaa parlamentin sisäiseltä asialta. Riittää, kun totean, ettei minulla ole mitään lisättävää edelliseen vastaukseeni parlamentin toimipaikan osalta. 
Puhemies.
Yhdistyneen kuningaskunnan hyvinvointivaltio on 30 prosenttia pienempi (prosenttiosuutena bruttokansantuotteesta) kuin Ranskan ja Saksan hyvinvointivaltiot. Uskooko neuvosto, että tämä tosiasia selittää sen, miksi Yhdistynyt kuningaskunta on Manner-Euroopan maita huonommalla sijalla YK:n vuoden 2004 inhimillisen köyhyyden indeksissä (jossa arvioidaan esimerkiksi terveyttä, koulutusta, elintasoa ja sosiaalista syrjäytymistä) ja miksi lasten köyhyysaste on Yhdistyneessä kuningaskunnassa 51 prosenttia suurempi kuin Saksassa ja yli puolet suurempi kuin Ranskassa?
Yhdistyneessä kuningaskunnassa sosiaalinen eriarvoisuus on lisääntynyt työväenpuolueen tultua valtaan vuonna 1997, kun taas Ranskassa, Saksassa ja Italiassa erot ovat kaventuneet. Uskooko neuvosto, että Yhdistyneen kuningaskunnan mallin hyväksyminen edistää parhaiten eurooppalaisen sosiaalimallin kehittämistä?
Pohjoismaat, joissa sosiaaliturvan taso on korkea, ovat muita Euroopan unionin jäsenvaltioita paremmilla sijoilla maailmanlaajuisessa kilpailukykyindeksissä. Uskooko neuvosto, että sosiaaliseen suojeluun ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen keskittyminen edistäisi paremmin Lissabonin strategian toteutumista? 
Douglas Alexander,
   Neuvosto ei voi ottaa kantaa jäsenvaltioiden sijoittumiseen YK:n vuoden 2004 inhimillisen köyhyyden indeksissä.
Sosiaalista suojelua ja sosiaalista osallisuutta koskevassa neuvoston ja komission yhteisessä raportissa esitetään hyödyllisiä tietoja köyhyyden torjumisen menettelytavoista jäsenvaltioissa. Ei ole olemassa mitään yhtä eurooppalaista sosiaalimallia. Vaikka meillä on yhteinen ja selkeästi eurooppalainen sitoumus sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen ja solidaarisuuteen, kansalliset tavat vastata hyvinvointia koskeviin ja sosiaalisiin haasteisiin vaihtelevat unionissa valtavasti. On totta, että eri mallien olisi kuvastettava yksittäisten jäsenvaltioiden hyvin erilaisia perinteitä ja käytäntöjä.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet sopivat lokakuussa Hampton Courtissa, että vaikka jäsenvaltioiden sosiaalisten järjestelmien toiminta on yksittäisille jäsenvaltioille kuuluva asia, Eurooppa tarvitsee talousuudistuksia ja yhteiskunnallista uudistusta arvojensa puolustamiseksi ja vastatakseen globalisaation ja väestörakenteen muutoksen haasteisiin ja mahdollisuuksiin. Tämän yksimielisyyden perustana on Eurooppa-neuvostossa maaliskuussa hyväksytyn Lissabonin strategian väliarvioinnin tulos. Väliarvioinnissa työllisyyttä ja kasvua esitetään uudeksi strategiseksi painopistealueeksi. Kevään Eurooppa-neuvostossa nimenomaisesti vahvistettiin, että sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittaminen kuuluu edelleen unionin keskeisiin tavoitteisiin ja että sosiaalisen suojelun uudistaminen ja sosiaalisen osallisuuden edistäminen ovat tärkeimpiä painopistealueita. 
Mary Lou McDonald (GUE/NGL ). –
   Oletan, että kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioille ja poliittisille ryhmille voidaan katsoa olevan yhteistä ja tunnusomaista ainakin retorinen sitoutuminen sosiaaliseen yhteisvastuullisuuteen, sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Sanon kuitenkin neuvostolle, että tähän aiheeseen liittyvä uskottavuus on heikentynyt melkoisesti erityisesti tällä puheenjohtajuuskaudella.
Ihmiset jäsenvaltioissa tuskin uskovat, että valmiutemme sitoutua taloudellisesti vastaisi retorista sitoutumistamme. Saanko pyytää teitä ottamaan kantaa erinäisiin asioihin: ensiksikin talousarviota ja rahoitusnäkymiä koskevaan kysymykseen. Teillä on varmasti näkemys siitä, kuinka tämä rahoitetaan, ja toiseksi voisitteko ottaa kantaa palveludirektiivin kaltaisiin kysymyksiin...
Douglas Alexander,
   Yritän vastata ainakin arvoisan jäsenen kysymyksen ensimmäiseen osaan.
Ensiksikin mikäli hän tarkoittaa solidaarisuutta, myönnän, että tämä käsite on meille merkityksellinen, samoin kuin sosiaalinen oikeudenmukaisuus. Ne eivät ole merkityksellisiä pelkästään Euroopan unionin jäsenvaltioiden rajojen sisällä, vaan myös kaukana Euroopan unionin rajojen ulkopuolella. Tämän vuoksi olen erittäin ylpeä siitä, että Euroopan kehitysyhteistyöministerit sitoutuivat viime kuukausina kaksinkertaistamaan merentakaisille maille myönnettävän EU:n avun tason 40 miljardista Yhdysvaltain dollarista 80 miljardiin dollariin, minkä jälkeen Euroopan valtiovarainministerit allekirjoittivat päätöksen. Tämän vuoksi en pyytele anteeksi, vaan pidän kiinni siitä, että jokaisen parlamentin jäsenen olisi tunnettava valtavaa ylpeyttä siitä, että pyrimme huolehtimaan velvollisuuksistamme maailman köyhimpiä ihmisiä kohtaan.
Arvoisan jäsenen palveludirektiiviä koskevan kysymyksen osalta totean, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa syytetään usein siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan suhtautumistapa unioniin on vastoin Euroopan unionin perusperiaatteita. Uskon yhtenäismarkkinoiden toteutumiseen, ja kun otetaan huomioon Rooman sopimuksen määräysten alkuperäiset sanamuodot, palveludirektiivin avulla voidaan mielestäni edistää yhtenäismarkkinoiden toteuttamista. Meidän on kuitenkin myönnettävä, että markkinat on tasapainotettava unionissa aikaisemminkin tarjotun kaltaisen sosiaalisen rahoituksen avulla. Toisen esiin otetun tulevia rahoitusnäkymiä koskevan näkökohdan osalta katson, että kanta, jonka puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta esitti tänä iltapäivänä toisen neuvottelupaketin yhteydessä, muodostaa perustan, jonka pohjalta sopimukseen voidaan päästä.
Kyseiset rahamäärät ovat huomattavia ja luovat perustan, jolta sekä liittymisneuvotteluja käyvät valtiot että kaikki muut maat voivat lujittaa talouttaan ja siten parantaa valmiuksiaan taata solidaarisuus ja sosiaalinen oikeudenmukaisuus, joista niin usein keskustellaan Euroopan parlamentissa. 
Eva-Britt Svensson (GUE/NGL ). –
   Sillä, mikä sosiaalimalli valitaan, on uskomattoman suuri vaikutus yhdenvertaisuuteen. Tarkastelemani äskettäiset tutkimukset osoittavat, että yhdenvertaisuutta edistää parhaiten sellainen yhteiskuntamalli, johon sisältyvät julkinen hyvinvointijärjestelmä ja suhteellisen korkeat verot jne. Tiedustelen, onko neuvosto kanssani samaa mieltä siitä, että tämä malli on tärkeä yhdenvertaisuuden kannalta, koska se liittyy yhteisesti ja julkisesti rahoitettuun hyvinvointivaltioon? 
Douglas Alexander,
   Sukupuolinäkökulma on tärkeä osa hyvinvointivaltioillemme suositeltavia politiikkojamme. On kuitenkin myönnettävä, että Euroopassa on paljon sosiaalimalleja, kuten totesin ensimmäisissä tätä kysymystä koskevissa huomautuksissani. Olen syvästi huolissani siitä, että 20 miljoonaa Euroopan kansalaista on työttömänä. Eurooppalaisen sosiaalimallin ylläpitäminen, mitä usein ehdotetaan, ei paljoakaan auta näitä 20:tä miljoonaa kansalaista. Välttämättömät käytännön toimet on toteutettava sellaisten talousuudistusten takaamiseksi, joiden avulla syntyy hyvinvointia ja siten parannetaan kyseisten ihmisten mahdollisuuksia. On myönnettävä myös se tärkeimpiin poliittisiin vakaumuksiini kuuluva perusoivallus, että varmin keino torjua köyhyyttä on tarjota jollekulle työpaikka. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ). –
   Olen kanssanne samaa mieltä siitä, ettei ole olemassa mitään yhtä eurooppalaista sosiaalimallia. Mielestäni asia on juuri niin, mutta voisitteko vahvistaa minulle ja kollegoille, tuntuuko teistä siltä, että esitätte tämän huomautuksen vain puheenjohtajavaltion puolesta vai puhutteko koko neuvoston puolesta? 
Douglas Alexander,
   Ajattelen sekä aiemmin mainitsemani Hampton Courtissa käydyn keskustelun henkeä että tulosta. Globalisaatiosta unionille aiheutuvat haasteet myönnettiin selvästi, samoin se, että yksittäiset jäsenvaltiot ovat omaksuneet hyvin erilaisia menettelytapoja kyseisten haasteiden kohtaamiseksi. 
Puhemies.
Jos otetaan huomioon, että Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen ratifiointiprosessi viivästyy ja että sopimuksen 167 artiklan mukaisesti syrjäisimmät alueet voivat olla erityisasemassa valtion tukien suhteen, harkitseeko neuvosto ryhtyvänsä siirtymäkauden toimenpiteisiin taatakseen erityiskohtelun näille alueille, jotka sijaitsevat etäällä sisämarkkinoiden ydinalueista ja kärsivät muutenkin epäedullisista olosuhteista? 
Douglas Alexander,
   Unionin perussopimusten muutokset voivat tulla voimaan vasta, kun kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet ne. Nykyisen perustamissopimuksen voimassaoloaikana neuvosto voi jo toteuttaa syrjäisimpiin alueisiin kohdistettavia erityistoimia. Tämä koskee myös yhteisiä politiikkoja. Parhaillaan tarkistettavana olevat alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat sisältävät jo syrjäisimpiä alueita koskevia erityisjärjestelyjä. 
Manuel Medina Ortega (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen huomautuksestaan, joka koski syrjäisimmille alueille myönnettäviä valtion tukia koskevia suunniteltuja uusia suuntaviivoja. Sopimuksilla, jotka on allekirjoitettu, mutta joita ei ole ratifioitu, on kuitenkin tiettyjä oikeusvaikutuksia kansainväliseen lainsäädäntöön. Omalla alueellani Kanarian saarilla 90 prosenttia äänestäneistä hyväksyi Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen.
Tähän mennessä yli puolet EU:n väestöstä on hyväksynyt perustuslakisopimuksen ratifioinnin, ja minusta vaikuttaa siltä, että tämä ratifiointi ei ole merkityksetön asia EU:n lainsäädännön kannalta. 
Douglas Alexander,
   Pitäydyn juuri antamassani EU:n lainsäädäntöä koskevassa vastauksessa. Erityisesti Kanarian saarten osalta parlamentin olisi kuitenkin oltava tietoinen siitä, että suunniteltujen ehdotusten mukaan Kanarian saarten NUTS II -alueelle myönnetään 100 miljoonan euron lisämääräraha vuosiksi 2007–2013. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, toivoisin neuvoston puheenjohtajan kertovan meille, kuinka sellaiset etelän ja pohjoisen syrjäisimpiä alueita koskevat järjestelyt on tarkoitus toteuttaa, kun otetaan huomioon, ettei kaikkia näitä toimenpiteitä varten ole minkäänlaista talousarviokehystä. 
Douglas Alexander,
   Toivon, että voimme taata kyseisen talousarviokehyksen. Tärkeä ensiaskel on varmistaa, että Eurooppa-neuvostossa saavutetaan yksimielisyys tulevista rahoitusnäkymistä. Takaan arvoisalle parlamentin jäsenelle, että teemme lähitunteina ja -päivinä parhaamme. 
Puhemies.
Voiko neuvosto kertoa näkemyksensä viimeaikaisista häiriöistä Ranskassa ja sanoa, onko vedettävissä jotain johtopäätöksiä yhdentymis- ja tasa-arvokysymyksistä EU:ssa yleensä?
Voiko neuvosto esimerkiksi kertoa näkemyksensä yhdentymispolitiikkaan liittyvien parhaiden käytänteiden jakamisesta hyödyntäen avoimen koordinointimenettelyn kaltaisia keinoja, vai tarvitaanko lisää yhteisön ehdotuksia? 
Douglas Alexander,
   Neuvoston asiana ei ole ottaa kantaa Ranskan erityisiin viimeaikaisiin tapahtumiin, mutta vaikka jäsenvaltiot ovat nyt ja myöhemmin ensisijaisesti vastuussa kansallisten integraatiopolitiikkojensa toteuttamisesta ja täytäntöönpanosta, neuvosto pyrkii tukemaan niitä erityisesti edistämällä kokemusten ja parhaiden käytänteiden vaihtoa.
Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden lujittamista Euroopan unionissa koskevassa Haagin ohjelmassa, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi marraskuussa 2004, kehotetaan jäsenvaltioita, neuvostoa ja komissiota edistämään rakenteellista kokemusten ja tietojen vaihtoa kotouttamisesta, mitä tukemaan kehitetään laajalti käytettävissä oleva Internet-sivusto.
Ministerit sopivat joulukuussa tarpeesta lujittaa kotouttamista koskevaa yhteistyötä erityisesti kotouttamisasioihin keskittyvien kansallisten yhteyspisteiden verkoston avulla. Tämä sitoumus perustui komission tiedonantoon "Yhteinen toimintasuunnitelma kotouttamiselle – Puitteet kolmansien maiden kansalaisten kotouttamiselle Euroopan unionissa".
Tällä vuonna 2003 perustetulla komission tukemalla kotouttamisasioiden verkostolla on ollut tärkeä rooli tietojen ja parhaiden käytänteiden vaihdossa, ja se on edistänyt merkittävästi poliittisten päätösten tekijöille ja käytännön työtä tekeville tarkoitetun kotouttamisen käsikirjan (Handbook on integration for policy-makers and practitioners) laatimista, jonka komissio julkaisi vuonna 2004. Laajennettu versio käsikirjasta on tarkoitus julkaista ensi vuonna. 
Claude Moraes (PSE ). –
   Kehotan neuvoston puheenjohtajaa jatkamaan Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskaudella tehtyä hyvää työtä monikulttuurisuutta, parhaita käytänteitä ja kotouttamista koskevien mahdollisimman hyvien mallien etsimiseksi. Se on arvokasta työtä, jota meidän on jatkettava lähikuukausina. Se on hyvin vakava aihe EU:n jäsenvaltioiden, erityisesti EU:n kaupunkien kannalta.
Koska tämä on viimeinen neuvoston kyselytuntinne, haluan sanoa sen, mitä monet parlamentin jäsenet ovat sanoneet minulle: olette vastannut kritiikkiin mukisematta, ja te ja takananne istuva virkamiesjoukko muistetaan tämän puheenjohtajuuskauden jättäessänne siitä, että kuuntelette jäseniä ja teette kaikkenne vastataksenne heidän kysymyksiinsä. 
Douglas Alexander,
   Olen lähes sanaton minulle esitetyn runsaan kiitoksen johdosta, joka tosin tulee viime hetkinäni parlamentissa – yleensä saamani kritiikin määrän huomioon ottaen.
Vastaan kiitokseen samalla mitalla toteamalla, että tiedän arvoisan jäsenen olevan hyvin tunnettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa useiden vuosien sitoutuneesta työstään monikulttuurisuuden parissa. Tämän vuoksi en ollut yllättynyt nähdessäni, että hän oli tänään esittänyt sellaisen kysymyksen tässä istuntosalissa. Voin vakuuttaa hänelle, että jatkamme siis ponnistelujamme parhaiden käytänteiden jakamiseksi tämän monikulttuurisuuskysymyksen parissa tehtävän yhteistyön varmistamiseksi sekä Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskauden jäljellä olevan jakson aikana että sitä seuraavina vuosina. 
Puhemies.
WTO:n Doha-neuvottelukierroksesta on keskusteltu paljon. Keskustelussa on suurimmaksi osaksi keskitytty myönnytyksiin, joita kaikki osapuolet joutuvat tekemään varsinkin EU:n maatalousmarkkinoiden osalta, jotta tämä neuvottelukierros saadaan onnistuneesti päätökseen. Mielestäni tarpeeksi yksityiskohtaista tietoa ei ole annettu siitä, mitä hyötyä sopimuksesta on yhteisön jäsenvaltioille ja sen kansalaisille.
Voiko neuvosto antaa perustellun lausunnon siitä, mitä erityisiä etuja Doha-neuvottelukierroksella tehdystä sopimuksesta olisi EU:n taloudelle ja sen kansalaisille? Jos sopimukseen ei päästä, mitä siitä on seurauksena? 
Douglas Alexander,
   Neuvosto on pannut useissa yhteyksissä merkille WTO:n Dohan kehitysohjelman yhteydessä käytävissä neuvotteluissa vielä saavutettavia tuloksia koskevan sopimuksen mahdolliset edut.
Neuvosto on ilmaissut tukensa tuleville laajoille monenvälisille neuvotteluille, mikä on osoitus sen toiveesta edistyä merkittävästi maailmankaupan vapauttamisessa, jatkuvan maailmanlaajuisen talouskasvun takaamisessa, työllisyyden parantamisessa, vauraudessa ja kestävässä kehityksessä sekä kansalaisyhteiskunnan huolenaiheiden käsittelyssä. Neuvosto on pannut merkille, että kaupan monenvälisen muutoksen jatkuminen on paras tapa kohdata talouden ja teknologian muutoksesta ja lisääntyvästä globalisaatiosta aiheutuvat haasteet. Neuvosto pitää tätä monenvälistä muutosta asianmukaisimpana lähestymistapana kaikkia WTO:n jäseniä hyödyttäviin merkittäviin ja tasapainoisiin tuloksiin pääsemiseksi.
Monissa tutkimuksissa on pyritty arvioimaan Euroopan unionille koituvien hyötyjen suuruusluokkaa. Esimerkiksi usein mainitussa Maailmanpankin vuonna 2005 tekemässä tutkimuksessa arvioidaan, että maailmanlaajuisen tavarakaupan täysimittaisesta vapauttamisesta 25 jäsenvaltion EU:lle ja EFTA-maille vuoteen 2015 mennessä mahdollisesti seuraavat edut olisivat noin 65 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Neuvosto ei ole nimenomaisesti ottanut kantaa siihen, mitkä ovat seuraukset, "jos sopimukseen ei päästä". Kierroksen epäonnistumisesta aiheutuvat seurannaisvaikutukset ulottuvat paljon laajemmalle kuin pelkkään kauppaan. Epäonnistuminen antaisi kielteisen käsityksen monenvälisestä yhteistyöstä. Hyvä kauppasopimus sen sijaan on tärkeä osa pyrkimyksiämme torjua köyhyyttä ja edistää maailmanlaajuista turvallisuutta pitkällä aikavälillä. Nämä ovat olleet työmme painopisteitä puheenjohtajuuskautemme aikana. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Koska on joulu, kiitän neuvoston puheenjohtajaa kyselytuntiin osallistumisesta ja nokkeluudesta. Nauru on harvoin pahitteeksi tässä istuntosalissa, ja iloksemme olette antanut meille useammatkin naurut tänä iltana. Olisin kiitollinen, jos kuulisimme iloisen äänenne lentokentillä, kun viimeisiä matkustajia kehotetaan siirtymään koneeseen!
WTO:hon palatakseni, voisitteko kommentoida vapaan kaupan ja reilun kaupan välistä eroa? Ero on valtava. Meidän on tuotava pyrkimyksemme esiin rehellisesti. Kun puhutte eduista, meidän on tiedettävä, kuinka ne jakautuvat. Kuka voittaa? Kaikille ei koidu yhtä suuria etuja. 
Douglas Alexander,
   . Saamani kohteliaisuudet saavat minut tuntemaan itseni yhä nöyremmäksi. Näen eteeni avautuvan nyt aivan uuden työllisyysmahdollisuuden. Mikäli emme pääse sopimukseen Eurooppa-neuvostossa tänä viikonloppuna, voitte tulevaisuudessa nauttia miellyttävästä äänestäni Brysselin lentokentällä kuuluttamassa Dubliniin ja Edinburghiin lähteviä lentoja. Toivon vilpittömästi, ettei tämän viikonlopun Eurooppa-neuvoston tulos ole sellainen. En ole varma, olivatko huomautukseni aina tarkoituksellisesti humoristisia, mutta otan kohteliaisuuden vastaan siinä hengessä kuin se oli tarkoitettu näin joulun alla.
Voin taata teille, että olemme kiinnittäneet arvoisan jäsen McGuinnessin minulle mainitsemaan vakavaan ja tärkeään näkökohtaan paljon huomiota puheenjohtajuuskautemme aikana. Se on saanut osakseen huomiomme muun muassa yleisten asioiden neuvoston ylimääräisen kokouksen johdosta. Kokouksen tarkoituksena oli keskustella kauppapolitiikasta vastaavan komission jäsenen Peter Mandelsonin valtuutuksen ehdoista ottaen huomioon, että tämänhetkisestä puheenjohtajavaltiosta sekä Margaret Beckett että Hilary Benn ja Alan Johnson ovat tällä hetkellä Hongkongissa puoltaakseen parhaansa mukaan asiaamme sellaisen tasapainoisen ja kunnianhimoisen tuloksen saavuttamiseksi Hongkongissa, joka mahdollistaa kierroksen saattamisen päätökseen onnistuneesti.
Tämä herättää kuitenkin juuri sen kysymyksen, jota arvoisa jäsen käsitteli: millainen on Hongkongin keskustelujen ja yleensäkin Dohan kehitysneuvottelujen tasapainoinen ja kunnianhimoinen tulos?
Olen aina ilmaissut selkeästi kantani sen suhteen, ettei sellaisen ohjelman, joka edistää samanaikaisesti työllisyyttä Euroopan unionissa ja köyhien asemaa maailmassa, välillä ole eikä pitäisi olla mitään ristiriitaa. On ainoastaan tarkasteltava Hongkongin kokouksen menestyksekkäästä päätöksestä kehitysmaille koituvia mahdollisia hyötyjä. On toteutettava Dohan neuvottelukierroksen tarvittavat kannustustoimet sellaisen kehityksen aikaansaamiseksi, joka ei hyödytä yksinomaan Euroopan unionia, vaan joka osoittaa laajemmin, että globalisaatio voi toimia tehtäessä oikeita poliittisia valintoja – ei ainoastaan maailman kansalaisten jonkin vähemmistön, vaan sekä maailman köyhimpien että rikkaiden hyväksi. 
Puhemies.
Lasten ja vammaisten hoidon taso Romaniassa on epäilemättä ihmisoikeuskysymys, ja unionin perusvelvoite on turvata näiden tulevien EU-kansalaisten hyvinvointi. Alalla on tapahtunut parannusta, johon olen tyytyväinen, mutta kuitenkin lisää on tehtävä. Romaniaa koskevassa vuoden 2005 kokonaisvaltaisessa seurantaraportissa suhtaudutaan myönteisesti lasten oikeuksia ja adoptiota koskevaan uuteen lainsäädäntöön, joka tuli voimaan tammikuussa 2005. Seurantaraportissa todetaan kuitenkin, että kolme vuotta sitten hyväksytystä psyykkisistä häiriöistä kärsivien henkilöiden mielenterveyttä ja suojelua koskevasta laista huolimatta mielisairaat henkilöt Romaniassa kärsivät yhä ahtaudesta, huonosta kohtelusta ja väkivallasta.
Mitä mieltä neuvosto on tästä tilanteesta sen suhteen, että henkisesti sairaita koskeva laki on itse asiassa annettu aikaisemmin kuin äskettäin hyväksytty lasten suojelua koskeva laki? 
Douglas Alexander,
   . Neuvosto on tietoinen parlamentin pitkäaikaisesta kiinnostuksesta tätä kysymystä kohtaan ja se on vastannut useisiin parlamentin näistä asioista esittämiin kysymyksiin. Tämä aihe oli tärkeässä asemassa Bulgarian ja Romanian mahdollista liittymistä koskevassa keskustelussa, jonka olemme juuri saattaneet päätökseen.
Parlamentti on korostanut jatkuvasti sitä, kuinka tärkeänä se pitää kysymystä lasten, vammaisten ja psyykkisesti sairaiden hoidosta Romaniassa. Unionin selkeä kanta, jonka mukaan Romanian on Euroopan unionin tulevana jäsenenä täytettävä näihin aloihin sovellettavat tiukat vaatimukset, on tuotu toistuvasti esiin koko Romanian liittymisprosessin ajan. Unionin näkemykset toistettiin myös viimekertaisessa EU–Romania-assosiaationeuvoston kokouksessa 14. kesäkuuta 2005.
Neuvosto tutkii edelleen Romaniaa koskevaa komission vuoden 2005 kokonaisvaltaista seurantaraporttia, jonka arvoisa jäsen mainitsi. Neuvoston yleinen kanta näihin kysymyksiin on kuitenkin edelleen selkeä. Nämä ovat ensisijaisia aloja, joiden jäljellä olevia puutteita on käsiteltävä asianmukaisesti mahdollisimman pian. Tähänastista kehitystä on seurattava jatkamalla täytäntöönpanoa, tekemällä lisäparannuksia ja huolehtimalla sekä rahoituksen että henkilöstön riittävyydestä. Tämä koskee kaikkia hoitoaloja, mutta se on erittäin tärkeää vammaisten ja psyykkisesti sairaiden tilanteen parantamiseksi.
Neuvosto seuraa tiiviisti ja arvioi tulevaa kehitystä ja tarkastelee näitä kysymyksiä edelleen suoraan Romanian kanssa. 
Gay Mitchell (PPE-DE ). –
   Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta. Open Society -Instituutin alaisessa EU:n seuranta- ja asianajo-ohjelmassa (EUMAP) on todettu, ettei luotettavia, laajoja tietoja psyykkisesti vammaisista henkilöistä Romaniassa ole lainkaan saatavilla, minkä vuoksi henkisesti jälkeenjääneisiin ihmisiin ei yleisesti kiinnitetä lainkaan julkista huomiota. Ymmärrän ministerin vastauksesta, että tämän alan pikainen apu olisi ensisijaisen tärkeää osana henkisesti jälkeenjääneiden ihmisten tilannetta Romaniassa koskevaa EU:n seurantaa.
Tiedustelen ministeriltä joulun hengessä ja hyvässä tarkoituksessa, voisiko hän tehdä jotain Strasbourgin suorille lennoille, jos hän saa työpaikan lentokentältä? 
Douglas Alexander,
   . Ensiksikin totean loppuhuomautuksen osalta, että sympatiani häntä kohtaan juuri tässä kysymyksessä on lisääntynyt entisestään Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskauden alun jälkeen. Jollen onnistu saamaan työpaikkaa Brysselin lentokentältä, saatan saada paikan Frankfurtin lentokentältä, jonne joudun matkustamaan usein, kun otetaan huomioon tässä istuntosalissa minulle usein esitetyt pitkät kysymykset. 
Kysymyksen esittäjän esiin ottamaa tärkeää näkökohtaa käsiteltiin kuitenkin suoraan mainitsemassani komission seurantaraportissa. Romania on alkanut kehittää strategiaa vammaisille tarkoitettujen suurten laitosten sulkemiseksi ja niiden korvaamiseksi vaihtoehtoisilla yhteisökohtaisilla palveluilla pienemmissä asuinrakennuksissa. Käynnissä on myös vammaisten oikeuksia koskeva julkinen tiedotuskampanja, jonka yhteydessä käsitellään toivoakseni joitakin arvoisan jäsenen esiin ottamista näkökohdista. On selvää, että enemmän työtä tarvitaan. Todettakoon kuitenkin, että uudet toimintatavat ovat kannustavia.
Psykiatrinen hoito edellyttää enemmän välitöntä huomiota: potilaiden elinolot ovat kehnot, ja talousarviomäärärahat ovat vähäisiä, kuten on mainittu. Psyykkisistä häiriöistä kärsivien henkilöiden mielenterveyttä ja suojelua koskevaa vuoden 2002 lakia ei noudateta vieläkään. Hallitus on ryhtynyt käsittelemään tätä kysymystä, ja haluamme, että tätä työtä tehostetaan. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Tämä on hyvin vakava kysymys. Kävin äskettäin Romaniassa ja vierailin joissakin asianomaisissa laitoksissa. Ainakin terveyden ja turvallisuuden kannalta olot ovat surkeat. Pyydän teitä tekemään voitavanne toimikautenne viimeisinä päivinä sen takaamiseksi, että tähän kysymykseen kiinnitetään enemmän huomiota liittymistä valmisteltaessa. 
Douglas Alexander,
   . Minulle tänään esitetyt huomautukset esitetään vuorollaan Euroopan komissiolle sen tärkeän ohjaustehtävän vuoksi, joka niillä on tässä liittymisprosessissa, sekä istuntosalissa tänä iltana esitettyjen voimakkaiden mielipiteenilmaisujen vuoksi. 
Puhemies.
Neuvoston asetukseen (EY) N:o 27/2005, annettu 22 päivänä joulukuuta 2004(1)kalastuskiintiöistä Itämerellä ja muilla vesialueilla sisältyy määräyksiä kiintiöiden jakamisesta ja kalastuskieltoajoista. Kiintiöt ovat voimassa kalenterivuoden kerrallaan ja siten niistä neuvotellaan vuosittain.
Koska asiaa koskevista neuvotteluista neuvostossa ei ole saatavana täsmällisiä tietoja ja koska lopullisen päätöksen määräaika lähestyy, kysyn seuraavaa. Voiko neuvosto ilmoittaa, miten asiassa on edistytty? Haluaisin erityisesti tietää, millaiset kalastuskiintiöt vuodeksi 2006 ovat verrattuna meneillään olevaan vuoteen? 
Douglas Alexander,
   . Euroopan yhteisö ja Venäjä sopivat yhdessä syyskuussa Itämeren vuoden 2006 kalastuskiintiöistä kansainvälisen merentutkimusneuvoston toukokuussa esittämien tieteellisten lausuntojen pohjalta.
Olennaiset tiedot esitetään komission ehdotuksissa tällaisten kiintiöiden sisällyttämisestä yhteisön lainsäädäntöön. Tämä lainsäädäntö on tarkoitus antaa maatalous- ja kalastusneuvostossa 20. ja 21. joulukuuta 2005. 
Zdzisław Kazimierz Chmielewski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtaja Alexanderia vastauksesta. Olisin kuitenkin halunnut selkeämmän vastauksen kiintiöiden jakamiseen ja kalastuskieltoaikoihin sovellettavia sääntöjä koskevan kysymykseni sisältöön. On korkea aika alkaa käyttää objektiivisia ja vakuuttavia tuloksia tämän alan vuosittaisten neuvottelujen perustana. En usko, että lausunnot, joihin puheenjohtaja Alexander viittasi, täyttävät nämä perusteet. Kuten me kaikki tiedämme, Itämeren kalakantojen tutkimus on tähän asti koskenut ainoastaan riittämätöntä määrää kalastustutkimuksia, eikä biomassan arvioinneissa käytetystä metodologisesta perustasta ole päästy yksimielisyyteen. Kun puheenjohtaja Alexander väsyy lentokenttiin, kutsun hänet Itämerelle. Meille olisi ilo toivottaa hänet tervetulleeksi sinne. 
Douglas Alexander,
   . Neuvosto kokoontuu 20. ja 21. joulukuuta sopiakseen ensi vuoden kalastuskiintiöistä Euroopan unionin vesillä. Kehotin arvoisaa jäsentä tutustumaan komission ehdotuksissa esitettyihin olennaisiin tietoihin. Kehotan häntä tutustumaan myös asiakirjaan KOM(2005) 0598, jossa esitetään komission ehdotusten perustana olevat olennaiset tiedot sellaisten kiintiöiden sisällyttämiseksi yhteisön lainsäädäntöön.
Arvoisa jäsen saattaa hyötyä myös tiedosta, että tulevia asetuksia on kaksi. Niistä toinen koskee Koillis-Atlanttia, ja toinen – jonka erityisesti arvelen kiinnostavan häntä – Itämerta. 
Puhemies.
Lapset ovat Euroopan kansalaisia, ja heillä on samat oikeudet kuin aikuisilla olla joutumatta väkivallan kohteeksi. Siltä varalta, että heihin siitä huolimatta kohdistuu väkivaltaa, on oltava lakeja, jotka suojelevat lapsia. Lainsäädäntötyö lasten ruumiillisen kurituksen kieltämiseksi EU-maissa etenee kuitenkin hitaasti. Seitsemässätoista EU:n jäsenvaltiossa ei vielä ole lakia, joka kieltää lasten ruumiillisen kurituksen.
Mitä toimia EU:ssa toteutetaan, jotta lapsilla koko EU:ssa olisi samat oikeudet? 
Douglas Alexander,
   . Neuvoston käsiteltävänä ei ole tällä hetkellä mitään ehdotusta Euroopan unionissa sovellettavaksi kielloksi, joka koskisi lasten ruumiillista kuritusta Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Neuvostolla ei ole tietoja eikä se katso aiheelliseksi ottaa kantaa jäsenvaltioiden sisäisen lainsäädännön tilaan tämän kysymyksen osalta. 
Ewa Hedkvist Petersen (PSE ).
   – Kiitän teitä hyvin ytimekkäästä vastauksestanne. Meillä on arvoyhteisö EU:ssa. Voisivatko EU:n jäsenvaltiot neuvoston johdolla muuttaa mitenkään käytäntöään siten, etteivät demokraattisten EU-maiden lapset joudu väkivallan kohteeksi kotona tai koulussa? Ranskassa meneteltiin näin sosiaalisen tilanteen parantamiseksi. 
Douglas Alexander,
   . Toistan, ettei neuvosto katso aiheelliseksi ottaa kantaa yksittäisten jäsenvaltioiden sisäisen lainsäädännön tilaan. Ruumiillisen kurituksen käyttö yksittäisissä jäsenvaltioissa ja lasten oikeudet eivät kuulu Euroopan unionin toimivaltaan, minkä vuoksi vastaukseni on näin lyhyt. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minun on valitettavasti todettava, ettei puheenjohtaja Alexanderin vastaus ole mielestäni kovin vakuuttava. Neuvosto on tehnyt hyvin vähän kannustaakseen EU:n jäsenvaltioita ratifioimaan lasten huoltoa ja lastensuojelutoimenpiteitä koskevan Haagin yleissopimuksen, jolla säännellään aihetta koskevia kysymyksiä. Olemme kaikki tietoisia siitä, että ainoastaan kuusi jäsenvaltiota on ratifioinut kyseisen yleissopimuksen. Muut jäsenvaltiot eivät ole vielä ratifioineet sitä, minkä vuoksi sellaisia kuritusmuotoja saatetaan vielä käyttää. Tiedustelen, millaisia toimia neuvosto on toteuttanut tässä yhteydessä. 
Douglas Alexander,
   . Tästä kysymyksestä sanoisin, ettei se ole puheenjohtajavaltion asia. Jäsenvaltiot allekirjoittavat yleissopimukset erikseen, eivät kollektiivisesti.
Torjun kuitenkin väitteen, jonka mukaan mitään toimia ei ole toteutettu lasten hyvinvointia koskevan yleisen kysymyksen ratkaisemiseksi. Euroopan unionin toimielimet ovat yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa edistyneet merkittävästi lasten oikeuksia koskevissa asioissa muutamana viime vuotena. Euroopan unionin perusoikeuskirjassa (2000) nimenomaisesti tunnustetaan lasten oikeudet keskeiseksi osaksi EU:n arvoja. Perusoikeuskirjan 24 artikla perustuu lasten oikeuksia koskevaan YK:n yleissopimukseen (1989), jonka kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat ratifioineet. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkään en ole tyytyväinen neuvoston puheenjohtajan antamaan vastaukseen. Vaikka neuvoston puheenjohtajavaltio ei ole asettanut tätä kysymystä etusijalle toimikautensa aikana, uskon – kuten tietääkseni kaikki täällä parlamentissa – että me Euroopan unionin jäsenet elämme arvoihin perustuvassa yhteisössä ja että lapsiin kohdistuva väkivalta, johon sisältyy ruumiillinen kuritus, on todella rikos heitä kohtaan. Pyydän empaattisesti, että tällä rintamalla toteutetaan tulevaisuudessa toimia jäsenvaltioiden tuella. 
Douglas Alexander,
   . Kukaan ei kiistä arvoyhteisön olemassaoloa. Arvoisa jäsen haluaa ilmeisesti tiedustella, onko olemassa sellaista oikeusperustaa, jonka nojalla neuvosto voi toteuttaa aihetta koskevia toimia. Toistan ainoastaan jo aikaisemmin esittämäni kannan, ettei tämä ole puheenjohtajavaltion asia. Jäsenvaltiot allekirjoittavat yleissopimukset erikseen, eivät kollektiivisesti. 
Puhemies.
   Kysymys nro 21 raukeaa laatijan poissaolon vuoksi.
Milloin Alankomaiden ja Ranskan kansanäänestysten tulosten jälkeen alkanut harkinta-aika päättyy?
Onko neuvosto nyt valmis pohtimaan uudistusehdotuksia, jotka voitaisiin sisällyttää sopimukseen EU:n perustuslaista? 
Douglas Alexander,
   . Koska harkinta-aika jatkuu Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskauden jälkeen, tuntuu soveliaalta, että viimeinen kysymys, johon vastaan tässä parlamentissa puheenjohtajavaltion Yhdistyneen kuningaskunnan edustajana, ennakoi lähikuukausien tärkeää aihetta.
Arvoisa puhemies, kuultuani teiltä, että tämä on viimeinen vastattava kysymys, kiitän kaikkia neuvoston pääsihteeristön jäseniä hyvin merkittävästä ja uutterasta työstä vastausluonnosten laatimiseksi parlamentin jäsenten puheenjohtajuuskautemme aikana esittämiin kysymyksiin. Kuin jonkin kirjan esipuheen laatija haluan tässä vaiheessa todeta kunnioittavasti, että kaikki virheet ovat täysin omiani. Asiasisällön paikkansapitävyys puolestaan on osoitus neuvoston pääsihteeristön merkittävästä asiantuntemuksesta.
Vastaan suoraan arvoisan jäsenen kysymykseen. Kuten hän tietää, valtioiden ja hallitusten päämiehet totesivat 17. kesäkuuta yksimielisesti, että harkinta-aikaa tarvitaan laajan keskustelun käymiseksi kaikissa jäsenvaltioissa. Olen joutunut kokemaan puheenjohtajuuskautemme aikana, että uudistuksia koskevat määräykset perustuslakisopimuksessa saattavat olla järkeviä joidenkin jäsenvaltioiden, mutta kiistanalaisia joidenkin muiden kannalta. Tämän vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskaudella ensisijaisena tavoitteena on ollut käydä tietoisesti laajempaa keskustelua Euroopan tulevaisuudesta. Sovittiin, että asiaan palataan vuoden 2006 ensimmäisellä puoliskolla kevään Eurooppa-neuvostossa Itävallan puheenjohtajuuskaudella yleisarvioinnin suorittamiseksi kansallisista keskusteluista ja jotta etenemisestä kyseisessä tilanteessa voidaan sopia. 
Chris Davies (ALDE ). –
   Kiitän puheenjohtajavaltion edustajia kaikesta heidän kollegoilleni viime kuukausina antamastaan avusta.
Kiitän erityisesti neuvoston puheenjohtajaa; olen nauttinut paljon viime viikkojen aikana käymistämme keskusteluista, vaikka toisinaan saattaakin vaikuttaa siltä, että ne käydään melko tyhjässä julkisessa kirjastossa.
Palaan mielelläni jo paljon käsiteltyyn aiheeseen. Kaikki hallitusten päämiehet ovat julkisesti tukeneet periaatetta, jonka mukaan neuvoston kokousten olisi oltava julkisia sen keskustellessa lainsäädäntötoimista. Jos neuvoston puheenjohtajan kauniit sanat ja hyvät aikomukset voisivat johtaa vankkoihin tuloksiin, neuvosto olisi taannut, että työjärjestyksen muutoksia toteutettaisiin nyt käytännössä. Sen sijaan on ehdotettu, että neuvosto tarkistaa näiden toimien onnistumisen tulevilla puheenjohtajuuskausilla ja tutkii, kuinka avoimuutta voidaan lisätä edelleen sekä mahdollisuutta muuttaa työjärjestystä.
Voisiko neuvoston puheenjohtaja kertoa, mikä on tämän ehdotuksen sisältö? 
Douglas Alexander,
   . Yritän vastata arvoisan jäsenen kysymykseen tässä ja nyt. Ensiksikin me molemmat muistamme pääministerimme Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskauden alkaessa parlamentissa antaman lausunnon sanamuodon. Kyseinen lausunto on vaikuttanut myös siihen suhtautumistapaan, jonka olen omaksunut neuvoston avoimuutta koskevassa kysymyksessä. Pyrin sen pohjalta saavuttamaan ensin kollegojen välisen yksimielisyyden Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksessa ja tämän jälkeen edistämään prosessia muiden maiden kanssa puheenjohtajuuskautemme aikana.
Puheenjohtajavaltio esitti marraskuussa 2005 vaihtoehtoja esittelevän asiakirjan neuvoston avoimuuden parantamiseksi. Antici-ryhmä ja Coreper I ja II ovat keskustelleet ehdotuksista, ja tarkoituksemme on nyt hyväksyä neuvoston päätelmät 20. joulukuuta. Arvoisan jäsenen on odotettava hieman kauemmin tänä iltana tavoittelemansa kaltaisen yksimielisyyden saavuttamista. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Tarkastellaksemme perustuslakisopimusta laajemmin kokonaisuudessaan tiedustelen, myöntääkö neuvoston puheenjohtaja, että Eurooppa-neuvosto oli oikeassa, kun otetaan huomioon, että jäsenvaltioiden enemmistö on itse asiassa ratifioinut tämän perustuslakisopimuksen? Se oli oikeassa siinä, ettei se julistanut asiakirjaa kuolleeksi, vaan otti käyttöön harkinta-ajan. Harkinta-aika koskee paljon enemmän tilanneyhteyttä kuin itse tekstiä. Myöntääkö hän, että tilanteen muututtua meidän on aikanamme palattava tekstikysymykseen ja siihen, mitä teemme tekstille? Tämä on tehtävä joko vuonna 2006 tai 2007? 
Douglas Alexander,
   . Olen samaa mieltä arvoisan jäsenen esittämästä näkökohdasta ja suhtaudun siihen myönteisesti. Jo ennen kuin Yhdistyneestä kuningaskunnasta tuli Euroopan unionin puheenjohtajavaltio, sen hallitus esitti perusteita sen puolesta, että harkinta-aika on tarpeen. Mielestämme ei ollut asianmukaista, että mikään hallitus antaa yksipuolisen julistuksen perustuslakisopimusluonnoksen asemasta, sillä perustuslakisopimus kuuluu kaikille Euroopan unionin jäsenille.
On oikein myöntää, että jo ennen Ranskan ja Alankomaiden ratkaisevia ääniä Espanjassa järjestetyssä kansanäänestyksessä äänestettiin perustuslakisopimusluonnoksen puolesta, ja monet muut maat olivat vuorollaan ratifioineet perustuslakisopimusluonnoksen noudattamalla parlamenttimenettelyä. Tämän vuoksi pitäydyn kannassa, joka esitettiin ensiksi juuri ennen Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskautta. Olemme pitäytyneet kannassamme puheenjohtajuuskautemme ajan.
Puheenjohtajuuskautemme aikana pääministerimme täsmensi henkilökohtaisen näkemyksensä, jonka mukaan politiikan asemaan on saatava parannus ennen institutionaaliseen kysymykseen palaamista. Osoitimme kuitenkin tällä puheenjohtajuuskaudella, että mielestämme on tarpeen toteuttaa sellaisia käytännöllisiä ja järkeviä uudistuksia, joiden ansiosta 25 jäsenvaltion EU voi toimia tehokkaammin kuin EU, jonka perustana on nykyinen perussopimusten järjestelmä. 
Den Dover (PPE-DE ). –
   Minä ja kollegani Yhdistyneestä kuningaskunnasta kiitämme teitä toimistanne kuuden viime kuukauden aikana. Olimme iloisia myös siitä, että kaksi maata – Alankomaat ja Ranska – vastustivat perustuslakia, ja toisin kuin arvelette, emme vaadi kansanäänestystä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jos perustuslain jotakin osaa koskevia ehdotuksia esitetään tulevaisuudessa. 
Douglas Alexander,
   . Olen erittäin tietoinen velvollisuuksistani erityisesti pyrkiessäni antamaan viimeisen vastaukseni puheenjohtajavaltion puolesta sen sijaan, että antautuisin väittelemään eriävästä sisäpoliittisesta näkemyksestä, joka koskee heidän tämänhetkistä kantaansa. En tarkoita kannalla vain sitä, missä he istuvat tässä istuntosalissa, vaan myös sitä, miten he suhtautuvat kysymykseen perustuslakisopimusluonnoksesta.
Juuri kuulemani lausunto on selkeästi ristiriidassa ainakin joidenkin sellaisten väitteiden kanssa, joita muut konservatiivipuolueeseen kuuluvat kollegat ovat esittäneet eräistä juuri tarkoittamistani käytännöllisistä ja järkevistä muutoksista. Minulla on kuitenkin selkeä tunne siitä, että nykyisen konservatiivipuolueen kannalta kyseessä ovat juuri kuulemaamme vastausta paljon suuremmat asiat siltä osin kuin kyseessä on sen sitoutuminen EU:hun. 
Gary Titley (PSE ). –
   Voisiko ministeri ottaa kantaa niiden Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueeseen kuuluvien Euroopan parlamentin jäsenten mahdollisuuteen, jotka istuvat samalla penkillä kuin jäsen Mussolini? 
Douglas Alexander,
   . Ennen kyselytunnin päättymistä totean vielä seuraavaa. Kenneth Clarke on vakavasti otettava henkilö Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja hänet tunnetaan hyvin tässä istuntosalissa. Häntä suoraan lainatakseni nykyisellä uuden johtajansa alaisuudessa olevalla Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueella on edessään ehdotus, joka on äärimmäisyydessään pään hakkaamista seinään. Hänen mukaansa nykyinen konservatiivipuolue menee vielä enemmän äärimmäisyyksiin kuin William Hague'in tai jopa Iain Duncan Smithin konservatiivipuolue.
Konservatiivipuolueen penkillä tässä istuntosalissa istuvien arvoisien jäsenten on päätettävä, jatkavatko he syrjäytymistään Yhdistyneen kuningaskunnan lisäksi myös Euroopan unionissa.
Olen jo kehunut vuolaasti erään Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueeseen kuuluvan jäsenen työtä tässä istuntosalissa tänään. Toimiessaan esittelijänä asiassa, joka koskee erään Euroopan unionin mahdollisen ehdokasmaan liittymistä, hän on tehnyt merkittävää työtä Euroopan parlamentissa. Syrjäytyminen suuren poliittisen puolueen asemasta, kuten sen uusi johtaja suunnittelee, merkitsisi sekä konservatiivipuolueen että Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisten etujen heikkenemistä. Viime kädessä se ei ole kuitenkaan ainoa virhearviointi, jonka he tekevät. Pelkään, että se on ensimmäinen monista konservatiivipuolueen uuden johtajan virheistä. 
Puhemies.
   Kysymys 23 raukeaa, koska se liittyy ongelmaan, josta olemme jo keskustelleet tänä iltapäivänä.
Kysymyksille varattu aika on lopussa. Kysymyksiin 24–54 vastataan näin ollen kirjallisesti (niiden kysymysten osalta, joita ei käsitelty kyselytunnilla, ks. kyselytuntiliite).
Esitän lopuksi henkilökohtaisen huomautuksen. Arvoisa puheenjohtaja Alexander, huomasitte tänään, että teille esitetään parlamentissa kritiikin lisäksi myös kiitosta työstänne. Toivotan teille menestyksekästä virkauraa ja rentouttavaa lomaa. Kiitän teitä yhteistyöstä.
Kyselytunti on päättynyt.

Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi koneista ja direktiivin 95/16/EY muuttamisesta [5786/2/2005 – C6-0267/2005 – 2001/0004(COD)] (esittelijä: Andreas Schwab) (A6-0338/2005). 
Andreas Schwab (PPE-DE ),
   .   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ennen kuin ryhdyn käsittelemään varsinaista konedirektiiviä, haluan esittää aluksi lämpimät kiitokseni kaikille tähän prosessiin osallistuneille ja eritoten lukuisten muiden ryhmien varjoesittelijöille. He ovat olleet valmiita moniin kompromisseihin, mistä olen heille erityisen kiitollinen. Haluan kiittää myös asiasta vastaavaa komission jäsentä, joka on läsnä istuntosalissa tänään, ja hänen halukkuuttaan kompromisseihin monissa parlamentille ratkaisevan tärkeissä yksityiskohdissa. Sen ansiosta parlamentin jäsenten on huomattavasti helpompi äänestää tämän version puolesta, jossa yhteistä kantaa on hieman tarkistettu.
Tahdon käsitellä viittä ensisijaisen tärkeänä pitämäämme aihetta. Meidän on myönnettävä itsekriittisyyden nimissä, ettei direktiivi ole suuren yleisön suoraan ymmärrettävissä, mutta päämääränä on ollut saada aikaan selkeä jako sen ja muiden direktiivien välillä. Tältä osin on kuitenkin ilmennyt yksi ongelma, nimittäin traktoridirektiivi. Traktorit eivät ole aiemmin kuuluneet niin kone- kuin traktoridirektiivinkään soveltamisalaan, mutta vastedes ne kuuluvat. Valmistajille tämä on raskas kaksinkertainen taakka, jota emme olisi halunneet heille sälyttää. Traktorien istuimia koskeva direktiivi on tietenkin toinen vastaava aihe, eikä komission jäsen Verheugen ole voinut olla huomaamatta saksalaisten sanomalehtien kirjoittelua, jonka mukaan tätä direktiiviä pidetään niin Saksassa kuin muuallakin varsinaisena byrokraattisena epäsikiönä. Juuri tästä syystä olen hänelle hyvin kiitollinen, että hän on puurtanut kanssamme kohti päämääräämme, vaikka työ ei aina olekaan edennyt yhtä ripeästi kuin olisimme kaikki toivoneet. Päämääränä on ratkaisu, jossa koneet kuuluvat vain yhden direktiivin soveltamisalaan – toisin sanoen traktoridirektiiviä sovelletaan ainoastaan traktoreihin ja konedirektiiviä sovelletaan kaikkiin muihin konetyyppeihin.
Meidän tehtävänämme on nyt varmistaa, että pääsemme tähän päämäärään mahdollisimman pian. Toiveissani on tietenkin traktoridirektiivin tarkistuksen valmiiksi saaminen ja kaikkien tähän asti mainitsemattomien riskien sisällyttäminen siihen niiden 18 kuukauden aikana, jotka jäsenvaltiot tarvitsevat konedirektiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöään. Ymmärrän, etteivät tällaiset toiveet aina toteudu heti, mutta haluaisin asettaa tavoitteeksi 18 kuukautta, koska direktiivin täytäntöönpanoaika päättyy tuolloin.
On sanomattakin selvää, että olisin esittelijänä halunnut mennä tietyissä seikoissa nykyistä pitemmälle. Yhtenä esimerkkinä on poikkeuksien myöntäminen rannekellon kaltaisille vaarattomille konetyypeille. Vedin kuitenkin loppujen lopuksi tätä koskevan tarkistukseni pois vastineena eritoten komission esiin tuomaan vakavaan huoleen siitä, että näin olisi voinut syntyä turvallisuutta heikentävä porsaanreikä.
Parlamentti on toisaalta edistynyt huomattavasti alkuperäisestä yhteisestä kannasta liikesalaisuuksien salassapidon suhteen, ja samaa voidaan mielestäni sanoa myös koneromun hävittämisestä. Tiedämme toki kaikki, että kestävä tuotantotapa on Euroopan unionille ratkaisevan tärkeä muun muassa Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi. Silti ei ole epäilystäkään siitä, että olemme toimineet oikein estäessämme valmistajien saattamisen vastuuseen koneromusta tavallaan kokonaisvaltaisesti, koska valmistajat eivät voi tietää romutusprosessin kaikkia yksityiskohtia etukäteen. Lisäksi valmistajat ovat usein pieniä tai keskikokoisia yrityksiä. Meillä on uskoakseni vielä paljon työtä sertifioinnin ja erityisesti kolmannen osapuolen sertifioinnin alalla, sillä yhteisessä kannassa luonnosteltu kanta CE-merkintään ei ollut mitenkään tämän parlamentin jäsenten hyväksyttävissä. Niin monta kokousta kuin tämän yhteisen kannan laatimiseksi tarvittiinkin, neuvoston ei mielestämme pidä tyytyä pienimpään yhteiseen nimittäjään ja viedä eteenpäin sillä tavoin muotoiltuja muodollisia kompromisseja, ettei niitä kukaan juurikaan ymmärrä, varsinkaan suuri yleisö tai pk-yrittäjä.
Lienee tarpeetonta sanoa, että mekin olemme tietoisia asiaan liittyvistä ongelmista, esimerkiksi kääntämisen yhteydessä. Tavoitteenamme on silti oltava suurelle yleisölle ymmärrettävän lainsäädäntötekstin laatiminen, ja juuri tämän asian komission jäsen Verheugen on todella ottanut omakseen.
Olen iloinen, että olemme edistyneet hieman CE-merkintää koskevassa kysymyksessä. Vaikka tämä ei mielestäni riitäkään, viittasitte vuoden 2006 työohjelmassanne nimenomaisesti "uuteen lähestymistapaan" CE-merkinnän osalta, joten en aio valittaa siitä nyt kovin pitkään. Uskon, että nyt on aika omaksua laaja-alaisempi ja johdonmukaisempi lähestymistapa ja varmistaa, että CE-merkinnän käyttöä koskevat asetukset ovat kaikilla aloilla samat. Tästä on etua jo sinällään, mutta mielestäni se merkitsisi myös "parempaa sääntelyä". Meidän on tätä lainsäädäntöä laatiessamme yhtä kaikki pohdittava jälleen kerran ankarasti CE-merkinnän tehtävää Euroopan unionissa, siihen liittämiämme laatu- ja turvallisuusstandardeja sekä näiden standardien valvonnasta vastuussa olevia elimiä. Sanon tämän siksi, että meitä odottaa uskoakseni vielä työsarka jäsenvaltioissa, kun selvitämme ja käsittelemme markkinavalvonnan kysymyksiä. Euroopan unionia ei saa saattaa vastuuseen mahdollisesti ilmenevistä ongelmista – silloinkaan, kun jäsenvaltiot ovat laiminlyöneet valvontaan käytettyä aikaa koskevat velvoitteensa.
Kaiken kaikkiaan haluan vielä kerran esittää lämpimät kiitokseni. Katson, että olemme edistyneet jonkin verran tavoitteessamme saada aikaan parempaa sääntelyä ja vähentää byrokratiaa, mutta paljon on vielä matkaa. Luotan tältä osin komissioon ja siihen, että se edistää uusilla ehdotuksillaan tavoitettamme entistä paremmasta sääntelystä erityisesti traktorien osalta. 
Günther Verheugen,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää esittelijä Schwabia ja varjoesittelijöitä sitoutumisesta ja rakentavasta yhteistyöstä, joita ilman emme olisi päässeet yhteisymmärrykseen toisessa käsittelyssä.
Tämänpäiväistä tilannetta voitaisiin osuvasti kuvata tutulla sananlaskulla "hiljaa hyvä tulee". Konedirektiivin tarkistuksen historia on hyvin pitkä. Tarkistusta suositti alun perin Molitor-ryhmä, joka oli komission nykyisen sääntelyn parantamista koskevan aloitteen edeltäjä.
Kun komissio esitti direktiiviehdotuksensa vuoden 2001 alussa pitkällisten, kaikkien asianosaisten kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen, kukaan ei aavistanut, että tarkistuksen valmiiksi saamiseen tarvitaan viisi vuotta ja ennätykselliset 43 neuvoston työryhmän kokousta parlamentin työstä puhumattakaan. Neuvottelut olivat pitkät, koska direktiivi vaikuttaa huomattavan laajaan ja monitahoiseen koneiden valmistuksen toimialaan, joka käsittää keskenään varsin erilaisia tuotteita, kuten koneita, mekaanisia laitteita ja niiden osia. Toisaalta kyseinen ala on EU:n talouden kannalta erittäin tärkeä ja EU:n menestyvimpiä teollisuudenaloja. Euroopan unionissa tuotettiin koneiden valmistuksen toimialalla vuonna 2004 hyödykkeitä 402 miljardin euron arvosta, ja ala työllisti 2,6 miljoonaa insinööriä, teknikkoa ja muuta työntekijää. Useimmat heistä ovat korkeasti koulutettuja. EU:n konetuotanto ylittää selkeästi Japanin ja Yhdysvaltojen tuotantotason. Euroopan unioni on maailman suurin koneiden ja mekaanisten laitteiden viejä. Viennin arvo on 150 miljardia euroa, joten olemme edellä Yhdysvaltoja, jossa alan vienti oli 62 miljardia euroa, ja Japania, jonka vastaava luku oli 67 miljardia euroa. Tämä on osoitus siitä, että tätä alaa voidaan perustellusti kutsua Euroopan teollisuuden helmeksi ja että se ansaitsee näin ollen erityistä huomiota.
Nyt kun meillä on suositus yhteiseen kantaan sisällytettävistä tarkistuksista, olemme uuden konedirektiivin laadintaan liittyvässä lainsäädäntöprosessissa hyvin lähellä loppua. Voin tyytyväisenä kertoa, että komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan parlamentin ja neuvoston aikaansaaman kompromissin. Itse asiassa kompromissin lopputulos merkitsee huomattavaa parannusta nykyisin voimassa olevaan konedirektiiviin 98/37/EY ja on, kuten jäsen Schwab jo totesi, erinomainen esimerkki paremmasta sääntelystä.
Soveltamisala on nyt määritelty entistä yksityiskohtaisemmin ja epäselvyydet poistettu, mikä merkitsee oikeusvarmuuden parantumista. Direktiivistä oli aiemmin monta eri tulkintaa. Näin ei ole enää. Direktiivi on nyt erotettu erittäin selkeästi muista direktiiveistä, kuten hissidirektiivistä ja pienjännitedirektiivistä. Samalla on tehostettu direktiivin täytäntöönpanoa, myös markkinavalvontaa ja jäsenvaltioiden harjoittamaa valvontaa, jonka kohteena ovat sertifiointitehtävistä vastuulliset, komissiolle sellaisiksi ilmoitetut elimet. Tämä on tulosta parlamentin ensimmäisessä käsittelystä tekemistä kauaskantoisista tarkistuksista.
Direktiivin soveltamisalaan nyt sisällytettyjen konetyyppien valmistajat voivat hyötyä sisämarkkinoiden eduista. Käyttäjät ja työntekijät hyötyvät parantuneesta terveydensuojelusta ja kuluttajansuojasta. Nämä parannukset perustuvat nykyisestä direktiivistä saamiimme kokemuksiin.
Seuraavaksi käsittelen hyvin kiistanalaista kysymystä siitä, missä suhteessa muut merkinnät ovat CE-merkintään. Haluan vakuuttaa, että tämä kysymys ratkaistaan "uutta lähestymistapaa" tarkistettaessa, kuten seuraavassa komission lausumassa todetaan. Luen komission virallisen lausuman vielä kertaalleen: 
Günther Verheugen, komission varapuheenjohtaja.  "Komissio selventää uuden lähestymistavan tarkistamisen yhteydessä edellytyksiä kiinnittää koneisiin CE-merkintöjen ohella muita joko kansallisia, eurooppalaisia tai yksityisiä merkintöjä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön lainsäädännön noudattamista." 
Günther Verheugen, .  Yhtä kiistanalaisen traktoreita koskevan kysymyksen osalta haluan ilmoittaa, että komissio on ehdottoman sitoutunut kahdessa lausumassaan esitettyihin periaatteisiin. Luen lausumat jälleen ääneen.
Ensimmäinen lausuma kuuluu seuraavasti: 
Günther Verheugen, . "Neuvosto ja komissio toteavat, että kaikkien maatalous- ja metsätraktorien turvallisuuteen ja niiden käyttäjien terveyteen liittyvien seikkojen sisällyttämiseksi yhteen yhdenmukaistavaan direktiiviin, maatalous- tai metsätraktoreiden, niiden perävaunujen ja vedettävien vaihdettavissa olevien koneiden ja näihin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden tyyppihyväksynnästä annettua direktiiviä 2003/37/EY on muutettava siten, että siinä otetaan huomioon kaikki konedirektiivin asiaa koskevat riskit. Tällaisen direktiiviin 2003/37/EY tehtävän muutoksen yhteydessä olisi myös konedirektiiviin tehtävä muutos siten, että poistetaan 1 artiklan 2 kohdan e alakohdan ensimmäisestä luetelmakohdasta ilmaus 'riskien osalta'."
Toinen lausuma kuuluu seuraavasti: "Komissio tunnustaa tarpeen sisällyttää maatalous- ja metsätraktoreista annettuihin direktiiveihin lisävaatimuksia, jotka koskevat riskejä, joita ei tällä hetkellä kateta näillä direktiiveillä. Tätä varten komissio harkitsee asianmukaisia toimia, joihin sisältyvät viittaukset Yhdistyneiden Kansakuntien sääntöihin, CN- ja ISO-standardeihin ja OECD:n ohjeisiin." 
Günther Verheugen, .  Toivon, että tässä oli kaikkia tyydyttävä vastaus mahdollisesti vastausta vaille jääneisiin kysymyksiin. Tahdon toistaa kiitokseni parlamentin tarjoamasta aidosti myönteisestä ja rakentavasta yhteistyöstä, ja kiitokset myös huomiostanne. 
Malcolm Harbour,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella kollega Schwabia erinomaisesta työstä tämän erittäin monimutkaisen ja hankalan tekstin parissa. Työtä on lisäksi vaikeuttanut sen periytyminen edelliseltä esittelijältämme Wielandilta. Olen hyvin tyytyväinen komission jäsenen puheenvuoroon ja yhteisymmärrykseen siitä, että olemme pystyneet varmistamaan toisen käsittelyn neuvoston kanssa.
Haluaisin ottaa esiin pari poliittista kysymystä. Kuten komission jäsen totesi, matka lopulliseen yhteisymmärrykseen tästä hyvin monimutkaisesta tekstistä on ollut pitkä ja aika ajoin kuoppainen. Kun katsomme tulevaan ja otamme huomioon hänen määrätietoisen sitoutumisensa sääntelyn parantamista koskevaan toimintaohjelmaan, meidän on pidettävä tarkasti silmällä direktiivin täytäntöönpanoa ja tehokkuutta. Pelkään, että täytäntöönpanosta tulee erittäin hinnakas, joten meidän on varmistettava, että komission jäsenen alaisilla osastoilla seurataan asiaa ja ettei päällekkäistä kansallista lainsäädäntöä anneta. Suhtaudun myönteisesti komission jäsenen toteamukseen eri merkinnöistä, mutta meidän on mietittävä vakavasti sääntelyn noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia.
Haluan tähän liittyen mainita kaksi muuta seikkaa. Olen tyytyväinen siihen, että neuvosto on myöntänyt, että sen on kiihdytettävä vauhtiaan traktoriasiassa, koska yhdenmukaistetun tyyppihyväksyntämenettelyn puuttuminen erittäin tärkeältä alalta on skandaali. Jäsenvaltioiden pitäisi hävetä hidasteluaan asiassa.
Haluan kiinnittää komission jäsenen huomiota toiseen tärkeään koneluokkaan, johon tämä direktiivi myös osittain vaikuttaa, nimittäin tiellä kulkevia koneita koskevaan laajaan kysymykseen. Vierailin hiljattain rakennustarvikevalmistajien kokouksessa. Minulle kerrottiin, että alan arvioiden mukaan 70 prosenttia tutkimus- ja kehityskustannuksista menee säädösten täyttämiseen. Miten Euroopan unionin talous voi toimia kilpailukykyisesti, jos sälytämme tärkeälle teollisuudenalalle tällaisia lainsäädännön noudattamiseen liittyviä kustannuksia? Meille voi mielestäni tulla ongelmia tästä konedirektiivistä, mutta komission jäsenen on puututtava silloin asiaan. Haluan tuoda rakennustarvikevalmistajien valtuuskunnan tapaamaan häntä mahdollisimman pikaisesti, jotta heidänkin ongelmiinsa saadaan ratkaisu. 
Barbara Weiler,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, puolitoista vuotta on kieltämättä pitkä aika asiasta keskustelemiseen neuvostossa. Se ei ole kuitenkaan mitään koneiden käyttöikään verrattuna. Olen työskennellyt koneiden valmistuksen alalla 20 vuoden ajan, joten olen tietysti perillä tämän direktiivin merkityksestä, muun muassa lainsäädännön johdonmukaisuuden osalta. Vaikka monet käyttäjät olivatkin aluksi epäileväisiä, nyt likipitäen kaikki epäilykset lienevät haihtuneet. Olemme saaneet ihmisiltä ensimmäiset hyväksyntää osoittavat kirjeet, ja koska tarkoituksenamme on keskittyä käyttäjään eikä jättää yleistä mielipidettä huomiotta, tämä hyväksyntä on tärkeä.
Direktiivi ei ole tärkeä pelkästään käyttäjille vaan myös miljoonille kuluttajille, koska sen sisältämät säännökset ovat merkitykseltään olennaisia heidän terveydelleen ja turvallisuudelleen. Kuten komission jäsen totesi, yksi tarkistuksen syistä oli se, ettei aiemmissa direktiiveissä menty riittävän pitkälle. Muita syitä olivat tarve lisätä välttämätöntä oikeusvarmuutta, määritellä soveltamisala yksityiskohtaisesti ja suojata tavaroiden vapaa liikkuvuus varmistaen samalla korkea kuluttajien terveyden ja turvallisuuden suoja. Tämän tulisi olla ensisijainen tavoite myös Euroopan unionin teollisuuspolitiikassa.
Haluan kiittää parlamentin jäseniä ja ennen muuta komissiota ja neuvostoa erinomaisesta yhteistyöstä. Sosialidemokraattien oli silti välttämättä lisättävä muutamia tärkeitä näkökantoja, ja useimpien keskustelukierrosten aikana olimmekin lähimpänä neuvostoa. Haluamme komission esimerkiksi kehittävän suuntaviivoja, joiden avulla jäsenvaltioiden on helpompi parantaa valmiuksiaan. Näin saadaan tehokas markkinavalvonta direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen mahdollistamiseksi.
Sosialidemokraatit katsoivat toisaalta, etteivät luottamuksellisuus ja liikesalaisuudet saa vaikuttaa heikentävästi ihmisten henkilökohtaiseen terveyteen ja turvallisuuteen. Toinen tavoitteemme, johon olemme nyt päässeet, oli pk-yritysten taakan keventäminen direktiivin sisältöön vaikuttamatta ja lisäkustannuksia aiheuttamatta. Lisäksi yhtenä tärkeänä päämääränämme oli varmistaa, ettei vammaisten hissienkäyttömahdollisuuksia vaaranneta direktiivin tarkistuksen yhteydessä. Olemme saavuttaneet kaikki nämä tavoitteet. Vastustimme maa- ja metsätaloustraktoreiden jättämistä direktiivin ulkopuolelle, mutta hyväksymme komission jäsenen selityksen. Olisimme suoneet mieluusti, että hän olisi maininnut päivämäärän eli vuoden 2008, mutta koska me olemme tuolloin kaikki vielä parlamentin jäseniä, voimme varmistaa, että tarvittaviin toimiin ryhdytään.
Hyvä kollega Schwab, emme halua jättää pieniä laitteita soveltamisalan ulkopuolelle, sillä kyse ei ole pelkästään kelloista vaan myös sammuttimista ja muista vastaavista pienistä, suhteellisen vaarallisista laitteista. Katson meidän silti päässeen hyvään kompromissiin. Sosialidemokraatit äänestävät sen puolesta. Haluan tällä viikolla kerrankin kehua brittejä – eikä tällaista kehua voi pitää itsestään selvyytenä – koska yhteistyömme puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa on ollut tässä asiassa erinomaista. 
Janelly Fourtou,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tänään käsittelemällämme konedirektiivillä tarkistetaan, kuten jo todettiin, vuodelta 1998 peräisin olevaa direktiiviä. Aihe on erityisen tekninen, mutta sillä on suuri vaikutus Euroopan unionin mekaaniseen teollisuuteen ja koko Euroopan unionin teollisuuteen. Halusin palauttaa mieleen komission jäsenen Verheugenin jo mainitsemat luvut, jotka ovat itse asiassa vielä paremmat kuin minun tiedossani olevat. En voi olla muistuttamatta, että alan vuotuinen liikevaihto on 402 miljardia euroa, ja tästä 113 miljardia euroa on peräisin yhteisön ulkopuolisiin maihin suuntautuvasta viennistä.
Ensimmäisessä käsittelyssä saatiin aikaan kohtuullinen kompromissi vuosien keskustelun jälkeen. Muistan hyvin, että pelkästään koneen ja puolivalmisteen määritelmän vahvistaminen vaati huomattavaa sitoutumista edellisellä tehtäväkaudella. Toisen käsittelyn aikana kiinnitin henkilökohtaisesti erityistä huomiota direktiivin CE-merkintää koskeviin säännöksiin, koska katsoin sanamuodon juridisesti epäselväksi.
Olen kiitollinen neuvostolle tarkistukseni hyväksymisestä, mutta olen iloinen siitä, että komissio käsittelee tätä aihetta, jota on tarkasteltava vieläkin perusteellisemmin. Haluan kiittää esittelijää tavasta, jolla hän johti neuvotteluja. Pystyimme edistymään huomattavasti kohti yhteistä kantaa, koska hänen järjestämiinsä vapaamuotoisiin kolmikantakeskusteluihin osallistuivat sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan puheenjohtaja, varjoesittelijät sekä Euroopan komission ja neuvoston edustajat.
Olemme päässeet kaikkien alan ammattilaisten odottamaan yhteisymmärrykseen. Eräitä kohtia on edelleen selkiytettävä ennen muuta traktoreiden osalta, mutta olen optimistinen ja uskon ongelmien ratkeavan direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon myötä. Tämän seurauksena Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä äänestää kompromissin puolesta. 
Christoph Konrad (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme juuri kuulleet, että koneiden valmistus on Euroopan taloudelle ratkaisevan tärkeä ala. Vaikka tämä pitääkin paikkansa kaikkialla Euroopan unionissa, se on erityisen totta omassa kotimaassani. Tässä yhteydessä olisikin korostettava sitä kiintoisaa seikkaa, että direktiivi laadittiin muun muassa asianomaisen toimialan pyynnöstä. Alalla ei säästelty vaivaa tämän direktiivin käsittelyyn saamiseksi, ja johtoajatuksena oli "yksi tuote, yksi säädös koko sisämarkkinoiden alueella". Kehitys on tietysti myönteistä, koska tämän lainsäädännön etuihin kuuluu, että samanlainen kone, jonka toteutustapa on sama, voidaan laskea liikkeeseen missä tahansa sisämarkkinoilla. Lisätestejä EU:n eri jäsenvaltioissa ei luonnollisestikaan tarvita.
Koska mielessä on vielä palveludirektiivistä käyty keskustelu, haluan toisen käsittelyn osalta huomauttaa seuraavaa. Jos omaksuisimme tämän lähestymistavan aina lähtökohdaksi palveludirektiiviä koskevissa keskusteluissa, edistyisimme epäilemättä niissäkin. En voi olla mainitsematta tässä yhteydessä, että Euroopan unionin koneiden valmistus on itse asiassa erityisen riippuvainen palveludirektiivistä, koska koneiden mukana myydään sekä palveluja että tuotteita.
Kun nyt pääsin tähän aiheeseen, saanen esittää toisen, luonteeltaan poliittisen huomautuksen. Tämänpäiväisissä keskusteluissa on vahvistettu toistamiseen, että tämän direktiivin aikaansaaminen kesti hyvin kauan – tarkalleen viisi vuotta. Valtaosan tästä ajasta Euroopan unionissa oli vain 15 jäsenvaltiota. Kuten me kaikki tiedämme, EU toimii nyt 25 jäsenvaltion unionina. Kun otetaan huomioon tämä ja suunniteltu sääntelyn vähentäminen, on huomattava, että yhteisymmärrykseen pääseminen vastaavista säädöksistä kestänee vastaisuudessa huomattavasti kauemmin. Niin toimialan kuin tällaisista asioista vastuussa olevien poliittisten elintenkin on hyvä ymmärtää tämä. Periaate "vähemmän on joskus enemmän" sopii myös tähän tapaukseen. Saanen näin ollen vielä kerran tähdentää, kuinka myönteisesti suhtaudun tähän direktiiviin. 
Evelyne Gebhardt (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan liittyä kollega Schwabin erinomaista työtä kiittelevien joukkoon. Haluan kiittää myös kollega Weileria ja kollega De Vitsiä, jotka ovat osoittaneet suurta sitoutuneisuutta ja osallisuutta oman ryhmäni puolesta ja tällä tavoin turvanneet osan edistyksestä työskennellessään yhdessä kollega Schwabin kanssa.
Edelliset puhujat ovat jo viitanneet sellaisiin keskeisiin aiheisiin kuten terveyteen, turvallisuuteen ja kuluttajansuojaan. Nämä seikat muodostavat perustan myös laatuominaisuuksille, joilla varmistetaan, että tuotteet, esimerkiksi koneet, ovat oman alansa markkinajohtajia, ja joiden ansiosta valmistajamme pystyvät hankkimaan tuotteilleen suuret maailmanlaajuiset markkinat. Tähän on suhtauduttava erityisen myönteisesti.
Voin tältä osin ainoastaan yhtyä kollega Weileriin, joka totesi oikeusvarmuuden ratkaisevan tärkeäksi tässä yhteydessä. Oikeusvarmuudella tarkoitetaan, että koneinsinöörit tietävät tarkalleen, mitä sääntöjä heidän on noudatettava ja mitkä säännökset ovat tosiasiassa voimassa, ja ettei heitä jätetä pimentoon. Näin mahdollistetaan samalla alan hyvin toimivat markkinat.
Oikeusvarmuus tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että meidän on vältettävä monen eri direktiivin soveltaminen yhteen ja samaan tuotteeseen. Tämä tarkoittaa, että meidän on kannustettava toimia, joilla saadaan aikaan yhtenäinen järjestelmä, erityisesti traktoridirektiiveissä. Ei ole lainkaan suotavaa, että valmistajien on taiteiltava eri säädösten välillä. On niin ikään erittäin valitettavaa, ettemme onnistuneet saamaan hyväksyntää ehdotuksellemme asian lopulliseksi ratkaisemiseksi viimeistään vuonna 2008. Tämä on todellinen häpeä. En ole unohtanut, että keskustellessamme tästä aiheesta kerran aiemmin komission ja neuvoston kanssa ensimmäisessä käsittelyssä meille kerrottiin, että tavoitteena oli järjestää kaikki kuntoon seuraavan puolen vuoden kuluessa. Siitä on nyt aikaa puolitoista vuotta. Meille kerrottiin sama asia tämänvuotisessa keskustelussa samasta aiheesta – että kaikki on kunnossa puolen vuoden päästä.
Vetoan näin ollen kaikkiin asiassa osallisina oleviin, että he varmistaisivat, että ongelma todellakin ratkaistaan viipymättä. Emme saa jättää kansaa pimentoon, ja tämä koskee myös koneinsinöörejä. 
Mia De Vits (PSE ).
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, pidän konedirektiiviä, josta meidän on annettava päätöksemme, paljon suurempana asiana kuin pelkästään teknisenä sisämarkkinadirektiivinä. Direktiivi osoittaa, että osaamme Euroopan unionissa laatia sosiaalista lainsäädäntöä, vaikka lisäämmekin siihen mielellämme taloudellista sävyä. Neuvottelujen lopputulos osoittaa, että parlamentilla on kyky vaikuttaa asioihin, ja olen kiitollinen esittelijä Schwabille ja kollega Weilerille siitä, millä tavoin he ovat tätä asiaa hoitaneet.
Juuri parlamentin ansiosta kuluttajia ei enää voida johtaa harhaan eikä yritystemme hallintotaakka ole enää kohtuuton CE-merkinnän lisäksi tarvittavien merkintöjen vuoksi. Parlamentti on niin ikään varmistanut, että vaarallisimpia koneita voidaan todellakin valvoa eikä valvonta jää pelkästään muodolliseksi. Nyt on kuitenkin jäsenvaltioiden vuoro tehdä tästä direktiivistä todella toimiva ja muuttaa se kunnianhimoiseksi työvälineeksi. Siksi kaikkien jäsenvaltioiden on ryhdyttävä tehokkaaseen markkinavalvontaan, sillä ilman sitä direktiivi jää pelkäksi paperitiikeriksi, kuten edellinen direktiivi.
Arvoisa komission jäsen, mielestäni Euroopan komission tulisi valvoa tarkasti jäsenvaltioiden sitoutumista, seurata, että ne toteuttavat markkinavalvontaa, sekä tehdä vastaisuudessa tarvittaessa aloitteita, jos käy ilmi, etteivät ne pidä lupauksiaan. Näin ajetaan yhtä lailla työntekijöiden ja kuluttajien kuin valmistajienkin etua. Meidän työmme on nyt tehty, ja siksi uskon, että pystymme huomenna hyväksymään tämän direktiivin. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Attwoollin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A6-0341/2005) naisverkostoista: kalastus, kalanviljely ja monipuolistuminen (2004/2263(INI)). 
Elspeth Attwooll (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin keskusteluissa puheenvuoroja käyttävät jäsenet antavat usein jonkinlaista tunnustusta esittelijälle. Sen muodot vaihtelevat varsin hillityistä ilmauksista, joissa kiitetään suuresta määrästä raskasta työtä, onnitteluihin erinomaisen mietinnön laatimisesta. Jos olisin itse tällä kertaa kuvatussa tilanteessa, en voisi täysin vilpittömästi yhtyä kiittelijöiden joukkoon, sillä mielestäni tässä mietinnössä on selviä puutteita. Tarkoituksenani ei silti ole kiistää siihen sisältyviä erittäin arvokkaita seikkoja tai väittää, että olen olennaisesti eri mieltä jostain siihen sisältyvästä kohdasta. Olen myös erittäin kiitollinen kollegoille heidän osoittamastaan kiinnostuksesta.
Huoleni on kahtalainen. Ensinnäkin olen huolissani tekstiin sisältyvän toiston määrästä. Tietyissä oloissa toistoa voidaan käyttää vaikutuksen tehostamiseksi, mutta en katso, että tässä tapauksessa siihen on aihetta. Toiseksi olen huolestunut mietinnössä käsiteltyjen aihealueiden määrästä: mielestäni Euroopan parlamentin olisi suhtauduttava vakavasti kalataloudessa toimivien naisten kaikkiin elämänaloihin ja tehtävä parhaansa heitä piinaavien ongelmien ratkaisemiseksi. Alkuperäisenä aikomuksensa oli kuitenkin keskittyä mietinnössä naisverkostojen rooliin ja niiden mahdollisuuksiin edistää kalastusalasta riippuvaisten yhteisöjen sosiaalis-taloudellista kehitystä. Olemme maininneet kaksi yhteneväisyyttä näiden naisten ja vastaavalla tavalla maatalousalalla toimivien naisten tilanteessa sekä mahdollisuuden yhdistettyyn toimintaan heidän osaltaan. Kyseinen painopiste on nyt hävinnyt. Se on minusta sääli, sillä naisverkostoilla on keskeinen asema muiden mietinnössä yksilöityjen tavoitteiden saavuttamisen kannalta.
Totean siis aivan yksinkertaisesti ja lyhyesti, mikä oma viestini komissiolle ja neuvostolle on: antakaa kannustuksenne ja tukenne naisverkostojen perustamiselle ja kehittämiselle sekä jäsenvaltioissa että koko Euroopan unionissa. Antakaa kannustuksenne ja tukenne myös niiden toiminnalle paikallistalouden monipuolistamiseksi, yhteisen kalastuspolitiikan kehittämisen edistämiseksi ja koordinoidun lähestymistavan tarjoamiseksi yhteistä huolta aiheuttaviin kysymyksiin.
Kannustus ja tuki tarkoittavat silti enemmän kuin muutamaa ystävällistä sanaa. Ne edellyttävät aktiivista apua tarvittavien rahoitusvälineiden käyttöön saamiseksi ja erityisiä toimia kaikkien niiden olemassa olevien sosiaalisten ja hallinnollisten esteiden poistamiseksi, jotka estävät naisia osallistumasta täysimääräisesti kaikille kalatalousalan aloille ja edistymästä niillä.
Arvoisa komission jäsen, kiitos siitä, että kuuntelitte. Kiitän teitä myös etukäteen tulevien konkreettisten toimien johdosta. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi onnitella esittelijää mietinnöstä. Suhtaudun myönteisesti Euroopan parlamentin aloitteeseen ja yhdyn esittelijän sitoumukseen tasa-arvon toteuttamiseksi kalatalousalalla. Yhdyn myös hänen mielipiteeseensä siitä, että naisverkostojen osallistuminen on erityisen tärkeää tässä yhteydessä.
Seuraavalla ohjelmakaudella vuosina 2007–2013 komissio antaa paljon painoarvoa naisten roolin edistämiselle kalatalousalalla. Ehdotettu Euroopan kalatalousrahasto kuvastaa komission sitoutumista tasa-arvoon. Tulevassa rahastossa määritellään naisten rooli kalatalousalalla vieläkin tarkemmin kuin nykyisessä kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineessä. Tasa-arvoulottuvuuden sisällyttämistä edistetään rahaston täytäntöönpanon eri vaiheissa. Pyydämme jäsenvaltioita varmistamaan, että naisten asemaa kalatalousalalla parantavia toimia tuetaan. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä kehotetaan komissiota antamaan aktiivista tukea olemassa oleville naisverkostoille ja uusien verkostojen perustamiselle.
Voin tyytyväisenä kertoa teille, että Euroopan kalatalousrahastoa koskevassa ehdotuksessa tuetaan erityisiä toimia, kuten verkottumista ja kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtoa naisten ja miesten tasa-arvoa edistävien järjestöjen kesken.
Komissio ehdottaa, että seuraavalla ohjelmakaudella verkottumiseen liittyvät toimet ja tasa-arvoa edistävien organisaatioiden välinen kokemustenvaihto sisällytetään jäsenvaltioiden toimenpideohjelmiin. Tällä tavoin korvataan aiempi lähestymistapa, jossa julkaistiin ehdotuspyyntöjä komission suoraan hallinnoimiksi innovatiivisiksi toimiksi. Uskomme, että tällä vaihtoehdolla saavutetaan enemmän lisäarvoa kuin rahoittamalla pienen mittakaavan hankkeita, kuten innovatiivisten toimien järjestelmän aikana tehtiin.
Vuonna 2005 arvioitiin innovatiivisia toimia koskevia kansainvälisiä hankkeita jälkikäteen. Yksi arvioinnin merkittävimmistä havainnoista oli, että toimenpideohjelmahankkeet olivat tehokkaampia kuin innovatiivisia toimia koskevat hankkeet. Arvioinnista ilmeni niin ikään, että EU:n innovatiivisista toimista saama lisäarvo samoin kuin kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihto jäivät varsin vähäisiksi.
Mietinnössänne kehotetaan komissiota edistämään entistä laajemmin erityisesti alalla työskentelevien naisten työtehtäviin kohdistuvaa ammatillista koulutusta. Voin tyytyväisenä ilmoittaa, että Euroopan kalastusrahaston uusi painopistealue – kalastusta harjoittavien alueiden kestävä kehitys – edistää merkittävästi näiden tarpeiden täyttämistä.
Tukea voidaan myöntää toimintojen monipuolistamiseen ja kalastajien erilaisten työllistymismahdollisuuksien edistämiseen oman alansa ulkopuolella. Suunnitteilla on toimia erityisesti naisten hyväksi, kuten ammattitaidon, työntekijöiden sopeutumiskyvyn ja työllistymisen edistämiseksi ja parantamiseksi. Taloudellisen toiminnan monipuolistamiseen kohdistetut toimet sekä yleissivistävä ja ammatillinen koulutus hyödyttävät erityisesti kalastuksesta riippuvaisilla alueilla asuvia naisia.
Myös komissio on parlamentin tavoin huolestunut nuorten kalastusalalle värväämisen vaikeudesta. Nuorella sukupolvella on alasta huono kuva, ja nuorten houkuttamiseksi tähän ammattiin on panostettava. Harkitsemme tältä osin Euroopan kalatalousrahastosta uusia kannustimia nuorille kalastajille täydentämään kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen yhteydessä jo suunniteltuja toimia, kuten koulutusta, myös työterveys- ja työturvallisuuskoulutusta, sekä ammattitaidon ajantasaistamista. Rahastosta tarjotaan rajallista tukea ensikertalaisille, ammattia aloittaville nuorille kalastajille, ja lisätään naisten mahdollisuuksia osallistua päätöksentekomenettelyihin.
Uusi "kalastusta harjoittavien alueiden kestävän kehityksen" painopistealue toteutetaan käyttäen alhaalta ylöspäin etenevää lähestymistapaa. Paikalliset toimijat, myös naisjärjestöt, toimivat paikallisten kehitysstrategioiden suunnittelun ja toteuttamisen moottoreina. Uusi lähestymistapa tarjoaa naisille uuden mahdollisuuden osallistua paikalliseen päätöksentekoon ja varmistaa, että heidän erityishuolensa otetaan huomioon paikallisissa kehitysstrategioissa. Vastaavasti kansallisten strategiasuunnitelmien laadinnassa on tarkoitus luoda laaja kumppanuus kaikkien asiaankuuluvien toimijoiden, myös naisten edustajien, kanssa. Naisjärjestöjen olisi näin ollen annettava panoksensa kalatalousalan kehityssuuntausten analysoimiseen ja alan kestävän kehityksen strategian kehittämiseen.
Naisia ja heidän edustajiaan kannustetaan niin ikään osallistumaan alueellisiin neuvoa-antaviin toimikuntiin, jotka ovat uudistetun yhteisen kalastuspolitiikan "hallintotapaa" koskevan pilarin kulmakiviä. Naisjärjestöillä on esimerkiksi jo nyt edustaja Pohjanmeren alueellisessa neuvoa-antavassa toimikunnassa, joka oli ensimmäinen yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen tuloksena vuonna 2002 perustettu toimikunta. Naiset ovat edustettuina myös luoteisten vesien toimikunnassa.
Olen iloinen voidessani todeta tähän loppuun, että komissio suunnittelee naisten asemasta kalataloudessa tammikuussa 2003 järjestetyn konferenssin jatkoksi toisen konferenssin järjestämistä tasa-arvosta vuonna 2006. Konferenssissa kartoitetaan naisten tilannetta kalatalousalalla ja pohditaan tulevia keinoja tilanteen kohentamiseksi ja asian edistämiseksi. Toivon, että parlamentin näkemykset näkyvät kokouksen tuloksissa.
Päätän puheenvuoroni tähdentämällä, että komissio on päättänyt kiinnittää politiikassaan suurta huomiota tasa-arvoon. Jotta tasa-arvosta tulee todellisuutta, kaikkien politiikasta päättävien tahojen on kannettava vastuunsa: komission, jäsenvaltioiden, alueiden ja paikallishallinnon. Teidän oma sitoutumisenne tavoitteeseen auttaa osaltaan säilyttämään tasa-arvon merkityksen ja lisäämään sitä kaikilla tasoilla. 
Teresa Riera Madurell (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, puhun naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan puolesta ja haluan yhtyä esittelijän ja komission jäsenen kantaan siitä, että naisten rooli olisi tunnustettava nykyistä paremmin.
Vaikka vain kolme prosenttia pyyntikalastuksen työllisistä on naisia, naiset osallistuvat kyllä aktiivisesti kaikkeen muuhun kalastukseen liittyvään toimintaan. Näkymättömyytensä vuoksi monilla tällä alalla työskentelevillä naisilla ei ole sosiaalisia eikä taloudellisia oikeuksia.
Haluamme tämän vuoksi kehottaa komissiota yhdessä jäsenvaltioiden kanssa takaamaan näiden naisten täysimääräiset oikeudet kaikin tarvittavin toimin.
Olemme yhtä mieltä myös siitä, että heillä tulisi olla pääsy ammatilliseen koulutukseen, rahoitukseen ja määrärahoihin samoin edellytyksin kuin miehillä. Myös naisten osallistumista päätöksentekomenettelyihin on lisättävä, ja siksi komission asiaankuuluville elimille esittämä suositus tarvittavien toimien toteuttamisesta olisi myönteinen teko.
On tärkeää, että autamme naisjärjestöjä ja -verkostoja, joten suhtaudumme myönteisesti komission sitoumukseen jatkaa nykyisten järjestöjen ja verkostojen aktiivista tukemista ja uusien perustamista. Ovathan nämä ehdottoman keskeisiä välineitä tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihtamisessa.
Hyvät kollegat, en voi päättää puheenvuoroani mainitsematta erityisesti simpukankerääjiä, joista valtaosa on yli 50-vuotiaita naisia. Heidän terveydentilansa on heikko, mikä on suoraa seurausta heidän työstään, eikä monillakaan heistä ole oikeutta työttömyysturvaan, terveyspalveluihin eikä työturvaan.
Emme voi hyväksyä, että tämänkaltaiset ryhmät jäävät jatkossakin yhtä vähälle suojelulle. Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan jäsenenä peräänkuulutan suurempaa tunnustusta naisten työlle tällä alalla ja toivon, että tarjoamme ratkaisut tästä työstä aiheutuviin ongelmiin viipymättä. 
Carmen Fraga Estévez,
   . – Arvoisa puhemies, koska edustan täällä parlamentissa sellaista Euroopan aluetta, jolla naisten läsnäolo kalastusalalla on erittäin vahva – myös pyyntikalastuksessa, kuten simpukankeräystoiminnassa – haluan kiittää kollega Attwoollia mietinnön johdosta. Siinä korostetaan poikkeuksellista ratkaisua, jonka avulla arvioidaan uudelleen naisten roolia yhteiskunnassa ja laajennetaan heidän mahdollisuuksiaan hyödyntää ilmeneviä uusia tilaisuuksia koulutuksen, erikoistumisen ja tulevaisuudennäkymien kohentamiseen.
Olen ylpeä voidessani todeta, että alueeni kalastusviranomaiset ovat viime vuosina kiinnittäneet erityistä huomiota naisten asemaan. He ovat kannustaneet – vieläpä vaatineet jatkuvasti – järjestöjen perustamista, kannattaneet varauksetta näiden järjestöjen sisällyttämistä olemassa oleviin verkostoihin sekä järjestäneet kansainvälisiä keskustelufoorumeja ja kokouksia niiden vahvistamiseksi ja uusien luomiseksi. Tarkoituksena on ollut osaamisen ja kokemusten vaihto Euroopan unionin eri osia edustavien naisten kesken.
Tulokset ovat vaikuttavia. Naiset on erityisesti saatu tietoisemmiksi oman työnsä taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta merkityksestä. He eivät pidä itseään enää perheen taloudellisina tukijoina, mikä tehtävä heille on perinteisesti langennut, vaan vaativat korvausta, johon heillä työntekijöinä on oikeus: parempaa palkkaa, sosiaalietuja ja koulutusta.
Kollega Attwoollin mietinnössä kuvataan tarkasti naisverkostojen tähänastista ja mahdollista tulevaa tehtävää tällä alalla ja kehotetaan kansallisia viranomaisia ja komissiota vastakin tarjoamaan ja tehostamaan tukeaan. Kaikista näistä syistä poliittinen ryhmämme tukee tämän mietinnön keskeisiä kohtia ja toivoo, että myös parlamentin täysistunto tukee mietintöä. 
María Isabel Salinas García,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta yhtyväni tämän mietinnön varjoesittelijänä esittelijä Attwoollin puheenvuoroon.
Mietintöä lukemalla uskoakseni selviää, että naisverkostojen tehtävät ovat moninaiset kalastusta harjoittavilla alueilla ja että ne voisivat olla tulevaisuudessa entistäkin suuremmat ja merkittävämmät. On tärkeää, että naisten alalla tekemä erittäin tärkeä työ tulee paremmin näkyviin ja että samalla varmistetaan tämän toiminnan entistä parempi arvostus ja palkkaus, sillä monissa tapauksissa – kuten jo todettiin – naiset tekevät työtä ilmaiseksi ja joskus vailla minkäänlaista sosiaaliturvaa. Meillä on vielä pitkä taival edessämme.
Mietinnössä annetaan tunnustusta myös komission tähänastiselle toiminnalle sen järjestettyä vuonna 2003 naisten roolia kalastusalalla käsitelleen konferenssin. Odotamme malttamattomina vuodeksi 2006 suunniteltua konferenssia.
Paljon on kuitenkin vielä tehtävää. Siksi olen tyytyväinen huomattuani muutoksen komission jäsenen painotuksissa, ja se on hyvin tarpeen kalastusalan naisten kannalta.
Mielestäni toimet, joilla komission on tuettava näitä verkostoja, on suunnattava neljälle tässä mietinnössä mainitulle alueelle: tiedotukseen, rahoitukseen, edustuksellisuuteen ja koulutukseen.
On laadittava perusteellisempi mietintö. Olen yhtä mieltä esittelijän kanssa siitä, ettei mietintö naisverkostoista tee kovinkaan suurta vaikutusta. On laadittava perusteellinen mietintö, jossa kuvataan tarkasti olemassa olevien verkostojen tilannetta, ja seurattava sen jälkeen niiden kehitystä.
Rahoitusta tarvitaan, koska verkostoilla on nyt ja mahdollisesti myös tulevaisuudessa yhä laajemmin ja selkeämmin yleishyödyllisiä tehtäviä taloudelliselta, sosiaaliselta ja ekologiseltakin kannalta. Näin ollen ne ansaitsevat rahoitusvälineensä.
Komission jäsenen mainitsemaa koulutusta tarvitaan. Koska komissio on tietoinen naisten kalastusalalla tekemän työn merkityksestä, sen olisi edistettävä nuorten koulutusta näihin tehtäviin, jotta he voivat jatkaa työtä vastaisuudessa.
Kuten on jo osoitettu, tietyt tilanteet ovat selkeitä esimerkkejä, kuten simpukankerääjien tilanne. Katsonkin, että meidän on tuettava verkostojen ympärille sukeutuvia naisjärjestöjä, jotta ne pystyvät luomaan ja vakiinnuttamaan paremmat elinolot.
Haluan ilmoittaa, että myös oma ryhmäni aikoo tukea kollega Attwoollin mietintöä. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää lämpimästi kollega Attwoollia hänen työstään, mietinnöstään ja tavastaan kartoittaa Euroopan unionin naisverkostot. Olen kiitollinen myös komission jäsenelle. Hän ei kanna nyt ensimmäistä kertaa suurta sosiaalista huolta kalatalousalasta. Haluan kiittää häntä myös siitä, että hän pyrkii aktiivisesti saamaan kaikki yhteiskunnan kerrokset sitoutumaan kalatalousalaan.
Miksi tämä on niin tärkeää? Kalatalousalan käsitettä on kolmesta syystä laajennettava koskemaan muitakin kuin taloudellisia tekijöitä. Oman alueeni katkarapukriisistä ja VinVisin toiminnasta sen yhteydessä on käynyt minulle selväksi, että naisverkosto on edistänyt ratkaisun syntymistä. Voin vain todeta, että kalatalousalan laajeneminen sosiaalisiin seikkoihin on erittäin myönteistä.
Olen iloinen myös siitä, että tälle verkostolle on nyt annettu sille kuuluva paikka Pohjanmeren alueellisessa neuvoa-antavassa toimikunnassa. Sillä on nimittäin erityistä merkitystä koulutuksen, sosiaalisen aseman ja kalatalouden taloudellisten vaikutusten kannalta. Kun mietin polttoaineiden korkeita hintoja ja monia muita tekijöitä, joilla on varmasti sosiaalisia vaikutuksia kalatalousalalla, on mielestäni hyvä, että naisverkosto VinVis ja muutkin järjestöt saavat niille kuuluvan aseman.
Tältä osin olin erittäin vaikuttunut myös esittelijän heinäkuussa järjestämästä kuulemisesta, johon osallistui monia naisjärjestöjä, ja mielestäni parlamentin ja komissionkin kannattaisi järjestää tällaista toimintaa.
Haluan vielä kerran kiittää esittelijää mietinnöstä ja toivon, että komission jäsen myös noudattaa suosituksia. Hänen vastauksensa herättää tältä osin kohtuullisen myönteisiä odotuksia, ja toivon, että myös me poliitikot varmistamme, että kaikille kalatalousalalla toimiville yhteiskunnan kerroksille annetaan niille kuuluva asema tällä alalla. 
Stavros Arnaoutakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan vuorostani onnitella ja kiittää esittelijää poikkeuksellisesta työstä, jota hänen mietintönsä edustaa.
Tiedämme kaikki, että rannikkokalastukseen osallistuvat naiset ovat muita heikommassa asemassa, koska heidän työnsä alalla luokitellaan avustamiseksi eikä ammatilliseksi toiminnaksi. Heidän työnsä ei saa tunnustusta sen enempää juridisesti kuin yhteiskunnallisestikaan. Meidän on tuettava ja suojeltava kalatalousalan kaikilla osa-alueilla toimivien naisten sosiaalisia ja taloudellisia oikeuksia: yhtäläistä palkkaa, eläkeoikeuksia, sosiaaliturvaa ja oikeutta julkisiin terveyspalveluihin.
Meidän on tehostettava toimiamme, joilla toteutamme naisverkostojen syntymiseen johtavia aloitteita koko Euroopan unionissa ja erityisesti syrjäisillä saaristoalueilla. Verkostojen kehityksen ei pitäisi perustua pelkästään vapaaehtoiseen tai kertaluontoiseen toimintaan. Verkostot on institutionalisoitava, jotta niiden asemaa voidaan vahvistaa aloilla, joilla ne kehittyvät, ja jotta ne voivat toimia neuvonantajina ja asiantuntijoina omien alueidensa toimikunnissa.
Tasa-arvoisen kohtelun ja yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen täysimääräistä soveltamista kalatalousalalla tarkasteltuani katson, että olemme jälkijunassa. Nyt on mielestäni rohkean ratkaisun aika, jotta naisten panos kalatalouden ja talouselämän kehitykseen yleisemminkin tunnustetaan. Meidän ei pidä suhtautua naisverkostoihin vain myötämielisesti ja ymmärtävästi. Meidän on tehtävä niistä tärkeitä työkaluja, joilla edistetään kalastuspolitiikkaa, kestävää kehitystä sekä ympäristön, ekosysteemien ja ihmisen kunnioitusta. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kaikki edelliset puhujat ovat myöntäneet, että kalataloutta on tarkasteltava taloudellisen toiminnan lisäksi myös sosiaalisena ja tavallaan kulttuurisenakin toimintana.
Naisten perinteinen asema kalatalousalalla ja osallistuminen kalastusta harjoittavien alueiden naisten työmarkkinoille eri muodoissaan saivat varmasti ratkaisevaa vahvistusta, kun komissio järjesti vuonna 2003 asiaa koskevan konferenssin ja tämän nimenomaisen työntekijäryhmän verkostoituminen alkoi.
Voimme reagoida ainoastaan myönteisesti kalatalousvaliokunnan aloitteeseen ja ennen kaikkea kollega Attwoollin laatimaan mietintöön, johon hän itse suhtautuu liian vaatimattomasti. Ryhmäni varjoesittelijänä naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnassa kiitän häntä joka tapauksessa siitä, että useimmat valiokuntani huomiot on sisällytetty tekstiin. Siksi voimme enää ainoastaan luottaa siihen, että komissio auttaa kokoamaan yhteen Euroopan unionin laajuisen kalatalousalalla toimivien naisten verkoston uudessa konferenssissa vuonna 2006.
Erityistoimien välineinä voivat toimia Euroopan kalatalousrahaston lisäksi myös rakennerahastot ja muut ohjelmat, kuten FEMMES ja LEADER. Tämä pätee myös koulutuksen, ammattitaidon ja sopeutumiskyvyn kehittämiseen, kala- ja maatalouden rakenneuudistuksen vaikutuksia selvittäviin tutkimusohjelmiin, tuotantoinnovaation sekä ympäristötietoisen ja luonnon monimuotoisuutta kunnioittavan kulutuksen edistämiseen. Näistä toimista riippuu, jäävätkö nuoret tytöt ja pojat asumaan kalastusta harjoittaville kotiseuduilleen, mikä on edellytyksenä perinteiden sekä alueiden arvokkaiden, vanhojen käytäntöjen säilyttämiselle uuden teknologian avulla ja lisäarvon tuottamiselle Euroopan unionille. Lisäarvoa saadaan silti myös siitä, että pidämme voimassa kaikki neuvoston direktiivillä 86/613/ETY aikaan saadut seikat. Pyydänkin komission jäsentä toimimaan sen laajentamiseksi kalatalousalalle. Itsenäisinä ammatinharjoittajina – myös maataloudessa – toimivien naisten ja miesten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltaminen ja raskaudenaikainen työsuojelu ovat tärkeitä osatekijöitä. Perusteilla olevalla Euroopan tasa-arvoinstituutilla on oma tehtävänsä aihetta koskevassa erikoistuneessa tutkimuksessa. 
Dorette Corbey (PSE ).
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi esittää lämpimät kiitokseni kollega Attwoollille siitä, että hän on pukenut tarkalleen sanoiksi sen, mikä naisten rooli ja merkitys kalatalousalalla voi olla. Naisten työ jää usein näkymättömäksi. Kollega Attwoollin mietintö edistää osaltaan ainakin sen tuomista valokeilaan.
Kalatalous on raskas ala, jolla on valitettavan pitkät työpäivät ja vaarallinen työ. Naisten määrän kasvu kalastusaluksilla voi parantaa niiden työskentelyoloja. Naisille liian raskas tai vaarallinen työ on usein miehillekin haitaksi. Monilla aloilla on käynyt niin, että naisten liityttyä joukkoon työolot ovat heti parantuneet. Naisten entistä laajempi osallistuminen alusten turvallisuuteen on välttämätöntä, jotta alalla saadaan aikaan konkreettista edistystä.
Naisilta ja naisverkostoilta voidaan odottaa myös sitä, että ne kantavat huolta kestävästä kehityksestä. Kestävä kalastus on edellytys tulevien sukupolvien kalansaannille. Kestävät pyyntimenetelmät, joiden sivusaaliit jäävät mahdollisimman pieniksi, ja tiukka valvonta ovat keskeisiä. Kiintiöt vahvistetaan tässä kuussa, ja on erittäin tähdellistä ottaa tieteelliset suositukset huomioon. Jollei näin tehdä, tulevat sukupolvet saavat kalastaa pelkkiä tähteitä. Tämänkin seuraukset koskettavat erityisesti naisia.
Nyt voi olla aika omaksua uudenlainen politiikka, kokeilla kalansuojelualueita muutama vuosi, kartoittaa kalansuojelualueet tai antaa kalakannoille tilaisuus elpyä. Meneillään oleva merienkäyttöstrategian valmistelu on oiva tilaisuus keskustella näistä aiheista. Pyydänkin kaikkia ottamaan erityisesti naiset mukaan tähän keskusteluun kaikissa jäsenvaltioissa.
Usein naiset toimivat myös kalan myyjinä ja ostajina. Kestävän kalastuksen toteuttamiskelpoisuus riippuu kuluttajien täysimittaisesta sitoutumisesta sekä sellaisten laatumerkintöjen käyttöönotosta, jotka takaavat laadun ja varmistavat kestävän kehityksen periaatteiden noudattamisen. On hyvä osallistaa naiset tähän toimintaan mahdollisimman laajasti. Lyhyesti sanottuna minulla, kuten kollega Attwoollillakin, on suuret odotukset naisten suhteen. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää jälleen mietinnöstä. Haluan kiittää myös kaikkia puhujia huomioista, määrätietoisuudesta naisten tasa-arvon edistämiseksi kalatalousalalla ja komissiolle esitetyistä ehdotuksista.
Saanen todeta vielä naisverkostoista, että Euroopan kalatalousrahaston tarkoituksena on tukea verkottumista ja kokemusten ja hyvien käytäntöjen vaihtoa tasa-arvojärjestöjen kesken. Euroopan kalatalousrahastosta tuetaan kalatalousalan koulutuksellisia ja sosiaalisia tarpeita keskittyen erityisesti naisiin.
Kalatalousalan naisverkostot saavat jo yhteisön rahoitusta esimerkiksi EQUALin tyyppisistä ohjelmista, ja rahoitusta varmasti lisätään Euroopan kalatalousrahaston tultua käyttöön. Rahoituksen painottuminen nuoriin kalastajiin edistää niin ikään tasa-arvon toteutumista.
Yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisen tärkeä virstanpylväs hallintotavan osalta oli alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustaminen. Voin vain toivoa, että naisjärjestöt ottavat oman paikkansa näissä alueellisissa neuvoa-antavissa toimikunnissa samaan tapaan kuin ne ovat jo tehneet kahdessa kolmesta nykyisestä toimikunnasta. Osallistuminen tällaisiin hallintofoorumeihin edistää tasa-arvoa monilla eri tasoilla.
Esille tuodusta simpukankerääjien tilanteesta tahtoisin todeta, että kyseiset henkilöt saavat tukea kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä Espanjan toimenpideohjelman kautta. Uskon, että Espanjan viranomaiset voivat pyytää tällaista rahoitusta myös Euroopan kalatalousrahastosta, ja luotan siihen, että komissio voi jatkaa toiminnan tukemista. Tällaista esimerkkiä voidaan nimittäin varmasti viedä eteenpäin.
Aion tehdä parhaani yhteistyössä tasa-arvokysymyksistä vastaavan komission jäsenen kanssa ja teroittaa jäsenvaltioille tasa-arvon edistämisen merkitystä kalatalousalalla. Kuten edellä totesin, vuonna 2006 järjestetään toinen konferenssi vuoden 2003 konferenssin jatkoksi. Sen aikana on tarkoitus arvioida tasa-arvon toteutumista kalatalousalalla ja pohtia sen jälkeen, mitä muita asiaan liittyviä aloitteita voidaan käynnistää. Odotan innolla parlamentin rakentavaa osallistumista tähän konferenssiin. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kalatalousvaliokunnan mietintö (A6-0340/2005) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa ja kansainvälisen merioikeuden alaa koskevista yhteisön rahoitustoimenpiteistä (KOM(2005)0117 - C6-0131/2005 - 2005/0045(CNS)) (Esittelijä: Catherine Stihler). 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää arvoisaa parlamentin jäsentä hänen mietinnöstään, jossa käsitellään ehdotusta neuvoston asetukseksi yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa ja kansainvälisen merioikeuden alaa koskevista yhteisön rahoitustoimenpiteistä. Tässä asetuksessa ehdotettu rahoitus muodostaa keskeisen osan kalatalousalan vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiä. Euroopan kalatalousrahaston ohella tämä asetus muodostaa oikeusperustan useimmille muille menoille, ja sen ansiosta yhteistä kalastuspolitiikkaa voidaan jatkaa. Asetus perustuu rahoitusnäkymiä koskevaan komission alkuperäiseen ehdotukseen, ja käsittää yli 2,5 miljardin menot seitsemän vuoden ajanjaksolla 2007–2013.
Ehdotuksella pyritään luomaan entistä avoimempi ja yksinkertaisempi kehys yhteisön rahoitustoimien toteuttamiselle. Sillä pyritään parantamaan rahoitustuen tehokkuutta valvonnan ja täytäntöönpanon, tietojen keruun ja tieteellisten lausuntojen, yhteisen kalastuspolitiikan hallinnon vahvistamisen sekä kansainvälisten suhteiden ja merioikeuden aloilla.
Käsittelen seuraavaksi mietinnössä meille esitettyjä tarkistuksia. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 1 ja se tekeekin toimivaltansa puitteissa kaiken mahdollisen varmistaakseen kalavarojen kestävän hyödyntämisen kolmansissa maissa.
Komissio hyväksyy periaatteessa tarkistuksen 2 sisällön mutta sen on vaikea hyväksyä tarkistuksen muotoilua. Ehdotetulla tarkistuksella supistettaisiin sen kattavan ja yleisen kohdan soveltamisalaa soveltamisalaa, jota on tarkoitus laajentaa ja jossa käsitellään tärkeää asiaa, kolmansien maiden valvontavalmiuksia. Komissio aikoo lisäksi keskittyä kehittämään kolmansien maiden kanssa yhteisiä tavoitteita sen sijaan, että komissio määräisi niille yksityiskohtaiset keinot, joiden avulla tavoitteet voidaan saavuttaa, koska eri mailla on erilaiset tarpeet.
Tarkistuksia 3–8 olisi tarkasteltava yhdessä tarkistuksen 17 kanssa, koska niissä mainitaan tavoitteet, jotka on katettu jo neuvoston 19. heinäkuuta 2004 kalastuskumppanuussopimuksista antamilla päätelmillä. Poliittisten kannanottojen paikka ei kuitenkaan ole tämän asetuksen säännöksissä. Komissio katsoo tämän vuoksi, että tarkistuksessa 17 ehdotettu viittaus näihin päätelmiin on paras tapa ottaa nämä näkökohdat huomioon. Komissio voi näin ollen hyväksyä tarkistuksen 17. Tarkistusten 3–8 sisältö katetaan näin ollen tällä johdanto-osan kappaleella.
Koska Natura 2000 -verkosto kuuluu yhteisön ympäristöpolitiikkaan, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 9 asetukseen, joka koskee ainoastaan kalastuspolitiikkaa. Komissio aikoo kuitenkin varmistaa, että yhteinen kalastuspolitiikka on ympäristötavoitteiden mukaista.
Samoista syistä komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 10. Edellä mainitut neuvoston päätelmät edellyttävät kalastuskumppanuussopimusten johdonmukaisuutta yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja yhteisön politiikan muiden tavoitteiden, kuten ympäristötavoitteiden, kanssa.
Komissio pitää arvossa kalatalousvaliokunnan osoittamaa tukea ja kiinnittää edelleen huomiota alueellisiin neuvoa-antaviin toimikuntiin. Ehdotetussa tarkistuksessa 11 ilmaistaan selkeästi valiokunnan toive siitä, että alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien tehtäviä helpotettaisiin määräämättömäksi ajaksi myönnettävän rahoituksen avulla. Komissio on valmis tutkimaan rahoitusvaihtoehtoja myös pidemmällä aikavälillä kuin nykyisin vahvistetulla viisivuotiskaudella, mutta tässä vaiheessa ei voida tehdä maksusitoumuksia, koska se olisi vastoin nykyistä asetusta, jolla alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat on perustettu. Tätä pyyntöä voidaan kuitenkin tarkastella uudelleen alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien toiminnan ensimmäisessä arvioinnissa, joka tehdään kolme vuotta niiden perustamisen jälkeen.
Mitä tulee tieteellisten lausuntojen antamisesta aiheutuviin kustannuksiin, komissio maksaa jo nyt riippumattomille ja luotettaville elimille tieteellisten lausuntojen antamisesta. Alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat saavat vapaasti ilmoittaa komissiolle mahdollisesta tieteellisten lausuntojen tarpeesta. Komissio varaa kuitenkin oikeuden päättää tapauskohtaisesti, ovatko tällaiset pyynnöt perusteltuja, ja komissio johtaa lausuntojen hakuprosessia.
Vaikka komissio hyväksyy periaatteessa tarkistuksen 12 sisällön, sen on vaikea hyväksyä sen muotoilua. Ehdotetulla tarkoituksella supistettaisiin sen kattavan ja yleisen kohdan soveltamisalaa, jota on tarkoitus laajentaa ja joka koskee kalastuskumppanuussopimusten tavoitteita. Kalastuskumppanuussopimuksista 19. heinäkuuta 2004 annetuissa neuvoston päätelmissä mainitaan muitakin periaatteita kuin periaate, jonka mukaan rahoille on saatava vastinetta, eikä tätä periaatetta pitäisi erikseen korostaa muiden neuvoston määrittelemien periaatteiden ja tavoitteiden kustannuksella.
Komission on vaikea hyväksyä tarkistusta 13. Useimmat tarkistuksessa mainitut näkökohdat on katettu joko neuvoston kalastuskumppanuussopimuksista antamilla päätelmillä tai Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavalla varainhoitoasetuksella.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 14 sisällön mutta ei sen muotoilua. Komissio suostuu periaatteessa julkaisemaan tiivistelmiä ja yhdistettyjä tietoja pyynnöstä ja erityistarpeita varten, mutta tässä vaiheessa aikomuksena ei ole antaa automaattisesti tällaista tietoa säännöllisen julkaisun tai raportin muodossa.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 15, koska kalastuskumppanuussopimukset perustuvat pohjimmiltaan kaupallisiin suhteisiin. Kolmas maa vastaa itsenäisesti siitä, käytetäänkö sen sopimuksen mukaiset tulot kokonaan tai osittain maan kalastuspolitiikan tukemiseen niiden tavoitteiden mukaisesti, joista on sovittu yhteisön kanssa laaditussa yhteisessä lähestymistavassa. Osapuolet arvioivat yhdessä kalastuspolitiikan tulokset. Komissio ei kuitenkaan voi tässä yhteydessä määrätä tehtäviksi kolmansia maita koskevia rahoitustarkastuksia tai paikan päällä tehtäviä tarkastuksia ilman näiden maiden suostumusta.
Komissio ei voi samoista syistä hyväksyä tarkistusta 16. Kuhunkin kalastuskumppanuussopimukseen sisältyy määräyksiä rahastojen varojen maksamisesta ja siitä, miten näiden rahastojen varoja on tarkoitus käyttää kolmansien maiden kalastuspolitiikassa. Molemmat osapuolet arvioivat yhdessä politiikan tulokset indikaattoreiden ja kriteerien perusteella ja tekevät tarvittaessa välttämättömiä mukautuksia. Kolmas maa hoitaa kuitenkin itsenäisesti kansallista talousarviotaan ja rahoitushallintoaan.
Kuten edellä totesin, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 17.
Tarkistuksen 18 osalta komissio on tyytyväinen parlamentin tukeen, joka koskee yhteisen maatalouspolitiikan määrärahojen lisäämistä kauden 2007–2013 rahoitusnäkymistä käytävissä neuvotteluissa. Ehdotettu asetus voidaan nimensäkin puolesta antaa vasta sen jälkeen, kun rahoitusnäkymät on toivon mukaan hyväksytty. Tämän vuoksi kappale, jota ehdotetaan lisättäväksi asetukseen, on jo luultavasti vanhentunut.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 19 sisällön mutta ei sen muotoilua. Alueellisista neuvoa-antavista toimikunnista tehdyn päätöksen nojalla pyyntialalla toimikunnan jäseniin kuuluu jo pienimuotoisen kalastuksen edustajia. Komissio näin ollen jo edistää sitä, että he voivat osallistua täysjäseninä alueellisiin neuvoa-antaviin toimikuntiin. 
Catherine Stihler (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia kollegojani heiltä mietinnölleni tähän asti saamastani tuesta. Tällä mietinnöllä korvataan useita nykyisiä lainsäädäntötoimia, joilla muodostetaan perusta nykyiselle rahoitukselle, lukuun ottamatta Euroopan kalatalousrahastosta myönnettävää rahoitusta. Tämä noudattaa politiikkaa, jonka tavoitteena on parantaa ja yksinkertaistaa lainsäädäntöä. Mietinnössä vahvistetaan menotavoitteet, menojen tukikelpoisuutta koskevat säännöt, yhteisön rahoitusosuuden taso ja valvontatoimenpiteet. Mietintö kattaa seuraavat keskeiset alat: valvonta ja täytäntöönpano, tietojenkeruu ja tieteelliset lausunnot, yhteisen kalastuspolitiikan hallinto ja kansainväliset asiat. Vuosiksi 2007–2013 on varattu 2 625 miljoonan euron kokonaismäärärahat, vaikkakin, kuten komission jäsen totesi, lopullinen summa riippuu EU:n talousarvioneuvotteluista.
Valvonnan ja täytäntöönpanon alalla tavoitteena on parantaa kalastustoimien valvontaa kalavarojen säilyttämisen kannalta vahingollisten kalastustoimien torjumiseksi niin yhteisön vesialueilla kuin niiden ulkopuolellakin. Tämä on tarkoitus saavuttaa antamalla jäsenvaltioille yhteisön taloudellista tukea niiden kalastuksenvalvontaohjelmien heikkouksien vähentämiseksi ja avustamalla valvontatoimenpiteiden koordinointia, erityisesti yhteisön kalastuksenvalvontaviraston kautta.
Tietojenkeruun ja tieteellisten lausuntojen alalla yhteisön tuen avulla voidaan kerätä ja hallinnoida tietoa, jota tarvitaan kalavarojen ja kalatalousalan tilanteen arvioimiseen yhteisön vesialueilla ja niiden ulkopuolella. Näin jäsenvaltiot voivat koota yhdistettyjä ja tutkimukseen perustuvia monivuotisia tietokokonaisuuksia, jotka sisältävät biologisia, taloudellisia ja ympäristöä koskevia tietoja.
Hallinnon alalla tavoitteena on varmistaa, että sidosryhmät osallistuvat kaikkiin politiikan suunnitteluvaiheisiin sekä sen täytäntöönpanoon.
Kansainvälisten suhteiden ja merioikeuden alalla yhteisön rahoitustukea myönnetään kalastussopimusten tekemiseen kolmansien maiden kanssa sekä kalastukseen ja kansainväliseen merioikeuteen liittyvien järjestöjen toimintaan osallistumiseen. Tälle alalle on osoitettu merkittävä osa määrärahoista – 1 592,5 miljoonaa euroa, josta 1 522,5 miljoonaa euroa on tarkoitettu kalastussopimuksiin. Lisäksi jonkin verran varoja on osoitettu tekniseen ja hallinnolliseen tukeen, mukaan luettuina siihen liittyvät henkilöstökulut.
Vaikka komission osoittamia varoja on lisätty valiokunnassa, parlamentin jäsenet ilmaisivat kuitenkin huolensa siitä, etteivät käyttöön asetetut määrärahat riitä vaadittavien tehtävien suorittamiseen. Tehtävät ovat lisääntyneet laajentumisen vuoksi ja siksi, että tietoja on kerättävä myös uusilta meriltä, esimerkiksi Mustastamerestä ei juuri ole ajantasaista tietoa.
Rahoitusta koskeva epävarmuus – joka lisääntyy jouduttaessa odottamaan uutta EU:n talousarviota – herättää kysymyksen siitä, voidaanko saataville asettaa enemmän varoja, ja miten nämä mahdolliset varat pitäisi jakaa. Jos lisärahoitusta ei saada, herää kysymys, onko rahoitus jaettu ehdotuksessa asianmukaisesti.
Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustaminen on hyvin tärkeä kehitysaskel, ja niillä on keskeinen merkitys yhteisen kalastuspolitiikan hallinnoinnissa. Meidän on kuitenkin varmistettava, että toimikunnat saavat riittävää tukea. Ne tuskin kuitenkaan pystyvät aloitusvaiheen jälkeen hankkimaan riittävästi omia resursseja, ja toimintakustannukset varmasti kasvavat aloitusvaiheen jälkeen, kun toimikunnat ja niiden työryhmät – Pohjanmeren toimikunnalla on niitä jo neljä – vähitellen perustavat ja toteuttavat uusia hankkeita komission hallinnollisen ohjauksen tueksi. Aloitusvaiheessakin komission toimikunnille antama tuki vähenee asteittain ja jyrkästi vuosi vuodelta, kun toimikunnan oletetaan tulevan yhä paremmin omillaan toimeen. Lisäksi toimikuntien sihteeristöillä on vain rajalliset mahdollisuudet hankkia riippumatonta rahoitusta vaihtoehtoisista lähteistä, erityisesti jäsenvaltioilta.
Ei ole juurikaan mahdollista – tai perusteltua – siirtää kustannuksia sidosryhmien – yleiskokouksen ja toimeenpanevan komitean jäsenten – niskoille, erityisesti kun yksittäiset sidosryhmät, kuten kansalaisjärjestöt, haluavat osallistua useisiin toimikuntiin samanaikaisesti, mistä aiheutuu merkittäviä resurssikustannuksia On tärkeää pitää kiinni siitä, että toimikunnille on saatava rahoitusta myös viiden vuoden aloitusvaiheen jälkeen.
Lisäksi on tärkeää antaa taloudellista tukea tietojen keräämiseen kalastuksen ympäristövaikutuksista, jotta voidaan soveltaa ekosysteemipohjaista lähestymistapaa. Melkein 60 prosenttia rahoista menee kansainvälisiin kalastussopimuksiin, ja on aivan oikein varmistaa, että rahoitus tarjoaa vastinetta rahoille ja edistää oikeudenmukaista kehitystä.
Sopimuksiin liittyville menoille pitäisi voida myöntää yhteisön rahoitusta vain, jos sitä on kyseistä sopimusta koskevassa arviointikertomuksessa suositeltu kannattavana. On myös tärkeää kehittää kolmansien maiden valvontakapasiteettia, jotta kalastusta voidaan seurata ja kalastustoimia valvoa jatkuvasti.
Jos komission ohjeelliseen talousarvioon täytyy tehdä leikkauksia, säästöt olisi löydettävä talousarvion suurimmasta osuudesta, kansainvälisistä suhteista.
Kiitän kollegojani heiltä saamastani tuesta ja pyydän heitä tukemaan tätä mietintöä huomenna. Toivotan kaikille hyvää joulua. 
Carmen Fraga Estévez,
   . – Arvoisa puhemies, vaikka tämä keskustelu käydään ennenaikaisesti siksi, ettei rahoitusnäkymiä ole vielä hyväksytty, katson, että meidän olisi hyväksyttävä jäsen Stihlerin mietintö ja pidettävä sitä ennakoivana toimenpiteenä. Haluan kuitenkin esittää useita huomautuksia, joista osa käy yksiin komission jäsenen esittämien huomautusten kanssa.
Ensinnäkin olemme eri mieltä esittelijän toteamuksesta, jonka mukaan siinä tapauksessa, että komission ehdotuksessa esitettyjä määrärahoja vähennetään, ne olisi otettava sen kummemmin perustelematta kalastussopimusten budjettiotsakkeeseen siitä huolimatta, että esittelijä näyttää unohtaneen, että suurin osa näistä varoista on nyt tarkoitettu käytettäviksi kehitysavun kustannuksiin eikä näiden sopimusten kaupallisiin osiin.
Lisäksi tavanomainen käytäntö liittää kalastussopimusten rahoitus ennakolta tehtäviin kustannus–hyöty-analyyseihin ei ole toteuttamiskelpoinen tässä vaiheessa. Ensinnäkin komission kustakin pöytäkirjasta etukäteen ja jälkikäteen tekemät arviot osoittavat, että sopimuksista saatavat hyödyt ovat yhä suurempia kuin niistä Euroopan unionille aiheutuvat kustannukset ja että sopimusten uuden assosiaatiosopimusaseman vuoksi meidän on otettava samanaikaisesti huomioon muita arviointiperusteita, joita ei voida arvioida pelkän kustannus–hyöty-analyysin perusteella.
Emme myöskään hyväksy sitä, että Natura 2000 -verkoston toimet olisi rahoitettava yhteisen kalastuspolitiikan varoista. Viittaan tässä yhteydessä siihen, mitä parlamentti on todennut Bögen laatimassa rahoitusnäkymiä koskevassa mietinnössä.
Mielestäni ainakaan tällä hetkellä ei ole mitään perusteita sille, että yhteisön lainsäädännössä asetettua alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien rahoitusjaksoa pidennettäisiin, varsinkaan kun suurin osa toimikunnista ei ole vielä aloittanut toimintaansa, ja alle puolet suunnitelluista toimikunnista on perustettu. On johdonmukaista, että alueellisista neuvoa-antavista toimikunnista tulee ajan myötä toimintansa itse rahoittava väline, mikäli ne ovat niin hyödyllisiä kuin toivomme, eikä niistä muodostu lisätaakkaa rahoittajille, erityisesti kun tälle politiikan alalle osoitettu rahoitus on jatkuvasti alle vähimmäistason. 
Rosa Miguélez Ramos,
   . Arvoisa puhemies, haluan jotakuinkin jatkaa siitä, mihin jäsen Fraga jäi. En tiedä, miksi onkin aina niin, että vähimpiin varoihin kohdistuu eniten kaikenlaisia vaatimuksia. Vaikka olenkin aidosti kiitollinen esittelijän tekemästä työstä – minkä hän tietääkin – minun on esitettävä useita huomautuksia tai pikemminkin kiinnitettävä huomio ristiriitoihin, joita on valiokunnassa hyväksytyssä tekstissä ja tekstissä, josta äänestämme huomenna.
Viittaan erityisesti tarkistuksiin 6, 9, 11, 12 ja 13, joita kommentoin lyhyesti. Kun otetaan huomioon tämä asetus ja kansainvälisistä sopimuksista yhteisön alueille työllisyyden muodossa koituvat edut, ymmärrän komission kannan tästä asiasta. Työllisyyden säilyttäminen on erityistavoite, jota kukaan ei kyseenalaista. Olisi virhe asettaa tällainen tavoite ilman nimenomaista mainintaa yhteisöstä, kuten jäsen Stihler tekee. Se on hieno toive, mutta se ei kuulu yhteisen kalastuspolitiikan alaan ja lisäksi se ei vaikuta mielestäni realistiselta tavoitteelta.
Tarkistuksessa 9 ehdotettu Natura 2000 -verkostoa koskeva tietojen keruu olisi mielestäni rahoitettava ympäristöpolitiikan varoilla – kuten olen aina sanonut – eikä yhteisen kalastuspolitiikan varoilla. Ne meistä, jotka ovat tekemisissä yhteisen kalastuspolitiikan kanssa, tietävät, että maksamme yhteisestä kalastuspolitiikasta muiden yhteisön politiikkojen yhteydessä asetettuja velvoitteita, mistä on osoituksena kehitysyhteistyön lisääntynyt taloudellinen painoarvo kalastussopimuksissa.
Lisäksi tarkistuksessa 12 jäsen Stihler ehdottaa menotason kannattavuuden perustetta määrääväksi tekijäksi kalastussopimuksiin. Minun on pakko kysyä, millaiseen kannattavuuteen hän oikein viittaa. Kannattavuuteen kolmansien maiden kannalta? Jäsen Stihler, luulen, että tämän kannattavuusperusteen pohjalta toimiessamme meidän voi olla vaikeaa panna täytäntöön yhteistyöpolitiikkaa, jonka juuri mainitsin ja johon tekin viittaatte. En todellakaan tiedä, oletteko te esittelijänä pohtinut riittävästi tätä kannattavuuden perustetta, jota minun on vaikea ymmärtää.
Hyväksyn jäsen Guerreiron esittämät kaksi tarkistusta ja jäsen Stihlerin esittämän tarkistuksen 17. 
Elspeth Attwooll,
   . Arvoisa puhemies, haluan tässä tilaisuudessa onnitella vilpittömästi ja sydämellisesti esittelijää ja kiittää häntä siitä, että hän tuki ALDE-ryhmän tarkistuksia. Ne liittyivät pääasiassa kansainvälisiin kalastussopimuksiin. Arvoisa komission jäsen, joudun toteamaan olleeni melko pettynyt siihen, miten reagoitte näihin tarkistuksiin.
Emme kiistä näiden sopimusten merkitystä, mutta me katsomme, että käyttäessämme EU:n veronmaksajien rahoja joko kohdennettuun apuun tai kalastusoikeuksiin meidän on tiedettävä tarkasti, miten nämä rahat on tarkoitus käyttää. Erityisesti tarkistus 16 laadittiin hyvin huolellisesti, jotta tähän asiaan liittyvät kansainväliseen oikeuteen liittyvät vaikeudet voitaisiin ylittää.
Kyse on kalastuskumppanuussopimuksista, jotka velvoittavat molempia osapuolia. Jos emme saa tällaista tietoa ja jos emme voi arvioida, mitä on meneillään, kuinka voimme päättää, onko sopimukset uusittava, kun sen aika on? On esitetty vakavia huolia siitä, mitä joillakin kolmansien maiden vesialueilla on tekeillä. Juuri viime viikolla Environmental Justice Foundation julkaisi raportin laittomasta kalastuksesta Guineassa ja sen yhteyksistä Euroopan unioniin. Raportissa viitattiin paljon puhuviin tilastoihin, joiden mukaan Guinea menettää laittoman kalastuksen vuoksi vuosittain yli 34 000 tonnia kalaa, joka on arvoltaan noin 110 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. EU:n laivasto on vain yksi monista tähän asiaan sekaantuneista mutta on kuitenkin siinä mukana.
Tämä esimerkki osoittaa mielestäni, miksi on hyvin tärkeää huolehtia, että EU:n kalastussopimuksissa varmistetaan, että Euroopan unioni paitsi auttaa parantamaan hallintoa kolmansien maiden vesillä myös vastaa kaikkien osapuolten kiireelliseen pyyntöön parantaa valvonnan ja täytäntöönpanon laatua. Useilla tähän mietintöön sisältyvillä tarkistuksilla voitaisiin auttaa Euroopan unionia tekemään kalastussopimuksista entistä vastuullisempia.
Siirryn hieman eri aiheeseen. ALDE-ryhmä on tyytyväinen tarkistukseen 11, jossa ehdotetaan, että alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien toimintakustannuksiin olisi myönnettävä rahoitusta viiden aloitusvuoden jälkeenkin. Kuten komission jäsen on todennut, ne muodostavat tarkistetun yhteisen kalastuspolitiikan hallinnoinnin perustan. 
Pedro Guerreiro,
   . – Haluan korostaa valiokuntakeskustelussa esiin tuotua asiaa. Komission ehdotukseen sisältyvän rahoituksen avulla ei voida saavuttaa tässä asetuksessa asetettuja tavoitteita, jotka liittyvät muun muassa valvonta- ja täytäntöönpanotoimenpiteiden, tietojen keruun, tieteellisten lausuntojen parantamisen, hallinnoinnin, kansainvälisten suhteiden ja merioikeuden rahoitukseen.
Tähän tärkeään kalastuspolitiikan välineeseen osoitettavia varoja on lisättävä EU:n laajentumisen ja aiempaa kunnianhimoisempien tavoitteiden vuoksi. Tällaista lisäystä ei kuitenkaan ole odotettavissa. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotus kuuluu yhtenä niihin leikkaustoimiin, joita tehdään yhteisön vuosien 2007–2013 talousarvioon. Olemme tämän vuoksi jättäneet tarkistusehdotuksen, jossa todetaan, että kalastusalan ja erityisesti tämän asetusehdotuksen kokonaismäärärahat ovat valitettavan riittämättömät kalastusalan taloudellisen ja sosiaalisen kriisin hoitamiseksi ja niihin tarpeisiin vastaamiseksi, jotka syntyvät vuonna 2002 tehdystä yhteisen kalastuspolitiikan tarkistuksesta, ja jossa ehdotetaan asianmukaisia määrärahoja kalastusalalle.
Tämän vuoksi ja kun otetaan huomioon, että mielestämme kalastajien osallistuminen yhteisen kalastuspolitiikan suunnitteluun ja täytäntöönpanoon kaikilla tasoilla on erittäin tärkeää, olemme myös ehdottaneet, että alan ehdottomasti tärkeimmän osan eli pienimuotoisen rannikkokalastuksen edustusjärjestöjen perustamiseen ja toiminnan edistämiseen myönnettäisiin tukea ja että tämän alan kalastajat osallistuisivat alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien päätöksentekomenettelyihin.
Lopuksi haluan sanoa, että asetuksen johtoajatuksena on edelleen se, että ainoa keino kalavarojen säilyttämiseen on vähentää EU:n tason kalastustoimintaa muista määräävistä tekijöistä riippumatta.
Meidän osaltamme ensisijaisena tavoitteena olisi oltava alan kestävän uudistamisen ja kehityksen eteenpäin viemisen. On myös tärkeää, että kalavarojen tasapaino säilytetään, jotta voidaan varmistaa, että kalatoimitukset eivät keskeydy, työpaikkoja ei häviä ja kalastajien elin- ja työolot paranevat. 
Derek Roland Clark,
   . Arvoisa puhemies, yhteinen kalastuspolitiikka vaikuttaa enemmän Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuin moniin muihin jäsenvaltioihin. Yhdistyneen kuningaskunnan ministeri totesi kerran 1930-luvulla, että Yhdistyneen kuningaskunnan talous on turvattu vuosiksi eteenpäin, koska maa sijaitsee hiiltä täynnä olevalla saarella, jota kalat ympäröivät. Hiiltä on yhä, jos vain käytämme sitä, mutta kalat ovat lähestulkoon hävinneet yhteisen kalastuspolitiikan aiheuttaman tuhon vuoksi.
Tämä tuhoon tuomittu järjestely on suunniteltu kalakantojen säilyttämiseksi mutta se on ajanut jotkin lajit lähes sukupuuttoon. Yksi eniten loppuun kalastetuista kannoista on joskus Pohjanmeren ja Irlannin kieltoalueelta löydetty runsas kalakanta, joka sijaitsi vuoteen 1973 yksinomaan Yhdistyneen kuningaskunnan kalastajien kalastusalueella, josta he huolehtivat ja saivat runsaita saaliita. Sitten liityimme yhteismarkkinoihin ja yhteiseen kalastuspolitiikkaan, ja nyt näistä alueista on tulossa meriautiomaita, jolleivät ne jo sellaisia ole.
Kaikille halutaan oikeudenmukaiset osuudet yhteisestä kalastuspolitiikasta, niinkö? Jos näin on, niin miksi Yhdistyneellä kuningaskunnalla on pienemmät kiintiöt rannikkojemme vesialueilla kuin joillakin etäämmällä sijaitsevilla valtioilla? Mitä hyötyä kenellekään on siitä, että vesialueemme kalastetaan tyhjiksi? Liian monet alukset kalastavat liian pientä kalakantaa. Aivan niin. Yhteisessä kalastuspolitiikassa niiden maiden suuret troolarilaivastot, jotka eivät aiemmin kalastaneet tällä alueella, kalastavat nyt ahneesti nämä kalastusalueet sukupuuttoon samalla, kun lannoitetehtaiden alukset imevät sisuksiinsa suuren määrän merenpohjan elämää ja tuhoavat ravintoketjun alkulähteitä.
Kuinka kukaan järkevä ihminen on voinut suunnitella yhteisen kalastuspolitiikan kiintiöjärjestelmän, joka johtaa siihen, että liikaa kalastetut kalat heitetään takaisin mereen? Ettekö tiedä, että kalat ovat kuolleet, kun ne heitetään takaisin? Ettekö tiedä, että joidenkin lajien osalta kaloja heitetään vuosittain takaisin mereen paljon enemmän kuin niitä tuodaan laillisesti maihin? Verratkaa tätä tilannetta Norjaan ja Islantiin, jotka molemmat kieltäytyivät liittymästä EU:hun: niillä kummallakin on runsaat kalakannat ja niiden kalastusteollisuus kukoistaa, koska ne pitävät siitä huolta ja kieltävät saaliin heittämisen takaisin mereen. Samalla Yhdistyneen kuningaskunnan kalastuslaivasto on kutistunut alle neljännekseen aiemmasta koostaan.
Kalastusteollisuuden tuhoaminen merkitsee kalastajien jäämistä työttömiksi ja sosiaalietuuksien varaan. Se merkitsee, että kalastussatamat rappeutuvat lopullisesti, minkä vuoksi niihin syydetään rakennerahaston varoja. Se merkitsee, että satamia ympäröivät sosiaaliset ja taloudelliset rakenteet rappeutuvat, vaikka EU väittää torjuvansa juuri tällaista kurjuutta.
Jos ajattelette, että tämä on vain Yhdistyneen kuningaskunnan ongelma, ajatelkaapa uudestaan. Kalastusteollisuudesta saatavat varat ovat myös osa Yhdistyneen kuningaskunnan BKT:ta, jonka perusteella lasketaan Yhdistyneen kuningaskunnan maksuosuus EU:n talousarvioon. Tämän kaiken kruunaa vielä korvaamattomien luonnonvarojen tuhoaminen. Niinpä jälleen yksi kultamunia muniva hanhi vähentää tuottavuuttaan! 
Duarte Freitas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, nämä ajat ovat vaikeita Euroopan unionille eikä talouskriisi ole vielä päättynyt. EU:n on nyt keskityttävä siihen, miten se hallinnoi ja kohdentaa talousarviotaan asianmukaisesti. Jotta voimme noudattaa järkevää, joustavaa ja kestävää strategiaa, meillä on oltava käytettävissämme välineitä, joiden avulla voimme toteuttaa tarvittavat toimet niiden toiveiden mukaisesti, joiden uskon olleen kaikkien meidän yhteiset.
Tällä asetusehdotuksella perustetaan toimenpidekehys yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanemiseksi, ja sillä täydennetään ehdotusta neuvoston asetukseksi Euroopan kalatalousrahastosta. Parlamentti keskusteli ehdotuksesta muutama kuukausi sitten. Kuten tuolloin kalatalousrahastosta totesin, on hyvin tärkeää, että näitä asetuksia varten varatut varat ovat yhdenmukaiset niiden todellisten tarpeiden kanssa, joita uusia haasteita kohtaavan laajentuneen Euroopan unionin yhdennetyllä kalastusalalla on.
Vaikka olen tyytyväinen komission pyrkimyksiin selkiyttää ja johdonmukaistaa yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) rahoitussopimuksia, joudun ilmaisemaan harmistukseni siitä, että asetetut tavoitteet ja myönnetyt määrärahat eivät ole suhteessa toisiinsa. Kun otetaan huomioon, että EU:n laajentumisen jälkeen on asetettava aiempaa kunnianhimoisempia ja laaja-alaisempia tavoitteita, ei ole mielestäni oikein supistaa tätä rahoitusvälinettä 6,3 prosenttia.
Haluan korostaa, että 60 prosenttia 2 625 miljoonan euron suuruisista neljän keskeisen toimintatavoitteen mukaisesti jaotelluista kokonaismäärärahoista on asetettu syrjään kansainvälisiä kalastussopimuksia varten. Kalastuskumppanuussopimuksia koskeva osa on erittäin tärkeä, koska se on keskeisessä asemassa talousarviossa. Tässä mietinnössä varmistetaan johdonmukaisuus maatalous- ja kalastusneuvoston äskettäisissä kokouksissa uudesta YKP:sta annettujen päätelmien ja EU:n kansainvälisten suhteiden välillä, mikä on mielestäni ensiarvoisen tärkeää.
Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustaminen ja niiden toiminnan ylläpitäminen ovat keskeisessä asemassa uudessa YKP:ssa. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää varmistaa paitsi se, että toimikuntien perustamiskustannuksia varten saadaan rahoitusta, myös se, että toimikuntien toiminta pysyy kannattavana. Tätä varten komission on vielä selkiytettävä, missä määrin kutakin toimikuntien työhön liittyvää alaa on rahoitettava. 
Jacky Henin (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kalastus ei ole aivan muiden kaltainen taloudellinen sektori, niin kuin ei maatalouskaan. Kalastuksen avulla voidaan parantaa elämän laatua Euroopassa sekä suojella rannikkoalueita ja ympäristöä. Pienimuotoisen kalastuksen avulla voidaan monasti edistää myös matkailua.
On syytä korostaa, että kalastusyhteisöt ovat tärkeässä asemassa. He tekevät intohimoisesti vaativaa, rankkaa ja vaarallista työtään, ja heidän tulonsa ovat riippuvaiset turhan monista epävarmuustekijöistä. Koska kalastajat perheineen elävät usein velkaisina ja joutuvat kärsimään dieselpolttoaineen jatkuvasta hinnannoususta, he joutuvat pelkäämään, riittävätkö rahat ja menettävätkö he työpaikkansa.
Koko sinä aikana, kun yhteistä kalastuspolitiikkaa on sovellettu, sillä ei ole onnistuttu lieventämään kalastajien pelkoja. Päinvastoin YKP on aiheuttanut tuhansien pienimuotoista kalastusta koskevien työpaikkojen häviämisen ja sosiaalista epävarmuutta kalastajien keskuudessa ilman, että sen avulla olisi saavutettu vakuuttavia tuloksia kalavarojen säilyttämisessä. Vielä pahempaa on, että politiikasta on usein saanut sellaisen kuvan, että lobbauskäytännöt ohjaavat sitä ja että nämä lobbaajat ovat enemmän kiinnostuneita julkisuuskuvansa kiillottamisesta ja tukien metsästämisestä kuin vakavasta ympäristönsuojelusta.
Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi kalastajat ovat kyllästyneitä siihen, että Euroopan komissio epäilee heitä jatkuvasti merten rikollisiksi samalla, kun se suhtautuu aivan liian lempeästi merten todellisiin rikollisiin, joilla tarkoitan mukavuuslippulaivoja. Arvoisa komission jäsen, vastoin teidän oppineen tiedemiesjoukkonne ennakkoluuloja, ketkään muut eivät ole yhtä halukkaita suojelemaan kalavaroja kuin kalastajat. Kyse on heidän elinkeinostaan, perinnöstään ja heidän lastensa tulevaisuudesta. He ovat saaneet tarpeekseen tilanteesta, jossa kalastusvyöhykkeitä saatetaan muodostaa sellaisten kalastuspäivien ja saaliiden kokoa koskevien kiintiöiden perusteella, jotka on asetettu usein ilman tieteellistä perustaa ja joista valtiot käyvät kauppaa. Komission ei pidä enää muiden kustannuksella suosia kalastajia, joilla on tietty kansallisuus. Euroopan unionissa kaikkien on oltava tasa-arvoisessa asemassa.
On totta, että tekstinne on joiltain osin edistyksellinen tällä alalla, koska siinä asetetaan yhdeksi viralliseksi tavoitteeksi sidosryhmien osallistuminen, mutta antanette anteeksi, jos kuvailen tekstiä epämääräiseksi ja pidättyväiseksi. Emme voi pelastaa kalastusta ja kalavaroja ilman kalastajia ja niiden ammattijärjestöjä ja ammattiliittoja. Kalastajat on otettava edustajiensa kautta aidosti mukaan kaikkeen heitä koskevaan päätöksentekoon. Euroopan unionin on lisäksi tarjottava rahoitusapua jäsenvaltioille, jotta ne voivat paremmin suojella aluevesiään laittomalta kalastukselta. Mielessäni ovat erityisesti EU:n syrjäisimmät aluevedet.
Sikäli kuin Euroopan unionin oikeudenmukaisen, kestävän ja rohkean kalastuspolitiikan rahoituksessa on todellisia ongelmia, meidän ei pidä unohtaa, että meriliikenne aiheuttaa yhden kalavarojen uhista. Mukavuuslippulaivajärjestelmä aiheuttaa pilaantumista. Jos näin ollen voimme osoittaa sormella niitä, jotka ovat vastuussa meneillään olevasta luonnonkatastrofista, pystymme myös toteuttamaan hyvin kunnianhimoista politiikkaa. 

Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensiksi todeta, että tämän välineen rahoitusta on lisätty. Tämä johtuu monista syistä, jotka ovat laajentuminen, uudet tekniikat, aiempaa kattavammat tiedot, uudet valvontavirastot ja uusien alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustaminen. Viimeksi mainittujen osalta haluan toistaa, että komissio on valmis tutkimaan uudelleen alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien rahoittamista toimikuntien kolmannen toimintavuoden jälkeen tehtävän tarkastuksen yhteydessä.
Mitä tulee varojen määrään, komissio ei todellakaan panisi pahakseen, jos varoja olisi enemmän käytettävissä. Todellisuudessa kuitenkin saamme toivottavasti 150 prosentin määrärahalisäyksen valvontaan ja täytäntöönpanoon, 160 prosentin lisäyksen tietojen keruuseen ja tieteellisiin lausuntoihin, 110 prosentin lisäyksen hallintoon ja 120 prosentin lisäyksen kansainvälisiin suhteisiin. Jos kaikki menee hyvin, rahoituskauden 2007–2013 kokonaismäärärahat lisääntyvät 130 prosenttia kauden 2000–2006 määrärahoihin verrattuna.
Jos määrärahoja vähennetään, meillä on käytettävissämme jonkin verran pehmentäviä keinoja, joiden ansiosta meidän ei tarvitse vähentää rahoja mistään tietystä otsakkeesta. Jos määrärahoja supistetaan tuntuvasti, se vaikuttaa luonnollisesti kaikkiin otsakkeisiin. Saamme toivottavasti tietää viikon loppuun mennessä, mikä tilanne on. Tähän mennessä olemme saaneet viitteitä siitä, että rahoitusnäkymissä suunnitellut kalastusalan määrärahasupistukset ovat melko pieniä erityisesti toisen välineen osalta, ja toivottavasti tämä tilanne myös säilyy.
Komissio katsoo, että kansainvälisten sopimusten osalta ehdotuksella luodaan tasapaino sisä- ja ulkopolitiikan toimien sekä kansainvälisten sopimusten ja säilyttämisen, valvonnan ja hallinnon välille. Haluan tässä käännekohdassa korostaa, että eri aloja koskevat määrärahaosuudet ovat pelkästään suuntaa antavia ja ne perustuvat tämänhetkisiin ennusteisiin. Jokaisen ohjelman osalta kuitenkin tehdään mukautuksia joka vuosi vuotuisen talousarviomenettelyn yhteydessä.
Haluan käsitellä jäsen Attwoollin tarkistuksesta 16 esittämää huomautusta. Koska kyse on kaupallisista suhteista, varat menevät usein valtion kassaan osaksi valtion talousarviota. Aiomme kuitenkin lujittaa vuoropuhelua komission kehitysyksiköiden kanssa, jotta näiden varojen käyttöä kyseisten maiden yleisten kehitystavoitteiden saavuttamisen kannalta voidaan tehostaa erityisesti kalastusalalla.
Korostan erityisesti kalastuskumppanuussopimusten osalta, että kuhunkin kalastuskumppanuussopimukseen sisältyy määräyksiä varojen sopimuksen mukaisesta maksamisesta ja kolmannen maan kalastuspolitiikalle osoitetun rahoitusosuuden käytöstä. Kuten aiemmin totesin, molemmat osapuolet arvioivat indikaattorien ja kriteerien perusteella tämän politiikan tuloksia ja sitä, millä aloilla on tarpeen tehdä mukautuksia.
Mitä tulee jäsen Clarkin esittämiin huomautuksiin, en voi hyväksyä hänen väitteitään. Kalakantojen vähentyminen johtuu vuosia jatkuneesta valvomattomasta liikakalastuksesta eikä yhteisestä kalastuspolitiikasta. Yhteisen kalastuspolitiikan toimenpiteiden kautta pyritään vastaamaan tarpeeseen, joka koskee kantojen runsauden ja niitä pyydystävien alusten välisen tasapainon löytämistä.
Rannikkokalastusta ja pienimuotoista kalastusta on parempi käsitellä Euroopan kalastusrahaston yhteydessä. Rahasto hyväksytään toivottavasti vuoden 2006 alussa. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
- Paulo Casacan kalatalousvaliokunnan puolesta laatimasta mietinnöstä, joka koskee ehdotusta neuvoston päätökseksi yhteisön rahoitusosuudesta jäsenvaltioiden kalastuksenvalvontaohjelmille tehdyn päätöksen 2004/465/EY muuttamisesta (KOM(2005)0328 – C6-0273/2005 – 2005/0136(CNS)) (A6-0339/2005) ja
- Philippe Morillonin kalatalousvaliokunnan puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä (O-0111/2005 – B6-0344/2005), joka koskee EU:n pakotteita kalastusalalla. 
Paulo Casaca (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tiedemiehet, tutkijat ja ympäristöalan kansalaisjärjestöt ovat yhä useammin samaa mieltä siitä, että kestävä kalastus edellyttää kalastajien vakaata ja pitkäaikaista yhteyttä ympäristöönsä ja kalastustoiminnan yhteyttä ryöstökalastuksen valvonta- ja seuraamuskäytäntöihin.
Dora Jesus totesi mainiossa tutkimuksessaan, joka koskee kalastusyhdistyksen toimintaa Espanjassa Galician alueella sijaitsevassa Cangasissa, että kun tämä kalastusyhdistys sai yksinoikeuden alueella harjoitettavaan kalastukseen, tai kun se tarkemmin sanottuna otti huolehtiakseen luonnonvarojen omistamiseen liittyvistä oikeuksista ja velvollisuuksista ja alkoi toteuttaa omia ensisijaisia valvonta- ja seuraamusjärjestelmiään, se onnistui elvyttämään valkoposkihanhikannan ja saamaan lajin ekologisesti ja taloudellisesti kestävälle tasolle yhdistyksen alueella.
Valitettavasti EU:ssa on valittu toisenlainen politiikka, jossa kalastusoikeudet vaihtelevat valtavasti. EU on yksin vastuussa kalastusoikeuksien myöntämisestä, ja joidenkin lajien kalastusoikeudet on määritetty käytännössä katsoen koko EU:n alueella. Valvonta- ja seuraamusjärjestelmät on kuitenkin jätetty yksittäisten jäsenvaltioiden harkintaan.
Komissio on supistanut kalatalouden valvontaan tehtävien jäsenvaltioiden investointien tukemiseksi ehdottamaansa rahoitusta ja sen käyttöönotto-osuuksia 32 miljoonaan euroon vuonna 2006, mikä on joillekin alueille ja jäsenvaltioille annettuihin tehtäviin nähden pieni summa. Yhteisen kalastuspolitiikan valvontaa ja seurantaa ei myöskään tueta EU:n taholta. Tässä yhteydessä haluan huomauttaa, että Portugalin osuus Euroopan väestöstä on vähän yli 2 prosenttia, mutta sen osuus yksinomaisten talousvyöhykkeiden (EEZ) kattamasta alueesta on yli 50 prosenttia. Lisäksi yksin Azorien alue on jäsenvaltioiden suurin talousvyöhyke, vaikka siellä on vain 250 000 asukasta.
Azorien vesialueella on tässä yhteydessä toimitettu vain yksi tarkastus sen jälkeen, kun se vapautettiin 1. elokuuta 2004 huolimatta siitä, että alusten seurantajärjestelmä on havainnut talousvyöhykkeellä kyseisenä ajanjaksona useita kymmeniä ulkopuolisia aluksia, ja toisinaan aluksia on havaittu parisenkymmentä keralla. Tämä luku on jyrkässä ristiriidassa niiden lukuisten tarkastusten kanssa, joita alueelliset, kansalliset ja EU:n viranomaiset ovat tehneet Azorien perinteiseen kalastuslaivastoon satamissa tai rannikon tuntumassa.
Ilman minkäänlaista alusten seurantajärjestelmää köyhimmillä ja syrjäisimmillä Euroopan alueilla ollaan mainitunlaisessa tilanteessa, jossa rekisteröimättömiä ja jopa laillisesti rekisteröityjä kalastusaluksia vastaan ei ole olemassa mitään tehokasta suojaa. Alusten seurantajärjestelmän uskomaton tehottomuus johtuu keskeisille alueille myönnetyistä useista poikkeuksista sekä avomerellä tapahtuvan valvonnan pysähtyneisyydestä ja tehottomuudesta.
Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä järjesti viime viikolla Ponta Delgadassa merenkulkupolitiikkaa ja Euroopan meristrategiaa käsitelleen konferenssin. Siellä saimme tietää, että Azorien vesialueelta on löydetty noin 150 erilaista lajia, joista useat ovat kotoperäisiä ja monet voivat elää kirjaimellisesti katsoen tuhansia vuosia. Tällaisia lajeja ovat muun muassa tiheät mustakorallimetsät, jotka saattavat kasvaa yli kahden metrin korkuisiksi. Näiden korallien ja muiden syvänmeren eliöiden historiallinen arvo ymmärretään vasta ajan mittaan, ja niiden tarjoamat suunnattomat bioteknologiset mahdollisuudet on jo yleisesti hyväksytty. Vaikka pohjatroolit ja pohjaan ankkuroidut verkot onkin alueella kielletty, kieltojen tehokkuudesta on vaikea saada varmuutta, koska EU on tehnyt niin vähän tai ei mitään näiden eurooppalaisten aarteiden seurannan, valvonnan ja suojelun hyväksi. 
Komission ilmoitus meristrategiaa koskevasta ehdotuksestaan herätti meissä kaikissa toiveita siitä, että tilanteeseen saadaan muutos, mutta havaitsimme tyrmistykseksemme, että ehdotuksessa kaavaillaan EU:n nollarahoitusta. Toisin sanoen siinä ajetaan samaa näkökantaa kuin aiemmin eli että kaikki eurooppalaiset saavat nauttia meren tarjoamista rikkauksista, mutta vastuu kyseisten rikkauksien suojelemisesta sälytetään ainoastaan kyseisillä alueilla asuville ihmisille.
Meriturvallisuuden ja ympäristönsuojelun osalta Azoreilla joudutaan parhaillaan todistamaan suunnattomat mittasuhteet saanutta murhenäytelmää. Eräs mukavuuslipun alla purjehtiva suunnattoman suuri konttialus, jonka lastina on useita vaarallisia kemikaaleja sisältäviä kontteja, on juuttunut koralliriutalle, joka on nimetty EU:n tärkeänä pitämäksi alueeksi Natura 2000 -verkostossa. ja -alusten onnettomuuksien jälkeisistä eri toimenpidepaketeista ja Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta huolimatta EU:lla ei ole vieläkään valmiuksia reagoida vastaavanlaisiin suuronnettomuuksiin tai kestämättömien kalastustapojen aiheuttamiin murhenäytelmiin.
Katsommekin, että on kiireellisesti perustettava eurooppalainen rannikkovartiosto, jossa kalastuksenvalvonta otetaan osaksi muuta merivalvontatoimintaa ja kalastusmahdollisuus avataan koko eurooppalaiselle kalastuslaivastolle. Näin saadaan aikaan tehokas, nykyaikainen ja yhdenmukainen valvonta- ja seuraamusjärjestelmä. Vesialueille pääsyn vapauttamista on mahdotonta hyväksyä ilman näiden vaatimusten täyttymistä, sillä muutoin päädymme vain yhteen tulokseen – Euroopan merellisen luonnonperinnön nopeaan tuhoon. 
Elspeth Attwooll (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, seuraamuskysymys on ratkaistava kiireellisesti. Tasavertaiset toimintaedellytykset lisäävät merkittävästi kalastajien uskoa yhteisen kalastuspolitiikan oikeudenmukaisuuteen. Ilman tällaista uskoa on paljon vaikeampaa luoda pohjaa tarkkaan harkituille ja tehokkaille hoitovälineille.
Komission viimeisin kertomus toimista, joilla on rikottu törkeästi yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä, osoittaa jälleen tämänhetkisten toimintaedellytysten eriarvoisuuden. Vuonna 2003 todellisiin seuraamuksiin johtaneiden rikkomusten osuus vaihteli jäsenvaltioissa 24–100 prosentin välillä. Samasta rikkomuksesta määrätyt sakot vaihtelivat myös huomattavasti eri jäsenvaltioissa: sakot esimerkiksi kiellettyjen kalastusvälineiden pitämisestä aluksella vaihtelivat 451–9 000 euron välillä, luvattomasta kalastuksesta 375–8 379 euron välillä ja tietojen väärentämisestä 98–132 056 euron välillä.
Laadin yli kolme vuotta sitten rikkomuksista oman mietintöni, jossa kehotin komissiota "harkitsemaan, voitaisiinko koko unionissa ottaa käyttöön yhtenäinen järjestelmä vähimmäisseuraamusten määräämiseksi ... jotta kalastajien luottamusta yhtäläisen kohtelun periaatteeseen voitaisiin lujittaa". Katsoin tuolloin myös, että "tämän vuoksi on määriteltävä luokittelua, vakavuusastetta sekä rikkomuksia ja seuraamuksia koskevat objektiiviset kriteerit". Hyväksyn sen, että otamme tämän vähimmäispyrkimykseksemme, koska seuraamuksia on voitava mukauttaa saaliin arvoon ja toistuvista rikkomuksista on voitava määrätä ankarammat seuraamukset kuin ensimmäisestä rikkomuksesta. Seuraamusten ankaruutta sekä eri seuraamustyyppejä ja niihin liittyviä menettelyjä on kuitenkin mielestäni yhdenmukaistettava.
Me kalatalousvaliokunnan jäsenet kuulisimme mielellämme komission jäsenen vastauksen kysymykseemme. Hänen olisi kuitenkin hyvä pitää mielessään, että ensimmäistä lausuntoa on selkeytettävä sen toteamuksen osalta, että 86 prosenttia kaikista rikkomuksista hoidetaan nykyisin hallinnollisilla seuraamuksilla ja 14 prosenttia rangaistusseuraamuksilla. Kuulisimme mielellämme komission mielipiteen esittämistämme kysymyksistä. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää ja kalatalousvaliokuntaa tästä komission ehdotusta koskevasta mietinnöstä. Totean ilokseni, että valiokunta on antanut myönteisen arvion kyseisestä järjestelystä, jonka tavoitteena on parantaa jäsenvaltioiden valvontavalmiuksia, ja että siinä kannatetaan täysin järjestelyn voimassaolon jatkamista lisävuodella. Huomaan myös valiokunnan suhtautuvan myönteisesti siihen, että EU:n talousarviosta rahoitetaan yhteisen tutkimuskeskuksen kanssa toteutettavia hallinnollisia järjestelyjä, joiden tarkoituksena on kehittää uusia valvontatekniikoita, sekä siihen, että rahoitusta myönnetään myös komissioon aloitteesta tehtäville valvontaan liittyville tutkimuksille.
Valiokunta on kuitenkin jättänyt käsiteltäväksi seitsemän ehdotusta koskevaa tarkistusta. Valitettavasti tarkistuksia on vaikea hyväksyä lähinnä muodollisista syistä, joita haluaisin seuraavaksi hieman selventää.
Tarkistuksessa 2 ehdotetaan muutosta määräaikaan, johon mennessä kansalliset ohjelmat on toimitettava. Haluaisimme säilyttää nykyisen määräajan 31. päivässä tammikuuta, koska jos rahoituspyynnöt esitetään vuoden alussa, komissio voi tehdä päätöksensä rahoitusosuuden myöntämisestä vuoden alkupuolella. Tämä puolestaan keventää kansallisten hallintovirastojen suunnittelutarpeita. On otettava myös huomioon, että kyseinen määräaika on jo täysin kansallisten hallintovirastojen tiedossa.
Tarkistuksen 3 ja siihen liittyvien tarkistusten 1 ja 6 osalta komissio yhtyy valiokunnan kantaan siitä, että asianomaiset menot olisi rahoitettava toisesta budjettikohdasta. Tämä voidaan hoitaa budjettijärjestelyllä. Asianomaista kahta uutta toimintaa ei kuitenkaan voida rahoittaa, ellei niihin ole varauduttu oikeudellisessa säädöksessä. Komissio katsookin, että ne on tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön juuri tällä oikeudellisella säädöksellä, joten se ei voi hyväksyä kyseisiä tarkistuksia.
Tarkistuksessa 4 valiokunta pyytää komissiota laatimaan kriteerit, joiden perusteella voidaan myöntää avustuksia silloin, kun rahoituspyyntöjen määrä ylittää käytettävissä olevat määrärahat. Komission periaatteena on, että avustuksia myönnetään vain silloin, kun investointitarve on näytetty toteen esimerkiksi valvontatoimintaa koskevassa kansallisessa kertomuksessa, ja tällöin ei tuijoteta rahoituspyynnön kokonaissummaa. Kriteerien laadinta tekee hankkeiden valinnan hieman jäykemmäksi ja saattaa aiheuttaa vaaran siitä, että avustuksia myönnetään hankkeille, jotka eivät ole yleisen edun mukaisia. Näin ollen tätäkään tarkistusta ei voida hyväksyä.
Tarkistuksessa 5 käsitellään suurimpia menoeriä eli valvonta- ja ilma-aluksia koskevia rahoitusosuuksia. Osuuden korottaminen 75 prosenttiin tukikelpoisista menoista supistaa muiden toimien määrärahoja. Komissio katsoo, että rahoitusosuudeksi sopii parhaiten enintään 50 prosenttia yleisesti ja kaikkien investointien osalta. Sen vuoksi se ei voi hyväksyä tätä tarkistusta.
Komissio ei myöskään voi hyväksyä tarkistusta 7, koska useimmat hankkeista eivät ole vielä vuoden 2006 lopussa päättyneet, joten päätöksestä laadittavasta kertomuksesta on vain vähän hyötyä. Haluankin muistuttaa, että komissio laatii päätöksestä kertomuksen Euroopan parlamentille 30. kesäkuuta 2008 mennessä.
Saanen todeta, että olen täysin samaa mieltä näkemyksestä, jonka jäsen Morillon esitti suullisessa kysymyksessään komissiolle ja jonka mukaan seuraamusten on myös kalastusalalla oltava oikeassa suhteessa rikkomusten vakavuuteen. Niillä on myös tehokkaasti estettävä samanlaatuisten rikkomusten uusiminen. Seuraamusten pitäisi olla lisäksi tasapuolisia niin jäsenvaltioiden kuin muidenkin maiden kansalaisille. Yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä ei kyetä noudattamaan ellemme luo tasavertaisia toimintaedellytyksiä kaikille Euroopan unionin kalastajille.
Komissio haluaa lisätä avoimuutta ja kannustaa jäsenvaltioita soveltamaan vakaviin rikkomuksiin syyllistyneiden osalta asianmukaisia ja varoittavia seuraamuksia. Sen vuoksi komissio julkaiseekin vuosittain tiedonannon yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen vastaisista vakavista rikkomuksista.
Komissio on tähän mennessä julkaissut jo neljä tällaista tiedonantoa. Tiedonantojen liitteinä olevista taulukoista esittämissään huomautuksissa komissio on painottanut tarvetta vähentää eri puolilla Euroopan unionia määrättyjen seuraamusten nykyisiä tasoeroja.
Samaisissa tiedonannoissa komissio on myös ilmoittanut kannattavansa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen rikkomuksissa hallinnollisten menettelyjen ja seuraamusten käyttöä, koska ne voidaan määrätä nopeammin ja ne ovat tehokkaampia. Komissio pitää voimakkaana pelotteena esimerkiksi kalastusluvan lakkauttamisen kaltaista seuraamusta, josta hallintoviranomainen tekee päätöksen ja joka pannaan täytäntöön välittömästi kuitenkin niin, että asian osalta voidaan harjoittaa oikeudellista valvontaa. Jäsenvaltiot saavat kuitenkin itse valita, käyttävätkö rikosoikeudellista vai hallinnollista menettelyä.
Komissio aikoo yhteisen kalastuspolitiikan perustana olevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehdä aikanaan ehdotuksen vakavia rikkomuksia koskevien seuraamusten yhdenmukaistamiseksi Euroopan unionissa. 
Duarte Freitas,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, kalastuksen valvonta on merkittävä tekijä alan säilymisen kannalta. Koska eräät uhanalaiset kalakannat on saatava elpymään, jäsenvaltioille on jatkossakin annettava tukea, jotta ne kykenevät täyttämään velvollisuutensa valvoa ja seurata kalastustoimintaa ja toimittaa sitä koskevia tarkastuksia omaan lainkäyttöalueeseensa kuuluvilla alueilla.
Vuoden 2001 strategiset keskustelut, joita käytäessä valvontastrategiat olivat kyseisenä vuonna laaditun vihreän kirjan keskeisimpiä osa-alueita, johtivat kalastuksenvalvontaviraston perustamiseen huhtikuussa 2005. Se on mielestäni merkki aivan uudenlaisesta aikakaudesta. Vaikka virasto järjestää ja koordinoi jäsenvaltioiden toteuttamia valvonta- ja tarkastustoimia, se ei ole ottanut jäsenvaltioilta kokonaan pois niiden valtuuksia ja velvollisuuksia.
Koska kauden 2007–2013 rahoitusnäkymistä ja uusista yhteisön puitteista ei ole vielä tehty päätöstä, kyseisten toimien rahoitus ei ole vielä tiedossa, joten päätöksen 2004/465/EY voimassaoloaikaa on jatkettava.
Haluan kiittää maamiestäni Casacaa hänen erinomaisesta työstään tätä aihetta koskevan mietinnön esittelijänä. Arvoisa komission jäsen, huomautuksistanne huolimatta olen sitä mieltä, että alkuperäiseen tekstiin tehdyt tarkistukset ovat todellakin asianmukaisia; niiden avulla tekstistä saataisiin tasapainoisempi ja sen tarkoitusperien osalta yhdenmukaisempi. Vaikka annankin varauksettoman tukeni tälle asiakirjalle, haluan kuitenkin jälleen kerran kiinnittää huomiota siihen, että jäsenvaltioiden on edelleenkin erittäin vaikea saada rahoitettua kaikkia toivottuja toimenpiteitä.
Vuonna 2003 laadittu komission tiedonanto ja selvitykset yhteisen kalastuspolitiikan vastaisista toimista osoittavat, että paljon on vielä tehtävää. Varmistuakseen siitä, että jäsenvaltiot pitävät kiinni sitoumuksistaan noudattaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä, komission on jatkossakin sitouduttava tukemaan valvontaa ja tarkastuksia. 
Heinz Kindermann,
   . Arvoisa puhemies, yhteisön rahoitusosuudesta jäsenvaltioiden kalastuksenvalvontaohjelmille tehty päätös 2004/465/EY on epäilemättä auttanut parantamaan sekä valvontarakenteita että rahoituksen tarjontaa eri jäsenvaltioiden valvontatoimille ja tehostanut tiedonkulkua. Sen ansiosta EU:n tarkastajille on myös voitu antaa laajemmat toimivaltuudet seurannassa ja valvonnassa. Valvonnan kohteeksi joutuneet tahot pitävät valvontaohjelmia aina ja kaikkialla kiusallisina ja usein syrjivinä. Valitettavasti yhteisen kalastuspolitiikan mukaisten kalastustoimien valvonta on kuitenkin välttämätöntä, kuten kokemus on osoittanut. Säädöksen onnistuminen riippuu siitä, miten tehokkaita ja vaivattomia ovat toimenpiteet, joilla valvotaan siinä asetettujen sääntöjen noudattamista. On sanomattakin selvää, että valvontaohjelmien yhteydessä toteutettuihin toimenpiteisiin tarvitaan rahaa ja että niitä varten on siis järjestettävä tarvittava rahoitus.
Näin ollen me kannatamme esittelijän ehdotusta jatkaa päätöksen 2004/465/EY voimassaoloaikaa vuodella. Näin EU:n rahoitusosuus kalastuksenvalvontaohjelmille voidaan turvata ainakin vuoden 2006 loppuun asti, vaikka budjettitilanne muuttuisikin.
Yhdymme esittelijän arviointiin tarkistuksista, joita komissio on kaavaillut päätösehdotukseen ja haluamme myös esittää hänelle kiitoksemme. 
Brian Crowley,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää suullisen kysymyksen laatijaa ja jäsen Attwoollia sen esittelemisestä varsinkin siksi, että hän jäi pois oman ryhmänsä joulujuhlasta ollakseen täällä tänä iltana. Se osoittaa, että hän on todellakin omistautunut tälle asialle.
Kysymys seuraamuksista ja siitä, ovatko ne rikosoikeudellisia vai hallinnollisia, on erittäin tärkeä. Kukaan täällä parlamentissa ei selvästikään suvaitse määräysten tai sääntöjen rikkomista. On oikein, että käsittelemme tätä asiaa yhdessä Casacan mietinnön kanssa, koska koko kysymys kalastuksen valvontatoimenpiteistä ja siitä, mitä ne edellyttävät, johtaa ympäristöystävällisempään ja taloudellisesti kestävään kalatalouteen, ja lisäksi se antaa monille kalastajaperheille varmuuden siitä, että he voivat elää elämäänsä edelleenkin entiseen tapaan.
Kun tarkastellaan muitakin seikkoja kuin toimenpiteiden vaikutuksia kalakantoihin ja niiden määrään tai pyyntiponnistuksia ja kaikkea muuta koskevia uusia sääntöjä ja määräyksiä, huomataan, että taas ollaan luomassa uutta byrokratiaa, joka vaikuttaa suoraan kalastajien valmiuksiin ansaita elantonsa.
Arvoisa komission jäsen, olette monissa yhteyksissä todennut, että pidätte hallinnollisia seuraamuksia parempina kuin rikosoikeudellisia seuraamuksia. Kyse on ollut myös jonkinasteisen yhdenmukaisuuden varmistamisesta: kyse ei siis ole yhdenmukaistamisesta vaan eri jäsenvaltioissa sovellettavista yhtenäisistä seuraamuksista ja rangaistuksista. Jäsen Attwooll mainitsi esityksessään joitakin erilaisuuksia. Haluan esittää teille joitakin muita lukuja, jotka olen poiminut kalastusrikkomuksia käsittelevästä komission viimeisimmästä kertomuksesta.
Espanjassa oli 1 785 rikkomusta, joista 1 641 johti hallinnollisiin seuraamuksiin. Portugalissa rikkomuksia oli 1 579, joista kolme johti rikosoikeudellisiin seuraamuksiin. Omassa maassani Irlannissa oli yhteensä 26 rikkomusasiaa, joista 20 käsiteltiin rikostuomioistuimissa. Portugalissa sakot olivat keskimäärin 491 euroa. Espanjassa sakkojen määrä oli keskimäärin 2 126 euroa. Irlannissa sakot olivat keskimäärin 11 978 euroa, ja ne nousevat ensi vuonna käyttöön otettavassa uudessa lakiehdotuksessa 220 000 euroon.
Sakkojen ja rangaistusten määrääminen on selvästikin saatava tasapuolisemmaksi ja oikeudenmukaisemmaksi. On viime kädessä jäsenvaltioiden vastuulla ottaa käyttöön säädöksiä, joilla kalastusta koskevien asetusten ja direktiivien sisältö saatetaan asianmukaisesti osaksi kunkin maan lainsäädäntöä. Seuraamusjärjestelyjen on myös oltava tasapuolisia ja oikeasuhtaisia. Seuraamusten on oltava mieluummin hallinnollisia kuin rikosoikeudellisia.
Joillakin tahoilla on viime aikoina käyty keskustelua siitä, että komissiossa harkittaisiin toimenpiteitä Irlantia vastaan sen vuoksi, että se ei ole onnistunut panemaan täytäntöön uutta lainsäädäntöä, joka on parhaillaan maan parlamentin käsittelyssä. Arvoisa komission jäsen, oman pääosastonne virkamiehet tapasivat hiljattain Irlannin parlamentin kalatalousvaliokunnan edustajia sekä Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnan kokousedustajia keskustellakseen rikosoikeudellisista ja hallinnollisista seuraamuksista. Toivon, että huhut Irlannille määrättävistä niin kutsutuista taloudellisista seuraamuksista ovat perättömiä.
Toivon, että voitte tänään kannustaa meitä hyväksymään lainsäädäntöä, jollaista sovelletaan esimerkiksi Maltalla ja jossa pikkurikkeistä määrätään pieniä – ainoastaan hallinnollisia – seuraamuksia. Suuremmista rikkomuksista määrätään ankarampia hallinnollisia seuraamuksia. Vakavista rikkomuksista määrätään rikosoikeudellisia seuraamuksia. Toistuvissa rikkomuksissa olisi pantava täytäntöön kaikkein ankarimmat rikosoikeudelliset seuraamukset.
Tasapuolista ja oikeudenmukaista ei ole kuitenkaan se, että lokikirjarikkomus johtaa yhdessä maassa vain 96 euron sakkoon, kun taas toisessa se saattaa johtaa jopa veneen, saaliin ja laitteiden takavarikointiin. Näissä asioissa on oltava suhteellisia. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, parlamentissa esitetyn suullisen kysymyksen taustalla vaikuttaneet tekijät ovat herättäneet kiinnostukseni. Sääntöjen mukaisesti toimivat maat ovat vuodesta 1999 noudattaneet neuvoston asetusta (EY) N:o 1447/1999, jossa edellytetään, että yhteisen kalastuspolitiikan vastaisista vakavista rikkomuksista määrätään oikeasuhtaisia, tehokkaita ja varoittavia rangaistuksia.
Ei ole mitenkään yllättävää, että Yhdistynyt kuningaskunta on sitoutunut voimakkaimmin komission vaatimusten noudattamiseen ja että eräät maista, jotka julistavat äänekkäimmin omaa sitoutumistaan eurooppalaiseen hankkeeseen – kuten Espanja ja Saksa – ovat sääntöjen suurimpia laiminlyöjiä. Viimeisimmät tiedot yhteisen kalastuspolitiikan vakavista rikkomuksista ovat vuodelta 2003, ja ne on julkaistu – kuten kuulimme – komission kertomuksessa. Ne osoittavat, että keskimääräinen sakko oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa lähes 78 000 euroa, kun taas koko EU:n keskiarvo oli vain 4 500 euroa. Asiakirjojen väärentäminen on vakava rikkomus, ja siitä määrätty sakko oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa keskimäärin 132 000 euroa, kun se oli Saksassa naurettavat 98 euroa. Tämä oli kuitenkin 98 euroa enemmän kuin Irlannin tasavallassa, jolla ei komission virallisten tietojen mukaan ollut vuonna 2003 yhtään seuraamusta ilmoitettavanaan. Myöhemmin Irlanti kuitenkin myönsi, että maassa oli tapahtunut 103 vakavaa rikkomusta! Mistä edellinen puhuja sitten onkin lukunsa taikonut, hän ei varmastikaan loihtinut niitä komission julkistamista tiedoista. Merkittävää on myös se, että suullinen kysymys esitettiin irlantilaisten euroedustajien ja muiden käskystä vasta kun punanaamainen Dublinin hallitus oli julkistanut ehdotuksia tämän asian ratkaisemiseksi määrättävistä rangaistuksista.
Tehdäänpä tämä nyt selväksi: eri puolilla EU:ta sovellettavat tasapuoliset ja oikeasuhtaiset rangaistukset ovat mielestäni hyvä asia, mutta minuun ei tee pienintäkään vaikutusta se, että kukaan ei ollut huolissaan niin kauan kuin Yhdistyneen kuningaskunnan kalastajat kantoivat raskaimman taakan rangaistustoimista. Mutta sitten heti kun yhtä säännöistä piittaamatonta valtiota pyydetään ryhtymään tiukempiin toimiin, aletaan vaatia tasapuolisuutta, oikeudenmukaisuutta ja yhdenvertaisia toimintaedellytyksiä.
Monien vuosien ajan ilmenneet eroavuudet ovat käytännössä haitanneet sääntöjä noudattavia valtioita. Ajatellaanpa esimerkiksi tilannetta Irlannin merellä, jossa useimmat kotimaani Pohjois-Irlannin kalastajista joutuvat kilpailemaan kalastuksesta. Siellä me pohjoisirlantilaiset kalastajat kilpailemme Irlannin tasavallan kalastajien kanssa, mutta samalla olemme olleet jo vuosia Yhdistyneen kuningaskunnan määräämien armottomien rangaistusten kohteina. Tälläkin hetkellä eräät ulsterilaiset kalastajat odottavat oikeudenkäyntiä Liverpoolin rikostuomioistuimessa. Jo vuosia on kuitenkin näyttänyt siltä, että heidän eteläiset vastapuolensa ovat hyötyneet siitä, että ovat pitäneet sääntöjä pilkkanaan ilman ankaria rangaistuksia. Ajatelkaapa, miten tämä vaikuttaa kilpailukykyymme. Aina kun pohjoisirlantilainen kalastaja lähtee merelle, hänen on otettava huomioon riski siitä, että joutuu ankaran rangaistuksen kohteeksi rikkoessaan vakavasti yhteistä kalastuspolitiikkaa vastaan, mutta komission lukujen mukaan samoilla vesillä kalastavalla Irlannin tasavallan kalastajalla ei ole huolen häivääkään. Tähän mennessä hänen hallituksensa ei ole näyttänyt vaivaavan päätään vakavilla rikkomuksilla.
On ihan hienoa pyrkiä tasapuoliseen kohteluun, mutta meidän on myös tajuttava, kuinka paljon vahinkoa on tähän mennessä aiheutunut niille, jotka jo vuosia ovat noudattaneet sääntöjä ankarien rangaistusten uhalla. Arvoisa komission jäsen, miten tämä historiallinen vääryys oikaistaan? Kerroitte tänään, että puollatte voimakkaasti hallinnollisia seuraamuksia. Jos näin kerran on, antaisitteko nyt julkisen tukenne ja kannustuksenne Yhdistyneelle kuningaskunnalle, jotta se lopettaisi nykyiset oikeudenkäyntinsä? Siitä olisi suurta apua. 
James Nicholson (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, käytän mielelläni tilaisuutta osallistua tähän keskusteluun, koska uskon, että se tarjoaa meille mahdollisuuden käsitellä niitä vaikeita eroja seuraamuksissa, joita Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa kalastusaluksille määrätään. Olemme kuulleet usean jäsenvaltion kertovan eroista jäsenvaltioissa määrättävissä sakoissa ja jäsenvaltioiden harjoittamassa valvonnassa. Minulla ei kuitenkaan ole nyt riittävästi aikaa käsitellä noita asioita.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on otettu käyttöön armottomia toimenpiteitä. Nyt armottomia toimenpiteitä ehdotetaan otettavaksi käyttöön Irlannin tasavallassa. Kuten edellinen puhuja totesi, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on saanut nämä toimenpiteet pantua täytäntöön alusta alkaen, niin kuin aina, mutta kaikki muut vitkastelevat. Siinä ei ole kuitenkaan mitään uutta, eikä meidän pidä sitä ihmetellä. Kalastajamme, maanviljelijämme ja monet muut elinkeinonharjoittajamme ovat kärsineet tästä asiantilasta, jota voidaan tuskin verratakaan muiden valtioiden tilanteeseen.
Tuloksena on se, että tämä EU:n direktiivi on pantu täytäntöön täysin eri lailla eri jäsenvaltioissa. Tämä on tuomittavaa ja epäkäytännöllistä. Olen edellisen puhujan tavoin kotoisin Pohjois-Irlannista. Eräs erittäin pieni avomerilaivasto toimii Irlannin merellä lohkolla 7A, jossa sovelletaan brittihallituksen määräämiä armottomia sääntöjä. Nyt se joutuu vielä Irlannin tasavallan hallituksen käyttöön ottamien armottomien sääntöjen kohteeksi. Laivaston kalastajat kalastavat toisinaan kyseisillä vesillä, ja kyseisten alueiden kalastajat tekevät keskenään suurenmoista yhteistyötä. Tästä on kuitenkin vain vähän hyötyä kalastajille, jos he edellisen puhujan sanojen mukaan joutuvat tuomioistuinten eteen.
Tämä on juuri sellainen direktiivi, joka pilaa täysin Euroopan unionin maineen jäsenvaltioissa, koska tasavertaisista toimintaedellytyksistä ei ole häivääkään. Puhuitte tasavertaisista toimintaedellytyksistä. Niitä ei ole olemassakaan. Toimenpiteiden pitäisi olla oikeasuhtaisia ja käsittelyn tasapuolista. Ymmärrän kyllä, että mitään helppoa ratkaisua tähän ei ole. Tiedätte sen itse, koska vierailitte hiljattain Pohjois-Irlannissa. Ymmärrän kyllä sen, mutta mielestäni komission on kiireellisesti otettava kalatalousalalla määrättävät seuraamukset kaiken kaikkiaan uudelleen käsittelyyn. Tarkemmin sanottuna tarvitsemme mielestäni seuraamuksia ja valvontaa. Se on itsestään selvää, emmekä muuta asiaa ajakaan. Meidän on kuitenkin oltava realistisia, ja seuraamukset on kyettävä panemaan täytäntöön toisin kuin nämä tämänhetkiset ehdotukset, joita on mahdoton hyväksyä. Kun kalastuselinkeinon edustajat matkustavat ensi viikolla Brysseliin miettimään elinkeinon tulevaisuutta sekä sille koituvia veroja ja kiintiöitä, heidän ei pitäisi joutua miettimään tämänkaltaisia ongelmia.
Sallinette, että mainitsen vielä yhden seikan. Haluan esittää komissiolle yhden kysymyksen. Meitä ei auta se, että seisomme täällä parlamentissa tänä iltana vaihtamassa loukkauksia keskenämme siitä, miten jokin jäsenvaltio toimii. Meidän on ajan mittaan saatava kaikki jäsenvaltiot kunnioittamaan toistensa näkökantoja. Kerroitte, että aiotte yhdenmukaistaa rangaistuksia. Milloin aiotte siis tehdä siitä ehdotuksia? 
Paulo Casaca (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuuntelin puhettanne äärimmäisen kiinnostuneena ja kaikella kunnioituksella haluaisin kuulla selvennyksenne erittäin ambivalenttiin kantaanne, joka koskee tarkistuksia 2 ja 6, joita komissio on toistuvasti kannattanut mitä selkeimmin sanakääntein niin kalatalousvaliokunnassa kuin sähköpostitse. Juuri tämän selkeän tuen perusteella laadimme yhdessä rahoitusta koskevat tarkistukset, joiden tavoitteena on muuttaa juuri näitä nimenomaisia tarkistuksia 2 ja 6. Nyt te sitten kerrotte meille, että komissio ei tuekaan näitä asioita, joita se on koko ajan sanonut tukevansa.
Arvoisa komission jäsen, näyttääkin siltä, että tästä asiasta ovat sanomiset menneet ristiin, joten haluaisin teidän selventävän asioita. Muuten minun on erittäin vaikea tehdä komission kanssa yhteistyötä tulevaisuudessa. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta jäsen Casacan äsken mainitseman seikan osalta, että avustusten myöntämistä valmistellessaan komissio tutkii jäsenvaltioiden esittämät pyynnöt ja ottaa huomioon jokaisen jäsenvaltion tarpeet ja tehokkuuden sellaisina kuin ne käyvät ilmi lähinnä kansallisesta ohjelmasta ja valvontaa koskevasta aiemmasta selvityksestä, joka jokaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle. Etusijalle asetetaan kaikkein kannattavimmat investoinnit. Samalla otetaan myös huomioon yleinen hyöty, joka saadaan tehokkaan valvonnan toteuttamisesta kaikkialla EU:ssa. Näin ollen painopisteet saattavat vuosien kuluessa muuttua ja olla erilaisia eri jäsenvaltioissa.
Olen jäsen Kindermannin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että valvonta ja täytäntöönpano ovat yhteisen kalastuspolitiikan tehokkuuden kannalta perustavan tärkeitä. Olen sitoutunut vastedeskin tehostamaan valvonta- ja täytäntöönpanotoimia. Valvontaviraston perustaminen tänä vuonna edistää varmastikin osaltaan merkittävästi tätä asiaa.
Jäsenet Attwool ja Crowley sekä muutkin puhujat ovat kommentoineet koko seuraamusasiaa. Heille haluaisin todeta tiedonannossa julkistetun pääsuuntauksen osoittavan, että vakavien rikkomusten kokonaismäärä on vaihdellut merkittävästi eri vuosina – 4 180 rikkomuksesta vuonna 2000 yhteensä 9 502 rikkomukseen vuonna 2003. On vaikea tietää, merkitseekö ilmi tulleiden rikkomusten lukumäärän lisääntyminen sitä, että yhä useampi vakava rikkomus tulee ilmi vai sitä, että itse rikkomusten lukumäärä on kasvanut.
Eräs ennaltaehkäisyä merkittävästi edistänyt seikka on se, että sakkojen määrä on noussut keskimäärin 1 757 eurosta vuonna 2002 aina 4 664 euroon vuonna 2003 – mikä merkitsee 165 prosentin korotusta yhden vuoden aikana. Se, että vuonna 2003 määrättyjen sakkojen osuus on vain 0,004 prosenttia vuoden 2002 saaliin arvosta saa meidät ajattelemaan, että sakot ovat liian pieniä, jotta niistä muodostuisi todellinen pelote sääntöjen rikkojille. Tämän yleisluonteisen kommentin jälkeen meidän on tarkasteltava eri osasektoreita ja rikoksia, joista kyseisiä sakkoja on määrätty.
Aiempien tiedonantojen perusteella voidaan tehdä joitakin päätelmiä. Ensimmäinen on se, että keskimäärin sovelletuissa rangaistuksissa on merkittäviä eroja – minkä useat parlamentin jäsenet ovat tänä iltana selkeästi tuoneet esiin – ja että rangaistusten määrä on yhä liian pieni, jotta niistä muodostuisi tehokas pelote yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen vastaisille toimille.
Mietittäessä sitä, ovatko rikosoikeudelliset seuraamukset parempi vaihtoehto kuin hallinnolliset seuraamukset, on muistettava, että asetuksen (EY) N:o 2371/2002 25 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen rikkomisesta vastuussa olevia henkilöitä vastaan.
Jäsenvaltiot voivat käsitellä rikkomukset joko rikosoikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä edellyttäen, että kyseiset toimenpiteet ovat tehokkaita ja oikeassa suhteessa rikkomusten vakavuuteen. Komissio ei voi muutoin sekaantua siihen, mitä keinoja yksittäisissä jäsenvaltioissa valitaan. Tällöin saatettaisiin puuttua hienotunteisuutta vaativaan valtion suvereeniuteen.
Tämän jälkeen haluan toistaa, että komission mielestä hallinnolliset menettelyt – ja näin ollen hallinnolliset seuraamukset – ovat parempi ratkaisu. Ne ovat parempia sen vuoksi, että hallintoviranomainen voi määrätä niitä nopeasti, sillä ne eivät edellytä vastuuvelvollisuuden määrittämistä, joka on pitkällinen prosessi ja edellytyksenä seuraamusten määräämiselle rikosasiain oikeudenkäyntimenettelyssä. Ne ovat halvempia kuin oikeudenkäynnit. Muut kuin rikosoikeudelliset seuraamukset voidaan määrätä nopeasti, ja niiden on havaittu olevan tehokkaampia kuin ankarammat rikosoikeudelliset seuraamukset. Esimerkiksi hallinnollinen seuraamus, kuten kalastusluvan peruuttaminen, saattaa olla tehokas kannustinkeino sääntöjen noudattamiseksi, koska siihen voidaan turvautua nopeasti. Valitettavasti suurin osa jäsenvaltioista ei käytä tätä keinoa useammin.
Niin rikosoikeudellinen kuin hallinnollinenkin seuraamus on mitoitettava rikkomuksen vakavuuteen. Lieventäviä tai raskauttavia tekijöitä voivat olla muun muassa seuraavat: rikkomuksen haitallinen vaikutus kalavaroihin ja kalalajiin, rikkomusten tekijöiden aiemmat teot, saman rikkomuksen toistuminen ja se taloudellinen hyöty, joka rikkomuksesta arvioidaan saatavan.
Komissio on aloittanut kuulemiskierroksen kerättyjen ja ilmoitettujen tietojen laadun ja niiden analysoinnin parantamiseksi. Tarkoituksena on verrata eri jäsenvaltioiden tilanteita toisiinsa. Komissio aikoo lisäksi laatia ehdotuksen, joka koskee luetteloa vakavien rikkomusten yhteydessä määrättävistä seuraamuksista. Ehdotus menee neuvoston hyväksyttäväksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Luettelon on määrä auttaa lisäämään seuraamusten määrää. Se edistää myös osaltaan tasavertaisempien toimintaedellytysten luomista. Komission on määrä tehdä luettelosta esitys vuoden 2007 jälkipuoliskolla.
Kuten jo totesin, jäsenvaltioiden väliset erot ovat suuria, ja me pidämme parempana ratkaisuna hallinnollisia seuraamuksia, koska ne ovat tehokkaampia ja voidaan panna nopeasti täytäntöön.
Edellä esitetyn erityisseikan osalta totean, että vakavista rikkomuksista määrättävien seuraamusten yhdenmukaistamisehdotuksemme julkistetaan vuonna 2007. Toivomme, että näin saadaan luotua tasavertaisemmat toimintaedellytykset ja samalla ratkaistua suhteellisuusperiaatteeseen liittyvä kysymys.
Haluan esittää anteeksipyyntöni jäsen Casacan esiin tuomasta viimeisimmästä asiakohdasta, joka koskee tarkistuksia 2 ja 6. Minun tietojeni mukaan näitä tarkistuksia ei kannatettu valiokunnassa. Tutkin kuitenkin asiaa ja otan jäsen Casacaan yhteyttä huomenna ennen äänestystä. 
Puhemies.
   – Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Philippe Morillonin kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A6-0385/2005) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Seychellien tasavallan välisessä Seychellien rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista 18 päivän tammikuuta 2005 ja 17 päivän tammikuuta 2011 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(2005)0421 – C6-0321/2005 – 2005/0173(CNS)). 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, ennen kuin esitän pääpiirteittäin komission kannan tähän asiakirjaan haluan kiittää kalatalousvaliokuntaa ja erityisesti sen puheenjohtajaa ja esittelijää Morillonia siitä, että hän on tehnyt erinomaista työtä erittäin tiukassa määräajassa.
Kuten kaikki tiedätte, komission menettelyt ovat viivästyttäneet tämän ehdotuksen viimeistelyä. Komissio yrittää estää vastaavanlaiset viivästykset tulevaisuudessa. Käymme parhaillaan sisäisiä neuvotteluja selvittääksemme, miten voimme parhaiten välttää viivästykset, jotka johtavat siihen, että Euroopan parlamentille jää aivan liian vähän aikaa tarkastella mietintöjä. Toivon voivani kertoa piakkoin mahdollisista ratkaisuista kalatalousvaliokunnalle. Sillä välin haluan pyytää esittelijältä anteeksi, että hän on joutunut työskentelemään erittäin tiukassa aikataulussa, ja sitoudun käymään hänen kanssaan henkilökohtaisia keskusteluja sekä etsimään ja löytämään ratkaisun tulevaan työskentelytapaan.
Haluan todeta tästä asiakirjasta, että ilmoitimme Seychellien viranomaisille jo varhain asetuksen hyväksymismenettelyn viivästymisestä. Seychellien viranomaiset ovat osoittaneet suurta ymmärrystä.
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, EY on luonut kalatalouden osalta jo pitkän aikaa sitten suhteet Seychelleihin. Maan kanssa tehtiin ensimmäinen kalastussopimus jo vuonna 1985, ja tämä on taloudelliselta kannalta katsottuna yksi tärkeimmistä tonnikalasopimuksista. Se on myös perusta Intian valtameren alueen tonnikalasopimusten muodostamalle verkostollemme.
Tämä uusi pöytäkirja on ensimmäinen, joka on täysin uuden kumppanuuteen perustuvan lähtökohdan mukainen. Molemmat osapuolet antavat siunauksensa kalataloutta koskevalle poliittiselle vuoropuhelulle ja varsinkin Seychellien hallituksen määrittelemälle kalatalouden sektoripolitiikkaa koskevalle vuoropuhelulle. Yli kolmannes taloudellisesta korvauksesta on varattu Seychellien kalastuspolitiikan tukemiseen.
Tämän toiveen mukaisesti komissio järjesti Seychellien viranomaisten kanssa sekakomitean kokouksen huhtikuussa ja kaksi teknistä kokousta heinä- ja syyskuussa 2005 aloittaakseen poliittisen vuoropuhelun monivuotisen sektoriohjelman luomisesta tukemaan vastuullisen kalastuksen kehittymistä Seychelleillä. Tämän työn yhteydessä asetetaan muun muassa vuosittain ja useamman vuoden aikana saavutettavat tavoitteet, jaetaan osa taloudellisesta korvauksesta ja määritellään päämääriä. Lisäksi määritellään noudatettavat kriteerit ja menettelyt, jotka mahdollistavat pöytäkirjan 7 artiklan mukaisesti saavutettujen tulosten vuosittaisen arvioinnin. Tällä tavoin molemmat osapuolet ovat vakaasti sitoutuneet vastuulliseen ja kestävään kalastukseen Seychellien vesillä.
Uusi pöytäkirja kattaa kuuden vuoden ajanjakson, joka alkaa 18. tammikuuta 2005 ja päättyy 17. tammikuuta 2011. Siinä myönnetään kalastusmahdollisuudet 40:lle nuottaa käyttävälle tonnikala-alukselle ja 12:lle pintasiima-alukselle sekä varataan 4 125 000 euron vuosittainen taloudellinen korvaus. Pöytäkirjasta on hyötyä molemmille osapuolille.
Ryhdyn nyt käsittelemään tarkistuksia. Tarkistuksen 1 osalta olemme aivan yhtä huolestuneita kuin parlamenttikin ja arvostamme sen sitoutumista nopeaan menettelyyn sille annetusta lyhyestä määräajasta huolimatta. Kuten aiemmin kerroin, komissio ilmoitti Seychellien viranomaisille viivästyksestä jo varhain. Seychellien viranomaiset ovat osoittaneet suurta ymmärrystä ja hyväksyneet sen, että sopimuksen ensimmäisen vuoden taloudellinen korvaus maksetaan niille myöhäisempänä ajankohtana.
Kuten edellä totesin, viivästykset maksunvälityksessä johtuvat lähinnä neuvottelujen luonteesta mutta myös siitä, että sisäiset menettelyt veivät niin paljon aikaa. Kun otetaan huomioon tämä seikka ja oma sitoutumiseni ratkaisun löytämiseen, pyydän esittelijää ymmärtämään, ettemme voi hyväksyä kyseistä tarkistusta.
Kuten pöytäkirjan 7 artiklassa todetaan, tarkistuksessa 2 on kyse siitä, että rannikkovaltion velvollisuutena on yhteisymmärryksessä EY:n kanssa tehdä päätös siitä, miten taloudellinen korvaus käytetään kyseisen valtion kalastuspolitiikan tukemiseen. Seychellien viranomaisten vastuulla on näin ollen määrittää kalastuspolitiikkansa tärkeimmät tavoitteet, jotka pannaan täytäntöön kalastuspöytäkirjan avustuksella. Näin ollen en voi hyväksyä tätä tarkistusta.
Komissio kannattaa täysin tarkistusten 3 ja 5 tarkoitusta. Komissio kuitenkin jo toimittaa tällaisia tietoja nykyisten toimielintenvälisten järjestelyjen ja varsinkin komission ja Euroopan parlamentin välisen puitesopimuksen mukaisesti. Komissio katsookin, että kyseiset tarkistukset eivät ole todella tarpeellisia, mikäli saamani tiedot pitävät paikkansa.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 4. Saanen muistuttaa EY:n perussäännöksistä, jotka koskevat komission valtuuksia neuvotella EY:n puolesta. Neuvosto on valtuuttanut komission neuvottelemaan EY:n ja Seychellien välisistä kalastusjärjestelyistä. Tätä taustaa vasten pöytäkirjan uusiminen säännöllisin väliajoin ei edellytä joka kerran uutta valtuutusta. Uuteen valtuutukseen ei ole tarvetta siksi, että nykyinen valtuutus kattaa tällaisten neuvottelujen tavoitteet.
Tarkistuksesta 6 haluan todeta, että uuteen pöytäkirjaan ei sisälly mitään kohdennettuja toimenpiteitä vaan pöytäkirjan 7 artiklan mukaisesti ainoastaan tukea Seychellien kalastuspolitiikalle, jolla edistetään vastuullista ja kestävää kalastusta Seychellien vesillä. Meille on aivan yhtä tärkeää, että parlamentti saa tiedon pöytäkirjan täytäntöönpanoon liittyvistä eri näkökohdista. Komissio kuitenkin jo toimittaa tällaisia tietoja nykyisten toimielintenvälisten järjestelyjen mukaisesti. Komissio katsookin, että tämä tarkistus ei ole todella tarpeellinen. 
Elspeth Attwooll (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olette jo esittänyt pääpiirteet kumppanuussopimuksen sisällöstä ja selittänyt meille, että sopimus on ensimmäisiä – ellei jopa aivan ensimmäinen – jonka komissio neuvottelee neuvostossa heinäkuussa 2004 sovitun uuden toimintatavan mukaisesti. Kenraali Morillon tulee varmaankin tyytyväiseksi kertoessani hänelle, että olette sitoutunut löytämään ratkaisun ajoitusongelmaan. Kalatalousvaliokunta haluaisi teidän harkitsevan uudelleen tarkistusten hyväksymistä.
Lopullinen ehdotus toimitettiin meille 18. lokakuuta, 14 päivää ensimmäisen maksun määräajan umpeutumisen jälkeen. Hyväksyn sen, että olitte jo keskustellut asiasta Seychellien virkamiesten kanssa ja että he olivat kovin ymmärtäväisiä, mutta tämäkin tapahtui yhdeksän kuukautta sen jälkeen, kun sopimuksen oli määrä tulla voimaan. Ymmärrämme kyllä, että uudentyyppisen sopimuksen neuvotteleminen on vaativaa, mutta kalatalousvaliokunta haluaa olla paremmin ajan tasalla siitä, mitä tapahtuu. Haluamme myös antaa oman panoksemme siihen, minkälainen sopimus saadaan aikaan, ja sen vuoksi painotammekin sitä, että taloudellinen korvaus on käytettävä kalataloudesta elantonsa saavien rannikkoyhteisöjen kehittämiseen.
Palaan jo aiemmin tänä iltana esittämääni huomioon siitä, että keskustelemme parhaillaan kalatalouden kumppanuussopimuksista, joissa molemmat osapuolet vaativat oikeuksia mutta ottavat myös velvollisuuksia. Me kalatalousvaliokunnassa haluamme nyt tietää, mitä tapahtuu, ja haluamme komission toimittavan meille ja neuvostolle kertomuksen sopimuksen soveltamisesta ja niistä edellytyksistä, joiden mukaisesti se on pantu täytäntöön. Haluamme myös, että kertomukseen sisältyy kustannushyötyanalyysi. Ilman tällaisia tietoja emme voi sopimuksen uusimisen yhteydessä antaa harkittua lausuntoa uuden sopimuksen hyvistä puolista.
Arvoisa komission jäsen, toivoisin, että käsittäisitte, mitä kalatalousvaliokunta yrittää saavuttaa tarkistuksillaan: haluamme Euroopan parlamentin suurempaa osallistumista, mutta emme yritä vallata komission neuvotteluvaltuuksia vaan antaa todellisen panoksemme päätöksenalaisiin asioihin. Kyse on eurooppalaisten veronmaksajien rahoista. Komissio tekee varmastikin parhaansa varmistaakseen, että ne käytetään hyviin tarkoituksiin, mutta me olemme toinen budjettivallan käyttäjistä. Haluaisimme vakuuttua siitä, että voimme harjoittaa seurantaa ja valvontaa, mikä on osa tehtäväämme.
Pyydän arvoisaa komission jäsentä miettimään uudelleen kyseisiä tarkistuksia. Olen varma, että kalatalousvaliokunnan jäsenet ja varsinkin kenraali Morillon olisivat siitä kiitollisia. 
Carmen Fraga Estévez,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia puheestanne. Mielestäni kalastussopimus Seychellien kanssa osoittaa selkeästi, että tällä EY:n toimenpiteellä on tervehenkiset tavoitteet joiltakin tahoilta saadusta kritiikistä huolimatta. Tämänkaltainen pöytäkirja on yhä keskeisen tärkeä kilpailukyvyn ja työllisyyden säilyttämisessä EY:n sisällä. EY pyrkii sen avulla myös yhä enemmän edistämään vastuuntuntoisempia kalastusjärjestelmiä omien merialueidensa ulkopuolella.
Yhteensä 40:lle nuottaa käyttävälle tonnikala-alukselle ja 12:lle pintasiima-alukselle suunnitellun toiminnan ansiosta Seychellit saa, kuten todettiin, vuosittain yli 4 miljoonaa euroa, josta 36 prosenttia on tarkoitettu tukemaan maan kalatalousalaa.
Jos tähän vielä lisätään laivanvarustajien osuus, joka maksetaan kuitenkin monella eri tapaa, kuten lupien ennakkomaksuina, veroina, varusteina ja saaren kalastajien palkkoina, luku on suurempi, kuten komission arviointiraportista käy ilmi. Hyvä jäsen Attwooll, tällöin luku nousee 17–20 miljoonaan euroon, koska lisäksi Victoria, joka on koko Intian valtameren tonnikalalaivaston kotisatama, luo suurta vaurautta Seychelleille.
Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi on mielestäni aika pyytää komissiota kohtelemaan paremmin laivanvarustajia panemalla täytäntöön kerrankin alueellisia sopimuksia. Niillä estetään tarpeettomat päällekkäisyydet tietyissä asioissa, joita esiintyy kaikissa, tällä kertaa Intian valtameren alueen pöytäkirjoissa. Tällaisia päällekkäisyyksiä ovat muun muassa tarve pitää asiamiestä jokaisessa maassa tai hyväksyä jokaisesta rannikkovaltiosta merimiehiä ja myös jokaiselle pöytäkirjalle tarkkailijoita, vaikka kaikki maat voisivat vuorottelujärjestelmän avulla saada saman hyödyn ilman, että laivanvarustajien kustannuksia lisätään naurettavalla ja syrjivällä tavalla.
Komissio on jo jonkin aikaa itse tunnustanut tarpeen luoda tämänkaltainen sopimus yhdellä tietyllä alueella kalastaville laivastoille. Vetoankin yhdessä EY:n tonnikalanpyyntialusten omistajien kanssa komissioon, jotta se tekisi töitä saavuttaakseen tällä alalla merkittävää edistystä. 
Rosa Miguélez Ramos,
   . Arvoisa puhemies, esitän sopimuksesta vain lyhyen kommenttini, koska on jo myöhä eikä nyt ole pitkien puheiden aika. Haluan kiittää komission jäsentä hänen puheenvuorostaan, koska uskon, että hän ajattelee tästä asiasta pitkälti samalla tavoin kuin minä. Jokainenhan tässä parlamentissa tietää, että olen yksi niistä parlamentin jäsenistä, joka ilahtuvat aina uuden kalastussopimuksen allekirjoittamisesta.
ETY:n ja Seychellien välinen kalastussopimus on merkittävin tonnikalasopimus, jonka Euroopan yhteisö on tehnyt EU:n ulkopuolisen maan kanssa, ja se on – kuten eräät parlamentin jäsenet ovat mielestäni todenneet – perustava osa EY:n laivaston toimintaa ja läsnäoloa Intian valtamerellä. Vaikka sopimus on merkittävä saavutus jo sinänsä, se on merkittävä myös siksi, että sillä on taloudellisten vaikutusten lisäksi myös monia geostrategisia vaikutuksia: Seychellit ja etenkin Victorian satama ovat pakollinen kauttakulkupaikka Intian valtamerellä toimivalle laivastollemme. Siellä sekä puretaan tavaraa että telakoidaan ja hankitaan varusteita.
Arvoisa komission jäsen, vaikka olenkin iloinen sopimuksen allekirjoittamisesta, minun on arvosteltava tässä asiassa noudatetun menettelyn hitautta ja viivästymistä. Taloudellisen korvauksen ensimmäinen maksuerä – kuten jo aiemmin mainittiinkin – olisi pitänyt maksaa syyskuussa, jolloin Euroopan parlamenttia ei edes ollut virallisesti kuultu asiassa. Sisäinen menettelymme on otettava huolelliseen uudelleentarkasteluun, jotta voimme löytää omat puutteemme ja korjata ne. Ei nimittäin ole asiallista, että laivastomme harjoittaa kalastusta EU:n ulkopuolisen maan hyvän tahdon ansiosta. Viivästykset vain vähentävät Euroopan unionin uskottavuutta muiden valtojen – tässä tapauksessa Japanin – silmissä. Ne nimittäin täyttävät velvollisuutensa paljon nopeammin. 
Derek Roland Clark,
   . – Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuin havaitsi hiljattain, että 90 prosenttia EU:n toiminnasta on alttiina petoksille. Siirtykäämme nyt kalastusoikeuksien myöntämiseen EU:n laivastoille Seychellejä ympäröivillä vesillä. Sopimuksissa on porsaanreikä, jonka ansiosta EU:n laivanvarustajien on tiedetty täydentäneen troolarin kalastusvarustusta saadakseen täyden laivavakuutuksen, ja ilmoittaneen sen jälkeen teknisistä ongelmista. Tällöin ne saavat luvan korvata troolarin uudella, saman luvan turvin toimivalla aluksella, joten he saavat kaksi täydellistä troolaria yhden hinnalla. Eikä tässä vielä kaikki: he toistavat tämän kerta toisensa jälkeen, aina saman luvan varassa, ja mainitsevat tämän olemattoman teknisen ongelman useaan kertaan – ja sitten ihmetellään, miksi kalakannat kalastetaan loppuun!
Tämän huijauksen toinen puoli on se, että tehdään ilmoituksia "nollasaaliista", jolloin EU ei maksa korvauksia asianomaiselle maalle, ja riisto pahenee entisestään. Useiden Afrikan maiden ihmiset kertovat kaikkien tietävän, että kyseisten maiden vesillä tapahtuu suunnattomia petoksia tällaisten EU:n sopimusten vaikutuksesta.
Tämän lisäksi meillä on uusi Seychellien sopimus. Se on jatkoa Martiniquen, Madagaskarin ja Kap Verden kanssa tehdyille sopimuksille, joista päästiin yksimielisyyteen ja jotka hyväksyttiin tässä parlamentissa viime vuoden aikana – mielestäni parlamentin häpeäksi. EU:n uudenaikaiset ja suuret troolarit pakottavat Seychellien paikalliset kalastajat lopettamaan toimintansa pyytämällä kalaa hinnoilla, joiden kanssa he eivät kykene kilpailemaan. Suuri osa kehitysmaan taloutta tuhoutuu vain siksi, että EU:n laivasto, joka ensin on vastuuntunnottomasti raiskannut omat merialueensa, lähtee hakemaan uusia kohteita.
Huomaan, että komission jäsen Borg ei yhtynyt viime puheenvuorooni vaan sanoi, että ongelmana on liikakalastus. Se on juuri se, mitä itse sanoin omissa huomautuksissani. Ei mene kauaa siihen, kun nämä uudet saaria ympäröivät vesialueet on kalastettu tyhjiin. EU:n troolarit siirtyvät sen jälkeen uusiin kohteisiin jättäen jälkeensä haavoittuneen talouden: kalastajilla ei ole työtä eikä vesillä kalakantaa, joten paikallisilla ei ole asianmukaisia edellytyksiä uuteen alkuun.
Ja EU sanoo haluavansa auttaa kehitysmaita! 
Struan Stevenson (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minun on myönnettävä, että käytän puheenvuoron tässä keskustelussa vihansekaisin tuntein varsinkin siksi, että kello on 23.35, ja monet meistä ovat jääneet pois joulujuhlistaan, mutta myös siksi, että keskustelemme parhaillaan EU:n ja Seychellien välisen kalastussopimuksen uudistamisesta kahdeksannen kerran, minkä yleensä katsottaisiin olevan pelkkä rutiinikysymys.
Kuten muut puhujat ovat todenneet, tämän sopimuksen oli määrä tulla voimaan 18. tammikuuta 2005. EU:n kalastuslaivat ovat kalastaneet Seychellien vesillä jatkuvasti tammikuusta 2005 lähtien. Seychellien hallitus ei ole kuitenkaan vielä saanut yhtään euroa, kuten olemme kuulleet. Viemme heiltä heidän kalansa maksamatta niistä senttiäkään. 
Meidän on muistettava, että Seychellit on yksi maista, jotka joutuivat tsunamin runtelemiksi viime joulukuun 26. päivänä. Kuten tiedämme, kyseinen suuronnettomuus koetteli pahiten juuri kalastusyhteisöjä. Me täällä Euroopan unionissa vain pahennamme ongelmaa sallimalla eurooppalaisen aavanmeren laivaston kalastaa Seychellien vesillä, vaikka vieläkään – vuotta myöhemmin – emme ole maksaneet maalle senttiäkään.
Miten on mahdollista, että tämä pöytäkirja annettiin Euroopan parlamentin käsiteltäväksi vasta lokakuun puolivälissä 2005, 10 kuukautta sopimuksen alkamisen jälkeen ja kaksi viikkoa ensimmäisen maksun erääntymisen jälkeen? Tämän sopimuksen mukainen toinen maksuerä erääntyy maksettavaksi ensi kuussa, ja silti me keskustelemme täällä klo 23.40 yhä pöytäkirjan tekstistä, johon tekemämme tarkistukset komissio on hylännyt kaikki. Mitä me oikein täällä teemme? Olemmeko täällä ainoastaan komission ehdotuksen tahdottomina hyväksyjinä, vaikka komissio ei ole osoittanut hiventäkään nöyryyttä, myöntänyt kertaakaan viivästyksiä eikä hyväksynyt kalatalousvaliokunnan tarkistuksia?
Neuvosto on ilmoittanut olevansa halukas saamaan parlamentin lausunnon mahdollisimman pian. Molemmat osapuolet allekirjoittivat uuden pöytäkirjan 23. syyskuuta 2004, mutta neuvosto pyysi parlamentin lausuntoa vasta 14. lokakuuta 2005, yli vuosi allekirjoituksen jälkeen. Olen hyvin tietoinen sisäiseen menettelyyn liittyvistä ongelmista. Tietenkin meidän on myös pyydettävä 21 eri käännöstä näistä pöytäkirjoista, mutta nämä puutteet ovat olleet tiedossamme jo pitkän aikaa. Toimiin olisi pitänyt ryhtyä jo aiemmin tämän prosessin nopeuttamiseksi. Tilanne on kestämätön. On aivan törkeää, että Seychellien – tai minkä tahansa muun maan – vesillä kalastellaan, vaikkei maille samalla kuitenkaan makseta siitä mitään. Meidän on huolehdittava siitä, että tämä tilanne ei enää toistu. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan toistaa käsiteltäväksi jätettyjen neljän tarkistuksen osalta ensinnäkin sen, että johdanto-osan kappaletta koskevan tarkistuksen 1 hyväksyminen ei olisi tuonut mitään lisäarvoa tekstiin. Lupaan keskustella tästä kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan ja itse valiokunnan kanssa, jotta löytäisimme asiaan pysyvän ja toivottavasti lopullisen ratkaisun, jonka jälkeen kalatalousvaliokunnalle jää riittävästi aikaa tehdä asian edellyttämä arviointinsa ja antaa neuvoja sopimusehdotuksista sen mukaisesti.
Pöytäkirjan 7 artiklaa koskevan tarkistuksen 2 osalta olen sitä mieltä, että päätös siitä, miten rahoituskorvaus käytetään kalatalouspolitiikan hyväksi, on todellakin rannikkovaltion vastuulla, ja se tekee päätöksensä yhdessä EY:n kanssa. Kalataloussopimuksen avulla toteutettavan kalatalouspolitiikan tärkeimpien tavoitteiden määrittely on näin ollen ainoastaan Seychellien viranomaisten vastuulla. Tarkistuksen 2 soveltamisala sotii näin ollen sen EU:n ulkopuolisten maan oikeutta vastaan, jonka kanssa sopimuksia neuvotellaan. Yritämme tietenkin vaikuttaa siihen ja saada osviittaa siitä, miten sopimukseen sisältyvää rahoitusta oikein käytetään. Yritämme tietenkin myös vaikuttaa kalastuselinkeinoa harjoittavan rannikkoväestön kehitykseen asianomaisissa valtioissa, minkä pitäisikin olla keskeinen tavoite.
Tarkistuksen 3 osalta olemme aivan samaa mieltä siitä, että Euroopan parlamentin on saatava tietoa pöytäkirjan täytäntöönpanon eri näkökohdista. Komissio toimittaa jo näitä tietoja nykyisten toimielintenvälisten järjestelyjen mukaisesti. Etsin tapoja ja keinoja parantaa tätä tiedonvälitystä ja keskusteluprosessia Euroopan parlamentin kanssa. En kuitenkaan voi sitoutua tänään hyväksymään tarkistusta ennen kuin teen arvion siitä, mitä vaikutuksia siitä on pääosastoni käytettävissä olevaan henkilöstöön. Meillä on paljon uusia tehtäviä, mutta emme ole saaneet lisää henkilöstöä. Tehtävä on ollut ongelmallinen – kyse on kuitenkin noin 30:stä sopimuksesta – joten voin laatia arvioni ainoastaan sen jälkeen, kun tiedän, mitä resursseja siihen edellytetään. Yritän tietenkin löytää keinoja ja parantaa prosessia, ja toivottavasti tulokset voidaan liittää uusiin sopimuksiin: sen jälkeen kun se on yhdessä sopimuksessa, se voidaan ottaa osaksi kaikkia sopimuksia. Haluan korostaa haluavani varmuuden siitä, että jos teemme sitoumuksia, meidän on myös kyettävä täyttämään ne konkreettisesti.
Tähän mennessä käsittelemämme kysymys on jäänyt pitkällisten sisäisten menettelyjen, jäsenvaltioiden aiempien kuulemisten ja suunnattomasti kasvaneiden käännöstarpeiden jalkoihin. Jäsen Stevenson mainitsikin siitä. Toivomme asiaan pikaista ratkaisua, ja keskustelen siitä kenraali Morillonin kanssa tammikuussa päästäksemme kalatalousvaliokuntaa tyydyttävään ratkaisuun. Toivomme voivamme poistaa tämänkaltaiset tilanteet, jotka nolostuttavat komission eivätkä jätä Euroopan parlamentille tarpeeksi aikaa toteuttaa sen oikeutettuja tehtäviä. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00. 

