Päätös koskien kiireellistä käsittelyä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana äänestys kiireellistä käsittelyä koskevista pyynnöistä 112 artiklan mukaisesti.
Ehdotus neuvoston asetukseksi vuoteen 1999 asti Marokon kalastussopimuksen alaisina olleiden alusten ja kalastajien toimintasuunnan muuttamisen edistämisestä (KOM(2001) 384 - C5-0407/2001 - 2001/0163 (CNS))

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kalatalousvaliokunta hyväksyi eilen kollegamme Miguélez Ramosin mietinnön rakennemuutoksesta yhteisön kalastusalalla, johon vaikuttaa se, ettei Marokon kanssa tehtyä kalastussopimusta uusittu.
Haluan korostaa parlamentissa, että kyseisessä mietinnössä rajoitutaan sääntelemään lukuisiin asianosaisiin sovellettavien sosiaalisten toimenpiteiden teknisiä näkökohtia; asia on erittäin arkaluonteinen sosiaaliselta ja siis myös poliittiselta kannalta niissä jäsenvaltioissa, joihin rakennemuutos vaikuttaa.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pyydän näin ollen parlamenttia antamaan puoltavan äänensä tälle kiireellistä käsittelyä koskevalle pyynnölle, jonka neuvosto on meille esittänyt, jotta ehdotuksesta voitaisiin keskustella kalastuksesta vastaavien ministerien neuvostossa, jonka on määrä kokoontua 27. marraskuuta.

Wynn
Arvoisa puhemies, budjettivaliokunta suhtautuu myötämielisesti kalastusvaliokunnan ystäviemme tarpeisiin. Sovittelukokous pidetään kuitenkin 21. marraskuuta, eivätkä eri toimielimet ole vielä sopineet, miten sopimus saatetaan päätökseen, saati sitten missä luokassa se saatetaan päätökseen. Kun otetaan huomioon budjettineuvoston viime viikolla tekemä päätös, käy ilmi, että olemme edelleen varsin ymmällämme, miten tässä asiassa on toimittava. Pyydän, että asiaa ei käsiteltäisi kiireellisenä ja että sitä käsitellään vasta sovittelukokouksen jälkeen, joka pidetään 21. marraskuuta.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluan tukea jäsen Wynniä. Olen iloinen huomatessani, että budjettivaliokunta suhtautuu asiaan vastuuntuntoisesti, koska on mahdotonta hyväksyä ajatusta, jonka mukaan asiaa olisi käsiteltävä kiireellisesti keskustelematta siitä. Meidän on suhtauduttava hyvin varovaisesti siihen, miten käytämme Euroopan veronmaksajien varoja, ja meidän on katsottava eteenpäin. Jo muutama vuosi sitten parlamentissa sanottiin, että Marokko ei suostu tekemään toista sopimusta EU:n kanssa. Tiesimme sen silloin, ja meidän olisi pitänyt tuolloin varautua siihen.
Tilanne ei ole ainutlaatuinen vaan tulee toistumaan. Keskustelemme parhaillaan tärkeän sopimuksen tekemisestä Mauritanian kanssa. Sekin päivä koittaa, jolloin Mauritania ilmoittaa EU:lle, ettei se enää halua tällaista sopimusta. Mitä me sitten teemme? Meidän on todellakin tarkasteltava kysymystä ensinnäkin siten, että otamme huomioon, miten aiomme järjestää yhteisen kalastuspolitiikkamme, ja toiseksi siten, miten käytämme yleisiä varoja. On mahdotonta hyväksyä se, miten asia on runnottu läpi.
Asiaa ei pidä käsitellä kiireellisenä, koska olemme tienneet ongelmasta jo monta vuotta. Meidän on suhtauduttava erittäin varovaisesti siihen, miten käytämme Euroopan veronmaksajien varoja. Olen tietoinen kalastusyhteisön ongelmista, mutta meidän on oltava vastuuntuntoisempia.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa, ettei budjettivaliokunta missään tapauksessa ole tehnyt mitään päätöstä asiassa. Budjettivaliokunnassa on varsin paljon - erityisesti oman ryhmäni - parlamentin jäseniä, joiden mielestä kiireellinen pyyntö on täysin suositeltava. Ymmärrämme kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan esittämät perustelut. Olemme sitä mieltä, että tässä tapauksessa oikeusperusta on välttämätön, ja joka tapauksessa - talousarvion kannalta - jos oikeusperustaa jouduttaisiin muuttamaan neuvoston kanssa 21. marraskuuta käytävien neuvottelujen seurauksena, siinä ei olisi mitään ongelmaa.
En siis usko, että parlamentin kanta kärsisi siitä, että hyväksyisimme tänään kiireellisen pyynnön ja äänestäisimme Miguélez Ramosin mietinnöstä, jossa toisaalta viitataan paljon useammin laivaston rakennemuutosta koskevan komission ehdotuksen teknisiin kysymyksiin kuin varsinaisiin talousarvioon liittyviin perusteluihin, jotka ovat toisen mietinnön aihe.

Schreyer
Arvoisa puhemies, tilanne on tiedossa. Kalastussopimusta Marokon kanssa ei ole saatu uudistettua, mikä tarkoittaa sitä, että Espanjan ja osittain Portugalinkin kalastusala on nyt vaikeuksissa. Komissio on reagoinut tilanteeseen myös neuvoston vaatimuksesta ehdotuksella rakenneuudistusohjelmasta, ja haluaisin toistaa vielä: nyt ei ole kyse kalastussopimuksesta Mauritanian kanssa, vaan kyse on rakenneuudistusohjelmasta Espanjan laivastolle ja osalle Portugalin laivastoa. On kyse romutuskorvausten maksamisesta. On kyse sosiaalisten toimien suunnittelusta. Minusta on oikein, että talousarvioon liittyvät kysymykset ja oikeusperusta halutaan käsitellä erikseen. Komissio pyytää kuitenkin, että tämän rakenneuudistusohjelman oikeusperusta käsitellään nopeasti. Siksi tuemme kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön käsitellä asiaa kiireellisenä.)
   Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön osuudesta HI-virusta ja aidsia, tuberkuloosia sekä malariaa koskevan maailmanlaajuisen rahaston toimintaan
(KOM(2001) 612 - C5-0520/2001 - 2001/0251)

Corrie
Arvoisa puhemies, vastustan kiireellistä käsittelyä periaatteesta, en itse asian vuoksi. Olen varma, että tuemme kaikki maailmanlaajuista terveysrahastoa, ja puheenjohtaja Prodihan takasi heinäkuussa pidetyssä G8-maiden kokouksessa 120 miljoonan euron suuruisen rahoituksen. Olen kuitenkin eräiden muiden tavoin hyvin pettynyt, että komissio tekee tosiasiallisia ehdotuksia vasta marraskuussa ja että se vaatii nyt, että asiaa käsitellään kiireellisesti, jolloin neuvostolta ja parlamentilta viedään mahdollisuus keskustella ehdotuksesta tai tehdä siihen tarkistuksia. Näyttää siltä, että pääsemme vain ojentamaan sekin, ja se siitä.
Komissio ehdottaa myös, että varat saadaan siten, että 60 miljoonaa otetaan kalastussopimuksesta ja 60 miljoonaa Euroopan kehitysrahastosta. Parlamentti korosti päätöslauselmassaan 25. lokakuuta, että varat pitäisi saada uudesta lisärahoituksesta, eikä asia nyt ole niin. Tällä hetkellä näyttää, että kyse on kertamaksusta.
Haluaisin komission takaavan, että maailmanlaajuisen terveysrahaston kestävälle rahoittamiselle vuoden 2000 jälkeen löydetään oikeudellinen perusta ja että se annetaan käsiteltäväksi mahdollisimman pian. Haluan, että minulle vakuutetaan, että kyse on uusista varoista, että parlamentti ja neuvosto pidetään ajan tasalla ja että ne otetaan mukaan prosessiin, jotta voimme hoitaa lainsäädännöllisen tehtävämme. Meitä ei parlamentin jäseninä pidä kohdella tällä tavalla.

Wynn
Arvoisa puhemies, ei ole järkeä puhua uusista tai vanhoista rahoista, kun niitä ei ole!

Jos emme pääse tänä vuonna sopimukseen asiasta kiireellisen menettelyn myötä, maailmanlaajuiselle terveysrahastolle ei ole luvassa määrärahoja ensi vuodeksi. Tiedän, että on vaikea saada 60 miljoonaa euroa Euroopan kehitysrahastosta, mutta sehän onkin jo aivan toinen asia. Jos haluamme saada 60 miljoonaa euroa yleisestä talousarviosta, meidän on sovittava kiireellisen menettelyn noudattamisesta, tai sitten maailmanlaajuiselle terveysrahastolle ei ole tiedossa määrärahoja.

Schreyer
Tämä rahoituskysymys on suorassa yhteydessä edelliseen aiheeseen. Kalastussopimukseen tähän asti varatuista varoista annetaan käyttöön 50 miljoonaa euroa. Se on aivan selvästi lisärahaa, jota ei ole aiemmin ollut muiden ulkoisten toimien käytettävissä. Kahdesta budjettikohdasta, joissa on myös ollut täytäntöönpanovaikeuksia, eli Latinalaisen Amerikan ja Aasian budjettikohdista, siirretään lisäksi 10 miljoonaa euroa. Rahat käytetään konkreettisesti tähän, ja on hyviä merkkejä siitä, että puuttuvat 60 miljoonaa euroa voidaan saada EKR:ltä.
Minusta olisi tosiaan hyvä merkki, jos Euroopan unionin päätös tämän rahoituslupauksen täyttämisestä tulisi niin aikaisin. Te tiedätte, että tuen antajat ovat luvanneet maailmanlaajuiselle terveysrahastolle yli 1,8 miljardia dollaria, mutta ne ovat vasta lupauksia. Euroopan unioni olisi ensimmäinen, joka tekisi konkreettisen rahoituspäätöksen. Siksi pyydän, että tätä kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä tuetaan. Tarvitsemme oikeusperustan, jotta voimme siirtää varoja maailmanlaajuiselle terveysrahastolle. Parlamentti saa tietysti tiedon asian kaikista vaiheista.
Puhumme tästä tietysti vielä useasti talousarviomenettelyn yhteydessä. Jos oikeusperustasta voitaisiin kuitenkin nyt päättää nopeasti ja se olisi hyvä oikeusperusta, joka mahdollistaisi siirron meidän ei tarvitsisi käyttää muita keinoja, vaan tilanne olisi todella selkeä talousarvion kannalta. Siksi pyydän teitä tukemaan tätä kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä.

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, totean kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta, että vastustamme kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä sekä asiasisältöön että muotoseikkoihin liittyvistä syistä.
Tosiseikat ovat seuraavat: komissio on ehdottanut 60 miljoonan euron rahoitusta vuoden 2001 talousarviosta aidsia, tuberkuloosia ja malariaa koskevaan maailmanlaajuiseen rahastoon. Emme vastusta itse ehdotusta, mutta olemme sitä mieltä, ettei kyseessä voi olla yhden ainoan kerran annettava rahoitus, jos haluamme täyttää tämän tavoitteen.
Puolustamme vakaata ja jatkuvaa rahoitusta, emme yhden vuoden mittaista rahoitusta. Tästä syystä emme ole samaa mieltä kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä; pyrimme esittämään ne tarkistukset, joihin meillä on oikeus tässä asiassa sovellettavan yhteispäätösmenettelyn mukaan.
Komissio pyytää kiireellistä käsittelyä sellaisin ehdoin, joita parlamentti ei voi hyväksyä, ja se kieltää meiltä tämän olennaisen ja peruuttamattoman toimivaltuuden. Komissio ilmoitti rahastoon annettavasta rahoituksesta heinäkuussa; se tiedotti asiasta meille muutama kuukausi sitten ja julkisesti Genevessä yli kolme kuukautta sitten; ja nyt se haluaa parlamentin ottavan kantaa tähän tärkeään kysymykseen yhdessä viikossa.

Corrie
Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron. Vedän vastalauseeni takaisin kuultuani komission jäsentä ja budjettivaliokunnan puheenjohtajaa.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön käsitellä asiaa kiireellisenä.)
   Ehdotus ja muutettu ehdotus neuvoston päätökseksi makrotaloudellisen lisärahoitusavun myöntämistä entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle koskevan neuvoston päätöksen 1999/733/EY muuttamisesta (KOM(2001) 613 -2001/0213 (CNS))
Ehdotus neuvoston päätökseksi Bosnialle ja Hertsegovinalle myönnettävästä makrotaloudellisesta avusta tehdyn päätöksen 1999/325/EY muuttamisesta (KOM(2001) 610 - C5-0558/2001 - 2001/0250(CNS))
Ehdotus neuvoston päätökseksi makrotaloudellisen avun myöntämisestä Jugoslavian liittotasavallalle 16 päivänä heinäkuuta 2001 annetun päätöksen 2001/549/EY muuttamisesta (KOM(2001) 612 - C5-0520/2001 - 2001/0251 (COD))

Färm
Arvoisa puhemies, saanen esittelijänä selittää hieman. Budjettivaliokunta on siis keskustellut kolmesta asiasta Makedoniasta, Bosniasta ja Hertsegovinasta sekä Jugoslavian liittotasavallasta.
Tuemme komission pyyntöä kiireellisestä käsittelystä. Tämä on äärimmäisen tärkeää, koska etenkin Makedoniassa on tullut esiin hyvin suuria tarpeita. Kyseessä on myös Bosnialle ja Hertsegovinalle sekä Jugoslavian liittotasavallalle myönnetyn tuen jatkaminen. Tarvitsemme kuitenkin enemmän aikaa.
Ensiksikin asiasta on keskusteltava perusteellisesti budjettivaliokunnassa. Kyseessä ovat tämän vuoden siirrot ja ensi vuoden budjettikysymykset. Tarvitsemme aikaa ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan lausunnon hankkimiseen, ja meidän on keskusteltava koko Balkanin aluetta koskevasta talousarviosta sovittelun yhteydessä ennen ensi viikolla pidettävää talousarvion toista käsittelyä.
Siksi ehdotamme, että äänestämme kiireellisen käsittelyn soveltamisen puolesta ja että samalla kuitenkin teemme päätöksen näiden kolmen asian käsittelemisestä marraskuun Brysselin istunnossa. Silloin voisimme käydä yhteisen keskustelun Balkaniin liittyvistä kysymyksistä, samalla kun käsittelemme Lagendijkin Euroopan jälleenrakennusvirastoa koskevaa mietintöä. Ehdotamme siis äänestämistä kiireellisen käsittelyn puolesta ja asian käsittelemistä marraskuun istunnossa Brysselissä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön käsitellä asiaa kiireellisenä.) Puhemies. Äänestykset ovat päättyneet.

Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen esittely - 2000
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen esittely varainhoitovuodelta 2000.

Karlsson
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää teitä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsenten puolesta, että kutsuitte minut esittelemään tuomioistuimen 24. vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 2000. Kuten aikaisempinakin vuosina, esittely merkitsee vastuuvapauden myöntämismenettelyn käynnistymistä.
Vuosikertomus noudattaa samaa kaavaa kuin kolmena aikaisempana vuonna julkaistut kertomukset, eli sen luvut kattavat tuloerät ja jokaisen menoerän rahoitusnäkymien otsakkeiden alla. Tänä vuonna kertomukseen on lisätty luku, jossa on kyse unionin laajentumisesta ja jossa tarkastellaan liittymistä valmistelevaa tukea, jota varten on vuodesta 2000 lähtien olemassa oma rahoitusnäkymien otsake. Kertomuksessa on myös, kuten yleensäkin, luku, jossa tarkastellaan tarkastuslausumaa, ja kertomuksen liitteenä ovat tuomioistuimen huomiot, jotka koskevat kuudennen, seitsemännen ja kahdeksannen Euroopan kehitysrahaston (EKR) toteuttamista.
Vuosikertomuksen eri luvuissa tarkastellaan neljää pääasiallista huolenaihetta. Ensin analysoidaan talousarvion toteuttamista ja talousarvion hallintaan liittyviä käytäntöjä rahoitusnäkymien jokaisen otsakkeen yhteydessä. Toiseksi kertomuksessa esitellään tuomioistuimen aiempien huomioiden seuranta, kun on kyse aiemmista vuosi- ja erityiskertomuksista. Kolmanneksi esitetään erityisarvio tarkastuslausuman yhteydessä sekä ne tiedot, jotka koskevat jokaista rahoitusnäkymien otsaketta. Lopuksi, uusi asia on tänä vuonna se, että kertomus sisältää tärkeimmät havainnot ja suositukset, jotka tilintarkastustuomioistuin on esittänyt erityiskertomuksissa viimevuotisen vastuuvapausmenettelyn jälkeen; havainnoista ja suosituksista on tehty yhteenveto luvuissa parlamentin toiveiden mukaisesti. Tämä tarkoittaa, että tämän vuoden vuosikertomus sisältää kaikki pääasialliset havainnot ja suositukset, jotka koskevat yleisen talousarvion ja Euroopan kehitysrahaston täytäntöönpanoa ja jotka tilintarkastustuomioistuin on julkaissut viimevuotisen vastuuvapausmenettelyn jälkeen.
Tilintarkastustuomioistuimen teksti on painettu ensimmäistä kertaa yhdelle palstalle ja komission vastaukset samalle sivulle, mikä on tehnyt kertomuksesta ainakin tässä mielessä käyttäjäystävällisemmän; näin ei kuitenkaan ole siinä vuosikertomuksen versiossa, joka on tänään ulottuvillanne, vaan virallisessa lehdessä ilmestyvässä versiossa, joka ilmestyy, kun virallinen versio on painettu. Parlamentti on pyytänyt tätä jo monta vuotta.
Kun on kyse vuoden 2000 talousarvion hallinnasta, eräs talousarvion toteuttamiseen liittyvä piirre oli, että syntyi merkittävä ylijäämä, 11,6 miljardia euroa. Se vastaa yli 14:ää prosenttia maksumäärärahoista. Ylijäämä on syntynyt pääasiassa sen vuoksi, että unionin tulot ovat olleet budjetoituja suuremmat ja - mikä kenties vielä tärkeämpää - rakennetoimiin liittyvät maksut olivat budjetoitua pienemmät, erityisesti ne maksut, jotka liittyvät ohjelmointikauteen 2000-2006.
Tilintarkastustuomioistuin suosittelee, että komissio selvittäisi, miten se voisi hyödyntää paremmin korjaavia ja täydentäviä talousarvioita, jotta liiallisten ylijäämien syntyminen voitaisiin välttää. Tarkoituksena on myös välttää tulotilanteen vääristyminen seuraavana vuonna ylijäämien vuoksi.
Tilintarkastustuomioistuin on vuoden aikana jatkanut aikaisempiin vuosi- ja erityiskertomuksiin sisältyvien huomautustensa vaikutusten seurantaa vastuuvapauden myöntämisestä vastaavan viranomaisen toiveiden mukaisesti. Pääasiana on tarkastella, mihin toimiin ensisijaisesti komissio on ryhtynyt vastauksena tilintarkastustuomioistuimen havaintoihin, neuvoston suosituksiin ja Euroopan parlamentin päätöslauselmiin.
Kaikilla tarkastetuilla osa-alueilla on toteutettu toimia. Niiden laajuus ja tehokkuus on kuitenkin vaihdellut huomattavasti. Komissio on suositusten pohjalta - etenkin silloin, kun se on ollut samaa mieltä aiemmista havainnoista ja ehdotuksista - ottanut yleensä käyttöön toimia, joiden tarkoituksena on ollut vastata huomautuksiin ja parantaa tilannetta. Joissakin tapauksissa korjaukset ovat olleet hitaita ja joissakin tapauksissa tarkoitukseen suunnatut inhimilliset ja taloudelliset varat ovat olleet riittämättömiä, jotta toivotut parannukset olisi voitu tehdä.
Hallinnon ja monimutkaisten ohjelmien valvonnan parantaminen eritasoisissa organisaatioissa on vaikeaa ja hidasta. Uudistuksia vaikeuttavat rakenteelliset jäykkyydet, ja kun on kyse jaetusta tai hajautetusta hallinnosta, jonka osuus on yli 80 prosenttia yleisestä talousarviosta, komissio edellyttää toimia muiltakin tahoilta, kuten jäsenvaltioilta.
Vaikka muutokset voivatkin olla vaikeita, komission olisi kuitenkin varmistettava, että se ryhtyy kaikkiin mahdollisiin toimenpiteisiin, jotta tilintarkastustuomioistuimen ja parlamentin suositukset voidaan panna täytäntöön.
Vuoden 2001 alussa tilintarkastustuomioistuin tarkasteli osana seurantatehtäväänsä, miten aiemman petostenvastaisen yksikön (UCLAF) korvaaminen Euroopan petostentorjuntavirastolla (OLAF) oli edistynyt. OLAFia koskevilla uusilla järjestelyillä luodaan tarkoituksenmukaisemmat hallinnolliset puitteet, minkä vuoksi petostentorjuntaviraston asema on itsenäisempi kuin sen edeltäjän.
Tilintarkastustuomioistuin toimii edelleen tiiviissä yhteistyössä OLAFin kanssa. Tilintarkastustuomioistuin on laatinut viralliset menettelysäännöt, joiden avulla varmistetaan näiden kahden järjestön välisten suhteiden tehokkuus. Tilintarkastustuomioistuin on myös ryhtynyt käymään rakentavaa vuoropuhelua OLAFin työtä valvovan komitean kanssa; komitean puheenjohtajana toimii professori Delmas-Marty.
Tilintarkastustuomioistuin on laatinut hiljattain lausunnon, joka julkaistaan pian ja jossa tarkastellaan yhteisön taloudellisten etujen suojelua koskevaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviehdotusta. Direktiivi on tärkeä edistysaskel, kun on kyse petostentorjunnasta. Haluaisin kiittää tilintarkastustuomioistuimen puolesta talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theatoa hänen vaikuttavasta työstään ja siitä, miten hän on vuosien aikana omistautunut tämän tärkeän direktiivin luomiselle.

Kun on kyse tarkastuslausumasta, tilintarkastustuomioistuin katsoo, että 31. joulukuuta 2000 päättyneen varainhoitovuoden tarkastetut tilit antavat luotettavan kuvan yhteisön tuloista ja menoista sekä vuoden lopussa vallinneesta taloudellisesta tilanteesta.
Mitä tulee toimien laillisuuteen ja säännönmukaisuuteen, maatalouden ja rakennetoimien hallinnon ja valvontajärjestelmien osalta laillisuuden ja varainsiirtojen valvontamenettelyissä on havaittu puutteita.
Kun toimintamenoja tarkastettiin, kävi ilmi, että maksujen määriin tai toimien tukikelpoisuuteen tai niiden todenmukaisuuteen vaikuttavien virheiden määrä ei ole hyväksyttävä.
Kun otetaan huomioon kaikki tilintarkastustuomioistuimen tarkastustoimet, tuomioistuin katsoo, että toimet ovat kokonaisuudessaan hyväksyttäviä, kun on kyse tuloista, sitoumuksista ja hallinnollisista kuluista, mutta toimintamenojen osalta se ei voi antaa myönteistä tarkastuslausumaa.
Tilintarkastustuomioistuin on antanut 18 erityiskertomusta viime vuonna julkaistun vuosikertomuksen jälkeen. Erityiskertomukset on tarkoitus ottaa huomioon vastuuvapauden myöntämismenettelyssä, ja niissä esitellään niiden tilintarkastuksien tulokset, jotka on tehty monella eri erityisalalla, joilla yhteisön varainhoitoa olisi mahdollista parantaa.
Tilintarkastustuomioistuimen tekemien tarkastuksien tulokset osoittavat, että kehitys on ollut myönteistä. Maatalousalalla uudistettu tilien tarkastus- ja hyväksymisjärjestelmä ja yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (IACS) ovat parantaneet laajalti Euroopan unionin varainhoitoa. BSE:tä koskeva komission strategia on periaatteessa asianmukainen.
Kun on kyse rakenteellisista toimista, Urban-yhteisöaloitteen avulla on edistetty monia kaupunkien kehityshankkeita ja paikalliset viranomaiset ovat voineet hyödyntää unionin varoja. Ulkoisten toimien alalla Kosovon jälleenrakennusviraston on havaittu toimineen sekä tehokkaasti että taloudellisesti. Tacis-ohjelman raja-alueyhteistyötä koskeva ohjelma voi tulevaisuudessa olla merkittävässä asemassa, kun ratkotaan laajentumisen jälkeiseen itärajaan liittyviä kysymyksiä.
Tilintarkastustuomioistuin totesi kuitenkin myös, ettei tärkeimpiä tavoitteita ollut saavutettu tai että edistys oli ollut vain rajallista. Lisäksi havaittiin useassa kohdassa, että komissio ei ollut riittävästi tai lainkaan arvioinut tavoitteiden saavuttamista.
Komission uudistusohjelmassa keskitytään kasvavassa määrin mittaamaan tuloksia ja suorituksia, ja varoja myönnetään ennalta määrättyjä prioriteetteja ja määriteltyjä tavoitteita heijastellen. Tilintarkastustuomioistuimen havainnot, jotka liittyvät viimeaikaisiin ohjelmiin, osoittavat, että komissiolla on vielä suuria haasteita edessään tällä alueella.
Jäsenvaltioiden tilanne oli viime vuonna suurin puheenaihe keskustelussa, jota kävimme parlamentissa, kun esittelin vuosikertomuksen vuodelta 1999. Tulokset ovat hämmästyttäviä. Tilintarkastustuomioistuin on keskittänyt tämän keskustelun seurauksena suuren osan varoistaan jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien tarkastamiseen. Tuomioistuin on havainnut jatkuvia heikkouksia siinä, miten jäsenvaltiot hallinnoivat yhteisön ohjelmia, kun on kyse ohjelmista, joiden valvonta on jaettu komission ja jäsenvaltioiden kesken. Kyse on yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä. Kyse on myös vientituesta ja rakenteellisten toimien valvonnan säätelemisestä. On olennaisen tärkeää parantaa jäsenvaltioiden valvontajärjestelyjä, jotta voidaan varmistaa, että EU:n varoja käytetään asianmukaisesti. Tämä on myös tärkeää, mikäli tuomioistuimen oletetaan luottavan omissa tarkastuksiin liittyvissä tarkoitusperissään komission ja jäsenvaltioiden eri tarkastus- ja valvontayksikköjen tarkastuksiin. Palaan tähän erityiseen ongelmaan puheenvuoroni lopussa.
Varainhoitoasetuksen uudistaminen on tärkeä osa komission hallintouudistusta ja kenties ensimmäinen otettu askel. Asetuksen uudistamisella pyritään nyt selventämään ja voimistamaan niitä määräyksiä, jotka liittyvät talousarvion toteuttamiseen, ennakkomaksuihin, hankintoihin, tilinpäätöksen esittämiseen ja virastoihin. Asetuksen uudistamiseen liittyy myös toinen tärkeä parannus, eli sellaisten uusien määräyksien käyttöönotto, joiden tarkoituksena on myötävaikuttaa johdonmukaisen oikeudellisen kehyksen luomiseen talousarvion toteuttamiseksi. Varainhoitoasetus asetetaan tällöin etusijalle. Kuten vuosikertomuksesta käy ilmi, asetuksen uudistamisessa on kuitenkin sivuutettu eräät tärkeät periaatekysymykset, jotka on mainittu ehdotettuja muutoksia koskevassa tilintarkastustuomioistuimen lausunnossa, minkä vuoksi varainhoidosta saattaa tulla hyvin monimutkaista.
Kun on kyse laajentumisesta, tämän vuoden vuosikertomuksessa on uusi luku, jossa tarkastellaan liittymistä valmistelevaa tukea, jota varten on olemassa oma rahoitusnäkymien otsake vuodesta 2000 lähtien. Vastuuvapauden myöntämistä koskevan ja vuonna 1999 annetun parlamentin päätöslauselman suosituksien mukaisesti tilintarkastustuomioistuin on viime vuosina parantanut ja tiivistänyt yhteistyötään myös ehdokasvaltioiden ylimpien tilintarkastuselimien kanssa.
Lisäksi tuomioistuin on yhdessä ylimpien tilintarkastuselimien kanssa tiivistänyt tietojen vaihtoa kansallisten hallintojen eri tasoilla. Sisäistä valvontaa koskevien kansallisten järjestelmien luominen ja ehdokasvaltioiden saataville asetettujen EU:n varojen ulkoiset tarkistukset edellyttävät entistä tiiviimpää yhteistyötä toimielimien kesken jo ennen liittymistä.
Laajentuminen muuttaa neuvoston, komission ja yhteisöjen tuomioistuimen työskentelytapoja. Tämä pätee myös tilintarkastustuomioistuimeen ja parlamenttiin.
Tällä hetkellä kukaan ei enää kyseenalaista Maastrichtin sopimuksen määräyksiä, joiden mukaan tilintarkastustuomioistuimen on oltava yksi unionin viidestä riippumattomasta toimielimestä. Nizzan sopimus johtaa lähitulevaisuudessa huomattaviin muutoksiin myös Euroopan tilintarkastustuomioistuimen organisaatiossa; tuomioistuin voi tällöin luoda kamareihin perustuvan organisaation, mikä tehostaa päätöksentekoa, vaikka jäsenvaltioita onkin tuolloin 25. Tuomioistuin valmistautuu aktiivisesti tähän haastavaan uudistukseen.
Tilintarkastustuomioistuin kehittää suhteitaan komission uuteen sisäisen tarkastuksen yksikköön käymällä sen kanssa keskusteluja siitä, millä alueilla voimme tehdä yhteistyötä. Tuomioistuin pitää hyvin tärkeänä sen arvioimista, miten se voi hyödyntää sisäisen tarkastuksen yksikön tekemää työtä ja pääosastojen toiminnan tarkastusmahdollisuuksia. Eräs hyvin lupaava merkki siitä, että alalla on tapahtunut edistystä, oli konferenssi - jonka haastavana aiheena oli "ymmärtäminen" - joka pidettiin sisäisen tarkastajan Muisin aloitteesta. Konferenssiin, joka pidettiin torstaina ja perjantaina, osallistuivat myös komission jäsen Schreyer ja parlamentin jäsen Theato. Haluaisin tilintarkastustuomioistuimen presidenttinä sanoa, että aloite voi merkitä erittäin hedelmällistä, konkreettista ja lupaavaa edistysaskelta, kun on kyse unionin varoihin kohdistuvasta yhtenäisestä tilintarkastusjärjestelmästä (single audit system).
Perustamissopimuksessa lausutaan selvästi, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin avustaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa talousarvion toteutumisen valvonnassa.
Hyvät parlamentin jäsenet, aion pian lopettaa työni Euroopan tilintarkastustuomioistuimen presidenttinä ja jäsenenä. Seitsemän vuotta kestäneen työni aikana minulla on ollut etuoikeus myötävaikuttaa tuomioistuimen merkityksen kasvamiseen sekä siihen, miten tuomioistuin on pyrkinyt jatkuvasti tekemään yhteistyötä parlamentin kanssa ja tyydyttämään sen tarpeet, jotta tuomioistuimen antamaa tukea voitaisiin optimoida.
Tilintarkastustuomioistuin käsittelee tarvetta tarkastuslausuman antamisen yhteydessä saadakseen lisätietoja niiden ongelmien laadusta ja syistä, jotka vaikuttavat yhteisön varainhoitoon, laajentamalla niiden todisteiden ulottuvuutta, jotka tukevat tuomioistuimen päätelmiä.
Tilintarkastustuomioistuin voi hyödyntää paremmin komission työtä äskettäisten uudistuksien myötä, joihin on ryhdytty varainhoidon ja sisäisten tarkastuksien alalla, etenkin, kun on kyse tarkastuslausuman antamisesta. Tuomioistuin aikoo edelleen laatia erityisarvioita jokaisesta yhteisön suuresta toiminta-alueesta täydentääkseen tarkastuslausumiaan. Erityisarvioista on nyt määrätty Nizzan sopimuksessa, ja ne ovat tärkeä väline, jonka avulla vastuuvapauden myöntämisestä vastuussa oleva elin voi antaa asianmukaisia suosituksia varainhoidon parantamiseksi.
Euroopan ja kansallisten ylimpien tilintarkastuselimien välinen yhteistyö on eräs laajentuneen Euroopan unionin tärkeimmistä tehtävistä. Tämä on ollut parlamentin tärkeimpiä huolenaiheita jo pitkään. Kuten kaikki kuitenkin tiedämme, yhteistyö on edistynyt hitaasti ja parlamentti on vaatinut toistuvasti tuomioistuinta parantamaan tilannetta. Seurattuani tilanteen kehittymistä joitakin vuosia olen todennut, että mikäli tässä yhteydessä halutaan päästä hyvään lopputulokseen, se edellyttää korkean tason aloitteita, ei vain teknistä yhteistyötä jäsenvaltioiden ylimpien tilintarkastuselimien ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen välillä.
Haluaisin lainata erään parlamentin jäsenen, Jacques Santerin, sanoja: hän huomautti komission puheenjohtajana toimiessaan, että on tärkeää, että kansalliset parlamentit ja Euroopan parlamentti tekevät yhteistyötä. Se on myös olennaisen tärkeää, kun on kyse varainhoidon valvonnasta. Ylimmät tilintarkastuselimet toimivat itsenäisesti ja tekevät tiivistä yhteistyötä omien kansallisten parlamenttiensa kanssa. Näin ollen kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin yhteistyöllä voi olla merkittävä vaikutus myös tarkastuselimien ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen toimintaan, etenkin, kun on kyse varainhoidon valvonnasta.
Hallitustenvälinen yhteistyö ei tällä alalla ole välttämättä kaikkein käytännöllisin keino sen vuoksi, että jäsenvaltioiden ylimmät tilintarkastuselimet ovat hallituksista riippumattomia - tästä poikkeuksena ovat oman maani tilintarkastuselimet -, koska tilintarkastuselimet valvovat hallituksia. Ratkaisu voi kenties kuitenkin löytyä parlamentin ja jäsenvaltioiden kansallisten parlamenttien välisen yhteistyön tiivistämisestä.
Saanen lopuksi lisätä pari sanaa. Euroopan parlamentin jäseninä, Euroopan komission jäseninä ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäseninä tehtävämme on kaksijakoinen. Meidän on hoidettava perustamissopimuksen mukaiset tehtävämme komission jäseninä, parlamentin jäseninä ja tilintarkastustuomioistuimen jäseninä. Meillä on kuitenkin toinenkin yhteinen tehtävä: meidän on aina puolustettava sitä, mitä Eurooppa on.
(Suosionosoituksia)

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisat tilintarkastustuomioistuimen jäsenet, tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus vuodelta 2000 rohkaisee ja tukee komissiota, ja erityisesti se tukee talousarviosta vastaavaa komission jäsentä. Kiitän tilintarkastustuomioistuinta, sen arvoisaa presidenttiä, sen jäseniä ja sen työntekijöitä vuotta 2000 koskevasta vuosikertomuksesta ja erityisesti myös erityiskertomuksista, joiden konkreettiset suositukset ovat erittäin tärkeitä komission työlle.
Erityisesti haluaisin ilmaista iloni tilintarkastustuomioistuimen myönteisistä huomautuksista sekä sen antamasta tuesta kahdelle toimelle, jotka ovat minulle erityisen tärkeitä. Toinen niistä kuuluu ulkopolitiikan alaan ja on Kosovon jälleenrakennus. Tilintarkastustuomioistuin on tarkastanut Kosovon jälleenrakennusviraston tilit ja varainhoidon moitteettomuuden ja on päätynyt erittäin myönteiseen tulokseen. Virasto on sen mukaan onnistunut saavuttamaan useimmat korkealle asetetuista tavoitteistaan, ja viraston hallinto ja varainhoito on arvioitu moitteettomiksi.
Ponnistelin vuoden 2000 talousarviomenettelyn yhteydessä kovasti sen puolesta, että Kosovon jälleenrakennukseen saatiin riittävästi varoja. Myös parlamentti ja erityisesti jäsen Bourlanges haluan mainita hänet vuoden 2000 talousarvion pääesittelijänä ponnistelivat kovasti riittävien määrärahojen saamisen puolesta.
Kosovon jälleenrakennusviraston varoja voitiin sen hyvän työn ansiosta sitten jopa lisätä varainhoitovuoden 2000 aikana. On erittäin ilahduttavaa jäsen Bourlanges, teistä tuntuu varmasti samalta , että tilintarkastustuomioistuin antaa näin hyvän todistuksen toimista, joiden puolesta olemme itse kovasti ponnistelleet. Tämä on tietysti erittäin tärkeä viesti veronmaksajille: Kosovoon annetut rahat käytetään hyvin, ja ne käytetään taloudellisesti.
Korostan tätä senkin tähden, että tiedotusvälineissä käydään erittäin vilkasta keskustelua siitä, miten toimii yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa Euroopan unioni, miten komissio? Tässä on kyse ulkopolitiikan yhteisiä toimia koskevasta konkreettisesta esimerkistä ja konkreettisesta esimerkistä, joka koskee sitä, miten hyvään tulokseen voidaan päästä, kun toimitaan yhdessä.
Toinen asia, jota haluan myös käsitellä henkilökohtaisella tasolla ja johon liittyvästä tuesta haluan kiittää tilintarkastustuomioistuinta, on varainhoitoasetus. Varainhoitoasetuksen uudelleenlaatiminen on erittäin laaja hanke, ja tilintarkastustuomioistuin on antanut lausuntonsa erittäin nopeasti, eikä se ole auttanut komissiota vain antamalla virallisen lausunnon vaan myös monissa teknisen ja hallinnollisen tason tapaamisissa.
Kuulostaa ehkä hieman kuivalta, mutta tosiasia on, että varainhoitoasetuksessa määrätään konkreettisesti, millainen talousarviomenettely on, kuka tekee mitäkin, kenellä on mitäkin valvontavaltaa, voidaanko esimerkiksi määrärahojen siirrot hoitaa nopeasti ja milloin niitä voidaan tehdä, jotta muutoksiin voidaan vastata varainhoitovuoden aikana.
Olen erittäin kiitollinen siitä, että tilintarkastustuomioistuin on tehnyt selväksi, kuinka tärkeää on, että tiettyjen alojen kaikki rahoitusmääräykset vastaavat talousarvioperiaatteita, hyvän varainhoidon periaatteita. Olen erittäin kiitollinen parlamentille tarkistusehdotuksista, joita se teki jo ennen kesätaukoa. Niiden ansiosta se on aivan yksiselitteistä ja selvää ehdotus varainhoitoasetukseksi parani selvästi. Komissio on nyt tehnyt tehtävänsä, tilintarkastustuomioistuin on tehnyt tehtävänsä tältä osin, parlamentti on pääosin tehnyt tehtävänsä tältä osin, ja nyt olisi mielestäni todella paikallaan, että parlamentti antaa virallisen lausuntonsa, jotta neuvostokin voi hoitaa tehtävänsä yhtä nopeasti.
Käsittelen nyt myös aloja, joista tilintarkastustuomioistuin on esittänyt erittäin kriittisiä huomautuksia. Niihin kuuluu esimerkiksi rakennerahastojen valvonta-asetuksen täytäntöönpano.
Vastuu rakennerahastojen määrärahojen käytön lainmukaisuuden valvonnasta on ensi sijassa jäsenvaltioilla. On kuitenkin totta, että komissiolla on kokonaisvastuu talousarvion toteuttamisesta ja että se on vastuussa siitä, että valvonta-asetukset on muotoiltu selkeästi ja että ne ovat toteutettavissa eikä käy niin, että jokainen jäsenvaltio esittää tavallaan oman tulkintansa valvonta-asetuksista ja voi toimia sen mukaisesti.
Jäsenvaltiothan valittavat rakennerahastojen yhteydessä eniten sitä, että valvontamenettelyt ovat niin monimutkaisia. Valitus menee osittain niin pitkälle, että siitä voi päätellä heidän haluavan sanoa: "Haluamme tulevaisuudessa rakennerahastot vain eräänlaisina kertakaikkisina korvauksina." Se ei ole tietenkään tapa, jota komissio tukee, ja oletan saman pätevän parlamenttiin. Jos unionin talousarviosta nimittäin myönnetään varoja, se tapahtuu konkreettisten tavoitteiden saavuttamiseksi eikä yleiseksi hyvitykseksi. Yksi asia on kuitenkin tietysti totta: meidän on pyrittävä yksinkertaistamaan vastaavaa asetusta, jos sitä edelleen halutaan. Yhdyn tilintarkastustuomioistuimen vetoomukseen yksinkertaisemman asetuksen puolesta, sillä se pienentää virheiden todennäköisyyttä, koska samalla lisääntyy valvottavuus.
"Menettelyjen monimutkaisuus", tätä samaa arvostelua tilintarkastustuomioistuin on esittänyt myös Sapard-ohjelmasta, ehdokasvaltioille maatalouden alalla annettavasta avusta. Keskustelemme tänään iltapäivällä komissiossa koko laajentumisprosessia koskevista seurantakertomuksista. Varainhoidon valvonta on tässä yhteydessä erittäin tärkeä luku, samoin sen arviointi, missä asioissa ehdokasvaltioissa on edistytty tai mitä ongelmia niillä vielä on.
Sapard-ohjelmassa on kuitenkin ongelmana se, että niistä yli miljardista eurosta, jotka ovat käytettävissä vuosina 2000 ja 2001, on tähän mennessä maksettu todellisuudessa vain 16 miljoonaa euroa. Tämä on tietysti erittäin huono tulos, joka ansaitseekin tilintarkastustuomioistuimen arvostelun. Tästä on keskusteltava myös komissiossa. Menettelyjen monimutkaisuus ei saa nimittäin johtaa siihen, että varoja ei käytetä enää ollenkaan. Tarkoitan, että ehdokasvaltioissa tapahtuvaan tarkkaan valvontaan on löydettävä tasapaino. Se ei saa kuitenkaan johtaa täytäntöönpanon estymiseen.
Tilintarkastustuomioistuin on käsitellyt vuoden 2000 suurta 11,6 miljardin euron budjettiylijäämää. Se esittää, että ylijäämää ei pitäisi kirjata vasta tulevan vuoden aikana, vaan että sen pitäisi johtaa, siinä määrin kuin on mahdollista, jäsenvaltioiden maksujen pienenemiseen jo kuluvana varainhoitovuonna, mikä tarkoittaa sitä, että talousarviota korjattaisiin alaspäin vuoden aikana. Oletan, että neuvosto suhtautuu, että valtiovarainministerit suhtautuvat siihen varmasti erittäin myönteisesti, mutta että meidän on vielä harkittava tarkemmin, mikä on oikea toimintatapa.
Yli 3 miljardia viime vuoden budjettiylijäämästä johtui tulojen lisääntymisestä. Se taas johtui siitä, että viime vuoden todelliset kasvuluvut olivat suuremmat kuin aluksi oletettiin. Viralliset luvut saadaan kuitenkin vasta marraskuussa. Ylijäämästä useita satoja miljoonia euroja on saatu aikaan maatalouden todellisilla säästöillä, koska markkinat ovat kehittyneet suotuisasti. Mielestäni on erittäin myönteistä, että meidän ei ole pakko käyttää varoja. Sen voimme kuitenkin todeta varmasti vasta vuoden lopussa.
Rakennerahastoista lainsäätäjä oli jo aavistanutkin, että ohjelman täytäntöönpanossa voi esiintyä vaikeuksia ensimmäisenä vuonna, minkä vuoksi toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettiin mahdollisuus siirtää varoja seuraavalle vuodelle.
Haluaisin korostaa vielä sitä, että minusta ei ole ollenkaan huonoa asia, jos vuoden lopussa tai siinä määrin kuin on mahdollista seuraavan vuoden aikana, kuten tilintarkastustuomioistuin ehdottaa voidaan palauttaa varoja jäsenvaltioille, mikäli niitä ei käytetä. On tietysti myös totta ja tässä asiassa yhdyn todennäköisesti joidenkin parlamentin jäsenten huomautuksiin , että on erotettava, jätetäänkö varat käyttämättä tavoitteen täyttämiseksi vai eikö määrärahoja voitu panna täytäntöön, koska puutteita on talousarvion toteuttamisessa, hallinnossa.
Sitä voi arvioida kunnolla vasta, kun emme puhu talousarviomenettelyssä enää siitä, kuinka paljon käytetään rahaa, vaan siitä, mitä tavoitteita voimme saavuttaa. Otan tältä osin myös vastaan tilintarkastustuomioistuimen arviointia koskevat huomautukset, nimittäin sen, kuinka tärkeää arviointi on onnistuneen talousarviomenettelyn kannalta.
Tilintarkastustuomioistuin vahvisti tilien asianmukaisuuden eli sen, että kirjanpitokirjat ovat kunnossa. Se todisti oikeaksi talousarvion tulopuolen, maksusitoumusten luotettavuuden ja hallinnollisten menojen luotettavuuden. Maksutapahtumien virheiden määrää se kuitenkin piti taas liian suurena.
Onko komissio siis tehnyt vuonna 2000 liian vähän muutoksia taloushallinnon parantamiseksi? Saanen lainata tässä tilintarkastustuomioistuinta, joka nimittäin toteaa, että monet uudistukset aloitettiin vasta vuonna 2000 ja että nämä uudistukset tuottavat tulosta vasta vähitellen.
En voi nyt luetella kaikkia toimia, joihin olemme ryhtyneet, mutta haluan kuitenkin korostaa joitakin. Esimerkki on henkilöstöalalta. Koko taloushallinnon henkilöstömäärää on lisätty, mikä on tapahtunut komission sisäisillä siirroilla eri pääosastojen taloushallinnon vahvistamiseksi. Parlamentti antoi vuodeksi 2001 käyttöön lisävirkoja. Nyt on parhaillaan käynnissä valintamenettely, jonka tuloksena pannaan 250 ehdokasta talous- ja henkilöstöhallintoa vahvistavaan varallaololistaan.
Toinen asia, jonka haluaisin mainita, koskee koulutustoimia. Komission uudistukset ovat johtaneet siihen, että koulutustarve on lisääntynyt selvästi. Budjettipääosasto on antanut koulutusta taloushallinnon alalla jo yhteensä 2800 virkailijalle ja lähikuukausina kursseja järjestetään vielä 1700 osallistujalle.
Myös teknisen avun toimistot saivat aiemmin usein arvostelua osakseen. Näiden 126 BATin, kuten niitä lyhyesti kutsutaan, kanssa tehdyistä sopimuksista päättyy 93 vuoden 2001 loppuun mennessä. Minusta se on tärkeä asia, jonka parlamentti sai aikaan, ja me jatkamme hajauttamista esimerkiksi ulkosuhteiden alalla, jotta paikallinen tieto saataisiin entistä paremmin käytettyä hyväksi budjettipäätösten täytäntöönpanossa.
Päätämme tänään iltapäivällä komissiossa uusista hallintajärjestelmistä, kansallisten toimistojen verkosta. Päätimme muutama viikko sitten entistä parempaan henkilöstöpolitiikkaan tähtäävästä laajasta paketista. Esittelin kesällä kertomuksen siitä, mihin toimiin komissio on ryhtynyt tai mitä toimia se on lainsäätäjälle ehdottanut petosten torjumiseksi, aina rahanpesua koskevista säädöksistä ja tullitoimista ehdotukseen Euroopan taloussyyttäjäviranomaisesta saakka.
Tekemistä on paljon, mutta paljon on myös saavutettu. Komissio toimii yli 100 valtiossa. Lisäksi se auttaa luonnonkatastrofeissa, antaa humanitaarista apua kriisi- ja sota-alueilla, toimii monilla perinteisillä aloilla, esimerkiksi maatalouden osa-alueilla, antaa määrärahoja useisiin innovatiivisiin toimiin, joita parlamentti ottaa esiin. Usein on kyse suurista, useisiin kymmeniin ja satoihin miljooniin kohoavista summista, usein myös suhteellisen pienistä summista. Me verkotamme tutkijoita ja tutkimustuloksia, olemme mukana nopeiden junayhteyksien yhteisrahoituksessa tai opiskelijavaihdossa. Tehtäväkenttä on todella laaja, eikä se ole ollenkaan joustamaton. Ohjelmat muuttuvat, tehtävät muuttuvat, maailma muuttuu. Tämä vaatii meitä kaikkia kohtaamaan jatkuvasti uusia haasteita, ja se vaatii Euroopan unionin kaikkien toimielinten jatkuvaa avoimuutta uusille haasteille.
Me haluamme harjoittaa hyvää eurooppalaista politiikkaa eli oppia virheistä, jotta hyvistä toimista saataisiin kehitettyä entistä parempia. Tilintarkastustuomioistuimen kertomukset ovat siinä perustava tuki. Kiitän siitä tilintarkastustuomioistuinta, sen eroavia jäseniä, sinne jääviä jäseniä ja erityisesti sen presidenttiä. Arvoisa presidentti Karlsson, teidän kaudellanne on kehitetty tarkastuslausumamenettelyä ja on laadittu useita erityiskertomuksia, joissa on annettu konkreettisia, tärkeitä suosituksia. Teidän kaudellanne on parantunut taloushallinnon ymmärrys ja minusta myös toimielinten keskinäinen ymmärrys. Erityinen kiitos siitä.

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Schreyer, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, te esittelette nyt tilintarkastustuomioistuimen presidenttinä tuomioistuimenne vielä virassa olevien jäsenten kanssa vuosikertomuksenne Euroopan parlamentille, vieläpä viimeistä kertaa, sillä te eroatte pian, samoin kuin useat muut tilintarkastustuomioistuimen jäsenet. Haluaisin käyttää hyväkseni tämän tilaisuuden kiittääkseni teitä ja tilintarkastustuomioistuimen eroavia jäseniä omasta ja talousarvion valvontavaliokunnan puolesta hyvän ja tehokkaan yhteistyön ja luottamuksen vuosista teidän presidenttikaudellanne sekä aiemmalla kaudella, jolloin presidenttinä toimi professori Friedmann, joka myös eroaa nyt. Olimme välillä erimielisiä, mutta olen sitä mieltä, että päädyimme kuitenkin aina lopulta hyvään yhteistyöhön, ja harjoittamamme valvontahan hyödyttää lopulta aina ennen kaikkea veronmaksajia. Sydämellinen kiitos siis vielä kerran. Tilintarkastustuomioistuimen tämänkertainen vuosikertomus osoittaa meille senkin, että edistymme taas hieman. Tarkastelen vain muutamia kohtia.
Huomiota herättävin tunnusmerkki on omien varojen suuri ylijäämä: yli jäi 11,6 miljardia euroa - yli 14 prosenttia talousarviosta. Talous- ja valtiovarainministerit ovat varmasti tyytyväisiä. Heidän ei tarvitse maksaa niin paljon EU:n kassaan ensi vuonna, mutta me talousarvion valvontavaliokunnassa kysymme itseltämme huolestuneina: mitä asettamistamme tavoitteista ei ole saavutettu? Komission on mielestäni tänä vuonnahan syntyy taas ylijäämiä, kuten lehdistä sain lukea laadittava ajoissa korjaavia ja täydentäviä lisätalousarvioita, jotta ne määrärahat todella myös käytetään, jotka ovat talousarviossa tiettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi.
Oikeussäännösten monitahoisuus ja vaikeaselkoisuus ja näin ollen myös valvonnan runsaus huolestuttavat sekä parlamenttia että tilintarkastustuomioistuinta, ja myös komissiota, kuten komission jäsen Schreyer juuri sanoi. Meidän on pyrittävä kiireesti yksinkertaistamaan asioita, jotta kansalaiset voivat saada tukirahoja eivätkä sano: "Tämä on liian monimutkaista. En halua Euroopan unionin rahoja." Emme tarvitse liiallista vaan tehokasta valvontaa, joka johtaa hyviin tuloksiin ja vaikuttaa ennalta ehkäisevästi.
Viimeisenä asiana otan esiin tarkastuslausuman, DASin. Se, joka etsii sieltä konkreettisia lukuja tai prosenttilukuja maksujen virheiden määrästä, etsii turhaan. Tilintarkastustuomioistuin ei kerro taaskaan konkreettisia lukuja. Parlamentti on oikeastaan painostanut sitä siihen. Tilintarkastustuomioistuin haluaa esitellä uuden menetelmän tarkastuslausuman laatimiseksi. Olemme valmiita yhteistyöhön, mutta meidän on myös nähtävä ja arvioitava, mihin virheisiin jäsenvaltiot syyllistyvät ja mihin syyllistyy komissio? Sehän on lopulta vastuussa. Sen on kannettava vastuunsa. Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, kiitän vielä kerran erittäin hyvästä yhteistyöstä, ja toivotan kaikille eroaville tilintarkastustuomioistuimen jäsenille ja teille kaikkea hyvää tulevaisuudessa!

Morgan
Arvoisa puhemies, haluaisin myös esittää tervehdykseni tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlssonille sekä kiittää häntä hänen esityksestään ja kaikesta siitä työstä, jota hän on tehnyt viime vuosina. Toivon, että hän välittää kiitoksemme muille kollegoilleen, jotka myös ovat eroamassa.
Meidän on muistettava, että tämä kertomus on ensimmäinen kertomus, jossa arvioidaan Prodin komission ensimmäistä täyttä vuotta, komission, jonka erityiseksi tehtäväksi annettiin Euroopan unionin perinpohjainen muuttaminen ja uudistaminen - se on muistettava. Kysymys, joka nousee esiin tämän vuoden vastuuvapauden myöntämismenettelyn yhteydessä, on: pitääkö komissio lupauksensa? Tehtäköön selväksi, että jos se ei pidä lupaustaan, sekä Prodin komission että parlamentin uskottavuus on vaakalaudalla.
On aivan liian varhaista arvioida, ovatko Prodin komissio ja sen uudistukset onnistuneet vai epäonnistuneet. Ainoa kysymys, jonka voimme esittää tässä vaiheessa, on, olemmeko menossa oikeaan suuntaan. Presidentti Karlsson, panin merkille, mitä sanoitte eilen illalla. Kertomuksessa on toiveita herättäviä merkkejä. Niiltä osin kuin komissio on erityisesti vastuussa joistakin asioista, kehitys vaikuttaa myönteiseltä. Kuten sanotte, BSE-tautia koskeva strategia on pohjimmiltaan asianmukainen. Kosovon jälleenrakentamisesta vastaava virasto on toiminut tehokkaasti ja taloudellisesti. Uudistusohjelma on oikeansuuntainen. Olette hyväksynyt varainhoitoasetuksen uudistamisen ja komission ehdotukset, jotka koskevat korkea-arvoisten virkamiesten rahallisia kannustimia, vaikka huomaankin, että suhtaudutte epäröivästi komission tilintarkastusjärjestelmiin. Kenties komission jäsen Schreyer voisi ottaa asiaan kantaa.
Emme aio päästää komissiota pälkähästä. Komissio on jäsenvaltioiden kanssa yhteisesti vastuussa monista alueista, erityisesti maatalousalasta ja rakennerahastoista. Ensisijaisen vastuun on oltava jäsenvaltioilla. Ne ovat vastuussa 85 prosentista talousarviosta. On nähtävissä vakavia rakenteellisia heikkouksia. Kun on kyse rakennerahastoista, asetuksien noudattaminen aiheuttaa ongelmia jokaisella tasolla. Yhteisen maatalouspolitiikan osuus talousarviosta on yli 40 prosenttia, ja sikäli kuin on kyse jäsenvaltioiden vastuusta, tilanne ei näytä olevan parantumassa. Karjan määrää liioitellaan edelleen.
Tiedämme, että Belgia, Tanska, Irlanti ja Alankomaat eivät ole allekirjoittaneet yleissopimusta yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta. Presidentti Karlsson, olemme pettyneitä, että ette maininnut näitä maita kertomuksessa.
Tilintarkastustuomioistuin ei taaskaan antanut tarkastuslausumaa komissiolle. Kuten sanoin eilen illalla, menettely on monimutkainen ja alati muuttuva; en usko, että komissio saa ikinä tarkastuslausumaa.
Tärkein viesti on käsittääkseni, että komission pitäisi jatkaa eteenpäin. Se on oikeilla jäljillä. Jäsenvaltioiden on lakattava piileskelemästä komission takana ja kannettava oma vastuunsa EU:n veronmaksajien varojen suojelemiseksi.

Mulder
Myös minä haluan ilmaista arvonantoni tilintarkastustuomioistuimen kaikille pois lähteville jäsenille.
Aivan kuten tilintarkastustuomioistuin jo pyörein sanan kääntein sanoi, tänäkin vuonna huomiota herättää tarkastuslausuman puuttuminen. Kysymys kuuluu, miten kauan voimme vielä jatkaa tällä tavalla. Vuosi 2001 on ensimmäinen vuosi, josta nykyinen komissio on täysin vastuussa. Uskon, että positiivista tarkastuslausumaa tarvitaan ennemmin tai myöhemmin. Haluaisin ehdottaa, että komissio asettaa vuoden 2000 tavoitepäivämääräksi. Jokaiselle vuodelle pitää laatia toimintaohjelma, jossa komissio määrää asiaa koskevat tavoitteensa. Tietyt pääosastot pitää saada sitä ennen järjestykseen, ja niiden virheprosentin pitää olla suunnilleen alle yksi.
Mitä jäsenvaltioihin tulee, niin tiedämme kaikki, että rahat jaetaan niissä. Mielestäni maatalousrahastoissa tällä hetkellä käytetty järjestelmä on käyttökelpoinen. Jos jokin jäsenvaltio käyttää väärin tiettyjä maksuja, komission pitää rangaistukseksi vähentää sille myönnettävää tukea. Toivon, että komissio tekee ehdotuksia tämän järjestelmän laajentamisesta talousarvion muille aloille ja aivan erityisesti rakennerahastoihin.

Staes
Arvoisat tilintarkastustuomioistuimen jäsenet, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlsson, arvoisa komission jäsen Schreyer, yhdyn luonnollisesti ryhmäni nimissä niihin kiitoksiin, joita kollegani ovat jo esittäneet. Olen alkanut kahlata läpi tätä paksua kirjaa. On myönnettävä, että 24. vuosikertomus näyttää paremmalta ja että siinä mainitaan enemmän nimiä. Täytyy sanoa, että sitä on yksinkertaisesti helpompi lukea. Teillä on selvästi myös sanoma, nimittäin voimakas pyyntö yksinkertaistaa lainsäädäntöä. Sillä jos lainsäädännöstä tulee yksinkertaisempi, niin myös virheitä, sääntöjen vastaisuuksia ja todennäköisesti myös petoksia on vähemmän.
Ymmärsin, että teemme parhaillaan jotain tärkeää, kun luin, mitä omille varoille tapahtuu, ja näin sen tietokannan tulokset, jossa esitetään yleiskatsaus kaikista todetuista petoksista ja sääntöjen vastaisuuksista vuodesta 1996 lähtien, yhteensä puolentoista miljardin euron arvosta. Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen, OLAFia koskevien raporttien, esittelijöiden työn ja myös oman tutkimuksen perusteella meidän pitää selvittää eurooppalaisille veronmaksajille, mitä heidän rahoilleen tapahtuu.
Olen hyvin onnellinen siitä, että vuosikertomuksessa syvennytään jäsenvaltioiden rooliin. On totta, että ne valvovat liian vähän yhteisön ohjelmia, joita ne komission kanssa hallitsevat. On totta, että ne taistelevat liian vähän maksujen perimisen yhteydessä esiintyvää petosta vastaan. Yksi esimerkki siitä ovat alv-karusellit. Lisäksi jäsenvaltiot huolehtivat liian vähän lainsäädännön toteuttamisesta käytännössä, kuten jäsen Morgan jo sanoi.
Tässä yhteydessä haluan vielä kerran nuhdella omaa jäsenvaltiotani. Belgiaa arvosteltiin ankarasti jo Blakin mietinnössä, koska se ei ollut vieläkään ratifioinut vuoden 1995 sopimusta. Olen käynyt tästä asiasta kirjeenvaihtoa Belgian parlamentin puhemiehen kanssa, ja neljä kuukautta sitten minulle luvattiin, että sopimus ratifioidaan jo Belgian puheenjohtajakauden aikana. Sitä ei ole vieläkään tehty. Se on todella häpeällistä, ja olen kiitollinen siitä, että tilintarkastustuomioistuin antaa meille taas tänään ammuksia, jotta voimme lopultakin huolehtia siitä, että Belgian hallitus ja parlamentti hoitavat työnsä. Tilanne on häpeällinen, ja meidän pitää jatkossakin esittää siitä julkisesti valituksia.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, raha ei tosin merkitse kaikkea, mutta rahan käsittelystä huomaa, onko politiikka onnistunutta vai ei. Tämä on lainaus tilintarkastustuomioistuimen aiemmalta presidentiltä Bernhard Friedmannilta, ja jos tämä lainaus otetaan tämänvuotisen vuosikertomuksen mittapuuksi, on kysyttävä, miten onnistunutta unionin politiikka todellisuudessa on.
Käsiteltävässä kertomuksessa kootaan yhteen ne asiat, jotka tunnemme jo monista muista kertomuksista: taloushallinto ja varojen käytön valvonta vaativat edelleen uudistamista. Monilla alueilla epäkohdat ovat niin huomattavia, että voidaan olettaa taloudellisten virheiden olevan järjestelmällisiä. On mahdoton hyväksyä sitä komission kantaa, että löydetyt väärinkäytökset ja virhemaksut johtuvat ennen kaikkea jäsenvaltioista. Jäsenvaltiot eivät tietenkään myöskään saa paeta vastuutaan. Jos jäsenvaltioissa tapahtuu väärinkäytöksiä tai petoksia, komission on tehtävä siitä johtopäätöksensä. Perintäaste eli aiheettomasti maksettujen määrien palauttaminen on epätyydyttävää. Ei voi käydä päinsä, että jäsenvaltiot tekevät petosten torjunnan mitättömäksi löyhällä valvonnallaan ja viivyttelevät sitten vielä rahojen palauttamisessa. Komissio on viime kädessä poliittisessa vastuussa EU:n talousarviomenettelystä ja näin ollen myös varojen jakamisen tehokkuudesta ja valvonnasta.
Komission viimevuotiseen kertomukseen antamista vastauksista voi esimerkiksi lukea, että käyttöön otetaan uusia järjestelmiä, jotka mahdollistavat ennen kaikkea jäsenvaltioiden arvonlisäverojen kannon tehokkuuden entistä helpomman seurannan. Kun otetaan huomioon se tosiseikka, että tälläkin alueella on esiintynyt huomattavia puutteita, herää kysymys, kuinka onnistuneita nämä valvontamekanismit ovat. Kiitän tilintarkastustuomioistuinta sen onnistuneesta työstä ja vaadin komissiota edelleen panostamaan toimintaan, uudistamaan rakenteita, jotta huono taloudenpito ja taloudelliset virheet kuuluvat menneisyyteen.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, mitä voisin sanoa kahdessa minuutissa?
Arvoisa presidentti Karlsson, ensinnäkin haluan sanoa teille yksinkertaisesti "näkemiin" ja "kiitos".
"Näkemiin" nyt kun olette lähdössä hyvin ja lojaalisti palveltujen vuosien jälkeen, ja "kiitos" siitä laadukkaasta yhteistyöstä, jota teitte parlamentin kanssa, sekä tästä laadukkaasta kertomuksesta, joka on kuin eräänlainen majesteettinen lentotukialus, jota erityiskertomusten laivue ympäröi.
Esitän kolme lyhyttä huomiota, koska minulla on vain vähän aikaa. Ensinnäkin olette mielestäni oikeassa korostaessanne, että vuoden 2000 talousarviossa suurin ongelma on joidenkin määrärahojen huomattava vajaakäyttö. Tosin jäsen Schreyer on oikeassa sanoessaan, että toisinaan tähän vajaakäyttöön on olemassa hyvät syyt, mutta yleisesti ottaen budjettivallan käyttäjä on turhautunut ja tietää, että tähän vajaakäyttöön liittyy asioita, joita ei voida hyväksyä. Mainitsen niistä neljä: liian monimutkaiset asetukset, hankkeen eri vaiheiden hankala hallinnointi, toteutuksen ja valvonnan huono yhteensovittaminen komission ja jäsenvaltioiden välillä ja lopuksi kankeus, joka johtaa vastuusta irtisanoutumiseen, sillä usein pikkutarkka valvonta aiheuttaa vastuun kiistämistä. Tähän tulemme kiinnittämään huomiotamme vastuuvapautta myönnettäessä.
Yksi huomio tarkastuslausumasta. Olen iloinen nähdessäni, että tilintarkastustuomioistuin säilyttää etäisyyden tehokkaasti, ja meidän on tehtävä samoin virheprosentin kannalta. Tämä yleinen virheprosentti on vain tieteellisesti kyseenalainen tilastollinen kertymä, joka perustuu pistokokeisiin, jotka ovat kyllä kiinnostavia, mutta kuitenkin satunnaisia. En haluaisi, että virheprosenttia käytetään tietyissä asioissa samalla tavoin kuin keisari käyttää peukaloaan, eli kääntää sen joko ylös tai alas sen mukaan, päättääkö hän jättää kristityn henkiin vai ei. Tilintarkastustuomioistuin on alkanut pohtia tätä asiaa. Täällä parlamentissa meidän on seurattava ja tuettava sitä.
Kolmas ja viimeinen huomioni koskee ylijäämää. Pidän valitettavana, että nämä ylijäämät maksetaan järjestelmällisesti jäsenvaltioille. Taloudellisesti ajatellen tällä toimella on talouskasvua kiihdyttävä vaikutus, mikä on järjenvastaista. Kasvua tuetaan sen ollessa vahva, ja sitten, koska rahaa ei ole riittävästi, kasvusta rangaistaan sen ollessa heikkoa. Määräysten mukaisesti pitäisi pohtia muita monivuotisen sääntelyn keinoja.

Casaca
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sallikaa minun kiinnittää tässä keskustelussa huomioni tilintarkastustuomioistuimen vientitukia koskevaan erityiskertomukseen. Kyse on taas kerran merkittävästä tuotoksesta, jonka tarkoituksena on saada meidät ymmärtämään, että yhteistä maatalouspolitiikan perusteellista uudistamista on ehdottomasti vauhditettava sellaisilla aloilla kuin maataloustuotteiden vientirahoitus.
En ole koskaan ennen lukenut yhdestä ainoasta julkaisusta niin tyrmistyttäviä tosiasioita eurooppalaisten toimielinten epäonnistuneesta julkisten varojen käytöstä, ja muutamia niistä onkin syytä palauttaa mieleen. Yhteisön varoista 80 miljoonaa euroa on käytetty Irakiin suunnatun viennin rahoitukseen ja Yhdistyneiden Kansakuntien kauppasaarron kiertämiseen. Toistaiseksi rahoista on saatu takaisin vähän tai ei mitään. Venäläisten tulliviranomaisten elokuussa 2000 tekemien selvitysten perusteella lähes 80 prosenttia yhteisön Venäjälle tapahtuneen viennin tuista paljastui OLAFin tarkastuksissa sääntöjenvastaisiksi; muistettakoon, että Venäjä on tuetun eurooppalaisen viennin pääkohde. Yhteisö teki ehdokasvaltioiden kanssa maitotuotteiden vapaakauppaa koskevia sopimuksia, mutta se tukee edelleen maitotuotteiden vientiä näihin maihin. Tuloksena on vanha tuttu karuselli, jonka havaittiin jo pyörivän Virossa, jonka voin vientiä yhteisö tuki, mutta joka sen jälkeen toi sitä takaisin tullivapaana. Oletetusti puhdasrotuisten nautaeläinten, joiden vientiä rahoitettiin yhteisön talousarviosta, lukumäärä teki joistakin maahantuojavaltioista jotka tunnetaan välimerellisestä ilmastostaan tai aavikkoilmastostaan suuria puhdasrotuisten eurooppalaisten nautaeläinten varastoja.
Valtioiden valvonta- ja tarkastusjärjestelmät vientiselvitysten totuudenmukaisuuden varmistamiseksi ovat osoittautuneet täysin epäonnistuneiksi. Komissio vakuutti vielä viimeisimmän vastuuvapauden myöntämisen ja Fléchard-yrityksen petoksenkäsittelyn yhteydessä, että erityisesti Venäjälle tapahtuvaa vientiä valvottiin nyt tarkasti. Tämä tilintarkastustuomioistuimen kertomus tekee kiistämättä komission sanat tyhjäksi.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, saamme nyt ensimmäistä kertaa vuosikertomuksen kaudesta, joka on kokonaan Prodin komission vastuulla. Voimmeko tehdä siitä selviä johtopäätöksiä? Emme varsinaisesti. Ryhmäni pyrkiikin siihen, että vastuuvapausmenettely tuottaa lopulta vastauksen siihen, mitkä maat ja mitkä politiikan alueet aiheuttavat eniten ongelmia, mitä asialle voidaan tehdä, missä kohdin komissio hoitaa tehtävänsä ja missä kohdin ei, mutta myös siihen, missä on edistytty ja missä ei. Tämä onnistuu jo vähän paremmin. Ansio siitä kuuluu osittain Euroopan parlamentille mutta myös tilintarkastustuomioistuimelle, ja haluamme kiittää sitä sydämellisesti. Se ei kuitenkaan vielä riitä. Lisäksi täydellistä tarkastuslausumaa ei voida vieläkään antaa, ja julkisen talouden ylijäämä on nyt suurempi kuin koskaan aiemmin. Olemme siis kyllä edistyneet vähän, mutta se ei läheskään riitä todella takaamaan eurooppalaisten luottamusta. Juuri siihen meidän kaikkien pitää loppujen lopuksi pyrkiä.

Blak
Arvoisa puhemies, kun luen vanhaa tarinaa lapsenlapselleni Niklakselle, mielessäni on tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus. Uskomattoman moni ongelma nousee esiin vuosi toisensa jälkeen: jäsenvaltioiden huonot valvontajärjestelmät, hukatut alv:hen perustuvat omat varat, byrokraattiset ja monimutkaiset vientitukijärjestelyt, maanviljelijät, jotka ilmoittavat viljelypinta-alansa liian suuriksi, rakennetoimiin käytettäviin varoihin liittyvät petokset, liikamaksuina ilmenevät tutkimusvaroihin liittyvät petokset sekä EU:n ulkopuolelle maksettavaan tukeen liittyvät hitaat ja byrokraattiset menettelyt. Virsi on sama joka vuosi. Jäsenvaltiot ovat kuitenkin kerrankin suurimmat syylliset. Sitä ei voi tarpeeksi korostaa. Maatalouteen ja rakennetoimiin käytettävät varat ovat ongelmiamme. Rakennerahaston hallintoa tarkastellaan tänä vuonna erittäin tiukasti. Ehdotin viimevuotisessa vastuuvapauden myöntämistä koskevassa mietinnössä, että komission pitäisi määrätä sakkoja niille jäsenvaltioille, jotka rikkovat sääntöjä kerta toisensa jälkeen, ja olen uskomattoman iloinen, että jäsen Schreyer ja komissio ovat todellakin luvanneet ottaa huomioon tämän mahdollisuuden.
Tanskakin mainitaan vuosikertomuksessa muutaman kerran, joista jokainen on liikaa. Ongelmat liittyvät siihen, että maanviljelijät ilmoittavat viljelypinta-alansa liian suuriksi, ja siihen, että monien tullivirastojen valvontajärjestelmät ovat huonoja. Tanskassa vallitseva käytäntö, jonka mukaan vientituista peritään käyttäjämaksu, julistetaan samoin laittomaksi. On tilintarkastustuomioistuimen ansiota, että komissio on lopultakin ymmärtänyt, että tällainen käytäntö on laiton. Olen iloinen myös siitä, että puutumme myös siihen ongelmavyyhtiin, joka koskee Tanskassa suoritettavia takuumaksuja, joiden tila on katastrofaalinen. Komissio on tässäkin asiassa ollut hyvä ja tehokas pelitoveri.
Haluaisin lisäksi sanoa jäsen Karlssonille, että en olisi ikinä uskonut, että tanskalainen kaipaisi ruotsalaista. Näin on kuitenkin käynyt, ja koska itsekin jätän parlamentin tämän vaalikauden jälkeen, meidän pitää perustaa "entisten pohjoismaisten jäsenten" kerho. Silloin voimme laulaa "Minderne har vi da lov at ha" -laulua (meillä saa olla muistoja). Luulen kuitenkin, että "Verdens bedste Karlsson" -kirja (Maailman paras Karlsson, suom. Katto Kassinen) on kirjoitettu sinua ajatellen. Kiitos seitsemän vuotta kestäneestä hyvästä yhteistyöstä!

Bösch
Arvoisa puhemies, muutama huomautus: ensinnäkin, meidän pitäisi tehdä selväksi, että tilintarkastustuomioistuin ei taaskaan voinut antaa myönteistä tarkastuslausumaa komission menoista. Vastustan sitä, että alamme vähitellen pitää tätä epänormaalia tilannetta normaalina. Voimme kenties tehdä niin täällä, mutta emme varmasti tämän salin ulkopuolella. Jos tämä tarkastuslausumamenettely on tehoton, odotan, että tilintarkastustuomioistuin kertoo siitä mielipiteensä. Muuten meidän on todettava, että komission menot ovat tehottomia, ja arvioitava sitä myös poliittisesti vastaavalla tavalla.
Toiseksi: arvoisa komission jäsen, olen erittäin kiitollinen siitä, että mainitsitte yhteyden komission tämänpäiväisen keskustelun ja ehdokasvaltioiden seurantakertomusten sekä tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen välillä. Tilintarkastustuomioistuin kertoo meille, että uudet liittymistä valmistelevat välineet eivät oikeastaan aiheuttaneet menoja vuonna 2000. Tämä merkitsee sitä, että menetimme oikeastaan viidenneksen jäljellä olevasta ajasta komissiohan puhuu siitä, että ensimmäisten hakijamaiden pitäisi olla unionin jäseniä vuonna 2004. Tämä merkitsee nyt tietysti lisäponnisteluja lähivuosiksi, jotta liittymistä valmistelevat välineet voidaan panna täytäntöön.
Kolmanneksi: OLAFia koskeva huomautus. Arvoisa presidentti Karlsson, olin yllättynyt siitä, että kertomuksessanne ollaan ainakin jossain määrin sitä mieltä, että parlamentti sivusi OLAFin riippumattomuutta lisäämällä varausta virastoa perustettaessa. Me pidimme sitä välttämättömänä, koska komissio, kuten tiedätte, oli yksinkertaisesti siirtänyt koko UCLAFin (petostentorjunnan koordinointiyksikkö) henkilöstön OLAFiin ja piti ilmeisesti asiaa hoidettuna, ja ennen kaikkea, koska saimme kuulla teidän niin arvostamaltanne OLAFin valvontakomitealta, että viraston riippumattomuus on todella uhattuna. Nyt meillä on uusi ongelma, kun olemme saaneet tämän asian päätökseen komission kanssa ja kiitän siitä painokkaasti komission jäsen Schreyeria. Arvoisa komission jäsen Schreyer, olen sitä mieltä, että komissionkin pitäisi tehdä jotain.
Berlusconin uusi hallitus jarruttaa nyt uuden OLAFin erästä tärkeää virkaa. Olisin erittäin kiitollinen, jos voisimme toimia tässä asiassa yksimielisesti.

Kuhne
Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus on aina eräänlainen lähtölaukaus vastuuvapausmenettelylle, jonka päätämme sitten toivottavasti mutta emme aina seuraavan vuoden huhtikuussa. Kun olemme nyt muutamia vuosia käsitelleet vanhoja syntejä, jotka ovat aina kiinnostaneet erityisesti tiedotusvälineitä, voimme käsitykseni mukaan nyt enemmän syventyä järjestelmään liittyviin ongelmiin, joiden yhteydessä ongelmana eivät ole niinkään dramaattiset yksittäiset tapaukset kuin se, onko järjestelmissä jotain vikaa. Haluaisin vielä kerran käsitellä niitä kolmea asiaa, joita keskustelussa käsiteltiin useimmin. Ensimmäinen niistä on suuret ylijäämät. Meidän on kysyttävä vastuuvapausmenettelyn yhteydessä, johtuvatko ne varovaisuudesta, jota virkamiehet harrastavat, ennen kuin he hyväksyvät menoja ja käyttävät määrärahoja, vai ovatko syynä liian monimutkaiset säännökset.
Niiden monien valitusten jälkeen, jotka olen kuullut esimerkiksi vaalipiirissäni ja sen ulkopuolella paperisodasta, jota Brysselin kanssa pitää harrastaa, jos aikoo saada jollekin asialle tukea, pelkään tietäväni vastauksen; suhtaudun tosin avoimesti väitteen kumoamiseen, mutta tämä on kysymys, joka on selvitettävä.
Toinen asia koskee tarkastuslausumaa, jota käsiteltiin juuri, ja jäsen Bösch viittasi tähän pulmaan. Meidän on kysyttävä itseltämme: onko olemassa välineitä, jotka ovat sitä luotettavampia, vai käsittelemmekö me tarkastuslausumaa niin kuin neuvosto joka vuosi, nimittäin eräänlaisena vedenkorkeuden mittarina, mutta ilman muuta velvoittavuutta?
Viimeinen asia: meidän on selvitettävä, käsittelevätkö jäsenvaltiot EU:n varoja entistä varomattomammin vai valvotaanko sitä vain entistä tarkemmin. Jos viimeksi mainittu on totta, olemme edistyneet ja sitä voitaisiin todella pitää myös komission ansiona. Sen tehtävänä on joka tapauksessa lisätä jäsenvaltioiden painostamista, ja me autamme siinä mielellämme!

Puhemies
Ennen kuin annan jälleen puheenvuoron presidentti Karlssonille, haluaisin sanoa hänelle parlamentin puolesta, että arvostamme hedelmällistä yhteistyötä, jota olemme tehneet hänen kaudellaan. Toivotamme teille kaikkea hyvää tulevaisuudessa.
Jäsen Blak taisi lausua teille parhaan mahdollisen kohteliaisuuden puhuessaan tanskalaisesta, jolle tulee ikävä ruotsalaista. Sehän on sama kuin jos skotlantilainen toivoisi Englannin voittavan jalkapallossa. Se oli todellinen kohteliaisuus. Kiitokset yhteistyöstänne.

Karlsson
Arvoisa puhemies, haluaisin vakuuttaa teille eroavien kollegojeni puolesta ja omasta puolestani, että en ole missään vaiheessa katunut eroamistani niin paljon kuin tällä hetkellä. Toivoisin, että voisin olla eroamassa aina kun tapaamme, jotta voisin kuunnella näitä sulosointuja. Kiitän teitä siis lämpimästi kaikista kauniista sanoista. Lisäksi, kun palaan takaisin Ruotsiin, kerron heille näistä Tanskan edustajan lausumista kauniista sanoista. Kiitoksia, jäsen Blak.
Ymmärrän, että esityslistalla on vielä paljon käsiteltäviä asioita, mutta haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja sanoa pari sanaa.
Aloitan sillä, mitä jäsen Kuhne sanoi juuri. Näyttää siltä, että eräät asiat on saatu vihdoin selvitetyiksi, ja tuntuu siltä - havaitsin sen myös eilen talousarvion valvontavaliokunnan kokouksessa - että voimme nyt tarkastella joitakin tärkeitä asioita tulevaisuutta silmällä pitäen. Ensimmäinen kysymys sisältyy talousarvion ylijäämän aiheuttamaan ongelmaan. En tarkoita niinkään tuloja vaan pikemminkin varojen alikäyttöä ja vajaata täytäntöönpanoa. Tämä liittyy vuorostaan tiiviisti ongelmiimme, jotka koskevat hyvää hallintoa ja petostentorjuntaa - eli unionin varojen, hallinnon ja määräyksien liiallista monimutkaisuutta. Olen keskustellut pitkään asiasta vastuuvapauden myöntämistä koskevan mietinnön esittelijän Bourlangesin kanssa, ja luotan siihen, että ongelmaa ryhdytään nyt käsittelemään.
Oma neuvoni parlamentille on, että sen on syytä ryhtyä muiden toimielimien kanssa kaikkiin mahdollisiin toimiin asioiden yksinkertaistamiseksi. Olemme tehneet kaikista tärkeistä asioista, kuten liittymistä valmistelevista varoista, rakennerahastoista, vientituista ja maatalouden markkinasääntelystä, hyvin monimutkaisia, ja se kyseenalaistaa Euroopan kansalaisten luottamuksen unioniin - jos saan kerrankin esittää asiasta poliittisen arvion. Jos minun pitäisi valita tärkein jäsen Kuhnen mainitsemista tehtävistä, sanoisin: yksinkertaistakaa, taivaan tähden!
Toivotan teille tässä yhteydessä menestystä. Parlamentti voi yhdessä tilintarkastustuomioistuimen ja muiden toimielimien kanssa lisätä Euroopan kansalaisten luottamusta suureen hankkeeseemme, mikä on tietysti kaikkien toimielimien ensisijaisena tavoitteena.
Niinpä kiitän teitä vielä kerran omasta puolestani ja kollegojeni puolesta ystävällisistä sanoistanne ja tästä hyvin innostavasta ja mielenkiintoisesta keskustelusta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.

Rahanpesu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lehnen laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0380/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rahoitusjärjestelmien rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä 10. kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY muuttamisesta (PE-CONS 3654/2001 - C5-0496/2001 - 1999/0152(COD)).

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toisella direktiivillä rahanpesun estämisestä Euroopassa on pitkä historia. Te tiedätte, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden rahanpesua koskeva lainsäädäntö ei perustu niinkään jäsenvaltioiden lainsäätäjien tahtoon kuin siihen, että Euroopan unioni antoi jo vuonna 1991 ensimmäisen rahanpesudirektiivin, joka on sen jälkeen ollut alkusysäyksenä useiden jäsenvaltioiden rahanpesua koskevien säädösten mukauttamiseen ja niitä koskeviin päätöksiin.
Vuoden 1991 direktiivissä määriteltiin kuitenkin vain vähimmäistaso. Vähimmäistasolla esirikoksia koskevassa luettelossa oli oltava huumausainerikokset, ja siinä määriteltiin rahanpesun torjumiseen osallistumaan velvoitettaviksi ammattiryhmiksi vain pankit ja rahoituspalvelujen tarjoajat. Tämä on johtanut siihen, että direktiivin täytäntöönpano vaihtelee Euroopassa kovasti. Joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädäntö on paljon vähimmäistasoa tiukempaa, ja joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädäntö noudattaa vain juuri tätä vähimmäistasoa. Järjestimme jo silloin, vuonna 1995, Euroopan parlamentin sisäasioiden valiokunnassa suuren kuulemisen tästä asiasta. Kuulemisen tuloksena oli, että tämä täytäntöönpanon vaihteleva taso johtaa suuriin ongelmiin rahanpesun torjumisessa Euroopassa, koska myös jäsenvaltioiden välinen yhteistyö toimii riittämättömästi. Teimme parlamentissa jo silloin sen johtopäätöksen ja siitä tehtiin kaksi mietintöäkin, vuonna 1996 ja toinen vuonna 1998 , että vaadimme komissiota tekemään ehdotuksen toiseksi direktiiviksi, jonka tavoitteena on rahanpesun torjumisen tason nostaminen Euroopassa, erityisesti esirikoksia koskevan luettelon laajentaminen ja myös muiden ammattiryhmien velvoittaminen osallistumaan rahanpesun torjumiseen.
Mainitsimme ammattiryhmistä tällöin jo ylellisyystuotteiden myyjät, pelikasinot, huutokaupanpitäjät, asianajajat, notaarit ja muut lainopilliset neuvonantajat. Komissio teki vuonna 1999 ehdotuksensa, joka ei kuitenkaan mielestämme ollut riittävän järkevä ainakaan lainopillisten neuvonantajien osalta. Te tiedätte, että viimeistään Nizzan sopimukseen, mutta myös jäsenvaltioiden perustuslakiin perustuviin säännöksiin sisältyy kansalaisten oikeus neuvontaan ja oikeudelliseen edustukseen. Se voidaan taata tehokkaasti vain, kun kansalaiset kykenevät antamaan lainopillisille neuvonantajilleen kaikki tiedot ja voivat olla varmoja, että hän säilyttää ne sitten myös luottamuksellisesti eikä soita seuraavana päivänä yleiselle syyttäjälle ja välitä tietoja hänelle. Se oli parlamentin tavoite tämän oikeuden saaminen ensimmäisessä käsittelyssä, mutta samanaikaisesti myös rahanpesun tehokas torjuminen Euroopassa.
Tämä jatkui sitten aina sovittelumenettelyyn asti, ja luulen, että löydetty kompromissi on hyvä. Neuvosto antoi periksi siinä, että se antaa jäsenvaltioille niiden oikeusperinteitä vastaavasti mahdollisuuden ulottaa vaitiolovelvollisuus edelleen myös lainopilliseen neuvontaan. Parlamenttikin antoi toisaalta periksi siinä, että se ei vaatinut tätä säännöstä velvoittavaksi, vaan jätti sen jäsenvaltioiden lainsäätäjien harkintavaltaan. Siksi direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa on annettu valintamahdollisuus, joka tarjoaa kaikille jäsenvaltioille mahdollisuuden huolehtia vaikenemisvelvollisuuden säilyttämisestä lainopillisessa neuvonnassa kansallisten oikeusperinteidensä mukaisesti.
Samoin meneteltiin muissa riidanalaisissa kohdissa. Niihinkin löydettiin hyviä kompromisseja. Myös velvollisuus antaa tietoja rahanpesun tutkinnasta, tipping off, eli viranomaisille annettujen tietojen omille toimeksiantajille antamisen kieltäminen, ratkaistiin 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti siis valintamahdollisuudella. Jäsenvaltioiden lainsäätäjien päätettäväksi jäi, mitä tehdään tiedoilla, jotka on annettu niiden syyttäjäviranomaisille.
Yhteenvetona: kaikki asianomaiset ryhmät kertoivat lopuksi, etteivät ne ole täysin tyytyväisiä kompromissiin ja ettei se ole paras mahdollinen, mutta että he voivat tyytyä siihen. Juuri tämä on hyvän kompromissin ominaisuus, ja sen tähden haluaisin suositella parlamentille tämän sovittelukomitean ehdotuksen hyväksymistä ja merkittävän panoksen antamista sille, että rahanpesun torjuminen Euroopassa tehostuu. Tämä on tärkeää ajankohtaisten tapahtumien vuoksi, myös terrorismin torjumisessa. Toisaalta onnistumme näin takaamaan, että kansalaisten perusoikeuksia suojellaan eikä meidän tarvitse puuttua nykyisiin kansallisiin oikeusperinteisiin, jotka ovat osittain luonteeltaan myös perustuslain kaltaisia. Kaiken kaikkiaan hyvä kompromissi. Pyydän teitä hyväksymään sen!

Rothley
Arvoisa puhemies, puhun vähemmistön puolesta. Johdanto-osan uudessa 16 kappaleessa sanotaan, että ilmiantovelvollisuus on voimassa, "jos lainopillinen neuvonantaja on osallistunut rahanpesuun, jos lainopillista neuvontaa annetaan rahanpesua varten ja asianajaja tietää, että asiakas pyytää lainopillista neuvontaa rahanpesua varten". Siinä mennään liian pitkälle! Siksi vastustan sitä. Tällä tuhotaan neuvonnan sisältö. Se merkitsee toiseksi jotain sellaista, mikä tähän asti on puuttunut oikeusjärjestyksistämme: lainopillinen neuvonantaja, asianajaja on muuttunut näissä kaikissa tapauksissa rikolliseksi. Hänestä on tullut rikollinen. Hänen on ilmiannettava itsensä. Tällaista lainsäädäntöä ei ole ennen ollut lännessä eikä idässä. Olen myös melko varma, ettei edes kivikauden lainsäädännössä ollut tällaisia säännöksiä. Maailmanhenki valitsi tutkimattomista syistä komission kirjoittamaan ensimmäistä kertaa lainsäädäntöön oikeussäännöksen, jonka mukaan henkilön on ilmiannettava itsensä.
En voi hyväksyä sitä! Ajattelen Lessingiä, joka sanoi: "Niin kauan kuin valistuksen valo palaa edes pienellä liekillä, maailmalla on jäljellä toivonpilkahdus." Toistitte OLAFia koskevan lainsäädännön säätämisen yhteydessä tekemänne virheen, joka tunkeutui lopulta jopa parlamentin jäsenten toimistoihin asti. Teidät pysäytetään sinne. Tämä ei kestä myöskään perustuslaillista tutkintaa. Sanoin aikoinaan OLAFia koskevan lainsäädännön käsittelyn yhteydessä, että Euroopan unioni joutui sääntelyhimon valtaan. Nyt on taas havaittavissa samanlainen ilmiö. Pahoittelen muuten syvästi, että asianajajat eivät ole tässä asiassa olleet kovin suoraselkäisiä.

Ludford
Arvoisa puhemies, eräs rahanpesun vastaisen järjestelmän suurimmista aukkokohdista on ollut se, että järjestelmää on sovellettu vain rahoituslaitoksiin. Kuten toisiaan seuranneissa kansainvälisissä kertomuksissa on selvitetty, asianajajat ja muut alan ammatinharjoittajat ovat joutuneet hyväksikäytön uhreiksi ja rikollisten ja terroristien tahattomiksi rikostovereiksi, koska pankit ovat kiristäneet otettaan, kun on kyse rahanpesusta; totean tyytyväisenä, että pankkien olikin jo korkea aika tehdä niin.
Pidän tähän direktiiviin liittyvän sovittelumenettelyn lopputulosta hyväksyttävänä, jos sitä tulkitaan järkevästi. Tämä tarkoittaa, että asianajajien, tilintarkastajien ja veroneuvojien on ilmoitettava ankarasta salassapitovelvollisuuden määritelmästä huolimatta epäilyttävistä siirroista, eli ilmoitus on tehtävä, jos heillä on syytä epäillä, että heidän asiakkaansa osallistuu rahanpesutoimintaan. Tämä on ainoa käypä tulkinta.
Tätä direktiiviä, jonka tarkoituksena on suojella asianajajien etuja eikä valitettavasti ihmisten henkilökohtaisia oikeuksia, on ylimainostettu huomattavasti. Se on viivästyttänyt direktiivin käsittelyn päättämistä kuuden tarpeettoman kuukauden verran. Parlamentti ei ole toiminut asiassa kovinkaan kunniakkaasti.
Toivon kaikkien jäsenvaltioiden julistavan, että ne eivät aio hyödyntää poikkeusta, jonka perusteella asianajajien ei tarvitse luopua asiakkaista, joista viranomaisia on varoitettu. Meidän on varmistettava, että oikeudellisia ja rahoituksellisia järjestelmiämme ei käytetä väärin, sen sijaan, että keskitymme asianajajien asemaan ja heidän omanvoitonpyyntöönsä.

Cappato
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi onnitella esittelijää siitä, että hän onnistui yhteispäätösmenettelyn aikana saamaan aikaiseksi järkevän kompromissiehdotuksen tärkeimmistä tämän mietinnön sisältämistä näkökohdista. Lista Boninon radikaalijäsenet eivät voi kuitenkaan äänestää tämän mietinnön puolesta, mikä johtuu kahdesta ongelmasta: ensimmäinen koskee kompromissitekstin sisältöä, toisin sanoen sitä, että jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus käyttää rahanpesua vastaan käydyissä oikeuskäsittelyissä saatuja tietoja myös muunlaisissa tutkimuksissa. Tässä on vaarana, että rahanpesututkimuksissa käykin todellisuudessa niin, että tutkintaviranomaiset saavat erityisvaltuuksia, joiden avulla ne voivat niin sanotusti poiketa tavanomaisesta käytännöstä sellaisten puolustautumisoikeuksien kohdalla, jotka liittyvät muiden oikeuskäsittelyjen yhteydessä saataviin tietoihin.
Toiseen kohtaan suhtaudumme yleisesti ottaen varauksellisesti, ja se liittyy siihen, että rahanpesun torjuminen olisi asetettava etusijalle. Jotta rikollisjärjestöt onnistuttaisiin kukistamaan ja jotta niiden tuottoihin päästäisiin käsiksi, tärkein kysymys, jota on käsiteltävä, liittyy mielestämme laillistamisiin. Tämä teksti hyväksyttiin syyskuun 11. päivän iskujen jälkeisten tapahtumien vanavedessä. Meidän ei pidä unohtaa, että Afganistanin, jota vastaan olemme nyt iskeneet asevoimin, hallussa on 80 prosenttia oopiumin maailmanlaajuisesta tuotannosta. Näin ollen laillistamispolitiikka saattaisi olla paljon tehokkaampi keino vähentää huumeherrojen valtaa kuin jahdata heidän rahojaan ympäri maailmaa.

Hager
Arvoisa puhemies, arkaluonteinen asia käsiteltävänä olevassa tekstissä on tietysti oikeudellisesti tunnustettujen vaitiolovelvollisuuksien ja rahanpesun torjuntaa koskevien ilmoitusvelvollisuuksien välinen suhde.
Rahanpesudirektiivissä säädetään luotto- ja rahoituslaitoksille useita velvollisuuksia, jotka ovat johtaneet siihen, että rahanpesijät ovat vain siirtyneet muille aloille, minkä vuoksi direktiivin soveltamisalaa halutaan laajentaa useisiin muihinkin ammattiryhmiin. Tiukemmat toimet ovat tietysti tervetulleita, mutta ne eivät saa johtaa eri ammattiryhmien, ennen kaikkea asianajajien, notaarien tai veroneuvojien vaitiolovelvollisuuden lievenemiseen.
Jäsen Rothley on oikeassa siinä, että teksti sivuaa sitä periaatetta, ettei kenelläkään ole velvollisuutta syyttää itseään, nemo tenetur se ipsum accusare. Juuri se on kuitenkin tämän kompromissin sisältö, jonka me voimme vielä hyväksyä, ja minusta yhtäältä ammattisalaisuuden ja toisaalta syytteeseenpanoedun punnitseminen on ratkaistu hyväksyttävästi, minkä vuoksi me hyväksymme direktiivin.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, onnittelen ja kiitän esittelijää. Teidän ansiostanne onnistuimme torjumaan neuvoston ja komission hyökkäyksen unionin kansalaisten perus- ja puolustautumisoikeuksia vastaan. Ei käy päinsä, että puolustusasianajajat, asianajajat, veroneuvojat ja notaarit muutetaan syyttäjiksi. On myös selvää, ettei kamppailu puolustautumisoikeuksien säilyttämisen puolesta ole vielä päättynyt.
Direktiivi on vielä pantava täytäntöön kansallisella tasolla, ja meidän on edelleen ponnisteltava sen puolesta, ettei tällä tasolla päädytä ahtaaseen tulkintaan ja vähennetä näin kansalaisten perusoikeuksia ja puolustautumisoikeuksia. Voin kuitenkin myös vakuuttaa teille, että pyrin estämään tätä tapahtumasta Itävallan asiasta vastaavissa viranomaisissa.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, ilmoitan komission nimissä suhtautuvani hyvin myönteisesti sopimukseen, johon parlamentti ja neuvosto ovat päässeet. Valtuuskunnat, jotka osallistuivat sovittelumenettelyyn - joka koskee ehdotusta toiseksi rahanpesudirektiiviksi - ovat tukeneet tätä kompromissiehdotusta, ja komissio on asianmukaisesti tyytyväinen siihen.
Haluaisin erityisesti kiittää esittelijä Lehneä sekä varapuhemies Provania siitä, että he johtivat yhteisesti sovittelukomitean kokousta, sekä siitä, että he ovat pyrkineet päättäväisesti kohti sopimusta, johon komissio suhtautuu hyvin myönteisesti, kuten jo sanoin.
Komission ehdotus vuonna 1991 annetun rahanpesun vastaisen direktiivin ajantasaistamisesta ja sen soveltamisalan laajentamisesta, mitä parlamentti vaati jo vuonna 1995, kuten tänä aamuna aivan oikein mainittiin, on herättänyt vaikeita ja arkaluonteisia kysymyksiä, joista komissio on täysin tietoinen. Erityisesti ammatinharjoittajien osallistuminen rahanpesulta puolustautumiseen on herättänyt aiheesta kiinnostuneiden tahojen ja etenkin parlamentin jäsenten huomion.
Komissio uskoo, että yhteinen teksti, josta sovittiin sovittelumenettelyssä, on hyvä kompromissiratkaisu, jossa otetaan huomioon sekä parlamentin että neuvoston oikeutetut huolenaiheet.
Rahanpesun torjuminen on olennainen osa vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. 11. syyskuuta sattuneiden valitettavien tapahtumien jälkeen rahanpesun torjumista on pidetty laajalti osana terrorismin rahoittamisen torjuntaa. Käsiteltävänämme oleva ehdotus, jonka tarkoituksena on vahvistaa Euroopan unionin puolustusta rahanpesua vastaan, on herättänyt laajalti mielenkiintoa Euroopan unionin ulkopuolella, erityisesti niin sanotussa kansainvälisessä rahoitustoimintaryhmässä, joka on ajantasaistamassa 40:ää suositustaan.
Yhteenvetona mainittakoon, että suosittelen yhteistä tekstiä parlamentille, ja odotan, että tämä tärkeä uusi direktiivi hyväksytään ja pannaan täytäntöön mahdollisimman pian.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Frederik Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Yksityis- ja kauppaoikeuden lähentäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lehnen laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-384/2001) jäsenvaltioiden yksityis- ja kauppaoikeuden lähentämisestä [KOM(2001) 398 - C5-0471/2001 - 2001/2187(COS)].

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämäkin on erittäin tärkeä mietintö. Mistä on kyse? Kyse on siitä, että Euroopassa on yhä voimakkaammin yhdentyvät sisämarkkinat, joilla on, kuten kaikki tiedämme, tietysti vielä useita puutteita. Komissio, parlamentti ja neuvosto ovat jo vuosia ponnistelleet yhteisen lainsäädännön aikaansaamiseksi yksittäisillä alueilla, erityisesti niin sanottujen kuluttajien liiketoimien alalla.
Komissio on sopimusoikeutta koskevassa tiedonannossaan, jota tämä mietintö koskee, esittänyt laajasti Euroopan unionin nykyisen yhteisen oikeudellisen kehyksen ja on luetellut myös kaikki direktiivit, jotka nyt ovat jo olemassa. Jos tutkii tarkemmin näitä direktiivejä, toteaa, etteivät ne ole välttämättä aina yhdenmukaisia. On täysin mahdollista, että on olemassa sopimusrakennelma, joka solmitaan kuluttajan ja myyjän välille ja jossa on mahdollista, että ostaja joutuu allekirjoittamaan kolme erilaista peruutusilmoitusta, joissa on eri pituiset peruutusajat, koska eri direktiiveissä, esimerkiksi etäsopimusdirektiivissä ja muissa direktiiveissä puhutaan aivan erilaisista määräajoista. Mielestäni on selvää, ettei tällaisella ole mitään tekemistä kuluttajansuojan kanssa, vaan että se on typeryyttä. Siksi tämä yhteinen oikeudellinen kehyskin on konsolidoitava ja koottava yhteen ja yhdenmukaistettava.
Nykytilanteeseen on useita syitä. Ne liittyvät osaksi siihen, että aivan eri pääosastot, valiokunnat ja eri kokoonpanoilla kokoontuvat ministerineuvostot ovat vastanneet unionin toimielimissä eri näkökohdista ja ovat tietysti tarkastelleet niitä vain omalta näkökannaltaan ja päätyneet sitten myös erilaisiin tuloksiin.
Tähän asti on puuttunut kokonaisvaltainen lähestymistapa, siviilioikeuden yhdenmukaistamisen kokonaisvaltainen tarkastelu. Minusta on erittäin hyvä, että komission tarkoituksena on nyt Tampereen päätelmien jälkeen ottaa parlamentin tavoin käyttöön tämä kokonaisvaltainen tarkastelutapa. Se onkin välttämätöntä, sillä rajat ylittävien kauppojen määrä lisääntyy Euroopassa. Siihen on kaksi erittäin tärkeää syytä: euron käyttöönotto ensi vuonna on varmasti toinen. Toinen syy ovat uudenaikaiset tekniikat viittaan vain sähköiseen kaupankäyntiin. Kun tavaroita ja muita asioita tilataan tulevaisuudessa sähköisen kaupankäynnin avulla, ei tiedetä ollenkaan tai ainakaan usein, missä sopimuskumppani oikeastaan on. Tämä johtaa väistämättä rajat ylittävien kauppojen lisääntymiseen. Siksi minusta on myös tarpeen kehittää laajempi yhteinen kehys ja lisää yhteistä yhteisön oikeutta.
Nykyinen direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä, jonka olemme siis hyväksyneet parlamentissa, ei ole ihanneratkaisu, kuten tällä välin jo olemme huomanneet. Koska siinä pätee alkuperämaaperiaate ja toisaalta kuluttajansuojaoikeuksien yhteydessä kohdemaaperiaate, tämä voi käytännössä johtaa siihen, että esimerkiksi Kölnissä toimivan alioikeuden tuomarin on sovellettava irlantilaista oikeutta saksalaisen oikeuden rinnalla. Uskallan väittää, että tämä johtaa suuriin ongelmiin pienillä kiistanalaisilla arvoilla ja juridisessa massatuotannossa. Tämä osoittaa, että on välttämätöntä, että kehitämme tulevaisuudessa laajemman yhteisen oikeudellisen kehyksen.
Mietinnössäni ehdotetaan nyt myös nojautuen lukuisiin tieteellisiin ryhmiin, jotka ovat vaatineet tätä jo kauan , että komissio jatkaa työtään useiden vuosien ajan niin sanotusti toimintasuunnitelman muodossa. Tämän ajan päätyttyä Euroopan unionissa on todella ainakin minä uskon niin pitkälti yhteinen oikeudellinen kehys ainakin rajat ylittäville kaupoille.
Pidän sitä tarpeellisena avoimuuden lisäämiseksi, en vain kuluttajien vaan myös elinkeinonharjoittajien suuntaan, sekä oikeusvarmuuden, lain käytännöllisyyden ja soveltamisen kannalta.
Sen tähden pyydän parlamenttia hyväksymään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdotuksen mietinnöksi jäsenvaltioiden yksityis- ja kauppaoikeuden lähentämisestä. Tämä on samalla ikään kuin komission muiden töiden lähtölaukaus. Tiedän, että neuvostokin käsittelee parhaillaan tätä aihetta ja aikoo käsitellä sitä myös Laekenin Eurooppa-neuvostossa.
Luulen, että kaikki eurooppalaiset ovat jo huomanneet, että tämä on erittäin tärkeä asia ja että tätä työtä on jatkettava. Minusta meidän on pienen painostuksen aikaansaamiseksi hyväksyttävä myös tämä toimintasuunnitelma.

Wallis
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijäämme siitä, että hän on edistänyt tätä tärkeää asiaa, ja komissiota siitä, että se on laatinut erittäin hyvän neuvotteluasiakirjan, joka koskee sopimusoikeutta. Olemme päässeet hyvään alkuun tällä poliittisesti hyvin arkaluonteisella alueella. Vaikka tiedämmekin, mitä käytännön hyötyä on edistyä asiassa euron käyttöönoton ja sähköisen kaupankäynnin vuoksi, meidän on varmistettava, että kansalaisetkin suhtautuvat asiaan luottavaisesti.
Aina, kun puhumme yksityisoikeuden peruskysymyksien lähentämisestä, Ison-Britannian sanomalehtiin ilmestyy Napoleonin kuvilla varustettuja kauhutarinoita siitä, miten Ison-Britannian tapaoikeus korvataan Napoleonin aikaisella lainsäädännöllä. Viime viikolla oletettiin Ison-Britannian sopimusoikeuden olevan uhattuna. Vaikka nämä kannanotot ovatkin virheellisiä, meidän on kunnioitettava näitä huolenaiheita ja tarkasteltava niitä. Se onnistuu mietinnössä esitellyn prosessin avulla. Komissio on tehnyt hyvin käytännönläheisiä ehdotuksia sopimusoikeudesta, ja toivon, että neuvosto toimii niiden pohjalta. Neuvosto oli nimittäin juuri se taho, joka nosti lähentämistä koskevan ajatuksen Tampereen kokouksen esityslistalle. Meidän on korostettava, että vapauteen ja oikeuteen perustuva alue, johon esityslistalla viitataan, liittyy yhtä paljon yksityisoikeuteen kuin rikosoikeuteenkin.
Tampereen päätelmissä ennakoitiin yksityisoikeuden lähentämistä. Lähentäminen on pitkällinen prosessi, ei yhtäkkinen tapahtuma. Kyse ei ole siitä, että jäsenvaltiot pakotetaan omaksumaan eurooppalainen yksityisoikeudellinen säännöstö. Kyse on siitä, että yhteisön oikeuden kehittymistä suunnataan ja ohjataan siten, että saavutamme johdonmukaisemman ja yhtenäisemmän lähestymistavan, jonka avulla saamme loppujen lopuksi paremmin tietoa laeista; näin varmistamme myös, että Euroopan sisämarkkinoilla on helpompi saada oikeutta.
Kun tarkastelemme näitä asioita, olisi paljon parempi keskittyä siihen, mikä meitä yhdistää, kun on kyse Euroopan yhteisestä oikeudellisesta perinnöstä. Kaikki oikeudelliset perinteemme perustuvat jossakin määrin ius commune -järjestelmään, joka on varhaiselta uudelta ajalta peräisin oleva sekoitus feodaalista, roomalaista ja kirkko-oikeutta. Meillä on nyt mahdollisuus ohjata ja strukturoida oikeusjärjestelmiemme uudenaikaista jälleenlähentämistä. Tilaisuuteen on suhtauduttava myönteisesti.

MacCormick
Arvoisa puhemies, eurooppalaiset matkustelivat aikoinaan Euroopan yliopistoihin tutkimaan tapaoikeutta, joka perustui tuolloin vielä roomalaiseen oikeuteen. Näin oli omassa maassani, Skotlannissa, vielä 1600-luvullakin, jolloin Skotlannin asianajajien tiedekunnan 6 000 jäsentä opiskelivat eri aikoina Utrechtin ja Leidenin yliopistoissa. Tällainen asianajajien välinen vuorovaikutus vaikutti suurelta osin sivistykseemme ja siihen, mihin oikeudellinen sivistyksemme perustuu. Kyse on siis hyvästä hankkeesta, ja jäsen Lehnen ja komission ehdottama aikataulu on toteuttamiskelpoinen ja onnistunut.
Kuten jäsen Wallis sanoi, oikeudelliset perinteet ovat kuitenkin arvokkaita asioita. Ihmiset ovat hyvin huolestuneita oikeusjärjestyksen johdonmukaisuudesta ja yhdenmukaisuudesta. Tästä syystä on pyrittävä hyvin varovaisesti lähentämään jälleen oikeudellisia perinteitä sellaisten yhteisten määritelmien avulla, joita jäsen Lehne ehdottaa.
Kun tämä otetaan huomioon, suhtaudun epäilevästi erääseen asiaan, toisin kuin jäsen Medina Ortega. Mietinnön lausekkeessa 14 annetaan ymmärtää, että asetus on todella paras keino edistää asiaa. Ongelmana on toissijaisuus. Jos asiat aiotaan hoitaa hyvin, yhteisiä määritelmiä on mukautettava huolellisesti toisiinsa ja nivottava yhteen syviksi ja yhtenäisiksi oikeudellisiksi perinteiksi. Se ei onnistu siten, että oikeudellinen yhteisö pakotetaan nielemään asetukset purematta.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on kaksi oikeudellista järjestelmää, jotka eroavat selvästi toisistaan, ja tämän kehityksen kannalta on olennaisen tärkeää, että molemmat järjestelmät otetaan esiin tarkoituksenmukaisesti ja oikein tulevissa keskusteluissa, kuten on tehtykin aiemmin sellaisissa elimissä kuin ns. Lando-komissiossa.

Hager
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää aluksi kritiikkiä, koska minusta vaikka esittelijä selitti meille valiokunnassa menettelyn kiireellisyyden ja ymmärrän häntä tällaisia nopeita menettelyjä ei saisi olla, koska niistä voi muodostua myös hutiloivia menettelyjä. En kuitenkaan missään tapauksessa tarkoita esittelijän mietintöä! Olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä mietinnön sisällöstä, koska yhteisön oikeuden mukaisten normien sovittaminen on myös pk-yritysten kannalta oikeusvarmuuden lisäämisen ehdoton edellytys rajat ylittävissä sopimuksissa, erityisesti myös unionin tulevan laajentumisen kannalta.
Olisi vastuutonta luoda vapaakauppa-alueita suunnittelematta tarvittavia välineitä järjestettyjä reittejä kulkevalle taloudelliselle liikenteelle. Olen silti myös sitä mieltä ja jäsen MacCormick sanoikin tämän , että jäsenvaltioiden nykyiset perinteet asettavat rajat yksityis- ja kauppaoikeuden lähentämiselle ja että jättämällä nämä perinteet huomiotta aiheutettaisiin väistämättä juuri päinvastainen tulos kuin mihin meidän on pyrittävä. Ongelmia on kuitenkin selvitetty riittävästi ja tavoitteen saavuttaminen on mahdollista, minkä vuoksi me hyväksymme mietinnön.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, hyvä kollega Lehne, hyvät parlamentin jäsenet, kysyin itseltäni, kuinka monta oikeustointa Euroopan unionissa mahdettiin tehdä viimeksi kuluneiden 15 minuutin aikana, joiden aikana olemme käyneet keskusteluamme. Onko niitä miljoona, 10 miljoonaa, vai peräti 100 miljoonaa? Niitä on kuitenkin varmasti suuri määrä. Käsittelemme massatuotantoa, vaikka tämä käsite ei näytä joissakin käännöksissä kovin kauniilta. Varmasti vain murto-osa näistä oikeustoimista on tapahtunut rajat ylittävästi, ja varmasti on myös niin, että nämä oikeustoimet on tehty Lapista Sisiliaan, Skotlannista Oberfrankeniin aivan eri perinteiden mukaisesti ja aivan eri tavoilla. Siksi meidän pitäisi tehdä itsellemme selväksi, että on kyse erittäin arkaluonteisista asioista, ja vaikka meillä on kunnianhimoisia tavoitteita, meidän pitäisi menetellä erittäin varovaisesti ja hienotunteisesti. Kollega Wallis viittasi jo vastaavaan reaktioon Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Siksi minusta on järkevää, että komissio ehdottaa meille vaihtoehdossaan II, että laadimme aluksi yleiset oikeusperiaatteet. Eräs tutkija on osuvasti huomauttanut, että lainsäädännön lähentämisessä eivät ole ongelmana säännöt vaan poikkeukset. Toteamme sen todella omassa työssämmekin, kun on kyse ostosten takuuajoista, myöhästymiskorosta, rahanpesusta tai direktiivistä julkisista ostotarjouksista. Yleisistä periaatteista päästään hyvin nopeasti yhteisymmärrykseen, mutta siitä on puolestaan erittäin vaikea sopia yhtenevästi, mitä ryhmiä pitäisi käsitellä erityisesti, kuka tarvitsee erityistä suojelua.
Siksi meidän on määriteltävä työmme ensisijaiset tavoitteet järkevästi. Rajat ylittäviin tapauksiin liittyvien näkökohtien on ensinnäkin oltava etusijalla. Yhtäältä Euroopan unionin ja toisaalta jäsenvaltioiden säännöksistä on tehtävä yhteensopivia, mutta myös jäsenvaltioiden oikeussäännöksistä on tehtävä keskenään yhteensopivia. Tuomioistuinten on tehtävä entistä parempaa yhteistyötä, oikeusapu on taattava. Nämä ovat mielestäni konkreettisia, käytännön askelia, jotka voimme toteuttaa lyhyessä ajassa, ja näin autamme suuresti kansalaisia sisämarkkinoiden oikeustoimissa.
Mielestäni meidän pitäisi sisällyttää näihin pohdintoihin myös ajatus pyrkimisestä sellaiseen eurooppalaiseen oikeuteen, jonka sopimuksentekijät voivat valita. He voivat siis soveltaa Euroopassa laadittua oikeutta, mutta he voivat valita myös jäsenvaltion oikeuden. Uskon, että tämäkin olisi eräänlaista pehmeää yhdenmukaistamista, lähentymisprosessin käynnistämistä, mikä olisi kenties parempi vaihtoehto kuin asetukset, jäsen MacCormick, jotka voidaan muuttaa lyhyessä ajassa, kuten jäsen Wallis asian muotoili.
Tässä yhteydessä haluaisinkin sanoa, että kollega Lehnen mietintöluonnoksessa ei tietenkään toisteta niitä vaatimuksia, jotka esitimme vuosina 1989 ja 1994. Vaadimme silloin nimittäin Euroopan yksityisoikeuden laatimista, eikä tätä vaatimusta ainakaan minun havaintojeni mukaan esiinny enää teksteissä, joita valiokunnassa laadittiin, eikä tarkistuksissa.
Olemme hyvällä, järkevällä ja hienotunteisella tiellä. Kiitän esittelijää ja niitä, jotka auttoivat meitä kuulemisissa, heidän avustaan.

Rothley
Arvoisa puhemies, olen pääosin yhtä mieltä esittelijän kanssa, ja voin ajan vähyyden vuoksi mainita vain muutaman irrallisen näkökohdan. Tarvitsemme ensinnäkin Euroopan unionin tasolla yhdenmukaisen, yhtenäisen lainsäädännön. Usein niin ei ole, koska säännöksissä käytetään käsitteitä, joiden merkitys on muissa lakiteksteissä toinen. Yhteisön oikeutta ei ylipäänsä ole juuri tutkittu tieteellisesti tästä näkökulmasta. Huolehtikaa siis ensin omien lakitekstienne yhtenäisyydestä ja yhdenmukaisuudesta, ja käyttäkää hyväksi asiantuntijakomiteaa. Se on yksi näkökohta.
Toinen näkökohta, jota haluaisin käsitellä, koskee suhdetta kansainväliseen yksityisoikeuteen. Sitä on mielestäni käsitelty kollega Lehnen mietinnössä hieman liian niukasti. Kansainvälinen yksityisoikeus voi olla ratkaisevassa osassa, kun ratkaistaan rajat ylittäviin oikeusriitoihin liittyviä ongelmia, ja kansainvälinen yksityisoikeus ei ja ilmaisen nyt itseäni hyvin varovaisesti yleensä, ainakaan oikeuskulttuurin ja säädösten laadun osalta, ole yhteisön oikeuden alainen. Kun sitten, kuten sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissä, asetutaan yhteyteen kansainvälisen yksityisoikeuden kanssa, asiat muuttuvat vaikeiksi. Meidän on siis pohdittava myös, missä määrin haluamme varjella kansainvälistä yksityisoikeutta.
Seuraavana kohtana ovat kansalliset oikeusjärjestelmät. Mielestäni meidän ei pitäisi yrittää liikoja sillä alueella. Siitä tulee erittäin vaikeaa. Paras menettelytapa mielestäni on se, että meillä on Euroopan unionissa uskottava säädöskäytäntö.

Byrne
Arvoisa puhemies, käytän tilaisuutta hyväkseni ja onnittelen parlamenttia ja erityisesti oikeudellisten asioiden valiokuntaa sekä sen esittelijää Lehneä tästä oikein ajoitetusta mietinnöstä, joka koskee jäsenvaltioiden yksityis- ja kauppaoikeuden lähentämistä.
Kun otetaan huomioon tuleva Eurooppa-neuvosto, joka pidetään Laekenissa joulukuussa ja jolle mietinnöllä on merkitystä, olen erityisen tyytyväinen siihen, että Euroopan parlamentti keskustelee tänään mietinnöstä. Näin ollen Eurooppa-neuvostossa voidaan hyödyntää komission tiedonannon ja neuvoston selonteon lisäksi Euroopan parlamentin mietintöä, jossa käsitellään tätä tärkeää asiaa sen vaatimalla vakavuudella.
Komissio suhtautuu myös hyvin myönteisesti mietintöön sikäli, että se on parlamentin vastaus komission käynnistämään kuulemisprosessiin, johon ryhdyttiin Euroopan sopimusoikeutta koskevan tiedonannon johdosta. On ehdottoman tärkeää, että komissio saa mahdollisimman paljon palautetta EY:n muilta toimielimiltä, jotta komissio voi vakiinnuttaa sopimusoikeuden alueeseen liittyvän tulevan lähestymistapansa.
Komission samoin kuin parlamentin ja neuvoston, jotka ovat Euroopan lainsäädännön kaksi haaraa, on pohdittava erästä peruskysymystä: onko meidän edelleen noudatettava olemassa olevaa hajanaista lähestymistapaa, jonka mukaan Euroopan sopimusoikeutta pyritään yhdenmukaistamaan hyvin alakohtaisella tavalla, kuten on tehty 20 viime vuoden ajan, vai onko syytä ryhtyä noudattamaan uutta lähestymistapaa? On ilmiselvää, että jos olemassa oleva lähestymistapa vastaa Euroopan unionin tarpeita, meidän on edelleen noudatettava sitä. Jos ongelmia esiintyy lähestymistavan noudattamisesta huolimatta tai ehkä jopa sen vuoksi, meidän on uskallettava muuttaa sitä.
Komissio omaksui tiedonantonsa, joka koskee Euroopan sopimusoikeutta, saadakseen vastauksen tähän perustavaa laatua olevaan kysymykseen. Tulevan lähestymistapamme valitseminen on erittäin tärkeää, jotta sisämarkkinat toimisivat häiriöittä ja jotta kuluttajat, pienet ja keskisuuret yritykset ja kaikki muut taloudelliset toimijat voisivat osallistua sisämarkkinoiden toimintaan. Kyse on myös yhteisön oikeuden yhdenmukaisesta soveltamisesta.
Meille on jo esitetty useita rakentavia lausuntoja ja kannanottoja, joiden perusteella voidaan päätellä, että kaikki asianomaiset tahot ovat hyvin kiinnostuneita komission aloitteesta. Kaikki kannanotot eivät tietenkään ole samansuuntaisia, mutta sitä on mahdoton välttää, kun on kyse näin monimutkaisesta aiheesta, jonka yhteydessä tarkastellaan monia asioita ja eri vaihtoehtoja. Komissio tarkastelee kannanottoja perinpohjaisesti. On selvää, että komissio kiinnittää suurta huomiota siihen, miten parlamentti vastaa tiedonantoomme, ja vastausta analysoidaan hyvin huolellisesti, kun olette hyväksyneet sen. Komissio päättää, mitä ehdotuksia se tekee ottaen huomioon parlamentin ja neuvoston selonteot, Eurooppa-neuvoston mahdolliset kannanotot ja kuulemisprosessimme saamat vastaukset.
Olen ymmärtänyt, että neuvosto saattaa pyytää komissiota tekemään yhteisön toimielimille ja yleisölle selonteon kuulemisprosessista sekä tarpeen vaatiessa kaikista huomioista ja suosituksista; nämä tiedot julkaistaan vihreän tai valkoisen kirjan muodossa viimeistään 31. joulukuuta 2002. Euroopan parlamentin ehdotus toimintasuunnitelmaksi on tässä yhteydessä erityisen merkittävä. Komissio on pannut merkille kunnianhimoiset määräajat, joihin mennessä on tarkoitus ryhtyä tiettyihin toimiin.
Haluaisin lopuksi kiittää komission puolesta siitä, miten huolellisesti asiaa on analysoitu mietinnössä. Jos on tarkasteltava sisämarkkinoihin ja yhteisön oikeuden yhdenmukaiseen soveltamiseen liittyviä ongelmia, on selvää, että omaksumastamme tarkastelutavasta riippumatta kyse on kauaskantoisesta ja huomattavan tärkeästä hankkeesta. Ei siis varmastikaan ole viimeinen kerta, kun keskustelemme Euroopan sopimusoikeuteen liittyvistä kysymyksistä parlamentissa.
Annoin komission ehdotuksen kollegion tarkasteltavaksi kollegojeni Vitorinon, Bolkesteinin ja Liikasen kanssa. Viimeisimmässä neuvoston kokouksessa, jossa käsiteltiin sisämarkkinoihin ja kuluttajiin liittyviä asioita, korostin tuntevani voimakasta mielenkiintoa asiaan, en vain siksi, että olen vakuuttunut sen arvokkuudesta, vaan myös siksi, että olen toiminut asianajajana ja kaupallisten asioiden kansainvälisenä välimiehenä. Niille, jotka ilmaisivat suhtautuvansa huolestuneesti tapaoikeusjärjestelmän tulevaisuuteen, sanon, että olen itse työskennellyt tapaoikeuden parissa 27 vuotta ja olen siihen varsin kiintynyt. Kenties tätä taustaa vasten on mahdollista taata, että nämä kysymykset ja arkaluonteiset asiat otetaan täysimääräisesti huomioon.
Tämä on kunnianhimoinen mutta toteuttamiskelpoinen hanke. Kun työskentelin sellaisten sopimuksien parissa, jotka vaativat välimiesmenettelyä, tai sellaisten kiistojen parissa, jotka vaativat ratkaisemista, laki, jota oli määrä soveltaa, oli lex mercatoria eli talous- ja kauppalainsäädäntö. Mitä sillä tarkoitetaan? Ne, jotka joutuvat tekemisiin tällaisen käsitteen kanssa, arvostavat tiukempaa ja ankarampaa lähestymistapaa, mihin kaikki pyrimme tässä parlamentissa. Kollegani ja minä odotamme tästä syystä voivamme käydä tulevaisuudessa rakentavaa vuoropuhelua parlamentin ja muiden EY:n toimielinten kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen David Byrne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Mielivaltaiset pidätykset ja poliittinen tilanne Laosissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma mielivaltaisista pidätyksistä ja poliittisesta tilanteesta Laosissa.

Byrne
Arvoisa puhemies, minulla on kunnia esittää komission nimissä julkilausuma pidätyksistä Laosin demokraattisessa kansantasavallassa.
Komissio suhtautuu myönteisesti siihen, että TRP (Transnational Radical Party, kansainvälinen radikaalipuolue) -puolueen viisi jäsentä, jotka pidätettiin 26. lokakuuta Vientianessa, Laosin demokraattisessa kansantasavallassa, koska he olivat osallistuneet rauhanomaiseen mielenosoitukseen, on nyt vapautettu.
Heidät vapautettiin 14 päivää kestäneen vankeuden jälkeen, jonka aikana komissio ja EU:n jäsenvaltiot olivat useaan kertaan yhteydessä Laosin viranomaisiin, jotta tilanne olisi voitu ratkaista nopeasti. Marraskuun 9. päivänä pidetyssä julkisessa oikeudenkäynnissä todettiin, että pidätetyt olivat syyllistyneet Laosin lakien vastaisiin tekoihin. Heille määrättiin ehdolliset tuomiot ennen kuin heidät vapautettiin ja karkotettiin maasta. Tämän tapauksen yhteydessä komissio toteaa, että Laosin demokraattisen kansantasavallan ihmisoikeustilanne - johon sisältyy myös niiden laosilaisten opiskelijoiden tapaus, jotka järjestivät lokakuussa 1999 mielenosoituksen vapauden ja demokratian puolesta Laosin demokraattisessa kansantasavallassa - on edelleen huolestuttava.
Komissio seuraa tiiviisti maan ihmisoikeustilannetta yhdessä EU:n jäsenvaltioiden diplomaattisten lähetystöjen kanssa ja osallistuu kaikkiin vetoomuksiin, jotka EU esittää Laosin demokraattiselle kansantasavallalle tässä yhteydessä. Asiayhteyteen kuuluvat laillisuusperiaatteen noudattamiseen liittyvät puutteet. Lainkäyttö on vielä puutteellista, erityisesti kun on kyse mielivaltaisista pidätyksistä, tutkintavankeuden pitkittymisestä ja siitä, että asianmukaisesta oikeuskäsittelystä ei ole takeita. Monia näistä ongelmista pahentaa se, että oikeusjärjestelmän parissa työskentelevät henkilöt ovat saaneet vain vähäisen koulutuksen, ja komissio on tästä syystä tarjoutunut auttamaan Laosin demokraattisen kansantasavallan hallitusta, jotta se voisi sekä uudistaa järjestelmää että kehittää inhimillisiä varojaan.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentin jäsenten kollegan ja hänen useiden taistelutovereidensa mielivaltaiset pidätykset Vientianessa ovat heikentäneet Euroopan unionin ja Laosin välisiä suhteita. Sekä Euroopan unionin toimielimet että asianosaiset valtiot ovat sen jälkeen tehneet kaikkensa painostaakseen Laosia vapauttamaan pidätetyt. Haluaisin kiittää tässä yhteydessä sekä komissiota ja Elmar Brokin johtamaa ulkoasioiden valiokuntaa että kaikkia niitä kollegoita, jotka ovat ponnistelleet tämän asian hyväksi.
Pidätetyt on nyt taas vapautettu. Varsinkin Italian hallituksen toimet auttoivat erittäin paljon, koska se lähetti hallituksen jäsenen Vientianeen. Tämä toimi oli lopulta onnistunut. Haluaisin kiittää sydämellisesti myös Laosin kansantasavallan suurlähettilästä, joka oli aina valmiina keskusteluihin täällä Brysselissä ja oli aivan ilmeisesti myös avuksi.
Laos on ollut yksipuoluevaltio vuodesta 1975 lähtien, mikä tarkoittaa, ettei se ole demokratia meidän ymmärtämässämme mielessä. Siellä, missä ei ole demokratiaa eikä valinnanvapautta, ei ole yleensä myöskään oikeusvaltiota. Sekin on taas käynyt selkeästi ilmi. Siitä huolimatta Euroopan unionilla on Laosin kanssa yhteistyösopimus, jonka puitteissa Euroopan unioni auttaa maan rakentamisessa sekä demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen edistämisessä. ASEAN-valtuuskunta saattoi vielä tänä vuonna vakuuttua siitä, että apu on todella järkevää. Euroopan unioni osallistuu joihinkin erittäin hyviin hankkeisiin.
Haluaisin tehdä nyt selväksi, että jatkamme yhteistyötä ja olemme valmiita auttamaan, vaikka emme hyväksy Laosin päättäjien menettelytapaa. Ymmärrän myös sen, että kaikkien maailman maiden ei tarvitse omaksua meidän käsityksiämme demokratiasta ja oikeusvaltiosta. Meidän on todellakin kysyttävä ajoittain itseltämme, onko Euroopan parlamentti todella nimitetty opettamaan maailman kaikille maille etusormi pystyssä, mitä demokratia ja oikeusvaltioperiaate tarkoittavat. Meillä on kuitenkin periaatteemme, ja niitä on tässä tapauksessa loukattu. Vetoamme niihin tulevaisuudessakin. Olemme silti valmiita auttamaan tulevaisuudessakin tätä maata, joka on yksi maailman köyhimmistä, ja ponnistelemaan sen hyväksi, että sillä on mahdollisuus hyvinvointiin. Haluamme kuitenkin myös, että demokratia ja oikeusvaltioperiaate pääsevät oikeuksiinsa Laosissa.

Lalumière
Arvoisa puhemies, nyt olemme helpottuneita, sillä kollegamme Olivier Dupuis on onnellisesti palannut luoksemme se on hyvä! Siitä huolimatta on syytä palata vielä viime viikolla meitä huolestuttaneisiin ongelmiin, ettemme vain epäröi taas, jos joudumme tulevaisuudessa ikäväksemme toisenkin kerran vastaavaan tilanteeseen.
Ensinnäkin kyse oli vakavista ihmisoikeusongelmista. Eli voiko jokin maa vangita ilman minkäänlaista oikeudenkäyntiä henkilöitä, erityisesti ulkomaalaisia, jotka osoittavat julkisesti mieltään demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta ja paljastavat isäntämaansa tekemiä laiminlyöntejä? Vaikka Laosin lainsäädäntö antaisikin valtuudet tällaisen mielenosoituksen kieltämiseen, on sanomattakin selvää, että rauhanomaisesti mieltään osoittaneiden pidättäminen välittömästi oli aivan kohtuutonta. Lisäksi on luonnollista, että Euroopan unioni valvoo, miten Laosin kaltainen valtio noudattaa sitä ihmisoikeuslauseketta, joka sisältyy valtion allekirjoittamaan yhteistyösopimukseen.
Toiseksi kyse oli institutionaalisesta ongelmasta, joka koskee suoraan Euroopan parlamenttia, koska yksi vangituista henkilöistä oli parlamentin jäsen. Kollegamme ei ole tietenkään missään vaiheessa pyytänyt itselleen parempaa kohtelua kuin kumppaneilleen. Euroopan parlamentti ei voi kuitenkaan suhtautua välinpitämättömästi siihen, että yhtä sen jäsenistä kohdeltiin väärin. Kyseessä on toimielimemme ja jopa koko Euroopan unionin uskottavuus ja kunnia. Tämän pitäisi olla selvää kaikille sen vuoksi, että jos ikäväksemme joutuisimme samanlaiseen tilanteeseen, jokainen komissio, neuvosto, korkea edustaja, jäsenvaltiot, parlamentti ja erityisesti ulkoasioiden valiokunta pystyisi omalta osaltaan reagoimaan nopeasti ja tietäisi täsmälleen, mitä tehdä ja miten. Loppujen lopuksi nyt jokainen toimi niin kuin pitikin, ja siitä voimme olla tyytyväisiä. Nyt meidän on tehtävä kaikkemme ja autettava Laosia edistyksen tiellä, ja tämä on sen päätöslauselman aiheena, josta äänestämme tällä viikolla.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin haluaisin tervehtiä Laosin sijaishallitsijaa ja kuninkaallisen perheen jäseniä, Laosin ihmisoikeusjärjestöjen johtajia, ystäviäni Massimo Lensiä ja Bruno Mellanoa, jotka taistelivat Laosissa rinnallani tämän mielenosoituksen aikana ja sen jälkeisinä päivinä. Haluaisin kiittää vielä kerran teitä, hyvät kollegat, ja puhemies Nicole Fontainea sekä kaikkia teitä, jotka kannatitte toimintamme tavoitetta, joka oli niiden viiden opiskelijajohtajan vapauttaminen, jotka pidätettiin vuonna 1999 ja joista ei ole vieläkään kuultu mitään.
Mielestäni esiin nostamamme kysymys on selvästikin paljon laajempi: kyse on demokratiasta, demokratian maailmanlaajuistumisesta.
Laosissa käynnistyi 1990-luvun alussa demokratisoitumisprosessi, joka viiden ensimmäisen vuoden aikana näkyi tietynasteisena talousalan avautumisena. Vuoden 1995 jälkeen olemme kuitenkin nähneet, miten tämä kommunistinen järjestelmä on lähtenyt ajelehtimaan vaarallisella tavalla ja miten se on muuttunut todelliseksi "kleptokommunismiksi" tai pikemminkin klepto- ja narkokommunismin risteytykseksi. Tämä on erittäin vakavaa. Laosin kansalaiset elävät tässä todellisuudessa päivittäin, ja tuhannet heistä kuolevat siihen. Kymmeniätuhansia heistä, Laosin kuninkaallinen perhe mukaan luettuna, tapetaan kirjaimellisesti hitaasti kiduttamalla.
Unionin ja myös jäsenvaltioiden on siis ymmärrettävä tilanteen vakavuus tuossa maassa. Meidän pitäisi alkaa vähitellen ymmärtää, että stalinistit, maan johdossa olevat huumekauppiaat, estävät laosilaisia demokraatteja sekä sisältä että ulkoa, he estävät järjestelmän sisällä toimivia reformisteja tekemästä uudistuksia. Sen sijaan, että Euroopan unioni jatkaa poliittisesti korrektien hankkeiden tukemista, kuten naisten aseman parantamista, maaseudun kehittämistä, ympäristönsuojelua jotka ovat tietenkin hyödyllisiä, mutta jotka eivät kohdistu ongelman ytimeen sen pitäisi kohdistaa toimensa nimenomaan ongelman ytimeen, eli demokratisoitumiseen, rikoslainsäädännön uudistamiseen ja perusoikeuksien takaamiseen. Näissä asioissa komissio ja jäsenvaltiot eivät toimi mielestäni niin kuin niiden pitäisi toimia.
On siis syytä muuttaa politiikkaamme, keskittää se uudelleen oikeuden edistämiseen, ja siihen pyrimme tällä päätöslauselmallamme.

Fava
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista tyytyväisyyteni kollega Dupuis'n ja neljän muun radikaalipuolueen jäsenen vapauttamisesta, mutta samaan aikaan olen kovin huolissani niiden viiden poliittisen vangin vuoksi, joita on pidetty mielivaltaisesti vangittuina umpimähkäisten pidätysten jälkeen. Heidän kohtalonsa huolestuttaa meitä, ja meitä huolestuttaa ennen kaikkea, että heidän tilastaan ei ole saatu minkäänlaista tietoa kahteen vuoteen. Haluan myös kertoa olevani hämmästynyt, että tämä toimielin viivytteli perusteettomasti ennen kuin se reagoi niihin väkivaltaisiin tekoihin, joiden uhriksi kollega Dupuis ja muut radikaaliaktivistit joutuivat. Arvoisa puhemies, minua vaivaa lisäksi se tekopyhyys, josta parlamentti ja Euroopan toimielimet eivät kykene irtautumaan: yhtäältä muistutetaan säännöllisin väliajoin murhemielin ihmisoikeuksista, joiden suojeleminen on meille poliittisen ansion ja ylpeyden aihe; toisaalta epäröidään sen peruuttamislausekkeen soveltamista, joka ei ainoastaan Laosin kohdalla koskee taloudellisia ja kaupallisia suhteita niiden maiden kanssa, jotka rikkovat järjestelmällisesti näitä oikeuksia. Tarkoitus ei ole, että parlamenttia kehotetaan antamaan maailmalle oppitunteja demokratiasta, vaan tarkoitus on vaatia tästä on todellakin kyse toimielintämme toimimaan tiukan johdonmukaisesti.

Yleishyödylliset palvelut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Langenin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0361/2001) komission tiedonannosta: Yleishyödylliset palvelut Euroopassa [KOM(2000) 580 - C5-0399/2001 - 2001/2157(COS)].

Langen
Arvoisa puhemies, yleishyödylliset palvelut ovat taloudellisia ja muita kuin taloudellisia yleishyödyllisiä palveluja, joiden tuottamiseen kansalaiset ja valtio tuntevat erityistä mielenkiintoa. Niihin kuuluvat Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa yleisesti saatavilla olevat energiahuolto-, vesihuolto-, jätehuolto-, kuljetus-, televiestintä-, posti-, viestintä-, rahoitus- ja vakuutuspalvelut, perustavat sosiaali-, koulutus- ja jatkokoulutusjärjestelmät, sosiaalipalvelut, ulkoinen ja sisäinen turvallisuus, oikeuslaitos ja tiedotustoiminta. Näin laaja valikoima kuvaa sitä, kuinka laaja tämä aihe on.
Miksi käsittelemme tätä aihetta? Koska jotkin jäsenvaltiot, ennen kaikkea Saksa, ovat kyseenalaistaneet EU:n komission toimivallan tehdä EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan mukaisia yksittäispäätöksiä, samoin kuin yhteisön toissijaisen oikeuden, kuten avoimuusdirektiivin, säätämisen. Maiden ja kuntien huoli siitä, että kilpailuoikeus vähentää valtavasti niiden toimivaltaa ja tuhoaa yleishyödyllisten palvelujen nykyisten ja hyväksi havaittujen rakenteiden verkon, on mielestäni aiheeton.
Haluamme laatia tänään parlamentissa valtion- ja hallitusten päämiesten tulevia päätöksiä, Laekenia koskevan lausunnon, ja haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni kollegoitani sydämellisesti yhteistyöhaluisesta yhteistyöstä tässä asiassa. Pyrimme löytämään yhteistä linjaa kuulemisten ja keskustelujen avulla yli vuoden ajan. EU:n komission asenne oli tässä asiassa asiallinen ja mielestäni myös onnistunut. Sydämellinen kiitos siitä myös komissiolle, joka on ilmeisesti vielä edustettuna täällä. Komissio kuvasi yhteisön oikeussäännöt laajasti. Se esitteli puolueettomuuden, määrittelyn vapauden ja suhteellisuuden periaatteet, joita me tuemme, ja vastauksena kysymykseen, kuinka saamme lisättyä oikeudellista selkeyttä, se ehdotti, että asia ratkaistaan poikkeuksia koskevien asetusten ja yksittäispäätösten avulla.
Tämä on yksi avoinna olevista kysymyksistä. Useat kollegat pitivät parempana 16 artiklan muuttamista, mutta me pääsimme yhteisymmärrykseen siitä, että ehdotamme 95 artiklaan, sisämarkkina-artiklaan, perustuvaa puitedirektiiviä, jossa voidaan ratkaista kaikki avoimet kysymykset, ja että näin tehdään yhteispäätösmenettelyssä, ei neuvoston asetuksella tai komission asetuksella, vaan yhteispäätösmenettelyssä direktiivillä, niin että voimme olla kunnolla mukana päättämässä näistä kilpailuoikeuden rajatapauksistakin.
Keskusteluissa oli kaksi keskeistä aihetta: missä määrin säilyvät rakenteet, jotka ovat kehittyneet historian kuluessa tai jotka on avattava vapaiden markkinoiden ja kilpailun vuoksi? Toiseksi, missä määrin valtio saa tukea yleishyödyllisiä palveluja? Jos saa, onko eroa julkisten ja yksityisten yritysten välillä? Mitkä yleishyödylliset palvelut kuuluvat EU-oikeuden piiriin? Siihen eivät kuulu minkään muun kuin taloudellisen edun piiriin kuuluvat toimet eivätkä puhtaasti valtioiden sisäiset asiat. Mitä siihen kuuluu? EY:n kilpailuoikeus edellyttää, että yritykset osallistuvat, ja tässä tapauksessa on kyse 8789 artiklasta valtiontukien valvonnasta. Sisämarkkinasäännökset koskevat taloudellista toimintaa, erityisesti sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta.
Lisäksi on lakisääteisiä tehtäviä, jotka valtio on pidättänyt itsellään, on palveluja, jotka eivät kuulu tälle alueelle, joita eivät tarjoa yritykset eivätkä valtion elimet, niin sanotut vapaaehtois- ja hyväntekeväisyysjärjestöt, voittoa tavoittelemattomat organisaatiot, joita komissio on kuvannut 30 artiklaan liittyvässä huomautuksessaan ja samoin olemme me. EY:n kilpailusääntöjä ja sisämarkkinasääntöjä ei voida soveltaa puhtaasti valtioiden sisäisiin asioihin. Tämä on erityisen tärkeää alueellisille ja paikallisille yleishyödyllisille palveluille. Jos niitä voidaan soveltaa, käytetään poikkeussäännöksiä, kuten de minimis -sääntöä, kulttuuritukea, poikkeuksia koskevia asetuksia pk-yrityksille ja muille.
Jotta saisimme tässä yhteydessä oikeudellisen selvyyden niihin asioihin, joista olemme keskustelleet avoimesti, ja kun otamme periaatteeksi vapaat markkinat, kilpailun markkinoilla, EU:n komissio on asettanut ehdon, jota periaatteessa kannatamme. Pyydän kollegoja tukemaan tarmokkaasti kompromissia, jonka saimme aikaan talous- ja raha-asioiden valiokunnassa.

Pack
, kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onnittelen sydämellisesti kollega Langenia ja rajoitun käsittelemään yleishyödyllisten palvelujen yhtä ainoaa erityistilannetta, nimittäin audiovisuaalisen alan kulttuurillista ulottuvuutta eli julkista yleisradiotoimintaa.
Olen aina suhtautunut myönteisesti yksityisten tv-lähetysten aloittamiseen. Olen edelleen samaa mieltä, mutta olen lopulta vakuuttunut myös siitä, että meidän on edelleen lähdettävä julkisen yleisradiotoiminnan välttämättömyydestä. On korostettava kahta erityispiirrettä: yhtäältä velvollisuutta yleispalvelujen tuottamiseen, eli kansalaisten kattavaan palveluun kohtuullisin ehdoin, ja toisaalta velvollisuutta ottaa huomioon yhteiskuntamme moniarvoisuus. Kaksijakoinen radiojärjestelmä on osoittautunut hyväksi. Ei olisi järkevää kysellä julkisen yleisradiotoiminnan oikeutusta jokaisen yksittäisen ohjelman yhteydessä. Tasapainoinen ohjelma tarvitsee liikkumavaraa tältäkin osin.
Onkin varmaa, että emme saa sallia vero- ja lupamaksuvaroin synnytettävän yksityisten palvelujen tarjoajien kopiota. Julkiset palvelut tarvitsevat liikkumavaraa, mutta niiden tehtäville on myös asetettava ehtoja ja tehtäviä on selkiytettävä. Juuri tästä voimme kiittää komission tiedonantoa.
On kuitenkin edelleen tehtävä selväksi, että yleishyödyllisissä palveluissa ei voi olla merkittävänä seikkana lähetystapa maanpäällinen tai video streaming -lähetys. Merkittäviä ovat suojelun tavoitteet, demokraattiset periaatteemme, moniarvoisuus, kulttuuritarjonnan ja teknologisen kehityksen kaikkien ulottuville saattaminen. Myös käyttäjien, etenkin alaikäisten, suojelu on taattava. Kilpailuoikeudessa komission on rajoituttava perustamissopimusten valvojana väärinkäytösten valvontaan. Sisällön osalta sen on lisäksi kunnioitettava ja suojeltava jäsenvaltioiden toimivaltaa.
Sääntelyvallan on jäätävä jäsenvaltioille, ja sen tähden jäsenvaltioiden tehtävänä onkin määritellä julkisen palvelun yleisradiolaitostensa rahoituksellinen ja organisatorinen rakenne. Olen iloinen siitä, että komissio ja neuvosto pyrkivät jäsenvaltioiden kanssa laatimaan tälle alalle säädökset.

Seppänen
Arvoisa puhemies, valiokunnan lausunnon valmistelija Philippe Herzog on parlamentin WTO-valtuuskunnan jäsenenä Qatarissa ja siksi hän pyysi minua esittelemään puolestaan teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnon. Se hyväksyttiin valiokunnassa lähes yksimielisesti, vain yksi jäsen äänesti tyhjää. Valmistelijamme ei usko siihen komission käsitykseen, että kilpailua ja sisämarkkinoita koskevien sääntöjen noudattaminen on täysin yhdenmukaista yleishyödyllisten palvelujen tarjonnan varmistamisen kanssa. Ongelmaksi nousevat keinot palvelujen tarjonnan varmistamiseksi.
Valmistelija ehdottaa, että laaditaan yleishyödyllisiä palveluita koskevat eurooppalaiset yhteisvastuullisuuspuitteet. Hän pitää entistä avoimempaa ja demokraattisempaa sääntelyä välttämättömänä, myös EU:n mahdollisen laajenemisen oloissa. Valmistelija haluaa selkiyttää tehtäviä ja samalla lujittaa yhteisöjen ja valtioiden valinnanvapautta sen suhteen, millainen malli palvelujen turvaamiselle valitaan ja millainen hallinto sille asetetaan. Kun nykyinen markkina-ajattelu ja kilpailusäännöt kannustavat yksityistämiseen, EU:ssa olisi säilytettävä moninaisuusperiaate eli pitää olla vaihtoehtoja.
Näiden perustelujen pohjalta valiokunta on hyväksynyt kannan, jonka mukaan palvelualojen asteittainen vapauttaminen EU:ssa on toteutettava rinta rinnan yleispalvelujen säilyttämisen kanssa. On myös hyväksytty periaate, jonka mukaan on jäsenvaltioiden asia pitää omilla alueillaan kiinni kulttuurillisista tavoistaan ja poliittisista näkemyksistään. Jäsenvaltioilla pitää olla oikeus turvata yleishyödylliset palvelut myös sosiaalisesti heikompiosaisille kansalaisille. Kiinnittämällä huomiota rahoituksen ongelmiin ja sen turvaamiseen on valiokunta jakanut lausunnossaan valmistelijansa huolen yleispalveluiden turvaamisen välttämättömyydestä.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, yleishyödylliset palvelut ovat yksi eurooppalaisen yhteiskuntamallin tärkeistä peruspilareista muuttuvassa ja kiihtyvän, yhä kovemmaksi muuttuvan maailmanlaajuisen kilpailun maailmassa. Kansalaiset, jopa yrityksetkin, edellyttävät nykyään useiden tällaisten korkealaatuisten palvelujen laajaa saatavuutta kohtuullisin hinnoin.
Yleishyödyllisinä palveluina pidetään toimintoja, jotka tuotetaan julkisen edun vuoksi ja joihin viranomaiset liittävät siksi tiettyjä yleishyödyllisiä palveluita koskevia velvoitteita tai helpotuksia. Tällaiset palvelut parantavat selvästi kansalaisten elämänlaatua ja vaikuttavat sen tähden olennaisesti Euroopan unionin sosiaaliseen, inhimilliseen ja maantieteelliseen yhteenkuuluvuuteen. Toissijaisuusperiaate ratkaisee alueelliset ja kansalliset vastuut. Amsterdamin sopimuksessa ja perusoikeuskirjassa vahvistettiin yhteisen hyvän merkitys Euroopalle.
Siksi minulle on itävaltalaisen avustuselimen puheenjohtajana ollut tärkeää selvittää kantani suurille sosiaalilaitoksille ja terveydenhoito-organisaatioille, Punaiselle Ristille, Caritas-järjestölle, avustuselimelle, urheiluseuroille, palokunnille, kunnille ja kaupungeille. Minulle oli tärkeä myös se toteamus, että erityisesti maaseutu on otettu huomioon, että ehdokasvaltiot on otettu huomioon, että voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden merkitys yleishyödyllisille palveluille käy selkeästi ilmi. Tämä mietintö lisää elämän inhimillisyyttä.

Berès
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, mielestäni on hyödyllistä, että parlamentti esittää tänään mielipiteensä kollegamme Langen mietinnöstä, sillä siinä käsitellään erästä ajankohtaista asiaa. Mielestäni on hyödyllistä, että kerromme mielipiteemme ennen Laekenin Eurooppa-neuvostoa, sillä toivomme, että tämä neuvosto antaa ratkaisevan sysäyksen tämän erinomaisen puitedirektiivin laatimiselle, jonka periaatteen talous- ja raha-asioiden valiokunta pyytää teitä hyväksymään.
Lisäksi näen päivittäin, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä päätökset seuraavat toinen toistaan ja osoittavat, missä määrin oikeuskäytäntö on tässä asiassa nykyistä lainsäädäntöämme edellä. Näin ollen 25. lokakuuta tehdyssä päätöksessä tuomioistuin hyväksyi jälleen tiettyjä kilpailua koskevia rajoituksia silloin, kun niitä tarvitaan taloudelliseen ja sosiaaliseen tasapainoon tähtäävän tehtävän toteuttamisessa.
Kun siis pohditaan puitesopimuksen sopivuutta, on pohdittava myös, millä tasolla yleishyödyllisiä palveluja pitäisi järjestää. Näin ollen pitäisi tietää, mikä on yleishyödyllisistä palveluista vastaava viranomainen. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kannatamme sitä, että kysymykseen voisivat tulla kaikki unionin hallinnon tasot sekä yhteisön tasolla että paikallisella tasolla, ja tämä koskisi sekä yleishyödyllisten palvelujen alaa että niiden järjestämistapaa.
Olemme huolissamme yleisestä yleishyödyllisiä palveluja kannattavan suuntauksen ja alakohtaisen lähestymistavan yhteensopivuudesta. Puitteita on nimittäin turha määritellä, jos niiden suojassa yksittäiset alat rikkovat vähitellen yhdenmukaisuutta. Ryhmämme vastustaa myös tiettyjä kappaleita, jotka edustavat alakohtaista lähestymistapaa, jota emme kannata.
Lopuksi haluaisin painottaa rahoituskysymystä. Komissio on juuri ehdottanut uutta tekstiä, jossa käsitellään yleishyödyllisten palvelujen alaa koskevaa poikkeusjärjestelmää. Kannatamme tällaista ehdotusta, jota täytyy mielestämme kuitenkin täydentää sellaisella lähestymistavalla, joka mahdollistaisi ristikkäisrahoituksen, sillä muuten yhdenmukaistaminen ei olisi mahdollista ja julkisten palvelujen toimivuus voisi ajan mittaan vaarantua.

Maaten
Arvoisa puhemies, on tietysti erittäin tärkeää arvioida yleishyödyllisiä palveluja ja niiden vaikutuksia kansalaisiin. Meidän mielestämme siinä pitää asettaa lähtökohdaksi, että kilpailua pitää laajentaa kansalaisten hyväksi ja että sen pohjalta annetaan sitten sisältöä reunaehdoille.
Yleishyödyllisten palvelujen perustaminen kuuluu jäsenvaltioille, ja toissijaisuus on siinä avainsana. Olennaista on sisämarkkinoiden toteuttaminen Lissabonissa sovitulla tavalla. Kansalaisten etua silmällä pitäen meidän on sen takia nopeasti jatkettava jo käynnistettyä vapauttamista erityisesti postin, kuljetusten, sähkön ja kaasun alalla, ja minun nähdäkseni myös veden alalla.
Tähänastinen vapauttaminen on edistänyt merkittävästi eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä, ja siitä on ollut hyötyä myös kansalaisille. Kansalaisille pitää tarjota valinnanmahdollisuus erityisesti silloin, kun on kyse jokapäiväisen elämän kannalta tärkeistä asioista. Kansalaiset pitää nähdä kuluttajina eikä kohteina.
Yleishyödyllisiä palveluja pitää sen takia tarjota kaikkialla kilpailun pohjalta. On välttämätöntä, että markkinoille tulee riittävä määrä toimijoita, ja sen takia julkisille ja yksityisille yrityksille on annettava yhtäläiset mahdollisuudet.
Kansalaiset hyötyvät myös hintojen, laskujen ja toimitusten selkeydestä. Lisäksi toimitettavien tuotteiden pitää olla korkealaatuisia. Siihen kuuluu luonnollisesti myös valitusten oikea ja välitön käsittely.
Tavoitteeksi pitää asettaa myös tehokkuus esimerkiksi palvelujen toimitusvarmuutta ajatellen. Lisäksi kansalaisten on päästävä hyötymään myös muiden tuotteiden markkinoiden avaamisesta, ja tarkoitan tällä esimerkiksi vettä.
Arvoisa puhemies, mitä tulee puitedirektiivin laatimiseen, haluan odottaa komission kantaa Laekenin huippukokouksessa. Tällä hetkellä me itse asiassa vastustamme puitedirektiiviä. Meidän pitää punnita huolellisesti, onko se todella välttämätön, ja laatia se vain, jos sitä tarvitaan. Lainsäädäntöä ei pidä tehdä vielä nykyistäkin läpinäkymättömämmäksi.
Lopuksi haluan kiittää esittelijää, myös siitä, että hän on pyrkinyt neuvottelemaan meidän kaikkien kanssa. Rehellisesti sanottuna pidin eniten hänen alkuperäisestä ehdotuksestaan, jota komissio on sen jälkeen parhaansa mukaan laimentanut. Äänestyskäyttäytymisemme voi siis olla sen osalta melko kriittistä.

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, niiden päätösten perusteella, joita neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat viime vuosina tehneet tähän asti suojeltujen alojen eli monopolien kilpailulle avaamisesta, on tullut selväksi, että meillä on oltava käytössämme kestäviä oikeusperustoja, jotta voidaan taata ja kehittää sellaisia yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, jotka ovat todellakin kaikkien saatavilla ja jotka vahvistavat näin Euroopan unionin kansalaisten asemaa. Nykyinen taloustilanne ja monet viime viikkojen aikana menetetyt työpaikat ja se, että jopa voimakkaan kasvun aikana työttömyysaste on ollut viime vuosina keskimäärin 8 prosenttia, korostavat mielestämme, miten ehdottoman tärkeää on kehittää yleishyödyllisiä palveluja.
Tämän vuoksi ryhmämme allekirjoittaa täysin ne aktiiviset suuntaviivat, joita ovat laatineet erityisesti Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö ja Euroopan yleishyödyllisiä palveluja käsittelevä yhteyskomitea.
Ensimmäinen tavoite saavutettiin Euroopan tasolla Amsterdamin sopimuksen 16 artiklan myötä. Sitä pidetään nykyisin riittämättömänä, ja sen vuoksi Euroopan sosiaalidemokraattinen puolue, GUE- ja Vihreät-ryhmä kannattavat luonnosta puitedirektiiviksi ja jätettyjä tarkistuksia. Toivomme, että Laekenin neuvostossa, josta osa on varattu unionin tavoitetta koskevalle keskustelulle, vahvistaa selkeästi tämän yleishyödyllisiä palveluja koskevan tavoitteen ja puitedirektiivin aikataululla varustettuna.
Sisältö on tärkeä. Kuten julkisia markkinoita koskevien menettelyjen tapauksessa - Zappalan mietinnössä - ja kuten yksityissektorin tapauksessa - julkinen matkustajaliikenne, Meijerin mietinnössä - kyse on siitä, että päätetään yhteisön kilpailupolitiikkaa koskevista puitteista, että kehitetään säänneltyä kilpailupolitiikkaa, jonka avulla kansalliset, alueelliset tai paikalliset julkishallinnon viranomaiset voivat toissijaisuusperiaatteen perusteella päättää yleishyödyllisten palvelujen tehtävistä, sopimuksista, joita toimijoiden on noudatettava, ja näiden tehtävien rahoituksesta. Tämä on esittämiemme tarkistusten 52 ja 55 sisältö.
Mielestämme on myös syytä vaatia, että sektorien vapauttamista arvioitaisiin paljon perusteellisemmin ottaen huomioon kuluttajien ja työntekijöiden edut sekä markkinasuuntausten ja kestävän kehityksen tavoitteiden yhteensopivuus - tarkoitan esimerkiksi vesihuollon alaa - ja tässä pitäisi ottaa huomioon tekninen näkökulma ja käydä sen lisäksi myös vuoropuhelua kaikkien asianomaisten toimijoiden kanssa. Tämä liittyy tarkistuksiin 44 ja 46.
Se, että kaikki nämä eri tarkistukset on täytynyt esittää uudestaan täysistunnossa merkitsee selvästikin sitä kuten sanoin juuri tavoitteista ja erityisesti käytettävistä varoista että asioista ei ole päästy yksimielisyyteen.
Toistan vielä, että sekä tällä että muilla aloilla tarvitaan tehokkaampaa Euroopan yhdentymistä yhteisön menetelmää noudattamalla ja takaamalla julkisille toimijoille turvalliset toimintaolot kaikilla tasoilla, jotta yleishyödyllisten palvelujen tarjonta voidaan varmistaa.

Ainardi
Arvoisa puhemies, vapauttamista ja sääntöjen purkamista koskeva prosessi Euroopan unionissa on saanut aikaan useita yleishyödyllisiä palveluja koskevia ehdotuksia ja toimia. Ne ovat johtaneet siihen, että Amsterdamin sopimukseen sisältyvässä 16 artiklassa tunnustetaan yleishyödyllisten palvelujen tärkeä merkitys sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden takaamisessa. Komission ehdotuksissa käytetään kuitenkin taas tavanomaista kaksimerkityksistä kieltä: toisaalta viitataan kansalaisten etuun ja siis yleishyödyllisten palvelujen tarpeellisuuteen, ja toisaalta monissa komission direktiiveissä painotetaan julkisten palvelujen vapauttamista ja sääntöjen purkamista.
Langenin mietintö on samansuuntainen syyskuussa 2000 esitetyn Euroopan yleishyödyllisiä palveluja koskevan komission tiedonannon kanssa. Komissio myöntää, että kilpailu ei voi tyydyttää kansalaisten kaikkia tarpeita ja että jäsenvaltioilla on hyvä syy luoda ja panna täytäntöön yleishyödyllisiä palveluja. Samanaikaisesti komissio pitää kuitenkin vapauttamisen tuloksia myönteisinä ja nojautuu Lissabonin ministerineuvoston sisältöön kiihdyttääkseen sitä. Mietintöä parannettiin keskustelujen ja tarkistusten avulla. Siinä yritetään kovasti saavuttaa tasapaino palvelujen vapauttamisen ja julkisten palvelujen välillä. Siinä korostetaan myös, että yleishyödyllisten palvelujen tasa-arvoiset käyttömahdollisuudet, toimittamisen varmuus ja jatkuvuus on varmistettava. Mietinnössä ehdotetaan myös, että ennen uusien tavoitteiden asettamista olisi tehtävä arvio palvelujen vapauttamisen todellisista vaikutuksista, kuten ryhmäni on usein vaatinut. Vaatimukset täyttäviä yleishyödyllisiä palveluja koskevissa välttämättömissä edellytyksissä ollaan kuitenkin vielä kaukana tavoitteesta. Langenin mietinnössä vaaditaan, että jo alkanutta markkinoiden avaamista liikenteen, sähkön ja kaasun sekä postipalvelujen aloilla jatketaan keskeytyksettä. Tämän lisäksi mietinnössä ollaan sitä mieltä, että vesihuoltopalvelut on tarpeen yksityistää.
Mielestäni yleishyödylliset palvelut on nimensä mukaisesti alistettava niiden oikeuksien ja velvollisuuksien alaisuuteen, joita yleinen etu vaatii. Toisin sanoen niitä ovat avoimuus, jatkuvuus, tasa-arvoisuus. Tarvitsemme uuden eurooppalaisen yleishyödyllisiä palveluja koskevan mallin, joka vastaa kansalaisten pyrkimyksiä, ja on tehtävä loppu pelkästään kilpailuun perustuvasta näkemyksestä sellaisena kuin sitä mietinnössä kehutaan. Tämän vuoksi ei ole mielestäni järkevää ja mielestäni on jopa vaarallista suunnitella puitedirektiiviä, jos pitäydytään ainoastaan tässä näkemyksessä. Kyllä, mielestäni takeita tarvitaan. Kannatan yleishyödyllisiä palveluja koskevaa puitedirektiiviä sillä ehdolla, että siinä myönnetään ne sosiaaliset edut, joita yleishyödylliset palvelut tuovat työllisyydelle, turvallisuudelle ja kestävälle aluesuunnittelulle. Tällaisella direktiivillä tulee taata palvelujen laatu, tasa-arvoisuus ja kaikille käyttäjille yhdenmukainen saatavuus säilyttämällä tiettyjä aloja, jotka mahdollistavat maksujen tasaamisen alueellisin ja sosiaalisin perustein. Olen myös sitä mieltä, että kaikki Euroopan unionin tasot on otettava huomioon. Kantamme on sidoksissa siihen, hyväksytäänkö tietyt tarkistukset vai ei.

Radwan
Arvoisa puhemies, mietintö yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa koskee kahden tärkeän alueen välisiä jännitteitä. On kyse yhtenäisistä kilpailusäännöistä Euroopassa, ja on kyse kunnallisesta itsehallinnosta, siis toissijaisuudesta. Aina on keskityttävä kansalaisiin, kuluttajiin, siihen mitä palveluja, millä ehdoilla ja ennen kaikkea minkälaisia palveluja he saavat.
Otan esiin kaksi kohtaa, jotka ovat minulle tärkeitä komission tiedonannossa: komissio puhuu aina taloudellisesta toiminnasta, vaikka on erittäin vaikeaa määritellä tarkasti taloudellinen toiminta. Kun keskustelemme parlamentissa siitä, mitä on taloudellinen toiminta, useiden jäsenten vastaus riippuu tietysti heidän kotiseudustaan. Onko kyseessä jo taloudellinen toiminta, kun yritys toimii jollain alalla voittoa tavoitellen? Mainitsen nyt vain sairaankuljetuksen.
Toinen asia liittyy väärinkäytösten valvontaan. Siinä ei ole kyse siitä, voiko komissio valvoa, vaan miten tarkasti sen on valvottava, jotta se ei päädy liian konkreettisten valvontavaatimusten johdosta lopulta kiertoteitse taas yleishyödyllisyyden käsitteeseen.
Tärkeää on, että säilytämme kunnalliset tehtävät ja että saamme kunnallisten tehtävien puitteissa aikaan joitakin kilpailumahdollisuuksia tarjouskilpailuilla.
Lopuksi haluaisin korostaa vielä erästä asiaa, jota käsitellään mietinnössä, mutta ei komission tiedonannossa, nimittäin vesihuoltoa koskevia markkinoita. Vesi on Saksassa ja Itävallassa uskomattoman tärkeä asia. Mielestäni on ehdottomasti torjuttava se, että Euroopan unionin yksittäispäätöksellä komissio on jo antanut tehtäväksi lausunnon tästä avataan markkinat. Torjumme sen päättäväisesti. Sitä ennen tarvitaan ainakin alakohtaista tarkastelua. Voin sen tähden vain varoittaa komissiota ryhtymästä tällaisiin toimiin.

Rapkay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sisämarkkinat aiheuttavat sen, että monia asioita, joita säädeltiin jäsenvaltioissa tietyin erityisin tavoin, säädellään nyt uusin, toisin säännöin. Yleishyödylliset palvelut ovat erinomainen esimerkki siitä. Tämän esimerkin tekee vaikeammaksi se, että yleishyödyllisten palvelujen tavoitteet jäsenvaltioissa ovat lisäksi samankaltaiset. Välineet eroavat kuitenkin osittain huomattavasti, ja se johtuu jäsenvaltioiden erilaisista kulttuurillisista kehityksistä sekä erilaisista hallinnollisista rakenteista. Se ei yhtään helpota yhteisten sääntöjen laatimista.
Jäsenvaltioilla on kuitenkin oltava tulevaisuudessakin mahdollisuus määrätä itse palveluista, jotka kuuluvat yleishyödyllisiin palveluihin. Yhteisillä sisämarkkinoilla on toisaalta kuitenkin oltava mahdollisimman yhtäläiset pelisäännöt. Kilpailuoikeus, josta on säädetty perustamissopimuksessa, ei anna yksin riittävää oikeusvarmuutta niiden määrittelyyn. Toisaalta päämääränä ei saa olla eurooppalaisen kilpailuoikeuden tekeminen tarpeettomaksi. Sen tähden kilpailuoikeus on yleishyödyllisten palveluiden edun vuoksi tulkittava velvoittavaksi. Siksi vaadimme puitedirektiiviä, jossa määritellään ne yhteisön periaatteet, joihin yleishyödylliset palvelut perustuvat.
Puitedirektiivissä määritellään säännöt jäsenvaltioille. Ennen kaikkea se tarjoaa kuitenkin oikeusvarmuutta niille, jotka tarjoavat yleishyödyllisiä palveluja. Kolmanneksi se tukee komission harkintaa. Sen yksinomaiseen toimeenpanovaltaan ei puututa. Yksittäispäätösten ja poikkeuksia koskevien asetusten varalta olisin silti mielelläni määritellyt, mitä on esimerkiksi taloudellinen toiminta, mikä ei ole taloudellista toimintaa? Mikä jää merkityksettömyyskynnyksen alapuolelle? Mikä koskee yhteisön sisäistä kauppaa? Apua tarvitsemme ennen kaikkea me Euroopan parlamentin jäsenet alakohtaisessa lainsäädäntötyössämme niiden useiden alakohtaisten direktiivien ja asetusten yhteydessä, joiden parissa parhaillaan työskentelemme ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Laguiller
Arvoisa puhemies, mietinnön otsikkona on "Yleishyödylliset palvelut", jotta julkiset palvelut voitaisiin luovuttaa paremmin yksityisten etujen tavoittelemiseen, ja mietinnössä turvaudutaan myös vapauttamisen jatkamiseen keskeytyksettä.
Vaikka mietinnössä halpamaisesti toisin väitetäänkin, yksityistämiset johtavat tarjottavien palvelujen heikkenemiseen, heikkotuloisimpien sosiaaliseen syrjintään ja sellaisten toiminnanalojen vähenemiseen tai katoamiseen, jotka eivät tuota yksityistä voittoa mutta jotka ovat kuitenkin väestön kannalta välttämättömiä. Eikä tässä voi käydä toisin. Niitä yksityisiä yritysryhmittymiä, jotka hyötyvät julkisten palvelujen purkamisesta, ohjaa suurimman mahdollisimman voiton etsiminen osakkeenomistajilleen eikä tarve puolustaa mahdollisimman hyvin yleistä etua. Politiikka, joka perustuu julkisten palvelujen luovuttamiseen yksityisten etujen tavoittelemiseen ja jota noudattavat yhteisön toimielimet siinä missä kansalliset hallituksetkin, merkitsee huomattavaa yhteiskunnallista taantumista. Koulutus, terveydenhoito, julkinen liikenne, postipalvelut, tietoliikenne, vesi- ja energiahuolto sekä jätehuolto on säilytettävä julkisina palveluina, joilla ei saa tavoitella tuottoa eikä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, jotta yleishyödylliset palvelut olisivat riittävän hyvin saatavilla, EU panostaa vapauttamiseen. Jos sillä tarkoitetaan lisääntyvää mutta reilua kilpailua posti- ja liikennepalvelujen, vesihuollon, sosiaalipalvelujen ja muiden alalla, kannatan sitä. Jos palvelujen taso kuitenkin laskee pelkistä kustannussyistä, jos tarjoajia on yhä vähemmän ja palvelut työllistävät yhä vähemmän ihmisiä, kehitystä on ohjattava toiseen suuntaan poliittisesti. Valtion monopoleja ei saa korvata yksityisillä monopoleilla! Esittelijä Langen hyväksyi mietintöönsä ehdotukseni yleishyödyllisten palvelutehtävien tunnustamisesta yhteisiksi eurooppalaisiksi arvoiksi. Ne vaikuttavat eurooppalaiseen sosiaaliseen malliin ja EU:n alueiden kestävään kehitykseen.
Tavoitteena on taata korkea laatu- ja turvallisuustaso, laaja tarjonta ja jatkuvuus hyvällä hinta-laatu-suhteella. Jäsenvaltiot päättävät edelleen itsenäisesti tarjouskilpailuissaan, minkälaisia mittareita ne käyttävät ympäristötavoitteissa, saatavuudessa ja sosiaaliturvassa. Kaikki kansalaiset hyötyvät, jos nämä palvelut määritellään yksiselitteisesti hankintasopimuksia koskevassa unionin lainsäädännössä. Kilpailusääntöjen ja sisämarkkinoita koskevien määräysten soveltamisalaan ei pidä sisällyttää paikallisia, sosiaalialan järjestöjen ja hyväntekeväisyysjärjestöjen palveluja, joita tarjotaan voittoa tavoittelemattomasti ja syrjäytyneelle väestönosalle ja sosiaalisesti heikossa asemassa oleville.
Kansalaisten ja käyttäjien on osallistuttava laajasti tämän jäsenvaltioiden ja komission sopimuksen konkreettiseen toteuttamiseen. Yleishyödyllisten palvelujen uudet säännöt EU:ssa hyväksytään vain, kun avoimuus ja osallistuminen on taattu. Sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan että työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan jäsenenä suosittelen kollegoille tämän erinomaisen ja tasapainoisen mietinnön hyväksymistä.

De Rossa
Arvoisa puhemies, olen huolestunut eräistä Langenin mietinnön näkökulmista. Yleishyödyllisten palvelujen kysymystä on tarkasteltava alun perin kansalaisten oikeuksien kannalta, koska kuluttajien oikeudet ovat vain osa niitä. Kansalaisuuden myötä meillä on oikeus saada olennaiset tarpeemme tyydytettyä; mainittakoon esimerkkinä vesi, joka on ehdottoman tärkeä asia inhimillisen elämän kannalta. Vettä ei voida pitää Euroopan unionissa pelkkänä hyödykkeenä, jota voidaan ostaa ja myydä.
Eurooppa on sitoutunut ajatukseen erillisestä sosiaalisesta mallista, joka perustuu solidaarisuuteen. Tästä syystä on olennaisen tärkeää, että on olemassa oikeudellinen sääntelykehys, jonka puitteissa komissio ja jäsenvaltiot voivat tarkastella kilpailua, joka vaikuttaa sosiaalipalveluihin, julkisiin palveluihin ja yleishyödyllisiin palveluihin. Euroopan unionin on varmistettava osana demokraattisia tehtäviään, että olemme luotettavia, että tuottamamme palvelut ovat luotettavia ja että Eurooppa kehittyy yhteiskunnan eri osa-alueet osallistavaksi Euroopaksi.
Talouden on oltava väline, jolla palvellaan ihmisiä eikä vain markkinoita. Se, että kuluttajien oikeudet määritellään ostovoiman perusteella, ei ole oikea tapa kehittää yhtenäistä sosiaalista Eurooppaa. Sellaisessa Euroopassa vähätellään politiikan merkitystä, koska se perustuu ainoastaan siihen, mitä ihmiset voivat ostaa tai olla ostamatta.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, olen erityisen tyytyväinen voidessani tarkastella Langenin mietintöä ja erinomaista työtä, jota esittelijä on tehnyt noudattaessaan harkittua ja eteenpäin suuntautuvaa lähestymistapaa, kun on kyse sellaisista palveluista, jotka ovat olennaisen tärkeitä taloutemme ja kaikkien Euroopan kansalaisten kannalta.
Komissio on hoitanut tehtävänsä esittelemällä kaksi tiedonantoa, jotka liittyvät aiheeseen, ja se laati aivan hiljattain selonteon Laekenin Eurooppa-neuvostolle. Haluamme periaatteessa kaikki taata, että kaikki Euroopan kansalaiset voivat hyötyä korkealaatuisista yleishyödyllisistä palveluista. Euroopan unioni on suoraan vastuussa niistä aloista, joilla sisämarkkinoita koskeva lainsäädäntö on otettu käyttöön, etenkin, kun on kyse verkostoista. Julkisiin palveluihin liittyviä velvoitteita säännellään jokaisessa tapauksessa erityisin määräyksin. Lainsäädäntö on hyväksytty yhteispäätösmenettelyllä, ja sitä kehitetään edelleen. Energia-asioihin liittyvien ehdotuksien pakettiin, jonka komissio hyväksyi keväällä, sisältyy vahvistettuja osatekijöitä, jotka koskevat julkisiin palveluihin liittyviä velvoitteita. Jäsenvaltioiden on täsmennettävä näitä velvoitteita ja pantava ne täytäntöön.
Muilla aloilla, joita yhteisön erityislainsäädäntö ei kata, jäsenvaltiot ja niiden viranomaiset ovat pääosassa, esimerkiksi, kun on kyse paikallisten palvelujen ja sosiaalipalvelujen järjestämisestä ja tuottamisesta. Tässä yhteydessä komission tehtävänä on varmistaa, että kilpailua ja sisämarkkinoita koskevia sääntöjä noudatetaan yleisesti. Kuten Langenin mietinnössä korostetaan, säännöt ovat varsin joustavia. Niiden avulla voidaan rahoittaa erityisesti yleishyödyllisiä palveluja tarkoituksenmukaisella tavalla.
Komissiota on toistuvasti pyydetty parantamaan oikeusvarmuutta, kun on kyse yleisistä kilpailua ja sisämarkkinoita koskevista säännöistä, joita sovelletaan yleishyödyllisiin palveluihin. Komissio on selittänyt ja kehittänyt lähestymistapaansa, ja se pyrkii näin rauhoittamaan toimijoiden ja muiden asianomaisten tahojen ilmaisemia pelkoja. Komissio tarkentaa jatkossakin kiistanalaisia kysymyksiä esimerkkitapauksien, suuntaviivojen, tiedonantojen ja poikkeuksia koskevien asetusehdotusten avulla, kuten Langenin mietinnössä edellytetään.
Laekenin Eurooppa-neuvostolle suunnatussa selonteossaan komissio on pyrkinyt vahvistamaan yhteisön puitteet, joilla säädellään valtion tukia, jotka on myönnetty yleistä taloudellista etua koskeville palveluille. Näiden puitteiden avulla on mahdollista erityisesti määritellä ne edellytykset, joiden vallitessa komissio voi hyväksyä valtion tukia koskevat suunnitelmat; tämä keventää yksittäisiin tukiin kohdistuvaa ilmoitusvelvollisuutta. Tämä saattaa johtaa sellaisen asetuksen hyväksymiseen, jolla jotkin tukiluokat vapautetaan ennakkoilmoitusvelvollisuudesta.
Komissio ei periaatteessa vastusta ehdotettua puitedirektiiviä, ja se on jo sopinut arvioivansa tällaisen välineen arvoa ja toteuttamiskelpoisuutta. Epäilyksemme kohdistuvat ensisijaisesti tällaisen direktiivin ja sektoritasolla laaditun lainsäädännön yhdistämiseen. Komissio tarkastelee aihetta uudelleen Euroopan parlamentin päätöslauselman valossa.
Toinen tärkeä kysymys liittyy arviointiin. Toistan, että komissio pyrkii kaikin keinoin arvioimaan ankarasti, täydellisesti ja rehellisesti yhteisön lainsäädännön tuloksia. Sellainen on hyvä tapa ja hyvää hallintoa, eikä sitä pitäisi laiminlyödä sen enempää jäsenvaltioiden kuin Euroopankaan tasolla. Pyrimme parantamaan olemassa olevaa alakohtaista arviointia, ja olemme sopineet, että esitämme horisontaalisen vuosikertomuksen Cardiffin prosessin yhteydessä. Komissio suhtautuu myönteisesti Euroopan parlamentin ehdotukseen keskustelun järjestämisestä olemassa olevilla foorumeilla, jotta voidaan taata, että arviointi on moniarvoista; keskustelu pitäisi järjestää ennen kuin Cardiffin prosessiin liittyvää selontekoa aletaan valmistella, jotta keskustelun tulokset ja suositukset voidaan ottaa täysimääräisesti huomioon.
Haluan lopuksi korostaa, että yleishyödylliset palvelut aiheuttavat jatkuvaa huolta, mikä edellyttää tulevaisuudessa uusia aloitteita ja yhteisön lainsäädännön kehittämistä edelleen. Komissio odottaa Euroopan parlamentin osallistuvan prosessiin kumppanina.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen Bolkestein.
Siirrymme äänestyksiin.

Äänestykset
1. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi koulutusta, tietojenvaihtoa ja avunantoa koskevasta toimintaohjelmasta euron suojaamiseksi väärentämiseltä (PERIKLES-ohjelma)

(KOM(2001) 248 - C5-0303/2001 - 2001/0105(CNS))
2. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi euron suojaamiseksi väärentämiseltä perustettavasta koulutusta, tietojenvaihtoa ja avunantoa koskevasta toimintaohjelmasta (PERIKLES-ohjelma) tehdyn päätöksen vaikutusten laajentamisesta jäsenvaltioihin, jotka eivät ole ottaneet euroa yhtenäisvaluutaksi
([KOM(2001) 248 - C5-0304/2001 - 2001/0106(CNS)).
(Parlamentti hyväksyi kaksi lainsäädäntöpäätöslauselmaa perättäisissä äänestyksissä.)
Lehnen esittelemä Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0380/2001) sovitteluvaltuuskunnan hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY muuttamisesta (PE-CONS 3654/2001 - C5-0496/2001 - 1999/0152(COD)).
Caveri (ELDR). (IT) Arvoisa puhemies, minun on ilmoitettava puhemiehistölle virheestä, joka on italiankielisen tekstin 3 artiklan 6 kohdassa. Kirjoitin viime vuoden syyskuussa puhemies Fontainelle kirjeen, jossa ilmoitin hänelle italiankielisessä versiossa olevasta virheestä, joka sen sijaan oli korjattu englannin-, saksan- ja ranskankielisissä versioissa. Lokakuun 4. päivänä 2000 päiväämässään kirjeessä puhemies Fontaine myönsi minun olevan oikeassa ja vakuutti, että käännösyksikkö korjaisi virheen, joka on valitettavasti edelleen tekstissä. Haluan panna merkille, että nykyisessä versiossa oleva lause, jossa sanotaan, että direktiivin mukaista tunnistamisvelvollisuutta sovelletaan joka tapauksessa, muuttaa täysin sitä merkitystä, joka tulee esiin muissa kieliversioissa. Kuten sanoin puhemies Fontainelle tekstiin pitäisi sen sijaan kirjoittaa "jonka pelikasinot joka tapauksessa suorittavat", koska näin se olisi yhdenmukainen muiden kieliversioiden kanssa.

Puhemies
Kiitos, jäsen Caveri. Pidämme ilman muuta mielessämme huomionne, joka on minusta aiheellinen.

Lehne
Arvoisa puhemies, espanjalainen kollega kertoi minulle espanjankielisen version virheestä, jonka pyydän korjaamaan. Kyse on 6 artiklan 3 kohdan toisen osan sanasta determinar. Tämä sana pitää korvata sanalla evaluar, koska se on oikea käännös. Pyydän, että sekin tarkastetaan ja korjataan, jos on tarpeen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Maij-Weggenin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0349/2001) Euroopan parlamentin työjärjestyksen mukauttamisesta Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 säännöksiin (2001/2135(REG)).
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Carnero Gonzálezin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0346/2000) työjärjestyksen muuttamisesta parlamenttien välisistä suhteista vastaavien valtuuskuntien ja parlamentaaristen sekavaliokuntien asettamisen osalta (1999/2196(REG)).
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Cappaton laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan toinen mietintö (A5-0374/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla
(KOM(2000) 385 - C5-0439/2000 - 2000/0189(COD)).
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Turcon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0370/2001)
1. Belgian kuningaskunnan ja Ruotsin kuningaskunnan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi Europolin toimeksiannon laajentamisesta Europol-yleissopimuksen liitteessä lueteltujen törkeiden kansainvälisen rikollisuuden muotojen käsittelyyn (9093/2001 - C5-0266/2001 - 2001/0817 (CNS))
2. Ruotsin kuningaskunnan aloitteesta neuvoston säädöksen antamiseksi säännöistä, jotka koskevat Europolin toimesta tapahtuvaa henkilötietojen välittämistä kolmansille valtioille ja kolmansille elimille, 12 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston säädöksen muuttamisesta
(8785/2001 - C5-0218/2001 - 2001/0807(CNS)).
(Parlamentti hyväksyi kaksi lainsäädäntöpäätöslauselmaa perättäisissä äänestyksissä.)
Kirkhopen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0369/2001) Belgian kuningaskunnan, Ranskan tasavallan, Espanjan kuningaskunnan ja Yhdistyneen kuningaskunnan aloitteesta yhteisiä tutkintaryhmiä koskevan neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi
(12442/2001 - C5-0507/2001 - 2001/0821(CNS)).
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Marinhon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0371/2001) Ruotsin kuningaskunnan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi sen vahvistamisesta, mitkä yksinkertaistetusta menettelystä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvassa luovuttamisessa vuonna 1995 tehdyn yleissopimuksen ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta vuonna 1996 tehdyn yleissopimuksen määräyksistä ovat Schengenin säännöstön kehittämistä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn sopimuksen mukaisesti
(9946/2001 - C5-0321/2001 - 2001/0820(CNS)).
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Vander Taelenin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0351/2001) eurooppalaisten elokuvien tehokkaammasta levittämisestä sisämarkkinoilla ja ehdokasvaltioissa
(2001/2342(INI)).

Vander Taelen
. (NL) Minun pitää tehdä tässä kohdin pieni suullinen tarkistus, koska olen huomannut, että teksti on käsitetty väärin. Tietyt tämän istunnon jäsenet epäilivät, että haluan tehdä Euroopan byrokratiasta entistä raskaampaa, kun itse asiassa haluan keventää sitä. Haluan tehdä sen selväksi lukemalla toisen osan tekstin teille englanniksi: "and for the same purpose, to foresee the creation of a specific European executive agency (agency pienellä alkukirjaimella) for cinema and audiovisual matters." Loppu jää siis pois. Tarkoitan tällä vain sitä, että Euroopan nykyistä organisaatiota tehostetaan eikä varmasti tehdä raskaammaksi.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Maatin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0347/2001) komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille jäsenvaltioiden kokemuksista eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun direktiivin 91/628/ETY muuttamisesta annetun neuvoston direktiivin 95/29/EY täytäntöönpanon jälkeen
(KOM(2000) 809 - C5-0189/2001 - 2001/2085(COS)).

Auroi
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa, että ranskankielisessä versiossa on kaksi virhettä, jotka pitäisi korjata.
Ranskankielisessä versiossa 10 kappaleessa sanotaan, että "on saatava aikaan edistystä rikkomismenettelyissä, joita on käynnistetty niitä jäsenvaltioita vastaan", mikä on tulkintavirhe. Tämä kohta on ymmärrettävä näin: "on luotava syyttämismenettelyjä niitä sopimusta rikkoneita jäsenvaltioita vastaan."
Ranskankielisen version 16 kappaleessa sanotaan: "kehottaa komissiota tutkimaan keinoja, joilla pieniä paikallisia teurastamoita (teurastamoihin viittaan sanalla "tueries" = joukkoteurastukset)". Arvoisa puhemies, jotta välttäisimme vakavammat pienet joukkoteurastukset, ehdotan - tämä tuo mieleeni elokuvan, jonka nimi oli "Murha ystävien kesken" - että kohta muutettaisiin muotoon "pienet paikalliset teurastamopalvelut".

Puhemies
Jäsen Auroi, kiitän teitä ehdotuksistanne, jotka yksikkömme ottavat varmasti myönteisellä tavalla huomioon.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Langenin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0361/2001) komission tiedonannosta: Yleishyödylliset palvelut Euroopassa (KOM(2000) 580 - C5-0399/2001 - 2001/2157(COS)).
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Radwan
Arvoisa puhemies, haluaisin vielä viitata äänestykseen, jossa meille ei valitettavasti annettu tilaisuutta äänestää tarkistuksesta 62. Tarkistin vielä asiakirjoista: tarkistus 62 täydentää tarkistusta 58, ja oikeastaan meidän olisi pitänyt äänestää siitä nimenhuutoäänestyksessä. Avustajanne valitettavasti jättivät huomiotta molemmat työjärjestyspuheenvuoropyyntöni.
Tässä on kyse siitä, että teemme kerta kaikkiaan ja perusteellisesti selväksi, että vesihuoltopalvelujen markkinoita ei voi avata kilpailulle yleisen kilpailuoikeuden ohi. Siksi haluan korostaa sitä vielä. Sanoin aiemmassa puheessani jo, että torjumme sen, ja pyydän, että se kirjataan pöytäkirjaan ja että parlamentin jäsenten puheenvuoropyyntöjä ei jätetä ottamatta huomioon tulevaisuudessa, siinä määrin kuin mahdollista.

Puhemies
Jäsen Radwan, en ole saanut tietoa pyynnöstänne.

Radwan
Arvoisa puhemies, voitte kysyä avustajiltanne. Vasemmalla puolellanne istuva avustaja katsoi minua, muttei ilmoittanut pyyntöäni teille. Sille minä en voi mitään!

Puhemies
Jäsen Radwan, minusta avustajamme tekevät erittäin tärkeää työtä ja kaiken lisäksi huolellisesti, mutta panen merkille, että teitä ei alkuunkaan kiinnosta kuunnella minua.
ÄÄNESTYSSELITYKSET - Gerhard Schmidin mietintö (A5-0362/2001)

Berthu
. (FR) Väärennettyjen eurojen valmistamiseen ja levittämiseen liittyvä riski on suurena esteenä yhtenäisvaluutan käyttöönoton alkuvaiheessa 1. tammikuuta alkaen kolikkojen ja seteleiden vaihtoa seuraavien muutaman vuoden aikana. Tämä siirtymäkausi on erittäin tärkeä kansalaisten luottamuksen kannalta.
Ilmeisesti riskiä on kuitenkin aliarvioitu, ja lisäksi sitä on alettu käsitellä liian myöhään. Komissio laati pääasiallisen tiedonantonsa tästä aiheesta vasta 22. heinäkuuta 1998, ja vuosina 1999 ja 2000 hyväksyttiin ensimmäiset määräykset tosin vielä puutteelliset jotka koskivat Europolin toimeksiannon laajentamista ja rikosoikeudellisia seuraamuksia euron väärentämisen estämiseksi. Tänään käsiteltävänä ollut päätösluonnos on lisänä tälle määräykselle, ja siinä säädetään väärentämiseen liittyvästä tärkeimmille toimijoille suunnatusta yhteisön koulutus- ja avunanto-ohjelmasta.
Vaikka luonnos itsessään ei herätä suurempaa vastustusta, voidaan kuitenkin vain korostaa, että se on myöhässä ja että siinä on tiettyjä epämääräisyyksiä, jotka paljastavat, millaisia virheitä yhtenäisvaluutan suunnittelussa on ollut.
Ensinnäkin esitellyssä tekstissä epäröidään jatkuvasti "koulutuksen" järjestämisen ja "avunannon" välillä, eikä siinä uskalleta sanoa selvästi, että kun kolikoiden ja seteleiden fyysiseen vaihtumiseen on enää 48 päivää, yhteistyötä tällä ratkaisevalla alueella ei ole vielä saatettu loppuun. Toiseksi, tämän "koulutuksen ja avunannon" tavoitteiden joukossa on aihe "euron suojelu unionin ulkopuolella", joka ei kuitenkaan sisälly mihinkään yhteisön toimialaan. Tässä on nyt tilaisuus saada erityisestä näkökulmasta selville, kuinka horjuva yhtenäisvaluuttajärjestelmä on, sillä se on jakautunut yhteisön toimivaltuuksien ja kansallisten toimivaltuuksien kesken, ja näiden kahden välillä koordinointi on huonosti järjestetty. Voisivatko asiat kuitenkaan olla toisella tavalla, koska Maastrichtissa tavoitteena oli hurmata äänestäjät uskottelemalla heille, että yhtenäisvaluutta olisi mahdollinen ilman täydellistä supervaltaa?
Lehnen mietintö (A5-0380/2001)

Crowley
Arvoisa puhemies, pidän ryhmäni puolesta puheenvuoron Lehnen mietinnöstä. Tampereen huippukokouksen jälkeen EU-maiden hallitukset ovat tehneet tiiviimpää yhteistyötä oikeus- ja sisäasioissa, ja tämä on ollut entistäkin ilmeisempää 11. syyskuuta alkaen.
Koska elämme sisämarkkinoilla, on vain oikein ja kohtuullista, että jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä ja sovittavat toimiaan yhteen. Kansainvälinen rikollisuus edellyttää pitkälle kehittyneitä rakenteita, mutta tällaiset toimet kohdistuvat rikollisten toimien rahoittamiseen. Tästä syystä on tärkeää säätää laki, jotta voisimme varmistaa, että EU:n rahoitusjärjestelmiä ei käytetä rahanpesuun. Meidän on varmistettava, että kansainväliset rikolliset eivät voi hyödyntää Euroopan tai muidenkaan maiden olemassa olevia rahoituksellisia rakenteita pestäkseen lainvastaisen hyötynsä.
Sen direktiivin täytäntöönpano, joka koskee rahoitusjärjestelmien rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämistä, on tärkeä osa kansainvälisen rikollisuuden torjuntaa. Olen aina ollut sitä mieltä, että tähän alueeseen liittyvää EU:n lainsäädäntöä on laajennettava koskemaan muitakin kuin huumausainerikoksia. Tähän on nyt päästy EU-maiden hallituksien ja Euroopan parlamentin välisen sopimuksen myötä. Direktiivi merkitsee rahanpesun kieltämisen ulottamista huumekaupasta kaikkeen järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Jäsenvaltiot voivat halutessaan ulottaa kansallisen rahanpesua koskevan lainsäädäntönsä koskemaan myös muita rikollisen toiminnan muotoja. Sovittelumenettelyn tuloksena tehdyn sopimuksen mukaan asianajajan toiminta kuuluu edelleen salassapitovelvollisuuden piiriin, jos asianajaja ei tiedä, että hänen asiakkaansa hakee lainopillista neuvontaa rahanpesutarkoituksiin.
Kun on kyse laajemmasta yhteydestä, Euroopan tasolla on tehty sopimus sellaisen puitedirektiivin täytäntöönpanosta, jonka avulla EU:ssa voidaan jäädyttää rikollisin keinoin saadut varat. Pöytäkirja, joka liittyy keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevaan yleissopimukseen, auttaa myös EU-maiden hallituksia, kun eri jäsenvaltioissa ryhdytään rikosoikeudellisiin menettelyihin.
Tuen tiiviimpää yhteistyötä ja yhteensovittamista oikeusasioissa EU:ssa, vaikka haluankin varoittaa hallituksia siitä, että niiden on tarkasteltava huolellisesti ehtoja, jotka liittyvät tuleviin aloitteisiin. On ryhdyttävä tarkoituksenmukaisiin toimiin kansalaisten vapauksien ja oikeuksien suojelemiseksi ja sen oletuksen ylläpitämiseksi, jonka mukaan syytetty on syytön, kunnes hänet todistetaan syylliseksi.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin rahanpesun torjuntaa koskevan Lehnen mietinnön puolesta. Ranskankielisessä versiossa lukee "blanchiment des capitaux", mikä sananmukaisesti tarkoittaa pääoman valkaisua tai pääoman pesua, toisin sanoen se tarkoittaa, että jostakin sellaisesta tehdään valkoinen, joka ei ole valkoinen, jostakin likaisesta tehdään puhdas, jostakin rumasta tehdään siis kaunis. Niinpä mieleeni juolahti, miksi me emme kykene olemaan yhtä taitavia kuin rikolliset, jotka onnistuvat he siinä vasta onnistuvatkin tekemään kauniin jostakin rumasta? Miksemme mekin voisi onnistua tekemään rumasta kaunista? Arvoisa puhemies, en puhu nyt itsestäni, jota joku voisi pitää rumana, vaan eläkkeitä koskevista laeista, jollaisia on koko Euroopassa. Voisimmeko me tehdä kauniita niistä rumista laeista, jollaisia on paljon?

Krivine ja Vachetta
. (FR) Rahanpesun torjuntaa koskeva direktiivi on oikeansuuntainen, ja se vastaa ainakin osittain kansalaisten pyrkimyksiin ja niiden tuomareiden ehdotuksiin, jotka ovat eniten huolissaan tästä kysymyksestä. Lisäksi syyskuun 11. päivän jälkeen pitäisi olla uusia syitä koventaa rahanpesun vastaista taistelua. Lehnen mietinnössä tehdään kuitenkin itsepintaisesti juuri päinvastoin. Siinä iloitaan uudesta kappaleesta, joka on laadittu järjenvastaisesti, sillä siinä määrätään, että "jäsenvaltioita ei velvoiteta soveltamaan direktiivin velvoitetta kyseessä oleviin ammatteihin (itsenäisiin lakimiesammattien harjoittajiin ja muihin)". Kaikkein pyhin salassapitovelvollisuus säilytetään, paitsi jos lainopillinen neuvonantaja on itse talousrikollinen. Ei riitä, että neuvonantajalla "on syytä uskoa", että "hänen asiakkaansa hakee lainopillista neuvontaa rahanpesutarkoituksiin", vaan salassapitovelvollisuus raukeaa vasta silloin, kun asianajaja "tietää", että asia on näin.
Tämä hienotunteisuus on räikeässä ristiriidassa parlamentin vähän aikaa sitten tekemien brutaalien päätösten kanssa, sillä ne ovat samansuuntaisia CIA:n laatimien luettelojen kanssa, eikä niissä peitellä halua tehdä rikollisia kaikista henkilöistä, jotka vastustavat talousrikollisuutta.
Näistä puutteista huolimatta emme ole äänestäneet Lehnen mietintöä vastaan.
Maij-Weggenin mietintö (A5-0349/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämänkin asetuksen puolesta. Se koskee Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi. Minun on kerrottava, että viime sunnuntaina eräs Bergamosta kotoisin oleva eläkeläinen Erminia Santinelli, joka on nuori ja aktiivinen 60-vuotias nainen, sanoi minulle: "Kylläpä te hyväksytte hienoja asetuksia Euroopan parlamentissa! Ehkä tämä merkitsee, että minullakin on vihdoinkin mahdollisuus tutustua asiakirjoihin!" "Mihin asiakirjoihin?" kysyin häneltä. Hän vastasi minulle: "Niihin asiakirjoihin, joissa on eläkelaskelmani, sillä en vieläkään ymmärrä, miten eläkkeeni on laskettu. Saamistani asiakirjoista minulla on siis vihdoinkin mahdollisuus saada selville, miten eläkkeeni on laskettu." "Seuraavalla kerralla sitten", vastasin hänelle. "Toistaiseksi meidän on tyydyttävä siihen, että saamme nähdä Euroopan parlamentin asiakirjoja."

Bonde
. (DA) Esittelijä Maij-Weggenin mietintö, jossa käsitellään parlamentin asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi, on edistysaskel, jota voimme vain tukea. Olemme sen vuoksi yhdessä äänestäneet "pienemmän pahan" puolesta, mikä tarkoittaa, että pienikin edistysaskel avoimuuden osalta on tyhjää parempi. Ongelman muodostavat kuitenkin kaikki ne asiat, joita mietinnössä ei mainita. Suurimpana ongelmana on, että komissio ja neuvosto eivät lähetä parlamentille asiakirjoja lakien valmisteluvaiheessa. Se on siinä mielessä valitettavaa, että juuri sitä vaihettahan kansalaiset haluavat seurata, jotta he pystyisivät vaikuttamaan lainsäädännön sisältöön. Toisen ongelman muodostaa parlamentin jäsenten luokittelu ensimmäisen ja toisen luokan jäseniksi, joilla joko on tai ei ole oikeutta tutustua luottamukselliseen tietoon. Ja on täysin järjetöntä ja kaikkien parlamentaaristen perinteiden vastaista, että parlamentin talousarvion valvontavaliokunta, oikeusasiamies ja EU:n oma tilintarkastustuomioistuin eivät vieläkään pysty tutustumaan kaikkiin komission virkavelvollisuuksien suorittamista koskeviin liitteisiin.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Äänestimme Euroopan parlamentin asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi käsittelevää mietintöä vastaan, sillä tämän petollisen otsikon takana kyse ei ole niinkään asiakirjojen saatavuuden lisäämisestä kuin sen sääntelemisestä ja siitä, että Euroopan parlamentille annetaan samalla oikeus rajoittaa asiakirjojen julkisuutta.
Toisaalta tunnustetaan tekopyhästi yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin ja toisaalta myönnetään, että tietyt asiakirjat ovat luottamuksellisia.
Todellisuudessa ei ole mitään syytä salata yleisöltä Euroopan parlamentin tai muiden yhteisön toimielinten minkäänlaisia asiakirjoja. Kannatamme sitä, että kaikki asiakirjat, kaikki sopimukset, samoin kuin kaikki nykyisin salassa pidettävät puheenvuorot, kaikki salassa käytävät neuvottelut, kaikki parlamentin, neuvoston tai komission harjoittamat päätöksentekoon tai direktiivien esittämiseen liittyvät lobbaustoimet tehdään täysin julkisiksi.

Meijer
. (NL) Aiemmin valtion etuja suojeltiin kansalaisilta salaamalla ne. Nykyään annetaan se vaikutelma, että demokratiassa kaikki hallinnolliset tiedot ovat julkisia. Siitä tehdään kuitenkin varsin paljon poikkeuksia sotilaallisen tai taloudellisen edun perusteella, ja julkisuuden aste vaihtelee EU:n jäsenvaltioiden välillä. Tällä hetkellä vallitsee kaksi täysin vastakkaista käsitystä siitä, miten julkisia yhteisön päätöksenteon valmisteluun liittyvät tiedot ovat tulevaisuudessa. Esittelijä Maij-Weggenin ja esittelijä Cashmanin edustaman käsityksen mukaan olemme edistyneet tänä vuonna merkittävästi, ja sen tuloksena vuonna 2002 syntyy optimaalinen ja kaikkia tyydyttävä avoimuus. Toista käsitystä edustavat jäsen Martin ja jäsen Bonde, ja se ilmenee myös vihreän ryhmän tarkistuksissa. Sen mukaan Euroopan parlamentti on pikemminkin asettanut itselleen tarpeettomia rajoituksia sopimuksissaan komission ja neuvoston kanssa, eikä parlamentissa tähän mennessä valitettavasti ole syntynyt enemmistöä täyden julkisuuden taakse. Kaikki tosin pitävät ehdotusta edistyksenä, mutta siinä herättää huomiota ennen kaikkea se, mitä siitä puuttuu. Osa neuvoston ja komission asiakirjoista salataan yhä yleisöltä ja parlamentilta. Tuen tarkistuksia, joissa julkisuutta halutaan laajentaa nykyisestään.
Carnero Gonzálezin mietintö (A5-0346/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin myös Carnero Gonzálezin mietinnön puolesta. Minusta on oikein, että parlamentaaristen sekavaliokuntien jäsenten valinnassa noudatetaan samaa menettelyä kuin pysyvien valiokuntienkin jäsenten valinnassa noudatetaan. Arvoisa puhemies, kun kerran keskustelemme parlamentaaristen sekavaliokuntien valitsemisesta, sallinette minun kuitenkin korostaa, miten suuri merkitys Euroopan parlamentissa on sekavaliokunnilla, joihin kuuluu ehdokasvaltioiden parlamenttien tai sellaisten maiden parlamenttien edustajia, joiden kanssa meillä on tiiviit suhteet. Haluaisin, että Euroopan parlamentti myöntäisi näille sekavaliokunnille entistä enemmän valtaa, koska juuri näin toimimalla Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin olemassaolo voi kantaa hedelmää.
Cappaton mietintö (A-0374/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, marraskuun 4. päivänä pidin tärkeän kokouksen, jossa muuten puhuin pitkään jäsen Cappaton kuten näette, hän on muiden jäsenten tapaan paikalla kuuntelemassa, miksi äänestin hänen laatimansa asiakirjan puolesta, mutta tiedän, että todellisuudessa hän seuraa puhettani toimistossaan olevasta näytöstä laatimasta mietinnöstä, ja kun näytin kokouksessa hänen valokuvaansa, monet nuoret eläkeläiset eivät tulleetkaan pyytämään minun nimikirjoitustani, kuten tavallisesti tapahtuu merkittävien poliitikkojen pitämissä tärkeissä kokouksissa, vaan he kysyivätkin minulta, saavatko he tutustua jäsen Cappatoon. "Haluamme tavata hänet! Hän on komea ja erittäin taitava nuori mies, ja me annamme tunnustusta tälle mietinnölle. Tarkoittaako tämä, että vihdoin viimein kukaan ei enää saa tietää ikäämme? Juuri tämänkaltaista yksityisyyttä me haluamme!" Vastasin, että näin on. Tämän asiakirjan myötä kukaan ei enää saa tietää naisten ikää.

Cashman
. (EN) Ison-Britannian Labour-puolueeseen kuuluvat sosialistiryhmän jäsenet ovat äänestäneet kansallisen valinnan puolesta, kun on kyse siitä, sallivatko jäsenvaltiot muun kuin toivotun kaupallisen viestinnän vaiko eivät. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa päädyttiin tällaiseen kompromissiin. Kun sähköistä kaupankäyntiä koskevaa direktiiviä tarkistetaan vuonna 2003, on mahdollista ehdottaa toimia, jotka perustuvat niiden jäsenvaltioiden kokemuksiin, jotka sallivat muun kuin toivotun kaupallisen viestinnän tai jotka eivät salli sitä. On olennaisen tärkeää, että kaikki uudet toimet, jotka liittyvät sähköisen kaupankäynnin alaan, perustuvat suoraan kaikkien tällä teollisuuden alalla toimivien tahojen sekä kuluttajien kokemuksiin.
Kun on kyse liikennetietojen tallentamisesta, katsomme, että toisessa käsittelyssä on harkittava lisätarkistuksien esittämistä.

Lulling
. (DE) Olemme yksimielisiä siitä, että tietty yksityisyyden ja henkilötietojen suoja on yksi toimivan demokratian perusteista. Se on entistä tärkeämpää nykyaikaisissa viestintävälineissä ja valtavaa vauhtia leviävässä tietoyhteiskunnassa.
Väärin ymmärretty henkilötietojen suoja voi kuitenkin synnyttää ei-toivottuja sivuvaikutuksia. Komissio ehdottaa tekstissään sellaisen mainossähköpostin kieltämistä, jota kuluttaja ei ole etukäteen sallinut. Tämä niin sanottu opt-in-periaate on jyrkässä ristiriidassa sen myös sähköistä kaupankäyntiä koskevasta direktiivistä löytyvän periaatteen kanssa, että mainonta on sallittua, jollei kuluttaja ole nimenomaan kieltänyt sitä. Tämä opt out -järjestelmä on tietysti ilmainen ja vaivaton, koska usein jo pelkkä hiiren näpäytys riittää ei-toivotusta tiedostosta eroon pääsemiseen. Direktiivissä sähköisestä kaupankäynnistä asetetaan lisäksi useita avoimuutta koskevia vaatimuksia, niin että esimerkiksi mainossähköpostit pitäisi voida tunnistaa sellaisiksi jo niiden otsikosta, ja kuluttajan pitäisi voida tunnistaa lähettäjä jo ennen postin avaamista. Vastaanottaja voi siis hiirtä näpäyttämällä välittömästi poistaa sähköpostin, jota ei halua lukea, tarvitsematta hukata siihen sen enempää aikaa, rahaa tai energiaa.
Mainossähköpostin vapaa lähettäminen on lisäksi etu erityisesti pk-yrityksille, joilla ei ole varaa kalliisiin kampanjoihin televisiossa tai muissa viestimissä. Jos niiltä evättäisiin tämä edullinen keino tehdä itseään tunnetuksi kansalaisille, se tarkoittaisi aivan selvästi vielä paremman kilpailuedun tarjoamista suurille kansallisille ja kansainvälisille yrityksille.
Näiden pohdintojen jälkeen hyväksyn valiokunnassa hyväksytyn tekstin siltä osin kuin se koskee muuta kuin toivottua viestintää.

Sacrédeus
. (SV) Kuten tätä mietintöä koskevassa äänestyksessäkin 6. syyskuuta 2001 vastustan nytkin puolueryhmäni omaksumaa sähköpostitse kuluttajille lähetettäviä ei-toivottuja mainoksia koskevaa kantaa. Sähköpostitse lähetettävät mainokset merkitsevät yleisesti ottaen vaivaa kuluttajalle, koska mainosten avaaminen ja poistaminen vie aikaa. Sitä paitsi juuri kuluttaja on se, joka maksaa mainoksen vastaanottamisen ja lukemisen kustannukset. Lisäksi mietinnössä ehdotettu jako toisaalta sähköpostitse tuleviin mainoksiin ja toisaalta tekstiviestinä, telekopiona ja automaattisten soittojärjestelmien kautta tuleviin mainoksiin on mielestäni keinotekoinen. Kuluttajille aiheutuu aivan yhtä paljon vaivaa riippumatta siitä, mitä näistä menetelmistä käytetään, ja opt in -ratkaisua kannattaa siksi suosia kaikissa menetelmissä, koska se tarjoaa kaikkein tehokkaimman suojan ei-tilattuja mainoksia vastaan.
Koska on erittäin tärkeää, että tämä mietintö hyväksytään parlamentissa mahdollisimman nopeasti, on esillä olevaa kompromissia pidettävä hyväksyttävänä, vaikkakin selvästi vähemmän toivottavana, vaihtoehtona. Lopullisessa äänestyksessä aion siksi tukea mietintöä riippumatta siitä, miten käy edellä mainitulle kysymykselle.
Turcon mietintö (A5-0370/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Turcon laatiman asiakirjan puolesta, koska kannatan kaikkia sellaisia tilanteita, joissa Euroopan unionin muodostavien valtioiden välillä tehdään yhteistyötä ja joissa ne pääsevät asioista yksimielisyyteen. Puhuin tästäkin asiakirjasta 4. marraskuuta pitämässäni kokouksessa, jonka päätteeksi monet eläkeläiset tulivat luokseni ja kysyivät: "Tarkoittaako tämä ehkä sitä, että saamme vihdoinkin eurooppalaisen korttelipoliisin? Me ilahdumme huomatessamme, että poliisin toiminnassa tapahtuu parannusta Euroopan parlamentin ansiosta, koska kotimaassamme poliisit vain antavat meille sakkoja tai tulevat pidättämään meidät. Olisi niin mukavaa, kun poliisit olisivat ystäviämme!" Vastasin, että näin ei ole vielä, mutta sanoin olevani varma, että jäsen Turco aikoo parantaa tilannetta seuraavassa mietinnössä, niinpä saatamme saavuttaa tämänkin tuloksen.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet tämän mietinnön puolesta. Olemme yksimielisiä siitä, että EU:n ja Europolin on torjuttava kansainvälistä rikollisuutta, ja olemme sen vuoksi tyytyväisiä koko mietintöön. Olemme kuitenkin panneet merkille, että eräissä tarkistuksissa pyritään siihen, että oikeudellisen yhteistyön ja poliisiyhteistyön on oltava osa yhteisön toimivaltaa, mikä on ristiriidassa Tanskalle myönnetyn poikkeuksen kanssa, joka sisältyy Tanskan asemaa koskevaan pöytäkirjaan. Emme tue näitä tarkistuksia.

Figueiredo
. (PT) Käyttämällä tekosyynä terrorismin ja turvattomuuden lisääntymiseen johtavaa vaarojen torjuntaa on käynnistetty laaja ja mutkikas mekanismi vapauksien rajoittamiseksi. Se voi johtaa Euroopan linnoittautumiseen, johon kuuluu osana tämä ja muita aloitteita, kuten henkilötietojen käsittelyä koskeva aloite.
Esimerkiksi Portugalin kohdalla se, että Europol pitää sitä Eurooppaan pyrkivien pääasiallisena kulkureittinä ja että Europolin valtuudet ulotetaan kattamaan terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta, tekisi maastamme alueen, joka voisi etuoikeutetusti seurata ja valvoa kyseisen rakenteen toimintaa kansallisten poliisilaitosten ja syyttäjälaitoksen ohella, puhumattakaan Portugalin parlamentin suorittamasta varsinaisesta demokraattisesta valvonnasta.
Edellä mainitut hankkeet tähtäävät poliisien, tietopalvelujen ja kortistojen väliseen yhteistoimintaan ilman minkäänlaista demokraattista valvontaa, ja niiden taustalla vaikuttava politiikka on maahanmuuttoa rajoittavaa, muukalaisvastaista ja yksilönvapauksia rajoittavaa. Kun Schengenin tietojärjestelmääkään ei sitä paitsi valvota nykyään demokraattisesti, minkälaista olisikaan tietojen välitys kolmansille valtioille ja elimille, joita valvovat pääasiassa Europol ja amerikkalaiset virastot käyttäen verukkeenaan terrorismin torjuntaa?
Europolin valtuudet eivät saa olla kansallisten politiikkojen tai syyttäjälaitoksen yläpuolella. Sen toiminta kussakin jäsenvaltiossa pitää kirjata sisäistä turvallisuutta koskeviin kertomuksiin. Europolin toiminnan pitää olla kaikilta osin yhteisöjen tuomioistuimen alaista ja sen pitää tehdä yksityiskohtaisessa kertomuksessa tiliä Euroopan parlamentille. Europolin valtuuksien laajentamista pitää tietysti edeltää aina keskustelu Euroopan parlamentissa ja jäsenvaltioiden parlamenteissa.

Titley
. (EN) Tuen voimakkaasti tätä Maurizio Turcon erinomaista mietintöä, jossa vaaditaan Europolin toimeksiannon laajentamista ja muiden ei-sitovien järjestelyjen lisäämistä toimeksiantoon. Jos Europolin toimeksiantoa laajennetaan kattamaan kansainvälisen rikollisuuden vakavat muodot, kuten ihmisryöstöt, laittomien maahanmuuttajien salakuljettamisen ja rasismin, Europolista tulee toimielin, jolla on todellista vaikutusvaltaa ja jonka voidaan katsoa toimivan Euroopan kansalaisten etujen ja turvallisuuden nimissä. Lisäksi Ruotsin ehdotus, jossa on kyse siitä, että kolmannet valtiot voivat välittää edelleen Europolilta saamiaan henkilötietoja, on erityisen tärkeä. Tiedämme hyvin, että 2000-luvun rikollisuus on rajatonta, eikä EU:n pidä eikä se voi antaa Europolin toimia tyhjiössä. Tästä syystä on olennaisen tärkeää, että Europol toimii yhteydessä kolmansiin valtioihin, koska vasta tällöin sen todellinen tehokkuus pääsee oikeuksiinsa.
Kirkhopen mietintö (A-0369/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin yhteisiä tutkintaryhmiä koskevan neuvoston puitepäätöksen puolesta. Arvoisa puhemies, suokaa anteeksi mielikuvitukseni, mutta puhuessamme yhteisistä eurooppalaisista tutkintaryhmistä, näen silmissäni tutkintaryhmiä, joihin kuuluu myös naisia, joilla on kaikilla samanlainen naisten virka-asu. Niinpä mietin, milloin meidän pitää äänestää, minkälaista virka-asua näihin yhteisiin tutkintaryhmiin kuuluvien naisten pitää käyttää, kuka esittelee meille näitä pukuja, jotta voimme antaa niistä arviomme? Ja kuka toimii puheenjohtajana tuomaristossa, jonka pitää osallistua poliisien virka-asuja esittelevään muotinäytöksen? Tekö, arvoisa puhemies? Vaiko jäsen Theorin, joka on naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puheenjohtaja? Jätän vitsailun sikseen. Halusin itse asiassa sanoa, että kannatan yhteisiä tutkintaryhmiä, poliiseja ja eurooppalaisia naispoliiseja.

Titley
. (EN) Tuen voimakkaasti tätä Timothy Kirkhopen erinomaista mietintöä, jossa vaaditaan yhteisiä tutkintaryhmiä koskevan puitepäätöksen tekemistä. Päätöksellä näytetään tietä keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa tehdyn EU:n yleissopimuksen täysimääräiselle täytäntöönpanolle. EU:n tasolla tehtävä poliisiyhteistyö on ajatuksena melko uusi ja innovatiivinen. Jos tällaisissa asioissa ei tehdä yhteistyötä, yksittäiset jäsenvaltiot eivät voi ratkaista ja torjua uudenlaisia rikoksia, joita kaikkien jäsenvaltioiden poliisivoimat joutuvat nyt kohtaamaan.
Mietinnössä vaaditaan lisäksi sellaisten yhteisten tutkintaryhmien perustamista, joiden tehtävänä on erityisesti huumausaine- ja ihmiskaupan sekä järjestäytyneen rikollisuuden torjunta. Kun yhteisten tutkintaryhmien toiminta käynnistyy toden teolla ja kun jäsenvaltiot ymmärtävät täysin niiden tehokkuuden, tutkintaryhmien tehtäviä voi ja pitää laajentaa kattamaan tällaisetkin asiat.
Lopuksi, kuten mietinnössä mainitaan, Euroopan parlamentilla on todellinen ja tärkeä tehtävä asioissa, jotka liittyvät yhteisiä poliisivoimia koskeviin aloitteisiin. Eräänlainen tarkastusjärjestelmä, jonka myötä neuvostoa pyydetään tiedottamaan parlamentille yhteisten tutkintaryhmien tehokkuudesta, tekee prosessista avoimemman ja läpinäkyvämmän ja näin ollen laillisemman.
Marinhon mietintö (A-0371/2001)
Fatuzzo (PPE-DE). (IT) Arvoisa puhemies, äänestin Marinhon mietinnön puolesta, koska siinä käsitellään tuomioiden ja Schengenin säännöstön toteuttamiseen liittyvien päätösten keskinäistä tunnustamista. Eläkeläispuolueen edustajana en kuitenkaan kannata päätösten keskinäistä tunnustamista. Tämä ei tee meistä eurooppalaisia: meillä pitää olla yhteiset oikeudelliset säännöt sekä siviili- että rikosoikeudessa. Jos emme saa näitä sääntöjä aikaiseksi, vaan pelkästään tunnustamme keskinäisesti kunkin valtion päätökset, otamme askeleen taaksepäin Euroopan konkreettisessa toteuttamishankkeessa. Saamme aikaiseksi todella toimivan Euroopan vasta sitten, kun unohdamme päätösten keskinäiset tunnustamiset, ja luomme yhteiset säännöt, jotka ovat samat kaikkialla Euroopan unionissa. Silloin meidän ei tarvitse tunnustaa toisten tekemiä päätöksiä, koska jokaisen jäsenvaltion tekemät päätökset ovat kaikkia jäsenvaltioita koskevia päätöksiä.
Vander Taelenin mietintö (A5-0351/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, eläkeläispuolueen jäseninä on monia vanhuksia ja eläkeläisiä, jotka runsaan vapaa-aikansa ansiosta katsovat maailmalla tuotettuja elokuvia tai elokuvatuotoksia joko elokuvateattereissa tai mukavasti kotona lukuisia elokuvia lähettävän television äärellä, ja tämän puolueen edustajana hyväksyn Vander Taelenin laatiman asiakirjan, jossa komission tavoin vaaditaan, että eurooppalaista elokuvaa tuettaisiin enemmän. Arvoisa puhemies, haluan korostaa, miten tärkeää on, että tätä seikkaa tähdennetään kyseisessä asiakirjassa tehdään päätös eurooppalaisten elokuvien levityksen tukemiseksi paitsi nykypäivän Euroopassa, myös tulevaisuuden Euroopassa, toisin sanoen siinä Euroopassa, johon laajentumisen myötä kuuluvat myös ehdokasvaltiot. Mikäli todellakin haluamme rakentaa vahvemman eurooppalaisen kulttuurin kuin tämänhetkinen kulttuuri, joka on valitettavasti melko puutteellinen, meidän on ehdottomasti käytettävä enemmän varoja Euroopassa tuotettujen elokuvien levitykseen Euroopassa.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Mietinnön laatija pitää valitettavana, että Hollywoodin suurtuotanto tukahduttaa vähitellen Euroopan valtioiden elokuvatuotantoa.
Emme äänestäneet tätä mietintöä vastaan, sillä kannatamme joitakin näistä ehdotuksista.
Emme silti myöskään hyväksyneet sitä, sillä perusongelmana on se, että kuten monilla muillakin aloilla, esimerkiksi taiteessa ja kirjallisuudessa elokuvatuotanto on nykyisessä talousjärjestelmässä vain markkinatuote, ja elokuvateollisuus noudattaa taloudellisen voiton lakia siinä missä muutkin teollisuudenalat.
Huolimatta siitä, mitä tässä tekstissä väitetään kansallisesta näkökulmasta, ongelmana ei ole amerikkalaisen elokuvan valta-asema, vaan suurten trustien valta-asema sekä Yhdysvaltojen elokuvamarkkinoilla joilla riippumattomien elokuvien on yhtä vaikea taistella suuria filmiyhtiöitä vastaan kuin eurooppalaisen tuotannonkin - että maailmanmarkkinoilla.
Mietinnön laatija, joka on epäilemättä markkinatalouden kannattaja, tiedostaa kuitenkin taloudellisen hyödyn lain järjettömyyden ja haitallisuuden elokuva-alalla. Kun kyse on päivittäistavaroista, ruoasta, vaatteista, lääkkeistä tai vain työpaikoista, taloudellisen voiton laki ei kuitenkaan ole yhtään järkevämpi, vaan se on varmasti vieläkin haitallisempi.

Junker
. (DE) Vander Taelenin mietinnössä Euroopan parlamentti on ilmaissut tahtonsa eurooppalaisen elokuvateollisuuden edistämisestä ja sen vahvistamisesta määräävässä markkina-asemassa olevaa amerikkalaista kilpailua vastaan. Myös PSE-DE-ryhmän jäsenet tukevat tätä tavoitetta. Siksi he äänestivät mietinnön puolesta, vaikka he suhtautuvat varauksellisesti 8 kohtaan. Siinä pyritään irrallaan vasta alullaan olevasta direktiiviä "televisio ilman rajoja" koskevasta keskustelusta suuntaamaan nykyaikaistamishanke tietyssä kohdassa tiettyyn suuntaan, joka on sisällöllisesti ja oikeudellisesti erittäin arveluttava. Jäsenvaltioilla on nimittäin yksinomainen toimivalta kulttuuri- ja näin ollen myös radioasioissa. Käytännössä 8 kohta merkitsisi huomattavaa puuttumista sekä julkisen yleisradiotoiminnan että yksityisen televisiotoiminnan ohjelmapolitiikan itsenäisyyteen. Lisäksi se olisi Amsterdamin sopimuksen pöytäkirjassa säädetyn julkisen yleisradiotoiminnan kansallisen organisointitoimivallan vastaista. Eurooppalaisten audiovisuaalisten tuotteiden menestymistä tai epäonnistumista ei ratkaise protektionististen toimien laajentaminen vaan niiden pärjääminen markkinoilla ja niiden kilpailukyky.
Rakenteellisena heikkoutena on epäilemättä se, että eurooppalaiset audiovisuaaliset teokset leviävät vain poikkeustapauksissa valmistusmaansa rajojen ulkopuolelle. Sen tähden on ehdottomasti syytä pohtia kannustusjärjestelmien käyttöönottoa ei-kansallisten eurooppalaisten elokuvien levitykseen. Tavoitteet, jotka esitetään 8 kohdassa, ovat kuitenkin väärä tie.

Sacrédeus
Eurooppalaisella elokuvateollisuudella on vaikeuksia levittää elokuvia siinä mittakaavassa kuin ehkä toivoisimme. Mietinnön ehdotukset eivät kuitenkaan ratkaise näitä ongelmia. Ne perustuvat sille väärälle uskomukselle, että valtion ja EU:n tuen lisääminen tekisi alan kilpailukykyiseksi. Ehdotuksista sitä paitsi puuttuu kuluttajan vapaan valintaoikeuden kunnioittaminen. Euroopan investointipankille halutaan myös sälyttää uusi menoerä, joka ei liity mitenkään sen päätehtäviin.
Jos TV-yhtiöt pakotetaan sovittamaan toimintaansa niin, että ne suosivat eurooppalaista elokuvaa, niiden vapautta rajoitetaan. Voidaan myös kysyä, onko kohtuullista velvoittaa Euroopan koulut tukemaan elokuvateollisuutta opetuksessaan.
Näistä syistä olen päättänyt äänestää mietintöä vastaan.
Maatin mietintö (A5-0347/2001)

Ebner
Arvoisa puhemies, pidän puheenvuoron ilmoittaakseni, että äänestin tämän mietinnön puolesta periaatteellisista syistä, koska toivon, että kykenemme tällä tavoin vastaamaan kansan, tuottajien, mutta samalla myös kaikkien kuluttajien vaatimuksiin. Uskon, että teimme menneisyydessä virheen, kun emme soveltaneet nykyistä direktiiviä asianmukaisesti, emmekä tarkistaneet sitä asianmukaisesti. Eläinten kuljetus on mielestäni hyvin merkittävä kysymys, ja uskon sen olevan tärkeä meille kaikille. Tämä ei ole enää pelkästään taloudellinen kysymys, vaan kyse on myös eettisestä ongelmasta. Tästä syystä olen tyytyväinen, että sekä alueellistamista että valvontoja lisätään, ja toivon myös, että elävien eläinten kuljetusta ei enää tulevaisuudessa tueta verorahoin, kuten aikaisemmin on tehty, ja että nämä kuljetukset lakkautetaan.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, miten voisin olla äänestämättä tämän mietinnön puolesta, jolla halutaan suojella eläimiä, joiden kohtalo on toki usein julma, mutta joita pitää ainakin kuljetuksen aikana kohdella olentoina, joita kunnioitamme ja suojelemme, kuten jäsen Ebner hetki sitten sanoi. Arvoisa puhemies, minäpä kysyn kuitenkin teiltä: milloin me oikein alamme huolehtia Bukarestin koirista? Arvoisa puhemies, puhumme eläimistä, joten en voi olla tässä yhteydessä ajattelematta Bukarestin kulkukoiria, joilla ei ole isäntää ja jotka pitäisi steriloida, enkä voi olla ajattelematta, miten kaupungin asukkaat metsästävät niitä häikäilemättömästi ja saavat palkinnon jokaisesta tappamastaan koirasta, jonka raadon ne vievät pormestarille. Bukarestin pormestari on minusta suurempi ryökäle kuin kyseisessä kaupungissa tapettujen koiraparkojen ruhot. Toivon todella, että ryhdymme toimiin tässäkin asiassa.

Puhemies
Hyvä jäsen, kertokaa meille sitten, minkälaisen kommentin Bukarestin pormestari antoi luettuaan teidän äänestysselityksenne.

Maes
. (NL) Eläimet eivät ole tuotteita. Ne ovat eläviä olentoja, joiden hyvinvointi on pyrittävä takaamaan. Teuraseläinten pitkän matkan kuljetukset pitäisi lopettaa niihin liittyvien monien haittojen takia. Emme ole vielä niin pitkällä, vaikka komission toimet kuljetusten rajaamisesta 500 kilometriin ja enintään kahdeksaan tuntiin ovatkin askel oikeaan suuntaan. Myös eläintautien leviämisen vaara vähenee. Sen takia olemme hyväksyneet mietinnön.
Tähän mennessä komissio on kuitenkin tukipolitiikallaan pikemminkin edistänyt pitkän matkan kuljetuksia. Tuhoisia seurauksia on myös politiikalla, joka on johtanut pienten teurastamojen katoamiseen myös syrjäisillä seuduilla. Tätä politiikkaa pitää siis ehdottomasti tarkistaa. Paljon tulee riippumaan jäsenvaltioiden politiikasta, ja jäsenvaltioissa on toistaiseksi paljon moittimista, koska muun muassa eläinten hyvinvointiin liittyvien direktiivien soveltamista valvotaan niissä riittämättömästi.

Meijer
. (NL) Tiekuljetukset ovat tulleet vuosien kuluessa suhteessa yhä halvemmiksi. Sen takia monenlaisia tavaroita siirrellään jatkuvasti pitkiä matkoja paikkoihin, joissa raaka-aineet tai työvoima ovat halvempia tai odotettu tuotto korkeampi. Vielä pahempaa on, jos kyse on elävistä olennoista. Itä-Euroopan käytöstä poistettuja työhevosia kuljetetaan massoittain teurastettaviksi Länsi-Eurooppaan. Kuljetusten aikana niiltä katkeaa luita, niille ei anneta ruokaa ja juomaa, ja eläintaudit pääsevät leviämään nopeasti koko Eurooppaan. Viime vuosina esitetyt monenlaiset vetoomukset eivät ole johtaneet parannuksiin, koska poliittinen enemmistö haluaa suojata asianomaisten kauppiaiden ja kuljettajien etuja. Lähes vuosi sitten Euroopan komissio vastasi minulle, että ongelman ratkaisu on eläinten kuljetusvaunujen tuuletuksen parantaminen. Pelkään, että ongelmaa ei onnistuta vielä todella ratkaisemaan myöskään tällä ei-lainsäädännöllisellä kuulemisella, jossa selvitetään nykyisten direktiivien soveltamisesta saatuja kokemuksia. Jäsen Maatin ehdotukset teuras- tai syöttöeläinten kuljetusten rajoittamisesta kahdeksaan tuntiin tai 500 kilometriin, rikkomusten ankarammasta rankaisemisesta, EU-lainsäädännön seurauksena suljettujen pienten, alueellisten teurastamojen uudelleen avaamisesta ja vientituen poistamisesta elävän teuraskarjan kuljetuksilta ovat kuitenkin välttämätön askel eteenpäin.

Raschhofer
. (DE) Nykyisen maatalouspolitiikan puutteet ovat selviä. Nykyisessä järjestelmässä vain tuetaan eläinten kuljetuksia. Tämä kauppa on osittain todella absurdia. Esimerkiksi Espanja tuo lampaita teurastettavaksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta, samaan aikaan kun se vie lampaita teurastettavaksi Kreikkaan.
Tavoitteena on oltava, että elävien eläinten kuljetustuki poistetaan. Ennen pitkää ei ole puolustettavissa, että kuljetuksia tuetaan vieläpä EU:n varoista.
Maatalouspolitiikan alueellistaminen on ainoa mahdollisuus lopettaa elävien eläinten pitkät kuljetukset. Mottona on oltava, että markkinoilla tuotetaan markkinoille. Lisäksi tällä tavalla voidaan tehokkaasti vastustaa tautien leviämisen vaaraa.

Titley
. (EN) Tuen voimakkaasti tätä Maatin erinomaista mietintöä, joka koskee vuonna 1995 annetun direktiivin muuttamista, direktiivin, joka koskee eläinten suojelemista pitkän matkan kuljetuksien aikana. Mietintö on tasapainoinen ja oikeudenmukainen sikäli, että siinä myönnetään, että EU:n lainsäädäntö on osaltaan vaikuttanut siihen, että ensisijaisesti useat pienet teurastamot ovat joutuneet lopettamaan toimintansa, mikä lisää teuraskarjan pitkien kuljetusten tarvetta. Mietinnössä paljastetaan myös nykyinen valitettava tilanne, joka on johtanut siihen, että vuoden 1995 direktiivin määräyksiä halvennetaan ja että jotkin jäsenvaltiot eivät noudata voimassa olevia lakeja. On sekä tarpeellista että kannattavaa parantaa eläimien suojelua kuljetuksien aikana; kuten mietinnössä mainitaan, tästä pitäisi määrätä laissa, minkä vuoksi niille maille, jotka eivät noudata sääntöjä, voitaisiin langettaa seuraamuksia. Tämä estäisi todellisesti ja käytännönläheisesti sen, että lakia halvennetaan. Sen lisäksi, että mietinnössä esitetään vaatimus alaa koskevasta laajemmasta ja tiukemmasta lainsäädännöstä, siinä ehdotetaan käytännön toimia, kuten pienten teurastamoiden tukemista.
Mietinnössä vaaditaan lopuksi, että näitä tiukempia toimia on sovellettava myös kolmansiin maihin. Tämä on sekä myönteinen että olennaisen tärkeä siirto, koska EU:n jäsenvaltiot tuovat karjaa EU:n rajojen ulkopuolelta, ja olisi hyödytöntä noudattaa näitä vahvistettuja sääntöjä ainoastaan EU:n alueella ottamatta mitenkään kantaa epäoikeudenmukaisiin käytäntöihin, joita noudatetaan sen rajojen ulkopuolella.
Langenin mietintö (A5-0361/2001)

Berthu
. (FR) Komission 20. syyskuuta 2000 antamassa tiedonannossa yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa vahvistetaan jälleen komission kanta sen puolesta, että on otettava huomioon viimeaikainen kehitys yhteisön tuomioistuimessa sekä jäsenvaltioiden päämiesten kanta, joka on esitetty Eurooppa-neuvoston kokouksissa (erityisesti Amsterdamissa ja Nizzassa) ja jossa kannatetaan sitä, että julkisten palvelujen tehtävien erityislaatuisuutta kunnioitettaisiin enemmän.
Siitä huolimatta tässä uudessa tiedonannossa meidät halutaan sysätä pelottavaan kierteeseen. Komissio ehdottaa varmasti täysin hyväntahtoisesti, että pitäisi määritellä julkisten palvelujen rajat ja kilpailusäännöt, myöntää valtiontukia koskevia poikkeuksia yleiseen taloudelliseen etuun liittyviä toimintoja varten, luoda julkisten palvelujen tehokkuuden arviointijärjestelmiä ja niin edelleen... Itse asiassa komissio toimii aivan kuin sopimusten kilpailua koskevia artikloja voitaisiin soveltaa yleispätevästi ja aivan kuin olisi komission vallassa sanoa hyväntahtoisesti, milloin se lakkaa soveltamasta niitä. Komissio asettuu siis tuomarin paikalle. Perustamissopimuksessa sille ei kuitenkaan anneta lainkaan tällaista tehtävää.
Jos Rooman sopimuksessa julkiset palvelut mainittiin vain ohimennen, se johtui siitä, että sopimuksen laatijoille oli itsestään selvää, että nämä palvelut eivät kuulu yhteisön toimivaltaan. Myöskään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 16 artikla, joka lisättiin Amsterdamin sopimuksella, ei muuta tätä kantaa.
Meidän on siis pidettävä tarkasti silmällä komission imperialistisia yrityksiä. Erityisesti 27. heinäkuuta 2001 ranskalaisten laatimassa muistiossa vaikka se olikin täynnä hyviä aikomuksia langetaan mielestämme tähän ansaan, sillä siinä ehdotetaan sellaisen puitedirektiivin laatimista, jossa määritellään yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen tavoitteet ja niihin liittyvät jäsenvaltioiden vapaudet ja velvoitteet. Tämä olisi jälleen sellainen yhteisön teksti, jota tulkittaisiin ja arvioitaisiin yhteisön tasolla.
Todellisuudessa tarvitsemme vain sopimukseen uuden artiklan, jossa vahvistettaisiin itsestään selvä asia, nimittäin jäsenvaltioiden suvereeni oikeus määritellä ja järjestää itse julkisia palveluja, olipa kyse sitten yleishyödyllisistä tai yleisistä taloudellista etua koskevista palveluista.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Lissabonin Eurooppa-neuvostossa maaliskuussa 2000 hallitukset päättivät "nopeuttaa markkinoiden vapauttamista sellaisilla aloilla kuin kaasu, sähkö, postipalvelut ja liikenne". Langenin mietinnön välityksellä komissio ja Euroopan parlamentti liittyvät tähän kansalaisten sosiaalisten perustarpeiden täyttämistä koskevaan "kaupallistamisprosessiin" ja vahvistavat näin markkinavoimien yksinvaltaa yhteiskunnissamme.
Me kaikki kuitenkin tiedämme, että jo toteutetut vapauttamiset eivät ole tuoneet mukanaan odotettua tuottavuuden paranemista; että julkisten palvelujen purkaminen on heikentänyt palvelujen ja turvallisuuden tasoa; että "asteittainen ja säännelty" markkinoiden avaaminen on merkinnyt palkansaajien kannalta tulojen vähenemistä ja heidän työnsä epävarmuuden lisääntymistä ja aluesuunnittelun alalla eriarvoisuuksien kasvamista. Tämäkö on siis eurooppalainen yhteiskuntamalli Euroopan unionissa?
Mielestämme on erittäin tärkeää pysäyttää markkinoiden vapauttamisprosessi ja ottaa julkiset palvelut jälleen haltuun vapauttamalla ne markkinavoimista.
Yleishyödyllisten palvelujen vapauttamisen sijaan esitämme julkisten palvelujen koordinointia yhteisön tasolla, jopa eurooppalaisten julkisten palvelujen luomista yhteisten yleishyödyllisten politiikkojen mukaisesti, valtionyritysten avulla, ottamalla käyttäjät ja palkansaajat mukaan, integroimalla pitkällä aikavälillä ja vaatimalla kaikkein edistyneintä tekniikkaa. Tämän vuoksi hylkäämme Langenin mietinnön.

Maaten
. (EN) ELDR-ryhmä äänesti lopullisessa äänestyksessä Langenin mietintöä vastaan, koska ryhmän jäsenet eivät olleet vakuuttuneita siitä, että yleishyödyllisiä palveluja koskevan puitedirektiivin laatiminen on hyvä ajatus. Haluamme ainakin odottaa kuulevamme komission mielipiteen siitä, onko yleishyödyllisiä palveluja koskeva puitedirektiivi tarpeellinen ja toteuttamiskelpoinen, ennen kuin vaadimme tällaisen ehdotuksen tekemistä.
Toinen syy, miksi äänestimme mietintöä vastaan, on se, että kun oli kyse Lissabonin esityslistan noudattamisesta, sanamuodot olivat moniselitteisiä. Teksti oli mielestämme liian laimea (esimerkiksi kun oli kyse 33 kohtaan liittyvistä äänestyksistä).
Liberaalipuolueen jäsenet ovat myös sitä mieltä, että vaikka sekä valiokunnassa että täysistunnossa esitettiin tarkistuksia mietintöön, siitä tuli liian pitkä, epäjohdonmukainen ja hajanainen ja että se ei valitettavasti tästä syystä enää tuonut lisäarvoa yleishyödyllisistä palveluista käytävään keskusteluun.

Patakis
. (EL) Yleishyödyllisiä palveluja tarjoavia valtionyrityksiä, joiden pitäisi tarjota mahdollisimman korkeatasoisia palveluja koko väestölle, ollaan luovuttamassa yksityisille, voittoa tavoitteleville yrityksille, jotka niin sanotun vapaan markkinatalouden ehdoilla ja voittojen maksimointiin tähdäten käyvät kauppaa yleishyödyllisillä palveluilla. Tätä tavoitellaan EU:ssa, kun markkinoiden vapauttamistoimia liikenteen, sähkön, kaasun, postipalvelujen ja vesihuollon aloilla esitetään entisestäänkin lisättäväksi.
Näitä kansalaisia vastaan suunnattuja valintoja puolustellaan väittäen talouden kilpailukyvyn näin paranevan. Palvelujen laatu jätetään huomiotta. Samoin sivuutetaan se tosiasia, että yleishyödyllisten palvelujen markkinoiden vapautuessa näitä palveluja ei enää pysty käyttämään se väestönosa, jolla ei ole varaa maksaa palveluista pyydettäviä hintoja.
Markkinoiden vapauttamisella pyritään ennen muuta luovuttamaan nämä palvelut yksityisen, voiton maksimointia tavoittelevan pääoman käsiin. Tämä heikentää työntekijöiden asemaa, sillä he joutuvat paitsi maksamaan korkeampia hintoja tarjotuista palveluista, kärsimään myös joukkoirtisanomisista ja työehtosopimusten romuttamisesta, kun yksityistämistoimia seuraa joustavien työmuotojen vaatimus.
Tähänastinen kokemus markkinoiden vapauttamis- ja yksityistämistoimista osoittaa, että palvelujen laatu on heikentynyt, hinnat nousseet ja alan työllisyystilanne merkittävästi huonontunut, kuten työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnossakin myönnetään.
Esimerkiksi Kreikan puhelinlaitoksen (OTE) ja matkapuhelinmarkkinoiden yksityistämisen jälkeen lähi- ja kaukopuhelumaksujen hinnat ovat yli kymmenkertaistuneet ja yksityisyritysten voitot satakertaistuneet. Television ja radion osalta yksityistäminen ei ole johtanut odotettuun kulttuurin kukoistukseen, vaan alalle on ilmestynyt toimijoita, jotka korostavat alakulttuurin arvoja, vääristelevät totuutta, ovat kadottaneet ajan ja paikan tajun ja johdattavat ihmisiä harhaan.
Yleishyödyllisiä palveluja tarjoavilla valtionyrityksillä on tärkeä merkitys jokaisen valtion taloudessa, mutta myös strategisesti merkittävä asema valtioiden turvallisuuden ja itsenäisyyden turvaamisessa, erityisesti talouskriiseissä tai muina kriisiaikoina.
Vastustamme kaikkia yksityistämistoimia ja mielestämme myös jo yksityistetyt valtionyritykset pitää palauttaa valtion omistukseen. Niitä täytyy uudistaa ja nykyaikaistaa, ja niiden on tarjottava halpoja ja laadukkaita palveluja. Tällä tähdätään siihen, että ne palvelisivat jatkossa työväenluokan etuja ja toimisivat kansalaisten omistuksessa olevan talouden käyttövoimana.
Tämän vuoksi äänestämme mietintöä vastaan.
 


Rautateiden, maanteiden ja sisävesien henkilöliikenteeseen liittyvä julkinen palvelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Meijerin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0364/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi rautateiden, maanteiden ja sisävesien henkilöliikenteeseen liittyviä julkisen palvelun vaatimuksia ja julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemistä koskevista jäsenvaltioiden toimista (KOM(2000) 7 - C5-0326/2000 - 2000/0212(COD)).

Meijer
. (NL) Arvoisa puhemies, monet yksityiset yritykset ovat vetäytyneet pois julkisesta liikenteestä sen jälkeen, kun siitä on auton laajan käytön seurauksena tullut jatkuvasti tappiollista. Tämä tavoitettavuuden, ympäristön ja tilankäytön rajoittamisen kannalta välttämätön palvelu ei säily hengissä ilman laajaa julkista tukea. Opetuksen ja hyvinvointipalvelujen tavoin julkinen liikenne on pikemminkin hallitusten ydintehtävä kuin markkinoiden osa. Valitettavasti se huhu, että Euroopan unioni velvoittaa yksityistämiseen ja kilpailuun, on edistänyt tämän asetuksen toteutumista monissa jäsenvaltioissa jo monta vuotta etukäteen.
Kun minut vuosi sitten nimitettiin esittelijäksi, minuun kohdistettiin painostusta, jotta mietintö saataisiin ensimmäiseen käsittelyyn jo vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla, Ruotsin puheenjohtajakaudella. Jos olisin antanut periksi, emme olisi pystyneet käymään yli sataa tunnustelevaa keskustelua sellaisten organisaatioiden kuin jäsenvaltioiden kuntaliittojen, ammattiliittojen ja erilaisten kuljetusyritysten kanssa. Näissä keskusteluissa paljastui täysin vastakkaisia etuja ja näkemyksiä.
Julkinen liikenne on järjestetty hyvin eri tavoin eri jäsenvaltioissa ja niiden osissa. Erityisesti tiheään asutuilla kaupunkialueilla ja raideliikenteessä käytetään paljon yhteisiä varoja sellaisten vanhojen yksityisten yritysten ostamiseen, jotka eivät ole pystyneet tarjoamaan riittävää julkista liikennettä. Sitä vastoin monet pienet touring car -yritykset, joilla oli harvaanasutuilla maaseutualueilla muutamia linjoja, ovat joutuneet suurten, nopeasti kasvavien ja monissa maissa toimivien linja-autoyritysten omistukseen. Jos Euroopan komissio katsoo, että liikennöintialueiden sopimukset tällaisille yrityksille tulee osoittaa objektiivisten normien ja avoimuuden perusteella eikä "kaveripolitiikkaan" tai oikeuden päätöksiin perustuen, niin sen lähtökohta nauttii suurta kannatusta tässä parlamentissa, myös esittelijän taholta. Komissio auttaa silloin omalta osaltaan sellaisia alueita, joissa kunnan tai seudun hallinto haluaa tehdä julkisesta liikenteestä alihankintasopimuksia, löytämään käyttökelpoisia sääntöjä ja tekemään sitä varten valintoja muutamien suurten yritysten, kuten Arrivan, Vivendin tai Deutsche Bahnin välillä.
Komission ehdotus sisältää ikävä kyllä saman alihankintavelvoitteen alueille, joissa käytännön kokemusten perusteella haluttaisiin jatkaa oman julkisen yrityksen toimintaa tai jo pitkään voimassa ollutta sopimusta pienen yksityisen yrityksen kanssa. Juuri tämä valinnanvapauden loukkaaminen tekee komission ehdotuksesta erittäin kiistanalaisen. Se merkitsee suurta muutosta erityisesti Belgialle, Luxemburgille, Ranskalle, Saksalle ja Itävallalle. Myös Alankomaissa, joka on kulkenut yksityistämisessä ja vapauttamisessa muiden edellä, on nyt tullut esille sellaisia epäkohtia kuin raiteiltaan suistunut rautatieyhtiö ja julkisen liikenteen hidastunut kasvu tiheään asutuilla kaupunkialueilla.
Jokaiseen hallintoon pätee, että sitä arvostetaan, jos se auttaa ratkaisemaan ongelmia, ja sitä haukutaan, jos se luo tarpeettomia ongelmia. Eurooppalainen lainsäädäntö voi olla hyödyllistä, jos se antaa välttämättömän panoksen yhteisten ja rajat ylittävien ongelmien ratkaisemiseen. Siihen ei varmasti kuulu voimakas, keskusvaltainen sekaantuminen kunnalliseen ja alueelliseen politiikkaan. Kukaan ei ole tyytyväinen, jos sellainen asioihin sekaantuminen kohta johtaa julkisten palvelujen vähenemiseen, käyttöhintojen kohoamiseen, työllisyystilanteen huononemiseen, uusien raitiovaunulinjojen rajoittamiseen, ilmaisen kaupunkiliikenteen lakkauttamiseen, monopolin valta-asemaan ja demokraattisen sananvallan nakertamiseen. Kilpailun pakollinen käyttöönotto ei tässä tapauksessa merkitse tavallisten markkinoiden syntymistä vaan taistelun edistämistä julkisen tuen saamisesta jatkuvasti tappiollisille yrityksille, jotka haluavat ottaa itselleen julkisen hallinnon tehtäviä.
Monien asiantuntijoiden mukaan alihankintavelvollisuuden käyttöönotto rautateiden, maanteiden ja sisävesien henkilöliikenteessä merkitsee Euroopan unionin toimivaltuuksien ylittämistä. Julkisten palvelujen merkitys ja käyttäjien hyvinvointi on siinä alistettu pyrkimyksille säästää rahaa työkustannuksissa. Jos tämä asetusluonnos hyväksytään sellaisenaan, se merkitsee kuoliniskua pienille yrityksille, mukaan lukien lähes kaikki julkiset yritykset. Kunnan raitiovaunuyhtiö tai paikallinen touring car -yhtiö saavat tosin osallistua alihankintaan, mutta ne menevät konkurssiin heti, jos ne jonkin ajan kuluttua yhdenkin kerran häviävät alihankintakilpailun. Sellaisessa järjestelmässä pysyvät hengissä vain suuret, paljon pääomaa omistavat yritykset, joilla on monia erilaisia liikennöintialueita. Kritiikkiä on kohdistettu juuri tähän ydinkohtaan alihankintavelvoitteesta kaikelle julkiselle liikenteelle. Lokakuun 10. päivänä kävi ilmi, että parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan enemmistö noudatti päälinjoissa minun ehdotuksiani tai sitä, mitä jäsen Piecyk tai muut olivat kehittäneet niiden muunnelmina. Raitiovaunu- ja metroliikenne ja lyhyet linja-autolinjat jäävät alihankintavelvollisuuden ulkopuolelle, kun taas työtä ja ympäristöä suojataan paremmin. Jos täysistunto noudattaa samaa linjaa, niin ehkäisemme jo ennalta suuren määrän levottomuutta ja ärtymystä.

Bradbourn
Arvoisa puhemies, osallistun erityisen mielelläni keskusteluun hyvin tärkeästä mietinnöstä, jossa tarkastellaan markkinoiden avaamista kilpailulle julkisen sektorin avainasemassa olevilla aloilla.
Oikeudellisten asioiden valiokunta katsoi, että ehdotuksen tärkeimmät osatekijät ovat järkeviä, mutta valiokunta oli eri mieltä joistakin tärkeistä asioista. Ensinnäkin, joissakin ehdotetuissa tarkistuksissa myönnettiin poikkeuksia integroiduille liikennepalveluille; tiedämme kuitenkin, että liikenteessä ja etenkin integroidussa liikenteessä on kyse organisaatiosta eikä omistamisesta. Tämä johtaisi vain salamyhkäiseen suojelupolitiikkaan.
Toiseksi, valiokunnan jäsenet tunsivat huolta siitä, että joissakin ehdotuksissa sallittaisiin se, että vapautetuilla sektoreilla voitaisiin ryhtyä ahneisiin tarjouskilpailumenettelyihin niiden kuljetusalan alueiden osalta, jotka on esimerkiksi omassa maassani jo vapautettu. Kolmanneksi, vähimmäisvaatimukset eivät ole realistisia, jolloin kilpailua ei voi syntyä avoimilla markkinoilla. Lopuksi, valiokunnassa oltiin huolestuneita siitä, että julkisten tukien määrä, joka otetaan huomioon, kun sopimuksia tehdään, ei salli niiden reittien tarjoamista, joilla on sosiaalista merkitystä, eikä näin kiinnitettäisi riittävää huomiota siihen, miten tärkeitä ovat alennetut tariffit, jotka on tarkoitettu esimerkiksi vähäosaisemmille, kuten vanhuksille tai vammaisille.
Lopulta syntyneessä mietinnössä pyritään tarkastelemaan näitä asioita. Pelkään kuitenkin, että jotkin lopulliseen mietintöön sisältyvistä tarkistuksista herättävät asiaankuulumattomia, muita kuin kaupallisia ajatuksia, vaikka kyse onkin täysin avoimesta ja läpinäkyvästä kilpailujärjestelmästä EU:ssa. Esimerkiksi näkökohdat, jotka on jo mainittu ja jotka liittyvät ympäristöön ja sosiaalipolitiikkaan, eivät liity itsessään tarjouskilpailuprosessiin, vaan niitä pitäisi käsitellä erillisen lainsäädännön puitteissa. Tästä syystä kiinnitän huomionne näihin asioihin, ja tästä syystä mietintöä pitäisi pitää vain ensimmäisenä askeleena kohti markkinoiden vapauttamista tällä alalla, ei itsetarkoituksena.

Jonckheer
talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. (FR) Arvoisa puhemies, voin sanoa, että talous- ja raha-asioiden valiokunta, jolta on pyydetty lausuntoa, kannatti laajalla enemmistöllä Euroopan komission laatimia ehdotuksia.
Useissa liikennevaliokunnalle toimitetuissa tarkistuksissa talous- ja raha-asioiden valiokunta on pitänyt huolen, että niiden sopimusten voimassaoloaikaa pidennetään, joita toimijat tavoittelevat tarjouskilpailuissa.
Valiokuntamme esitti myös muutamia nimenomaan sosiaalisiin näkökohtiin liittyviä tarkistuksia, joilla pyritään lisäämään niiden sopimusten sisältöä, joista säädetään komission asetuksessa.
Lopuksi talous- ja raha-asioiden valiokunta kannattaa ajatusta, että on toimittava niin, että kestävien liikennemuotojen tavoitteet otetaan huomioon sopimuksissa ja että asiasta vastaavat viranomaiset ottavat ne huomioon asianmukaisella tavalla, varsinkin linja-autoliikenteen ja muiden liikennemuotojen väliset yhteydet ja niiden yhteentoimivuus, jotka ovat erityisesti keskustelumme aiheena.
Valiokuntamme pahoittelee kuitenkin, että asetusehdotus on esitetty ennen kuin on keskusteltu rautatieliikenteestä, toisesta rautatiepaketista ja toisaalta yleishyödyllisistä palveluista, joista keskustelimme tänä aamuna. On selvää, että olisi ollut johdonmukaisempaa päättää ensin yleishyödyllisiä palveluja koskevasta puitedirektiivistä, ja keskustella vasta sen jälkeen näistä yleishyödyllisistä palveluista alakohtaisesti, direktiivi kerrallaan.

Schmitt, Ingo
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä kollega Meijer, sallikaa minun aluksi sanoa, että haluaisin todellakin kiittää teitä, koska tiedän, kuinka olette ponnistellut tämän aiheen kimpussa ja kuinka monia keskusteluja olette käynyt niin sanotusti ehdotuksen esittämiseksi. Asiasta minun on kuitenkin todettava, että olen valitettavasti eri mieltä monista ehdotuksenne kohdista. Tämänpäiväisessä keskustelussamme ei tuoda periaatteessa esiin mitään uutta.
Kun asetus kesällä 2000 lopulta tuli komissiolta ja saapui sitten parlamenttiin ja aloitettiin ensimmäiset keskustelut työmarkkinajärjestöjen, kunnallisten liikennelaitosten edustajien sekä liittojen edustajien kanssa, kaikille oli selvää: kilpailu on valvottua. Siihen on valmistauduttu jo vuosia, ja oli kyse vain sen tapaisista kysymyksistä kuin kuinka pitkiä sopimuskaudet tulevaisuudessa ovat, milloin asetus tulee voimaan, eli milloin järjestetään ensimmäiset tarjouskilpailut ja tehdään julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia? Lisäksi oli kyse siitä, millaisia poikkeuksia tarjouskilpailuvelvollisuudesta säädetään. Kaikkea tätä käsiteltiin, kuten myös aina esille nousevaa kysymystä sosiaalisesta polkumyynnistä eli siitä vaarasta, että tarjouskilpailuilla voidaan palkata erityisen halpaa työvoimaa.
Pääsimme yksimielisyyteen. Me haluamme valvotun kilpailun, joka ei muuten tarkoita yksityistämistä. Ne sekoitetaan jatkuvasti. Kilpailuun ei aina automaattisesti liity yksityistämistä. Siihen liittyy vain se, että enää ei tapahdu automaattisesti niin, että kunnalliset liikennelaitokset nauttivat edelleen, tarvitsematta kilpailla, erilaisista alueiden, valtioiden tai kuntien antamista huomattavista tuista, vaan että tulevaisuudessa on järjestettävä tarjouskilpailuja. Mehän tiedämme kaikki, että kunnalliset liikennelaitokset ja nämä yritykset tietävät sen itsekin tarjoavat tuotteitaan periaatteessa ylihintaan. Se johtuu siitä, että ammattiliitot ovat käyneet viime vuosikymmeninä aina erittäin tuloksekkaita palkkaneuvotteluja juuri julkisten palvelujen alalla. On selvää, että yksityisten liikenteenharjoittajien tämän esimerkin mainitakseni henkilöstökustannukset ovat 35--40 prosenttia julkisen alan kustannuksia pienemmät. Kilpailu tarjoaa samalla mahdollisuuden siihen, että voimme tulevaisuudessa ostaa liikennepalveluja edullisemmin kunnan pääsemättä livahtamaan vastuusta. Yrityksiähän ei yksityistetä. Valtiolla on edelleen virasto, joka huolehtii, että julkinen liikenne toimii. Kun liikennepalveluja voidaan ostaa halvemmalla, se tarjoaa mielestäni tilaisuuden ostaa säästyvillä resursseilla tulevaisuudessa lisää palveluja, jotta saadaan luotua entistä houkuttelevampi julkinen paikallinen henkilöliikenne ja voidaan saada aikaan kaikki se, mistä aiemmat puhujat puhuivat, ja jotta liikennepalveluista tehdään niin houkuttelevia, että entistä useammat ihmiset käyttävät niitä.
Nyt tämän pitkän taustatietojen esittelyn jälkeen totean, että on päädytty minun mielestäni lähes katastrofiin, koska esittelijä Meijer ei ilmeisesti oikein tiennyt, mihin hänen pitäisi pyrkiä, ja ehdotti sitten valintaoikeutta, niin että toimeksiantaja siis valtio tai kunnat voi päättää, järjestääkö tarjouskilpailun vai ei. Ennustan, että jos nyt toteutetaan tämä valintaoikeus, joka tarkistuksella 61 aiotaan lisätä ehdotuksen 7 a artiklaksi, ei synny kilpailua, koska liikenteenharjoittajat, ammattiliitot ja liitot vaikuttavat kunnalliseen politiikkaan niin voimakkaasti, että tätä painetta ei kestetä ja julkisia palveluhankintoja koskevat sopimukset tehdään edelleen automaattisesti.
Siksi, hyvät parlamentin jäsenet ja voimme kiistellä monista yksittäisistä kohdista , pyydän hartaasti: harkitkaa vielä kerran vakavasti huomista päätöstänne, älkää hyväksykö tarkistusta 61, jotta tarjouskilpailuvelvoite pysyisi edelleen voimassa, lukuun ottamatta maaseutua, jossa on kyse pienistä summista, mutta olkaamme kaiken kaikkiaan yksimielisiä.

Piecyk
Arvoisa puhemies, ette varmasti hämmästy, mutta minusta asia on aivan päinvastoin kuin kollega Schmitt sanoi. On totta, että me tarvitsemme julkiselle paikalliselle henkilöliikenteelle eurooppalaiset oikeuspuitteet, koska nyt vallitsee oikeudellinen epävarmuus ja markkinat on jo avattu. Kyse on kuitenkin siitä, kuinka lähellä ihmisiä esimerkiksi Eurooppa voi tehdä päätöksiä. Minun mielestäni vastuu julkisesta paikallisesta henkilöliikenteestä on ensi sijassa kunnilla, ja niille sen pitää myös jäädä. Kaupunkien ja kuntien pitäisi itse ratkaista, haluavatko ne hoitaa julkisen paikallisen henkilöliikenteen omien yritystensä avulla ja pystyvätkö ne myös tekemään sen.
On myös selvää, että jos joku sanoo hoitavansa asiat itse, sen ei tarvitse osallistua kilpailuun muualla. Kiitän esittelijä Meijeriä siitä, että hän noudatti tätä perusajatusta jopa jääräpäisesti, sanoisin , sillä tämä kunnallinen itsemääräämisoikeus on tärkeää.
Toinen kohta: julkisen paikallisen henkilöliikenteen kilpailuttaminen ei saa johtaa palkkojen ja sosiaaliturvan polkumyyntiin. Hyvä Ingo Schmitt, reittiliikenteen linja-auton kuljettaja ei rikastu, vaan saa Saksassa noin 200 DM yli sosiaaliavun rajan. Siksi liikenteenharjoittajan vaihtuessa on säilytettävä sosiaaliturvan taso.
Kolmas kohta: monissa jäsenvaltioissa pk-yritykset hoitavat maaseudun julkisen paikallisen henkilöliikenteen. Niitä ei saa tunkea pois markkinoilta, ellei ole pakko, päinvastoin. Niille pitää mielestäni olla tilaa markkinoilla myös, kun linjoista tai verkoista tehdään sopimuksia suoraan. Ainakin Saksan useilla alueilla on niin, että koulukuljetukset muodostavat jopa melkein 90 prosenttia julkisesta paikallisesta henkilöliikenteestä, ja sielläkin sopimuksia on tehtävä entistä enemmän suoraan. Luulen, että olemme yksimielisiä siitä, että komission määräajat ovat liian lyhyitä sekä sopimuksissa että siirtymäajoissa ja että olemme yhdessä pyrkineet jatkamaan niitä. Muista asioista olemme eri mieltä, ja uskon, toisin kuin jäsen Schmitt, että huomenna ei tapahdu katastrofia, vaan että teemme julkisesta paikallisesta henkilöliikenteestä kuntien kannalta mieluisan päätöksen.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, haluan ensin kiittää herra Meijeriä mietinnön valmistelusta; hän on tehnyt paljon työtä tässä monimutkaisessa asiassa. Julkista liikennettä kehitettäessä on pidettävä mielessä matkustajan etu. Siitä on tehtävä niin houkutteleva vaihtoehto, että entistä useammat mielellään valitsevat joukkoliikenteen. Tämä korostuu erityisesti kaupungeissa, joissa on löydettävä keinoja ympäristöongelmien ja ruuhkien aiheuttamien hankaluuksien ratkaisemiseen.
Sopimusten solmiminen julkisia liikennepalveluja järjestettäessä on oikea menettelytapa silloin, kun sopimukseen liittyy julkinen tuki. Avoimen ja kontrolloidun kilpailun yhdistelmällä voidaan saavuttaa parempaa tehokkuutta ja parempaa palvelua. Kilpailua todella tarvitaan tälläkin alalla. Soveltamisessa tulee olla joustonvaraa, siten että jäsenvaltioiden soveltamat ja hyviksi havaitut menettelyt voidaan säilyttää. Kotimaassani tällaisia onnistuneita ratkaisuja ovat linjaliikenteen lupajärjestelmä sekä kaupunki- ja seutuliput. Tätä tukee tarkistus, joka koskee 3 artiklan c kohtaa. Sen tavoitteena on estää paikallisten ja alueellisten monopolien syntyminen sekä mahdollistaa kilpailu aina kun se on mahdollista. Tavoitteena on myös turvata hyvin toimivat julkisen liikenteen järjestelmät harvaanasutuissa maissa, joissa välimatkat ovat pitkiä.
Myös liikenteen turvallisuuteen ja onnettomuuksien vähentämiseen liittyvät syyt puoltavat joukkoliikenteen suosimista. Näihin tavoitteisiin pääseminen edellyttää lainsäädännöllistä joustavuutta. Pitää olla mahdollisuus valita parhaiten soveltuvat ratkaisut erilaisiin olosuhteisiin ja kuhunkin toimintaympäristöön. Ratkaisujen tulee olla käytännönläheisiä, ja ne on toteutettava yhteistyössä paikallisten ja alueellisten toimijoiden kanssa.

Schroedter
Arvoisa puhemies, komission ehdotuksen pääongelma on, että julkista paikallisliikennettä tarkastellaan vain vapaan kilpailun tavoitteen valossa. Monet parlamentin jäsenet ovat varmasti iloisia siitä, minä pidän sitä täydellisenä väärinkäsityksenä.
Julkista paikallisliikennettä on tarkasteltava ensi sijassa liikennepoliittisten tavoitteiden valossa. Sehän on myös eurooppalainen kysymys, nimittäin miten julkisen paikallisliikenteen palveluilla voidaan lisätä kaikkien kansalaisten liikkuvuutta, myös niiden ihmisten, joilla ei ole vaihtoehtoa paikallisliikenteelle, joilla ei ole autoa, kuten koululaisten, monilapsisten perheiden, eläkeläisten, vammaisten, pienituloisten ihmisten liikkuvuutta? Siksi julkisen paikallisliikenteen tärkein tavoite on kaupunki- ja aluesuunnittelun mukaisen kestävän perusliikkuvuuden takaaminen. Tämä voidaan paikallisesta tilanteesta riippuen saavuttaa hyvin erilaisilla tavoilla. Siksi en ole tähän päivään mennessä ymmärtänyt, miksi komissio on valinnut asetusmuodon eikä direktiivin mahdollisuuksia, koska tämä on tyypillinen esimerkki toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta.
Lisäksi edelleen ihmettelen, miksi komissio valitsee asetuksen, kun se julkaisee samanaikaisesti valkoisen kirjan eurooppalaisesta hallintotavasta. Valkoisessa kirjassa se haluaa vahvistaa paikallista itsehallintoa, ja nyt se kaventaa sitä. Siksi esitän kysymyksen: miten tällaisella asetuksella voidaan toteuttaa eurooppalaisen hallintotavan periaatetta kunnallisen itsehallinnon vahvistamisesta?
Lopuksi vielä kerran tarjouskilpailuista. Tarjouskilpailuja on tietysti käytettävä. Näissä tarjouskilpailuissa on oltava etusijalla ensinnäkin liikennepoliittiset tavoitteet, toiseksi ympäristöpoliittiset tavoitteet ja kolmanneksi sosiaalipoliittiset tavoitteet, ja niiden tuloksena pitäisi olla valitsijoidemme optimaalinen liikkuvuus.

Markov
Arvoisa puhemies, ryhmätoverini Erik Meijerin mietintö on erittäin mielenkiintoinen, sillä se koskee yleishyödyllisten palvelujen peruskysymystä, nimittäin kansalaisten liikkuvuuden takaamista heidän välittömässä elinympäristössään. Tämän kansalaisten perusoikeuden ovat taanneet tähän asti pääasiassa paikalliset julkiset liikenteenharjoittajat ja heidän valtuuttamansa toimijat. Koska julkinen paikallinen henkilöliikenne ei ole yleensä kannattavaa, paikalliset viranomaiset tukevat palveluja. Se tekee tietysti paikallisliikenteen kiinnostavaksi myös yksityisille palvelujen tarjoajille. Julkisen paikallisen henkilöliikenteen markkinat ovat pelkästään Saksassa noin 30 miljardin DM:n suuruiset.
Sisämarkkinoiden perustamisen ja kansainvälisten paikallisliikenteen palvelujen tarjoajien syntymisen myötä on syntynyt ristiriita nykyisen suoraan kuljetuspalvelusopimusten tekemiseen perustuvan käytännön ja kansainvälisten yritysten välille. Siksi komissio ehdottaa kilpailusääntöjen asettamista etusijalle julkiseen etuun nähden ja tarjouskilpailuvelvollisuuden säätämistä. Mielestäni esittelijä kyseenalaistaa aivan oikein tämän menettelyn. Hän antaa paikallisille viranomaisille oikeuden päättää itse julkisia palveluhankintoja koskevien sopimuksien käytännöistä. Tämä on demokratiaa ja toissijaisuusperiaatteen mukaista. Euroopan unionin ei pidä puuttua paikallisiin ja alueellisiin oloihin! Minusta tämä on perustavanlaatuinen kysymys, sillä se kuvastaa todellista toissijaisuutta.
Vetoan kollegoihini vaikka tiedän, että se on jo hyödytöntä , jotta he tukisivat tätä kantaa. Meillä oli lukemattomia tapaamisia ja keskusteluja paikallisten, alueellisten, kansallisten ja kansainvälisten julkisen liikenteen harjoittajien ja etujärjestöjen kanssa. Siksi tehtiin tietysti myös hyvin yksityiskohtaisia tarkistuksia. Kaikista tarkistuksista ei tietysti tarvitse olla yhtä mieltä, mutta Meijerin mietinnön perusajatus vastaa paikallisten viranomaisten ja liikenteenharjoittajien esittämiä julkisen paikallisen henkilöliikenteen vaatimuksia, se ei sulje ulkopuolelle kilpailun käyttöönottoa jäsen Schmitt, väitteenne ei pidä paikkaansa ja takaa kansalaisille yleisesti saatavilla olevat ja kohtuuhintaiset paikalliset ja alueelliset kuljetuspalvelut.

Esclopé
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tänään keskustelun aiheena olevan mietinnön ensimmäinen käsittely on mielestäni todella hätkähdyttävä, vaikka kollegamme Meijer onkin tehnyt erinomaista työtä ja kannatamme suurinta osaa hänen tarkistuksistaan. Komissio teeskentelee pyrkivänsä yhteensovittamaan jäsenvaltioiden palveluntarjoajille myöntämiä taloudellisia korvauksia lainsäädäntöön ja järjestämään julkisia liikennepalveluja koskevien sopimusten tekemisen yksityisten palveluntarjoajien kanssa, mutta yrittääkin jälleen kerran ylittää selvästi valtuutensa. Tunkeutumalla jäsenvaltioiden julkisen hallinnon alueelle komissio hyökkää suoraan alueellisten yhteisöjen vapaata hallintoa vastaan. On myös todettava, että näin komissio tuomitsee Ranskan suoran hallinnointitavan, joka on kuitenkin osoittanut toimivuutensa jo vuosien ajan. Tämä osoittaa, että tavoitteena ei ole parantaa palveluja käyttäjien hyväksi, vaan pikemminkin toteuttaa sisämarkkinoita liberalistisin keinoin. Kuten muillakin aloilla (tietoliikenne, energia, postipalvelut, jne.) kyse on valinnanvapaudesta ja siis julkisten palvelujen käsitteestä.
Sen lisäksi, että tässä hyökätään alueellisten yhteisöjen perustuslaillista vapaan hallinnon periaatetta vastaan, kyseessä on laajemmin myös hyökkäys jäsenvaltioiden julkista riippumattomuutta vastaan. Vapaus valita julkisten palvelujen alat ja niiden hallinnointitavat, vapaus valita palveluntarjoajat, vapaus teettää ne osittain alihankintana, vapaus määrätä hinnat ja vapaus päättää korvauksista kuuluvat myös jäsenvaltioille ja niiden alueellisille hallinnoille. Valtion lisäksi palvelujen käyttäjä, eli kansalainen, joutuu kärsimään yhteisön liberalismin alttarilla, sillä tämä ehdotus on suora hyökkäys paikallishallintoa vastaan, joka on kaikkein lähimpänä kansalaisia ja joka pystyy siis parhaiten hoitamaan kansalaisten kohtaamia käytännön ongelmia. Kaikkein vähäosaisimmat kansalaiset epäsuotuisimmilla alueilla ovatkin vaarassa jäädä jopa ilman liikenneyhteyksiä. Työmarkkinaosapuolet eivät ole väärässä varoitellessaan parlamentin jäseniä aina kun aluepolitiikkavaliokunnassa toimitetaan äänestyksiä. Vastalausemyrsky on selvä osoitus vaarasta, jonka kaikki tunnistavat, emmekä saa antaa joidenkin uudelleen esille nostettuun toissijaisuusperiaatteeseen liittyvien viittausten tai käyttöön otettua menettelyä koskevien mahdollisten poikkeusten antaa sokaista meitä. Kansalaiset eivät mene lankaan.
Lopuksi ihmettelen tätä Eurooppaa, joka vastaa jäsenvaltioiden tietämättömyyteen, jota sävyttää toisinaan myös epäilys, virallisesti ja ahdasmielisesti napsimalla jäsenvaltioilta ja alueellisilta yhteisöiltä niille kuuluvia valtuuksia, vaikka nämä hoitavat kuitenkin tehokkaasti ihmisten päivittäistä elämää. Emme voi hyväksyä tällaisia ehdotuksia, ja sen vuoksi vaadimme sen hylkäämistä.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, meidän pitäisi aluksi sanoa katsojille, joita täällä on enemmän kuin parlamentin jäseniä, että tavoitteemme ovat samat. Me kaikki haluamme veronmaksajille ja matkustajille mahdollisimman hyvää julkista paikallisliikennettä mahdollisimman pienin kustannuksin. Se on yhteinen tavoitteemme. Nyt on kyse siitä, millä tavoin siihen pyritään. Kun parlamentin vasemmalta puoliskolta tulevassa ehdotuksessa mainostetaan kuntien ja alueiden valintaoikeutta, voin vain sanoa, että viimeksi kuluneet 14 vuotta ovat osoittaneet, että valintaoikeus koituu kansalaisten tappioksi. Sillä mikä on tilanne? Useimmissa kaupungeissa ja kunnissa lopetetaan kuntien palveluja ja lisätään tukia. Todellisuus on kyllä sellainen, että emme voi jatkaa nykyistä järjestelmää, jos haluamme säilyttää hyvän tehokkaan palvelun julkisessa paikallisessa liikenteessä ja alueellisesti. Sen tähden me sanomme, että meidän on järjestettävä tarjouskilpailuja, jotta kansalaiset saavat edullisimmin kustannuksin parasta laatua, parhaat vuorot, kaikkein parhaimmat ja nykyaikaisimmat linja-autot. Tämä on kai tavoite.
Toinen asia, hyvä kollega Erojen Eurooppa -ryhmästä: on tehty sopimus Euroopan yhteisöstä, Euroopan yhteisön perustamissopimus, jossa lukee, että jokaisella on palvelujen tarjoamisen vapaus. Palvelujen tarjoamisen vapautta voidaan rajoittaa ainoastaan korkeampien arvojen vuoksi. Kyläyhteisön vapaa tahto ei riitä rajoittamaan yhteisön palvelujen tarjoamisen vapautta kylässä A tai B. Jotta palvelujen tarjoamisen vapautta voidaan rajoittaa korkeampien arvojen vuoksi, tarvitaan valvottua lainsäädäntää. Me harjoitamme sitä. Jos annatte kunnille taas valintaoikeuden, kumoatte palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamisen oikeutuksen. Sovimme sitten mistä tahansa, voimassaoloajoista tai mistä tahansa: tarvitsemme valvotulle kilpailulainsäädännölle järkevän kehyksen, ja valintaoikeus, jota te ehdotatte, vie kaikelta pohjan, sillä me tarvitsemme järkeviä yhteisön säännöksiä palvelujen tarjoamien vapauden rajoittamiseen.

Savary
Arvoisa puhemies, mielestäni on täysin oikeutettua, että Euroopan unioni päättää yhteisistä säännöistä aina kun paikalliset julkiset palvelut avataan kilpailulle.
Kuitenkaan ei ole missään tapauksessa oikeutettua, että sellaisella asetuksella, jota ei ole annettu kansallisten parlamenttien käsiteltäväksi, halutaan kumota yksi hallinnointitapa ja avata ensin liikennepalvelut yleisesti kilpailulle, ja luonnollisestikin lainsäädännöllisin keinoin tehdä myöhemmin samoin myös kaikilla muilla aloilla. Tähän on monia syitä.
Ensinnäkin yksityissektori ei ole vieläkään todistanut paremmuuttaan, ja pyydän, että kollegani tulevat katsomaan, mitä Ranskassa tapahtuu vesihuollon alalla, joka on avattu melko laajasti yksityisille markkinoille. On luotu kartelleja, joita kunnat eivät enää valvo ja jotka jakelevat nyt vesihuoltopalveluja korkeammilla hinnoilla kuin sellaiset kunnat, jotka käyttävät vielä suoraa hallinnointitapaa. Ei pidä kuitenkaan ajatella, että suora hallinnointi olisi parempi, vaan että molempia hallinnointimuotoja pitäisi käyttää rinnakkain.
Toiseksi tämä on ristiriidassa toissijaisuusperiaatteen kanssa. Toissijaisuus liittyy näet nimenomaan paikallisten yhteisöjen vapaaseen hallintoon ja niihin suurimmassa osassa jäsenvaltioista voimassa oleviin perustuslaillisiin määräyksiin, joiden mukaan hallinnon hajauttaminen antaa nykyisin kunnanjohtajille sekä alueiden ja alueellisten yhteisöjen johtajille valinnanvapauden. Tämä asetus merkitsee siis todellista poliittista ongelmaa. Kukaan tuskin kieltää sitä.
Myös tämä asia on tehtävä selväksi: aina kun kunnanjohtajat valitsevat suoran hallinnointitavan, he eivät voi tilata palveluja ulkomaanmarkkinoilta. Vai onko joku nähnyt viime aikoina kunnan virkamiesten turvautuneen maaseudulla ulkomaanmarkkinoihin koululaiskuljetusten järjestämisessä? Tämä ongelma ei ole todellinen. Tätä ongelmaa ei ole olemassa. Sen sijaan aina kun julkisia palveluja delegoidaan tai kun valitaan yksinoikeudella jokin tietty yritys, joka on kilpailukykyinen, tämä yritys voi todellakin toimia ulkomaanmarkkinoilla. Tämän vuoksi on mielestäni korostettava toissijaisuusperiaatteen merkitystä. Kaikesta huolimatta emme voi luopua suorasta hallinnointitavasta.

Ludford
Arvoisa puhemies, EU:n tarjouskilpailusääntöjen oikeudellisen selkeyden vuoksi komitea äänesti yhden erittäin laajan poikkeuksen puolesta, nimittäin tarkistuksen 61 puolesta, ja poisti valitettavasti useimmat erityiset poikkeukset. On oikeudellisesti ja poliittisesti kyseenalaista todeta yksinkertaisesti, että demokraattinen päätöksenteko oikeuttaa poikkeamaan sisämarkkinoita koskevista EU:n oikeussäännöistä. Kiitän näin ollen ELDR-ryhmän tekemistä erityisistä tarkistuksista - tarkistuksista 110-112. Nämä merkitsevät, että viranomaiset voivat oikeutetusti kieltäytyä kilpailuttamasta metro- ja raitiovaunupalveluja, jos tätä voitaisiin perustella hyvillä syillä, jotka liittyvät kustannuksiin, turvallisuuteen tai riskiin saada aikaan pysyvä yksityinen monopoli kilpailun sijasta. Poikkeuksia koskevat vaatimukset olisi perusteltava Euroopan komissiolle.
Lisäksi on olemassa suoraan tehtäviä sopimuksia koskevia sääntöjä, kun tarjouksia ei ole tai kun kyse on hätätapauksesta. Vetoan erityisesti parlamentin vasempaan siipeen. Otatte suuren riskin, jos luotatte pelkästään tarkistuksiin 61 ja 62. Ne eivät ehkä selviydy loppuun saakka, ja me tarvitsemme vakuudeksi erityissääntöjä, joilla suojellaan Lontoon metrojärjestelmän kaltaisia suuria metrojärjestelmiä pilkkomiselta tarjouskilpailua varten tai riskiltä muuttua yksityiseksi monopoliksi.

Rack
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin liikennepolitiikka ei todellakaan ole maineteko Euroopan unionin aikakirjoissa. Liian vähän, liian myöhään, ei todella johdonmukaista, nämä ovat vain muutamia ominaisuuksia, joilla Euroopan unionin tähänastista liikennepolitiikkaa on luonnehdittu ja arvosteltu. Nykyinen komissio pyrkii pontevasti muuttamaan näitä käsityksiä.
Asetusehdotus julkisesta paikallisesta henkilöliikenteestä kuuluu pakettiin, jolla on tarkoitus korjata aiempia virheitä, tosin myöhään, mutta kuitenkin. Osa sisämarkkinoiden filosofiasta on tarkoitus ottaa käyttöön myös liikenteessä. Ilmoitettiin, että siihen kuuluvat valvottu kilpailu, ei täydellinen vapautus eikä varsinkaan yksityistäminen millä hinnalla tahansa. Ilmoitettiin, on valitettavasti sanottava, sillä asiasta vastaavan valiokunnan sopuratkaisu on merkki paluusta vanhoihin, epätyydyttäviin oloihin.
Jotta ymmärrämme toisiamme oikein: olemme yhtä mieltä kaikista niistä kohdista, joissa on kyse kuluttajille tarjottavien liikennepalvelujen laadusta, ja olemme yhtä mieltä myös niistä kohdista, joissa vaaditaan korkeita turvallisuus-, sosiaaliturva- ja ympäristönsuojeluvaatimuksia. Näitä kaikkia voidaan ja pitää kuitenkin vaatia ja toteuttaa tarjouskilpailujen ehdoissa. Siihen ei tarvita todellisten ja näennäisten monopolien jatkamista.
Lopuksi muutama sana toissijaisuudesta. Kuntien itsenäisyyttä ei lisätä sillä, että julkinen paikallinen henkilöliikenne julistetaan erikoiskaupankäynniksi, res extra commertium, jonka mottona on, että jokaisen on tehtävä niin kuin parhaaksi näkee. Siten ei myöskään valitettavasti auteta kansalaisia, sillä he joutuvat lopulta maksamaan kaksin verroin, nimittäin kuluttajina ja veronmaksajina. Sen tähden valvottu kilpailu ja korkeat vaatimukset myös julkiselle paikalliselle henkilöliikenteelle!

Hedkvist Petersen
Arvoisa puhemies, mielestäni joukkoliikenne on äärettömän tärkeää Euroopan kansalaisille sekä kaupungeissa että harvaan asutuilla seuduilla. Siksi kannatankin tässä äänestyksessä niitä valiokunnan ehdotuksen perusajatuksia, jotka mielestäni viittaavat siihen.
Sitä vastoin vastustan monia niistä samaa toistavista lausunnoista, joita julkisista hankinnoista on annettu. Ruotsin kokemukset osoittavat, että julkiset hankinnat voivat olla erittäin hyviä. Niissä voidaan ottaa huomioon ympäristönäkökohdat, asettaa turvallisuussääntöjä, ottaa huomioon sosiaaliset seikat ja ylläpitää hyviä suhteita työmarkkinaosapuoliin. Edellytyksenä on, että poliitikot ovat vastuussa hankinnoista ja esittävät nämä perusteet julkisuudessa. Tämä on mahdollista, minkä Ruotsista saadut kokemukset osoittavat. Voisimme päästä eroon monista samaa toistavista hankintoja koskevista lausunnoista.
Kuten sanottu, olen valmis hyväksymään sen periaatteen, että kunnilla ja alueilla on oltava valinnanvapaus. Uskon myös, että käytännössä osoittautuu, että julkisia hankintoja voidaan käyttää, koska niillä säästetään rahaa, jota voidaan käyttää muihin tarkoituksiin julkisten menojen kehyksissä.
Lopuksi haluan sanoa, että en usko valiokunnan mietinnössä mainitun vastavuoroisuuden periaatteen toimivan Euroopan tasolla.

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, julkisen liikenteen vapauttamiseen ei ole toistaiseksi löydetty täysin ongelmatonta ratkaisua. Se ei tarkoita sitä, että meidän pitäisi luopua vapauttamisprosessista. Päinvastoin.
Tätä vapauttamisprosessia ei kuitenkaan saa viedä eteenpäin väkisin. Sen pitää tapahtua vaiheittain. Vastustan periaatteessa poikkeuksien tekemistä palvelujen vapauksissa, mutta on tietysti selvää, että meidän on sallittava hyvin rajoitettu poikkeusluettelo erityisesti pienempien sopimusten kohdalla.
Lopuksi haluan vielä sanoa, että on myös todettava selvästi, että tarkoituksena ei mitenkään voi olla julkisten monopolien korvaaminen yksityisillä monopoleilla. Olen siis sitä mieltä, että meidän pitää löytää kompromissi ennen kaikkea käyttäjän etua ajatellen. Kiitän teitä, arvoisa puhemies.

Grosch
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, komission ehdotus kiinnostaa todennäköisesti niin kovasti, koska siinä on kyse toisten työllisyydestä, erityisesti liikkuvuudesta, turvallisuuskysymyksistä, ympäristönsuojelukysymyksistä sekä taloudellisesta kehityksestä, ja nämä mielipiteet, joista keskustellaan tänään vielä hartaasti, olivat lähes 500 tarkistuksen perusta.
Haluaisin tehdä vielä aivan selväksi: emme todellakaan halua avata paikallisliikennettä kilpailulle niin, että se siirtyy ehdottomasti yksityisten liikenteenharjoittajien hoitoon. Ei kuitenkaan myöskään sovi, että julkinen paikallisliikenne jää ehdottomasti julkisten liikenteenharjoittajien hoitoon, ja tämä on se pieni ero, jonka haluamme tehdä selväksi.
Kansalliset, alueelliset ja paikalliset viranomaiset pitää velvoittaa järjestämään tarjouskilpailuja paikallisliikenteestä. Tarjouskilpailuihin on liitettävä ehtoja, ja olemme tehneet nämä ehdot selviksi lukuisissa tarkistuksissa. Kyse on turvallisuudesta. Kyse on myös tietyistä poikkeuksista, esimerkiksi maaseudun pienistä markkinoista. Ymmärrämme tietysti näitä poikkeuksia. Ymmärrämme myös rautatieliikenteen erityisiä näkökohtia. Mutta kuten täällä juuri sanottiin, emme pääse irti epäilyksestä, että monet ovat kiinnostuneempia palvelujen tarjoajista kuin itse palveluista, sillä äsken ei käytetty sanaa kansalainen vaan valitsija, ja se oli mielestämme tunnusomaista koko käymällemme keskustelulle.
Teimme lukuisia tarkistusehdotuksia, ja voimme mielestäni yksiselitteisesti todeta, että nämä tarkistukset estävät sosiaaliturvan polkemisen, takaavat sosiaalisen turvallisuuden yleisen turvallisuuden ja voivat mielestäni tarjota paikallisliikenteelle entistä paremman tulevaisuuden.
Vielä viimeinen huomautus tiedän, että komission on vaikea hyväksyä tätä : mielestämme suojattujen markkinoiden yhteydessä on mahdotonta, että yritykset, jotka hyötyvät näistä suojatuista markkinoista, voivat ongelmitta osallistua tarjouskilpailuihin, jotka järjestetään toisilla markkinoilla. Se on mielestämme epäreilua kilpailua, jota on torjuttava kaikin keinoin.

Myller
Arvoisa puhemies, julkista liikennettä on kehitettävä ympäristöllisistä ja muun muassa sosiaaliseen tasa-arvoon perustuvista syistä, ja kuten täällä on todettu, siitä on tehtävä houkutteleva.
On vaikea ymmärtää sitä, että kilpailuttaminen nähdään ainoana keinona tämän tavoitteen toteuttamiseen. Kilpailuttaminen on hyvä renki mutta huono isäntä, ja on aina tapauskohtaisesti pohdittava, onko kilpailuttaminen oikea keino lisätä kustannustehokkuutta sekä tehostaa ja parantaa palveluja. Aivan kuten mietinnön esittelijä Meijer sanoi, valitettavasti monet kunnat ovat jo ennakoineet EU:n tulevia päätöksiä ja ryhtyneet kilpailuttamaan, eivätkä aina niin hyvin seurauksin. Tämän lisäksi mielestäni tässä yhteydessä täytyy ottaa huomioon ne hyviksi koetut keinot, joita eri jäsenvaltioissa on toteutettu julkisen liikenteen osalta: lupamenettely, joka Suomessa on koettu hyväksi ja kustannustehokkaaksi, täytyy olla mahdollista säilyttää.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää komissiota hartaasti siitä, että se on rohjennut esitellä viime vuonna asetusehdotuksen, jonka aiheena on vaikea julkinen paikallinen henkilöliikenne. Emme nimittäin voi välttyä siltä, että säästäväisyys saapuu julkiseen paikalliseen henkilöliikenteeseenkin yhdessä lentoyhtiössähän tapahtuu niin juuri parhaillaan. Julkisen paikallisen henkilöliikenteen tappioille ei voida viitata kintaalla vuodesta toiseen olen itsekin mukana kunnallispolitiikassa , eli niitä ei voida jättää veronmaksajien maksettaviksi ilman että rahoja todella voidaan käyttää julkisen paikallisen henkilöliikenteen houkuttelevuuden lisäämiseen.
Tällöin on jo kysyttävä, miksi julkinen paikallinen henkilöliikenne luotiin? Sitä ei luotu, jotta saataisiin töitä mahdollisimman monille linja-autonkuljettajille, vaan sen tähden, että maaseudulle ja taajamiin voidaan kehittää houkuttelevia palveluja kaikkien ihmisten liikkuvuuden turvaamiseksi. Se on julkisen paikallisen henkilöliikenteen tehtävä. Kiitän kollega Groschia hänen niistä sanoistaan, että tarvitsemme Euroopan sisämarkkinoilla tässä yhteydessä tasapuolisuutta; se on ratkaiseva asia. Emme voi ottaa käyttöön valinnan vapautta, joka tarjoaa tietyille kunnille mahdollisuuden pitää tarjouskilpailuja koska niillä on kustannuspaineita, koska ne haluavat sijoittaa veronmaksajiensa varat oikein , jonka jälkeen niihin osallistuvat sellaiset liikenteenharjoittajat, joilla on suojattu monopoliasema! Sen tähden on niin tärkeää, että tämä tarkistusehdotus torjutaan huomenna, jotta kaikki on tasapuolista.
Komissio on esittänyt erittäin tiukkoja määräaikoja toimilupien pituuksiin ja siirtymäsäännöksiin. Siinä olemme mielestäni löytäneet valiokunnassa tasapuolisen sopuratkaisun eri intressien välillä. Haluaisin nimittäin, että aloitamme aluksi koko Euroopassa asettamalla määräaikoja toimilupajärjestelmien käyttöön ottamiseksi. Arvoisa komission jäsen, voimme sitten sen jälkeen puhua siitä, miten saamme sen muutettua kilpailuystävällisemmäksi.
Ottakaamme kuitenkin aluksi yhdessä tämä askel. Se tapahtuu Euroopan ihmisten hyväksi!

Honeyball
Arvoisa puhemies, kuten yksi edellisistä puhujista sanoi, haluamme kaikki mahdollisimman hyvän julkisen liikenteen mahdollisimman alhaisin kustannuksin. Kuten eräs toinen puhuja sanoi, tarvitsemme tarkoituksenmukaisia ratkaisuja kullekin erityisympäristölle. Tämä on tärkein syy, miksi se periaate, jonka mukaan paikalliset viranomaiset voivat vapaasti päättää, miten järjestää parhaiten julkinen liikenne omalla alueellaan, on niin tärkeä.
Haluaisin esittää muutaman huomautuksen metrojärjestelmien toiminnasta Lontoon kaltaisissa suurissa kaupungeissa, joissa on olemassa todellinen vaara, että jos emme salli paikallisten viranomaisten tehdä näitä päätöksiä, alihankinta johtaa monopolin luomiseen, emmekä pääse yhtään eteenpäin siinä, mitä yritämme saavuttaa tällä mietinnöllä. Lontoossa ja muissa suurissa kaupungeissa järjestelmä voidaan myös hajottaa osiin, mikä voisi johtaa melko suureen kaaokseen. Joten kehotan teitä kaikkia tukemaan tarkistusta 61.

Morgan
Arvoisa puhemies, tuen voimakkaasti periaatetta, jonka mukaan korkealaatuinen ja kohtuuhintainen julkinen liikenne tulisi olla kaikkialla saatavilla. Tämä mietintö on kuitenkin erityisen tärkeä minun vaalipiirilleni Walesille, mikä johtuu alennushintaisia matkoja liittyviin kysymyksiin.
Walesin kansalliskokous on ottanut käyttöön järjestelmän, joka tulee voimaan ensi vuoden keväällä ja jonka mukaan paikallinen linja-autoliikenne on ilmainen kaikille eläkeläisille kaikkialla Walesissa. Järjestelmässä tarjottaisiin ilmaisia linja-automatkoja ja ilmaista matkustamista paikallisissa linja-autoissa ja annettaisiin eläkeläisille teoriassa mahdollisuus matkustaa kaikkialla Walesissa, jos he niin haluavat, maksamatta penniäkään. Vaikka katsonkin, että on tärkeää varmistaa, että vammaiset, koululaiset ja harjoittelijat ja muut vastaavat ryhmät ovat oikeutettuja alennuksiin julkisessa liikenteessä, olisi naurettavaa tehdä tyhjäksi kansalliskokouksen tekemä hyvä työ Walesissa asuvien eläkeläisten hyväksi estämällä eläkeläisiä nauttimasta alennushintaisista matkoista tämän asetuksen mukaisesti.
Olen tyytyväinen, että aluepolitiikka-, liikenne-, ja matkailuvaliokunta on jo äänestänyt komission ehdottaman alennushintojen ylärajan poistamisen puolesta ja siten suojaa Walesissa asuvia eläkeläisiä.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi lausua kiitokset esittelijä Meijerille hänen tekemästään työstä; kyseessä on monimutkainen ja hankala työ, ehdotus, josta on syntynyt monia tarkistuksia ja esitetty monia mielipiteitä. On esittelijä Meijerin ja kaikkien parlamentin jäsenten hyvän työn ansiota, että parlamentissa käydään tärkeä keskustelu.
Tämä keskustelu on monessakin mielessä osaltaan edistänyt laajan julkisen keskustelun syntymistä. Tämän asiakirjan analysointi niin toimielimissä kuin niiden ulkopuolellakin auttaa komissiota parantamaan omia ajatuksiaan. Keskustelussa on tullut esille, miten kiivaita mielipiteitä nämä kysymykset herättävät, vaikka tunteet ovat toisinaan estäneet näkemästä käsittelemämme ehdotuksen todellista taustaa.
Ensiksikin tällä alalla esiintyy nykyisin oikeudellista epävarmuutta, ja pyrimme tällä ehdotuksella - tämä on tehtävä erittäin selväksi - ratkaisemaan oikeudelliseen epävarmuuteen liittyvän tilanteen, joka voi aiheuttaa vakavia ongelmia julkisessa liikenteessä. Tällä aloitteella pyritään nimenomaan ensisijaisesti - kuten esittelijä Jarzembowski on sanonut - edistämään julkista liikennettä; me kaikki olemme samaa mieltä, että Euroopan unionin on edistettävä laadukasta julkista liikennettä, parhaaseen mahdolliseen hintaan.
Komissio katsoo, että monet nykyiset hankinnat ja sopimukset, joissa myönnetään yksinoikeuksia tai taloudellisia korvauksia, ovat vaarassa joutua kyseenalaisiksi perustamissopimuksen kilpailusääntöjen nojalla. Tällainen vaara on olemassa, ja pyrimme ratkaisemaan sen tällä ehdotuksella.
Toiseksi: oikeudelliseen epävarmuuteen liittyvä ongelma on jo sinänsä erittäin vakava, mutta on myös selvää, että julkisen liikenteen säännellyn kilpailun on hyödytettävä niin käyttäjiä kuin myös yhteiskuntaa yleensä. Tosiseikat ovat osoittaneet, että järjestelmissä, jotka on vapautettu julkisen sektorin valvomalle ja sääntelemälle kilpailulle, on tapahtunut 1990-luvulla nopeampaa matkustajamäärien kasvua kuin järjestelmissä, joihin ei kohdistu minkäänlaisia kilpailupaineita. Totuushan on, ettemme halua yksityisiäkään monopoleja.
Parlamentin jäsenet ymmärtänevät, että tarvitsisin tuntikaupalla aikaa, jos selvittäisin komission kannan kuhunkin niistä 130 tarkistuksesta, joita tähän asiakirjaan on esitetty. Aion siis käsitellä parlamentin jäsenten esille tuomia perusluonteisia kysymyksiä, ja jos haluatte täsmennystä tarkistusten numeroihin, yksiköt ovat käytettävissänne.
Ensiksi: sanoisin tarkistuksista, jotka voimme hyväksyä, että suhtaudumme myönteisesti niihin ehdotuksiin, joilla pyritään vahvistamaan niitä laatuvaatimuksia, jotka viranomaisten on otettava huomioon arvioidessaan liikennetarpeita ja myöntäessään sopimuksia. Kun markkinat avataan, viranomaisten on käsiteltävä kaikki työllisyyteen, ympäristöön, kuluttajiin ja mahdollisesti muihinkin seikkoihin liittyvät asiat, jos palvelut pidetään edelleen kilpailupaineiden ulkopuolella. Meidän on siis edistettävä markkinoiden avaamista nimenomaan siksi, että voimme taata sellaiset työllisyyttä, ympäristöä ja kuluttajia koskevat normit ja tasot, joita me kaikki haluamme.
Toiseksi: komissio voi hyväksyä myös sopimusten enimmäiskeston jatkamisen. Voimme hyväksyä tarkistuksissa 15 ja 54 ehdotetut määräajat (8 vuotta linja-autoliikenteen ja 15 vuotta rautatieliikenteen osalta).
Kolmanneksi: kilpailun periaatetta koskevista poikkeuksista hyväksytään ainoastaan ne tarkistukset, jotka eivät ole ristiriidassa alkuperäisen ehdotuksemme kanssa, ei niitä tarkistuksia, joilla pyritään entisestään rajoittamaan asetuksen soveltamisalaa. Voimme samaten hyväksyä ne tarkistukset, joilla nostetaan suoraan tehtyihin sopimuksiin sovellettavia de minimis -kynnyksiä.
Keskustelun kuultuamme hyväksymme, että voi tulla sellaisia hätätilanteita, että kilpailu on mahdotonta toteuttaa ajoissa ja tavalla, joka mahdollistaa palvelun jatkumisen. Tätä koskevat tarkistukset ovat siis periaatteessa hyväksyttäviä, vaikka ne on kenties syytä muotoilla uudelleen. Ne olisi mielestämme yhdistettävä yhdeksi hätälausekkeeksi, joka kattaisi myös muut vastaavat olosuhteet.
Komissio voisi niin ikään hyväksyä tarkistukset, joilla edistetään sitä, että korvauksista vastaavat viranomaiset voisivat entistä enemmän joustaa kaikkia liikenteenharjoittajia koskevissa yleisissä säännöissä, esimerkiksi säännöissä, joissa määritellään enimmäistariffit ja joita on joissakin tapauksissa sovellettava tietyin täsmennyksin.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio ei myöskään voi hyväksyä ajatusta kahdeksan vuoden kuluttua päättyvästä siirtymäkaudesta, kuten tarkistuksessa 90 ehdotetaan. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että tuolloin tapahtuvan "alkuräjähdyksen" sijasta asetuksessa olisi säädettävä, että viranomaiset avaavat markkinat asteittain ja että ensimmäinen askel otetaan neljän vuoden kuluttua. Hyväksymme senkin, että olemassa olevat sopimukset, jotka on myönnetty kilpailun mukaan, voivat jatkaa luonnollista kulkuaan, kunhan niiden kesto on määritelty (ne eivät toisin sanoen saa olla rajattomia sopimuksia) ja kohtuullinen.
Hyvät parlamentin jäsenet, on kuitenkin asioita, joita emme voi hyväksyä, koska ne vääristäisivät komission ehdotuksen merkityksen. Emme esimerkiksi voi tukea kokonaisten sektorien jättämistä asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle; emme voi hyväksyä tarkistuksia 23, 28 ja 128, joissa ulkopuolelle jätettäisiin kaikki kaukopalvelut.
Voi olla, että parlamentti kannattaa kilpailun laajentamista rautateiden matkustajakaukoliikenteeseen, mutta haluaisin mieluummin, että tätä kysymystä käsiteltäisiin rautatietoimenpiteiden toisessa paketissa.
Mietintöluonnokseen liittyy tietyissä tapauksissa juridisia ongelmia. Tarkistuksessa 24 annettaisiin etusija asetukselle julkisista hankinnoista annettuihin direktiiveihin nähden. Hyvät parlamentin jäsenet, komission mielestä tämä voisi johtaa siihen, että Euroopan unioni jättää täyttämättä julkisia hankintoja koskevasta Maailman kauppajärjestön sopimuksesta johtuvat sitoumukset. Emme tästä syystä voi hyväksyä tätäkään tarkistusta.
Toinen juridinen ongelma liittyy vastavuoroisuuteen. Pysyvät ja rakenteelliset vastavuoroisuuslausekkeet ovat ristiriidassa perussopimuksissa tarkoitettujen syrjintäkieltovaatimusten kanssa. Emme voi näin ollen hyväksyä niitä tarkistuksia, joissa noin vain esitetään rakenteellisia vastavuoroisuuslausekkeita. Ymmärrämme kuitenkin, että siihen asti, että asetukseen sisällytetään joitakin poikkeuksia, on pakko voida tilapäisesti ja poikkeuksellisesti hyväksyä jonkinlainen lauseke, jolla rajoitetaan pääsyä markkinoille.
On tärkeää, että siirtymisessä kohti valvottua kilpailua noudatetaan riittäviä suojatoimenpiteitä myös sosiaalisen suojelun alalla, jonka useat parlamentin jäsenet ovat ottaneet esille. Emme voi näin ollen hyväksyä tarkistuksia, joissa toimivaltaisille viranomaisille ei jätettäisi asiassa liikkumavaraa.
Olen esittänyt komission mielipiteen valtaosaan Meijerin mietinnössä käsitellyistä tärkeimmistä aiheista, mutta - tämä ei oletettavasti jäänyt teiltä huomaamatta - on vielä joitakin keskeisiä kysymyksiä. Mietintö esimerkiksi sisältää ryhmän tarkistuksia (tarkistukset 3, 12, 14, 61, 100, 126 ja 129), joilla pyritään turvaamaan julkisten liikenteenharjoittajien toimintaedellytykset, ilman että niiden kyky kilpailla ja tarjota kansalaisille asianmukaisia ja hyviä palveluja kyseenalaistetaan säännöllisesti tarjouskilpailuissa.
Oikeudelliselta kannalta siihen periaatteeseen, että viranomaiset päättävät itse tarjota liikennepalveluja, ei liity mitään perusluonteista ongelmaa. Se on sanottu aloitteessa. Suurin oikeudellinen ongelma syntyy silloin, kun viranomainen epää edelleen kaikilta muilta yrityksiltä mahdollisuuden tarjota näitä palveluja samalla alueella avoimen ja tasapuolisen kilpailun mukaisesti. Puhumme tietyntasoisesta liikenteestä, emme kahden kylän välisestä pienimuotoisesta liikenteestä, joka jää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle de minimis -säännön mukaan, kuten siinä selvästi sanotaan. Puhumme merkittävistä liikennemarkkinoista. Emme näin ollen voi hyväksyä kyseisiä tarkistuksia niiden nykyisessä sanamuodossa. Ne eivät mielestämme hyödytä kuluttajia, koska ne menevät liian pitkälle eristäessään liikenteenharjoittajat tilanteen ylläpitämiseen ja parantamiseen liittyviltä markkinapaineilta. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että näihin tarkistuksiin sisältyvä omavaraisuusvaihtoehto voitaisiin säilyttää tietyin täsmällisin ja selkeästi vahvistetuin edellytyksin.
On selvää, että ehdotukseen olisi liitettävä säännöksiä, joilla varmistetaan, että kaikki liikenteenharjoittajat noudattavat laatu- ja integrointinormeja, ja joilla taataan, että viranomaiset pystyvät edelleen valvomaan kilpailua palvelujen käyttäjien hyödyksi.
Tarkistuksen 112 loppuosa, jossa ehdotetaan jopa 10 prosentin osuutta julkisista palveluista annettavaksi suoraan yksityisen sektorin liikenteenharjoittajalle, on niin ikään hyväksyttävä, kunhan viranomainen ei voi vedota tähän poikkeukseen ja muihin poikkeuksiin yhden liikennemuodon samanaikaisessa tarjouskilpailussa.
Hyvät parlamentin jäsenet, sanoisin lopuksi, että jos parlamentti äänestää mietinnön puolesta siinä muodossa kuin se nyt on, pelkään, että siitä olisi vakavia vaikutuksia komission ehdotuksen kirjaimeen, henkeen ja tavoitteeseen. Tuolloin olisi tutkittava uudestaan, mitä kaikkea tällainen muutos todella merkitsee yhteisön lainsäädännölle. Komissio on edelleen sitä mieltä, että nykyistä asetusta (joka on ollut olemassa useita vuosikymmeniä) on nykyaikaistettava, että se on saatettava ajan tasalle, jotta julkisella liikenteellä olisi riittävä oikeusvarmuus ja jotta taattaisiin sen mahdollisimman korkea laatu, sen entistä parempi kilpailukyky, entistä paremmat hinnat ja oikeusvarmuus, jolloin viranomaiset voivat tukea ja auttaa taloudellisesti tiettyjä reittejä tai tiettyjä vaatimuksia, kuten eläkeläisten tai muiden ryhmien vaatimuksia, ilman että asia olisi vietävä tuomioistuimeen.
Tarvitsemme tehokasta julkista liikennettä, joka palvelee kansalaisia ja jonka avulla voidaan tasapainottaa liikennejärjestelmiä ja välttää tulevaisuudessa eurooppalaisen liikennejärjestelmän romahdus, josta olisi vahinkoa tuotantokapasiteetille, taloudelliselle kapasiteetille ja kilpailukyvylle, työpaikkojen syntymiselle ja ennen kaikkea kansalaisten elämänlaadulle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen de Palacio!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Satamapalvelujen markkinoille pääsy
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jarzembowskin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0354/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi satamapalvelujen markkinoille pääsystä (KOM(2001) 35 - C5-0078/2001 - 2001/0047(COD)).

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, komission ehdotusta direktiiviksi satamapalvelujen markkinoille pääsystä on arvioitava ja arvostettava osana komission laajaa tiedonantoa merisatamapalvelujen laadun parantamisesta. Tällä tiedonannolla oli tarkoitus tehdä johtopäätökset parlamentin ja neuvoston komission vuoden 1997 vihreää kirjaa koskevista lausunnoista. Tarkastellessamme viime viikkoja meidän on todettava, että kun Euroopan parlamentti vielä vuonna 1999 saattoi päästä suurella enemmistöllä yksimielisyyteen vihreää kirjaa koskevasta lausunnosta, niin tästä nykyisestä komission ehdotuksesta, joka sääntelee pelkästään yksittäisten satamien satamapalvelujen markkinoille pääsystä, kiisteltiin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa laajalti, kuten osoittaa sen äänestyksen tulos 26 ääntä puolesta, 21 vastaan ja 11 äänestämästä pidättynyttä, joka koski kertomusta suullista käsittelyä varten. Sikäli toivon - ja omasta puolestani aion vaikuttaa siihen -, että tämänpäiväisen keskustelun ja huomisen äänestyksen tuloksena saamme taisteltua selkeän parlamentin lausunnon. Sillä jos me emme ensimmäisessä käsittelyssä saa aikaan selkeää lausuntoa, on neuvostolla asiasta viimeinen sana sanottavana. Niin paljon emme kai sentään neuvostoon halua luottaa, vaan haluamme sanoa oman painavan kantamme.
Valiokunnan enemmistö tuki komissiota siinä, että sääntely koskisi vain kilpailua yksittäisissä satamissa ja että se koskisi kaikkia palveluntarjoajia. Mietintö on kuitenkin eräässä kohtaa kaksiselitteinen eli siinä, pitäisikö luotsauspalvelujen kuulua direktiivin soveltamisalaan. Yhtäältä valiokunnan mietinnön tarkistuksessa 14 sanotaan, että säännökset eivät voi koskea luotsauspalveluja, toisaalta kuitenkin tarkistus poistaa luotsauspalvelut direktiivin liitteestä, joka ainoana määrittelee direktiivin soveltamisalan. Siksi meidän on huomenna osoitettava parlamentin selkeä linja.
Muista tarkistuksista valiokunnan mietintöön haluaisin erityisesti tuoda esiin soveltamisalan periaatteellisen laajentamisen satamiin pääsyyn - mereltä tai vesiväyliltä - sekä lisäksi omahuolinnan tiukahkon määritelmän, vähintään kahden palveluntarjoajan poistamisen kustakin lastiluokasta sekä korvausvelvollisuuden, jonka otimme direktiiviin mukaan, jotta tarjousmenettelyssä uuden palveluntarjoajan on korvattava edeltäjälleen sen kiinteän omaisuuden arvo.
Valiokunnan vähemmistö yritti erityisesti korostaa, että komissio ei ehdottanut, toisin kuin Euroopan parlamentti vuonna 1999 vaati, sääntelyä tasapuolisen kilpailuedellytysten saavuttamiseksi Euroopan unionin satamien kesken. Komissio ei esittänyt tutkimusta avoimuudesta eikä suuntaviivoja tukea koskevalle valvonnalle. Siksi valiokunnan vähemmistö esitti uusia säännöksiä satamien ja viranomaisten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä sallituista satamia hyödyttävistä valtiollisista rahoitustoimenpiteistä - takaamaan oikeudellista suojaa satamille sekä estämään kohtuuttomat tuet.
Minulle itselleni tässä on paljolti kyse siitä, että me pääsemme kuitenkin vielä huomenna yksimielisyyteen tässä avoimuutta koskevassa asiassa. Koska avoimuudella ja tasapuolisilla kilpailuedellytyksillä satamien kesken on keskeinen merkitys satamien toimintakyvylle. Me kaikki olemme toistuvasti korostaneet, että satamilla on keskeinen asema Euroopan liikennepolitiikassa, sillä satamien kautta kulkevasta kaupasta 70 prosenttia on ulkomaankauppaa ja 30 prosenttia sisämarkkinakauppaa. Satamat ovat keskeinen solmukohta ja niiden tulee toimia hyvin. Mielestäni kenenkään ei tarvitse pelätä avoimuutta, vaan avoimuus luo tasapuoliset kilpailuedellytykset. Minusta tämä on hyvä tunnusmerkki ja hyvä kriteeri, jotta todellakin vahvistetaan satamien tehokkuutta entisestään.
Tässä mielessä toivon hyvää keskustelua tänään iltapäivällä ja parlamentin viisasta päätöstä huomenna!

Ripoll y Martínez de Bedoya
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, kaikki me valiokuntatyöhön osallistuneet tiedämme, että keskustelu on ollut kiivasta, riitaisaa ja aika ajoin jopa parlamentaarisesti värittynyttä.
Haluaisin tehdä selväksi pari asiaa: komission direktiiviehdotus on ensiksikin hyvä. Toistan: ehdotus on mielestäni hyvä, ja tämä on näkynyt myös valiokuntaäänestyksessä. Mielestäni tämä on myönteinen ja erittäin kiinnostava säännös, jonka myötä Euroopan unioni saa tehokkaat meriliikenne- ja satamapalvelut.
Emme saa unohtaa, että 80 prosenttia Euroopan unionin ulkomaankaupasta tapahtuu meritse. Komission kannattama vapauttaminen hyödyttää epäilemättä lyhyen matkan meriliikennettä. Tarve näiden palvelujen yhteisöntasoiseen sääntelyyn on sitä paitsi ilmeinen saman vapauttamispyrkimyksen mukaisesti, joka vahvistettiin Lissabonin Eurooppa-neuvostossa ja jota on jo käsitelty muilla palvelualoilla.
Tänään käsittelemäämme ehdotukseen sisältyvät meritekniset palvelut (luotsaus ja kiinnitys) ja lastinkäsittelypalvelut (ahtaus tai huolinta). Ei ole olemassa turvallisuuteen tai koulutukseen liittyviä tai muita syitä, joilla voitaisiin perustella niiden jättäminen säännöksen soveltamisalan ulkopuolelle. On kuitenkin selvää, että satamien erityispiirteet on otettava huomioon ja että on satamia, joiden palvelut alkavat tai päättyvät niiden fyysisen tilan ulkopuolella.
Toinen keskeinen piirre komission ehdottamassa järjestelmässä on omahuolinnan (self-handling) käsite, joka sisältyy jo direktiiviin 96/67/EY pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla.
Haluaisin mainita lyhyesti satamapaketin muita osia. Kyse on satamien julkisesta rahoituksesta sekä suuren avoimuuden tarpeesta viranomaisten ja satamien välisissä rahoitussuhteissa ja valtiontuissa. Kannatan tarkistusta, jolla pyritään määrittämään tätä asiaa. Valtiontukien tapauksessa vaikuttaa kuitenkin selvältä, ettei tämä direktiivi ole oikea paikka puhua asiasta.
Haluaisin lopuksi kiittää esittelijää - vaikka olemme olleet eri mieltä joistakin kohdista - siitä valtavasta työstä ja valtavasta ponnistuksesta, jonka hän on tehnyt yrittäessään sovittaa yhteen kaikki ehdotukset.

Piecyk
Arvoisa puhemies, normaalisti satamat ja erityisesti merisatamat ovat avoimia järjestelmiä ja Euroopan laajuisista verkoista (TEN) ne ovat periaatteellisesti ympäristöystävällisimmän liikennöintitavan eli veden tai laivayhteyksien solmukohtia. Tämä merisatamien avoimuus ei ylimalkaan vastaa lainkaan rahoitusjärjestelmää. Päinvastoin mielestäni sulkeutuneisuus on - ja usein tarkoituksellinen sellainen - oikea sana. Merimiesten kielellä sanottaisiin: merisatamien rahoituksella tukitaan vuotokohdat. Näiden nykyisten rahoitusrakenteiden, joita voisi kuvata harmaaksi verhoksi, on muututtava. Mielestäni meidän on huomenna äänestettävä nimenomaan taloudellisten suhteiden ja valtiollisten rahoitustoimenpiteiden avoimuudesta, sillä se on merisatamien välisen tasapuolisen kilpailun perusedellytys.
Myönnettäköön, ettei tämä ole aivan helppoa. Meillä on yksityisiä, valtiollisia, puolivaltiollisia ja julkisesti valvottuja satamia, mutta ne kaikki ovat yrityksiä ja kilpailevat keskenään, ja siksi me tarvitsemme tasapuolisia edellytyksiä. Minulla ei ole mitään tukia vastaan, mutta sitten on tuettava kaikkia. Ongelma mielestäni on, että satamien välistä kilpailua on organisoitava. Kilpailua käydään periaatteessa satamissa, tai sitä pitäisi käydä siellä, jos yhteisön kaikkia määräyksiä sovellettaisiin.
Toinen seikka ovat luotsauspalvelut. Luotsauspalvelut ovat meidän mielestämme julkisia palveluita. Ne palvelevat meriturvallisuutta. Ne palvelevat ihmisten ja luonnon turvallisuutta, ja jäsenvaltioilla on luotsauspalveluille periaatteessa järkeviä säännöksiä. Mielestäni niitä voitaisiin pikemminkin laajentaa, jos ajattelemme Kadettrinnea, jossa toistuvasti tapahtuu onnettomuuksia. Tällöin voi saada jopa vaikutelman, että monissa aluksissa on navigointiin käytössä vain kuuluisa Shellin kartasto eikä muuta. Siksi luotsauspalveluiden tuoma meriturvallisuus ei saa jäädä kilpailun muodostaman kustannuspaineiden välttämisen uhriksi. Kiitän esittelijää oikein sydämellisesti. Tiedän, että hänen tehtävänsä on ollut vaikea, mutta varjoesittelijänkään tehtävä ei aina ole helppo.

Sterckx
Ensinnäkin yhdyn edellisen puhujan viimeiseen lauseeseen. On tarpeetonta toistaa, että satamat ovat tärkeitä. Mielestäni komission ehdotus auttaa meitä parantamaan satamien tehokkuutta. Monen kollegan tavoin haluan kuitenkin todeta yhden puutteen. Kaipaan valtiontukeen ja avoimuuteen liittyviä ehdotuksia. Parasta olisi, jos uudet ehdotukset tulisivat komission taholta eivätkä parlamentin parhaillaan laatimasta tekstistä, ja olenkin tehnyt tähän asiaan liittyvän tarkistuksen. Haluaisin kysyä, arvoisa komission jäsen, voitteko tässä keskustelussa kertoa meille hiukan enemmän mahdollisista suunnitelmista siihen suuntaan. Toivon joka tapauksessa, että kollegat tukevat tätä tarkistusta ja että siis pyydämme komissiota tekemään uusia ehdotuksia näistä kahdesta kohdasta.
Lopun osalta tuen komission ehdotusta. Satamiin on saatava lisää kilpailua. Siihen pitää sisällyttää myös meriliikenteen pääsy, eikä pelkästään meriteknisille palveluille vaan myös lastinkäsittelylle ja matkustajapalveluille. Meidän ei siis pidä poistaa lastinkäsittelyä.
Mielestäni myös luotsipalvelut voidaan jättää direktiiviin. Huomautitte aivan perustellusti, että luotsipalvelut muodostavat erittäin tärkeän renkaan useimpien satamien toimintaketjussa. Jos me kuitenkin, kuten direktiivissä ja minun tarkistuksessani tapahtuu, asetamme joukon vaatimuksia ja ehtoja sosiaalisella alalla ja otamme huomioon myös taloudelliset ulottuvuudet, ympäristön ja julkiset palvelut, niin meillä on paremmat takuut kuin jos vain turvaudumme sopimukseen. Mielestäni olemme valintatilanteessa. Joko annamme satamille erityissäännöksen direktiivissä tai turvaudumme sopimukseen ja sovellamme myös luotsipalveluihin yksinkertaisesti sopimuksen yleisiä sääntöjä, joissa säännellään palvelujen vapaata liikkuvuutta. Mielestäni sitä varten on parasta omaksua komission ehdotus.
Joka tapauksessa olen sitä mieltä, että parlamentin pitää tehdä rakentavaa yhteistyötä komission kanssa, turvautua tarvittaessa neuvoston kanssa sovittelumenettelyyn ja huolehtia siitä, että vahvistamme rakentavalla tavalla satamien toimintaa ja kilpailua sekä satamien sisällä että niiden välillä, jotta voimme rohkaista tuiki tärkeää vesiliikennettä mahdollisimman paljon.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, kiitän teitä teidän työstänne, mutta emme ole vielä perillä. Emme ole perillä ennen kaikkea siksi, että vihreässä kirjassa itse asiassa pyydettiin parlamentille ja sen käsiteltäväksi jotain muuta kuin sitä, mitä nyt saimme, nimittäin katsausta kilpailusta satamien välillä eikä niiden sisällä.
Miksi? Jos katsomme Euroopan eri rannikkoja, joita minulle tulee mieleen muutama, niin parin sadan kilometrin etäisyydellä on kaksi, ehkä jopa kuusi, seitsemän tai kahdeksan hyvin suurta satamaa, joissa kilpailu syntyy ennen kaikkea satamien välisestä etäisyydestä. Se on nimittäin pieni. Antwerpen, Hampuri, Rotterdam ja niin edelleen. Sama koskee myös etelää, Välimerta. Se johtaa kuitenkin väärään kilpailuun, josta emme oikeastaan hyödy. Kysymys on siis ennen kaikkea tästä ongelmasta. Se johtaa myös ylikapasiteettiin ja sen rahoittamiseen. Se ei ilahduta ketään meistä, ja haluaisimme siihen yhteiset periaatteet.
Tämä kaikki taas johtaa muun muassa ympäristön vahingoittamiseen, tarpeettomaan maankäyttöön ja monenlaisiin ylimääräisiin ongelmiin, jotka koskettavat varsin paljon myös meitä vihreänä ryhmänä. Haluamme siis itse asiassa satamien välisen kilpailun alalla ehdottaa sitä, että avoimuutta lisätään ja valtiontukea harkitaan kohtuullisesti. Kannatamme pikemminkin satamien välistä koordinointia, jonka haluamme avoimuuden ohella lisätä tämän selvityksen tavoitteisiin, emmekä siis pelkästään kilpailun avaamista satamien sisällä, jota toistaiseksi on kuvattu.
Jos sitten katsomme kilpailua satamissa sellaisena kuin se on tässä muotoiltu, niin haluaisimme ennen kaikkea poistaa tekstistä luotsipalvelut turvallisuus- ja ympäristösyistä. Uskon, että sen taakse voidaan saada enemmistö. Meistä olisi järkevää poistaa myös lastinkäsittely, koska siitä ei ole mitään lisäarvoa kilpailulle. Lopuksi kannatamme avoimuuden edistämiseksi sitä, että käynnistetään autonominen tutkimus, siis autonominen parlamenttiin nähden mutta parlamentin toimeksiantama.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, komission ehdotusta direktiiviksi satamapalvelujen markkinoille pääsystä ei voida hyväksyä. Yhteisön vapaaseen palvelun tarjoamiseen liittyvien rajoitusten poistaminen ei tarkoita vain vapauttamista ja yksityistämistä vaan myös eurooppalaista yhdenmukaistamista, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden lainsäädäntö julkisten palvelujen tarjoamisesta, jotta otettaisiin huomioon kansalaisten etu.
Voidaan todeta, että esittelijä on ottanut huomioon satamien erityisolot ja pyrkinyt ottamaan mietintöön mukaan niin turvallisuuden, ympäristönsuojelun ja sosiaalialan säännösten erityisvaatimukset kuin satamien taloudelliset tarpeetkin. Valiokunnan äänestyksen lopputulos kertoo, että ryhmillä ei ollut yhtenäisiä mielipiteitä vaan nimenomaan maakohtaisia käsityksiä. Kannatan luotsaus-, lastinkäsittely- ja matkustajapalveluiden poistamista direktiivin soveltamisalasta samoin kuin nykyisille palveluntarjoajille myönnettyjen toimilupien jatkamista automaattisesti sekä vähimmäisnormien määrittämistä uusille palveluntarjoajille.
Komission ehdotus on merkittävimmin muuttunut suhteessa tehtyjen investointien taloudelliseen korvaamiseen sekä satamien ja viranomaistahojen välisten suhteiden väliseen avoimuuteen. Lyhyesti sanottuna esittelijä Jarzembowskin mietintö on todella myönteinen muutos komission ehdotukseen. Koska kuitenkin yhdyn monien kollegojeni käsitykseen siitä, että satamapalvelut pitää jättää yleisesti ottaen jäsenvaltioiden toimivaltaan, aion pidättyä äänestämästä.

van Dam
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on kulkenut merkillisen matkan. Se oli aluksi hyvin johdonmukainen mietintö, jossa tosiasiat tulkittiin nähdäkseni varsin hyvin, mutta nyt meillä on käsiteltävänä epäyhtenäinen kokonaisuus, josta on paljon huomautettavaa.
Minun pitää rajoittua pariin pääkohtaan. Ensiksikin jäsenvaltioiden enemmän tai vähemmän totuudenmukainen tuki satamille on kaiken pahan alku ja juuri. Jos hallitusten rahoitusvirrat satamiin eivät muutu ymmärrettäviksi, muilla toimilla ei ole juuri vaikutusta. Näiden rahoitusvirtojen tutkiminen pitääkin asettaa aivan ensisijalle, ja niille pitää luoda selvät rahoitukselliset puitteet, joilla voidaan erottaa laillinen ja laiton valtiontuki.
Toiseksi haluan sanoa, että lastinkäsittelyn sisällyttäminen ehdotukseen loukkaa satamaviranomaisten suvereniteettia ja oikeutta noudattaa omaa strategiaa. Se johtaisi nykyisten pitkäaikaisten sopimusten rikkoutumiseen, mistä olisi pitkälle meneviä taloudellisia seurauksia asianomaisille palveluille. Nykyisten sopimusten jatkaminen muuten tekee käsiteltävänä olevan lainsäädännön tarpeettomaksi. Sopimusten voimassaoloajan umpeutuessa taloudelliset käsitykset ovat todennäköisesti taas muuttuneet.
Kolmanneksi myös luotsipalvelut voidaan mielestäni jättää tämän lainsäädännön ulkopuolelle. Haluan kiinnittää huomiota tarkistukseen, joka koskee hallitusten menemistä takuuseen, jos ne velvoittavat erityisesti meriteknisten satamapalvelujen käytön. Ilman takuuta pienissä satamissa voi syntyä huomattavia ongelmia. Se ei voi olla tarkoitus, mikäli olen ymmärtänyt kaikkia oikein.
Arvoisa puhemies, on selvää, että ilman monia olennaisia muutoksia emme voi äänestää käsiteltävänä olevan mietinnön puolesta. Kiitos.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, aluksi onnittelisin esittelijä Jarzembowskia laadukkaasta mietinnöstä, jonka laatimiseen on uhrattu paljon aikaa. Ennen kaikkea kiitän häntä kärsivällisyydestä, sillä mietinnössä käsiteltiin erityisen pulmallisia kysymyksiä.
Myös komission jäsen de Palaciota on syytä onnitella hänen ehdotuksestaan, jonka suurimpana ajatuksena on satamapalvelujen markkinoiden vapauttaminen, jota hän haluaa viedä eteenpäin. Markkinoiden vapauttaminen ei tietenkään ole itseisarvo, vaan keino, jolla voidaan tarjota parempia ja halvempia palveluja ja parantaa eurooppalaisen talouden kilpailukykyä. Kun korostetaan kilpailukyvyn ja markkinoiden vapauttamisen merkitystä televiestinnässä, energiahuollon alalla ja rautatieliikenteessä, on selvää, että satamapalvelujen osalta ei voida tehdä poikkeusta. Näin palvellaan myös yhteismarkkinoita.
Arvoisa puhemies, satama-alalla - kuten muillakin aloilla - on epäilemättä omat erityispiirteensä. On syytä myös keskustella valtion tuista ja arvioida, kuinka ne voidaan sovittaa yhteen avoimuussääntöjen kanssa. Täytyy pohtia useiden kollegoitten esille nostamaa kysymystä luotsauspalvelujen erityispiirteistä sekä niiden turvallisuusnäkökohdista. Muistakin asioista pitää ehkä vielä keskustella. Ei kuitenkaan sovi unohtaa olennaisinta: satamapalvelujen markkinoiden vapauttaminen edistää kilpailukykyä ja luo parempia ja halvempia palveluja kuluttajille.
Parlamentista onkin lähetettävä kaksi selkeää viestiä: tarvitaan markkinoiden vapauttamista ja avoimuutta. Ehdotukset ovat joidenkin ryhmien etujen vastaisia, eivätkä ne tietenkään miellytä kaikkia. Suurimpana tavoitteena on kuitenkin talouskehitystä edistävä ja uusia työpaikkoja luova markkinoiden kilpailukyky. Käsiteltävän ehdotuksen pääperiaatteet edistävät uskoakseni juuri tätä tavoitetta.

Fava
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä on yksi niistä ei mitenkään harvinaisista esimerkeistä, jossa poliittiset syyt on mukisematta sovitettava yhteen maantieteellisten syiden kanssa. Puheenjohtaja Hatzidakis sanoo osuvasti, että tarvitaan rohkeutta sanoa "ei" niille painostusryhmille, jotka haluaisivat toisinaan välttää komission ja toimielinten toimet "metsästysmaillaan", joilla Eurooppa ei ole koskaan ilmaissut itseään selkeästi. Pidän näin ollen asianmukaisena tätä direktiiviehdotusta, jolla säädellään ja parannetaan satamapalvelujen markkinoille pääsyä. Minusta on hyödyllistä ja tärkeää esittää turvallisuuteen, työntekijöiden suojeluun, palvelujen laatuun ja tietenkin ympäristön kunnioittamiseen liittyviä vaatimuksia.
Haluan esittää asiasta vain pari huomiota: komission tavoin me uskomme, että tähän direktiivikehykseen on sopivaa ja johdonmukaista sisällyttää ensinnäkin lastinkäsittelyn maissa toimivat palveluyksiköt, jotka muodostavat yli 90 prosenttia satamien liikevaihdosta. Olemme lisäksi sitä mieltä, että jos tämän direktiivin soveltamisessa päätettäisiin noudattaa poikkeusta turvallisuuteen ja ympäristön suojeluun liittyvistä syistä, silloin ei olisi mitään järkeä rajoittaa direktiiviä koskemaan pelkästään luotseja ja jättää muut meritekniset palvelut direktiivin ulkopuolelle.
Viimeinen asia: meidän mielestämme tämä direktiivi ei ole asianmukaisin väline julkiseen rahoitusjärjestelmään puuttumiseksi. Euroopan unionin 15 jäsenvaltiossa on liian monia epäyhtenäisyyksiä, ja asiassa on edelleen myös suuria epäselvyyksiä. Riittää, kun ajattelee, että tämä on syytä sanoa kiertelemättä eräissä suurissa pohjoisen satamissa yksittäisten satamien hallintoneuvostoihin kuuluu julkisyhteisöjen edustajia, mikä on todiste julkisista rahoitustoimista. Tämä pitää sanoa sellaisen avoimuuden nimissä, jota kollega Jarzembowski perustellusti kehotti meitä noudattamaan.

Sánchez García
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kaikki ovat määritelleet tämän ehdotuksen erittäin tärkeäksi satamapalveluille siltä osin kuin se vaikuttaa yhteen Euroopan merenkulkualueiden tärkeimmistä liikenneinfrastruktuureista sekä kyseisten palvelujen markkinoille pääsyn vapauttamisprosessin takia. Haluaisin ottaa esille useita näkökohtia.
Ensiksi: vapauttamisen yhteydessä on välttämätöntä lisätä prosessin joustavuutta, jottei syyllistyttäisi vaaralliseen ja epämiellyttävään ääriajatteluun.
Toiseksi: on otettava huomioon Euroopan unionin eri alueiden merisatamien maantieteellinen todellisuus.
Kolmanneksi: on taattava asianomaisten satamatyöntekijöiden työpaikat sekä heidän sosiaalinen suojelunsa. Kun direktiivi siirretään osaksi eri jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, on otettava huomioon toissijaisuusperiaate.
Näistä syistä olen voinut tukea tietyin täsmennyksin tätä direktiiviä sekä perustella tiettyjä tarkistuksia, jotka ovat keskenään johdonmukaisia ja joilla pyritään siihen, että asianomaisilla jäsenvaltioilla olisi joidenkin yhteisön alueiden saaristoluonne ja syrjäinen luonne; näillä alueilla satamat ovat tärkeimpiä, ja monissa tapauksissa niissä tarjotaan jo laadukkaita palveluja.
Kaikesta huolimatta lausun kiitokset esittelijä Jarzembowskille.

Ainardi
Arvoisa puhemies, komission ehdottaman direktiivin tavoitteena on kaikkien satamapalvelujen avaaminen kilpailulle. Nämä ehdotukset johtavat mielestäni siihen, että satamahenkilöstön elin- ja työskentelyolot kyseenalaistetaan. Mielestäni ne eivät vie asioita parempaan suuntaan. Meille siis vakuutetaan, että parannusta tulee tapahtumaan, mutta kuten on käynyt jo liiankin usein, vapauttamisen vaikutuksia ei ole tutkittu ennakkoon, eikä varsinkaan turvallisuuteen, ympäristöön ja työhön liittyviä tärkeitä kysymyksiä. Asianosaisia ei ole kuultu, etenkään ammattiyhdistyksiä (niitä voidaan haluttaessa kutsua myös eturyhmiksi), jotka kuitenkin tuntevat ihmisten ja ympäristön turvallisuuteen liittyvät tarpeet ja joilla on korvaamatonta taitotietoa. Vaikka Jarzembowskin mietintöön tehdyissä muutoksissa otetaankin huomioon joitakin mainitsemistani ongelmista, eivät ne ole mielestäni riittäviä. Muutokset eivät paranna tekstin yleistä logiikkaa. Näin ollen omahuolinta satamissa mahdollistaisi sosiaalisen polkumyynnin. Kaupallisten laivastojen nykytilanteessa tämä toimi voi johtaa epävarmuuteen sekä työolojen, työllisyyden ja ympäristön turvallisuuden heikkenemiseen. Kannatan niitä tarkistuksia, joissa satamatyöntekijät pyritään jättämään direktiivin ulkopuolelle. Tämä henkilöstö takaa vaikeissa oloissa tärkeän taloudellisen tehtävän säilymisen huolehtimalla turvallisuudesta. Meriteknisiä palveluja, eli luotsausta ja alusten kiinnittämistä, pidetään kaikkialla yleishyödyllisinä palveluina. Mielestäni ne olisi otettava täysivaltaisesti huomioon kestävään kehitykseen pyrittäessä. Liikennevaliokunnan ehdotuksissa otetaan todellakin huomioon luotsit, mutta ei kiinnityspalvelujen tarjoajia, mikä on mielestäni valitettavaa. Euroopan unionin pitäisi mielestäni pyrkiä parantamaan yhdenmukaisesti tämän alan palkansaajien työskentely- ja työllisyysoloja, sillä ainoastaan siten voidaan taata todellinen taloudellinen ja sosiaalinen tehokkuus kunnioittamalla samalla ympäristöä. Tänään tehdyt ehdotukset eivät mielestäni vastaa näitä välttämättömiä tavoitteita.

Titford
Arvoisa puhemies, minun vaalipiirissäni sijaitsevat Felixstowen ja Harwichin satamat, jotka ovat suurin yksityinen satamakompleksi Euroopassa ja esimerkkejä kaupallisesta menestyksestä. Omistajat kertovat minulle, että tämä direktiivi on laadittu ilman perusteellista kuulemismenettelyä ja jos se hyväksytään, se vahingoittaa suuresti koko Yhdistyneen kuningaskunnan satamateollisuutta. He sanovat, että se pakottaisi monet satamat rakennemuutoksiin, eikä tehostaisi lainkaan lastinkäsittelymarkkinoita, joille on ominaista satamien välinen kilpailu eikä sataman sisäinen kilpailu. Joten, jos joissakin mantereen satamissa on ongelmia, jotka liittyvät lastinkäsittelyn ja luotsauspalvelujen rajoittaviin käytäntöihin, kunkin yksittäisen jäsenvaltion tulisi ratkaista ne.
Tässäkin pätee yleinen periaate, jonka mukaan yksi malli ei sovellu kaikille. Kehotan komissiota jopa näin myöhäisessä vaiheessa harkitsemaan uudestaan tätä haitallista ehdotusta. Kilpailu on hyvä asia. Menestyvän teollisuusalan tuhoaminen on aivan eri asia. Pyydän teitä perumaan tämän direktiivin ja kuulemaan asianmukaisesti niitä, joihin se vaikuttaa.

Watts
Arvoisa puhemies, on todella vahinko, että komissio ei lainkaan ottanut huomioon parlamentin kantaa vuoden 1997 vihreässä kirjassa, jossa todettiin, että parlamentti "ei pidä satamapalveluiden organisaatiorakennetta ja markkinoille pääsyä koskevaa lainsäädäntöä tarpeellisena". Tämä oli meidän kantamme silloin, ja toivon, että se on kantamme huomenna, mutta tähän mennessä komission jäsen ei ole selittänyt, miksi hän ei ole ottanut tätä huomioon.
Toiseksi komissio ei ole ottanut huomioon kysymystä siitä, miksi sääntelyn vaikutusten arviointia ei ole suoritettu tämän ehdotuksen osalta. Riippumatta siitä, oletko sen puolesta vai sitä vastaan, on ihmeellistä, että tämänkaltaiselle ehdotukselle ei ole suoritettu arviointia, jonka puheenjohtaja Prodi lupasi parlamentin saavan tehdä kaikille uusille komission ehdotuksille. Miksi puheenjohtaja Prodi ei kunnioita parlamentille antamiaan sitoumuksia?
Kolmanneksi ja lopuksi, miksi tämä ehdotus on niin ohjeellinen? Miksi se rasittaa menestyvää teollisuudenalaa lisäbyrokratialla ilman mitään perusteluja? Miksi siinä pyritään sääntelemään yksityiskohtaisesti sataman toiminnon jokaista näkökohtaa? Miksi siinä esimerkiksi vaaditaan, että kunkin lastiluokan osalta on myönnettävä lupa kahdelle palveluntarjoajalle? Miten tässä on mitään järkeä, kun yritetään organisoida satamajärjestelyjä? Kun tämä kaikki ja se, että ehdotus ei ole toivottava, otetaan huomioon, on vieläkin erikoisempaa, että siinä ei käsitellä valtiontukea tai kirjanpidon avoimuutta koskevaa kysymystä. Koko asiakirja on epätasapainoinen ja mahdoton toteuttaa. Toivon, että parlamentti hylkää sen huomenna.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, olen kotoisin Ruotsista, jossa eri palvelut on suureksi osaksi kilpailutettu ja yksityistetty. Meidän kokemuksistamme voi oppia, että kyseessä ei itse asiassa ole kilpailuttaminen markkinoilla tai yksityistäminen sellaisenaan, vaan että ratkaisevinta on tehostaminen, laatu sekä hyvä ja taitavasti rakennettu organisaatio. Näitä seikkoja komissio ei ole ottanut ehdotuksessaan tarpeeksi hyvin huomioon. Haluan esittää kiitokseni esittelijä Jarzembowskille, joka on esittänyt monia komission ehdotusta koskevia kriittisiä näkökantoja.
Haluan tehdä monia tärkeitä poikkeuksia ja korostan muutamaa niistä. Useat puhujat ovat maininneet luotsauksen. Mielestäni luotsaus on aivan selvästi yleishyödyllinen palvelu. Luotsausta ei voi siten tarkastella samoin taloudellisin kriteerein kuin tavallista tuotantoa vaan sitä on tarkasteltava turvallisuusnäkökannalta.
Omahuolinta voi saada erittäin vakavia seurauksia lastaamisen ja lastin purkamisen yhteydessä. Näin erityisesti silloin, jos ajatellaan mukavuusliputuksen olevan tavallinen ilmiö.
Arvoisa puhemies, minä kannatan valvontaa ja avoimuutta satamissa. Kannatan omarahoitteisia satamia. Haluan, että laatu ja tehokkuus saavutetaan niin, että satamat laativat omat kehitysohjelmansa sen sijasta, että ne alistetaan Brysselin kaiken kattavaan valvontaan. Nämä ohjelmat on tehtävä yhteistyössä satamien henkilökunnan ja asiakkaiden kanssa.

Peijs
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevassa direktiivissä määrätään satamien toiminta tulevina vuosina. Satamat esittävät yhä tärkeämpää osaa kaupan alalla muun muassa jatkuvasti kasvavien liikennevirtojen johdosta. Nykyaikaiset sataman käyttäjät poikkeavat aiemmista sikäli, että ne ovat footloose: ne valitsevat sataman sen hinnan ja laadun perusteella.
Hallituksista kulkee satamiin tärkeitä rahoitusvirtoja. On syntynyt tarve ymmärtää paremmin investointivirtoja. Lisäksi kaikille asianosaisille pitää saada samat pelisäännöt. Muutaman perussäännön laatiminen voisi parantaa tilannetta. Haluan korostaa muutamaa niihin liittyvää seikkaa.
Ensinnäkin puhun direktiivin soveltamisalasta. Kysymys ei ole pelkästään satamasta vaan ennen kaikkea sataman käyttäjistä. Lastinkäsittelyn poistaminen direktiivistä ei edistä niiden palvelujen laatua, joita satamat tarjoavat asiakkailleen. Lastauspalvelut eli lastinkäsittely pitää yksinkertaisesti jättää direktiiviin.
Toiseksi mainitsen palvelut alukselle eli luotsaus- ja hinauspalvelut. Tarkistuksilla 3, 14 ja 51 pyritään pitämään luotsipalvelut direktiivin vaikutuspiirin ulkopuolella sen vanhentuneen ajatuksen pohjalta, että luotsipalvelut ovat aina julkisia palveluja. En tue näitä tarkistuksia. Minun maassani luotsipalvelut eivät ole enää pitkään aikaan olleet julkisia palveluja, ja niihin ollaan oltu hyvin tyytyväisiä.
Direktiivi, jossa säännellään satamapalvelujen markkinoille pääsyä, koskee siis sekä alukselle että satamalle tarjottavia palveluja. Tietenkin meidän pitää asettaa tavoitteeksi infrastruktuuriin liittyvien rahoitusvirtojen suurempi läpinäkyvyys, mutta haluan kyllä jättää toimivaltuudet sinne, minne ne kuuluvat, ja aion sen takia puoltaa jäsen Sterckxin tarkistusta 47, jossa komissiota yhä pyydetään tekemään tällä alalla ehdotuksia.
Arvoisa puhemies, kyse on siitä, että satamat tarjoavat palveluja jälleenlaivaaville ja vastaanottaville yrityksille. Satamat ja niiden käyttäjät ansaitsevat vankan, hyvin perustellun lainsäädännön. Pahoittelen sitä, että se tapa, jolla tätä mietintöä on käsitelty Euroopan parlamentissa, on synnyttänyt tarpeettomia jännitteitä Pohjois-, Etelä- ja Länsi-Euroopan välille.

Savary
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämän tekstin tarkastelua on vaikeuttanut huomattavasti se, että tavoitteesta alettiin lipsua heti alkuun. Tarkoitus oli tarkastella satamiin liittyvää kilpailukysymystä, ja nyt meille tehdään satamien välistä kilpailua koskevia ehdotuksia. En tiedä, miksi tämä muuttuu huomiseen mennessä, mutta varmaankin se on jotain todella sekavaa.
Pidän muuten valitettavana, ettei alusten kiinnittäjiä kohdella samoin kuin luotseja. En ymmärrä, miksi alusten kiinnittäjien pitäisi jäädä kilpailuasemaan samalla kun luotsit jäisivät kilpailun ulkopuolelle. Kyse on kuitenkin keskenään melko läheisistä ammateista.
Mielestäni satamien välisessä kilpailussa avoimuus on hyvä asia. Koska satamien välistä kilpailua koskevia säädöksiä annetaan kuitenkin tarkastelematta asiaa lähemmin, pyytäisin teitä olemaan varovaisia, sillä ensinnäkin satamat ovat mielestäni aluesuunnittelun välineitä. Niillä ei ole samoja meriteknisiä ominaisuuksia. Jos kilpailua pitäisi lisätä, johtaisi se nimenomaan kaikkien kestävän liikkuvuuden politiikkojen epäonnistumiseen. Olen todellakin sitä mieltä, että tulevina vuosina eteläisiä ja Atlantin rannikolla sijaitsevia satamia on autettava korvaamaan selkeästi Pohjanmeren satamiin keskittyvää toimintaa. Ellei näin tehdä, toimintamme olisi ristiriidassa meriturvallisuutta koskevan Erika-paketin kanssa ja samalla toimisimme vastoin tahtoamme vähentää kuorma-autoliikennettä suurissa kauttakulkumaissa.
Mielestäni komission pitäisi tehdä satamille myönnettäviä valtiontukia koskevia erityisehdotuksia ja käsitellä niitä aluesuunnittelun kannalta eikä vain kilpailukykyisten tuotteiden kannalta.

Cocilovo
Arvoisa puhemies, kuten muut kollegat ovatkin jo sanoneet, meidän pitää mielestämme antaa tunnustusta koko siitä monimuotoisuudesta ja niistä hankaluuksista, joita jäsen Jarzembowskin asiantuntevasti ja uutterasti tekemään työhön liittyy, ja me kaikki toivomme, että lopputulos olisi myönteinen kaikkien suojeltavien periaatteiden kannalta. Ilmaisimme myönteisen kannan komission ehdotuksesta erityisesti siksi, että eräät parlamentin esittämät tarkistukset ovat osaltaan mahdollistaneet suunnitelman satamapalvelujen avaamisesta ja tehneet suunnitelmasta yhtenäisen, ja vaikka tämä suunnitelma ei tietenkään itsessään ole ehdottoman myönteinen asia, se on kuitenkin myönteinen palvelujen uudelleen määrittelemisen ja uusien kilpailuelementtien käyttöönoton kannalta, kunhan varmistetaan kuten eräistä tarkistuksista käy ilmi eräitä sosiaalisluonteisia lausekkeita ja eräitä ensisijaisen tärkeitä vaatimuksia, jotka liittyvät ympäristöturvallisuuteen, ammatillisiin standardeihin sekä sellaiseen vakuutussuojaan, joka mahdollistaa toimiluvan saannin. Uskomme, että parlamentin äänestyksen myötä kaikki tämä voidaan vahvistaa, kunhan satamien kilpailulle avattavien sisäisten palvelujen kohdalla ei tehdä poikkeuksia, jotka mitätöisivät direktiivin merkityksen. Tämä koskee lastinkäsittelyä ja maissa suoritettavia palveluja, ja me uskomme, että tunnustamalla asianmukaisesti myös toissijaisuusperiaate, eräiden sellaisten palvelujen toteuttamiseen, joiden tärkeimpiin ominaisuuksiin lukeutuu turvallisuus ja ammattitaito, voitaisiin panna uutta vauhtia, ja näistä esimerkkinä ovat luotsauspalvelut.
Lopuksi on välttämätöntä, että direktiivissä ei synny vaarallisia loukkuja sellaisten kysymysten vuoksi, joita siinä ei ole käsitelty. Komissiolla on varmasti monia tilaisuuksia esittää pyydämme tätä hartaasti ehdotus satamille suunnattavasta julkisesta rahoituksesta, mutta tällaista ehdotusta ei pidä epäasianmukaisesti jouduttaa eikä esittää liian aikaisin niin, että siitä puuttuu oikeusperusta, jolloin tässä mielessä hyvin erilaisten jäsenvaltioiden satamajärjestelyissä tapahtuisi sietämätöntä erottelua.

Rovsing
Arvoisa puhemies, esittelijä Jarzembowski on ottanut hoitaakseen erittäin vaikean tehtävän, mutta hän on tehnyt paljon ja huolellista työtä, jossa käsitellään olennaisia asioita. Satamat muodostavat selvästi yhden erittäin tärkeän tekijän, kun keskustelemme Kioton velvoitteiden täyttämisestä, sillä ne voivat vähentää maantiekuljetuksia ja useita muita asioita. Ympäristönäkökulmasta katsottuna on sen vuoksi tärkeää, että osa maantiekuljetuksista saadaan siirrettyä merille. Jotta se onnistuisi, satamien on oltava tehokkaita ja sääntöjen purkaminen on toteutettava niillä aloilla, joita komissio on ehdottanut, lastinkäsittelyssä, matkustajapalveluissa ja muissa mainituissa asioissa, todennäköisesti tiettyjä poikkeuksia joudutaan kuitenkin myöntämään muutamien erityisalueiden osalta, erityisesti reuna-alueet saattavat vaatia erityishuomiota. Sekin on kuitenkin mainittu mietinnössä. Toivon, että voimme täällä esitettyjen monien näkökulmien valossa olla samaa mieltä ehdotuksesta, jotta voisimme yhdessä tukea komission kokonaistavoitetta niin, että siitä olisi hyötyä koko unionille.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tehän tiedätte, että olen kotoisin pienestä satamakaupungista, jossa kuitenkin noudatetaan eurooppalaista etikettiä Euroopan laajuisten verkostojen puitteissa. Kirjoitan nimemme mielelläni lokikirjaan: vapauttamista sekä vapaata ja tasapuolista kilpailua koskevat mustavalkoiset asetelmat eivät voi olla itsetarkoitus. Minuun on jättänyt syvälle jälkensä ikävä duty free -kiista. Satamissa on nimittäin kyse myös työpaikoista, houkuttelevuudesta ja profiloitumisesta. Olen samaa mieltä siitä, että me tarvitsemme tarkoin määriteltyjä avoimuussäännöksiä kustannuslaskelmista sekä satamien käyttämistä julkisista varoista, jotta satamiin ja niiden välille saadaan aikaan tasapuolinen kilpailu.
Vasta julkisten varojen ja maksuvirtojen avoimuus tekee eri merisatamien tarjouksista vertailukelpoisia, jolloin voidaan osoittaa, mikä niistä toimii tehokkaimmin. Maksuvirtojen vertailukelpoisuus luo kilpailua, ja avoimuus on loogisesti välttämätöntä, jos haluamme vapauttaa satamapalveluiden markkinat kestävästi. Lisäksi meidän ei mielestäni vielä tällä hetkellä pitäisi vapauttaa luotsauspalveluja. Luotsit ovat taanneet nykyisessä organisaatiomuodossaan aina korkean tason ja turvallisuuden vesiväylillä.
Nämä poikkeuksellisen korkeat normit vaarannettaisiin tarpeettomasti vapauttamalla luotsauspalvelut mihin hintaan hyvänsä. Kaikissa markkinarakenteissa on osia, joissa kilpailun sijasta laadun on oltava ensisijaisessa asemassa. Lisäksi luotseilla on jonakin päivänä oltava uudet suunnitelmat. Jonakin päivänä! Edes he eivät voi jatkuvasti eristäytyä markkinoiden avautumiselta. Vesien turvallisuudessa on tällä hetkellä kiireisempiäkin tehtäviä, kuten esimerkiksi laivojen mustan laatikon käyttöönotto. Jos luotsit pakotettaisiin heti kilpailuun, tämä aiheuttaisi hintakilpailun, joka haittaisi pysyvästi laivaliikenneväylien turvallisuutta.

Vatanen
Arvoisa puhemies, Euroopan talouden yskiessä meidän on päätettävä, sanommeko viimein hyvästit "euroskleroosille" ja protektionismille, jätämmekö satamamonopolit ennalleen vai annammeko talouden dynamiikan toimia. Sabena on varoittava esimerkki siitä, millaista tehottomuutta keskusjohtoinen teollisuuspolitiikka voi pahimmillaan aiheuttaa.
Satamadirektiivistä jäisi jäljelle pelkkä tyhjä kuori, jos sulkisimme lastinkäsittelyn pois. Tarkistus 52 on sen tähden vaarallinen. Vaikka kannatan kaikkien riittävän isojen satamien mukaanottoa, voin kuitenkin asettua tukemaan herra Atkinsin tekemää tarkistusta 79. Sillä rajaisimme direktiivin koskemaan ainoastaan julkisia satamia. Brittikollegani voisivat huoletta hyväksyä lastinkäsittelyn sisällyttämisen. Emme saa unohtaa, että brittiviejät hyötyvät edullisista satamapalveluista Manner-Euroopassa. Satamaoperaattorien määrää ei pitäisi rajoittaa muuten kuin pakottavista syistä. Taloudellinen tehokkuus rajoituskriteerinä jättäisi erittäin paljon pelivaraa spekulaatioille, milloin toiminta on tehokasta ja milloin ei. Siksi tarkistuksia 6, 25 ja 44 ei tulisi kannattaa. Satamajärjestelmän määrittelyä koskeva tarkistus 50 ei puolestaan ole hyväksyttävissä, koska sen mukaan vaikkapa kreikkalainen ja saksalainen satama voitaisiin käsittää yhdeksi satamaksi. Olen pahoillani, mutta se on absurdi ajatus. Luotsauksen suhteen pääsimme valiokunnassa siihen, että tiukat kansalliset säännöt ovat voimassa. Turvallisuussyillä ei siis monopolia voida puolustella.
Aiommeko estää EU-satamien kehittymisen vesittämällä kauan odotetun direktiivin? Lastinkäsittely ja luotsaus kansallisin säännöin tulee ehdottomasti saada mukaan. Satamajärjestelmä tulee myös määritellä suppeasti. Suuresti arvostamani kollega Jarzembowski on tässä asiassa valitettavasti kaukana satamakäyttäjien tarpeista. Emme voi muuttaa Eurooppaa jätti-Hampuriksi. Valiokunta pääsi hyvään kompromissiin, josta meidän tulee pitää selkeästi kiinni. "Euroskleroosi" iskee pahimmin köyhiin. Nyt meillä on mahdollisuus tehdä palvelus Euroopan työllisyydelle ja kestävälle kehitykselle. Luotsatkaamme Eurooppa kohti kilpailukykyisiä satamia!

Meijer
Arvoisa puhemies, Amsterdamin kaupunginvaltuuston satamalautakunnan entisenä jäsenenä ja Rotterdamin nykyisenä asukkaana tiedän, mitä satamien kilpailussa, laajenemisessa ja työsuhteissa on vialla. Rannikon satamat Hampurista Le Havreen, niin Saksassa, Alankomaissa, Belgiassa kuin Ranskassakin, palvelevat suureksi osaksi samaa takamaata. Ne ovat jo iät ajat kilpailleet keskenään alhaisilla hinnoilla ja suurilla julkisilla investoinneilla saadakseen laivalaitureilleen mahdollisimman paljon rahtia. Tämä kilpailu tapahtuu verovaroilla, ja verovarojen käyttöä salaillaan tarpeettomasti. Kunnollinen ja suunnitelmallinen työnjako näiden satamien välillä auttaa säästämään julkisia varoja ja tarjoamaan satamatyöntekijöille jatkuvampaa työllisyyttä ilman tarpeettomia huippu- ja laskukausia. Sen takia yhdyn siihen yhteisymmärrykseen, joka on syntynyt vasemmiston suuren osan ja esittelijän välille. Esittelijä Jarzembowski muistuttaa meitä tämän parlamentin jo aiemmin hyväksymästä kannasta, että satamien välisen kilpailun avoimuus on paljon hyödyllisempää kuin kilpailun luominen satamien sisälle. Luotsi- ja hinauspalvelujen kilpailu tapahtuu turvallisuuden, työolojen ja toimeentulon kustannuksella. Sen takia meidän pitää välttää väärää, ylhäältä päin tapahtuvaa asioihin puuttumista.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi kiittää kaikesta siitä työstä, jonka esittelijä Jarzembowski on tehnyt keskustelun kuluessa mietinnössä, joka on todellakin ollut vaikea, ja keskustelussa, jossa loppujen lopuksi meidän kaikkien on tiedostettava, mistä oikein on kyse.
Tästä syystä pyytäisin, että koko parlamentti yrittäisi saada mietinnölle mahdollisimman laajan tuen, mutta haluaisin hioa joitakin esittelijä Jarzembowskin ehdotuksia, sillä en ole hänen kanssaan lainkaan samaa mieltä muutamista seikoista.
Haluan muistuttaa teille, että 70 prosenttia kolmansien maiden kanssa käytävästä kaupasta on riippuvaista satamiemme tehokkuudesta. On selvää, että merisatamilla on keskeinen tehtävä Euroopan unionin kaupassa. Jos kuitenkin haluamme käsitellä uskottavasti liikenteen tulevaisuutta Euroopan unionin sisällä, ei siis sen suhteissa kolmansiin maihin - olemme tässä edelleen enimmäkseen riippuvaisia meriliikenteestä - vaan Euroopan unionin sisällä, meidän on lopultakin siirryttävä julistuksista ja sanoista tekoihin ja toteutettava niin sanottu kabotaasi eli lyhyen matkan merikuljetus, ja tämä edellyttää, että meillä on mahdollisimman kilpailukykyiset ja tehokkaat ja viereiseen alueeseen mahdollisimman hyvin yhdistetyt satamat.
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, satamat sisällytettiin muutama kuukausi sitten ensimmäistä kertaa Euroopan laajuisiin verkkoihin nimenomaan siksi, että ne voitaisiin integroida täysin unionin sisäisen liikenteen ketjuun, ja näin niillä on keskeinen tehtävä siinä, että liikennejärjestelmästämme tehdään kestävä ja kilpailukykyinen.
Komission ehdotus on osa pakettia, jossa käsitellään useita satamapolitiikkaan liittyviä asioita: satamille osoitettujen julkisten varojen avoimuutta; perusteita sille, milloin on kyse valtiontuesta ja milloin ei. Kyse on satamien väliseen kilpailuun liittyvistä asioista. Direktiiviehdotus, josta parlamentin jäsenten on määrä äänestää, koskee satamapalvelujen tarjoajien välistä kilpailua, ja se kattaa itse asiassa kaikki palvelut, joita yleensä tarjotaan satamien käyttäjille ja joilla on kaupallista arvoa.
Viittaan aivan kohta asiaan, jonka useat parlamentin jäsenet ovat tuoneet esille, nimittäin satamien väliseen kilpailuun.
Puhumme nyt kuitenkin direktiiviehdotuksesta, joka koskee kilpailua satamissa. Ehdotus perustuu kahteen pilariin: toinen koskee sisältöä ja toinen menettelyjä. Ehdotamme sisällön kohdalla, että etenisimme sille tasolle, josta parlamentti ja neuvosto ovat jo säätäneet vastaavilla aloilla, joilla on vahvistettu normeja markkinoiden avaamiseksi. Tarkoitan tässä televiestintää, kaasua ja sähköä mutta aivan erityisesti - liikenteen alalla - lentoasemien maahuolintapalveluja.
Vaikka perustamissopimuksessa ei periaatteessa sallita rajoituksia markkinoille pääsyyn, satamilla on omat erityispiirteensä, esimerkiksi mahdolliset tilarajoitukset ja turvallisuus- ja ympäristökysymysten keskeinen merkitys. Ehdotuksellamme nimenomaan taataan oikeudenmukainen tasapaino näiden tarpeiden välillä.
Olen iloinen voidessani todeta, että aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi äänestyksessään mielihyvin tämän lähestymistavan. Meidän on sallittava omahuolinta satamissa, joissa toimijat katsovat voivansa saada paremman hyödyn omasta henkilöstöstään, ja meidän on taattava, että - kuten kaikilla muillakin aloilla - palveluntarjoajien määrää voidaan rajoittaa vain, kun siihen on perusteltuja syitä, tässä tapauksessa siis tilarajoitukset tai meriliikenteen turvallisuus.
Kaikkien pätevien palveluntarjoajien on voitava toimia yhtäläisin edellytyksin haluamassaan satamassa. Pääsen tästä ehdotuksemme toiseen pilariin: menettelyihin. Menettelymääräysten on oltava avoimia, syrjimättömiä, puolueettomia ja oikein suhteutettuja. Ne eivät nykyisin aina ole sellaisia.
Olen vakuuttunut, että sen, mikä oli mahdollista maahuolintapalveluissa lentoasemilla, on oltava mahdollista satamissa. Uskon, että vaikka tähän liittyy joitakin vaikeuksia, kuten käy aina, kun saadaan aikaan muutos tosiasiallisiin tilanteisiin, jotka ovat monissa tapauksissa jatkuneet pitkään, jopa vuosisatoja, muutos koituu varmasti koko järjestelmän hyödyksi, talouden ja yleensä Euroopan unionin kansalaisten elämänlaadun hyödyksi.
Paikalliset erityispiirteet on ilman muuta otettava huomioon etenkin turvallisuuteen, ympäristöön ja sosiaalisiin näkökohtiin liittyvissä asioissa. Tästä syystä ehdotuksessamme sallitaan paljon joustoa kansallisella, alueellisella ja ennen kaikkea paikallisella tasolla, jotta satamat hoitaisivat omia asioitaan avoimesti ja tasapuolisesti.
Keskityn nyt tarkistuksiin ja haluan sanoa, että niitä tarkkaan tutkittuaan komissio hyväksyy valtaosan niistä. Monet tarkistukset parantavat ehdotustamme olennaisesti, kun on kyse satamapalvelujen määritelmien täsmentämisestä, ja niihin sisältyy paitsi epäsuoria myös suoria korvaussäännöksiä, kuten tarkistuksiin 18, 20 ja 32 ja osittain tarkistukseen 46, jotka hyväksymme täysin. Haluan mainita myös tarkistuksen 15, jonka myötä unionin jäsenvaltiot voivat laajentaa direktiivin soveltamisalaa satamiin pääsyyn.
Hyväksymme niin ikään osittain tarkistukset 25 ja 44, joiden myötä voidaan rajoittaa meriliikenteen turvallisuuteen liittyvistä syistä palveluntarjoajien määrää, ei pelkästään meriteknisten palvelujen tarjoajien määrää. Tämä on järkevä toimenpide, ja se vastaa niitä yleisiä etuja, joita komissio puolustaa meriturvallisuudessa.
Olemme myös samaa mieltä siitä, että ajanjakson, joka lopulta hyväksyttiin toimiluvan enimmäiskestoksi, pitäisi mahdollistaa investoinnin tavanomainen lyhennys ja tuotto, joten hyväksymme määräajan pidentämisen ja siis myös korvauksen, ellei kokonaislyhennystä ole tapahtunut, kuten muutamissa muissa tarkistuksissa ehdotetaan.
On muitakin tarkistuksia, joissa ei esitetä muutoksia mutta joissa tehdään hyödyllisiä täsmennyksiä erityisesti nykyisin voimassa olevien turvallisuus-, ympäristö- ja sosiaalinormien jatkuvaan soveltamiseen. Kaikki nämä tarkistukset voidaan hyväksyä, vaikka niiden sanamuotoa on tarkistettava.
On kuitenkin kysymyksiä, joita emme voi hyväksyä - ja parlamentin jäsenten on ymmärrettävä tämä - useista syistä. Muutamilla direktiivin johdanto-osaan tehdyillä tarkistuksilla ei ole todellista yhteyttä itse lainsäädäntötekstiin, esimerkiksi tarkistuksilla 2, 3 ja 12. Komissio ei voi hyväksyä niitäkään tarkistuksia, joilla muutetaan tai supistetaan olennaisesti direktiivin soveltamisalaa.
Haluaisin tässä kohdin ottaa esille kaksi ongelmaa, jotka ovat olleet keskeisellä sijalla parlamentin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan keskusteluissa: olisiko direktiivin soveltamisalaan sisällytettävä maahuolintapalvelut vai ei? Osapuolten ehdoton enemmistö pitää niiden sisällyttämistä välttämättömänä, emmekä voisi hyväksyä mitään sellaista tarkistusta, esimerkiksi tarkistusta 52, joka merkitsisi tämän alan jättämistä direktiivin ulkopuolelle. Jos haluamme nykyaikaisia ja laadukkaita satamia, sen, mikä on mahdollista ja välttämätöntä lentoasemien maahuolintapalveluissa, on oltava mahdollista ja välttämätöntä myös satamissa. Tämä kanta on sitä paitsi saanut enemmistön tuen aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa.
Sama pätee tarkistuksiin, joilla pyritään jättämään direktiivin ulkopuolelle omahuolinta ja palveluntarjoajien oikeus palkata haluamaansa henkilöstöä, kuten tarkistuksiin 69, 70, 71, 72 ja 73, jotka me niin ikään torjumme. Viimeksi mainittu tarkistus sisältyy jo lainsäädäntöön. Kuten ehdotustamme oikein lukemalla voi kuitenkin havaita, palveluntarjoajat eivät voi palkata niin sanottuja laittomia työntekijöitä; se ei ole mahdollista. Jos väärinkäsitys voidaan korjata täsmentämällä tekstiämme, komissio on halukas etsimään asianmukaisen sanamuodon.
Toinen ongelma on luotsausta koskeva kysymys. Kyse on jälleen siitä, onko luotsaus sisällytettävä direktiiviin vai ei. Monet ovat sitä mieltä, että tietyt turvallisuusnäkökohdat vaikeuttavat kyseisen alan sisällyttämistä direktiiviin, mutta turvallisuuden valvomiseen on olemassa toisenlaisia keinoja kuin nykyisin sovelletaan. Sama koskee muita meriteknisiä palveluja, ja tästä syystä komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia, joilla luotsaus jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Tässäkin kohdin asiasta vastaava parlamentin valiokunta tuki ehdotustamme.
Muut tarkistukset eivät ole hyväksyttäviä muista syistä; tarkemmin sanottuna palveluntarjoajien taloudelliset näkökohdat eivät saisi olla perusteena, kuten tarkistuksen 25 loppuosassa sanotaan. Itse asiassa palveluntarjoajien on otettava kaupallisia riskejä, eikä viranomaisten pidä tehdä taloudellisia arviointeja. Ehdotuksessamme kuitenkin jätetään ovi avoimeksi: jos lastin määrään ei liity poikkeuksellisia asianhaaroja, palveluntarjoajien määrää voidaan rajoittaa.
Niin ikään - yksityiskohtiin puuttumatta - emme voi hyväksyä erinäisiä tarkistuksia teknisistä syistä, ja teillä on niistä luettelo.
Haluan lopuksi viitata tarkistukseen 26. Ehdotuksessamme todetaan, että yleensä - toistan: yleensä - on kunkin lastiluokan osalta myönnettävä toimilupa vähintään kahdelle palveluntarjoajalle. Jos tämä artikla poistettaisiin, olisi sovellettava toisessa kohdassa vahvistettua säännöstä, jolloin toimilupa olisi myönnettävä mahdollisimman suurelle määrälle palveluntarjoajia; luulen, että tarkistusta esitettäessä ei ole ajateltu tätä lopputulosta.
Joissakin tarkistuksissa esitetään toive siitä, että korostettaisiin entistä enemmän sitä, mitä komission satamia koskevassa paketissa tehdään satamien välisen kilpailun kohdalla. Haluaisin puuttua tähän asiaan sanomalla, että olen samaa mieltä myös satamien välisen kilpailun huomioimisesta, mutta tähän olisi mielestäni löydettävä tarkoituksenmukaisin keino.
Esimerkkinä on avoimuuden lisääminen, jota esitetään tarkistuksissa 9 ja 48. Komissio hyväksyy periaatteen, ja luotan tukeenne, jotta voisimme yhdessä löytää parhaan tavan tämän periaatteen soveltamiseen.
Toisena esimerkkinä ovat valtiontuet, joita tarkastellaan tarkistuksessa 49. Kaikki ovat samaa mieltä, että valtiontukia ei pitäisi olla, mutta ensin on määriteltävä selkeästi, missä kulkee valtiontuen ja jonkin muun tuen välinen raja. Perustamissopimuksen mukaan komissio, yksinomaan komissio, soveltaa valtiontukia koskevia perustamissopimuksen määräyksiä.
Meneillään olevassa lainsäädäntöprosessissa keskitytään tähän asiaan, ja toivon, että voimme yhdessä pyrkiä löytämään perustamissopimuksen puitteissa toteutettavan ratkaisun, joka selventäisi tätä erittäin mutkikasta asiaa. Jos on tarpeen mennä pitemmälle - olen saanut tämän vaikutelman sanoistanne, ja olen suureksi osaksi samaa mieltä huolenaiheistanne - minun on sanottava, että olen valmis menemään nykyistä ehdotusta pitemmälle satamille annettavissa valtiontuissa ja satamien välisessä kilpailussa.
Sanoisin lopuksi pari sanaa tarkistuksesta 79, jossa ehdotetaan, että direktiivin ulkopuolelle jätettäisiin yksityiset satamat, joista monissa ei käytännössä sovelleta pääsyrajoituksia. Tätä asiaa on tutkittava asianmukaisesti lainsäädäntöprosessin aikana.
Tämä on toki vain alkua lainsäädäntöprosessille; tämän pitkän prosessin aikana komissio on halukas löytämään Euroopan parlamentin kanssa rakentavia ratkaisuja, joiden myötä saisimme mahdollisimman laajan tuen ehdotukselle, jolla pyritään siihen, että tämä kehittynyt ala, jolla on paljon voitettavaa Euroopan liikennealan uudelleensuuntaamisessa, voisi vastata edessämme oleviin haasteisiin ja edistää olennaisesti sellaista kestävää liikennejärjestelmää, joka palvelee talouskehitystä, työpaikkojen luomista, ympäristön kunnioittamista ja kansalaistemme elämänlaatua.

Laajentuminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana laajentumista koskeva komission tiedonanto.
Komission puheenjohtaja Prodilla on puheenvuoro.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jo ensimmäisistä toimintapäivistään lähtien tämä komissio on aina pitänyt laajentumista ehdottomana painopistealueenaan. Laajentuminen onkin Euroopalle sen valtaoikeuksien, sen velvollisuuksien ja sen pyrkimysten kannalta todellinen mittapuu ja konkreettinen koetinkivi, ja se merkitsee ennennäkemätöntä vastuuta.
Maanosan yhdentymistä merkitsevän laajentumisen myötä suljetaan yksi luku Euroopan historiassa ja luodaan perusta tulevaisuudelle. Tämän prosessin myötä unioni valmistautuu ottamaan mantereesta vastuun, minkä vuoksi meidän on pohdittava uudella tavalla keinojamme, politiikkojamme ja toimintamme päämääriä maailmanlaajuisesti. Sitoumuksemme ja rohkeutemme on oltava samalla tasolla kuin unioniin liittymistä valmistelevien ehdokasvaltioiden sitoumus ja rohkeus.
Kaikista niistä kokemuksista, joita minulla on ollut komission puheenjohtajana toimikauteni ensimmäisen jakson aikana, mikään ei ole tehnyt minuun niin suurta vaikutusta kuin matkat ehdokasvaltioihin, tapaamiset näiden maiden kansalaisten ja niiden hallitusten edustajien kanssa, yhteys maiden parlamentteihin, joissa on rohkeasti vuorokaudet läpeensä paneuduttu vaativiin tehtäviin, kun niiden on saatettava päätökseen yhteiskuntansa siirtymäkaudet, ja laajentumisvalmisteluilla on tässä olennaisen tärkeä merkitys. Juuri näille maille haluaisin lähettää täältä Strasbourgin toimipaikasta viestin, johon liittyy veljeyttä, ystävyyttä ja tunnustus niiden ponnisteluista.
Ajatellaanpa, että on maita, jotka vain kymmenen vuotta sitten olivat kirjaimellisesti vielä erillään meidän Euroopastamme ja jotka ovat luoneet uudelleen yhteisten arvojen kokonaisuuden. Ennen kuin ne oli edes virallisesti hyväksytty uusien ehdokasvaltioiden joukkoon, yhdentyminen näissä maissa alkoi kantaa hedelmää, ja todellisuudessa ne ovat jo nyt osa tätä uutta vakauden ja kehityksen aluetta, minkä todistaa se, että ehdokasvaltioihin on perustettu yhä suurempi määrä jäsenvaltioiden yrityksiä.
Laajentumisen tiellä saavutetut edistysaskeleet ovat olleet loistavia. Kertomuksissa, jotka esitämme teille tänään, analysoidaan mahdollisimman tarkoin valmisteluihin liittyviä ponnisteluja, ja tässä kohdin haluan lämpimästi kiittää komission jäsen Verheugenia ja hänen avustajiaan heidän määrälliseltä ja laadulliselta kannalta ennennäkemättömästä ponnistelustaan, koska he panivat alkuun uuden todella loistavan menetelmän ja kokeilivat sitä, ja vaikka olemmekin joskus saattaneet tehdä virheitä, tämä johtuu siitä, että olemme lähteneet tuntemattomalle tielle.
Lyhyesti sanottuna kertomuksistamme käy ilmi, että tämä historiallinen tapahtuma, jota laajentuminen merkitsee, on tosiaankin mahdollinen ja jo alkamaisillaan, mikäli säilytämme nykyisen tahtimme.
Puuttumatta yksityiskohtiin, jotka komission jäsen Verheugen esittelee teille hetken kuluttua, voin sanoa teille, että meillä on havaintoja edistysaskeleista käytännössä katsottuna kaikilla aloilla, joista liittymisprosessi koostuu.
Katson voivani vahvistaa, että näissä hienoissa edistysaskeleissa on saatu huomattavaa vaikutusta Nizzan kokouksesta, jossa vuosi sitten määrittelimme konkreettisesti eri vaiheet ja matkareitin olemme antaneet tälle nimeksi "tiekartta" tämän mutkikkaan laajentumisprosessin viimeisen vaiheen varalle.
Täsmälleen vuoden päästä aiomme yhdessä teidän kanssanne arvioida jokaisen ehdokasvaltion kykyä omaksua sen unioniin liittymiseen kuuluvat oikeudet ja velvollisuudet. Olemme tietoisia, että siihen mennessä meidän on saatava päätökseen neuvottelut niiden maiden kanssa, jotka ovat noudattaneet vahvistettuja ehtoja, tai ainakin meidän on oltava hyvin lähellä neuvottelujen päätökseen saattamista.
Noudattamalla Euroopan parlamentin ja neuvoston määräämiä tavoitteita, nämä maat voivat sitten, kun ratifiointimenettelyt on saatu päätökseen liittyä Euroopan unioniin ennen kesäkuussa 2004 pidettäviä vaaleja, ja näin ollen ne voivat asettaa edustajiaan seuraavaan parlamenttiin. Ensi vuosi on siis ratkaiseva sekä laajentumisen että Euroopan tulevaisuuden kannalta. Käsittelemme neuvotteluissa kaikkein herkimpiä aloja, kuten maataloutta, rakennerahastoja ja talousarviota. Toteutamme tämän yhtä päättäväisellä tahdolla, jolla etsimme rakentavia ratkaisuja. Komissio aikoo esittää ehdotuksia jo ensi vuoden alusta lähtien nykyisen säännöstön ja Berliinin Eurooppa-neuvoston kokouksessa hyväksyttyjen periaatteiden pohjalta.
Moni asia riippuu sellaisten ponnistelujen jatkuvuudesta, joita jäsenvaltioiden pitää tehdä omaksuakseen ja soveltaakseen yhteisön säännöstöä. Kuten komissio tämänvuotisessa määräaikaiskertomuksessa korostaa, ehdokasvaltioiden pitää lisäksi saavuttaa tarvittava hallinnollinen pätevyys voidakseen soveltaa unionin sääntöjä ja poliitikkoja oikein.
Ehdokasvaltioiden ponnistelujen jatkaminen on kuitenkin vain mitalin toinen puoli. Jotta laajentuminen voitaisiin saada päätökseen menestyksekkäästi, onkin tärkeää tukea yhteisön menettelyä ja neuvoston, parlamentin ja komission välistä kiistattoman tärkeää yhteistyötä. Vuonna 2002 harjoitetaan tiivistä toimintaa tarkistusten ja seurannan saralla, ja tiedän, että parlamentti aikoo seurata tiiviisti tähän liittyviä töitä.
Haluaisin myös kannustaa jäsenvaltioita jatkamaan sellaisten sopimusten noudattamista, joita laajentumisen puitteissa on jo solmittu, erityisesti Agenda 2000:n ja vuoteen 2006 ulottuvien talousnäkymien kohdalla, kuten vuonna 1999 pidetyssä Berliinin Eurooppa-neuvoston kokouksessa sovittiin.
Laajentumisprosessiin ei voi enää vaatia uusia uudistuksia, vaikka sen myötä ottamamme vastuun pitääkin auttaa meitä päättäväisyyden ja poliittisen vision avulla valmistelemaan uutta institutionaalista prosessia, joka pannaan alkuun Laekenin Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Yhtä kaikki käynnissä olevia neuvotteluja ei pitäisi yhdistää unionin vuoden 2006 jälkeisiin talouskysymyksiin, koska kyse on eri asioista. Mikäli näitä kahta yritetään millään tavoin yhdistää tosiinsa, tämä merkitsisi sääntöjen muuttamista, ja väistämätön lopputulos olisi, että neuvotteluprosessimme herkkä tasapaino vaarantuisi.
Kertomuksissa, jotka esitämme teille, tarkastellaan myös laajentumisen vaikutuksia läheisiin maihin, toisin sanoen muihin Euroopan maihin, sekä Välimereen.
Yhdysvaltoja vastaan 11. syyskuuta tehdyt terrori-iskut muuttivat perusteellisesti kansainvälistä ilmapiiriä, ja tekivät siitä epätasapainoisemman, yllätyksellisemmän ja ahdistavamman. Maailma tarvitsee enemmän kuin koskaan vahvaa Eurooppaa, joka on varma arvoistaan, joka levittää ympärilleen vakautta, varmuutta, turvallisuutta ja joka vihdoinkin toimii kansainvälisellä areenalla näkyvällä paikalla.
Laajentuminen vahvistaa Euroopan aseman maailman merkittävimpänä talousmahtina ja kauppamahtina, ja sen sisämarkkinoihin kuuluu silloin 500 miljoonaa kuluttajaa. Tämä tosiasia lähtökohtanamme kykenemme laajentamaan tarvitsemamme hyvinvoinnin ja vakauden aluetta unionin ja jäsenvaltioiden ulkopuolelle. Tätä varten meidän on kehitettävä uusi "läheisyyspolitiikka", joka on yksi niistä strategisista tavoitteista, joita komissiolla on.
Olen pitkään ollut sitä mieltä, että vahvistin tämän eilen Bruggen Eurooppa-collegessa meidän on tehtävä enemmän ja laajennettava sellaisten välineiden kirjoa, jotka hyödyntävät Euro-Välimeri-kumppanuutta, kumppanuutta Venäjän ja Ukrainan kanssa sekä vakautustoimintaamme Balkanilla. Ydinajatuksena on laajentaa sisämarkkinoitamme hallitseva kaupan vapauttaminen, tekniset säännöt ja lainsäädännöt koskemaan kaikkia naapureitamme. Näiden sopimusten muodosta on neuvoteltava, mutta vapaan kaupan sopimukset tai Euroopan talousalueesta tehdyt sopimukset tärkeintä on vahvistaa taloudellista yhteen nivoutumista.
Keskeisenä tavoitteena on saada aikaan sellainen mahdollisimman tiivis kumppanuus naapureidemme kanssa, josta muodostuu myöhemmin tärkein vakautta ja turvallisuutta luova tekijä. Meidän on siis lyhyesti sanottuna levitettävä vakautta myös muualle ja luotava perusta tasapainoiselle kehitykselle koko unionin läheisyydessä olevalle alueelle käyttämällä hyväksi Euroopan yhdentymisen pääasiallisia vahvuuksia. Tämä helpottaa myös sopivalla hetkellä läheisimpien naapureittemme yhdentymistä, ja näihin lukeutuvat Länsi-Balkanin alueet.
Tämän ponnistelun keskellä meidän ei tietenkään pidä unohtaa kumppanuutemme kulttuuriin liittyviä ulottuvuuksia. Tästä syystä teemme parhaillaan työtä uuden aloitteen hyväksi vuoropuhelun ja keskinäisen ymmärryksen helpottamiseksi Välimeren molemmin puolin.
Olen kiitollinen parlamentille sen antamasta tuesta ja siitä rakentavasta asenteesta, jota se on noudattanut ja noudattaa edelleen laajentumisprosessin keskellä, ja odotan tämän tuen jatkuvan tässä neuvottelujen vaikeassa loppuvaiheessa. Parlamentin jäsenten työ on erityisen tärkeää itse ratifioinnin kannalta, mutta myös sen yleisen tuen kannalta, jota Euroopan kansalaiset antavat laajentumishankkeelle. Mielipidetutkimusten perusteella monissa paikoissa Euroopan unionia onkin vielä syytä saada iso joukko kansalaisia vakuuttuneiksi laajentumisen tuomista yleisistä eduista. Komissio aikoo tietenkin viedä eteenpäin tiedotusstrategiaansa ja vahvistaa sitä, mutta enemmän kuin kukaan muu, juuri parlamentti ja parlamentin jäsenet voivat edistää laajentumisessa tarvittavan demokraattisen tuen kehittämistä.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentin jatkuva osallistuminen laajentumisprosessiin on olennaisen tärkeää, ja yhtä lailla se on olennaisen tärkeä Euroopan tulevaisuudesta käytävän keskustelun kannalta, ja tähän keskusteluun odotamme ehdokasvaltioilta ja tulevilta jäsenvaltioilta merkittävää panosta.
Komission tänään esittämä kertomus osoittaa, että Euroopan uuden aikakauden alkuun on enää muutama askel. Ottakaamme nämä askeleet yhdessä, jatkakaamme ja vahvistakaamme yhteistyötämme tulevina kuukausina ja luokaamme näin perusta yhä laajemmalle, vahvemmalle ja täysin demokraattiselle unionille!
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, annan teille vielä puheenjohtaja Prodin sanoman lisäksi muutamia tietoja. Komission tänään välittämä keskeinen poliittinen viesti on, että parlamentin ja neuvoston poliittinen toive toteuttaa ensimmäiset uusien jäsenvaltioiden liittymiset ennen Euroopan parlamentin vaaleja 2004 on paitsi kunnianhimoinen myös realistinen ja toteutettavissa oleva. Miksi?
Ensinnäkin siksi, että ehdokasvaltiot täyttävät jo nyt täysin poliittiset kriteerit lukuun ottamatta Turkkia, jonka kanssa emme tästä syystä voi aloittaa neuvotteluja vielä tänä vuonna. Poliittisten kriteereiden joukossa on aloja, joihin meidän on edelleenkin kiinnitettävä huomiota, esimerkiksi hyvä hallintotapa laajimmassa merkityksessään, kansainvälinen rikollisuus, oikeusvaltion toiminta, mutta minun on vielä sanottava, että kriteerit kyllä täyttyvät.
Taloudellisten kriteerien osalta kymmenessä ehdokasvaltiossa on toimiva markkinatalous, ja ne pystyvät joko jo nyt tai lähitulevaisuudessa kestämään sisämarkkinoiden kilpailupaineen. Kaikki nämä ovat maita, joiden kanssa käymme jo neuvotteluja, lukuun ottamatta Bulgariaa ja Romaniaa, joissa kuitenkin myös - se on sanottava selvästi - on tapahtunut huomattavaa edistystä. Erityisesti Romanian tapauksessa komissio arvostaa sitä, että voimme ensimmäistä kertaa todeta siellä sekä poliittisten että taloudellisten ja sosiaalisten uudistusten etenevän, mikä oletettavasti heijastuu selkeästi seuraavassa välikertomuksessa.
Yhteisön säännöstön soveltaminen tulee esiin erityisesti neuvottelujen edistyessä, ja neuvottelujen kulunhan te kaikki tunnette. Olemme tähän mennessä saavuttaneet kaiken sen, mitä neuvottelujen aikataulun mukaan on ollut tarkoituskin, ja siksi Nizzan kokouksessa päätetty neuvotteluaikataulu pysyy edelleenkin toimintamme suuntaviivana.
Varsinaisesti uutta tämänvuotisessa välikertomuksessa on, että me keskitymme nyt todella voimakkaasti viimeiseen todella suureen ongelmaan, eli me keskitymme varmistamaan, että tulevat jäsenvaltiot ovat liittymishetkellä myös hallinnollisesti valmiita täyttämään kaikki Euroopan unionin jäsenen velvollisuudet. Jotta tästä ei jäisi epäselvyyttä, niin sanon, että tällä hetkellä ne eivät sitä vielä ole! Yksikään ehdokasvaltio ei vielä nyt täytä täysin kaikkia kolmea kriteeriä. Siksi komissio ehdottaa erityisen toimintasuunnitelman toteuttamista ehdokasvaltioiden täytäntöönpanokyvyn parantamiseksi. Siksi annammekin merkittävän määrän lisävaroja tähän tarkoitukseen. Tiedotamme parlamentille ja neuvostolle tuloksista jo ensi vuoden puolivälissä.
En haluaisi, että asiasta syntyy täällä vääriä käsityksiä. Jos välikertomukset keskittyvät hyvin voimakkaasti puutteisiin, joita vielä tällä hetkellä on, se tapahtuu yksinkertaisesti siksi, että me emme kerro joka vuosi uudelleen, mitä jo on tehty, vaan mitä lähemmäksi neuvottelujen päätökseen saattamista tulemme, sitä selvemmäksi tulevat vielä jäljellä olevat ongelmat. Kokonaiskuvan saamiseksi on kuitenkin tarkasteltava vielä olemassa olevia ongelmia suhteessa valtaviin viime vuosina saavutettuihin edistysaskeliin. Vasta sitten mittasuhteet ovat oikeat.
Uskomme, että on mahdollista poistaa olemassa olevat hallintoalan ja oikeusjärjestelmän puutteet niin hyvissä ajoin, että ehdokasvaltioilla on liittymisen aikaan asianmukainen toimintakyky. Sanoakseni sen todella selvästi: komission on jo ensi vuonna annettava lopulliset kantansa, ja tuolloin puutteita ei enää saa olla.
Saanen vielä sanoa, että jäsenyysneuvottelut Kyproksen kanssa ovat edistyneet merkittävästi. Meidän strateginen tavoitteemme on saada uudeksi jäseneksemme yhdistynyt Kypros. Tämä edellyttää rakentavaa ja merkittävää kehitystä pyrittäessä kestävään rauhaan. Komissio toistaa vetoomuksensa, että kaikki osapuolet käyttäisivät tilaisuutta hyväkseen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Turkin liittymistä edeltävä strategia on tuottanut ensimmäisiä myönteisiä tuloksia. Turkin parlamentin äskettäin hyväksymä perustuslakiuudistus on askel oikeaan suuntaan, mutta lisäuudistuksia tarvitaan, erityisesti tehokkaassa ihmisoikeuksien suojassa sekä taloudellisissa uudistuksissa. Komission näkemyksen mukaan nyt on mahdollista entisestään tehostaa liittymistä edeltävää strategiaa. Tärkeässä asemassa siinä ovat Turkin lainsäädännön tarkempi tarkastelu ja sen lähentäminen yhteisön säännöstöön. Emme ole kuitenkaan vielä niin pitkällä, että voisimme ehdottaa selvityksen aloittamista Turkin kohdalla.
Ensi vuonna aloitamme jäsenyysneuvottelujen poliittisesti arimman vaiheen. Me esitämme neuvotteluille, jotka koskevat talouteen liittyviä lukuja, kokonaispuitteita, jotka takaavat, että näitä lukuja voidaan käsitellä samassa yhteydessä, ja tämän teemme aivan vuoden 2002 alkupuolella, jotta Espanjalla puheenjohtajavaltiona on mahdollisuus pysyä aikataulussa.
Olemme varmoja siitä, että laajentumisneuvottelut voidaan saattaa menestyksekkäästi loppuun olemassa olevan säännöstön pohjalta. Tulemme ehdotuksissamme noudattamaan tiukasti Agenda 2000:n talousarviota. Emme siis tee ehdotuksia, jotka ylittäisivät talousarvion, emmekä tee ehdotuksia, jotka sitoisivat Euroopan unionin taloudellisesti pidemmäksi ajaksi kuin vuoteen 2006, jotta on täysin selvää, että komission strategiaan ei liity minkäänlaista taloudellista riskiä.
Vielä lopuksi sanoisin, että neuvotteluissa on nyt kyse seikoista, joiden ratkaiseminen vaikuttaa aivan suoraan ehdokasvaltioiden kansalaisten elinolosuhteisiin. Nämä ratkaisut vaikuttavat ehdokasvaltioiden jäsenyyden saamaan kannatukseen myönteisesti tai kielteisesti.
Siksi meidän on ponnisteltava tiedottaaksemme nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden kansalaisille laajalti laajenemisesta. Mitään jäsenyyshankkeen osapuolta ei pidä kuormittaa liikaa. Siksi yhtä joustava kuin tuloshakuinenkin neuvottelujen kulku on ehdottomasti tarpeen.
Komissio esittää siis ensi vuoden välikertomusten pohjalta suositukset niiden valtioiden jäsenyyskypsyydestä, jotka ovat riittävän valmiita. Komissio pyrkii kaikin voimin siihen, että näiden valtioiden kanssa käydyt neuvottelut voidaan saattaa menestyksekkäästi päätökseen.
Lisäksi komissio esittää muokatun liittymistä edeltävän strategian niille valtioille, jotka eivät pysty tai halua saavuttaa tavoitteita neuvottelujen saattamiseksi päätökseen vuoden 2002 loppuun mennessä. Näille valtioille ei saa jäädä tunnetta, että ne olisi hylätty. Siksi ne tarvitsevat erityistä huomiota osakseen sekä erityisvälineitä, jotka esitämme sitten vuoden 2002 strategiaehdotuksessa.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Verheugen.
Muistutan, että keskustelumme on kysymysten ja lyhyiden vastausten vaihtoa.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tietysti minulla on myös kysyttävää, mutta haluaisin sanoa ensin pari asiaa. Arvoisa komission puheenjohtaja, olemme ensinnäkin iloisia nähdessämme teidät täällä. Olimme nimittäin hyvin hämmästyneitä, kun näimme puhemiehistön kokouksessa nimenne monitorissa. Emme tienneet sitä etukäteen. Tämä voi olla meidän ryhmämme erehdys. Me erehdymme tietysti myös, mutta yleisestikään - kuunnellessani muiden mielipiteitä - ei ollut tiedossa, että komission puheenjohtaja on tänään iltapäivällä läsnä, mistä toki olemme iloisia, mutta josta olisimme mielellämme saaneet tiedon jo etukäteen.
Toinen seikka, johon pyydän myös vastausta: minulle kerrottiin tänä aamuna, että kun poliittisten ryhmien puheenjohtajat pitivät lehdistötilaisuuttaan, myös komission jäsen Verheugen piti lehdistötilaisuuden. Arvoisa komission jäsen, minua kiinnostaisi tietää, oliko kyse tästä. Jos voitte selvittää tämän asian, sitä parempi.
Nyt kysymyksiini: ensiksikin haluaisin kertoa teille, että meillä oli viime viikolla puheenjohtajiston kokous Unkarissa. Unkarissa vallitsi suuri huoli siitä, että Unkarin liittyminen voisi viivästyä, jos eräässä toisessa maassa, nimittäin Puolassa, asiat eivät kehity niin nopeasti kuin olisi suotavaa. Tietenkin me kaikki haluamme, että Puola on ensimmäisellä laajentumiskierroksella, mutta se ei saa johtaa siihen, että muiden on odotettava, emmekä me voi pitää kiinni vuoden 2004 määräajasta, jos yksi ehdokasvaltio ei ole vielä riittävän pitkällä. Kutakin maata on arvioitava sen omien ansioiden mukaan, jotta laajentuminen on myös mahdollista. Olen teille kiitollinen, jos voitte sanoa tästä jotakin.
Sitten vielä yksi hyvin konkreettinen kysymys: Unkarissa oltiin levottomia myös siitä, että niin kutsuttuun statusta koskevaan lakiin, eli lakiin unkarilaisista muissa maissa, suhtauduttaisiin kriittisesti. Unkarin parlamentin jäsenistä 95 prosenttia äänesti lain puolesta ja Euroopan neuvoston toimikunta, niin kutsuttu Venetsia-toimikunta, on selvästi ilmaissut, että tämä status-asia on kunnossa.
Viimeinen kysymys: miten näette menneisyyden hallinnan suhteessa muutamiin Euroopan unionin maihin tällä hetkellä? Ajattelen lähinnä Benesin julistuksia ja tonttien ja maan hankintaa esimerkiksi Puolassa. Voitteko sanoa tästä jotakin enemmän? Voimmeko olettaa, että näillä valtioilla Euroopan unioniin liittyessään on rasitteeton tulevaisuus, mitä me tietysti kovasti toivomme? Me toivomme, että vuoden 2004 määräajasta pidetään kiinni, jotta nämä valtiot voivat osallistua seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin vihdoinkin selvittää Puolaa koskevan ongelman, koska tilanne on täysin käsittämätön: menemme Puolaan, ja siellä sanotaan, että me haluamme mukaan mieluummin pieniä valtioita; pienet valtiot sanovat meidän haluavan mukaan mieluummin Puolan. Niinpä asia on kerta kaikkiaan tehtävä selväksi: prosessi etenee hyvin, ja kun sanomme, että se etenee hyvin, tarkoitamme, että tilanne etenee hyvin myös Puolan kannalta. Tämä maa on saavuttanut valtavaa edistystä, niinpä ei ole mitään syytä sijoittaa Puolaa muista poikkeavaan kategoriaan.
Uskon ja sanon tämän vieläpä hyvin tyytyväisenä, että jos katsomme taaksepäin ja sitä energisyyttä, jolla on toimittu, Puola on lähtenyt mukaan tähän kilpajuoksuun ja tähän matkaan kohti laajentumista ennennäkemättömän energisesti ja taitavasti. En voi siis esittää mitään tekijää, joka erottaisi Puolan Unkarista tai Unkarin Puolasta.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, komission puheenjohtaja ja minä emme ole pitäneet lehdistötilaisuutta. Me kunnioitamme täysin sitä, mitä olemme sopineet. Tästä syystä lehdistötilaisuus on klo 18.00, siis parlamentille tiedottamisen jälkeen. Tiedätte kyllä, että minä puhun säännöllisesti toimittajien kanssa. Mitään lehdistötilaisuutta ei ole kuitenkaan järjestetty, ja siinä on tärkeä ero.
Mitä tulee Unkarin statusta koskevaan lakiin, asia on niin, että me olemme yhteisön säännöstön osalta jo ennen lain hyväksymistä huomauttaneet ongelmista Unkarin hallitukselle. Nämä ongelmat on sitten otettu huomioon lainsäädännössä, jotta meillä ei ole ongelmia yhteisön oikeuden yhteydessä.
Mitä tulee Venetsia-toimikuntaan, minun arvioni poikkeaa teidän arviostanne. Venetsia-toimikunnan tuloksen jälkeen riippuu Unkarin asemalain toteutuksesta, rikkooko se kansainvälistä oikeutta vai ei. Siksi me olemme jo pitkään keskustelleet Unkarin ja sen naapurivaltioiden hallitusten kanssa varmistaaksemme, että toteutuksessa päästään yksimielisyyteen naapurivaltioiden kesken. Unkarin hallitus ponnistelee tämän hyväksi kiitettävästi, ja myös Romanian ja Slovakian hallitukset ovat valmiita osallistumaan siihen.
Benesin julistukset eivät ole olleet vielä neuvoteltavina, koska yhteisön oikeus ei kata omaisuuskysymyksiä, kuten tiedätte. Maaomistuksista arvioin meidän pääsevän nyt hyvin nopeasti asiaa koskeviin neuvotteluihin Puolan kanssa. Vieraillessani Varsovassa viime viikolla Puolan hallitus ilmoitti suhtautuvansa asiaan joustavasti.

Puhemies
Komission jäsen Verheugen, lehdistötilaisuutta ei ole järjestetty, mutta lehdistö on jo saanut tekstinne. Varmaankin juuri tämä on aiheuttanut epäselvyyttä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, minulla olisi kolme lyhyttä kysymystä. Ensimmäinen kysymys komission jäsen Verheugenille: ilmoititte, että hallintotoimien uudistamiselle ja mukauttamiselle myönnetään lisäresursseja tai laaditaan lisäohjelma. Minua kiinnostaisi tietää, onko nyt kyse taloudellisista resursseista, jotka siirretään muista ohjelmista näille maille, jotka otetaan etukäteen? Ehkä voisitte määritellä tätä vielä hieman tarkemmin.
Toiseksi: arvoisa komission jäsen, tilintarkastustuomioistuimen kertomus, josta olemme tänään keskustelleet, moittii, että komissio ei ole määritellyt ydinvoimaloiden kunnostusohjelmille eli reaktorien turvallisuuden parantamista koskeville ohjelmilleen mitään kriteerejä. Oletteko te valmis harkitsemaan sitä, että komissio ei kaavailisi mitään kriteerejä, toisin sanoen yleisiä kriteerejä, vaan vain kriteerejä, joilla valvottaisiin reaktoreiden turvallisuuden parantamiseen tarkoitettuja komission tuella tehtäviä toimenpiteitä?
Kolmatta kysymystä eli Kyproksen ja Turkin kysymystä käsiteltiinkin jo lyhyesti. Viimeksi olemme saaneet Turkin pääministerin selvitykset, jotka ovat ehkä muodollisesti uusia, siitä, että mahdollisesti voisi tulla kyseeseen Kyproksen pohjoisen osan liittäminen Turkkiin. Onko tähän olemassa virallista, selkeää ja yksiselitteistä komission kantaa?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, vastaan kysymyksiinne seuraavasti: ensinnäkin säännöstön täytäntöönpanokyvyn parantamiseen käytetään varoja Phare-ohjelman talousarviosta, eli mitään lisävaroja ei oteta käyttöön eikä varoja myöskään siirretä. Kyse on pikemminkin Phare-ohjelman painopisteiden muutoksesta, kuten muuten jo jokin aika sitten ilmoitin parlamentille. Kun otetaan myös huomioon syyskuun 11. päivän seurannaisvaikutukset, olemme sanoneet, että me olemme valmiit muuttamaan painopisteitä, jos on esimerkiksi kyse korkeampien edellytysten täyttämisestä sisä- ja oikeuspolitiikassa, poliisiviranomaisten yhteistyössä sekä ulkorajojen turvallisuudessa.
Reaktoreiden turvallisuuden osalta komissiolla ei ole minkäänlaisia toimivaltuuksia, kuten tiedätte. En tiedä, mihin tilintarkastustuomioistuin tällä viittaa. Saattaa olla, että sillä viitataan neuvoston ydinvoimakysymyksiä käsittelevän työryhmän töihin. Se ei kuitenkaan ole komission toimielin. Komissiolla ei ole asiassa toimivaltuutta eikä se ole myöskään osallistunut mihinkään ehdokasvaltioiden ydinvoimaloiden turvallisuuden parantamistoimenpiteisiin. Komissio ainoastaan neuvottelee niiden maiden kanssa, joilta on sitä vaadittu, nimittäin Liettuan, Bulgarian ja Slovakian kanssa, sellaisten reaktoreiden lakkauttamisesta ja lakkauttamisen toteuttamisesta, joita jäsenvaltiot eivät pidä mahdollisina kunnostaa. Tästä on pitkälti sovittu, kuten tiedätte. Vielä puuttuu Liettuan Ignalina II:n lopullinen sulkemispäivämäärä sekä vastaava rahoitustarjous. Nämä saadaan aikaan kuitenkin lähiaikoina.
Muulta osin komissiolla ei ole mitään tekemistä Keski- ja Itä-Euroopan maiden ydinvoimaloiden kunnostuksessa. Minun on täysin avoimesti sanottava, että kuulen tästä tilintarkastustuomioistuimen kritiikistä ensimmäistä kertaa. Olisin itse hyvin kiitollinen, ja uskon että puheenjohtajakin on, jos komissiolla olisi toimivaltaa ydinturvallisuuden normeissa. Minun on kuitenkin sanottava teille, että jäsenvaltiot - ja te itävaltalaisena parlamentin jäsenenä tiedättekin, kuinka tarkoin jäsenvaltiot huolehtivat Melkin prosessissa siitä, että komissio toimii vain Itävallan ja Tsekin puheenjohtajana - tuomitsevat erittäin päättäväisesti sen, että komissio luo olosuhteita, jotka johtaisivat siihen, että Euroopan yhteisön oikeus muodostuisi ydinvoimaloiden turvallisuusnormien pohjalta. Olen kyllä mielelläni valmis palaamaan vielä asiaan, kun olen tutustunut tähän tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen.
Turkin pääministerin ilmoituksessa ei ole mitään uutta siinä, mitä pääministeri Ecevit on sanonut, tämä on minulle tuttu monista keskusteluista ja julkaisusta jo yli vuoden ajalta. Vastauksemme on täysin selvä. Mikäli Kyproksesta ei päästä poliittiseen yksimielisyteen, mikä siis on ensimmäinen edellytys, ja mikäli jäsenvaltiot päättäisivät ja parlamentti hyväksyisi Kyproksen ottamisen sittenkin jäseneksi, mikä siis on toinen edellytys, ja vielä kolmanneksi, mikäli Turkki reagoisi tähän niin, eli tällä hetkellä on kyse pelkistä hypoteettisista asioista, mutta mikäli näin tapahtuisi, johtaisi tämä hyvinkin vakavimpaan kriisiin Euroopan unionin ja Turkin välisissä suhteissa. En tiedä tällä hetkellä, miten tällainen kriisi voitaisiin selvittää nopeasti.

Cox
Arvoisa puhemies, haluaisin palata kysymykseen, jota kutsuttiin aikaisemmin Madridin kriteeriksi, täytäntöönpanovalmiuksia koskevaan kysymykseen. Miten toimielimet yleensä, erityisesti jäsenvaltiot, arvioivat, ovatko ehdokasvaltiot onnistuneet pääsemään vaiheeseen, jossa heillä katsotaan olevan täytäntöönpanovalmiudet, ja mitä arviointiperusteita ne käyttävät? Yhdyn yleistavoitteeseen, ja otan sen tyytyväisenä vastaan, mutta ihmettelen, mikä sen mitattava sisältö on?
Ongelmana on, että meillä parlamentissa ei ole ollut vielä mahdollista lukea kaikkia hyväksyttyjä ristiriitaisia kertomuksia. Kun kuitenkin otetaan huomioon huomautukset, jotka komission jäsen juuri antoi Turkista, voisiko hän kuvailla - koska meillä ei ole vielä ollut mahdollisuutta tutkia sitä - Turkkia koskevan kertomuksen poliittista mielialaa? Toivon, että tässä kertomuksessa annetaan riittävästi ja aiheellista tunnustusta vakaville yrityksille saada aikaan muutosta. Jäljellä on yhä vakavia puutteita, mutta aiemmin tehtyjen huomautusten valossa sitoutuminen Turkkiin on entistäkin tärkeämpää lähitulevaisuudessa kuin mitä se on ollut lähimenneisyydessä.

Verheugen
Paljon kiitoksia, hyvä parlamentin jäsen, täytäntöönpanokyvyn edistymisen valvonta on vakiomenettely, jota olemme kehittäneet jo pidemmän aikaa. Me yksinkertaisesti seuraamme, mitä lainsäädäntöä on pantu täytäntöön ja onko lainsäädännön täytäntöönpanoon käytettävissä riittäviä materiaalisia resursseja ja henkilöresursseja. Tietenkin me edelleen valvomme, toimiiko tämä myös käytännössä. Valvontaa tehdään jatkuvasti. Tietoja tästä saamme mitä erilaisimmista lähteistä, ei pelkästään omista lähteistämme, vaan käytämme hyväksemme lisäksi esimerkiksi parlamentin tietoja. Meillä on järjestelmä, jonka ansiosta pystymme sanomaan oikeastaan jokaisesta valtiosta jatkuvasti, kuinka pitkälle sen täytäntöönpanokyky on edistynyt. Tämä on erittäin hyvin käyttöön otettu ja käytössä ollut menettely.
Hyvä parlamentin jäsen, Turkista haluaisin sanoa, että tällä hetkellä piirtyvä kuva maasta on sekava. Kuvassa on myönteisiä tekijöitä. On epäilemättä myönteinen tekijä, että liittymistä edeltävä kumppanuus toimii nyt kaikilta osiltaan. Kaikki tekijät ovat olemassa, ja niitä käytetään hyväksi. Sikäli meidän ja Turkin väliset suhteet eivät kovin kauan ole olleet niin tiiviit kuin ne tällä hetkellä ovat. On epäilemättä myönteinen tekijä, että perustuslakiuudistuksessa sekä lainsäädännössä on edistytty merkittävästi sekä demokratisoitumisessa että ihmisoikeuksien kunnioittamisessa. Tässä lähinnä kuitenkin tuottaa vielä hankaluutta se, miten näiden perustuslakimuutosten ja lainsäädännön täytäntöönpano tapahtuu maassa käytännössä.
Taloudellisella alalla ei ole tapahtunut kehitystä. Tämä tiedetään. Säännöstön täytäntöönpanossa on tapahtunut huomattavaa edistystä. Nämä ovat niitä myönteisiä tekijöitä.
Kielteisistä asioista minun on sanottava, että - kuten sanottu - ihmisoikeustilanne on edelleen epätyydyttävä. Minun on sanottava, että Turkki on luvannut minulle huomattavasti enemmän Kyproksen kysymyksen ratkaisemiseksi tehdyssä yhteistyössä. Tästä olemmekin puhuneet jo muussa yhteydessä. Olen myös pettynyt Turkin toimintaan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan osalta. Minusta ei ole sopivaa, että maa, joka haluaa Euroopan unionin jäseneksi, haluaa estää Euroopan unionia viemästä yhdentymistä merkittävästi eteenpäin. Mielestäni tämä ei ole käytöstä, jota voimme ehdokasvaltiolta odottaa.

Podestà
Arvoisa komission jäsen, eräiden ehdokasvaltioiden välillä on tehty sopimuksia, jotka esimerkiksi Tsekin tasavallan ja Slovakian välinen tullisopimus, ei niinkään Visegrád-ryhmän maiden sopimus voivat jollakin tavalla hankaloittaa tilannetta, mikäli unioniin liittyisi jokin maa jonkun toisen jäädessä ulkopuolelle, esimerkiksi Tsekki liittyy, mutta Slovakia ei tai päinvastoin. Kuten täällä on aivan perustellusti sanottu, kaikkien maiden on noudatettava kaikkia välttämättömiä periaatteita ja vaatimuksia. Minkälainen asenne tässä tapauksessa täytyy siis omaksua?
Toinen kysymys: mikä on tilanne Kroatian kaltaisten maiden kohdalla, jotka eivät vielä ole ehdokkaita, vaikka ne ovatkin saavuttaneet huomattavaa edistystä ehdokasvaltion asemaa koskevassa hakemuksessa ja edenneet kohti aseman saavuttamista?
Viimeinen asia: täällä on puhuttu hieman Kyproksen kysymyksestä, ja siitä te sanoitte, että mikäli joutuisimme sellaiseen reaktion kohteeksi, jollaisella pääministeri uhkaili, kriisitilanne olisi hyvin vakava. Tässä mielessä kuljemme mielestäni eteenpäin ikään kuin ilman turvaverkkoa, koska kyse olisi erään alueen osan liittämisestä Euroopan unioniin. Ehkä meidän olisi syytä varmistaa ja sopia kunnon tilannekatsauksesta ennen kuin ajaudumme tällaiseen tilanteeseen. Tämä tapaus on mielestäni erityisen arkaluonteinen.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, ensimmäiseen kysymykseen haluaisin sanoa, että ehdokasvaltioiden ja kolmansien valtioiden välisten vapaakauppasopimusten tulisi tietenkin päättyä jo ennen jäsenyyttä, mutta niiden on luonnollisesti viimeistään lakattava olemasta voimassa liittymisen jälkeen. Kahden ehdokasvaltion väliset vapaakauppasopimukset sen sijaan todellakin muodostaisivat ongelman, mikäli kyseiset maat liittyisivät jäseniksi eri aikaan. Minun on kuitenkin sanottava, että ongelma on hyvin rajallinen, koska niitä maita, jotka mainitsitte, koskevat Eurooppa-sopimukset, joissa sovitaan jo valmiiksi tavarakaupan, mutta myös palveluiden tarjoamisen sekä muiden taloussuhteiden hyvin pitkälle menevästä vapauttamisesta, niin että tähän ongelmaan, mikäli sellainen syntyisi, voitaisiin saada eurooppalainen ratkaisu. Minä en kuitenkaan lainkaan usko, että tällainen ongelma syntyy.
Kroatiaa koskeva kysymys ylittää minun toimivalta-alani, siksi minun pitääkin pyytää puheenjohtajaa vastaamaan siihen.
Kyproksesta muistutan vielä selvästi sanoneeni, että olette esittänyt täysin hypoteettisia kysymyksiä. Normaalisti en vastaa mielelläni hypoteettisiin kysymyksiin, mutta teillä on toki oikeus jonkinlaiseen arvioon. Olen myös sanonut, että komission selvä ja muuttumaton linja on, että meidän on tehtävä kaikkemme, siis kaikki mahdollinen, saadaksemme konfliktiin poliittisen ratkaisun ennen jäsenyysneuvottelujen loppuun saattamista. Olen toistuvasti vedonnut kaikkiin osapuoliin, ja minun on vielä selvästi sanottava, että nimenomaan Kyproksen turkkilaisen yhteisön edun mukaista on, että ennen liittymistä saadaan aikaan poliittinen ratkaisu, koska alueella kukaan muu ei hyödy Kyproksen Euroopan unionin jäsenyydestä niin paljon kuin Kyproksen turkkilaisen yhteisön jäsenet. Siksi politiikka, jolla Kyproksen turkkilainen yhteisö Kyproksessa puolustautuu Euroopan unioniin liittymistä vastaan, on politiikkaa, joka on suoraan ja selvästi ja yksiselitteisesti suunnattu alueen ihmisten etua vastaan!

Prodi
. (IT) Hyvä jäsen, muistanette, että sen jälkeen, kun poliittinen tilanne maassa oli muuttunut, ja demokraattisen ilmapiirin saatettiin miltei tunnustaa syntyneen, matkustin samalla viikolla välittömästi Kroatiaan aloittaakseni yhteistyösuhteen, joka etenee tällä hetkellä varsin hyvin. Kuluneiden viikkojen aikana olemme tavanneet virallisissa puitteissa Kroatian pääministerin ja edenneet samalla tavalla: haluamme todellakin tukea Kroatiaa sen jokaisessa ponnistelussa, jota se tekee päästäkseen lähemmäksi Euroopan unionia. Sodasta johtuva murhenäytelmä ja ne jäljet, joita se on jättänyt maan talouteen, ovat edelleen suuri rasite, eikä tilanteeseen löydy niiden vuoksi välitöntä ratkaisua, mutta me kuitenkin vauhditamme tuon ratkaisun löytämistä kaikin tavoin.

Schroedter
Arvoisa puhemies, minulla on kolme kysymystä. Ensinnäkin haluaisin sanoa, että minusta on hyvä asia, että komissio lopultakin keskittyy tukemaan hallinnon vahvistamista. Mutta kysymykseni kuuluu, kiinnittääkö komissio tässä yhteydessä huomiota myös siihen, että hallinto saattaa todellakin voimaan kansalaisten osallistumisen, että se, mikä Euroopan unionissa on itsestään selvä asia, on voimassa myös näissä maissa.
Toinen kysymykseni koskee toimintasuunnitelmaa ja rahoitusta. Jos te myönnätte Phare-ohjelmasta enemmän varoja toimielinten tukemiseen, se merkitsee silloin sitä, että muilta tärkeiltä aloilta, kuten yhteiskunnalliselta ja taloudelliselta yhteenkuuluvuudelta, otetaan varoja, toisin sanoen että me emme enää tue näiden maiden keskeistä ongelmaa eli lisääntyvän yhteiskunnallisen taantumisen ehkäisemistä, vaikka se olisi erittäin tarpeellista?
Viimeinen kysymykseni koskee seikkaa, josta mietinnössä ei puhuttu lainkaan: onko komissiolla tarkoitus kehottaa neuvostoa laatimaan eurooppalainen romaniohjelma, mikä mielestäni olisi erittäin tarpeellinen? Romanivähemmistö on nimittäin tällä hetkellä lähes kaikissa maissa tilanteessa, jossa tämän vähemmistön ihmisoikeuksia ja demokraattisia oikeuksia loukataan aivan kuten ennenkin. On selvää, että tätä ei voida ratkaista kunkin ehdokasvaltion kohdalla erikseen, vaan että se on eurooppalainen asia, joka pitää ratkaista eurooppalaisella ohjelmalla.

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, samanlaista kansalaisten osallistumisen laajuutta, mikä on käytäntö Euroopan unionissa, edellytetään luonnollisesti myös ehdokasvaltioilta, ja se on osa sekä valvontaa että tukea. Toiseksi, varoja, joista jo jäsen Swobodakin kysyi, ei oteta maakohtaisista ohjelmista, vaan multi country -ohjelmista, eli ohjelmista, jotka koskevat kaikkia maita ja jotka ovat - voisi sanoa - keskusvarastossa. Eli millekään yksittäiselle maalle ei myöskään anneta yhtään euroa vähemmän hankkeisiin, jotka tähän mennessä on mainittu. Tämä ei siis rasita muita hankkeita.
Eurooppalainen romanihanke ei todellakaan ole sisältynyt tähänastisiin komission ehdotuksiin. Keskustelua tästä käyvät muutamat ehdokasvaltiot, jotka sanovat että kyseessä on eurooppalainen ongelma, minkä vuoksi se pitää ratkaista Euroopan yhteisön ohjelmalla. Tämä on näkökulma, johon tietääkseni useimmat jäsenvaltiot eivät yhdy. Joka tapauksessa erityinen romaniohjelma vaatisi merkittäviä materiaalisia toimintaedellytyksiä.
Minun on vastattava kysymykseenne siten, että komissio ei toistaiseksi ole tehnyt sellaista ehdotusta, vaan se keskittyy auttamaan ehdokasvaltioita toteuttamaan kansallisia strategioita romanien integroimisessa yhteiskuntaan. Minun pitäisi varmasti vielä huomauttaa, että meillähän on näissä kysymyksissä hyvin tiukat vaatimukset, ja me vaadimme kaikilta ehdokasvaltioilta, joissa on romaniväestöä, keskipitkän aikavälin strategian toteuttamista romanien integroimiseksi yhteiskuntaan. Näitä ohjelmia me tuemme, kuten tiedätte, erittäin massiivisesti jäsenyyteen valmistavilla keinoilla.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sanoitte että mitään lehdistötilaisuutta ei järjestetty. Se pitää varmasti paikkansa, mutta voitteko te vahvistaa, että te piditte tänä aamuna tiedotustilaisuuden samaan aikaan, kun pidettiin ryhmien puheenjohtajien lehdistötilaisuudet?
Toiseksi, jos vastaatte tähän kysymykseen myöntävästi, haluaisin mielelläni kysyä komission puheenjohtajalta, onko hän sitä mieltä, että tällaiset tiedotustilaisuudet palvelevat parlamentin ja komission välistä yhteistyötä, mikäli asioista pitäisi tiedottaa meille ensimmäiseksi!

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä jäsen, tänään ei ollut myöskään tiedotustilaisuutta, vaan minä käyn joka päivä keskusteluja lehdistön edustajien kanssa, taustoittavia keskusteluja monien toimittajien kanssa. Tänään minulla oli myös tällainen keskustelu, mutta ei mitään tiedotustilaisuutta. Kävimme taustoittavaa keskustelua, jota ei ole tarkoitus julkistaa.

Puhemies
Myöntänette, että tämä on aika nokkelaa, komission jäsen Verheugen.

Brok
Arvoisa puhemies, jäsen Swobodan kysymys ydinvoimaloiden turvallisuudesta sai minut kysymään, voiko komissio tehdä selväksi sekä omille yksiköilleen että jäsenvaltioille ja niiden hallituksille - ja tietysti myös Euroopan parlamentille - että me emme enää voi edellyttää neuvotteluissa ehdokasvaltioilta sellaisten vaatimusten täyttämistä, joita me Euroopan unionin jäsenvaltiot emme täytä. Mielestäni tämä ei ole kaikkien toimielintemme kaikilla aloilla täysin selvää. Tätä voisi olla hyvä selventää ensi vuonna.
Toinen kysymys, jonka haluan esittää: teidän kertomuksenne on hyvin optimistinen siinä, että kymmenen valtiota pystyy ensi vuoden lopulla allekirjoittamaan jäsenyyssopimuksen. Taisitte mainitakin asian jo, mutta mielestäni pitäisi vielä selkeämmin sanoa, että kyseessä on tämänhetkinen arvio! Tämä tarkoittaa sitä, että jos jotkin valtiot jäisivät jälkeen vääränlaisten poliittisten toimien vuoksi, voi hyvinkin olla, että listalla on vähemmän nimiä kuin kymmenen, niin että tarvitaan hyvin voimakkaita yksilöllisiä ponnisteluja, eikä nykyarvio anna asiaan mitään varmuutta. Tähän liittyvät tietysti myös kysymys täytäntöönpanosta ja kysymys hallinnollisista valmiuksista. Kertomuksessanne esitätte, että vielä allekirjoittamisen jälkeenkin paneudutaan täytäntöönpanoon. Kuinka varmoja voidaan allekirjoitettaessa olla, että varsinaisen liittymisen aikaan valtiot ovat hallinnollisesti tähän valmiita?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, ensimmäiseen kysymykseenne on hyvin vaikea vastata. Minusta tuntuu, että me asiassa jos toisessakin vaadimme ehdokasvaltioilta jotakin, mitä jäsenvaltiot itse eivät tee. Tämä johtuu kuitenkin siitä, että meillä on kriteerit ja meidän on pakko hyvin tarkasti selvittää, täyttyvätkö kriteerit vai eivät. Sanoin komissiolle tänään samasta asiasta, että aina pitäisi selvittää, kuinka hyvältä edistyminen näyttäisi, jos arvioisimme jäsenvaltioita samoin kriteerein. Jäsenvaltiot eivät ikinä sallisi meidän tekevän sellaista, mutta jotakin sellaista, mitä me arvostelemme ehdokasvaltioissa tai emme pidä yhteensopivana Kööpenhaminan kriteerien kanssa, löytäisimme ehkä yhdestä jos toisestakin jäsenvaltiosta. Siksi neuvon jäsenvaltioitamme myös aina pitämään hieman matalampaa profiilia.
Itse neuvotteluissa voidaan tuskin vaatia enempää kuin jäsenvaltioiltakaan. Neuvottelut on määritetty hyvin tarkkaan yhteisön säännöstön mukaan eikä millään muulla perusteella. Mistään muusta ei neuvotella. Ongelma, jonka mainitsitte, voi syntyä vain, jos on kyse sen arvioimisesta, täyttävätkö ehdokasvaltiot hyvin epämääräisesti määritellyt poliittiset ja taloudelliset jäsenyyskriteerit. Vastaukseni on, että voi olla, että me jossakin kohdin vaadimme enemmän.
Toisesta kysymyksestä, eli kymmenestä maasta komissio on tänään sanonut, että meidän on valmistauduttava kaikkien niiden ehdokasvaltioiden vastaanottamiseen, jotka vuoden 2002 loppuun mennessä täyttävät edellytykset ja ovat saattaneet neuvottelut päätökseen. Tämä on kieltävä vastaus ajatukselle muodostaa niin sanotusti poliittisia ryhmiä ja komission käsityksen mukaan oikea Helsingin ja Göteborgin päätelmien tulkinta. Helsingissä sanottiin, että kaikilla mailla, jotka on pyydetty neuvotteluihin, on oltava mahdollisuus liittyä jäseneksi, mikä voi merkitä vain sitä, että pidetään mahdollisena niiden valtioiden samanaikaista liittymistä, jotka ovat neuvotelleet Luxemburgista lähtien, ja Göteborg ennakoi ensimmäisiä liittymisiä ennen vuotta 2004. Tästä pakosti seuraa, että meidän on valmistauduttava enimmillään kymmenen jäsenen vastaanottamiseen - en sano kymmenen, vaan enimmillään kymmenen - koska kymmenen maan tavoitteena on saattaa neuvottelut päätökseen vuoden 2002 loppuun mennessä. Onnistuuko se todellakin, sitä minä en tiedä.
Komissio esittää ensi vuonna lopullisen kantansa, ja se muodostaa kantansa noudattaen tarkoin sen itsensä asettamia periaatteita ja sääntöjä. Minä olen siis sanonut parlamentille edellisessä laajentumista koskeneessa keskustelussa, että emme saa suostua siihen, että tekisimme laajentumiseen liittyviä poliittisia päätöksiä niin sanotusti sanan huonossa tai kapea-alaisessa merkityksessä, emme siis saa päättää puhtaasti poliittisten näkökulmien perusteella, että tuo pääsee mukaan ja tuo ei. Tämän päätöksen on perustuttava pikemminkin kriteerien täyttämiseen ja neuvottelujen tulokseen. Tältä komission ehdotus tulee myös näyttämään.
Niistä kymmenestä maasta, jotka nyt uskovat voivansa saavuttaa jäsenyyden, yksikään ei ole vielä turvassa siltä, että me saattaisimme lopuksi sanoa, että kyseinen maa ei ole vielä tarpeeksi pitkällä. Sanon vielä selvästi: ei yksikään!

Uca
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, olen viime minuutteina kuunnellut esitystänne EU:n laajentumisesta. Kuulin puhuttavan paljon Turkin puutteista: perustuslakimuutoksesta, demokratisointiprosessista, ihmisoikeuksista. Kysymykseni kuuluu: miltä kurdien oikeudet näyttävät liittymistä edeltävää kumppanuutta koskevassa sopimuksessa? Millaiset ovat niiden 25 miljoonan ihmisen oikeudet, joita ei mainittu tässä keskustelussa? Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä kertomaan, millaiset kurdien oikeudet ovat ja miten arvioitte Turkin poliittista tilannetta suhteessa perustuslakimuutokseen ja kurdien asemaan.

Verheugen
Arvoisa parlamentin jäsen, olen pahoillani, että minun täytyy kertoa teille, että Turkin liittymistä valmistelevasta kumppanuudesta ei neuvoteltu tänään. Me olemme tänään tosiasiassa neuvotelleet 12 ehdokasvaltiosta ja hyväksyneet ne, mutta Turkin liittymistä valmisteleva kumppanuus ei sisältynyt niihin, mikä johtuu siitä, että se on tullut voimaan vasta tämän vuoden keväällä, ja siksi sen päivittämisessä muutaman kuukauden jälkeen ei olisi ollut mitään mieltä. Me esitämme siis Turkin liittymistä valmistelevan kumppanuuden jatkamista vasta ensi vuonna ja siinä yhteydessä annamme myös pyytämänne arvion.

Wiersma
Arvoisa puhemies, minulla on oikeastaan vain yksi kysymys komission jäsen Verheugenille. Jokin aika sitten hän ilmoitti meidän tukemanamme, että sekä Euroopan unionissa että ehdokasvaltioissa järjestetään suuri tiedotuskampanja Euroopan unionin laajentumisen eduista. Miten hän selittää tässä valossa ja unionin toimenpiteet huomioon ottaen, että laajentumisen kannatus on vähenemässä sekä unionissa että ehdokasvaltioissa? Mitä komissio aikoo tehdä sille?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, ensinnäkään en ole havainnut, että laajentumisen kannatus vähenisi ehdokasvaltioissa tai jäsenvaltioissa. Tiedossani olevat luvut kertovat aivan päinvastaista. Muuten kansalaisten mielipide on tässä asiassa niin sanoakseni epätavallisen joustava. Se riippuu selvästi myös paljon siitä, kuka kysyy, mitä kysytään ja milloin. Näin samoissa maissa saadaan hämmästyttävästi erilaisia tuloksia aivan samaan aikaan. Tunnen kaikki tehtyjen mielipidetiedustelujen tulokset, ja minun tulkintani mukaan kannatus ole niiden mukaan vähentymässä.
Toiseksi viestintästrategian osalta parlamentin jäsenenä te tiedätte, että Euroopan parlamentti syistä, jotka se meille ilmoitti, piti oikeana vapauttaa varat käyttöön vasta suhteellisen myöhään. Ne vapautettiin vasta tämän vuoden kuluessa. Todellisuudessa kaikki toimenpiteet on siis voitu aloittaa vasta kesätauon jälkeen. Ette voi odottaa, että teille toimitettaisiin jo nyt kertomus sellaisen kampanjan tuloksista, joka on käytännöllisesti katsoen aloitettu vasta kahdeksan viikkoa sitten.
Se - minun on tehtävä tämä selväksi - on komission toimivallan ulkopuolella. Komissio teki esityksensä viestintästrategian toteuttamisesta huhtikuussa 2000, eli todellakin muutamia kuukausia sen jälkeen, kun olimme astuneet virkaan. On tässä tapauksessa valitettavaa, että Euroopan unionin toimielimissä kestää näin kauan, ennen kuin tällainen strategia voidaan myös toteuttaa. En kuitenkaan usko, että nyt olisi liian myöhäistä, kun neuvottelutulokset vasta ovat selviämässä, vaan oikein ja välttämätöntä toteuttaa tätä strategiaa. Strategiassa ei ole kyse siitä, että ihmisiin jollakin tavoin vaikutettaisiin tai, kuten sanoitte, heidät saataisiin vakuuttuneiksi eduista, vaan on kyse objektiivisen perustan antamisesta heille oman mielipiteen ja arvion muodostamiseen. Enempää komissio ei saakaan tehdä.

Puhemies
Näin olemme käsitelleet tämän esityslistan kohdan, ja kiitän komission jäsen Verheugenia ja puheenjohtaja Prodia.

Titley
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Tätä mainostettiin istunnoksi, jossa "voi kiinnittää puhemiehen huomion" ja joka on avoin kaikille parlamentin jäsenille. Itse asiassa tämä on ollut pelkästään parlamentin puhemiehistön yksityinen kokous. Ryhmänjohtajia on pyydetty puhumaan, Poetteringia pyydettiin puhumaan kahdesti ja ryhmiä on pyydetty tekemään esityksiä puhujista. Tämä ei ole ollut avoin keskustelu, enkä todellakaan tiedä, miksi me muut olemme täällä, jos te aiotte toimia tällä tavoin. Tämä ei ole parlamentin etujen mukaista. Minun täytyy esittää vastalauseeni tavasta, jolla olette hoitaneet tämän asian.

Puhemies
Jäsen Titley, ymmärrän vallan hyvin, että ne kollegat, joiden nimeä ei mainittu, tuntevat olonsa vähän turhautuneiksi.
Sen vuoksi muistutan, että kyse oli kysymysten ja vastausten vaihdosta. Eräät kollegoista ylittivät todellakin puheaikansa selvästi. Olisiko heidät kuitenkin pitänyt keskeyttää? Tiedätte hyvin, että minä en toimi sillä tavalla. Lisäksi ymmärtänette, että annan tavallisesti puheenvuoron helpommin niille, jotka ovat esittelijöitä, jotka ovat työskennelleet esittelijöinä tässä aiheessa. Totean siis varmuuden vuoksi, että monet esittelijät jäivät valitettavasti ilman puheenvuoroa, ja kolme heistä kuuluu PPE-ryhmään: jäsen Carlson, jäsen Stenzel, jäsen Van Orden, heidän lisäksi jäsenet Haarder ja Beazley.
Kuten huomaatte, jäsen Titley, tilannetta oli hankala hoitaa. Mielestäni parlamentin pitäisi tehdä päätös, mutta haluan sanoa teille, että jos jatkamme keskustelua ja olisin mielelläni jatkanut vielä runsaat puoli tuntia, sillä mielestäni aihe olisi sen ansainnut - komission kyselytuntia varten varattu aika voisi jäädä lyhyeksi. Voitte kuitenkin kuvitella niiden kollegoiden reaktion, jotka kuten tiedätte haluavat, että komission kyselytuntia varten varattua aikaa noudatetaan tarkasti. Tiedätte, että silloin kuin näin ei tehdä, nämä kollegat palauttavat meidät takaisin ruotuun ja ovat aivan oikeassa tehdessään niin. Yritin tehdä asiat mahdollisimman oikein. Pyydän anteeksi, ellen onnistunut siinä.

Beazley
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Titleyn huomautuksen jälkeen sanoisin yksinkertaisesti, että tämä on erittäin tärkeä kysymys. Olen varma, että ne henkilöt, jotka eivät saaneet puhua, olivat erittäin iloisia kuultuaan komission jäsenen huomautukset. Jätän kysymykseni hänelle kirjallisesti.
Haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että tänään neljä kollegoistamme kysyi kolme kysymystä. Jos puhemies ja tietenkin kollegat rajoittaisivat kysymykset yhteen, laskujeni mukaan yhdeksän muuta puhujaa olisi ehkä saanut puheenvuoron.

Puhemies
Panemme merkille nämä pohdinnat, jotka ovat toisaalta väistämättömiä ajan vähyyden takia.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0338/2001).
Ensimmäinen osa

Puhemies


Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
Kysymys nro 28 (H-0857/01):
Aihe: Afganistan ja huumausaineet Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälisen huumevalvontaohjelman (UNDCP) viimeisen vuosikertomuksen mukaan oopiumin tuotanto Afganistanissa on vähentynyt huomattavasti (aiemmin se oli suurin viejämaa, nyt sen vienti on vain 10 prosenttia maailmankaupasta) talibanien kieltopolitiikasta johtuen. Lisäksi syyskuun 11. päivän tapahtumat ovat entisestään vaikeuttaneet maanviljelyä ja myös oopiumin viljelyä.
Mitä konkreettisia aloitteita komissio voi näiden tosiseikkojen ja väestön kurjistuvan tilanteen taustaa vasten tehdä, erityisesti YK:n huumeiden torjuntaohjelmaan osallistumisensa puitteissa, lievittääkseen kärsivän väestön hätää ja tarjotakseen sille apua sekä estääkseen sitä palaamasta jälleen oopiumin viljelyn pariin ja myymästä tuottajilla vielä olevia oopiumivarastoja?

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, komissio on samaa mieltä parlamentin jäsenen toiveesta, jonka mukaan afgaaniväestölle, jonka vaikea tilanne on kaikkien tiedossa, annettaisiin riittävää tukea. Yhteisön afgaaniväestölle antamaa merkittävää apua on viime aikoina lisätty.
Yhteisö rahoittaa toimia seuraavilla aloilla: hätäapu, apu juuriltaan siirtymään joutuneelle väestölle, ihmisoikeudet ja miinat. Apu pannaan täytäntöön nopeasti laajan kansalaisjärjestöverkoston kautta. Tällä tavoin vähennetään osaltaan riippuvuutta unikonviljelystä siinä väestönosassa, jolle tuki onnistutaan ulottamaan. Elintarviketurvallisuusohjelma on erityisen tärkeä, koska siinä tarjotaan siemeniä, työkaluja ja kaikenlaisia tarvittavia välineitä vaihtoehtoiseen viljelyyn.
On selvää, ettei yksikään rahoittaja ole voinut tarjota apua lain noudattamisessa Afganistanin huumekaupan torjumiseksi kyseisen maan hallituksen takia. Komissio on kuitenkin tukenut tämän alan ohjelmia maissa, joilla on keskeinen tehtävä Euroopan unioniin suuntautuvan heroiinin tuontireiteillä, kuten Keski-Aasian valtioissa: Iranissa, Armeniassa, Georgiassa, Azerbaid&#x017E;anissa, Venäjällä, Ukrainassa, Moldovassa, Valko-Venäjällä, Bulgariassa ja Romaniassa.
On kuitenkin vielä epäselvää, jatkuuko muuttuvassa nykytilanteessa UNDCP:n vuosina 2000 ja 2001 havaitsema suuntaus unikonviljelyn tuntuvasta vähenemisestä, ja toisaalta Yhdistyneiden Kansakuntien mukaan Afganistanista tapahtuva jalostetun heroiinin tuonti ei näytä vähenevän. Kyseisen Yhdistyneiden Kansakuntien järjestön arvioiden mukaan ennen kriisiä kertyneet varastot riittäisivät tyydyttämään Euroopan markkinat kolmeksi tai neljäksi vuodeksi.

Kratsa-Tsagaropoulou
Arvoisa komission jäsen, kiitos näistä tiedoista. Halusin kuitenkin kysyä, onko Euroopan komissiolla tällä hetkellä poliittista tahtoa ja onko sillä valmiina toimintaohjelma, jotta se voisi - itsenäisesti tai YK:n toimintaohjelmien avulla - puuttua tähän ongelmaan Afganistanin jälleenrakentamisen ja maan naapurimaille annettavan avun puitteissa?
Arvoisa komission jäsen, Euroopan komissio maksaa suuria rahasummia Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen valistus- ja tiedotuskampanjoista. Jos haluamme toimia avoimesti ja tehokkaasti, on meidän puututtava entistä suoremmin ja lujemmin myös ongelman perimmäisiin syihin, kuten tässä tapauksessa Afganistanin tilanteeseen.

De Palacio
. (ES) Hyvä parlamentin jäsen, yhdyn huoleenne, mutta - kuten olen teille sanonut - asia on niin, että Yhdistyneiden Kansakuntien yhteistyö- ja kehityssuunnitelmassa Afganistanissa ei ole pystytty valvomaan lain noudattamista Afganistanissa vielä vallassa olevan Taliban-hallituksen takia.
Toivon, että kunhan tilanne muuttuu Afganistanissa - kuten me kaikki toivomme - ja maahan saadaan hallitus, joka täyttää vähimmäisvaatimukset ihmisoikeuksien kunnioittamisessa, huumeiden torjunnassa, terrorismin torjunnassa ja vastaavissa kysymyksissä, voimme siirtyä sellaisiin kysymyksiin kuin tukien tosiasiallinen soveltaminen ja niiden tosiasiallinen tehokkuus; korostan, että tuet on toistaiseksi kanavoitava kansalaisjärjestöjen, kuten UNHCR:n tai Punaisen Ristin, kautta eli tällaisissa tapauksissa tavanomaisten tukikanavien kautta. Hyvä parlamentin jäsen, on nimittäin selvää, että tukea, joka keskeytyi syyskuun 11. päivän jälkeen ilmeisistä syistä, jatketaan mahdollisimman pian. Toivon, että tällä kertaa ei rahoiteta tai tueta pelkästään toimintaa maaseudulla ja vaihtoehtoisten viljelmien alalla vaan että voisimme myös tehdä yhteistyötä ja valvoa nykyistä paremmin viranomaisten tosiasiallista tehokkuutta tällaisten viljelmien vastaisessa taistelussa.

Puhemies


Nuala Ahern
Kysymys nro 29 (H-0849/01):
Aihe: Ydinvoimaloihin 11. syyskuuta tehtyjen terrori-iskujen vuoksi kohdistuva uhka Aikooko komissio ottaa kuuden kuukauden kuluessa käyttöön tarvittavat institutionaaliset välineet, jotta on mahdollista laatia tarkka analyysi kaikista mahdollisuuksista vähentää lentokoneiden tahallisten maahan syöksymisten tai muiden ydinvoimaloihin kohdistuvien vahingontekojen uhkaa, mukaan lukien mahdolliset hyödyt siitä, että käytetty polttoaine siirrettäisiin kuivavarastoihin, jotka kestävät tällaisia vahingontekoja? Entä aikooko komissio kieltää polttoaineen jälleenkäsittelyn siihen asti, että nestemäisen korkea-aktiivisen radioaktiivisen polttoaineen varastot on vitrifioitu tai muuten käytetty osana plutoniumin ylijäämän eristämistä koskevaa ohjelmaa?

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ydinvoimaloiden fyysinen ja operatiivinen turvallisuus kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, kunhan taataan Euratomin perustamissopimuksen määräysten noudattaminen.
Unionin jokainen jäsenvaltio tekee oman tilannearvionsa syyskuun 11. päivän terrori-iskujen perusteella ja ryhtyy tältä osin tarvittaviin lisätoimiin parantaakseen ydinvoimaloiden sekä niissä käytettyjen tai varastoitujen materiaalien fyysistä suojelua.
On odotettavissa, että kaikki nykyiset vaihtoehdot analysoidaan yksityiskohtaisesti. Turvallisuuteen liittyvistä ilmeisistä syistä monia näiden lisätoimien yksityiskohdista ei voida julkistaa. Toisaalta on selvää, että paras tapa vähentää ydinvoimaloihin tai muihin laitoksiin sellaisesta mahdollisuudesta kohdistuvaa uhkaa, että terroristit törmäisivät niihin tahallaan lentokoneella, on tehdä mahdottomaksi tai erittäin epätodennäköiseksi se, että he voisivat sitä ennen kaapata suuren liikelentokoneen.
Komissio haluaa tältä osin muistuttaa parlamentin jäsenelle niistä toimista, joita se ehdotti 10. lokakuuta siviili-ilmailun turvallisuutta koskevien Euroopan unionin yhteisten normien hyväksymiseksi ja soveltamiseksi ja joita käsiteltiin jo alustavasti viimeksi pidetyssä liikenneministerien neuvostossa. Näillä toimilla pyritään puuttumaan tähän asiaan.

Ahern
Arvoisa komission jäsen, tuo vastaus on mielestäni erittäin omahyväinen. Me tiedämme kaikki, että ydinvoimaloita ei ole suunniteltu kestämään suurten lentokoneiden, erityisesti jumbojettien, törmäyksiä. Sanot, että lentokoneen kaappaaminen ei ole niin helppoa. Vasta eilen New Yorkissa tapahtui toinen hirvittävä onnettomuus. Toivon, että se oli onnettomuus, eikä toinen terroriteko: tällä hetkellä asiasta ei ole vielä täyttä selvyyttä. Toivokaamme, että se oli pelkästään onnettomuus, eikä sen tarkoituksena ollut surmata kaikkia lentokoneessa olevia. Olen varma, että me kaikki tunnemme myötätuntoa näitä perheitä kohtaan.
Tämä on erittäin vakava asia. Kysyn vaan, aikooko komissio laatia analyysin? Voitte varmasti vastata tähän kysymykseen "kyllä" sen sijaan, että sivuutatte sen pelkästään jäsenvaltioiden velvollisuutena. Teillä on valtuudet Euratomin perustamissopimuksen 34 ja 35 artiklan mukaan. Hiljattain tehdyn Euroopan parlamentin tutkimuksen mukaan, te ette käytä näiden artiklojen mukaisia valtuuksianne. Voisitteko ystävällisesti kommentoida kysymykseni tätä näkökohtaa? Oletteko tutustuneet tähän tutkimukseen? Oletteko tarkastelleet valtuuksianne, ja voitteko edes laatia jonkinlaisen analyysin? En pyydä teitä paljastamaan keskusteluja, joita käytte jäsenvaltioiden kanssa. Tämä voisi tietenkin olla epäasianmukaista. Ettekö voi kuitenkin tehdä jotakin?

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ydinvoimaloiden turvallisuus on yleiseurooppalainen ongelma ja ennen kaikkea ympäristökysymys. Viime kädessähän turvallisuus tuo eurooppalaista lisäarvoa. Voisitteko te kuvitella tekevänne aloitteen vihreän kirjan laatimiseksi reaktoreiden turvallisuudesta tai ydinvoimaloista, jotta myös tällä alalla turvattaisiin mahdollisimman objektiivinen arviointi?

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, Euratomin perustamissopimuksen mukaan turvallisuus kuuluu kunkin jäsenvaltion kansalliseen toimivaltaan. Tällä hetkellä kuitenkin WENRA, joka tuo yhteen kaikki Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden ydinturvallisuusviranomaiset, pyrkii löytämään vastaavia turvallisuusnormeja, jotka mielestäni (ja myös yksiköiden mielestä, vaikka tämä ei olekaan komission virallinen kanta, joten teen tämän välttämättömän täsmennyksen) ovat välttämättömiä ja hyödyllisiä kaikille: valtioille, jotka ovat valinneet muun energian kuin ydinenergian, mutta myös kaikille valtioille, koska olen parlamentin jäsenen tavoin sitä mieltä, että jos ydinvoimalassa tapahtuu onnettomuus, sen vaikutukset ylittävät hallinnolliset rajat, ja ongelma on Euroopan laajuinen tai jopa maailmanlaajuinen. Tästä syystä on tuettava Yhdistyneiden Kansakuntien alaista Wienin komissiota.
On siis syytä vahvistaa vastaavat turvallisuusnormit, jotka olisivat yhtä sitovia kuin yhteisössä ja jotka tarjoaisivat kaikille entistä paremmat takeet. Teemme näitä analyyseja tilanteen pohjalta, ja jos olisi tarpeen tehdä ehdotus perussopimusten muuttamiseksi, meidän olisi harkittava sitä.

Fitzsimons
Minulla on lisäkysymys Ahernin kysymykseen. Onko äskettäin tehty päätös, jossa annetaan lupa edetä Sellafieldin MOX-laitoksen osalta, tuomittava? Eikö tämä ole YK:n merioikeusyleissopimuksen vastaista? Olemme ottaneet täällä esille Sellafieldiä koskevan kysymyksen useana vuonna. Haluaisin kysyä, mikä on teidän kantanne YK:n yleissopimuksiin? Uskotteko, että niitä on noudatettava? Katsotteko, että Sellafieldistä vastaavien viranomaisten velvollisuutena on kuulla Irlantia tässä kysymyksessä? Katsotteko, että täydellinen Euroopan tukema ympäristövaikutusten arviointi tulisi vielä tehdä tässä vaiheessa?

Puhemies
Jäsen Fitzsimons, velvollisuuteni on sanoa teille, että esititte etukäteen oman kysymyksenne nro 62. Tämä ei mielestäni todellakaan ole pelisääntöjemme mukaista.
Ehdimme jo hyvästellä tältä päivältä komission varapuheenjohtajan. Kiitän teitä yhteistyöstänne.

Puhemies


Minerva Melpomeni Malliori
Kysymys nro 30 (H-0839/01):
Aihe: Virkistysjuoman (energiajuoman) nauttimisesta aiheutuneet vakavat ei-toivotut sivuvaikutukset unionissa Useissa unionin maissa on esiintynyt vakavia tapauksia, joissa energiajuoma-tyyppisten virvoitusjuomien, esimerkiksi Red Bull -juoman nauttiminen on aiheuttanut ei-toivottuja sivuvaikutuksia ja kuolemia (Irlannissa, Ruotsissa). Nämä virvoitusjuomat, kun ne yhdistetään alkoholiin tai kahviin tai niitä käytetään voimakkaan ruumiillisen harjoituksen jälkeen, aiheuttavat komplikaatioita, jotka tulevat esiin lähinnä keskushermostojärjestelmässä. Näitä virvoitusjuomia myydään vapaasti myös esimerkiksi kouluissa, kuntosaleilla ja yökerhoissa.
Mitä toimia aiotaan toteuttaa pysyvän elintarvikekomitean 84. kokouksessa käydyn keskustelun jälkeen, jossa jäsenvaltioiden voimakas huolestuminen tuotiin julki? Voidaanko tällaista tuotetta - jonka kulutusta on rajoitettava näin monen väestöryhmän kohdalla, esimerkiksi lasten, raskaana olevien ja imettävien naisten, vanhusten, henkilöiden joilla on korkea verenpaine, ja koko väestön kohdalla sen suhteen, ettei sitä pidä nauttia yhdessä alkoholin tai kahvin kanssa eikä voimakkaan ruumiillisen harjoituksen jälkeen - pitää yleisjuomana? Mitä menettelyjä noudatetaan tällaisten tuotteiden hyväksynnässä? Eikö komissio katso, ennalta ehkäisemisen periaatteen pohjalta, että edellä mainitut syyt riittävät siihen, että tuote vedetään markkinoilta, kunnes osoitetaan, että siitä ei ole vaaraa kansanterveydelle?

Toinen osa
Reding
. (EN) Energiajuomista keskusteltiin syyskuun 19. päivänä 2001 pidetyssä pysyvän elintarvikekomitean 84. kokouksessa.
Kuten on todettu, kaksi jäsenvaltiota on ilmoittanut näiden tuotteiden nauttimiseen liittyvistä kuolemantapauksista. Kummassakaan tapauksessa ei kuitenkaan pystytty todistamaan, että kuoleman syynä oli energiajuomien nauttiminen. Molemmat jäsenvaltiot ovat käynnistäneet omat tutkimuksensa, joissa tutkitaan saatavilla olevaa tietoa näiden juomien terveysvaikutuksista. Äskettäin kolmas jäsenvaltio laati luettelon tapauksista, jotka liittyivät tällaisten tuotteiden käyttöön mutta ilman riittäviä todisteita. Yksikään kyseessä olevista jäsenvaltioista ei ryhtynyt toimenpiteisiin energiajuomien rajoittamiseksi tai kieltämiseksi omalla alueellaan.
Pysyvä komitea totesi, että on tarpeen saada lisätietoja tuotteissa olevien aineiden mahdollisista terveysvaikutuksista, ja elintarvikealan tiedekomitea tutkii valmistajan tällaisista tuotteista antamia tietoja, jotka koskevat yhden kyseessä olevan tuotteen turvallisuutta.
Tietojen mukaan lisätutkimukset ovat loppusuoralla. Edellä mainitussa pysyvän elintarvikekomitean kokouksessa komissio toisti jäsenvaltioille pyyntönsä luovuttaa tietoja niiden markkinoilla olevien tuotteiden turvallisuudesta.
Komissio ymmärtää ilmaistut huolenaiheet, ja sen tähden se aikoo tehdä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa, jotta asia tutkitaan perusteellisesti ja jotta asianmukainen toimintatapa määritetään kuluttajien suojan korkean tason varmistamiseksi.
Niin kutsutut energiajuomat eivät kuulu minkään erityislainsäädännön alaan, eikä niihin sovelleta hyväksyntämenettelyä yhteisön tasolla. Yhteisön lainsäädännön puuttuessa jäsenvaltiot voivat soveltaa kansallisia sääntöjä sanotun kuitenkaan tietenkään rajoittamatta perustamissopimuksen määräysten soveltamista. Yleisesti ottaen jäsenvaltioiden tulisi varmistaa, että niiden markkinoille saatetut tuotteet ovat turvallisia.

Malliori
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Saanen kuitenkin esittää pettymykseni sen sisällöstä.
Arvoisa komission jäsen, kuten hyvin tiedätte, on kyse kansanterveydestä, ja muistuttaisin teitä, että silloin ei tarvita todisteita, pelkät viitteet riittävät, varsinkin kun on kyse - kuten tässäkin tapauksessa - nuorista ihmisistä. Kotimaassani on todettu viisi tapausta, joissa sairastuneiden henkilöiden oireet liittyivät suoraan energiajuoman sisältämään kolmeen vaikuttavaan ainesosaan.
Kysymyshän on noussut esiin jo aiemmin kotimaassani ja silloin yhteisön lainsäädäntö ei sallinut tämän tuotteen asettamista myyntikieltoon. Pyytäisinkin teitä vielä kerran kertomaan, eikö tämän juoman myyntiä todellakaan voida kieltää jäsenvaltioissa? Kotimaassani asiaa selvittänyt työryhmä päätyi nimittäin siihen, että sisämarkkinoiden periaatteiden pohjalta tuotteen myyntikieltoon asettaminen on pulmallista.

Reding
. (EN) Jäsenvaltioiden velvollisuutena on ryhtyä toimenpiteisiin, jos niillä on todisteita tietyn elintarvikkeen kulutuksesta aiheutuvasta vaarasta. Komissio voi toteuttaa väliaikaisia varotoimenpiteitä, jos se saa tietää tietyn tuotteen aiheuttamasta vakavasta vaarasta kuluttajien terveydelle ja turvallisuudelle. Kun komissiolle on ilmoitettu jäsenvaltion toteuttamasta toimenpiteestä, voidaan arvioida tarvetta ryhtyä yhteisön laajuisiin toimenpiteisiin.
Komissio ei kuitenkaan ole tietoinen, että yksikään jäsenvaltio olisi ryhtynyt toimenpiteisiin. Itse asiassa ne kaksi jäsenvaltiota, jotka ilmoittivat energiajuomien nauttimiseen liittyvistä kuolemantapauksista, ovat todenneet, että näiden välisistä yhteyksistä ei ole todisteita ja että ne ovat aloittaneet omat tutkimuksensa tällaisten tuotteiden terveysvaikutuksista. Komissio on pyytänyt jäsenvaltioiden yhteistyötä tämän asian perusteellista tutkimista ja asianmukaisen toimintatavan määrittämistä varten.

Stihler
Haluaisin kiittää Mallioria, että hän on ottanut esille tämän kysymyksen ja täydentää sitä, mitä hän on sanonut. Voinko kysyä komission jäseneltä tarkemmin, miten näitä juomia markkinoidaan alkoholituotteiden yhteydessä. Varsinkin Skotlannissa on yhä suositumpaa esimerkiksi yhdistää Red Bull -juoma vodkaan, ja se on erittäin vaarallista. Olen tästä erittäin huolestunut, sillä Skotlanti on yksi niistä Euroopan unionin maista, joissa alaikäisten, ts. 15-vuotiaiden ja sitä nuorempien, juominen on erittäin yleistä. Voisiko komission jäsen kertoa minulle, keskusteltiinko pysyvässä elintarvikekomiteassa energiajuomien yhdistämisestä alkoholiin, ja jos näin oli, mitä tutkimuksia se ehdotti ja mitä tietoja se katsoi tarvittavan?

Reding
. (EN) Ymmärrän arvoisan jäsenen huolenaiheita. Minullakin on kolme lasta. Tiedän, mitä tuotteita enimmäkseen nuoret pojat nauttivat, joten ymmärrän, että hän on huolestunut. Tiedekomitea on myös huolestunut. Se on todennut, että energiajuomien sisältämien aineiden mahdollisia yhteisvaikutuksia ei ole tutkittu perusteellisesti ja katsoo, että kofeiinin, tauriinin ja alkoholin yhteisvaikutukset ihmisessä antavat aihetta tutkimuksiin, erityisesti, kun niitä nautitaan ruumiillisen harjoituksen ja hikoilun kautta aiheutuvan kuivumisen yhteydessä. Tiedekomitean antamien neuvojen valossa komissio käy keskusteluja jäsenvaltioiden kanssa sen varmistamiseksi, että komission direktiiviluonnos, joka sisältää erityisiä merkintäsääntöjä nautittavaksi valmiiden elintarvikkeiden sisältämästä kofeiinista, saadaan aikaan.
Komission jäsen Redingille osoitetut kysymykset

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 31 (H-0772/01):
Aihe: Lapsille kohdistetun mainonnan kieltäminen Neuvostolle esittämässäni kysymyksessä H-0663/01 pyysin puheenjohtajavaltio Belgiaa ilmoittamaan, aikooko se vahvistaa lasten suojelua televisiomainonnalta koskevia säännöksiä ja tukea puheenjohtajavaltio Ruotsin aloitetta mainonnan täydelliseksi kieltämiseksi. Vastauksessaan neuvosto toteaa, että se ei voi käsitellä tätä kysymystä, koska komissio ei ole laatinut ehdotusta konkreettisen ehdotuksen muodossa tai vuodelle 2002 suunniteltuun Televisio ilman rajoja -direktiivin uudelleentarkasteluun sisältyvänä kohtana. Voiko komissio ilmoittaa minulle, miten pitkälle se on edennyt tämän kysymyksen käsittelyssä?

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, Televisio ilman rajoja -direktiivi muodostaa oikeudellisen kehyksen Euroopan unionin radio- ja televisiolähetyksille. Direktiivi sisältää alaikäisten suojelua koskevia säädöksiä, ja erityisesti 16 artiklassa, jossa annetaan tiettyjä alaikäisiä ja mainontaa koskevia määräyksiä.
Komissio on sitoutunut tekemään tutkimuksen televisiomainonnan ja teleostostoiminnan vaikutuksista alaikäisiin; riippumaton konsultti on saanut tämän tutkimuksen onnelliseen päätökseen, ja se on julkaistu komission WWW-sivustolla.
Lisäksi komissio aikoo saattaa päätökseen mainontaa koskevan arvioinnin vuoden 2002 direktiivin uudelleentarkastelun yhteydessä. Kuten parlamentin jäsen varmasti tietää, asiantuntijoiden kuuleminen tämän direktiivin tarkistamiseksi aloitettiin vuonna 2001. Heidän päätelmänsä julkaistaan vuoden 2002 alussa, ja sen jälkeen aloitetaan poliittinen keskustelu aiheesta.
Olemme myös aloittaneet kolme tutkimusta, joista yhdessä tutkitaan erityisesti uusien mainontatekniikoiden kehitystä. Jos direktiiviä halutaan tarkistaa, ei pidä tyytyä analysoimaan vain menneisyyttä tai nykyisyyttä, vaan katseet on suunnattava tulevaisuuteen. Kuten voitte todeta, arvoisa puhemies, komissio lähestyy tätä ongelmaa täysin avoimin mielin ja tukeutuu laajoihin kuulemisiin. Komissio esittää direktiivin tarkistukseen liittyviä ehdotuksia tietenkin vasta sitten, kun se on ensin kuullut myös parlamenttia sekä analysoinut ongelmaa ja keskustellut siitä tämän kanssa.

Papayannakis
Totta puhuen kysymykseni oli muotoiltu jonkin verran tiukemmin. Pyysin teitä kertomaan komissiossa tällä hetkellä käytävästä keskustelusta. Kun kysyn asiaa neuvoston jäseniltä, he vastaavat minulle odottavansa komission reaktioita. Jonkun on kerrottava meille tämänhetkisestä tilanteesta, jotta voisimme hieman valmistella ja suunnitella toimintaamme jatkossa.
Arvoisa komission jäsen, muistutan teille, että puheenjohtajavaltio Ruotsi oli käsittääkseni esittänyt lapsiin kohdistuvan mainonnan täydellistä kieltämistä. Siksi esitinkin asiasta vielä yhden kysymyksen, ja juuri siihen halusin saada teiltä komissiosta tilanteen tasalla olevia vastauksia.

Reding
. (FR) Valitettavasti en voi tällä hetkellä sanoa töiden etenemisestä tämän enempää. Hoidan parhaillaan asiantuntijoiden kuulemisia, jotka saatetaan päätökseen tänä vuonna. Sen jälkeen aion kuulla poliitikkoja, ja näiden kuulemisten jälkeen teen konkreettisia ehdotuksia. En suostu aloittamaan lopusta, eli tekemään ensin ehdotuksia ja kuulemaan vasta sitten eri osapuolia. Ei: haluan ensin kuulla heitä ja tehdä vasta sitten ehdotuksia. Voin sanoa henkilökohtaisen mielipiteeni: olen sanonut hyvin selkeästi, että tietynlaisten mainosten kieltäminen kokonaan ei olisi tehokasta, ellei ole osoitettu ottaen erityisesti huomioon muiden maiden kokemukset että se on välttämätöntä legitiimin yleisen edun saavuttamiseksi. Pyysin hyvin selkeästi puheenjohtajavaltio Ruotsia olemaan aloittamatta taistelua tässä asiassa, sillä tässä vaiheessa minun olisi vastattava kieltävästi. Vastasin siis kieltävästi, konsultoin ja kuuntelen eri osapuolia, ja tiedän, että Ruotsin hallitus, joka on aivan omista syistään kieltänyt mainonnan omalla alueellaan, on valinnut tämän tien. Tiedän myös, että suurin osa jäsenvaltioista on valinnut eri tien.

Harbour
Haluaisin kysyä komission jäseneltä, yhtyykö hän huolenaiheeseeni siitä, että Ruotsissa on huomattava puute erityisesti lapsille tarkoitetuista ohjelmista, koska lapsiin kohdistuva televisiomainonta ei ole sallittua Ruotsissa. Voiko hän vakuuttaa minulle, että hänen mainitsemassaan tutkimuksessa - ja olen iloinen, että hän sanoi kyseessä olevan avoin tutkimus - tätä näkökohtaa tarkastellaan kaikilta osin ja että hän tutkii perusteellisesti mainonnan mahdollisia vaikutuksia sellaisten varojen hankintaan, joilla tuotetaan korkealaatuisia ohjelmia lapsille, sillä televisiokanavat ja television vaihtoehdot lisääntyvät räjähdysmäisesti tulevaisuudessa?

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, minulla on aina ollut kaksi tehtävää.
Ensimmäinen on Televisio ilman rajoja -direktiivissä tehtyjen päätösten soveltaminen. Esimerkiksi 16 artiklassa rajoitetaan lapsiin kohdistettua mainontaa, koska alaikäisiä on suojeltava. On selvää, ettei lapsille suunnatuissa ohjelmissa voi tehdä mitä tahansa. Haluaisin kuitenkin, että esimerkiksi tässä asiassa parlamentti hieman auttaisi minua. Voidaanko lapsille tehdä millaisia elokuvia tahansa? Toisinaan nimittäin erityisesti lapsille tarkoitettujen ohjelmien jatkuva väkivalta järkyttää minua aivan yhtä paljon kuin jotkin mainokset. Analysoimme parhaillaan kaikkea tätä, jotta voimme myöhemmin tarkastella yhdessä, mikä olisi tehokkain tapa edetä tässä asiassa.
Kun otetaan huomioon digitaalinen televisio, joka voi levittää satoja ohjelmia myös lastenohjelmia haluaisin sanoa, että täällä Euroopassa meillä on riittävästi varoja ja riittävästi investointeja hyvien lastenohjelmien tuottamista varten. Tämä on toinen tehtäväni: toimia siten, että tulevaisuudessa meillä on tarpeeksi sellaisia lastenelokuvia, jotka sopivat heidän ikäisilleen, jotka ovat myönteisiä ja joissa on toisaalta lapsenmielisiä ja toisaalta kasvatuksellisia aineksia.

Stihler
Tämä kysymys kiinnostaa minua erityisen paljon, ja se on erittäin aiheellinen marraskuun puolivälissä joulua lähestyttäessä. Monet vanhemmat osoittaisivat voimakasta tukea Papayannakisin kysymykselle.
Haluaisin kysyä komission jäseneltä, minkälaisia vertailuja on tehty tähän aikaan vuodessa eri maissa esitetyistä eri mainoksista? Haluaisin kuulla hänen mielipiteensä siitä, että varsinkin omassa maassani mainonta alkaa heti elokuun jälkeen hyvissä ajoin ennen joulua, ja se voi olla hyvinkin aggressiivista. Minkälaisia toimenpiteitä voitte ehdottaa otettavan käyttöön alaikäisten suojelemiseksi tältä aggressiiviselta mainonnalta?

Reding
. (FR) On hyvä tietää, että televisioon sovellettavat säädökset ovat aivan erilaisia kuin ne, jotka koskevat muita viestintävälineitä. Näin ollen televisiotoimintaa säännellään paljon tiukemmin määräyksin muita viestintävälineitä, joille ei ole aina annettu alaikäisiä koskevia erityismääräyksiä. Näin ollen, jos menette lapsen kanssa tavarataloon, lapsi joutuu kohdistamattoman ja valvomattoman mainostulvan kohteeksi. Näin ei käy televisiomainonnan kanssa, koska sitä säännellään.
Jäsenvaltioissa voidaan havaita myös monia eroja aina ikärajan määrittämisestä - jotka vaihtelevat suuresti maiden välillä - tiettyjä aloja, kuten taloustoimintaa tai juomien mainontaa, koskeviin erityismääräyksiin. Tämä osoittaa, että direktiivin lähestymistapa on kaikkein tarkoituksenmukaisin, sillä se tarjoaa joustavat puitteet, joiden rajoissa jäsenvaltiot ovat voineet säätää lakeja kulttuuriensa ja tapojensa mukaisesti.
Jos parlamentti on sitä mieltä, että näitä puitteita pitäisi muuttaa, sillä on tilaisuus sanoa tämä ääneen ensi vuonna, sillä se voi esittää kantansa direktiivin tarkistamisen yhteydessä. Kaikesta huolimatta, jos muutamme nykyisiä toimia, nämä muutokset on tehtävä direktiivin sallimissa rajoissa.

Puhemies


Theresa Zabell
Kysymys nro 32 (H-0776/01):
Aihe: Maailman antidopingtoimisto Euroopan unioni osallistui 21. elokuuta 2001 komission jäsen Viviane Redingin edustamana Tallinnassa pidettyyn kokoukseen, jossa oli määrä päättää Maailman antidopingtoimiston sijaintipaikasta.
Katsooko komissio, että Tallinnassa tapahtunut olisi voitu estää? Toimiston sijaintipaikaksi valittiin Montreal. Oliko tämä seurausta yhtenäisyyden puutteesta eurooppalaisten ehdokkaiden esittämisessä?
Vuonna 1999 komissio esitteli suunnitelman dopingin vastustamisesta. Miksei tästä suunnitelmasta tehdä todellista ohjelmaa ja anneta sille määrärahoja?

Reding
. (FR) Kuten tiedätte, arvoisa jäsen, Maailman antidopingtoimisto päätti 21. elokuuta 2001 sijoittaa päämajansa tulevaisuudessa Montrealiin. Montreal on erittäin merkittävä kaupunki, ja lisäksi sillä on paljon hyviä puolia. On sanottava, että ehdokkaiden joukossa oli myös eurooppalaisia erittäin merkittäviä kaupunkeja, joilla oli myös paljon hyviä puolia tämän toimiston sijoittamista silmällä pitäen. On kuitenkin hyvä tietää, että yhteisön jäsenvaltioiden välinen yhteistyö oli riittämätöntä ja että eurooppalaisten ehdokkaiden suuri määrä oli varmasti eduksi Montrealille. Haluan korostaa erityisesti, että puheenjohtajavaltio Belgiaa ei voida pitää tästä epäonnistumisesta vastuussa. Se ponnisteli valtavasti vaikeuksien voittamiseksi, mutta valitettavasti tuloksetta. Euroopalla oli monta ehdokasta. Toiset esittivät vain yhden ehdokkaan, ja juuri se oli ratkaiseva tekijä valtavaa eurooppalaista ehdokasmäärää vastaan. Korostan, että tämä kysymys ei kuulu yhteisön vaan jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Meidän on nyt otettava Tallinnan kokouksesta opiksemme tulevaisuuden varalle. Ensimmäisenä opetuksena pitäisi olla Euroopan unionin yhteenkuuluvuus. Eilen muuten 15 jäsenvaltion urheiluministerit pitivät Brysselissä ylimääräiseen neuvoston kokouksen, ja yhteenkuuluvuus oli yksi tärkeimmistä keskustelunaiheista. Ministerit sopivat keskenään, että he yhdistävät voimansa ja toimivat yhteistyössä dopingin torjumiseksi ensinnäkin maailmanlaajuisella tasolla, eli vahvistamalla toimintaansa Maailman antidopingtoimistossa, ja toiseksi yhteisön tasolla, jossa on tarpeen käynnistää dopingin vastainen yhteinen toiminta. Euroopan mantereella ollaan nimittäin edistytty eniten dopingin torjunnassa ja siellä järjestetään eniten maailmanlaajuisesti merkittäviä urheilutapahtumia ja myös eniten urheiluseurojen välisiä kilpailuja eri urheilulajeissa. Lisäksi meillä on eniten hyväksyttyjä laboratorioita, ja meidän on jatkossakin tarjottava taitotietoamme maailmanlaajuiseen dopingin vastaiseen taisteluun. Kerroin eilen ministereille yhteisön suunnitelman laatimisesta. He näyttivät vihreää valoa sen aloittamiseksi. Aloitan tänään kuulemiset, jotka koskevat tähän toimintasuunnitelmaan sisällytettäviä elementtejä, ja vuonna 2002 meillä on todellakin mahdollisuus keskustella siitä. Haluaisin myös sanoa, että tämän Euroopan yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi jota ei pidä soveltaa ainoastaan 15 hallitukseen, vaan jonka on vallittava myös hallitusten ja urheiluliittojen välillä Espanjan puheenjohtajakauden alussa järjestetään 15 jäsenvaltion urheiluministerien ja urheiluliittojen välillä tapaaminen, jossa pyritään päättämään yhdessä parhaista mahdollisista keinoista dopingin torjumiseksi.

Zabell
Haluan kiittää teitä vastauksestanne ja ponnisteluistanne Maailman antidopingtoimiston rahoituksen hyväksi, arvoisa komission jäsen.
Maani urheiluaiheisissa sanomalehdissä on viime päivinä kerrottu Euroopan komission antamaan rahoitukseen liittyneistä ongelmista. Haluaisin, että selvittäisitte meille, onko nämä ongelmat ratkaistu eilen Brysselissä pidetyn urheilusta vastaavien ministerien kokouksen jälkeen ja, mikäli näin ei ole, onko komissio harkinnut rahojen kohdentamista muunlaiseen dopingin vastustamiseen vai korostaako se Maailman antidopingtoimistoa.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, siirtymäkauden aikana Kansainvälinen olympiakomitea rahoittaa antidopingtoimiston toimintaa 100-prosenttisesti, ja on päätetty, että tämän siirtymäkauden jälkeen kansainväliset urheiluliitot maksaisivat varoista 50 prosenttia ja eri maiden hallitukset toiset 50 prosenttia.
Olemme hyväksyneet tämän jaon. On käynyt ilmi, että Euroopan unionin pitäisi maksaa 47,5 prosenttia hallituksille lankeavasta osuudesta. Se on paljon, mutta se kuvastaa myös urheilun suurta merkitystä tällä mantereella.
Hyvä parlamentin jäsen, tiedätte myös varsin hyvin, että meillä on toimielinten välisiä sääntöjä, jotka koskevat yhteisön talousarviosta maksettavia kuluja. Nämä toimielinten väliset säännöt velvoittavat meitä noudattamaan tiettyjä menettelyjä, jotta veronmaksajien rahoja käytettäisiin mahdollisimman tarkasti.
Tällä hetkellä Maailman antidopingtoimiston säännöt eivät vastaa Euroopan unionin hyvin tarkkoja sääntöjä. Tämän vuoksi yhteisö on pyytänyt Maailman antidopingtoimistoa muuttamaan sisäisiä sääntöjään siten, että ensinnäkin sen on laadittava kunnollinen talousarvio, alustava talousarvio moneksi vuodeksi. Toiseksi tarvittaisiin sääntö sitä varten, että muut mantereet eivät voisi määrätä Euroopan unionille tiettyä talousarviota, vaan että sen sijaan unionilla olisi veto-oikeus, valvontaoikeus. Kolmanneksi tämän 47,5 prosentin rahoitusosuuden pitäisi vastata myös sopivaa edustusta Maailman antidopingtoimiston hallintoneuvostossa. Kun nämä kolme ehtoa täytetään, neuvosto ja parlamentti voi käynnistää Maailman antidopingtoimiston rahoitusta koskevan päätöksentekomenettelyn.
Nyt, ja 3. joulukuuta asti, jolloin Maailman antidopingtoimiston kokoontuu, pallo on tällä toimistolla. Heti kun toimisto on täyttänyt perusehdot voidaksemme käynnistää talousarviomenettelyn, komissio tekee ehdotuksen, ja sen jälkeen jäsenvaltioilla ja parlamentilla on mahdollisuus panna tämä päätös täytäntöön.
Sitä odotellessa jäsenvaltioita pyydetään täyttämään tehtävänsä vuoteen 2002 mennessä, joka alkaa pian. Eilen Brysselissä jäsenvaltiot sanoivat hyvin selkeästi olevansa valmiit tekemään sen. On siis ministerineuvoston tehtävä järjestää nämä maksut vuoteen 2002 mennessä.

Puhemies
Olemme hieman jäljessä aikataulusta. Haluan muistuttaa teille, että mitä enemmän lisäkysymyksiä esitätte, sitä vähemmän varsinaisia kysymyksiä ehditään käsitellä.
Sanon tämän tiedoksenne. Jäsen Malliorilla on puheenvuoro lisäkysymystä varten.

Malliori
Kuten ehkä tiedätte, dopingaineita ilmaantuu vapaille markkinoille niin tiuhaan tahtiin, että hyvin usein kun yksi aine on tunnistettu ja sen käyttö kielletty, uusia on jo tullut tilalle. Tämä johtuu pelkästään byrokratiasta ja laboratorioiden riittämättömyydestä.
Aikooko komissio toimillaan auttaa näiden aineiden nopeassa tunnistamisessa ja käytön kieltämisessä? Asioiden käsittelyä viivyttelemällä mahdollistetaan nimittäin uusien aineiden ilmaantuminen vapaille markkinoille.

Reding
. (FR) Maailman antidopingtoimisto on perustettu nimenomaan sitä varten, että se vastaa tällaisiin kysymyksiin. On toimiston tehtävä laatien kiellettyjen aineiden luettelo, jota hallitusten ja urheilualan elinten on noudatettava. Toinen asia on tutkimus. Minä ja tutkimuksesta vastaava komission jäsen Philippe Busquin olemme päättäneet aloittaa eurooppalaisen tutkimuksen ja tarjota sitä dopingin vastaiseen taisteluun, sillä tiedämme, että ne, jotka keksivät uusia kemiallisia kaavoja, ovat usein paljon meitä edellä. Aiomme siis tarjota Euroopan tutkimuskapasiteetin tämän dopingin vastaisen taistelun käyttöön.

Puhemies
Huolimatta siitä, että komission jäsen Redingin kysymyksille varattu aika on päättymässä, esitämme seuraavan jäsen Collinsin kysymyksen, joka on erittäin tärkeä kysymys, mutta pyytäisin, että ainoastaan jäsen Collins - mikäli tämä on mahdollista - esittäisi kysymyksiä. Jos on lisäkysymyksiä, pyytäisin, että ne olisivat erittäin lyhyitä, koska kysymys on erittäin laaja ja sen käsittely voisi kestää kauan, jolloin muiden komission jäsenten kysymyksiä ei ehdittäisi käsitellä.

Puhemies


Gerard Collins
Kysymys nro 33 (H-0805/01):
Aihe: Euroopan kielten teemavuosi Euroopan kielten teemavuosi 2001 lähestyy loppuaan. Komissio on ollut mukana rahoittamassa 185:tä tämän eurooppalaisen teemavuoden edistämiseen tähtäävä hanketta.
Onko komissio sitä mieltä, että kielten teemavuodelle asetettuja tavoitteita ollaan saavuttamassa ja aikooko komissio antaa lausuman siitä, miten se katsoo Euroopan unionin voivan kehittää kielten oppimista edelleen EU:ssa, mukaan lukien niiden yli 60:n eurooppalaisen kielen oppimista, jotka eivät ole EU:n virallisia kieliä, ja mitä toimia olisi sen mielestä toteutettava, jotta voitaisiin auttaa kasvattamaan jäsenvaltioiden nuorten kiinnostusta kieliin ja kielten opiskeluun?

Arvoisa puhemies, se oli luxemburgin kieltä (lezebuurgesch), ja mielestäni vastasin kysymykseen, kun päätin vastata tällä kielellä.
Reding
. (FR) Hyvä parlamentin jäsen, tiedätte varsin hyvin, että kielikysymys on hyvin lähellä meidän luxemburgilaisten sydäntä. Se on yksi niistä syistä, miksi olen sitoutunut hyvin voimakkaasti Euroopan kielten teemavuoteen 2001. Aluksi kun markkinoin tätä ajatusta, en tiennyt, että kaikissa jäsenvaltioissa oltiin niin innostuneita kielikysymyksestä. Kaikenlaiset järjestöt ovat harjoittaneet lobbausta ja kunnanvaltuustot ovat puhuneet kielikoulutuksesta. Kaiken kaikkiaan innostus on ollut valtaisa kaikissa jäsenvaltioissa, ja tätä innostusta on koettu myös hallitusten tasolla. Kouluvuonna 2001 - 2002 hallitukset ovat ryhtyneet toimiin sisällyttääkseen kieltenoppimisen vahvemmin koulujen opinto-ohjelmiin. Osallistun 29. marraskuuta koulutusta koskevaan neuvostoon, jossa keskustelemme, miten Euroopan kielten teemavuotta voitaisiin jatkaa, sillä ei riitä, että jokin toiminta on aloitettu ja että kansa on saatu innostumaan tästä toiminnasta voimakkaasti, vaan tätä toimintaa on myös jatkettava. Voitte olla varmoja, että aion jatkaa tätä toimintaa hyvin tietoisesti. Yhdessä opetusministerien kanssa aion tarjota Socrates- ja Leonardo da Vinci -ohjelmien rahoitusta aiempaa enemmän kieltenopetukseen, ja sen jälkeen aion esittää hyvin konkreettisen selvityksen kaikista käytännön kokemuksista eikä tämä ole vielä päättynyt, sillä vuotta on vielä jäljellä, ja monet hankkeet ovat vielä kesken - joita olemme saaneet kansalaisilta, ja tässä koska viittaan kaikkiin kansalaisten kertomiin kokemuksiin tarkoitan koko sitä kieliarsenaalia, joka meillä on Euroopassa, en vain 11 virallista kieltä, vaan niitä noin 60 kieltä, joita Euroopan kansalaiset puhuvat.

Collins
Arvoisa puhemies, kunnioituksesta teitä kohtaan ja komission jäsen Readingin minulle antaman erittäin kattavan ja tyydyttävän vastauksen jälkeen luovun oikeudestani lisäkysymykseen.

Puhemies
Esitämme kaksi lisäkysymystä, mutta pyrimme olemaan erittäin konkreettisia.

MacCormick
Voinko esittää kysymyksen, johon toivon komission voivan vapaasti vastata yksinkertaisesti "kyllä" tai "ei". Wittgenstein sanoi meille, että kielen valinta vastaa elämänmuodon valintaa. Näin ollen katson, että jos me menetämme kieliä, me menetämme elämänmuotoja. Onko komission jäsen samaa mieltä kanssani siitä, että Euroopan kannalta olisi traagista, jos se menettää gaelin ja alamaiden skotin kaltaisia kieliä laiminlyönnin takia ja että harvinaiset kielet ansaitsemat enemmän rohkaisua kuin mitä ne nyt saavat?

Reding
Ech si vollkommen averstane mat deem, wat de Kolleeg Parlamentarier gesot huet.

Puhemies
Hyvä on; luulen, että jäsen MacCormick on saanut haluamansa vastauksen.

Marinos
Parlamentin täysistunnossa muutama kuukausi sitten eräs Graça Mouran laatima mietintö hyväksyttiin yksimielisesti, Euroopan kielten teemavuoden tavoitteiden mukaisesti. Tässä mietinnössä esitettiin, että kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskiasteen oppilaitoksissa opetettaisiin klassista kreikkaa ja latinaa, nykyisten kielten kantakieliä. Tällä tavoin nykykielet opittaisiin perusteellisemmin ja paremmin.
Kysyisin, onko komissio välittänyt tämän ehdotuksen 15 jäsenvaltion hallituksille ja onko sillä tietoa ehdotuksen edistymisestä?

Reding
. (FR) Komissio on rahoittanut noin 200:ta hanketta kielten teemavuoden aikana. Näiden hankkeiden joukossa oli myös sellaisia, jotka koskivat kreikkaa ja latinaa. Komissio ei ole siis koskaan sysännyt kreikkaa tai latinaa syrjään. Arvoisa puhemies, on kuitenkin hyvä tietää, että komissio ei voi laatia koulujen opetussuunnitelmia. Ne kuuluvat toissijaisuuden piiriin ja opetusministeriöt päättävät niistä. Tämän vuoksi olen välittänyt opetusministereille kaikki keskustelut, joita on käyty kaikissa toimielimissä, ja niitä on ollut paljon, joten voisin sanoa: "no niin, kansalaiset ja heidän edustajansa haluaisivat, että kieltenopetukselle annettaisiin tärkeä asema koulujärjestelmässä". Kaikkien selvitystemme perusteella ministerien olisi tehtävä päätös marraskuun loppuun mennessä, ja sen jälkeen minä huolehdin siitä, että tämän päätöksen jälkeen ryhdytään tekoihin, eli että kansallisissa tai alueellisissa opetusjärjestelmissä tarjotaan mahdollisimman paljon kieliä ja mahdollisimman nuorena. En voi kuitenkaan pakottaa ketään ministeriä ottamaan jotain tiettyä kieltä asialistalleen. Voin vain kannustaa häntä tekemään niin. Voitte uskoa, että olen täysin vakuuttunut, että monikielisyydessä on Euroopan tulevaisuus, sillä se heijastaa kulttuurien monimuotoisuutta, joka on todellinen rikkautemme.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Reding.
Siirrymme kysymyksiin, jotka on osoitettu komission jäsen Liikaselle, jota kehotamme istuutumaan.
Meidän on nyt sopeuduttava käytössämme olevaan aikaan, sillä emme voi muutakaan.
Komission jäsen Liikaselle osoitetut kysymykset

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

Neil MacCormick
Kysymys nro 34 (H-0786/01):
Aihe: EU:n turvamerkinnän käyttö kidutusvälineissä Olen huolestunut siitä, että helposti kidutusvälineinä käytettävien sähköpistoolien valmistajien saatetaan todellakin sallia käyttävän Euroopan komission myöntämää CE"turvamerkintää" sähkösauvojen myyntivalttina EU:n jäsenvaltioissa. Voiko komissio vastata seuraaviin kysymyksiin:
Millä menettelyllä unionin CE-merkintä myönnetään ja kuka komission jäsen vastaa siitä?
Voiko komissio esittää arvion siitä, kuinka moni sähköpistoolien valmistaja käyttää CE-merkintää tuotteissaan?
Aikooko komissio ryhtyä toimiin estääkseen sen, että sähköpistoolien valmistajat käyttävät CE-merkintää tuotteidensa myynnin edistämiseksi?

Catherine Stihler
kysymys nro 35 (H-0790/01):
Aihe: Sähkösokkiaseet Äskettäin julkaistussa Amnesty Internationalin raportissa " Stopping the Torture Trade" (2001) todetaan, että sähkösokkiaseita on käytetty kidukseen ja ihmisten pahoinpitelemiseen vankiloissa, säilöönottokeskuksissa ja poliisiasemilla jopa 76 maassa eri puolilla maailmaa. Raportissa todetaan myös, että tainnutusaseiden valmistajat mainostavat, että kyseisille tuotteille on " myönnetty" eurooppalainen CE-standardi.
Kysymyksen esittäjä on huolissaan siitä, että Euroopan unionin jäsenvaltiot todellakin sallivat tainnutusaseiden valmistajien käyttää Euroopan komission CE-turvamerkintää tainnutusaseiden laatua osoittavana myyntivalttina.
Voisiko komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille, millaisen menettelyn perusteella eurooppalaiset CE-standardit myönnetään, ja montako tainnutusaseiden valmistajaa käyttää tuotteissaan CE-merkintää? Voisiko komissio ryhtyä toimiin estääkseen tainnutusaseiden valmistajia käyttämästä CE-merkintää tuotteidensa myynnin edistämiseen?
ja

William Francis Newton Dunn
kysymys nro 36 (H-0801/01):
Aihe: CE-merkintä Onko komissio tietoinen siitä, että sähkösokkiaseiden (tai tainnutusaseiden) valmistajat ja myyjät ovat käyttäneet CE-merkintää edistääkseen tuotteidensa myyntiä ja väittäneet joissakin tapauksissa, että kyseinen merkintä on " takuu" tai osoitus tuotteen laadusta?
Mihin toimiin komissio on ryhtynyt varmistaakseen, ettei CE-merkintää käytetä mainostuskeinona Euroopan unionin jäsenvaltioissa eikä kolmansissa maissa?
Jos Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa toimivat yritykset valmistavat, markkinoivat ja myyvät joitakin tuotteitta, voisiko komissio kertoa, mikä viranomainen voi siinä tapauksessa osoittaa CE-merkinnän laittomaksi ja estää yrityksiä väittämästä, että niiden tuotteissa oleva CE-merkintä olisi takuu tai osoitus tuotteiden laadusta?

Liikanen
. Arvoisa puhemies, täällä puhuttiin juuri pienistä kielistä. Tästä syystä käytän nyt suomen kieltä.
CE-merkinnästä säädetään vuonna 1990 tehdyssä neuvoston päätöksessä, joka koskee eri vaiheita vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyissä, jotka on tarkoitettu käytettäviksi teknistä yhdenmukaistamista koskevia direktiivejä sovellettaessa, ja vuonna 1993 annetussa neuvoston direktiivissä. Viimeksi mainitussa säädetään CE-merkinnän sisällyttämisestä useisiin alakohtaisiin teknistä yhdenmukaistamista koskeviin direktiiveihin.
Vaatimustenmukaisuusmerkintä on kiinnitettävä tuotteeseen, joka kuuluu sitä koskevan teknistä yhdenmukaistamista koskevan direktiivin soveltamisalaan. Se tarkoittaa, että tuote täyttää sovellettavan teknistä yhdenmukaistamista koskevan direktiivin oikeudellisesti sitovat vaatimukset. Valmistaja on vastuussa CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnän kiinnittämisestä, vaikka direktiiveissä vaaditaan usein ulkopuolisen vaatimuksenmukaisuutta arvioivan elimen osallistumista. Jäsenvaltiot ovat vastuussa tällaisten elinten nimittämisestä direktiivien sovellettavien määräysten mukaisesti.
Lukuisat komission yksiköt ovat vastuussa teknistä yhdenmukaistamista koskevista direktiiveistä, joissa säädetään CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnästä, vaikka useimmat kuuluvat yritystoiminnan pääosaston toimialaan. Komissio ei kuitenkaan suoraan osallistu tuotteen vaatimustenmukaisuuden arviointiin eikä CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnän myöntämiseen.
Kaikki tainnutusaseiden valmistajien, jotka kuuluvat sellaisten teknistä yhdenmukaistamista koskevien direktiivien soveltamisalaan, joissa säädetään CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnästä, on kiinnitettävä tämä merkintä asiaa koskeviin tuotteisiin. Komissiolla ei ole tietoja asianosaisten valmistajien määrästä.
Aiemmassa vastauksessa vuonna 1997 annettuun kirjalliseen kysymykseen komissio totesi, että monia eri välineitä voidaan käyttää kidutustarkoituksiin. Ei kuitenkaan ole aina mahdollista määrittää etukäteen, mihin käyttöön tällainen väline tulee. Sen tähden näiden direktiivien mukaan ei ole mahdollista soveltaa eri kohtelua välineisiin, joita voidaan mahdollisesti käyttää kidutusvälineenä.
Tästä huolimatta ottaakseen huomioon parlamentin jäsenten huolenaiheet ja monien muiden sellaisten henkilöiden huolenaiheet, jotka ovat kirjoittaneet minulle tästä asiasta, komissio - erityisesti ulkosuhteiden pääosasto - valmistelee parhaillaan ehdotusta, joka koskee sellaisten välineiden kauppaa, joita voidaan käyttää kidutukseen tai julmaan, epäinhimilliseen tai halventavaan kohteluun tai rangaistukseen. Tämän asetuksen erityisenä tarkoituksena on antaa yhteisön säännöt, joilla kielletään tällaisten välineiden vienti, myynti ja siirto kolmansiin maihin sekä niiden tuonti ja osto kolmansista maista. Tässä ehdotuksessa tulisi myös käsitellä sähköisiä laitteita soveltuvin osin.

MacCormick
Komissio on epäilemättä ymmärtänyt näiden kolmen kysymyksen yhteisestä kielestä, että ne ovat peräisin parlamentin ulkopuolelta, ja todellakin Amnesty International on painostanut meitä tässä asiassa. Minun ei varmaankaan tarvitse korostaa Amnesty Internationalin esitysten tärkeyttä ja merkitystä.
Olen erittäin kiitollinen komission jäsenelle hänen antamastaan vakuutuksesta vastauksena kolmannen osapuolen esittämään toteutettavia toimenpiteitä koskevaan kysymykseen, jotta tämä asia saataisiin asianmukaisesti hallintaan. On aika ironista, että CE-merkinnän alkuperäinen tarkoitus oli turvallisuuden takaaminen. Jos olen turvallisen kidutusvälineen väärällä puolella, se ei todellakaan ole mikään hyvä paikka olla.
Voitteko kertoa meille jotakin aikataulusta, jossa toivotte tämän asian edistyvän?

Liikanen
. (EN) Komission sisäinen lausuntokierros on parhaillaan käynnissä. Eri yksiköt ilmaisevat omat kantansa, joten sisäiset valmistelut ovat nyt edenneet pitkälle.

Stihler
Viitaten kollegani MacCormickin huomautuksiin minäkin olin erittäin huolestunut. Siksi esitin tämän kysymyksen. Amnesty Internationalin raportissa "Stopping the Torture Trade" (2001) todetaan, että sähkösokkiaseita on käytetty kidutukseen ja ihmisten pahoinpitelemiseen vankiloissa, säilöönottokeskuksissa ja poliisiasemilla jopa 76 maassa eri puolilla maailmaa. Raportissa todetaan myös, että tainnutusaseiden valmistajat mainostavat, että kyseisille tuotteille on "myönnetty" CE-standardi. Kuten MacCormick sanoi, CE-merkintä oli alun perin osoitus laadusta ja turvallisuudesta, mutta sen käyttö kidutusvälineissä on aika kieroutunutta ja sairasta.
Otan tyytyväisenä vastaan komission ehdotuksen, ja haluaisin lisäselvennystä aikataulua koskevaan kysymykseen. Jotta asiat menisivät hieman eteenpäin: olette selittäneet, miten CE-merkintä myönnetään, mutta miten palkintojen saajia valvotaan, ja onko teidän tietojenne mukaan yhtään CE-merkintää peruutettu?

Liikanen
. (EN) Esitän kaksi huomautusta. Ensinnäkin Amnesty Internationalin raportin mukaan poliisi ja vanginvartijat EU:ssa eivät käytä tainnutusaseita kidutukseen tai pahoinpitelyyn. Ongelmia voi esiintyä, kun näitä aseita viedään kolmansiin maihin.
Mitä tulee CE-merkintään, jos se kiinnitetään virheellisesti ja jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset tietävät tästä, ne voivat puuttua asiaan ja ottaa yhteyttä valmistajaan tai hänen edustajaansa EU:ssa. Joten kansallisilla viranomaisilla on mahdollisuus ryhtyä toimenpiteisiin. Meidän velvollisuutena on valvoa sitä asianmukaisesti.

Newton Dunn
Kysymykseni kolmas osa on hieman laajempi. Kysyn, mille viranomaiselle voi valittaa CE-merkinnän pätevyydestä? Komission jäsen sanoi ensimmäisessä vastuksessaan, että komissio ei voi tehdä tätä koskevaa päätöstä ja toisessa vastauksessaan hän sanoi, että tämä asia kuuluu toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle. Onko olemassa mitään järjestelmää, jolla vastavuoroisesti tunnistetaan yhden kansallisen viranomaisen tekemä päätös, vai onko tarpeen valittaa CE-merkinnän käytöstä tainnutusaseen kaltaisissa välineissä erikseen jokaisessa 15 jäsenvaltiossa? Eikö ole mitään yleistä elintä, joka voi sanoa, että tämä on pätevä? Jos asiasta on valitettava 15 eri kertaa, vaikuttaa, että tästä tulee erittäin pitkäveteinen prosessi.

Liikanen
. (EN) Jäsenvaltioiden markkinoiden valvontaviranomaiset ovat vastuussa tästä. Meillä ei ole mitään eurooppalaista elintä tätä varten. Kysymyksiä voi tietenkin esittää, ja voimme miettiä, miten tiedonvälitystä viranomaisten kesken voidaan parantaa ja edistystä saavuttaa.
Meidän on kuitenkin muistettava, että asia koskee ainoastaan valmistajia ja että valmistajia ei välttämättä ole kaikissa maissa.

Puhemies


David Robert Bowe
Kysymys nro 37 (H-0800/01):
Aihe: Aloite fluorihiilivetyjen kieltämiseksi Voiko komissio kertoa, mihin toimiin se on ryhtynyt asiassa, joka koskee Tanskan hallituksen esittämää fluorihiilivetyjen kieltämisaloitetta?

Liikanen
. (EN) Tanska ilmoitti komissiolle maaliskuussa 2001 asetusluonnoksesta, jolla aiotaan kieltää kolmen kasvihuonekaasun - fluorihiilivetyjen (HFC), perfluorihiilivetyjen (PFC) ja rikkiheksafluoridien (SF6) - ja niitä sisältävien tuotteiden tuonnin, myynnin ja käytön vuodesta 2006, paitsi tietyissä tuotteissa ja sovelluksissa, joille asetettiin eri aikataulu.
Tämä direktiivin 98/34/EY mukainen ilmoitus antaa komissiolle ja muille jäsenvaltiolle mahdollisuuden suorittaa etukäteen tutkimus toimenpiteestä, joka saattaa luoda esteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle sisämarkkinoilla. Useat jäsenvaltiot ovat reagoineet Tanskan ehdotukseen. Komissio puolestaan on lähettänyt Tanskan viranomaisille kirjeen, jonka tarkoitus oli lykätä ehdotuksen hyväksymisen mahdollisuutta 6. päivään syyskuuta 2001. Tanskan on vastattava komissiolle ja ilmoitettava sille toimista, joihin se aikoo ryhtyä ehdotuksen johdosta.
Komission ilmaisema kanta voidaan esittää lyhyesti seuraavasti. Ensinnäkin komissio tunnustaa, että Tanskan ehdotuksen tavoite on oikeutettu. Tekstin tarkoituksena on torjua kasvihuoneilmiötä ja vaikuttaa osaltaan siihen, että kuuden teollisuuskaasun päästöjä vähennetään 21 prosentilla, johon Tanska sitoutui kesäkuussa 1998 pidetyssä ympäristöneuvoston kokouksessa.
Euroopan unioni puolestaan sitoutui Kioton pöytäkirjassa vähentämään kaikkien jäsenvaltioiden kuuden kyseessä olevan teollisuuskaasun päästöjä 8 prosentilla. Tanskan jo toimittamien tietojen valossa komissio kuitenkin katsoo, että ehdotus ei ole oikeassa suhteessa asetettuun tavoitteeseen nähden, ja näyttää, että se ei siksi ole sisämarkkinoita koskevien sääntöjen mukainen.
Komissio toteaa, että on olemassa teknisiä toimia näiden päästöjen valvomiseksi ja että nämä toimet aiheuttavat vähemmän yhteisön sisäisen kaupan vääristymiä kuin täydellinen kielto. Lisäksi komissio ei ole vakuuttunut, että turvallisia vaihtoehtoisia menetelmiä, jotka ovat teknisesti nykyisin käytössä olevien menetelmien mukaisia, on olemassa kaikissa tapauksissa tai että niitä luodaan Tanskan ehdotuksessa asetetussa määräajassa. Jos Tanska ei vastaa komission pyyntöön, komissio voi perustamissopimusten vartijana sen jälkeen, kun ehdotus on hyväksytty, käynnistää rikkomismenettelyt EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisesti.

Bowe
Ensinnäkin kiitän komission jäsentä kattavasta ja selkeästä vastauksesta. Komissio on selvästi ryhtynyt toimenpiteisiin tässä asiassa. Tämä kysymys huolestuttaa sekä minua että etenkin unionin muita erityisesti ilmastointialalla toimivia ihmisiä, jotka voivat nähdä omien markkinoiden mahdollisesti muuttuvan aivan liian nopeasti, jotta he ehtisivät vastata teknisillä toimilla tai asianmukaisilla taloudellisilla toimilla.
Toivon, että komissio painostaa edelleen Tanskan viranomaisia, jotta nämä ilmaisisivat aikomuksensa täsmällisesti. Toivon, että komissio ottaa vielä yhteyttä Tanskan viranomaisiin jo lähettämiensä kirjeiden lisäksi varmistaakseen, että vastaus saadaan nopeasti. Tällä hetkellä epätietoisuus Tanskan viranomaisten aikomuksista heijastuu sisämarkkinoihin ja aiheuttaa epäilyjä, jotka eivät edistä ilmastointimarkkinoiden - ja muiden näitä kaasuja käyttävien markkinoiden - asteittaista rakennemuutosta, jotta nämä kaasut voidaan poistaa käytöstä tarkoituksenmukaisen ja kohtuullisen ajanjakson kuluessa. Toivon, että komissio voi vakuuttaa meille, että toimenpiteisiin ryhdytään.

Liikanen
. (EN) Me ryhdymme asianmukaisiin toimiin, ja pidämme Euroopan parlamentin ajan tasalla.

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 38 (H-0821/01):
Aihe: Kadmiumin kieltäminen Ruotsissa myytävissä lannoitteissa Ruotsi on kieltänyt kadmiumin myytävissä lannoitteissa. Tämän kiellon voimassaoloaika loppuu vuodenvaihteessa EU-poikkeuksen päättyessä, koska uudet määräykset eivät ehdi valmiiksi siihen mennessä. Liittyessään EU:hun 1995 Ruotsi sai oikeuden pitää EU:n määräyksiä tiukemmat määräykset voimassa 4 vuoden ajan erilaisten kemikaalien ja vaarallisten aineiden osalta. Tiukemman kadmiumkiellon osalta poikkeusjärjestelylle myönnettiin vielä 3 vuoden pidennys. Vuodenvaihteessa päättyy tämäkin määräaika - ilman että mikään uusi sääntelyjärjestelmä olisi käyttövalmiina.
Määräaikaisten poikkeusten myöntämisen tarkoituksena oli se, että niiden kuluessa EU tiukentaa omia määräyksiään. Näin onkin tapahtunut tietyissä tapauksissa, mutta ei lannoitteiden sisältämän kadmiumin osalta. Yhteisiä määräyksiä odotettaessa hätäratkaisuksi jää jälleen poikkeusajan pidentäminen, joka Ruotsin lisäksi koskee myös Suomea ja Itävaltaa. Sekään ei ehdi tulla voimaan vuodenvaihteeseen mennessä.
Komissio ei ole vieläkään antanut esitystä, jota on käsiteltävä neuvostossa ja Euroopan parlamentissa. Tästä on seurauksena se, että vuoden alusta lähtien tulee olemaan väliaika, jolloin paljon kadmiumia sisältäviä lannoitteita voidaan vapaasti myydä Ruotsissa.
Katsooko komissio, että Ruotsi voi jatkaa omien määräystensä soveltamista mainittuna väliaikana?

Liikanen
. (EN) Syyskuun 14. päivänä 2001 komissio ehdotti Euroopan parlamentin ja neuvoston lannoitteita koskevaa asetusta, jossa poikkeusta, jonka mukaan Itävalta, Suomi ja Ruotsi saivat soveltaa kansallisia rajoja lannoitteiden sisältämän kadmiumin osalta, jatkettiin 31. joulukuuta 2004 asti.
Tämä ehdotus on nyt käsiteltävänä neuvoston ja parlamentin yhteispäätösmenettelyssä.
Kadmiumia sisältävät lannoitteet ovat olleet komission tutkimuksen kohteena usean vuoden ajan, ja alun perin tarkoituksena oli ottaa käyttöön tarkoituksenmukainen yhdenmukaistettu lainsäädäntö, ennen kuin poikkeusjärjestelyt päättyvät 31. joulukuuta 2001.
Asiaan liittyvien tieteellisten kysymysten monimutkaisuuden ja jäsenvaltioiden toteuttamien riskiarviointien viivästymisen takia, ei ollut mahdollista ehdottaa tarvittavaa lainsäädäntöä aiemmin. Tämän vuoksi komissio päätti jatkaa kadmiumia sisältävien lannoitteiden poikkeusjärjestelyjä toisella kolmella vuodella, ja samalla se sisällytti asiaa koskevat määräykset asetusehdotukseen, jolla uudistetaan voimassa olevia lannoitteita koskevia direktiivejä.
Koska suurin osa ehdotetun asetuksen tekstistä ei ole uutta, on toivottavaa, että tämä ehdotus hyväksytään nopeasti, mahdollisesti ensimmäisessä käsittelyssä. Komissio tekee kaiken mahdollisen helpottaakseen asetuksen nopeaa hyväksymistä. Jos kuitenkin ilmenee, että ehdotettua asetusta ei ole mahdollista ottaa käyttöön ennen vuoden loppua, kyseiset jäsenvaltiot voivat pyytää poikkeusta perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

Sjöstedt
Kiitän komissiota tyhjentävästä ja hyvästä vastauksesta. Kiitän myös ehdotuksesta kadmiumia sisältävien lannoitteiden poikkeusajan pidentämisestä. Tämä poikkeus on erittäin tärkeä Ruotsille ja myös muille maille. Sain sen käsityksen, että vastauksessa viimeksi mainittu erityinen poikkeussääntö tarkoittaa, että meillä on eräänlainen takuu siitä, ettei meidän tarvitse ottaa vastaan kadmiumia sisältäviä lannoitteita mahdollisena välikautena ennen uuden pidennysajan voimaan tuloa. Onko tämä käsitys oikea?

Liikanen
. (SV) Tunnen hyvin tämän kysymyksen, koska se oli tärkeä jo vuonna 1993, kun käytiin laajennusneuvotteluja Suomen, Ruotsin ja Itävallan kanssa. Jos neuvosto ja parlamentti eivät ehdi hyväksyä ehdotettua asetusta ajoissa, on tärkeää, että nämä kolme maata pyytävät poikkeusta.
Käsittääkseni on todennäköistä, että kaikki jäsenvaltiot ovat valmiita hyväksymään tämän nopeasti. Sinänsä komission tehtävä on valvoa, että EY:n lainsäädäntöä toteutetaan tarkasti. Olemme jo esittäneet yhtä ehdotusta. Emme aio tarttua toimiin vain tiettynä lyhyenä aikana, jolloin voi olla vaikeuksia. Uskon, että voimme hoitaa tämän kysymyksen hyvin.

Puhemies
Paljon kiitoksia kaikista vastauksistanne, komission jäsen Liikanen.
Työjärjestyksen mukaisesti kysymyksiin 39 ja 40 vastataan kirjallisesti.
Siirrymme lopuksi kysymyksiin, joihin vastaa komission puolesta komission jäsen Vitorino.
Komission jäsen Vitorinolle osoitetut kysymykset

Puhemies


Manuel Medina Ortega
Kysymys nro 41 (H-0782/01):
Aihe: Kanariansaarille suurin joukoin saapuvat laittomat maahanmuuttajat Liittyen äskettäisiin uutisiin siitä, että emälaivoilla tuodaan Afrikasta Kanariansaarille suuria joukkoja laittomia maahanmuuttajia, kysyn seuraavaa. Mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa yhteisön merialueen koskemattomuuden turvaamiseksi Kanariansaarten ympäristössä?

Vitorino
. (EN) Tapahtumat, joihin arvoisa jäsen viittaa, osoittavat, miten tärkeää on, että Euroopan unioni kehittää politiikkoja laittoman maahanmuuton ja erityisesti meritse tapahtuvan sääntöjenvastaisen maahantulon estämiseksi ja torjumiseksi. Tällaisia politiikkoja on kehitettävä yhteistyössä alkuperä- ja kauttakulkumaiden kanssa, ja niiden tulisi sisältää myös aloitteita, jotka koskevat Euroopan unionin sisäisiä politiikkoja.
Komissio kannattaa maahantuloa koskevan kysymyksen laaja-alaista käsittelyä, mikä merkitsee, että Euroopan unionin politiikoissa ei tulisi ainoastaan käsitellä laitonta maahanmuuttoa koskevaa kysymystä vaan niiden tulisi myös sisältää aloitteita, jotka hyödyttävät alkuperä- ja kauttakulkumaiden sosioekonomisia etuja ja laillista maahanmuuttoa.
Mitä tulee aloitteisiin, joita on tarpeen kehittää yhdessä Välimeren kumppanimaiden kanssa, on syytä mainita, että laiton maahanmuutto on yksi niistä aiheista, joista parhaillaan keskustellaan Barcelona-prosessin puitteissa. Molemmat osapuolet ovat yhtä mieltä siitä, että monenkeskisiä ponnisteluja tarvitaan Pohjois-Afrikasta Euroopan unioniin kohdistuvan laittoman maahanmuuton ratkaisemiseksi. Tarvetta kehittää tällaista politiikkaa korostettiin ulkoasiainministereiden Euro-Välimeri-konferenssissa, joka pidettiin Brysselissä 5.-6. marraskuuta tänä vuonna. Tämä aihe, mukaan lukien lukuisat laittoman maahanmuuton estämistä ja torjuntaa koskevat konkreettiset ehdotukset, on myös osa oikeus- ja sisäasioita koskevaa alueellista ohjelmaluonnosta. Kumppanimaat toivovat, että tämä ohjelma hyväksytään seuraavassa ulkoasianministereiden Euro-Välimeri-konferenssissa, joka pidetään Espanjassa 22.-23. huhtikuuta 2002.
Lisäksi laiton maahanmuutto on tunnustettu yhdeksi keskeiseksi yhteistyön aiheeksi Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja Marokon välisessä assosiaatiosopimuksessa. Assosiaationeuvoston kokouksessa, joka pidettiin 9. lokakuuta tänä vuonna, Marokko korosti päättäväisyyttään taistella laitonta maahanmuuttoa ja salakuljettajien verkkoja vastaan ja pyysi Euroopan unionilta tukea pyrkimyksilleen.
Marokon viranomaiset on esittäneet konkreettisia ja kunnianhimoisia ehdotuksia, joiden tarkoituksena on hillitä laitonta maahanmuuttoa pääasiassa vahvistamalla Marokon Atlantin ja Välimeren vastaisten rajojen valvontaa. Komissio tutkii parhaillaan näitä ehdotuksia, ja toivoo voivansa vastata näihin ehdotuksiin melko pian. Komissio on myös päättänyt käyttää äskettäin luotua budjettikohtaa, jonka tarkoituksena on tekemällä yhteistyötä maahanmuuttoa koskevassa kysymyksessä kolmansien maiden kanssa tukea taloudellisia hankkeita, joilla autetaan rajavalvonnasta ja laittoman maahanmuuton torjunnasta vastaavia Marokon viranomaisia antamalla koulutusta ja teknistä apua.

Medina Ortega
Kiitos antamistanne tiedoista, komission jäsen Vitorino.
Ongelmana on nykyisin, että Lanzaroten ja Fuerteventuran saarille saapuu joka viikko noin 100 laitonta maahanmuuttajaa. Operaatio näyttää koostuvan siitä, että jostakin otetaan emälaiva, josta laittomat maahanmuuttajat sitten lasketaan vesille lautoilla, joita saapuu rannikolle. Jotkut pääsevät perille, jotkut hukkuvat, ja näin tapahtuu kerta toisensa jälkeen.
Komission jäsen antoi minulle sellaisen vastauksen, ettei tässä asiassa ole yhteisön toimintaa vaan että naapurimaiden odotetaan valvovan maahanmuuttoa, mutta asia on niin, että tällaista tapahtuu. Minun on esitettävä teille seuraava lisäkysymys: Las Palmasin kaupungin pormestari osti pari viikkoa sitten 200 yhdensuuntaista lentolippua kaupungissa olleille laittomille maahanmuuttajille, jotka lähtivät Madridiin. Madridin pormestari, joka edustaa samaa puoluetta, ei juurikaan pitänyt tästä. Arvoisa komission jäsen, oletteko sitä mieltä, että jos tällainen maahanmuutto jatkuu, olisi noudatettava tällaista menettelyä, jossa siis Kanariansaarten kaupunginhallitusten olisi ostettava menolippuja laittomille maahanmuuttajille, koska saarilla ei enää ole tilaa, vai oletteko sitä mieltä, että muukin ratkaisu on mahdollinen ja että tällaista Kanariansaarten maahanmuuttajien ilmasiltaa Manner-Eurooppaan ei tarvita?

Vitorino
. (ES) Arvoisa puhemies, olen ensiksikin sitä mieltä, että täällä täysistunnossa viimeksi käymämme vuoropuhelun jälkeen tässä asiassa on tapahtunut myönteistä kehitystä.
Ensiksikin Barcelonan prosessissa on asetettu etusijalle keskustelu ja vuoropuhelu Euroopan unionin ja Välimeren alueen maiden yhteisestä strategiasta laittoman maahanmuuton torjunnassa, joka ei ole erillinen kysymys vaan joka on integroitava kaikkiin Maghreb-maiden sosioekonomisesta kehityksestä käytäviin neuvotteluihin.
Toiseksi olemme Euroopan unionin ja Marokon kahdenvälisten suhteiden puitteissa saaneet Marokon viranomaisilta erittäin konkreettisia ehdotuksia, jotka koskevat Atlantin ja Välimeren rajojen valvonnan tehostamista. Korostan Atlantin rajoja, koska se on paitsi uusi asia Euroopan unionin ja Marokon välisissä suhteissa myös erittäin tärkeä asia Kanariansaarten konkreettisen tilanteen kannalta.
Nämä ovat kaksi myönteistä seikkaa Euroopan unionin ja kyseisen alueen maiden ja tarkemmin sanottuna Marokon välisessä vuoropuhelussa.
Kolmas mielestäni uusi seikka on se, ettei ole olemassa laittomien maahanmuuttajien palaamista tai palauttamista alkuperä- tai kauttakulkumaihin koskevaa yhteisön politiikkaa. Tästä syystä komissio aikoo esittää neuvostolle ja Euroopan parlamentille lähiviikkoina laitonta maahanmuuttoa koskevan tiedonannon, johon sisältyy kysymys yhteisten normien laatimisesta laittomien maahanmuuttajien palauttamista koskevaa politiikkaa varten.
Kun meillä on tämä tiedonanto, parlamentin jäsen voi tarkistaa, millaisia ajatuksia ja näkemyksiä komissio tuo keskusteluun palauttamista koskevan yhteisön politiikan laatimisesta; toistaiseksi se kuuluu kansallisten tai alueellisten hallitusten, kuten Kanariansaarten autonomisen alueen hallituksen, yksinomaiseen toimivaltaan.

Puhemies


Ioannis Marinos
Kysymys nro 42 (H-0792/01):
Aihe: Uskontokunnan sisällyttäminen EU:n uusiin henkilötodistuksiin Äskettäiset Yhdysvaltoihin kohdistuneet terrori-iskut herättivät runsaasti kysymyksiä siitä, olisiko EU:n jäsenvaltioiden poliisiviranomaisten myöntämiin henkilötodistuksiin sisällytettävä yksityiskohtaisia tietoja todistuksen haltijan henkilökohtaisista ominaisuuksista ja alkuperästä. Kreikan lehdistössä julkaistujen tietojen mukaan tästä kysymyksestä keskustellaan ensi joulukuun alussa Brysselissä järjestettävässä EU:n 15 jäsenvaltion oikeus- ja sisäasioiden sekä yleisen järjestyksen ministerien kokouksessa.
Mikä on komission näkemys, uusien tapahtumien valossa, uskontokunnan merkitsemisestä kyseisissä lehdissä mainittuihin uusiin henkilötodistuksiin, jotka tulevat olemaan voimassa EU:n alueella?

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, Euroopan komissio ei ole tehnyt sellaista ehdotusta, että uskonto pitäisi merkitä henkilötodistukseen. Missään jäsenvaltiossa henkilötodistuksessa ei mainita sen haltijan uskontoa.
Kreikan tasavalta on lopulta poistanut uskontoa koskevan maininnan henkilötodistuksista, ja Kreikan korkein hallinto-oikeus on vahvistanut tämän aloitteen antamalla päätöksen, että jopa uskonnon vapaaehtoinen maininta henkilötodistuksessa on vastoin Kreikan perustuslain 13 artiklaa, joka takaa uskonnonvapauden.
Komission kanta uskonnon mainitsemiseen henkilötodistuksissa ei ole muuttunut. Pyydämme parlamentin jäsentä katsomaan myös komission vastausta jäsen Alavanosin esittämään suulliseen kysymykseen H-0456/00. Sen lisäksi, että tällainen toimi olisi ristiriidassa uskonnonvapauden kanssa, se voisi myös aiheuttaa joko peiteltyyn tai näkyvään uskonnollisista syistä johtuvaan syrjintään.

Marinos
Kiitän komission jäsentä vastauksesta, mutta ette vastannut kysymykseeni siitä, aikovatko 15 jäsenvaltion oikeus- ja sisäasioiden ja yleisen järjestyksen ministerit keskustella tästä asiasta piakkoin alkavassa kokouksessaan Brysselissä? Tätä kysyin.
Toiseksi, olen täysin samaa mieltä, että kysymys on arkaluonteinen, ollaanhan Euroopan parlamentissakin yhtä mieltä siitä, että jos ihmisten uskontokunta merkitään henkilötodistuksiin, sitä tietoa ei saisi käyttää tavalla, joka aiheuttaa ongelmia todistuksen haltijalle. Haluaisin kuitenkin kysyä, hyväksytäänkö Euroopan unionissa, että sen jäsenvaltioiden kouluissa opetetaan islamilaisten maiden uskonnollisissa kouluissa päivittäin opetettavaa, keskeisenä pidettyä näkemystä, jonka mukaan Muhammed kehottaa surmaamaan kristittyjä ja juutalaisia?
Jos Euroopassa ei kerran sallita opetettavan fasismin ja Hitlerin oppeja juutalaisten tuhoamisesta, voimmeko vastaavasti sitten sallia fanaattisten muslimien levittävän vastaavanlaisia oppeja, kun otetaan huomioon syyskuun 11. päivän iskun jälkeen vallinnut poikkeuksellinen tilanne?

Vitorino
. (FR) Ensinnäkin yritin vastata kysymykseenne sanomalla, että komissio ei ole tehnyt minkäänlaista ehdotusta. Näin ollen tästä kysymyksestä ei voida keskustella oikeudellisia ja sisäasioita koskevassa neuvostossa komission ehdotuksesta. Tietääkseni Euroopan unionin oikeus- ja sisä-asioiden ministerien kokouksen esityslistalle ei ole merkitty keskustelua teidän esille ottamasta kysymyksestä.
Mikäli ymmärsin oikein toisen kysymyksenne, joka koskee arabimaiden koulujen tarjoaman opetuksen sisältöä, minun on sanottava mikäli ymmärsin kysymyksenne oikein että unionilla ei ole minkäänlaisia valtuuksia puuttua kolmansien maiden koulujen opetussuunnitelmiin. Lisäksi, kuten parlamentin jäsen hyvin tietää, jopa Euroopan unionin koulut kuuluvat toissijaisuusperiaatteen piiriin, ja tämä tarkoittaa, että Euroopan unionissa jokaisen jäsenvaltion hallituksella on yksinoikeus määritellä koulujen opetussuunnitelmia, olipa kyse sitten julkisista tai yksityisistä kouluista.

Puhemies


María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 43 (H-0794/01):
Aihe: Fundamentalististen lakien soveltaminen Euroopan unionissa Liittyen eräisiin fundamentalistisista syistä tapahtuneisiin naisten oikeuksien loukkauksiin Euroopan unionin alueella kysyn seuraavaa. Kannattaako komissio sellaisten asianmukaisten toimien toteuttamista, joilla estetään soveltamasta ihmisoikeuksien kanssa ristiriidassa olevia normeja? Myöntääkö komissio, että uskonnon, kulttuuristen käytäntöjen tai tapojen varjolla loukataan ihmisoikeuksia? Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa lyhyellä ja pitkällä aikavälillä?

Vitorino
. (FR) Ne naisten oikeuksia koskevat loukkaukset, joihin parlamentin jäsen viittaa, ilmenevät eri tavoin, ja niitä pitäisi analysoida eri tavoin. Komissio kuitenkin toteaa, että Euroopan unionin perustamissopimuksen 6 artiklan mukaisesti unioni perustuu vapauden, demokratian, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin, ja nämä periaatteet ovat yhteisiä kaikille jäsenvaltioille.
Kuten Pekingin neljännessä naisten maailmankonferenssissa vahvistettiin vuonna 1995, naisten oikeuksien edistäminen ja suojeleminen kuuluvat oleellisesti yleisiin ihmisoikeuksiin. Komissio ei voi missään tapauksessa sallia sitä, että yksilön perusoikeuksia voitaisiin loukata uskontoon liittyvien uskomusten, kulttuuristen käytäntöjen tai tapaoikeuden varjolla.
Tämä kanta sisältyy Euroopan unionin perusoikeuskirjaan - 1, 4, 21, 23 ja 24 artikla - ja muihin perusoikeuksia koskeviin teksteihin, kuten ihmisoikeuksien yleismaailmalliseen julistukseen - 2 ja 5 artikla - tai Euroopan ihmisoikeussopimukseen - 2, 3 ja 14 artikla. Heinäkuussa 1993 ihmisoikeuksia käsittelevässä maailmankonferenssissa hyväksytyn Wienin julkilausuman 18 kohdassa määrätään, että kaikenlainen naisiin kohdistuva väkivalta, joka perustuu esimerkiksi kulttuurisiin syihin, on tuomittavaa.
Riippumatta perusoikeuksien ja erityisesti naisten oikeuksien suojelusta kansallisella tasolla, on todettava, että yhteisö on harjoittanut vuodesta 1975 lähtien naisten ja miesten välistä tasa-arvoa edistävää politiikkaa. Yhtäläinen pääsy työmarkkinoille ja johtaviin elimiin sekä yhtäläiset mahdollisuudet sosiaalisiin oikeuksiin ovat tässä mielessä aivan yhtä tärkeitä oikeuksia, samoin kuin oikeus voida suojautua väkivallalta ja seksuaaliselta häirinnältä.
On olemassa yhteisön lainsäädäntötoimia, direktiivejä ja jopa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöjä, joilla on erityinen oikeusperusta, nimittäin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 141 artikla. Lisäksi sopimus velvoittaa ottamaan miesten ja naisten väliseen tasa-arvoon liittyvät näkökohdat huomioon kaikissa unionin politiikoissa. Tämä sanotaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 artiklassa.

Izquierdo Rojo
Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia vastauksestanne, joka osoittaa, että komissio on ymmärtänyt ongelman.
Haluaisin lisäkysymyksellä selvittää, suunnitteletteko vastauksenne mukaisesti ja kannatatteko, että maahanmuuttajanaisille tiedotetaan heidän oikeuksistaan Euroopan unionissa. Voisiko maahanmuuttajanaisilla olla käytössään palveluja heidän oikeuksiensa puolustamiseksi? Haluaisin tietää mielipiteenne ja sen, suunnitteletteko jotakin tässä asiassa.

Vitorino
. (ES) Vastaan teille erittäin mielelläni. Aloitan sanomalla, että kaikissa aloitteissa, joita komissio on tehnyt turvapaikkaoikeuden ja laillisen maahanmuuton alalla, on erityisiä oikeussääntöjä, jotka koskevat maahanmuuttajanaisten tai Euroopan unionista suoja- ja turvapaikkaa hakevien naisten erityistilannetta.
Olemme suunnitelleet, että turvapaikan myöntämistä koskevissa kuulusteluissa sovellettaisiin naisten tilanteeseen liittyviä erityisvaatimuksia. Esimerkiksi seksuaalisen väkivallan uhriksi joutuneella naisella olisi mahdollisuus pyytää kuulustelua tekevän virkamiehen vaihtamista, niin että tämä ei olisi mies vaan nainen, koska ehkäpä hänen on tällöin helpompi kertoa turvapaikkahakemuksen taustalla oleva tarina.
Parlamentin jäsen on ottanut esille erittäin tärkeän kysymyksen: sen, että maahanmuuttajille tiedotetaan heidän oikeuksistaan. Komissio pitää ilman muuta tärkeänä, että maahanmuuttajille ja myös pakolaisille ja turvapaikanhakijoille voitaisiin antaa mahdollisimman täydellistä tietoa heidän oikeuksistaan.
Luulen, että jos parlamentin jäsen tarkastelee komission neuvostolle ja parlamentille tekemiä konkreettisia ehdotuksia sekä maahanmuutosta että turvapaikasta, hän havaitsee, että niihin sisältyy oikeuksista tiedottamisen ajatus. Jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten sekä niiden kansalaisjärjestöjen, joiden kanssa työskentelemme erittäin tiiviisti tällaisissa asioissa, on annettava täydellistä ja kattavaa tietoa niistä oikeuksista, joista turvapaikkaa Euroopan unionista hakevat maahanmuuttajat voivat hyötyä.

Puhemies
Koska komission kyselytunnille varattu aika on kulunut, kysymyksiin 44-84 vastataan työjärjestyksen mukaisesti kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.40 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Energiahuoltostrategia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Chichesterin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0363/2001) komission vihreästä kirjasta Energiahuoltostrategia Euroopalle (KOM(2000)769 - C5-0145/2001 - 2001/2071(COS)).

Chichester
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla komissiota vihreästä kirjasta. Se on erinomainen analyysi meidän energiahuoltotilanteestamme Euroopassa. Kiitän kaikkia kollegoitani tavasta, jolla he ovat osaltaan vaikuttaneet mietintööni, jotta se on saatu tähän vaiheeseen tänä iltana.
Vihreässä kirjassa kiinnitetään huomiota kolmeen pääkohtaan. Tulevaisuudessa EU on yhä riippuvaisempi ulkoisista energialähteistä: vuonna 2030 riippuvuusaste on jo 70 prosenttia. EU:lla on hyvin rajalliset mahdollisuudet puuttua energiantoimitusehtoihin, joten sen vaikutusmahdollisuudet rajoittuvat kysyntään, lähinnä edistämällä energiansäätöä rakennus- ja liikennealalla. Nykyoloissa EU ei voi vastata ilmanmuutoksen tuomaan haasteeseen ja noudattaa Kioton pöytäkirjassa tekemiään sitoumuksia.
Kohdattavanamme on ennen kaikkea yksi seikka: massiivinen riippuvuus öljystä ja erityisesti tuontiöljystä. Toimitusvarmuuden ja ympäristönsuojeluun liittyvistä, terveellä järjellä perustelluista syistä olisi ryhdyttävä pikaisiin toimiin tämän epäsuhtaisen riippuvuuden korjaamiseksi. Öljyn alkuperää ei ole mahdollista muuttaa, mutta kysyntään voidaan vaikuttaa monellakin tapaa, erityisesti liikennealalla.
Riippuvuus tuonnista ei välttämättä ole paha asia eikä taloudellisesti tehotonta, kunhan varmistetaan, että lähteitä on useita, millään toimittajalla ei ole hallitsevaa asemaa ja pystymme tuottamaan riittävästi hyödykkeitä ja palveluja sen rahoittamiseksi. Komissio keskittyy aivan oikein kysynnänhallintatoimiin ensisijaisena tavoitteena, ja on toivottavaa, että jäsenvaltiot noudattavat päättäväisesti tätä lähestymistapaa. En kuitenkaan kannata näkemystä, jonka mukaan toimituksiin ei voida vaikuttaa lainkaan tai tuskin lainkaan. EU ja jäsenvaltiot voivat vaikuttaa omaan tilanteeseensa neljällä alueella taatakseen tehokkaasti sekä toimitusvarmuuden että ympäristönsuojelun.
Uusiutuvat energialähteet määritellään kotimaisiksi varoiksi, ja on suotavaa pyrkiä lisäämään niiden osuutta loppukulutuksesta ja sähköntuotannosta. On kuitenkin syytä ajatella realistisesti. Vaikka uusiutuvia energialähteitä koskevat tavoitteet saavutettaisiinkin, ne eivät voi korvata muita energialähteitä kokonaan tai täyttää kaikkia energiatarpeita yksinään.
Ydinenergia on joissakin piireissä epäsuosittua, mutta se tuottaa Euroopassa enemmän sähköä kuin mikään muu energialähde. Se tuottaa suuria määriä perussähköä ja tuskin lainkaan kasvihuonekaasupäästöjä. Se on turvallista ja varmaa eurooppalaista tekniikkaa, jota hyödynnetään erittäin tiukkojen sääntelynormien mukaisesti. Tämän huomattavimman sähkönlähteen nimenomainen kieltäminen vaikuttaa järjenvastaiselta, koska sille ei ole tarjolla vaihtoehtoista vastaavaa määrää tuottavaa lähdettä.
Hiili on energialähde, jonka käyttö Euroopassa on vähenemään päin kustannus- ja ympäristösyistä. Se on kuitenkin merkittävä kotimainen resurssi, jonka elinikää voitaisiin jatkaa tehokkuutta lisäävän ja saasteita vähentävän uuden tekniikan avulla. Lisäksi tarjolla on runsaasti mahdollisuuksia laajentaa eurooppalaisten laitteiden ja järjestelmien toimittajien liiketoimintaa muuhun maailmaan, mikäli teollisuus pystyy tarttumaan tähän tilaisuuteen.
Neljäs alue on tulevaisuuden tekniikoiden ja energiajärjestelmien tutkimus. Euroopan on panostettava tähän, jotta se turvaa jatkossa toimitusvarmuuden, tulevan työllisyyden ja tekniikan. Tämä voi vaikuttaa itsestään selvältä, mutta se on kuitenkin syytä toistaa.
Kaikista edellä mainituista syistä en kannata näkemystä siitä, että EU ei pysty noudattamaan Kiotossa tekemiään sitoumuksia. Tarvitaan realistinen lähestymistapa ydinvoimakysymykseen, päättäväisiä puhdashiilitekniikkaa koskevia toimia, runsaasti rohkaisua uusiutuvien energialähteiden käyttöön, koordinoituja kysynnänhallintatoimia sekä jatkuvia toimia, joilla yleisölle tiedotetaan, että on välttämätöntä lopettaa energiantuhlaus.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, onnittelen ensiksi komission jäsentä ja mietinnön esittelijää, koska vihreä kirja energiahuollosta on suurenmoinen asiakirja, joka on saanut seurakseen loistavan mietinnön.
Asiakirja on ensimmäinen suuri askel Euroopan energiastrategiassa; siinä annetaan yleiskuva tilanteesta sekä otetaan esille avoimesti ja ehdoitta kaikki tällä alalla olennaiset kysymykset. Siinä todetaan, että pääasiallinen ongelmamme on energiahuolto, jolle on leimaa-antavaa suuri riippuvuus tuonnista, ja tämä suuntaus korostuu tulevina vuosikymmeninä.
Emme kuitenkaan saa sivuuttaa ympäristökysymyksiä, jotka ovat erottamaton osa energian käyttöä. Tässä mielessä uusiutuvista energialähteistä annettu direktiivi ja biopolttoaineiden edistämistä koskeva ehdotus tulevat olemaan suuri edistysaskel toimitusten monipuolistamisessa puhtaan energian avulla, mutta ne eivät ole ratkaisu lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä.
Emme saa asettaa esteitä minkäänlaiselle energialle, emme varsinkaan, jos siitä ei aiheudu hiilidioksidipäästöjä. Ratkaisut, kuten komissio erittäin hyvin korostaa, edellyttävät toimituslähteiden monipuolistamista, erityisesti puhtaiden lähteiden, joista ei aiheudu kasvihuonekaasuja. Meidän on korostettava energialähteitä koskevaa teknologista tutkimusta, energiakulujen säästöä ja kaasualan vapauttamista, jotta meillä olisi todelliset energian sisämarkkinat. Olisi myös hyvä, että perussopimuksiin sisällytettäisiin energiaa koskeva luku.

Vlasto
Arvoisa puhemies, haluaisin vuorostani onnitella esittelijäämme Chichesteriä hänen tekemästään erinomaisesta analysoinnista ja ehdotuksesta ja sanoa, että kannatan täysin hänen realistista ja käytännönlähetistä lähestymistapaansa, joka säilyttää välttämättömän tasapainon eri energianlähteiden välillä Euroopan energiahuoltostrategian luomisessa. Tämä strategia perustuu kolmeen toisiaan täydentävään tavoitteeseen, joita kannatan: Euroopan unionin energiankulutuksen vähentäminen parantamalla tiettyjen alojen erityisesti rakennus- ja autoalan energiatehokkuutta, yhteistyön parantaminen ja investointien lisääminen energiantoimittajamaiden kanssa, energialähteiden monipuolistaminen, jotta voidaan vähentää riippuvuutta öljystä, joka on mielestäni hyvin tärkeä tavoite.
Iloitsen myös, että tässä mietinnössä määritellään tarkasti ne keinot, joilla nämä tavoitteet voidaan saavuttaa, erityisesti energia-alan vapauttamisen avulla. Haluaisin myös korostaa, miten tärkeää on olla sortumatta kansaa kiihottaviin puheisiin erityisesti uusiutuvia luonnonvaroja ja ydinenergiaa koskevissa kysymyksissä. On pysyttävä realisteina ja ymmärrettävä, että ilman ydinenergiaa Euroopan unioni ei voisi saavuttaa niitä tavoitteita, joita se on itselleen asettanut kasvihuonekaasujen vähentämisessä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että Kioton kriteerien noudattamisen on oltava Euroopan unionin ensisijaisena tavoitteena. Tämä tavoite on saavutettavissa, jos teemme selkeitä valintoja, ja totean myös, että verotukseen liittyvät helpotukset voivat olla tehokkaita kannusteita sillä edellytyksellä, että ne eivät hidasta Euroopan unionin teollista kehitystä.
Monet vihreiden esittämät tarkistukset ovat aiottujen tavoitteiden vastaisia. Sen sijaan, että ne edistäisivät keskustelua, ne sulkevat pois heti alussa monta energiavaihtoehtoa, ja mielestäni ne täytyy hylätä, jotta mietinnön yhdenmukaisuus säilyisi. Toivon että teemme sen noudattamalla esittelijämme suosituksia.

Linkohr
Arvoisa puhemies, minä olen tyytyväinen tähän mietintöön ja haluaisinkin onnitella esittelijää hänen työstään sekä myös komissiota vihreästä kirjasta, sillä komissio auttaa meitä sen avulla tiedostamaan riippuvuutemme energiasta. En pysty muistamaan 20 viime vuoden aikana yhtään keskustelua, jossa olisi kiinnitetty huomiota tällä tavoin riippuvuuteen energian tuonnista kuin tässä vihreässä kirjassa. Kiitoksia vielä paljon.
Kaksi huomautusta ydinvoimasta: toisin kuin monet minun ryhmässäni olen sitä mieltä, että sillä on tulevaisuutta. Minusta meidän pitäisi ilmaista tämä myös myönteisesti. Toiseksi haluaisin - mikä on ehkäpä vielä tärkeämpää kuin ensimmäinen kohta - muistuttaa, että meidän tehtävämme on kehittää puhdas hiilivoimala. Sanon tämän ajatellen myös velvoitteita, joita Kioton sopimus meille asettaa. Puhdas hiilivoimala ei ole merkityksellinen vain Euroopalle, vaan koko maailmalle. Sillä emme saa unohtaa - tätä komissiokin korosti yhä uudelleen - että seuraavien yhden tai kahden sukupolven aikana meidän riippuvuutemme fossiilisista polttoaineista, ainakin maailmanlaajuisesti, tulee nousemaan 80 prosenttiin, ja sitä tärkeämpää on hallita polttotekniikat.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää herra Chichesteria merkittävästä työstä tämän asian valmistelussa. Kuten täällä on todettu, EU:lla on rajalliset mahdollisuudet puuttua energian toimitusehtoihin. Vaikutusmahdollisuudet rajoittuvat kysyntään ja näin energiansäästön edistämiseen rakennus- ja liikennealalla. Keskeistä onkin varmistaa energialähteiden monipuolisuus ja energian toimittajien tasainen jakautuminen. Paikallinen energia lisää energiahuoltovarmuutta, vähentää riippuvuutta energiantuonnista ja antaa työtä. Erityisesti on edistettävä uusiutuvien energialähteiden tutkimusta ja käyttöä.
Vastuu energiahuollon varmuuden ylläpidosta kuuluu ensisijaisesti kansallisen energiapolitiikan piiriin. Huoltovarmuuden parantamiseksi on tehtävä myös sopimuksia muiden maiden kanssa. Euroopan yhteisiä tavoitteita palvelevat energiahankkeet ovat myös erinomainen tapa konkretisoida EU:n pohjoisen ulottuvuuden politiikkaa.

Turmes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vihreiden ja minun kannastani on keskusteltu pitkään muissa foorumeissa. Lisäksi on mahdotonta esittää yksityiskohtaisia perusteluja kahden ja puolen minuutin aikana. Tyydyn siis esittämään muutaman kysymyksen komission jäsenelle.
Ensinnäkin mielestäni on tärkeää, että tämä keskustelu perustuu mahdollisimman tarkkoihin lukuihin. Jo keskustelun hyvin varhaisessa vaiheessa voitiin todeta, että komission ennusteissa ei ole oikeastaan käytetty osista kokonaisuuksiin -menetelmää sen paremmin energiatehokkuuden, uusiutuvien energialähteiden kuin sähkön ja lämmön yhteistuotannonkaan kannalta. Toinen ongelma on, että monesti yhteisön laatimat ennusteet eivät vastaa jäsenvaltioiden laatimia yksityiskohtaisia ennusteita. Näin ollen haluaisin tietää, onko komissio jo ryhtynyt laatimaan tällaisia ennusteita Barcelonan huippukokousta varten.
Toiseksi energiatehokkuus on kaikkien etu, ja kaikki korostavat sitä. Missä vaiheessa ovat tällä hetkellä ne energiatehokkuuteen liittyvät toimet, joihin komission pitäisi ryhtyä? Mielestäni parlamentti on esittänyt muutamia vaihtoehtoja sekä älykkään energian Eurooppa -aloitteessaan että toimintasuunnitelmassaan. En ole kuitenkaan huomannut, että komissio olisi enää lokakuun jälkeen varsinaisesti ponnistellut tämän asian hyväksi.
Kolmanneksi ja mielestäni tässä on kyse hyvin tärkeästä asiasta kun ryhdyitte laatimaan vihreää kirjaa, lupasitte käydä todellista demokraattista keskustelua. Nyt havaitsen, että toisaalta kansallisella tasolla käydyt keskustelut eivät ole olleet täysin avoimia ja että toisaalta yhteisön tasolla odotetaan edelleenkin sellaisen avoimen ja läpinäkyvän keskustelun järjestämistä, jonka totesitte alkuvaiheessa olevan yhden keskeisimmistä elementeistä tässä prosessissa. Tämän vuoksi kysyn teiltä nyt, arvoisa komission jäsen, milloin näitä keskusteluja aiotaan järjestää kansalaisyhteiskunnassa ja eurooppalaisten asiantuntijoiden kanssa. Niistä ilmoitettiin meille puoli vuotta sitten, eikä mitään ole vielä tapahtunut. En ymmärrä, miten komissio voi varmistaa vihreän kirjan seurannan, ellei näitä keskusteluja järjestetä.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, olemme kaikki tietoisia, että Euroopan unioni on erittäin riippuvainen ulkoisista energialähteistä ja pystyy vain rajoitetusti vaikuttamaan energiantoimitusehtoihin. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että Euroopan unionin ei tulisi tehdä enemmän vaihtoehtoisten energialähteiden ja turvallisempien ja puhtaampien energialähteiden käytön edistämiseksi. Sillä on myös oltava johtava asema Kioton pöytäkirjassa esitettyjen kaikkien ehtojen täytäntöönpanon varmistamisessa. Laajempi kansainvälinen yhteisö ei ole tehnyt kaikkensa otsonikerroksen ohenemisen estämisen varmistamiseksi.
Tässä mietinnössä viitataan siihen tosiasiaan, että ydinenergialla tulee olemaan Euroopassa vähemmän merkittävä asema, sillä viidessä jäsenvaltiossa on päätetty luopua asteittain ydinvoiman käytöstä. Siinä todetaan myös, että yksikään valtio ei ole tällä hetkellä rakentamassa uusia ydinreaktoreita. Irlannissa arvostettaisiin erittäin paljon, jos ilmoittaisitte tästä tosiasiasta Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle ja BNFL:lle. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus suunnittelee parhaillaan Sellafieldin ydinenergiaan liittyvien toimintojen laajentamista, ei supistamista. MOX-laitos Sellafieldissä tarkoittaa, että ydinaineen jälleenkäsittely ei vähene vaan lisääntyy, eikä kukaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksessa ja BNFL:ssä voi kiistää tätä.
Me Irlannissa olemme kyllästyneitä, että BNFL rikkoo niin kutsuttua korkealaatuisia sääntelynormeja ydinenergiaan liittyvissä toiminnoissaan. Emme voi helposti unohtaa, että BNFL väärensi asiakirjoja, jotka liittyivät Japanin hallituksen kanssa tehtyihin ydinaineen jälleenkäsittelyä koskeviin sopimuksiin. Mitä merkitsevät erittäin tiukat sääntelynormit, kun asioidaan yhtiön kanssa, joka on väärentänyt asiakirjoja ja joka on kerta toisensa jälkeen osoittanut hoitavansa asioitaan erittäin huolimattomasti?
Uskon, että BNFL on teknisesti maksukyvytön. Sen ydinvoimalaitosten sulkemisen ja ydinjätteiden käsittelyn jälkeisestä puhdistamisesta aiheutuvat vastuut ovat yhteensä 34 miljardia Englannin puntaa, kun taas taseeseen omaksi pääomaksi on merkitty 235 miljoonaa Englannin puntaa. Miten Sellafieldin ydinvoimalaitoksen toiminnan jatkaminen on taloudellisesti perusteltua puhumattakaan sen ydinenergiaan liittyvien toimintojen laajentamisesta tulevaisuudessa?
Ovatko Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset täysin tietoisia ydinaineen kuljetusten laajuudesta rautateitse ja meritse Yhdistyneessä kuningaskunnassa? Olemme Irlannissa erittäin huolestuneita Sellafieldin turvallisuusjärjestelyistä Amerikassa 11. syyskuuta tapahtuneiden terrori-iskujen valossa. Miten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus voi taata Irlannin kansalle alueen mahdollisimman suuren turvallisuuden? Me tiedämme, minkälaista tuhoa saataisiin aikaan, jos kahden tornin tyyppinen hyökkäys tapahtuisi Sellafieldissä.

Kronberger
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, vihreä kirja energianhuoltostrategiasta on pääosin ilahduttava. Kyse on ajankohtaisesta ongelmasta, joka on suoraan riippuvainen pitkälti arvaamattomasta maailmanpolitiikasta. Monien erittäin hyvien lähtökohtien ohella en voi yhtyä esittelijän näkemykseen, että ydinvoima olisi järkevä vaihtoehto energiantuonnille.
Perusteet tälle ovat tuttuja. Vasta äskettäin valmiiksi saadussa Euroopan parlamentin toimeksiannosta tehdyssä tutkimuksessa tultiin tulokseen, että La Haguen ja Sellafieldin jälleenkäsittelylaitokset säteilevät seitsemän vuosikymmenen aikana yhtä paljon radioaktiivisuutta kuin ympäristöön pääsi Tsernobylin ydinvoimalaonnettomuudessa. Myöskään loppusijoitusta ei ole ratkaistu. Fuusiokaan ei tarjoa ratkaisua. Siksi on järkevämpää investoida turvallisempiin uusiutuviin energialähteisiin kuin fuusioon, joka parhaimmassa tapauksessa tuottaa tulosta 100 vuodessa.

Vidal-Quadras Roca
Arvoisa puhemies, jos hyvä politiikka on kattavien ja tarkkojen diagnoosien laatimista sekä niiden edellyttämien ratkaisujen kehittämistä ja toteuttamista, ei ole epäilystäkään, etteikö komission jäsen de Palacion edistämä komission energiapolitiikka olisi esimerkki hyvästä politiikasta. Tässä hyvässä politiikassa vihreä kirja on yksityiskohtainen ja johdonmukainen analyysi tilanteesta.
Vihreässä kirjassa annetaan meille neljä perusluonteista viestiä: viesti siitä, että kohtuullista suurempaan riippuvuuteen ulkoisista lähteistä liittyy erittäin suuri riski; viesti siitä, että Kioton pöytäkirjan tavoitteita on mahdotonta noudattaa, jos tuudittaudumme toimettomuuteen, emmekä ota käyttöön korjaavia toimenpiteitä; viestin siitä, että meillä on niukasti liikkumavaraa tarjontapolitiikoissa ja meidän on keskitettävä pyrkimyksemme kysyntäpolitiikkoihin; sekä viestin siitä, että energiapolitiikalle on annettava todellinen eurooppalainen ulottuvuus.
Epäilemättä tämä hyvä politiikka ei jää vain diagnoosien tasolle, koska komission jäsen osoittaa, että analyysi ja teot voidaan toteuttaa samanaikaisesti; ja parlamentissa käsitellään parhaillaan rakennusten energiatehokkuutta koskevaa direktiiviä, liikennedirektiiviä, kaasu- ja sähkömarkkinoiden vapauttamista koskevaa direktiiviä sekä rajat ylittävää sähkönsiirtoa koskevaa asetusta.
Komission jäsentä on onniteltava kaikista näistä syistä, enkä halua lopettaa onnittelematta myöskään erityisesti esittelijäämme Chichesteriä hänen punnitusta mietinnöstään ja hänen avoimuudestaan kollegojen työtä kohtaan.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kiitän mietinnössä kohtaa, jossa pohjoisen ulottuvuuden sisään on rakennettu tämä Venäjän kaasuputkiyhteys. Arvoisa komission jäsen, esitän, että komissio ryhtyy nopeasti toimiin tämän pohjoisen kaasun saamiseksi tasapainottamaan energiatilannettamme.
Ruskohiili on saanut paljon huomiota tässä esityksessä. Siksi kysynkin, minne on unohtunut turve, joka sentään uusiutuu millin vuodessa; mutta turvehan nyt on köyhien alueiden kasvi, sen sijaan ruskohiili vauraampien! Kuitenkin turve on syrjäseuduilla tärkeä polttokomponentti, se on myös alueellinen polttoaine.
Neljäkymmentä prosenttia energiasta kuluu rakennuksissa, niiden lämmittämiseen, veteen, ilmastointiin ja valoon. Me Suomessa jouduimme jo edellisen energiakriisin aikana tekemään rakennuksiin muutoksia ja olemme päässeet hyviin tuloksiin ankarissa olosuhteissa. Meidän täytyy voimakkaasti lisätä energiatehokkuutta rakennuksissa, koska niissä meillä on todella paljon korjattavaa. Meidän on esimerkiksi totuteltava hämäryyteen. On hienoa olla hämärässä eikä aina päivänpaisteessa, keinovalossa.

Souchet
Arvoisa puhemies, toinen toistaan seuraavat öljyonnettomuudet ja poliittinen ja sosiaalinen epävarmuus eniten hiilivetyjä tuottavissa maissa korostavat, miten tärkeää on, että kansantaloutemme ovat riippumattomia energian tuonnista.
Ellei meillä ole kuitenkaan vahvaa poliittista tahtoa toteuttaa tätä riippumattomuutta, tulemme jatkossa olemaan riippuvaisia energian tuonnista. Jos annamme asioiden kehittyä nykyiseen suuntaan, Euroopan maiden riippuvuus tuontienergiasta kasvaa 25 vuoden päästä 50 prosentin sijaan 70 prosenttiin. Tämän tiedostaminen on ollut syynä vihreän kirjan laatimiseen.
Jos haluamme jatkossakin päättää kohtalostamme, meidän on suosittava kahta toimintasuuntaa. Ensinnäkin meidän on edistettävä kaikkialla energian säästöä. Toiseksi meidän on suosittava vahvoja puoliamme, taitotietoamme ja voimavarojamme.
Tämän perusteella kuten vihreä kirja ja esittelijämme ehdottaa on ydinenergian kehittämistä koskevaa kysymystä tarkasteltava nyt realistisesta eikä enää ideologisesta näkökulmasta. Tämä edellyttää, että myönnetään, että ydinenergiaa ei voida moittia kasvihuonekaasujen tuottamisesta, mutta on myönnettävä myös, että on välttämätöntä panostaa tehokkaaseen tutkimukseen, jotta loppujätteestä saadaan täysin vaaratonta, vaikka sen määrät ovatkin melko pieniä.
Oikeaan suuntaan ei edetä juuttumalla jälleenkäsittelyyn - kuten tehtiin vielä STOA-ohjelman rahoittamassa WISE-tutkimuksessa, jonka tieteellisyys on voimakkaasti kyseenalaistettu. Sen sijaan, että jäsenvaltiot pysäyttäisivät teknisen kehityksensä, niiden pitäisi lisätä sen arvoa suuntaamalla tutkimuksensa nimenomaan jälleenkäsittely- tai kierrätystekniikoiden kehittämiseen.
Tutkimukseen on panostettava samalla tavoin myös biologisten polttoaineiden alalla, sillä ne ovat meille tärkeä luontainen energialähde, joka ei saastuta ja joka tarjoaa maatiloillemme lupaavia markkinoita. Tämän vuoksi pidän valitettavana, ettei vihreässä kirjassa ole annettu niille riittävästi tilaa.

Purvis
Arvoisa puhemies, olemme kaikki huolissamme riippuvuudestamme tuontipolttoaineista ja -energiasta sekä taloutemme ja työpaikkojemme tulevaisuudesta, ja silti Fitzsimons ja Kronberger valittavat ja väheksyvät ydinvoimaratkaisua, joka on yksi tärkeimmistä tämän ongelman ratkaisuvaihtoehdoista. Se ei täytä pelkästään meidän taloudelliset ja energiavaatimuksemme vaan myös meidän Kioton sopimuksen mukaiset ympäristövaatimuksemme.
Sanoisin - ja Chichesterin erinomaisessa mietinnössä tämä vahvistetaan - että, jollemme varmista energialähteittemme monipuolisuutta, erityisesti edistämällä kotimaisia energiavaroja, kohtaamme vaikeuksia oman taloutemme ja omien työpaikkojemme suhteen. Ydinenergialla on oltava merkittävä asema molemmissa näissä päämäärissä: monipuolisuus ja kotimaiset varat. On olemassa myös muita alueita. Chichester mainitsi hiilen. Meidän on edistettävä puhdashiilitekniikkaa.
Minun maailmankolkassani Skotlannissa haluaisimme painottaa enemmän öljy- ja kaasuteollisuuden edistämistä ja niiden mahdollisuuksia parantaa hyödyntämisjärjestelmiä, tutkia syrjäisiä seutuja, kehittää syrjäisiä öljy- ja kaasukenttiä, täydentää Pohjanmeren eteläosassa olevia varantoja, varastoja kaasulla ja tällä välin turvata erityisesti pitkän aikavälin toimitusjärjestelmiä. Tämä koskee öljyn ja kaasun lisäksi myös sähköä.
Kaikilla näillä alueilla on suuret tutkimusmahdollisuudet. Tämä johtaa meidän huomiseen aiheeseen, josta keskustelemme Caudronin mietinnössä, joka koskee kuudetta puiteohjelmaa. Kaikilla näillä alueilla monipuolisuus, kotimaiset varat ja tutkimus auttavat meitä saavuttamaan tavoitteemme.

Caudron
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, halusin osallistua tämäniltaiseen keskusteluun kahdesta syystä. Ensinnäkin minäkin haluan korostaa energian merkitystä Euroopalle nyt kun vuoteen 2030 mennessä energiariippuvuuden ennustetaan kasvavan 70 prosenttiin, eikä siinä selvästikään ole paljon liikkumavaraa. Lisäksi haluan painottaa, että kannatan yleisesti jäsen Chichesterin ajatuksia, sillä hän ehdottaa samalla sekä energialähteiden monipuolista käyttöä että koko nykyisen tarjonnan kehittämistä tasapuolisesti. Näissä ehdotuksissa esitetään tietenkin myös vaatimuksia markkinoiden vapauttamisesta, jotka olisin epäilemättä hylännyt, jos ne olisi esitetty erikseen. Nyt nämä vaatimukset esitetään kuitenkin hyvin laajana kokonaisuutena, ja jotkut niistä ovat hyvin rohkeita. Tämän vuoksi voin kannattaa kollegamme Chichesterin esittämää pakettia, ja haluan onnitella häntä tämän mietinnön johdosta.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluaisin lausua kiitokseni jäsen Chichesterille. En ole aiemmin juuri nähnyt näin tasokkaita energiamietintöjä. Komission vihreä kirja oli jo hyvä, mutta tämä mietintö täydentää sitä antamalla meille paljon hyviä rakennusaineita Euroopan unionin energiapolitiikkaan.
Aivan kuten jäsen Chichester aiheellisesti kirjoittaa, niin suurin huolenaihe on tietysti riippuvuutemme energiasta, ja kysymys kuuluu, mitä voimme tehdä sille. Mielestäni Chichesterin mietinnön tarkkaan punnittu paketti on oikein hyvä kädenojennus. Se merkitsee, että meidän ei pidä kiinnittää huomiota pelkästään maakaasuun ja kaasun toimitukseen vaan myös uusiin energiamuotoihin. Meidän pitää katsoa uusiutuvia energialähteitä, mutta emme saa sulkea silmiä myöskään ydinenergialta. Emmekä varmasti siltä, miten sen käyttö voidaan tehdä turvallisemmaksi. Se on varmasti mahdollista, ja meidän pitää tehdä vielä paljon työtä sen eteen. Emme voi sanoa, että ydinenergiaa ei enää saa käyttää, sillä silloin Euroopassa syntyy todella suuria ongelmia. Meidän pitää tietysti tehdä jotain myös kysynnälle, ja myös siinä voi tapahtua vielä hyvin paljon, osaksi järkevien ratkaisujen avulla.
Arvoisa puhemies, aina sanotaan, että ilman energiaa koskevaa lukua ei voida tehdä mitään. No, kun katson kappaletta 21, jossa jo on tiivistelmä kaikista EU:n politiikan elementeistä, joita voidaan tällä hetkellä toteuttaa, niin se on tavaton asialista. Komission jäsenellä on siinä kohdin suunnattoman paljon työtä. Arvoisa puhemies, energia ja geopoliittinen kehitys liittyvät läheisesti toisiinsa, varsinkin nyt syyskuun 11. päivän jälkeen. Toivonkin siis, että energiaperuskirja ratifioidaan mahdollisimman nopeasti ja että jatkamme kehitystä Kaspianmeren valtioiden kanssa, koska sillä tavalla voimme hiukan vähentää Euroopan riippuvuutta. Haluan päättää puheenvuoroni onnittelemalla sekä komission jäsentä että esittelijää erinomaisesta työstä.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa puheenvuoroni lausumalla kiitokset esittelijä Chichesterille ja onnittelemalla häntä erittäin vilpittömästi hänen työnsä laadusta ja ponnisteluista todellakin merkittävän mietinnön laatimisessa.
Olen tietoinen haasteen laajuudesta sekä itse aiheen merkittävyyden ja monimutkaisuuden takia että parlamentissa ja sen ulkopuolella olevien asianosaisten määrän ja moninaisuuden takia.
Kun puhun energiahuollon varmuudesta, en tarkoita ainoastaan fyysistä toimitusta vaan myös ekologisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti kestäviä energiajärjestelmiä ja -palveluja. Tässä mielessä energiatoimitusten varmuus on keskeistä kehityksellemme ja turvallisuudellemme niiden laajassa merkityksessä, ja viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet sen entistä selvemmin. Itse asiassa syyskuun 11. päivän traagiset tapahtumat ovat tuoneet esille riippuvuutemme tuonnista ja laitostemme turvallisuudesta.
Riskitekijä on moninkertaistunut yhdessä yössä: laitoksille ja infrastruktuureille tahallisesti aiheutettavien vahinkojen riski, öljymarkkinoiden häilyvyyden riski (ja sen mahdolliset haittavaikutukset maailmantalouteen) sekä niin sisäisten kuin ulkoistenkin toimitustemme häiriöiden riski. Kaikista näistä syistä nyt on tärkeämpää kuin koskaan saada asianmukaisia mekanismeja, jotta hätätilanteisiin voidaan reagoida.
On rohkaisevaa panna merkille vihreään kirjaan tulleiden vastausten perusteella - vastauksia on tullut kaikenlaisilta järjestöiltä virallisesti yli 150 - se mielenkiinto, jota koko Euroopassa ja mantereemme ulkopuolella tunnetaan energiahuoltoa koskevia kysymyksiä kohtaan. Minulla on ilo havaita, että komission analyysia tuetaan yleisesti ja että ihmiset ovat varsin tietoisia niistä riskeistä ja ongelmista, joita Euroopalla on energiahuollon takaamisessa, sekä riskien ja ongelmien kansainvälisestä luonteesta. Tämä näkyy edessänne olevassa erinomaisessa mietinnössä.
Monissa kyselyissä on myönnetty, ettei energiahuoltoa voida enää pitää talouteen ja ympäristöön liittyvistä tavoitteista erillisenä asiana. Lisäksi useat mietinnön kohdat osoittavat, että Euroopan parlamentti on ymmärtänyt selkeästi, että näiden kolmen tavoitteen välillä on tiivis side ja että niiden välillä on säilytettävä tasapaino.
Vastaukset osoittavat myös, että Euroopan yleinen mielipide toivoo komission kanssa ilmastonmuutosta koskevan ongelman ratkaisemista. Olen tyytyväinen nähdessäni, että parlamentti yhtyy tähän huoleen ja että sillä on myös monia ajatuksia välineistä, joista voi olla apua tavoitteen saavuttamisessa. Tarkastelemme huolellisesti näitä ajatuksia, kun laadimme vastaustamme vihreää kirjaa koskevaan kuulemiseen. En puutu siihen nyt, mutta haluan sanoa erittäin selvästi, hyvät parlamentin jäsenet, että aihe on herättänyt keskustelua lukuisissa kansallisissa parlamenteissa - olen käynyt joissakin niistä henkilökohtaisesti tai komission korkeat virkamiehet ovat käyneet niissä - sekä yliopistomaailmassa, yhteiskunnallisissa yhteyksissä ja kansalaisjärjestöissä - muun muassa erään yhteiskuntaa avaavan välineen eli Internetin ansiosta - ja että asian keskeneräisyydestä huolimatta voimme näin saada käsityksen sen merkityksestä kaikilla Euroopan unionin yhteiskuntaelämän aloilla.
Minulla on erityisesti ilo korostaa energiatehokkuuden vaatimusta. Kuten tekin, myös minä olen sitä mieltä, että moneen asiaan voitaisiin tehdä parannuksia. Ajatuksenne tarjonnasta tulevat selvästi esille, ja samalla tunnustetaan yleisesti energia- ja toimituslähteiden monipuolistamisen järkevyys.
Kuten mietinnössä myönnetään, mikään yksittäinen lähde ei ole täysin ongelmaton: kaikki maksavat, ja kaikki vaikuttavat tarpeellisilta. Hiilen kohdalla meillä ei ole muita vaihtoehtoja kuin säilyttää tukiin perustuva tuotanto ainakin tietyn ajan. Joka tapauksessa ehdotuksessa komission asetukseksi vahvistetaan oman tuotannon merkitys mutta ennen kaikkea puhdashiilitekniikan kehittämisen merkitys, sillä tällöin voidaan käyttää ainoaa fossiilista energialähdettä, josta Euroopan unionilla on laajoja varastoja, sekä edistää kansainvälisesti päästöjen parantamisen ja vähentämisen mahdollisuutta. Näin myös ylläpidetään huomattavaa tekniikkaa, joka tarjoaa teollisuudellemme kaikenlaisia mahdollisuuksia.
Kun on kyse uusiutuvista energialähteistä, niiden merkitys riippuu siitä, miten nopeasti pystymme ylittämään kaikenlaiset tekniset, sosiaaliset ja taloudelliset esteet. Uusiutuvia energialähteitä koskeva direktiivi viitoittaa sähkön osalta suunnan, jota meidän olisi edettävä. Tiedän, että meitä on arvosteltu siitä, ettemme ole edistyneet tarpeeksi tässä direktiivissä, mutta yritämme edelleen saavuttaa tavoitteemme, jonka mukaan uusiutuvien energialähteiden prosenttiosuus kaksinkertaistuisi kuluvan vuosikymmenen loppuun mennessä. Hyvät parlamentin jäsenet, tältä osin - viittaan jäsen Souchet'n edeltävään puheenvuoroon - olemme muutama päivä sitten hyväksyneet biopolttoaineita koskevan tärkeän ja kunnianhimoisen ehdotuksen, joka toivottavasti hyväksytään ja saa kannatusta niin neuvostossa kuin parlamentissakin.
Ydinenergian tapauksessa olen erittäin tyytyväinen siihen suoraan ja rakentavaan näkemystenvaihtoon, jonka vihreän kirjan esitteleminen on mahdollistanut. Jotkin valtiot ovat ilmoittaneet keskeyttävänsä ydinvoiman käytön tai luopuvansa asteittain ydinvoimasta. Yksi jäsenvaltio on kuitenkin ilmoittanut selvästi aikomuksestaan jatkaa ydinenergian käyttöä ja rakentaa uuden reaktorin. Joka tapauksessa se, että jotkin unionin valtiot luopuvat ydinenergiasta, voi luoda merkittävän aukon energiakapasiteettiimme ja kiihdyttää sellaisten muiden energialähteiden käyttöä, joista syntyy enemmän kasvihuonekaasupäästöjä, sekä aiheuttaa näin ongelmia Kiotossa tekemiemme sitoumusten kannalta.
Vaikka kunnioitan ilman muuta täysin jäsenvaltioiden tekemiä päätöksiä, olen sitä mieltä, että tässä tilanteessa on erittäin vaikea ratkaista ilmastonmuutoksen ongelma, jos säilytämme monipuolisen energiapohjan. Olen sitä mieltä, että on suositeltavaa pitää kaikki vaihtoehdot avoimina ja samalla tehostaa jätteen käsittelyn ja loppusijoittamisen tutkimusta ja että tämä on pohjimmiltaan ydinenergian suurin ongelma, kun otetaan huomioon ydinvoimaloiden turvallisuuden alalla saavutetut edistysaskeleet.
Keskustelu vihreästä kirjasta on vielä käynnissä. Tästä syystä on ennenaikaista pohtia sen lopputuloksia. Komissio kuitenkin tekee - nyt ja jatkossa - ehdotuksia löytääkseen energiahuoltoon uusia näkymiä. Laadimme parlamentin jäsenten ja neuvoston kanssa sisämarkkinalainsäädäntöä, joka koskee yhtä strategiamme pilareista sekä kaasun että sähkön kannalta. Meidän on edelleen tutkittava verotusta ja hinnoittelua ja tarkemmin sanottuna takeita sellaisesta energiamaksujen vahvistamismekanismista, joka kattaisi kaikki määriteltävissä olevat ulkoiset sosiaali- ja ympäristökustannukset.
Esittelemme niin ikään tällä alalla lähiaikoina sellaisia energiaverkkojen välisiä yhteyksiä, joiden avulla voidaan integroida kansalliset markkinat entistä paremmin ja näin tukea integroinnin myötä syntyvien markkinoiden varmuutta.
Toivon lisäksi voivani esitellä pian lämmön ja energian yhteistuotantoa koskevan ehdotuksen, jonka myötä voimme edetä taistelussa tehokkuuden puolesta. Joku huomautti aiemmin, että olemme saaneet aikaan vain vähän. Hyvät parlamentin jäsenet, palauttaisin kuitenkin mieliinne rakennuksia koskevan erittäin tärkeän ehdotuksen (rakennusten osuus energiankulutuksesta on 40 prosenttia, ja säästövaraa on melkein 20 prosenttia), tulevan ehdotuksen lämmön ja sähkön yhteistuotantoa koskevan nykyisen sääntelyn parantamiseksi sekä yleisen ehdotuksen, puite-ehdotuksen, jonka myötä voimme ottaa käyttöön toimenpiteitä kaikenlaisia kodin sähkölaitteita tai rakennusten elektronisia välineitä varten.
Kysynnän osalta energiansäästöstä koituvat hyödyt ovat selviä, ja korostan, että olemme jo tehneet monia vakavia, järkeviä ja perusteellisia aloitteita, kuten juuri mainitsemani aloitteet. Kun on kyse liikenteestä ja sen vaikutuksesta kysyntään, komissio esittää erittäin yksityiskohtaisen analyysin valkoisessa kirjassa, josta olen jo maininnut täällä etukäteen joitakin merkittäviä kohtia puhuessani viime viikolla hyväksytystä biopolttoaineita koskevasta ehdotuksesta.
Myös mietinnössä tunnustetaan kaartelematta energiahuollon haasteiden kansainvälinen luonne. Riippuvuutemme paitsi öljystä myös kaasusta on lisääntynyt, mikä edellyttää, että tutkimme nykyisen markkinatilanteen laajoja geopoliittisia vaikutuksia. Komissio pyrkii laatimaan tästä asiasta kertomuksen ensi vuonna; haluaisimme ilman muuta käyttää hyväksemme tutkimuksen ja kehittämisen kuudennen puiteohjelman sekä energian puiteohjelman seuraajan tarjoamia mahdollisuuksia strategiamme tukena.
Hyvät parlamentin jäsenet, energiahuolto on erottamaton osa tasapainoista taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Vihreästä kirjasta käyty keskustelu on tuonut esille - selvemmin kuin koskaan - herkän vuorovaikutussuhteen energiatarpeiden, ympäristötavoitteiden ja tasapainoisen taloudellisen kehityksen välillä. Monet käsittelemässänne mietinnössä esitetyistä ajatuksista voivat olla tärkeitä energiahuoltomme takaamisen kannalta. Kuten olen selvittänyt, joitakin ajatuksia on jo toteutettu käytännössä, mutta ne eivät vielä muodosta selkeää strategiaa.
Euroopassa on luotava energiahuollon takaamiseksi sellainen vakaa pitkän aikavälin kehys, joka olisi kansainvälisten, taloudellisten ja ympäristöön liittyvien olosuhteiden muutosten yläpuolella ja joka olisi luja perusta Euroopan tulevalle kansainväliselle tehtävälle.
Haluaisin näin ollen käyttää ensi keväänä pidettävää Barcelonan Eurooppa-neuvostoa foorumina Euroopan energiahuoltostrategian käynnistämiseen, ja voitte olla varmoja, että - kyseistä strategiaa hahmoteltaessa - käsittelemäämme mietintöön sisältyvät ajatukset otetaan erittäin hyvin huomioon. Toivon, että voin keskustella tästä parlamentin jäsenten kanssa tulevissa yhteyksissä.
Haluan vielä kerran onnitella esittelijä Chichesteriä hänen suurenmoisesta työstään ja vaivannäöstään. Lausun onnitteluni ja kiitokseni myös jäsen Ayusolle ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnosta, ja olen kiitollinen jokaisesta parlamentin jäsenten puheenvuorosta tässä keskustelussa. Takaan teille, että työskentelemme edelleen asian parissa, kun lopulta esitellään johtopäätökset, jotka päättävät yleisen keskustelun komission laatimasta vihreästä kirjasta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Jäsen Turmes käsittelyjärjestyksestä.

Turmes
Esitin komission jäsenelle kaksi hyvin konkreettista kysymystä, ja olen hieman pettynyt, koska hän ei pysty antamaan minulle vastausta. Toinen niistä koski ennusteita ja toinen keskusteluja.

Puhemies
Jäsen Turmes, tämä voi olla aivan oikein, mutta se ei liittynyt käsittelyjärjestykseen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kemikaalipolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schörlingin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0356/2001) komission valkoisesta kirjasta: Tulevaa kemikaalipolitiikkaa koskeva strategia (KOM(2001) 88 - C5-0258/2001 - 2001/2118(COS)).

Schörling
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tulevaa kemikaalipolitiikkaa koskeva mietintö, jota olemme käsittelemässä ja johon olemme tässä keskustelussa ottamassa kantaa, on erittäin kiireellinen ja tärkeä, koska siinä luodaan perusta ehdotukselle lainsäädäntötekstiksi ja uudeksi EU:n kemikaalipolitiikan puitelainsäädännöksi.
Göteborgin Eurooppa-neuvostossa kesäkuussa päätettiin ilahduttavasti, että uusi kemikaalipolitiikka on otettava käyttöön viimeistään vuonna 2004 ja että tätä määräaikaa on kunnioitettava. Komission on siksi esitettävä lainsäädäntöehdotuksensa vuonna 2002.
Nykyisen kemikaalipolitiikan puutteista on käyty keskustelua jo kauan. On kritisoitu muun muassa sitä, että suurimmasta osasta 100 000:sta olemassa olevasta kemikaalista ei ole tarpeeksi tietoa, että työ on edistynyt aivan liian hitaasti ja että nykyinen politiikka on käytännössä epäonnistunut terveyden ja ympäristön suojelussa.
Komission olemassa olevia aineita koskevan lainsäädännön valvonta osoittaa, että ihminen ja ympäristö ovat potentiaalisesti alttiita monille kemiallisille aineille, joiden vaarallisia ominaisuuksia ei tunneta. Tiedämme, että ihmisen elimistö sisältää mitattavissa olevia määriä 350:tä kemikaalia. Tiedämme myös, että bromattujen palonestoaineiden pitoisuus äidinmaidossa on kasvanut vuosi vuodelta.
Vaikka PCB:tä ja DDT:tä nyt rajoitetaankin tiukasti, niitä löytyy ihmisten ja eläinten rasvakudoksesta korkeina pitoisuuksina kaikkialta maailmassa, myös napaseudulta, jossa näitä aineita ei edes ole valmistettu. Uusia kemikaaleja tulee, esimerkiksi PFOS, perfluoro-oktaanisulfonaatti, joka ei sitoudu rasvakudokseen, vaan veren proteiiniin. Sitä on monissa erilaisissa tuotteissa, esimerkiksi sampoossa.
Neuvoston näiden puutteiden korjaamista varten hyväksymän asetuksen avulla on tarkoitus tehdä perusteellisia riskinarviointeja ja on tarkoitus antaa suosituksia toimenpiteistä jne. Nyt tiedämme, että ns. prioriteettiluettelossa on vain 140 kemikaalia, ja riskinarviointi on suoritettu loppuun ainoastaan 11 tapauksessa. Vielä pahempi on se, että ei ole tehty päätöstä yhdestäkään riskien vähentämiseen tähtäävästä toimesta, vaikka on osoitettu, että sellaisia toimia tarvitaan suurimpaan osaan näistä aineista.
Komission ympäristöasioiden ja yritystoiminnan pääosastojen laatima valkoinen kirja pyrkii luomaan korkean terveyden ja ympäristön suojelun ja ylläpitämään samalla eurooppalaisen kemianteollisuuden kilpailukykyä. Näin tehdään esimerkiksi sanomalla, että kemikaalipolitiikan on kannustettava nykyistä turvallisempien kemikaalien teknistä innovointia ja kehitystä. Olen samaa mieltä kuin ympäristövaliokunnan enemmistö siitä, että strategian painopiste on ympäristön- ja terveydensuojelussa ja että komission valkoisen kirjan lähtökohtana on neuvostossa käydyt keskustelut ja kasvava huoli siitä, että voimassa oleva kemikaalipolitiikka ei voi tarjota riittävää suojaa ympäristölle ja terveydelle. Luonnollisesti taloudellisilla ja sosiaalisilla näkökannoilla on myös oltava jonkin verran merkitystä yhtenä kestävän kehityksen strategian osana.
Ympäristövaliokunnan enemmistö äänesti sellaisen ehdotuksen puolesta, joka menee komission ehdotusta pitemmälle, ja näyttää, miltä tehokkaan, avoimen ja kuluttajaystävällisen kemikaalien valvonnan on näytettävä tulevaisuudessa. Tämä on täysin yhdenmukaista sen vahvan poliittisen tuen kanssa, joka annettiin kesäkuun Eurooppa-neuvostolle, jossa 15 jäsenvaltion johtopäätökset olivat merkittävästi komission ehdotusta tiukemmat ja pidemmälle menevät.
On siis olemassa selvästi ilmaistua poliittista tahtoa hyväksyä ympäristövaliokunnan ehdottama linja uudeksi kemikaalistrategiaksi, ennen kaikkea Reach-järjestelmän laajuuden osalta. Jos nyt toimittaisiin PPE-DE-ryhmän ja teollisuuden tahdon mukaan, otettaisiin mukaan vain CMR-aineet (luokat 1 ja 2) sekä hitaasti hajoavat orgaaniset yhdisteet. Tätä ei silloin voitaisi pitää minään tulevaisuuden strategiana. Myös teollisuusyritysten keskuudessa toivotaan, että asiassa mentäisiin pidemmälle. Teollisuus saadaan kilpailukykyiseksi vain kehittämällä entistä turvallisempia kemikaaleja ja kehittämällä kemikaaleja, jotka suojelevat terveyttä ja ympäristöä, ei siis niiden nykyisessä suhteessa, jota on mahdoton hyväksyä. Mielestäni meidän on siksi pidettävä kiinni siitä kompromissista, johon on päästy eri poliittisten ryhmien välillä, ja ehdotuksesta, jota enemmistö on asettunut tukemaan.

Mayer, Hans-Peter
, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, 11. lokakuuta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta hyväksyi lausuntoni tulevaa kemikaalipolitiikka koskevasta valkoisesta kirjasta. Erityisen tärkeää on tietysti EY:n laajuinen kemikaalipolitiikan yhdenmukaistaminen. Yhtä merkityksellisiä ovat kuitenkin myös seuraavat kolme seikkaa: ensinnäkin rekisteröintijärjestelmän käyttökelpoisuus. Saatavien tietojen kasvavassa määrässä on noudatettava suhteellisuusperiaatetta, jotta järjestelmä ei tukkeudu alusta alkaen. Suhteellisuusperiaatetta on sovellettava myös vaadittavaan käyttötarkoituksen määritelmään, toisin sanoen tuotteen valmistaja voi rajoittaa määritelmän koskemaan vain tuotteen todellisia käyttötarkoituksia.
Toiseksi: selkeä korvaamisperiaatteen määritelmä. Tämän periaatteen määritelmä on erilainen eri jäsenvaltioissa, mikäli sitä ylipäätään on olemassa. Sen sisällyttäminen yhteisön oikeuteen edellyttää johdonmukaista ja yksiselitteistä määritelmää.
Kolmanneksi: riittävä testitietojen suoja. Liikesalaisuuksien suojaamisen tarpeellisuutta ei ole otettu riittävästi huomioon. Samalla on suojattava ilmoittajaa hänen ilmoittamiensa tietojen väärinkäytöltä, siten että käyttöturvallisuustiedotteisiin on tekijänoikeudet. Schörlingin mietintö ei siten ole tasapainossa. Kemian alan pienten ja keskisuurten yritysten ja teollisuuden etuja ei ole otettu riittävästi huomioon, mikä saattaa aiheuttaa kilpailun vääristymistä. Suosittelen teille siksi niiden tarkistusten hyväksymistä, joita esitetään oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnossa. Näillä saadaan parempi tasapaino kaikkien osapuolten etujen välille.

Langen
, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, komission valkoisen kirjan kunnianhimoisena tavoitteena on ryhtyä EU:n aineita ja tuotteita koskevan oikeuden laajaan ajanmukaistamiseen. Tällöin on periaatteessa aivan oikein käsitellä lainsäädännöllisesti samalla tavalla olemassa olevia ja uusia aineita ja luoda yhtenäinen rekisteröinti- ja arviointijärjestelmä kaikille aineille, joiden vuosittainen tuotantomäärä on yli tonnin tiukassa aikataulusuunnitelmassa vuoteen 2012 mennessä.
Tällä valkoisen kirjan periaatteellisella linjauksella lisätään teollisuuden vastuuta kemikaalien hallinnasta ja ehdotetaan laajoja toimenpiteitä, jotka perustuvat kemikaalipolitiikan yksittäisistä säädöksistä saatuihin kokemuksiin. Euroopan parlamentin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on hyväksynyt kyseisen mietinnön suurella enemmistöllä. Siinä on kyse muun muassa siitä, että valkoisen kirjan ehdotusten vaikutuksia kilpailukykyyn, kansainväliseen kauppaan, työpaikkoihin ja pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ei ole tähän mennessä tutkittu riittävästi, ja siksi tarvitaan lisätutkimuksia.
Lisäksi teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on sitä mieltä, että lainsäädännöllä on määrättävä paitsi aineiden ominaisuuksista, myös tosiasiallisista, tieteellisesti todistettavista riskeistä. Määrät ovat vain apusuureita. Ratkaiseva kriteeri on riskimittari. Siksi teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta vaatii kaksivaiheista seulontamenettelyä.
Torjumme ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan esittelijän linjan seuraavissa kohdissa: hyväksymismenettelyn laajentaminen koskemaan herkistäviä aineita, luvan myöntäminen vain määräajaksi, kaikkien alle tonnin määrien tekeminen rekisteröintivelvollisiksi, kaikkien tietojen saattaminen rajoituksitta julkisiksi, laajamittainen aineiden kieltäminen, teollisuuden esittämien lukuisien tietojen ja arvioiden tarkistaminen lisäksi vertaisarvioinnilla, sekä muutamissa muissa asioissa.
Laajamittainen hyväksymismenettelyn laajentaminen olisi täysin yhteisen tavoitteen eli eläinkokeiden vähentämisen vastainen. Siksi teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta kannattaa järkevää linjaa, jota Euroopan ammattijärjestöt ja myös Euroopan kemian teollisuuden työnantajat ovat vaatineet.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kemialliset aineet ja tuotteet kuuluvat meidän päivittäiseen elämäämme. Monilla yhteiskuntamme aloilla emme tule enää toimeen ilman kemikaaleja. Käytämme esimerkiksi puhdistusaineita, kosmetiikkaa, muoveja, lääkkeitä ja paljon muuta - täysin itsestään selviä asioita. Yhtä itsestään selvästi meidän kuitenkin täytyy tietää, miten nämä aineet ja tuotteet vaikuttavat ihmisten terveyteen ja ympäristöön niitä käytettäessä. Siksi me tarvitsemme käyttökelpoista ja joustavaa järjestelmää valvomaan ja arvioimaan olemassa olevia sekä uusia aineita. Valkoisen kirjan on PPE-ryhmän mielestä korjattava Euroopan kemikaalipolitiikan riittämättömyys ja annettava ensi sija ihmisten ja ympäristön suojelulle sekä kestävälle kehitykselle saattamatta samalla vaaraan kemianteollisuuden ja pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukykyä maailmanlaajuisessa kilpailussa.
Kemianteollisuus on Euroopan kolmanneksi suurin jalostusteollisuus, ja luvut, jotka komissio ilmoittaa, ovat: 4,7 miljoonaa työpaikkaa sekä lähes 40 000 lähinnä pientä ja keskisuurta yritystä. Tällä mietinnöllä me ratkaisemme myös niiden tulevaisuuden. Schörlingin mietinnön tavoitteena ovat selkeästi ympäristöpoliittiset seikat, ja pelättävissä on, että liioitellut myös viranomaisiin kohdistuvat vaatimukset lamauttavat järjestelmän, jolloin se on alusta alkaen tuhoon tuomittu.
Siksi PPE-ryhmä ei kannata seuraavia seikkoja: alle tonnin vuosituotannon aineiden rekisteröintivelvollisuutta, hyväksymismenettelyn laajentamista, aineiden korvaamista ja kieltämistä vain niiden ominaisuuksien perusteella, lisävertaisarviointia, epäkäytännöllisiä tiedotusvelvoitteita ja tietopankkeja. Olemme sitä mieltä, että vain tarkoin harkittu järjestelmä voi taata, että Euroopan unionin alueella tuotetaan korkealuokkaisia tuotteita, turvataan työpaikat ja parannetaan tehokkaasti ihmisten suojelua ja ympäristön suojelua.

Bowe
Arvoisa puhemies, otan tyytyväisenä vastaan komission kemikaalipolitiikkaa koskevan ehdotuksen. Se olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten. Olemme liian kauan nähneet, että allergiset reaktiot ja vieläkin pahemmat ihmisten terveyteen kohdistuvat vaikutukset ja samanaikaisesti ei-toivotut ympäristövaikutukset lisääntyvät vähitellen. Jos me hyväksymme tämän mietinnön, otamme yhden askeleen eteenpäin erittäin tärkeässä kysymyksessä: ovatko tänään yleisessä käytössä olevat 30 000 kemikaalia ja niiden valmistuksessa käytettävät 100 000 ainesosaa mitenkään vastuussa siitä, mitä me näemme tapahtuvan ihmisten terveydelle ja ympäröivälle maailmalle. Ei ole epäilystäkään siitä, että meidän on tehtävä erittäin perusteellinen tutkimus tällä hetkellä käytössä olevista kemikaaleista ja niistä, jotka me tulevaisuudessa ehkä haluamme päästää ympäristöömme.
Meidän on tarkasteltava asioita ja alueita, joita emme ole aiemmin tarkastelleet. Sosioekonomiset asiat tulevat olemaan erityisen tärkeitä. Kemikaalipolitiikkamme ja -strategiamme muuttamisen täysimääräiset vaikutukset tulevat näkymään laajasti kaikkialla Euroopassa. On kuitenkin toivottavaa, että ottamalla suuren askeleen eteenpäin tänä iltana ja aloittamalla kemikaalipolitiikan uuden rakenteen laatimisen, me saamme aikaan politiikan, joka on täysin kestävä pitkällä aikavälillä, joka tuo todellisia ja myönteisiä etuja koko yhteiskunnalle, joka lopettaa ihmisten terveyteen kohdistuvat haitalliset vaikutukset ympäristössä ja on loistava esimerkki muulle maailmalle siitä, miten sen tulisi edetä tulevaisuudessa. Joten tänä iltana otamme askeleen kohti puhtaampaa ja parempaa eurooppalaista ympäristöä, vahvempaa ja kannattavampaa kemikaaliteollisuutta ja myös terveellisempää ja parempaa tulevaisuutta koko maailmalle.

Davies
Arvoisa puhemies, toivon, että komission jäsen on saanut nukuttua toisen onnistuneen ilmastonmuutoskonferenssin jälkeen.
Kaikki näytti niin helpolta, kun komission jäsen esitteli meille suunnitelman ensimmäistä kertaa. Hän sanoi, että käytämme kymmeniä tuhansia kemikaaleja Euroopassa. Ne ovat välttämättömiä elämäntapamme säilyttämiseksi, mutta niistä on vain vähän julkista tietoa, ja todellinen pelko on, että ne voivat aiheuttaa pitkäaikaista haittaa ympäristölle ja ihmisten terveydelle. Joten meidän on saatava tietoa, meidän on suoritettava testejä ja samalla kun säilytämme sen, mikä on hyvää ja ylläpidämme vahvaa eurooppalaista kemikaaliteollisuutta, meidän on tunnistettava huonot puolet ja poistettava ne.
Tämä tapahtui kuitenkin muutama kuukausi sitten. Tällä välin jokainen meistä on saanut lobbaajilta runsaasti tietoa tämän politiikan toteutukseen liittyvistä vaikeuksista, mitä kuvaa hyvin se seikka, että meillä on vaikeuksia määrittää jopa puheena olevien kemikaalien määrä. Toisinaan mainitaan 30 000, toisinaan 100 000 - aika iso ero.
Kemikaaliteollisuus ainakin sanoo kannattavansa ja tukevansa komission päämääriä, mutta se varoittaa, että ehdotukset ovat epäkäytännöllisiä, lisäävät byrokraattisuutta ja ovat erittäin kalliita. Se väittää, että testausjärjestelmä lamaannuttaa koko järjestelmän varsinkin, jos me laajennamme vaatimuksia. Miljoonat eläimet kuolevat tuskallisesti ja ehkä tarpeettomasti, jotta testausvaatimukset täytetään.
Kaikki nämä huolenaiheet on otettava huomioon. Kun saamme direktiiviluonnoksen käsiteltäväksemme, kuuntelen erittäin tarkkaan teollisuuden valituksia. Ymmärrän, että ympäristökysymyksissä kuulemme usein teollisuuden valittavan syyttä suotta, mutta tästä huolimatta meidän on varmistettava, että yhtiöille asetettavat uudet vaatimukset ovat realistiset ja käytännölliset ja että ne pikemminkin vahvistavat kuin vahingoittavat erittäin tärkeää alaa.
Tämä on ainoastaan valkoinen kirja. Suositusten laatimisen osalta kannatan Schörlingin pyyntöä, että komissio vahvistaa ympäristöä koskevia sitoumuksiaan eikä heikennä niitä. Todellisuudessa me kuitenkin lopulta luultavasti teemme kuten ministerineuvosto ja siirrämme vastuun takaisin komissiolle, pyydämme teitä löytämään tien esteiden yli ja annamme ehdottoman takuun siitä, että kritisoimme teitä riippumatta siitä, minkälaisia ehdotuksia saatte aikaan.

Breyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tämä mietintö on virstanpylväs ympäristön- ja kuluttajansuoja-asioissa. Tähänastinen kemianpolitiikka on laiminlyönyt täysin ympäristön- ja kuluttajansuojelun. Vuosikymmenien ajan on markkinoilla ollut satojatuhansia kemikaaleja, emmekä me tiedä, millaisia määriä niitä on ollut ja millaisia riskejä ne ovat aiheuttaneet. Siten ennalta varautumisen periaate ikään kuin poljettiin jalkoihin, ja nämä kemikaalit testattiin sokeasti meillä ja ympäristöllä. Alle 1000 tonnin vuosittaiset määrät eivät vielä ole edes ilmoitusvelvollisia niiden vaarallisuudesta riippumatta.
Me olemme siis pelanneet vuosikymmenien ajan venäläistä rulettia panoksena terveytemme sekä ympäristö. Tästä kauhistuttavasta, peräti vastuuttomasta tilanteesta meidän on tehtävä loppu mahdollisimman pian. Jos teollisuus ei lyö tietoja pöytää tietyn määräajan kuluessa, ei kyseisiä kemikaaleja saa enää markkinoida. Toivon, että parlamentin enemmistö ei anna tehdä itsestään kemianteollisuuden renkiä, sillä juuri Saksan kemianteollisuuden aggressiivinen kampanjointi on toki tehnyt selväksi, että se ei avuttomuudessaan pysty esittämään poliittisella tasolla kestäviä argumentteja. Valitukset myyntitappioista, joita parlamentin jäsenet ovat täällä esittäneet, ovat lähinnä vitsi, kun ajatellaan, että kemianteollisuus on kymmenen viime vuoden aikana ja 25 prosentin reaalisen tuotannon kasvun aikana lakkauttanut 14 prosenttia työpaikoista - ilman valkoista kirjaa kemikaalipolitiikasta - ja me kuitenkin tarkkaan tiedämme, että kemianteollisuudessa on vain silloin mahdollisuus tarjota kestävää työllisyyttä, kun sillä on tarjota ympäristöystävällisiä tuotteita. Vasta silloin voi onnistua myös kemian aseman vahvistaminen. Me taistelemme sen puolesta, että uusi kemikaalipolitiikka on Euroopan ympäristöpolitiikan keskeinen tekijä. Mielestäni on kyse sellaisen vuosikymmenien uudistumattoman politiikan päättämisestä ja tehokkaan tulevaisuuteen suuntautuneen kemikaalipolitiikan toteuttamisesta, joka asettaa terveysasiat ja ennalta varautumisen periaatteen ensi sijalle.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, EU:n kemikaalipolitiikka tarvitsee kokonaisuudistuksen ja vain yhden uuden kattavan säännöstön. Schörlingin laatimassa ympäristövaliokunnan mietinnössä, josta nyt keskustelemme, on erinomainen uuden kemikaalipolitiikan lähtökohta. Tämä mietintö perustana pitäisi komission pystyä nopeasti esittämään ehdotus uudeksi direktiiviksi.
Mietinnön vahvuus on siinä, että se todellakin asettaa ympäristön ja kansanterveyden etusijalle, minkä täytyy olla meidän päätehtävämme. Mielestämme myös teollisuus voittaa, jos sääntöjä tiukennetaan. Tiukentaminen suosii uudenaikaisia valmistajia ja innovointia ja tuo mukanaan sen, että ei enää suosittaisi niitä vanhoja kemikaaleja, joista ei ole tutkimustuloksia, niin kuin itse asiassa nyt tehdään.
Erityisen tärkeitä meidän ryhmällemme ovat seuraavat kohdat: ensiksi niitä kemikaaleja koskevan ehdotuksen, joita rekisteröinti-, arviointi- ja lupamenettelyvaatimus koskee, pitäisi olla nykyistä kattavampi, kuten on ehdotettu. Toiseksi pitäisi tuonnin yhteydessä asettaa korkeita vaatimuksia niille kemikaaleille, myös kemikaaleja sisältäville tuotteille. Kolmanneksi on tehtävä kaikki mahdollinen eläinkokeiden minimoimiseksi. Neljänneksi korvaamisperiaatteesta on tehtävä kemikaalipolitiikan ratkaisevin osa. Turvallisen vaihtoehdon etsimisen pitäisi aina olla erittäin tärkeää. Viidenneksi kaikkein vaarallisimpien kemikaalien käyttöä on rajoitettava voimakkaasti.
Meidän ryhmämme on tyytyväinen valiokunnan ehdotukseen. Meillä on toki joitakin pieniä tarkistuksia, jotka mielestämme vahvistavat mietintöä entisestään. Haluamme tuoda esiin vaatimuksen siitä, että uudet kemikaalit on hyväksyttävä komission ympäristöyksikössä. Kaikkein vaarallisimpia kemikaaleja koskevia vaatimuksia on myös entisestään kovennettava.
Esittelijä on valiokunnassa valinnut erittäin hyvän ja avoimen työskentelymenetelmän, joka on antanut kaikille poliittisille ryhmille mahdollisuuden tehdä kompromissi varhaisessa vaiheessa, mikä on mielestäni myönteistä.

Blokland
Arvoisa puhemies, kemikaalipolitiikan tarkistaminen on välttämätöntä, sillä ensisijaisten kemikaalien luettelon 140 aineesta on arvioitu tähän mennessä vain 11. Meidän on nyt varottava sitä, että suuressa innossamme yritämme hoitaa kaiken yhdellä kertaa. Tietysti minäkin haluaisin sitä, mutta ympäristövaliokunnassa komissio jo varoitti, että jos kemikaalipolitiikkaa kuormitetaan liikaa, niin koko laiva uppoaa. Minusta se on hyvä syy keventää laivan lastia. Tarkoitan tällä konkreettisesti sitä, että uuden politiikan ulkopuolelle pitää toistaiseksi jättää aineet, joita tuotetaan alle tonni vuodessa. Sen lisäksi laiva heittelehtii edestakaisin toisaalta ankaran politiikan ja toisaalta sosiaaliset ja taloudelliset seuraukset laajasti huomioon ottavan pyrkimyksen välillä. Tällainen kahtiajakoisuus voidaan estää asettamalla haitallisimmat aineet ensisijaisiksi. Sillä tavalla ympäristö ja ihmisten terveys hyötyvät eniten, ja sosiaaliset ja taloudelliset seuraukset teollisuudelle jäävät itsestään rajallisiksi. Meidän ei myöskään enää tarvitse johtaa teollisuutta harhaan väittämällä, että uusi politiikka kohottaa yritysten innovatiivisuutta ja kilpailukykyä.
Arvoisa puhemies, lopuksi olen sitä mieltä, että meidän pitää säilyttää yleisesti tunnustetut haitallisuuden kriteerit eli annos ja käyttö.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, kannatan sydämestäni niitä periaatteita, joihin EU:n tulevan kemikaalipolitiikan strategia perustuu, eli ihmisen ja ympäristön suojelun korkeaa tasoa, sisämarkkinoiden tehokasta toimintaa, teollisuuden innovaatiomahdollisuuksien parantamista ja kilpailuaseman lujittamista. Valkoinen kirja ja myös jäsen Schörlingin mietintö ovat kuitenkin minusta ongelmallisia, koska valkoinen kirja on mielestäni tietyissä kohdissa tehoton. Jäsen Schörling on kyllä tehnyt kovasti työtä, mutta myös hän lisää joulukuuseen uusia koristeita. Haluan siksi antaa esimerkin järjestelmästä, joka minun käsittääkseni voisi toimia. Tiedän, että myös komission jäsen on saanut Alankomaiden viranomaisilta tietoa siitä, että teollisuus ei alussa ehdottomasti halunnut hyväksyä uutta SOMS-nimistä järjestelmää, mutta sekä teollisuus että viranomaiset ovat nyt todella tyytyväisiä siihen. Haluan antaa esimerkkejä ja osoittaa samalla joitakin valkoisen kirjan heikoista kohdista.
Aivan ensimmäiseksi haluan puhua teollisuuden vastuusta. Sitä kiitetään aiheettomasti, sillä valkoisessa kirjassa rajoitutaan riskinarviointia varten annettaviin tietoihin ja jatkokäyttäjille annettavaan informaatioon. Pitäisi huolehtia siitä, että vastuu todella osoitetaan teollisuudelle, mikä merkitsee siis sitä, että teollisuus pystyy myös itsenäisesti ryhtymään toimiin riskien pienentämiseksi. Koko teidän ehdottamanne järjestelmä, johon liittyy viranomaisten voimakas asioihin puuttuminen, on osoitettu toimintakyvyttömäksi. Siksi se pitää tehdä toisin.
Toiseksi haluan sanoa, että Reach-järjestelmää pitäisi muuttaa. Joka tapauksessa pitää mahdollistaa nopeat seulonnat. Nopea seulonta voidaan tehdä myös haitallisuusprofiilin perusteella, sillä tonnimäärä ei ole ratkaisevaa. Arvoisa puhemies, yritin kollegojeni kanssa sisällyttää sen myös tarkistuksiin ja toivon, että ainakin tarkistukset 102 ja 103 hyväksytään tältä osin.

Karlsson, Hans
Arvoisa puhemies, Eurooppa tarvitsee uuden strategian kemikaalikysymysten käsittelemiseen. Kyseessä on meidän kaikkien ja tulevien sukupolvien terveys. Komission valkoinen kirja on hyvä lähtökohta strategian parissa tehtävän työn jatkamiselle. Schörlingin mietinnön avulla luodaan hyvät edellytykset välttämättömien muutosten aikaansaamiselle. On äärimmäisen tärkeää, että parlamentti hyväksyy mietinnön sellaisena, että siinä on esittelijän antama suuntaus.
Mietinnön valmisteluaikana käydyssä keskustelussa monet puheenvuorot ovat käsitelleet pelkoa työpaikkojen ja talouskehityksen vaarantumisesta, jos sääntöjä kovennetaan. Tähän huoleen on tietenkin suhtauduttava vakavasti, mutta samanaikaisesti on avarrettava näköalaa työpaikkaa ja taloutta laajemmalle. Talouskasvua ja työpaikkojen saatavuutta ei voida koskaan asettaa vastakkain kemikaalien käsittelyä, kestävän kehityksen saavuttamiseen tähtäävää työtä ja korkeaa kansanterveyden työntekijöiden suojelua koskevien välttämättömien vaatimusten kanssa. Mitä iloa on työpaikoista ja hyvästä taloudesta, jos myrkytämme luontomme ja tuhoamme tulevien sukupolvien elämän edellytykset. Meillä on vain yksi maapallo, ja meidän on huolehdittava siitä. Sanomme usein, että olemme lainanneet tämän maailman lapsiltamme. Jos haluamme jättää sen heille kestävässä kunnossa, on jo aika sopeuttaa elämäntapamme sen mukaan.
Kemikaalien käsittely vaikuttaa ihmisiin monella eri tavalla. Se vaikuttaa meihin työntekijöinä ja kuluttajina. Hitaasti hajoavat ja bioakkulumoivat aineet vaikuttavat meihin. Nämä aineet voivat olla herkistäviä, hormonitoimintaa häiritseviä, karsinogeenisia jne.
Niiden sääntöjen, jotka nyt on saatava kehitetyksi, on ensisijaisesti tähdättävä yksittäisten ihmisten suojaamiseen eikä yritysten voittojen kasvattamiseen, kuten nyt. Kestävän kehityksen yhteiskunta tarjoaa myös kestäviä työpaikkoja, kestävän asuinympäristön ja se tarjoaa ihmisille myös uskoa tulevaisuuteen. Niin voidaan luoda parempi maailma.

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on epäilemättä oikein, että Euroopan unionin on ennen pitkää luotava uusi kemikaalipolitiikka. Nykyinen kemikaalipolitiikka ei ole tyydyttävää. Aiemmin mainittiin jo, että testejä kyllä on, mutta testien kokonaistulos on epätyydyttävä. Siksi komission paneutuminen asiaan on pääosin ilahduttavaa, vaikkakaan emme tue komission ehdotusta kaikilta osin.
Haluaisin kuitenkin sanoa varoittavan sanan: arvoisa komission jäsen, myös teidät olen tänään erityisesti sulkenut sydämeeni. Ilmoititte meille esittäytyessänne, että nimenomaan oman maanne kokemusten vuoksi haluatte saada Eurooppaan uuden kemikaalipolitiikan. Uskon, että teihin pätee tänään sanonta: "henget kutsuin esiin, heist' en pääsekään". Esittelijän tekemä esitys ei ole ympäristöpoliittinen ehdotus. Se on tyypillistä ympäristösaasteiden vientiä, koska monet yritykset, jotka jo nyt toimivat Euroopan unionin laidoilla, siirtyvät hyvin nopeasti vielä lähemmäksi Euroopan unionin rajaa ja sen ulkopuolellekin päästäkseen eroon näistä käsittämättömistä vaatimuksista. Tämä ei voi olla nykyaikaista ympäristöpolitiikkaa. Meidän on mitä pikimmin sopeutettava alan teollisuus korkeisiin, mutta toteutettavissa oleviin normeihin.
Mielestäni seikat, jotka on jo aiemmin mainittukin - ajallisesti rajattu hyväksyntä, rekisteröintivelvollisuus alle tonnille, korvaavuusperiaate ja myös käytön sääteleminen - ovat nimenomaan moninkertaisen suojan lähtökohta, sillä jokainen pieni ja keskisuuri yritys jäisi sen jalkoihin, koska vain teollisuus pystyisi täyttämään ehdotuksenne kaavailemat vaatimukset. Tämä ehdotus kohdistuu pikemminkin komission suuntaan, ei todellakaan muutoin arvostamani esittelijän suuntaan, joka kuitenkin tänään on tässä asiassa ollut minulle pettymys.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet ja erityisesti PPE-ryhmän jäsenet, haluaisin vielä ponnekkaasti pyytää, että menisimme asiassa hieman syvemmälle. Kyse on valkoisesta kirjasta, ja mielestäni meidän ei pitäisi yrittää käydä valkoisen kirjan pohjalta voimamittelöitä, jotka tavalla tai toisella saattavat olla poliittisesti motivoituja. Sitten myöhemmin pääsemme lainsäädäntövaiheeseen, jolloin todella on kyse hienosäädöstä.
Harmi, että muutamat aiemmin puheenvuoron käyttäneistä eivät ole enää paikalla, joten he eivät enää kuule, mitä minulla on sanottavana. Ehkä voimme kertoa sen heille myöhemmin.
Me olemme tehneet tarkistuksia, jotka tähtäävät juuri tähän suuntaan ja joissa on kyse kaksinkertaisen työn välttämisestä.
Tarkistuksen 97 mukaan vertaisarviointi pitää jättää pois, jotta menettely olisi yksinkertaisempi. Me teimme jo valiokunnassa tarkistuksia pienten ja keskisuurten yritysten kohdalla, joissa meidän mielestämme pitää olla ensin kokeiluhankkeita, joissa pienet ja keskisuuret yritykset voivat hoitaa rekisteröinnin yksinkertaisesti ja tehokkaasti. Me haluamme yksinkertaisia hallintoa koskevia määräyksiä ja näemme, että ne työnantajat, joita tämä suoraan koskee - työnantajapuolen edustajat ja eurooppalaiset työpaikkaneuvostot - pitää ottaa mukaan päätöksentekoprosessiin. Nämä vaatimukset on täytetty, enkä tiedä, miksi tässä pitäisi asettaa korkeat panokset ja tehdä kemianteollisuuden kohtalo tästä riippuvaiseksi. Kyse on valkoisesta kirjasta, jossa ei vielä mitään ole päätetty lopullisesti. Tätä minä en ymmärrä!
Myös korvaavuusperiaatteeseen olemme ottaneet kohdan, jossa sanotaan että korvaavia aineita on tarkasteltava koko elinkaarianalyysin mukaisesti, ennen kuin niitä saa käyttää. En tiedä, mitä meidän pitäisi tehdä, mikäli tätä ei hyväksytä ja sanotaan, että näin se juuri menee.
Vielä tästä yhdestä tonnista: en ymmärrä yhtään väitettä, että aineet, joita tuotetaan alle tonni, olisivat sinänsä vaarattomampia kuin aineet, joita tuotetaan yli tonni. Myös ne tulisi rekisteröidä.

Lisi
Arvoisa puhemies, esitän kiitokseni mietinnön esittelijälle hänen tekemänsä työn määrästä, mutta en sen sisällöstä. Kollega Lange, toki me puhumme nyt valkoisesta kirjasta, mutta kyse on sellaisesta valkoisesta kirjasta, jossa luodaan ensimmäinen kuva siitä, mitä me ajattelemme, ja kun me PPE-ryhmän jäsenet ilmaisemme ajatuksiamme, olemme mielellämme myös johdonmukaisia. Emme halua sanoa jotakin ja sitten kieltää sanomaamme, kun asiaa käsitellään lainsäädäntöelimessä. Heti alkuun on syytä sanoa, että kyse on tärkeästä teollisuuden alasta, joka on maanosamme merkittävin tai merkittävimpien alojen joukossa; tämä ala tarjoaa työtä miljoonalle ihmiselle, ja sen piiriin kuuluu kymmeniätuhansia pieniä yrityksiä. Ala herättää kuitenkin myös pelkoa yhteiskunnassa, koska on olemassa satatuhatta tuntematonta kemikaalia, ja meidän on tietenkin tehtävä jotakin tällaisen yhteiskunnassa syntyneen pelon vuoksi. Juuri tästä syytä pidimme komission ehdotusta ja valkoista kirjaa hyvänä lähtökohtana: näin voimme aloittaa asiaa koskevan menettelyn, näin meillä on tarkoitus ja päämääriä, joita tavoitella. Suhtauduimme myös myönteisesti teollisuuden valmiuteen antaa tukea niiden kustannusten maksamisessa, joita tämä korvaamiseen ja tietoon liittyvä toimenpide synnyttävät.
Emme voi kuitenkaan tukea sitä, että aineiden määrää lisätään perusteettomasti monimutkaisin menettelyin ja että valikoimasta tulee liian suuri, emmekä voi myöskään tukea sellaisten tieteellisten periaatteiden käyttämistä arviointiperustana, jotka eivät ole riittävän tiukkoja, kuten Schörlingin mietinnössä ehdotetaan. Hyvät ystävät, tämä ei vahingoita ainoastaan kemian teollisuutta, vaan se vaarantaa myös ympäristötavoitteen, jonka olemme itsellemme asettaneet. Roomalaisilla oli tapana sanoa, että erinomainen on hyvän vihollinen. Olkamme varovaisia tällaisten vaatimusten kanssa, jotka ovat joskus demagogisia ja periaatteellisia, koska nyt vaarassa saattaa olla meidän kaikkien yhteinen tavoite suojella terveyttä ja ympäristöä kestävän talouden puitteissa nimenomaan liian monilta aikeilta, jotka ovat ikään kuin kaiken kattavia.

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi todeta, että pidän valkoista kirjaa myönteisenä. Todellisuudessa tiedämme hyvin vähän siitä, miten sadattuhannet olemassa olevat kemikaalit vaikuttavat luontoon ja kansanterveyteen. Mielestäni EU:n ympäristö- ja terveyspolitiikan kannalta on erittäin ongelmallista, että me emme ole jo useita vuosia sitten saaneet toteutettua kemikaalipolitiikkaa koskevaa yhteistä strategiaa. Nyt se kuitenkin toteutuu, ja pidän sitä erittäin myönteisenä. Haluaisin myös kiittää esittelijä Schörlingiä loistavasta mietinnöstä, joka sisältää muutamia erittäin olennaisia komission aloitteeseen tehtyjä tiukennuksia, jotka mielestäni olisi voitu hyväksyä ilman tarkistuksiakin. Niin ei kuitenkaan käy. Teollisuus ja muut osapuolet ovat myös tuoneet äänensä kuuluville parlamentissa, ja huomenna hyväksyttävästä tuloksesta ei tule niin hyvä kuin siitä olisi voinut tulla.
Haluan tuoda esille muutamia olennaisia parannuksia, joita parlamentti on saanut lisättyä mietintöön. Ennalta varautumisen periaatetta ja toissijaisuusperiaatetta korostetaan erittäin voimakkaasti. Puhetta on myös käännetystä todistustaakasta. Saamme sen avulla toteutettua sen, mitä myös komissio pitää lähtökohtanaan, toisin sanoen kemikaalien sääntelyä ja vaiheittaista käytöstä luopumista ja hyväksyntää koskevan tiukemman järjestelmän, joka sisältää muutamia selkeitä määräaikoja, joita pidän tärkeinä. On myös tärkeää, että saamme laajennettua sitä vaarallisia aineita koskevaa luetteloa, joiden käytöstä luovutaan vähitellen. Lisäksi haluaisin kiinnittää huomiota eläinkokeisiin liittyvään kysymykseen. Mielestäni tässä asiassa myös liberaalit ovat antaneet erittäin tärkeää tukea sille, että eläinkokeita koskeva kysymys on saatu esityslistalle, ja tuen sitä mielelläni myös huomenna järjestettävässä äänestyksessä. Käsiteltävänä olevaan lainsäädäntöön pitää sisältyä useita edistysaskelia, ja sen vuoksi haluan lopuksi kysyä komission jäseneltä vain sitä, että koska komissio aikoo esittää yhteistä lainsäädäntöä koskevan aloitteen. Käsitykseni mukaan se tapahtuu ensi vuoden alussa, mutta olisi mukava, jos saisimme jo tänään tietoa hieman tarkemmasta ajankohdasta.

Sacconi
Arvoisa puhemies, minäkin annan arvoa esittelijän ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tekemälle työlle, jossa kaavaillaan todella edistyksellistä strategiaa. Parlamentti tarjoaa näin käyttökelpoisen panoksen soveltaessaan kemian alalla kestävän kehityksen periaatetta kaikissa sen erottamattomissa ulottuvuuksissa: ympäristöön liittyvässä, yhteiskunnallisessa ja taloudellisessa ulottuvuudessa. Ympäristön laatu ja ihmisten terveyden suojelu on liitetty yhteen. Kemian teollisuuden kilpailukykyä on tavoiteltu sellaisten kannustimien avulla, joilla pystytään tukemaan uudistuksia ja edistämään kaikkein vaarallisimpien aineiden asteittaista korvaamista muilla. Huomenna voimme tehdä muita parannuksia äänestämällä eräiden sellaisten tarkistusten puolesta, joita jäsen Lange ja muut kollegat ovat esittäneet ja joista on hyötyä erityisesti kaikkein pienimmille yrityksille.
Kyse ei ole siis ainoastaan sellaisesta strategiasta, jossa toimiin ryhdytään vasta jälkeenpäin, kun vahinko on jo sattunut, vaan kyse on ennalta ehkäisevästä ja myös ankarasta ja tinkimättömästä strategiasta. Tästä syystä on syytä hyödyntää ympäristövahinkovastuusta tehtyä viittausta, ja tämä muodostaa sellaisen periaatteen, jonka pitää koskea myös niitä maita, joissa työntekijöiden terveyden vaalimista ja ympäristönsuojelua ei aina oteta riittävästi huomioon. Viittaan tällä hiljattain annettuun oikeuden päätökseen, jolla Margheran petrokemian laitos vapautettiin syytteistä ja jonka myötä rankaisematta jäivät Montedison Enimontin johtajat, jotka ovat vastuussa 157 työntekijän kuolemasta ja maaperän ja Venetsian lahden tuhoisasta saastumisesta. Tämä on senkaltainen päätös, josta Italian hallituksen pitäisi valittaa.

Bowis
Arvoisa puhemies, meidän on selvennettävä, että kemikaalit voivat olla hyödyllisiä. Tarvitsee ainoastaan katsoa istuntosalin mattoihin, tuoleihin, pöytiin, maaleihin, teräkseen ja lasiin, jotta näemme, miten riippuvaisia olemme niistä. Ne voivat kuitenkin myös olla vahingollisia. Jotkin hyönteismyrkyt, palamista ehkäisevät tuotteet ja jopa hiuslakka voivat olla vaarallisia, ja meidän on oltava varovaisia niitä käsiteltäessä. Kemikaalit voivat todellakin olla uhka, jos niitä käytetään väärin, ja ne voivat tarvita sääntelyä. Joskus ne on poistettava vähitellen käytöstä tai kiellettävä.
Pelkään kuitenkin, että tässä mietinnössä edetään aivan liian nopeasti ja joissakin kohdin myös valkoisessa kirjassa. Tiedän, että kyse on ainoastaan valkoisen kirjan vaiheesta, mutta meidän on harkittava tarkoin mahdollisia kustannuksia, joiden sanotaan olevan 8 miljardia euroa Euroopan teollisuudelle. On mainittu, että eläimet joutuvat maksamaan tästä kovan hinnan. Ison-Britannian Eläinkokeiden vastainen liitto (BUAV, British Union for the Abolition of Vivisection) arvioi 2 123 eläintä koetta kohden, kun kyseessä on suurina määrinä tuotettavista kemikaaleista. Meille kerrotaan, että 12,8 miljoonaa eläintä olisi uhattuna, jos 30 000 ainetta testataan, ja mietinnössä puhutaan jopa 100 000 aineesta. Kaikista aineista ei tietenkään tarvitsisi tehdä eläinkokeita, mutta huomattavasta osasta täytyisi.
Yksi toinen esimerkki siitä, miten tässä mietinnössä ylireagoidaan: kohdassa 38 tarkastellaan kaikkia luokan kolme CMR-aineita erityistä huolta aiheuttavina aineina. Otetaan teollisuudesta pelkästään yksi esimerkki, joustavan vaahdon raaka-aineet. Valmis tuote ei ole mitenkään vaarallinen ja parantaa kuluttajien mukavuutta ja turvallisuutta huonekalun ja auton kojelaudan kaltaisissa tuotteissa. Tämä teollisuus työllistää 360 000 ihmistä, joista 96 prosenttia työskentelee pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. He voivat olla vaarassa.
Valkoisen kirjan tavoitteet ovat oikeat: haluamme enemmän tietoa kemikaalista ja haluamme turvallisemman maailman. Meidän pitäisi asettaa toiminta-alueet tärkeysjärjestykseen. Tämä tarkoittaa tiukkaa riskinhallintaa vahingoittamatta tarpeettomasti lukuisia pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka muodostavat kemikaaliteollisuuden, jolla on omat oikeutensa mutta joka myös tarjoaa työpaikkoja, etuja ja turvallisuutta kansalaisillemme.

Van Brempt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme ilmeisesti kaikki yhtä mieltä, sillä myös EVP:n mielestä nykyiselle kemikaalipolitiikalle on tunnusomaista politiikan puuttuminen, liiallinen byrokratia, kyvyttömyys hankkia tietoa kaikista aineista ja lisäksi kyvyttömyys ryhtyä toimiin. Sen takia on niin tärkeää tukea valkoista kirjaa, mutta vielä tärkeämpää on tukea jäsen Schörlingin mietinnössä ehdotettuja parannuksia.
Kemian teollisuus on kohdistanut meihin tavatonta painostusta erityisesti viime päivinä. Teollisuudella ilmeisesti riittää rahaa käynnistää suuria kampanjoita ja kuvata parlamentin suuri enemmistö joukoksi ekofundamentalisteja. Mielestäni ympäristövaliokunnan lopputulos oli kuitenkin tasapainoinen ja ansaitsee huomenna kaiken tuen.
Haluan mainita muutamia keskeisiä kohtia. Mielestäni pitkällä aikavälillä kaikki aineet pitää ilmoittaa rekisteriin, mutta keskipitkällä ja lyhyellä aikavälillä aineita pitää asettaa ensisijaisiksi. Viimeksi mainittua ei kuitenkaan pidä tehdä pelkästään tuotantomäärien perusteella. Myös pienempiin määriin pitää kiinnittää riittävästi huomiota, ja lähtökohdaksi pitää itse asiassa asettaa aineen luontaiset ominaisuudet.
Kuten kollega Bernd Lange juuri sanoi, niin korvaamisperiaate on olennainen. Jos tarjolla on jo testattu, vähemmän vaarallinen aine, niin mitä perusteita meillä on olla käyttämättä sitä, paitsi ehkä taloudellisia?
Toinen olennainen elementti on se, että meidän pitää voida kieltää erityistä huolta aiheuttavat aineet, kuten hitaasti hajoavat, bioakkumuloituvat ja hormonitoimintaa häiritsevät aineet, paitsi jos ne ovat olennaisia yhteiskunnan kannalta ja jos niille ei ole vaihtoehtoja. Siinä tapauksessa ne pitää hyväksyä ankaran lupamenettelyn puitteissa.
Kolmas mutta vähintään yhtä tärkeä elementti on mahdollisimman kattavan informaation tarjoaminen kuluttajille selvillä tuoteselosteilla mutta myös julkisilla tietokannoilla ja aineita koskevilla tiedoilla.

Linkohr
Arvoisa puhemies, minä äänestin myös teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa Langenin lausunnon puolesta ja pidän sitä oikeana. Toisaalta ymmärrän myös, että kollegamme ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa painottavat eri asioita. Myös tämän minä ymmärrän, sillä muutenhan me emme tarvitsisi kahta valiokuntaa, vaan voisimme hoitaa kaikki asiat yhdessä valiokunnassa. Olen myös sitä mieltä, että kahden eri valiokunnan välisestä jännitteestä syntyy lopulta jotakin järkevää.
Minulla on joitakin ongelmia muutamassa Schörlingin mietinnön kohdassa - haluan sanoa tämän ihan avoimesti. Pääongelma ehkäpä on, että mielestäni aineita ei pitäisi arvioida vain niiden vaarallisuuden, vaan myös niiden ominaisuuksien mukaan. Sikäli ne eivät ole myöskään yksinkertaisesti vain korvattavissa, eivät ainakaan kaikki. On aineita, jotka ovat vaarallisia mutta hyödyllisiä tietyissä kemiallisissa prosesseissa. Toiseksi mielestäni vaarallisuuden tulee perustua tieteellisiin lausuntoihin. Sen on oltava todistettavaa. Olen aina epäluuloinen, kun on kyse vaarallisuuden tai riskien olettamisesta. Se on erittäin subjektiivista ja mahdollisesti ymmärrettävää, mutta ei toteen näytettävää.
Määrättyjen testaajien suuresta määrästä haluan kysyä käytännön kysymyksen: missä ne sitten ovat? Turvallisuus ei parane ranskalaisten viivojen tai määräysten määrän perusteella vaan todellisen testaamisen pohjalta. Eli sitä on myös tarkasteltava. Ja vielä yksi huomautus: Mitä aineita oikeastaan yhteiskunnassa tarvitaan? Miten tämä todetaan? Kuka tämän toteaa? Minusta tässä on vielä jonkin verran selvitettävää. Kuulen kyllä mielelläni vastauksia. Muuten haluaisin vielä muistuttaa puhemiestä siitä, että tänä iltana me keskustelemme 800 miljardin euron liikevaihdosta: siitä 400 on energian osuus ja 400 kemian osuus. Tämä on aika paljon kahdessa ja puolessa tunnissa.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää Euroopan parlamenttia tulevaa kemikaalipolitiikkaa koskevasta komission valkoista kirjaa käsittelevästä mietinnöstä. Toivon todellakin, että se hyväksytään huomenna. On äärimmäisen tärkeää, että saamme ottaa tämän askeleen kohti uutta, nykyistä parempaa ja tehokkaampaa emikaalipolitiikkaa. Haluan kiittää erityisesti jäsen Schörlingiä, joka on esittelijänä tehnyt paljon työtä. Haluan myös kiittää kaikkia, jotka ovat osallistuneet keskusteluun, koska se on ollut tärkeä keskustelu, jossa esiin on tullut tärkeitä näkökantoja.
Valkoisessa kirjassa esitetään komission ehdotus uudeksi kemikaalistrategiaksi. Valkoisessa kirjassa esitetyt menettelytavat ovat hyvin harkittuja, ja mielestäni ne sisältävät askeleen kohti kestävää kehitystä. Täällä käyty keskustelu on ehkä osoittanut, että olemme onnistuneet löytämään eri näkökantojen välille jonkinlaisen tasapainon, vaikka parantamisen varaa olisikin.
Tausta on se, että kemikaalituotanto on kasvanut lähes räjähdysmäisesti: vuoden 1930 miljoonasta tonnista nykyiseen 400 miljoonaan tonniin vuodessa. Haluamme ylläpitää korkeaa ympäristön ja ihmisen terveyden suojelutasoa, mutta meidän pitää myös ottaa huomioon kemikaalien edut. Tiedämme kaikki, että käytännöllisesti katsoen kaikissa päivittäin kohtaamissamme tuotteissa on kemikaaleja. Ei ole realistista uskoa, että me voimme käden käänteessä päästä eroon kaikista kemikaaleista tai että voisi olla olemassa kemikaaliton, uudenaikainen yhteiskunta. Sen sijaan meidän on saatava nämä vaatimukset tasapainoon. Kaikille, jotka tarkastelevat Euroopan unionin tässä vaiheessa 20 vuotta vanhaa valvontajärjestelmää, lienee selvää, että järjestelmä on kaikkea muuta kuin tehokas. Sanoisin jopa, että järjestelmässä tehdään keinotekoisia tai mielivaltaisia eroja vanhojen ja uusien kemikaalien välille.
Kemikaalit tarjoavat monia ja äärimmäisen tärkeitä etuja yhteiskunnalle. Lääkkeiden ja lääketuotteiden ansiosta on mahdollista torjua sairauksia ja kärsimystä. Voidaan toki sanoa, että suurin osa niistä tuotteista, jotka ovat osa nykyistä uudenaikaista elämäntapaamme, on valmistettu muovista tai sisältävät jonkinlaisia kemikaaleja. Kemian teollisuus on yksi Euroopan suurimmista tehdasteollisuuksista. Sen parissa työskentelee 1,7 miljoonaa ihmistä, ja 34 miljoonaa työpaikkaa on siitä riippuvaisia. 96 prosenttia kaikista yrityksistä on pieniä tai keskisuuria, ja niiden osuus kemikaalien tuotannosta on 23 prosenttia.
Me kaikki altistumme päivittäin kemikaaleille. Olemme yrittäneet tutkia, voidaanko tämä ilmaista luvuin. Jos esimerkiksi lasketaan tonneissa, on jokainen meistä luultavasti jokapäiväisessä elämässään kosketuksissa muutaman kemikaalitonnin kanssa. Se tarkoittanee myös sitä, että altistumme useille kymmenille tuhansille kemikaaleille. Saamme yhä useampia raportteja terveysongelmista, allergioista ja astmasta, joiden otaksutaan olevan yhteydessä kemikaaleihin. Jo mainitut tutkimustulokset osoittavat, että ihmisen elimistöstä voidaan löytää vähintään 350 synteettistä kemikaalia, joita elimistössä ei normaalisti ole. Nämä kemikaalit ovat hitaasti hajoavia ja bioakkulumoivia. Niitä on sikiössä ja vastasyntyneessä lapsessa. Kemikaalit ovat ensimmäisiä asioita, joita lapsi saa sisäänsä. Kemikaaleja on meren syvyyksissä ja Pohjoisnavalla, joissa niitä ei ole koskaan käytetty. Hormonitoimintaa häiritsevät aineet voivat vaikuttaa lisääntymiskykyymme ja hermostoomme. Tämä on tosiasia.
Voimassa olevan EU:n lainsäädännön menettelyjä on syystä sanottu liian joustamattomiksi ja raskaiksi. Vaikka olemme edistyneet EU:ssa riskien arvioinnissa ja vaarallisten kemikaalien rajoittamisessa ja valvonnassa, on edelleen tavattoman paljon tehtävää. Nyt on viranomaisten tehtävä osoittaa, että kemikaalit eivät ole turvallisia. Tähän täytyy tietenkin saada muutos. Vastuun siitä, että markkinoille päästettävät tuotteet ovat turvallisia, täytyy tietenkin olla tuottajilla, valmistajilla ja käyttäjillä valmistusketjun myöhemmässä vaiheessa. Näin on asia kaikkien muiden tuotteiden kohdalla, ja niitä koskee EU:n lainsäädäntö. Voitteko kuvitella mitään muuta tuotetta, joiden sisällöstä meillä ei ole edes perustietoja tai joista viranomaiset ovat kokonaan vastuussa? Tämä on perustava virhe järjestelmässä. Nyt on meidän tehtävämme löytää sopiva tasapaino kemikaalien hyötyjen ja niiden ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheuttamien riskien välille, joita ei voi hyväksyä. Samanaikaisesti haluamme tietenkin huolehtia sisämarkkinoiden toimintaedellytyksistä ja Euroopan kemikaaliteollisuuden, joka on maailman suurin, kilpailukyvyn säilymisestä. Jotta voimme paremmin arvioida erilaisten ehdotusten toteutustapojen seurauksia, olemme asettaneet selvitystyöryhmän, joka tarkastelee kustannuksia tarkemmin.
Komissio ehdottaa niin sanotun Reach-järjestelmän perustamista, joka käsittäisi sekä olemassa olevat aineet monet niistä ovat olleet markkinoilla vähintään 20 vuotta, mutta niitä ei ole koskaan asianmukaisesti testattu sekä uudet aineet, jotka ovat tulleet markkinoille vuoden 1981 jälkeen. Teollisuutta pitää kannustaa datan keräämiseen ja tarvittaessa aineiden testaamiseen mieluummin ilman eläinkokeita. Meidän on tehtävä osuutemme eläinkokeiden rajoittamiseksi. Siihen tarvitaan yhtenäistä politiikkaa. Kukaan meistä ei kai hyväksy sitä, että eläviä ihmisiä, eläimiä tai luontoa käytetään täysimittaisiin kokeisiin kemikaaleilla, joiden sisällöstä emme tiedä tarpeeksi. Voidaan todellakin sanoa, että näin tapahtuu nyt, koska emme tiedä tarpeeksi markkinoille päästettävistä kemikaaleista. Tässä tarvitaan pragmaattisia ratkaisuja ja ennaltavarautumisperiaatteen järkevää soveltamista kemikaalipolitiikkaan. Jos on syytä epäillä että jollakin aineella on haitallisia vaikutuksia ympäristöön tai terveyteen, eikä meidän tekninen tietämyksemme riitä selkeän käsityksen muodostamiseen riskeistä, pitää meidän välttää riskien ottamista ja rajoittaa tai kieltää aineen käyttö kunnes tiedämme enemmän.
Ehdottomasti tärkein prioriteetti on täydentää riskejä koskevat tiedot niistä 30 000:sta niin kutsutusta "olemassa olevasta aineesta", joita vuodessa tuotetaan tai tuodaan yhtä tonnia suuremmissa määrissä valmistajaa kohti.
Ehdotettu uusi järjestelmä käsittää erityisen luokan niitä aineita varten, jotka erityisesti aiheuttavat huolta eli niin kutsuttuja CMR-aineita varten. Nämä aineet ovat karsinogeenisia, mutageenisiä ja lisääntymistoksisia. Ne on hyväksyttävä, ennen kuin niitä saa käyttää, ja yritysten on osoitettava, että niitä voi käyttää turvallisesti sillä edellytyksellä, että riskienhallintatoimiin tartutaan. Sellainen turvallinen käyttö voidaan sitten hyväksyä, kun otetaan huomioon yritysten toimittamat kustannus- ja tuottoanalyysit. Näin todistustaakka jaetaan ja riskien arviointi suunnataan niille käyttöalueille, joille yritykset ovat hakeneet hyväksyntää. Näin noin 1500 ainetta tulee tämän hyväksymismenettelyn piiriin. Järjestelmä edistää innovointia ja johtaa siihen, että vaarallisimmat aineet korvataan muilla.
Huomaan, että parlamentti mietintöehdotuksessaan esittää, että hyväksymismenettelyyn sisällytettäisiin useita luokkia. Voin ymmärtää, että näin halutaan tehdä, mutta katson, että nykytilanteessa ei ole sopivaa antaa järjestelmälle liian suurta sovellusaluetta. Meidän on oltava alussa pragmaattisia, ettemme päätyisi takaisin entiseen hankalaan järjestelmään. Jos ylikuormitamme järjestelmää, käytämme suuria resursseja aivan pieneen osaan kaikista niistä aineista, joita on tutkittava tutkia. Resurssimme ovat rajalliset, ja meidän on priorisoitava ja päätettävä, kuinka ne käytettäisiin mahdollisimman tehokkaasti.
Parlamentin mietintöehdotuksessa sanotaan myös, että ehdotetun EU-järjestelmän on sisällettävä ne kemikaalit, joita tuotetaan vähemmän kuin yksi tonni aineiden, valmisteiden tai tuotteiden muodossa. Komission puolesta haluaisin mitä päättäväisimmin suositella yhden tonnin rajaa niin, että teollisuuden ja viranomaisten resursseja voitaisiin käyttää mahdollisimman tehokkaasti. Jos haluamme ehdotuksen menevän läpi, meidän on keskityttävä kaikkein vaarallisimpiin aineisiin. Tähän liittyy kuitenkin yksi väärinkäsitys. Tämä raja ei koske vaarallisimpia aineita, joiden kaikissa tapauksissa täytyy käydä hyväksymismenettelyn läpi. Pelkästään se, että raja asetetaan yhteen tonniin, ei tarkoita, että ei valvottaisi ollenkaan niitä kemikaaleja, joita tuotetaan pienempiä määriä,. Teollisuus on edelleen velvollinen tekemään kemikaaleista riskinarvioinnin ja antamaan käyttäjille turvallisuustietoa merkintöjen ja käyttöturvallisuustiedotteen muodossa. Jäsenvaltioiden tehtäväksi jää varmistaa, että näitä määräyksiä noudatetaan. Teollisuuden on pyydettäessä annettava tietoa viranomaisille.
Komissio on nyt perustanut lukuisia teknisiä työryhmiä, joissa on asiantuntijoita jäsenvaltioista, teollisuudesta, kansalaisjärjestöistä ja komissiosta. Näiden työryhmien työn tuloksia odotetaan helmikuussa 2002, ja niistä tulee komission tärkeimpiä panoksia lainsäädäntöehdotukseen.
On vaikea ennustaa, koska komission pitäisi esittää ehdotuksensa. Jos kaikki etenee joustavasti, voimme uskoakseni tähdätä vuoden 2002 huhti- tai toukokuuhun, mutta tavoitteena on kuitenkin joka tapauksessa esittää ehdotus parlamentille tai neuvostolle ennen kesää 2002.
Lopuksi haluaisin sanoa muutamia sanoja sitä keskustelusta, joka varmasti käydään ja jota ehkä kaikkein innokkaimmin käydään Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Keskustelu koskee Euroopan kemikaaliteollisuuden kilpailukyvyn säilymistä. Emme kuitenkaan tee mitään sellaista, mitä ei OECD:n puitteissa tehtäisi Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Japanissa. Suunnilleen samoihin toimiin ryhdytään myös kilpailijamaissa ja kaikkialla maailmassa, koska kaikkialla on täsmälleen samat ongelmat kuin Euroopassa. Jos halutaan eurooppalaisen kemikaaliteollisuuden pitävän puolensa, on työskenneltävä kestävän kehityksen puolesta. On voitava vastata siitä, että tuotetaan sellaista, mikä on ihmisen terveyden ja ympäristön kannalta turvallista käyttää, ja että se vastaa kuluttajien vaatimuksia.
Olemme esittäneet tasapainoisen ehdotuksen, jossa otetaan huomioon teollisuuden tarpeet mutta jossa myös ilmaistaan, että kaikkein tärkeintä on saada aikaan korkea ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun taso. Luullakseni paras vastaus, joka voidaan antaa, on, että ei tarvitse pelätä, koska tämä johtaa innovaatioihin kemikaalialalla. Voimme tulevaisuudessa puolustaa eurooppalaista kemianteollisuutta kemikaalien turvallisen käsittelyn avulla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Hinnoittelupolitiikka ja kestävä vesivarojen käyttö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Flemmingin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0341/2001) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle: Hinnoittelupolitiikan avulla kestävämpään vesivarojen käyttöön (KOM(2000) 477 - C5-0634/2000 - 2000/2298(COS)).

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, nyt ei ole kyse lainsäädäntömenettelystä eikä myöskään valkoisesta tai vihreästä kirjasta, vaan vain vesipolitiikkaa koskevan kehysdirektiivin 9 artiklan täytäntöönpanosta, joka jo selvästi osoittaa, miten vesipalveluiden kulut katetaan. Viimeistään vuoteen 2010 mennessä jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että vesimaksupolitiikka tarjoaa käyttäjille riittävästi kannustusta käyttää vesivaroja tehokkaasti, jolloin niiden on voitava ottaa huomioon sosiaalisten, ympäristönsuojelullisten ja taloudellisten kustannusten kattaminen ja kyseessä olevien alueiden maantieteelliset olosuhteet ja ilmasto-olosuhteet.
Olen siksi yrittänyt tehdä mietinnössäni selväksi, että meidän vesivarojemme käyttökelpoisuus on säilytettävä kestävästi toisin sanoen myös tuleville sukupolville, että vesistöjen puhtaanapidon ja puhtaan juomaveden järjestämisen kansalaisille on perustuttava luotettaviin ratkaisuihin, mutta myös uusia keinoja on pyrittävä löytämään. Samalla on turvattava kattava hankinta- ja jätehuolto, korkeat ympäristönormit, tuotannon laatu ja yhteiskunnallisesti kestävät hinnat.
Liiketaloudellisten välineiden käyttöönotto, yksityisten yritysten ottaminen mukaan sekä arviolta suoritettu toimintarakenteiden optimointi vesipalveluiden tuottamisen alalla on oltava mahdollista. Itse vastustan selkeästi vesitalouden ja jätevesien hävityksen vapauttamista, mutta kannatan sitä, että jokainen maa saa käyttää vetensä niin kuin sen kansalaiset haluavat. Kannatan myös vesien käytön yhteisvastuullisuutta Euroopassa, mutta jäsenvaltioita ei saa pakottaa antamaan maksutta vesiään tämän vuoksi toisen jäsenvaltion käyttöön.
Lukuisista tarkistuksista haluaisin sanoa aivan lyhyesti seuraavaa: on todella hienoa yhä uudelleen toistaa asioita, jotka ovat tärkeitä ja myös oikeita. On myös hyvin vaikeaa vastustaa oikeita ja tärkeitä asioita, erityisesti silloin, kun ne jo pitkään ovat olleet osa lainsäädäntöä, direktiiviä, nimittäin vesipolitiikkaa koskevaa kehysdirektiiviä. Mutta herää kysymys tällaisen menettelyn mielekkyydestä. Koska tänään ei kuitenkaan ole kyse lainsäädäntötyöstä ja meidän pitää vain luoda suuntaviivat, sanoisin, että tämä ei haittaa.
Yksi tarkistus sattuu minuun todella. Nimittäin se, joka niin sanotusti tuomitsee tietyn jäsenvaltion sellaisen hankkeen takia, joka tosiasiallisesti on puhtaasti valtion sisäinen hanke, jossa asianomaisia ympäristönäkökulmatarkistuksia ei ole vielä tehty ja jossa tietenkin tulisi noudattaa Euroopan unionin lakeja, mikäli siihen myönnettäisiin Euroopan unionin varoja. Olisin todella iloinen, jos tästä ei tehtäisi mitään kauheaa ennakkotapausta, vaikkakaan tätä tarkistusta ei ehkä voisikaan kannattaa.
Minusta komission asiakirja on todella hyvä. Minusta on myös hyvä, että parlamentti saa tulla kuulluksi, toisin kuin monissa jäsenvaltioissa on, vielä lain täytäntöönpanoasetuksen yhteydessä. Toivoisinkin, että komissio ja neuvosto saa parlamentin kannasta tuen ponnisteluilleen.

Bautista Ojeda
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan onnitella asiasta vastaavaa valiokuntaa ja esittelijä Flemmingiä tehdystä työstä.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta suhtautuu myönteisesti komission tiedonantoon. Asianmukainen kasteluveden hinnoittelupolitiikka toimii kannustimena vesivarojen kestävään käyttöön maataloudessa, jossa kulutetaan paljon vettä, ja sen myötä voidaan vapauttaa vesivaroja muiden alojen käyttöön vähentämällä ympäristöön kohdistuvaa kuormitusta.
Kasteluveden hinnoittelua on erittäin vaikea analysoida, sillä Euroopan unionin vedenkäyttötavat ovat monenlaisia ja alueiden maatalouden vedentarpeissa ja veden saatavuudessa on eroja. Vesi on pohjimmiltaan Välimeren alueiden maaseudun selkäranka. Ilman vettä ei ole mitään, kiisteltyjä mantelipuita lukuun ottamatta.
Hinnoittelupolitiikan on oltava heterogeenista, ja siinä on otettava huomioon saastuttaja maksaa -periaate sekä niiden alueiden yhteiskunnalliset, ympäristölliset, taloudelliset, maantieteelliset ja ilmastolliset erot, joihin hinnoittelupolitiikka epäilemättä eniten vaikuttaa.
Kasteluveden taloudellisia ja ympäristökustannuksia on käsiteltävä erikseen, jotta kustannusten kattamiseen liittyvät tavoitteet voitaisiin vähitellen saavuttaa. Tästä syystä hinnoittelupolitiikka on otettava käyttöön asteittain ja avoimesti, ja se on mukautettava paikallisiin tarpeisiin. Näin ollen kasteluveden käyttäjien tiedottaminen sekä kasteluinfrastruktuurien ja -tekniikoiden mukautus ja optimointi on toteutettava rinnakkain, jotta maanviljelijä hyväksyisi tämän politiikan.
Hyvät parlamentin jäsenet, nykyinen YMP ei edistä puitedirektiivin tavoitteiden saavuttamista, joten meidän on pyrittävä johdonmukaisuuteen näiden politiikkojen välillä, jotta voisimme taata toimivan eurooppalaisen maatalousmallin.
Vesi on nykyisin Euroopassa alueiden väliseen yhteenkuuluvuuteen liittyvä tekijä. Agenda 2000:n muuttamiseen maatalouden ympäristötoimenpiteiden kehittämisen osalta on sisällyttävä vesipolitiikkojen tavoitteita. Tämä edellyttää tiettyjen tukimuotojen muuttamista ja ympäristövaatimusten soveltamista sekä sitä, että tietyille heikoimmassa asemassa oleville maanviljelijöille, kuten perhetiloilla työskenteleville maanviljelijöille, myönnetään oikeus riittäviin korvauksiin, jotta voidaan edistää veden kestävää käyttöä ja maaseudun integroitua kehittämistä.

Vidal-Quadras Roca
. (ES) Arvoisa puhemies, veden hinta on epäilemättä yksi veden kulutukseen vaikuttava tekijä, mutta sitä on käsiteltävä asiaankuuluvan varovasti, jottei siitä olisi talouden ja ympäristön kannalta kielteisiä vaikutuksia.
On otettava huomioon suuret erot tähän asiaan liittyvien perusteiden soveltamisessa sekä jäsenvaltioiden välillä mahdollisesti olevat esteet, jotka voivat olla niin oikeudellisia kuin myös oikeuksiin ja omaksuttuihin tapoihin liittyviä; näitä voi olla vaikea muuttaa varsinkaan lyhyellä aikavälillä. Tässä mielessä on kiinnostavaa muistuttaa, että jotkin viljelmät edistävät sellaisen elinympäristön ja eläimistön säilymistä, jotka muutoin katoaisivat. Nykyisin on myös teollisuudenaloja, jotka tietyn määrän vettä käytettyään palauttavat sen vesistöön samanlaisena tai parempana kuin se otettiin vesistöstä. Periaatteessa ei ole oikein rangaista tällaisesta toiminnasta.
Jos aika vain antaisi myöten, voisin jatkaa ja luetella sellaisia sekä maatalouteen että teollisuuteen liittyviä taloudellisia toimintoja, jotka eivät suinkaan muodosta uhkaa vesivaroillemme vaan joista on selvää hyötyä ympäristölle.
Arvoisa puhemies, veden hinnoittelusta saatavilla varoilla olisi lopulta parannettava infrastruktuureja, jolloin vältyttäisiin hävikiltä liikenteessä ja varmistettaisiin tämän luonnonvaran entistä suurempi ja parempi saanti. Maksu kulutetusta vedestä on itse asiassa keskeinen osa, mutta se on vain yksi niistä toimenpiteistä, joiden myötä kaikkien jäsenvaltioiden on käytettävä entistä järkevämmin tätä elintärkeää luonnonvaraa.
Arvoisa puhemies, kysymys veden välttämättömästä jakelusta on mielestäni varsin helppo ratkaista, jos meillä on tukenamme yhteisön jäsenvaltioiden hallitusten hyvä tahto ja yhteisvastuullisuus.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vesi on hyödyke, jota kaikkien ihmisten on voitava saada, mutta se on myös niukka luonnonvara, jota kaikkien on entistä selvemmin käytettävä tehokkaasti.
Hinnoittelupolitiikka on - muiden vettä koskevassa puitedirektiivissä mainittujen välineiden ohella - yksi keino päästä yhä lähemmäksi tätä tavoitetta.
On siis tärkeää, että vedellä on hinta ja että hinta vastaa mahdollisimman tarkasti sen ympäristö-, toimitus- ja luonnonvarakustannuksia.
On kuitenkin aivan yhtä tärkeää, että hinnoittelupolitiikassa otetaan huomioon veden yhteiskunnallinen tehtävä sekä tarve ottaa huomioon ilmastolliset, maantieteelliset ja alueelliset näkökohdat hinnoittelupolitiikkaa laadittaessa.
On mahdollista - ja jopa välttämätöntä - sovittaa tehokas ja ympäristön kannalta asianmukainen vesitalous kaikissa jäsenvaltioissa yhteen sellaisen vesivarojen hoidon kunnioittamisen kanssa, jonka kukin jäsenvaltio katsoo sopivaksi toteuttaa alueellaan.
Tässä mielessä Euroopan parlamentin on tuettava kaikkia tiedonannossa ehdotettuja toimenpiteitä, joilla pyritään veden entistä tehokkaampaan käyttöön, ja sen on myönnettävä, että asianmukainen hintajärjestelmä on tässä tärkeä väline.
Meidän on kuitenkin torjuttava jyrkästi kaikki ehdotukset, joilla puututaan jäsenvaltion vesivarojen hoitoa koskevaan politiikkaan. Ensiksikään se ei missään nimessä kuulu tiedonannon yhteyteen, ja toiseksi se on puitedirektiivin hengen ja kirjaimen vastaista.
Emme saa kustannuksista ja niiden kattamisesta puhuessamme unohtaa, miten tämä käsite vahvistetaan puitedirektiivissä, jossa vaaditaan kustannusten täysimääräiseen kattamiseen pohjautuvan hinnoittelujärjestelmän perustamista ja jossa jätetään kunkin jäsenvaltion tehtäväksi jo mainittujen näkökohtien perusteella - ne on mainittu myös maatalouden valiokunnassa - hintojen konkreettinen määrittäminen kussakin tapauksessa.
Kun siis puhumme kaikkien kustannusten kattamisesta, kattaminen on tulkittava puitedirektiivin säännösten mukaisesti, sillä se on Euroopan unionissa ainoa tästä asiasta voimassa oleva säädös.

Müller, Rosemarie
Arvoisa puhemies, vesi on elintarvike numero 1. Vesien kestävä käyttö ja vesivarojen suojelu on minusta siksi välttämätöntä. Yksi väline tämän saavuttamiseen on, kuten vesipolitiikkaa koskeva kehysdirektiivi vaatii, kulut kattava veden hinta, joka sisältää niin ympäristö- kuin infrastruktuuri- ja puhdistuskulut. Tarvitaan kuitenkin myös kannustimia siihen, että vettä käytetään kestävästi. Perusvesihuollon perushinnalla ja sen ylittävän kulutuksen nousevalla hinnalla edistetään veden huolellista käyttöä. On myös varmistettava, että perushinnassa otetaan huomioon myös yhteiskunnalliset näkökulmat, sillä veden saannin on oltava mahdollista myös yhteiskunnan taloudellisesti heikommassa asemassa oleville.
Maatalous on tärkeä ala, jolla on tehtävä jotakin. Maatalouden vesitukien purkaminen ja vesivaroja säästävä vesien käyttö on mahdollista vain, jos maaseudun kehitystä tuetaan ja maanviljelijöille mahdollistetaan uudet tulolähteet. Onkin välttämätöntä, että vesien likaaja saatetaan taloudelliseen vastuuseen, eli saastuttaja maksaa -periaatteen on purtava. Lisäksi jokaisen eurooppalaisen vedenkuluttajan tulisi saada todiste siitä, kuinka paljon tämä käyttää vettä ja mistä tämän käyttämän veden hinta muodostuu.
Tärkeä kysymys mielestäni onkin, kuinka paljon jätämme markkinavoimien ratkaistavaksi ja ovatko yksityinen toiminta ja julkisoikeudellinen, alueellisesti järjestetty vesihuolto ja vesivaroja säästävä käyttö ristiriidassa keskenään. Mielestäni julkisoikeudellisten ja yksityisten yritysten välinen yhteistyö yksityistä taitotietoa ja pääomaa hyödyntäen ovat optioita käyttää vesivaroja ihanteellisesti ekologisesta ja taloudellisesta näkökulmasta, ilman että alueellisista toimitusalueista luovuttaisiin. En siis kannata vapauttamista ja kilpailua mihin hintaan hyvänsä, vaan tehokkaan ekologisen vedenhuollon turvaamista.

Davies
Arvoisa puhemies, Flemmingin mietintö perustuu olemassa olevaan vesipuitedirektiiviin. Minun ryhmäni tukee sitä mielellään. Vesivarojen kestävä käyttö edellyttää, että veden kuluttajahinta heijastaa sekä veden hankinnasta että jälkikäsittelystä syntyviä kustannuksia. Kun me huomenna äänestämme, paljon huomiota kiinnitetään pelkästään mietinnön yhteen kohtaan, Espanjan vesihuoltosuunnitelmaan rakentaa 120 patoa ja siirtää suuria vesimääriä yhdeltä valuma-alueelta toiselle.
En ole varma, pitäisikö yleisiä periaatteita koskevassa mietinnössä valita yksi jäsenvaltio kritisoitavaksi, mutta kuunneltuani viimeksi kuluneiden viikkojen aikana keskustelun molempia osapuolia henkilökohtainen mielipiteeni on, että tämä suunnitelma näyttää olevan Flemmingin mietinnössä esitetyn lähestymistavan vastakohta.
Komission jäsen on aiemmin tehnyt erittäin selväksi, että hän vastustaa henkilökohtaisesti, että EU:n rakennerahastoja käytetään tukemaan hankkeita, joilla on haitallisia vaikutuksia ympäristöön. Joten toivon, että hän seuraa tarkkaan, kun Espanjan hallitus vierailee komissiossa ja pyytää rakennerahastosta miljardeja puntia hankkeelle, joka näyttää minusta suoraan rikkovan yhden komission suurimman hankkeen eli vesipuitedirektiivin periaatteita tai jopa sen kirjainta. Toivon, että komissio tekee täysin selväksi, että ympäristövaikutustutkimusten on oltava riippumattomia, ja niissä tulee tarkastella koko suunnitelmaa, ei pelkästään yksittäisiä ehdotuksia.
Tästä Espanjan suunnitelmasta on tulossa testitapaus siitä, vastaavatko komission ympäristön kestävää kehitystä koskevat sitoumukset komission päättäväisyyttä kestää eturyhmien ja jäsenvaltioiden hallitusten painostusta. Toivon, että komission jäsen tekee parhaansa, jotta hänen kollegansa läpäisevät testin.

de Roo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin onnitella jäsen Flemmingiä erinomaisesta mietinnöstä, joka on parempi kuin Lienemannin mietintö vesipolitiikkaa koskevasta kehysdirektiivistä.
Flemmingin mietinnössä käsitellään veden hinnoittelua, ja Chris Davids sanoi jo, että kyse on ennen kaikkea yhdestä erittäin kiistanalaisesta osasta, kappaleesta 28. Siinä ilmaistaan huoli Aznarin hallituksen suunnitelmasta johtaa suuri osa Pohjois-Espanjassa virtaavan Ebro-joen vedestä 1000 kilometrin päähän Etelä-Espanjaan, puoliksi matkailuteollisuuden ja puoliksi maatalouden käyttöön. Tästä suunnitelmasta on kielteisiä seurauksia sadalle luonnonalueelle Espanjassa, ja se vaikuttaa kielteisesti myös karhun ja iberialaisen suden elinalueeseen Pyreneillä. Tämä mittasuhteiltaan valtava suunnitelma maksaa 22 miljardia euroa, ja Espanja haluaa Euroopan maksavan siitä 7 miljardia euroa.
Espanjan pitää oppia, että vesi on kallisarvoinen hyödyke ja että puhtaalla vedellä on hintansa, ja siksi hotellien ja viljelijöiden pitää käyttää sitä säästeliäästi. Pohjois-Euroopassa se on aivan tavallista. Huomiota herättää myös se, että Portugalin hallitus sitä vastoin noudattaa hyvää vedenhinnoittelupolitiikkaa, vaikka Portugal sijaitsee samalla Iberian niemimaalla. Aznarin hallituksen painostuksesta jäsenet Flemming, Cox ja Davis ovat jättäneet uuden tarkistuksen 6, jossa poistetaan juuri tämä viittaus Espanjan suunnitelmaan. Vaikuttaako tähän Pat Coxin puheenjohtajaehdokkuus? Miten voidaan muuten selittää, että liberaaliryhmä nyt yhtäkkiä ajattelee toisella tavalla kuin ympäristövaliokunnassa! Kollegat, pyydän teitä äänestämään Flemmingin mietinnön tarkistusta 6 vastaan ja alkuperäisen kappaleen puolesta.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, kuten kollegani ovat sanoneet, vesi on rajallinen luonnonvara ja ihmisillä on perusoikeus tämän luonnonvaran käyttämiseen. Vastustamme näin ollen niitä tarkistuksia, joissa vedestä puhutaan kauppatavarana, ja myös niitä tarkistuksia, joissa puhutaan vesivarojen yksityisestä hoidosta. Äänestämme näitä tarkistuksia vastaan. Olen kuitenkin sitä mieltä, että vesivarojen järkevä käyttö on välttämätöntä, kuten Flemmingin mietinnössä todetaan, ja eurooppalaisilla on moraalinen velvollisuus niitä ihmisiä kohtaan, joilla on suuri pula vedestä.
Puitedirektiivin valmistelu - kuten komission jäsen erittäin hyvin tietää - vaati paljon aikaa ja keskustelua, ja sen 9 artiklassa säädetään kustannusten kattamisesta. Samassa direktiivissä ja Flemmingin mietinnössä, kuten muut kollegat ovat sanoneet, todetaan kuitenkin, että huomioon on otettava erilaiset alueelliset, sosiaaliset ja ilmastolliset tilanteet, joten on muistettava myös säästötoimenpiteiden tarve, jotta vältettäisiin hävikki veden tuotanto- ja jakelujärjestelmissä sekä pyrittäisiin puhdistetun veden mahdollisimman suureen uudelleenkäyttöön ja kastelutekniikoiden parantamiseen.
Kaikessa tässä tarvitaan kansalaisten tiedottamista ja kolmen asianomaisen tahon osallistumista: kotitalouksien, maatalouden ja teollisuuden. Myös veden laadussa ja puhtaudessa on edistyttävä. Arvoisa komission jäsen, vesissä on edelleen korkea nitraattipitoisuus, ja tähän on saatava parannus, kuten olemme aina sanoneet Euroopan parlamentissa.
Arvoisa puhemies, sanon lopuksi, ettei ole ihme, että tässä samassa asiassa Espanjassa vastustetaan selvästi vesihuoltosuunnitelmaa, joka hyväksyttiin enemmistön äänin - tämä pitää paikkansa - maamme senaatissa, koska se pohjautuu lähinnä tekoaltaisiin ja veden siirtämiseen esimerkiksi Ebro-joesta, mikä voi vaikuttaa hirveällä tavalla Euroopassa ainutlaatuiseen ekosysteemiin. Kaavaillut tekoaltaat ovat sitä paitsi erityissuojelualueilla. Arvoisa komission jäsen, on siis totta, että - vaikka en halua osoittaa sormella omaa maatani - on otettava huomioon, miten yhteisön varoja käytetään.

Bernié
Arvoisa puhemies, vesi ei ole kauppatavaraa, ja sen käyttöoikeus kuuluu perusoikeuksiin. Sen sijaan jäsenvaltioiden on asetettava tiettyjä yhteisiä vesivarojen moitteetonta käyttöä koskevia tavoitteita. Tämän perusteella jäsenvaltioiden välisen vertailun avulla voidaan todellakin luoda parhaita käytäntöjä.
Näissä käytännöissä pitää hinnoittelun ja säännösten hallinta säilyttää kuitenkin ennallaan. Hinnoittelu yhteisön tasolla aiheuttaisi monia ongelmia. Miten voitaisiin sovittaa yhteen pohjoisten ja eteläisten maiden edut? Säännöistä puhuttaessa esimerkiksi Ranskassa ei pitäisi asettaa kyseenalaiseksi vesivaroista vastaavia komiteoita, jotka ovat tärkeimpiä yhteistoiminnasta ja hallinnosta vastaavia elimiä.
Lisäksi vesipolitiikkaan on syytä sisällyttää maantieteelliset ja alueelliset erityispiirteet. Veden tarve vaihtelee maatilasta, maaperän laadusta ja ilmastosta riippuen.
Komission tavoin esittelijä pohtii saastuttaja maksaa -periaatteen soveltamista maatalousalalla. Tämä hinnoittelupolitiikka nostaisi kuutiohintaa selvästi, ja tämä aiheuttaisi lisäkustannuksia, jotka lisättäisiin eläinten hyvinvoinnista aiheutuviin kustannuksiin. Viljelytekniikoiden muuttaminen saattaisi maanviljelijät riskialttiiseen ja epävarmaan tilanteeseen.
Veden liian raju säänteleminen rankaisisi maataloutta, joka on jo ennestään ponnistellut kovasti tukien vuoksi. Maatalous on jo kriisissä, ja sen pitäisi vielä taipua parhaillaan Dohassa kokoontuvan WTO:n sääntöihin. Sen sijaan voimme parantaa veden laatua, jos säilytämme maataloutemme monitoimisuuden, sillä maataloudella on merkitystä aluesuunnittelun ja ympäristön hoidon kannalta.
Tekisimme virheen, jos säätäisimme nyt asiaa koskevia lakeja. Odottakaamme YKP:n uudistusta, ja käsitelkäämme sitten vesikysymystä kokonaisvaltaisesti kaikkia osapuolia kuunnellen.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio selvittää tiedonannossaan, kuinka vesipolitiikkaa koskevan kehysdirektiivin vaatimukset ovat toteutettavissa käytännössä. Tähän Flemmingin mietintö antaa arvokkaita lisänäkökulmia. Talouksien keskimääräinen vedenkulutus vaihtelee Belgian 120 litran ja Italian 213 litran välillä asukasta ja päivää kohti. Saksalla on koko maailmassa 7,72 Saksan markan juomavesihuollon ja jätevesien hävittämisen kuutiometrihinnallaan Tanskan kustannusten ohella pitkä etumatka kärjessä, mutta kulutuksessa se on kolmanneksi viimeisenä. Riittävä ja korkealuokkainen vesihuolto sekä asianmukainen jätevesien hävitys kuuluvat luonnollisesti laajalti katsottuna yleishyödyllisiin palveluihin, joista me keskustelimme tänä aamuna.
Me emme kuitenkaan saa tehdä sitä virhettä, että heitämme vapauttamisen ja yksityistämisen samaan koppaan. Yksityistäminen voi toki muiden asianmukaisten keinojen ohella sopia täysin vesipolitiikkaa koskevan kehysdirektiivin 9 artiklan tavoitteiden saavuttamiseen. Haluaisin kuitenkin myös nyt - uuden hallitustenvälisen konferenssin asialistasta käytävän keskustelun yhteydessä - muistuttaa erityisesti toimivallan rajoittamista koskevasta aiheesta. Niin kauan kuin tätä kysymystä ei ole ratkaistu tyydyttävästi, meidän ei pitäisi tällä vesihuollon ja jätevesien hävittämisen aralla alueella luoda lisää epävarmuutta.
Joissakin jäsenvaltioissa, eikä vain eteläisissä, vaan myös esimerkiksi Irlannissa ja Itävallassa, vettä ja veden hintaa koskevat erilaiset näkökulmat ovat poliittisesti erittäin arkoja. Siksi haluaisin erityisesti varoittaa mainitsemasta yksittäisiä jäsenvaltioita suoraan tai jopa hyökkäämästä niitä vastaan. Tämä koskee erityisesti yritettäessä - kuten 28 kohdassa selvästi puoluepoliittisista syistä yritetään - saada Euroopan tasolla läpi vaatimuksia, joita valtion sisäpolitiikassa ei ole mahdollista saada. Lisäksi tässä tapauksessa kyseisillä seikoilla on hyvin vähän, jos lainkaan tekemistä mietinnön aiheen kanssa. Näin loisimme ennakkotapauksen, jonka seurauksia emme voisi aavistaa, ja pyydän teitä ystävällisesti hyväksymään tarkistukset 3 ja 6, sillä muuten meidän täytyisi äänestää muuten hyvää mietintöä vastaan.

Ferreira
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämän mietinnön tarkoituksena oli ehdottaa tekstiä, jossa määritellään tarkasti, miten veden hinta vastaa sen kulutusta. Joillakin kollegoilla on kuitenkin ollut suuri kiusaus lisätä tähän tekstiin ehdotuksia, joissa käsitellään tämän alan yksityistämiseen liittyviä näkymiä. Minun mielestäni yksityistäminen on usein ensimmäinen askel kohti markkinoiden vapauttamista. Eräät meistä puolustavat kuitenkin ajatusta, että vedestä ei saa tehdä tavanomaista kauppatavaraa, vaan että se täytyy ottaa huomioon aivan erityisellä tavalla, ja sen täytyy pysyä ennen kaikkea kaikkien omaisuutena sekä nykyisten että tulevien sukupolvien aikana. Julkisyhteisöjen on vastattava jatkossakin veden jakelusta ja puhdistamisesta, vaikka hyväksyttäisiinkin ajatus, että nämä palvelut delegoitaisiin yksityisille yrityksille määräajaksi ja tarkkojen ehtojen mukaisesti.
Jos haluamme, että Euroopan kansalaiset osallistuvat näiden kysymysten pohtimiseen ja että politiikkamme ei näy ainoastaan yhä suurempina laskuina, meidän on panostettava erityisesti tätä tärkeää aihetta koskevaan tiedottamiseen ja viestittämiseen. Jotta voisimme suoraan vähentää henkilökohtaista vedenkulutusta, on tärkeää, että mahdollisimman moni yhtyy huolenaiheisiimme.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, mietinnön peruslähtökohtana on, että helposti käyttöön otettavat makean veden varat on pitkälti otettu käyttöön ja että veden kestävä käyttö sekä säästövaikutukset voidaan saavuttaa ottamalla käyttöön taloudellisia kannustimia, mikä saisi käyttämään vettä vastuullisesti. Tämän vaatimuksen voi nähdä maailmanlaajuisesti vain oikeana. Mietinnön tavoitteet hinnoittelun toimeenpanosta eivät mielestäni ole paras ratkaisu. Yhteiskunnallisesti sovitut hinnat ovat usein negatiivisesti sävyttyneitä. Se, kuinka kallista puhdas vesi tulee olemaan, riippuu oikeista investoinneista, tieteellisistä taidoista sekä siitä, kuinka paljon tähänastista paremmin onnistutaan jakamaan velvoitteet saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti. Jäsenvaltiot saavat tehdä päätöksensä vapaasti. Aikataulun noudattaminen tulee olemaan vaikeaa.

Santini
Arvoisa puhemies, kuten täällä on todettu, tämä keskustelu nivoutuu suoraan siihen keskusteluun, jota käytiin ennen kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi yhteisön vesipolitiikan puitteista tuli voimaan. Käsittelemässämme mietinnössä otetaan mallia direktiivin ydinajatuksista, joiden avulla pureudutaan suoraan kustannusten maksuongelmaan, joka johtuu veden käytöstä taloudellisiin tarkoituksiin, ja tämä koskee kaikkia kustannuksia, joita ei ehkä makseta samalla tavalla. Mietinnössä puhutaan kuitenkin aivan oikein myös haluan onnitella esittelijää tästä kansalaisen oikeudesta käyttää vettä suhteellisin tai alhaisin kustannuksin tarpeista riippuen.
Hinnoittelupolitiikassa on siis lähdettävä liikkeelle tutkimuksesta, jossa käydään perusteellisesti läpi kaikki ne olot, joissa myös yhteiskunnalliset vettä on saatavilla, mutta liikkeelle on lähdettävä myös toiminnasta, jolla käyttäjiä kannustetaan ja opetetaan käyttämään vettä säästeliäästi. Jotta politiikan soveltamisessa otettaisiin paremmin huomioon erilaiset olot, toissijaisuusperiaatteelle on annettava enemmän tilaa: päättäköön jokainen valtio asiasta haluamallaan tavalla ja määrätköön jokainen tasoistaan ja parametreistaan.
Tuhlaamisen välttäminen ja epäedullisemmassa olevien alueiden auttaminen voisivat olla tämän mietinnön yleinen tunnuslause, niinpä ajattelemmekin heti maatalouteen liittyvää ongelmaa, jota ei voi missään nimessä sekoittaa liian huolettomasti yleisluonteisiin kysymyksiin, kuten eräät kollegat jo muistuttivatkin.
Perusperiaate onkin, että kaikki käyttäjät osallistuvat veden maksamiseen eri tavoin. Kaikesta huolimatta on päätettävä myös asteikosta, jossa painopistealueet määritetään eri tarpeiden mukaan, ensin yhteiskunnallisten sitten taloudellisten tarpeiden mukaan. Kaikkein suorin vertailu tehdään YMP:n kanssa, jonka puitteissa pitää edistää ja ehdottaa sellaisia kehitystoimia, joiden täytyy tietenkin olla sopivia kyseessä olevan alueen mutta myös saatavien vesivarojen kannalta. Arvoisa puhemies, kun nämä asiat puuttuvat kokonaan, ne pitää mielestäni ottaa huomioon, erityisesti hinnoittelun yhteydessä.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä, kun mietinnössä sanotaan, että vesi ei ole kauppatavara vaan suojeltava ja puolustettava perintö, jota on myös kohdeltava sellaisena, ja että veden saatavuus on luovuttamaton ihmisoikeus. Sosialisteina emme kannata ajatusta, jonka mukaan vettä olisi pidettävä taloudellisena hyödykkeenä, jolloin unohdetaan sen sosiaalinen ja kulttuurinen luonne, ja katsomme, ettei sen suojelua ja puolustamista voida ohjata markkinataloudellisin perustein.
Sanoisin Espanjan vesihuoltosuunnitelmaa koskevasta tarkistuksesta, joka meidän pitäisi esittelijä Flemmingin mukaan peruuttaa, että kollegani ja minä, jotka aikoinaan esitimme sitä, emme aio peruuttaa sitä. Se on mielestämme aiheellinen, sillä siinä arvostellaan Euroopan unionin jäsenvaltion vesihuoltosuunnitelmaa, joka on taloudellisesti, yhteiskunnallisesti ja ekologisesti kestämätön ja joka on ilman muuta ristiriidassa Euroopan unionin kestävän kehityksen strategian kanssa. Tästä syystä emme aio peruuttaa sitä. Toivomme, että monet äänestäisivät sen puolesta, ja luotammekin siihen.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensiksi haluan kiittää Euroopan parlamenttia päätöslauselmasta, joka käsittelee vesivarojen kestävää käyttämistä edistävää hintapolitiikkaa koskevaa komission tiedonantoa. Haluaisin erityisesti kiittää jäsen Flemmingiä, joka on hoitanut esittelijän tehtävää tässä erittäin vaikeassa asiassa.
Tiedonantoa on tarkasteltava viime vuonna hyväksytyn eurooppalaisen vesipolitiikan kehysdirektiivin toteuttamisen aloittamiseen liittyvänä. Tiedonannon tarkoitus on sopia veden hinnoittelua koskevaa artiklaa eli direktiivin 9 artiklaa tukevista suuntaa antavista periaatteista.
Euroopan parlamentin päätöslauselmaesitys sisältää kaikki veden hinnoittelua koskevat olennaiset kysymykset ympäristökustannusten kattamisesta avoimuuteen ja kuluttajien osallistumiseen. Lisäksi korostetaan alueita, joilla tarvitaan enemmän tutkimusta ja analyysia, jotta tuleva veden hinnoittelupolitiikka kattaa myös ympäristö-, talous- ja sosiaalinäkökohdat. Osa tästä analyysista tehdään tietenkin valuma-alueiden hallintosuunnitelmien laatimisen yhteydessä vesipolitiikan kehysdirektiivin mukaisesti.
Euroopan parlamentin näkökohdat ovat tulevan työn perustana Euroopan tasolla, jotta voitaisiin toteuttaa nykyistä kestävämpää hintapolitiikkaa.
Saanen tässä yhteydessä sanoa jotakin siitä, mikä on sen yhteisen strategian tilanne, josta jäsenvaltiot ja komissio ovat sopineet vesipolitiikan kehysdirektiivin toteuttamisen helpottamiseksi. On jo perustettu työryhmiä, mm. taloudellisia kysymyksiä käsittelevä työryhmä. Näiden työryhmien tarkoitus on kehittää toteuttamisen suuntaviivoja. Euroopan parlamentti pidetään ajan tasalla veden hinnoittelukysymysten tulevasta kehityksestä EU:n tasolla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, hyvä komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Pakkaukset ja pakkausjätteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Corbeyn laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0323/2001) pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin (94/62/EY) täytäntöönpanosta (2000/2319(INI)).

Corbey
. (NL) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, jätevuoret kasvavat yhä. Pakkaukset ovat vain pieni osa ympäristöongelmasta, mutta ne ovat kyllä näkyvä osa ja ärsyttävät monia ihmisiä. Pakkauksista voi tulla esimerkki modernista lähestymistavasta ympäristöongelmiin. Meidän pitää tehdä kestävästä kehityksestä konkreettista. Voimme soveltaa kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman kaikkia hyviä ajatuksia pakkauspolitiikkaan.
Onneksi meidän ei tarvitse aloittaa tyhjästä. Meillä on ollut vuodesta 1994 pakkausdirektiivi, joka tarjoaa pohjan. Pakkausdirektiivillä on kaksi tavoitetta. Siinä halutaan vähentää mahdollisuuksien mukaan pakkausten haitallisia ympäristövaikutuksia ja varmistaa sisämarkkinoiden toiminta. Parlamentille on tärkeää katsoa, miten direktiivi toimii käytännössä, sillä meidän pitää ottaa oppia kokemuksistamme. Lainsäädännön noudattaminen on tärkeää, mutta vähintään yhtä tärkeää on sen tehokkuus.
Lainsäädännön noudattamisesta on sekä hyvää että ikävää kerrottavaa. Myönteistä on se, että lähes kaikki jäsenvaltiot ovat toteuttaneet direktiivin. Useimmat tavoitteet on saavutettu, ja äskettäin myös Kreikka on viimeisenä jäsenvaltiona tiedottanut komissiolle toimenpiteistä ja tuloksista. Jokainen jäsenvaltio teki sen omalla tavallaan. Saksassa otettiin käyttöön vihreä piste -järjestelmä, Alankomaissa vapaaehtoiset sopimukset ja niin edelleen.
Mutta meillä on myös huonoja uutisia, joista mainitsen neljä kohtaa. Ensinnäkin pakkausjätteen määrä kasvaa yhä. Tarpeettomien pakkausten käytön ehkäiseminen oli korostettu tavoite, jolle ei direktiivissä kuitenkaan annettu tarkempaa sisältöä. Pakkausmateriaalin määrä on vähentynyt vain neljässä jäsenvaltiossa. Siihen pitää selvästi suhtautua kunnianhimoisemmin.
Toiseksi muovin osuus jätteessä kasvaa. Direktiivissä asetetaan muoville erittäin vaatimaton tavoite, eli vähintään 15 prosenttia pitää kierrättää. Jopa tämä minimaalinen tavoite on toteutettu vain neljässä maassa, nimittäin Saksassa, Itävallassa, Belgiassa ja Ruotsissa. Yli 50 prosenttia kaikista tuotteista on pakattu muoviin. Muovia on vaikea kierrättää, ja meidän pitää siis tehdä tässä asiassa jotain.
Kolmanneksi meillä ei ole luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja. Jokaisella jäsenvaltiolla on oma menetelmä tietojen keräämiseen, ja on esimerkiksi epäselvää, lasketaanko lukuihin mukaan myös se muovijäte, joka viedään maasta. Poliittisten päätösten tulee perustua hyviin tietoihin, ja direktiiviä pitää mukauttaa tältä osin.
Lopuksi mainitsen vielä yhden tärkeän seikan. Keräämisen, lajittelun, kierrätyksen ja uudelleenkäytön ympäristövaikutukset ovat oikeastaan epäselvät. Uskomme, että ne ovat positiivisia, ja niin asia varmasti onkin, mutta ympäristövaikutusten hyvää arviointia tarvitaan, jotta kuluttajat voidaan jatkuvasti motivoida erottelemaan jätteensä. Sivumennen sanoen myös vaikutus sisämarkkinoihin, tämän direktiivin toinen pilari, on epäselvä.
Hyvät kollegat, on selvää, että yhtä sun toista pitää muuttua. Tarvitaan parempaa raportointia ja parempia määritelmiä, ja niiden lisäksi ehdotan kolmea toimenpidettä.
Ensiksikin meidän pitää tehdä kierrätyksestä täyttä totta. Tavoitteet pitää asettaa paljon korkeammalle, ja meidän pitää kannustaa kierrätetyn materiaalin käyttöä. Erityistä huomiota pitää kiinnittää muoviin. Muovilla ei toistaiseksi ole positiivista jäännösarvoa. Jotta muovin keräämisestä ja lajittelusta tulisi kannattavaa, tarvitsemme erityismaksua, ja pyydän komissiota vielä kerran esittelemään nopeasti tarkistusehdotuksen.
Toiseksi pyydän komissiota edistämään uudelleenkäyttöä. Sitä varten pitää identifioida tilanteet, joissa uudelleenkäyttö on ympäristön kannalta mielekästä. Se liittyy kuljetusetäisyyksiin ja materiaaleihin.
Kolmanneksi meidän pitää tehdä täyttä totta ehkäisemisestä. Ehdotan sitä varten tuottajien vastuun lisäämistä. Tuottajien pitää elinkaariarvioinnin avulla osoittaa, että ne ovat valinneet tuotteilleen ympäristön kannalta parhaat mahdolliset pakkaukset. Kysymys on tietysti, miten se mitataan. Siinä pitää joka tapauksessa laskea mukaan hiilidioksidipäästöt, luonnonvarojen käyttö, haitalliset aineet ja jäte. Tällainen lähestymistapa mahdollistaa ympäristökustannusten laskemisen tuotteiden hintaan, ja siihen meidän pitää pyrkiä.
Meidän pitää asettaa nykyistä selvempiä ympäristörajoja. Niiden rajojen sisällä markkinat voivat toimia ja tuottajat tehdä valintoja. Tuottajavastuuta pitää kehittää eteenpäin, ja komission pitää nyt toteuttaa vuoropuhelu asianosaisten kanssa. Asianosaiset pitää kutsua jokaiselta sektorilta, ei pelkästään teollisuuden vaan myös kuluttajien ja ympäristöjärjestöjen edustajat. Se voi johtaa virkistävään lähestymistapaan, joka vahvistetaan selvissä lähtökohdissa.
Näiden kolmen edellä mainitun kohdan lisäksi kollegat ovat ehdottaneet monia hyödyllisiä lisäyksiä. Niitä ovat selvän vastuun osoittaminen tuotteiden lisäksi myös jälleenmyyjille, huomion kiinnittäminen kuntien ja kuluttajien rooliin sekä suunnitteluun ja kuljetuspakkauksiin. Tuen näitä ehdotuksia sydämestäni.
Pakkausdirektiivin pitkään odotettu tarkistaminen antaa meille tilaisuuden näyttää, että sisämarkkinat voidaan sovittaa yhteen ympäristön kanssa, emmekä saa jättää käyttämättä tätä tilaisuutta.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa kiittämällä siitä suuresta työstä, jonka esittelijä Corbey on tehnyt laatiessaan tämän mietinnön.
Puhumme nimittäin direktiivistä, jonka soveltaminen on ollut erittäin monimutkaista useimmissa jäsenvaltioissa, sillä pelkästään jo direktiivin tavoitteiden saavuttamisessa tarvittavien mekanismien laatiminen on vaikeaa. Säädöksen laatiminen on yksi asia - paperihan kestää kaiken - mutta sen toteuttaminen käytännössä on asia erikseen.
Kiitän esittelijää niistä kompromisseista, joita olemme saaneet aikaan, ja olen pahoillani mielipide-eroista, jotka eivät ole olleet suinkaan vähäisiä.
Haluan ensiksikin tehdä selväksi, että tämän oli määrä olla mietintö pakkausdirektiivin soveltamisesta, mutta siitä on tullut mietintö, jossa pyritään sanomaan komissiolle, mihin suuntaan direktiivin muuttamisessa on edettävä. Sorrumme parlamentissa usein tähän houkutukseen ja unohdamme, että komissiolla on lainsäädäntöaloite.
Ehdotamme Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmässä seuraavaa: pakkausjätteiden ehkäisemistä ja vähentämistä koskevat tavoitteet eivät ensiksikään saa olla sitovia, eikä niitä saa tehdä materiaalikohtaisesti, jotta säilytetään niiden välinen kilpailu. Emme nimittäin saa unohtaa, että direktiivin oikeusperustana ovat ympäristö ja sisämarkkinat. Olemme silti sitä mieltä, että tavoitteet on suhteutettava pakatun ja kaupan pidettävän tuotteen määrään.
Toiseksi: pakkausten ja pakkausjätteiden ehkäisemisen ja markkinoilta poistamisen on oltava tuottajien, pakkaajien, vähittäismyyjien ja kuluttajien yhteisellä vastuulla, ei ainoastaan tuottajien vastuulla, kuten mietintöluonnoksessa todetaan.
Kolmanneksi: elinkaarianalyysi on ympäristön kannalta erittäin hyödyllinen menetelmä, joka on otettava huomioon, mutta sitä ei voida ehdottaa standardiksi sen toteamiseen, että liitteen II vaatimukset täyttyvät. Euroopan standardointikomitean on laadittava standardit ja jatkettava tällä alalla tehtävää työtä.
Neljänneksi: vastustamme kaikenlaisia uusia maksuja, jotka eivät liity "vihreään pisteeseen", jota jo sovelletaan useimmissa maissa.
Ehdotamme lopuksi niiden johdanto-osan kappaleiden poistamista, joissa viitataan tiettyjen jäsenvaltioiden tilanteeseen vuonna 1998 direktiivin tavoitteiden saavuttamisessa. Direktiivin sisällyttäminen kansalliseen lainsäädäntöön on jo täysimääräisesti käynnissä, joten tiedoilla - lainaan nyt sanatarkasti johdanto-osan B kappaletta - "ei ole merkitystä arvioitaessa sitä, mitkä direktiivin tavoitteet on saavutettu".

Paulsen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin kiittää jäsen Corbeytä näiden kysymysten ottamisesta esiin ja tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön laatimisesta. Meidän on todellakin keskusteltava pakkauksista.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että yleisesti ottaen sanon tämän 30 vuoden kokemuksella ympäristökysymyksistä ja ympäristökeskustelusta meillä on uskomaton kyky hakemalla hakea ongelmia ja käsitellä niitä sitten vain osittain. On aivan väärin keskustella pakkauksista vain jätenäkökulmasta, kuten nyt teemme ja aina olemme tehneet. Käännyn suoraan ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen puoleen ja vetoan häneen: emmekö voisi keskustella koko ketjusta. Meidän on keskusteltava logistiikasta, kuljetuksista ja siitä pakkauksesta, josta pikkuhiljaa tulee jätettä. Ennen kaikkea kuluttajapakkauksia on vähennettävä, ja niitä voidaankin vähentää. Te ja minä olemme kotoisin samasta maasta ja me tiedämme, että siellä vähennysyritys johti kuluttajapakkauksissa olevan materiaalin määrän vähenemiseen 30 prosentilla noin kolmessa vuodessa. Vähentäminen on siis mahdollista. Saanen pyytää hartaasti, että integroitua tuotepolitiikkaa koskevassa valkoisessa kirjassa otetaan esiin koko logistiikkaketju. Sitä kannattaa hiljaisessa mielessään toivoa. Tämä ei ollut vihreässä kirjassa.

McKenna
Arvoisa puhemies, ryhmäni tukee täysin Corbeyn mietintöä ja kompromissitarkistuksia, joilla parannetaan tekstiä. Meillä on myös joitakin omia tarkistuksia, joita kehotamme parlamentin jäseniä tukemaan, etenkin koska direktiivin seurauksena jäsenvaltioiden, jotka harjoittavat progressiivisempaa politiikkaa, on entistä vaikeampi edetä ympäristöystävällisemmin. Minkään ei tulisi estää jäsenvaltioita etenemästä.
Sain tänään omalta ympäristöministeriöltä Irlannista lyhyen muistion, jossa valitettiin, että Irlannilla tulee olemaan erittäin vaikeaa. Ainoa syy tälle on, että Irlanti ei ole tehnyt mitään jäteongelmalle tai pakkauksille. Kahdessa muussa tarkistuksessa käännymme komission puoleen, jotta tämä esittäisi ehdotuksen, jossa otettaisiin asianmukaisesti huomioon pakkausten merkitys koko logistiikkaketjussa. Sen tulisi myös esittää ehkäisemistä ja vähentämistä koskevia ehdotuksia. Tämä on itse asiassa ongelman ydin.
Meidän on ensinnäkin vähennettävä ja ehkäistävä pakkausten määrää, erityisesti kaatopaikalle vietävien pakkausten määrää sen sijaan, että mietimme, mitä me teemme niille jälkeenpäin.

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, sydämelliset kiitokset mietintöä varten tekemästänne aktiivisesta työstä.
Ensiksi haluaisin mielelläni esittää kysymyksen komission jäsenelle: miksi te olette esittänyt parlamentille mietintöä pakkausdirektiivin täytäntöönpanosta, kun pakkausasetuksen uudistus on jo käsiteltävänä? Haluaisin mielelläni tietää, onko tässä nyt kyseessä uusi strategia, tarvitsetteko lisäaikaa uuteen strategiakeskusteluun ja onko tarkoituksenanne siirtyä tuotepolitiikasta materiaalipolitiikkaan. Nämä ovat kuitenkin, kuten nyt voi todeta, hukkaan heitettyjä toiveita, koska te käsittelette jo muita asioita.
Jäsen Corbey, olette oikeassa sanoessanne, että pakkausjätteiden määrä kasvaa yhä, ja juuri siksi on oikein, että me pohdimme tätä ja tulevaa pakkausasetusta. Minä olen vain sitä mieltä, että meidän pitäisi ensin keskustella siitä, mitä jäsenvaltiot todella ovat tehneet. Oliko vanha 1990-luvulta peräisin oleva pakkausasetus hyvä, vai oliko siinä joitakin puutteita? Olemmeko arvioineet oikein, miten tilanne on kehittynyt tähän päivään mennessä? Eikö asetuksessa ole melkoisesti paikattavaa? Tietokannat - jotka mainitsitte - puuttuvat enimmäkseen. Onko täytäntöönpano kansalliseen lainsäädäntöön tapahtunut todella täsmällisesti ja siten kuin suunnittelimme ja onko pakkausasetuksen kaavailema hierarkia todella niin joustava kuin me tulevaisuudessa tarvitsemme?
Mielestäni näin ei ole! Mutta meidän on keskityttävä näihin tärkeisiin asioihin niillä ehdoilla, jotka komissio on meille antanut eli tällä mietinnöllä täytäntöönpanosta.
Valitettavasti meidän tehtävämme ei ole nyt pohtia sitä, kuinka suuria määriä pakkauksia päätyy kaatopaikkajätteeksi, kuinka paljon uudelleen käytettäväksi ja niin edelleen. Minusta tämä on valitettavaa.
Minulla olisi vielä paljon sanottavaa eri kohdista. Mutta koska ensimmäiset minuuttini ehtivät mennä, antaudun lyötynä ja jatkan seuraavalla kierroksella.

Puhemies
Hyvä jäsen, voisitteko toistaa esittämänne kysymyksen vielä lyhyesti?

Florenz
Arvoisa komission jäsen, haluaisin mielelläni tietää, miksi esitätte meille mietintöä pakkauksia ja pakkausjätettä koskevan asetuksen täytäntöönpanosta, kun me kaikki kuitenkin tiedämme, että uusi pakkausasetus on jo olemassa. Kysymykseni kuuluu: onko tällä tekemistä uuden strategian kanssa? Onko oikein, että haluatte siirtyä tuotepolitiikasta jätevirtoihin?

Jackson
Arvoisa puhemies, nämä parlamentin tarkastusmietinnöt ovat erittäin tärkeitä, sillä meidän ei pidä ainoastaan tutkia uutta lainsäädäntöä, vaan myös katsoa taaksepäin, jotta näkisimme, mitä on tapahtunut hyväksymällemme lainsäädännölle. Corbey on tekee aivan oikein mainitessaan nimiä. Jäsenvaltioiden piti ennen 30. kesäkuuta 1996 saattaa voimaan pakkausdirektiivin noudattamiseksi tarvittavat lait asetukset ja hallinnolliset säännökset. Näin ei tapahtunut.
Corbeyn meille esittämien tulosten tulisi johtaa kahteen eri asiaan. Ensinnäkin meidän on kysyttävä, oliko alkuperäinen direktiivi, kuten Florenz on todennut, puutteellinen vai eivätkö ministerit olleet rehellisiä itselleen siitä, mitä he voisivat saavuttaa hyväksyessään sen. Vastaus on todennäköisesti näiden kahden yhdistelmä. Toiseksi meidän tulisi kysyä, miksi komissio ei toiminut nopeammin kuin mitä se on tehnyt tutkiakseen, miksi direktiivin yleinen noudattaminen oli niin vaikeaa. Valitettavasti Corbey ei keskittynyt näihin kysymyksiin.
Yksittäisillä jäsenvaltioilla on ollut hyvin erilaisia kokemuksia, sillä kukin on ottanut käyttöön hyödyntämisjärjestelmän. Yhdistyneestä kuningaskunnasta saamieni todisteiden valossa voin todeta, että meidän järjestelmämme on ollut liian byrokraattinen. Eräs liikemies Cornwallissa valitti minulle, että hänen piti palkata tutkinnon suorittanut henkilö, jotta hän pysyisi ajan tasalla yrityksen direktiivin mukaisista velvoitteista. Miten saamiamme kokemuksia voidaan hyödyntää direktiivin tarkistuksessa tai ainakin jäsenvaltioiden direktiivin soveltamistavan tarkistuksessa?
Komissio on väärässä, jos se ehdottaa kierrätystavoitteiden nostamista. Tämä on helppo, mutta väärä tie ongelman ratkaisussa. Tällaisissa tavoitteissa ei voida ottaa huomioon jäsenvaltioiden huomattavia eroja ja olosuhteita, joten me saamme entistä enemmän erilaisia tuloksia, joilla luodaan kaupan esteitä ja vääristetään kilpailua. Jos me aiomme saada aikaan sellaisen EU:n ympäristölainsäädännön, joka todella saa aikaan muutoksia, meidän on asettamalla laajemmat tavoitteet annettava jäsenvaltioille mahdollisuus hyväksyä ratkaisuja, jotka parhaiten sopivat niiden paikallisiin ympäristöihin ja talouksiin.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensiksi antaisin tunnustusta jäsen Corbeylle, joka on ollut esittelijänä. Kiitän hänen työstään tämän valiokunta-aloitteisen pakkauksia ja pakkausjätettä koskevan direktiivin 94/62/EY toteuttamista koskevan mietinnön ja siihen sisältyvän päätöslauselman parissa. Mietinnössä otetaan esiin olennaisia kysymyksiä, ja mietintö on erittäin tärkeässä asemassa, kun komissio valmistelee direktiivin tarkistamista.
Olemme myös huomanneet, että Euroopan parlamentti mielellään tekee kattavamman tarkistuksen pakkausjätettä koskevista kysymyksistä. Mielestäni tämä on välttämätöntä, mutta asiat on tehtävä oikeassa järjestyksessä. Olemme nyt sitoutuneet jättämään pian ehdotuksen nykyisen ehdotuksen tarkistamiseksi ja uusiksi tavoitteiksi. Näin me myös teemme. Arvelen, että komissio voi ennen vuoden vaihdetta tehdä päätöksen luvatusta pakkauksia ja pakkausjätettä koskevan direktiivin tarkistuksesta. Sen jälkeen meidän on huolehdittava asioista pitemmällä aikavälillä, minkä Paulsen ja Jackson ottivat esiin. Silloin meidän on myös työskenneltävä useilla eri osa-alueilla.
Ensimmäinen asia koskee integroitua tuotepolitiikkaa. Haluan tiukasti väittää, että olemme juuri nostaneet esille elinkaarianalyysin ja tämän tavan tarkastella kysymyksiä. Tarvitaan varmasti lisäpanostuksia ja lisäehdotuksia ja ideoita toimintatavoista, mutta elinkaarianalyysiin sisältyvät kaikki tähän kysymykseen liittyvät ajatusmallit ja lähestymistavat. On tärkeää, että jatkamme työtämme integroidun tuotepolitiikan parissa.
Toinen asia käsittelee temaattisia strategioita, jotka olemme luvanneet kuudennen ympäristötoimintaohjelman puitteissa. Ensi vuonna tulee kaksi sellaista, jotka ovat erittäin tärkeitä sille, kuinka suhtaudumme näihin kysymyksiin: kierrätys ja uudelleenkäyttö. Tässä yhteydessä on myös mahdollista tarkastella koko politiikkaamme samalla, kun tarkastelemme kaikkia eri jätevirtoja erikseen. Teemmekö edelleen näin, vai kuinka tarkastelemme tätä kysymystä laajemmasta näkökulmasta? Tämän suuren askeleen ottaminen on tärkeää, mutta meidän on tehtävä se oikealla tavalla ja oikeaan aikaan. Arvioni mukaan meidän on käsiteltävä ongelmaa integroidun tuotepolitiikan kautta ja temaattisten strategioiden kautta.
Ennen vuoden vaihdetta tulee pakkauksia ja pakkausjätettä koskevien konkreettisten tavoitteiden luvattu tarkistus. Se on hyvä osoitus siitä, että meidän täytyy tarkastella tätä kysymystä, jotta saamme politiikan, jota noudatetaan monta vuotta eteenpäin ja joka tarkoittaa, ettei meidän tarvitse hakemalla hakea ongelmia, joita käsittelemme sitten vain osittain.

Vakuutusedustus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Berenguer Fusterin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0359/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vakuutusedustuksesta (KOM(2000) 511 - C5-0484/2000 - 2000/0213(COD)).

Berenguer Fuster
. (ES) Arvoisa puhemies, vaikka kello onkin jo paljon, minulla on kunnia esitellä parlamentin jäsenille talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö, joka koskee ehdotusta direktiiviksi vakuutusedustuksesta.
Kyse on mielestäni hyvästä ehdotuksesta, joten meidän on onniteltava komissiota. Kyse on ennen kaikkea ehdotuksesta, jossa on tasapainotettu eri osapuolten edut. Asiaan, jota pyritään sääntelemään, liittyy vakuutusedustajien etuja, vakuutusyhtiöiden etuja ja myös - tätä ei saa unohtaa - kuluttajien etuja, vaikka kuluttajilla on tapana harjoittaa vähemmän painostusta parlamentin jäseniä kohtaan. Kaikki nämä edut on otettava huomioon, ja kun sanoin, että ehdotus on tasapainotettu, tarkoitin, että näiden etujen välillä on tasapaino. On turha sanoakaan, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan tarkistuksilla pyritään säilyttämään tasapaino, jota komissio on tunnollisesti kunnioittanut.
Mielestäni asiaan liittyy kuitenkin muitakin etuja, jotka eivät ole yhtä lailla huomioimisen arvoisia. Kyse on aloista, jotka pyrkivät ennen kaikkea säilyttämään nykyisen asemansa omassa maassaan, ja tätä on vaikea kannattaa, kun kyse on yhdenmukaistamissäännöksen laatimisesta. Jos kussakin maassa - tai kunkin maan kullakin alalla - pyritään siihen, että tuleva direktiivi ei toisi mitään muutosta nykytilanteeseen, ainoa mahdollinen ratkaisu olisi, että mitään yhdenmukaistamissäännöstä ei olisi tai että - jos sitä halutaan tällaisessa asiassa - kyseisessä asiakokonaisuudessa ei olisi sisämarkkinoita.
Tällaiset aikomukset voivat näkyä siinä, että yhdenmukaistamissäännöksen halutaan vastaavan yksinomaan tietyssä maassa sovellettavaa mallia; tai epäsuoremmin siinä, että jäsenvaltiot jättävät soveltamatta direktiivin tärkeitä osia.
Ettekö huomaa, että jos hyväksymme poikkeuksia, yhdenmukaistamissäännöksessä ei välttämättä ole mieltä? Ettekö huomaa, että tällöin sisämarkkinat vaikeutuvat? Direktiiviehdotuksessa säädettiin tietyistä poikkeuksista, ja on totta, että mietinnössä laajennetaan joitakin niistä, mutta nämä poikkeukset ovat mielestäni järkeviä.
Se, että matkavakuutuksia matkatoimistojen tai eläinlääkärien puolesta myyvien vakuutusedustajien ei tarvitse olla rekisteröityjä, on järkevää. Uskon kuitenkin vakaasti, että poikkeusten huomattava laajentaminen voi lopulta heikentää direktiiviä tai - jos asia ilmaistaan toisin - se voi lopulta tietyssä määrin rajoittaa vakuutusedustuksen sisämarkkinoiden luomista.
Korostan edelleen, että - ja suokaa tämä minulle anteeksi - mietinnön tässä versiossa tarkastellaan joitakin erikoisia seikkoja, joilla jotkin maat pyrkivät edistämään direktiivin antamista. Esimerkiksi asiamiehiä koskevilla tarkistuksilla pyritään löytämään ratkaisu, jolla voidaan edistää lainsäädännön antamista sellaisissa maissa, joissa ei nykyisin ole tämän alan sääntelyä.
On toki olemassa muitakin keinoja, ja yksi niistä sisältyi komission ehdotukseen ja toinen vastasi omaa kantaani, joka sisältyi alkuperäiseen mietintööni. Alkuperäinen keino ja ensimmäinen ehdotukseni eivät kuitenkaan tyydyttäneet suurta osaa parlamentin jäsenistä, joilla oli erilainen kanta, joten jouduimme esittämään kompromissitarkistuksia, jotka - mielestäni - ratkaisevat ongelman riittävän selvästi. Toivon teidän uskovan, että lopputulos, joka nyt esitellään teille, on kompromissi erilaisista kannoista, jotka ovat kokonaisuutena hyväksyttäviä.
Pelkästään tästä syystä ja saavutettua kompromissia kunnioittaen Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ei ole esittänyt muita tarkistuksia lukuun ottamatta kolmea yksinomaan teknistä tarkistusta, joilla pyrittiin korjaamaan tekstin epäjohdonmukaisuuksia. Tästä on selvänä osoituksena, ettei se ole esittänyt joitakin tarkistuksia, kuten vihreiden ryhmän nyt esittämät tarkistukset, jotka hylättiin aikanaan valiokunnassa ja joista olen samaa mieltä, koska ne vastaavat pääosin ensimmäisiä kantojani ja lisäksi niiden tarkoituksena on kuluttajansuojan tehostaminen, josta olen aina samaa mieltä.

Ferri
. (IT) Arvoisa puhemies, kuten jäsen Berenguer jo sanoi, tämä komission ehdotus tuo mielestäni yhteisille vakuutusmarkkinoille tärkeän tekijän, joka on tähän mennessä puuttunut, koska vakuutussopimuksilla ja jälleenvakuutuksillakin tehtävien sopimussuhteiden määrä on kasvanut viime vuosina valtavasti ennen kaikkea erilaisiin etuihin liittyvien tapahtumien myötä viittaan tällä suuriin teollisiin ja kaupallisiin riskeihin kun taas yksittäisiä henkilöitä ja pienempiä riskejä koskevat markkinat olivat vähällä ajautua oman onnensa nojaan, minkä vuoksi niiden keskuudessa olisi pian syntynyt jonkinlainen viidakko. Tiedämme, miten monimuotoinen kysymys vakuutusedustus on, ja direktiivimme koskee juuri edustukseen liittyvää näkökulmaa.
Tämän vuoksi komission ehdotus vaikutti mielestämme tasapainoiselta ja kiinnostavaltakin; ehdotus on kuitenkin ehkä hieman raskaan oloinen, joten yritimme keventää sitä muutamin tarkistuksin, jotta puhun tietenkin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta, joka laati lausunnon tästä ei yksinomaan vakuutuksiin liittyvästä alasta saataisiin joustavampi ja kaupankäynnin kannalta helpompi. On nimittäin olemassa monia tahoja, joiden esimerkiksi turistitoimistot ja matkatoimistot päätoiminta liittyy johonkin muuhun alueeseen, mutta jotka myöntävät toimintansa yhteydessä riskivakuutuksia ja myös henkivakuutuksia, ja tämä eroaa selkeästi varsinaisiin sopimussuhteisiin liittyvästä toiminnasta, jolle ominaisia ovat sen sijaan ammatillinen pätevyys ja hyvä maine, eli hyvin tiukat ja perusteelliset vaatimukset, jotka takaavat juuri sen luotettavuuden ja sen uskottavuuden, joilla pitää olla vakuutussopimuksessa ensisijainen merkitys.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin puhua neljästä seikasta. Ensinnäkin: vakuutustoiminta on luottamukseen perustuvaa toimintaa. Luottamus perustuu kahteen seikkaan: toisaalta on luottamus tuotteeseen, toisaalta luottamus palvelutiehen ja myyjään. Siksi nyt on myös sanottava, että kaikkien myyjien, kaikkien välittäjien ehdoton enemmistö toimii moitteettomasti, muutoin vakuutusala ei kukoistaisi niin kuin se kukoistaa eivätkä asiakkaat luottaisi siihen.
Toiseksi haluaisin kiittää kaikkia alalla toimivia henkilöitä.
Kolmanneksi: monissa maissa on jo olemassa tiukat neuvonta- ja selvitysvelvollisuudet, joista on säädetty myös vakuutusedustajien osalta vakuutusalaa sekä pankkialaa koskevassa lainsäädännössä. Vakuutus- ja luottolaitoksia koskevat valvonta- ja ilmoitusvelvollisuudet sekä selvät asemaa koskevat määräykset. Siitä riippumatta yhdyn direktiivin tavoitteeseen taata vakuutusedustajien korkea ammatillinen taso, perustaa yhtenäinen rekisteri muissa jäsenvaltioissa tapahtuvaa toimintaa varten sekä taata hyvä suoja vakuutusyrityksille.
Jo sanotun lisäksi jäsen Radwan ja minä olemme tehneet vielä kolme tarkistusta eli tarkistukset 57, 58, 59, joissa me ensinnäkin haluamme, että jäsenvaltiot saavat itse päättää, vapauttavatko ne vakuutusedustajat direktiivin vaatimusten mukaisilta liiketoiminnan riskeiltä, toiseksi haluamme, että sopimuksen tekeminen merkitsee edustustapahtuman päättymistä ja kolmanneksi että päätoimisesti ja sivutoimisesti vakuutusedustusta harjoittavien yritykset erotetaan selkeämmin toisistaan.

Tannock
Arvoisa puhemies, PPE-ED-ryhmä on erittäin tyytyväinen, että uudistamme vihdoinkin vuonna 1977 annettua alkuperäistä direktiiviä osana rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoita, joilla sovelletaan rahoitusalan toimilupajärjestelmää tai yhden rekisteröitymisen järjestelmää. Se edellyttää vähäisiä yhdenmukaistamistoimia, ammatillisten pätevyysvaatimusten asettamista, kuluttajien suojelua kuten myös jäsenvaltioiden välistä vastavuoroista tunnustamista niin, että vakuutuksenvälittäjät voivat hyödyntää sijoittautumisvapautta kaikkialla unionissa ja otetaan käyttöön säännöt, joilla varmistetaan toiminnan vakauden valvonta ja liiketoiminnan moitteeton harjoittaminen.
Onnittelen esittelijä Berenguer Fusteria, että hän on tehnyt valiokunnassa laajaa yhteistyötä eri puolueiden kanssa, mikä onkin tarkoituksenmukaista teknisessä mietinnössä, jolla parannetaan kuluttajien saamien palvelujen laadunvarmistusta. On pantava merkille, että noin 95 prosenttia eurooppalaisista kuluttajista käyttää vakuutuksenvälittäjien palveluja, ja tämä direktiivi koskee heidän lisäkseen myös 100 000:ta vakuutusedustajaa unionissa.
Selvä valtaosa poliittisista erimielisyyksistä kuten myös Saksan teollisuudenalan erityisrakenteesta johtuvat vaatimukset ratkaistiin kompromissitarkistuksissa. Olin iloinen, että monet minun esittämistäni tarkistuksista hyväksyttiin. Tarkistukseni koskivat poikkeusten myöntämistä matkailualalle, tietokoneiden ja Internetin käytön ja vakuutusalan sähköisen kaupan tulevan aseman tunnustamista, suojatoimia rekisteröinnin voimassaolon tarkistamiseksi kolmen vuoden välein ja EU:n ulkopuolelle sijoittautuneiden toiminnanharjoittajien suojelua.
Toivon, että tällä mietinnöllä ei lisätä välittäjien kustannuksia tai ongelmia tai vaikeuteta heidän mahdollisuuksiaan harjoittaa normaalia liiketoimintaa, vaan luodaan kilpailulliset ja avoimet markkinat kaikkialle 15 jäsenvaltion unioniin niin, että saavutetaan lopulta määrään ja mittakaavaetuihin perustuvia todellisia säästöjä, joista unionin kansalaiset voivat hyötyä.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä parlamenttia sen pyrkimyksistä saattaa loppuun ensimmäinen käsittely ehdotuksesta direktiiviksi vakuutusedustuksesta. Haluaisin kiittää etenkin esittelijä Berengueriä, kuten myös jäsen Ferriä, heidän korkealaatuisesta työstään, johon tämä täysistunnolle esitetty suositus perustuu.
Vakuutusedustusta koskeva direktiiviehdotus, jonka aikataulu on vahvistettu rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa, on keskeinen teksti vakuutusalan aitojen sisämarkkinoiden toteuttamiseksi, etenkin vähittäiskaupan markkinoiden näkökulmasta. Vakuutusedustajilla on merkittävä asema vakuutusten myynnissä yhteisössä, ja heidän merkitys vain kasvaa entistä monimutkaisempien ja pitkälle kehittyneiden vakuutustuotteiden myötä.
Vaikka vakuutusten sisämarkkinat on saatu toteutettua vakuutusyhtiöiden näkökulmasta, etenkin toiminnan vakauden valvontaa koskevien sääntöjen osalta, vakuutusedustajat kohtaavat jatkossakin useita esteitä, jotka estävät heitä hyötymästä täysimääräisesti perustamissopimuksen mukaisista vapauksista. Se estää näin ollen sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan.
Olen erityisen tyytyväinen, että parlamentti yhtyy komission ehdotuksen olennaisiin tavoitteisiin. Ehdotuksella pyritään varmistamaan, että vakuutusedustajilla on korkea ammatillinen pätevyys ja että omassa jäsenvaltiossaan asianmukaisesti rekisteröitynyt edustaja voi harjoittaa toimintaa kaikkialla sisämarkkinoilla. Ehdotuksella pyritään myös varmistamaan asiakkaiden suojelu asettamalla asianmukaiset tiedonantovaatimukset.
Siirryn nyt tarkastelemaan täysistunnolle esitettyjä tarkistuksia. Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset: 1, 4, 5, 8, 9, 17, 28, 30, 37 ja tarkistuksen 58 toisen osan. Se voi myös hyväksyä tarkistukset 3, 7, 11, 21, 23, 24, 26, 27, 29, 32, 44 ja 51 joko osittain tai niiden hengen. Myös tarkistukset 15 ja 16 voidaan hyväksyä osittain.
Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä muita esitettyjä tarkistuksia seuraavista syistä: tarkistuksilla 2, 10, 13, 14, 46, 47, 49, 52 ja 57 pyritään sulkemaan ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle muutamia toimia, kuten matkatoimistojen, eläinlääkärien ja sivutoimisten vakuutusedustajien toimet, ja siksi näitä tarkistuksia on mahdoton hyväksyä. Tällaiset poikkeukset koskisivat suuret riskit kattavien vakuutustuotteiden myyntiä, ja siksi ne hylätään. Samoista syistä komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 12 ja 50.
Komission mielestä käsite "vakuutusedustaja" on määritelty asianmukaisesti. Direktiivin soveltamisala on hyvin tasapainoinen. Tarkistukset 15 ja 16 eivät ole siten välttämättömiä, sillä kyseinen määritelmä kattaa kaikki edustustoimet, sähköisesti tehdyt toimet mukaan luettuina. Tämä pätee myös tarkistuksiin 19 ja 25, jotka koskevat aliasiamiehiä, ja tarkistuksiin 20 ja 58.
"Finanssitavarataloja" koskevasta kysymyksestä totean, että kaikentyyppisen finanssitavaratalotoiminnan olisi kuuluttava ehdotuksen soveltamisalaan. Se on yhä tärkeämpi vakuutusten jakelukanava. Tarkistuksissa 18 ja 22 ehdotetaan määritelmää "finanssitavaratalojen harjoittamasta jakelusta", jossa otetaan huomioon vain yksi finanssitavaratalon harjoittama toimintamuoto. Sen vuoksi niitä ei voi hyväksyä.
Muutamat tarkistukset koskevat vakuutusedustajien rekisteröintiä ja ammatillisia pätevyysvaatimuksia. Tarkistuksilla 31 ja 56 lievennettäisiin vakuutusedustajien huolimattoman ammatillisen toiminnan kattavaa turvaa koskevia sääntöjä. Niillä vaarannettaisiin vaatimus, jolla varmistetaan, että vakuutusedustajilla on asianmukainen vastuuvakuutus sisämarkkinoilla.
Tarkistuksilla 33, 34 ja 54 heikennettäisiin kotijäsenvaltion valvontaan perustuvan ehdotuksen yleistä johdonmukaisuutta. Tarkistukset 35 ja 36 koskevat ehdotuksen valitusmenettelyjä ja tuomioistuinten ulkopuolisia oikaisumenettelyjä. Tarkistus 35 sisältyy jo ehdotuksen tekstiin eikä ole siten välttämätön. Tarkistuksen 36 sisällyttäminen direktiiviin ei vaikuta tarkoituksenmukaiselta, sillä siinä viitataan erikseen komission suositukseen, joka ei sido jäsenvaltioita oikeudellisesti.
Kolmanneksi tiedonantovaatimuksiin on esitetty tarkistuksia. Komission ehdotuksen keskeisenä tavoitteena on varmistaa korkea kuluttajansuojan taso antamalla asianmukaista tietoa ja neuvoja. Tarkistuksilla 38, 39, 40, 41, 42, 43, 55, 60 ja 61 heikennettäisiin merkittävästi tätä tavoitetta.
Lopuksi jäsenvaltioiden olisi äärimmäisen vaikea panna käytännössä täytäntöön tarkistuksia 6, 45 ja 48, joissa säädetään, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuulumattomien rekisteröimättömien henkilöiden olisi täytettävä tiedonantovaatimukset.
Olen pahoillani, että olen puhunut tarkistuksista näin pitkään, mutta parlamentilla on oikeus tietää, mitä mieltä komissio niistä on.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Minulla on aina lapsellisena kunnia-asiana pyrkiä siihen, että päästään lopettamaan puoleenyöhön mennessä. Tänään onnistuimme tekemään sen 10 sekunnin tarkkuudella!
(Istunto päättyi klo 00.00.)

