Päätös kiireellisestä käsittelystä
Westendorp y Cabeza
Arvoisa puhemies, teollisuusvaliokunnassa olemme sitä mieltä, että tämä asia on erittäin tärkeä ja lisäksi erittäin kiireellinen.
Olemme kaikki tietoisia Montenegron mutkikkaan nykytilanteen taustalla olevista syistä emmekä saisi luonnollisista tutkimuksellisista syistäkään viivyttää tätä asiaa enempää.
Siksi olen valmis laatimaan yksinkertaistetun mietinnön, jotta se voidaan hyväksyä kiireellisesti.

Puhemies
Puheenvuoro on budjettivaliokunnan puheenjohtaja Wynnillä, jotta hän voi ilmaista asiassa kantansa.

Wynn
Arvoisa puhemies, olemme oudossa tilanteessa, koska ryhmäpäätös tehtiin, ennen kuin budjettivaliokunta oli tehnyt päätöksen tästä Montenegroa koskevasta asiasta. Minulla ei myöskään ole ollut tilaisuutta puhua hyvän ystäväni Westendorpin kanssa. Uskon, että ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtaja suhtautuu myötämielisesti seuraavaksi esittämääni budjettivaliokunnan kantaan. Koska en ole puhunut suoraan hänen kanssaan, en kuitenkaan halua, että sanani otetaan kirjaimellisesti kyseessä on pelkkä toisen käden tieto.
Haluaisin ensinnäkin tehdä selväksi, että budjettivaliokunta kannattaa kaikkea Montenegrolle annettavaa apua. Se on ollut sillä kannalla aikaisemmin ja on tulevaisuudessakin. Tässä tapauksessa avun hyväksyminen ei ole kiireellinen asia. Määrärahojen ensimmäinen osa on käytettävissä vasta elokuussa, ja toinen maksetaan vuoden lopulla.
Olemme sitä mieltä, että asianomaisten valiokuntien on perehdyttävä tämän ehdotuksen yksityiskohtiin. Me annamme vain lausunnon asiasta riippumatta siitä, kumpi on päävaliokunta, ulkoasioiden valiokunta vai teollisuusvaliokunta, mutta näiden valiokuntien ja parlamentin on arvioitava näitä ehdotuksia. Meidän ei pitäisi tehdä hätäistä päätöstä vain siksi, että se on neuvoston mielestä välttämätöntä.
Talousarvioiden osalta meitä kiinnostaa ennen kaikkea se, mistä varat otetaan. Ehdotusten esittäminen on hieno asia, mutta meidän mielestämme kiireellistä käsittelyä ei pitäisi hyväksyä, ennen kuin tiedämme, mistä varat otetaan. Meidän olisi lykättävä asian käsittely ensi kuulle. Valiokunnat pystyvät käsittelemään ehdotuksen, ja voimme äänestää siitä kesäkuun istuntojaksolla.

Puhemies
Kiitoksia, puheenjohtaja Wynn. Kantanne on varsin järkevä.
Puheenvuoro on ulkoasioiden valiokunnan varapuheenjohtaja Newton Dunnilla, jotta hän voi esittää valiokuntansa kannan.

Newton Dunn
Arvoisa puhemies, emme ole keskustelleet asiasta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa, mutta olen itse sitä mieltä, ettei meidän pitäisi nyt hyväksyä kiireellistä käsittelyä.

Oostlander
Arvoisa puhemies, käsittääkseni menettely oli omituinen, kun tämä ehdotus tehtiin. Silti olen PPE-ryhmän nimissä sitä mieltä, että tämä kiireellisyysasia on laadultaan sellainen, että siihen täytyy suhtautua hyvin vakavasti. Huolimatta menettelyssä tapahtuneista virheistä minun täytyy sanoa ryhmäni nimissä, että haluamme kuitenkin mielellämme kannattaa tätä kiireellisyysehdotusta. Minulla on myös sellainen vaikutelma, että tämän parlamentin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa muita ryhmiä edustavat ovat samaa mieltä. Ehkä olisi hyvä vielä kuulla se.

Pack
Arvoisa puhemies, kannatan pyyntöä, vaikka katsonkin, että asia ei ole niin kiireellinen kuin neuvosto väittää. Olisi kuitenkin häpeällistä montenegrolaisia kohtaan, jos kieltäytyisimme tänään käsittelemästä tätä asiaa kiireellisesti. Montenegro on suuressa vaarassa nimenomaan edelleen Belgradin vuoksi, ja mielestäni meidän olisi välitettävä tämä viesti. Meidän olisi kuitenkin odotettava, että komissio kertoo meille vihdoin, mistä se saa tarvittavat rahat. Se ei voi viedä rahoja Bosnialta. Se ei voi viedä rahoja Kosovolta. Sen on kerrottava meille, mistä se saa nämä rahat, ja jos päätämme asiasta tänään, meidän on toteutettava puolivälin jälkeen arviointi ja kerrottava, mitä näille rahoille on tehty ja mistä toinen erä on tarkoitus saada.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, ensinnäkin vastustan kiireellisyyttä budjettivaliokunnan puheenjohtajan esittämistä syistä. Asia ei ole todellakaan kiireellinen, koska rahat ovat irrotettavissa vasta elokuussa.
Toiseksi, jos ollaan tarkkoja, tähän asti sovelletussa budjettikohdassa on vielä 20 miljoonaa käyttämättä. Siksi tilanne ei ole epävarma eikä kiireellinen, vaan voimme kaikessa rauhassa vielä palata tämän asian pariin tuonnempanakin.
(Parlamentti päätti käsitellä asian kiireellisenä.)

EP:n ennakkoarvio talousarviosta (2001)
Puhemies
Esityslistan mukaan komission oli määrä tässä vaiheessa esitellä alustava esitys yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2001. Valitettavasti komission jäsen on matkalla tänne, mutta ei ole vielä saapunut. Siksi ehdotankin, että siirrymme käsittelemään esityslistalla seuraavana olevaa kohtaa.
Seuraavana on Ferberin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0121/2000) ennakkoarvioista Euroopan parlamentin tuloista ja menoista varainhoitovuodeksi 2001.

Ferber
 - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, oikeastaan minulla olisi ollut suuri kunnia puhua heti komission jäsenen komission vuoden 2001 talousarviota koskevan esityksen jälkeen. Nyt minulla on kunnia saada esitellä ensiksi parlamentin talousarvio, ennen kuin saamme kuulla komission jäsenen esityksen yleisestä talousarviosta.
Koska olen parlamentin talousarvion esittelijä, voin esittää teille ehdotuksen, jota voidaan mielestäni kuvata kolmella ominaisuudella: ensinnäkin - ja minusta tämä on hyvin tärkeää - esitämme teille erittäin kurinalaisen talousarvion. Toiseksi olemme tehneet johtopäätökset tilintarkastustuomioistuimen ja budjettivaliokunnan oikeutetuista moitteista, ja olemmekin sen velkaa kaikille. Kolmanneksi - ja myös tämä asia on minulle erityisen tärkeä - vahvistamme Euroopan parlamentin asemaa Euroopan kansalaisten etujen valvojana.
Mitkä ovat parlamentin vuoden 2001 talousarvion painopisteet? Haluaisin hahmotella niitä lyhyesti viidellä avainkohdalla. Ensinnäkin: kiinteistöpolitiikan alalla - ja tämä on hyvin tärkeä kohta - meidän on tehtävä oikeat johtopäätökset tilintarkastustuomioistuimen huomautuksista. Se tarkoittaa yhtäältä sitä, että - ja luomme sitä varten edellytykset - maksamme Brysselissä mahdollisimman nopeasti suorittamattomat maksut, jotta pääsemme suotuisaan ratkaisuun - mikä on erityisen tärkeää veronmaksajille. Toisaalta meidän on kuitenkin myös löydettävä sellainen ratkaisu Strasbourgia, tätä rakennusta koskevaan kysymykseen, josta ei ole huomauttamista, ja näihin molempiin on varauduttu talousarviossa asianmukaisin luvuin.
Toiseksi: meidän on oltava ensi vuonna erittäin pidättyväisiä myös henkilöstöpolitiikassa. Ei käy päinsä, että sallimme parlamentin virkojen määrän kasvaa liioitellusti vain siitä syystä, että meillä on jonkin verran taloudellista liikkumavaraa. Syksyllä meidän on myös löydettävä kaikille toimielimille hyväksyttävä ratkaisu ylennyksiä koskevaan kysymykseen.
Kolmanneksi: meidän on valmistauduttava Euroopan unionin laajentumiseen ja parlamentin varmasti vielä paremmin kuin muiden toimielinten. Tämä ei voi kuitenkaan tarkoittaa sitä, että - ja tämä on erityisen tärkeää - päättäisimme jo ensi vuonna siitä, mitä uusia kieliä tulkkauspalvelumme voi tarjota, tai siitä, mitkä maat saavat Euroopan unionin jäsenyyden ensimmäisellä kierroksella ja mitkä eivät. Päätöksiä ei pidä tehdä tällä tavoin. Tällaisia periaatteellisia poliittisia päätöksiä ei pidä ratkaista talousarviossa. Niistä on päätettävä toisaalla, toisin sanoen meidän on tietenkin keskusteltava ehdokasvaltioissa toimivien kielikoulujen kanssa ja laadittava ja kehitettävä ohjelmia, mutta meidän on tietenkin ymmärrettävä selvästi, että emme saa rajoittaa ennalta tällaisia poliittisia päätöksiä.
Olen iloinen, että komission jäsen on saapunut paikalle. Olen nyt ominut teidän tehtävänne siten, että keskustelemme ensin parlamentin talousarviosta, minkä jälkeen siirrymme tarkastelemaan komission talousarviota. Ei, en halua ottaa vastuulleni teidän tehtäväänne, se jää yksinomaan teille. Tehtävien vaihto ei suinkaan mene niin pitkälle!
Neljänneksi: meidän on otettava huomioon, että Euroopan parlamentin vastuu on kasvanut Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan. Euroopan parlamentin nykyisillä jäsenillä on kaikkiin edeltäjiinsä verrattuna enemmän vastuuta ja myös enemmän työtä kuin koskaan aiemmin, ja sen pitää tietysti näkyäkin valmisteluissa ja teknisissä välineissä. Haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka ovat tukeneet minua tässä asiassa.
Viidenneksi: tämän kasvaneen vastuun on heijastuttava myös Euroopan parlamentin poliittisten ryhmien työssä. Toivon poliittista parlamenttia, joka taistelee oikean tien puolesta, ja sitä varten meidän on laajennettava ryhmissä tehtävän työn perustaa ja rajoitettava - sanon tämän teille edelleen täysin avoimesti - Euroopan parlamentin virallisissa yksiköissä tehtävää työtä. Vain siten saamme kestävän parlamentin, johon kansalaiset suhtautuvat vakavasti. Panin tyytyväisenä merkille, että Euroopan parlamentin puhemiehistö ajattelee samalla tavoin, ja ryhmääni kuuluva varapuheenjohtaja valmistelee parhaillaan asiasta mietintöä. Tämä on oikea tie, jota meidän tulee edetä.
Olen pannut kiinnostuneena merkille kollegoiden esittämät tarkistukset mietintööni. Pyydän teiltä ymmärrystä sille, että minun on hyvin vaikea hyväksyä sitä, että te ette enää kannata sitä suuntaviivaa, jonka esitin budjettivaliokunnalle ja josta myös päätettiin ääntenenemmistöllä, vaan hylkäätte sen. Meidän on valmistauduttava laajentumiseen, mutta meidän ei tule palkata tulkkeja ehdokasvaltioista jo ensi vuonna.
Myös kiinteistöpolitiikkaa on tarkasteltava laajentumisen kannalta. Minusta sitä ei ole kuitenkaan välttämätöntä toteuttaa jo vuoden 2001 talousarviossa. Meidän olisi edettävä tässä laajentumista koskevassa tärkeässä kysymyksessä hieman realistisemmin. Olemme nyt toimineet Brysselin uudessa rakennuksessa kolme vuotta, täällä Strasbourgin rakennuksessa viime vuodesta alkaen, ja jos nyt taas astumme veronmaksajien eteen ja sanomme, että me tarvitsemme lisää rakennuksia, lisää toimistotiloja, saamme osaksemme vain rajoitetusti hyväksyntää. Meidän olisi otettava se huomioon myös pohdinnoissamme. 987 miljoonan euron talousarvio ei ole paljon verrattuna arvoisan komission jäsenen jälkikäteen ehdottamaan yli 90 miljardin euron talousarvioon, mutta kyse on veronmaksajien rahoista, joista meidän on päätettävä luottamuksellisesti. Veronmaksajat odottavat, että olemme huolellisia niin talousarvion laadinnassa kuin sen täytäntöönpanossa ja toteuttamisessa. Meidän on keskusteltava aiheesta vielä kerran syyskuussa tämän talousarvion ensimmäisessä käsittelyssä, kun kaikki talousarvion vastuuvapausmenettelyyn liittyvät asiakirjat ovat saatavana.
Haluaisin kiittää tänään Euroopan parlamentin puhemiehistöä, varsinkin talousarviokysymyksistä vastaavaa varapuheenjohtaja Gerhard Schmidiä, rakentavasta yhteistyöstä etenkin puhemiehistön ja budjettivaliokunnan välisessä sovittelumenettelyssä. Kiitän myös parlamentin hallinnon asiasta vastaavia osastoja täsmällisestä ja tunnollisesta valmistelusta, jota ilman tällaista laskelmaa ei olisi voitu saada aikaan. Saanen kuitenkin kiittää aivan erityisesti myös budjettivaliokunnan kollegoitani reilusta yhteistyöstä. Talousarviomenettelyssä ei ole aina helppoa sulauttaa yhteen erilaisia näkökantoja yhdeksi kokonaisuudeksi, usein vieläpä kiireessä. Kiitän siitä kaikkia yhteistyöhön osallistuneita tahoja, ja lopuksi tietenkin kiitän sydämellisesti budjettivaliokunnan sihteeristön työntekijöitä, jotka ovat valmistelleet kaiken täsmällisesti ja luotettavasti näinä vaikeina aikoina. Mielestäni voin esittää teille talousarvion, joka on ansainnut parlamentin luottamuksen.

Elles
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää siitä erinomaisesta työstä, jota hän on tekemässä parlamentillemme, jotta saamme vastinetta budjettivaroillemme. Meillä ei ole oikeutta odottaa komission toteuttavan laajoja uudistuksia rakenteensa ja talousarvionsa saattamiseksi kuntoon, ellemme itse ryhdy vastaavanlaisiin tiukkoihin toimiin. Mietinnön lähestymistapa on ehdottomasti oikea, sillä sen lisäksi, että siinä varmistetaan, ettemme vain jakele ympäriinsä varoja, jos niitä sattuu hiemankin olemaan talousarviossa, siinä pyydetään parlamentin pääsihteeriä laatimaan useita raportteja: esimerkiksi päätöslauselman 6 kohdassa, jossa pyydämme pääsihteeriä selvittämään ja tutkimaan työpaikkoja koskevat tarpeet samalla tavalla kuin komissiossa, jotta voimme sovittaa yhteen työpaikkoja koskevat tarpeet ja pitemmällä aikavälillä käytettävissä olevan henkilöstömme. Tämä on aivan selvästi tietynlaista pitkän aikavälin suunnittelua, mikä on erittäin järkevää tässä parlamentin kehitysvaiheessa.
Haluaisin korostaa erityisesti kolmea asiaa parlamentin talousarviossa vuodeksi 2001. Ensimmäinen on erään parlamentin jäsenen esittämä pyyntö siitä, että meidän olisi varmistettava, että meillä on ehdottomasti sovittu päivämäärä, johon mennessä toimistoihimme on asennettu toinen verkkoon kytketty tietokone. Monia meistä on ärsyttänyt se, että henkilöstömme pääsee koneillaan eli tietysti parlamentin koneilla verkkoon, mutta jos me parlamentin jäseninä tuomme työpaikallemme omia tietokoneitamme, emme pysty kytkemään niitä verkkoon ja työskentelemään tehokkaasti. Meidän on asetettava päivämäärä, johon mennessä tämä on mahdollista.
Toiseksi haluaisin parlamentin kiinnittävän tiedotuksen osalta huomiota päätöslauselman 21 kohtaan, jossa viitataan siihen, että olemme useaan otteeseen näissä keskusteluissa kehottaneet komission ja parlamentin toimistoja kaikissa jäsenvaltioissa toimimaan yhdessä "Eurooppa-talon" puitteissa 1. tammikuuta 2000 mennessä. Tämä päivämäärä on nyt ohitettu, ja tiedotukselle ei jää paljon, koska muutamissa jäsenvaltioissa ja erityisesti omassani parlamentilla ja komissiolla on edelleen erilliset toimistot, joiden menoista parlamentin toimiston rahoituksesta reilut 70 prosenttia menee tiloihin ja palkkoihin. Mitä pikemmin pystymme varmistamaan, että Euroopan unionin julkista kuvaa heijastaa yksi "Eurooppa-talo", sen parempi.
Viimeinen asia liittyy laajentumisen edellytyksiin. Kannattaisin esittelijämme näkemystä siitä, ettemme voi suinpäin sallia virkojen lisäämistä laajentumisen varalta, jos asiasta ei ole vielä tehty poliittista päätöstä; varsinkin kun parlamentin arvioiden mukaan, jos olen ymmärtänyt ne oikein, meidän on lähdettävä siitä oletuksesta, että kielivalikoimamme lisääntyy laajentumisen myötä. Tästä huolimatta parlamentissa ei ole keskusteltu siitä, miten aiomme selvitä pienen laajentumisen sijasta viime vuoden lopulla pidetyssä Helsingin huippukokouksessa kaavaillusta suuresta laajentumisesta, jossa unioniin liittyisi mahdollisesti 12 tai 13 uutta valtiota, jolloin meillä olisi 2728 valtiota ja 20 eri kieltä. Arvoisa pääsihteeri, miten me selviämme tästä, ellemme saa hallinnolta ehdotuksia siitä, mihin me sijoitamme kaikki näiden kielten taitajat? Saammeko tiloja, jotka pystymme järjestämään yli 20 kieltä varten siten, että kaikissa parlamentin neuvottelutiloissa kaikilla on oikeus käyttää omaa kieltään?
Tiedämme, että varapuhemies Cot teki tältä osin paljon työtä edellisessä parlamentissa. Hänen raporttiaan ei koskaan julkistettu jäsenille. Emme nähneet sitä raporttina, jossa olisi ehdotettu, miten säteittäinen verkostojärjestelmä tulkkauksen siirtojärjestelmä toimisi, emmekä ole itse asiassa lainkaan pohtineet, miten paljon voisimme käyttää freelance-kääntäjiä, kun meillä on käytössämme uudenaikaiset viestintävälineet, joilla voimme välittää suuret määrät käännösaineistoamme jäsenvaltioissa työskenteleville henkilöille sen sijasta, että palkkaamme koko joukon henkilöitä Luxemburgiin parlamentin määräaikaisiksi tai vakinaisiksi työntekijöiksi.
Tästä syystä kannatan vahvasti esittelijämme esittämää kompromissitekstiä, jossa pääsihteeriä pyydetään ehdottamaan ennen talousarvion ensimmäistä käsittelyä strategiaa, jolla ratkaistaan koko kysymys parlamentissa käytettävistä kielistä ja laajentumisesta. Otaksuisin, että komissio haluaa toimia vastaavasti, koska kyseessä on ongelma, joka tässä tarkistuksessa liittyy perustellusti toimielinten välisiin asioihin. Toivon todella, että sosialistiryhmä muuttaa mielensä, ottaa päänsä pensaasta ja ymmärtää, että tämä on ongelma, joka meidän on ratkaistava, ja että se on parasta tehdä nyt eikä myöhemmin.

Gill
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin aluksi onnitella Ferberiä hänen kattavasta parlamentin tuloja ja menoja koskevasta ennakkoarviostaan. Kannatan mietinnön tiukkaa kurinalaisen budjettipolitiikan mukaista linjaa, koska parlamentin ratkaistavana olevat suuret haasteet ovat vastuun ja avoimuuden lisääminen, joihin liittyy toimielinuudistuksen määrätietoinen käynnistäminen; toiseksi unionin tuleva laajentuminen ja kolmanneksi pyrkimys parantaa tehokkuutta toimivan talousarvion valvonnan avulla ja käyttämällä voimavaroja paremmin.
Meidän on korostettava ensisijaisesti sitä, että Euroopan kansalaisille selvitetään, mitä me teemme, miksi me teemme sen ja miten me teemme sen. Meidän on voitettava Euroopan veronmaksajien luottamus ja voimme tehdä sen vain selkiyttämällä emme hämärtämällä parlamentin työtä, vähentämällä kapulakieltä, parantamalla lainsäädäntöprosessia ja lainsäädäntökoneistoa ja tuomalla selvästi esille, miten täällä tekemämme työ ja yksilöiden siitä saama hyöty liittyvät toisiinsa. Lisäämme huomattavasti tämäntyyppistä avoimuutta ottamalla käyttöön toimintaperusteisen budjetoinnin, ja mietinnössä oleva ehdotus erillisen budjettikohdan varaamisesta poliittisille puolueille myönnettäviä määrärahoja varten edistää merkittävästi tämän tavoitteen saavuttamista.
Nämä avut muodostuvat entistä tärkeämmiksi, kun joudumme pian kohtaamaan EU:n edessä olevan haasteen laajentumisen toteutuessa. Me sosialistiryhmän jäsenet uskomme vahvasti, että Euroopan parlamentin olisi rohkaistava kaikin tavoin ehdokasvaltioita niiden valmistautuessa liittymään EU:hun. Minusta tuntuu, että parlamentissa on tahoja, jotka yrittävät estää laajentumisprosessin etenemisen kasaamalla sen tielle tarpeettomia esteitä ja turvautumalla usein pätemättömiin perusteisiin jarruttaakseen laajentumisen valmistelua, mistä on esimerkkinä se, että ehdotus kielialan 35 avoimen viran täyttämisestä hylättiin laajentumista koskevasta varauksesta vuosina 20012002. Tätä perusteltiin sillä syyllä, jonka myös kollegani Elles esitti, että meidän mielestämme se vie pohjan unioniin liittymistä valmistelevien valtioiden kanssa käytäviltä neuvotteluilta. Olemmeko vakavissamme sitä mieltä, että tämä pieni askel vaikuttaisi kaikissa toimielimissä siihen, mitkä ehdokasvaltiot ovat ensimmäisessä lohkossa ja mitkä toisessa lohkossa? Olemmeko todellakin sitä mieltä, että kun sidomme alle puoli prosenttia parlamentin kieliä koskevasta talousarviosta, se johtaa valvontamme ulkopuolella tehtävään poliittiseen päätökseen? Olen melkoisen ällistynyt, ja jos muistan oikein, edellisessä mietinnössään esittelijä kannatti aikaisemmin toimielinten yhteisen rekrytointitoimiston perustamista ja puhui innokkaasti sen puolesta.
Mitä järkeä on hyväksyä yhteinen toiminta, jos samaan aikaan estämme kaiken rekrytoinnin? Kannatan vahvasti laajentumisen asianmukaista suunnittelemista, koska kokemus on osoittanut, että tulkkien ja kääntäjien perehdyttäminen kestää kauan. Se on välttämätöntä, jos uusien jäsenvaltioiden liittyminen tähän toimielimeen halutaan toteuttaa kielelliseltä kannalta sujuvasti.
Olen tietysti samaa mieltä siitä, että meidän ei pitäisi missään vaiheessa vaarantaa myöhemmin tehtäviä poliittisia päätöksiä. Toisaalta meidän oltava lannistamatta ehdokasvaltioita, jotka ponnistelevat ankarasti päästäkseen sellaiseen kuntoon, että ne voivat liittyä EU:hun. Toistan, että meidän ei pitäisi viedä pohjaa miltään poliittiselta päätökseltä, joka on tehtävä laajentumisen yhteydessä. Meidän on tehtävä suunnitelmia ja käytettävä mielikuvitustamme ja luovuuttamme, jotta voimme ratkaista, miten valmistaudumme laajentumiseen, koska mikään ei ole sen haitallisempaa EU:lle kuin se, että toteutamme laajentumisen huonosti.
Meidän on myös tehtävä määrätietoisesti uudistuksia valmistautuaksemme laajentumiseen. EY:n tuomioistuimen presidentti varoitti vastikään, että tuomioistuin ei pystyisi selviytymään EU:n laajentumisesta. Oikeuskäsittelyyn keskimääräisesti kuluva aika pidentyi viime vuonna 23 kuukauteen, kun vuonna 1988 se oli 17 kuukautta. Se on hyvin pitkä odotusaika. Tarvitsemme uudistuksia, mutta henkilöstöalan ja menettelyjen uudistusten lisäksi meidän on lähestyttävä uudella tavalla myös rakennuspolitiikkaa. Valmistelut on tehtävä ehdottomasti tulevan varainhoitovuoden aikana, jotta voidaan varmistaa, että parlamentin rakennuksista löytyy tilaa laajentuneen EU:n uusille jäsenvaltioille. Lisäksi meidän on varattava määrärahoja tiedotustoimistojen perustamiseksi EU:n jäsenyyttä hakeneisiin valtioihin.
On laajasti tunnustettu, että nykyiset järjestelmämme luotiin EU:lle siinä vaiheessa, kun meillä oli vain kuusi jäsentä, ja ne natisevat liitoksistaan 15-jäsenisessä unionissa. Miten ne voisivat toimia tehokkaasti, kun jäseniä on 25? Meidän on tehtävä suunnitelmia ja valmistauduttava.
Olen suhteellinen uusi parlamentin jäsen, ja vaikka olen huomannut, että valiokunnissa tehdään paljon hyvää työtä, olen hyvin selvillä siitä, että Amsterdamin sopimukseen perustuvien uusien velvollisuuksien vuoksi valiokunnissa tarvitaan yksittäisten jäsenten tuen lisäksi myös tieteellistä tukea. Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan parlamentin työmäärä on lisääntynyt hyvin merkittävästi, ja on tärkeää, että se otetaan huomioon tässä talousarviossa.
Komission työohjelmassa on nyt hyvin monia yhteispäätösmenettelyjä, ja nämä menettelyt ovat lisänneet tuntuvasti työmääräämme. Jos haluamme saada EU:n kansalaiset vakuuttuneiksi Euroopan parlamentin työn merkittävyydestä ja saada heidät suhtautumaan siihen vakavammin, meidän on parannettava työmenetelmiämme. Tämän vuoksi pidän myönteisenä sitä, että mietinnössä korostetaan yhteistä ohjesääntöä jäsenille ja avustajille, ja toivon, että pystymme hyväksymään sen mahdollisimman pian.
Olen ollut pettynyt joihinkin mietinnössä painotettuihin asioihin. Siinä korostetaan liikaa vähäpätöisiä yksityiskohtia, mikä on välillä esteenä henkilöstöä koskeville hallinnollisille muutoksille ja vie pohjan strategiselta näkemykseltä. Mahtaako olla viisasta ottaa varaukseen 30 prosenttia turvallisuuspalvelujen määrärahoista, kuten esittelijä ehdottaa. Esittelijän perustelu on ristiriitainen. Hän on aina korostanut, että parlamentin olisi käytettävä ulkoisia palveluja. Tässä meillä on esimerkki ulkoisesta palvelusta, joka ei toimi. Sen sijasta, että supistamme talousarviota, meidän olisi pohdittava, miten voimme parantaa turvallisuuspalveluja, ja meidän olisi esitettävä seuraava kysymys: pitäisikö meillä olla oma turvallisuuspalvelu vai pitäisikö meidän pyytää turvapalvelusta uusia tarjouksia sen sijasta, että vain supistamme talousarviota?
Olen pettynyt myös sen vuoksi, että mietinnössä ei puututa erääseen suurinta tehottomuutta aiheuttavaan asiaan. Euroopan parlamentin jäsenet ovat ainoita parlamentin jäseniä, joilla ei ole sananvaltaa kotipaikkansa sijaintiin. Kolmessa paikassa sijaitseva kotipaikka merkitsee aivan uskomatonta ajan, varojen, matkustuksen ja kuljetuksen tuhlausta. Käsitellessämme talousarvion kurinalaisuutta meillä on ehdottomasti oltava oikeus puuttua tähän asiaan, koska niin kauan kuin asialle ei tehdä mitään, suuri yleisö ei ymmärrä, mitä me teemme niin monessa paikassa. Se hämärtää myös organisaatiomme tehtävien jakoa.

Virrankoski
Arvoisa herra puhemies, Markus Ferber on tehnyt erinomaisen mietinnön ja siitä hänelle parhaat onnittelut. Parlamentin budjetti on ennen kaikkea hallintobudjetti, koska sen suurimmat menoerät ovat palkkausmenot. Tällä hetkellä elämme hallinnon suhteen merkittävää muutoksen aikaa, koska pyrimme siirtymään toimintoperusteiseen budjettiin, korostamaan henkilökohtaisen vastuun lisäämistä ja parantamaan voimavarojen uudelleen kohdentamista. Tästä syystä parlamentti hyväksyi viime vuonna tämän vuoden budjettiin 300 000 euron määrärahan, jolla selvitettäisiin parlamentin hallinnon tehokkuutta ja parantamistarpeita.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi on jossain määrin hämmästyttävää, että jo tässä vaiheessa, ennen kuin tämä tutkimus on edes aloitettu, tehdään merkittäviä ratkaisuja hallinnon kehittämisestä. Budjettiin lisätään palkkausmäärärahoja valtavat 12,2 prosenttia. Tämä lisäys on niin suuri, että mikään muu toimielin ei voisi edes ajatella näin suurta hallintomenojen lisäystä. Lisäyksellä on jo tässä vaiheessa tarkoitus luoda 33 uutta virkaa ja lisäksi ilmeisesti puheenjohtajien tekemällä tarkistuksella luodaan vielä 12 lisää. Vertailun vuoksi mainittakoon, että vuosina 1995 - 1999 parlamentti loi kaiken kaikkiaan vain 11 uutta virkaa. Erikoisuutena mainittakoon, että tässä esityksessä luodaan uusi virka jopa varainhoidonvalvonnan osastolle vaikka etukäteisvalvonnasta on tarkoitus kokonaan luopua. Lisäksi budjetti sisältää merkittävän määrän uusia virkaylennyksiä. Näin ollen en voi yhtyä niihin, jotka väittävät, että budjetissa on noudatettu tiukkaa budjettikuria vaan päinvastoin budjetti on harvinaisen löysä, ja tästä syystä parlamentin budjetille on vaikea saada kansalaisten hyväksyntä.
Arvoisa puhemies, tässä yhteydessä on puututtava Euroopan parlamentin työnantajapolitiikkaan. Hallinnon uudistaminen, toimintoperusteinen budjetointi ja tulosvastuun lisääminen alaspäin vaatii neuvotteluja henkilöstön kanssa. Vaaditaan voimavarojen uudelleen kohdentamista ja tästä syystä henkilöstön ohjesäännön uudistusta. Niinpä olisi ollut paikallaan säästää ne neuvottelumahdollisuudet ja työvälineet, joilla näitä uudistuksia on tarkoitus viedä eteenpäin, tulevaisuuteen eikä antaa uusia etuja ennen kuin vastaavista hallinnollisista uudistuksista on ehditty neuvotella edes henkilöstön kanssa.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää sydämellisesti esittelijää hänen mietinnöstään ja avoimesta kommunikoinnista, jonka hän on tehnyt mahdolliseksi. Ferberin mietintö ei sisällä pelkästään poliittisia vaan myös ennen kaikkea hallinnollisia näkökohtia. Otan aluksi esille muutaman poliittisen huomautuksen ja kommentoin niitä.
Minun ryhmäni on vahvasti samaa mieltä kuin mietintö, jossa pyydetään neuvostoa ja parlamenttia toimimaan nopeasti ja tekemään yhteistyötä laadittaessa ohjesääntöä, siis sekä parlamentin jäsenten ohjesääntöä että siitä erillään avustajien ohjesääntöä. Me tuemme tätä ja toivomme myös, että asia saataisiin päätökseen vielä tänä vuonna.
Mietintöön sisältyy myös poliittinen huomautus erosta, joka on tarpeen tehdä yhtäältä parlamentin ryhmien ja toisaalta eurooppalaisten poliittisten puolueiden rahojen välillä. Eurooppalaisten poliittisten puolueiden peiteltyä tukemista ei saa tapahtua. Me kaikki tiedämme, että kestää vielä jonkin aikaa, ennen kuin täällä saadaan aikaan eurooppalaisten poliittisten puolueiden ohjesääntö, ja olen iloinen siitä, että pääsihteeriä myös pyydetään siihen saakka huolehtimaan parlamentin ryhmien ja poliittisten puolueiden rahojen käytön avoimuudesta.
Tämän lisäksi mietintöön sisältyy edelleen runsaasti hallinnollisia näkökohtia. Niinpä meidän on täytynyt keskustella siitä, että valiokuntien ja valtuuskuntien pääosaston täytyy saada viisi A-virkaa, kaksi B-virkaa ja yksi C-virka, henkilöstön pääosaston yksi ylimääräinen A-virka ja kaksi ylimääräistä B-virkaa. En usko, että minun on hyvin vaikea arvioida tätä asiaa, koska olen uusi täällä. Mielestäni on ennen kaikkea jonkun johtajan tehtävä ottaa vastuu henkilöstöpolitiikan tarkasta noudattamista. Uskoakseni myös ryhmille on hyvin vaikeaa, jos täysistunnossa päätetään, kuinka monta ylimääräistä virkaa poliittisten ryhmien täytyy saada. Sehän liittyy oleellisesti ryhmän rakenteeseen, ja ehkä kaikki ryhmät eivät myöskään halua toimia täysin samalla tavalla. Mielestäni meidän täytyy saada aikaan todellakin toisenlainen järjestelmä. Olen ymmärtänyt, että parlamenttia uudistettaessa otetaan mukaan myös tämä ryhmien oma vastuu, ja sitä kannatan sydämestäni.
Sitten vielä pari sanaa parlamentin jäsenille pyydettävästä tuesta. Olemme sopineet, että suoritetaan tutkimus, joka myös kytketään Rothleyn tutkimukseen siitä, millaista tukea parlamentin jäsenet tarkalleen ottaen tarvitsevat työtänsä varten. Minun on jossakin määrin vaikea hyväksyä sitä, että menemme tämän mietinnön johtopäätösten edelle, koska emme esitä tässä mietinnössä mitään kantaa puhemiehistön johtopäätöksestä. Puhemiehistön johtopäätöksen mukaan avustajista maksettavia korvauksia pitäisi korottaa 20 prosenttia. Vaikuttaa siltä, että se hyväksytään, kun kantaa ei oteta. En periaatteessa vastusta tällaista korotusta mutta vastustan kuitenkin sitä, että menemme mietinnön edelle, ja myös siksi vastustan sitä, että syyskuussa käy kuitenkin ilmi, että meidän täytyy valita prioriteetit tietyissä asioissa. Esimerkiksi rakennusten korkomenot saattavat nousta. Meidän täytyy päättää, haluammeko antaa myös muille toimielimille lisää rahaa laajentumisen valmisteluun. Palaamme näihin kritisoituihin asioihin vielä syyskuussa, jolloin kaikki lasketaan todellakin tarkasti numeroina. Tämä ei siis ole periaatteellista arvostelua vaan sen arvostelua, että mennään päätöksen edelle.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä mietintö koskee Euroopan parlamenttia; minua hämmästyttää ensinnäkin se, ettei tähän asiakirjaan ole liitetty kirjettä jäsen Staunerilta, joka, kuten tiedätte, hoitaa monia asioitamme sellaisten omien toimintojensa puitteissa, jotka kuitenkin koskevat aivan muita asioita. Ehkä mietinnön esittelijä ryhmänsä jäsenenä kerrankin vain tarkkailee tilannetta sivusta ja jättää kirjeen lähettämättä. Se vaikuttaa minusta omituiselta. Mutta ehkäpä hän ei ole lausunut viimeistä sanaansa. Näemme sen aikanaan.
Haluan vain sanoa, että tilanne on kuitenkin hieman yllättävä: yhtäältä olemme syöksyneet kurinalaiseen politiikkaan, jonka seurauksena kaikki talousarviomme ja vastuuvapaudet polkevat paikallaan parlamentin tinkimättömyyden takia, ja vieläpä siinä määrin, että komissiolle myönnettävä vastuuvapaus polkee paikallaan ja itse parlamentille myönnettävä vastuuvapaus polkee paikallaan, koska pelätään ongelmia, hyväksymismerkintöjen torjumista tai sellaista rahan tuhlausta, jonka voi laskea niiden virkamiesten syyksi, jotka joutuvat sukkuloimaan Luxemburgin ja Brysselin välillä, mikä maksaa veronmaksajille omaisuuden.
Ja toisaalta Ferberin mietinnössä parlamentin jäsenet osoittavat itselleen omaisuuksia. Osoitamme itsellemme uuden tietokoneen sillä verukkeella, että yksi ei riitä. Osoitamme itsellemme 20 prosentin korotuksen, vaikka talousarvio perustuu nollakasvuun. Osoitamme itsellemme 20 prosentin korotuksen siihen budjettikohtaan, jolla rahoitetaan avustajien kulut, koska pelkäämme etenkin sitä, että tätä sopimusta pitäisi vastaisuudessa aina täydentää sääntö, jossa määrätään erityisesti sosiaalikustannuksista. Vakuuttaaksemme itsemme pahimman varalta korotamme tuota budjettikohtaa 20 prosenttia.
Tarkistusteni mukaan ei ole olemassa yhtäkään yhteisön budjettikohtaa, joka liittyisi humanitaariseen apuun, tutkimukseen, maatalouskuluihin, aloihin, joilla korotus olisi suotavaa. Muuten tavoitteena on budjetin yleinen tiukentaminen. Eihän asia niin ole! Euroopan parlamentissa halutaan toista tietokonetta, 20 prosentin lisäkuluja, ja koska tilintarkastustuomioistuin on suhtautunut erityisen tinkimättömästi poliittisiin ryhmiin, eräässä mietinnön kohdassa korostetaan tekstin mukaan voimakkaasti poliittisten ryhmien lisääntynyttä työmäärää ja erityisiä velvollisuuksia.
Tuo kohta ei ole kunniaksi parlamentillemme. Jos omaksumme jonkin asenteen, emme voi osoittaa suurta närkästystä, jota tuhlailu meissä synnyttää, ja samaan aikaan ehdottaa tuollaista budjettia. Tämän parlamentin radikaalijäsenten nimissä ilmoitan äänestäväni Ferberin mietintöä vastaan.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen pahoillani siitä, että hyvä ystäväni Dell'Alba ei kannata esittelijä Ferberin talousarvioesitystä. Me kyllä kannatamme ja olemme siihen varsin tyytyväisiä.
Mielestäni esittelijä on tätä talousarvioesitystä vuodelle 2001 tehdessään osoittanut tarkkuutta, resurssien optimointia ja samalla idearikkautta sekä kykyä nähdä tulevaisuuteen. Sen tähden työ ansaitsee mitä parhaimmat onnittelumme.
Loppujen lopuksi puheenaiheenamme on Euroopan parlamentti 2000-luvulla, ja se merkitsee meille käsittääkseni kolmenlaisia perushaasteita: Amsterdamin sopimuksen nojalla parlamentin jäsenille lankeaviin uusiin velvoitteisiin vastaamista, uusien teknologioiden sisällyttämistä työskentelyymme ja välitöntä reagointia Euroopan unionin laajentumisen mukanaan tuomiin valtaviin hallinnollisiin, järjestelyä koskeviin ja poliittisiin sitoumuksiin. Ja nämä kolme Euroopan parlamentille asetettua haastetta on sovitettava yhteen erittäin tiukan budjettikurin ja julkisten varojen käytössä sovellettavan täydellisen avoimuuden kanssa.
On pohdittava sitä, millaisen ja niin esittelijä on tehnytkin parlamentin tulevaisuudessa haluamme: haluammeko hallinnollisemman ja byrokraattisemman parlamentin vai haluammeko poliittisemman parlamentin; haluammeko keskitetyn Euroopan parlamentin vai haluammeko sellaisen Euroopan parlamentin, joka on sopusoinnussa liittovaltion ja samalla toissijaisuusperiaatteen ja hajauttamisen suuntaan alati kehittyvän Euroopan unionin kanssa.
Luulen, että esittelijä haluaa ja yhdyn hänen näkemykseensä sellaisen parlamentin, jossa etusija on jäsenten poliittisella toiminnalla Strasbourgissa ja Brysselissä sekä yksittäisten jäsenten vaalipiireissä. Kuten esittelijä sanoi, tässä mallissa on tärkeää, että on olemassa uusia informaatiopisteitä, uusia sähköisiä välineitä ja uusia avustajia jos siihen on tarvetta jäsenten kustantamina suorittamassa hallinnollisia tehtäviä. Ja toivon, että syyskuussa voimme saada lisää varoja näitä budjettikohtia varten.
On mainiota, että esittelijä Ferber reagoi tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen poliittisten ryhmien rahoituksesta. Erillisen budjettikohdan avulla voimme antaa selkeämmän ja avoimemman julkisen kuvan, kunnes Euroopan poliittisten puolueiden asema saadaan lopulta määritellyksi. Älkäämme unohtako, että nämä ovat Euroopan demokratian peruspilareita, eikä saa olla syytä niiden rahoituksen asianmukaisuuden epäilemiseen.
Olemme tiukasti esittelijän kanssa samaa mieltä hänen kritiikistään, joka koskee kieliä laajentumisen yhteydessä. On tarpeen ryhtyä hallinnollisiin valmisteleviin toimiin. Kuuden uuden maan ja vähintään viiden uuden kielen mukaantulo vuonna 2004 merkitsee suuria mukautumisponnisteluja. Näiden virkojen täyttämiseksi tarvitaan erittäin selkeitä tietoja siitä, missä järjestyksessä ehdokasvaltiot otetaan unionin jäseniksi, ja tähän ei ole tarpeen ryhtyä juuri nyt eikä tässä talousarviossa.
Tämän vuoksi tuemme kaikkia esittelijä Ferberin tarkistuksia.

Walter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, saanen ensimmäiseksi kertoa olevani kaiken kaikkiaan erityisen tyytyväinen jäsen Ferberin mietintöön. Viime viikkojen ja kuukausien aikana tekemämme yhteistyö on ollut hyvin myönteistä, ja sille on ollut luonteenomaista se, että olemme esittäneet mielipiteemme hyvin selkeästi niistä kohdista, joista olemme olleet selvästi eri mieltä, mutta jos voimme sopia yhteisistä suuntaviivoista, meidän olisi myös tehtävä niin.
Aiemmin kuvattiin haaste, johon meidän on vastattava. Se voidaan oikeastaan toistaa yhä uudelleen. Amsterdamin sopimuksen vuoksi meidän on - ja ennakoin tällä nyt jo sitä, mitä muita seurauksia tällä on parlamentin kannalta - tasapainotettava parlamentin toimivaltuuksia ja mahdollisuuksia, sillä ne eivät ole tällä hetkellä tasapainossa. Meidän on huolehdittava siitä, että saamme aikaan työkalujen tasapainon niin tutkimustoiminnasta vastaavien palvelujen kuin tutkimustoiminnan tuen osalta lainsäädännön toisen osapuolen, toisin sanoen neuvoston, kanssa. Ei käy päinsä, että demokraattisesti ja suoraan valitulla parlamentilla on huonommat mahdollisuudet toimia kuin neuvostolla. Jos suhtaudumme työhömme vakavasti, jos suhtaudumme itseemme vakavasti, meillä on oltava samat toimintaedellytykset, jotta voisimme antaa yhtä kovan vastuksen. Siitä ei ole mitään hyötyä, että parlamentin puhemies allekirjoittaa lopuksi paperit. Se ei ole riittävästi, vaan ratkaisevaa on valmisteleva työ, ja se on tehtävä tosissaan ja hyvin. Tässä mielessä on tärkeää ja oikein - ja olen tästä täysin eri mieltä jäsen Dell'Alban kanssa - että valmistaudumme hyvin.
Kyse ei ole myöskään siitä, että lisäisimme nyt menoja liioitellusti. Jäsen Dell'Alba tietää hyvin tarkkaan, että viime vuosien viisaan kiinteistöpolitiikan ansiosta olemme voineet vapauttaa merkittävästi määrärahoja - se on sanottava tässä yhteydessä.
Vaikka olisimmekin siis säästäneet nämä määrärahat hyvällä taloudenhoidolla, meidän on silti käytettävä ne tehokkaasti. Tehokkaasti tarkoittaa sitä, että parannamme parlamentin toimintamahdollisuuksia ja -kykyjä. Olemme yhä asettamamme 20 prosentin marginaalin alapuolella. Pidämme siitä kiinni. Emme ylitä miltään osin parlamentin 20 prosentin osuutta hallintomenoista. Mielestäni tämä osoittaa, että me suhtaudumme asiaan hyvin vakavasti emmekä halua luvata mitään pilvilinnoja.
Lisäksi haasteenamme on - jossain määrin eri yhteyksissä käydyn julkisen keskustelun kannustamana - parantaa parlamentin avoimuutta. Me otamme harteillemme tämän vastuun, tämän tehtävän. Emme tee sitä kuitenkaan siitä syystä, että pelkäisimme, että meidät pakotetaan tekemään niin. Ei, me haluamme, että kansalaiset tietävät, että meillä ei ole tässä mitään salattavaa! Ponnistelemme saadaksemme aikaan luotettavan perustan nykyisille toimillemme, toisin sanoen poliittisten ryhmien rahoitukselle, ja säännöt, jotta eurooppalaiset poliittiset puolueet ja puoluejärjestöt saavat rahaa. Emme voi sanoa, että Euroopan tasolla olisi tapahduttava samanlaista kehitystä, mutta perusteita ei tule rahoittaa samalla tavoin, mikä on tietenkin oikein. Tämän on käytävä selvästi ilmi, jotta kansalaisetkin tietävät, mihin määrärahat menevät. Teemme kaikkemme, jotta asiassa edistytään ja avoimuutta lisätään, jotta jokainen voi edelleen nähdä, mitkä määrärahat virtaavat millekin kohteelle, jotta voidaan arvioida, onko se tarkoituksenmukaista vai ei, niin että voidaan esittää arvostelua niiltä osin kuin on tarpeen. Sillä silloin se on välttämätöntä! Meidän on tosin vältettävä sitä, että meitä arvostellaan menettelyteknisten seikkojen tai eri talousarvio-otsakkeiden käytön takia. Avoimuutta on parannettava, ja kuten totesimme myös viime vuonna talousarvioneuvottelujen puitteissa, meidän on edistyttävä tilanteessa.
Sallinette minun sanoa vielä jotain laajentumista koskevaan kysymykseen, sillä se oli ainoa kysymys, josta olemme kuitenkin eri mieltä kollegamme Ferberin kanssa ja ennen kaikkea PPE-DE-ryhmän kollegoiden kanssa. Pelkään tältä osin, että Stoiberin viime viikolla tekemä vierailu ryhmässänne vaikutti enemmän kuin me kaikki olemme osanneet pelätä. Katson nyt kollegaani Poetteringiä: eräässä Euroopan unionin konferenssissa nimenomaan te sanoitte, että edetkäämme asiassa, laajentuminen on toteutettava nopeammin poliittisista syistä, sillä me emme voi sallia itsellemme sitä, että lykkäämme asiaa loputtomiin! Emme saa kuitenkaan myöskään epäröidä ottamasta askelia eteenpäin, kun meiltä sitä aivan konkreettisesti vaaditaan. Tiedän, että voidaan saada aikaan todellinen poliittinen kiista siitä, milloin ja miten laajentuminen olisi toteutettava. Tämä kysymys voisi aiheuttaa sen, että kirves on jo pantuna puitten juurelle. Pyydän, että asiassa noudatetaan periaatteessa suurta varovaisuutta.
Konkreettisten valmistelujen osalta meidän on tehtävä esimerkiksi kiinteistöihin liittyviä valmisteluja. Jos alamme etsiä kiinteistöjä esimerkiksi ehdokasvaltioista vasta, kun asiat ovat edenneet niin pitkälle, hinnat tulevat aiheuttamaan meille ongelmia. Meidän on siis huolehdittava oikealla hetkellä siitä, että teemme myös tähän liittyviä valmisteluja vakaan talousarvion aikaansaamiseksi. Kielivalikoiman valmistelua koskevasta kysymyksestä totean, että kaikki ne, jotka ovat lukeneet Cotin mietinnön, jota teidän kolleganne Elles vaati, tietävät, että tulevaisuudessa meillä on 460 uutta kielivaihtoehtoa. Erään arvion mukaan se edellyttää 500:aa uutta tulkkia ja kääntäjää. Haluatteko kertoa jollekulle, että hypähdätte pystyyn kuin vieteriukko, ja että näistä valtioista löytyy todella asiantuntevia ihmisiä viron, liettuan, tsekin ja kaikilla muilla kielillä? Ei, asiaa on valmisteltava jo nyt. Jotta me emme tosissaan joutuisi siihen ansaan, jota jäsen Ferber oikeutetusti kuvasi, toisin sanoen, jotta emme rajoittaisi ennalta poliittisia päätöksiä hallinnollisin ennakkopäätöksin, meidän on tietenkin huolehdittava siitä, että keskustelemme perusteellisesti kuluvan vuoden aikana näiden virkojen jakautumisesta eri kielten kesken. Kannatamme Cotin mietinnön - joka on osa jäsen Ellesin esitystä - jakamista. Kannatamme sitä, että keskustelemme siitä kuluvan vuoden aikana, mutta olemme ehdottomasti sitä vastaan, että sanomme jo nyt: kieltäydymme palkkaamasta ketään näihin 35 virkaan. Se olisi epäasiallista ja täysin väärä viesti jäsenvaltioille ja ihmisille, jotka toivovat, että heistä tulee kiinteä osa tätä unionia.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa kiittämällä esittelijä Ferberiä hyvin tehdystä työstä. Tässä mietinnössä on paljon perusteellisesti harkittua, ja sitä on helppo tukea. Haluan puhua kysymyksestä, joka pitkällä aikavälillä tulee erittäin tärkeäksi parlamentille ja koko EU:lle. Siinä on kyseessä se, minkä monet täällä tänään ovat jo maininneet, nimittäin kielikysymys.
Harvoin voi kokea Euroopan kielellisen monimuotoisuuden niin selvästi kuin täällä Euroopan parlamentissa käytävässä keskustelussa, jota tulkataan aina 11 kielellä. Tietenkin tämä maksaa ja on hidasta. Kuitenkin koko EU:n historian ajan on ollut itsestään selvää, että mukana olevien täytyy voida puhua omaa kieltään, niin kauan kuin tämä ylipäänsä on mahdollista.
Paljon nyt käsittelemästämme mietinnöstä perustuu siihen edellytykseen, että EU laajentuu kuudella uudella jäsenvaltiolla vuoteen 2004 mennessä. Tämä voi sitä paitsi olla liian alhainen arvio. Joitakin päiviä sitten komissio ilmoitti omaksi tavoitteekseen sen, että voitaisiin ottaa vastaan kymmenen uutta jäsenvaltiota vuoteen 2005 mennessä. Kuulun niihin, jotka näkevät EU:n suurimman haasteen liittyvän laajentumiseen, jonka lopputuloksena on sen Euroopan uudelleen yhdistäminen, joka on aina ollut jaettu keinotekoisin rajoin. Uskon kuitenkin, että on realistisempaa odottaa sitä hiukan pienempää lukua, joka on mainittu budjettivaliokunnan mietinnössä. Sekin on hyvin suuri luku, kun katsomme tulevien uusien kielten määrää.
Jos lähdetään siitä, että kyseessä on "5+1" -maata ensimmäisellä neuvottelukierroksella - paljon voi tietenkin tapahtua lähivuosina, mutta näillä kuudella maalla on kuitenkin kahden vuoden etumatka neuvotteluissa - se tarkoittaa, että viisi uutta virallista kieltä lisätään nykyisiin yhteentoista. On mahdotonta käsitellä näitä uusia valtioita ja niiden kieliä eri tavalla kuin omiamme. On oltava aivan yhtä itsestään selvää, että tämän parlamentin unkarilaiset, puolalaiset ja virolaiset jäsenet saavat puhua omaa kieltään, aivan kuten meillä muilla on oikeus puhua omaamme. Emme voi myöskään jatkaa tilanteessa, joka merkitsee sitä, että valtio, jolla on käytettävissään koulutettuja tulkkeja ja kääntäjiä, voi päästä EU:n jäseneksi, kun taas toinen valtio, jolla ei ole näitä ammattiryhmiä, ei pääse. Juuri siksi onkin äärimmäisen tärkeää, että kysymys otetaan esille nyt, kuten esittelijä tekeekin, ja se on mielestäni erittäin hyvä asia. Emme saa löytää itseämme muutaman vuoden kuluttua tilanteesta, jossa tämä kysymys on edelleen ratkaisematta.
Meidän on myös tehtävä itsellemme selväksi, että juuri nyt asiat tapahtuvat erittäin nopeasti. Olemme tekemisissä sellaisten maiden kanssa, jotka kehittyvät erittäin nopeasti, mikä aiheuttaa sen, että myös meidän on toimittava nopeasti selviytyäksemme kielikysymyksestä sinä päivänä, kun nämä maat tulevat.

Wynn
Arvoisa puhemies, onnittelen Ferberiä hänen mietinnöstään. Tämäntapaiset mietinnöt eivät ole koskaan helppoja, ja hän on tehnyt hyvää työtä. Minulla ei ole muuta huomautettavaa kuin se, että tarkistukset 4 ja 5 olisi pitänyt esittää jonkun muun nimissä PPE-ryhmän puolesta. Sanon tämän johdonmukaisuuden vuoksi: sanoin samoin Müllerille vihreiden ryhmästä, kun hän teki samoin. Perustelen tämän lyhyesti.
Parlamentti edellyttää, että komissio ja muut toimielimet käyttävät varovaisesti veronmaksajien rahoja, ja meidän mielestämme Euroopan parlamentin olisi noudatettava samaa sääntöä. Olen huomannut kyseisen valiokunnan puheenjohtajana, että uskollisuus on hyvin laaja-alainen käsite. Minun on oltava uskollinen valiokunnalle, ja kun valiokunta tekee päätöksen, katson velvollisuudekseni puolustaa tätä päätöstä. Minun on oltava uskollinen esittelijälle, ja siksi olen huomauttanut asiasta aikaisemminkin, koska esittelijän pitäisi heijastaa valiokunnan näkemyksiä. Minun on oltava uskollinen myös poliittiselle ryhmälleni, joka on antanut minulle tämän puheajan. Joskus tämä johtaa siihen, että minun on luovuttava uskollisuudesta itseäni ja niitä asioita kohtaan, jotka haluan tuoda esille. Ymmärrän jokseenkin hyvin sen, mitä Dell'Alba sanoi, koska meidän on varottava arvostelemasta kaikkia muita, jos itse samaan aikaan annamme sellaisen kuvan, ettemme piittaa varovaisuudesta vaan teemme vain, mitä haluamme. En tarkoita, että olisimme tehneet näin. Mutta jos tämä on se kuva, jonka annamme, meidän on oltava hyvin varovaisia ja ymmärrettävä, mitä siitä seuraa.
Sanotusta huolimatta Ferberin mietinnössä on pyritty tasapainottamaan uudelle vuosituhannelle siirtyvän parlamentin tarpeita edessämme häämöttävään laajentumiseen liittyviä uusia tarpeita ja tehostamaan sen toimintaa. Kaikkia päätöksiä ei tehdä siinä yhteydessä, kun hyväksymme tämän mietinnön. Lopulliset päätökset tehdään ensimmäisessä käsittelyssä, ja tästä ollaan tietoisia.
Kun sanomalehdet saavat tietoonsa 965 miljoonan euron suuruisen talousarvion, ne laskevat siitä helposti, että se on yli 1,5 miljoonaa euroa parlamentin jäsentä kohti. Brittiläiset sanomalehdet ovat silloin täynnä otsikoita kuten "Euroopan parlamentin jäsenen hinta miljoona puntaa"!
Me kuitenkin pyrimme vähentämään näitä kustannuksia, erityisesti rakennuksia koskevia. Kunpa ihmiset kiinnittäisivät huomiota rakennuspolitiikkaamme: pyrimme säästämään maksuissa maksamalla ne mahdollisimman lyhyessä ajassa ja vähentämällä siten parlamentin talousarvion kokonaismenoja. Tarvitsee vain katsoa 1518 kohtaa huomatakseen, miten vakavasti suhtaudumme rakennuspolitiikkaan. Yhdistämispolitiikka on onnistunut hyvin tältä parlamentilta. Belliard-rakennuksen korjaus ei ehkä ole ihanteellinen esimerkki, mutta se on ainakin oikeaan suuntaan otettu askel, ja olemme nyt saaneet sen vastuultamme.
Lopuksi yksi toimielimessämme vallitsevista suurista ongelmista on se, ettei meillä ole jäseniä, avustajia tai poliittisia ryhmiä koskevaa ohjesääntöä. Nyt esitetyllä ehdotuksella pyritään edistämään näiden asioiden ratkaisemista.

Costa Neves
- (PT) Arvoisa puhemies, käsiteltävänämme olevan mietinnön ehdotuksista käy ilmi, tai niistä pitäisi käydä ilmi, Euroopan parlamentin halu valmistautua Euroopan unionin sille esittämiin haasteisiin. Muulla tavoin ei voi olla: käymme parhaillamme läpi vaikeahkoa ajanjaksoa, jolloin jännitteet ovat jatkuvia ja ristiriidat ilmeisiä. Vaikuttaa siltä, että samalla, kun halutaan kaikkea, ei haluta yhtään mitään, kuten voi havaita siitä, miten talousarviossa esitetään tai miten siitä puuttuvat Euroopan unionin painopistealueet. Se, miten kykenemme hyödyntämään jännitteiden synnyttämiä muutosmahdollisuuksia ja vähentämään ristiriitoja, erottaa toisistaan pysähtyneisyyden sekä hankkeen siitä johtuvan rappeutumisen ja hankkeen toteuttamisen edellyttämän dynaamisuuden.
Onko Euroopan parlamentin toimivalta lisääntynyt oleellisesti sen jälkeen, kun Amsterdamin sopimus tuli voimaan ja esimerkiksi yhteispäätösmenettely otettiin käyttöön useammilla politiikan alueilla? Siinä tapauksessa parlamentin jäsenille on taattava paremmat mahdollisuudet valtuutuksensa hoitamiseen, lisää ja parempaa tietoa, enemmän vastauksia poliittisilta ryhmiltä ja Euroopan parlamentin tehokkaampia palveluja. Edellyttääkö laajentuminen tuntuvia muutoksia tämän toimielimen kokoonpanossa ja toiminnassa? Siinä tapauksessa niitä on syytä valmistella, ennättää haasteiden edelle ja ennakoida niiden vastauksia eikä jäädä jälkijunaan odottamaan ja katsomaan, mitä lopulta oikein seuraa noista tapahtumista, joita emme osanneet ennakoida tai säädellä.
Tämä koskee Euroopan unionia yleensä. Olemme tulleet käännekohtaan. Nyt kun olemme tässä, mikään ei ole niin kun ennen. Mitä Euroopan unioni nyt onkin, siksi se ei jää. Nyt, kun talous- ja rahaliitto on saatu toteutettua, euro ei voi olla päätepiste, se on lähtökohta, joka aikanaan saa aikaan ja edellyttää uusia muutoksia. Kun laajentumisprosessi on nyt käynnistynyt, se edellyttää syviä muutoksia ja oikeuttaa uudistetut pyrkimykset. Tarve saada taloudellinen napa yhdistymään poliittiseen napaan on yhä selkeämpi. Syventäminen tai keventäminen, solidaarisuus tai itsekkyys, päätöksenteko tai lykkääminen, yhteenkuuluvuus tai ristiriidat, yhtäläisyydet tai erot: näiden asioiden välillä me tasapainoilemme. Vahvistamalla keskeisten periaatteiden, joista otan esiin toissijaisuuden ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, vaikutusta, osaamme rakentaa ja kulkea uusia teitä. Onnittelen kollegaani Ferberiä siitä, miten huolellisesti hän tekee tätä työtä.

Martin, David
Arvoisa puhemies, kuten muut kollegat ovat todenneet, Amsterdamin sopimuksen ja laajentumisen valmistelun toteuttaminen ovat suuria haasteita tälle toimielimelle.
Oma näkemykseni ja meidän pitäisi tuoda tämä asia hyvin selvästi esille on se, että uudet haasteet edellyttävät uusia voimavaroja. Kuten esittelijä on todennut, aluksi on tarkasteltava nykyisiä voimavaroja ja selvitettävä, mihin voidaan siirtää henkilöstöä ja voimavaroja, jotka ovat alikäytössä tai muodostuneet tarpeettomiksi.
Tämän jälkeen Euroopan parlamentin uudessa tilanteessa ei ole muuta mahdollisuutta kuin laajentaa talousarviotamme. Kuulin, mitä valiokunnan puheenjohtaja Wynn sanoi varovaisuudesta. Varovaisuus on vaarassa muuttua vääräksi palvonnan kohteeksi: jos korostamme liiallisesti varovaisuutta, se koituu tämän toimielimen tehokkuuden ja toimintakyvyn tappioksi. On löydettävä herkkä tasapaino, ja tiedän, että esittelijä on pyrkinyt siihen mietinnössään.
Suhtaudun hyvin myönteisesti Ferberin mietintöön. On kuitenkin kolme rintamaa, joihin parlamentin on kiinnitettävä enemmän huomiota syyskuuhun mennessä. Ensimmäinen on kielikysymys, kuten muut kollegat ovat tuoneet esille. Minulla oli kunnia olla mukana Cotin monikielisyyttä käsitelleessä työryhmässä. Jos tämä toimielin haluaa olla jatkossakin monikielinen, mistä lienee syytä keskustella, ei suoraan sanottuna ole mitään muuta mahdollisuutta, kuin ryhtyä välittömästi hankkimaan lisää henkilöstöä. Jos siirrämme sen vähänkään myöhemmäksi, emme pysty jatkamaan monikielistä toimintaamme laajentumisen käynnistyttyä. Päätös tehdään meidän puolestamme. Suomen kieli aiheutti lähes samanlaisen tilanteen edellisen laajentumisen yhteydessä. Kuten jäsenet ovat varmasti huomanneet, suomalaiset tulkit tekevät hyvää työtä puhumalla englantia ja muita kieliä, koska emme pystyneet hankkimaan suomea puhuvia englantilaisia tulkkeja. Joudumme taas samaan tilanteeseen tulevan laajentumisen yhteydessä, ellemme tee nyt vaikeita päätöksiä. Haluan siis parlamentin harkitsevan uudelleen kielialan 35:tä virkaa.
tietotekniikka on toinen ala, jolla meillä on vielä paljon tehtävää toimielimenä. Olemme päässeet pitkälle, mutta tietotekniikkaa voidaan hyödyntää vielä enemmän. Mainittakoon erityisesti, että puhemiehistön puheenjohtaja selvittää parhaillaan, miten voimme järjestää kaikille jäsenille kannettavan tietokoneen, jolla he pääsevät Euroopan parlamentin tietokonejärjestelmään, josta he voivat saada oman valiokuntansa mietinnöt, pöytäkirjat ynnä muut asiakirjat riippumatta siitä, missä päin maailmaa he ovat. Se ei edellytä huomattavia lisäinvestointeja mutta se edellyttää lisää varoja parlamentin voimavarojen lisäämistä.
Arvoisa puhemies, lopuksi ottaisin jälleen esille erään asian, josta olen kuullut teidän puhuvan: kysymyksen oikeudellisesta neuvonannosta. Amsterdamin sopimukseen perustuva uusi tilanne merkitsee sitä, että kun me hyväksymme parlamentissa tarkistuksia ja päätöslauselmia, meidän on oltava paremmin selvillä päätöstemme oikeudellisista ja poliittisista seurauksista. Meidän on lisättävä parlamentissa käytössämme olevaa oikeudellista neuvontaa, josta saamme tukea sovitteluissa ja muissa menettelyissä.
Lopuksi haluaisin tehdä selväksi, etten pyydä parlamenttia tuhlaamaan holtittomasti uusia varoja. Kulutuksemme lisääminen parilla prosentilla tehokkuutemme varmistamiseksi on kuitenkin hyödyllistä, ja meidän olisi pyrittävä varovaisuuteen, kun on kyse suuremmista vaatimuksista, joita parlamentille asetetaan.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, hyvä parlamentin jäsen Ferber, haluaisin esittää teille erityiset onnitteluni mietinnöstänne. Komission ei ole tietenkään soveliasta arvioida yksittäisiä ehdotuksia. Haluaisin kuitenkin kertoa suhtautuvani hyvin myönteisesti siihen, että parlamentti pyrkii vähentämään tulevaisuudessa talousarvioon kohdistuvia korkorasitteita kiinteistöpolitiikan alalla. Toimielinten välisten suhteiden kannalta olen tietenkin tyytyväinen myös siihen, että ehdotuksenne pysyy niin sanotusti sopimuksen otsakkeen 5 puitteissa. Sopimuksen mukaan tätä yhteistä lähestymistapaa henkilöstö- ja hallintokuluihin sovelletaan toimielimiin tietyn periaatteen mukaan, ja te olette käyttänyt tätä jakoa myös ehdotustenne pohjana. Uskon, että se osoittaa jälleen kerran sen, että rahoitusnäkymien laadinnassa monet näkökohdat helpottavat työtä ja suunnittelua, etenkin jos toimielinten välillä tehdään pysyviä sopimuksia.
Merkityksellistä on ennen kaikkea sekin, että olette viitanneet mietinnössänne hyvin voimakkaasti laajentumista ja kääntäjien ja tulkkien henkilöstöpolitiikkaa koskevaan aiheeseen, ja on tietenkin hyvin poliittinen kysymys, mihin toimenpiteisiin me asian yhteydessä ryhdymme,. On tietysti ensisijaisen välttämätöntä, että teemme valmisteluja, ja te viittasitte siihen, että - vaikka kysymyksellä olisikin eri merkitys yksittäisille toimielimille - tämän aiheen tarkastelun ja ratkaisun löytämisen siihen pitäisi kuitenkin olla toimielinten välinen asia. Tämän vuoksi onnittelen teitä vielä kerran sydämellisesti mietinnöstänne, etenkin sen vuoksi, että varainhoitovuotta 2001 koskevassa mietinnössä mennään vuoden 2001 talousarviota pidemmälle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Komission alustava esitys yleiseksi talousarvioksi - Vuosi 2001
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission esittelemänä alustava esitys yleiseksi talousarvioksi 2001.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, komissio keskusteli helmikuussa Euroopan ensi vuoden talousarvion prioriteeteista, ja komissiolla on ollut mahdollisuus keskustella perusteellisesti näistä prioriteeteista myös Euroopan parlamentin kanssa täällä täysistunnossa mutta lisäksi etenkin budjettivaliokunnassa ja kolmen toimielimen välisissä, toisin sanoen komission, Euroopan parlamentin ja neuvoston välisissä eri keskusteluissa, jotka on tällä välin järjestetty. Tämän keskustelun perusteella komissio on esittänyt alustavan esityksen talousarvioksi 2001, ja komission hyväksymä esitys on nyt annettu teidän tarkasteltavaksenne.
Koska kyseessä on ensimmäinen alustava esitys talousarvioksi, jonka saan teille nyt esittää, sallinette minun esittää yhden huomautuksen menettelytavasta ja ajankohdasta. Minusta on äärimmäisen tärkeää, että keskustelemme ensin perusteellisesti prioriteeteista, ennen kuin siirrymme tarkastelemaan konkreettista laskelmaa; ennen kaikkea minusta on erityisen myönteistä, että alustava esitys on esitetty näin varhaisessa vaiheessa, jolloin voimme keskustella erimielisyyksistä perusteellisesti.
Talousarvion rakenteesta totean: kuten jokaisessa kansallisessa talousarviossa, myös Euroopan yhden vuoden talousarviossa suurin osa talousarvion luvuista määräytyy sopimusten, edellisen vuoden ennakkopäätösten ja edellisen vuoden oikeudellisten perusteiden perusteella. Tämä koskee etenkin markkinajärjestelyn alaan kuuluvia maatalousmenoja, jotka ovat talousarvion suurin menoerä myös vuoden 2001 talousarviossa, ja rakennerahastoja mutta myös monivuotisia ohjelmia, riippumatta siitä, kuuluvatko ne tutkimuksen, nuorisoasioiden edistämisen vai ulkopolitiikan alaan. Viime vuosina tehdyistä päätöksistä huolimatta vuoden 2001 talousarviossa asetetaan myös selviä poliittisia prioriteetteja, ja viime kuukausien aikana käytyjen keskustelujen perusteella uskonkin voivani sanoa, että komission alustavassa esityksessä talousarvioksi esitetyt prioriteetit ovat hyvin pitkälti yhdenmukaiset parlamentin prioriteettien kanssa. Kyse on ensinnäkin maatalouspolitiikan toiseen pilariin liittyvästä prioriteetista; komission alustavassa esityksessä talousarvioksi suurin kasvuprosentti on osoitettu maaseudun kehityksen edistämiselle, ja uskon, että sillä korostetaan käytännössä sitä, että komission mielestä maatalouspolitiikan toinen pilari tulisi asettaa yhdeksi painopisteeksi.
Toiseksi talouspolitiikan prioriteetteihin kuuluu Euroopan tiedeyhteiskunnan välttämätön kehittäminen ja edistäminen. Tämän vuoksi komission alustavassa esityksessä on lisätty voimakkaasti tutkimusmenoja, ja siihen on sisällytetty uutena kohtana pienten ja keskisuurten yritysten edistämisohjelma, ja tästä on edelleen ennen kaikkea ehdotettu, että tekniikkaa edistettäisiin näiden kautta, ja myös talousarvion yleisesittelijä, jäsen Haug, on kannattanut sitä. Uusien tekniikoiden käyttömahdollisuudet eivät ole kovin hyvät pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Tavoitteena olevan talousrakenteen kannalta, joka perustuu voimakkaasti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ja jolla halutaan toisaalta edistää Eurooppaa, Euroopan kehittymistä tieto- ja viestintätekniikan alalla, on tietenkin järkevää ja välttämätöntä, että nämä molemmat näkökohdat yhdistetään.
Alustavassa esityksessä talousarvioksi on asetettu uusi painopiste myös ulkopolitiikan alalla. Meillä on ollut mahdollisuus keskustella siitä jo kerran hyvin perusteellisesti, ja se koskee Balkanille annettavaa apua. Muina prioriteetteina haluaisin mainita välttämättömyyden harjoittaa kurinalaisuutta myös Euroopan talousarviossa, ja se on komission alustavan esityksen tavoite. Tämän vuoksi esitän tässä yhteydessä muutamia yleistä talousarviota koskevia lukuja. Ilman maatalousmenoja alustavassa esityksessä talousarvioksi on ehdotettu, että maksusitoumusmäärärahoja, toisin sanoen suoritettavia rahoitussitoumuksia, lisätään edelliseen vuoteen verrattuna yhden prosentin verran. Uskon, että tämä luku osoittaa hyvin selvästi sen, että tämä alustava esitys talousarvioksi soveltuu budjettikurin yleiseen poliittiseen ympäristöön, ja sen vuoksi maksut, maatalousmenot pois luettuna, nousevat 3 prosenttia. Saanen huomauttaa, että jäsenvaltioiden talousarvioiden on ennustettu kasvavan keskimäärin 3,1 prosenttia. Korostan tätä sen vuoksi, että sillä on varmastikin suuri merkitys neuvoston kanssa käytävälle keskustelulle. Olemme tosin suunnitelleet alustavassa esityksessä talousarvioksi suurta lisäystä myös maatalousmenoihin, nimittäin 7,6 prosentin lisäystä tai absoluuttisin luvuin ilmaistuna yhteensä 3,12 miljardin euron lisäystä. Tämä johtuu pääosin valtioiden ja hallitusten päämiesten Berliinin huippukokouksessa viime vuonna tekemistä päätöksistä, ja nämä sovitut rahoitusnäkymät ovat osa parlamentin, neuvoston ja komission viime vuonna tekemää toimielinten välistä sopimusta. Saanen huomauttaa, että tämä maatalouspolitiikalle varattu luku tarkoittaa sitä, että maatalouspolitiikkaa koskeva talousarvioehdotus jää Berliinissä sovitun enimmäismäärän alapuolelle, toisin sanoen se sisältää komission ehdotuksen siirtää maatalousbudjetista 300 miljoonaa ulkopolitiikkaan; tästä huolimatta maatalouspolitiikan kasvuprosentti pysyy näin korkeana.
Kaiken kaikkiaan tämä tarkoittaa sitä, että kokonaislaskelmaa koskevassa alustavassa esityksessä on ehdotettu yhteensä 3,9 prosentin kasvua maksusitoumusmäärärahoihin ja 5 prosentin kasvua maksuihin. Maksujen kasvuprosentti on suurempi, mikä johtuu nimenomaan siitä, että torjumme jatkuvasti maksusitoumusten korkeat keula-aallot, ja komissio on tällä hetkellä sitä mieltä, että nämä eivät enää kasva, vaan niitä olisi pikemminkin vähennettävä, ja tämän vuoksi maksujen kasvuprosentin on oltava korkeampi.
Miten se sitten vaikuttaa unionin menojen suhteeseen BKT:hen? Tarkoitan tällä sitä, mikä osa Euroopan yhteisön kokonaisbruttokansantuotteesta menee Euroopan unionin talousarvioon? Eli mikä on unionin menojen suhde BKT:hen, kun otetaan huomioon Euroopan yhteisöön kuuluvissa valtioissa ensi vuonna odotettavissa oleva bruttokansatuotteen suuri kasvu? Tältä osinhan on laadittu hyvin myönteisiä kasvunäkymiä. Pieneneekö bruttokansatuotteen osuus talousarviosta vuoden 2000 1,11 prosentista 1,07 prosenttiin vuonna 2001? Korostan tätä erityisesti, jotta tekisin myös selväksi - jäsenvaltioissahan on käyty hyvin perusteellisia keskusteluja valtioiden menojen suhteesta BKT:hen, joka on 40-50 prosenttia - että Euroopan talousarvio on 1,07 prosenttia kokonaisbruttokansantuotteesta. Tämä osoittaa hyvin selvästi, että Euroopan unionin talousarvio - sanon kerrankin - on hintansa arvoinen.
Kosovon sota ja Balkanin vakaussopimusta koskevat päätökset ovat muodostaneet Euroopan unionille uuden tehtävän. Lissabonissa kokoontunut neuvosto korosti jälleen kerran tämän tehtävän merkitystä. Se on nyt turvattava taloudellisesti, ja tämän vuoksi komissio on laatinut tätä tehtävää heijastavan ehdotuksen alustavassa esityksessään talousarvioksi. Länsi-Balkanin valtioiden auttamiseksi on varattu 815 miljoonaa euroa vuonna 2001, kun vastaava summa on 540 miljoonaa tänä vuonna. Tämä apu on tarkoitettu siviiliyhteiskunnan jälleenrakentamista varten; se ei siis kata esimerkiksi jäsenvaltioiden KFOR-joukkoihin liittyviä menoja. Ovatko nämä koko alueelle varatut 815 miljoonan suuruiset menot asetettu liian korkealle? Keskustelimme neuvoston kanssa tästä asiasta myös kolmen toimielimen välisessä keskustelussa; kykenevätkö nämä valtiot suoriutumaan tällaisesta luvusta? Uskon oikeastaan, että tämä keskustelu on luonteeltaan osittain hieman kyyninen, sillä tarve on luonnollisestikin hyvin suuri; mutta budjettivallan käyttäjät tekevät tietenkin poliittisen päätöksen siitä, paljonko ne antavat apua eurooppalaisesta budjetista. Saanen huomauttaa, että Serbiaa koskeva ehdotus vuodelle 2001 sisältää kiinteän luvun, joka on 40 miljoonaa. Komissio on ehdottanut, että mikäli Serbian poliittisissa oloissa tapahtuu muutos, joustorahastosta myönnetään käyttöön lisävaroja. Haluaisin kuitenkin korostaa vielä kerran, että komissio on varannut vuoteen 2006 asti kestävää rahoitussuunnitelmaa koskevassa tarkistuksessaan hyvin suuren summan Serbiaa varten, ja mielestäni meidän olisi annettava käytännössä Serbialle, Serbian poliittiselle oppositiolle, signaali siitä, että Euroopan unioni on valmis toimimaan itse paikalla ja antamaan suurta taloudellista apua, kun maassa saadaan vihdoin aikaan demokraattiset poliittiset olot.
Komissio on ensimmäistä kertaa soveltanut talousarviossaan toimintoperusteista budjetointia, activity based budgeting, toisin sanoen kaikki talousarvion menot luokitellaan politiikan alojen mukaan. Nyt on siis mahdollista tunnistaa yhdellä silmäyksellä, miten paljon kullekin politiikan alalle myönnetään varoja. Uskon, että merkittävä askel kohti parempaa avoimuutta ja varmasti myös kohti voimakkaampaa julkista poliittista keskustelua on se, kun emme enää puhu otsakkeista; sillä kuka tietää meitä läsnäolijoita ja jäsenvaltioiden muutamaa kourallista viranomaista ja muutamaa asiaan vihkiytynyttä toimittajaa lukuun ottamatta, mitkä esimerkiksi sisäiset politiikat ovat? Uskon, että toimintoperusteinen budjetointi (ABB), eli tämä ehdotus, tämä uusi rakenne helpottaa myös julkista poliittista keskustelua. Mihin tarkoitukseen Euroopan unionin rahat myönnetään? Tämä on siis hyvin tärkeä askel, joka ei suinkaan ole luonteeltaan tekninen vaan poliittinen.
Saanen vielä huomauttaa lyhyesti siitä, että komission ehdotus sisältää myös ehdotuksen vuoden 2000 talousarviota täydentävästä ja korjaavasta kirjelmästä.
Se sisältää lisäksi etenkin joukon teknisiä mukautuksia ja ennen kaikkea vuoden 1999 Euroopan unionin talousarvion tilinpäätöstä koskevan päätelmän. Euroopan unionin vuoden 1999 talousarvio oli jopa 3,2 miljardia ylijäämäinen. Jäsenvaltioille maksetaan näin ollen takaisin 3,2 miljardia euroa. Ne lasketaan kuluvan vuoden osuuksien perusteella. Mitään jäsenvaltiota ei tietenkään jätetä sen ulkopuolelle, vaan rahat maksetaan takaisin sen osuuden perusteella, jonka jäsenvaltiot ovat maksaneet Euroopan unionin talousarvioon. Selonteossa on ilmennyt tältä osin jonkinlaista sekaannusta Ison-Britannian kohdalla.
Saanen huomauttaa, että tässä yhteydessä on tehty laskuvirhe ja tulokseksi on saatu erilainen luku, mikä johtuu myös euron ja punnan välisestä kurssista. Ison-Britannian osuus on tällöin suurempi kuin se oli suunnitelmissa, mutta jos se lasketaan puntina, summa on taas eri. Vaihtokurssikysymykset liittyvät näin ollen hyvin läheisesti Euroopan talousarvioon.
Korostin saldoa vielä kerran tehdäkseni selväksi, että - ja se ilmeni oikeastaan myös keskustelussanne Euroopan parlamentin talousarviosta - sana budjettikuri ei ole käytännössä mikään vierassana myöskään Euroopan talousarviolle vaan että sitä noudatetaan.
Seuraava askel on nyt se, että neuvosto tarkistaa alustavan esityksen ja laatii luonnoksen talousarvioksi vuodelle 2001. On selvää, että tämän jälkeen käydään syvällisiä lisäkeskusteluja. Toivon jatkomenettelyn osalta, että lopetamme periaatesaivartelun ja ponnistelemme yhdessä käyttääksemme Euroopan talousarvion varat tehokkaasti Euroopan unionin tavoitteiden hyväksi ja tukemiseksi.

Haug
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, monet kiitokset johdannosta, ja haluaisin palata heti viimeksi lausumiinne sanoihin. En usko, että sorrumme periaatesaivarteluun, kun keskustelemme vuoden 2001 talousarviosta. Uskon kuitenkin, että tämä kehotus on osoitettu pikemminkin neuvostolle kuin meille, huolimatta siitä, mitä meille parlamentin jäsenille on tähän mennessä esitetty talousarviosta. Voidaankin sanoa, että komissio on noudattanut ensi sijassa neuvoston pyyntöä esittää mahdollisimman kurinalainen talousarvio. Te sanoitte juuri itse, että vuoden 2001 talousarvio kasvaa vuoden 2000 talousarvioon nähden vain prosentin verran, kun maatalousmenoja ei lasketa mukaan, ja me kaikki tiedämme, että maatalousmenot muodostavat hyvin lihavan osan budjetistamme. On tietenkin täysin väärin puhua kurinalaisesta talousarviopolitiikasta vain meille, vaikka me parlamentissa kannatammekin kurinalaista talousarviopolitiikkaa. Se on käynyt ilmi myös keskustelun aikana, ja sen ovat osoittaneet myös aiemmin hyväksytyt talousarviot, ja näin asia tulee myös olemaan.
Haluaisin myös muistuttaa kollegoita vielä kerran yhdestä asiasta: markkinajärjestelyyn liittyvien maatalousmenojen on määrä kasvaa 7,6 prosenttia. Maaseudun kehittämiseen liittyviä menoja - ja te korostitte voimakkaasti sitä, sillä maaseudun kehittäminen on tietenkin hyvin lähellä sydäntämme - on määrä lisätä 10,1 prosenttia. Jos tarkastellaan vain näitä suhteellisia lukuja, eli prosenttilukuja, voimme olla hyvin tyytyväisiä. Me kaikki tiedämme kuitenkin edelleen, että tämänhetkisessä talousarviossa markkinamenot ovat kahdeksankertaiset maaseudun kehittämismenoihin verrattuna ja että tulevassa talousarviossa markkinamenot ovat yhdeksänkertaiset verrattuna maaseudun kehittämisen menoihin. Tältä osin on otettu huomioon neuvoston toivomus ja neuvoston päätökset eikä niinkään parlamentin toivomusta.
Otsakkeessa 3, joka sisältää kaikki prioriteettimme - ei ainoastaan otsake 3 vaan tietenkin myös otsake 4 - Euroopan unioni tulee konkreettiseksi kaikille kansalaisille ennen kaikkea sisäisten politiikkojen osalta. Kun otetaan huomioon, että talousarvio on noin 6,13 miljardia euroa, ja kun sitä verrataan markkinamenoihin, tiedetään, että markkinamenot ovat kuusinkertaiset koko otsakkeeseen 3 verrattuna. Kun lisäksi tiedetään, että neljä viidesosa kaikista menoista määritetään monivuotisissa ohjelmissa, jolloin tietenkin 80 prosenttia kaikista näistä monivuotisista ohjelmista kuuluu yhteispäätösmenettelyn piiriin, sen perusteella komission ehdottama 1,4 prosentin korotus johtuu yksinomaan lisääntyneistä tutkimusmenoista. Te tosin haluatte korottaa niitä 8 prosentilla, jolloin tutkimusmenot olisivat yli 60 prosenttia otsakkeen 3 menoista.
Tiedän, että komissio haluaa tällä tavoin ottaa budjetissa huomioon hyväksymänsä prioriteetit, nimittäin tietopohjaisen yhteiskunnan luomisen ja kansalaisten elinolojen parantamisen. Tähän asti kaikki on hyvin. Myös me voimme kannattaa sitä. Mutta miten on oikeastaan parlamentin prioriteettien laita? Olemme keskustelleet jo varhaisessa vaiheessa prioriteeteistamme, niin keskenämme kuin komissionkin kanssa, ja olemme myös hyväksyneet oikea-aikaisesti suuntaviivamme, myös otsakkeen 3 osalta. Mainitsitte juuri muutaman kohdan, mutta kun havaitsemme, että koulutuksen ja nuorisopolitiikan on määrä kasvaa 1,2 prosenttia - kun näen koko otsakkeen - minun on sanottava, että se johtuu käytännössä siitä, että ensi vuonna on eurooppalainen kielien vuosi, minkä vuoksi menot kasvavat 275 prosenttia. Se on täysin normaalia, ja me olemme myös kannattaneet sitä.
Otsakkeen "kulttuuri ja audiovisuaaliset viestimet" on määrä kasvaa 2,7 prosenttia. Voisin myös kuvitella kasvun olevan tältä osin suurempi. Informaatio ja viestintä kasvavat 4 prosenttia. Miten on sitten sosiaalisen vuoropuhelun ja työllisyyden laita? Miinus 4,7 prosenttia. Miten on energiapolitiikan laita, josta me kaikki olemme kiistelleet kiivaasti yhä uudelleen? Se pienenee 8,2 prosenttia ja ympäristöpolitiikka jopa 28,2 prosenttia. Mielestäni näiltä osin alustavassa esityksessä talousarvioksi, sellaisena kuin se nyt on, ei oteta huomioon parlamentin prioriteetteja. Komission jäsen Schreyer, se, mistä me olemme keskustelleet eniten ja mikä on myös erityisen lähellä sydäntäni, nimittäin innovaatio ja pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen, niiltä osin olette tosin esittäneet budjettiluvut, mutta te olette vähentänyt edelliseen talousarvioon sisällytettyä lukua lähes 70 prosenttia. Meidän on keskusteltava myös tästä vielä kerran kiireisesti, ja meidän on tehtävä prioriteettimme selviksi myös talousarviossa.
Otsakkeen 4 osalta totean vain seuraavaa: minusta on erittäin ongelmallista, että tuemme Serbiaa vuonna 2001 niin pienellä summalla ja sanomme samalla: kun Serbiassa on toteutunut demokratisoitumisprosessi, voimme taas turvautua joustovälineeseemme.
Viimeinen huomautus otsakkeiden 3 ja 4 osalta: miten teidän ja komission jäsen Kinnockin lupaama teknisen ja hallinnollisen tuen tai mukauttamista edistävän toimiston oikeuskehystä koskeva aikataulu etenee? Kirjoititte meille viime joulukuussa, että tällainen ehdotus on valmis huhtikuun puoliväliin mennessä. Odotamme kaikki sitä jännittyneinä. Nyt on toukokuun puoliväli, ja me toivomme, että asia etenee nyt ripeästi, sillä se on tärkeää myös talousarviomenettelyn täytäntöönpanon kannalta.

Puhemies
Kiitoksia, talousarvion yleisesittelijä Haug. Ajatelkaa, että teillä on aika monta kuukautta aikaa keskustella tästä aiheesta ja pohtia sitä monelta kantilta. Sitä paitsi tämähän on vain komission haave. Vakavasti otettava keskustelu alkaa heinäkuussa neuvoston esityksen myötä.

Wynn
Arvoisa puhemies, Haug on käynyt Detlev Samlandin koulun kellon mukaan puhumisesta, ja siksi hän vain jatkoi, kuten Detlevillä oli aina tapana.
Vaikka puhumme vuoden 2001 ATE:stä, on melko vaikeaa olla puuttumatta samassa yhteydessä rahoitusnäkymien tarkistamiseen. Tiedän, että näin ei pitäisi tehdä, mutta koska nämä kaksi asiaa liittyvät niin läheisesti toisiinsa, haluan puhua niistä kummastakin.
On kolme asiaa, jotka vaikuttavat ratkaisevasti komission ehdotuksen hyväksymiseen. Ensimmäinen on Länsi-Balkanin tarpeiden arviointi. Parlamentti lähettää parin viikon kuluttua Kosovoon tilapäisen valtuuskunnan, joka pyrkii tekemään tämän arvion. Meidän on joko valittava 5,5 miljardin euron suuruinen komission ehdotus tai lähestyttävä neuvostoa, joka ehdottaa jonkin verran alhaisempaa summaa.
Toinen asia on parlamentin suhtautuminen erityisesti otsakkeessa 4 tehtäviin uudelleenjärjestelyihin, eikä vain vuoden 2001 osalta vaan koko rahoitusnäkymän osalta. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että näitä asioita on tarkasteltava yhdessä. Otan esimerkin. Yksi alue, josta olen hyvin kiinnostunut, eikä tämä ole mikään salaisuus, on Etelä-Afrikka. Ehdotus siitä, että Etelä-Afrikalta otettaisiin vuosittain 2 miljoonaa euroa 6 vuoden aikana, ei ehkä vaikuta paljolta. Mutta 12 miljoonaa euroa on suuri summa Etelä-Afrikan hankkeille. Minua se ei tyydyttäisi ja olen varma, että otsakkeen 4 muista alueista kiinnostuneet henkilöt suhtautuvat siihen samoin. Lisäksi on tarkasteltava parlamentin suhtautumista uudelleenjärjestelyihin otsakkeessa 1. Meidän on harkittava vastaavasti suhtautumistamme joustovälineen käyttöön, jos sitä edellytettäisiin Serbian kohdalla, kuten ehdotatte. Meidän on pidettävä mielessämme, mitä toimielinten välisessä sopimuksessa sanotaan säännöstä, jota ei sovelleta samoihin asioihin perättäisinä vuosina. Tässä olisi jälleen yksi haaste parlamentille.
Kolmas ja ilmeisesti tärkein asia on neuvoston suhtautuminen. Jos se hylkää ehdotuksenne varsinkin tarkistuksen osalta, kysymykseksi jää: mitä aiotte tehdä seuraavaksi? Tiedän, että meillä on kolmen osapuolen vuoropuhelu ja sovittelu ennen ensimmäistä käsittelyä, mutta meidän on ratkaistava tämä ongelma ennen neuvoston ensimmäistä käsittelyä. Mitä tapahtuu, jos neuvosto pysyy taipumattomana ja hylkää komission ehdotukset?
Komission jäsen Schreyer, tehdyt ehdotukset edellyttävät teiltä samanaikaisesti jonglöörin ja taikurin kykyjä. Teidän on saatava useampi pallo pysymään ilmassa ja samalla sen vuoksi, mitä on ehdotettu vuoden 2003 jälkeiselle ajalle teidän on lisättävä niiden määrää. Yksi tarkistusta koskevien ehdotustenne suurista mysteereistä on, mistä saadaan varat vuoden 2003 jälkeen. Mutta sehän ei koske ensi vuotta. Se koskee tulevaisuutta. Sillä välin me odotamme kehitystä kolmessa edellä mainitussa asiassa. Toivottavasti tämä prosessi johtaa tyydyttävään lopputulokseen.

Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen ja petostentorjunta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Böschin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0116/2000) komission esittämästä vuosikertomuksesta 1998 Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta (KOM (1999) 590 -C5 - 0058/2000 - 2000/2032 (COS)).
Jäsen Dell'Alba esittää työjärjestystä koskevan puheenvuoron.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, haluaisin työjärjestyksen 143 artiklan 1 kohdan nojalla pyytää, että asiaa ei oteta käsiteltäväksi. Suvaitsevaisuudella on mielestäni rajansa, eikä enää voida hyväksyä sitä, että parlamenttimme valiokunta ottaa eräänlaisen julkisen turvallisuuskomitean roolin ja tekee jokaisessa mietinnössä kaiken päinvastaisesti ja esittää sellaisia huomioita, jotka ovat täysin puheena olevan kysymyksen ulkopuolella.
Mietinnön otsake on: komission esittämä vuosikertomus 1998 Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta, ja sen juridisena perustana on työjärjestyksen 47 artikla, ja siinä viitataan 80- prosenttisesti OLAFiin, valkoiseen kirjaan, uudistukseen, kaikkiin sellaisiin aiheisiin, jotka kuuluvat muihin mietintöihin, vieläpä muille valiokunnille, mutta joilla ei ole mitään yhteyttä niihin asioihin, joita Böschin oletettiin käsittelevän.
Koska työjärjestys antaa minulle tämän mahdollisuuden, toivoisin, että toimitettaisiin äänestys pyynnöstäni olla ottamatta asiaa käsiteltäväksi, ja se on periaatteellinen pyyntö. Talousarvion valvontavaliokunnan pitää lakata käsittelemästä jatkuvasti muiden valiokuntien asioita, kuten viime aikoina on tapahtunut. Olemme nähneet, miten eräät mietinnön esittelijät, erityisesti jäsen Theato, ovat seisottaneet viikkojen ajan sellaisia asiakirjoja, jotka eivät kuuluneet heidän toimivaltaansa. Eräitä meitä tällainen alkaa ärsyttää. Tässä erityistapauksessa pyydän, että tämä mietintö lähetetään takaisin valiokunnalle ja että siirrymme siihen mietintöön, joka on kirjattu esityslistan seuraavaan kohtaan. Pyydän, että asiasta toimitetaan äänestys.

Puhemies
Parlamentin jäsen Dell'Alba, kiitän teitä tästä huomautuksesta. Esitän lyhyesti kollegoiden tiedoksi 143 artiklan 1 kohdan: "Esityslistan kohtaa koskevan keskustelun alussa voidaan esittää, että asiaa ei oteta käsiteltäväksi. Tällaisesta esityksestä äänestetään välittömästi." Työjärjestyksen mukaan yksi puhuja voi puhua asian puolesta ja yksi puhuja vastaan, minkä jälkeen asiasta voidaan äänestää heti ilman lisäkeskustelua. Parlamentin jäsen Theato, oletteko Dell'Alban esitystä vastaan?

Theato
 - (DE) Arvoisa puhemies, olen hieman hämmästynyt, sillä tämä mietintö hyväksyttiin asianmukaisesti talousarvion valvontavaliokunnassa, kaiken lisäksi yksimielisesti. Olisin odottanut, että selvitämme nämä asiat valiokunnassa eikä nyt täällä täysistunnossa. Mietintöhän on ollut valmis jo kauan. Tämän vuoksi en näe mitään syytä, miksi tästä mietinnöstä ei voitaisi keskustella ja äänestää.
Toiseksi haluaisin mielelläni kuulla jäsen Dell'Albalta, mitä hän tarkoittaa sillä, että olen seisottanut asiakirjoja viikkokausia. Tämä sanamuoto ja tämä jäsen Dell'Alban väite ovat minulle hyvin epäselviä. Pyydän, että selvennätte niitä.

Puhemies
Koska kukaan ei halua puhua esityksestä, siitä toimitetaan nyt äänestys.
(Parlamentti hylkäsi esityksen.)

Bösch
. (DE) Arvoisa puhemies, sallinette minun aloittaa muutamalla huomautuksella, jotka koskevat ensimmäisen asteen tuomioistuimen 2. toukokuuta tekemää päätöstä parlamentin jäsenten oikeuksista ja velvollisuuksista Euroopan petostentorjuntavirastoon OLAFiin nähden. Suhtaudun päätökseen myönteisesti. Sillä tehdään selväksi, että valittuina kansanedustajina meillä on oikeus voida vaatia erityistä asemaa ja että riippumattomuutemme suoja on epäilyksettä etusijalla. Se on muuten ollut minun näkemykseni alusta alkaen. Tämän vuoksi olemme asettaneet komission ja neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa kaikkien OLAF-asetuksen arkaluonteisten kohtien edellytykseksi erioikeuksista ja vapautuksista tehdyn pöytäkirjan noudattamisen. Tämän vuoksi ehdotimme viime vuoden syksyllä talousarvion valvontavaliokunnassa, että eriytämme parlamentin jäseniä koskevat määräykset virkamiehiä koskevista määräyksistä. Toimielinasioiden valiokunta ei kuitenkaan valitettavasti kannattanut tuolloin tätä ehdotusta. Olen sanonut alusta alkaen, että OLAFin yhteydessä parlamentin jäsenten toimistot ovat tabu!

Komission oikeudellinen yksikkö on ilmeisestikin ymmärtänyt asian eri tavalla. Se on nyt saanut tuomioistuimelta nuhteet. Tuomioistuimen päätöksen mukaan olemme nyt epätasa-arvoisessa asemassa, sillä vain kantajat voivat vedota tähän päätökseen. Tämä tilanne voi jatkua mahdottomana, kunnes ehkä vasta kahden vuoden kuluttua pääasiasta tehdään päätös. Olen tämän vuoksi turvautunut työjärjestyksen 181 artiklaan ja ehdottanut muutosta työjärjestykseen.
Ehdottamani teksti vastaa talousarvion valvontavaliokunnan alkuperäistä suositusta. Se noudattaa tiukasti komission ja neuvoston kanssa tehtyä toimielinten välistä sopimusta, ja siinä otetaan kaikilta osin huomioon ensimmäisen asteen tuomioistuimen antamat ohjeet. Pyydän teitä kannattamaan tätä aloitetta työjärjestyksen muuttamisesta. Näin tilanne voitaisiin selkeyttää mahdollisimman pian, ja mielestäni sillä luotaisiin jopa edellytykset sille, että ne kollegat, jotka ovat tuoneet asian tuomioistuimen käsiteltäväksi, voivat peruuttaa syytteensä. Jos työjärjestyksen ehdotettu muutos pannaan täytäntöön, asiaa koskeva syyte tulisi joka tapauksessa aiheettomaksi. Tuomioistuimen päätöksen sisältämän huomautuksen perusteella selvää lienee myös se, että parlamentin sisäinen päätös ei ollut asianmukainen, mutta parlamentin ja neuvoston 25. toukokuuta 1999 OLAFin toiminnasta antama asetus pitää, eikä sitä aseteta kyseenalaiseksi.
Tämän vuoksi en voi ymmärtää, miksi muutamissa mietintöäni koskevissa tarkistuksissa väitetään, että tuomioistuimen päätöksellä olisi vahvistettu Euroopan investointipankin ja Euroopan keskuspankin asemaa asetuksen vastustajana. Molemmat pankithan väittävät, että parlamentin ja neuvoston asetusta ei voi ylipäätään soveltaa niihin, sillä se loukkaisi niiden riippumattomuutta. Minusta se on täysin käsittämätöntä - tarkoituksena ei suinkaan ole sotkeutua pankkien toimintaan! Tarkoituksena on varmistaa myös näiden vähimmäisturva petoksia vastaan, vai onko tarkoitus antaa lopulta yksityisten etsivätoimistojen hoitaa tämä työ?
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ja tilintarkastustuomioistuin ovat panneet asianmukaisesti täytäntöön OLAF-asetuksen säännökset asiaa koskevissa sisäisissä päätöksissä. Ne eivät olisi varmastikaan tehneet sitä, jos ne olisivat pelänneet sen vaarantavan niiden riippumattomuuden. Kummallakaan pankilla ei ole uskottavaa perustetta sille, miksi ne eivät hyväksy sitä, mitä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen riippumattomat tuomarit ovat hyväksyneet.
Tarkastelen mietinnössäni kolmea kohtaa. Ensimmäinen kohta on OLAF tutkimusyksikkönä, joka toimii nopeasti ja tehokkaasti ja tutkii epäilyttäviä tapauksia. Sitä varten on luotu lainsäädännölliset edellytykset. Olemme tehneet yhdessä neuvoston kanssa sen, mikä on ollut meidän vallassamme. OLAFin kehittäminen on täydessä vauhdissa.
Toinen kohta on varainhoitoasioita käsittelevä Euroopan syyttäjävirasto, jolla on ensimmäisessä vaiheessa oikeus auttaa kansallisia tuomioistuimia syyttämään rikoksista, joihin unionin virkamiehet tai työntekijät ovat syyllistyneet.
Kolmas kohta on todella tehokkaat kurinpitomenettelyt. Henkilöstösääntöjen ja varainhoitoasetuksen jo pitkään voimassa olleiden säännösten mukaan vastuullisten on maksettava omasta taskusta karkeasta huolimattomuudesta aiheutuneet tai tahalliset vahingot. Tätä sääntöä ei ole koskaan sovellettu. Komissio suunnittelee nyt jopa säännön poistamista varainhoitoasetuksesta. Se olisi kuitenkin täysin väärä signaali. Me kehotamme komissiota ehdottomasti harkitsemaan vielä kerran tällaista askelta.
Tällaisten kurinpitomenettelyjen ongelmana on tällä hetkellä se, että ne aiheuttavat väistämättä laajoja eturistiriitoja. Kun kyse on korkea-arvoisista virkamiehistä, komission jäsenistä muodostuva kollegio päättää tällaisen menettelyn aloittamisesta, ja komissio tekee lopulta myös päätöksen kurinpitolautakunnan ehdotuksen perusteella. Kurinpitolautakunnassa korkea-arvoiset virkamiehet päättävät toisten korkea-arvoisten virkamiesten kohtalosta, toisin sanoen kollegat vastaavat kollegoilleen tuomioistuimessa. Se ei voi toimia, eikä se myöskään toimi! Niin kauan kuin tätä järjestelmää ylläpidetään, esitetään yhä uudelleen joko aiheellisia tai aiheettomia moitteita siitä, että menettelyjä manipuloidaan. Tilannetta ei muuta miksikään se, että kurinpitolautakunta on tulevaisuudessa toimielinten välinen elin, eli sitä edustavat eri toimielimiä edustavat virkamiehet. Tilanne muuttuu vain, jos komissio noudattaa aitoa ulkoistamista koskevaa ehdotusta, josta päätettiin parlamentissa jo kollega van Hultenin mietinnön yhteydessä 19. tammikuuta. Mietinnössä parlamentti vaati, että kurinpitomenettely - kun kyse on varainhoitoasetusta koskevista loukkauksista - annetaan tuomioistuimen tai tilintarkastustuomioistuimen alaisen ulkoisen kamarin hoidettavaksi, jotta menettelyn puolueettomuus ja oikeudenmukaisuus ovat kaiken epäilyksen yläpuolella.
Olemme tarkentaneet tätä entisestään tässä mietinnössä ja sanomme: antakaa meidän perustaa tilintarkastustuomioistuimeen kamari, jonka päätöksiin voidaan hakea muutosta tuomioistuimelta. Olemme käsitelleet mietinnössä OLAFin yhteydessä myös muutamia kohtia komission hallinnonuudistusta koskevasta valkoisesta kirjasta. Olen juuri kuullut yhdeltä sun toiselta yhä uudelleen, että meidän olisi lykättävä näitä kohtia koskevaa päätöstä myöhäisempään ajankohtaan, eikä meidän tulisi ottaa niihin nyt kantaa. Asia on vain niin, että komissio haluaa toteuttaa käytännössä jo ennen kesätaukoa kaikki ne kohdat, joista me olemme täällä keskustelleet. Jos emme ota niihin nyt kantaa, voimme jättää kannanoton antamatta kokonaan!
Lopuksi muutama sana komission jäsen Schreyerille: tiedän viime viikolla OLAFin valvontavaliokunnan jäsenten kanssa käymieni keskustelujen perusteella, että OLAFin rekrytointi- ja nimitysmenettelyt etenevät hitaasti. Se johtunee myös siitä, että komissio näyttää ilmeisesti olevan liian joustamaton, vaikka se onkin antanut paperilla ja asianmukaisella päätöksellä kaikki valtuudet OLAFin johtajalle. Voin vain pyytää teiltä hartaasti: kunnioittakaa omia päätöksiänne, älkääkä luoko turhia ongelmia!
(Suosionosoituksia)

Hautala
Arvoisa puhemies, puhun oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan nimissä ja korvaan valiokunnan lausunnon valmistelijan kollega MacCormickin, joka ei voi olla tänään paikalla. Yhteisössämme on tuskin mitään muuta asiaa kuin petokset, joka nakertaisi yhtä pahasti yleisön luottamusta unionin toimintaan; niinpä esittelijän ajatuksille on annettava täysi tuki. Petokset koskevat tietysti vain pientä murto-osaa, reilua prosenttia koko unionin budjetista, mutta ne ovat erittäin vakava ongelma ja näyttävät ulottuvan lähes jokaiselle politiikan sektorille.
Euroopan unionin talousarviota kuitenkin toteutetaan pitkälti jäsenvaltioissa, ja sieltä löytyy valtava petospotentiaali. On muistettava myös, että ehdokasmaat, Keski- ja Itä-Euroopan maat, olisi otettava mukaan tähän petostentorjuntaprosessiin juuri sen takia, että jäsenvaltioissa toteutetaan niin suuri osa yhteisön talousarviosta. Vain vajaa puolet jäsenvaltioista on toistaiseksi ratifioinut pöytäkirjan unionin taloudellisten etujen suojelemisesta, ja tätä prosessia olisikin huomattavasti vauhditettava. Lisäksi jotkut jäsenvaltiot ovat aivan erityisen haluttomia vaihtamaan keskenään tietoja petoksista, ja olisikin tärkeää, että jäsenvaltiolle tulisi suoranainen velvoite raportoida esimerkiksi arvonlisäveroa koskevista petoksista komissiolle.
On paikallaan tutkia yhteisön yleisen syyttäjän perustamista nimenomaan petoksentorjunnan näkökulmasta, ja näin tuleekin tapahtua, mutta sekään ei auta, jos jäsenvaltioilta puuttuu poliittista tahtoa suojella yhteisön taloudellisia etuja. Mitä tulee OLAFin asemaan, on tärkeää suojella sen riippumattomuutta ja on tärkeää, että Euroopan parlamentti saa aikaan sopimuksen OLAFin kanssa ehdoista, joilla parlamentti voi saada tietoa OLAFin toiminnasta.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, haluan käytettävissäni olevassa ajassa painottaa talousvaliokunnan puolesta niitä kolmea asiaa, joita pidimme ehdottoman tärkeinä tarkastellessamme yhteisön taloudellisia etuja ja petostentorjuntaa koskevaa vuosikertomusta.
Ensimmäinen asia on määrittely. Kyse on siitä, että komissio on viime vuosina saanut osakseen suurta huomiota parlamentin ja niiden Euroopan kansalaisten taholta, jotka haluavat komission selvittävän petosepäilyt, mutta meidän olisi myös tiedettävä, mistä puhumme, kun määrittelemme petoksen. Vuosikertomuksessa itsessään kerrotaan, että ensimmäistä kertaa on yritetty määritellä, mikä on petos ja mikä yleinen sääntöjenvastaisuus, ja olen sitä mieltä, että jos laadimme löyhän määritelmän, sillä ei kohenneta Euroopan toimielinten mainetta. Komission parhaillaan tekemää työtä on laajennettava, koska kun tilanne on se, että 20 prosenttia sääntöjenvastaisuuksista on petoksia, ja kun niistä puhutaan petoksina ja sääntöjenvastaisuuksina, Euroopan kansalaisille saattaa tosiasiassa jäädä sellainen kuva, että kaikissa tapauksissa on kyse petoksista.
Toinen asia, jonka haluan tuoda esille, on se, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet selvittämään petokset. Tosiasiassa jäsenvaltioilla on suuri vastuu tällä alalla. Ne hallinnoivat noin 80 prosenttia EU:n talousarviosta ja niiden on tunnustettava, että ne ovat ainakin kumppaneita ellei ensisijaisia toimijoita, kun pyritään ratkaisemaan tämä tärkeä asia, mutta kertomuksesta voidaan todeta vähintäänkin, että jäsenvaltioiden tehokkuudessa on ollut eroja.
Viimeinen asiani koskee ehdokasvaltioita. Meidän on vaadittava myös ehdokasvaltioilta valmiutta yhteistyöhön Euroopan unionin kanssa parhaiden standardien saavuttamiseksi.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kun me, eli parlamentti, myönnämme komissiolle vastuuvapauden tai jätämme sen myöntämättä, me tarkastamme hallintomenojen laillisuuden. Kuten me kaikki tällä välin tiedämme, komission sisällä on ilmennyt sääntöjenvastaisuuksia. Tilintarkastustuomioistuimen kyseisessä mietinnössä viitataan sitä paitsi jäsenvaltioiden ratkaisevaan asemaan yhteisön taloudellisten varojen jakamisessa. Jakamisen yhteydessä syntyy valtioiden vastuulla oleva virhekiintiö, joka vaikuttaa epäilyttävältä varsinkin, kun huomattava prosenttiosuus siitä pohjautuu petoksiin. Tämän seurauksena meidän on otettava käyttöön väline petosten torjumiseksi muuallakin kuin komissiossa, ja tämä väline on OLAF. OLAF on syntynyt jäsenvaltioiden ja komission toimintatapojen seurauksena, ja sen on omaksuttava puolueeton rooli tällaisten virhelähteiden välttämiseksi.
EU:n on todistettava eurooppalainen toimivaltuutensa myös ulkoisesti euron käyttöönoton kaltaisin eurooppalaisin toimenpitein, sillä esimerkiksi siihen liittyvä rahanväärentäminen kuuluu ulkoasiain alaan. Virhekiintiöiden syvällisemmät syyt johtuvat tosin selvästi yksittäisten jäsenvaltioiden erilaisista käsittelyjärjestelmistä. Lakitekstit ovat jo alkujaan kehittyneet usein erilaisiksi, ja ne sallivat täysin erilaiset lainsäädännölliset määritelmät petokselle. Tämä luo avoimen portin petoksille. Ajatelkaamme esimerkiksi arvonlisäveron perintää. OLAFista ei saa missään nimessä tehdä niin kutsuttua neuvontapistettä. OLAF ei ole mikään käsityöläisjärjestö, jonka tunnuslause on: miten askartelen pienoisrautatien?
Aiheeseen ei saa suhtautua välinpitämättömästi. Unionin taloudellisten etujen suojaaminen ja näin ollen petostentorjunta ovat ehdoton välttämättömyys. Te vaaditte homogeenista välinettä, joka on riippumaton, ehkäisevä, varoittava ja tehokas. Sillä asetetaan avoimia sääntöjä, niin sisäisiä kuin ulkoisiakin, niin että jokainen tietää tilanteen.
Annan varainhoitovälineelle mielelläni lisänimen prosecutor, jolla tarkoitan leveäharteista varainhoitoasioita käsittelevää Euroopan syyttäjäviranomaista. Syyttäjäviranomaisen on omaksuttava jäsenvaltioiden hyväksymä aktiivinen rooli ja syyttäjävirasto on integroitava samalla jäsenvaltioiden kansallisen lainkäyttövallan järjestelmään. Muistutan tässä yhteydessä myös siitä, että vaadimme parlamentissa jo 19. tammikuuta antamassamme päätöslauselmassa talousarviokurista vastaavan ulkoisen kamarin perustamista. Mielestäni se on hyvä ajatus, ei ainoastaan harkinnan arvoinen vaan myös välttämätön laajan lainsäädäntö- ja oikeuskehyksen luomiseksi. Asian ja ihmisten etu vaatii neutraalia ja puolueetonta arviointia, ei kollegoiden antamia tuomioita toisille kollegoille. OLAF ei ole myöskään mikään Orson Wellesin "Big Brother", vaan sen toimia rajoittavat oikeusvaltioperiaatteet. Parlamentin jäsenten koskemattomuuteen liittyviä oikeuksia suojellaan tietenkin jatkossakin.
Vetoan hallitustenväliseen konferenssiin, jotta se ottaisi asiamme hoitaakseen. Kiistelemme nyt teknisistä toimenpiteistä, joista ei toivottavasti tule ikuisuuskysymystä. Meidän on keskityttävä jälleen eurooppalaisiin arvoihin, jotta esimerkiksi rahojamme ei käytetä väärin sotilaallisiin toimenpiteisiin. Tiedän, että on vaikeaa välittää toiselle ihmiselle ihannearvoja ja hyveitä. Meidän olisi kuitenkin keskitettävä ponnistelumme siihen, sillä arvottomuus muuttuu pian turvattomuudeksi.

Casaca
- (PT) Arvoisa puhemies, kuluva vuosi merkitsee OLAFin toiminnan käynnistymistä täysimittaisesti. Tässä kohden on tarpeen muistaa, että kyseessä on ratkaiseva askel unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, ja sysäyksen sille on antanut parlamentti, erityisesti talousarvion valvontavaliokunta ja läsnä oleva esittelijä, kollegamme Herbert Bösch. Uuden ja vahvistetun henkilöstömäärän sekä uuden järjestelyn ja itsenäisyyden ansiosta nyt on olemassa kaikki edellytykset sille, että OLAF voi alkaa torjua petoksia niillä aloilla, missä luvut osoittavat yksiselitteisesti ja todistettavasti tilanteen olevan kaikkein vakavin.
Jäsenvaltioiden ilmoittamat perinteisiä omia varoja koskevat petokset ja muut sääntöjenvastaisuudet olivat vuonna 1998 jopa 538 miljoonaa euroa, jota ei voi verrata mihinkään muuhun yhteisön menoerään, olipa kyse sitten absoluuttisista tai suhteellisista luvuista. Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 9/98 Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta yhteisön sisäisestä kaupasta kannettavan alv:n alalla tilanne nähdään vielä huolestuttavampana. Tilintarkastustuomioistuimen mukaan ero todella saatujen ja teoreettisen rahamäärän välillä on 70 miljoonaa euroa. Toisin kuin niillä aloilla, joihin valtaosa menoista suuntautuu ja joita komissio valvoo soveltaen sanktiojärjestelmää, mitään vastaavaa ei ole olemassa näillä yhteisön omien varojen kahdella alalla.
Komissio on erityisesti viimeisimpien hallinnollista yhteistyötä ja perimis- ja valvontamenettelyjä koskevissa kertomuksissaan huomauttanut arvonlisäverojärjestelmän ylläpidosta (sitä piti soveltaa vain väliaikaisesti, mutta se onkin otettu pysyvään käyttöön), järjestelmän monimutkaisuuden lisääntymisestä sekä henkilöstömäärän ja valvonta-aineiston yleisestä riittämättömyydestä tapahtumien määrään verrattuna. Vaikka ollaan oltu laajalti yksimielisiä siitä, että kansallisten lainsäädäntöjen rajoituksista tai yhteisön lainsäädännön laillisen perustan puuttumisesta johtuvat ja petosten torjuntaa koskevat ongelmat on voitettava, komission ehdotukset eivät ole tähän asti herättäneet minkäänlaista vastakaikua ja välillistä verotusta hoitava petostenvastainen alakomitea on saanut komission omien sanojen mukaan huomata, että on mahdotonta todella edistyä petosten torjuntaan tarvittaviin toimiin ryhtymisessä. Vielä vakavampaa on se, että muut toimielimet ovat jättäneet komission kertomukset arvonlisäveron perimisestä järkyttävissä määrin huomiotta eikä niistä ole ollut mitään seurauksia jäsenvaltioissa. Perustamissopimuksen 280 artikla on pelkkä kuollut kirjain erityisesti siltä osin kuin siinä määrätään yhteisön taloudellisten etujen tehokkaasta ja tasapuolisesta suojaamisesta niin kauan kuin perinteisten omien varojen ja arvonlisäveron kodalla olevaa laillista tyhjiötä ei ratkaista. Yhteisön taloudellisten etujen ja aivan erityisesti maksajaosapuolen suojaamista ei voi enää jättää huomiotta välillisessä verotuksessa.

Mulder
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin aloittaa kiittämällä Böschiä hänen jatkuvista ponnisteluistaan sen hyväksi, että OLAF menestyisi. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä voi hyväksyä monta kohtaa tästä päätöslauselmasta.
Ensinnäkään ei voi toistaa liikaa sitä, että mielestämme tulevassa hallitustenvälisessä konferenssissa täytyy päättää Euroopan syyttäjäviraston perustamisesta riippumattomaksi elimeksi Euroopan unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi. Pyydämme komissiota tekemään mahdollisimman pikaisesti tämänsuuntaisia ehdotuksia. Pidämme tärkeänä myös mietintöön sisältyvää päivämäärää.
Kannatamme myös ehdotusta talousarvioon liittyviä kurinpitoasioita käsittelevästä ulkoisesta kamarista, jonka tehtävänä on erityisesti tutkia virkamiesten taloudellista vastuuta. Pidämme tärkeänä, että komissio haluaa poistaa kaikki merkit tuttavien suosimisesta ja muusta vastaavasta.
OLAF aloittaa tänä vuonna ensimmäisen kokonaisen toimintavuotensa. Meidän kaikkien täytyy odottaa, millaisia tuloksia siitä syntyy. Odotukset ovat tietysti hyvin korkealla. Erästä asiaa täytyisi kuitenkin vielä hieman parantaa, ja se on OLAFin valvontakomitea, jollaista nimitystä Bösch käyttää mietinnössään. Kaikilla on oikeus puolustukseen, myös niillä, joiden toimia OLAFin täytyy tutkia. Täytyy valvoa, että se tapahtuu mahdollisimman riippumattomasti ja oikeudenmukaisesti. Haluaisin pyytää komissiota tekemään myös tämänsuuntaisia ehdotuksia.
Viime aikoina julkisuudessa on ollut runsaasti esillä se, pitääkö OLAFilla olla mahdollisuus tutkia Euroopan investointipankin toimia, kun on kysymys eurooppalaisten rahojen käytöstä, ja samoin Euroopan keskuspankin toimia. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielestä on selvää, että sen täytyy olla mahdollista. Myös nämä ovat yhteisön toimielimiä. Ne eivät voi jäädä OLAFin yleisten tutkintamahdollisuuksien ulkopuolelle. Tuemme komissiota tämän mahdollistamisessa.
Sitten lopuksi, EY:n tilintarkastustuomioistuin on viime vuosina yhä useammin todennut, että petokset ja sääntöjenvastaisuudet lisääntyvät rakennerahastoissa mutta samalla vähenevät maatalousalan rahastoissa. Niitä tapahtuu muuten vieläkin liikaa maatalousalan rahastoissa. Tämä on täysin ristiriidassa komission mielipiteen kanssa. Komission mielestä rakennerahastoissa tapahtuu paljon vähemmän petoksia ja sääntöjenvastaisuuksia kuin maatalousalan rahastoissa. Tämä poikkeama täytyy ratkaista mahdollisimman pikaisesti. Rakennerahastoista tulee yhä tärkeämpiä, ja ne muodostavat OLAFin ja komission suuren tutkinta-alueen.

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, minäkin haluan aluksi kiittää Böschiä hänen hyvästä mietinnöstään, ja päinvastoin kuin Dell' Alba sanoi, Bösche on mielestäni tehnyt oikeita päätelmiä OLAFin vuosikertomuksesta, joka julkistettiin viime vuoden lopussa. Arvoisat kollegat, meidän täytyy myöntää, että Euroopan unionin sisällä toimii runsaasti rikollisia ja että järjestäytynyt rikollisuus ei ole pitkään aikaan toiminut pelkästään huumeiden salakuljetuksen, asekaupan, ihmiskaupan, liha-alan petosten, alkoholin ja savukkeiden salakuljetuksen, alv-karusellin ja öljyalan petosten parissa. Nämä kaikki ovat sellaisia rikosmuotoja, jotka aiheuttavat vakavia vahinkoja EU:n budjetille sekä tulo- että menopuolella. Vuodesta 1993 lähtien ovat todellakin toimineet yhteismarkkinat, joihin sisältyy tavaroiden, palvelujen, henkilöiden ja pääoman vapaa liikkuvuus, ja nämä vapaat markkinat ovat avoimet myös järjestäytyneelle rikollisuudelle. On harmillista, että ne eivät ole avoimet poliisille ja tuomareille.
Siksi uskallan omissa nimissäni tukea Böschin mietinnön kaikkia niitä kohtia, joissa vaaditaan Euroopan syyttäjäviraston perustamista. Tiedän, että tämä on kiistanalainen asia, myös minun ryhmässäni. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tällainen Euroopan syyttäjävirasto täytyy saada aikaan. Siksi haluan hyvin kiireellisesti pyytää Euroopan komissiota tarkastelemaan Böschin mietinnössä esitettyä pyyntöä siitä, että vielä ennen 30. kesäkuuta täydennettäisiin OLAFia koskevaa nykyistä asetusta, jolloin käynnistettäisiin eräänlainen kokeiluhanke ja perustettaisiin OLAFin sisälle Euroopan syyttäjävirasto, joka voi toimia ainoastaan yhteisön toimielinten jäsenten ja henkilöstön parissa. Haluaisin hyvin vakavasti pyytää arvoisaa komission jäsentä antamaan hyvin konkreettisia vastauksia tähän pyyntöön ja ilmoittamaan, onko hän valmis tekemään ennen 30. kesäkuuta aloitteita tässä asiassa.

Camre
Arvoisa puhemies, Böschin mietinnössä käsitellään selkeästi ja merkityksellisesti tavalla niitä ongelmia, jotka liittyvät EU:n taloudellisten etujen suojaamiseen ja petostentorjuntaan. Petokset ovat EU:n vitsaus. En tiedä, kuinka suuri prosenttiosuus jäsenvaltioiden talousarvioista katoaa petosten ja sääntöjenvastaisuuksien takia. Minun maassani se on lähes nolla prosenttia, ja mielestäni se, mitä olemme todenneet viime vuosina EU:n tilintarkastuksissa, on ilmausta siitä, että yhteisiin rahoihin ei liity samaa huolellisuutta ja tarkkaavaisuutta kuin yleensä siihen, mitä valtiot pitävät omina rahoinaan. Böschin mietintö kattaa ryhmäni kannan hyvin pitkälle, se koskee aivan erityisesti Euroopan investointipankkia ja Euroopan keskuspankkia koskevia huomautuksia. Koemme ongelmallisena kysymyksen eurooppalaisesta syyttäjänvirastosta, jonka katsomme kuuluvan liittovaltiomuotoiseen EU:hun, jollaista emme halua. Mielestämme ne ongelmat, joihin on viitattu, voidaan ratkaista kansallisella tasolla. Olemme hyvin selvillä siitä, että nämä määräykset kohdistuvat ennen kaikkea uusiin jäsenvaltioihin, joiden juridiset järjestelmät poikkeavat EU-valtioiden järjestelmistä, mutta mielestämme tämän pitäisi toimia kannustimena juridisten järjestelmien saattamiseksi keskenään toimiviksi neuvottelujen avulla. Mutta mehän emme tee päätöstä siitä tässä mietinnössä, ja sitä taustaa vasten haluan ilmoittaa, että ryhmäni äänestää Böschin mietinnön puolesta, koska meidän mielestämme parlamentti esittää siinä selkeitä vaatimuksia, joita komission pitää noudattaa.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan korostaa asiaa, jonka olin tuonut esille, nimittäin sitä, että niistä 19 johdanto-osan kappaleesta ja 30 kohdasta, jotka tämä Böschin mietintö sisältää, ainoastaan 11 johdanto-osan kappaletta ja 6 kohtaa ovat sellaisia, joita Böschin oletettiin käsittelevän.
Muut kohdat koskevat tyystin eri asioita. En kiistä, etteivätkö ne olisi tärkeitä asioita, ja niitä on jo käsitelty van Hultenin mietinnössä, Theaton mietinnössä, ja niistä keskustellaan sitten, kun alamme käsitellä valkoista kirjaa, uudistukseen, OLAFiin sekä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioihin ja määräyksiin liittyviä kysymyksiä.
Minua hämmästyttää suuresti, että Bösch on iloinen tästä asiasta, sillä hän kuului niihin, joiden mielestä Euroopan parlamentin teksti oli erittäin hyvä ja että OLAFilla oli mahdollisuus puuttua joka asiaan, vaikka asia ei ollut näin. Euroopan keskuspankki teki siis oikein sanoessaan, ettei se ollut varma OLAFin toimivallasta tässä asiassa.
Näin ollen arvostelen Böschin mietintöä siitä hyvin yksinkertaisesta syystä, että meillä on muitakin keinoja toimia. Ei ole säännönmukaista, että lukuisissa talousarvion valvontavaliokunnan mietinnöissä toistetaan samaa asiaa. Otetaanpa esimerkiksi ehdotus riippumattomasta syyttäjästä. Jäsen Theato on pyrkinyt saamaan asian läpi lakialoitteena. Hän ei ole siinä onnistunut. Talousarvion valvontavaliokunta on yrittänyt samaa, mutta parlamentti ei suostunut siihen. Se ei ole ehdotus lakialoitteesta. Mitä siis hyödyttää joka kerta korostaa sellaista asiaa, joka ilmiselvästi tuottaa ongelmia? Vaikka petoksia koskeva ongelma koskettaakin ennen kaikkea jäsenvaltioita, halutaan nyt luoda erityistuomioistuin, tilapäisiä tuomioistuimia. Jäsen Bösch, tiedättekö, että Italiassa ja muissakin maissa oli kauan sitten erityistuomioistuimia. Epäilemättä niitä oli myös teidän maassanne, eivätkä ne edustaneet varsinaista demokratian mallia.
Minä olen siis varovaisempi. Mielestäni tähän mietintöön on tuhlattu paljon paperia. Hyvä jäsen Bösch, jäsen Stauner voisi laatia toisen kirjeen, jossa hän kysyisi, miksi on tuhlattu niin paljon rahaa sellaisten asioiden toistamiseen, joista on jo puhuttu mutta joita ei olisi kannattanut käsitellä uudelleen. Sitä paitsi monen tarkistuksen tarkoituksena on eräiden kohtien poistaminen. Äänestämme niistä erittäin mielellämme, sillä meidän pitää rajoittua käsittelemään mietinnön sisältämiä seikkoja, ja olisi myös korkea aika, että tätä käytäntöä harjoitettaisiin myös talousarvion valvontavaliokunnassa, kuten muissakin valiokunnissa.

Bonde
Arvoisa puhemies, Bösch on laatinut hyvän mietinnön petosten vastaisesta suojasta petoksia vastaan. Olemme samaa mieltä ongelmien kuvauksesta, mutta en usko, että rikollisuutta ja hyötymisaikeita torjutaan perustamalla yhteinen syyttäjäviranomainen ja luomalla yhteisiä rangaistuksia koskevia määräyksiä ja asettamalla lisää tarkastajia EU:hun. Uskon, että tehokkain puhdistusväline on avoimuus. Täydellinen julkisuus talousarvion menettelytavoista, täydellinen julkisuus siitä, kuka on ollut mukana päättämässä määrärahoista, täydellinen avoimuus siitä, kuka on vastaanottaja, täydellinen tieto kaikista liitteistä oikeusasiamiehelle, Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien tilintarkastajille ja valvontavaliokunnille. Jos aina on mahdollista nähdä, kuka on saanut ja mitä, niin toimittajat ja kriittiset kansalaiset paljastavat petokset - täysin ilmaiseksi ja paljon suuremmalla ennalta ehkäisevällä vaikutuksella. Haluan sen takia pyytää komission jäseniä lupaamaan, että parlamentti, tilintarkastustuomioistuin ja oikeusasiamies voivat vastaisuudessa saada nähdä jokaisen liitteen. Mitä emme saa nähdä? Mitä oikeusasiamies ei saa nähdä? Milloin saamme täydellisen raportin kaikista komiteoista ja työryhmistä ja niiden kokouksiin osallistuvista? Saako puhemiehemme valvoa jokaista rahastoista suoritettua maksua? Sulkeutuneisuus on petosten tekijöiden paras ystävä. Sulkeutuneisuus vaikeuttaa selvitysten tekemistä, ja sulkeutuneisuuden nojalla myös uusi komissio tulee valitettavasti kätkeneeksi petoksia sen sijasta, että se toisi kaikki hyötymisaikeet esille pelästyttämään kaikki ne, jotka ovat aikoneet samaa.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme saaneet eteemme OLAFin meille toimittaman ensimmäisen kertomuksen, ja haluan onnitella kollegaani Böschiä hänen meille esittelemästään erinomaisesta työstä.
Tietysti kaikkein mielenkiintoisimmat kohdat hänen työssään liittyvät kertomuksen aiheeseen, eli vuoteen 1998, tai elimeen, OLAFiin, joka on toimittanut meille ensimmäisen kertomuksensa.
Olen samaa mieltä siitä, että ehkä tässä mietinnössä arvioidaan etukäteen muutamia sellaisia seikkoja, joista olisi keskusteltava tuonnempana sekä talousarvion valvontavaliokunnassa että täysistunnossa, mutta haluan ottaa esiin hänen näkökohtiensa myönteisiä puolia.
Käyttäessämme lähtökohtana vuotta 1998 meidän olisi mielestäni myönnettävä, että tehostettuamme parlamentille kuuluvaa valvontatehtävää, jota OLAF toteuttaa, petostapausten ja sääntöjenvastaisuustapausten määrä on vakiintunut.
Tinkimättä vahvasta sitoutumisestamme menojen valvontaan josta olemme jo antaneet menneinä vuosina näyttöä huomaamme, että vakiintuminen on tapahtunut valvonnan lisääntyessä. Siksi olisi tässä mielessä syytä tyytyväisyyteen ja toivottava tämän työn jatkuvan, ei siksi, että petostapaukset vakiintuisivat, vaan jotta ne vähentyisivät.
On selvää, että voimme nähdä tilintarkastustuomioistuimen ja OLAFin käsitysten olevan keskenään varsin ristiriitaisia siitä, missä petoksia pääosin tapahtuu. Näyttää siltä, että OLAFin mukaan petokset ja huono hallinto eivät liity nimenomaan rakennerahastoihin. Olemme huolissamme muista menoista.
Joka tapauksessa palatakseni taas OLAFiin sanoisin, että mielestäni juuri tässä mietinnössä meidän olisi vaadittava, että OLAF saa käyttöönsä mahdollisimman nopeasti kaikki sille osoitetut virkamiehet. Kuitenkin mielestäni on sangen tärkeää, ettemme alkuvaiheessa ja juuri siksi, että valvonta on meille tärkeää lisää OLAFin tehtävää, kun OLAFin toiminnan käynnistymisestä on kulunut vasta muutama kuukausi.
Ymmärtääkseni sekä nyt että vastaisuudessakin ilmenee suuria ongelmia toivokaamme, ettei ilmenisi mahdollisten raha- ja merkkiväärennösten tai arvonlisäverojen vuoksi. Kuitenkin on ehdottoman välttämätöntä, että annamme OLAFin suoriutua pikkuhiljaa tehtävästään ja että vasta sen jälkeen laajennamme tämän elimen roolia.
Lopuksi toteaisin, ettemme saa aiheuttaa tehtävien päällekkäisyyttä. Ymmärtääkseni varojen asianmukainen käyttö tarkoittaa sitä, että kullakin osa-alueella joku kantaa vastuun, eivätkä kaikki ole vastuussa kaikesta. Tässä yhteydessä olisi mielestäni pidettävä tehtäväalueet selvästi erillään eikä myötävaikutettava niiden sekoittumista. Onhan loppujen lopuksi niin, kuten Espanjassa on tapana sanoa, että "joka paljon hamuaa, vähän kostuu", eli jos haluamme saada jotakin aikaan valvonnan alalla, emme saa tehdä tehtävästä liian yleisluonteista.

Van Hulten
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää kollega Böschiä hänen mietinnöstään. Kuten tavallista - niin jo sanottiin - vuosikertomuksesta käy ilmi, että myös vuonna 1998 aivan liian suurta osaa yhteisön varoista on käytetty sääntöjen vastaisesti. Suurin osa säännönvastaisuuksista, kuten on edelleen tavallista, liittyy jäsenvaltioissa suoritettuihin luonteeltaan erilaisiin maksuihin. Osa on järjestelmien tietoista väärinkäyttöä, osa virheitä yhteisön säännöksien toimeenpanossa ja osa tietenkin myös huonoa politiikkaa. Otan hieman etäisyyttä siihen, mitä Mulder sanoi tästä asiasta. Se, että maatalousalan rahastoissa tapahtuu niin paljon petoksia onkin merkki siitä, että jotakin on pielessä siinä tavassa, jolla järjestämme tukemme maataloudelle, ja siihen täytyy tulla muutos. Toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen petoksiin puuttumiseksi, on mainittu jo usein, tänäänkin. Haluan käsitellä niistä kahta.
Ensinnäkin, on vieläkin jäsenvaltioita, jotka eivät ole allekirjoittaneet unionin taloudellisten etujen suojaamista koskevaa yleissopimusta. Minunkin kotimaani kuuluu niihin, ja haluan tässä yhteydessä vedota Alankomaiden parlamenttiin, jotta se ratifioisi lain, siis hyväksyisi lain, jolla yleissopimus ratifioidaan ja joka on ollut parlamentin käsittelyssä jo lokakuusta lähtien.
Lisäksi on tärkeää, että hallitustenvälisessä konferenssissa otetaan askeleita Euroopan syyttäjäviraston perustamiseksi. Hämmästyksekseni näen, että yhdessä tarkistuksista, joita PPE-ryhmä on esittänyt tähän mietintöön, yritetään rajoittaa syyttäjäviraston toimivaltaa, kun samalla minulla on juuri sellainen vaikutelma, että PPE-ryhmä on sen kannattaja. PPE-ryhmä haluaa rajoittaa Euroopan syyttäjäviraston toimivallan koskemaan pelkästään yhteisön toimielimiä, kun samalla olemme juuri nähneet, että suurin osa petoksista tapahtuu jäsenvaltioissa. Toivon, että PPE-ryhmällä on tähän hyvä selitys.
Riippumaton OLAF on uusi aloitus. Mielestäni on hyvin tärkeää OLAFin toiminnan kannalta, että OLAFin toimintatapa on julkinen ja että tutkimuksista, joista myös parlamentti voi saada tietoja, on vakaat säännöt, jotta emme jää jälkeen tapahtumista, kuten nyt vuoden 1998 vastuuvapausmenettelyssä.
Arvoisa puhemies, viimeinen asiani koskee Euroopan parlamenttia itseään. Kuten tiedätte, EY:n tuomioistuin päätti hiljattain ensimmäisessä tuomiossaan, että OLAFilla on vain rajoitettu pääsy tutkimaan Euroopan parlamentin toimia. Minusta on harmillista, että tuomioistuin tuli tähän johtopäätökseen. Toivon, että tuomioistuin tekee lopullisessa tuomiossaan toisenlaisen arvion, mutta odotettaessa lopullista tuomiota haluan kuitenkin tehdä selväksi, että parlamentin jäsenten koskemattomuus ei tarkoita, että olemme lain yläpuolella. Jos tuomioistuimen lopullisesta tuomiosta käy ilmi, että OLAFilla ei ole pääsyä tutkimaan parlamentin toimia, koska se ei ole sääntöjen mukaan mahdollista, silloin meidän täytyy muuttaa sääntöjämme, emmekä saa peruuttaa päätöstä OLAFin pääsystä tutkimaan parlamentin toimia, myös parlamentin jäsenten toimia, koska - sanon tämän vielä kerran - emme ole lain yläpuolella.

Mathieu
Hyvät kollegat, tämä mietintö on loistava esimerkki siitä, mitä pitää tehdä ja mitä ei pidä tehdä. Petostentorjunta on meille enemmän kuin ensisijainen tavoite. Se on sitoumus, josta olemme vastuussa valitsijoillemme. Tämä totuus on korostunut yhä enemmän, kun yhteisön toimielinten puutteellisuudet ovat tulleet esille.
Tässä suhteessa meidän täytyy pitää lujasti kiinni halustamme ottaa heti käyttöön sellaisia terveen hallinnon menettelyjä, joilla onnistutaan harjoittamaan valvontaa loppuun asti. Tämän aikaansaamiseksi meidän pitää keskittyä toteutettavien menetelmien tehokkuuteen, erityisesti OLAFin puitteissa. Älkää siis ihmeessä ruvetko ideologisten syiden perusteella mutkistamaan ja asettamaan rinnakkain eri rakenteita ja menettelyjä.
Tästä syystä emme kannata ehdotusta Euroopan yleisestä syyttäjästä. Meidän pitää voida täysin luottavaisesti tukeutua kansallisiin rakenteisiimme. Ehdotusta Euroopan yleisen syyttäjänviraston luomisesta on näet mahdoton hyväksyä, koskapa tämä aihe edellyttää, että toimimme tehokkaasti viipymättä.
Tämän saman ajattelutavan mukaisesti tuemme sosialistisen ryhmän tekemää tarkistusta 13, sillä näin vältymme hämäykseltä, jonka kurinpitoasioita käsittelevän kamari luominen saisi aikaan. Pelkäänpä, että näiden aikeiden motiivina on ennen kaikkea halu synnyttää eurooppalainen suvereenisuus käyttämällä verukkeena yhteisön talousarviota, josta muistutan, että se muodostuu jäsenvaltioidemme maksamista rahoitusosuuksista. Nämä ajatukset ovat petostentorjunnan tehokkuuden kannalta uusia hyödyttömien ristiriitojen lähteitä.
Yhteenvetona haluan sanoa, että tiukkuuden, kurin ja hyvän yhteistyön pitää olla komission toimintaohjeita. Uskon vilpittömästi, että OLAFin valtuuksien kunnioittaminen yhdessä kansallisten ja Euroopan tilintarkastustuomioistuinten välisen hyvän yhteistyön kanssa mahdollistavat kaiken muun.

Theato
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muutama päivä sitten Frankfurter Allgemeine -lehdessä julkaistiin kysely, jonka mukaan selvä valtaosa maanmiehistäni kannattaa voimakkaasti yhteistä toimintaa oikeusasiain alalla. Millään muulla alalla ei kannatettu yhtä voimakkaasti uusia Euroopan tason aloitteita. Muut aiemmin tehdyt kyselyt ovat vahvistaneet yhä uudelleen, että tämä ei koske ainoastaan saksalaisia vaan myös useimpien muiden unionin valtioiden kansalaisia. Me vastaamme siis ihmisten odotuksiin, kun ehdotamme, miten voidaan lujittaa tehokkaasti Euroopan unionin suojaa petoksia vastaan.
On varmasti miellyttävämpiä keskustelun aiheita kuin petokset ja lahjonta, sen myönnän mielelläni, mutta teemme näin selväksi, että emme lakaise tätä arkaluonteista aihetta maton alle, vaan otamme vastaan tämän haasteen etenkin, jos asia koskee itse unionin toimielimiä. Tämän vuoksi kollega Böschin mietintö ansaitsee erityistä huomiota ja kannatusta. Talousarvion valvontavaliokunta ei hyväksynyt sitä yksimielisesti aivan aiheetta, kuten totesin jo aiemmin. Onnittelen teitä sydämellisestä tästä mietinnöstä. Sillä tehdään nimittäin selväksi, että Euroopan petostentorjuntaviraston OLAFin perustaminen on tärkeä välivaihe, mutta se on todellakin vain välivaihe tiellä kohti Euroopan syyttäjäviranomaista, jota myös minä olen esittelijänä vaatinut henkilökohtaisesti yhä uudelleen.
Tällainen syyttäjäviranomainen, joka suojelee unionin etuja petoksia vastaan, olisi jo yksistään todella tehokas väline järjestäytyneen rikollisuuden aiheuttaman uhan torjumiseksi. Tämä järjestäytynyt rikollisuus on yksilöinyt Euroopan unionin toimielimet erityisen helposti haavoittuvaksi maalitauluksi. Olen hyvin iloinen, että sekä komissio että parlamentti ottavat tämän aiheen esille hallitustenvälisessä konferenssissa.
Tarkasteltavana olevassa mietinnössä talousarvion valvontavaliokunta menee vielä askeleen pitemmälle. Jotta voisimme lisätä asioiden dynamiikkaa, odotamme komissiolta nykyisen 280 artiklan perusteella ehdotuksia tällaisen Euroopan syyttäjäviranomaisen ensimmäiseksi vaiheeksi, ja arvoisa komission jäsen Schreyer, toivon hartaasti, että te tarkistatte tässä kysymyksessä tähän asti valitettavasti jokseenkin pidättyvää suhtautumistanne ja tulette meitä vastaan.
Arvoisa puhemies, sallinette, että toistan vielä sen, mitä tosin jo sanoin aiemmin, mutta johon ei voitu antaa vastausta. Kohdistan kysymyksen vielä kerran kollega Dell'Alballe, haluan hänen kertovan, mitä minä olen muka jarruttanut viikkokausia talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajana. Tarvitsen tähän vastauksen, ja pyydän, että se merkitään myös pöytäkirjaan.

Dell'Alba
Jäsen Theato, tiedätte varsin hyvin, mistä puhun. Tämä kysymys on ollut pitkään käydyn keskustelun aiheena puheenjohtajakokouksissa. Teille annettiin tehtäväksi talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajana, ei niinkään jäsenenä, eli henkilökohtaisesti, auttaa puheenjohtajakokouksia ja puhemies Fontainea laatimaan parlamentin kanta, joka koskee parlamentin ja komission välisiä suhteita koskevia käyttäytymissääntöjä. Yhdessä ryhmien puheenjohtajien kanssa, jotka sitä paitsi paheksuivat teitä, vahvistan, että 13. huhtikuuta te ilmoititte puheenjohtajakokoukselle olevanne pääpiirteissään samaa mieltä siitä liitteen III yleisajatuksesta, joka koski komission kanssa käytävää tiedonvaihtoa.
Vahvistan, että 20 päivää myöhemmin kolleganne Napolitanon suureksi närkästykseksi te lähetitte kirjeen, jossa osoititte, että te ette voinut hyväksyä tuota liitettä. Te vetositte saksaksi eräisiin kohtiin, joita kukaan ei ollut tutkinut, mikä herätti paheksuntaa ryhmien puheenjohtajien keskuudessa, ja he kiittivät teitä sanomalla, että he ottaisivat asiakirjan takaisin, koska tällaista tilannetta ei enää voitu suvaita. Eräs ryhmän puheenjohtaja jopa poistui istuntosalista sillä hetkellä, kun asia eräänä päivänä otettiin esityslistalle. Älkää teeskennelkö olevanne syytön, tiedätte varsin hyvin, mitä silloin tapahtui.
Ehkä muut kollegani eivät tiedä tätä asiaa, mutta kerron tämän parlamentille, jotta asia kirjattaisiin pöytäkirjaan: jäsen Theato seisotti viikkojen ajan erästä komission kanssa tehtyä sopimusta, ja aiheutti näin suurta hämminkiä parlamentin puhemiehen ja poliittisten ryhmien puheenjohtajien keskuudessa. Tämä on totuus.

Puhemies
En nyt puutu keskusteluun, mutta aiheesta OLAF ja Napolitano oltiin tietenkin hyvin erimielisiä koko parlamentissa. Me kaikki tiedämme ne ongelmat, jotka siihen liittyvät. Tämä on nyt tehty selväksi.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään sellaisesta mietinnöstä, jossa mennään syvemmälle kuin pelkkiä oletettuja petoksia ja virheitä yhteisön tileissä kuvaaviin lukuihin. Mietinnössä kaivataan parlamentin poliittisten edustajien vastuuta. On kyse siitä, että yritetään käsitellä Kafkan mestarillisesti paljastamaa hallinnollisten tahojen moraalista vastuuttomuutta. Tällaisen moraalisen vastuuttomuuden luonnottomana seurauksena yksilöt voivat kadota tuskalliseen labyrinttiin, jossa he yrittävät täsmentää tilannettaan verrattuna siihen, mikä on laillista, ja toisaalta yksilöt saadaan omaksumaan kuvitteellisia käsityksiä sellaisista rikoksista, jotka eivät ole tiedossa; eli johdatetaan ihmisiä sellaisiin tilanteisiin, jotka ovat unionissa onnellisesti ohi.
Tehokkaan ja avoimen petostentorjuntaviraston luominen on tehtävänä sellainen, josta me kaikki jäsenet olemme samaa mieltä, ja kaikkien toimielinten olisi oltavakin siitä samaa mieltä. On vastuutonta luoda sellaisen kaikkivoipa koneisto, jonka tarkoituksena on vainota virkamiehiä salaisten ilmiantojen, paljastusten ja epäiltyjen luetteloiden avulla ja jolla olisi valtakirja rikkoa yksilöille annettuja takeita, perussääntöjä ja normeja vastaan, joiden varaan viime kädessä toimielimissä työskentelevien ihmisten perusoikeusturva perustuu, enkä katso, että parlamentin tai minkään muunkaan yhteisön elimen olisi osallistuttava sellaiseen, sillä tällainen epäluottamuksen ilmapiiri hyödyttää ainoastaan unioniin skeptisesti suhtautuvia tahoja.
Sosialistiryhmä, jolle ovat varsin tärkeitä sekä petostentorjunta että kaikkien kansalaisten oikeudet, virkamiehet mukaan luettuina, samoin kuin Euroopan rakentaminen nuhteettomuuden, demokratian, kansalaisten lähellä toimimisen, avoimuuden, tehokkuuden ja solidaarisuuden periaatteiden varaan, on esittänyt mietinnön 29 kohtaan tarkistusta, jolla pyritään siihen, ettei petostentorjunta ohita virkamiesten perusoikeuksia. Epäiltyjen listojen vaatiminen mietinnössä esitetyssä muodossa merkitsisi niin sanotun maccarthyismin harjoittamista, eli vainoharhaisuutta, joka ei ole parlamentin arvolle sopivaa ja joka olisi mahdollisesti laitonta.
Haluan muistuttaa siitä, että varojen myöntämistä on jo esitetty, koska tällaisen toiminnan torjunta on vaikeaa, ja siitä, että OLAFin valvontakomitea on näiden varojen osalta tietoinen tietyistä toiminnallisista vaikeuksista tämän toimielimen sisällä. OLAF on jopa myöntänyt, ettemme saa langeta poliittiseen vainoharhaisuuteen, ainakaan parlamentissa, vaikka Euroopan rakentamiseen sisältyvän dynamiikan, budjetin lisäämisen ja hallinnon kasvun myötä saattaakin ilmetä enemmän petoksia ja virheitä.
Parlamentin jäseninä nauttimaamme koskemattomuutta ei saa sotkea rankaisematta jäämiseen. Minusta olisi tärkeää, että tämän mietinnön avulla emme ainoastaan saa aikaan kafkamaista koneistoa, vaan myös annamme riittävät takuut virkamiehille.

McCartin
Arvoisa puhemies, minun on poikettava hieman siitä, mitä aioin sanoa. Olen jokseenkin samaa mieltä edellisen puhujan kanssa: talousarvion valvontavaliokunta paneutuu toisinaan niin tiiviisti tekemäänsä tärkeään työhön, ettei se näe metsää puilta. Suhtaudunkin myönteisesti oikeudellisten asioiden valiokunnan ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan alustuksiin, joissa suhtauduttiin tasapainoisesti talousarvion valvontavaliokunnan suureen ja hyvin perusteltuun petoksia koskevaan huolestuneisuuteen.
Kuulin van Hultenin viittaavan siihen, että OLAFilla pitäisi olla oikeus tutkia parlamentin jäseniä. Ajatus on perusteltu, mutta se on saanut parlamentissa vain vähän kannatusta. Ennen kuin ryhdymme tekemään näin mullistavaa päätöstä, meidän olisi kuitenkin perehdyttävä turvallisuusviranomaisten ja julkisten viranhaltijoiden välisten suhteiden historiaan erityisesti Yhdysvalloissa ja huomattava, että voisimme mennä liian pitkälle antamalla tällaiset valtuudet OLAFille. OLAF voisi lopulta saada sen verran poliittista painoarvoa ja valtaa, että se voisi vaatia niin paljon henkilöstöä ja varoja kuin se haluaa.
Meidän ei pitäisi syytää henkilöstöä, varoja tai valtuuksia jollekin järjestölle vain siksi, että ongelmia on. Nämä ongelmat ovat olemassa, mutta olemme löytäneet niihin ratkaisun. Bösch on käsitellyt oikein petosten tunnistamista ja syytteeseenpanoa, kun tällaisia tapauksia esiintyy. En kannata hänen koko mietintöään. Siinä on useampia kohtia, joihin suhtaudun varauksellisesti esimerkiksi 14, 15 ja 16 kohta, jotka koskevat oikeusperustaa ja sitä, pitäisikö sekä kansallisella että Euroopan tasolla vastata sellaisten petosongelmien ratkaisemisesta, jotka koskevat enemmän kansallisvaltioita kuin Euroopan unionia.
Olen kuluttanut aikani sanomatta sitä, minkä halusin sanoa, mutta halusin vastata muutamiin jo esille tuotuihin asioihin.

Blak
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijää erittäin hyvästä mietinnöstä, ja jo pelkästään se, että rakas italialainen kollegani on sitä vastaan, osoittaa, että se on todella hyvin korkealaatuinen mietintö. Vaikka petoksien ja sääntöjenvastaisuuksien määrä on vähentynyt hiukan vuodesta 1997 vuoteen 1998, tarvitaan tehokkaampia valvontamekanismeja vieläkin. Komission uudistus on pantu alulle. Kinnock on esittänyt aikataulun, ja nyt on meidän tehtävämme antaa siitä moitetta ja kiitosta. Uudistussuunnitelma on tehnyt minuun suuren vaikutuksen. Se on kokonaisuudessaan sekä visionaarinen että realistinen. Siinä on kuitenkin muutama ongelmakohta, jotka meidän tulee nostaa esille ja joita meidän tulee arvostella.
Parlamentti ehdotti jo van Hultenin mietinnön kohdalla, että pitäisi perustaa ulkoinen, tilintarkastustuomioistuimen alainen elin, joka ottaa tehtäväkseen kurinpitoasiat ja osallistuu sellaisten rahojen perintään, jotka on jätetty sääntöjenvastaisesti maksamatta. Mielestäni tästä ajatuksesta tulee pitää kiinni. Jos sellainen elin perustetaan, se merkitsee sitä, että kurinpitoasiat siirretään pois komissiosta. Meillä on erittäin huonoja kokemuksia sisäisestä kurinpitoneuvostosta. Tällä hetkellä kollegat toimivat tuomareina toisten virkamiesten kohdalla, joista on tehty valitus kurinpitoneuvostoon. Se on kestämätöntä. Sekä ECHO että MED ovat siitä aivan liian tunnettuja esimerkkejä. Olen myös samaa mieltä esittelijän kanssa hänen arvostellessaan neuvoa-antavan elimen perustamista käsittelemään sääntöjenvastaisuuksia. Mehän olemme perustaneet OLAFin käsittelemään epäiltyjä petoksia ja sääntöjenvastaisuuksia. Vielä yksi elin vähentäisi OLAFin toimivaltuuksia. En voi kuitenkaan äänestää eurooppalaisen syyttäjäviraston perustamisen puolesta. Voin hyvin ymmärtää, että ihmiset ovat väsyneitä näihin kaikkiin petoksiin ja vaativat sen takia yhteistä syyttäjäviranomaista. Se on kuitenkin jättiläismäinen rakennuskohde, kun ongelmat ovat varsinaisesti toisaalla. Tarvitsemme itse asiassa perustavan henkilöuudistuksen. Kuitenkin vain karkeimmat asiat johtavat rikossyytteisiin. 90 prosenttia asioista tulee olemaan huonoon hallintoon tai epäpätevyyteen liittyviä kurinpitoasioita. Sen sijaan tarvitaan julkista sisäistä valvontaa ja parempaa mahdollisuutta toimesta erottamiseen. Meidän pitää muuttaa henkilöstösääntöjä ja kurinpitomenettelyjä, kuten mietinnössäkin on ehdotettu. Ja arvoisa puhemies, sitten haluan mielelläni sanoa teille, että minulla oli käytettävissäni kolme minuuttia. Puhuin vain kaksi minuuttia, mutta olen hyvin kurinalainen. Luovun mielelläni ajastani - teidänhän pitää myös joskus saada tehdä virheitä.

Puhemies
Parlamentin jäsen Blak, esitän teille muodollisen anteeksipyynnön! Olette täysin oikeassa, teillä oli kolme minuuttia aikaa. Minulla ei ollut silmälaseja. Haluatteko vielä sanoa jotain asiasta? Ettekö? Tanskalais-baijerilainen ystävyys on siis jälleen pelastettu. Jäsen Blak, kiitoksia siitä, että annoitte minulle anteeksi!

Kuhne
Arvoisa puhemies, tämä aihe on hyvin otollinen suurille julistuksille. Haluaisin kuitenkin tarkastella muutamia kohtia, jotka ovat minusta jokseenkin epäselviä.
Ensimmäinen ongelma: tarkastuslausumasta kieltäytyminen tulkitaan tiedotusvälineissä joka vuosi osoitukseksi EU:n varainhoidon väitetystä tai todellisesta turmeltuneisuudesta. Asia on kuitenkin samalla niin, että sekä tilintarkastustuomioistuimelle että ministerineuvostolle tällä tarkastuslausumasta kieltäytymisellä on yhtä vähäinen merkitys kuin vedenpinnan korkeutta koskevalla ilmoituksella, kun taas me parlamentissa ja tiedotusvälineet pidämme sitä osoituksena huonosta varainhoidosta. Mielestäni meidän on muutettava ja täsmennettävä tarkastelemamme aiheen perusteita. Muutoin tilanne kehittyy sellaiseksi, että jos tämä tilanne jatkuu, asetamme EU:n varainhoidon joka vuosi säännöllisesti ja siten pysyvästi huolimattomuuttamme yleisen epäilyksen alaiseksi.
Toinen ongelma: kun asiaa tutkitaan syvemmältä, voi tietenkin käydä ilmi, että varainhoitoon liittyvät sääntöjenvastaisuudet osoittautuvat todellisuudessa tietyssä määrin petoksiksi. Tästä huolimatta on kuitenkin välttämätöntä, että nämä molemmat kohdat erotetaan toisistaan käsitteinä ja siinä määrin, kuin on todettu, sillä muutoin nämä molemmat sotketaan yhteen, mikä synnyttää vaikutelman valtavan laajasta petoksesta, vaikka vaikutelma ei todennäköisesti olisikaan oikeutettu siinä laajuudessa.
Kolmas ongelma: tilintarkastustuomioistuimella ja komissiolla on ilmeisesti eri näkemykset siitä, missä määrin varainhoitoon liittyviä sääntöjenvastaisuuksia on esiintynyt suhteessa maatalouden talousarvioon ja rakennerahastoihin - ja olen kiitollinen kollega Böschille siitä, että hän huomautti tästä asiasta. Näiltä osin on ilmeisesti mittausongelmia, tilastollisia ongelmia, jotka meidän on ratkaistava, jotta ylipäätään tiedämme, mistä me puhumme, kun toteutamme vastaavia tutkimuksia ja ryhdymme tekemään selvityksiä.

Morgan
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen Böschiä hänen mietinnöstään. Hän on tunnustettu asiantuntija Euroopan parlamentissa ja hän toimi pitkälti uuden OLAFin arkkitehtina. Yksi asia, joka synnyttää varmasti kohua EU:ssa, on suuret petosaiheiset jutut. Niihin kiinnitetään aina paljon huomiota tiedotusvälineissä. Se on myös aivan oikein, koska kaikki petokset ovat tuomittavia. Niiden yhteydessä esitetty luku on viitisen prosenttia EU:n talousarviosta. On kuitenkin muistettava kaksi tärkeää seikkaa, joita täällä on tänään käsitelty useampaan otteeseen ja Cunha ottikin ne juuri uudelleen esille. Tilintarkastustuomioistuin ei tee eroa petoksen ja hallinnollisen ja taloudellisen sääntöjenvastaisuuden välillä eli hallinnollisten virheiden ja sellaisten tapausten välillä, joissa henkilöiden tarkoituksena on kavaltaa EU:lta varoja. Esimerkiksi maanviljelijä voi täyttää lomakkeen väärin. Se ei merkitse sitä, että hänen tarkoituksenaan on huijata. Hän on saattanut mitata peltonsa väärin. Toisaalla ovat sitten suuret petoksentekijät: henkilöt, jotka esimerkiksi kiertävät veroja harjoittamalla laitonta savukkeiden maahantuontia. Näiden kahden asian välillä on suuri ero. Meidän on erotettava ne paljon selvemmin toisistaan.
Älkäämme unohtako, että 80 prosenttia petoksista tapahtuu jäsenvaltioissa. Komissio antoi meille eilen sitoumuksen siitä, että se pyrkii vähentämään sääntöjenvastaisuuksia 2 prosentilla. Haluamme tietää, noudattavatko jäsenvaltiot sen esimerkkiä. On selvää, että monet ongelmat ja erityisesti rakennerahastoihin liittyvät ongelmat syntyvät jäsenvaltioissa.
Kuten Dell'Alba sanoi, sosialistit äänestävät monia mietinnön kohtia vastaan, mikä ei johdu välttämättä siitä, että olisimme niistä eri mieltä, vaan siitä, että tämä ei ole oikea asiayhteys valkoiseen kirjaan liittyvien asioiden käsittelemiseen.
Lopuksi haluan lukea ääneen häpeälistan jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä ratifioineet yleissopimusta EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta: Belgia, Luxemburg, Alankomaat, Italia, Espanja, Portugali, Kreikka, Irlanti ja Ranska. Niiden olisi jo aika liittyä joukkoomme. Niillä on ollut viisi vuotta aikaa. Huolehtikaamme siitä, että ne ratifioivat sen.

Schreyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, petostentorjunta ja yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen kuuluvat uuden komission ylimpiin prioriteetteihin. Petostentorjunta kattaa tulli- ja subventiopetosten tai veronkierron estämisen, paljastamisen ja niistä syyttämisen kaltaiset toimet, mutta tietenkin myös Euroopan unionin elinten sisäisten sääntöjenvastaisuuksien paljastamisen ja niistä syyttämisen. Olen kuitenkin myös hyvin ylpeä siitä, että täällä esitetyissä useissa puheenvuoroissa on tehty selväksi, että meidän on tehtävä ero varainhoitoon liittyvien sääntöjenvastaisuuksien ja petosten välillä. Kun puhumme tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta, se kattaa varainhoitoon liittyvien sääntöjenvastaisuuksien koko kirjon. Puhumme nyt petosta koskevasta UCLAFin tai OLAFin mietinnöstä, toisin sanoen Euroopan unionin taloudellisten etujen tahallisesta loukkaamisesta.
Teidän tarkasteltavananne oleva kertomus, jota parlamentin jäsen Böschin mietintö käsittelee, on viimeinen kertomus, jonka UCLAF laati petostentorjunnasta vuonna 1998. Vaikka UCLAFissa työskenteli tuolloin vain 120 virkailijaa, minusta tämä vuosikertomus osoittaa kuitenkin tämän työn valtavan menestyksen. Vuonna 1998 UCLAF tutki yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa 5 318 tapausta, joissa epäiltiin sääntöjenvastaisuuksista tai petoksista, ja noin 20 prosenttia näistä tapauksista voitiin luokitella tutkimusten perusteella petoksiksi.
Saanen huomauttaa myös siitä, että tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa annetuissa luvuissa maatalouspolitiikan alalla esiintyvistä eroista on todettu, että sääntöjenvastaisuudet ovat vähentyneet, ja samalla korostetaan voimakkaasti, että jäsenvaltioissa on erilaiset velvoitteet siitä, mitkä petostapaukset tai epäilyttävät tapaukset on ilmoitettava komissiolle, ja se selittää yhden kertomusten välisen eron.
Yhdessä, nimittäin parlamentin jäsen Blakin, puheenvuorossa todettiin, että kansalaiset ovat kurkkuaan myöten täynnä petoksia. Minun on nyt kuitenkin valitettavasti huomautettava, että tullaamattomilla tai verottomilla savukkeilla on yhä suuri kysyntä ja veronkiertoa pidetään usein kansanurheiluna. Meidän on siten ymmärrettävä, että nykyisessä tilanteessa me emme voi vähentää taloudellisia etuja vahingoittavia petoksia nollaan. Meidän on tietenkin tehtävä kaikkemme torjuaksemme tulli-, subventio- ja verotusrikkomukset, jotka vahingoittavat yhteisön taloudellisia etuja.
Haluaisin tarkastella lyhyesti parlamentin jäsen Böschin mietinnössä esitettyjä yksittäisiä ehdotuksia, jotka liittyvät myös laajempaan asiayhteyteen, esimerkiksi kurinpitomenettelyä tai Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kamaria koskevaa ehdotusta. Komissio on todennut esityksissään myös vuoden 1998 vastuuvapausmenettelyä koskevien parlamentin vaatimusten osalta, että sen mielestä ei ole syytä edetä siten, että tilintarkastustuomioistuimen tai tuomioistuimen alainen kamari puuttuu talousarviota koskeviin sääntöjenvastaisuuksiin syyllistyneitä virkailijoita vastaan tehtäviin kurinpitotoimiin, koska eurooppalaisissa sopimuksissa näille elimille on osoitettu omat erityiset tehtävänsä. Virkailijat voivat vedota nimenomaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, kun he valittavat kurinpitomenettelyssä annetusta tuomiosta. Tämän vuoksi sitä ei myöskään voitaisi saattaa sopusointuun nykyisten sopimusten kanssa. Komissio on tämän vuoksi päättänyt edetä siten, että se on tarkastelee ehdotuksia, jotka sisältyvät riippumattomien asiantuntijoiden viime vuonna laatimaan kertomukseen ja jotka ovat hyvin laaja-alaisia ja koskevat koko taloushallintoa, petostentorjuntaa ja kurinpitomenettelyä. Komissio on todennut, että myös se yhtyy parlamentin käsitykseen siitä, että luottamus kurinpitomenettelyn puolueettomuuteen paranee, kun siihen osallistuu ulkoinen taho. Se on esittänyt tämän 1. maaliskuuta antamassaan valkoisessa kirjassa, ja se aikoo esittää yksityiskohtaisia kurinpito-oikeuden uudistamista koskevia ehdotuksia koko tulevaa kurinpitomenettelyä koskevassa asiakirjassaan, jonka komissio julkaisee lokakuussa. Otamme tällöin tietenkin huomioon myös parlamentin näkemykset koko menettelyssä ja ehdotuksissamme.
Useissa keskusteluissa ja mietinnössä viitattiin oikeutetusti siihen, että Euroopan yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten tehokas torjunta edellyttää hyvää yhteistyötä ja yhteistoimintaa jäsenvaltioiden kanssa. Se tehdään jälleen kerran hyvin selväksi Amsterdamin sopimuksen 280 artiklassa. On myös valitettu oikeutetusti, että vain harvat jäsenvaltiot ovat ratifioineet kyseisen sopimuksen. Kiitän kaikkia puhujia, jotka ovat osoittaneet myös kotimaalleen vetoomuksen ottaa lopultakin välttämättömät askeleet. Etenkin myös OLAF, Euroopan petostentorjuntavirasto, pyrkii intensiivisesti yhteistyösopimukseen jäsenvaltioiden kanssa ja eräillä aloilla myös muiden valtioiden kanssa. Sen jälkeen kun UCLAFin kertomus esitettiin, esimerkiksi OLAF, eli Euroopan petostentorjuntavirasto, teki Italiassa mafian vastaisen järjestön kanssa sopimuksen, jonka mahdollistaa hyvän yhteistyön kaikilla tasoilla ja kaikkien petostentorjunnalle omistautuneiden organisaatioiden kanssa. Tämän viikon loppupuolella Anconassa järjestetään konferenssi, jossa tarkastellaan tätä aihetta.
Komissio suhtautuu myönteisesti siihen, että muutamat ehdokasvaltiot ovat jo ryhtyneet toimiin saadakseen aikaan samanlaiset rakenteet kuin Euroopan petostentorjuntavirastolla on, ja ne ovat myös olleet osallisina sen luomisessa. Esimerkiksi Puolassa on päätetty puolalaisesta OLAFista ja sen perustamisesta.
Haluaisin tarkastella lyhyesti myös aihetta "Miten edetä etenkin lainsäädännön alalla?" ja huomauttaa, että komissio on ehdottanut, että hallitustenvälisessä konferenssissa, jonka tehtävänä on siis muokata eurooppalaisia sopimuksia, nykyistä taloudellisten etujen suojelujärjestelmää täydennettäisiin oikeusperustalla, jolla luodaan Euroopan syyttäjänvirasto ja mahdollistetaan rajat ylittävien petosten rikosoikeudellista käsittelyä koskevien määräysten hyväksyminen.
Jäsenvaltiot ovat antaneet signaalin, jonka mukaan ne eivät aio tehdä sopimukseen muutoksia tällä alalla. Komissio ei kuitenkaan anna tässä kysymyksessä vielä periksi, vaan pyrimme edelleen tarkentamaan tätä asiaa ja ottamaan sen hallitustenvälisen konferenssin esityslistalle.
Haluaisin tarkastella lyhyesti moitteita, jotka komissio on esittänyt Euroopan keskuspankista ja Euroopan investointipankista. Tässä on kyse siitä, että panemme täytäntöön sen, mitä parlamentti on juuri esittänyt OLAFin perustamista koskevasta asetuksesta, nimittäin sen, että OLAF on vastuussa petostentorjunnasta kaikissa Euroopan yhteisön toimielimissä. Kumpikaan pankki ei valitettavasti ole ryhtynyt toimiin viime viikkojen aikana. Ne ovat todennäköisesti odottaneet myös riita-asian käsittelyä tuomioistuimessa, jonka muutamat parlamentin jäsenet ovat panneet vireille nostettuaan syytteen Euroopan parlamentin työjärjestyksen muuttamista vastaan. Mielestäni asia on vain niin, että ensimmäisen asteen tuomioistuimen väliaikaisella päätöksellä on nyt tehty selväksi, että kyse ei ole OLAFin oikeudellisesta perustasta - joten kumpikaan pankki ei voi nyt vetäytyä tai piiloutua sen taakse - vaan tietenkin siitä, että säilytetään myös toimielinten riippumattomuus. Sitä ei ole koskaan kiistetty myöskään Euroopan keskuspankilta. Kyse on tietenkin myös siitä, että tehdään selväksi parlamentin jäsenten koskemattomuus, joka on yksi demokratian saavutus. Siihen ei tule koskea mitenkään.
Saanen kuitenkin kiittää myös vetoomuksesta, jonka mukaan kaikissa menettelyissä, myös OLAFin toiminnassa, on noudatettava oikeusvaltioperiaatteita. Uskon, että OLAFin uusi johtajakin kannattaa sitä hyvin voimakkaasti, myös henkilökohtaisesti.
Tänä vuonna meillä on mahdollisuus keskustella muistakin petostentorjuntaa koskevista kertomuksista. OLAFin valvontakomitea, joka valvoo OLAFin riippumattomuutta, esittää kertomuksensa seuraavaksi. Tällöin meillä on myös mahdollisuus keskustella siitä. Saanen huomauttaa, että komissio laatii parhaillaan periaatteellista strategia-asiakirjaa petosten torjumiseksi. Se johtaa varmasti myös syvällisiin ja hedelmällisiin lisäkeskusteluihin.
Haluaisin kiittää esittelijää, parlamentin jäsen Böschiä, hänen mietinnöstään ja haluaisin ennen kaikkea kiittää arvoisaa parlamenttia myös siitä, että kannatatte niin voimakkaasti OLAFin kehittämistä ja työtä.

Puhemies
Monet kiitokset arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 ja sitä jatkettiin klo 12.00.)

ÄÄNESTYKSET
Nielson, Poul
. (EN) Arvoisa puhemies, jotta asetuksesta tehtävä päätös ei viivästyisi, komissio on valmis hyväksymään komiteamenettelyä koskevan tarkistuksen 1. Valitettavasti minun on kuitenkin kerrottava teille, että komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 2. Komissio ehdottaa 850,5 miljoonan euron summaa osana otsakkeen 4 yleistä ohjelmointipakettia Balkania koskevien sitoumusten huomioon ottamiseksi.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Jegglen laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0115/2000) komission ehdotuksista maataloustuotteiden hinnoista (KOM(2000) 77 - C5-0121/2000 - C5-0126/2000 - 2000/0045(CNS) - 2000/0050(CNS))
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä kuusi lainsäädäntöpäätöslauselmaa.)
Schierhuberin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0124/2000), ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muuttamisesta kuitutuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun säilyttämiseksi kyseiseen järjestelmään (KOM(1999) 576 - C5-0280/1999 - 1999/0236(CNS))
ja
ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kuitutuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun yhteisestä markkinajärjestelystä (KOM(1999) 576 - C5-0281/1999 - 1999/0237(CNS))

Graefe zu Baringdorf
. (DE) Arvoisa puhemies, seuraavaksi äänestettävässä jäsen Schierhuberin mietinnössä on seuraavanlainen ongelma: sosiaalidemokraattien ryhmät ja Euroopan yhtyneen vasemmiston ryhmä ovat pyytäneet, että muutamista kohdista toimitetaan kohta kohdalta -äänestys. Yksiköt eivät ole kuitenkaan saaneet tätä pyyntöä teknisistä syistä. Meillä on nyt seuraavanlainen ongelma: joko te sallitte nyt äänestyksen puitteissa suullisen pyynnön kyseisten artikloiden kohta kohdalta toimitettavasta äänestyksestä, ja me äänestämme tänään; jos se ei ole mahdollista, pyydän, että äänestystä lykätään huomiseksi. Yksiköt sanovat tosin, että huomisen äänestysohjelma on täynnä, joten olisi ehkä kuitenkin järkevää äänestää tänään. Äänestäisimme asiasta myös mielellämme. Äänestys ei ole ongelma, vaan ongelma on ainoastaan se, että tätä kohta kohdalta toimitettavaa äänestystä koskevaa pyyntöä ei esitetty teille riittävän ajoissa.

Puhemies
Jäsen Graefe zu Baringdorf, minä todella tarkistin asian: kohta kohdalta toimitettavaa äänestystä koskeva pyyntö esitettiin vasta tänä aamuna, eli koska pyyntöä ei esitetty määräajassa, sitä ei voida näin ollen ottaa huomioon. Meillä on säännöt tässä parlamentissa ja ne koskevat kaikkia. Niitä pitää noudattaa, enkä minä voi poiketa niistä. Sanon tämän teille vilpittömästi, vaikka ymmärränkin ongelman. Siirrymme näin ollen äänestykseen paitsi, jos te esitätte pyynnön äänestyksen lykkäämisestä, mistä tietenkin toimittaisin äänestyksen.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, tässä tapauksessa - ymmärrän teidän kantanne - haluaisin pyytää, että äänestys siirretään huomisen tai torstain istuntoon.

Puhemies
Toivoisin, että mietinnön esittelijä Schierhuber kertoisi asiasta mielipiteensä.

Schierhuber
 - (DE) Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että yksiköt eivät saaneet ajoissa tätä sosiaalidemokraattien äänestyslistaa. Halusin erityisesti kertoa, että esittelijänä minulla itselläni ei ole mitään sitä vastaan, että tämä kohta kohdalta -äänestys hyväksytään myös tämänpäiväisessä äänestyksessä, ja olisi myös hyvä, jos äänestäisimme tänään, sillä kuten te tiedätte, maatalousneuvosto kokoontuu tänään ja huomenna, ja olisi hyvä, jos maatalousministerit tietäisivät, mitä me tältä osin päätämme. Jos äänestys toimitetaan huomenna, olemme valitettavasti hieman myöhässä.

Puhemies
Jäsen Schierhuber, olkamme selväsanaisia. Minullakaan ei ole mitään kohta kohdalta toimitettavaa äänestystä vastaan. Mutta jälleen kerran minun on sanottava, että on olemassa sääntöjä, joista en voi poiketa. Se olisi todellakin kauhistuttava ennakkotapaus, eikä silloin olisi enää yhtään sääntöä, jolla määrättäisiin kohta kohdalta toimitettavien äänestysten jättämisestä.
Kerroitte juuri mielipiteenne ja sanoitte, että toivoisitte meidän toimittavan äänestyksen tänään. Annan puheenvuoron jäsen Goepelille, ja sen jälkeen toimitamme äänestyksen jäsen Graefe zu Baringdorfin pyynnöstä siirtää äänestys huomisaamuun tai torstaiaamuun.

Goepel
Arvoisa puhemies, haluaisin selvittää ryhmäni nimissä, että myöskään meillä ei ole mitään tätä suullista tarkistusta vastaan, ja haluaisin kannattaa vielä kerran jäsen Schierhuberia tässä asiassa. Ministerineuvosto odottaa, että teemme päätöksen, ja sitä ei olisi hyvä siirtää.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön äänestyksen lykkäämisestä.)
Lainsäädäntöehdotusta nro 1 koskevan äänestyksen ja komission näin muutettuna hyväksytyn ehdotuksen jälkeen.

Schierhuber
. (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komissiolta, onko se ehkä 12 viimeksi kuluneen tunnin aikana muuttanut kantaansa maatalouden valiokunnan suurella ääntenenemmistöllä hyväksymiin tarkistusehdotuksiin.

Puhemies
Jäsen Schreyer, voitteko antaa myönteisen vastauksen mietinnön esittelijälle?

Schreyer
 - (DE) Arvoisa parlamentin jäsen Schierhuber, komissio ei ole muuttanut kantaansa. Komissiohan on esittänyt tämän ehdotuksen viime vuosina saatujen kokemusten perusteella. Keskustelimme aiemmin petostentorjuntaa koskevasta mietinnöstä, ja se liittyy siihen läheisesti. Voin vain toistaa, että jos pinta-alojen jakamista koskevasta kysymyksestä keskustellaan vielä kerran neuvostossa - ja sehän oli tärkeä kysymys myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnalle - komissio suhtautuu siihen tietenkin avoimesti. Koska olen talousarviosta vastaava komission jäsen, minun on kuitenkin sanottava tähän, että meidän on löydettävä talousarvion kannalta puolueeton ratkaisu.

Schierhuber
. (DE) Arvoisa puhemies, on myös meidän maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenten etujen mukaista, että petokset saadaan loppumaan unionin kaikilla aloilla.

Tällä hetkellä meillä ei ole osallistumisoikeutta maatalouden alalla. Tämän vuoksi ainoa mahdollisuutemme on palauttaa tämä mietintö valiokuntaan. Pyydän arvoisaa parlamenttia hyväksymään esitykseni.

Puhemies
Mietinnön esittelijä ehdottaa, että asia palautetaan valiokuntaan.
Haluaako joku puhua tästä asian palauttamisesta valiokuntaan?

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, puhun esityksen puolesta. Ryhmät ovat sopineet keskenään, että tämä on ainoa keino vaikuttaa. Sanoakseni asian vielä kerran selvästi myös komission jäsen Schreyerille: uskon, että petostentorjuntaa koskevassa kysymyksessä komissiota ja parlamenttia ei erota mikään, vaan kyse on siitä, mitkä menetelmät tässä yhteydessä valitaan. Jos nyt valittava menetelmä toteutuu, pellavan- ja hampunviljely, joka on ekologinen muoto etenkin huonommassa asemassa olevilla alueilla, loppuu. Meidän on estettävä se ja meidän on ryhdyttävä keskustelemaan kompromissista komission kanssa.
(Parlamentti päätti palauttaa mietinnön ensimmäisen osan valiokuntakäsittelyyn.) - Lainsäädäntöehdotusta nro 2 koskevan äänestyksen ja komission näin muutettuna hyväksytyn ehdotuksen hyväksymisen jälkeen.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, tähän toiseen päätökseen pätee aivan sama kuin mitä te sanoitte ensimmäisestä päätöksestä. Tässä toisessa asiakirjassa esitetyillä kahdella tarkistuksella on erityinen merkitys maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnalle, nimittäin tarkistuksilla 28 ja 29. Tämän vuoksi kysyn komissiolta vielä kerran, onko komissio ehkä tarkistanut tältä osin kantaansa.

Schreyer
. (DE) Arvoisa puhemies, kollegani Fischler puhui asiasta jo eilen. Komissio ei ole muuttanut kantaansa.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, siinä tapauksessa saanen taas pyytää arvoisaa parlamenttia kannattamaan asian palauttamista valiokuntaan.
(Parlamentti päätti palauttaa mietinnön toisen osan valiokuntakäsittelyyn.)
Böschin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0116/2000) komission esittämästä vuosikertomuksesta 1998 Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta (KOM(1999) 590 - C5-0058/2000 - 2000/2032(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)ÄÄNESTYSSELITYKSET
Rothleyn mietintö (A5 - 0130/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, toki minä äänestin tämä Euroopan parlamentin direktiivin puolesta, joka koskee sellaisten moottoriajoneuvojen aiheuttamien vahinkojen korvaamissääntöjä, jotka voivat vahingoittaa kansalaisia jossain muussa valtiossa kuin siinä, jossa heidät on vakuutettu, mutta olisin mielelläni havainnut enemmän uskallusta tässä mietinnössä. Monet eläkeläisistä, joiden kanssa usein puhun Italiassa, kertovat minulle, kuinka heille on sattunut vakava liikenneonnettomuus ja kuinka he ovat joutuneet liikenneonnettomuuden uhreiksi; vakuutusyhtiö on tuolloin kysynyt heiltä heidän ikäänsä, ja he ovat kertoneet olevansa 80-vuotiaita. Siihen vakuutusyhtiö on vastannut, että he eivät ole minkään arvoisia, että heillä ei ole mitään merkitystä, ja näin ollen vakuutusyhtiö ei korvaisi heille mitään.
Minusta ei ole oikeudenmukaista ajatella, että 7080-vuotias ihminen ei ole minkään arvoinen; niinpä pyydän, että silloin kun liikenneonnettomuuden uhrit ovat vanhuksia, heille annetaan moraalista korvausta.

Crowley
. (EN) Tässä direktiiviehdotuksessa käsitellään tapauksia, joissa liikenneonnettomuus tapahtuu onnettomuuden aiheuttajan kotimaassa tai kolmannessa valtiossa. Direktiivin tarkoituksena on varmistaa vahinkoa kärsineen osapuolen oikeus esittää suora vaatimus onnettomuuden aiheuttaneen osapuolen vakuutusyhtiölle.
Meidän on muistettava, että elämme Euroopan unionissa, jossa on voimassa tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus. Tämä direktiivi, jolla yhdenmukaistetaan vastuukysymys onnettomuuksissa, joissa on osallisena moottoriajoneuvoja, on johdonmukainen lisäys direktiiveihin, jotka on pantu täytäntöön 13 viime vuoden aikana Euroopan yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi.
On oikeus ja kohtuus, että järjestelmässä, jossa henkilöillä ja rajat ylittävällä liikenteellä on laaja-alainen liikkumisen vapaus, on käytössä yhdenmukaistettu ja jäsentynyt menettely, johon onnettomuustapauksissa vahinkoa kärsinyt osapuoli voi turvautua.
Tätä tarkoitusta varten kaikkien Euroopan unionissa toimivien vakuutuslaitosten on nyt nimitettävä kaikkiin jäsenvaltioihin edustaja, jonka tehtävänä on hoitaa vahinkojen korvaamismenettely sen puolesta, jos onnettomuudessa on osallisena EU:n kansalainen. Ehdotus edellyttäisi myös tiedotuspisteiden perustamista, jotta uhrit voivat koska tahansa saada selville korvauksia hoitavat edustajat.
Toimielinten välillä päästiin kompromissiin äskettäisessä sovittelukomitean kokouksessa, joka pidettiin maaliskuussa. Monimutkaisin ongelma koskee direktiivin alueellista soveltamisalaa. Tämä asia on nyt ratkaistu. Direktiiviä sovelletaan nyt onnettomuuksiin, joissa on osallisena unionin jäsenvaltion kansalaisia ja jotka tapahtuvat unionin alueella tai missä tahansa "vihreän kortin" järjestelmään kuuluvassa kolmannessa maassa. Sovittelukomiteassa sovittiin myös siitä, että jäsenvaltiot voivat säilyttää ja soveltaa uhrien kannalta edullisempia järjestelyjä kuin vaaditut säännökset varmistaakseen tämän direktiivin noudattamisen.
Kannatan täysin tätä ehdotusta ja haluaisin kiittää Rothleya siitä työstä, jonka hän on tehnyt saadakseen nämä ehdotukset tähän vaiheeseen. Amsterdamin sopimuksen ansiosta Euroopan unionilla on suuremmat valtuudet luoda kuluttaja-alan lainsäädäntöä. Tällä moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvää vastuuta ja onnettomuuksia koskevalla lainsäädännöllä varmistetaan, että Euroopassa asuvilla 370 miljoonalla kuluttajalla on paremmat oikeudet missä tahansa Euroopan unionin alueella tapahtuvien onnettomuuksien yhteydessä.

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti sosialistikollegani Willi Rothleyn suosituksiin, jotka koskevat moottoriajoneuvojen kuljettajien suojelemista ulkomailla. Euroopan korkeat tieliikenteen onnettomuusluvut ovat meille valitettavasti liiankin tuttuja. Jopa 500 000 Euroopan unionissa asuvaa kuljettajaa joutuu vuosittain ulkomailla tapahtuvien liikenneonnettomuuksien uhriksi. Heitä on 500 000 liikaa. Meidän on asetettava turvallisuus etusijalle ja varmistettava, että kansalaisiamme suojellaan kaikin mahdollisin tavoin heidän matkustaessaan ulkomailla.
Ehdotuksessa laajennetaan nykyisiä liikennevakuutuksiin liittyviä korvausvaatimuksia käsitteleviä direktiivejä koskemaan tapauksia, joissa muussa jäsenvaltiossa vieraileva henkilö joutuu onnettomuuteen, jonka aiheuttaja asuu kyseissä maassa. Kaikkien vakuutusyhtiöiden on näin ollen nimitettävä edustaja jokaiseen jäsenvaltioon. Euroopan parlamentti on mennyt vielä pidemmälle vaatien direktiivien soveltamista onnettomuuksiin, jotka tapahtuvat EU:n ulkopuolisissa maissa, sillä edellytyksellä, että onnettomuudessa osallisena olevat ajoneuvot on rekisteröity EU:ssa. Kompromissin perusteella direktiiviä sovelletaan tällaisiin onnettomuuksiin tietyissä Euroopan unionin ulkopuolissa maissa.
Vuosittain tuhannet brittiläiset lomailijat matkustavat autolla tai vuokraavat autoja Ranskassa, Espanjassa, Portugalissa ja monissa muissa Euroopan maissa. Meidän on ehdottomasti taattava kaikille kansalaisillemme oikeus varmistaa, että ulkomailla onnettomuuksiin joutuneet ja heidän omaisensa pystyvät hoitamaan asiansa mahdollisimman vaivattomasti. Kyse ei ole siitä, miten suuret ja mahtavat vakuutusyhtiöt voivat hankaloittaa korvausvaatimusten esittämistä, vaan siitä, että Euroopan parlamentti ojentaa auttavan käden kansalaisillemme. Näytän vihreää valoa tälle ehdotukselle oman vaalipiirini asukkaiden ja kaikkien Euroopan kansalaisten puolesta.
Martínez Martínezin mietintö (A5 - 0114/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin sen Martínez Martínezin esittämän toimenpiteen puolesta, joka koskee vahvistusta kehitysyhteistyöhön Etelä-Afrikan kanssa, mutta tässäkin tapauksessa minulla on asiasta joitakin varauksia. Miksi emme anna jonkun tarkastajamme tai komission jäsenen tehtäväksi hoitaa asiaa joka kerta, kun siis joka vuosi myönnämme taloudellista tukea Etelä-Afrikalle? Miksi emme ensinnäkin tarkista, että tämä taloudellinen apu on käytetty asianmukaisesti, ja toiseksi, mikä on Etelä-Afrikan ihmisoikeustilanne? Tilanne ei tietenkään ole sama kuin joskus aikaisemmin, se on parantunut, mutta minäkin olen kuullut huhuja kaikenlaisista erittäin vakavista rikoksista, joita edelleen tehdään Etelä-Afrikassa. Meidän täytyisi ottaa ne huomioon joka kerran, kun tuemme mitä tahansa ulkomaan valtiota, varsinkin Etelä-Afrikkaa.

Martin, David
Arvoisa puhemies, Etelä-Afrikan tilanne on vaikea eikä kyseessä ole missään nimessä helposti hallittava maa. Siitä huolimatta Etelä-Afrikka näyttäytyy toivon pilkahduksena muuten levottomassa maanosassa. Siksi meidän olisi tehtävä kaikki mahdollinen tämän maan taloudellisen, sosiaalisen ja demokraattisen kehityksen tukemiseksi. Tämän vuoksi pidän valitettavana sitä, että neuvosto ehdottaa Etelä-Afrikalle vain 787,5 miljoonaa euroa, mikä merkitsee tosiasiassa 10 prosentin leikkausta 5 vuotta sitten sopimiimme summiin. Parlamentti ehdottaa tarkistuksessaan 2, että Etelä-Afrikalle myönnetään 885,5 miljoonaa euroa eli 98 miljoonaa euroa enemmän kuin neuvoston ehdotuksessa. 98 miljoonaa euroa ei ole Etelä-Afrikan näkökulmasta merkityksetön summa. Euroopan talousarvion näkökulmasta se ei ole summa, joka meidän olisi vaikea järjestää. Pyytäisin, että olisimme anteliaita Etelä-Afrikalle ja että neuvosto järjestää nämä 98 miljoonaa euroa eikä vie asiaa sovitteluun vaan hyväksyy parlamentin tarkistukset ja ryhtyy toteuttamaan tätä uutta asetusta yhdessä Etelä-Afrikan kanssa.

Puhemies
Kiitos, jäsen Martin. Pidän vastaisuudessa huolen siitä, että komissio on läsnä äänestysselitysten aikana: se saattaa silloin kuulla varsin mielenkiintoisia asioita.

Cauquil
Pöyristyttävin näkökohta siinä, jota rohkenemme kutsua "kehitysyhteistyöksi Etelä-Afrikan kanssa", on se, että tuo mainittu yhteistyö on riippuvainen kaupallisesta sopimuksesta Etelä-Afrikan kanssa ja että neuvosto käyttää yhteistyötä kiristyskeinona voidakseen asettaa ehtojansa Pretorialle.
Kyynisyys vie avomielisyydeltä pohjan: Euroopan unioni myöntää apua Etelä-Afrikalle sillä ehdolla, että se voi itse hyötyä avunannosta kaupallisesti. Vaikka parlamentin ehdotukset ovatkin taloudellisesti parempia kuin neuvoston ehdotukset, me emme äänestäneet tarkistuksista, jotta emme tukisi tätä ilveilyä.
Jos emme äänestä myöskään vastaan, se johtuu vain siitä, että haluamme vahvistaa olevamme vakuuttuneita siitä, että Euroopan ja koko Afrikan välinen yhteistyö on välttämätöntä. Mutta niin kauan kuin se mielletään sellaiseksi yhteistyöksi, jota tehdään ja toteutetaan kauppiaiden, pankinjohtajien ja teollisuusjohtajien hyväksi, siitä ei ole hyötyä muille kuin näille viime mainituille ja tarvittaessa vähäiselle etuoikeutettujen afrikkalaisten ryhmälle. Näin ollen neuvoston muistutus "köyhyyden torjumisesta" ja "kehitystavoitteiden saavuttamisesta" on vain moukkamainen valhe, jota yksikään täällä suoritettava äänestys ei voisi poistaa.

Puhemies
Kiitos, jäsen Cauquil. Luulen, että jäsen Laguiller ja jäsen Bordes yhtyvät äänestysselitykseen, jonka juuri annoitte.
Jegglen mietintö (A5-0115/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin sen Jegglen esittämän toimenpiteen puolesta, joka koskee komission ehdotuksia maataloustuotteiden hinnoista. Tämän toimenpiteen yhteydessä keskustelemme jälleen kerran Euroopan unionin maatalouspolitiikasta. Minä kannatan viljelijöiden hyväksi tekemäämme toimenpidettä, mutta minusta olisi asianmukaista muuttaa joissakin tapauksissa täydellisesti, toisissa osittain niitä suuntauksia, joita nyt noudatamme. En havaitse tässä toimenpiteessä yhtäkään aloitetta niiden iäkkäiden pienviljelijöiden puolesta, jotka tekevät Euroopassa työtä maatalouden parissa vuoristoseuduilla, ja erityisesti kaikkein syrjäisimmillä nummialueilla. Näitä maa-alueita jätetään jatkuvasti hoitamatta, eikä Euroopan unionin suurilla maatalousmenoilla täytetä riittävästi viljelijöiden tarpeita. Tulevaisuudessa meidän pitää ottaa paremmin huomioon maanviljelijöinä toimivat vanhukset.

Raschhofer
Tuen äänestyskäyttäytymiselläni esittelijää hänen pyrkimyksissään estää yhä viljan kuukausittaisten korostusten ehdotettu leikkaaminen. Euroopan neuvosto on tuonut selvästi esille Berliinin huippukokouksen päätelmissään, että kuukausittaiset korotukset pysyvät nykyisellä tasolla, joka on yksi euro tonnia kohtia, ja ne on tarkoitus jäädyttää tälle tasolle koko kaudeksi, toisin sanoen vuodesta 2000 vuoteen 2006. Jos nyt leikkaisimme kuukausittaisia korotuksia, kuten on suunniteltu, rikkoisimme selvästi maanviljelijöille antamamme lupauksen. Kun otetaan huomioon maaseudun väestön huolestuttava taloudellinen tilanne, ansioiden lisämenetystä ei voi puolustaa. Maataloudessa työskentelevien henkilöiden reaalitulot ovat pienentyneet vuodesta 1996 yhteensä lähes 10 prosenttia. Kuukausittaisten korotusten leikkaus kärjistäisi maanviljelijöiden taloudellista tilannetta entisestään.

Andersson
. (SV) Euroopan unionin laajentuminen edellyttää maatalouspolitiikan täydellistä muutosta. Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit (Pierre Schori, Anneli Hulthén, Jan Andersson, Maj-Britt Theorin, Göran Färm ja Eva Hedkvist-Petersen) olemme siksi sitä mieltä, että EU:n maataloustukea pitää vähentää voimakkaasti ja pidämme myönteisenä komission ehdotusta kuukausittaisten viljan interventiohintojen korotusten vaiheittaisesta vähentämisestä.
Koska mietinnössä vastustetaan viljan interventiohinnan alentamista, äänestämme valiokunnan ehdotusta vastaan.

Figueiredo
. (PT) Agenda 2000-ohjelman päätösten jälkeen sekä yhteisten markkinajärjestelyjen uudistusten vuoksi vuosittaisella hintojen tai toimielinten rahamäärien vahvistamisella on ollut vaikutusta vain muutamilla harvoilla aloilla. Komissio ei kuitenkaan aina tee sitä maanviljelijöiden etua ajatellen etenkään laskiessaan hintoja, minkä takia esitämme vastalauseemme.
Tarkemmin sanoen komissio ehdottaa riisin hintaan korotuksia markkinointivuodelle 2000/2001 siksi aikaa, kun se odottaa seuraavaa uudistusehdotusta, jonka olisi pitänyt jo edetä. Se ehdottaa, että viljojen kuukausikorotuksia alennetaan kahdessa vaiheessa siten, että alennukset vastaavat interventiohintaa, 7,5 prosenttia, josta on päätetty Agenda 2000 -ohjelman puitteissa. Monet jäsenvaltiot eivät voi hyväksyä tätä, etenkään, kun Berliinin Eurooppa-neuvostossa sovittiin siitä, että kuukausikorotukset pidettäisiin niiden nykyisellä tasolla.
Lampaan- ja sianlihan hinnat komissio pitää nykyisinä. Sokeri-alalla hinnat ovat samoja kuin edellisellä markkinointikaudella, ja seuraavien kuukausien aikana on esitettävä uudistusehdotus, jonka tarkoituksena on lakkauttaa kiintiö yhteisen markkinajärjestelyn piirissä tehtyjen sopimusten varjolla.
Maatalousvaliokunnassa on tehty joitakin myönteisiä ehdotuksia: erityisesti on kieltäydytty siitä, että sokeri- ja maatalousalat hoitaisivat lähes ainoina Kosovolle suunnatun 300 miljoonan euron rahoituksen, sillä tuo rahoitus voimistaa maanviljelijöiden tuloihin kohdistunutta kielteistä painetta, mitä ei voida hyväksyä.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. Tiettyjen sokerialan hintojen sekä juurikkaiden vakiolaadun vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2000/2001 haluamme tuoda esiin seuraavaa: Kosovon jälleenrakentaminen on EU:lle tärkeä kysymys, jota me täysin tuemme. Ne ylimääräiset välineet, joita tarvitaan Kosovoa varten, on otettava yleisistä maatalouspolitiikan tuen leikkauksista eikä ainoastaan sokerialan leikkauksista.

Rovsing
. (DA) Maatalouden tuki on suuri rasite Euroopan unionille. Tuen voimakas tarkistaminen on välttämätöntä varsinkin sitten, kun laajentuminen Itä-Euroopan maihin on tosiasia.
Olen ilahtunut, että ensimmäinen askel, joka tässä otetaan sellaista tarkistamista kohti, sisältää kauaskantoisen suunnitelman maataloustuen tiettyä vähentämistä varten. On kuitenkin ongelmallista, että ei uskalleta ryhtyä täysimittaiseen ja avoimeen keskusteluun siitä, miten maataloussektorimme pitkällä aikavälillä selviytyy täysin toisenlaisten edellytysten vallitessa ja täysin toisenlaisin tukijärjestelmin kuin nyt. Meidän on pakko vähentää tukea pienimpään mahdolliseen määrään, ja siitä pitää alkaa keskustella nyt.
Toisaalta maataloustuen vähentämisen pitää tapahtua asteittain ja sellaista vauhtia, että ei ole vaaraa, että kadonnut yhteisön tuki korvataan kompensoivilla kansallisilla järjestelmillä. On myös ongelmallista, jos komissio poistaa maatalouden tuen sillä perusteella, että varat pitää käyttää toiseen tarkoitukseen. Tuen vähentämistä ei saa perustella asiaankuulumattomilla päämäärillä.
Schierhuberin mietintö (A5-0124/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tätä toimenpidettä vastaan, joka koskee Euroopan pellavaa ja hamppua käsittelevää politiikkaa. Tein niin, koska uskon, että meidän pitäisi muuttaa suuntausta, jolla autamme ja tuemme maataloustuotteita Euroopan unionissa. Meidän pitää vihdoin hylätä sellainen politiikka, että annamme rahasumman jollekin, joka tuottaa jotain tiettyä maataloustuotetta ja jota haluamme auttaa; sen sijaan meidän pitäisi keventää tuotantokulujen tuomia rasitteita, jotka johtuvat enimmäkseen jäsenvaltioiden politiikasta ja jotka lisäävät työkustannuksia ja sitovat niiden kädet, jotka haluavat tehdä töitä, tuottaa ja lisätä työpaikkoja alallaan. Meidän pitää siis pääasiassa muuttaa tapaamme tukea maataloutta Euroopassa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestin kollega Schierhuberin mietinnön puolesta. Mielestäni tarkistukset 28 ja 29 ovat erityisen tärkeitä. Niissä viitataan nimittäin oikeutetusti siihen, että enimmäismääriä koskevan rajoituksen on vastattava todellista jalostuskapasiteettia. Komission ehdottamalla kansallisten enimmäismäärien käyttöönotolla luotaisiin järjestelmä, joka ei vastaisi kansallista jalostuskapasiteettia. Jos enimmäismäärä rajataan 50 tonniin vuodessa, muutamat jäsenvaltiot suljettaisiin viljelyn ulkopuolelle heti alusta pitäen. Meidän on pyrittävä siihen, että kehitämme joustavan järjestelmän, jossa otetaan huomioon alueelliset menekkimahdollisuudet ja annetaan kaikille jäsenvaltioille samanlaiset viljelymahdollisuudet.

Andersson
, kirjallinen. (SV) Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit (Pierre Schori, Anneli Hulthén, Jan Andersson, Maj Britt Theorin, Göran Färm ja Ewa Hedkvist Petersen) olemme sitä mieltä, että EU:n maataloustukea pitää voimakkaasti vähentää, ja vastustamme siksi myös hampunviljelyn tukemista.
Lisäksi hampunviljelyn valvontamekanismit ovat ongelmallisia, koska paljaalla silmällä ei voida erottaa kuituhamppua huumeiden tuotantoon tarkoitetusta hampusta. Siksi on vaikeaa taata, ettei hamppua viljellä huumeiden valmistamiseen.
Olemme siksi sitä mieltä, että hampun tuotantoa ei pidä edistää lisäämällä tukea, ja pidättäydymme äänestämästä Schierhuberin mietinnöstä.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. Mitä tulee ehdotukseen neuvoston asetukseksi tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (EY) N:o 1251/1999 muuttamisesta kuitutuotantoon tarkoitetun pellavan ja hampun sisällyttämiseksi kyseiseen järjestelmään, haluamme tuoda esiin seuraavaa: liberaaleina olemme sitä mieltä, että maatalouspolitiikkaa on mukautettava ja sen byrokratiaa on vähennettävä. Jos parlamentti on tosissaan itälaajentumisessa, sen on työskenneltävä laajojen maatalouden kustannusleikkausten puolesta. Kaikki maataloustuotannon suorat tuet on vaiheittain lopetettava.
Böschin mietintö ( A5-0116/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, pidän viimeisen puheenvuoroni ilmoittaakseni, että äänestän ehdottomasti myös tätä Böschin mietintöä vastaan, joka koskee petostentorjuntaa käsittelevää vuosikertomusta. Tämä ei tarkoita sitä, että vastustaisin kaikkea petostentorjuntaa, en todellakaan! Kannatan ilman muuta torjuntaa, mutta uskon, että jos tarkoituksena on todella taistella petoksia vastaan unionissa, silloin pitää muuttaa Euroopan varojen käyttöjärjestelmää. Tässä samassa mietinnössä sanotaan, että ne 1 019 miljoonaa euroa, jotka selvitysten mukaan kavallettiin, ovat vain jäävuoren huippu. Mehän tiedämme, että jäävuoresta 10 prosenttia on näkyvissä ja 90 prosenttia on veden alla, joten sitä osaa ei voi nähdä: tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan unionissa kavalletaan suurin piirtein 10 000 miljoonaa euroa. Rahojen käyttötapaa on ehdottomasti muutettava!

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, te onnittelitte juuri äsken mietinnön esittelijää hänen työstään. En tiedä, mistä syystä häntä onnitellaan, kun monet hänen laatimistaan kohdista otettiin pois etenkin hänen ryhmänsä vuoksi, joka viisauden huumassa päätti esittää lukuisia poistettavia tarkistuksia, jotka menivät läpi. Nämä kohdistuivat erityisesti kaikkiin niihin kohtiin, jotka koskevat valkoista kirjaa. Näin ollen ne lukuisat tarkistukset hylättiin, jotka koskivat jotain muuta kuin Böschille laadittavaksi annetun mietinnön aihepiiriä ja mietinnön sisältöä.
Niinpä esitän seuraavan kysymyksen: miksi tuhlata rahaa siihen, että jäsen Bösch laatii sellaisia tekstejä, joilla ei ole mitään tekemistä hänen työnsä kanssa ja jotka parlamentti perustellusti hylkää? Voisitte puhua asiasta jäsen Staunerin kanssa, joka on kovin kiinnostunut muiden laatimista mietinnöistä ja joka teidän sitä paitsi pitää tavata, ja voisitte kysyä häneltä, miksi Talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet tekevät sellaista työtä, mikä ei mitenkään liity niihin tehtäviin, joita heille on uskottu. Kaikki kunnia siis parlamentille sen osoittamasta viisaudesta, sillä se on pannut asioihin hieman järjestystä.

Andersson, Blak, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Schori, Theorin ja Thorning-Schmidt
Olemme tänään äänestäneet Böschin mietinnön puolesta, joka käsittelee yhteisön varoihin kohdistuvien petosten ja sääntöjenvastaisuuksien tehokkaampaa torjuntaa. Vaikka petokset ja sääntöjenvastaisuudet ovat vähentyneet hiukan vuodesta 1997 vuoteen 1998, niin tehokkaampiin valvontamekanismeihin on yhä suuri tarve. Kinnockin uudistussuunnitelma on kokonaisuudessaan sekä visionaarinen että realistinen. Siinä on kuitenkin muutama ongelmakohta.
Parlamentti ehdotti jo van Hultenin mietinnön kohdalla, että pitäisi perustaa ulkoinen, tilintarkastustuomioistuimen alainen elin, joka ottaa tehtäväkseen muun muassa kurinpitoasiat ja osallistuu sellaisten rahojen perintään, jotka on jätetty sääntöjenvastaisesti maksamatta. Jos sellainen elin perustetaan, se merkitsee sitä, että kurinpitomenettelyt siirretään pois komissiosta. Meillä on erittäin huonoja kokemuksia sisäisestä kurinpitoneuvostosta. Tällä hetkellä kollegat toimivat tuomareina toisten virkamiesten kohdalla, joista on tehty valitus kurinpitoneuvostoon. Se on täysin kestämätöntä. Sekä ECHO että MED ovat siitä aivan liian tunnettuja esimerkkejä.
Meidän pitää samoin arvostella valkoiseen kirjaan sisältyvää ehdotusta neuvoa-antavan elimen perustamisesta käsittelemään sääntöjenvastaisuuksia. Olemme perustaneet OLAFin käsittelemään epäiltyjä petoksia ja sääntöjenvastaisuuksia. Vielä yksi elin vähentäisi OLAFin toimivaltuuksia. Olemme äänestäneet eurooppalaisen syyttäjäviraston perustamista vastaan. Se on jättiläismäinen rakennuskohde, kun ongelmat ovat varsinaisesti toisaalla. Tarvitsemme enemmän itse asiassa perustavaa henkilöstöuudistusta.
Kuitenkin vain karkeimmat asiat johtavat rikossyytteisiin. 90 prosenttia asioista tulee olemaan huonoon hallintoon tai epäpätevyyteen liittyviä kurinpitoasioita. Sen sijaan tarvitaan kunnollista sisäistä valvontaa ja parempaa mahdollisuutta toimesta erottamiseen. Meidän pitää muuttaa henkilöstösääntöä ja kurinpitomenettelyjä, kuten mietinnössäkin ehdotetaan.

Deva ja Heaton-Harris
. (EN) Brittiläiset konservatiivit äänestivät tyhjää Böschin mietinnöstä kokonaisuudessaan, koska emme ole tyytyväisiä Euroopan yleisen syyttäjän käsitteeseen, joka voi mielestämme hyvinkin johtaa rikoslainsäädännön yhdenmukaistamiseen. Emme ole tyytyväisiä myöskään mietinnössä esitettyihin arvonlisäveroa koskeviin viittauksiin.

Poos
. (FR) Pidättäydyin äänestämästä päätöslauselmasta, joka koskee yhteisön taloudellisten etujen suojaamista ja petostentorjuntaa.
En halunnut äänestää mietintöä vastaan, koska olen täysin samaa mieltä mietinnön esittelijän tavoitteista vahvistaa yhteisön taloudellisia etuja koskevaa petostentorjuntaa.
En kuitenkaan äänestänyt mietinnön puolesta uuden valvontaelimen luomisen vuoksi. Yhteisö ei suinkaan saavuta tavoittelemaansa päämäärää tällaisten elinten moninkertaistamisen ja niiden aiheuttaman sekamelskan kautta.
(Istunto keskeytettiin klo 12.50 ja sitä jatkettiin klo 15.)

Tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisy ja valvonta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Roth-Behrendtin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0117/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä ja valvontaa koskevista säännöistä (KOM(1998) 623 - C4-0025/1999 - 1998/0323(COD)).

Roth-Behrendt
 - (DE) Arvoisa puhemies, mietintö, jota me tänään käsittelemme ja jonka aiheena on tarttuvat spongiformiset enkefalopatiat, tarttuvat sairaudet, muun muassa BSE tai skrapie, on yksi monista BSE:tä koskevan lopullisen selonteon seurantakertomuksista tai seurantakeskusteluista, ja uskon, että se kiinnostaa varmasti myös lehterillä olevia vierailijoita. Meidän tarkasteltavanamme on nyt kertomus, jonka komissio lupasi laatia parlamentin kehotuksesta vuoden 1997 BSE-kertomusta koskevassa lopullisessa selonteossaan. Komissio on jättänyt sen tarkasteltavaksi. Olemme laatineet sitä koskevan mietinnön, vaikkakin viime vuoden tauon vuoksi se on käynyt hitaammin kuin muutoin. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta ja parlamentin jäsen Böge ovat laatineet sitä koskevan lausunnon. Olemme siis voineet jatkaa hyvin BSE-ryhmän työtä.
Haluaisin sanoa teille tässä yhteydessä hyvin lyhyesti, miten paljon minä arvostan ehdotusta asiasta vastaavan ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan esittelijänä. Komissio on esittänyt hyvän ehdotuksen, ja olemme olleet viime vuosien aikana yleisesti tyytyväisiä komission BSE:tä ja seurantaongelmia koskeviin esityksiin. Olemme tyytyväisiä myös tähän esitykseen, mutta, kuten monia muitakin asioita, myös sitä voidaan vielä parantaa, komission jäsen Byrne. Kuten jo sanoin teille BSE-testejä koskevasta ehdotuksestanne, sitä voidaan vielä parantaa; sanon sen tänään myös täällä. On varmastikin välttämätöntä lisätä Euroopan parlamentin osallistumista. On varmistettava, että Euroopan parlamentti voi toimia yhteispäätösmenettelyssä Euroopan unionin kuluttaja- ja terveyssuojan todellisena takaajana. Vain siten saavutamme korkean standardin, ja vain siten voitte myös tehdä kanssamme hyvää yhteistyötä, sillä ministerineuvosto, joka muodostuu kunkin valtion ministereistä, ei ole viime vuosina juurikaan toiminut liikkeen kärjessä.
On myös tärkeää - ja myös tältä osin on esitettävä parempi ehdotus - että BSE-pikatesteistä keskustellaan lisää. Olette esittänyt tätä TSE-ehdotusta mukailevan ehdotuksen, jota teidän on tämän vuoksi vielä mukautettava, mutta tämä ehdotus ei ole vielä riittävä. Jotta voimme arvioida jäsenvaltioiden todellisen BSE-aseman, meidän on tehtävä selväksi, että myös teurastetut eläimet on testattava seulontamenettelyssä ihmisten terveyden takia. Ette ole esittänyt tähän mennessä sitä koskevaa ehdotusta.
On tärkeää, ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa kuten myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa olemme pyrkineet siihen, että vahvistamme jäsenvaltioiden velvollisuuksia informoida komissiota ja välittää komissiolle tietoa maassa ilmenneistä tapauksista, BSE:hen liittyvistä ongelmista ja epäilyksistä. Meidän on lujitettava jäsenvaltioiden velvollisuuksia myös tältä osin. Toistan myös tässä yhteydessä: on aina syytä epäillä jäsenvaltioita, myös omaani, sanon sen oikeudenmukaisesti.
Parlamentin jäsen Böge huomautti oikeutetusti siitä, että - ja hän tekee niin varmasti vielä esityksessään - meidän on luotava yhteisötason määritelmät maantieteellistä aluetta varten. Nykyinen käsite ei ole varmastikaan riittävä, ja komission on esitettävä, mitä se aikoo tehdä kosmeettisille valmisteille, lääkkeille ja lääkinnällisille tuotteille - ja kehotan teitä, komission jäsen Byrne, tekemään näin. Olen vakuuttunut siitä, että komission on tehtävä ehdotukset korjatakseen mahdolliset aukot voimassa olevassa lainsäädännössä.
Sallinette minun esittää muutamia huomautuksia tarkistuksista, minkä jälkeen minulla on vielä aikaa esittää keskustelun lopussa yksi huomautus ryhmälleni annetun puheajan puitteissa. Kannatan miltei kaikkia tarkistuksia, mutta haluan kysyä teiltä, komission jäsen Byrne, miten te suhtaudutte muutamaan niistä. Tarkoitan etenkin tarkistusta 50, jolla sisällytetään kissanruoka Bögen esittämään ehdotukseen, ja tiedän että hän on hyvin varovainen kaikissa toimissaan. Olen kuitenkin kuullut teiltä, että myös kissanruoka on mielestänne ongelma. Voisitteko kertoa jotain vaarasta saada tartunta kissoista.
Toiseksi tarkoitan myös parlamentin jäsen Attwoollin ja muiden esittämiä muutamia tarkistuksia, etenkin tarkistuksia 53, 54 ja 55. Näillä tarkistuksilla pyritään rajoittamaan nykyistä ehdotusta eikä niissä esitetä parannuksia, ei edes Yhdistyneen kuningaskunnan tilanteeseen, minkä vielä ymmärtäisin. Näin ollen esimerkiksi eläinten jalostusta ja lihantuotantoa ei voitaisi erottaa toisistaan; se on täysin riittämätön ehdotus. Tarkistuksen 56 toisen osan osalta suhtaudun myötätuntoisesti siihen, että tietyt ainekset halutaan poistaa, jos jäsenvaltiossa on käytössä tietynlainen hyvä järjestelmä, mutta minun on myös sanottava selvästi: erityisistä riskiaineista käytävän tämänhetkisen keskustelun kannalta se olisi vaarallinen signaali oman maani kaltaisille jäsenvaltioille, jotka ovat hyvin pidättyviä.
Sanon vielä kerran täysin selvästi: muutamat parlamentin kollegat ovat ilmeisestikin yliarvioineet asetuksen vaikutukset jäsenvaltioihin. Tämä asetus ei huononna sellaisten maiden asemaa, joissa on hyvä ja toimiva järjestelmä ja korkeatasoinen suoja. Maille, joissa ei ole tällaista järjestelmää, se merkitsee kuitenkin korsettia, jolla myös nämä maat pakotetaan asettamaan turvallisuus ja terveydensuoja etusijalle. Tämän vuoksi en ole täysin ymmärtänyt, miksi monet kollegat ovat olleet epäluuloisia, mutta voimme ehkä vielä selvittää sen tämän keskustelun aikana.
Arvoisa puhemies, minulla on tämän keskustelun päätteeksi vielä kolme minuuttia puheaikaa ja palaan tuolloin vielä kerran muutamien kollegoiden esityksiin.

Böge
 - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta suhtautuu periaatteessa myönteisesti komission ehdotukseen, sillä se vastaa komission parlamentille antamaa lupausta. Haluaisin myös antaa tunnustusta etenkin valiokuntien ja esittelijöiden väliselle hyvälle yhteistyölle.
Viittasimme jo aiemmin siihen, miten omituista on, että meillä ei toistaiseksi ole yhteisiä torjuntamääräyksiä skrapieta vastaan, vaikka skrapien ja BSE:n välillä on ollut alusta alkaen jokin yhteys. Meille on hyvin tärkeää etsiä ennalta ehkäisevään kuluttajansuojaan perustuva eriytetty lähestymistapa asiantuntevasti ja ilman pakokauhua. Sen lisäksi, mitä esittelijä on sanonut, meistä on ollut tärkeää, että komissio on laatinut TSE:n torjunnan alueellistamista koskevan periaatteen, jotta varmistetaan yhtäältä tehokas torjunta ja toisaalta silmämääräinen arvio.
Haluaisin myös huomauttaa siitä, että meistä on tärkeää, että keskustelemme keskenämme asianmukaisesti asianomaisten eläinkantojen ikärajojen tarkistamisesta torjuntatoimenpiteiden perusteella. Lisäksi kun keskustelemme testien käyttöönottomahdollisuuksista, esimerkiksi komission ja jäsenvaltioiden välisessä riitatapauksessa, mutta myös komission ja EU:n ulkopuolisten maiden välisessä riitatapauksessa, testeillä voidaan sovitella kysymystä, kuuluko jokin maa riskiluokkaan I, II tai III, kun esimerkiksi tiettyjä tilastotietoja ei voi luokitella muulla tavoin.
Arvoisa komission jäsen, en halua kuitenkaan salata sitä, että yhteisön ulkopuolisia maita koskevat ongelmat pysyvät edelleen asialistallamme, kuten myös lääkkeiden ja kosmeettisten valmisteiden huomioon ottamista koskeva kysymys. Odotamme myös, että komissio esittää hyvin pian eläinperäisiä jätteitä ja lihaluujauhoa koskevat oikeussäännökset, niin että voimme yhtäältä määrittää turva-avaimen, jotta meillä on tulevaisuudessa luotettava kierrätysjärjestelmä, mutta toisaalta varmistetaan ennalta ehkäisevä kuluttajansuoja.
Eräs aihe on jatkossakin ajankohtainen: muutamien harvojen jäsenvaltioiden ja jäsenvaltioiden enemmistön erilaiset lähestymistavat kysymykseen, kumpi on tärkeämpää: riskiaineksen määrittäminen vai koko eläinaineksen poistaminen ravintoketjusta, jos kyse on BSE-tapauksesta. Myöskään tiede ei ole antanut siihen tähän mennessä selvää vastausta.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, jos olemme jotain oppineet TSE-taudin kriisistä, se on se, että kaikista politiikoista terveys on tärkeysjärjestyksessä ensimmäisellä sijalla. Käytännössä tämä muodostaa käsiteltävänä olevan asetuksen laadinnan pohjan, ja meidän pitää käyttää tämä tilaisuus hyväksemme yrittämällä luoda kattava TSE-taudin ehkäisy-, valvonta- ja torjuntajärjestelmä.
Ongelma on tiedetty täällä jo vuosia, mutta valitettavasti emme ole vielä pystyneet hävittämään tätä tautia, emmekä ole saaneet selville kaikkia syitä, jotka aiheuttavat sen puhkeamisen, minkä takia ilmenee huolta, ja eläinperäisten tuotteiden tuotannossa ja välittämisessä on jouduttu turvautumaan rajoituksiin ja poikkeuksellisiin käytäntöihin. Toimiin on näin ollen ryhdyttävä koko yhteisön alueella, mikä johtaa meidät seuraavaan: ensiksi kansalaisten terveyden tehokkaaseen turvaamiseen, toiseksi kuluttajien luottamuksen palauttamiseen, mikä vuorostaan auttaa kehittämään sisämarkkinoiden toimintaa oikeaan suuntaan. Yksi asetuksessa ehdotettu tärkeä toimenpide on pikatestien luominen, koska nopea tiedonsaanti on avaintekijä TSE-taudin torjunnassa. Täten nämä testit voivat antaa tuloksia ja suhteellisen lyhyellä aikavälillä auttaa ryhtymään päättäväisesti välittömiin asianmukaisiin toimiin.
Jo nyt on esitelty kolme testiä, ja tulevaisuudessa on odotettavissa parannuksia tällä alueella, mutta myös elävien eläinten pikatestejä, jotta voisimme paremmin seurata, millaiseksi TSE-taudin epidemiologinen kuva muodostuu Euroopan unionissa.
Toinen toimenpidekohta on jatkuva epidemiologinen tutkimus, joka pohjautuu muun muassa myös standardoidun menettelytavan perusteella suoritettaviin laboratoriotutkimuksiin. Sitä paitsi samanlaisten menettelytapojen laatiminen samoin kuin kansallisten vertailulaboratorioiden täysin vertailukelpoiset analyysitulokset auttavat tiivistä seurantaa sekä luotettavien tieteellisten tietojen saamista, mutta myös diagnosointimenetelmiä, jotka sisällytetään myös pikatesteihin. Olisi hyvä samalla seurata myös tieteellisen kuvan kehitystä Creutzfeldt-Jacobin taudin uudesta variantista, joka tunnetusti vaikuttaa ihmiseen ja johtuu TSE-taudin saastuttamista eläimistä peräisin olevasta ravinnosta.
Lopuksi epäilyksestä minkä tahansa eläimen sairastumisesta TSE-tautiin pitää tiedottaa asiasta vastaavalle viranomaiselle, jotta voitaisiin ryhtyä tarvittaviin toimiin. Arvoisa puhemies, tässä kohdin haluaisin korostaa olevani sitä mieltä, että tämän taudin tehokas hävittäminen edellyttää koko karjan tuhoamista huolimatta tämän toimen taloudellisista kustannuksista ja tunnepuolesta. Tästä syystä korvausten, joita komissio myöntää niille, jotka siihen ovat oikeutettuja, pitää olla tuntuvia. Silloin, kun yksi eläin monista on sairas, on tietenkin hyvin vaikeaa arvioida, onko eläimiä, jotka näyttävät olevan terveitä, mutta voivat myöhemmin sairastua, ja juuri tästä syystä tätä toimenpidettä ehdotetaan. "Parempi ehkäistä kuin parantaa", sanoi kauan sitten Hippokrates, ja asetti näin perustan ennalta ehkäisevälle toiminnalle terveydenhoidossa. Tämä pätee erityisesti tässä tapauksessa, koska ei ole parannuskeinoa nautaeläinten TSE-tautiin eikä sen ihmisessä esiintyvään rinnakkaismuotoon eli uuteen Creutzfeldt-Jacobin varianttiin.
Lopuksi haluaisin onnitella ja kiittää sekä Bögeä, joka oli maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan esittelijä, että Roth-Behrendtiä, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan esittelijää, koska heidän yhteistyönsä kaikkien muiden kollegoiden avulla on saanut aikaan todella erinomaisen asetusehdotuksen, joka on huomattavasti parantunut siitä ehdotuksesta, jonka komission alun perin jätti parlamentille.

Whitehead
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kannattaa Roth-Behrendtin ja Bögen tästä aiheesta tekemää työtä ja komission alkuperäisiä ehdotuksia ja kiittää niistä.
Turvallisuus on asetettava etusijalle, ja me kaikki ymmärrämme, että jos haluamme yhtäläiset varotoimet kaikkiin jäsenvaltioihin, meillä on oltava käytettävissämme erilaisia toimenpiteitä, joita ei ole vielä päätetty.
Komission jäsen Byrneä on syytä onnitella siitä, että olemme päässeet lähemmäksi tätä tavoitetta. Näiden ehdotusten ansiosta pääsemme reilusti pidemmälle diagnostisessa testauksessa, koska niissä suhtaudutaan epäilevämmin eläimiin, joihin olisi pitänyt suhtautua epäilevästi, mutta näin ei ole tehty muutamissa jäsenvaltioissa, ja koska nyt voidaan yleisesti odottaa, että kuolleet naudat testataan BSE:n esiintymisen toteamiseksi.
Haluaisin kuitenkin sanoa muutamia asioita, koska olen kotoisin siitä jäsenvaltiosta, joka joutui ensimmäisenä kärsimään äärimmäisen tiukasta BSE-valvonnasta ja joka on myös sen vuoksi ollut eturintamassa tämän ongelman selvittämisessä. Meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on nyt jo melko pitkään ollut käytössä yli 30 kuukauden ikäisten eläinten teurastus, joka koskee kaikkia ravintoketjusta poistettuja eläimiä. Olemme pystyneet estämään ongelmana olleen taudin mahdollisen siirtymisen emältä poistamalla ravintoketjusta myös ne eläimet, jotka saattavat olla riskialttiita perimänsä vuoksi. Omasta näkökulmastamme, kun otetaan huomioon toteuttamamme toimenpiteet, emme näe mitään syytä siihen, miksi meidän olisi lisäksi ryhdyttävä teurastamaan kokonaisia karjoja, kuten joissakin muissa maissa tehdään. Meiltä ei pyydetä vain vyö ja henkselit -politiikkaa, vaan meidän olisi kaiken varalta ostettava myös uudet housut. Se tulisi hyvin kalliiksi. Sillä ei poistettaisi yhtäkään ylimääräistä BSE:ksi epäiltyä tapausta.
Muistuttaisin läsnäolijoille, että vahvistettujen turvatoimien lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta vie yhteisöön vain luuttomaksi leikattuja ruhoja, jotka on tarkastettu läpikotaisin ja joiden turvallisuus on taattu.
Näistä syistä eri ryhmien brittiläiset jäsenet ovat jättäneet mietintöön useita tarkistuksia, joita suosittelisin tässä keskustelussa. Kuulisin hyvin mielelläni, katsooko komission jäsen voivansa hyväksyä sen, että joissakin tapauksissa ajatellen erityisesti yli 30 kuukauden ikäisten eläinten teurastusta Yhdistyneessä kuningaskunnassa niiden maiden kohdalla, joissa riski on eittämättä hyvin suuri mutta joissa myös varotoimet ovat nyt hyvin tiukkoja, on tehtävä joitakin poikkeuksia, jotka hän voisi hyväksyä. Toivon tätä vilpittömästi.

Olsson
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan osoittaa puheeni komission jäsenelle ja sanoa, että tietenkin pidän tätä ehdotusta myönteisenä. Toiseksi haluan onnitella Roth-Behrendtiä erittäin hyvästä työstä. Haluan myös kiittää Bögeä. Haluan tukea periaatteessa kaikkia ympäristövaliokunnan tarkistuksia.
Tänään tiedämme erittäin paljon maailmasta. Maailma ei kuitenkaan niin sanotusti ole valmis, vaan se kehittyy koko ajan. Se ei kehity pelkästään myönteiseen suuntaan vaan myös kielteiseen. Saamme koko ajan uusia tartunta-aineita ja uusia ongelmia. BSE-kriisi on yksi esimerkki tällaisesta ilmiöstä. On kuitenkin olemassa monia muita esimerkkejä.
On siis kaksi asiaa, jotka on tehtävä. Toinen on se, jota käsittelemme, nimittäin se, että pyrimme saamaan aisoihin sekä BSE:n että TSE:n, joka on laajempi käsite. Meidän on pidettävä huolta siitä, että tämä ei toistu. Meidän on kuitenkin löydettävä tapoja tulevien vastaavien tragedioiden hallintaan. Sellaisia tragedioita ei tule tietenkään täsmälleen samalla alueella, vaan niitä ilmaantuu jossain muualla. Tämä valaisee tätä keskustelua ja opimme siitä, että meillä on oltava täysin kattava säännöstö koko EU:n muodostamilla yhteismarkkinoilla. Meillä on oltava samat säännöt, joita on valvottava samalla tavalla. Kaikkia on kohdeltava samoin.
Ymmärrettäviä asenne-eroja on tullut esiin niissä keskusteluissa, joita on käyty ympäristövaliokunnassa, puolueryhmissä sekä tässä tällä hetkellä parlamentissa käytävässä keskustelussa. Tarkoitan edellistä puhetta. Yhdistynyttä kuningaskuntaa asia on koetellut kovasti. Ymmärrän hyvin sen, että siellä esitetään näkemyksiä siitä, kuinka voitaisiin säästää. Mutta saanen sanoa valtavan tärkeän asian: meidän ei pidä koskaan kärsiä siitä, että toimimme lyhytnäköisten voittojen perusteella ja vaarannamme siten pitkäaikaisen turvallisuuden. On olemassa vaara, että lyhytnäköinen taloudenhoito saa vallan, jolloin järki ja varovaisuus eivät pääse vallalle.
Puoluetoverilleni Attwoollille minun on sanottava, että ymmärrän aivan hyvin kyseiset tarkistukset mutta että en voi tukea niitä. Se tarkoittaisi sitä, että meidän kantamme tulisi epäselväksi, että lähettäisimme vääriä signaaleja. Minusta on erittäin tärkeää, että me nyt päättäessämme tästä mietinnöstä annamme täysin selvän signaalin päättäväisyydestämme elintarviketurvallisuuden osalta.

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa esittelijä, eräs flaamilainen sanonta kuuluu seuraavasti: parempi vara kuin vahinko. Oletan, että tämä viisaus pätee kaikkiin jäsenvaltioihimme ja alueisiimme. Haluan kiittää painokkaasti kollega Roth-Behrendia hänen mietinnöstään. Minun ryhmäni ei esittänyt ainoatakaan tarkistusta. Olemme kanssanne täysin samaa mieltä. Tuemme teitä täysin emmekä ole lainkaan epäluuloisia.
Ehdotuksen taustana on itse asiassa lupaus, joka annettiin aikaisemmin seurantakomiteasta, eli tämä on siis hyvä asia. Haluan käsitellä seuraavia aiheita.
Ensinnäkin alueellistaminen ja alueellinen eriyttäminen on järkevää määrätietoisen TSE:iden (tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden) ehkäisyn kannalta. Kysykää sitä vaikka skotlantilaisilta tai walesilaisilta kollegoiltani.
Toiseksi on olemassa testejä nopeita diagnooseja varten ja TSE:iden toteamiseksi naudoissa. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntana haluamme oikeutetusti tarjota mahdollisuuden käyttää näitä keinoja paremman valvonnan aikaansaamiseksi. Nyt me kaikki tiedämme, että nämä testit eivät ole vielä aivan täydellisiä ja että sovellettaessa näitä testejä emme tarkalleen tiedä, onko taudin kaikissa asteissa todellakin kysymys tartunnasta. Uskon joka tapauksessa, että nämä testit ovat askel hyvään suuntaan. Olen myös sitä mieltä, että meidän täytyy tukea tieteellistä tutkimusta tässä asiassa.
Kolmanneksi mielestäni on hyvä tavoite, että yrityksissä, joissa tauti on puhjennut, koko karja tuhotaan tai poistetaan.
Neljänneksi tarvitaan tosiaankin täydentävää lainsäädäntöä kosmeettisista tuotteista, lääkkeistä, ja lääkinnällisistä tuotteista, jotka on nyt jätetty ulkopuolelle.
Lopuksi haluan vielä viitata useisiin tarkistuksiin, joilla itse asiassa huolehditaan siitä, että jotkin kohdat otetaan liitteestä ja sisällytetään varsinaiseen asiakirjaan. Mielestäni on tärkeää saada aikaan enemmän demokratiaa, päästä eroon komitologiamenettelystä ja antaa parlamentin valvoa enemmän. Nämä ovat mielestäni hyvin oleellisia tarkistuksia.

Korakas
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevalla asetusehdotuksella ei pyritä puuttumaan ongelmiin, kuten komissio tekopyhästi väittää, vaan peittelemään joissakin maissa ilmenneitä ongelmia yleistämällä ne ja tekemällä niistä kaikkien ongelmia. Tästä syystä on muutettava varsinkin kohtia, joissa määrätään maiden alistamisesta luokkiin.
Jos komissio olisi tosissaan halunnut suojella kansalaisten terveyttä TSE-taudilta, se olisi vähintäänkin ehdottanut sääntöjä, joilla tällaiset vaarat torjutaan, mitä se ei kuitenkaan tehnyt. Se olisi edellyttänyt tarvittavia menettelyjä ja rangaistuksia. Kuitenkin monikansallisten elintarvikeyritysten edut, jotka ovat alistaneet kaiken maksimaalisen voitontavoittelun logiikalle, eivät tätä sallineet. Niinpä tämä komission aloite julkistettiin, kun esimerkiksi dioksiinit tekivät tilanteesta entistä hallitsemattomamman, ja nyt on yritettävä antaa sellainen kuva, että tilannetta valvotaan.
Tästä asetusluonnoksesta syntyy se johtopäätös, että kyseessä on lähinnä tilanteen hämärtäminen. Asiat vie tähän suuntaan maiden luokittelumenettely, jossa ei oteta huomioon peruskriteeriä, joka on TSE-taudin esiintyminen niiden nautakarjoissa, vaan maat luokitellaan muiden kriteerien mukaan. Pahinta on kuitenkin se, että jos pieni jäsenvaltio onnistuu teoriassa osoittamaan, että se on saanut aikaan tuotantonsa valvontajärjestelmän, vaikka siellä esiintyisikin TSE-tapauksia, on mahdollista, että se saa tasa-arvoisen aseman niiden valtioiden kanssa, joissa näitä tapauksia ei ole koskaan ollut.
Samanhenkisiä ja yhtä tasapäistäviä ovat loput ehdotetut toimenpiteet, kuten eri elimien (pernan, aivojen, selkäytimen jne.) pakollinen poistaminen. Nämä toimet johtavat lihantuotannon huonoon maineeseen niissä maissa, joissa ei ole ilmennyt TSE-tapauksia, ja vuohen- ja naudanlihan huonoon maineeseen, koska tieteellisesti ei voida todistaa riittävän tarkasti vuohen- ja naudanlihan alttiutta TSE-taudin saastuttavalle tekijälle. Samalla ehdotetuilla poikkeuksilla vuohien ja lampaiden edellä mainittuihin elimiin ja kudoksiin on nykyisessä muodossaan tuhoisat seuraukset, ja niiden lihaa ei voida antaa kaupan käyttöön; tällä tavoin siis vuohen- ja naudanliha poistuvat välittömästi markkinoilta, kun pyritään vastaamaan suuremmista eläimistä peräisin olevien muiden lihalaatujen vaatimuksiin, ja sellaiset perinteiset sisälmysruuat kuin kokoretsi ja pernamakkara kielletään. Me siis vastustamme komission esitystä.

Hyland
Arvoisa puhemies, olen mielissäni siitä, että minulla on tilaisuus esittää lyhyt puheenvuoro tässä keskustelussa, ja onnittelen esittelijää hänen erinomaisesta työstään. Parlamentti on todellakin uhrannut kansalaistensa puolesta paljon aikaa tärkeän elintarviketurvallisuutta koskevan aiheen käsittelyyn varmistaen samalla, että maanviljelijämme pystyvät työskentelemään tuotantojärjestelmässä, jossa tuotteen alkuperä voidaan selvittää, mikä on ainoa tapa palauttaa täydellisesti kuluttajien luottamus erilaisiin Euroopan maanviljelijöiden tuottamiin laatuelintarvikkeisiin. Tästä syystä on ehdottoman tärkeää luoda yhteinen oikeusperusta BSE:n ja skrapien valvontaa ja niiden leviämisen ehkäisemistä varten, mutta kuten muut puhujat ovat tuoneet esille, yksittäisissä jäsenvaltioissa asetusta sovelletaan edelleen epäjohdonmukaisesti.
Kehottaisin komission jäsen Byrneä pyrkimään ensisijaisesti siihen, että asetusta sovelletaan johdonmukaisesti, mikä on ainoa tapa, jolla voimme saada kuluttajamme vakuuttuneiksi siitä, että meillä on yhteinen politiikka kansanterveyden takaamiseksi. Kuten olen todennut aikaisemmissa keskusteluissa, maanviljelijät ovat oman hallinnan ulkopuolella olevien olosuhteiden uhreja, ja niillä tahoilla on paljon vastattavaa, jotka ovat vastuussa sellaisen eläinrehun valmistamisesta, joka vaarantaa kansanterveyden, koko karjatalousalamme ja itse asiassa myös maataloudesta saatavat tulot. Parlamentin on oltava valppaana varmistaakseen, että tämä ei pääse enää koskaan toistumaan.
Suhtaudun myönteisesti TSE:iden parempaan tunnistamiseen tarkoitettuihin karjan pikatesteihin, ja arvoisa komission jäsen, olen sitä mieltä, että olisi harkittava laajemmin niiden käyttöä keinona, jolla voidaan selvittää jäsenvaltioissa kasvatettavien eläinten terveydentila.
Omassa maassani, Irlannissa, elintarvikkeiden ja erityisesti naudanlihan vienti vaikuttaa hyvin keskeisesti talouteemme ja maanviljelijöiden tuloihin. Voin sanoa, ettemme ole jättäneet ainuttakaan kiveä kääntämättä selvittäessämme tätä ongelmaa ja että olemme myös teurastaneet kokonaisia karjoja, jos niiden joukossa on tosiasiassa tavattu sairastunut eläin.
Lopuksi sanoisin, että maanviljelijät ovat aina suhtautuneet myönteisesti sellaisten asetusten käyttöönottoon, jotka koskevat kansanterveyttä ja elintarviketuotantoon kasvatettavien eläinten terveydentilaa. Heidän tehtävänsä elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun takaajina on muodostumassa yhä hankalammaksi, kuten kaikki parlamentin jäsenet tietävät. Heidän panostaan yhteiskunnan hyväksi on liian usein pidetty itsestään selvänä asiana, eikä sitä ole varmasti aina palkittu kohtuullisilla tuloilla.

Martinez
Arvoisa puhemies, arvoisa mietinnön esittelijä, arvoisa mietinnön valmistelija, arvoisa komission edustaja, olemme ottaneet käsiteltäväksemme ehdotuksen asetukseksi, joka koskee tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden, eli nautojen, lampaiden, apinoiden, antilooppien, kissojen ja jopa ihmisten aivojen surkastumisen, ehkäisemistä, koska Isossa-Britanniassa on tullut esille 53 poikkeavaa Creutzfeldt-Jacobin taudin tapausta, jotka kaikki johtivat kuolemaan.
Tarkoituksemme on siis hyväksyä sääntöjä ehkäistäksemme epidemian, jonka olemassaolosta on tiedetty vuodesta 1986, siis 14 vuotta. On tietenkin vähän myöhäistä ryhtyä toimiin, mutta on totta, että näiden 14 vuoden aikana olemme tehneet monia asioita. Esimerkiksi viime kuussa päätimme, että lihaan kiinnitetään etikettejä, joilla annetaan kuluttajille ennalta ehkäisevää tietoa. Komissio sanoi, ettei se voisi hoitaa etikettien kiinnittämistä ennen vuotta 2002, eli 16 vuotta taudin puhkeamisen jälkeen, mutta jotain on sentään tehty. Olemme keskustelleet asiasta Delorsin, Santerin, Prodin ja McSharryn kanssa, joka oli maatalousasioista vastaava komission jäsen, olemme puhuneet Steichenin ja Fischlerin kanssa; olemme perustaneet tutkintavaliokunnan, jota muuten johti kollegamme Böge ja väliaikaisen seurantavaliokunnan; olemme jopa esittäneet epäluottamuslauseen, jota Böge ei kannattanut; olemme kuulleet asiantuntijoita: Dirringeria, joka on saksalainen virusasiantuntija, Picoudia ja Dormontia, jotka ovat skotlantilaisia asiantuntijoita, entinen kollegamme portugalilainen Garcia oli asiantuntija; olemme käyneet keskusteluja, käsitelleet kauppasaartoa kiireellisenä aiheena jne.
14 vuoden ajan käytyjen keskustelujen jälkeen, tämän miltei 20 vuotta kestäneestä taistelusta selvinneitä Graefe zu Baringdorf, Cunha, Böge, minä itse ei ole kovin monta. Happart on lähtenyt, ja kollegamme Pagel on vieläpä kuollut. Niinpä uskon, että meidän uudempien kollegoiden olisi vihdoin hyvä laatia jonkinlainen yhteenveto tästä asiasta, 100 A artiklaan pohjautuvaa oikeusperustaa koskevien ongelmien tai BSE:n valvontaa koskevien ongelmien lisäksi.
Tämän kysymyksen lähtökohtana ovat vuoden 1984 maitokiintiöt. Maidon tuotannon tehostamiseksi brittiläiset ystävämme puskivat lehmiä äärirajoilleen kuin moottoreita ruokkimalla niitä liikaa. Ja ruokintakustannusten rajoittamiseksi he syöttivät lehmille jauhoiksi muutettuja ruhoja. Ja säästääkseen jopa jauhojen valmistukseen käytettävää polttoainetta he laskivat kypsyttämislämpötilaa, mikä aiheutti sen, että tautia aiheuttava aine jäi eloon. BSE on traaginen seuraus brittien juoksusta voittojen saamiseksi ja heidän ylläpitämästään maatalousmallista.
Tauti tunnettiin jo vuonna 1986, eikä asialle tehty mitään merkittävää ennen vuotta 1996. Miksi ei? Koska kansalaisille piti myydä Maastrichtin sopimus. Ei heitä sopinut tyrmistyttää tällaisella asialla. Lehdistö siis tiesi asiasta, komissio tiesi siitä, samoin Euroopan parlamentti, mutta kukaan ei puhunut mitään. Ja kun vuonna 1996 brittiläisten maatalous- ja terveysministeriöiden kautta englantilaiset myönsivät, että tauti voi tarttua ihmiseen, tarvittaviin toimenpiteisiin ei ryhdytty. Miksi ei? Koska sillä kerralla ei tarvinnut enää myydä Maastrichtin sopimusta vaan Amsterdamin sopimus, eikä kansalaisia voinut tyrmistyttää moisella asialla. Niinpä samalla kun asiasta vaiettiin ja siitä valehdeltiin, epidemia levittäytyi keskuuteemme niine näkymineen, jotka hyvin tunnemme.
Ensiksikin, BSE ei ole hävinnyt Isosta-Britanniasta eikä se häviäkään. Toiseksi, myöhään määrätty jauhojen kieltäminen ei ole saanut tartuntaa häviämään. Kolmanneksi, joko tartunnat ovat sekoittuneet niihin jauhoihin, joita annetaan kanoille, tai sitten on olemassa kolmas tartuntatapa. Sen lisäksi, että tartunta leviää emän kautta, se saattaa siis siirtyä peltojen, laitumien ja ruohikkojen kautta, ja kuten lampaiden skrapie-tapauksessa, maa-alueemme voivat olla kirottuja, ja prioni saattaa koteloitua niissä ja uusiutua heti, kun naudat viedään takaisin laitumille. Neljänneksi, Iso-Britannia ja teollisuusjohtajat eivät ole maksaneet aiheuttamastaan saastumisesta. Viattomat maaseudun asukkaat ja viljantuottajat ovat sen sijaan joutuneet maksamaan, samoin kuin maaseudun asukkaat joutuvat maksamaan Kosovon tapahtumista.
Haluan siis sanoa, että direktiivi ja asetus ovat ihan miellyttäviä, mutta niissä on ehkä hiukan tekopyhyyttä. Kaikki olemme samaa mieltä ennaltaehkäisyä koskevista asetuksista ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tekemistä tarkistuksista paitsi siitä, että valiokunnan olisi pitänyt käsitellä asiaa perusteellisemmin. Olemme samaa mieltä tieteellisistä toimenpiteistä: miten teurastamoissa voidaan poistaa sykkyräsuolet, hermosolut, pohjukaissuolet, imusolmukkeet, kielen imusolmukkeet, mediaaliset imusolmukkeet, lateraaliset imusolmukkeet, munuaisten imusolmukkeet, reiden etupuolella olevat imusolmukkeet, kaulan imusolmukkeet, mutta se ei ole tärkein kysymys. Silloin, kun totuus tuli esille BSE-katastrofissa, kun piti aloittaa suojelutoimet, nimenomaan valtiot aloittivat suojelun. Ja tämä on BSE-tapauksesta saatu opetus. Ensiksikin suojelusta pitävät aina huolen juuri valtiot. Toiseksi, varovaisuusperiaatteen toteuttaminen merkitsee kansojen silmällä pitämistä. Tämä ei estä rakentamasta Eurooppaa, mutta lapsetkin rakentavat majoja puutarhaan huvin vuoksi. Arvoisa puhemies, tästä syystä olemme kaikki täällä, olemme hyviä leikkitovereita.

Bernié
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, suurimman voiton tavoitteluun perustuva ajattelutapa johtaa kaikenlaisiin mielettömyyksiin, myös siihen, että kasvinsyöjiä ruokitaan eläinperäisillä jauhoilla. Ainoastaan lehmät tulivat hulluiksi. Tulos on se, että lampaiden skrapie levisi nautaeläimiin BSE:n muodossa.
Kuluttajien terveys edellyttää, että toteutetaan kaikki keinot, joilla taudit ja niiden aiheuttajat tehokkaasti tuhotaan ennakkoon ja torjutaan. Vuonna 1997 omaksutut toimenpiteet osoittautuivat riittämättömiksi varsinkin, kun tutkijat puhuvat nyt kolmannesta taudin tartuntavasta. Mahdollisuuksien mukaan on siis paikallaan ottaa käyttöön tehokkaita keinoja, jotta tarttuvat spongiformiset enkefalopatiat saataisiin hävitettyä lopullisesti, eli: määritellään tartuntaprosessi ja käsitellään sitä, koska jätteitä käytetään eläinten ruokkimiseen; riskiainekset pitää tuhota, kun on syytä epäilyyn; eläinproteiinien käyttäminen karjan ravintona pitää kieltää; pitää vaatia jäljitettävyyttä ja eläinten syntymäpaikan ja kasvatusalueen pitää käydä ilmi; jäsenvaltioissa pitää perustaa yhtenäisiä valvontajärjestelmiä, koska ainoastaan niiden avulla voidaan varmistaa taistelun tehokkuus ja seurannan avoimuus; mikäli on tarpeen, pitää määrätä nopea ja järjestelmällinen seulontamenetelmä ja tehostettu valvonta. Lopuksi, koko lauma pitää teurastaa, kun yksi eläin on saanut tartunnan. Elintarviketurvallisuudesta pitää maksaa tämä hinta, mutta sen ei pidä myöskään toimia verukkeena sille, että elävien eläinten kuljetus asetetaan kyseenalaiseksi.

Fiori
Arvoisa puhemies, samalla, kun korostan, miten erinomaista työtä kollegamme Roth-Behrendtin ja kollegamme Bögen ovat tehneet, haluaisin hetken käsitellä erästä näkökohtaa käyttämällä hyväkseni komission jäsen Byrnen läsnäoloa. On selvää, että tavoitteemme on hävittää TSE:t lopullisesti, mutta tämä aiheuttaa mielestämme vakavan ongelman, koska maatilalla suoritettavien kuolleiden eläinten hävittämiskäytäntöjen vaikutus synnyttää lukumääriä koskevia seikkoja, jotka ovat objektiivisesti merkittäviä. Näin ollen taloudelliset rasitteet ja tekniset ja järjestelyihin liittyvät tehtävät saattaisivat olla huomattavia, ja samoin lukuista aineiden polttamiset korkeassa lämpötilassa saattaisivat aiheuttaa vakavia ympäristövaikutuksia. Tässä mielessä meidän on pakko kysyä komissiolta ja on pakko olla komissioon nähden itsepintaisia saadaksemme vastauksia siihen, onko jo olemassa eri valtioiden luokitustapojen mukaisia realistisia arvioita poltettavien aineiden määrästä, onko arviot jo tehty vai pitääkö sellaiset vielä tehdä, ja näihin arvioihin pitäisi olla liitettynä arvio taloudellisista ja järjestelyistä johtuvista rasitteista, ja nämä tiedot välitettäisiin sitten parlamentille.
Näin ollen on välttämätöntä estää se, että yksittäisten jäsenvaltioiden omaksumat erilaiset ja toisiinsa nähden epäsuhtaiset suuntaukset aiheuttaisivat vakavia vääristymiä kilpailussa ja epäoikeudenmukaisuutta tuottajien saamassa kohtelussa. On välttämätöntä omaksua yhdenmukaisia taloudellisia tukitoimenpiteitä, tarjota yhteisiä organisointiin liittyviä suuntauksia, kehittää sovellettuun tutkimukseen pohjautuvia toimenpiteitä sekä uusia aineiden hävittämistekniikoita, joilla olisi vähäisempiä ympäristövaikutuksia ja jotka mahdollistaisivat sellaisia aineiden talteenottomuotoja, joissa otettaisiin huomioon kuluttajien turvallisuuden tarpeet.
Kehittämällä yhteisiä suuntauksia voitaisiin saada aikaan voimakkaampia, tasapainoisempia ja siten tehokkaampia vastauksia. Meidän mielestämme esimerkiksi se, että mahdollisesti perustettaisiin pakollisia osuuskuntia aineiden hävittämiseksi sen mallin mukaisesti, mitä eräiden jäsenvaltioiden säännöissä on määrätty, voisi olla konkreettinen vastaus siihen tosiasiaan, että hävityskäytännöistä aiheutuvia, kasvattajiin kohdistuvia taloudellisia vaikutuksia on välttämätöntä rajoittaa, ja sen ansiosta, että toimien asianmukaisen hoitamisen valvontaa on yhteiskunnan taholta lisätty, se on samanaikaisesti vastaus siihen tosiasiaan, että kuluttajansuojaa ja ympäristönsuojelua pitää vahvistaa.
Yhteenvetona voimme vahvistaa, että puheena olevan erinomaisen asetuksen hyväksyminen tuo tullessaan sen, että on välttämätöntä kehittää aloitteita, tutkimusta ja asian syventämistä, ja niiden lisäksi myös sääntöjä ja normeja, joiden ulkopuolelle parlamentti ei toivottavasti jää.

Myller
Arvoisa puhemies, meillä on nyt käsiteltävänä erittäin tärkeä direktiivi, jolla on tarkoitus luoda yhtenäinen oikeusperusta TSE-taudin valvonnalle ja ehkäisylle. Tarkoitus on koota kaikki tähänastiset TSE:tä koskevat määräykset yksiin kansiin. Jotta kuluttajien luottamus voidaan palauttaa, on välttämätöntä, että teemme kaikilla tasoilla kaiken sen, mikä ylipäätänsä on mahdollista. Haluan kiittää erityisesti mietinnön esittelijää Roth-Behrendtiä siitä, että hän on erittäin tarmokkaasti tarttunut tähän asiaan, hänen ehdotustensa kanssa voi olla hyvin paljon samaa mieltä. Jäsen Böge on omalta osaltaan varmistanut sen, että nämä ajatukset tulevat hyväksytyksi laajasti tässä salissa. Olen yhtä mieltä siitä, että komissio on tehnyt omalta osaltaan hyvää työtä, jota parlamentti voi tukea; sen sijaan jäsenvaltiot on vihdoin saatava ymmärtämään, että asia on tärkeä ja kuluttajien luottamus on saatava aikaan.
Haluan kuitenkin kiinnittää erääseen asiaan vielä huomiota: niiden maiden ja tilojen, joissa ei ole esiintynyt eläinsairauksia, pitää pystyä myös varmistamaan se, että näitä ongelmia ei tulevaisuudessakaan ole. Sen vuoksi on tärkeää, että varoaika sen suhteen, miten eläimiä siirretään tilalta toiselle, nostetaan kahdesta vuodesta kuuteen vuoteen. Meidän on kaiken kaikkiaan pidettävä tiukasti kiinni siitä, että ihmisten terveys on sisämarkkinoillakin tärkein asia ja vasta sen jälkeen tulevat vapaan kilpailun periaatteet. Erityisesti näissä kuluttajille tärkeissä elintarvikekysymyksissä tämä on ehdottomasti pidettävä mielessä.

Attwooll
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluaisin esittää onnitteluni Roth-Behrendtille hänen mietinnöstään ja kiittää häntä hänen avoimuudestaan keskusteltaessa siihen liittyvistä asioista. Hän pystyy minuakin paremmin arvioimaan, miten pitkälle tieteellinen käsitys TSE:istä on edennyt. Esimerkiksi tieteellinen ohjauskomitea on hiljattain vahvistanut, että selkäranka ja takajuuren hermosolu on määriteltävä riskiainekseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa vain yli 30 kuukauden ikäisissä naudoissa ja Portugalissa vain yli 6 kuukauden ikäisissä naudoissa. Tämän vuoksi jotkut meistä pyrkivät tarkistuksella 56 siihen, että tällä alalla voitaisiin tehdä mukautuksia tieteellisen ohjauskomitean ohjeiden perusteella sen sijasta, että edellytettäisiin uutta lainsäädäntöä niiden soveltamiseksi.
Lisäksi tietyt toimenpiteet TSE:iden torjumiseksi ovat jo osoittautuneet tehokkaiksi. Viittaan yli 30 kuukauden ikäisten eläinten poistoon ravintoketjusta, epäiltyjen BSE-nautojen ja niiden jälkeläisten teurastukseen ja hävittämiseen, täysipainoisesti toteutettuun ruokintakieltoon ja monenlaisen erikseen määritellyn riskiaineksen poistoon. Niissä tapauksissa, joissa toteutetaan näitä toimenpiteitä, on tarpeetonta velvoittaa noudattamaan teknisempää päivämääräperusteista vientijärjestelmää ja eläinten sertifiointijärjestelmää kotimaan markkinoilla; näistä syistä esitettiin tarkistus 53.
Lisäksi näyttää siltä, että koko karjan teurastamiselle ei ole mitään tieteellisiä perusteita, koska TSE:iden leviämisestä eläimestä toiseen ei ole näyttöä. Vaikka hyväksyn sen, että jotkin jäsenvaltiot ehkä haluavat toimia näin, ehdottaisin, että sitä ei tehtäisi pakolliseksi. Me suhtaudumme TSE:hen ja BSE:hen hyvin vakavasti Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Olemme sitoutuneet turvaamaan kansanterveyden ja eläinten hyvinvoinnin. Pyydämme vain, että koska olemme toteuttaneet nämä toimenpiteet, joiden uskomme olevan tehokkaita, te ette pyydä meitä toteuttamaan lisätoimenpiteitä, jotka eivät ole tieteellisesti perusteltuja.

Vachetta
Arvoisa puhemies, mietinnössään Roth-Behrendt käsittelee perusteellisesti kuluttajien turvallisuutta koskevien toimenpiteiden vahvistamista ja sen lisäksi myös parlamentin toiminta-alaa ja pitää huolen siitä, että kaikki TSE:iden ennaltaehkäisyn kannalta tärkeimmät kysymykset ovat mukana asetuksen säännöksissä eivätkä ainoastaan liitteissä, jotka jäävät yhteispäätösmenettelyn ulkopuolelle.
Tämä kaksinkertainen tavoite osoittautuu erityisen oikeutetuksi juuri tällä hetkellä, kuten Ranskan kokemus todistaa. Kun näet otetaan huomioon jo toteutetut toimenpiteet, kuten karjalle syötettävien eläinperäisten jauhojen kieltäminen, hullun lehmän taudin olisi pitänyt alkaa jo kadota Ranskasta. Asia ei kuitenkaan ole niin. Tapausten määrä kasvaa. Juuri tämä suuntaus aiheuttaa ongelman, vielä enemmän kuin epidemian määrällinen merkitys. Tällä hetkellä asiaa ei näet osata yksinkertaisesti selittää, ja siitä syystä pitäisi avata keskustelu meille vielä tuntemattoman taudin mahdollisista tartuntatavoista. Tämä merkitsee sitä, että epävarmuustekijät lääketieteelliseltä ja tieteelliseltä kannalta ovat edelleen vallalla.
Näissä olosuhteissa varovaisuusperiaatteella pitää olla merkittävin osa tässä pelissä. Kaikki keinot on otettava käyttöön BSE:n tilan määrittelemiseksi eri maissa, ja näistä keinoista erityisen tärkeä on nopeiden seulontakokeiden kehittäminen ja niiden järjestelmällinen hyödyntäminen. BSE:n kehittyminen herättää Ranskassa vain nimenomaan lääketieteellisiä kysymyksiä sanan tarkassa merkityksessä. Se ei ole mitenkään uutta. Alusta alkaen tämän taudin ilmaantumista ja sen tarttumista ihmisiin ja sen leviämistä sitten kansainvälisesti ei ole voitu selittää riippumattomaksi yhteiskunnallisista ja taloudellisista avainseikoista: maatalousteollisuuden nykyajan kehitykseen tähtäävästä tahdista sekä tuottajien ja kuluttajien alistamisesta hallitsevaan kapitalistiseen voittojen tavoitteluun perustuvalle ajattelutavalle.
Vielä tälläkään hetkellä ei se tapa, jolla maatalousteollisuutta organisoidaan, ja tavan tunkeutuminen kaikkialle mafiaverkostojen kautta, helpota taistelua BSE:n ja TSE:eiden hävittämiseksi.
Missään kansanterveyden politiikassa näitä tekijöitä ei pidä jättää huomiotta. Euroopan toimielimet, parlamentti mukaan luettuna, käsittelevät näitä asioita kuitenkin harvoin ja rajallisesti. Oikeastaan BSE kuuluu niihin lääketieteellisiin kysymyksiin, jotka todistavat hyvin konkreettisessa ja hyvin inhimillisessä mielessä yhteiskunnan tekemien valintojen merkityksen, ja myös tästä syystä TSE:eiden ennaltaehkäisy on poliittinen asia, johon parlamentin vastuu on hyvin pitkälle sidottu.

Titford
Arvoisa puhemies, maanviljelyaluetta edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä minulla on suoraa kokemusta siitä, miten tuhoisasti BSE-kriisi on vaikuttanut Yhdistyneen kuningaskunnan maatalouteen. Voin myös vakuuttaa, että tehokkaan valvonnan jatkaminen on välttämätöntä. Oletatte ehkä tämän perusteella, että olen innostunut näistä uusista BSE:n valvontakeinoista, mutta se ei pidä paikkaansa. Meillä on jo riittävästi keinoja, joiden uskon olevan sopivia ja tehokkaita. Tällä ehdotuksella vain lisätään byrokratiaa ja kustannuksia alalle, jolla on jo liikaa rasitteita.
En tietenkään vastusta sitä, että muissa maissa otetaan käyttöön vastaavanlaisia toimenpiteitä kuin meillä. Olisi itse asiassa hyödyllistä soveltaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa jo käytössä olevia toimenpiteitä koko EU:ssa ja sen ulkopuolella.
Emme siis tarvitse uusia lakeja tarvitsemme enemmän halukkuutta noudattaa niitä. Siihen asti, kunnes kaikki jäsenvaltiot pystyvät vakuuttamaan meille, että säännöksiä noudatetaan täydellisesti, tämä ehdotus, jos se hyväksytään, pidentää vain listaa laeista, joita ei ole pantu täytäntöön. Jos sitä paitsi lisävalvontaa tarvittaisiin, meidän ei pitäisi pyytää neuvoja komissiolta. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen 20 miljoonalla punnalla teettämästä brittiläisestä BSE-tutkimuksesta on määrä julkaista raportti marraskuussa. Meidän olisi odotettava, mitä tästä tutkimuksesta käy ilmi.

Grossetête
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensimmäiseksi yhtyä niihin onnitteluihin, joita mietinnön esittelijöille on esitetty, ja vielä erityisemmin Roth-Behrendtille. Voimme tukea täysin hänen menettelytapaansa ja hänen mietintöään.
Tämä asetus ei ole valtava mullistus, mutta siinä pyritään kuitenkin luomaan korkea suojelun taso ja siinä otetaan mallia eräissä Euroopan unionin maissa käytetyistä äärimmäisen tiukoista käytännöistä, muun muassa Ranskan käytännöistä.
Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomionne eräisiin erityisseikkoihin: ensinnäkin kolmannen tartuntatavan olemassaolo on käytännöllisesti katsoen tällä hetkellä varma. Uskon, että tässä tapauksessa on välttämätöntä määrittää ne eläimet, joilla epäillään olevan tartunta riippumatta kaikista mahdollisista ikäperusteista. Ikäperusteita ei voi noudattaa, koska meillä on varmuus siitä, että tämä kolmas tartuntatapa on todellakin olemassa. Ja sitä paitsi on tärkeää järjestelmällisesti suorittaa testejä, kun eläin kuolee tuntematta kuolinsyytä. Järjestelmällisin testein vältetään kaikki mahdolliset petokset, ja niiden avulla voidaan varmistaa parempi suojelu.
Karjalaumojen teurastamiseen liittyvästä ongelmasta on keskustelu paljon. Ranskassa ja Saksassa lauma teurastetaan, kun yksikin eläin on sairas. Tiedämme, että Isossa-Britanniassa käytäntö ei ole tällainen ja että brittiläiset kollegamme vastustavat voimakkaasti tällaista käytäntöä. Mutta voidaanko lauman tuhoamisesta tehdä kustannuskysymystä, kun kyse on ihmisten terveydestä? En usko, että sellaista voidaan suvaita. On tärkeää, että määräykset yhdenmukaistetaan Euroopan unionin eri maissa.
Haluaisin lopuksi puhua riskiaineksista, niistä kuuluisista aineista, joihin voi sisältyä riskejä. Tässäkin asiassa Ranskassa on ryhdytty eräisiin toimenpiteisiin, joiden merkitys on enemmän tai vähemmän ymmärretty, mutta olen vakuuttunut siitä, että on myös tärkeää olla äärimmäisen varuillaan ja soveltaa varovaisuusperiaatetta.
Tämä on siis hyvä asetus. Se on jo edistysaskel, mutta se ei ole täydellinen, sitä voidaan kehittää. Siinä ei oteta esiin kysymyksiä eläinperäisten jauhojen hävittämisestä. Eräitä maitamme kuormittavat jauhot, joita ei osata vielä tuhota tai niitä ei tuhota tarpeeksi, ja myös ne eläinperäiset jauhot, joita käytetään sikojen ja siipikarjan ruokintaan. Arvoisa komission jäsen, uskon, että meidän pitää pohtia myös tätä kysymystä.

Roth-Behrendt
 - (DE) Arvoisa puhemies, pyysin, että saan keskustelun päätteeksi - keskustelu ei tosin ole aivan vielä lopussa - vielä kerran puheenvuoron. Sallinette minut sanoa jotain keskustelusta. Kiitän tähän mennessä puhuneita kollegoita ja jäsen Doylea, Goodwilliä ja Nicholsonia, jotka puhuvat seuraavaksi, esityksestä ja myös siitä, miten oikeudenmukaisesti me suhtaudumme toisiimme. Ne, jotka olivat parlamentin jäseniä jo viime lainsäädäntökaudella, tietävät, että tämä parlamentti voi olla ylpeä siitä, että BSE-katastrofi on saatu hallintaan, ja olemme ylittäneet sen yhteydessä ryhmien väliset rajat kussakin valiokunnassa ja koko parlamentissa.
Kun toimin aikoinaan valiokunnan puheenjohtajana, pyrin aina olemaan oikeudenmukainen kaikkia jäsenvaltioita kohtaan, ankara, mutta oikeudenmukainen, kuten opettajillani oli tapana sanoa, ja pyrin oikeastaan olemaan oikeudenmukainen myös nyt. Tämän vuoksi sallinette minun sanoa jotain muutamista kohdista: jäsen Staes, Trakatellis ja muut ovat kyllä oikeassa! Meillä ei ole vielä käytössä elävien eläinten testejä. Meillä ei ole vielä käytössä myöskään hyvin varhaisen vaiheen infektiotestejä, ja tämän vuoksi komissiota kehotetaan jatkamaan toimiaan tällä alalla, niin kuin se jatkaakin, tiedän sen. Tarvitsemme tietenkin sitä.
Whitehead sanoi hyvin selvästi: turvallisuusperiaate on etusijalla, mutta hän haluaisi myös tietenkin ottaa käyttöön yhtäläisen ennalta varautumisen periaatteen muissa jäsenvaltioissa, ja se on tässä yhteydessä pääasia. Haluaisin sanoa muutamille kollegoille, jotka ovat jo puhuneet ja jotka ehkä vielä puhuvat: olemme laatimassa lainsäädäntöä, jota sovelletaan koko Euroopan unioniin, 15 jäsenvaltioon, joissa on hyvin erilainen turvallisuustaso. Emme laadi lainsäädäntöä vain Yhdistynyttä kuningaskuntaa varten. Me tiedämme, että päivämäärään perustuva järjestelmä (data based export scheme), että yli 30 kuukauden ikäisiä eläimiä koskeva järjestelmä OTS, että kaikki nämä asiat ovat tärkeitä ja niillä on merkitystä. Olen ensimmäinen, joka tunnustaa, mitä Iso-Britannia on saanut aikaan ja mikä hinta sillä on ollut maanviljelijöille. Olen puhunut lukemattomien virkamiesten ja maanviljelijöiden edustajien kanssa Isossa-Britanniassa viime vuosien aikana, ja siksi tiedän sen. Siitä huolimatta minun on varmistettava, että tämä sama turvallisuustaso koskee myös Italiaa, Saksaa ja kaikkia muita Euroopan unionin valtioita. Siksi uskon, että tämä asetus on hyvä. Attwooll ja muut sanovat: eikö poikkeuksia voi myöntää maille, jotka ovat jo niin hyviä? Onko niiden vielä poistettava selkärankakin? Komission jäsen Byrne, tämän vuoksi kehotan teitä esittämään neuvostolle asianmukainen luettelo poikkeuksista ja sanomaan: tietyistä toimenpiteistä vapautetaan maat, jotka ovat täyttäneet ehdot A, B, C ja D. Kannatan sitä ensimmäisenä.
En kuitenkaan halua tehdä sitä kiireesti muutamin tarkistuksin, kuten nyt on tehty. Tämän vuoksi pysyn jo aiemmin esittämässäni kannassa, jonka esitin jo aiemmin: uskon, että meidän tulisi oikeastaan pitää kiinni siitä, mitä me sovimme valiokunnassa ja mitä Doyle ja minä olemme vielä kerran esittäneet. Tämä koskee etenkin tarkistusta 56, josta Attwooll huomautti. Olen ensimmäinen, joka kannattaa sitä toisessa käsittelyssä, jos neuvosto ehdottaa sitä, mutta on luetteloitava selvästi ja on perusteltava selvästi, milloin poikkeukset ovat mahdollisia, millä ehdoin ja mille jäsenvaltiolle? Mitä kyseisen jäsenvaltion on tällöin pitänyt saavuttaa? Kannatan tietenkin myös Grossetêtea: on selvää, että on testattava eläimet, joiden kuolinsyy on tuntematon. Se sisältyy kuitenkin jo nyt testejä koskevaan komission ehdotukseen.

Doyle
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi esittää kiitokseni Roth-Behrendtille ja myös Bögelle heidän paneutumisestaan tähän tärkeään aiheeseen. Parlamentti, komissio ja jäsenvaltiot ovat jo jonkin aikaa pyrkineet ottamaan käyttöön yhteiset EU:n laajuiset säännöt TSE-ongelmien, kuten nautakarjassa esiintyvän BSE:n ja lampaissa esiintyvän skrapien, ratkaisemiseksi. Ehdotuksen perusajatuksena on se, että jos jossakin jäsenvaltiossa havaitaan mikä tahansa TSE tai ensimmäinen BSE-tapaus, niitä koskevat yhteiset säännöt tulevat automaattisesti voimaan. Tähän asti jäsenvaltiot ovat toteuttaneet BSE:n torjuntaa koskevia toimia yksipuolisesti käyttämällä kansallisia toimenpiteitä.
Esitettyyn TSE-ehdotukseen sisältyy muun muassa vaatimus maanviljelijöille, eläinlääkäreille ja viranomaisille suunnattavista koulutusohjelmista; tietyn erikseen määritellyn riskiaineksen poistaminen, aktiivinen valvontaohjelma, jossa käytetään pikatestejä kuolemansyyn selvittämiseksi; ja nisäkäsperäisen valkuaisen syöttämistä märehtijöille koskevan kiellon tiukentaminen. Ehdotuksessa sallitaan myös eläinten teurastaminen ja korvausten maksaminen maanviljelijöille teurastetuista eläimistä.
Tätä lähestymistapaa ei voida pitää periaatteeltaan vääränä. Yhteisillä säännöillä parannetaan eläinten terveyden suojelua ja ennen kaikkea varmistetaan kuluttajien suojelu varmistamalla, että kaikissa jäsenvaltioissa hyväksytään mahdollisimman korkeatasoinen taudin ennaltaehkäisy ja hävittäminen, jotka voidaan ottaa tarvittaessa käyttöön. Nämä säännöt muodostavat suunnitelman, jota voidaan noudattaa, jos saadaan uutta tieteellistä tietoa tai jos tarvitaan tiukempia toimia. Arvoisa komission jäsen, tiedän kuitenkin, että suurin osa jäsenvaltioista on sitä mieltä, että maiden luokittelun erikseen määritellyn riskiaineksen poistamista varten olisi perustuttava siihen kansainvälisesti tunnustettuun säännöstöön, jonka EU ja monet yli 150 kolmatta maata muut maat ovat laatineet ja hyväksyneet OIE:ssa, Pariisissa sijaitsevassa Maailman eläintautijärjestössä.
Useimmat jäsenvaltiot suhtautuvat varauksellisesti tieteellisten alaryhmien omaksumaan näkemykseen, ja ne haluaisivat avoimempaa ja läpinäkyvämpää luokitusjärjestelmää, jollainen on OIE:n säännöstössä, joka on tunnustettu ja hyväksytty eri puolilla maailmaa. Tämä näkemys kävi ilmi neuvoston työryhmissä, ja se näkyi myös puheenjohtajavaltion lopullisessa ehdotusluonnoksessa, jota valtaosa jäsenvaltioista kannattaa.
Yhteisiä OIE:n kriteerejä olisi syytä käyttää yhteisymmärryksen vuoksi, tämän asetuksen pikaisen täytäntöönpanon ja myös sen vuoksi, että pystyisimme välttämään pitkän sovittelumenettelyn. Keskusteltuamme asiasta Roth-Behrendtin kanssa jätimme 5 kohtaan tarkistuksen 51, jossa esitetään kompromissi tästä asiasta.
Suhtaudun myönteisesti periaatteeseen laatia yhteiset säännöt tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisemiseksi ja valvomiseksi. Tällä ehdotuksella voi kuitenkin olla kielteisiä seurauksia maissa, jotka käyvät kauppaa lampaanlihalla, ja tämä on tärkeä seikka nykyisissä oloissa. On esitetty sellainen näkemys, että skrapieta varten pitäisi laatia erilliset säännöt nykyisten sekasääntöjen sijasta, joissa lampaiden erikseen määritellyn riskiaineksen käsittely riippuu BSE:n esiintymisestä kyseisessä maassa.
Lopuksi toistaisin tukevani OIE:n säännösten käyttöä, jotta saamme luokittelulle kansainvälisesti tunnustetun perustan, jota kannattaa 150 maata maailmankaupan kiistojen ratkaisemiseksi ja jonka WTO on tunnustanut. En yritä missään nimessä puhua luokittelun lieventämisen puolesta. Yhdistynyt kuningaskunta olisi luokassa 4 ja Irlanti olisi luokassa 3 kummassakin luokittelujärjestelmässä, SSC:n tai OIE:n järjestelmässä. OIE kokoontuu ensi viikolla Pariisiin käsittelemään luokitusjärjestelmäänsä esitettyjä tarkistuksia, ja toivon, että voin sen perusteella esittää lisää tarkistuksia tähän asetukseen sen toisessa käsittelyssä.

Goodwill
Arvoisa puhemies, olisi laadittava väestöä uuden Creutzfeldt-Jacobin taudin muunnelman tapaiselta hirvittävältä aivosairaudelta suojaava lainsäädäntö, jolla voidaan täydentää jäsenvaltioissa jo toteutettavia toimenpiteitä, selvittää nykyinen epidemiatilanne ja ottaa asianmukaisesti huomioon keräämämme tieteellinen aineisto. Yhdistyneellä kuningaskunnalla on jo käytössä laajat ja tehokkaat toimenpiteet väestön terveyden suojelemiseksi ja BSE:n hävittämiseksi karjastamme. Ne tuottavat tulosta. BSE-tapausten määrä vähenee nopeasti. Tärkeintä on kuitenkin se, että tähän mennessä meillä ei ole todettu BSE-tautia täydellisen vientikiellon määräämisen jälkeen syntyneissä eläimissä. Tällaisia tapauksia pitäisi ilmetä suurin piirtein näinä aikoina, jos niitä on olemassa. Yli 30 kuukauden ikäisiä eläimiä ei päästetä ravintoketjuun.
On todennäköistä, että emältä perittyjä tautitapauksia saattaa ilmetä mutta ne ovat yksittäisiä eivätkä ne ole yhteydessä ruokintaan, eikä tällöin ole perusteltua palata kohortin teurastukseen. Ohimennen sanottuna Grossetête viittasikin tähän asiaan lehdistössä on viime aikoina esitetty oletuksia kolmannesta mahdollisesta taudin leviämistavasta ulosteiden saastuttaman ruohon kautta. Tämä koskee minun ymmärtääkseni ainoastaan eläimiä, joiden ulosteessa on saastuneesta rehusta peräisin olevia taudinaiheuttajia, eikä eläimiä, joissa tauti on itämisvaiheessa tai jotka sairastavat sitä, kuten joissakin sanomalehdissä on päätelty.
Olen huolissani siitä, miten järkevää on tehdä kuolemansyytutkimus kaikille niille eläimille, jotka ovat kuolleet tuntemattomista syistä, ja miten paljon siitä aiheutuu kustannuksia. Hyvin suuri määrä eläimiä kuolee luonnollisten syiden tai yleisten vaivojen vuoksi. BSE on rappeutumissairaus, joka ei missään tapauksessa johda äkilliseen kuolemaan. Tarkistuksella 26 pyritään ottamaan yleiseen käyttöön koko karjan teurastuksen periaate, jota käytetään väestön rauhoittamiseksi joissakin jäsenvaltioissa, joissa tautia esiintyy vähän. Tämä voisi helposti johtaa siihen, että kaikista tautitapauksista ei tehdä ilmoitusta, kuten Sveitsissä on viime aikoina tapahtunut. BSE ei ole tarttuva tauti, joka leviää eläimestä toiseen. Koko karjan teurastus ei ole tieteellisesti perusteltua. Useimmissa karjoissa, joissa on esiintynyt BSE:tä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on ollut vain yksi tai kaksi yksittäistä tapausta. Useimmat Yhdistyneen kuningaskunnan karjoista eivät ole suljettuja karjoja, eli eläimet ovat peräisin eri puolilta maata. Miksi koko karja olisi lopetettava, jos yksi eläin sairastuu?
Koko karjan teurastus ei ole tehokas tapa vähentää BSE-tapauksia. Se maksaisi pienen omaisuuden, mutta siitä ei olisi käytännön hyötyä. Toivon, että parlamentti muuttaa tätä direktiiviä luotettavien tieteellisten tietojen perusteella eikä usko polvet tutisten iltapäivälehtien kauhujuttuja.

Puhemies
Minulla on ilo antaa puheenvuoro kollegallemme, jolle myönnettiin Rangatiran suuren päällikön arvonimi, kun hän johti valtuuskuntaamme Uudessa-Seelannissa.

Nicholson, James
Arvoisa puhemies, en kommentoi tuota mainintaa. Ensinnäkin kiittäisin teitä lämpimästi siitä, että annoitte minulle puheenvuoron, ja kiittäisin myös esittelijää ja Bögeä. Oltuani mukana edellisessä parlamentissa tiedän, miten paljon epäkiitollista aikaa ja vaivaa he ovat uhranneet tälle hyvin vaikealle alalle BSE:n alusta lähtien saadakseen aikaiseksi päätöslauselman ja etenemistavan, jolla voidaan auttaa kaikkia osapuolia erittäin järkevästi. Olen sitä mieltä, että sen lisäksi, että tämä on kunniaksi heille itselleen, he ovat kummatkin tuottaneet kunniaa parlamentille tavalla, jolla he ovat hoitaneet tämän velvollisuuden.
BSE on valitettavasti ollut riesanamme melko kauan, ja epäilenpä, että meidän on tunnustettava, että se tulee todennäköisesti olemaan riesanamme vielä joitakin vuosia. Meidän on pyrittävä löytämään keinoja, joilla voimme valvoa BSE-tautia ja TSE:itä ja herättää samalla kuluttajissa tarvittavaa luottamusta, koska kuluttajien luottamus on menetetty. Martinezille sanon vain yhden sanan sontaa. Siihen en puutu sen enempää. Kaikilla on jos jonkinlaisia ongelmia Euroopan unionissa, eikä kenenkään pitäisi pyrkiä hyötymään muiden ongelmista.
Mitä ikinä teemmekin, meidän ei pitäisi kasata liikaa rasitteita tuottajille, koska heitä on jo rasitettu aivan liikaa. Mitä tulee kysymykseen koko karjan teurastamisesta, ei ole olemassa tieteellistä näyttöä, jonka perusteella näin pitäisi tehdä. Omalla alueellani on useita tapauksia, joissa BSE on tullut ilmi viisi, kuusi tai seitsemän vuotta sitten yhdessä eläimessä, eikä se ole sen jälkeen koskaan toistunut. Kun pääsemme siihen vaiheeseen, että meillä on rokote tai jokin keino, jolla voimme tunnistaa tai testata, onko eläin sairastunut BSE:hen, silloin on perusteltua testata koko karja, ja jos tulos ylittää tietyn varokynnyksen, koko karja olisi teurastettava. Mutta jos hyvät eläimet teurastetaan noin vain sen oletuksen tai mielipiteen perusteella, että BSE:tä saattaa esiintyä tai esiintyy koko karjassa, silloin on kyse tahallisesta lahtauksesta. Se olisi jyrkkä toimenpide.
Vielä yksi asia: sillä alueella, jolta olen kotoisin, on taudin esiintyminen on ollut viime vuosina jatkuvasti laskusuunnassa. Pohjois-Irlannissa oli viime vuonna tietääkseni vain kolme tunnistettua BSE-tapausta, ja tänä vuonna niitä ennustetaan olevan yksi tai pahimmassa tapauksessa ehkä kaksi. Kuulin esittelijän sanovan, että jos on selviä perusteita, hän olisi yhtä mieltä siitä, että alueilla, joilla BSE-tapauksia esiintyy harvoin, voitaisiin soveltaa tietynlaista valvontaa ja tietynlaisia menetelmiä. Tämän asian tunnustaminen on hyvin tärkeää, koska oman alueeni maanviljelijät tuntevat
olonsa hyvin turvatuksi sen vuoksi, että meillä BSE-tapaukset ovat hyvin harvinaisia, ja sen vuoksi, että seuraamamme ja varmistamamme tiukka valvonta on tuottanut viime vuosina tulosta. Sen vuoksi ehkä meidän tilanteemme on paljon parempi kuin muualla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tähän alueeseen on kiinnitettävä huomiota tulevina kuukausina meidän on saatava itsemme luottamaan siihen, että pystymme viemään kehitystä eteenpäin, kun alamme, toivottavasti, ymmärtää TSE/BSE-ongelmaa.

Korhola
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella esittelijää tasokkaasta mietinnöstä. Nyt käsittelyssä oleva mietintö on esimerkki asiasta, jossa meidän on kyettävä näyttämään, että Euroopan parlamentti asettaa kansanterveysnäkökohdat sisämarkkinoiden edelle. Tähän meille antaa mahdollisuuden ja velvoitteenkin Euroopan yhteisön perustamissopimus ja esimerkiksi sen 30 artikla ja 95 artiklan 4 ja 8 kohta. Ensisijaisesti on kyettävä turvaamaan kuluttajan terveys, erityisesti TSE:n kaltaisen sairauden suhteen, jonka tarttumistapaa ei riittävästi tunneta ja jonka testaaminen on toistaiseksi mahdollista vasta kun oireet ovat jo kehittyneet. Toissijaisesti - ja tämä on sisämarkkinaperuste - on kyettävä palauttamaan kuluttajan luottamus markkinoilla oleviin elintarvikkeisiin, jotta markkinoiden mahdollisimman häiriötön toiminta olisi mahdollista. Molemmat seikat ovat tärkeitä, mutta arvojen järjestys on kyettävä selkeästi näyttämään, kansanterveys on ensisijainen arvo.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on päätynyt kantaan, joka mahdollistaa molempien tavoitteiden toteuttamisen. Yksi tärkeä osa tässä kannassa on koko karjan hävittäminen tilalta, jossa tautia on havaittu. Vaikka ei olisikaan tietoa siitä, ovatko muut eläimet sairastuneet, on toimenpide kuitenkin perusteltu juuri edellä mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi. Samalla on tietenkin huolehdittava siitä, että kasvattaja saa asianmukaisen korvauksen eläimistään. Sisämarkkinoiden on lisäksi kyettävä toimimaan siten, että taudin leviäminen pysähtyy ja että jäsenvaltiot, joissa tautia ei vielä ole esiintynyt, voivat luottaa yhteisön suojelevan näiden valtioiden eläinkantaa. Tein itse tästä muutosesityksen ympäristövaliokunnassa perustellen asiaa nimenomaan edellä mainitsemallani arvojen tärkeysjärjestyksellä, jossa kansanterveys on se ensisijainen. Tämä tavoite on nyt valiokunnan mietinnössä toteutettu hieman toisin, mutta tyydyttävällä tavalla. Pidentämällä asetuksen liitteessä kahdesta kuuteen vuoteen sitä aikaa, jona skrapieta ei ole esiintynyt, voidaan riittävällä tavalla turvata tuontieläinten ja jalostusmateriaalin riskittömyys ja estää taudin leviäminen maihin, joissa sitä ei vielä ole.
Mietinnössä mainitaan vastoin komission esitystä nimeltä käytössä olevia pikatestejä TSE:n toteamiseksi. Tämä on sinänsä hyväksyttävää, mutta on kuitenkin muistettava, että kyseessä on teknologia, jota kehitetään kaiken aikaa. Toivoaksemme testit piankin ovat nykyistä parempia, ja silloin on tärkeää, että nyt hyväksytyt säännöt pidetään ajan tasalla teknologian kehittymisen kanssa.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, esitän mielelläni kantamme tarkistuksistanne TSE:iden ehkäisyä ja valvontaa koskevaan asetusehdotukseemme.
Aluksi haluaisin kiittää teitä siitä erinomaisesta yhteistyöstä, jota on käyty teidän avustajienne ja minun yksikköjeni välillä. Tämän erinomaisen valmistelun ansiosta pystyn tänään hyväksymään täysin tai osittain lähes kolme neljännestä esittämistänne tarkistuksista. Lisäksi useimmat tarkistukset, joita en pysty hyväksymään, liittyvät kahteen asiaan: niin sanottuihin "katsoo, että" -lauseisiin eli johdanto-osan kappaleisiin ja siihen, pitäisikö tiettyihin asetuksen määräyksiin tehtävät muutokset ratkaista komitologia- vai yhteispäätösmenettelyn mukaisesti. Tämä on asia, johon olen viitannut aikaisemminkin. Tiedän, että se on erimielisyyksiä synnyttävä aihe, ja odotan kiinnostuneena juuri tätä aihetta koskevaa maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa järjestettävää keskustelua, joka on sovittu heinäkuulle.
Pääkohtien osalta komissio ja parlamentti siis pyrkivät kummatkin vahvaan asetukseen, jolla luodaan yleiset puitteet TSE:iden hoitamiseksi.
Kiittäisin erityisesti Roth-Behrendtiä ja Bögeä heidän valtavasta työstään tämän ehdotuksen hyväksi. Mieleeni ei tule ketään muita henkilöitä, jotka olisivat vaikuttaneet yhtä myönteisesti BSE:n hoitamiseen. He ovat kummatkin tehneet hyvin suuren palveluksen Euroopan kansalaisten terveyden suojelulle.
Lisäisin myös, että tämä säädös on erinomainen esimerkki siitä hyvästä työstä ja yhteistyöstä, jota on tehty omien toimielintemme välillä, ja että siitä pitäisi ottaa myöhemmin oppia.
Siirryn nyt yksittäisiin tarkistuksiin ja komission viralliseen kantaan. Komitologiamenettelyn osalta hyväksymme ensinnäkin tarkistukset 6, 11, 12, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35 ja 36. Johdanto-osan kappaleista hyväksyn myös tarkistukset 3, 4 ja 5. En voi kuitenkaan hyväksyä tarkistuksia 1 ja 2, koska ei ole sopivaa lisätä säädökseen johdanto-osan kappaleita, joilla ei ole sisällöllistä vastinetta tekstissä. Kerron kuitenkin lääkkeitä ja kosmetiikkaa koskevat huolenaiheenne, jotka monet teistä toivat esille, kollegalleni Liikaselle ja pyydän häntä puuttumaan tähän asiaan.
Itse artikloista ensinnäkin soveltamisala: hyväksyn tarkistukset 7 ja 8. Määritelmistä: voin hyväksyä osittain 13 artiklaan esitetyn tarkistuksen 9 määrittelystä, joka koskee eläimiä, joiden epäillään saaneen TSE-tartunnan. Mutta "kuolleiden nautojen, lampaiden ja vuohien" lisääminen määritelmään ei ole hyväksyttävissä. Käytännössä kaikkia kuolleita eläimiä ei voida kerätä ja polttaa ja tehdä niille täyttä epidemiologista tutkimusta. Komissio seuraa kuitenkin tiiviisti tilanteen kehittymistä hiljattain sovituin toimenpitein, jotka koskevat satunnaisesti suoritettavia BSE-testejä, ja tulevan eläinjätettä koskevan ehdotuksen yhteydessä. Hyväksyn kuitenkin tarkistuksen 52.
Hyväksyn myös 3 artiklaan esitetyt tarkistukset 10 ja 49, jos niiden sanamuotoa muutetaan hieman siten, että testien arviointi, ei niiden hyväksyminen, voidaan antaa ulkopuolisen laitoksen tehtäväksi.
Luokittelun ja BSE-luokan osalta: hyväksyn tarkistukset 13, 14, 51 ja 58.
Epidemiologisesta seurannasta: hyväksyn 7 artiklaan esitetyn tarkistuksen 15, jossa määrätään pikatestien pakollisesta käytöstä vuotuisessa valvontaohjelmassa. Saanen kuitenkin lisätä ohimennen, että tarkistamme jatkuvasti, miten laajasti eläinten BSE-testejä olisi suoritettava.
Erikseen määritellystä riskiaineksesta: valitettavasti en voi hyväksyä 8 artiklaan esitettyjä tarkistuksia 16, 17, 18, 40 ja 41, joiden perusteella pikatestien käyttö on hyväksyttävä komitologiamenettelyn mukaisesti. En voi hyväksyä myöskään sitä, että testeillä pitäisi pystyä toteamaan tarttuvuus kaikista tuotteista ja kaikissa tautivaiheissa. Olen saanut tällaisen ohjeen.
Hyväksyn osittain 8 artiklaan esitetyn tarkistuksen 19, jossa edellytetään ikärajojen tarkistamista komitologiamenettelyn mukaisesti erikseen määritellyn riskiaineksen poistossa.
En voi kuitenkaan hyväksyä luopumista vuosittaisista tarkistuksista enkä varsinkaan ensimmäiselle tarkistukselle ehdotettua määräaikaa 1. tammikuuta ensi vuonna, mikä on liian pian.
Hyväksyn myös artiklaan 8 esitetyn tarkistuksen 20, jonka mukaan poikkeusten myöntämisestä erikseen määritellyn riskiaineksen poistamiselle suuririskisillä alueilla tai tosiasiallisen ruokintakiellon noudattamisesta päätetään yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.
Suhtaudun myönteisesti myös liitteeseen IV esitettyihin tarkistuksiin 38, 39 ja 56. Niissä ehdotetaan pääasiassa, että karjan pitkiä luita ei enää katsottaisi erikseen määritellyksi riskiainekseksi ja että ehdotetusta poikkeuksesta selkärangan poistamiselle päätettäisiin komitologiamenettelyn mukaisesti.
Ruokintakiellon osalta hyväksyn tarkistukset 22 ja 42. Voin hyväksyä osittain tarkistukset 21 ja 57 sillä ehdolla, että ruokintakiellon laajentaminen sallitaan riskiluokasta riippumatta. Hyväksyn myös osittain ruokintakieltoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt sisältävään liitteeseen V esitetyn tarkistuksen 54. En voi hyväksyä dikalsiumfosfaatin kohdalla tehtyä poikkeusta, koska se on tieteellisten ohjeidemme vastainen. En voi hyväksyä myöskään sitä, että ruokintakiellon laajentamista kaikkiin lajeihin, pääasiassa kotieläimiin, rajoitetaan vain siinä tapauksessa, että on olemassa eloperäisen rehun aiheuttama riskikontaminaation vaara, koska olemme sitä mieltä, että märehtijöistä saatu proteiini olisi kiellettävä kaikilta riskialttiilta lajeilta. Mainitsisin tässä yhteydessä erityisesti kissat. Olen saanut tällaisen ohjeen kissojen osalta.
Voin hyväksyä osittain liitteeseen V esitetyn tarkistuksen 50, jossa tehdään poikkeus vuodista peräsin olevan gelatiinin kohdalla. En voi kuitenkaan hyväksyä sitä, että kieltoa ei sovelleta kissojen ruokintaan märehtijöistä peräisin olevalla proteiinilla.
En voi hyväksyä myöskään 9 artiklaan esitettyä tarkistusta 23, jonka mukaan ruokintakieltoja on ryhdyttävä noudattamaan välittömästi, koska tämä tarkistus ei ole oikeudellisesti täysin toteuttamiskelpoinen.
Taudin hävittämisestä: hyväksyn tarkistukset 25 ja 28. Suhtaudun myönteisesti myös artiklaan 11 esitettyyn tarkistukseen 24 mutta ehdotan, että ilmoitus on tehtävä "säännöllisesti" eikä "välittömästi".
Voin hyväksyä myös osittain artiklaan 13 esitetyn tarkistuksen 26 ja liitteeseen VII esitetyn tarkistuksen 43, jolla otetaan käyttöön koko karjan teurastaminen BSE-riskin vuoksi nautojen, lampaiden ja vuohien kohdalla ja toiseksi sallitaan poikkeaminen näistä määräyksistä tutkimukseen käytettävien eläinten kohdalla. Koko karjan teurastaminen vain BSE-riskin, ei skrapieriskin, vuoksi on mielestäni hyväksyttävää sillä ehdolla, että komitologiamenettelyssä hyväksytään vastaavat toimenpiteet. En voi hyväksyä tämän tarkistuksen toista osaa, koska se on tosiasiassa tarpeeton.
Voin hyväksyä osittain tarkistuksen 44 sillä ehdolla, että vastaavat toimenpiteet hyväksytään tapauskohtaisesti komitologiamenettelyllä.
En hyväksy 13 artiklaan esitettyä tarkistusta 27, jossa vaaditaan, että tilan toiminta pysäytetään täysin, jos siltä on vahvistettu TSE-tapaus, koska ehdotustemme äärimmäisen tiukat ehdot ovat mielestäni jo riittäviä, kun niissä vaaditaan toimenpiteiden toteuttamista asianmukaisesti vahvistetussa eläinlääkärin valvonnassa.
En voi hyväksyä myöskään liitteeseen II esitettyä tarkistusta 37, koska esitettyä määritelmää ei käytetä muualla tekstissä ja koska se on lisäksi sopimaton TSE:iden valvonnan tarpeisiin. Lisäisin, että suoja- ja valvonta-alueet (ADNS) ovat liian pieniä ja liian vaikeasti valvottavia. Suuremmat, oikeudellisesti rajatut alueet, kuten esimerkiksi Azorit, voivat tulla kysymykseen, ja viittaisinkin siihen, mitä Nicholson sanoi edellä Pohjois-Irlannista.
Eläinten markkinoille saattamisen ehdoista: suhtaudumme myönteisesti 16 artiklaan esitetyn tarkistuksen 53 pyrkimykseen. Ehdotan kuitenkin, että teksti muotoillaan uudelleen, jotta varmistetaan vastaavien toimenpiteiden hyväksyminen komitologiamenettelyn mukaisesti. Suhtaudun myönteisesti myös liitteeseen VIII esitetyn tarkistuksen 45 pyrkimykseen, mutta toivoisin joustavuutta skrapiettoman ajan määrittelyyn. En voi hyväksyä liitteeseen VIII esitettyä tarkistusta 55, jossa vähennetään skrapien vastaisia suojatoimenpiteitä. En voi hyväksyä myöskään liitteeseen VIII esitettyä tarkistusta 46, jonka mukaan kieltoa olisi sovellettava myös TSE-tapausten jälkeläisten markkinoille saattamiseen, koska sillä ei ole tieteellisiä perusteita.
Lopuksi laboratorioteknologian osalta hyväksyn tarkistukset 47 ja 48.
Kiitän vielä kerran yhteistyöstänne. Toivon vilpittömästi, että tämä säilyy jatkossakin erittäin merkittävänä ehdotuksena ja että jatkamme yhteistyötämme sen parissa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Työaikajärjestelyt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Smetin laatima sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0129/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tietyistä työajan järjestelyä koskevista seikoista annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja (C5-0183//2000 - 1998/0318(COD)).
Minulla on tänään istunnon puhemiehenä kunnia aloittaa uusi menettely. Ennen kuin kuulemme mietinnön esittelijää, kuulemme jäsen Provania, joka puhuu parlamentin sovittelukomiteavaltuuskuntaa johtavana puheenjohtajana.

Provan
Arvoisa puhemies, kuten sanoitte, kyseessä on uusi menettely, ja toivon, että sen myötä parlamentissa aletaan arvostaa sovittelumenettelyä keinona, jolla päästään parlamentin toiveiden mukaiseen lainsäädäntöön. Haluan sanoa tänään, että olen saanut hyvin paljon tukea ja suurta apua esittelijältä ja työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puheenjohtajalta.
Esittelijämme Smet toimi ministerineuvoston puheenjohtajana, kun alkuperäinen työaikadirektiivi säädettiin. Puheenjohtaja Rocard on hyvin tunnettu entinen Ranskan ministeri ja myös pääministeri. Muodostimme hyvin vahvan joukon, jota parlamentti pystyi hyödyntämään neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa, ja olen erittäin kiitollinen heille kummallekin erityisesti esittelijälle siitä kaikesta työstä, jonka hän teki neuvottelujen hyväksi.
Valtuuskunnalla oli myös suuri vastuu näissä neuvotteluissa, koska meidän oli tehtävä monia vaikeita päätöksiä. Emme saavuttaneet kaikkea sitä, minkä olisimme parlamenttina halunneet, mutta olen sitä mieltä, että pääsimme pitkälle pyrkimyksissämme auttaa kaikkia niitä ihmisiä, jotka sisällytetään nyt työaikadirektiiviin, kokemaan uudistuksia, jotta he voivat lopulta päästä siihen päämäärään, johon me kaikki pyrimme.
Jos tarkastelemme esimerkiksi lääkäreiden harjoittelua, huomaamme, että parlamentti halusi alun perin kuuden vuoden siirtymäkauden 48 tunnin työviikolle. Ei oletettu, että siitä olisi koskaan päästy sopimukseen neuvoston kanssa, mutta pystyimme etenemään huomattavasti neuvoston alkuperäisestä ehdotuksesta, joka oli 13 vuotta. Ja lopulta päädyimme yhdeksän vuoden siirtymäkauteen. Hallitukset voivat vain äärimmäisissä tapauksissa turvautua menettelyyn, jonka perusteella yhdeksän vuoden siirtymäkautta voidaan jatkaa. Kiinnostavaa tässä on se, että olemme todella edistyneet pyrkimyksissämme vähentää lääkäreiden harjoitteluaikaa. Kuten monet varmasti tietävät, monet lääkäriharjoittelijat työskentelevät joissakin maissa 72 tuntia viikossa. Edistystä tässä on se, että lääkäriharjoittelijoiden työaikaa vähennetään ensimmäisten kolmen vuoden aikana 58 tuntiin ja seuraavien kahden vuoden aikana ensin 56 tuntiin ja sitten 52 tuntiin. Näemme, että lääkäriharjoittelijat hyötyvät tosiasiassa hyvin paljon direktiivin soveltamisalan laajentamisesta.
Pystyimme myös selventämään kantaa niiden työntekijöiden luokittelusta, joiden asemapaikka vaihtelee. Esille tuli esimerkiksi sellainen näkemys, että suurten vähittäismyymälöiden rekka-autonkuljettajat olisi sisällytettävä vähittäiskauppaa koskevaan työaikalainsäädäntöön, mutta nyt heidät sisällytetään yksinomaan liikennealan lainsäädäntöön. Tämä on mielestäni toinen suuri parlamentin saavutus näissä neuvotteluissa.
Siirrymme kalastajiin, jotka olivat hyvin huolestuneita tämän direktiivin soveltamisesta heidän työelämäänsä, koska he eivät katsoneet pystyvänsä työskentelemään kunnolla tässä järjestelmässä. Kaikki kunnia kaikille neuvotteluihin osallistuneille, neuvostolle ja kaikille valtuuskunnan jäsenille, he todella saivat aikaan edistystä, ja suosittelen sovittelumenettelyn tulosta parlamentille ja toivon, että parlamentti tukee sitä.

Puhemies
Kiitos, jäsen Provan. Uskon todella, että voimme kaikki kiittää kollegoitamme, jotka ovat vieneet eteenpäin tätä sovittelumenettelyä.

Smet
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää puheenjohtaja Provania hänen kauniista sanoistaan mutta myös erityisesti siitä, miten hän on johtanut ja ohjannut koko prosessia yhdessä Rocardin kanssa. Haluan edelleen kiittää kaikkia kollegoita, koska kompromissin etsiminen tietyissä hyvin vaikeissa ja herkissä asioissa on mahdollista vain siinä tapauksessa, että kaikki kollegat tekevät hieman kompromisseja, mikä loppujen lopuksi onkin tapahtunut. Kiitokseni siitä.
Kun huomenna Euroopan parlamentissa ja ylihuomenna neuvostossa toimitetaan äänestykset, saadaan toistaiseksi päätökseen tiettyjä työajan järjestelyjä koskevien yhteisön säännöksien vuosikymmenen. Sanon " toistaiseksi" , koska voimaan ovat astuneet tiettyjä aloja ja toimintoja koskevat asianmukaiset horisontaaliset säännökset, mutta vertikaalisia sääntöjä jäädään vielä odottamaan. Nämä vertikaaliset säännöt voisivat syntyä parhaiten työehtosopimusten avulla, mutta jos työehtosopimuksia ei tule, komission täytyy tehdä itse aloite ja ehdottaa direktiiviluonnoksia. Tämä on jo tapahtunut tieliikenteen osalta. Euroopan parlamentti on jo ilmaissut mielipiteensä siitä, mutta neuvosto ei vaikuta kykenevän hyväksymään yhteistä kantaa. Se on sietämätöntä! Se on todellakin sietämätöntä, koska kysymyksessä on yksi tärkeimmistä aloista, koska kyseisellä alalla on niin paljon vaikeuksia ja koska sääntelyn ja valvonnan puutteiden vuoksi jäsenvaltioissa tapahtuu niin paljon onnettomuuksia. Pyydän neuvostoa ja työmarkkinaosapuolia antamaan myös tästä lopultakin vastauksen.
Sisävesiliikenteestä ei ole vielä ehdotettu direktiiviluonnosta, minkä vuoksi pyydän komissiota työskentelemään asian parissa. Lento- ja meriliikenteessä ja myös junaliikenteessä on onneksi saatu hiljattain aikaan sopimuksia, jotka on sisällytetty direktiiveihin. Merikalastus, offshore-ala sekä lääkärien harjoittelu kuuluvat junaliikenteen tavoin tänään käsiteltävänämme olevan direktiivin soveltamisalaan.
Merikalastuksessa Euroopan parlamentti on onnistunut painostamaan 48 tunnin viikoittaiseen enimmäistyöaikaan 12 kuukauden vertailujakson aikana. Poikkeuksia tähän voidaan tehdä ainoastaan työehtosopimuksin tai työmarkkinaosapuolten välisten neuvottelujen jälkeen. On tarpeen säännellä myös tätä asiaa, koska merikalastajat eivät pelkästään vietä pitkiä aikoja merellä - joissakin maissa jopa keskimäärin 3 000 tuntia vuodessa - vaan tekevät myös hyvin raskasta työtä, mikä tapahtuu ennen kaikkea liikkuvilla työpaikoilla.
Harjoittelevien lääkärien osalta viittaan siihen mitä Provan sanoi, koska hän kuvasi hyvin sitä, mitä olemme lopultakin saavuttaneet. On tärkeintä, että niiden maiden, jotka haluaisivat käyttää yli yhdeksän vuotta kestävää siirtymäkautta, täytyy noudattaa hyvin raskasta menettelyä sen saamiseksi. Syyt siihen, miksi ne haluavat saada sellaisen, ja lopullinen päätös täytyy julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Toivon, että tämä menettely kannustaa näitä maita luopumaan suunnitelmistaan, koska ei ole tarkoitus jatkaa yli yhdeksän vuotta nykyisillä työtuntimäärillä.
Kun vuonna 1993 neuvoston puheenjohtajana allekirjoitin tiettyjä työajan järjestelyjä koskevan direktiivin, olin tietoinen siitä, että komission vuonna 1990 tekemästä ehdotuksesta ei ollut suljettu pois mitään aloja tai toimintoja, mutta tuolloin ilmeni, että kaikkia työntekijöitä koskeva direktiivi on mahdotonta saada läpi neuvostossa. Niinpä komissio teki ehdotuksen erityisestä ja täydentävästä aloitteesta neuvoston pois sulkemien alojen ja toimintojen osalta. Se tuli sitten vuoden 1997 valkoisessa kirjassa ja vuoden 1998 neuvotteluasiakirjassa ja tiedonannossa.
Edessämme oleva direktiivi on ensimmäinen, joka on saatu aikaan eurooppalaisen sosiaalipolitiikan puitteissa sovittelukomiteassa käytyjen neuvottelujen myötä. Euroopan parlamentti toimi lainsäädäntötyön osapuolena. Yhteispäätöstoimivallalla oli määräävä rooli. Mielestäni tästä menestyksestä ja siitä, että olemme lopultakin saavuttaneet hyvän kompromissin, on syytä kiittää sitä, että parlamentti on toiminut järkevästi ja esittänyt vain muutamia tarkistuksia. Jos joudumme sovittelumenettelyyn, jossa parlamentti haluaa esittää 30 tai 40 tarkistusta, on erityisen vaikeaa päästä koskaan kompromissiin.
Olemme onnistuneet pitämään tämän asian aisoissa. Euroopan parlamentti on siis osoittanut lainsäädäntötyössä kypsyyttä, jota neuvoston ja ennen kaikkea hallitustenvälisen konferenssin ei pitäisi unohtaa.

Bushill-Matthews
Arvoisa puhemies, brittiläiset konservatiivit ovat aina vastustaneet työaikadirektiiviä. Ajatus siitä, että Brysselissä tai Strasbourgissa olevat poliitikot määräävät, kuinka monta tuntia eri henkilöt työskentelevät ympäri Eurooppaa, on meidän mielestämme täysin järjetön. Ja sitä on varsinkin direktiivin laajentaminen koskemaan muun muassa offshore-työntekijöitä ja merikalastajia.
Yhdistyneen kuningaskunnan ylityöllistettyjen lääkäriharjoittelijoiden erityistapauksen vuoksi me kuitenkin hyväksyimme EP:n konservatiivijäseninä viime marraskuussa sen, että heidät sisällytetään direktiivin soveltamisalaan. Toivoimme erityisesti, että näin voitaisiin painostaa kansallisia hallituksia varsinkin omaa hallitustamme tekemään parempi sopimus. Koko parlamentti oli varmasti samalla kannalla, ja siksi päädyttiin sovittelukomiteaan, johon sain etuoikeiden osallistua. Onnittelen myös teitä, arvoisa puhemies, entisenä sovitteluryhmän puheenjohtajana samoin kuin esittelijä Smetiä ja puheenjohtaja Rocardia. Olen sitä mieltä, että niissä oloissa emme olisi pystyneet yhtään parempaan ja että näiden kolmen henkilön osuus oli ratkaiseva.
Käsittelisin lyhyesti joidenkin valtuuskuntakollegojeni esille tuomaa asiaa. Toivon, että muiden kansallisuuksien edustajat suovat anteeksi, jos mainitsen vain muita brittiläisiä kollegoja, minkä syy käy kohta selville.
Ensimmäinen puhuja pääkokouksessa oli Hughes. En ole tunnetusti ollut useinkaan samaa mieltä hänen kanssaan, mutta onnittelen häntä hänen voimakkaasta puheestaan, joka käynnisti kokouksen erittäin hyvin. Hänen jälkeensä puhui Lynne, jonka on määrä puhua myös tänään ja joka vahvisti hyvin painokkaasti esille tuotuja asioita. Mainitsen tämän, koska kun tuli minun vuoroni puhua, pystyin sen ansiosta tukemaan näitä puheenvuoroja kolmatta puoluetta edustavana brittiläisenä valtuuskunnan jäsenenä huolimatta siitä, että kaikki kolme puoluetta suhtautuvat hyvin eri tavalla eri asioihin. Se, että saatoin sanoa meidän kaikkien puhuvan kuin yhdestä suusta tässä asiassa ja että kyseessä oli puoluerajat ylittävä liitto, auttoi toivottavasti vahvistamaan parlamentin yleistä sanomaa ja pyrkimystä. Eräs kollegani sanoi jälkeenpäin, että vahvoilla puheilla oli ratkaiseva merkitys. Se olikin tarkoitus.
Voitte kuvitella, miten pettynyt olin kokouksen jälkeen, kun luokseni tuli eräs virkailija, joka kertoi, että esittäessäni parlamentin näkemyksiä joku toinen jäsen, joka oli myös Yhdistyneestä kuningaskunnasta, puisteli jatkuvasti päätään puheeni aikana. Se ei varmastikaan vahvistanut kantaamme. Ehkä sillä ei ollut mitään merkitystä mutta siitä ei ollut ainakaan mitään etua parlamentin valtuuskunnalle.
Muutaman viikon kuluttua teimme parhaamme. Tulos esitetään kuten te, arvoisa puheenjohtaja, jo esititte sen "yhdeksänä vuotena". Mutta kuten tiedätte, kyseessä on yhdeksän vuotta plus kaksi vuotta plus vuosi. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus saa niistä tulokseksi 12 vuotta alun perin pyytämänsä 13 vuoden sijasta.
Koska saimme omasta mielestämme vain pieniä myönnytyksiä, voimme vahvistaa, että brittiläisinä konservatiiveina emme kannata työaikadirektiiviä emmekä sen laajentamista koskemaan mitään muita työntekijäryhmiä. Kannatamme edelleen parempaa sopimusta lääkäriharjoittelijoille: jatkamme edelleen oman hallituksemme painostamista sen aikaansaamiseksi, mutta Euroopan parlamentin direktiivi ei selvästikään ole oikea tapa tämän asian varmistamiseksi.

Hughes
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi yhtyä aikaisempiin puhujiin ja esittää kiitokseni esittelijälle ja puheenjohtajallemme ja teille siitä mahtavasta työstä, jota teitte sovittelun kuluessa. Aikaansaamamme edistys johtuu suurelta osin esittelijän suurenmoisista ponnisteluista ja yksityiskohtaisesta paneutumisesta tähän aiheeseen.
Haluaisin keskittyä kolmeen pääasiaan siinä lyhyessä ajassa, joka minulla on käytettävänäni.
Sovimme jo alkuperäisessä työaikadirektiivissä vuonna 1993, että tiettyjen työntekijäryhmien kohdalla voitaisiin ottaa käyttöön vuosittainen työaika mutta vain siinä tapauksessa, että työehtosopimukset sallisivat sen. Kaksi ensimmäistä asiaa, joita haluaisin käsitellä, liittyvät työntekijäryhmiin, joiden kohdalla onnistuimme pääsemään eteenpäin sovittelussa. Offshore-työntekijöiden ja eri asemapaikoissa toimivien liikennealan työntekijöiden osalta yhteisessä kannassa pyrittiin siihen, että työehtosopimusten ulkopuolella olevien työntekijöiden työaika määrättäisiin vuotta kohden. Sovittelun ansiosta työehtosopimus on nyt edellytyksenä vuosittaisen työajan käytön laajentamiselle. Se oli merkittävä edistysaskel.
Toinen asia koskee merikalastusta. Sen osalta olemme nyt laatineet direktiiviin sellaisen periaatteen, että sääntönä on keskimäärin 48 tunnin työviikko vuoden aikana. Siitä voidaan tehdä poikkeuksia mutta jälleen vain siinä tapauksessa, että ensin on pyritty saamaan aikaiseksi työehtosopimukset, jotta työmarkkinaosapuolet saataisiin mukaan. Tämän pitäisi olla sääntönä aina, kun pyritään siirtymään vuosittaiseen työaikaan, ja tämä periaate on taattu sovittelun ansiosta.
Kolmas asia, johon haluan keskittyä ja jonka muutkin puhujat ovat maininneet, koskee lääkärien harjoittelua. Jos katsoo kyseistä sopimuksen osaa ilman seikkaperäistä tietoa sen taustalla olevien neuvottelujen kulusta, se näyttää varmasti hyvin oudolta linnulta. neljän vuoden määräaika direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä viiden vuoden siirtymäkausi ja vielä mahdollisuus lisäaikaan. Mutta kyse oli tietysti siitä, että muutaman jäsenvaltion erityisvaikeudet oli otettava huomioon. Toistaisin sen, mitä muut puhujat ovat sanoneet: meidän mielestämme kyseinen siirtymäkausi on yhdeksän vuotta. Siitä tulee normaali siirtymäkausi, jonka kuluessa jäsenvaltioiden odotetaan täyttävän direktiivin vaatimukset lääkärien harjoittelusta. Tästä syystä menettely, jolla kyseistä siirtymäkautta voidaan jatkaa niin sanotulla lisäajalla, on niin julkinen se on tavallaan nöyryytys kaikille hallituksille, jotka pyrkivät turvautumaan siihen. Uskon, että saamme todellakin nähdä, että kaikki jäsenvaltiot täyttävät yhdeksän vuoden siirtymäkauden aikana lääkäreiden harjoittelua koskevan direktiivin osan. Luotan ainakin tällä hetkellä siihen, että näin tapahtuu.
Vielä yksi tärkeä asia, joka olisi saattanut jäädä vaille huomiota. Lääkäreiden harjoitteluun liittyvää yhdeksän vuoden siirtymäkautta koskevat säännökset koskevat vain keskimääristä työviikkoa. Direktiivin muut säännökset, jotka koskevat päivittäisiä ja viikoittaisia lepotaukoja, vuosilomaa ja yötyötä, koskevat tietysti yhtä lailla lääkäriharjoittelijoita kuin kaikkia muitakin työntekijöitä kolmen vuoden siirtymäkauden jälkeen. Näistä direktiivin kohdista voidaan tietysti poiketa mutta vain työehtosopimuksin, ja siten näitä määräyksiä sovelletaan lääkäreiden harjoitteluun. Vuosilomaa koskevia kohtia ei voida neuvotella pätemättömiksi, ja tämä on hyvä pitää mielessä: toisin sanoen lääkäriharjoittelijoiden yhdeksän vuoden siirtymäaika koskee vain työaikaa, keskimääräistä viikoittaista työaikaa, ja direktiivin muut määräykset koskevat heitä kolmen vuoden kuluttua.
Viimeinen asia, jota haluaisin käsitellä, koskee liikennealaa. On hyvin tärkeää, että tällä alalla päästään eteenpäin liikenneasioiden neuvostossa. Ehkäpä komission jäsenellä on meille tänään uutisia. Rautatiealalla päästiin sopimukseen siitä, että työaikadirektiivin määräyksiä ryhdytään soveltamaan kyseisellä alalla, jos muilla liikennealoilla ja erityisesti tieliikennealalla noudatetaan samaa periaatetta. Ellemme pääse eteenpäin tällä sektorilla, olen aivan varma siitä, että rautatiealalla syntyy ongelmia. Sopimusta ei panna lähiaikoina täytäntöön kansallisella tasolla.

Lynne
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin esittää kiitokseni erityisesti Smetille siitä, että hän on tehnyt erinomaisesti työnsä työaikadirektiivin parissa, ja tietysti myös puheenjohtaja Rocardille ja teille itsellenne. Olisin myös samaa mieltä Philip Bushill-Matthewsin kanssa. Valtuuskunnallemme oli mielestäni hyvin, hyvin paljon hyötyä siitä, että sillä oli kaikkien Yhdistyneen kuningaskunnan puolueiden kannatus.
Haluaisin puhua erityisesti lääkäreiden harjoittelusta. Olen hyvin mielissäni siitä, että se sisällytetään työaikadirektiivin soveltamisalaan. Eri puolilla Eurooppaa on 270 000 lääkäriharjoittelijaa, joita tämä asia koskee. Oman vaalipiirini lääkäriharjoittelijoista 50,1 prosenttia työskentelee yli 72 tuntia viikossa, ja koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa heitä on 10 000. Nämä luvut kertovat teille, että on äärimmäisen tärkeää, että kaikissa jäsenvaltioissa päästään näihin tavoitteisiin, joilla tarkoitan yhdeksän vuoden tavoitetta. Nykyinen tilanne ei ole hyväksi potilaille eikä lääkäreille meidän elämämme ovat heidän käsissään. Emme haluaisi, että meitä hoitaisi juovuksissa oleva lääkäri, ja minun mielestäni meitä hoitava lääkäri ei saisi olla liian väsynyt. On osoitettu, että väsymys heikentää ihmistä samalla tavalla kuin juopuneisuus. Yhdistyneen kuningaskunnan lääkäriliiton mukaan 15 prosenttia lääkäriharjoittelijoista luopuu työstään stressin, ylitöiden ja pitkien työaikojen vuoksi. Monet heistä siirtyvät Australiaan ja Uuteen Seelantiin, joissa on paremmat työolot. Meidän on lopetettava tämä aivovienti.
Yhdeksän vuoden aikataulu on tietysti parannus siihen, mitä ministerineuvosto halusi. Se muodostuu neljän vuoden määräajasta direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä ja viiden vuoden siirtymäkaudesta, jolloin työaikaa on vähennettävä 58 tunnista 48 tuntiin. Se on paljon parempi vaihtoehto kuin neuvoston haluama 13 vuoden siirtymäaika. Minä olisin tietysti halunnut lyhyemmän siirtymäkauden. Kuten jo sanoin, elämämme on lääkäreiden käsissä, ja meidän on ehdottomasti pystyttävä oikaisemaan tämä tilanne.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksella oli tietysti osansa tässä ongelmassa. Se ei katso pystyvänsä toteuttamaan työajan lyhentämistä tämän aikataulun mukaisesti. Minun mielestäni se on väärässä, ja siksi olemme sopineet siitä, että siirtymäkautta voidaan jatkaa kahdella vuodella ja sen jälkeen vielä vuodella. Mutta kuten kaikki muut ovat sanoneet, näin voidaan tehdä vain poikkeustapauksissa. Se edellyttää tarkkaa ilmoitus- ja perustelumenettelyä, ja toivon, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ja muut hallitukset, jotka ovat sitä mieltä, että ne voivat vielä viivytellä hakemalla ensin kahden vuoden ja sitten vuoden jatkoaikaa, ovat niin häpeissään, että ne eivät yritä turvautua tähän mahdollisuuteen vaan täyttävät tavoitteet yhdeksässä vuodessa. Siirtymäaika ei ole 12 vuotta se on yhdeksän vuotta, ja meidän on ilmaistava tämä hyvin, hyvin selvästi. Se on riittävän pitkä aika olisin halunnut sen olevan lyhyempi, mutta toivokaamme, että hallitukset, ja erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, noudattavat sitä.

Lambert
Arvoisa puhemies, minun on pyydettävä anteeksi, koska tämä näyttää nyt olevan brittiläinen esitys. Vakuutan teille, että siihen tulee muutos seuraavan puhujan kohdalla. Minäkin haluaisin kiittää esittelijäämme Smetiä siitä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt koko prosessin aikana. Puheenjohtaja Rocardilta ja teiltä itseltänne saamansa tuen ansiosta hän onnistui viemään asiaamme eteenpäin ristitulessa, jossa olivat vastakkain niiden henkilöiden suuret odotukset, joiden elämään nämä päätökset vaikuttavat, ja tiettyjen jäsenvaltioiden aiheuttamat vaikeudet ja tietty tinkimättömyys. Puhun ryhmäni edustajana kyseisessä parlamentin valtuuskunnassa ja tiedän sen, minkä olen nähnyt.
Kyseessä on sekä kyseisten työntekijöiden että kansalaisten terveyttä ja turvallisuutta koskeva asia, kuten on todettu. Vaikka myönnän muiden tavoin, että lääkäriharjoittelijat eivät ole ainoa ryhmä, jota asia koskee, juuri tämä aihe on osoittautunut erittäin kiperäksi. Olen ollut syvästi huolestunut muutamista tiettyjen hallitusten esittämistä väitteistä, joiden mukaan terveydenhoito saattaa vaarantua muilta osin, jos kyseisen ryhmän työaikaa vähennetään nopeammassa tahdissa.
En voi ymmärtää, miksi järkevien työolojen ja -aikojen järjestäminen näille työntekijöille on vähemmän tärkeää kuin mille tahansa muulle terveydenhuoltoalan työntekijäryhmälle. Haluan tietää, ovatko lääkäriharjoittelijat joissakin maissa jonkinlaisia yli-ihmisiä, jotka selviävät ilman riittävää lepoa ja jotka eivät vahingoita omaa tai potilaittensa terveyttä tällaisissa oloissa. Erään lääkäriharjoittelijan äiti kertoi minulle äskettäin, että hän oli kirjoittanut Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerille ja tämän vaimolle, Tonylle ja Cherielle, ja kysynyt heiltä, olisivatko he onnellisia, jos heitä avustaisi synnytyksessä väsynyt ja stressaantunut lääkäri, joka olisi sellaisessa puolijuopuneessa tilassa, jota Lynne kuvasi. Minun mielestäni tämä olisi sellainen terveyteen ja turvallisuuteen liittyvä asia, johon on puututtava pikaisesti.
Kuten olemme kaikki todenneet, meidän on tehtävä selväksi, että yhdeksää vuotta on pidettävä ehdottomana takarajana ja että kaikki sen ylittävä aika on hairahdusta. Minkään maan, joka ei tähän pysty, ei pitäisi ihmetellä, miksi sen viranhaltijat muuttavat muualle, maihin, joissa on pystytty luomaan uudenaikaisemmat työolot. Sovittua vaiheittaista täytäntöönpanoa ei pidä toteuttaa vain määrittelemällä työaika uudelleen siten, että siihen ei lasketa mukaan esimerkiksi ruokataukoja tai sitä päivystysaikaa, jolloin ei tosiasiassa hoideta potilaita. Tällä tavalla noudatettaisiin vain tiettyjen hampurilaisketjujen viime aikoina yrittämiä huonoja käytäntöjä. Tosin ainakin muutamat tällaiset ketjut maksavat osa-aikaisille 17-vuotiaille työntekijöilleen korkeampaa tuntipalkkaa, kuin minkä jotkut lääkäriharjoittelijat saavat ylityökorvauksena.
Haluaisin onnitella etukäteen niitä jäsenvaltioita, jotka täyttävät direktiivin edellyttämät velvoitteensa kaikilla aloilla. Muiden edistymistä seurataan hyvin tarkasti. Olen kiitollinen komissiolle sen panoksesta tällä alalla ja toivon, että komission jäsen osoittaa aikanaan samanlaista sitoutuneisuutta, kuin komission jäsen Diamantopoulou on osoittanut.
Valitettavasti en ole varma, pystyykö ryhmäni kannattamaan täysin kaikkia ehdotuksia huolimatta niistä parannuksista, jotka Smet ja parlamentin valtuuskunta ovat pystyneet saamaan aikaan tässä hyvin vaikeassa tilanteessa.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää ja onnitella jäsen Smetiä erinomaisesta työstä sovittelukomiteassa ja myös hänen mietinnöstään. Haluan kiittää lisäksi muita avainhenkilöitä kuten Provania, Rocardia ja muita. He ovat olleet tärkeässä roolissa.
Parlamentin valtuuskunta oli asiasta erittäin yksimielinen, vaikka tosipaikan tullen olimmekin enemmän tai vähemmän halukkaita kompromissiin. Ongelmien ratkaiseminenhan oli tärkeää. Kyseessähän oli se, että direktiivi piti saada koskemaan seitsemää miljoonaa ihmistä. Kun tiesin, että kaikki onnistuisi eli että pääsisimme sopimukseen, sallin kuitenkin itseni äänestää vastaan. Halusin osoittaa, että en kaikesta huolimatta ollut tyytyväinen kaikkeen tässä kompromississa. Suhtauduin erityisen kriittisesti sopimukseen, niiltä osin kun se koskee nuoria lääkäreitä.
Jos tulkitsemme päätöstä tavalla, josta olemme jo tässä keskustelussa kuulleet esimerkkejä, nimittäin että lykkäys ja siirtymäaika tekisi lääkäreiden kohdalla yhteensä yhdeksän vuotta ja että sen jälkeen olisi vielä mahdollisuus kolmen vuoden lisäaikaan, saamme kokonaisajaksi 12 vuotta. Tämä ei todellakaan eroa paljoa neuvoston kannasta, joka merkitsi13 vuotta. Siinä ei siis tullut kovinkaan selvää kompromissia. Mielestäni se on vakavaa, koska potilaat kärsivät ja koska lääkärit saatetaan moraalisesti ja henkilökohtaisesti mahdottomiin tilanteisiin. Nuoret lääkärit eivät halua näitä työehtoja eivätkä näitä työaikoja, vaan heidät pakotetaan niihin. Minusta oli paikallaan, että edes joku tässä parlamentissa käytti äänioikeuttaan ilmaistakseen tyytymättömyyttään tästä asiasta.
Nyt toivon, että siitä kolmen vuoden lisäajasta ei tule mitään itsestään selvää asiaa, vaan että se myönnetään vain todellisissa poikkeustapauksissa. Parlamentin aikomuksenahan on ollut se, että tämän direktiivin täytäntöönpano nuorten lääkäreiden osalta olisi yhdeksän vuotta ja että ne kolme lisävuotta koskisivat vain äärimmäisen poikkeuksellisia tapauksia. Tietenkin toivomme, että käytännössä prosessi etenisi vielä nopeammin.
Vaadimme myös, että sellaiset ryhmät, joita ei vielä ole sisällytetty työaikadirektiiviin, käsiteltäisiin tulevaisuudessa. Haluaisin, kuten jäsen Hughes, esittää komissiolle näitä ryhmiä koskevan kysymyksen: kuinka pitkälle työ on edennyt liikennesektorilla ja kuorma-autokuljettajien kohdalla?
Haluan lopettaa sanomalla, että Euroopan parlamentti on monessa kohdassa osoittanut olevansa tärkeä Euroopan työaikalainsäädännössä. Toivon, että näin asiat jatkuvatkin. Ei ole kyse pelkästään siitä, että sovitaan pisimmästä sallitusta työajasta vaan paljosta muustakin. Työaika jakaantuu yhteiskunnassamme yhä epätasaisemmin. Nuorten perheiden on yhä vaikeampaa yhdistää kokopäivätyö ja perhe. Erityisesti naiset ja lapset joutuvat puun ja kuoren väliin työaikakysymyksessä. Työaika on myös ikä- ja elämäntilannekysymys. Nuorilla ja vanhoilla on erilaisia tarpeita ja erilaisia kykyjä. Tarvitsemme joukon työaikapoliittisia muutoksia, ja toivonkin, että Euroopan parlamentti voisi palata asiaan uusin aloittein.

Crowley
Arvoisa puhemies, yhdyn kaikille tämän aiheen parissa työskennelleille esitettyihin onnitteluihin.
En halua toistaa, mitä muut kollegat ovat jo sanoneet, mutta olen sitä mieltä, että ydinasia on lääkäreiden harjoittelu. Vaikka yhdeksän vuotta ei ole parlamentin alun perin tavoittelema täydellinen ratkaisu, se on selvästi paras mahdollinen kompromissi. Meidän velvollisuutenamme on osoittaa selvästi, että odotamme jokaisen hallituksen noudattavan täysin yhdeksän vuoden siirtymäkautta Euroopan unionissa. Vaikka tiedän, että siirtymäkaudelle voidaan myöntää jatkoaikaa tiukkojen testien ja vaatimusten perusteella, sitä pitäisi myöntää vain kaikkein poikkeuksellisimmissa tapauksissa eikä minkä tahansa piittaamattoman ideologian vuoksi.
Lisäksi, kuten Hughes sanoi, oikeudet tulevat muilta osin voimaan välittömästi. Vaikka yleistä työajan lyhentämistä voidaan jonkin verran lykätä, varsinaiset lepoajat ja muut oikeudet tulevat voimaan välittömästi.
Käsittelen vain hyvin lyhyesti kahta muuta asiaa, jotka koskevat koko työaikadirektiiviä. Ensinnäkin kalastajien kohdalla käsiteltävänämme olevissa ehdotuksissa on tiettyä pyrkimystä kompromissiin. Kyseessä on kuitenkin tunnetusti ala, jota on vaikea säädellä sellaisten huonon sään kaltaisten ulkoisten olosuhteiden vuoksi, jotka vaikuttavat kalastajien työhön. Ehkä meidän pitäisi tarkistaa tätä tekstiä jossakin vaiheessa lähitulevaisuudessa ja paneutua siihen uudelleen voidaksemme keksiä paremman ratkaisun.
Toiseksi liikennealan työntekijät: kun meillä on ajopiirtureita koskeva lainsäädäntö, miksi me tarvitsemme erillisen uuden direktiivin liikennealan työntekijöistä ja erityisesti rekka-auton kuljettajista ynnä muista? Ehkä nyt on aika tarkastella uudelleen tätä asiaa. Uusi teknologia varsinkin digitaaliset ajopiirturit ja yksittäisten kuljettajien ajopiirtureihin käyttämät yksittäiset älykortit voisi olla paras keino, jolla voidaan säännellä kuljettajien ajo- ja työaikaa. Sillä voitaisiin myös varmistaa, että kuljettajilla on samat edut kuin kaikilla muillakin unionin työntekijöillä.
Lopuksi haluan onnitella vielä kerran esittelijä Smetiä. Minulla on yksi pieni lisäkysymys komission jäsenelle. Nyt kun olemme päässeet sovittelussa sopimukseen ja hyväksyneet tämän uuden säädöksen, on ehkä aika teettää vaikutustutkimus siitä, miten nykyinen lainsäädäntö toimii, onko siitä hyötyä työntekijöille edistääkö se heidän terveyttään ja turvallisuuttaan ja lisääkö se työpaikkoja, mikä oli yksi lainsäädännön taustalla olleista alkuperäisistä ajatuksista.

Pronk
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää sydämellisesti kaikkia niitä, jotka ovat olleet mukana neuvotteluissa meidän puoleltamme, ja erityisesti esittelijää mutta teitä itseännekin ja Rocardia sekä neuvotteluvaltuuskunnan muita jäseniä. Lisäksi haluan kiittää sydämellisesti komissiota erityisesti sen sunnuntaityötä koskevasta julkilausumasta. Se oli meille paha ongelma ennen kaikkea siksi, että aikaisemmin komissio ohitti tämän vaikean asian hieman liian helposti. Tätä asiaa koskeva julkilausuma on auttanut tilannetta.
Haluaisin sanoa yhden asian GUE-ryhmän ja vihreiden edustajille. Jos äänestätte tätä kompromissia vastaan - minkä voinkin hyvin ymmärtää, koska pidän itsekin yhdeksää vuotta aivan liian pitkänä aikana harjoitteleville lääkäreille - olette yleisesti vastaan. Se tarkoittaa, että jos tämä linja pidetään ja jos parlamentti sanoo " ei" , silloin meillä ei ole mitään ratkaisua yhdeksän vuoden kuluttua eikä edes 90 vuoden kuluttua. Jos tämä riippuu Englannin hallituksesta, kuten kuulimme selvästi neuvottelujen aikana, silloin saattaa kestää 50 vuotta tai ehkä vielä kauemmin, ennen kuin he ovat ratkaisseet tämän asian. Ensimmäinen ongelma oli se, että he eivät selvästikään kykene kouluttamaan riittävästi lääkäreitä. Jos ei siis kouluteta riittävästi lääkäreitä, heitä täytyy hankkia muista maista. Jos siinäkään ei onnistuta, silloin asian ratkaiseminen kestää hyvin kauan. Jos ette halua tällaista, teidän täytyy nyt hyväksyä tämä direktiivi, mutta olen yhä vakuuttunut siitä, että jos tätä direktiiviä ei olisi tarvittu, harjoittelevat lääkärit eivät olisi lainkaan tarvinneet näitä poikkeuksia. Tämä on ongelmamme.
Minulla on komissiolle kysymys, joka koskee muita osa-alueita, erityisesti liikennealaa. Haluisin saada tietää, kuinka komissio aikoo toimia tämän asian parissa. Asia riippuu nyt komissiosta. Emme saa työaikadirektiivejä päätökseen, ennen kuin nämä asiat on saatu pois päiväjärjestyksestä. Tämä asia riippuu nyt täysin selvästi komissiosta. Liikenneasioiden neuvosto käyttäytyy väärin. Ajatellaan, että liikenteessä on kysymys jostakin aktiivisesta, mikä liikkuu. Itse asiassa liikenneasioiden neuvosto on kaikista neuvostoista kaikkein paikallaan pysyvin neuvosto eikä tee yhtään mitään. Minua ihmetyttää, onnistuuko komissio ratkaisemaan tämän asian. Arvoisa puhemies, jos se ei onnistu, meidän täytyy harkita vakavasti, pitäisikö meidän ryhtyä oikeudellisiin toimiin liikenneasioiden neuvostoa vastaan samalla tavalla kuin pari vuotta sitten tehtiin hyvin menestyksekkäästi EY:n tuomioistuimessa. Tämä on kuitenkin tulevaisuuden asia.
Arvoisa puhemies, sitten lopuksi, Winston Churchill oli yksi niistä, jotka tekivät ensimmäisinä ehdotuksia työaikalainsäädännöksi.
Se oli hyvin tärkeä hetki eikä pelkästään Ison-Britannian historiassa vaan myös koko Euroopan historiassa, sillä muun muassa Alankomaissa hyväksyimme lainsäädännön sellaisenaan. Se tekeekin niin helpoksi tämän direktiivin aikaansaamisen. Meillä on siis sellainen tunne, että olemme jossakin määrin romuttamassa Winston Churchillin työtä tällä direktiivillä, ja mikä vielä tärkeämpää, hän ainakin onnistui saamaan kauhean sodan hyvään päätökseen viidessä vuodessa, kun taas Englannin nykyinen hallitus ei vieläkään kykene ratkaisemaan lääkärien harjoittelun ongelmaa edes 50 vuodessa. Ajatelkaamme tässä kaikessa erityisesti häntä.

Cercas
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tähän sovitteluun osallistuminen on ollut minulle todellinen etuoikeus ja samalla yllättävä kokemus samoin kuin se, että olen itse nähnyt, miten paljon vastustusta ja vaikeuksia olemme saaneet kohdata asian eteenpäin viemisessä. Sanon tämän osoittaakseni, miten erinomaista työtä kollegamme Smet samoin kuin kollegamme Provan ja Rocard ovat tehneet. Haluan myös kiittää komission jäsen Diamantopoulouta, hänen yksiköitään sekä monia muita, myös puheenjohtajavaltio Portugalia, siitä, että on niiden ansiota, että jättäkäämme Winston Churchill pois laskuista Euroopan parlamentti on saavuttanut virstanpylvään sosiaalisen ja entistä inhimillisemmän Euroopan rakentamisessa.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että on eräs toinenkin syy suositella parlamentille myönteistä kantaa, millä tarkoitan niitä vaikeuksia, joita meillä on ollut asian eteenpäin viemisessä joidenkin hallitusten kanssa. Olen todellakin varsin onnellinen nähdessäni, että näillä vuonna 1993 annetun direktiivin ulkopuolelle jätetyillä aloilla sovelletaan lopultakin, vaikkakin pitkien ja viivästettyjen siirtymäjaksojen jälkeen, unionin työajasta annettua normia.
Kuitenkaan ei pidä menestyksen sokaisemana unohtaa ikäviä asioita. Mitä syytä on epäillä, etteivät kansalaiset minäkin olen huolissani yleisestä mielipiteestä kansalaisten keskuudessa pysty ymmärtämään näiden menettelyjen hitautta ja sitä, miksi emme ole edistyneet apulaislääkäreihin ja kalastajiin liittyvissä ongelmissa. Tietenkään se, ettemme ole pystyneet etenemään nopeammin, ei ole selitettävissä, jos olemme kaikki samaa mieltä siitä, ettemme voi vaatia näitä apulaislääkäreitä tekemään jatkuvasti näännyttävän pitkiä työpäiviä emmekä voi myöskään vaarantaa jatkuvasti potilaiden terveyttä.
Toivoisin tosiaan, ettei siirtymäaika olisi 13 vaan yhdeksän vuotta. Tästä huolimatta minun on ikävä kyllä myönnettävä, että espanjalaisena minua myös vaivaa se, että juuri oma hallitukseni vaati kaikkein painokkaimmin tämän lisäajan myöntämistä. Vaikka se pyysikin tätä lisäaikaa, meidän on oltava varsin tarkkoina, ettei se käytä sitä.
Loppusanoinani pyytäisin komission jäsentä ja komissiota valvomaan huolellisesti direktiivin soveltamista, jottei meiltä yhdeksän vuoden jatkoksi pyydetä kolmen vuoden lisäaikaa.

Hudghton
Arvoisa puhemies, kannatin täällä viime marraskuussa ja kuluvan vuoden huhtikuussa järjestetyissä aikaisemmissa keskusteluissa työaikadirektiivien taustalla olevia yleisiä periaatteita ja kannatan niitä edelleen. Kyse on selvästi merkittävistä terveyteen ja turvallisuuteen liittyvistä asioista, joihin voidaan puuttua paitsi työntekijöiden myös heidän asiakkaidensa ja suuren yleisön suojelemiseksi, ja asiakkaiden terveys ja turvallisuus on tietysti erityisen tärkeä asia ajateltaessa lääkäreiden harjoittelua. Olen kollegani Lambertin tavoin huolissani siitä, että tässä kompromissitekstissä ei mennä riittävän pitkälle lääkäreiden työajan kohdalla.
Lienee kuitenkin työntekijöitä, jotka työskentelevät työpaikoilla, joilla käytännön asioita ei pystytä helposti muuttamaan tämäntyyppisen direktiivin täytäntöönpanon edellyttämällä tavalla. Koska olen kotoisin Skotlannista, jolla on yksi EU:n suurimmista kalastuslaivastoista, haluaisin jälleen kerran kiinnittää huomiota kalatalouden ja työajan määrittelyn ongelmaan. Muistutan mieliin merikalastajia koskevan kompromissin 48 tunnin viikoittaisen enimmäistyöajan 12 kuukauden vertailujakson aikana, mistä on mahdollista poiketa kuulemisen jälkeen tai sopimuksin. Tällä voidaan ehkä parantaa tilannetta, mutta minulla on edelleen muutamia kysymyksiä komissiolle. Meidän on huomattava, että kalastalousala jätettiin alun perin direktiivin ulkopuolelle hyvien syiden vuoksi.
Brysselissä vallitsee syvään juurtunut epäluulo monia kalastukseen liittyviä asioita kohtaan, ja siellä vastustetaan laajasti koko ajatusta siitä, että kalastajille annettaisiin määräyksiä siitä, milloin he nukkuvat ja milloin lähtevät merelle, koska heidän työaikaansa vaikuttavat hallitsemattomat tekijät, kuten sääolot ja kalaparvien liikkuminen. Direktiivin mukaan merityöhön kuuluu merikalastus ja muu offshore-työ. Monet kalastajat ovat varsinkin Skotlannissa järjestäneet työnsä perheen ja suvun piirissä he ovat osuuskalastajia, jotka saavat vain osan aluksensa saaliista. He eivät selvästikään ole palkattuja työntekijöitä siinä mielessä, kuin me ajattelisimme. Koskeeko tämä direktiivi heitä vai ei? Olen esittänyt tämän kysymyksen komissiolle aikaisemmin valiokunnassa ja täysistunnossa, mutta en ole vielä saanut täysin yksiselitteistä vastausta tähän asiaan.
Sovittelukomiteassa päädyttiin palkattuina työntekijöinä työskentelevien kalastajien kohdalla siihen mielestäni ristiriitaiseen kantaan, että jäsenvaltioiden tehtävänä on päättää, millä ehdoilla annetaan oikeus vuosilomaan, lomakorvauksiin ynnä muuhun, mutta mistään ei käy ilmi, ovatko osuuskalastajat tai millä ehdoilla he voisivat olla palkattuja työntekijöitä.
Tiedän varmasti, että ne kalastajat, joita näen Skotlannin rannikon edustalla, voidaan määritellä vain itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi, ja painotan tämän asian selventämisen tarvetta. On olemassa valtavia eroja toisaalta suuren valtamerilaivaston, jossa työskentelee yritysten palkkaamia kalastajia, jotka lähetetään kuukausiksi merille, ja toisaalta pienempi- tai keskikokoisten perhe- tai osuuskuntapohjaisesti toimivien alusten välillä. Tässä on kyse itsenäisen ammatinharjoittamisen ja omistajan toiminnan määrittelystä, ja tiedän, että kompromissitekstistä on poistettu itsenäiset liikenteenharjoittajat tekemällä selvä ja hyvin perusteltu poikkeus tämän alan kohdalla. Pyytäisin, että osuuskalastajien kohdalla tehtäisiin vastaavanlainen poikkeus.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikille työntekijöille on ehdottomasti taattava hyvä työympäristö heidän terveytensä ja turvallisuutensa suojaamiseksi, mikä edellyttää työajan järjestämistä siten, että vuorokausikohtaisia ja viikoittaisia lepotaukoja, taukoja, pyhiä ja muita näkökohtia todella noudatetaan. Siksi kaikkia vuoden 1993 direktiivi soveltamisalan ulkopuolelle jääneiden alojen työntekijöitä koskeva ongelma on ratkaistava asianmukaisesti, erityisesti kuljetus- ja kalastusaloilla sekä lääkäriharjoittelijoiden tapauksessa. Nyt totuus on se, vaikka parlamentin ehdotus oli myönteinen ja vastasi näihin kysymyksiin, että komissio on pysynyt itsepintaisesti kelvottomassa kannassaan, joka heikentää merkittävästi Euroopan parlamentin alkuperäisiä ehdotuksia. Erityisen merkittävä heikennys on se, että määräaika, jolloin direktiivi saatettaisiin koskemaan kaikkia aloja, nousee kahdesta vuodesta kolmeen lääkäriharjoittelijoita lukuun ottamatta, jolloin se muuttuu neljästä vuodesta yhdeksäksi tai jopa kahdeksitoista vuodeksi: kaiken muun lisäksi se vaarantaakin liikaa työskennelleiden lääkärien tutkimien potilaiden turvallisuuden. Äänestämme tätä sopimusta vastaan, koska haluamme ilman muuta paremman sopimuksen.

Gallagher
Missään vaiheessa ei oletettu, että olisi helppoa tyydyttää kaikkia asiasta kiinnostuneita osapuolia, jotka ovat lobanneet ja tehneet tiivistä yhteistyötä unionin toimielinten kanssa tarkistusten tekemiseksi vuoden 1993 direktiiviin. Tämä on tietysti uusi direktiivi, ja olen mielissäni siitä, että sitä on laajennettu koskemaan offshore-työntekijöitä, kalastajia ja lääkäreiden harjoittelua.
Direktiivin kiistanalaisin osa koski arvatenkin lääkäriharjoittelijoita, jotka hyötyisivät tästä säädöksestä. On syytä muistaa, että neuvosto ehdotti poikkeukseksi alun perin 13 vuoden siirtymäaikaa, ennen kuin lääkäriharjoittelijoille voitaisiin taata direktiivin edut. Parlamentti esitti luonnollisesti omat ehdotuksensa, joissa se kannatti lääkäriharjoittelijoiden oikeutta päästä direktiivin piiriin neljän vuoden siirtymäkauden jälkeen. Tältä pohjalta käynnistettiin sovittelumenettely, jossa tekin, arvoisa puhemies, olitte mukana.
Mutta mitä hunajaisia sanoja menettelyn päätelmissä sitten lieneekin, kylmä tosiasia on se, että lääkäriharjoittelijat eivät pääse nauttimaan direktiivin suomista oikeuksista, ennen kuin vähintään yhdeksän vuoden siirtymäkausi on kulunut. Sovittelukomitean päätelmien mukaan lääkäriharjoittelijoille taataan direktiivin suomat oikeudet sen jälkeen, kun on kulunut viiden vuoden siirtymäkausi ja neljän vuoden määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kannatan täysin lääkäriharjoittelijoiden oikeutta saada nauttia tämän direktiivin eduista, mutta sovittelukomitean päätelmät on hyväksyttävä vastentahtoisesti.
Haluaisin lopuksi puuttua erääseen pieneen mutta hyvin tärkeään asiaan eli siihen, että poikkeustapauksissa siirtymäkautta voidaan jatkaa kahdella tai jopa kolmella vuodella, jos työajan lyhentäminen aiheuttaisi hallitusten mukaan todellisia hallinnollisia vaikeuksia. Toivon todella, että tämä direktiivi voidaan panna täytäntöön mieluummin ennemmin kuin myöhemmin.

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, työaikapolitiikka - se tulee esille taas kerran - ei ole mitään talouspolitiikkaa, vaan terveys- ja työsuojelupolitiikkaa. Jos sitä käytetään ennalta ehkäisevästi, sen avulla valtio ja talous säästävät hyvin paljon rahaa. Minulle on oikeastaan ollut tämän keskustelun yhteydessä epäselvää, miksi jo vuonna 1993 ei saatu aikaan järkeviä järjestelyjä, varsinkin kun komissio ja parlamentti eivät tuolloin edes halunneet poikkeusjärjestelyjä. Asia koski seitsemää miljoonaa työntekijää, ja erityisalat, esimerkiksi autoalan työntekijät, ovat kohdanneet viime vuosien aikana tuhoavan kilpailun etenkin Saksassa. Tämän vuoksi kyse on myös yhteiskunnallisesta ongelmasta, ja kollega Crowley, ajopiirturien tai muiden teknisten apuvälineiden käyttö ei riitä. Ne eivät ole toisensa poissulkevia.
Tarvitsemme puitedirektiivin, sillä ne työntekijät, joista nyt on kyse, ovat työskennelleet jo kauan tietyillä harmailla vyöhykkeillä. Heitä eivät koske mitkään järjestelyt, heitä ei ole suojattu tariffisopimuksin, vaan heitä on käytetty hyväksi ja he ovat riistäneet osittain myös itseään. Me tiedämme, että tämä ylikuormitus on aiheuttanut osittain myös alkoholiongelmia.
Parlamentti on osoittanut riittävästi joustavuutta; kollega Smet on tuonut esille, että me olemme valmiit lainsäädännöllisesti. Jäsen Smet, mielestäni te olette osoittanut, että myös me voimme taistella. Tulokset voidaan hyväksyä. Pyydän kannatusta, vaikka emme olekaan saavuttaneet kaikkea haluamaamme. Siirtymäaika ja vaihesuunnitelma vastaavat kuitenkin niitä enimmäisarvoja, jotka sallimme neuvostolle. Toivon, että yhdenkään hallituksen ei tarvitse ylittää tätä aikarajaa, ja odotan, että jäsenvaltioiden välillä käydään rakentavaa kilpailua siitä, kuka saavuttaa ensimmäisenä parlamentin ja komission ohjeet.

Vachetta
Direktiivi 93/104 oli jo hyvin rajoittava työntekijän tuottavuuden kannalta. Sillä ei yhdenmukaisteta sosiaalilainsäädäntöä mahdollisimman tehokkaasti, päinvastoin. Siinä luodaan eurooppalainen kehys, joka on hyvin kaukana palkansaajien toiveista: päivittäinen lepoaika on 11 tuntia, viikoittainen työaika on 48 tuntia, viikoittainen lepoaika 24 tuntia. Tämän lisäksi direktiivissä jätetään tietyt ryhmät sen toimivalta-alan ulkopuolelle.
Se kompromissi, jota tänään sovittelukomitean kokousten jälkeen ehdotetaan jäsenten äänestettäväksi, ei mielestämme ole tyydyttävä työntekijöiden terveyden eikä heidän turvallisuutensa kannalta. Siinä yleistetään joustavuus määräämällä erityisesti merikalastajien kohdalla vertailujaksoista vuosiperusteinen systemaattinen järjestelmä. Se oikeuttaa erivapauksia jo kohtuuttomaan 48 tunnin työviikkoa koskevaan lainsäädäntöön. Sanalla sanoen parhaimmassa tapauksessa menee yhdeksän vuotta, ennen kuin harjoittelua suorittavien lääkäreiden työviikko lyhenee 58 tunnista 48 tuntiin.
Todellisuudessa tällä työaikajärjestelyä koskevalla luonnoksella luovutaan säännöstelystä samanaikaisesti, kun Ranskassa harjoittelua suorittavat lääkärit taistelevat saavuttaakseen kunnolliset työskentelyolosuhteet ja todellisen turvallisuuden palvelujen käyttäjille. Toistamme jälleen, että todelliset järjestelyt merkitsisivät tosiasiallista työajan lyhentämistä sekä riittävää työpaikkojen luomista. Näin ollen emme voi antaa tukeamme tälle mietinnölle.

De Rossa
Arvoisa puhemies, tämän ehdotuksen ansiosta seitsemän miljoonaa uutta eurooppalaista työntekijää sisällytetään työaikadirektiivin, jolla taataan heille kohtuulliset työolot ja riittävät lepoajat. Lääkäriharjoittelijoiden on kuitenkin odotettava vähintään yhdeksän ja mahdollisesti 12 vuotta saadakseen 48 tunnin työviikon. En teeskentele olevani tyytyväinen tähän tilanteeseen. Se on kuitenkin paras tulos, jonka saatoimme saada, jos tarkoituksenamme oli estää lopullisesti neuvoston harjoittama viivytystaktiikka.
Vuodesta 1993 lähtien on ollut selvää, että direktiivin ulkopuolelle jätetyt toimialat sisällytettäisiin lopulta sen soveltamisalaan. Siksi onkin kysyttävä, miksi näiden seitsemän vuoden aikana Irlannissa ja Isossa-Britanniassa ei ole tehty käytännöllisesti katsoen mitään lääkäreiden määrän lisäämiseksi sille tasolle, että direktiivi voidaan panna täytäntöön.
Irlannissa jotkut lääkäriharjoittelijat työskentelevät yli 100 tuntia viikossa keskityöajan ollessa 7080 tuntia. Juuri viime yönä he peruuttivat uhkaamansa lakon, koska he pääsivät väliaikaiseen sopimukseen siitä, että heille maksetaan palkkaa heidän tekemästään ylityöstä. Joissakin tapauksissa he eivät saa lainkaan korvausta ja joissakin tapauksissa he saavat vain puolet normaalista tuntipalkasta. Jonkin verran edistystä on tapahtunut, ja sovittelun päättymisestä oli varmasti siinä mielessä apua.
Sekä Iso-Britannia että Irlanti taistelivat ministerineuvostossa kynsin ja hampain tämän kehityksen hidastamiseksi. Se oli valitettavaa. Lääkäreiden harjoitteluolot muistuttavat 1800-luvun dickensiläisen romaanin kauhukertomusta. Minusta on käsittämätöntä, että 2000-luvun alussa kiistellään vielä itsestään selvistä terveys- ja turvallisuuskysymyksistä. Vetoaisin kaikkiin hallituksiin, Irlanti mukaan luettuna, että ne eivät turvaudu lisämääräyksiin, joilla direktiivin täytäntöönpanoa voidaan pitkittää yli yhdeksän vuoden siirtymäkauden, ja muistuttaisin, että niitä on tarkoitus soveltaa vain poikkeustapauksissa, jos kaikki muut käytettävissä olevat keinot on käytetty näiden toimenpiteiden toteuttamiseksi.

Laguiller
Arvoisa puhemies, tämä direktiiviluonnos, joka koskee sellaisten tiettyjen ryhmien työaikajärjestelyä, kuten harjoittelua suorittavien lääkäreiden, offshore-työtä tekevien tai niiden työntekijöiden, joiden asemapaikka vaihtelee, on merkityksellinen sosiaalisen Euroopan verkkaisuuden ja sen merkityksettömän luonteen takia. Luonnoksen johdanto-osan kappaleissa korostetaan kuitenkin tämän asiakirjan erityismerkitystä, koska on kyse ensimmäisestä laajemmasta sosiaalialaa koskevasta asiakirjasta, ja tekstiin on jopa lisätty, että asia koskettaa seitsemän miljoonan työntekijän työterveyttä ja -turvallisuutta.
Esimerkiksi Ranskassa lukuisat harjoittelua suorittavien lääkäreiden lakot ovat viime aikoina saaneet osakseen kansalaisten huomion tämän ryhmän sietämättömän pitkien työpäivien vuoksi, jotka ovat vahingollisia itse harjoittelua suorittaville lääkäreille, mutta myös potilaille annettavien hoitojen laadun kannalta. Ja sama kysymys nousee esille ainakin yhtä suuressa määrin muiden ryhmien kuten offshore-alan työntekijöiden tai kuljetusalan työntekijöiden kohdalla. Tämän seurauksena olisi pitänyt syntyä nopea päätös, joka olisi merkinnyt työaikojen johdonmukaista lyhenemistä. Luonnoksen mukaan työaikoja aiotaan kuitenkin lyhentää, mutta asteittain. Kolmen ensimmäisen vuoden aikana 58 tunnin työviikot ovat sallittuja. Pitää odottaa 5 vuotta, jotta enimmäistyöaika laskisi 48 tuntiin, ja komissio on kyyninen ja muistuttaa teknisistä syistä voidakseen myöntää ylimääräisen kahden vuoden täytäntöönpanon myöhästymisen.
Kenelle halutaan uskotella, että näitä toimenpiteitä ei voisi soveltaa melkein välittömästi, jos löytyisi poliittista tahtoa asiaankuuluvien palkansaajien etujen mukaisesti, pikemmin kuin että suositaan työnantajien kannalta hyödyllisiä asioita? Vaikka vähäinenkin työajan rajoittaminen merkitsee enemmän kuin olematon rajoittaminen.
Emme äänestä tätä tekstiä vastaan, mutta teemme siitä sen päätelmän, että palkansaajilla ei ole mitään odotettavaa sosiaaliselta Euroopalta, ja toden totta sen päätelmän, että jos lainsäädäntöä halutaan muuttaa työntekijöiden hyväksi, mikään ei korvaa heidän yhteistä painostustaan.

Rocard
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana en voinut vaieta tässä keskustelussa. Luojan kiitos, että kaikki kollegani ovat jo ilmaisseet ajatuksensa siitä, mitä asiasisällöstä oli sanottavaa. Palaan asiaan pian. Emme ole kovin ylpeitä lopullisesta työstä, mutta haluan kuitenkin antaa sille tunnustusta, sillä työ piti saada päätökseen.
Haluan kiittää jäsen Smetia, väsymätöntä ja tehokasta mietinnön esittelijää, sekä jäsen Provania, sinnikästä ja tehokasta sovittelukomiteavaltuuskunnan puheenjohtajaa. Haluan kiittää kaikkia koordinaattoreitamme, Brokia, Hughesia, Flautrea, Schmidia, Lynnea, jotka ovat osoittaneet ymmärtämystä tavoitteen saavuttamiseksi.
Haluan antaa tunnustusta komissiolle, koska täällä ei ole tarpeeksi tuotu esille sitä, että parlamentti on saanut siltä koko tämän pitkän keskustelun ajan jäsen Diamantopoulou, en haluaisi asettaa teitä huonoon valoon teknistä tukea ja jopa poliittista tukea, erityisesti tärkeiden tarkistusten yhteydessä.
Luulen, että minun pitää korjata eräs asia, jonka Smet juuri sanoi, mikäli en erehdy: tämä ei ole ensimmäinen sovittelu, joka sosiaalialalla onnistutaan tekemään Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä. Tämä on toinen sovittelu, koska on onnistuttu tekemään yksi pieni sovittelu, joka koski räjähdysalttiissa työympäristössä työskenteleviä työntekijöitä. Mutta tämä on toki paljon merkittävämpi.
Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa neuvoston yllättävästä ankaruudesta. Poliittinen totuus on se, että vastuullisen ja yllättävän yksimielisyyden hengen vallitessa te näitte sen ystävällismielisen kunnioituksen, joka yhdistää esimerkiksi Bushill-Matthewsia ja minua parlamentista löytyi yhtä paljon yhtenäisyyttä kuin onnistumisen tahtoa. Parlamentti on edistynyt oleellisesti. Emme ole niinkään ylpeitä tuloksesta mietinnön sisällön osalta. Todellisessa demokratiassa juuri parlamentti olisi saanut määrätä asioista. Haluan sanoa neuvostolle, että me omistaudumme aina hyvän tuloksen saavuttamiselle, mutta neuvoston ei pitäisi olettaa, että hyvin säännöllisesti juuri parlamentti ottaa suurimman osan edistysaskeleista.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi esittää kolme poliittista kommenttia. Mielestäni sovittelun menestyksekäs päätös osoittaa, että toiveet ja mahdollisuudet on saavutettu.
Onnistuaksemme tässä sovittelussa meidän piti ottaa huomioon jäsenvaltioiden 25 eri järjestelmää, eri alat sekä työntekijä- ja työnantajaliittojen erilaiset ehdotukset. Meidän piti ottaa huomioon nykyisten terveydenhoitojärjestelmien kestokyky ja sellaisten alojen kuin liikenteen tai kalastuksen kilpailukyky. Kaikkea muuta kuin helppo tehtävä! Nykyiseen lopputulokseen pääseminen vaati kuusi vuotta, ja tämä on ensimmäinen suuri sovittelupäätös yhteisön alueella, suuri siksi, että se koskee viittä miljoonaa työntekijää.
Luulen, että kaikista kiinnostavin kohta - tämä on kolmas kommenttini - on niiden työntekijöiden lukumäärä, jotka jäävät tämän työaikadirektiivin ulkopuolelle, vaikka direktiivin täytäntöönpanon myötä he saavat nämä oikeudet. Mielestäni siis meidän on oltava tyytyväisiä riippumatta siitä, vastaako direktiivi kaikkia vaatimuksiamme. Lopputulos on työaikadirektiivin soveltaminen harjoittelua suorittaviin lääkäreihin, offshore-alan työntekijöihin, rautateillä työskenteleviin sekä kaikkiin direktiivin ulkopuolisten alojen ei-liikkuviin työntekijöihin.
Haluaisin kiittää erityisesti työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puheenjohtaja Rocardia ja varapuheenjohtaja Provania, joka kokeneesti ohjasi sovittelumenettelyä, sekä tietenkin Smetia, joka kokeneena ministerinä pystyi onnistumaan näin vaikeassa sovittelussa. Lisäksi haluaisin kiittää puheenjohtajavaltio Portugalia sekä jäsenvaltioita, erityisesti niitä, joilla syistä, joihin tässä yhteydessä ei voida mennä, oli suuria ongelmia kansallisissa terveydenhoitojärjestelmissään, kuten Iso-Britanniaa, Espanjaa ja Irlantia.
Parlamentin jäsenet ottivat esille kysymyksen direktiivin täytäntöönpanosta. Korostankin, että tämä on todella erittäin tärkeä seikka. Yksi komission perustehtävistä on valvonta, direktiivien täytäntöönpanon seuraaminen. Myös tässä asiassa pyytäisin europarlamentaarikoilta yhteistyötä ja sitä, että he seuraisivat tiiviisti vehkeilyä jäsenvaltioissa, jotta komissio voisi välittömästi puuttua asiaan.
Asian tiimoilta esitettiin kaksi kysymystä: ensimmäisen esittivät Hughes, Schmid ja Pronk, ja se koskee sitä, mitä tulee tapahtumaan maantieliikenteessä ja rautateillä. Ensiksi minun täytyy sanoa, että asia kuuluu myös liikenneministerien neuvostolle, mikä tekee menettelystä vielä monimutkaisemman. Toiseksi mitä tulee maantieliikenteeseen, on olemassa komission ehdotus vuodelta 1996, jonka neuvosto kuitenkin pysäytti vuonna 1998. Komissiolla on aikomus palata asiaan yhdessä puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa. Odotamme uusia työmarkkinaosapuolten välisiä neuvotteluja ja toivomme, että ne pääsevät yksimielisyyteen. Jos emme voi edetä tällä tavalla, meidän on muutettava tähänastinen lähestymistapaamme kokonaan.
Kalastuksen osalta kysymys on peräisin Hudghtonilta.
Olemme keskustelleet tästä asiasta aikaisemminkin. Yritän selventää sitä. Valitettavasti en esittänyt asiaa riittävän selvästi. Haluaisin siis toistaa, että tämä direktiivi ei koske itsenäisiä kalatalousalan ammatinharjoittajia. Kalatalousalan itsenäiset ammatinharjoittajat kuuluvat kansalliseen toimivaltaan. Tämä on hyvin selvä ja hyvin täsmällinen asia.

Puhemies
Kiitän teitä lämpimästi kaikesta tuestanne ja avustanne näissä keskusteluissa samoin kuin yksikköjenne tuesta ja avusta. Arvostamme sitä todella paljon.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Kolmansille maille myönnettävän avun uudistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto kolmansille maille myönnettävän avun uudistamisesta.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, toivon, että parlamentti sallii minulle anteeksi, että joudan lähtemään pikaisesti sen jälkeen, kun olen esittänyt lyhyen alustuksen, mutta kuten parlamentti tietää, tämä on hyvin pitkälle kaikkien ulkosuhteista vastaavien komission jäsenten yhteistyötä ja työtä, jota kollegani komission jäsen Nielson ja minä teemme hyvin paljon yhdessä. Komission jäsen Nielson jää tänne esittämään oman puheenvuoronsa tästä tiedonannosta ja vastaamaan kaikkiin esille tuleviin kysymyksiin. Itse osallistun kahden komitean kanssa pidettävään yhteiskokoukseen, joka on järjestetty erityisesti useampien ulkomaanapuun liittyvien asioiden käsittelyä varten, ja siksi toivon parlamentilta ymmärtäväisyyttä.
Minun mielestäni voidaan hyvin sanoa, että tekemissämme ehdotuksissa mennään suoraan valkoisessa kirjassa käsiteltävien asioiden ytimeen, ja meille on erittäin tärkeää se, että pystymme osoittamaan, että ulkoisten avustusohjelmiemme uudistus on koko uudistusprosessin lippulaiva tai yksi sen lippulaivoista. Välillä ihmiset hieman tylsistyvät, kun puhutaan sisäisistä menettelyistä, mutta heidän pitäisi huomata, mitä aihetta me käsittelemme juuri näissä ehdotuksissa: keinoja, joilla voimme ensinnäkin saada avun nopeammin ja tehokkaammin perille sitä tarvitseville, ja toiseksi keinoja, joilla voimme muuttaa Euroopan unionin julkista kuvaa eri puolilla maailmaa. Olemme valitettavasti kaikki joutuneet liian usein tilanteeseen, jossa meitä ei kiitetä siitä, mitä pyrimme tekemään Euroopan veronmaksajien puolesta, vaan meitä moititaan siitä, ettemme ole tehneet sitä paljon tehokkaammin ja paljon nopeammin. Toivon, että tämä on ongelma, jonka pystymme ratkaisemaan.
Meidän on syytä muistuttaa hyvin lyhyesti mieliimme tämän aiheen taustat. Olemme nähneet yhteisen ulkosuhteiden toimialan (SCR) hallinnoimien ulkoisen avun maksusitoumusten kolminkertaistuvan 10 viime vuoden aikana. Se on johtunut tapahtumista ja poliittisesta painostuksesta; siitä, että olemme tunnustaneet vastuumme Keski- ja Itä-Euroopassa ja siitä, että sen myötä olemme tunnustaneet vastuumme myös Välimeren alueella. On syytä panna merkille, että Välimeren alueen avustusohjelmamme ovat kasvaneet neljä ja puolikertaisesti vuodesta 1990. Lisäksi on Balkanin kriisi, jonka yhteydessä testataan erityisesti pyrkimyksiä harjoittaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Vaikka ulkoiset avustusohjelmamme ovat sinänsä kasvaneet hyvin nopeasti, henkilövoimavarojen kehitys on jäänyt siitä jälkeen. Komissiolla on 2,9 virkailijaa kutakin hallinnoimaamme 10:tä miljoonaa euroa kohden. Vastaava keskimääräinen luku on jäsenvaltioissa noin kaksinkertainen luku on 5,7 mutta joissakin maissa se on jopa 9 ja Maailmanpankissa 4,2. Tämä on johtanut muun muassa lisääntyneeseen teknisen avun toimistojen käyttöön, mitä on paljon arvosteltu parlamentissa ja tilintarkastustuomioistuimessa heikon seurannan ja poliittisen valvonnan perusteella. On syytä panna merkille, että olemme käyttäneet vuosittain noin 170 miljoonaa euroa 80:een teknisen avun toimistoon, mikä vastaa 800:n komissiossa työskentelevän virkailijan aiheuttamia kustannuksia.
Kaiken tämän seurauksena SCR:llä on tällä hetkellä yli 29 miljardin euron arvosta maksamatta olevia maksusitoumuksia, jotka olisi hoidettava. Se on hävettävän korkea luku. En moiti SCR:n henkilöstöä, joka tekee hyvin raskasta työtä hyvin vaikeissa oloissa, mutta henkilöstöä ei ole riittävästi. Se on joutunut käymään läpi erittäin hankalia menettelyjä. Se on myös joutunut toimimaan jäsenvaltioiden ohjeiden mukaan ja joutunut arvailemaan toisen, kolmannen ja neljännen käden tietojen perusteella kaikkia niitä täytäntöönpanopäätöksiä, joita yritämme tehdä. Olemme esittäneet nyt julkistetussa asiakirjassa ehdotuksemme tämän ongelman ratkaisemiseksi.
Kuten arvoisat jäsenet tietänevät, parlamentti on vuosien myötä tehnyt useita ehdotuksia, joiden joukossa on ajatus siitä, että meidän pitäisi ulkoistaa merentakaisen avunantomme hallinnointi. Sitä voidaan harkita pitkällä aikavälillä, vaikka siihen menisi jonkin verran aikaa, koska ensin pitäisi laatia tarvittava oikeudellinen kehys. Suurin huolenaiheeni tällä hetkellä ei ole kuitenkaan se, miten pääsemme A:sta Ö:hön, vaan se, miten pääsemme A:sta B:hen. Pitkän aikavälin tavoitteesta riippumatta meidän on löydettävä välittömästi parempia tapoja hallinnoida ulkoista avustustoimintaamme. Olemme tehneet useita ehdotuksia. Olemme tehneet ehdotuksia ohjelmasuunnittelun parantamiseksi ja varmistaneet, että kaikki ulkosuhteista vastaavat komission jäsenet ovat vastuussa ohjelmasuunnittelusta, olemme ehdottaneet hankekokonaisuuden tiivistämistä hankkeen keksimisestä sen toteuttamiseen meidän mielestämme nykyinen erottelu ei toimi hyvin. Ehdotamme, että SCR:n tilalle luodaan uusi täytäntöönpanosta vastaava elin, jonka nimenä pitäisi mielestämme olla Europe Aid. Se olisi aluksi kaikkien ulkosuhteista vastaavien komission jäsenten muodostaman johtokunnan alainen toimisto, vaikka pidemmällä aikavälillä voidaan harkita siirtymistä ulkoisten palvelujen käyttöön sen vaihtoehtona.
Haluamme siirtää enemmän vastuuta valtuuskunnille ja mahdollisuuksien mukaan alalla toimiville kansallisille viranomaisille. Olemme ehdottaneet erityistoimia liittymistä valmistelevalle strategialle: humanitaarista apua ja makrotalousapua täysin yhteensovitetulla hallinnolla. Se merkitsee esimerkiksi sitä, että SCR:n ylimääräiset Phare-toiminnot siirretään laajentumisen pääosastoon. Olemme ehdottaneet kiireellisten toimenpiteiden toteuttamista vanhojen ja keskeneräisten hankkeiden hoitamiseksi. Lähetämme asianomaisten parlamentin valiokuntien puheenjohtajille ja tilintarkastustuomioistuimelle kirjeen, jossa selvitämme menettelyämme.
En halua jatkaa kovinkaan paljon pitempään mutta sanoisin vielä tämän: mistä ehdotettuun Europe Aid -toimistoon saadaan varat, jotta ohjelmiamme voidaan hallinnoida ja jotta ne voidaan toteuttaa tulevaisuudessa paremmin kuin mihin olemme pystyneet aikaisemmin? Komission muiden jäsenten joukossa meidän on vaadittava samanarvoisten ryhmän prosessissa jaettavasta tuesta oma osamme, jota katsomme tarvitsevamme ohjelmien tehokkaan hallinnon varmistamiseksi. Sen perusteella saatamme esittää budjettivallan käyttäjälle syyskuussa oikaisukirjelmän vuoden 2001 talousarvioesitykseen. Se siis tulevaisuudesta.
Haluan tuoda esille tämän yksinkertaisen asian: emme voi jatkaa samaan tapaan kuin aikaisemmin on tehty. Minun mielestäni kyseessä ei ole pelkkä vaihtoehto. Meidän on pystyttävä parempaan. Emme yritä kasvattaa toimialaamme. Budjettivallan käyttäjä päättää viime kädessä, mitkä ovat Euroopan unionin ulkoisille avustusohjelmille sopivat puitteet. Ainoa päämääräni on kuitenkin varmistaa, että komissio pystyy toteuttamaan hyvin näitä ohjelmia. Minun on sanottava parlamentille aivan suoraan, että on kaksi mahdollisuutta: joko budjettivallan käyttäjä hyväksyy ajatuksemme ja pyrkii toteuttamaan niitä vuodesta 2001 lähtien, tai muussa tapauksessa joudumme ehdottamaan hyvin suuria leikkauksia pystyäksemme hallinnoimaan paremmin ohjelmiamme. Emme voi jatkaa tilanteessa, jossa ei olla valmiita myöntämään riittävästi voimavaroja niiden määrärahojen tehokkaaseen käyttöön, jotka budjettivallan käyttäjä on myöntänyt ulkoisille avustusohjelmillemme. Meidän on oltava valmiita vastaamaan eri puolilla maailmaa tekemämme työn johtamisesta ja hallinnollisista seurauksista, koska muussa tapauksessa joutuvat kärsimään ne, joiden pitäisi saada meiltä apua oppiakseen lukemaan ja kirjoittamaan tai elämään parempaa ja terveellisempää elämää tai perustamaan hyvää hallintoa edustavia toimielimiä yhteisöihinsä. Myös nämä ihmiset kärsivät samoin kuin Euroopan unionin maine.
Olen varma, että tästä tulee pitkä keskustelu. Olen varma, että parlamentilla on paljon sanottavaa tähän keskusteluun tulevien kuukausien aikana. Tehtyäni muutaman kuukauden tätä työtä olen kuitenkin saanut sellaisen kuvan, että parlamentti haluaa yhtä lailla kuin komissio saada aikaan kaikkialla maailmassa pätevämmin toteutettavan avustusohjelman.

Kinnock
Arvoisa puhemies, tämä on virkistävää siis se, että Euroopan unioni on myöntämässä, että ongelmia on mutta että me voimme todellakin ratkaista ne. Komission jäsen Nielson ehkä muistaa, että sanoin pari kuukautta sitten, että hänestä saattaa tulla keisari, jolla ei ole vaatteita. Eikö tilanne ole nyt se, että tämä ehdotus, jolla otettaisiin näin paljon varoja kehityksen pääosastolta, voi hyvinkin toteuttaa ennustukseni?
Toiseksi minusta tuntuu, että komission jäsen toisti puheenvuoronsa lopussa saman asian, joka on lainattu häneltä tämän aamun The Times -sanomalehteen ja jonka mukaan jäsenvaltioiden pitäisi tukea hänen suunnitelmiaan lisäämällä voimavaroja tai leikata tukea. Arvoisat komission jäsenet, minun on sanottava, että pidän tätä erittäin huolestuttavana ja vaarallisena lausuntona, joka otetaan jäsenvaltioissa todennäköisesti kirjaimellisesti eikä siten kuin itse tarkoititte. Olisin todella kiitollinen, jos saisin selvennyksen näihin kahteen kysymykseen jommaltakummalta komission jäseneltä.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, en tunne olevani keisari, jolla ei ole vaatteita, mutta voitte tehdä omat johtopäätöksenne. Tilanne on se, että meidän oli tehtävä jotakin sen sijasta, että vain yhdistäisimme hankekokonaisuuksien ylimmän toiminnallisen hallinnoinnin. Meidän oli myös tehtävä jotakin hankkeiden organisoinnin hyväksi, jolloin yleinen poliittinen vastuuni kehityspolitiikasta saisi lisää sisältöä. Olemme tehneet tämän muuttamatta sovittua tehtäväjakoa.
Olemme päätyneet siihen ratkaisuun, että on luotava johtokunta, joka valvoo avustushankkeiden toteutusta ja vastaa niistä poliittisesti uudessa toimistossa tai Europe Aidissa tai miksi SCR:ää tulevaisuudessa kutsutaankin. Minun tehtävänäni on toimia johtokunnan toimitusjohtajana. Komission jäsen Pattenista tulee sen puheenjohtaja, mikä heijastaa hänellä jo olevaa asemaa pöydän päässä ulkosuhteista vastaavien komission jäsenten toiminnan lopullisena koordinaattorina. Olemme tavallaan järjestelemässä sovittuja poliittisia tehtäviä ja teemme sen siten, että siitä voi mielestäni todella tulla toimiva järjestelmä.
Siinä on kaksi tekijää, jotka edistävät yhtenäisyyttä ja poliittista johdonmukaisuutta. Toinen on jo mainitsemani poliittisen vaikutusvallan lisääminen hankkeiden toteutuksen hallinnoinnissa. Toinen on laatutukiryhmä, jonka pääsihteeristö toimii kehityksen pääosastossa. Sen tehtävänä on varmistaa, että eri ohjelmien laadinnassa noudatetaan määrittelemiämme politiikkoja ja periaatteita, ulkosuhteiden pääosaston ohjelmat mukaan luettuina. Olen sitä mieltä, että tämä on kaiken kaikkiaan hyvä yritys hallinnoinnin toteuttamiseksi viime heinäkuussa määritellyissä puitteissa.
Tällä tavalla saadaan myös kaikki ulkosuhteista vastaavat komission jäsenet kiinnittämään paljon huomiota siihen, tuottaako työmme tosiasiassa tulosta vai ei. Meidän on päästävä sitoumusten kulttuurista tuloksellisuuden kulttuuriin. Tässä yhteydessä tekemämme työ on osa tätä muutosta. Käsittelemme myös omistusoikeutta, joka on suuri ongelma kumppanuusmaissamme. Tosiasia on se, että omistusoikeus on meidän osaltamme epämääräinen ja ongelmallinen asia, mikä johtuu siitä tavasta, jolla olemme järjestäneet toimintamme komissiossa. Siihen tulee muutos nyt käynnistämämme uudistuksen myötä.
Lopuksi puhun siitä, mitä saattaa tapahtua, jos emme saa riittävästi henkilöstöä ja voimavaroja tehtävämme hoitamiseksi. On selvää, ettei ole hyväksyttävää eikä mahdollista jatkaa tilannetta nykyisellä tavalla. Meidän on ilmaistava tämä asia yhtä selvästi kuin komission jäsen Patten sen juuri ilmaisi, eli me haluamme kyseiset voimavarat. Meillä on sitoumuksia, meillä on sopimus 71 AKT-valtion kanssa, meillä on sille jäsenvaltioiden tuki ja niiden hyväksyntä yhdeksännelle Euroopan kehitysrahastolle. Tässä on osa niistä lupauksista, joita olemme jo tehneet, ja siksi ei ole muuta vaihtoehtoa kuin hankkia henkilöstöä hoitamaan tämä työ. Mutta miten se tehdään tämä on ongelma, jota emme voi ratkaista yksin, ja siksi esitämme näin vahvan ja selvän vetoomuksen; emmekä salaa sitä, että jos budjettivallan käyttäjä ei mahdollista henkilöstön palkkaamista, emme pysty hoitamaan tätä työtä. Näin me näemme tämän tilanteen. Emme halua uhrata omaa tehtäväämme komission jäseninä häviöön tuomitun taistelun käymiseen. Haluamme käydä taistelua, johon osallistumisesta voimme olla ylpeitä.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, minusta on mukava kuulla, että sitoumuksista suoriutumiseen tarvitaan lisää varoja ja henkilöstöä. Annamme kaiken tukemme samalla, kun parlamenttikin tiedostaa asian.
Kuitenkin kysyisin mielelläni yhtä asiaa, koska en ehtinyt käydä asiakirjaa rauhassa läpi: miten kauan humanitaarista apua annetaan?
Ymmärtääksemme humanitaarinen apu on Euroopan unionin politiikkojen tavoin sellaista politiikkaa, ettei se lopu humanitaarisen avun myöntämiseen, vaan sen on jatkuttava puhumme tässä yhteydessä jatkumosta kehityspolitiikkojen toteuttamiseksi. Jos näin ei ole, meille voi käydä niin kuin Mosambikissa tällä hetkellä tapahtuu: humanitaarista apua kyllä toimitettiin, mutta ECHO poistui paikalta, eikä kehityspolitiikkaa olla jatkamassa ja siksi väkivalta voi jälleen alkaa.
Tämän jatkumon osalta haluaisin tietää, pysyykö ECHO, kuten toistaiseksi on ollut, komission alaisena virastona, jonka toiminta kuitenkin kohdistetaan myös kehityspolitiikkoihin meille tärkeän köyhyyden kitkemiseksi.

Haug
Arvoisa puhemies, on vahinko, että komission jäsen Pattenin piti jo mennä. Halusin nimittäin oikeastaan osoittaa kysymykseni hänelle. Uskon kuitenkin, että komission jäsen Nielson pystyy vastaamaan minulle aivan yhtä hyvin, sillä hänhän seisoi juuri kollegansa vierellä ja sanoi, että molemmat komission jäsenet ovat vastuussa tästä ehdotuksesta. Komission jäsen Nielson, parlamentti jakaa tietenkin teidän kanssanne tavoitteet miehille ja naisille annettavan avun nopeuttamisesta ja EU:n näkyvyyden parantamisesta. Se on täysin selvää. Olimme kuitenkin kaikki samaa mieltä siitä, että on tehtävä yhdessä meidän kanssamme se, mitä komissio haluaa nyt ottaa käyttöön uudistusaskelin. Komission jäsen Patten sanoo johdannossaan, että me joko hyväksymme komission ohjelman tai meidän on tehtävä leikkauksia, mikä on minusta hyvin outoa! Me olemme nimittäin budjettivallan käyttäjiä, olemme ainakin osa niistä, ja mielestäni komissio ei voi vain sanoa, että me joko leikkaamme menoja tai että meidän on leikattava menoja! Se meidän on toki todettava myöhemmin talousarviomenettelyssä! Teidän on varmastikin toteutettava uudistusohjelmanne yhdessä meidän kanssamme. Haluaisin mielelläni tietää, mitä teidän kolleganne tarkoitti tällä uhkauksella.

Deva
Arvoisa puhemies, olen hyvin pahoillani siitä, että komission jäsen Patten joutui lähtemään. Hänen poissa ollessaan esitän mielelläni kysymykseni kehitysyhteistyöstä vastaavalle komission jäsen Nielsonille.
Minusta oli ilo kuulla niistä uudistuksista ja uudelleenjärjestelyistä, jotka komissio aikoo toteuttaa. Europe Aid olisi hyvin tärkeä lisä Euroopan unioniin ulkosuhteidemme kannalta. Tähän asti on ollut erittäin häpeällistä, ettemme ole pystyneet täyttämään joitakin lupauksiamme. Maailman köyhimmille ihmisille annettujen lupausten täyttämättä jättäminen ei ole paras tapa yrittää eräänä maailman rikkaimmista alueista auttaa heitä.
Kannatan täysin ulkosuhteista vastaavien komission jäsenten aseman vahvistamista ja hallinnosta vastaavan henkilöstön ja voimavarojen lisäämistä. Minusta oli lisäksi ilo kuulla, että komissio suunnittelee samantapaisen johtokunnan luomista kuin Maailmanpankissa on. Kysyisin kuitenkin komission jäsen Nielsonilta, onko hän ajatellut erästä parlamentin tälle laidalle hyvin tärkeää asiaa: Maailmanpankin piirissä toimiva Kansainvälinen rahoitusyhtiö (IFC) pystyy antamaan rahoitusapua yksityiselle sektorille. Mikroluotot ja erilaiset muut mekanismit ovat keskeinen keino auttaa ihmisiä auttamaan itseään. Onko komissio harkinnut Europe Aid -toimiston laajentamista siten, että se pystyisi auttamaan ihmisiä auttamaan itseään investointiavulla, jonka yhteydessä Euroopan unionista tulee hanke- ja yrityskumppani?

Nielson
. (EN) Ensinnäkään tämä kehitysavun uudistaminen ei koske ECHOa. ECHOn toiminta jatkuu. Tämä asia on tehty selväksi päätöksissämme. Uudistuksella pyritään ainoastaan siihen, että humanitaarinen apu ja enemmän tulevaisuuteen suuntautuva pitkän aikavälin kehitysapu voidaan kytkeä paremmin toisiinsa. Tästä on keskusteltu jo kauan. Haluamme ECHOn toiminnan jatkuvan suurin piirtein ennallaan. Luotan siihen, että olemme oikealla tiellä ECHOn uuden johtajan ansiosta.
Haugille haluaisin täsmentää, että komission jäsen Pattenin mukaan meidän on ehdotettava suuria leikkauksia toimintaamme, jos budjettiviranomaiset eivät suhtaudu myönteisesti henkilöstökysymykseen.
Miksi me sanomme tämän näin selvästi kuin nyt sanomme, vaikka se saatetaan tulkita uhkaukseksi? Kiinnitin huomiota sanavalintaanne tässä yhteydessä. Meidän mielestämme on tehtävä selväksi, että olemme vakavissamme sitä mieltä, että työmme jatkaminen on ongelmallista ilman tarvitsemiamme voimavaroja ja henkilöstöä.
Emme pysty huolehtimaan tehtävistämme kunnolla, ellei toimintaamme järjestetä suurin piirtein samoin kuin muiden tuloksellisten auttajajärjestöjen piirissä. Tämä on viestimme. Saattaa hyvinkin olla, että meidät ymmärretään väärin parlamentissa, koska tällä alalla olemme ehdottomasti ystävien parissa. Asian esittäminen niin selvästi kuin me täällä teemme, saattaa siis kuulostaa väärältä. Ymmärrän sen. Mutta tässä yhteydessä on otettava muutkin asiat huomioon. Meidän on sanottava se joka taholle. Nämä toimenpiteet on ehdottomasti tehtävä selviksi. En halua suhtautua kielteisesti valtiovarainministereihin, mutta he voivat toisinaan olla hyvin vaativia keskustelukumppaneita. Kehitysyhteistyöministerit eivät ole sen helpompia.
Suurin ongelma on itse asiassa johdonmukaisuuden puute tälle alalle asetettujen kunnianhimoisten tavoitteiden ja niiden voimavarojen ja välineiden välillä, joita meillä on käytettävänämme tehtäviemme hoitamiseksi. Tämä on suurin ongelmamme. Pyrimme myönteisin keinoin saamaan aikaan ratkaisun, jolla mahdollistetaan tehtäviemme jatkaminen vähintään nykyisellä toimintatasolla.
Haluaisin lisätä, että vaikka on syytä kiinnittää huomiota keskeneräisten asioiden määrään, ongelmiin ja vaikeuksiin, ei pitäisi unohtaa, että me rakennamme maailmalla tuhansia kilometrejä pitkiä teitä; poraamme reikiä puhdasta ja terveellistä vettä varten järjestäen joka vuosi miljoonille ihmisille puhdasta juomavettä. Investoimme ihmisten peruskoulutukseen hyvin monissa maissa. Tuemme velka-aloitetta enemmän kuin mikään muu maa jopa maailman suurimpiin valtioihin verrattuna. Toivoisimme tälle alalle vähän enemmän kilpailua.
Varoitan antamasta sitä vaikutelmaa, että kehitysyhteistyömme on lähes pysähdyksissä. Näin ei ole. Meidän on oltava realistisia, selkeitä ja vaativia, jotta pääsemme eturintamaan auttajajärjestöjen keskuudessa emmekä jää siihen tilaan, jossa nyt olemme. Tämä on päämäärämme.
Jäsen Deva, uuden Suva-sopimuksen joka seuraa Lomén yleissopimusta perusteella osarahoitamme toimintaamme 2,2 miljardin euron yksityisellä sijoitusvälineellä, jota hoitaa lähellämme sijaitseva Euroopan investointipankki. Se neuvottelee yksityisten kumppanien kanssa ja kannustaa ja auttaa luomaan liiketoimintaa eurooppalaisten yritysten ja AKT:n kehitysmaissa sijaitsevien yritysten välillä. Tätä suurta uudistusta valmistellaan parhaillaan samalta pohjalta kuin se, mistä itse puhuitte. Mikroluotto on tärkeä asia mutta se ei ole ainoa ratkaisu kaikkiin ongelmiin. Toimimme kuitenkin aktiivisesti myös tällä alalla.
Kiitän parlamenttia suhtautumisesta, joka on mielestäni enemmän kuin myönteinen, koska kuulemani kriittiset äänenpainot ovat senlaatuisia, että olen taipuvainen tulkitsemaan ne innokkaaksi kannatukseksi. Meidän olisi varottava joutumasta tilanteeseen, jossa saatamme todella joutua asettamaan päämääriämme alemmas.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen Nielson, paljon kiitoksia tulevaisuudenuskostanne.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0220/2000). Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä.
Ensimmäinen osa

Puhemies


John Walls Cushnahan
Kysymys nro 32 (H-0433/00):
Aihe: Genevessä kokoontunut YK:n komissio Onko komissio valmis kommentoimaan niiden maiden selkärangattomuutta, jotka eivät tukeneet Genevessä hiljattain järjestetyssä YK:n ihmisoikeuskomission kokouksessa aloitetta, johon sisältyi Kiinan arvostelua toistuvien ihmisoikeusloukkausten johdosta? Millaisen kannan kukin jäsenvaltio omaksui tässä asiassa?

Kinnock
. (EN) Komissio on tietoinen arvoisan jäsenen kysymyksessään mainitsemasta äskettäisestä oikeudenkäynnistä ja tuomiosta Liulle, joka auttoi Xu Wenliä perustamaan osaston kiellettyyn Kiinan demokratiapuolueeseen (CDP). Xu Wenli, joka on yksi CDP:n perustajista, tuomittiin joulukuussa 1998 13 vuodeksi vankilaan yhdessä kahden muun merkittävän demokratian puolestapuhujan kanssa.
Kuten arvoisa jäsen tietänee, unionin pitkäaikaisena politiikkana on ollut kiinnittää Kiinan viranomaisten huomio yksittäisiin tapauksiin, joissa Kiinan kansalaisia on vangittu poliittisten rikosten vuoksi, erityisesti ihmisoikeusvuoropuhelussa, joka oli viimeksi kokousaiheena 25. helmikuuta. Unioni on siis kiinnittänyt Kiinan hallituksen huomion Xu Wenlin tapaukseen ja muihin tapauksiin, joissa henkilöt ovat yrittäneet käyttää perusoikeuksia, jotka on vahvistettu Yhdistyneiden kansakuntien kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevassa yleissopimuksessa, jonka Kiina on itse asiassa allekirjoittanut lokakuussa 1998.
Tähän mennessä komissio on saanut tietoonsa, että vähintään 23 CDP:n jäsentä on vangittu kumouksellisen toiminnan vuoksi heidän yritettyään käyttää oikeuksia, joita Kiina on sitoutunut kunnioittamaan.
Komissio kehottaa Kiinan kansantasavaltaa noudattamaan näissä ja muissa tapauksissa allekirjoittamiaan Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeussopimuksia; tekemään niin jo ennen kuin Kiina on ratifioinut kyseiset yleissopimukset ja pyrkimään aktiivisesti niiden ratifiointiin. Komissio jatkaa näitä ponnistelujaan.

Cushnahan
Kiitän teitä vastauksestanne, arvoisa komission jäsen, ja haluaisin kysyä, onko komissio tietoinen siitä, että Xu, joka on kärsinyt 14 kuukautta 13 vuoden tuomiostaan, sairastaa hepatiittia ja että hänen saamansa hoidon tehokkuutta on epäilty vakavasti. Haluaisin varmistuksen siitä, että komissio tiedustelee tätä asiaa ja kysyy Kiinan viranomaisilta, järjestävätkö he hänelle asianmukaista hoitoa.
Arvoisa komission jäsen, koska sanoitte haluavanne ottaa esille yksittäisiä tapauksia, haluaisin pyytää teitä myös tiedustelemaan, mitä on tapahtunut Rebiya Kadeerille. Hänet pidätettiin 11. elokuuta 1999 Urumquissa, Xinjiang Uygurin autonomisen alueen pääkaupungissa, kun hän oli matkalla tapaamaan USA:n kongressin tutkimusyksikön edustajia. (US Congressional Research Centre). Häntä syytettiin salaisten tietojen antamisesta ulkomaalaisille, ja oletetaan, että hänet on tuomittu salaisessa oikeudenkäynnissä 8 vuoden vankeusrangaistukseen. Annan mielelläni yksityiskohtaisempia tietoja asiasta, arvoisa komission jäsen. Koska Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat tietoisia näistä tapauksista ja yleensä niistä 23 tapauksesta, joihin viittasitte, olen sitäkin vihaisempi siitä, että ne osoittavat sellaista selkärangattomuutta, että ne kieltäytyvät tukemasta USA:n YK:n ihmisoikeusvaltuutetulle tekemää aloitetta, jossa tuomitaan Kiinan ihmisoikeusloukkaukset.

Kinnock
. (EN) Haluaisin kertoa arvoisalla jäsenelle, että Xun osalta välitän hänen sanansa tämän poliittisen vangin ilmeisen vakavasta tilasta ulkosuhteista vastaaville kollegoilleni. Olen varma siitä, että he noudattavat aiempaa käytäntöä ja tiedustelevat Kiinan viranomaisilta Xun hepatiitin vakavuutta ja hoidon toimivuutta. Tiedän, että kollegani vastaavat mielellään arvoisalle jäsenelle, jotta hän saa kaiken sen tiedon, jonka he pystyvät hankkimaan.
Kadeerin tapauksesta en ilmeisesti ole saanut tietoa enkä pysty antamaan vastausta. Tapaus on kuitenkin varmasti merkitty muistiin. Puhun siitä kollegoilleni, jotka antavat arvoisalle jäsenelle hänen kaipaamansa vastauksen. Olisi tietysti hyvin huolestuttavaa, jos joku, jonka ainoa rikos on nykyisen järjestelmän vastustaminen, joutuu näin sietämättömän kohtelun uhriksi. Tiedän, että muiden alojen kollegani komissiossa jakavat tämän näkemyksen, jonka jaan arvoisan jäsenen kanssa.

Puhemies
Koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla, kysymys nro 33 raukeaa.

Jan Mulder
Kysymys nro 34 (H-0357/00):
Aihe: Komission uudistusohjelma ja laajentuminen Euroopan komissio hyväksyi 1. maaliskuuta 2000 valkoisen kirjan komission uudistamisesta. Komission ilmoittamien toimenpiteiden ja toimien mukaan komissiossa tullaan tekemään perusteellinen uudistus, jonka toteuttaminen tulee kestämään pitkään.
Voisiko komissio ilmoittaa, missä määrin tuleva laajentuminen on otettu huomioon näissä uudistusehdotuksissa? Onko jo ennakoitu niitä seurauksia, joita laajentumisella tulee olemaan komission sisäiselle rakenteelle, ja onko nämä seuraukset otettu huomioon suunnitelluissa toimissa ja toimenpiteissä? Jos näin on, millä tavoin ne on otettu huomioon? Jos näin ei ole, eikö komissiosta olisikin ollut loogisempaa ottaa laajentuminen jo nyt tietyissä asioissa huomioon ja estää näin sen tilanteen syntyminen, että vähän aikaa nykyisen uudistusprosessin päättymisen jälkeen komission on aloitettava uusi uudistuskierros voidakseen vastata laajentumisen aiheuttamiin seurauksiin?
Aikooko komissio esittää nykyistä uudistussuunnitelmaa vastaavan toimintasuunnitelman aikatauluineen komission rakenteiden mukauttamiseksi tulevaan laajentumiseen?

Kinnock
. (EN) Komission valkoinen kirja komission uudistamisesta täyttää parlamentille ja neuvostolle viime vuonna vapaaehtoisesti annetut lupaukset ryhtyä välittömästi tutkimaan, miten kyseinen toimielin hoitaa tehtävänsä organisaationa. Komissio, neuvosto, parlamentti tai suuri yleisö ei olisi hyväksynyt viivyttelyä käytännön suunnitelman laadinnassa ja pyrkimyksissä välttämättömään uudenaikaistamiseen, kuten arvoisa jäsen varmasti ymmärtää.
Yksi erityisesti esille tuotu kattavan uudistuksen tavoite on vankan hallinnollisen toimivuuden kehittäminen, jonka ansiosta komissio muun muassa pystyy selviytymään paremmin nykyisessä ja tulevaisuuden unionissa ja suuressa maailmassa tapahtuvista muutoksista. Tulevan suuren laajentumisen mukanaan tuomat haasteet poikkeavat tietysti luonteeltaan ja mittavuudeltaan kaikkien aikaisempien laajentumisten tuomista haasteista. Komission on näin ollen pystyttävä saavuttamaan täytäntöönpanon ja hallinnollisen tehokkuuden korkein taso valtuuksiensa ja velvollisuuksiensa toteuttamisessa tämän suuren ja tervetulleen kehityksen helpottamiseksi. Kuten komissio on selvästi ilmaissut valkoisen kirjan johdannossa ja muualla samassa asiakirjassa lainaan tekstiämme "maailmanlaajuistumisen ja tulevan laajentumisen asettamat haasteet edellyttävät parempaa hallintoa kaikilla tasoilla Euroopan unioni mukaan luettuna". Kaikkien poliittisten toimielinten on noustava tämän haasteen tasalle, ja myös komission on tehtävä niin. Uudistus on näin ollen oleellinen edellytys edellytys sille, että voimme toteuttaa visiomme Euroopasta.
Nykyinen uudistus ei ole rajoitettu toimenpide, se on kehitysprosessi, kuten olemme hyvin selvästi ilmaisseet, sitä valvotaan jatkuvasti ja saadut tulokset arvioidaan kaikkien tarvittavien mukautusten tekemiseksi. Kaikki laajentumisprosessin erityisvaatimukset otetaan asianmukaisesti huomioon, ja sama koskee luonnollisesti meneillään olevan muutoksen vaikutuksia henkilövoimavaroihin. Erityistä huomiota kiinnitetään muun muassa sellaisiin asioihin, kuten komission lisääntyvän kulttuurisen monimuotoisuuden hallintaan ja suoraan laajentumiseen yhteydessä olevaan varhaiseläkejärjestelmään. Vastaavalla tavalla kuin aikaisempien laajentumisten yhteydessä toteutetaan sopivassa vaiheessa erityistoimenpiteitä virkailijoiden nimittämiseksi uusista jäsenvaltioista ja heidän kouluttamisekseen.

Mulder
Kiitokset arvoisalle komission jäsenelle hänen vastauksestaan. Haluaisin vielä lisätä jotakin. Yksi laajentumisen suurimmista haasteista on ehdokasvaltioiden eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun mukauttaminen Euroopan unionin tasoon. Olisiko komission jäsen valmis siihen, että hallintokomiteoissa, tieteellisissä komiteoissa ja muissa komiteoissa eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun alalla voisi olla kokouksissa pysyvästi mukana tarkkailijoita jäseniksi haluavista Keski- ja Itä-Euroopan maista?

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, tiedän, että arvoisa jäsen suhtautuu erittäin rakentavasti niin näihin kuin moniin muihinkin asioihin. Tiedän aikaisemman kokemuksen ja myös sen perusteella, että komissio on arvioinut tulevan laajentumisen tuomien haasteiden mittavuutta ja merkittävyyttä, että oikeassa vaiheessa toteutetaan toimenpiteitä paitsi pätevän henkilöstön rekrytoimiseksi uusista jäsenvaltioista ja heidän kouluttamisekseen myös muiden asiantuntija-alojen joiden joukossa ovat oletettavasti tiede- ja muut komiteat valmistautumisen tukemiseksi.
Prosessin eteenpäin viemistä edistää tietysti osaksi se, että kansainvälinen tiedeyhteisö on Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella todella kansainvälinen. Sen lisäksi, että komissio tukeutuu näihin epävirallisiin ammatillisiin suhteisiin, olen varma, että se haluaa varmistaa uusien jäsenvaltioiden osallistumisen ja jatkuvan edustuksen kysyjän mainitsemien alojen eläinlääkintä ja kasvinsuojelu lisäksi monilla muillakin aloilla, joilla ponnistelujen mahdollisimman sulava yhdistäminen on ratkaisevaa keskinäisen edun kannalta.

Puhemies


Rosa Miguélez Ramos
Kysymys nro 35 (H-0411/00):
Aihe: Kanadalaisten tarkastajien nousu yhteisön kalastusaluksiin kansainvälisillä vesillä Viisi vuotta Estai-aluksen laittoman pidätyksen jälkeen Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) kansainvälisillä vesillä kalastava yhteisön laivasto on erittäin huolestunut oletettavasti kanadalaisten tarkastajien portugalilaiseen Santa Mafalda -alukseen nousun vuoksi. Tarkastajat tunkeutuivat Santa Mafalda -alukseen 24. huhtikuuta, takavarikoivat kaikki asiakirjat ja kieltäytyivät poistumasta laivasta. Lisäksi kanadalaisten viranomaisten vene kulkee jatkuvasti aluksen rinnalla vaikeuttaen työntekoa.
Muutama päivä aikaisemmin kanadalaiset tarkastajat olivat tunkeutuneet espanjalaiseen pakastealukseen, joka myös kalasti kansainvälisillä vesillä. Euroopan unionin kalastajat pelkäävät, että näiden alukseen nousujen taustalla on aikomus poistaa heidät kalastusalueilta, joilta pyydetään turskaa ja ruijanpallasta.
Mitä tietoja komissiolla on näistä tapahtumista? Voiko komissio selvittää, toimivatko tarkastajat Kanadan hallituksen vai NAFO:n etujen mukaisesti? Onko komissio ryhtynyt tai aikooko se ryhtyä johonkin toimiin tässä asiassa? Siinä tapauksessa, että Kanadalla on ongelmia hyväksyä NAFO:n tarkastuksia koskeva yhteisön valvontasäännöstö, mitä aloitteita komissio voisi toteuttaa sellaisen selkeän ja sitovan säännöstön vahvistamiseksi, joka poistaisi niin alan ammattilaisten kuin Kanadan hallituksen epäilyt?

Kinnock
. (EN) Kiitoksia, arvoisa puhemies. Kuten kysymyksen esittänyt arvoisa jäsen tietänee, Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön yhteisen kansainvälisen tarkastus- ja valvontajärjestelmän mukaan kaikki sopimuspuolet voivat luovuttaa tarkastusvälineitä ja nimittää tarkastajia NAFO-järjestelmään, ja kaikki NAFO-tarkastajat voivat tarkastaa kaikki sopimuspuolten lippujen alla purjehtivat kalastusalukset. NAFO-tarkastajat ovat velvollisia suorittamaan tehtävänsä NAFO-järjestelmässä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti, toimimaan sopimuspuolten viranomaisten valvonnassa ja vastaamaan näille toimistaan.
Tätä taustaa vasten kaksi NAFO-tarkastajaa, joiden mukana oli yksi harjoittelija, tarkastivat 23. huhtikuuta yhteisön Santa Mafalda -kalastusaluksen, joka oli tuolloin NAFO:n sääntöalueella. Kyseiset kanadalaiset tarkastajat ja tarkastusalus, josta käsin tarkastus tehtiin, kuuluvat NAFO-järjestelmään. Tarkastajat toimivat NAFO:n etujen mukaisesti. Saatuaan kanadalaisilta tiedon asiasta komission tarkastajat nousivat Santa Mafalda -alukseen varmistaakseen, millä perusteella kanadalaiset olivat esittäneet väitteen vakavasta rikkomuksesta. Tässä varmistustarkastuksessa komission tarkastajat varmistivat, että laivalla on todisteita ja että niitä ei muuteta, ja toimittivat raporttinsa Portugalin viranomaisille. Viranomaiset puolestaan määräsivät Santa Mafaldan purjehtimaan Portugalissa sijaitsevaan Aveiron satamaan perinpohjaista tarkastusta varten.
Santa Mafalda saapui Aveiroon 10. toukokuuta 2000, ja kaksi komission tarkastajaa osallistui aluksen perinpohjaiseen tarkastukseen. Komissio on ilmoittanut Kanadan viranomaisille kanadalaisten tarkastajien menettelystä heidän takavarikoidessaan asiakirjoja ja jatkaessaan läsnäoloa Santa Mafalda -aluksella. Komissio on sitä mieltä, että kyseiset kanadalaiset NAFO-tarkastajat toimivat NAFO-järjestelmän vastaisesti viedessään alukselta asiakirjoja ilman kapteenin lupaa ja jatkaessaan läsnäoloa aluksella. Tässä tapauksessa on kuitenkin pantava merkille, että aluksen kapteeni tai Portugalin viranomaiset eivät vastustaneet kanadalaisten tarkastajien pitkittynyttä läsnäoloa aluksella ja että Santa Mafaldan kalastustoimintaa ei estetty.

Miguélez Ramos
Arvoisa komission jäsen, olen tyytyväinen vastaukseenne, mutta haluaisin lisätä vielä erään asian: meret ovat hankala alue, ja yhteisön laivasto, joka kalastaa Atlantin kansainvälisillä vesillä, joutuu rannikkovaltioiden tarkastajien ja partioiden toimien kohteeksi, ja vaikuttaa siltä, että tämän vainon taustalla, jonka kohteiksi laivasto aika ajoin joutuu, on ainoastaan pyrkimys häätää se näiltä kalavesiltä.
Komission jäsen tietää, kuten minäkin tiedän, että nykytilanne NAFO:ssa ei ole onneksi sama kuin viisi vuotta sitten Estai-aluksen laittoman pidätyksen jälkeen. Euroopan komissio samoin kuin itse kalastusala on ponnistellut kovasti käsityserojen häivyttämiseksi. Kuitenkin ongelmakohtia on yhä jäljellä, esimerkiksi ekstraterritoriaaliset turvalausekkeet, joiden nojalla Kanadan hallitus voi toteuttaa tarkastus- ja valvontatoimia sekä laittomia pidätyksiä aluevesiensä ulkopuolella avomerellä, mikä on kansainvälisten määräysten vastaista ja minkä vuoksi ryhdytään liian usein toteuttamaan mielivaltaista valvontaa NAFO:n puitteissa.
Arvoisa komission jäsen, kaiken tämän vuoksi haluaisin kysyä teiltä: kuinka Euroopan komissio aikoo puolustaa yhteisön laivaston oikeuksia kalastaa vapaasti näillä kalavesillä, kun se kerran tapahtuu nykyisten määräysten mukaisesti?

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, olen kiitollinen arvoisalle jäsenelle. Ainoa keino, jolla voimme tosiasiassa varmistaa, että lainvoimaisia kansainvälisiä yleissopimuksia noudatetaan, on vaatia kaikissa tapauksissa, että lain edellyttämät menettelyt toteutetaan asianmukaisesti tasapuolisesti mutta täysin aukottomasti. Tämä on komission omaksuma kanta, ja siksi kiinnitin huomionne siihen, että komission jäsenet ovat jo päätyneet siihen näkemykseen, että kanadalaiset tarkastajat todella rikkoivat järjestelmää sillä perusteella, että he veivät aluksesta asiakirjoja kapteenin tietämättä, ja ehkä myös sillä perusteella, että he oleskelivat aluksella hyvin kauan.
Portugalin viranomaiset, kuten arvoisa jäsen tietänee kiinnostuksensa vuoksi, ovat nyt suorittamassa perinpohjaista tarkastusta, eikä komission ole sen vuoksi sopivaa kertoa näkemyksistä enempää kuin olen jo paljastanut, mutta arvoisa jäsen voi olla täysin vakuuttunut siitä, että komissio ja sen tarkastajat valvovat yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, että kaikilla aluksilla on asianmukaiset oikeudet aavalla merellä.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa komission jäsen Kinnockin ensimmäisen vastauksen vuoksi, ennen kuin jäsen Miguélez esitti kysymyksensä. Ymmärsin varapuheenjohtaja Kinnockin tarkoittaneen sitä, että alusta oltiin tarkastamassa Portugalin satamassa viimeistä kertaa ja että tarkastus oli jo suoritettu yhteisön tarkastajien ollessa paikalla.
Ymmärsin hänen antamansa toisen vastauksen niin, ettei hänellä ole vielä hallussaan tämän tarkastuksen lopullista tulosta. Haluaisin, että asia tehtäisiin minulle selväksi. Jos hänellä olisi tulos tiedossa, haluaisin saada sen tutustuttavakseni, mutta ymmärsin toisen vastauksen perusteella, ettei hän vielä ole saanut tulosta. Jos näin on, mielestäni on tosiaan varovaisuuden vuoksi hyvä odottaa lopullista tulosta, mikä on myös loogista.
Pyydän varapuheenjohtaja Kinnockia kertomaan komission jäsen Fischlerille, että kalatalousvaliokunnan puheenjohtajana haluaisin saada tarkastuksen tuloksen mahdollisimman nopeasti haltuuni. Haluan, että se toimitetaan minulle, koska meidän on parlamentissa toimittava tämän tuloksen mukaisesti. Joka tapauksessa haluan tukea jäsen Miguélezin näkemystä ja ilmaista suhtautuvani tuomitsevasti siihen toimivallan ylitykseen, johon ne kansallisuudeltaan kanadalaiset NAFO:n tarkastajat syyllistyivät, joihin myös varapuheenjohtaja Kinnock viittasi. Siksi haluan esittää tämän pyynnön ja ilmaista tuomitsevani tapahtuneet NAFO:n säännöstöön kohdistuneet rikkomukset.

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, välitän arvoisan jäsenen sanat kollegalleni Fischlerille, jonka tiedän olevan kiinnostunut niistä. Hän pystyy esittämään kannasta täsmällisen tiivistelmän, koska tarkastus on tehty ja koska Portugalin viranomaiset tekevät asiasta pian johtopäätöksensä. Ei olisi sopivaa käsitellä asiaa julkisesti tämän pidemmälle, mutta kun tarkastusraportti ja Portugalin viranomaisten arvio ovat saatavilla, olen varma, että ne toimitetaan asiasta kiinnostuneille jäsenille, joiden joukossa on tietysti parlamentin kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja ja nähdäkseni varmasti myös arvoisa jäsen, joka on ilmeisen kiinnostunut tästä asiasta.

Puhemies


Efstratios Korakas
Kysymys nro 36 (H-0415/00):
Aihe: Oliiviöljyalan tuen ja vahvistuksen tarve Oliiviöljyalan uuden asetuksen täytäntöönpanon seuraukset ovat tuskallisia kreikkalaisille tuottajille, karujen saarialueiden köyhille viljelijöille. Se, että jo aikaisemmin heikentyneet interventiot poistettiin kokonaan, aiheutti tuhoisan tuottajahintojen romahduksen ja yhdessä yhteisvastuumaksujen kanssa vähensi roimasti oliivintuottajien tuloja. Näin vahvistettiin kaupan ja teollisuuden voitontavoittelua. Ne myyvät oliiviöljyn kuluttajille hinnoin, jotka ovat moninkertaiset tuottajahintoihin nähden. Kreikalle myönnetty alhainen kiintiö tekee käytännössä tyhjäksi mahdollisuuden istuttaa uudessa asetuksessa säädettyjä 3 000 hehtaarin suuruisia uusia viljelmiä.
Koska oliiviöljy on Kreikan epäsuotuisimpien alueiden viljelijöiden perustuote ja pääasiallinen tulonlähde ja samanaikaisesti Välimeren alueen ruokavalion tärkeä osa, komissiolta kysytään: Mitä toimia se aikoo toteuttaa ja milloin suojellakseen oliivinviljelyä ja tuottajien tuloja ja helpottaakseen viljelijöiden pysymistä kylissään? Aikooko se kasvattaa kiintiötä, jotta se kattaisi sekä nykyisen tuotannon että odotetun uusista viljelmistä saatavan tuotannon? Ottaako se interventiojärjestelmän uudelleen käyttöön, vieläpä hintojen sekä aloituspäivämäärän osalta parannettuna? Aikooko se muotoilla ja panna täytäntöön laajan ja tehokkaan oliiviöljyn mainostus- ja myynninedistämispolitiikan niin EU:n maissa kuin sen ulkopuolisissa maissa, jotta oliiviöljy valtaisi sille myös tieteellisesti oikeutetusti kuuluvan paikan ihmisten ruokavaliossa?

Toinen osa
Komission jäsen Solbes Miralle osoitetut kysymykset.
Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, yksi kyselytuntijärjestelmän suurimmista eduista on se tapa, jolla se antaa minulle välitöntä asiantuntemusta niinkin kaukana toisistaan olevista asioista kuin kalastuksesta, oliiviöljystä ja Kiinan ihmisoikeuksista! Vastaan mielelläni Korakasille.
Kesäkuussa 1998 komissio lupasi, että se esittää vuonna 2000 neuvostolle ja parlamentille ehdotuksen oliiviöljyalan yhteisen markkinajärjestelyn tulevasta muodosta. Uutta järjestelyä sovellettaisiin markkinointivuodesta 2001/2002 lähtien, joka alkaa 1. marraskuuta 2001, kuten arvoisa jäsen varmasti tietää.
Komissio tutkii parhaillaan uusia tietoja oliiviöljyn tuotantorakenteesta eri jäsenvaltioissa, joissa sitä tuotetaan, ja kehityksestä maailmanmarkkinoilla, joilla yhteisö on selvästi alan johtava tuottaja. Tutkimuksessa otetaan huomioon myös tarve muotoilla oliiviöljyn laatustrategia tuotteen arvostuksen lisäämiseksi.
Myynninedistämisen osalta yhteisö rahoittaa jo myynninedistämiskampanjoita kansainvälisen oliiviöljyneuvoston välityksellä. Näyttää siltä, että kampanjat tuottavat tulosta Euroopan unionissa ja myös sen ulkopuolisissa maissa.
Vastauksena arvoisan jäsenen kysymyksessä esille tuotuun asiaan minun on sanottava, että uusista viljelmistä saatavalle tuotannolle ei ole oikeutta hakea tukea. Komissio toivoo kuitenkin, että kyseiset yhteisön tuottajat hyötyvät täysipainoisesti sääntöihin tehdyistä poikkeuksista, koska he ovat mukana hyväksytyissä istutussuunnitelmissa, vaikka kyseinen oliiviöljy otetaan huomioon laskettaessa jo määrättyä suurinta taattua määrää.
Lopuksi komissio haluaa huomauttaa, että interventiojärjestelmää ei ole vain poistettu, vaan se on itse asiassa korvattu yksityisen varastoinnin järjestelmällä, joka on joustavampi kuin interventionjärjestelmä, koska sitä voidaan soveltaa koko markkinointivuonna, jos markkinatilanne edellyttää tällaisia tukitoimia. Markkinointivuoden 1998/1999 alusta lähtien yksityiselle varastoinnille ei ole tarvinnut maksaa tukea. On kuitenkin syytä korostaa, että kyseisenä aikana ei olisi myöskään toteutettu vanhaa ostoihin perustuvaa interventiojärjestelmää.

Korakas
Arvoisa puhemies, näyttää todellakin siltä, että meidän on vaikea ymmärtää toisiamme tässä salissa. Totuus on, että nykyään Euroopan unionin politiikan seurauksena oliivintuottajat jäävät yhteisymmärryksessä toimivien kaupan ja teollisuuden armoille ja niiden tavoitteena on saada oliiviöljynsä ennennäkemättömän alhaisin hinnoin. Tilanne muuttui dramaattiseksi, kun poistettiin heikentynytkin interventiojärjestelmä; ja korostan, että yksityinen varastointi on silkkaa leikinlaskua. Miten tämä tilanne hoidetaan? Palautetaanko interventiojärjestelmä, joka antoi tuottajalle perussuojan, heikentyneenä? Koska oliiviöljyllä on maailmanlaajuisesti niin suuri merkitys sekä ihmiselimistölle että viljelijäväestön säilymiselle ongelmallisilla alueilla, miksi kiintiöt ovat - erityisesti Kreikassa - niin alhaiset? Kun otetaan huomioon laajamittainen oliiviöljyn ja siemenöljyn sekoittaminen, mitä komissio aikoo tehdä lopettaakseen tämän tuottajille ja kuluttajille haitallisen käytännön, joka hyödyttää vain gangsterimaista teollisuutta? Uskooko komissio tässä mielessä, että se torjuu tätä ilmiötä petoksella, eli lisäämällä Italian kiintiöitä, missä suurin osa sekoittamisesta tapahtuu, ja pienentämällä Kreikan kiintiöitä?

Kinnock
. (EN) Olen kiitollinen arvoisalle jäsenelle, ja hänen välittämänsä syvä huolestuneisuus on minulle tuttu asia. Se on todella tullut esille parlamentissa, ja arvoisa jäsen ilmaisi sen erittäin selkeästi.
Tiedän, että arvoisa jäsen kantaa jatkuvasti huolta tästä asiasta ja toimii sen hyväksi, mutta voin sanoa hänelle tässä vaiheessa vain sen, että oliiviöljyalan YMJ on määrä uudistaa, kuten jo sanoin, 1:seen marraskuuta 2001 mennessä neuvoston ja parlamentin hyväksymän asetuksen 1638/98 seurauksena. En usko, että asetuksesta olisi päästy yksimielisyyteen neuvoston ja parlamentin välillä, jos tilanne olisi ollut juuri sellainen, jonka arvoisa jäsen kuvasi ja jossa pienemmät tuottajat olisivat olleet vaarallisen epäsuotuisassa asemassa verrattuna suuriin tuottajiin. Siksi toivonkin hänen kiinnittävän huomiota mainitsemieni komissiossa parhaillaan tehtävien tutkimusten tuloksiin sekä hänen kysymyksessään esittämiensä yleisten kysymysten osalta että myös suurten tuottajien ja pienten tuottajien suhteellisen vakavaraisuuden osalta.
Lopuksi toivon pelkkänä oliiviöljyn kuluttajana, että suosimiini lisäelintarvikkeisiin kuuluvaa oliiviöljyä ei laimenneta liikaa ja että me kaikista muista Euroopan yhteisössä tekemistämme asioista huolimatta ponnistelemme yhdessä kaikenkokoisten oliivinviljelijöiden kanssa mahdollisimman korkean laadun säilyttämiseksi. Sen ansiosta me säilytämme johtoasemamme maailmanmarkkinoilla.

Puhemies
Varapuheenjohtaja Kinnock, paljon kiitoksia yhteistyöstänne tämän kyselytunnin aikana. Onnittelemme teitä lisäksi siitä, että käytätte erittäin terveellistä oliiviöljyä. Välimeren perspektiivistäni todettakoon, että minäkin käytän sitä.

Puhemies


Pernille Frahm
Kysymys nro 37 (H-0409/00):
Aihe: Yhdentymisen jatkuminen talous- ja rahaliiton seurauksena Missä määrin komissio katsoo talous- ja rahaliiton talouspolitiikalle aiheuttamien sitovien tekijöiden - joihin kuuluvat peruuttamattomasti kiinnitetyt valuuttakurssit - tekevän tarpeelliseksi taloudellisen yhdentymisen jatkamisen, mikä ilmenisi mm. entistä suurempana yhteisenä talousarviona (yhteisenä finanssipolitiikkana), suhdanteista riippuvina siirtoina maiden välillä, työvoiman entistä suurempana liikkuvuutena osallistuvien maiden välillä sekä entistä joustavampina työmarkkinoina?

Solbes
. (ES) Euron käyttöönotto lisää taloudellista yhdentymistä ja vahvistaa yhtenäismarkkinoiden seurauksena myönteisiä vaikutuksia pääasiassa valuuttakurssiriskien poistumisen ansiosta. Kuitenkin se on myös niiden muiden tekijöiden ansiota, joita ovat lisääntynyt avoimuus hinnoissa, kilpailun edistäminen ja kaupankäynnin kasvu sekä rajat ylittävät samoin kuin muiden maiden välillä tehtävät sijoitukset tai muiden maiden joihin rahaliitolla on vaikutusta alueilla tehtävät sijoitukset.
Samanaikaisesti yhteinen rahapolitiikka siinä mielessä, että se merkitsee samaa korkokantaa kaikille rahaliiton jäsenvaltioille, ei vaikuta ainoastaan kysynnän kehittymiseen, vaan merkitsee myös rahoitusmarkkinoiden suurempaa yhdentymistä. Myös tämän pitäisi koitua säästäjien ja sijoittajien hyödyksi.
Jotta kaikella tällä olisi lopulta mahdollisimman myönteinen vaikutus, on aivan välttämätöntä toteuttaa sellaista tervehdytetyn julkisen talouden politiikkaa, josta ei aiheudu rahapoliittisia jännitteitä, ja määrätietoista rakennemuutosten politiikkaa sekä sellaista kilpailupolitiikkaa, jonka ansiosta prosessista saadaan mahdollisimman suuri hyöty.
Siihen, että talous- ja rahaliitto toimisi menestyksekkäästi, tarvitsemme sellaista laajaa budjettia, joka mahdollistaa jaksottaiset siirrot vaikeissa tilanteissa. Mielestäni perustamissopimukseen, jota vakaus- ja kasvusopimus täydentää, sisältyy riittävät välineet yhtenäisen rahapolitiikan kanssa johdonmukaisen talouspolitiikan käynnistämiseksi.
Käyttöön ottamamme perusmalli merkitsee kansallisten veropolitiikkojen molemminpuolista valvontaa ja talouspolitiikkojen koordinointia rakenteellista tilannettamme edistävillä kehitysprosesseilla ja sellaisen koordinoinnin tai sellaisen myönteisen makrotaloudellisen alueen luomisen avulla, joka edistää kasvua ja työllisyyttä sekä vähentää samalla talouspolitiikkojen aiheuttamien epäsymmetristen sokkien mahdollisuutta.
Julkisen talouden vakauttamisen myötä, jolla tarkoitetaan epäilemättä julkisen vajeen supistamista, kukin jäsenvaltion saa enemmän liikkumavaraa, jonka puitteissa toimia epäedullisessa tilanteessa.
On selvää, että myös suurempi työvoiman liikkuvuus edistää sellaisten tiettyjen ongelmien ratkaisemista, joita saattaa ilmetä epäsymmetristen sokkien tapauksessa. Sekä työvoiman tarjonnan lisääntyminen että tuottavuuden parantuminen edistäisivät työpaikkojen syntymistä ja auttaisivat työttömyyden vähentämisessä. Tästä syystä pidämme toimivaa työvoiman liikkuvuutta erittäin tärkeänä asiana.
Siksi komissio on painottanut eri strategioissaan tätä työvoiman liikkuvuuteen liittyvää konkreettista seikkaa, vaikka olemmekin tietoisia asian hankaluudesta. Se on hankala asia jäsenvaltioiden välillä, ja se on hankala asia jopa kahden jäsenvaltion välillä, eikä se johdu ainoastaan historiallisista ja kulttuurisista ongelmista vaan myös muunlaisista tällaisiin tilanteisiin liittyvistä seikoista.
Lopuksi sanoisin teille, että on selvää, että esitetyt vaikeudet joita saattaa epäilemättä ilmetä tulevaisuudessa ovat varmasti paljon vähäisempiä kuin ne vaikeudet, joita rahaliittoihin erikoistuneet tutkijat ovat teoriassa esittäneet, koska ja sanon tämän tähänastisen kokemuksemme perusteella voimme nähdä, kuinka maiden talouspoliittiset tilanteet lähentyvät ja koska olemme luoneet talousarvioterminologiaa käyttäen sellaisen marginaalin, jonka ansiosta voimme selviytyä vaikeuksista niin, että ongelmat jäävät aiempaa vähäisemmiksi.

Frahm
Monet kiitokset vastauksesta, joka tavallaan sisältää useita niistä elementeistä, joita olin odottanut. Haluan mielelläni viedä vastausta eteenpäin ja kysyä teiltä, mitä se tarkoittaa, että europrojekti ei menesty, ellei ole suurta talousarviota, joka pystyy selviytymään suhdanneheilahteluista. Mikä suuri talousarvio se on? Tarkoitetaanko sillä suurta yhteisön talousarviota? Haluan myös kuulla, voidaanko kuvitella, että jatketaan politiikkaa, joka perustuu euroalueen maille annettaviin kehotuksiin ja pyyntöihin. Esimerkiksi Tanskahan on monta kertaa ollut tottelematta komission jäsenen kehotuksia. Halutaanko se pitkällä aikavälillä hyväksyä, vai halutaanko tarttua toisenlaisiin työskentelytapoihin kuin kehotukset ja pyynnöt vakaus- ja kasvusopimuksen eteenpäinviemisen ja EMUn vakauden takaamisen yhteydessä?

Solbes
Katson, että kaksi kysymystä sisältyvät epäsuorasti vastaukseenne tai kommenttiinne.
Ensinnäkin laaja budjetti on ehdottoman välttämätön jaksottaisten vaikeuksien hoitamiseksi. Tämä saattaa johdattaa meidät melko monimutkaiseen keskusteluun: sokit itsessään eivät aiheuta ongelmia vaan epäsymmetriset sokit; ja epäsymmetriset sokit eroavat toisistaan sen mukaan, ovatko ne ohimeneviä vai pysyviä tai liittyvätkö ne tarjontaa vai kysyntään. Meillä on vähänlaisesti kokemusta, jotta voisimme tehdä typologisia määrittelyjä tai todeta, että olisi olemassa jokin yksittäinen keino näiden vaikeuksien ratkaisemiseksi talousarvion keinoin.
Mielestämme on paljon parempi asettaa terveelle taloudenpidolle ja asianmukaiselle taloudelliselle toiminnalle sellaiset yleiset puitteet, joiden ansiosta voimme selviytyä vaikeuksista, mikäli niitä ilmenee.
Jatkamme tulevaisuudessakin suositusten antamista vakaus- ja kasvusopimuksen noudattamiseksi. En tiedä, onko se hyvä vai huono asia, mutta komissiossa se on velvollisuutemme. Ja tämän sopimuksenhan ministerineuvostokin hyväksyi joidenkin jäsenvaltioiden aloitteesta, ja toisaalta minäkin kannatan sitä, koska mielestäni onnistunut budjettipolitiikka antaa vaikeuksien ilmetessä enemmän liikkumavaraa.
Viittasin aiemmin siihen, että tilanne on erilainen jokaisessa jäsenvaltiossa. Tämän vuoden suosituksissamme olemme ottaneet erityisesti huomioon ne analyysit, jotka komissiossa on tehty, jotta voitaisiin selvittää, mitä marginaalit ovat ja millaisia ovat ne esikuva-analyysit, joita olemme teettämässä kaikissa jäsenvaltiossa, jotta pystymme selviytymään kriisitilanteesta, ilman että julkisen vajeen osuus nousee yli 3 prosenttiin, joka on viitearvoksi asettamamme luku.
Huomaamme, että tämä tilanne on erilainen kaikissa maissa, ja siksi myös meidän suosituksemme ja palautteemme ovat aina erilaisia jokaisen maan kohdalla, vaikka tämä ei olekaan ainoa käsittelemämme seikka.

Purvis
Arvoisa puhemies, euron tämänhetkinen heikkous ja heilahtelu on huolestuttava asia sekä euroalueella että sen ulkopuolella. Katsooko komission jäsen, että nykyinen vakaussopimus ja Euroopan keskuspankin valtuudet riittävät siihen, että euromaat saadaan toteuttamaan talousalallaan ja työmarkkinoillaan tarvittavia vaikeita ja perinpohjaisia mukautuksia, jotta euroon suhtauduttaisiin vakavasti kansainvälisillä rahoitusmarkkinoilla?

Solbes
Mielestäni kumpikaan kysymys ei liity turhan paljon toisiinsa, mutta mielestäni euroon kyllä suhtaudutaan vakavasti.
Mitä euron myötä on tapahtunut? On paljon teknisiä selityksiä, joissa pohditaan sitä, miksi olemme päätyneet nykytilanteeseen. Voisimme ajautua sellaiseen laajaan keskusteluun, joka liittyisi monessa mielessä lähtöpisteeseemme; taloudellisten odotusten kehittymiseen ja kunkin alueen kansantalouden todelliseen kehitykseen; epäilemättä korkokannan kehitykseen; jopa muihinkin teknisluonteisiin seikkoihin, kuten tietynlaisten emissioiden määräaikoihin ja niin edelleen.
Tosiasia on, että syyllistymme virhearvioon euron käyttöönotosta, jos pidämme arviointimme lähtökohtana valuuttakurssien kehitystä. Euro on menestynyt hyvin, jos tarkastellaan sen käyttöönottoa, siihen liittyviä emissioita, Euroopan loistavan taloudellisen tilanteen lujittumista ja tulevaisuudennäkymiä Euroopassa.
On totta, että valuuttakurssi ei ole se, mitä mielimme. Olemme sitä mieltä, että vahva talous edellyttää vahvaa euroa. Kuitenkin uskomme, että kasvun kehitys Euroopassa on vahva koko vuoden 2000 ajan ja että sen seurauksena pääsemme tämän vuoden lopussa Pohjois-Amerikan kanssa samaan kasvunopeuteen.
Tässä tilanteessa uskomme, että euron vaihteluväli nousee ylemmäksi lähikuukausien aikana. Näin ollen, ja koska tietty huolestuminen euron kehityksestä ei ole täysin väistynyt, huolestuminen on todellista kansalaisten keskuudessa, uskomme, että tilanne korjautuu ja että sitä on pidettävä ohimenevänä eikä pysyvänä tilanteena.

Kauppi
Arvoisa puhemies, mielestäni Purvisin tekemä lisäkysymys oli erittäin olennainen, sillä viime aikoina EMU-maiden talouspoliittisen yhteistyön lisäämisen tarvetta on perusteltu juuri euron arvon heikkenemisellä suhteessa USA:n dollariin. Dollari vahvistuu euroon nähden tietenkin sen johdosta, että USA:n kansantalous yksinkertaisesti on vahvempi kuin euromaiden. USA:ssa on luotu viime vuosina satojatuhansia uusia työpaikkoja, samalla kun Euroopassa työpaikat ovat vähentyneet. Haluaisinkin kysyä arvoisalta komission jäseneltä ensinnäkin, tunnustaako komissio, että euron julkisuudessa runsaasti puitu heikkeneminen on seurausta EU-talouden sisäisistä rakenteellisista ongelmista ja dynaamisuuden puutteesta, etenkin suhteessa USA:han, ja uskooko hän todellakin, että tällainen rouva Frahmin esittämä keynesiläisyys on apu tähän euron arvon heikkenemiseen sekä uskooko hän, että komissio saisi tässä asiassa parempia tuloksia aikaiseksi, kun Ranskan ja Saksan kansalliset hallitukset ovat edenneet itse asiassa aivan päinvastaiseen suuntaan ja niiden toimenpiteiden seurauksena euroalueen kilpailukyky on entisestään heikentynyt. Viittaan tässä nyt esimerkiksi uusiin työaikaratkaisuihin, joita Ranskan hallitus on tehnyt.

Solbes
Yritän vastata lyhyesti, vaikka kysymykset ovatkin niin monimutkaisia, että minun on kiinnitettävä asiaan jonkin verran lisähuomiota.
Ensinnäkin talouspolitiikkojen koordinoinnin alalla tehtävistä yhteistyöponnisteluista sanottakoon, että pidän niitä välttämättöminä ja myönteisinä sekä yhtenä nykyisen kriisin myötä ilmenevänä seikkana. Näin Ranskan presidentti otti asian esiin, ja on varsin loogista, että tämä on seuraavaa puheenjohtajavaltiota koskettava keskustelunaihe.
En voi yhtyä väitteeseenne, että euron kehitys merkitsisi työllisyyden alenemista Euroopassa ja sen lisääntymistä Yhdysvalloissa. Pääoman siirrot voivat synnyttää lisätoimeliaisuutta Yhdysvalloissa, mutta viennin myönteinen kehitys synnyttää toimeliaisuutta Euroopassa. Meidän olisi aloitettava melko monimutkainen ja syvällinen keskustelu, jos haluamme käsitellä tätä asiaa.
Joka tapauksessa uskon kyllä itse siihen, kuten olen aiemmin sanonut, että euron valuuttakurssi, jos tarkastelemme sitä suhteessa euron osatekijöihin ja sen historialliseen tilanteeseen, ei ole kuitenkaan kaukana siitä, mitä se on ollut menneisyydestä tutuissa tilanteissa. Olen vakuuttunut siitä, että kyse on väliaikaisesta tilanteesta, joka paranee kuluvan vuoden aikana.

Puhemies


Pedro Marset Campos
Kysymys nro 38 (H-0419/00):
Aihe: Työtä koskeva epävarmuus ja työpaikoilla tapahtuneet onnettomuudet Espanjassa ja Murciassa Lissabonin huippukokouksessa sitouduttiin täystyöllisyyttä ja työpaikkojen laadun parantamista koskeviin tavoitteisiin. Ranskan hallitus ehdotti, että muut jäsenvaltiot ottaisivat mallia Ranskan kokeilusta luoda uusia pysyviä ja laadukkaita työpaikkoja työaikaa lyhentämällä. Espanjan ja Ison-Britannian hallitukset ovat kuitenkin sopineet mallista, jossa jatketaan työehtoja koskevan sääntelyn purkamista, jotta saadaan lisää työpaikkoja. Espanjan kokemukset viimeiseltä neljältä vuodelta osoittavat, että työpaikkoja todella syntyy lisää, mutta vain epävarmoja ja tilapäisiä työpaikkoja, ja työpaikalla sattuvien onnettomuuksien määrä on erittäin suuri, etenkin Murcian alueella, jossa on Espanjan suurimmat onnettomuusluvut.
Eikö komissio katso, että on pikaisesti tehtävä kattava arvio ehdoista, joiden perusteella työpaikkoja luodaan unionin eri jäsenvaltioissa ja alueilla, jotta voidaan estää se, että työpaikkoja luodaan työolojen vakauden ja työntekijöiden arvostamisen kustannuksella, ja etenkin ensimmäisessä työpaikassaan aloittavien nuorten kustannuksella?
Komission jäsen Verheugenille osoitetut kysymykset
Solbes
. (ES) Arvoisa parlamentin jäsen, huolimatta siitä, että olen syntynyt Murcian alueen vieressä, minusta on vaikeaa laatia analyysia yhteisön termejä käyttäen Murcian tilapäisiin työpaikkoihin liittyvistä ongelmista. Sen tähden sallinette minun pohtia asiaa yleisemmällä tasolla. Työmarkkinoiden uudistusten arviointi unionissa aloittamiemme prosessien avulla, joita ovat Luxemburgin prosessi ja laajat talouspoliittiset suuntaviivat, osoittaa meille, että eri maissa toteutetut työmarkkinasäännöstöön tehdyt uudistukset vaikuttavat osaltaan myönteisesti ja merkittävästi talouden kasvuun ja työpaikkojen syntymiseen sekä miesten ja naisten suurempaan mukaantuloon työmarkkinoille.
Talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa ja työllisyyttä edistävissä suosituksissa ei ole koskaan puhuttu pelkästään työmarkkinoita koskevan sääntelyn purkamisen puolesta, kuten kysymyksessä väitetään. Tiettyjen työmarkkinanormien uudistamisen rinnalla on aina esitetty myös esimerkiksi sellaisten toimien omaksumisen tarpeellisuutta, joilla edistetään yritteliäisyyttä tai aktiivista työmarkkinapolitiikkaa ja tätä korostamme erityisesti työllistymismahdollisuuksien parantamiseksi.
Kussakin jäsenvaltiossa omaksuttavat toimet on sovitettava kunkin valtion ongelmiin ja todellisuuteen. Komissio on tavallisestikin ollut sillä kannalla, että on tarpeen painottaa keskustelua ja sopimukseen pääsyä työmarkkinaosapuolten kanssa, jotta ne ovat aktiivisesti mukana uudistamassa kunkin maan työmarkkinoita.
Samoin kuin työllisyyden merkittävä ja kestävä lisääminen myös työpaikkojen laatu on yksi työllisyysstrategian avainpainopisteistä. Äskettäisessä Lissabonin kokouksessa annettiin uutta pontta unionin talous- ja sosiaalipoliittiselle ohjelmalle, ja olemme painottaneet myös tätä puolta puhuessamme suuremmasta ja laadullisesti paremmasta työllisyydestä.
Haluaisin myös ottaa esiin sen, että työterveyttä ja työturvallisuutta koskevien tiukkojen normien edistäminen ja ylläpito on myötävaikuttanut olennaisesti tähän asti saavutetun kehityksen lujittumiseen. Niillähän on ollut erittäin näkyvä asema toimielimessämme käydyssä keskustelussa. Toimielimemmehän pyrkii edistämään parempien työpaikkojen syntymistä Eurooppaan. Niillä työmarkkinauudistuksilla, joilla pyritään parantamaan työllistymismahdollisuuksia ja työntekijöiden mukautumista näihin uusiin työpaikkoihin, ei pyritä missään mielessä huonontamaan työoloja eikä työterveyttä tai työturvallisuutta.
Perustamissopimuksen nojalla komissiolle kuuluvien oikeudellisten toimivaltuuksien mukaisesti komissio on pitänyt kiinni niistä ponnisteluista, jotka ovat välttämättömiä eri oikeudellisten välineiden täytäntöönpanemiseksi ja ehdottamiseksi sekä tällä alalla tapahtuvan yhteisön säännöstön sisällyttämisen valvomiseksi.
Konkreettiseen kysymykseenne ja Espanjan tilanteeseen vastaisin, että Espanjan, kuten muidenkin jäsenten, kuuluu soveltaa komission direktiivejä. Myös soveltamisen valvominen kuuluu kullekin jäsenvaltiolle niiden omalla alueella. Komission on taattava, että mainituista direktiiveistä tehdään asianmukaisesti kansallinen normi, ja selvää on, että komission on seurattava kaikkia kansallisten viranomaisten toimivaltaan kuuluvaa soveltamista koskevia seikkoja.

Marset Campos
Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan, jolla hän pyrki huolehtimaan työntekijöiden oloista ja kantamaan asiasta huolta. Kuitenkin Lissabonin huippukokouksen poliittinen analyysi paljastaa, että siellä esitettiin kaksi ehdotusta, joista toinen Ranskan pääministeri Jospinin esittämä oli sosiaalisempi ja sitoutuneempi ja toisessa, johon Britannian pääministeri Blair ja Espanjan pääministeri Aznar olivat aiemmin sitoutuneet, painotettiin työn joustavuuden lisäämistä ja säännöstön purkamista. Viimeksi mainittuhan oli se, joka pääsi voitolle.
Jos otetaan Espanja esimerkkitapaukseksi, on selvää, että epävarmuus, määräaikaisuus ja onnettomuudet lisääntyvät.
Ettekö ole sitä mieltä, että edellä mainitun valossa Amsterdamin sopimusta tarkistettaessa Euroopan sosiaalisen peruskirjan sisällyttäminen olisi asianmukaista niin, että mukana on konkreettisia välineitä ja toimia, kuten tapahtui Maastrichtin sopimukseen sisällytetyn viiden tunnetun kohdan tapauksessa, täystyöllisyyden ja työllisyyden laadun takaamiseksi ja näin ollen sen takaamiseksi, ettei asia jää kunkin jäsenvaltion sattumanvaraisten toimien varaan?
Selkeyden vuoksi sanoisin, että työpaikoilla tapahtuneisiin onnettomuuksiin Murciassa viitattiin, koska tämä ikävä ennätys on Espanjassa tämän alueen hallussa; tästä johtuu huolestuminen asiasta.

Solbes
. (ES) Ajattelinkin, että se oli Murciaan tehdyn viittauksen takana, eikä se, että olen itse syntynyt tämän provinssin naapurissa.
Käsittelisin perimmäistä ongelmaa eri tavalla. Olemme aina pyrkineet työllisyyden laadun lisäämiseen emmekä ainoastaan suurempaan työllisyyteen. Tämän vuoden laajoissa talouspoliittisissa suuntaviivoissa ja Espanjaa koskevassa erityissuosituksessa viittaamme korostetusti tarpeeseen analysoida ongelmia, muun muassa irtisanomiskustannuksia, joilla saattaa olla merkitystä tilapäisten työpaikkojen kohdalla, sillä katsomme että joustavuus ja epävarmuus ovat kaksi täysin eri asiaa.
Kuitenkin mainitsette lisäkysymyksessänne toisenkin mielestäni varsin mielenkiintoinen seikan: miksi emme aseta täystyöllisyyttä tavoitteeksi samalla tavalla kuin asetimme itsellemme aikanaan Maastrichtin sopimuksen tavoitteet? Perimmäinen syy on siinä, että kummatkin seikat ovat luonteeltaan täysin erilaisia. Maastrichtin sopimuksessa käynnistimme sellaisten velvoitteiden täytäntöönpanon, jotka liittyivät Euroopan unionin muodostavien jäsenvaltioiden hyväksymiin vapaaehtoisiin päätöksiin. Täystyöllisyyden osalta kyseessä ovat sellaiset toimet, joilla pyritään tavoitteeseen, mutta ne eivät ole koskaan keskenään sellaisessa syy-seuraus -suhteessa, jonka perusteella onnistuminen olisi taattu.
Eri työllisyysohjelmissa on ryhdytty siihen, mikä on mahdollista, eli käynnistämään sellaisia toimia, joiden avulla täystyöllisyyteen voidaan päästä. Kun puhuimme täystyöllisyydestä siinä komission asiakirjassa, joka toimi Lissabonissa käytävän keskustelun pohjana, korostimme sitä, että täystyöllisyys saavutetaan, mikäli komission ehdottamiin eri ehtoihin ja politiikkoihin yhdistyy se, että talous kehittyy odotusten ja niiden lukujen mukaisesti, joihin tällä hetkellä luotamme. Tämä ei voi kuitenkaan olla poliittinen tavoite, kuten Maastrichtin sopimuksen yhteydessä oli, sillä se ei ole riippuvainen eri hallitusten pyrkimyksistä tai kunkin valtion erillisistä päätöksistä.

Gutiérrez Cortines
Haluaisin sanoa, että usein on välttämätöntä tuntea todellisuus, jotta voitaisiin arvioida asiaa etäältä.
Eteläisissä maissa Välimerellä ja tässä tapauksessa Murcian alueella on viime vuosina päästy työttömyyden hoitamisesta työllisyyden hoitamiseen. Hämmästyttävän suuresta ja pelottavasta työttömyydestä, joka liittyi suuriin valtionyrityksiin ja kestämättömään taloudelliseen malliin, on siirrytty kriisin jälkeen sellaiseen tilanteeseen, jossa pk-yritykset kasvavat ja jolle ovat ominaisia uuden vireän ja aktiivisen mallin synnyttämät taloudelliset kannustimet.
Kuitenkin on ilmeistä, että onnettomuudet joihin viittaan nyt ovat sellainen ongelma, joka liittyy koulutukseen, työnantajien molemminpuoliseen vastuuseen, valtioon, julkiseen hallintoon ja tietenkin ammattiliittoihin. Jos kaikki eivät puhalla yhteen hiileen, tavoitetta ei voida saavuttaa. Jo vuonna 1995 Espanjassa hyväksyttiin asiaa koskeva laki, jota yritetään noudattaa mutta jossa ei voida onnistua yhdessä yössä.
Näin ollen arvoisa komission jäsen, ensinnäkin kysyisin: minkälaiseen aktiiviseen politiikkaan komissio aikoo ryhtyä ja mitä talouden sektoreita se aikoo panna liikkeelle koulutuksen tason nostamiseksi juuri tällä alalla ja vastuullisuuden kehittämiseksi?
Toiseksi kysyisin varsin konkreettista asiaa: onko olemassa sellaista ohjelmaa, jolla maahanmuuttajia koulutettaisiin heidän omalla kielellään ja jolla voisimme kouluttaa heidät ymmärtämään, mitkä on vähimmäismääräykset turvallisuuden alalla tällä alueella, jonne asettuu paljon sellaisia maahanmuuttajia, jotka eivät osaa kieltämme?

Solbes
Kiitoksia ajatuksestanne. Kysymyksistänne sanoisin teille, kuten totesin aiemminkin, että komission ja jäsenvaltioiden välisen työnjakomallin perusteella nämä asiat kuuluvat jäsenvaltioille.
Näin ollen sekä näiden maahanmuuttajien kouluttamiseksi tarkoitettujen ohjelmien rahoitus että aktiiviset politiikat ovat sellaisia päätöksiä, jotka riippuvat luonnollisesti siitä, mitä Espanjan hallitus sosiaalipolitiikasta sopii ja päättää.

Puhemies


Jens-Peter Bonde
Kysymys nro 39 (H-0352/00):
Aihe: Ehdokasvaltioiden mukauttaminen Voiko komissio ilmoittaa, miten paljon asiakirjoja ehdokasvaltioille on kaikkiaan lähetetty ja miten laaja koko yhteisön säännöstö on, ja aikooko komissio harkita yhteistyömuotoja, joissa ehdokasvaltioiden ei tarvitse hyväksyä kaikkia määräyksiä?

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, Luxemburgin Eurooppa-neuvoston joulukuussa 1997 tekemän oikeusvertailua koskevan päätöksen jälkeen ehdokasvaltioille toimitettiin välittömästi yhteisön koko säännöstö, toisin sanoen Euroopan unionin kaikki säädökset, ilman yhtään poikkeusta. Kukaan ei ole vielä laskenut niiden määrää, ja sen vuoksi en voi sanoa, paljonko niitä on. Puhumme nyt tässä yhteydessä yleisesti keskimäärin yli 20 000 yksittäisestä säädöksestä.

Bonde
Arvoisa puhemies, ei ole juuri syytä kiittää komissiota. Mielestäni on täysin käsittämätöntä, että on olemassa instituutio, joka ei pysty laatimaan alkeellistakaan tilastoa olemassa olevista säännöistä, joka ei pysty laskemaan, millaisia summia ehdokasvaltioihin lähetetään, joka ei pysty esittämään tavallisia numeroita, niin että tavalliset ihmiset voivat seurata, mitä tapahtuu, ja joka ei pysty toimittamaan yhteisön koottua säännöstöä CD-ROMilla jokaiselle, joka siitä on mahdollisesti kiinnostunut. Se on varsin alkeellista - olen työskennellyt sen parissa monta vuotta. Jopa niiden toimintayksiköiden, joilla on akateemisia työntekijöitä, on täysin mahdotonta päästä selvyyteen siitä, miten laaja koottu säännöstö on. Vanhengenin on ilmeisesti mahdotonta toimittaa koottua säännöstöä parlamentin jäsenelle, joka mielellään haluaa käydä sen läpi ja jakaa tehtäviä eri avustajille sen selvittämiseksi, miten eri asioihin pitää suhtautua. Niinpä kiitoksiin ei ole mitään syytä.

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, olemme jo kerran joutuneet henkilökohtaisesti vastakkain tässä kysymyksessä, ja minun on hillittävä kovasti itseäni, jotta pystyisin osoittamaan parlamentissa asianmukaista huomaavaisuutta!
Nyt kyseessä olevilla säädöksillä tarkoitetaan neuvoston, parlamentin, komission ja kaikkien yhteisön toimielinten hyväksymiä säädöksiä. Te tiedätte Euroopan unionin tärkeimmän lainsäädäntöelimen jäsenenä aivan tarkkaan, että näitä asiakirjoja ei numeroida juoksevasti. En myöskään tunne yhtään Euroopan unionin jäsenvaltiota, jossa lait numeroitaisiin juoksevasti. Myöskään teidän kotimaassanne - kyselin asiasta varta vasten - ei ole tapana numeroida lakeja juoksevasti. Jos olette sitä mieltä, että komission virkamiehet työllistetään asianmukaisesti siten, että annan heille tehtäväksi laskea viikon ajan vuoden 1955 jälkeen hyväksyt säädökset, sanon teille, että olen asiasta eri mieltä! Minulla ei ole aikomusta antaa toimeksi tällaista laskentaa! Tieto, jonka olen teille antanut, on tarkin mahdollinen, nimittäin: ehdokasvaltioille on annettu poikkeuksetta kaikki Euroopan unionin säädökset. Haluaisin mielelläni tietää, mitä te hyödytte siitä tiedosta, jos sanon teille, onko tämä luku 21334 vai 21425! Jos haluatte, istukaa itse pöydän ääreen; voitte itse hakea koko yhteisön säännöstön parlamentissa Celex-järjestelmän avulla. Antakaa avustajienne laskea säädökset. Minä en anna avustajieni tehdä sitä!

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yhteisön säännöstö on tietenkin tärkeä perusta liittymiselle. Voisitteko kertoa meille, miten mielestänne yhteisön säännöstön seulonta edistyy tällä hetkellä? Minkä jäsenvaltion kanssa on oikeastaan edistytty pisimmälle? Mitkä luvut on nyt saatettu päätökseen?
Liittokansleri Schröder ilmoitti hiljattain eräässä lehdistötilaisuudessa, että ensimmäiset valtiot liittyvät todennäköisesti vuonna 2002. Miten te arvioitte tätä skenaariota, jos oikeudellinen perusta kehittyy optimaalisesti? Mikä on mielestänne ensimmäinen mahdollinen ajankohta liittymiselle, jos kaikki määräajat ja mahdollisuudet käytetään optimaalisesti hyväksi?

Verheugen
. (DE) Arvoisa parlamentin jäsen, screening - eli lainsäädännön seulonta - on tietenkin saatettu jo kauan sitten kokonaan loppuun kaikkien ehdokasvaltioiden osalta. Teemme tarvittaessa päivityksen, sillä Euroopan parlamentti kuten myös neuvosto ja komissio eivät ole toimettomia, ja ne tuottavat edelleen säädöksiä, minkä vuoksi yhteisön säännöstö muuttuu. Myös tämä muuttunut säännöstö on tietenkin otettava huomioon neuvotteluissa. Se tapahtuu kuitenkin säännöllisesti.
Screening-menettely on saatettu loppuun kaikkien ehdokasvaltioiden kanssa. Teidän kysymyksenne perustui kuitenkin väärinkäsitykseen. Screening ei tarkoita neuvottelua, screening tarkoittaa puhtaasti seulontaa. Tässä seulontamenettelyssä todetaan vain, mikä Euroopan unionin yhteisön säännöstö on, mikä osa siitä on jo osa ehdokasvaltioiden lainsäädäntöä ja mikä ei? Se on saatettu loppuun.
Haluatte nyt tietää, miten pitkälle neuvottelut ovat edenneet kokonaisuudessaan. Voin sanoa teille, että Luxemburgin ryhmän valtioiden osalta, joiden kanssa aloitettiin neuvottelut maaliskuussa 1998, yhteensä 31 neuvotteluluvusta on nyt saatettu alustavasti loppuun 10-15. Muutamat neuvoteltavat luvut saatetaan vielä loppuun Portugalin puheenjohtajakauden aikana. Loppuunsaatettujen neuvottelulukujen määrää tärkeämpi on kuitenkin todennäköisesti alulle saatettujen lukujen määrä. Asia on niin, että Portugalin puheenjohtajuuskauden loppuun mennessä Luxemburgin ryhmän valtioiden osalta kaikki 29 lukua on tuotu neuvottelupöydälle. Vain luvut "Toimielimet" ja "Muuta" pysyvät vielä suljettuina. Se on selvää. Se tehdään viimeiseksi.
Helsingin ryhmän valtioiden osalta neuvottelut ovat alkaneet vasta tämän vuoden helmikuussa. Portugalin puheenjohtajakauden aikana näiden maiden kanssa aloitetaan neuvottelut 5-8 luvusta. Uskon jopa, että Portugalin puheenjohtajakauden lopulla voimme saattaa päätökseen suuren määrän eri lukuja, mutta tällä hetkellä on vielä mahdotonta sanoa tarkasti, miten monesta on kysymys. Menettely etenee joka tapauksessa melko nopeasti.
On mahdotonta ennustaa, milloin neuvottelumenettelyt saatetaan loppuun ja milloin ensimmäiset valtiot voivat liittyä. Tämän vuoksi viime viikkoina ja kuukausina onkin käyty hyvin perusteellisia keskusteluja. Komissio sanoi Helsingissä hyvin selvästi, että liittymisskenaario voidaan laatia vasta, kun kaikki asiaa koskevat tiedot ovat käytettävissä. On selvitettävä, onko itse unioni valmis liittymistä varten, ovatko siis toimielimiä koskevat uudistukset saatettu loppuun, miten pitkälle neuvottelut ovat edenneet, ennen kaikkea kuitenkin, ja se lienee lopulta kaikkein vaikein kysymys, miltä näyttävät arviot siitä, kykeneekö ehdokasvaltio aidosti soveltamaan omaan lainsäädäntöön siirtämäänsä yhteisön säännöstöä ja panemaan sen täytäntöön. Nykypäivän näkökulmasta minun on sanottava teille, että on mahdoton ennustaa, milloin tällainen skenaario esitetään. Olen sanonut monesti, että tekisin sen mielelläni tämän vuoden lopussa Nizzan huippukokouksessa. Onko se kuitenkaan mahdollista, selviää vasta, kun tämän vuoden syksyllä jokaisen yksittäisen hakijavaltion liittymisvalmistelujen etenemisestä on laadittu ajankohtainen kertomus.

Korhola
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en kysy aikataulusta vaan teen erään periaatteellisen kysymyksen laajentumisesta. On odotettavissa, että laajeneminen on todellakin vaativa prosessi, jossa uhkana on, että joko turhaudutaan pitkiin odotteluaikoihin tai sitten kriteereistä tingitään myöntämällä ylipitkiä siirtymäaikoja, jotka tietenkin harmittavat vanhoja jäsenvaltioita. ETA-sopimuksen kaltaista järjestelyä pidetään ehkä menneiden aikojen ratkaisuna, mutta kysyn kuitenkin, näkeekö komissio edes periaatteessa mahdollisena ETA-sopimuksen tyyppisen - ei sellaista mutta sen tyyppisen - ratkaisun uusien jäsenvaltioiden eräänlaisena hautomona, inkubaattorina, ennen varsinaista jäsenyyttä, sen sijaan että ehdokasvaltioissa jouduttaisiin odottamaan pitkäänkin ennen varsinaista jäsenyyden konkretisoitumista, ja yhtyykö komissio näkemykseen, jonka mukaan tällainen ETA-sopimuksen tyyppinen järjestely voisi alentaa merkittävästi laajentumisen kustannuksia ja edistää ehdokasvaltioiden talouden kehitystä. Toivottavasti tämä ei nyt ollut epäkorrekti kysymys.

Verheugen
. (DE) Arvoisa parlamentin jäsen, haluatte nyt käydä hypoteettista keskustelua. Tällainen keskustelu käytiin 90-luvun alkupuolella, ja se johti päätöksiin, jotka te tunnette ja joista on keskusteltu parlamentissa useita kertoja ja joita ei voi enää peruuttaa; Kööpenhaminan, Essenin ja Luxemburgin Eurooppa-neuvostot päättivät nimittäin Itä- ja Keski-Euroopan maiden sekä Kyproksen ja Maltan valmistautumisesta täysjäsenyyteen. Ei ole mitään järkeä keskustella enää tänään siitä, olisiko meillä ollut toista vaihtoehtoa vai ei. Muistaakseni asia oli kuitenkin niin, että ehdokasvaltiot eivät tyytyneet vähempään. Ne eivät olisi tyytyneet vähempään ja olisivat pitäneet sitä syrjintänä, joten ainakaan Luxemburgissa vuonna 1997 ei ollut mitään muuta realistista mahdollisuutta kuin tuolloin tehty päätös. Yksikään menettelyyn osallistuvista maista ei ole sitä mieltä, että meidän olisi luovuttava tästä täysjäsenyyttä koskevasta tavoitteesta. Tietäisin, jos asia olisi niin. Näin ei kuitenkaan ole asian laita. Kaikki 12 valtiota, joiden kanssa me neuvottelemme, valmistautuvat tosissaan täysjäsenyyteen, ja neuvon ehdottomasti pidättymään keskustelusta, voidaanko laajentumisen perustana olevia tavoitteita muuttaa, kun menettelyt ovat jo alkaneet. Ehdokasvaltiot voisivat ymmärtää sen hyvin vakavaksi luottamuksen rikkomukseksi.

Puhemies


Müller on ottanut nimiinsä Joachim Wuermelingin
kysymyksen nro 40 (H-0388/00):
Aihe: Laajentuminen itään ja siirtymäkauden järjestelyt palveluiden vapaan liikkuvuuden alalla Neuvottelut palveluiden vapaasta liikkuvuudesta ensimmäiseen ryhmään (niin sanottu Luxemburgin ryhmä) kuuluvien ehdokasvaltioiden kanssa on toistaiseksi saatu päätökseen.
Mistä siirtymäkauden järjestelyistä on päästy yksimielisyyteen? Mitä vaikutuksia niillä on komission mielestä pienille ja keskisuurille yrityksille sekä yksityisille ammatinharjoittajille erityisesti ehdokasvaltioiden vastaisilla raja-alueilla?

Komission jäsen Montille osoitetut kysymykset
Verheugen
. (DE) Arvoisa parlamentin jäsen, kysymys perustuu virheelliseen olettamukseen. Lukua "palveluiden vapaa liikkuvuus" ei ole toistaiseksi saatu päätökseen yhdenkään hakijavaltion kanssa. En myöskään odota, että tätä lukua voidaan saada lähiaikoina päätökseen minkään valtion kanssa.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, se, mitä te jäsen Verheugen sanoitte siitä, että kyseistä lukua ei ole vielä saatu loppuun vaan että neuvotteluja käydään yhä, on varmasti totta. Minua kiinnostaisi kuitenkin seuraava asia: onko näissä neuvotteluissa anottu siirtymäkauden järjestelyjä palveluiden vapaan liikkuvuuden alalla? Te tiedätte, että tulen itse raja-alueelta ja tunnen erittäin hyvin itse paikalla vallitsevan tilanteen. Olen vakuuttunut siitä, että keskiluokalla, käsityöläisillä tulee olemaan suunnattomia ongelmia ja heihin kohdistuu suuria vaatimuksia palvelujen vapaan liikkuvuuden alalla, sillä olemme suunnattomassa palkkakuilussa, jonka suhde on tällä hetkellä 1:10. Te tunnette itse hyvin tarkkaan kaikki ne alat, joita tämä asia koskee. Onko Euroopan taholta aikomuksena anoa siirtymäkauden järjestelyjä palvelujen vapaan liikkuvuuden alalla? Tsekin tasavalta on jo anonut ulkomaalaisten maanomistukselle siirtymäkautta, joka vaikuttaisi myös palveluihin. Mikä on teidän kantanne tällaisiin siirtymäkausiin, joita Tsekin tasavalta on anonut, ja miten komissio suhtautuu niihin yleisesti?

Verheugen
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, oletan, että te tiedätte, että liittymisneuvottelut ovat valtioiden välinen konferenssi, että neuvotteluja ei käy komissio vaan jäsenvaltiot, ja että siksi minulla ei ole oikeutta antaa teille tietoa yhä avoimina olevien neuvottelujen sisällöstä. Tekisin sen mielelläni, mutta en saa tehdä sitä!
Voin kuitenkin vastata kysymykseenne, sillä komissiolla on tietenkin mielipide niistä kohdista, jotka te otitte esille. Asia on ensinnäkin niin, että komission mielestä siirtymäkausia olisi tarkasteltava tässä laajentumismenettelyssä vain, jos määräaikaista tai oikea-aikaista laajentumista ei voi muuten toteuttaa. Siirtymäkausien laajuus ja kesto on rajattava hyvin, hyvin tarkkaan, etenkin jos kyse on sisämarkkinoista. Teidän on tiedettävä, että jokainen tätä alaa koskeva siirtymäkausi, riippumatta siitä, kenen kanssa siitä sovitaan, haittaa sisämarkkinoiden toteutumista. Jos nyt sovitaan lukuisista siirtymäkausista, voimme unohtaa koko sisämarkkinat useiksi vuoksiksi. Se ei voi olla laajentumisen tarkoitus.
Kysymys, johon te oikeasti haluatte vastauksen, on kysymys, miten me suhtaudumme niihin ongelmiin, jotka syntyvät tietyillä raja-alueilla laajentumisen jälkeen. Alue, josta te tulette, ja alue, josta minä itse tulen, kuuluvat niihin. Kuten tiedätte, olen puhunut siitä useita kertoja myös teidän kotiseudullanne, joten voin puhua nyt hyvin lyhyesti. Uskon, että työntekijöiden vapaan liikkuvuuden alalla, mikä oikeastaan on vielä vaikeampi kysymys, otetaan lopulta todennäköisesti käyttöön siirtymäkausia. Toistaiseksi emme kuitenkaan ole vielä niin pitkällä.
Palvelujen vapaa liikkuvuus johtaa raja-alueilla käytävän kilpailun terävöitymiseen, ja mielestäni alalla on välttämätöntä valmistella jo nyt toimintaohjelma, jolla autetaan etenkin raja-alueiden pieniä ja keskisuuria yrityksiä mukautumaan tähän uuteen kilpailuun ja myös menestymään siinä.

Thors
Kun muutama viikko sitten luin komission Liettuaa koskevaa edistyskertomusta, mieleeni juolahti, että edistyskertomuksia tehdään aivan kuin puhuisimme edellisestä laajentumisesta eli siitä laajentumisesta, joka tapahtui ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa. Työvoiman vapaalla liikkuvuudella ja palveluiden vapaalla liikkuvuudella on seurauslauseenaan, vastineenaan, sosiaalinen peruskirja.
Kysymykseni kuuluu: kiinnitetäänkö tulevissa edistyskertomuksissa aikaisempia enemmän huomiota työllisyyteen ja sosiaaliseen peruskirjaan, joka on nyt osa meidän säännöstöämme. Uskon nimittäin, että voimme onnistua toteuttamaan laajentumisen, jos yhdistämme nämä kaksi osaa: toisaalta palvelujen ja työvoiman vapaan liikkuvuuden ja toisaalta sosiaalisen vuoropuhelun tasa-arvoisemmat edellytykset. Sosiaalinen peruskirja on todellakin osa yhteistä säännöstöämme, jota hakijavaltioiden on myös täytettävä.

Puhemies
Haluan muistuttaa parlamentin jäseniä siitä, sanon sen yleisluonteisesti, että kyselytunnilla esitettävien kysymysten on oltava konkreettisia kysymyksiä konkreettisista aiheista, joihin voidaan antaa konkreettinen vastaus. Kaiken muun on tapahduttava parlamentin valiokunnissa käytävissä tavallisissa keskusteluissa, sillä jos näin ei tapahdu, seuraavaksi vuorossa olevilla jäsenillä ei ole oikeutta kysyä.
Tämän yleisluonteisen huomautuksen jälkeen puheenvuoro on komission jäsenellä.

Verheugen
 - (DE) Arvoisa puhemies, rehellisesti sanottuna tämän kysymyksen taustalla piilee kysymys, paljonko Euroopan unionissa on säädöksiä. Vastaan nyt yhteen lisäkysymykseen, joka koskee erityisesti yhtä hakijavaltiota. En todellakaan ymmärrä näiden kahden kysymyksen yhteyttä, paitsi että molemmissa tapauksissa kyse on laajentumisesta. Jos olette kuitenkin sitä mieltä, että niiden välillä on jokin yhteys, haluan vastata kysymykseen, voin nimittäin tehdä sen. Ehdokasvaltioita koskevissa seurantakertomuksissa tarkastellaan yhteisön säännöstöä kokonaisuudessaan. Perusoikeuskirjaa ei voi tarkastella, koska sehän ei ole vielä valmis. Sitä vasta laaditaan parhaillaan, eikä tämän kirjan oikeudellinen luonnekaan ole vielä selvillä. Tiedän aivan yhtä huonosti kuin te, tuleeko tästä kirjasta osa sopimusta vai onko kyse vain juhlallisesti julistuksesta. Jos tästä kirjasta tulee osa sopimusta, se otetaan tietenkin huomioon tulevissa seurantakertomuksissa, ja annamme tietoa siitä, miten kussakin maassa noudatetaan tämän kirjan yksityiskohtia. Meidän on kerrottava seurantakertomuksissa - tulette huomaamaan sen - myös siitä, täyttääkö valtio Kööpenhaminan poliittiset kriteerit. Tämä vastaa kuitenkin periaatteessa kysymyksiin, sillä Kööpenhaminan poliittiset kriteerit kattavat periaatteessa kaiken, mitä tämä perusoikeuskirja sisältää, ja näihin kysymyksiin on vastattu myös Liettuan osalta, ja niihin vastataan Liettuan osalta myös seuraavassa seurantakertomuksessa.

Puhemies
Jäsen Thors pyytää työjärjestyspuheenvuoroa. Haluaisin sanoa, etten aiemmin viitannut jäsen Thorsiin vaan kaikkiin jäseniin, mutta teillä on nyt puheenvuoro. Pyytäisin teitä tosissani olemaan aloittamatta keskustelua komission jäsenen kanssa.

Thors
Arvoisa komission jäsen, haluan vain selventää asioita, koska näyttää siltä, että on sattunut hyvin paha sekaannus en puhunut perusoikeuskirjasta vaan sosiaalisesta peruskirjasta, joka sisältää työntekijöiden oikeudet. Niihin kuuluvat työolot, jotka ovat seurausta palvelujen liikkuvuudesta. Millaisissa oloissa palveluja tarjotaan? Millaisissa oloissa ihmiset työskentelevät? Ne ovat suora seuraus vapaasta liikkuvuudesta.

Verheugen
. (DE) Arvoisa puhemies, luulin tosiaan, että kyse oli perusoikeuskirjasta! Sosiaalinen peruskirja on tietenkin osa sopimusta, ja sen vuoksi siitä neuvotellaan kaikkien ehdokasvaltioiden kanssa. Se on osa yhteisön säännöstöä. Kerromme, miten yksittäiset ehdokasvaltiot valmistautuvat soveltamaan yhteisön säännöstöä, eli myös sosiaalista peruskirjaa. Tällä hetkellä en pysty kertomaan teille, miltä tilanne näyttää etenkin Liettuan osalta, mutta olen halukas antamaan teille vielä erikseen Liettuaa ja sosiaalista peruskirjaa koskevan kirjallisen vastauksen.

Posselt
Arvoisa komissio jäsen, mehän käsittelemme nyt aihetta siirtymäkaudet. Haluaisin kysyä teiltä, onko teillä kantaa Puolan ja Tsekin tasavallan esittämiin toiveisiin ottaa käyttöön pitkät siirtymäkaudet kahdella alalla, nimittäin vapaan maanomistuksen - tarkoitan tällä myös maatalousomistusta - ja sijoittautumisvapauden alalla? Ne ovat kaksi hyvin olennaista kysymystä, ja tämän vuoksi halusin kysyä komission tai teidän kantaanne niihin. Halusin myös kysyä teiltä, mitä mieltä te olette siitä, että kytkemme toisiinsa meillä ja ehdokasvaltioissa sovellettavat siirtymäkaudet, eli turvaudumme tietyssä määrin kytkentöihin, kuten yhä uudelleen on keskusteltu?

Verheugen
 - (DE) Ensimmäiseen kysymykseen haluaisin sanoa, että jäsenvaltiot eivät ole vielä omaksuneet neuvotteluissa kantaa tähän kysymykseen, eikä komissio ole vielä antanut asiasta ehdotusta. Oma mielipiteeni tässä asiassa on epäoleellinen. Joka tapauksessa en voi esittää sitä Euroopan parlamentille, ennen kuin toimielimet ovat itse päättäneet kannastaan.
Siirtymäkausien yhteenkytkennästä totean, että se käy luonnostaan. Tulemme käymään läpi neuvottelujen niin sanotun loppupelin, ja tässä "loppupelissä" on otettava huomioon toisaalta jäsenvaltioiden jäljellä olevat toivomukset ja toisaalta ehdokasvaltioiden toivomukset. Nämä toiveet koskevat olennaisilta osin siirtymäkausia. Riippumatta siitä nimitämmekö me sitä virallisesti siksi vai emme, voitte kuvitella, miten tällainen neuvottelumenettely etenee. Kyse on neuvotteluista, ja neuvotteluissa periaatteena on se, että toinen antaa jotain, jotta myös toinen puolestaan antaisi jotain, ja siten lopulta päästäneen yhteiseen kompromissiin, jossa otetaan huomioon molempien osapuolten toiveet.
Erityiset kytkökset - jos tämä oli kysymyksenne - jolloin siis sanotaan: kytkemme toisen osapuolen siirtymäkausia koskevan toiveen toisen osapuolen siirtymäkausia koskevaan toiveeseen, eivät mielestäni ole mahdollisia. Minun on kiinnitettävä teidän huomionne siihen, että esimerkiksi työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskeva siirtymäkausi muodostaa ylipäätään ongelman vain kahdessa jäsenvaltiossa viidestätoista. Kyse on saksalaisten ongelmasta ja kyse on itävaltalaisten ongelmasta. Muille 13 jäsenvaltiolle se ei muodosta ongelmaa, ja sen vuoksi ei myöskään voida ennustaa tarkkaan, miten tätä aihetta käsitellään neuvottelujen loppuvaiheessa.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia vastauksistanne.
Kysymyksiin 41 ja 42 vastataan kirjallisesti.
Jäsen Titleyllä on työjärjestyspuheenvuoro.

Titley
Arvoisa puhemies, tajuatteko, että tämä on jo toinen perättäinen kuukausi, kun olette tehnyt minulle saman tempun jätätte minut väliin juuri silloin, kun olisi ollut kysymykseni vuoro. Olette kuitenkin antanut puhujien puhua yli minuutin ja muun muassa keskustella suhteellisen pitkään ja tarkoituksettomasti Murcian saavutuksista. Lisäksi työjärjestyksessä sallitaan muistaakseni se, että voitte ottaa esille yhden lisäkysymyksen poliittista ryhmää kohti, ja näitä sääntöjä on nyt rikottu, minkä vuoksi minun kysymykseni jää käsittelemättä jo toisena perättäisenä viikkona. Tämä on todella törkeää, ja lähetän siitä valituskirjeen puhemiehelle.

Puhemies
Arvoisa jäsen Titley, vastaan teille lyhyesti, jotta en aiheuttaisi vahinkoa muille jäsenille. En ole tehnyt teille mitään. Ongelmana on, että komission jäsen Verheugenille osoitettavia kysymyksiä varten varatut 20 minuuttia ovat kuluneet reilusti umpeen, ja nyt on vastausvuorossa komission jäsen Monti, joka on odottanut vuoroaan jo jonkin aikaa.
Työjärjestyksestä minun on sanottava teille, että lisäkysymyksiä voi esittää kaksi eikä yksi. Tutustukaa itse työjärjestykseen. Kysymyksiä voi siis esittää kaksi. En aio aloittaa asiasta keskustelua. Voittehan te kirjoittaa mainitsemanne kirjeen, johon saatte kohteliaan ja täydellisen vastauksen, mutta yrittäkää pysyä rauhallisena, sillä tarkoitukseni oli tietenkin antaa teille puheenvuoro annetussa aikataulussa.

Puhemies


David W. Martin
Kysymys nro 43 (H-0354/00):
Aihe: Jäsenvaltioiden valtiontukien hyväksymistä koskevat hakemukset Onko komissio tyytyväinen nopeuteen, jolla se käsittelee jäsenvaltioiden valtiontukien hyväksymistä koskevat hakemukset?

Monti
. (EN) Komission määräajoista päätösten tekemiseksi jäsenvaltioiden ilmoittamien tukihankkeiden hyväksymisestä säädetään neuvoston asetuksessa 659/1999. Useimmissa tapauksissa komissio voi alustavan käsittelyn perusteella keskeyttää ilmoitetun tukihankkeen käsittelyn, jolloin asiaa ei tutkita virallisesti. Nämä päätökset on tehtävä kahden kuukauden aikana täydellisen ilmoituksen vastaanottamisesta. Käytännössä ilmoitukset ovat usein epätäydellisiä, ja siksi komissio joutuu pyytämään lisätietoja ennen päätöksentekoa. Jotta tällaista tarpeetonta viivytystä voitaisiin edelleen vähentää, komissio on laatinut yksityiskohtaisia vakiolomakkeita tietyntyyppisiä tukia varten aluetuet, koulutus, T&K ja niin edelleen ja laatii niitä tarpeen vaatiessa lisää.
Epäiltäessä tukihankkeen yhteensopivuutta yhteismarkkinoiden kanssa komission on tehtävä virallinen tutkimus, jonka viitteellinen määräaika on asetuksen mukaan 18 kuukautta. Komissio haluaisi todella pystyä lyhentämään tätä käsittelyaikaa. Tällä hetkellä se ei kuitenkaan ole mahdollista useastakaan syystä. Ensinnäkin tarvitaan huomattavasti aikaa päätöksen kääntämiseen ja julkaisemiseen, ulkopuolisilta hankittaviin lausuntoihin ja jäsenvaltioiden näihin lausuntoihin antamiin vastineisiin. Toiseksi tapaukset, joissa käynnistetään virallinen tutkimus, ovat yleensä hyvin mutkikkaita ja edellyttävät sen vuoksi pitempiaikaista tutkimusta, jonka yhteydessä tavataan usein kyseisten jäsenvaltioiden edustajia ja tehdään muutoksia alkuperäiseen hankkeeseen. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että asetuksesta on ollut jo hyötyä, koska viralliseen tutkimukseen käytettävää aikaa ei rajoitettu sitä ennen.
Komissio tarkastelee myös muita mahdollisuuksia, joilla voitaisiin tehostaa ja nopeuttaa valtiontukimenettelyjä. Tässä yhteydessä on syytä mainita pk-yritysten tukemiseksi parhaillaan valmisteltavat ryhmäpoikkeusasetukset koulutustuesta ja de minimis -tuesta. Kun nämä asetukset ovat voimassa, jäsenvaltioiden ei enää tarvitsee tehdä ilmoitusta tukihankkeista, jotka täyttävät poikkeusasetusten ehdot, vaan ne voivat myöntää tukea välittömästi. Tämä yksinkertaistaa huomattavasti valtiontukimenettelyjä.

Martin, David
Haluan kiittää komission jäsentä hyvin kattavasta vastauksesta ja etenkin sen viimeisestä osasta, jossa hän kertoi, että komissio pyrkii nopeuttamaan käsittelyään ja hyväksymään valtiontukia nopeutetulla menettelyllä, jos se vain on mahdollista.
Valtiontukien hyväksymistä koskevan päätöksenteon viivästyminen aiheuttaa kuitenkin edelleen ongelmia joissakin jäsenvaltioissa. Olen varma, että joitakin työpaikkoja on menetetty sen vuoksi, että valtiontuen hyväksymistä koskevaa päätöstä odoteltaessa yritys on lopulta lopettanut toimintansa, koska se ei saanut päätöstä ajoissa.
Uskooko komissio määräaikojen osalta, että parhaillaan tapahtuvalla uudelleenjärjestelyllä lisätään sen voimavaroja ja autetaan sitä sen pyrkimyksissä nopeuttaa valtiontukien käsittelyä, vai onko ongelma siinä, mihin hän osittain viittasi, että joidenkin jäsenvaltioiden hakemuksissa esitetyt tiedot ovat riittämättömiä?

Monti
. (EN) Kuten tiedätte, jäsen Martin, teemme monella valtiontukiin liittyvällä alalla työtä valtiontukien valvonnan tiukentamiseksi. Määräaikojen osalta ei ole tehty suunnitelmia niiden muuttamiseksi lähiaikoina. Määräajat on vahvistettu neuvoston asetuksessa, johon valtiontukimenettelyt on ensimmäistä kertaa kodifioitu, ja koska asetus hyväksyttiin vasta vuonna 1999, sitä ei todennäköisesti muuteta lähiaikoina. Olemme kuitenkin valmiita ja myös halukkaita yrittämään tiettyjen päätöksenteon osavaiheiden nopeuttamista mahdollisuuksien mukaan, esimerkiksi laatimalla vakiolomakkeita ilmoituksia varten.
Mainitsitte voimavaraongelman. Se on tietysti eräs avainongelma koko kilpailupolitiikan harjoittamiselle, johon valtiontuet kuuluvat. Mitä parempia tietoja jäsenvaltiot antavat ilmoituksissaan, sen todennäköisempää on, että käsittely sujuu vaivattomasti ja suhteellisen lyhyessä ajassa.

Puhemies


Claude Turmes
Kysymys nro 44 (H-0355/00):
Aihe: Ydinvoiman valtiontuet Katsooko komissio, että ydinvoimalla tuotettu sähkö on samojen sisämarkkinasäännösten alainen kuin kaikki muutkin sähköntuotannon muodot, kun otetaan huomioon, että viime helmikuussa tulivat voimaan sähköntuotannon sisämarkkinat, joilla noudatetaan sisämarkkinasääntöjä, ja että Euratom-sopimuksen 92 artiklan mukaiset ydinvoiman yhteismarkkinat eivät sisällä sähköä tuotteena? Katsooko komissio näin ollen, että EY:n perustamissopimus kieltää kaikki ydinenergian tuotannolle maksettavan valtiontuen muodot, koska mitään poikkeusta ei ole määritelty ja koska Euratom-sopimuksen 98 artikla ei sisällä ydinenergian riskejä koskevien vahinkovakuutusjärjestelyjen tukemista? Onko komissio tehnyt Britannian hallitukselle asiaan liittyviä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan mukaisia ehdotuksia, jotka koskevat Britannian NFFO-järjestelmää (ydinenergian valtiontukea)? Voiko komissio tässä yhteydessä vahvistaa, että se tutkii ydinenergian valtiontukia, mitä Vihreät/ALE -ryhmä ehdotti komissaari Montille 10. maaliskuuta lähettämässään kirjeessä?

Monti
. (FR) Arvoisa puhemies, komissio on samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa siitä, että sähkömarkkinoiden vapauttaminen koskee kaikkia energiamuotoja, myös ydinenergiasta tuotettua energiaa. Komission näkemys on, että ei EY:n perustamissopimuksesta eikä Euratom-perustamissopimuksesta voida tehdä sitä johtopäätöstä, että kaikki valtiontuki ydinvoiman hyväksi olisi välttämättä kiellettyä. Euratom-sopimus ei sisällä sellaista määräystä, jossa jyrkästi kiellettäisiin valtiontuet. Sitä paitsi EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artikla määräävät kyllä yleisestä valtiontukien kieltoperiaatteesta, mutta ne antavat samanaikaisesti mahdollisuuden oikeuttaa eräihin kategorioihin kuuluvia valtiontukia. Se, mitkä ovat ristiriitaisia tukia, voidaan määrittää vasta, kun jokainen tapaus on tutkittu huolellisesti.
Komissio ei ole esittänyt ehdotuksia Yhdistyneelle kuningaskunnalle NFFON-järjestelmästä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan mukaisesti. Mahdollisista olemassa olevista ydinteollisuudelle annettavista tuista komissio ei aio suorittaa järjestelmällistä tutkimusta. Jos komissio kuitenkin saa tietää ristiriitaisia tukia koskevista tapauksista, näitä tapauksia käsitellään EY:n ja Euratom-perustamissopimukseen kuuluvien artiklojen mukaisesti.

Turmes
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä vastauksestanne, mutta minun pitää tunnustaa, että minun on hyvin vaikea käsittää vastauksen loogisuutta. Yhtäältä ympäristöä varten myönnettävien valtiontukien osalta aikomuksenne on saada aikaan erittäin kärkevä analyysi uusiutuvia energiamuotoja koskevista valtionavuista, vaikka on selvää, että toistaiseksi tämä ala on epäedullisessa asemassa, koska kustannusten sisällyttämistä ei tapahdu. Toisin sanoen uusiutuvien energiamuotojen osuus sähkömarkkinoista on tällä hetkellä hädin tuskin 5 prosenttia.
Sen rinnalla ydinenergian osuus energiamarkkinoista on puolestaan 30 prosenttia, ja siinä asiassa teillä ei ole aikeita laatia järjestelmällistä tutkimusta. Luulen, että emme voi käsittää asiaa ollenkaan, mikäli tavoite on se, että energiapolitiikkaa koskeva lähestymistapa on kohtuudenmukainen ja että se koskee kaikkia sähköntuotannon muotoja. Niinpä pyydän teitä selvittämään kantaanne, sillä tuota kantaa on hyvin vaikea ymmärtää minun mielestäni ja monien muiden ihmisten mielestä ja ennen kaikkea uusiutuvia energiamuotoja koskevan teollisuuden kannalta.

Monti
. (FR) Kiitos, jäsen Turmes. Olen hyvin vastaanottavainen ympäristöä koskeviin vaatimuksiin nähden. Olin sitä jo edellisen komission aikana, kun ehdotin energiatuotteiden verotusta koskevaa direktiiviä, ja yritän viedä toimintaani eteenpäin samassa hengessä Prodin johtamassa komissiossa.
Ymmärrän erittäin hyvin teidän huolestuneisuutenne, mutta sallikaa minun antaa asiasta muutama kommentti. Ympäristön hyväksi perustettu uusi valtiontukikehyshanke on hyvin joustava uusiutuville energiamuodoille myönnettävien tukien osalta. Se antaa mahdollisuuden saada vähintään 40 prosentin suuruisia tukia tukikelpoisiin kustannuksiin, mikäli tehdään investointeja, ja toimintaa varten jäsenvaltiot voivat valita järjestelmän, joka oikeuttaa saamaan tukia 100 prosenttiin asti tukikelpoisista kustannuksista. Mielestäni ei siis voida sanoa, että komissio kieltää uusia energiamuotoja varten myönnettävät tuet.
Sallikaa minun vielä huomauttaa, että kilpailua ei ole ainoastaan yhtäältä uusiutuvien energiamuotojen ja lisäksi perinteisten energiamuotojen kesken, vaan myös jopa erilaisten uusiutuvien energiamuotojen kesken. Energiamuotojen hyväksi myönnetyt tuet voivat toisaalta olla erilaisia riippuen eri jäsenvaltiosta. Valvomattomat tuet aiheuttavat siis kilpailuvääristymiä, joiden ensimmäisiä uhreja uusiutuvat energiamuodot saattaisivat olla.
Komissio tunnustaa, että uusiutuvat energiamuodot voivat tarvita tukia kehittyäkseen, mutta samanaikaisesti on myös tärkeää, että nämä energiamuodot mukautuvat asteittain kilpailumarkkinoihin varmistaakseen kehityksensä pitkällä aikavälillä.

Puhemies


Nuala Ahern
Kysymys nro 45 (H-0383/00):
Aihe: Euroopan ydinteollisuudelle myönnetty rahoitustuki Onko komissio arvioinut Euroopan ydinteollisuudelle myönnettyä rahoitustukea, joka on kohdistettu Euratomille ja yhteisille tutkimuskeskuksille, kun otetaan huomioon Euroopan unionin sähköntuotantoa koskeva kilpailupolitiikka?

Monti
. (IT) Euratom-perustamissopimuksen puitteissa yhteisön toimissa noudatetaan tämän perustamissopimuksen määräyksiä, ja toimet koskevat ennen kaikkea niiden tehtävien rahoitusta, jotka komission pitää ratkaista: suojaaminen säteilyltä, turvallisuuden valvominen, tutkimus. Tämän viime mainitun osalta neuvosto on määrittänyt yhteisön ydinvoima-alaa koskevat tutkimusohjelmat, ja Euratom-sopimuksen 7 artiklan mukaisesti neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta päättää asiasta. Tässä yhteydessä YTK:n harjoittamien toimien tarkoituksena on sille määriteltyjen tehtävien mukaisesti parantaa ydinvoimaa koskevaa suojelua ja turvallisuutta sekä tarjota erityistä tieteellistä ja teknistä avustusta niille pääosastoille, joiden toimivaltaan asia kuuluu.
EY:n perustamissopimuksen 305 artiklan ent. 232 artiklan määrittää, että tällä sopimuksella ei poiketa Euratomin määräyksistä. Tämä koskee erityisesti kilpailua koskevia sääntöjä, joissa ei poiketa Euratom-perustamissopimuksen määrittämästä kehyksestä yhteisön ydinvoima-alaa koskevassa tutkimuksessa. Näin ollen yhteisön tutkimuspolitiikka Euratomin puitteissa ei ole vastoin EY:n perustamissopimuksessa määriteltyjä kilpailua koskevia sääntöjä.

Ahern
Arvoisa komission jäsen, jätitte vastaamatta kysymykseeni. Haluan tietää, miten suhtaudutte rahoitustukeen. Tämä liittyy myös edelliseen, Turmesin esittämään kysymykseen ja siihen antamaanne vastaukseen EU:n sähköntuotantoa koskevasta kilpailupolitiikasta.
Päättelen vastauksistanne sekä omaan kysymykseeni että sitä edeltävään kysymykseen, että Euroopan ydinteollisuus ei ole valkoinen norsu vaan pyhä lehmä. Sille voidaan antaa valtiontukia, joihin edes teidän kaltaisenne voimakas komission jäsen ei pysty puuttumaan! Kysyisin teiltä kuitenkin, mikä tämä tilanne tarkkaan ottaen on? Sanoitte, että perussopimusten perusteella voidaan tehdä poikkeuksia ja lainasitte Euratom-sopimusta. Valtiontuet vääristävät selvästi jäsenvaltioiden välistä tilannetta. Missä Euratom-sopimuksen kohdassa annetaan kirjallinen lupa näihin valtiontukiin? Voisitteko antaa yksityiskohtaisen vastauksen?

Monti
. (EN) Minä yritän, jäsen Ahern. Ensiksikin, mikäli sallitte, kommentoin asiaa ensin ranskaksi.
Haluaisin korostaa, että komissio ei varmastikaan sulje pois mahdollisuutta soveltaa yhteisön oikeuden kilpailua koskevia sääntöjä julkisiin hankkeisiin, joista olisi hyötyä ydinenergian tuottajille. Komissio on nimenomaan osoittanut hyvin selvästi Euratom-sopimuksen 40 artiklan mukaisessa ohjeellisessa ydinenergiaohjelmassaan, että kehitys kohti yhteisön sähkön sisämarkkinoiden vapauttamista edellyttää sitä, että ydinvoiman pitää kilpailla muiden sähkön tuotantolähteiden kanssa samanlaisissa puitteissa ja samoilla ehdoilla.
Sisämarkkinoiden täydellinen toteuttaminen sekä valtiontukia ja kilpailua koskevien asiaankuuluvien sääntöjen tinkimätön soveltaminen johtavat samanlaisten pelisääntöjen luomiseen kaikkia energialähteitä varten. Koska tällaisesta periaatteesta on päätetty, komission tehtäväksi jää tutkia tapaus tapaukselta eri väitteet, joiden mukaan ydinenergia-ala hyötyisi valtionavuista aiheuttaen siten epärehellistä kilpailua. Voin lisätä, että ne yksiköt, joista olen komissiossa suoraan vastuussa, ovat sitä mieltä, että on pidettävä kiinni perustamissopimuksen ehdottomasta tulkinnasta.
Kilpailusääntöjä sovelletaan kaikkiin sähköntuottajiin, myös ydinenergia-alaan sikäli kuin ne eivät poikkea Euratom-perustamissopimuksen määräyksistä. Tämä kanta vaikuttaa minusta oikeutetulta, varsinkin kun direktiivissä, jolla vapautetaan sähkön sisämarkkinat, ei määrätä mistään energiantuottajia koskevista erityissäännöstä eikä siinä tehdä eroa sen lähteen mukaan, jonka kautta energiaa tuotetaan.

Turmes
Arvoisa puhemies, te sanotte, että ei perustamissopimuksessa eikä sähkön sisämarkkinoita koskevassa direktiivissä määrätä poikkeuksista, jotka koskevat ydinvoimalle osoitettuja valtiontukia. Mutta mihin perustamissopimuksen kohtaan perustuu sitten se poikkeus, jonka te kuitenkin teette ydinenergian kohdalla. 87 ja 88 artiklassa ei viitata kertaakaan ydinenergiaan. Ei siis ole selvää, miltä pohjalta te aiotte tehdä poikkeuksia ydinvoimasta tuotetun energian kohdalla.

Monti
. (FR) Uskon antaneeni kaikki perustekijät, jotka komissiolla on tästä aiheesta. Jäsen Turmes, voin lisätä, että toiminnalliselta kannalta, ja uskon jo sanoneeni tämän vastatessani kysymykseenne, komissio ei aio suorittaa järjestelmällistä tutkimusta niistä tuista, jotka kohdistuivat ydinenergia-alaan. Jos saamme kuitenkin tietää ristiriitaisista tukitapauksista, nämä tapaukset käsitellään näiden kahden perustamissopimuksen määräysten mukaisesti. Haluaisin vielä lisätä, että EY:n perustamissopimuksen johdonmukaisessa ja yleisessä rakenteessa ne artiklat, joissa määrätään valtiontuista, eli 87 ja 88 artikla, eivät rajoitu mihinkään erityisiin aloihin.

Puhemies
Koska komission kyselytuntia varten varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 46 ja 83 vastataan kirjallisesti.
Julistan komissiolle osoitettujen kysymysten kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.25 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana González Álvarezin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0128/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi uusien henkilöautojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen (CO2-päästöjen) seurantajärjestelmästä (C5-1050/00 - 1998/0202(COD)).

González Álvarez
Arvoisa puhemies, tähän aikaan illasta meitä ei ole täällä enää monta, mutta on myös totta, että keskustelemme tästä mietinnöstä Euroopan parlamentissa kolmannen kerran.
Tämä uusien henkilöautojen aiheuttamien hiilidioksidipäästöjen vähentämistä koskeva mietintö hyväksyttiin ensimmäisen kerran joulukuussa 1998 48 tarkistuksen jälkeen. Näistä 48 tarkistuksesta neuvosto ja komissio hyväksyivät joitakin tarkistuksia kokonaisuudessaan ja osan vain osittain. Ja mietintö palasi näin toiseen käsittelyyn.
On selvää, että neuvosto hyväksyi joitakin meille tärkeitä tarkistuksia, mutta mietinnössä kuten ympäristövaliokunnan yksimielisesti ja parlamentin täysistunnon valtaenemmistön hyväksymissä tarkistuksissa oli myös sellaisia seikkoja, jotka olivat mielestämme myös tärkeitä ja joita ei hyväksytty. Pääasiassa kyse oli kevyiden hyötyajoneuvojen joita käytetään paljon kaupungeissa ja joiden hiilidioksidipäästöt myös saastuttavat sisällyttämisestä tähän uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämisjärjestelmään.
Meistä vaikutti myös siltä, että tietojen laadusta ei annettu kunnon takeita. Tällaisessa järjestelmässä tarkkuus hallitusten keräämissä tiedoissa sekä niiden riittävä vertailukelpoisuus on olennaisen tärkeää.
Meistä vaikutti myös siltä, että on varsin tärkeää pitää kiinni siitä, millä Euroopan parlamentin ympäristövaliokunnan kannanotoissa on jo pitkät perinteet: vapaaehtoisiin sopimuksiin liittyvistä epäluuloista. Jos otetaan huomioon se, ettei yhteisön lainsäädäntöä direktiivejä ja asetuksia useinkaan noudateta, meidän mielestämme on vieläkin epätodennäköisempää, että vapaaehtoisia sopimuksia noudatettaisiin. Ympäristövaliokunta ei uskonut näihin vapaaehtoisiin sopimuksiin, ja tarkistuksista toisessa vaadittiinkin sellaisen selkeän oikeudellisen kehyksen laatimista, johon voitaisiin tukeutua vapaaehtoisten sopimusten epäonnistuessa.
Loppujen lopuksi myös se huolemme tunnustettiin, joka koski sitä, että eräässä kohdassa ei puhuttaisi ainoastaan päästötason vakauttamisesta vaan sen alentamisesta. Toinen tarkistus, joka vaikutti meistä myös tärkeältä, liittyi ajoneuvojen kokoon.
Arvoisa puhemies, kaiken kaikkiaan lopuksi jäljelle jäi 10 sellaista tarkistusta, jotka hyväksyttiin parlamentissa varsin runsaalla enemmistöllä ja joita neuvosto ei hyväksynyt, minkä vuoksi jouduimme tähän sovittelumenettelyyn, josta on sanottava, ettei se ole ollut kovinkaan ristiriitainen eikä kovinkaan vaikea.
Kuten nimestä voi päätellä, sovittelumenettelyissä kukin osapuoli luopuu jostakin lopullisen sopimuksen syntymiseksi. Ja näemme, että tässä lopullisessa sopimuksessa on otettu huomioon suurimmat huolenaiheemme. Mukana on sen selvittäminen, voidaanko kevyet hyötyajoneuvot tulevaisuudessa ottaa mukaan, ja sen harkitseminen, onko oikeudellista kehystä koskeva ehdotus mahdollista esitellä piakkoin sekä tarkistaa tietoja, jotta ne olisivat tarkkoja sekä osapuilleen vertailukelpoisia kaikissa maissa. Loppujen lopuksi on sanottava, että parlamentin suurimmat huolenaiheet on otettu mukaan, ja vaikkei niitä olisikaan otettu mukaan radikaalisti ja välittömästi, ne on otettu mukaan niin, että samalla on annettu sitoumus siitä, että tulevaisuudessa tehdään asiaa koskevia päätöksiä.
Ainoa hyväksymättä jäänyt tarkistus koskee ajoneuvojen kokoa. Parlamentti piti kauan kiinni asian tärkeydestä, sillä mitä suorituskykyisempi ja suurempi auto, sitä runsaampia ovat päästöt, ja meistä oli tärkeää, että tämä näkökulma olisi otettu mukaan toiseen liitteistä; jos otetaan kuitenkin huomioon se, että ajoneuvojen ominaisuuksia ja ehtoja koskeneet kuusi muuta seikkaa hyväksyttiin, meistä tuntui siltä, ettemme voineet enää pitkittää sovittelumenettelyä. Näin varsinkin, jos otetaan huomioon se, että tärkeintä meidän mielestämme on uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen alentamista koskevien selvitysten käynnistäminen vihdoinkin kaikissa maissa.
Lopuksi sanoisin, että mielestäni sopimus on kohtuullinen: se ei ole sama kuin parlamentin aluksi ehdottama eikä myöskään sama kuin neuvoston ehdottama sopimus. Arvoisa puhemies, uskon, ettei meillä ole ongelmia tämän sopimuksen hyväksymisessä.

Puhemies
Jäsen González Àlvarez, kaikkien sovittelutapausten vaikeusaste ei ole samanlainen, voin vakuuttaa teille, ettei asia ole niin. Olen iloinen siitä, että tämä tapaus meni hyvin!

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi haluan onnitella jäsen González Álvarezia. Hän on todella itsepintainen, sillä meillähän oli jo oikeastaan toisessa käsittelyssä erittäin hyvä mietintö, mutta hän halusi ehdottomasti saada läpi vielä tarkistuksia, ja minun täytyy onnitella häntä. Hän onnistui siinä. Parlamentti sai taas tahtonsa läpi neuvostossa.
Tällaisen seurantajärjestelmän käyttöönotto on vain yksi askel Kioton sopimuksen vaatimusten täyttämiseksi. Kasvihuonekaasujen vähentäminen 8 prosentilla vuoden 1990 tasosta on siis suuri tavoite vuoteen 2012 mennessä. Olemme tunteneet ilmastonmuutoksen dramaattisuuden täällä Strasbourgissa eilen ja tänään, ja muutos on paljon suurempi kuin olemme olettaneet. Sen vuoksi ei ole ihme, että hyväksymme tämän mietinnön huomenna varmasti hyvin yksimielisesti ja että neuvosto ja parlamentti päätyivät yhteiseen kantaan erittäin nopeasti.
Tämä yhteinen seurantajärjestelmä on ensimmäinen laatuaan, ja luulen, että sen toimivuus tai toimimattomuus on ratkaisevaa sen kannalta, haluammeko edelleen perustaa samankaltaisia järjestelmiä. Jotta hiilidioksidipäästöt saataisiin vähenemään ja polttoaineen kulutus alenemaan, olemme päätyneet kolmiosaiseen strategiaan: ympäristösopimukset autoteollisuuden kanssa, verokannustejärjestelmä ja järjestelmä polttoaineenkulutuksen ja hiilidioksidipäästöjen merkitsemiseksi.
Kaikista näistä ponnisteluista, direktiiveistä, yhteisistä mittausjärjestelmistä huolimatta meille kaikille pitäisi olla selvää, että tuskin saavutamme tavoitettamme kasvihuonekaasujen vähentämisestä vuoden 1990 tasolle. Asiantuntijat neuvovat meitä, että meidän pitäisi yrittää saada päästöt vakiintumaan nykyiselle tasolle. Se saattaa olla erittäin pessimististä, mutta kun mietimme sitä, että autoistuminen lisääntyy edelleen myös 14:ssä Euroopan unionin valtiossa anteeksi, 15:han meitä on itävaltalaisena tähän kompastuu usein ja kysyy itseltään: onko meitä 14 vai 15, meitä on siis edelleen 15 ja kun ajattelemme itälaajentumista ja sitä, että myös Kiinan ja Intian ihmiset haluavat elää kuten me, meille pitäisi olla selvää, että on erittäin vaikeaa saada kasvihuonekaasu- ja hiilidioksidipäästöjä vähenemään, ja että meidän on ponnisteltava kaikin mahdollisin tavoin, jotta päästöt saataisiin edes vakiintumaan.
Ei Euroopan laajuisen hiilidioksidipäästöjen seurantajärjestelmän perustamisesta kaikesta tästä pessimismistä huolimatta missään tapauksessa mitään haittaa ole. Yrittäkäämme vain vielä kerran pienin askelin, ja kenties parlamentti kokoontuu taas vuonna 2005, kun ensimmäisiä tuloksia pitää tutkia, ja valittaa sitä, ettemme kenties yrittäneet tarpeeksi tänään.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, luottamus on hyvä asia, valvonta on vielä parempi, kuului erästä kadonnutta järjestelmää edustaneen valtionpäämiehen motto. Pidän näitä viisauksia siitä huolimatta ajoittain osuvina, koska autoja koskeva hiilidioksidistrategiamme edustaa tietysti uutta tapaa luottaa Euroopan, Korean ja Japanin autonvalmistajien tahtoon vähentää autojensa hiilidioksidipäästöjä vapaaehtoisesti teknisin toimin 140 g:aan vuonna 2008, mikä merkitsee noin 25 prosentin vähennystä.
Me tarvitsemme kuitenkin myös seurantajärjestelmää, jotta voimme tarpeen vaatiessa ryhtyä toimiin. Sen vuoksi: luottamus on hyvä asia, valvonta on vielä parempi! Me haluamme tilastollisesti moitteettoman, käyttökelpoisen seurantavälineen, ja sen vuoksi kiitän esittelijää siitä, että hän halusi niin itsepäisesti perustaa Eurooppaan järkevän ajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen seurantavälineen, joka on voimassa kaikissa jäsenvaltioissa, joka tekee selväksi, missä sallitaan mitäkin ajoneuvoja ja millaisin hiilidioksidipäästöin, niin että vuonna 2003 voidaan sanoa yksiselitteisesti: valmistajien sitoumuksia noudatetaan tai ei. Jos ei noudateta, meidän on ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin.
Haluaisin viitata vielä strategiamme toiseen pilariin: tunnusmerkintään, josta myös päätimme. Vähän kuluttavien ajoneuvojen verotuki jäi vielä selvittämättä. Olen sitä mieltä, että sen osalta meidän kaikkien, erityisesti tietysti jäsenvaltioiden on annettava vielä selviä merkkejä, jotta voimme saavuttaa varsinaisen tavoitteemme 120 g vuonna 2005.

Moreira da Silva
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, sallikaa minun onnitella esittelijää hyvistä tuloksista ja aloittaa tarkastelemalla tätä mietintöä hieman yleisemmin ilmastonmuutosten puitteissa. Rio de Janeiron konferenssista ja Kiotosta lähtien Euroopan unioni on johtanut aina poliittisesti keskustelua ilmastonmuutoksista. Vaikka Eurooppa johtaa keskustelua yhä retorisessa mielessä, siltä alkaa puuttua perusteet siihen, että se voisi tehdä sen uskottavasti. Vähänpä Euroopan unionia hyödyttää yrittää saada maailma huolestumaan tästä ongelmasta, kun totuus on se, että Euroopan kasvihuonekaasupäästöt, erityisesti hiilidioksidin osuus, ovat pikemmin nousseet kuudesta prosentista kahdeksaan kuin vähentyneet Kiotossa sopimallamme kahdeksalla prosentilla.
On siis tullut aika siirtyä toimimaan yhteisön sisällä, jotta saisimme ulkoisesta ponnistelustamme uskottavaa. Poliittisessa toiminnassa nimenomaan kuljetusalan on oltava painopistealueemme niistä kahdesta keskeisestä syystä, jotka esittelen seuraavaksi: ensinnäkin siksi, että Euroopan komission julkaiseman vihreän kirjan mukaan tämä ala ei kuulu Euroopan hiilidioksidipäästöjen kauppajärjestelmään, minkä takia kasvihuonekaasuja on vähennettävä yksinomaan kansallisten ja yhteisönlaajuisten politiikkojen ja toimien avulla.
Toiseksi, koska liikennealalla on suurin vaikutus Euroopan unionin Kiotossa vahvistetuista luvuista poikkeamiseen. Euroopan ympäristökeskuksen äskettäin julkaiseman tutkimuksen mukaan liikennealan osuus Euroopan unionin kokonaispäästöistä on lähes 30 prosenttia, ja todennäköistä on, että tämän alan hiilidioksidipäästöt nousevat vuoteen 2010 mennessä 39 prosenttia siitä, mitä ne ovat olleet vuonna 1990.
Koska tilanne on äärimmäisen huolestuttava, eli maantieliikenne aiheuttaa 85 prosenttia liikennealan kokonaishiilidioksidipäästöistä, ja koska on täysin välttämätöntä ryhtyä toimiin, sovittelukomitean yksimielisyys kevyiden henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen seurantajärjestelmästä on kiitoksen arvoinen. Tämä järjestelmä on Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanon kannalta keskeinen osatekijä, joka mahdollistaa sen, että voidaan valvoa autoteollisuusalalla vapaaehtoisesti solmittua sopimusta pienentää uusien henkilöautojen dioksidipäästöjä 25 prosentilla. Olen pahoillani siitä, että tätä järjestelmää ei ole voitu ulottaa koskemaan kevyitä hyötyajoneuvoja. Joka tapauksessa haluan vielä kerran onnitella esittelijää tuloksista.

Scheele
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aion hoitaa asiani yhtä nopeasti kuin tuloksekas esittelijä sovittelukomiteassa. Haluaisin kuitenkin onnitella häntä sydämellisesti hyvästä mietinnöstä ja loistavista tuloksista, kuten jotkut edeltävistä puhujistakin tekivät. Joistakin edeltävistä puhujista poiketen pidän erittäin tärkeänä, että mietinnössä ei rajoituta vain kaasupitoisuuksien vakauttamiseen vaan myös vähentämiseen, ennen kaikkea sen vuoksi, että vuoteen 2005 mennessä on saavutettava todistettavissa olevia tuloksia, joita Kioton sopimuksen sitoumukset aiheuttavat.
Kun otan huomioon epäilykset, joita parlamentti on aina esittänyt ympäristösopimuksista johtuvia vapaaehtoisia sitoumuksia kohtaan, minusta on erittäin tärkeää, että parlamentti sai sisällytettyä päätöslauselmaan juuri tämän kohdan, jonka mukaan vuodesta 2003 alkaen koottavia tietoja käytetään autoteollisuuden antamien sitoumusten noudattamisen seurantaan. Minusta on myös tärkeää, että saimme suostuteltua komission siihen, että tehdään tutkimuksia, N1-luokan ajoneuvojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen yhdenmukaisia mittauksia ja esitetään sensuuntaisia ehdotuksia mikä ei laajenna päätöksen sovellusaluetta. Olen sitä mieltä, että tämä on erittäin hyvä tulos. Haluaisin vielä kerran kiittää sydämellisesti esittelijää ja äänestää tämän mietinnön hyväksymisen puolesta.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, miten erinomaiseen tulokseen Euroopan parlamentti ja neuvosto pääsivät tässä asiassa. Onnittelen yhdessä lainsäätäjinä tässä asiassa toimineita neuvostoa ja parlamenttia ponnisteluista nopeaan ja tyydyttävään sopimukseen pääsemiseksi.
Tämän ehdotuksen hyväksymiseen johtanut prosessi on erinomainen esimerkki siitä, kuinka Euroopan lainsäädännön kummatkin osapuolet voivat sovittaa näkemyseronsa yhteen ja tehdä yhteistyötä järkevän ja toimivan ympäristösäännöksen hyväksymisen eteen. Minun olisi tartuttava tilaisuuteen ja kiitettävä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa ja varsinkin esittelijä González Álvarezia rakentavasta lähestymistavasta.
Tämän päätöksen hyväksymisen myötä on mahdollista seurata henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen tähtäävän yhteisön strategian tehokkuutta, ja vielä erityisemmin sen avulla pystytään keräämään sellaisia luotettavia tietoja, joiden avulla voidaan seurata autojen valmistajien kanssa solmittujen vapaaehtoisten sopimusten täytäntöönpanoa. Tämä strategia on yksi yhteisön kaikkein konkreettisimmista hiilidioksidipäästöjen sekä liikenteen aiheuttamien päästöjen vähentämisen saralla tekemistä toimista. Siksi se on merkittävä virstanpylväs Kioton tavoitteiden saavuttamisessa.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, jätin sanomatta jotakin, joka on anteeksiantamatonta. Käytän vain 20 sekuntia siihen, että esitän kiitokseni kaikille sovitteluvaltuuskunnan jäsenille: jäsen Provanille ja jäsen Jacksonille, joka oli myös mukana, sekä niille komission ja neuvoston jäsenille, joiden kanssa työskentelimme päästäksemme sopimukseen mietinnöstä. Samoin haluaisin kiittää kollegoja heidän tuestaan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta Savaryn laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä:
komission kertomus (A5-0112/2999) neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun direktiivin 96/48/EY täytäntöönpanosta ja vaikutuksista (KOM (1999) 414 - C5-0207/1999 - 1999/2165 (COS));
ehdotus (A5-0114/2000) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta (KOM(1999) 617 - C5-0301/1999 - 1999/0252(COD)).

Rübig
Arvoisa puhemies, toivon, että kaksi edeltävää puhujaa eivät olleet liikkeellä junalla ja myöhässä sen vuoksi. Luulen, että he ovat parlamenttirakennuksessa ja ovat täsmällisiä. Meillä on tietysti rautateillä valitettavasti useita juuri menneisyydestä johtuvia ongelmia. Esimerkiksi vuonna 1970 rautateiden osuus tavaraliikenteestä oli 21 prosenttia ja nyt vain 8,5 prosenttia. Tavaraliikenteessä rautatiet ovat selvästi menettäneet osuuttaan, ja henkilöliikenteessäkin niiden osuus on laskenut 10:stä 6 prosenttiin. Voittaja on ollut kuorma-autoliikenne; se kasvaa jatkuvasti ja voittaa markkinaosuuksia, esimerkiksi Itävallassa itärajalla vuosittain 16 prosenttia. Vuodesta 1990 se on kasvanut 2,4-kertaiseksi. Kun tarkastelemme Itä-Euroopasta tulevia kuorma- ja linja-autoja moottoritie A1:n muodostamalla tärkeimmällä itä-länsi-akselilla, liikenne on kuusinkertaistunut vuodesta 1995 vuoteen 2000. Tavaraliikenteen, ja erityisesti kauttakuljetusten, valtava lisääntyminen näkyy siis hyvin. Ennusteen mukaan se kasvaa vuodesta 1995 vuoteen 2015 yhteensä yli 100 prosenttia.
Sen vuoksi on tärkeää ja kiireellistä käsitellä eurooppalaista rautatieverkkoa. Se on yhteensä 156 000 kilometriä pitkä. Siitä 78 000 km kuuluu Euroopan laajuisiin verkkoihin. Vuoteen 2010 mennessä aiotaan rakentaa 12 600 km uusia rataosuuksia yli 250 kilometrin tuntinopeuksille ja 16 300 km parannettuja rataosuuksia yli 200 kilometrin tuntinopeuksille. Kokonaiskustannukset todella valtava summa ovat vuonna 2010 arviolta 186 miljardia euroa. Siitä näkyy näiden investointien tärkeys Euroopan unionille. Sen vuoksi meidän pitää nopeasti panna asiat täällä tärkeysjärjestykseen.
Minusta on nyt aika mukauttaa rautatiet markkinatalouden olosuhteisiin, jotta rautatiet investoisivat yhä enemmän ja voimakkaammin asiakkaiden tarpeisiin, ja panna asiat tärkeysjärjestykseen ja laatia tiivis ja tehokas aikataulu.
Tärkeimmät vaatimukset ovat tietysti saman raideleveyden ottaminen käyttöön koko Euroopassa, erityisesti siellä, missä yli kaksi maata toimii yhteistyössä. Tällä hetkellä raideleveyksiä on vielä viisi. Sähköjärjestelmät on yhdenmukaistettava, erityisesti jännitteen ja taajuuden osalta. Sähkön tekniset ominaisuudet on siis tehtävä yhdenmukaisiksi, jotta sähköä voidaan ostaa myös julkisista verkoista ja julkisia verkkoja voidaan syöttää suuremmitta häviöittä.
Kolmas mielestäni tärkein kohta on junien turvallisuus. Tarvitsemme ehdottomasti ulkoisia tarkastus- ja sertifiointijärjestelmiä. Rautateiden ylläpitäjä ei voi itse tarkastaa niitä. Autojen ja kuorma-autojen kohdallakin on itsestään selvää, että ulkoiset sertifiointiorganisaatiot hoitavat tarkastukset. Kun olemme tarkastelleet viime aikojen junaonnettomuuksia, minusta on kiireellisesti tarpeen, että ulkoiset tarkastajat huolehtivat matkustajien turvallisuudesta Euroopassa.

Savary
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää kaikkia niitä kollegoja, jotka ovat tehneet yhdessä minun kanssani työtä näiden kahden mietinnön esittelemiseksi teille, sillä uskoisin, että nämä mietinnöt ovat varsin tärkeitä rautateiden tulevaisuuden kannalta.
Mistä on kyse? Ensinnäkin on kyse johtopäätöksistä, joita teemme siitä, miten vuonna 1996 annettua direktiiviä suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta on sovellettu, ja siitä, että otamme asiasta oppia tulevaisuutta varten. Sen jälkeen, ja se on mietinnön pohjalta olennaista, meidän on käsiteltävä Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annettua direktiiviehdotusta ja äänestettävä sen hyväksymisestä.
Hyvät kollegat, meidän on nähtävä tämän asian koko painoarvo. Tällä hetkellä Euroopan liikenteestä käytävälle keskustelulle ja vallitsevalle todellisuudelle ovat ominaisia sellaiset ristiriidat, joita ei voida hyväksyä. Kuten saattoi olettaakin, yhtenäismarkkinoiden rakentaminen on luonnollisesti ja varsin huomattavasti lisännyt tavarakauppaa ja ihmisten liikkuvuutta unionissa. Kasvu on ollut edellisen osalta 21 prosenttia ja jälkimmäisen osalta 15 prosenttia vuosina 19901997. Tästä sisäisen liikenteen räjähdysmäisestä kasvusta, jonka olisi vakiinnuttava lähivuosikymmenten aikana, juuri tieliikenne ja lisäksi kabotaasiliikenne Pohjanmerellä ovat haukanneet leijonanosan.
Joten juuri täällä ja valtaosassa unionin maita meillä on käytössämme maailmassa vertaansa vailla oleva rautatieverkko ja rautatietekniikka, ja äskettäisessä tutkimuksessa arvioitiin, että teiden ulkoiset kustannukset ovat 480 miljardin luokkaa kansanterveyden, infrastruktuurien ja saastumisen osalta, ja lisäksi eurooppalaiset yhtyvät nykyään kestävän liikkuvuuden ja asuinympäristön kunnioittamisen tavoitteisiin, ja silti voimme huomata, että rautateitse kulkee ainoastaan 8,6 prosenttia rahtiliikenteestä ja 5,8 prosenttia matkustajaliikenteestä. Tähän paradoksiin ei ole yhtä ainutta selitystä vaan useita: rautateiden heikompi kilpailukyky johtuu erilaisista työehdoista tieliikenteeseen verrattuna, mutta myös tieliikenteen huomattavien ulkoisten kustannusten aiheuttamista kilpailuvääristymistä ja siitä, että enemmistö suurista rautatieyhtiöistä on viime vuosina asettanut yksipuolisesti suurten nopeuksien junien käyttäjät etusijalle, mutta myös rautatiealan kulttuurien, tekniikoiden ja hallinnollisten menettelyiden liiasta kotimaakeskeisyydestä, joka hankaloittaa rautatieliikenteen sujuvuutta maanosan tasolla.
Nykyään Euroopan liikenneverkkojen tilanne on niin yksinkertainen, että se muistuttaa pilakuvaa: maantieverkko on ainoa yhtenäisen liikenteen alue. Euroopassa ei vielä ole yhtenäistä ilmatilaa eikä yhtenäistä merenkulkualuetta, eikä unionin maissa ole varsinkaan keskeytymätöntä rautatiealuetta. Luonnollisesti rautateiden yhteentoimivuuden kannalta tärkeintä olisi poistaa ne tekniset rajat, jotka ovat 1800-luvulta lähtien asteittain kehittyneiden kansallisten rautatiekulttuurien tulosta. Tällä hetkellä 15 jäsenvaltion unionissa on käytössä suorastaan 16 eri sähköistä merkinantojärjestelmää, 6 eri jännitettä, 5 eri kiskojen akseliväliä ja useita eri kaluston mittoja ja samalla erilaisia infrastruktuureja. Tietenkin uudet suurten nopeuksien junia koskevat rautatieinfrastruktuurit ovat yhteentoimivuuden kannalta omaa luokkaansa, sillä kyseessä ovat selvästi uudet verkot tai äskettäin rakennetut verkot, joissa on käytetty keskenään varsin samankaltaista tekniikkaa.
Direktiivi 96/48 annettiin tämän vuoksi. Neljän vuoden kuluttua laaditusta ja parlamentille sen lausuntoa varten esitellystä direktiivin soveltamista käsittelevästä mietinnöstä käy ilmi ristiriitaisia näkökulmia, mutta ne ovat silti myönteisempiä kuin miltä ne näyttävät. Ensinnäkin voimme nähdä oikeudellisen ja normatiivisen voimaan saattamisen olevan pahasti myöhässä, sillä tähän päivään mennessä ainoastaan kaksi maata on saattanut sen voimaan ja ensimmäisiä yhteentoimivuuden teknisiä eritelmiä ollaan juuri nyt saattamassa loppuun ja julkaisemassa. Lopputuloksena on, että on tarpeen olla tulevaisuudessa vaativampia voimaan saattamista koskevan viivyttelyn osalta sekä julkaisuasioissa.
Kuitenkaan näiden tekstien voimaan saattamisen viivästyminen ei ole haitannut yhteentoimivien, rajat ylittävien linjojen kehittymistä. Thalys on ainoa esimerkki täydellisestä yhteentoimivuudesta, ja se ylittää toimivuudessa jopa Eurostarin huolimatta tässä järjestelmässä mitoissa tehdyistä ponnisteluista. Näiden kahden kansainvälisen linjan pohjalta yhteinen perusta on olemassa, ja se toimii mallina tulevaa kehitystä ajatellen. Silti ja konkreettisten tulosten vielä puuttuessa suurten nopeuksien järjestelmän yhteentoimivuudesta annetun direktiivin avulla on pystytty ennen kaikkea määrittelemään ja testaamaan työskentelymenetelmää.
Teollisuus, rautatieyhtiöt ja infrastruktuurin hallinnosta vastaavat tahot ovat aloittaneet ensimmäisen kerran yhteistyön yhteentoimivuuden teknisten eritelmien määrittelemiseksi. Apunaan ne ovat käyttäneet kansainvälisen rautatieliiton yleisluonteisempia selvityksiä. Nämä tahot ovat perustaneet Euroopan rautatiejärjestelmien yhteentoimivuuden liiton yhteyteen työskentelyfoorumin, jolla on käytössään tällä hetkellä sellaisia menetelmiä ja sellaista kokemusta, että niitä voidaan hyödyntää tavanomaisessa rautatieliikenteessä. Lopuksi sanottakoon, että niin sanotun 21 artiklassa tarkoitetun komitean avulla, jossa on mukana jäsenvaltioiden ja komission edustajia, voidaan valvoa poliittisesti ja teknisesti yhteentoimivuuden hyväksi tehtyjä toimia, ja antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden harkita niiden suuntaviivoja. Toisin sanoen, vaikka liikennevaliokunta on pitänyt tarpeellisena muistuttaa jäsenvaltioita määräaikoja ja voimaan saattamista koskevista velvoitteista, on pakko yhtyä siihen, että suurten nopeuksien järjestelmä on toiminut erinomaisena koekenttänä yhteentoimivuuden laajalla osa-alueella.
Tässä suhteessa on pidettävä mielessä, että tavanomainen verkko ja kalusto aiheuttavat toisella tavalla hankalia yhdenmukaistamiseen liittyviä ongelmia, jotka johtuvat verkkojen kansallisista ja historiallisista ominaisuuksista, kaluston erilaisuudesta sekä niiden huomattavasta määrästä. Tässä yhteydessä on oltava varsin selvää, että rautatieyrityksiä ja infrastruktuurin hallinnosta vastaavia tahoja ei voida vaatia korvaamaan täysin ja välittömästi kalustoa, mikä on taloudellisesti täysin mahdotonta. Ensinnäkin, jos yhteentoimivuus on tavoitteena, siihen on pyrittävä mahdollisimman nopein keinoin ja mahdollisimman vähäisin kustannuksin ratkaisevan kehityksen saavuttamiseksi. Tässä mielessä yhteentoimivuus on saavutettavissa muilla keinoilla kuin yhdenmukaistamalla kalusto, koska kalusto on mukautettavissa erilaisiin järjestelmiin "quadricourant"-runkoisten veturien tavoin. Tämä meille ehdotettu lähestymistapa on siis käytännönläheinen ja realistinen, jotta rautateiden kilpailukykyä ei kuormitettaisi ylimääräisin kustannuksin muihin kuljetustapoihin verrattuna.
Tämän direktiiviehdotuksen perusperiaatteilla tarkoitetaan tavanomaisten rautateiden yhteentoimivuuden maantieteellisen alueen rajaamista Euroopan laajuiseen verkkoon siinä muodossa kuin Euroopan parlamentti ja neuvosto siitä päättivät vuonna 1996. Johtoajatuksena on pikemminkin asteittainen lähentäminen kuin järjestelmällinen uudistaminen, ja se merkitsee sellaista painopisteiden ja yhteentoimivuuden jaksottamista, jossa osajärjestelmät asetetaan ensisijaisuuden mukaiseen järjestykseen, mikä antaa mahdollisuuden pyrkiä tavoitteeseen nopeimmin ja edullisimmin, ja se merkitsee myös sitä, että yksistään uudet investoinnit ovat ensisijaisia uusia keksintöjä, laajennuksia, uudistuksia, huoltoa ja käyttöä ajatellen. Kyse on myös tavoitteiden asettamisesta ensisijaisuusjärjestykseen, ja niiden joukosta erottuu eri aloja yhdistäviä tavoitteita, jotka on välttämättä otettava huomioon kaikissa määräyksissä, ja tällaisia ovat turvallisuus, luotettavuus, terveys, ympäristönsuojelu, tekninen yhteensopivuus; on myös sellaisia tavoitteita, jotka ovat ominaisia kullekin tekniselle osajärjestelmälle, ja niitä ovat infrastruktuurit, energia, liikkuva kalusto ja niin edelleen. Tavoitteena on myös YTE:ien teknisen laatimistyön irrottaminen yhteisen edustuselimen tehtäväksi, samoin kuin teknisen standardointityön irrottaminen Euroopan standardointielimien tehtäväksi sekä teknisen valvonta- ja sertifiointityön irrottaminen tarkastuselinten tehtäväksi. Johtoajatuksena on myös liikennevaliokunnan ehdottama käyttäjien mielipiteen tiedusteleminen, jota ei voida kuvitellakaan, hyvät kollegat, ilman sitä, että samanaikaisesti kuultaisiin myös henkilökunnan edustajien mielipiteitä. Tästä asiasta on esitetty tarkistus, jota meidän on käsiteltävä huomenna. Lopuksi todettakoon, että tärkeää on lisäksi se, että jäsenvaltiot ja komissio valvovat jatkuvasti tätä toimintaa 21 artiklassa tarkoitetun komitean avulla, joka perustettiin suurten nopeuksien järjestelmästä annetun direktiivin myötä ja jonka kautta jäsenvaltiot voivat hakea poikkeuslupia ja pyytää sitä, että yhteentoimivuuden teknisiin eritelmiin sisällytettäisiin erityistapauksia historiallisista tai alueellisista syistä erilleen jääneiden verkkojen osalta, samoin kuin eräiden kolmansista maista peräisin olevan kaluston osalta, ja myös sellaisia määräyksiä, jotka koskevat käyttöönottoluvan myöntämistä, josta jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle.
Toisin sanoen niitä maita varten, joiden erityispiirteet ovat varsin selviä, on olemassa turvalausekkeita, ja näiden maiden on aina mahdollista, jopa direktiivissä asetettujen elinten sisällä, vaatia näiden erityispiirteiden huomioon ottamista ja niiden ottamista mukaan YTE:iä koskevaan työhön ja niitä käsitteleviin julkaisuihin. Lopuksi sanottakoon, että siirtymäajan aikana on pyrittävä välttämään näiden verkkojen lisäeriytymistä. Tämän vuoksi uusien investointien YTE:ien julkaiseminen liittyy tähän on oltava tarkoitetun teknisen viitejärjestelmän mukaisia. Unionin rautateillä käytetystä kalustosta laaditaan rekisteri, jonka avulla voidaan määritellä kalusto sekä arvioida sen uudistamista ja vanhentumista. Vertailukohtana on se toiminta, jota tehdään vieläkin merenkulun alalla, vaikkakin epätäydellisesti. Lisäksi meidän on jo nyt tähdättävä kauemmaksi, ja siksi sekä liikennevaliokunta että teollisuusvaliokunta ovat ehdottaneet, että unionin laajentumisen yhteydessä jäseniksi otettavien valtioiden edustajia otettaisiin jo nyt mukaan tähän toimintaan, jotta ne voisivat ottaa tämän tulevan yhteisön säännöstön ennakoivasti huomioon. Samoin meidän on jo nyt, ja suosittelemmekin sitä, ryhdyttävä tarkastelemaan yhteentoimivuuden eri tapoja eri liikennemuotojen välillä yleisen intermodaalisuuden kehittämistavoitteemme mukaisesti.
Hyvät kollegat, olisi tietenkin ylimielistä odottaa tältä direktiiviltä liikoja samoin kuin siltä pitkäaikaiselta kehitystyöltä, jota asia edellyttää rautatiealan toimijoilta. Eurooppa aikoo ilmiselvästi ryhtyä pitkäjänteiseen ja erittäin laaja-alaiseen työhön laajan rautatieverkkonsa kehittämiseksi. Tällä ei pelkästään ratkaista kilpailuvääristymiin eikä verkon käyttöoikeuteen tai hinnoitteluun liittyviä ongelmia. Niidenhän korjaaminen veisi meitä ratkaisevasti eteenpäin kohti Euroopan rautateiden uutta kultakautta. Näin ollen vanhojen kansallisten verkkojemme tekninen yhteentoimivuus onkin tämän rautateiden elpymisen ehdoton edellytys, ja tämä tasapainoinen, järkevä ja joustava teksti antaa hyvät mahdollisuudet sen saavuttamiseen toisiaan seuraavien vaiheiden avulla hyväksyttävien taloudellisten ja sosiaalisten ehtojen täyttyessä.
Haluaisin vielä kerran osoittaa kiitollisuuttani ja kiitokseni kaikille teille lukuisille, siitä, että olette omalta osaltanne olleet mukana.

Jeggle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää esittelijää, jäsen Savarya, ja kaikkia mietinnön tekoon osallistuneita kollegoita hyvästä ja rakentavasta yhteistyöstä tämän vaikean ja pelkästään teknisen aiheen parissa. Vielä täällä täysistunnossakin esitettyjen tarkistusten määrä osoittaa, kuinka tärkeä tämä asia on Euroopalle. Sen vuoksi voin myös kiittää komissiota siitä, että se sisällytti yhteentoimivuuden alaan suurten nopeuksien junien lisäksi nyt myös tavanomaiset junat. Minusta on valitettavaa, että vain muutama jäsenvaltio on saattanut suurten nopeuksien junia koskevan yhteentoimivuutta käsittelevän direktiivin täytäntöön. Vetoan komissioon: painostakaa, jotta arvokasta aikaa ei kulu hukkaan, mikä maksaa rautateille markkina- ja kilpailuosuuksia.
Direktiivi on vieläkin tärkeämpi tavanomaisille junille. Direktiivin tavoitteena on kuten suurten nopeuksien junillakin mahdollistaa mahdollisimman kitkaton tavanomainen junaliikenne unionissa yhtenäistämällä teknisiä määräyksiä ja antaa jäsenehdokkaille mahdollisimman tarkat määräykset sujuvan liikenteen takaamiseksi myös laajentumisen jälkeen. Matkustajille ja tavaraliikenteelle yhteentoimivuudesta on huomattavia etuja. Palvelu paranee, matka on miellyttävämpi, aikaa säästyy, turvallisuus paranee ja hinnatkin voivat alentua. Teknisten standardien yhdenmukaistaminen on lisäksi välttämätön edellytys rautateiden pitkään kaivatulle markkinoiden vapauttamiselle. Yhteentoimivuus ja vapauttaminen ovat rautateiden sisämarkkinoilla säilymisen tärkeimmät edellytykset.
Olen iloinen siitä, että esittelijä ja monet muut kollegat löysivät tämän erittäin vaativan aineiston useimmista kohdista yhteisen hyvän linjan. Kiitän siitä. Tämä pätee erityisesti aluksi erittäin kiistanalaista poikkeamista yhteentoimivuuden teknisistä eritelmistä (YTE), mutta lähennyimme toisiamme lopulta myös direktiivin sosiaalisen ulottuvuuden osalta. Sosiaaliset näkökohdat, yleisesti, eivät siltikään sovi ja me Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmässä uskomme edelleen olevamme oikeassa tässä asiassa tämän puhtaasti teknisen direktiivin järjestelmiin, vaikka komissio ja neuvosto saattavat olla siitä eri mieltä. Emme myöskään hyväksy matkustajien osallistumista YTE:n laatimiseen. Näiden näkökohtien sisällyttäminen määräyksiin johtaa vain siihen, että direktiivistä tulee huono tai käyttökelvoton.
Lisäksi on vielä joitakin tarkistuksia, jotka ovat meidän mielestämme yksinkertaisesti vain liian byrokraattisia eivätkä sisällä mitään myönteistä. Ryhmämme vastustaa tiivistetysti sanottuna aineksia, jotka eivät edistä suuren tavoitteen, kuvatunlaisen tehokkaan eurooppalaisen rautatien, aikaansaamista. Lopuksi haluaisin vielä korostaa tehtyä hyvää yhteistyötä, ja olen hyvällä mielellä siitä, että saavutamme yhdessä tavoitteemme mahdollisimman kitkattomasta rautatieliikenteestä.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ennen kaikkea onnitella kollegaani Gilles Savarya niistä erinomaisista mietinnöistä, jotka hän on laatinut rautatiekuljetuksista, jotka ovat keskeinen tekijä Euroopan unionin, sen sisämarkkinoiden vahvistamisen ja kestävän kehityksen kannalta sekä välttämätön tekijä sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden vahvistamisessa. Haluan onnitella häntä myös siksi, että kyseessä on erittäin monimutkainen aihe, jota hän on osannut käsitellä selkeästi ja syvällisesti, sekä vielä siitä henkisestä valmiudesta ja neuvottelukyvystä, jota hän on osoittanut sisällyttäessään mietintöihinsä useita esitetyistä tarkistusehdotuksista.
Euroopan parlamentti on jo kauan kannattanut sellaista liikennepolitiikkaa, joka edistää rautatiekuljetuksia, koska ne saastuttavat vähiten ja ovat usein matkustajien kannalta mukavimpia tai sopeutuvat parhaiten tavaroiden pitkänmatkankuljetuksiin. Se, mitä olemme kuitenkin havainneet, on täsmälleen päinvastaista: henkilöiden ja tavaroiden rautatiekuljetusten painoarvo on jatkuvasti vähentynyt, samoin kuin näiden yritysten työntekijöiden määrä, joka on kuitenkin vielä miljoonan luokkaa.
Tähän tilanteeseen on syynä kaksi keskeistä seikkaa: ensiksikin rautatiekuljetuksissa pidetään yllä 15 jäsenvaltion välisiä rajoja, minkä lisäksi niihin sovelletaan kansallisia lainsäädäntöjä. Toiseksikin rautatiekuljetuksia pidetään melkoisesti kalliimpina kuin maantiekuljetuksia. Tämän toisen näkökohdan osalta on jo ryhdytty joihinkin toimiin, eli tarkemmin sanoen kuljetusten infrastruktuurien rakentaminen ja hallinnointi on erotettu toisistaan useimmissa Euroopan unionin maissa. Jos ne, jotka omistavat henkilö- ja kuorma-autoja, olisivat välittömässä vastuussa infrastruktuurien maksamisesta ja ylläpidosta, mikä on junia koskeva käytäntö, tällä alalla ei olisi varmastikaan edetty sitä vauhtia kuin on tehty. Nyt esitellyt ehdotukset Euroopan unionin rajat ylittävää yhteentoimivuutta koskevien sääntöjen laatimiseksi viitoittavat selkeästi sitä suuntaa, johon meidän on kuljettava. Kiinnostus, jota puheenjohtajavaltio Portugali on osoittanut näiden asiakirjojen viemiseksi eteenpäin mahdollisimman nopeasti, antaa meille toiveita siitä, että Euroopan parlamentin avulla tämä tilanne saadaan vihdoinkin käännettyä rautatiekuljetusten hyväksi.
Suurten nopeuksien rautatiejärjestelmästä otan esiin vain kaksi keskeisenä pitämääni seikkaa: suurten nopeuksien kuljetuskaluston ja niiden lisäpalvelujen infrastruktuurien yhteenliittäminen ja yhteentoimivuus ovat keskeisiä tekijöitä tavaroiden ja henkilöiden liikkuvuuden parantamiseksi ja tehokkaan Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän edistämiseksi siten, että se vastaa kansalaisten tarpeita. Toinen minusta tärkeä näkökohta liittyy tarpeeseen lähentää rautatieyritysten työntekijöiden ammattivaatimuksia, koulutustoimintaa ja työoloja.
Lopuksi haluaisin painottaa sitä, että meistä sosialisteista taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus on Euroopan unionin keskeisiä tavoitteita, ja rautatiekuljetusten alalla on tuettava Pohjois- ja Etelä-Euroopan syrjäisempiä alueita sekä erityisiä tai menneisyydestä johtuvia tapauksia. Niiden uudelleensopeuttaminen on kallista, mutta ehdottoman välttämätöntä, sillä niiden on omaksuttava eri raideväli, niin kuin esimerkiksi Espanjan ja Portugalin tapauksissa, joissa ennen kaikkea Atlantin kautta kulkevia suurten nopeuksien junia koskevan tavoitteen toteutuminen on näiden maiden hallitusten ja asukkaiden oikeutettu pyrkimys.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin onnitella herra Savarya erinomaisten mietintöjen laatimisesta. Aihe on tärkeä, mutta myös tavattoman vaikea. Savary on ottanut hyvin huomioon muiden näkökohtia. Ryhmämme tukee rautateiden kilpailukyvyn parantamista ja kilpailun vapauttamista. Ensimmäisenä vaiheena on luoda edellytykset keskeytymättömälle junaliikenteelle unionin alueella. Yhteentoimivuuden tekniset eritelmät ja yhdenmukaistetut standardit ovat välttämätön edellytys rautateiden yhteentoimivuuden parantamiseksi.
Mietinnön esittelijä on aivan oikein omaksunut asteittaisen lähestymistavan. Tekniset ratkaisut ovat kovin erilaisia. Rautateiden kilpailukykyä ei pidä alentaa asettamalla niille ylimääräisiä taloudellisia velvoitteita, vaikka yhteiset standardit alentavatkin kustannuksia pidemmällä aikavälillä. Erilaisista kansallisista ratkaisuista johtuen rautateiden yhteensovittamisessa tarvitaan kuitenkin joitakin poikkeuksia, jotta mikään jäsenvaltio ei joudu kohtuuttomiin vaikeuksiin eikä nykyisiä rautatiekuljetuksia vaaranneta. Mietinnössä on esitetty menettelytapa, jolla nämä poikkeukset voidaan hyväksyä vaarantamatta päätavoitetta.
Yhdessä asiassa tarvittaisiin vielä tarkennus, joka on esitetty ryhmämme tarkistuksessa 35. Se koskee erityisesti Suomea, mutta muutamat ehdokasvaltiot tulevat törmäämään samaan ongelmaan unionin laajentuessa. Kyse on venäläisistä tavaravaunuista, joissa käytetään jäsenvaltioiden ratkaisuista poikkeavia teknisiä ratkaisuja muun muassa kytkimissä ja jarruissa. Ne eivät ole välttämättä huonompia, mutta erilaisia. Venäjä tuskin muuttaa normejaan unionin vaatimusten mukaisiksi. Suomelle tämä on poikkeuksellisen iso asia. Suomella ja Venäjällä on historiallisista syistä johtuen sama raideleveys, erilainen kuin yleensä Euroopassa. Venäläisillä vaunuilla suoritettavien kuljetusten osuus on Suomen rautateiden tavaraliikenteestä noin neljäkymmentä prosenttia, siis lähes puolet. Osuus on niin suuri sen vuoksi, että suomalaisia vaunuja ei uskalleta lähettää Venäjälle, koska kokemusten mukaan ne tulevat niin harvoin takaisin. Venäjähän on todellinen rautatiemaa, jossa on rautatiekalustoa varmaankin yhtä paljon kuin koko EU:n alueella yhteensä.
Herra Savary on ehdottanut 5 artiklan 5 kohtaa koskevassa tarkistuksessa, että erityistapauksia harkittaessa kolmansien maiden kalustoon kiinnitetään erityistä huomiota. Tämä on hyvä ehdotus, mutta Suomen kannalta ratkaisu jää puolitiehen. Se johtaa venäläisten vaunujen tarpeettomaan ja työlääseen tutkimiseen ja valtavaan byrokratiaan. Ei ole myöskään varmuutta siitä, että venäläiset vaunut katsottaisiin kaikissa tapauksissa erityistapauksiksi. Tästä syystä olemme tehneet 7 artiklaa koskevan tarkistuksen, joka tähtää yksinkertaisesti siihen, että kolmannen maan tavaravaunuja voitaisiin käyttää liikenteessä silloin kun ne eivät ylitä kahden jäsenvaltion välistä rajaa. Tämä on lisäys, kohta f, valiokunnan tarkistukseen 35. Ehdotuksen toteuttaminen antaisi varmuuden siihen, että rautatieliikenne Suomessa voi jatkua ilman rajua vähenemistä.

Bouwman
Arvoisa puhemies ja arvoisa ympäristöasioista vastaava komission jäsen, olen iloinen siitä, että olette paikalla, koska silloin voimme ymmärtää tämän asian oikein. Käsittelemme täällä ilmeisesti hyvin teknistä aihetta, sekä suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän että tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuutta. Tämä tarjoaa tilaisuuden esittää pari huomautusta tämän ehdotuksen ympäristönäkökohdista. Elämme nyt todellakin historiallisia hetkiä, jolloin kyseinen ala ja ne, jotka suhtautuvat myönteisesti rautateihin, ovat jo pitkään pyytäneet, että - sillä loppujen lopuksi tämä kaikki on tarkoituksellista - päästäisiin yhdenmukaistamiseen tekniikan alalla ja siten myös kansainvälisessä rautatieliikenteessä, työn järjestämisessä ja veturinkuljettajien osalta, jotka alkavat toimia kansainvälisessä liikenteessä, ja niin edelleen. Tämä tarkoittaa myös, että ammattiliitoille tulee täysin erilainen rooli, ja niiden näkemys tästä toiminnasta muuttuu täysin.
Lyhyesti sanottuna, on tehty hyvin paljon työtä, ja Reinissä virtaa vielä paljon vettä, ennen kuin tästä tulee todellisuutta. On varmaa, että kun tarkastelen suurten nopeuksien järjestelmää ja teknisiä erittelyjä, olen erinomaisen mietinnön laatineen Savaryn kanssa samaa mieltä siitä, että on tyrmistyttävää, että nyt kolme, melkein neljä, vuotta edellisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuutta koskevan direktiivin jälkeen, ei ole oikeastaan vielä puhettakaan yhteentoimivuuden teknisistä eritelmistä. Tämä panee pelkäämään kovasti tulevaisuutta.
Meidän puolestamme tulisi uskaltaa yrittää toimia rautateiden tapauksessa ruuhkien vähentämisen lisäksi myös ennen kaikkea hyödyllisesti ympäristön ja samalla turvallisuuden ja muiden asioiden kannalta. Täytyy sanoa - olen ottanut tämän jo monta kertaa esille muissa yhteyksissä - että rautatiet ovat hitaasti mutta varmasti menettämässä ympäristöetunsa, eikä niinkään siksi, että ala itse ei ryhdy toimiin, vaan ennen kaikkea siksi, että me itse emme laadi eritelmiä esimerkiksi dieselsähkövetureiden käytöstä, käytettävän sähkön tyypistä, ja niin edelleen.
Haluamme mielellämme, siksi olemme jo iloisia, että teknisten eritelmien vaatimuksiin sisältyy kaksi nopeustyyppiä, että joka tapauksessa energiankäyttö ja ilman saastuminen sisällytetään tekniseen eritelmään, ja sen parissa täytyy siksi tehdä kovasti työtä.
Toinen tärkeä asia on tietenkin sosiaalinen ulottuvuus. Olen jo maininnut tästä. Minusta on harmillista, että rajoitumme sellaisiin asioihin kuin pelkkiin työoloihin. Viittaamme työmarkkinaosapuolten väliseen vuoropuheluun, mutta oikeastaan meidän pitäisi mennä vielä askel pitemmälle, koska rautateiden koko töiden järjestely on nyt pelissä. Haluaisin pyytää tarkastelemaan hyviä kokemuksia, joita joissakin maissa on hankittu rautateiden töiden järjestelyn muuttamisesta, jotta saataisiin aikaan tehokkaampi rautatiejärjestelmä ja jotta saataisiin aikaan vaihto-ohjelmia, niin että voitaisiin käyttää kokemuksia niistä maista, jotka ovat myös olleet vastahakoisia ja ovat usein vieläkin, kun on kysymys koko rautatieasian muista elementeistä, kuten vapauttamisesta tai oikeudenmukaisesta hinnoittelusta.

Meijer
Arvoisa puhemies, Euroopan yhdentymisestä huolimatta näemme, että rautatieala hajaantuu. Kansainvälisiä juna-aikatauluja on yhä vaikeampi saada, ja junaliput kaukaisiin kohteisiin täytyy usein ostaa lähtömaan ulkopuolelta. Vielä jokin aika sitten oli mahdollista mennä matkustajajunalla suoraan Kölnistä Ateenaan, Pariisista Lissaboniin tai Amsterdamista Kööpenhaminaan, mutta ei enää.
Samalla ollaan kuitenkin löytämässä rautatiet uudelleen. Onneksi on ohitse aika, jolloin niitä pidettiin ainoastaan hankalana 1800-luvun perintönä, jota voitiin lyödä laimin ja hajottaa. Lähes kaikki tunnustavat, että rautateiden täytyy jälleen saada Euroopassa tärkeä rooli matkustajien ja tavaroiden pitkän matkan kuljetuksissa. Tämä ei ole tarpeen pelkästään kuljetusmahdollisuuksien kasvavan tarpeen vuoksi vaan ennen kaikkea autojen ja lentokoneiden ympäristöä uhkaavan tulvan patoamiseksi.
Ajatukset rautateiden uudenaikaistamisesta ovat hyvin erilaisia. On ollut jo jonkin aikaa muodissa soveltaa tässä yhteydessä kaikkea, mikä on vaikuttanut auton ja lentokoneen menestykseen. Tämän näkemyksen mukaan kaikesta täytyy tulla halpaa ja joustavaa, jotta hintakilpailu koituisi vähemmän rautateiden haitaksi. Jotkut vaativat vieläkin, että kaikki täytyy yksityistää ja vapauttaa, että ammattiliittojen vaikutusvaltaa täytyy vähentää ja että rautateiden henkilöstön täytyy tehdä enemmän töitä pienemmällä palkalla. Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä pitää näitä keinoja todella pahoina. Ne johtaisivat rautateiden toiminnan rappeutumiseen edelleen, huonompiin palveluihin ja siihen, että henkilöstön olisi itsepuolustuksen vuoksi välttämätöntä lakkoilla enemmän.
Aitoja ratkaisuja täytyy etsiä aivan toisesta suunnasta. Tärkeintä on jo olemassa olevien kansallisten rautatieyhtiöiden parempi yhteistyö hyödynnettäessä säännöllisiä ja nopeita rajat ylittäviä reittejä.
Perinteisessä rautatiejärjestelmässä reitit Bryssel-Amsterdam, Hampuri-Kööpenhamina ja Dublin-Belfast ovat hyviä esimerkkejä tästä. Matkustajat eivät huomaa lainkaan, että yhdestä yhteisestä säännöllisestä yhteydestä on vastuussa kaksi yhtiötä. Tämä voisi olla myös tilanne laajennettaessa Ranskan suurten nopeuksien yhteyksiä Englantiin, Belgiaan, Alankomaihin ja Saksaan, missä junat kulkevat nyt nimellä " Eurostar" ja " Thalys" .
Eräs menestyksen edellytys on se, että väliin ei tungeta kaikenlaisia uusia kaupallisia yrittäjiä, mikä johtaisi huonoihin yhteyksiin ja epäyhtenäisiin hintoihin. Lisäksi tällaista suurten nopeuksien verkkoa ei saa rahoittaa vähentämällä palveluja lyhyillä matkoilla eri jäsenvaltioissa, koska monet ovat oikeutetusti närkästyneet siitä, että suuri määrä rahaa, joka käytetään nopeisiin yhteyksiin, koituu pienen etuoikeutetun vähemmistön hyödyksi.
Jos tämä aiheuttaa tavalliselle kotimaan junamatkustajalle ainoastaan lisäkustannuksia ja vähentää palveluja ja jos tämä ei ratkaise autojen ja lentokoneiden aiheuttamaa ympäristöongelmaa, ryhdytään jälleen vastustamaan uusien suurten nopeuksien linjojen rakentamista.
Luonnollisesti myös tekniikka täytyy kytkeä paremmin yhteen käyttämällä yhteistä sähkövirtaa ja yhteistä kalustoa, vähentämällä vaihtoja rajoilla ja soveltamalla yhteisiä turvallisuusvaatimuksia. Yksityistäminen ja jakaminen Englannin mallin mukaan ei tarjoa mitään takeita siitä, että nämä parannukset saavutettaisiin paremmin sen avulla kuin säilyttämällä nykyiset valtionyritykset.
Euroopan rautateiden miljoonan työntekijän asemaa täytyy suojella. Nämä ihmiset tarjoavat hyödyllisiä palveluja meille kaikille. Siksi he eivät saa joutua rautatiepolitiikkamme uhriksi, mitä valitettavasti kaupallisen lähestymistavan kannattajat joskus vaativat.
Minun ryhmäni haluaisi kiinnittää vielä enemmän huomiota ammattiliittojen oikeuksiin, myötämääräämiseen, työoloihin ja työpaineeseen. Onneksi esittelijä ei antaudu painostuksen alaisena pitämään henkilöstöä ainoastaan kustannustekijänä. Olen iloinen siitä, että Savaryn ehdotukset antavat mahdollisuuden harkita asiaa hyvin.

Van Dam
Arvoisa puhemies, kollega Savaryn mietinnöt tuovat esille tärkeän asian Euroopan rautateiden kannalta. Kun ajatellaan rautateiden huolestuttavaa asemaa suurimmassa osassa jäsenvaltioita, on todella tarpeen puuttua asiaan. On todella tärkeää, että puretaan merkittävästi erilaisen kaluston ja erilaisten verkkojen aiheuttamia esteitä kansainväliselle liikenteelle.
Tavanomaisten rautateiden fyysisten verkkojen yhdenmukaistaminen on askel oikeaan suuntaan ja ansaitsee varmasti tukea. Kukaan ei kiellä sen tärkeyttä. Olen silti sitä mieltä, että suuri osa kollegojeni työstä on tarpeetonta. Suurin osa heidän toiveistaan on jo tavalla tai toisella sisällytetty direktiivin tekstiin. Sitä ei tarvitse tehdä toistamiseen. Lisäksi puhumme täällä direktiivistä. Liian yksityiskohtaisten ja mutkikkaiden asioiden sisällyttäminen siihen ei ole järkevää. Tämä direktiivi on luonteeltaan äärimmäisen tekninen, ja siinä keskitytään erityisesti helpottamaan kaikenlaisten junien käyttöä kaikenlaisissa verkoissa. Siksi suurin osa henkilöstöä koskevista huomautuksista ei mielestäni kuulu tähän. Vain selkeät sopimukset kansainvälisiä palveluja suorittavan henkilöstön pätevyydestä ovat välttämättömiä. Yrittäjien vapauden rajoittamisessa ei pidä mennä pitemmälle kuin on välttämätöntä.
Arvoisa puhemies, lyhyesti sanottuna, kannatan varmasti mietintöjen ideaa, vaikka tietyt ehdotetut elementit eivät olekaan tässä paikallaan.

Jarzembowski
Oikein hyvää iltaa, arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä on epätavallista, mutta tiedätte, että arvostan teitä kovasti ja sen vuoksi olen iloinen, että näen teidät tänä iltana.
Yhteentoimivuus on periaatteellinen asia, ja jos ollaan tarkkoja, nyt on oikeastaan tullut hetki, jolloin meidän on sanottava, että Euroopan unioni on epäonnistunut viime vuosina tehtävässään. Emme ole päässeet yhtään eteenpäin yhteentoimivuuden suhteen. Minusta on erittäin tärkeää, että ilmoitamme vielä kerran neuvostolle, jossa kirjoitetaan kaikki ahkerasti muistiin, että emme ole edistyneet 40 vuotta eurooppalaisten rautatiealan yhtenäismarkkinoiden perustamisen jälkeen. Toivon, että tämä jäsen Savaryn jota haluan vielä erityisesti kiittää mietintöluonnoksesta, ja kiitän myös kollegaani, jäsen Jeggleä, varjoesittelijänä toimimisesta mietintöluonnos merkitsee erittäin järkevää tilannetta tulevaisuuden kannalta, mikäli pääsemme niin pitkälle, että myös komissio ja neuvosto hyväksyvät sen. Toivon, että neuvosto myös hyväksyy nyt ehdottamamme tarkistukset. Olemme ponnistelleet kovasti, ja kollega Savary teki vielä täysistuntoa varten useita tarkistuksia, joita me tuimme, jotta saisimme aikaan mietinnön, jonka neuvosto voisi hyväksyä ja välttyisimme sovittelumenettelyltä, toiselta käsittelyltä. Toivon, että neuvosto tekee niin, ja vetoan sen vastuuntuntoon. Koska emme ole päässeet vuosiin eteenpäin yhteentoimivuudessa, neuvoston pitäisi nyt hyväksyä huomiset päätöksemme, niin että pääsemme eteenpäin emmekä joudu enää toiseen käsittelyyn, sovittelumenettelyyn.
Ymmärrettävä vaikeus on tietysti se, että sisämarkkinat voivat toimia vain, mikäli meillä on kestävät yhtenäiset järjestelmät, ja meidän on ymmärrettävä myös se, että pääsemme nyt todella eteenpäin. Vetoan myös Euroopan teollisuuteen, että se luopuisi siitä, mitä se on tehnyt viimeksi kuluneet vuodet. Se on viimeksi kuluneet vuodet jakanut kansalliset markkinat ja jättänyt tietoisesti tuottamatta materiaalia, joka on käyttökelpoista myös muissa maissa. Jokainen on rajoittanut markkinansa. Sen vuoksi meillä on tällaiset epäyhtenäiset markkinat eurooppalaisilla rautateillä sitä ei voi hyväksyä.
Sallikaa minun tehdä vielä loppuhuomautus: kollega Swoboda, joka puhuu seuraavana, ja minä puhumme rautatiepaketista lähiaikoina parlamentissa. Me avaamme markkinat, mutta sen lisäksi tarvitaan yhteentoimivuutta. Ne ovat kokonaisuuden kaksi puolta, ja sen vuoksi toivon, että neuvosto on todella riittävän viisas hyväksymään tarkistukset, jotka hyväksymme huomenna todennäköisesti laajan enemmistön turvin.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olemme todellakin tilanteessa, jossa rakennamme eurooppalaista rautatielaitosta, tosin erittäin myöhään, mutta kuitenkin. Kollega Jarzembowski ja minä ajattelemme jo niin samalla tavalla, että haluaisin oikeastaan aloittaa siitä, mihin Jarzembowski lopetti. Ehdotamme muutaman viikon kuluttua parlamentille toisessa käsittelyssä lähes yksimielisesti, joitakin mielipide-eroja sentään vielä löytyy, miltä markkinataloudellisten olosuhteiden ja liiketaloudellisten määräysten pitäisi näyttää, jotta saisimme aikaan eurooppalaisen rautatielaitoksen.
Kuten edeltävä puhuja jo sanoi, tämä kaikki ei riitä eurooppalaisen rautatielaitoksen perustamiseen, jos teknisellä ja sosiaalisella puolella ei vallitse tietynlaista yhteentoimivuutta. Sehän on irvokasta: kaikki yksityiset yritykset, jopa pienet yksityiset yrityksetkin, ajattelevat nykyään Euroopan laajuisesti. Vain rautateiden osalta emme ole saaneet sitä vielä aikaan. Nyt olemme vaivalloisesti synnyttämässä eurooppalaista ajattelua. Viittaus teollisuuteen pätee myös. Seuraamme aina lumoutuneina Amerikkaa, Yhdysvaltoja, miten valtiokin tukee teollisuutta, vapaata markkinataloutta tietysti. Amerikkalaisilla yrityksillä on tosin aivan erilaista kuin täällä. Euroopassa kykenemme vain vaivoin sopimaan yhteisistä eurooppalaisista markkinoista.
Miten eurooppalaisia tuotteita sitten käytettäisiin maailmalla, mikäli emme kykene edes sopimaan Euroopassa tietyistä teknisistä edellytyksistä ja yhteentoimivuudesta. Sen vuoksi haluan tukea ponnekkaasti esittelijä Savarya ja onnitella häntä erinomaisista mietinnöistä.
Kyse on teknisestä yhteentoimivuudesta. Se sanottiin jo. Se asettaa vaatimuksia teollisuudelle, mutta toimeksiantajien eli eurooppalaisten rautatieyritysten on tietysti myös tehtävä kaikkensa, jotta teollisuuden on oikeastaan pakko tehdä yhteistyötä. Sama pätee kuitenkin myös ja tässä olen eri mieltä joidenkin edeltävien puhujien kanssa sosiaaliseen vertailtavuuteen ja mukauttamiseen. Sehän ei merkitse sitä, että kaikki muuttuu täysin samanlaiseksi, sillä kyse ei ole siitä, että jotkut käyttävät toisia mukamas hyväkseen, vaan kyse on siitä, että katsomme yhdessä, miten valmistamme eurooppalaisen rautatielaitoksen.
Kyse on varmasti myös turvallisuudesta. Rautateiden suurena etunahan on turvallisuus ja ympäristöystävällisyys. Vaikka on valitettavaa, että liikenneasioista vastaava komission jäsen ei ole paikalla, sitä parempi merkki on se, että ympäristökysymyksistä vastaava jäsen on, sillä liikenne, erityisesti rautatieliikenne, on lopulta tarkoitushakuista toimintaa eikä arvo sinänsä, vaan sen on myös tarkoitus parantaa ympäristömme tilaa.
Erittäin tärkeää on myös se, mitä kollega Savary korostaa, nimittäin että Euroopan unionin laajentuessa kaikkialla varmistetaan, että Euroopan rautatielaitos ei pääty Euroopan unionin nykyisiin rajoihin vaan ulottuu nimenomaan koko Eurooppaan, jotta se voisi koko Euroopassa osallistua ympäristön ja liikenneturvallisuuden parantamiseen.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, näistä mietinnöistä käy ilmi, että meidän on turha liputtaa sen puolesta, että liikenne siirrettäisiin maanteiltä rautateille, jos tällainen ei onnistu teknisestä näkökulmasta, vaan mitä ilmeisimmin vaatimuksemme jäävät kuolleeksi kirjaimeksi.
Tänään olemmekin saaneet huomata, että rautatiet eivät ole Euroopassa tavoitteiden tasolla, ja lisäisin vielä, että ne ovat tavoitteidemme ulottumattomissa. Todellakin monet meistä eurooppalaisista poliitikoista painottavat sitä, että on tarpeen siirtää matkustajaliikenne ja varsinkin rahtiliikenne maanteiltä rautateille, jotta voisimme pitää kiinni kansainvälisistä sitoumuksistamme, mutta toisaalta myös kasvihuonekaasujen, ja yleensä ympäristöhaittojen, tieliikenteen ruuhkautumisen ja tieliikenteen yhteiskunnallisten kustannusten jotka yhteisö joutuu epäsuorasti maksamaan vähentämiseksi.
Kaikista näistä syistä, jotka eivät edes ole uusia, Euroopan unionin on tehtävä tähän haasteeseen vastaaminen mahdolliseksi. Yhteentoimivuutta käsittelevistä mietinnöistä on pakko todeta, että niissä junia ei pidetty tulevaisuuden liikennemuotona, jolla voitaisiin ratkaista tiettyjä ongelmia, ja varsinkin ympäristöön liittyviä ongelmia. Rautatieliikennettä on Euroopan unionissa laiminlyöty liikennepolitiikkojen saralla.
Haluaisin todistaa sen mainitsemalla ne huomattavat tuet, joita on rakennerahastojen puitteissa myönnetty Euroopan laajuisia verkkoja koskevista ohjelmista sekä koheesiorahastoista maanteitä ja moottoriteitä varten, jotka ovat aivan liian kauan saaneet osakseen huomattavimman osan. Harvoin on käsitelty tuen myöntämistä tavanomaisia rautatiejärjestelmiä varten niiden uudistamiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että ne voisivat kilpailla varsinkin raskaan ajoneuvoliikenteen kanssa. Rautatiekuljetusten määrä, joka on sitä paitsi laskussa varsinkin rahtiliikenteen osalta, on osoituksena investointien puutteesta tällä alalla. Rautatieliikenne on jäänyt unohduksiin infrastruktuureja kehitettäessä.
Varsin ilahduttavaa onkin se, että tiettyjen tutkimusten avulla on tällä hetkellä mahdollista perustella kiireellisesti ja asianmukaisesti, miten tärkeää on sijoittaa rautateihin. Lisäksi muistutamme siitä, että on välttämätöntä, että Euroopan parlamentti sisällyttää henkilökunnan pätevyysvaatimukset sekä sen terveyttä ja turvallisuutta koskevat ehdot tähän direktiiviin. Monethan meistä muistavat, minkälaisissa oloissa radioaktiivisia jätteitä kuljetettiin vuosikausia Saksan ja Ranskan välillä. Koska radioaktiivisuutta ei tunnettu hyvin eikä tietoa siitä ollut tarjolla, jotkut Woippyn (Lorrainessa) erotteluaseman henkilökunnan jäsenet menivät talvisin näiden vaunujen lähelle, koska ne säteilivät lämpöä ja lämmittivät heitä. Niistä kemiallisten aineiden säiliöistä, joita haluaisimme kuljetettavan rautateitse, olisi myös jaettava asianmukaista tietoa, jotta voitaisiin sekä taata yleinen turvallisuus että välttää se, että säiliöitä käsittelevien työntekijöiden terveys vaarantuu altistumisen ja aineiden käsittelyn vuoksi.
Niinpä yleisesti ottaen katsomme, että tämä teksti on kaikin puolin tasapainoinen, ja haluaisimme myös onnitella esittelijää, mutta olemme esittäneet joitakin tarkistuksia sen parantamiseksi entisestään. Niissä on kyse työmarkkinaosapuolten välisestä vuoropuhelusta, jota pidämme välttämättömänä. Pyytäisinkin teitä tukemaan tähän pyrkiviä tarkistuksia.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät läsnäolijat, kollega Savaryn mietintö on erinomainen. Sen vuoksi hänelle kuuluu kiitos ja tunnustus. Haluaisin keskittyä seuraavassa erityisesti kolmeen näkökohtaan, ja olen pahoillani siitä, että jäsenet Jeggle ja van Dam ovat kahdessa niistä aivan eri mieltä kanssani.
Ensinnäkin: EU-valtioiden rautatieverkkojen vapauttamista ja yhteisten markkinoiden perustamista rautatieverkkopalveluja varten käsitellään jäsenvaltioiden infrastruktuurien vapaiden käyttö- ja kauttakulkuoikeuksien luomisen kannalta rajat ylittävässä liikenteessä erityisesti tavaraliikenteessä. Tällöin on etusijalla yhteentoimivuuden teknisten eritelmien luominen. Ehdotettu yhteentoimivuuden käsitteen laajentaminen siten, että siihen sisällytetään henkilöstön ammatillinen pätevyys sekä työpaikan turvallisuus- ja terveydensuojeluvaatimusten varmistaminen, on minusta erittäin tärkeää ja olennainen edellytys sille, että ryhmäni puoltaa mietintöä.
Jäsenvaltioiden kansallisilla rautatiejärjestelmillä on useimmiten mainittuja sosiaalisia näkökohtia koskevia laajoja sääntelyjärjestelmiä, jotka eivät saa kadota Euroopan tasoisen vapauttamisen yhteydessä ja jotka vaativat yhdenmukaista sopimista mahdollisimman korkealla tasolla. Tässä yhteydessä haluaisin vahvistaa vaatimuksen siitä, että työmarkkinaosapuolten pelkästään neuvoa antaville äänille alakohtaisessa komiteassa suodaan lisää arvovaltaa ja että eurooppalaisille työmarkkinaosapuolille annettaisiin moniin kansallisiin määräyksiin verrattavissa oleva tasa-arvoinen päätöksenteko-oikeus.
Toiseksi: mietinnössä ehdotetun teknisen yhdenmukaistamisen vähimmäistason, edeltävien kustannus-hyötyanalyysien ja ensisijaisten YTE:iden hyväksymisen lisäksi ryhmäni korostaa erityisesti työmarkkinaosapuolten, yhdistysten ja organisaatioiden, matkustajien ja käyttäjien ottamista mukaan yhteentoimivuuden teknisten eritelmien laatimiseen ja testaukseen.
Kolmanneksi: me tuemme myös ehdotusta, jonka mukaan Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden edustajat pääsevät alusta alkaen mukaan elimen kokouksiin. Heidän sitomisensa etukäteen YTE:stä käytävään keskusteluun ja sitä koskevaan päätöksentekoon on tärkeä edellytys tulevien jäsenvaltioiden teknisten standardien ja eritelmien aikaisen EU:n todelliseen kehitykseen mukauttamisen kannalta. Näin voimme huolehtia etukäteen myös siitä, että näiden maiden infrastruktuuri voi kehittyä EU:n mukana, ja alentaa tietysti samalla kustannuksia, jotka muuten tulisivat erikseen Euroopan unionin maksettaviksi.

Esclopé
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijä Savaryn mietintö on osa kestävää kehitystä. Yhteentoimivuus on meistä ensiarvoisen tärkeää, ja siksi annamme tälle mietinnölle tukemme ja onnittelemme esittelijä Savarytä hänen pohdintojensa osuvuudesta. Maanteiden ja rautateiden keskinäinen suhde on saatava tasapainoon oivaltamalla yhteentoimivuus oikein. Pitkällä aikavälillä kuorma-autoliikenteen kasvusta aiheutuu valtavasti ongelmia, esimerkiksi ruuhkia, uusien väylien rakentamista, turvallisuusongelmia ja saastumista. Tässä mielessä turvautuminen rautateihin on välttämätöntä. Tämä ongelma on vieläkin polttavampi Ranskan kaltaisissa reittien risteämiskohdassa sijaitsevissa maissa, joissa myös tieverkkojen kuormittumisen vuoksi on välttämätöntä ryhtyä panemaan täytäntöön yhteentoimivuutta. Tallysin ja Eurostarin esimerkkiä on seurattava, ja toimintaa on laajennettava Saksaan suuntautuvien itäisten TGV-junien avulla samoin kuin Madridiin ja Lissaboniin suuntautuvien Atlantin puolelta kulkevien eteläisten junien sekä Barcelonaan suuntautuvien Välimeren puolta kulkevien eteläisten junien avulla.
Mitä tulee tavanomaisiin rautatieverkkoihin, on aika ottaa yhteentoimivuus huomioon ja se, että sitä lujitettaisiin huomattavilla unionin tuilla, joilla voitaisiin lisäksi mahdollistaa se, että jäsenvaltiot voisivat säilyttää perinteiset paikalliset junayhteydet. Jotta junaliikenne olisi kannattavaa pitkillä matkoilla, yhteentoimivuus on sitäkin välttämättömämpää. Lisäksi on yhä tarpeen vähentää pysähdyksiä rajoilla, kaluston ja henkilöstön vaihdoksia ja vieläkin suuremmasta syystä rahdin uudelleen lastaamista, jotta luotettavuus ei vaarantuisi keston ja suoritetun palvelun osalta. Lentorahdin kohdalla ei tarvitse kärsiä pysähdyksistä rajoilla, ja se on hyvä asia. Niinpä meidän on syytä mukautua. Emme voi välttää suunnattomia hankaluuksia rautateiden kilpailukyvyn parantamisessa. Yhteentoimivuus on otettava huomioon, varsinkin vireillä olevilla uusilla reiteillä, vaikka YTE:t eivät olekaan valmiita. Emme voi enää hyväksyä sitä, että viivyttelemme tämän toimen täytäntöönpanossa, sillä yhteisömme laajentumisen myötä siitä on tulossa yhä tärkeämpää.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämänpäiväisessä keskustelussa on sanottu paljon. Tärkeintä on mielestäni pitää mielessä kaksi lukua, jotka ovat todella järkyttäviä. Ensimmäinen on se, että vuonna 1970 rautateiden markkinaosuus tavaraliikenteestä oli 20 prosenttia ja nykyään se on 8,5 prosenttia. Toinen luku on se, että rautateiden keskinopeus on Euroopassa 16 kilometriä tunnissa, näin vuonna 2000!
Arvoisa puhemies, on päivänselvää, että Euroopan unionin 15 jäsenvaltiolta on saatava välittömästi poliittinen vastaus. Vastauksen antaminen edellyttää tietenkin ensiksi, että ymmärrämme ongelman ja että löytyy tarvittavaa poliittista tahtoa. Minun mielestäni, ja varmasti kaikkien puhujien mielestä, on toimittava verkkojen yhteentoimivuuden edistämiseksi, koska on olemassa erilaisia teknisiä määräyksiä, erilaisia standardeja ja erilaisia hallintajärjestelmiä. Me kaikki tietenkin tuemme Savaryn mietintöä, ja haluaisin vielä kerran onnitella häntä laadukkaasta työstä.
Ei kuitenkaan riitä, että menemme eteenpäin yhteentoimivuuden alueella. Meidän pitää tarkastella laajemmin rautateiden vapauttamispakettia ja yhdistää se yhteentoimivuuteen, ja tässä yhteydessä haluaisin sanoa, että Helsingin Eurooppa-neuvostossa tehdyt päätökset ovat kyllä tyydyttäviä mutta eivät riittäviä. Jos halutaan päästä eteenpäin, se edellyttää, että hyväksytään Euroopan parlamentin jo ensimmäisessä käsittelyssä esittämä näkemys, joka mielestäni on kattavin esitys ongelmasta, ja mielestäni on käynyt jo selväksi, että se on erityisen polttava. Meidän kaikkien tuleekin ymmärtää, että yhteismarkkinat ilman yhtenäistä liikenneverkkoa on harhakuva. Jos siis haluamme tarkastella ongelmaa maailmanlaajuisesti, meidän on annettava asian vaatimia vastauksia.
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esiin kaksi seikkaa, jotka koskevat kotimaatani Kreikkaa, koska en tietenkään usko, että asemani aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtajana vie minulta oikeuden puhua tämänkaltaisista ongelmista. Ensimmäinen ongelma on se, että Kreikalla ei ole rajat ylittävää rautatieliikennettä muiden jäsenvaltioiden kanssa. Sen sijaan sillä on merkittävää rajat ylittävää rautatieliikennettä kolmansien unioniin kuulumattomien maiden kanssa, joita ei kuitenkaan sido yhteisön lainsäädäntö ja jotka noudattavat epäilemättä vielä ainakin jonkin aikaa omia teknisiä standardejaan ja järjestelmiään. Tämä on siis varmasti yksi asia, joka tarvitsee erityishuomiota ja -säännöksiä, jotta tavoiteltu Euroopan yhdenmukaistaminen ei tapahtuisi lopulta sellaisten maiden kuin Kreikan rajat ylittävän rautatieliikenteen kustannuksella.
Vielä toinen seikka, johon haluaisin puuttua, on erityinen huolenpito niistä erityispiirteistä, joita aiheuttavat jälleen kerran sellaisten erilaisten maiden kuin Kreikan, Iso-Britannian, Tanskan, Suomen jne. maantieteellinen erityisasema, identiteetti ja maaperän muoto, koska niiden maantieteellinen eristyneisyys tai saaristollinen luonne aiheuttavat erityisongelmia.

Watts
Arvoisa puhemies, minäkin olen pahoillani siitä, ettei komission jäsen ole tänä iltana paikalla. Ehkä hän on juuttunut Brysselin lentokentälle. Ehkä hänen olisi pitänyt tulla junalla.
Haluaisin aloittaa kehumalla komission ehdotusta Euroopan suurten nopeuksien rautatiejärjestelmästä tehdyn sopimuksen yhdentämisestä. Kiitän esittelijää hänen kärsivällisyydestään, hänen taidoistaan ja ennen kaikkea hänen sitoutumisestaan Euroopan rautateiden asiaan. Haluaisin myös kiittää puheenjohtajavaltio Portugalia siitä, miten taitavasti se käsitteli tätä varsin mutkikasta asiaa. Tämä on esimerkki siitä, miten eurooppalaiset ovat tehneet yhdessä työtä yhteisten ongelmien ratkaisemiseksi. Mielestäni tämä ongelma voidaan ratkaista tyydyttävästi ainoastaan koko unionin tasolla.
Mikä onkaan ongelma? Kuten olemme jo tänä iltana saaneet kuulla, vuonna 1970 rautateillä oli 21 prosentin osuus rahtiliikenteestä ja nykyisin vain 8,5 prosentin osuus. Vuonna 1970 rautateillä oli 10 prosentin osuus matkustajaliikenteestä ja nykyisin ainoastaan 6 prosentin osuus. Jos tämä suuntaus jatkuu, vain 4 prosenttia matkustajista matkustaa vuosikymmenen lopussa junalla ja rautatierahdit lakkaavat kokonaan. On ikävä tosiasia, että rautatiet ovat menettäneet asemiaan jopa siellä, missä niillä on hyvä asema, esimerkiksi pitkän matkan rahtien osalta. Rautateidemme koko tulevaisuus on uhattuna, ja samanaikaisesti uhattuna ovat miljoonan alalla työskentelevän ihmisen työpaikat.
Avaintekijä tämän taantumisen taustalla on siinä, ettei yhtenäismarkkinoita tällä alalla ole olemassa toisin kuin tavaroiden lento- ja tiekuljetusten alalla. 150 vuoden ajan rautateitä on kehitetty kansallisesta näkökulmasta. Jopa sähköistäminen lisäsi juopaa Euroopan rautateillä, sillä käytössä on tällä hetkellä viisi erilaista järjestelmää. Viimeaikaisimmista tapahtumista todettakoon, että rautateillä on omaksuttu 16 erilaista keskenään yhteensopimatonta sähköistä merkinantojärjestelmää. Nämä kaikki lisäävät kustannuksia, ja ne tarkoittavat sitä, etteivät rautatiet ole kilpailukykyisiä. Erot ovat myös johtaneet rautatiealan laitteistojen markkinoiden pirstoutumiseen.
Tällä ehdotuksella, jota käsittelemme täällä tänä iltana muiden komission ehdotusten kanssa, pyritään luomaan yhtenäismarkkinat rautatiepalvelujen alalle. Ehdotuksella edistetään laitteistojen teknisten standardien ja liikkuvan kaluston yhdenmukaistamista sekä rajat ylittävän liikenteen lisäämiseksi tehtävää kansallisten verkkojen yhdentämistä. Näiden myötä rautatieliikenteestä tulisi tehokkaampaa, luotettavampaa ja kilpailukykyisempää. Se elvyttäisi myös rautatielaitteistoja valmistavaa teollisuutta kotimaani kaltaisissa maissa. Se edistäisi lastin siirtämistä ruuhkaisilta ja saastuneilta maanteiltä Euroopan rautateille koskevan tavoitteemme täyttymistä sekä sen tavoitteen täyttymistä, jolla tarkoitetaan lähialueen lentoliikenteen korvaavien vielä nopeampien rautatiepalvelujen kehittämisen edistämistä. Rautateiden elvyttäminen on ratkaisevan tärkeää Euroopan liikennejärjestelmän, ympäristömme sekä elinkeinoelämämme tulevaisuuden kannalta. Tästä syystä esittelijä Savaryn mietintö ansaitsee kaiken tukemme.

Sterckx
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, tämä saa minut ajattelemaan lennonjohtoa, kuten lentoliikenteen yhteydessä. On korkea aika, että jäsenvaltiot luopuvat kansallisesta käyttäytymisestään, koska juuri se on estänyt sen, että rautatiet olisivat elinvoimaiset ja säilyttäisivät matkustajansa ja rahtinsa. Nyt tilanne on juuri päinvastainen.
Savaryn erinomainen mietintö on ensimmäinen kokonaisessa mietintöjen sarjassa, joka koskee rautateitä ja rautatieliikenteen vapauttamista. Tämä on mielestäni hyvin tärkeää. Junille ei saa olla rajoja suurilla Euroopan markkinoilla. Se on mielestäni tärkeää. Suurilla Euroopan markkinoilla täytyy tapahtua vapauttamista ja olla kilpailua. Se on mielestäni paras ratkaisu matkustajien ja palvelujen kannalta. Jos kansallisten yhtiöiden yhteistyö olisi ollut paras ratkaisu, ne olisivat voineet aloittaa sen jo kauan sitten ja silloin meillä ei nyt olisi tätä kurjaa tilannetta, joka on vallinnut jo kauan ja jossa junan asema taantuu.
Minun kotimaani kaltaiselle maalle - muutkin kollegat ovat puhuneet kotimaistaan - on tietenkin hyvin tärkeää, että saamme yhdet Euroopan markkinat, jotka ovat teknisesti yhtenäiset ja yhteentoimivat, kuten asiaa niin kauniisti nimitetään, koska pieni maa on hyvin haavoittuva tässä asiassa ja tärkeissä risteyskohdissa sijaitseva maa vielä paljon haavoittuvampi. Olen sitä mieltä, että meidän täytyy edetä nopeasti ja että meidän täytyy myös toimia mahdollisimman perusteellisesti.
Henkilöstöön liittyvä kohta oli vaikea. Arvoisa esittelijä, olen iloinen siitä, että olemme voineet päästä kompromissiin tässä asiassa. On tietenkin tärkeää, että tehdään sopimuksia terveydestä ja turvallisuudesta. Niistä ei voi tehdä kompromisseja. Sama koskee luonnollisesti myös koulutusta. Meidän täytyy toimia myös siinä asiassa hyvin selkeästi, niin että tämä asiat kytketään toisiinsa.
Minulla on yksi kysymys. Olemmeko oikeastaan tarpeeksi kunnianhimoisia, sillä puhumme ainoastaan Euroopan laajuisesta junaliikenteestä? Olen kuitenkin sitä mieltä, että jos kytkemme Euroopan laajuisen junaliikenteen yhteen, silloin meidän täytyy tehdä se pikaisesti myös kotimaan junaliikenteelle. Tämä on tärkeää ennen kaikkea niille, jotka valmistavat junia ja junaliikenteen kalustoa. Olen sitä mieltä, että myös tässä asiassa täytyy saada pikaisesti aikaan Euroopan yhteismarkkinat, ja voimme tehdä sen vain siinä tapauksessa, että kytkemme yhteen sekä Euroopan laajuisen, siis kansainvälisen, että kotimaan liikenteen.
Meidän täytyy siis mahdollisimman nopeasti huolehtia siitä, että saadaan aikaan esimerkkejä, kuten suurten nopeuksien junat Thalys ja Eurostar, joiden ei tarvitse pysähtyä rajalla ja jotka voivat ajaa rajan yli, ja että se on mahdollista myös tavanomaisten junien tapauksessa, koska lähestymme liikenneinfarktia, arvoisa puhemies. Jos emme saa junaliikenteestä hyvää, emme pääse koskaan eroon tästä liikenneinfarktista, vaikka se olisi ehdottoman välttämätöntä.

Ojeda Sanz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aloittaa samoin kuin muut minua edeltäneet sanojaan sorvailleet puhujat ja onnitella esittelijä Savarya näiden kahden mietinnön laatijaa hänen tekemästään yhdenmukaistamista koskevasta haastavasta ja tulevaisuuteen luotaavasta työstä; varsinkin, jos otetaan huomioon tämän illan puheenvuorojen aikana ilmenneet monet eturistiriidat.
Espanjan edustajana olisin pitänyt hyvänä sitä, että asian eteneminen olisi ollut joustavampaa, eikä olisi sovellettu tiettyjä teknisiä eritelmiä, joilla on vaikutusta rautatiejärjestelmän sisäisten rakenteellisten seikkojen kannalta. Tarkoitan tarkasti ottaen Espanjan raideleveyksiä, sillä katsomme, että koska on nimenomaan kyse sellaisesta ongelmasta, joka liittyy rautatieverkon perusrakenteeseen, sen uudistaminen olisi kallista ja hidasta, ja asiaa olisikin käsiteltävä niin, että nämä erityispiirteet otettaisiin huomioon. Tämä tarkoittaa sitä, ettei niin kutsuttuja "erityistapauksia" pitäisi soveltaa, sillä sellainen olisi valiokunnan päätökselle haitaksi, vaan olisi päinvastoin harkittava mahdollisuutta soveltaa poikkeuksia automaattisesti siltä osin, mitä näiden teknisten eritelmien yhteensopimattomuus olemassa olevan rataverkon kanssa aiheuttaa.
Siksi haluaisimme, että tähän pyyntöön suhtauduttaisiin myötämielisesti, sillä jos näin ei käy, olisi välttämätöntä ottaa huomioon se, että asialla on suuresti merkitystä kaikkien hankkeiden ja kaikkien kehityssuunnitelmien kannalta, jos ne liittyvät sellaisiin rataverkkoihin, joita edellä mainitut eritelmät koskettavat, ja asialla olisi ikäviä seuraamuksia, koska se loisi epävarmuutta suunniteltuihin omiin investointiohjelmiin.

Hedkvist Petersen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kävin äskettäin vastarakennetulla Juutinrauman sillalla, joka yhdistää Ruotsin ja Tanskan. Juutinrauman siltahan on osa Euroopan liikenneverkkoa. Se tarkoittaa kiinteän yhteyden luomista Skandinavian ja mantereen välille. Silta helpottaa huomattavasti kuljetuksia Ruotsista ja Suomesta muualle Eurooppaan. Meillä on nyt kuitenkin ongelma erilaisen jännitejärjestelmän vuoksi. Osa raidetta pitää nimittäin tehdä virrattomaksi, jotta juna voisi vaihtaa jännitettä Ruotsin ja Tanskan erilaisten järjestelmien välillä.
Ruotsilla ja Suomella on erilainen raideleveys. Ainoa rautatie maiden välillä kulkee Haaparannan ja Tornion välissä. Siellä kokeillaan nyt raideleveyden muunninta rajan ylityksen helpottamiseksi. On olemassa kuitenkin valtavan hyviä esimerkkejä. Niillä malmijunilla, jotka kulkevat Pohjois-Ruotsista Pohjois-Norjaan, yksi raja yli ajava veturinkuljettaja. Tämä toimii hyvin, koska maat ja työmarkkinaosapuolet ovat olleet yhteistyössä.
EU :n sisällä on tällä hetkellä 15 erilaista, erillistä rautatiejärjestelmää, jotka eivät useinkaan ole yhteensopivia. Tämä tarkoittaa sitä, että rautatiesektorilla ei ole vapaata liikkuvuutta eikä yhteismarkkinoita. Jos olemme tosissamme kansainvälisesti kilpailukykyisen rautatien luomisessa, on meidän myös luotava yhteinen rautatierakenne Euroopan sisään. Rautatiejärjestelmän yhteensovittaminen on erittäin tärkeä niille maille ja alueille, jotka eivät sijaitse keskellä Eurooppaa. Voidakseen ajaa Euroopan unionin läpi täytyy esimerkiksi ruotsalaisten junien ajaa monien eri maiden kautta ja siten monien kansallisten rautatiejärjestelmien kautta. Tämä on nykyään selvä kilpailuhaitta ja tuo mukanaan vaatimuksen yhteensovittamisesta EU:n keskellä sijaitsevien maiden kanssa. Samasta syystä on myös tärkeää, että ne maat, joilla on yhteinen raja EU:n kanssa, voivat olla mukana yhdenmukaistamistyössä niin, että ei rajoiteta liikennettä kolmansiin maihin ja kolmansista maista.
Kilpailukykyisyyden saavuttamiseksi on yhdenmukaistettava monia teknisiä komponentteja. Vähintään yhtä tärkeää muutokselle on kuitenkin se, että yhteensovittaminen toteutuu hallintojärjestelmässä ja operatiivisessa järjestelmässä sekä niin, että henkilöstöä valmistellaan ja että heillä on sopimus junan kuljettamisesta rajojen yli.
Euroopan maantieliikenne kasvaa joka vuosi. Se aiheuttaa ongelmia ympäristötuhojen, melun, ruuhkien ja onnettomuuksien muodossa. Jotta voidaan vastata tähän kehitykseen, täytyy kuljetusten tulla entistä puhtaammiksi, tehokkaammiksi ja varmemmiksi. Rautatie on se kuljetusväline, joka tällä hetkellä parhaiten vastaa näitä vaatimuksia. Siksi rautatieliikenteen on tultava nykyistä houkuttelevammaksi ja kilpailukyisemmäksi. Jotta tämä toteutuisi, täytyy rautateiden kuitenkin voida kilpailla samoin ehdoin kuin muiden liikennemuotojen. Siksi Savaryn mietintö on erittäin tärkeä ja yksi askel siihen suuntaan. Nyt vain kaikkien jäsenvaltioiden on toteutettava se.

Rack
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kirjallisuus tuntee useita lentäviä lauseita sille, mistä puhumme tänä iltana Savaryn molempien mietintöjen yhteydessä: "Saavutte myöhään", kirjoitti Friedrich Schiller samaa pitäisi sanoa työstämme Euroopan parlamentissa. 1900-luvun päätyttyä on vaikea keskustella Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatieverkon yhteentoimivuudesta odotuksen tunnelmissa, vaikka yhteentoimivuuden voi myöntää lisääntyneen. Mutta kuitenkin! Kesti yli 100 vuotta, ennen kuin nyt ponnistelemme uudelleen, jotta rautatie saisi sittenkin vielä tai taas tilaisuuden. Tosiasiat eivät ole kuitenkaan kovin rohkaisevia. Esittelijä esitti mietinnössään harvoja, mutta sen vuoksi sitäkin tärkeämpiä lukuja. Kollega Hatzidakis puhui jo siitä, että vuonna 1970 rautateiden markkinaosuus tavaraliikenteestä oli 21 prosenttia, ja nykyään se on enää 8,5 prosenttia; henkilöliikenteessä osuus laski vuoden 1970 10 prosentista 6 prosenttiin. Suurten nopeuksien junien näköalat ovat hieman valoisampia. Niidenkään osalta kaikki ei näytä kuitenkaan ruusuiselta. Todellisuudessa olemme panneet jotain raiteille Länsi-Euroopassa: Thalysin ja Eurostarin. Mutta siellä, missä haluamme verkottaa Euroopan pitkäaikaisesti, erityisesti myös unionin tulevien jäsenvaltioiden kanssa, ei näytä enää lainkaan hyvältä. Siksi olisi niin tärkeää saada Euroopan itäosa, joka panostaa vielä suhteellisen voimakkaasti rautatieliikenteeseen, ajoissa Euroopan kanssa yhteentoimivuuden puolelle, ennen kuin sielläkin siirretään kaikki maanteille. Vuoropuhelussa ehdokasvaltioiden kanssa muuten samaa korostetaan oikeutetusti kollega Savaryn mietinnössä.
Nostalgisuus on paikallaan yhdessä kohdassa: haluamme säilyttää palasen historiallista Eurooppaa. Haluamme säilyttää historialliset rataosuudet alkuperäisinä. Jätämme ne direktiivimme ulkopuolelle. Rautateiden ystävät kiittävät meitä siitä. Yhteentoimivuutta ei vaadita oikeutetusti myöskään siellä, missä paikallisten tarpeiden ja ratkaisujen omat periaatteet pitäisi säilyttää toissijaisuuden nojalla. Tässä yhteydessä muutama sana Itävallan liikenneministerille.
Itävallan Südbahn on vanha rataosuus, ja sillä on myös alueellista merkitystä. Se yhdistää kuitenkin myös ja ennen kaikkea nykyisen unionin pohjois- ja eteläosan sen itäosassa. Mikäli sinne ei investoitaisi, se johtaisi siihen, että Itävallan itäosat olisivat tulevaisuudessa vaarassa syrjäytyä taloudellisesti. Sitä ei kukaan voi haluta. Itävalta on tällä hetkellä jo enemmän kuin tarpeeksi syrjässä unionista. Lopettakaamme kaikenlainen eristäminen ja huolehtikaamme laajasta yhteentoimivuudesta unionissa!
(hajanaisia suosionosoituksia)

Puhemies
Jäsen Rack, sanon teille saman, minkä sanoin yöistunnon alussa jäsen Flemmingille: perussopimuksen, toimielimiä koskevalta ja juridiselta kannalta Itävalta kuuluu täysipainoisesti Euroopan unioniin. Niin ollen käsitelkäämme tätä ongelmaa sitten, kun keskustelemme muistakin aiheista.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, mielestäni kollegani Gilles Savary on tehnyt suurenmoista työtä näiden kahden mietinnön parissa. Maanosamme rataverkko suunniteltiin kauan ennen kuin Schuman piti kuuluisan puheensa Orsayn asemalla. Sotilaalliset syyt olivat silloin tärkeämpiä kuin henkilö- ja tavaraliikenteen toimivuus. Kotimaassani Espanjassa valittiin Venäjän tavoin muusta Euroopasta poikkeava raideleveys mahdollisen sotilaallisen hyökkäyksen vaikeuttamiseksi, mikä osoittaa sen, ettei niille, jotka tekivät päätöksiä rataverkosta, Euroopan rakentaminen ollut päällimmäinen asia.
Lisäksi mikä on täällä jo mainittukin melkein kaikissa maissa rataverkko on rakennettu säteittäisesti pääkaupungista lähteväksi, mikä on suuri haitta niille, jotka haluaisivat kulkea eri reittiä: kuinka päästä Espanjasta Saksaan tai Italiasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kulkematta esimerkiksi Pariisin läpi. Pariisin tavoin monet muut pääkaupungit ja lähes kaikki Euroopan rajat toimivat junien kauttakulkua haittaavina esteinä. Tästä syystä henkilö- ja tavaraliikenne rautateitse on ollut jo vuosikymmenten ajan alamäessä.
Olemme onnistuneet eurooppalaistamaan talouselämän, mutta yhtenäismarkkinoiden kannalta nykyinen rautatieverkko ei ole hyödyllinen väline. Tästä syystä turvaudutaan tieliikenteeseen huolimatta siitä, että se saastuttaa ja on vaarallista. Meidän on vapautettava Euroopan kansalaiset maanteiden ylivallasta ja tarjottava heille koko alueella toimiva ja muiden liikennevälineiden kanssa kilpailukykyinen rautatieliikenne.
Sosiaalisen lausekkeen sisällyttäminen on minusta varsin onnistunut asia. Rautateillä työskentelevillä on jatkossa yhteentoimivuuden kannalta ratkaiseva merkitys, ja heidän etunsa on otettava huomioon direktiivin tekstissä. Nämä työntekijät ovat jo saaneet maksaa siitä, että olemme unohtaneet heidät. Heidän lukumääränsä on vähentynyt 15 viime vuoden aikana 500 000:een.
Rautateiden elvyttäminen on mahdollista, mistä jotkin jo toteutetut hankkeet ovat osoituksena. Yhteisön, jonka yhdentymisprosessi etenee nopeasti ja jonka laajentuminen on kohta ovella, on tarpeen tehostaa rautatiepalveluidensa hyödyntämistä ja laatua asiakkaiden kannalta. Kuten jäsen Savary sanoi, tämä auttaa kestävää liikkuvuutta koskevan tavoitteen sekä suuremman taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttamista Euroopassa.

Peijs
Arvoisa puhemies, sisämarkkinat oli yksi Euroopan unionin tärkeimmistä tavoitteista. Näiden markkinoiden myötä liikennevirrat kasvavat valtavasti Euroopan unionissa. Meidän täytyy kuitenkin huolehtia siitä, että tavarat ja matkustajat saapuvat määränpäähänsä nopeammin, tehokkaammin, edullisemmin ja puhtaammin, ja rautatiet eivät oikeastaan auta tässä asiassa. Päinvastoin, olkaamme rehellisiä, juna on pysähtynyt 1800-luvulle. Juna ei ole säilyttänyt prosenttiosuuttaan liikenteessä. Voimme vain toivoa, että junaliikenteen absoluuttinen määrä on säilynyt. Junaliikenne osoittaa, että Euroopan unioni on oikeassa siinä, että lisääntynyt kilpailu pitää hereillä ja tarkkana.
Kilpailun puuttuessa, sanoisinko jäsenvaltioiden kohtuuttoman protektionistisen käyttäytymisen vuoksi, junaliikenne on edelleen tällä vuosisadalla tuomittu toisarvoiseen asemaan myös teknologian alueella. Kun ajatellaan junaliikenteen ympäristöystävällisyyttä, jota jotkut kollegat painottivat, voi sanoa, että junaliikenne ei ole ympäristöystävällistä. Junaliikenne ei ole enää saasteetonta, eivät ainakaan dieselveturit. Lopultakin olemme Euroopassa niin pitkällä, että alamme kokeilla painostamista mentaliteetin muuttamiseen. Se on elintärkeää kansalaisten ja liikkuvuuden kannalta Euroopan unionissa, ja on jo korkea aika, että niin tapahtuu. Emme voi enää luottaa pelkästään maantiekuljetuksiin. Maantieliikenteessä on ongelmia: saastuminen, ruuhkat ja onnettomuusriskin kasvaminen. Myös yhä useammille ihmisille aiheutuu ongelmia, kun läpikulkuliikenne heidän asuntojensa lähellä lisääntyy.
Jos rautatieyhtiöt poistavat rajat ylittävän liikenteen esteet käyttämällä toistensa ratainfrastruktuuria ja tekevät kalustostaan ympäristöystävällisempää, maantieliikenteen kuormitusta voidaan vähentää. Rautatiet kehittyvät erityisen hitaasti esimerkiksi Ranskassa, koska valtio suojelee omia markkinoitaan, ja Alankomaissa, koska emme onnistu koskaan saamaan aikaan menettelyä ja ryhtymään konkreettisiin toimiin. Tämän seurauksena on se, että Euroopassa käytetään lyhyillä matkoilla vieläkin lentokonetta. Tietenkin suurten nopeuksien reittien, kuten Pariisin ja Brysselin välisen reitin, olisi jo aikoja sitten pitänyt valloittaa lentokoneen paikka, mutta nykyisten junien haavoittuvuus ja hitaus aiheuttavat sen, että monet valitsevat lentokoneen.
Rautatiejärjestelmiä koskevassa päätöksenteossa, jota muuten voitaisiin hoitaa vielä paljon paremmin, ei pitäisi olla mukana pelkästään valmistajia ja viranomaisia vaan myös itse rautateiden edustajia. Näin tapahtuu jo tekniikan alueella, sillä on olemassa Euroopan rautatiejärjestelmien yhteentoimivuuden liitto. Niin pitäisi olla koko rautatielainsäädännön osalta. Rautatieyhtiöillä on loppujen lopuksi tarvittava asiantuntemus, ja niiden tulee olla mukana tässä koko prosessissa. Rautatieverkkoon pääsyyn liittyvät vaatimukset ja yhteistyö rautatieyhtiöiden ja EU:n välillä jättää hyvin paljon toivomisen varaa. Ajatelkaa vaikka yöjunaa, joka alkaa liikennöidä Amsterdamista Milanoon 28. toukokuuta lähtien. Tämä reitti kulkee Saksan ja Genèven kautta Italiaan. Kaikilla mailla on omat sääntönsä nopeuksista, turvallisuudesta ja matkustusmukavuudesta. Rautatieverkkoon on pääsy ainoastaan siinä tapauksessa, että nämä vaatimukset täytetään. Tämä on käsittämätöntä, erityisesti kun vaatimukset muuttuvat ja niitä mukautetaan lähes päivittäin, kuten on tapahtunut. Tämä tekee Euroopan rautatiejärjestelmien yhteentoimivuudesta lähes mahdotonta käytännössä.
Yhdenmukaistaminen ja standardisointi on tarpeen mahdollisimman pikaisesti, jotta rautatiealalla saataisiin aikaan myös aidot sisämarkkinat.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, suurin osa EU:ssa tehdyistä sijoituksista infrastruktuuriin on tehty kansallisella tasolla. Tämä on aiheuttanut sen, että monet asiat toimivat hyvin maittemme sisällä. Puutteet näkyvät kuitenkin selvästi heti, kun pitää ylittää raja. Vaikka ongelman ratkaisemiseksi on tehty useita yrityksiä, mm. kansainvälisessä rautatieliitossa, tämä asia koskee varsinkin sitä aluetta, josta keskustelemme tänään, eli Euroopan rautatieverkkoa. Niin kauan kuin meillä on tällaisia esteitä, on myös olemassa ainakin kahdenlaisia selviä rajoituksia. Toisaalta huononevat Euroopan edellytykset kilpailla muiden markkinoiden kanssa, joilla nämä ongelmat ehkä on jo ratkaistu, toisaalta rautateiden edellytykset kilpailla muiden liikennemuotojen kanssa huononevat. Epäilemättä on niin, että rautatie on viime vuosikymmenten aikana ollut suurin häviäjä ja pysyy sellaisena.
Siitä, että rautateiden markkinaosuus oli kolmekymmentä vuotta sitten yli 20 prosenttia tavarakuljetusten markkinoista nykyisessä EU:ssa, sen osuus on nyt laskenut alle 10 prosentin. Samaan aikaan on henkilökuljetusten markkinaosuus melkein puolittunut.
Tavaroita ja matkustajia ei voida pakottaa takaisin rautateille. Rautateistä tulee markkinavoittaja, jos siitä tulee tehokas ja jos se saa mahdollisuuden kehittyä omin voimin. Muussa tapauksessa on ilmeinen vaara, että Euroopan rautatieverkko häviää muutamassa vuosikymmenessä, ainakin tavarakuljetusten osalta. Tästä syystä se, että komissio vaatii niin kutsuttua yhteentoimivuutta rautatiesektorille, on askel oikeaan suuntaan. Seuraavassa askeleessa on kyse siitä, että myötävaikutetaan siihen, että EU:n sisämarkkinoiden laajentaminen koskee myös Keski- ja Itä-Euroopan maita.
Yhteinen käyttöjärjestelmä ja asiallinen hinnoittelu suosisi Euroopan rautatieverkkoa, mutta jotta rautatie pitkällä aikavälillä jäisi henkiin, vaaditaan lisäksi ainakin kaksi asiaa. Ensiksikin vaaditaan monia käyttäjiä. Samalla tavalla kuin Euroopan maanteillä on monia liikennöitsijöitä, niin samalla tavalla pitäisi olla monia kilpailevia rautatieyhtiöitä. Toiseksi vaaditaan ero kansallisen käyttäjän ja rautateiden omistajan välille. Se malli on käytössä Ruotsissa, ja uskon todellakin, että olisi erittäin hyvä saada samanlainen järjestelmä käyttöön kaikissa Euroopan jäsenvaltioissa. Muussa tapauksessa viranomaisten ja liikkeenharjoittajien yhteensekoittuminen on edelleen Euroopan rautatieverkon este.
Yleisesti ottaen tämä tarkoittaa sitä, että paljon tehtävää jää vielä niiden päätösten jälkeen, jotka Euroopan parlamentti tekee tämän mietinnön yhteydessä, mutta ne päätökset ovat kuitenkin erittäin tärkeitä askeleita oikeaan suuntaan.

Nicholson
Haluaisin puhua juuri samasta aiheesta, mutta alueellisesta näkökulmasta käsin. En voi puhua Pohjois-Irlannin tapauksessa suurten nopeuksien junista, eli voitte unohtaa koko Irlannin saaren tässä mielessä, koska junat eivät kulje kovinkaan nopeasti siellä päin maailmaa.
On äärettömän tärkeää, että tunnustamme rautatiejärjestelmän tärkeyden. Eräs minua kotiseudullani äskettäin askarruttanut seikka liittyi siihen, että Euroopassa puhumme siitä, miten tärkeää alueiden kannalta on, että liikenne olisi mahdollisimman ympäristöystävällistä. Samaan aikaan kotiseudullani puhutaan siitä, että jopa osia nykyisestäkin suppeasta rautatiejärjestelmästä lakkautettaisiin. Minusta se on kerta kaikkiaan kauheaa.
Yksi pääyhteyksistä Pohjois-Irlannin ja Irlannin tasavallan sekä Dublinin ja Belfastin välillä kulkee kauttamme. Tämä on varsin tärkeä junayhteys, ja sitä on äskettäin kunnostettu. Luultavasti se täyttäisi ainakin puolet Euroopan mantereen standardista, mutta sen olemassaolo on varsin mieluisaa alueen ihmisille. Sitten kauttamme kulkee myös Belfastin ja Larinen välinen junayhteys, joka yhdistää meidät Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Joitakin rataosuuksia on täytynyt sulkea, koska ei ole riittävästi rahaa sen kunnossapitoon ja kunnostamiseen.
Äskettäin saimme kuulla Pohjois-Irlannin rautatieyhtiöltä myös sen, että ne aikovat sulkea Colemainen ja Londonderryn välisen junayhteyden, mikä on täysin uskomatonta, ja sitä on mahdotonta hyväksyä. Tällä reitillä kulkee työmatkalaisia luoteesta päin, ja siihen kuuluu osa Irlannin tasavallasta sekä sisemmistä rannoista ja niemestä. Nämä ihmiset tarvitsevat tätä rautatiejärjestelmää, sillä lentokentälle Belfastiin ja kaikkialle muuallekin kulkevat matkustajat käyttävät tätä yhteyttä. Näin ollen meidän on tarkasteltava todella vakavasti täällä keskustelemaamme aihetta.
Olemme puhuneet Euroopassa aivan liian usein Euroopan laajuisista verkoista koskivatpa ne sitten maanteitä, rautateitä, ilma- tai meriliikennettä mutta loppujen lopuksi emme ole valmiita antamaan rahoitusta Euroopan tasolla emmekä kansallisella tasolla. Meidän on otettava kohtaamamme haasteet vastaan, ja meidän on varmistettava, että junayhteytemme ovat erittäin lujalla pohjalla. Haluan ilman muuta, että näin kotiseudullani tapahtuu, koska se on tärkeää. Rataosuuksia ei saisi enää sulkea, ja meidän olisi lisättävä rahoitusta nykyisen rautatiejärjestelmän kehittämiseksi, jotta tavaroita kuljetettaisiin enemmän nimenomaan rautateitse eikä maanteitse, sillä jälkimmäisiä ei voida mitenkään hyväksyä ympäristön kannalta.
Minusta tuntuu pahalta, kun palaan kotiseudulleni ja minulle kerrotaan, että rahaa ei ole. Se satuttaa, kun sinne palattaessa kerrotaan: "Ei, meidän on kehitettävä maantiejärjestelmää, ei meidän pidä kehittää rautatiejärjestelmää". Rautatiejärjestelmän tulevaisuus on mahtava. On väärin, eikä voida mitenkään hyväksyä sitä, että sen lakkauttamisen annetaan missään muodossa tapahtua.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensiksi komissio haluaa kiittää tästä mielenkiintoisesta keskustelusta ja kiittää parlamenttia siitä, että se on kiinnittänyt niin paljon huomiota tavanomaisten rautateiden yhteentoimivuuteen. Haluan panna merkille sen erinomaisen panoksen, jonka aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta on antanut, erityisesti mietinnön laatinut parlamentin jäsen Savary.
Direktiivi on ensisijaisesti nähtävä teknisenä toimena, mutta ehdotus on tietenkin myös poliittisesti merkittävä, koska se myötävaikuttaa yhteisten ja avointen palvelumarkkinoiden toteutumiseen rautatiepalveluiden ja rautatiemateriaalin osalta. Kuten tunnettua, komissio on tehnyt rautatiesektorista yhden tärkeimmistä toimenpidealueistaan. Se tehtiin selväksi varsinkin vuoden 1996 valkoisessa kirjassa yhteisön rautateiden elvyttämisestä.
Jo viime vuoden lopussa EU otti pitkän askeleen rautatieliikenteen elvyttämiseksi niin kutsutun rautatiepaketin avulla. Uskon vakaasti, että se voi myötävaikuttaa yhteisön tavarakuljetusten uudistumiseen. Näiden toimien lisäksi vaaditaan lisäpanostusta, jotta strategiasta tulisi täydellinen. Sillä tarkoitan pääasiassa toimia, joilla kansalliset verkot integroidaan ja jotka kasvattavat julkisten palvelujen laatua.
Me tiedämme kaikki, kuinka erilaisia maiden tekniset standardit ja toimintasäännöt ovat. Se on myös tullut selvästi esiin keskustelun aikana. Tämä tekee kansainvälisen liikenteen sekä kalliimmaksi että monimutkaisemmaksi kuin kotimaisen. Nämä erot eivät häiritse vain yhteentoimivuutta vaan myös rautatiekaluston sisämarkkinoita.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa on hyväksytty mietintöehdotus, jossa valiokunta asettuu tukemaan meidän ehdotustamme. Useimmat mietinnön tarkistukset voidaan hyväksyä. Jotkin tarkistukset ovat lisäarvo, josta haluamme kiittää parlamenttia. Kuten tiedätte neuvostokin on tutkinut ehdotusta ja parlamentin esittelijän, neuvoston puheenjohtajavaltion ja komission virkamiesten välisen yhteydenpidon ansiosta on täysin mahdollista, että ehdotus voidaan hyväksyä jo ensimmäisessä käsittelyssä. Tämän toteutumisen edellytyksenä on tahto noudattaa todellista lähentymispolitiikkaa myös silloin, kun kyseessä on pääasiallisesti tekninen asiakirja.
Haluan ottaa siksi esiin tarkistuksista ainoastaan ne, joita ei voida hyväksyä. Ensiksi tarkistus 9, 1 artiklan 3 kohta. Sovellusalue määritetään liitteessä 1, eikä sitä voida rajoittaa ehdotetulla tavalla. Mainitut tapaukset voidaan käsitellä erityiskategorioina, erikoistapauksina tai pahimmassa tapauksessa poikkeuksina.
Tarkistus 28, 22 artiklan 3 kohta. Ehdotettu tarkistus ei ole yhdenmukainen sen ajatuksen kanssa, että yhteentoimivuuden tekniset vaatimukset voidaan ottaa käyttöön jälkikäteen. Se ei myöskään sovi yhteen sen kanssa, että on välttämätöntä pitää etusijalla niitä toimia, joista saadaan suurimmat kustannushyödyt.
Tarkistus 29, 24 artiklan 1 kohta. Hyväksymisen esteenä on oikeudellisia esteitä.
Tarkistus 32, liite I, sekä tarkistus 35 kolmannesta maasta tulevia junanvaunuja koskevasta poikkeuksesta. Ehdotettua sanamuotoa ei voida hyväksyä, koska se tarkoittaa perustavaa muutosta siihen liikkuvaan kalustoon, jota direktiivissä tarkoitetaan. Se komission korostama periaate neuvoston ja aluepolitiikkavaliokunnan edessä, jolle ehdotus perustuu, on se, että direktiiviin on sisällytettävä kaikki liikkuva kalusto, joka liikennöi Euroopan laajuisessa rautatieverkossa. On tärkeää edistää liikkuvan kaluston sisämarkkinoita, mutta myös taata alin turvallisuustaso Euroopan laajuisessa rautatieverkossa. Tämän alimman tason saavuttamiseksi täytyy kaiken liikkuvan kaluston täyttää tietyt vähimmäisvaatimukset.
Tarkistus 39, 18 artiklan 3 kohta, ja tarkistus 40, liite VII. Ehdotetut toimet eivät ole yhdenmukaisia 14 artiklan 2 kohdan kanssa, jossa määrätään, että on jäsenvaltioiden vastuulla varmistua siitä, että järjestelmässä kunnioitetaan STI-sääntöjä, spécification technique interopérationnelle. Tämä ehdotus olisi voitava ottaa käyttöön rautatieturvallisuutta koskevassa puitedirektiivissä, jonka komissio esittelee myöhemmin tänä vuonna. On kuitenkin itsestään selvää, että epätavanomaisten kuljetusten tai esimerkiksi sellaisten vetureiden, jotka tekevät raidetyötä, ei tarvitse täyttää samoja vaatimuksia kuin matkustajajunien. Ehdotuksessa mainitaan joukko erikoistapauksia, katsokaa 2 K artiklaa ja 5 artiklan 5 kohtaa, joissa voidaan soveltaa erityisiä asianmukaisesti mukautettuja määräyksiä.
Saanen jättää loput tarkistukset sikseen, koska ne kaikki saavat tukemme. Ne tekevät direktiivin selkeämmäksi - tämä koskee ennen kaikkea erikoistapauksia. Muussa tapauksessa hyväksyttävät tarkistukset tarkoittavat täydentäviä määräyksiä esimerkiksi tietyissä tapauksissa, jotka ovat poikkeuksia teknisistä vaatimuksista.
Lopetan tavanomaisten rautateiden yhteentoimivuutta koskevan puheeni kiittämällä parlamenttia sen panoksesta. Toivomme, että direktiivi voidaan hyväksyä jo ensimmäisessä käsittelyssä. Se on avainasemassa, kun kyseessä on rautateiden elvyttäminen.
Jatkan suoraan eteenpäin toiseen mietintöön, joka käsittelee suurten nopeuksien junien yhteentoimivuutta. Myös tässä tapauksessa Savary on laatinut mielenkiintoisen mietinnön, joka sisältää joukon rakentavia huomioita ja ehdotuksia. Komissio aikoo tutkia ne yksityiskohtaisesti ja ottaa ne sopivassa määrin huomioon toimintansa suunnittelussa.
Komission kertomus käsitteli pikemminkin direktiivin 96/48 toteuttamista ja vaikutuksia kuin todellisia edistysaskeleita suurten nopeuksien junien yhteentoimivuudessa. Se johtuu siitä, että kyseessä oleva rautatieverkko on vielä aikaisessa kehitysvaiheessa. Parlamentin ehdotus, että tehtäisiin arvio siitä, kuinka pitkälle todellisuudessa on edistytty yhteentoimivuudessa, on siksi erittäin mielenkiintoinen.
Tavanomaisesta rautatieverkosta komissio ehdotti, että yhteinen edustuksellinen elin tekisi apuvälineen ja säännöllisesti päivittäisi sitä. Jäsenvaltion tai komission pyynnöstä nämä antaisivat kuvan tavanomaisten junien Euroopan laajuisesta rautatiejärjestelmästä.
Komissio on käynyt läpi kaikki mietinnön ehdotukset suurten nopeuksien junan yhteentoimivuudesta, ja ne muodostavat tervetulleen osuuden komission käynnissä oleviin keskusteluihin tällä alueella, joka on edelleen korkealla tärkeysjärjestyksessä.
On yleisesti tunnettua, että rautatiesektori on erittäin tärkeä Euroopan tulevien kuljetustarpeiden kannalta ja kestävämmän eurooppalaisen kuljetusjärjestelmän kannalta. Lisääntynyt yhteentoimivuus on avaintekijä pyrkimyksissämme tällä alueella. On erittäin ilahduttavaa saada päivän keskustelun kautta vahvistettua se, että Euroopan parlamentti ja komissio hyvin pitkälle näkevät asian samalla tavalla.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, teimme esittelijä Savaryn kanssa erittäin runsaasti myönnytyksiä neuvostolle hyväksymällä täysistunnossa vielä useita tarkistuksia, jotta pääsisimme yhteisymmärrykseen. Neuvoston pitäisi näin ollen myös hyväksyä meidän kantamme, ja, arvoisa komission jäsen, komission pitäisi tukea meitä eikä neuvostoa. Toiseksi, neuvokaa yksiköillenne, että mietintö ei tule aluepolitiikan valiokunnalta vaan aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalta, koska emme harjoita vain yhtä aluetta vaan koko yhteisöä koskevaa liikennepolitiikkaa.

Puhemies
Jäsen Jarzembowski, valiokunnan nimi on "aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta".
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

British Nuclear Fuelsin Sellafieldin laitos
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ahernin esittämä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus-, ja energiavaliokunnan suullinen kysymys (B5-0223/2000)komissiolle pelletin halkaisijaa koskevien tietojen väärentämisestä BNFL:n Sellafieldin laitoksen MDF-yksikössä (MOX Demonstration Facility).

Ahern
Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan ydinturvallisuudesta vastaavan tarkastuslaitoksen (NII) julkaisemassa Sellafieldin turvallisuutta koskevassa raportissa annetaan langettava tuomio laitoksen turvallisuudelle ja turvallisuustarkastusten väärentämiselle. Helmikuun puolivälissä tarkastuspäällikkö Laurence Williams kertoi, että hän itse lakkauttaisi toiminnan THORPin jälleenkäsittelylaitoksessa, jos hänen turvallisuussuosituksiaan ei noudatettaisi. Kuitenkin hänen oman raporttinsa perusteella on selvää, että British Nuclear Fuels Limitediin (BNLF) ei voi luottaa. Vastaus NII:n aiemmin antamiin suosituksiin oli niiden laiminlyöminen. Minulla on todellakin hallussani asiakirjoja, jotka osoittavat tämän olleen totta jo vuonna 1981. Tämä osoittaa röyhkeyttä, jopa silloinkin, kun yhtiötä vaaditaan tilille teoistaan.
Mitä voimme päätellä siitä, että tämä Yhdistyneen kuningaskunnan ydinturvallisuudesta vastaavan tarkastuslaitoksen tutkimukset saivat alkunsa Yhdistyneen kuningaskunnan The Independent -lehdessä julkaistusta raportista, jonka jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus lähetti asiantuntijaryhmän, eli ydinturvallisuudesta vastaavan tarkastuslaitoksen tutkimaan asiaa. Tietenkin asian olisi pitänyt edetä toisinpäin. Saimme kuulla jatkuvasti vakuutteluja siitä, miten turvallisia EU:n ydinlaitokset ovat, eli miksi siis tarvitaan tutkivaa journalismia, jotta jäsenvaltioiden hallituksia varoiteltaisiin vakavista turvallisuusongelmista?
Euroopan kansalaisten on aika saada yksityiskohtaisia vastauksia niihin kysymyksiin, jotka liittyvät BNFL:n Sellafieldin laitoksen MDF-yksikössä tapahtuneen tietojen väärentämisen turvallisuus- ja ympäristövaikutuksiin tätä väärentämistähän on tapahtunut useiden vuosien ajan koska MOX-polttoaineen turvallisuudesta käytössä ja ydinlaitosten turvallisuudesta yleensä heränneet kysymykset ovat vakavia. Samalla käy ilmi myös MOX-polttoaineen kaltaisen radioaktiivisen aineen kuljetuksen sekä samalla plutoniumvarastojen kertymisestä johtuvien turvallisuustakeiden ongelmallisuus. Haluaisinkin siis kysyä, minkälaisiin turvallisuusponnisteluihin tässä laitoksessa on Euratomin tasolla ryhdytty vuoden 1996 jälkeen, tarkoitan myös henkilöitä ja laitosvierailuja ja sen sellaista, koska meille on kerrottu, että jälleenkäsittely on tapahtunut Yhdistyneessä kuningaskunnassa Euratomin turvamääräysten mukaisesti?
Tiedustelin tarkastuspäällikkö Laurence Williamsilta valiokunnassa sitä, omaksuivatko Yhdistyneen kuningaskunnan tarkastajat paikalliset tavat tarkastettavissa laitoksissaan ja omaksuivatko ne niiden toimintakulttuurin. Hän antoi minulle vakavamielisen vastauksen. Entäpä Euratomin tarkastajat? Voimmeko luottaa heihin? Omaksuvatko hekin valvottaviensa toimintakulttuurin?
Pyytäisin teitä myös suhtautumaan vakavasti vähimmäisnormien yhtenäistämiseen, sillä tässä asiassa saimme valiokunnassa ristiriitaisia vastauksia.
Myös jälleenkäsittelyn vaikutukset naapurivaltioihin, esimerkiksi omaan jäsenvaltiooni, ovat minua suoraan koskettava asia, sillä Sellafieldistä peräisin olevaa radioaktiivista saastetta on löytynyt itärannikon ranta-alueilta, varsinkin Carlingford Loughsta, jossa vartuin aikuiseksi. Paikalliset asukkaat kysyvät minulta usein, mitä EU aikoo tehdä asialle. Voin antaa heille vain lyhyitä vastauksia.
Tanska ja muut Pohjoismaat ovat myös huolissaan Sellafieldin jälleenkäsittelylaitoksen aiheuttamasta merten ja kalalastusalueiden radioaktiivisesta saastumisesta.
Mielestäni Sellafieldin turvallisuusväärinkäytöksiä koskeva skandaali on Euroopan laajuinen kysymys. Varsinkin voimakkaasti radioaktiiviset jätesäiliöt ovat jatkuva ja vakava riski Irlannin itärannikolla, sillä on olemassa se riski, että jäähdytyssäiliöiden ylikuumentuessa suuria määriä säteilyä pääsee ympäristöön.
Ydinturvallisuudesta vastaavan tarkastuslaitoksen raportissa painotettiin, että voimakkaasti radioaktiivisen nestemäisen jätteen määrä jatkaa kasvamistaan nopeammin kuin BNFL pystyy sitä käsittelemään. THORPin jälleenkäsittelylaitos tuottaa jatkuvasti lisää jätettä. Juuri tätä laitosta tarkastuslaitos uhkasi oikeudellisin pakottein, jos jätesumaa ei pureta. Jälleenkäsittelyn luonteeseen kuuluu, että siinä syntyy suuria määriä nestemäistä jätettä. Yli 40 vuoden ajan voimakkaasti radioaktiivista nestemäistä jätettä on varastoitu Sellafieldissä jatkuvasti jäähdytettäviin säiliöihin. Nyt jälleenkäsittely on kiireellistä lopettaa ja siirtää voimakkaasti radioaktiiviset jätesäiliöt passiiviseen säilytykseen, kuten lasitukseen. Jopa silloinkin säiliöt pysyvät voimakkaasti radioaktiivisina yli 50 vuoden ajan.
BNFL:n ongelmana on, että jälleenkäsittelyn yhteydessä syntyneen voimakkaasti radioaktiivisen nestemäisen jätteen määrä kasvaa nopeammin kuin yhtiö pystyy sitä käsittelemään. NII haluaisi, että tietty vähimmäismäärä voimakkaasti radioaktiivista nestemäistä jätettä olisi varastoitava potentiaalisen onnettomuuden seurausten vähentämiseksi mahdollisimman pieniksi. Ehdottaisinkin, että tähän pyrittäisiin lopettamalla jälleenkäsittely nyt.
Valiokunnassa tiedustelin myös sitä, onko korruptoitunut kulttuuri levinnyt Lloyd'sin harjoittamiin riippumattomiin laadunvarmistuksiin, koska se on todennut, että BNFL:n menetelmät ovat terveys- ja turvallisuusvaatimusten mukaisia. Viime syyskuussa se julkaisi raportin, jossa todettiin, että BNFL:n johtamistapa on laadultaan korkeatasoista terveyden, turvallisuuden ja ympäristön kannalta. Koska ydinturvaviranomaisten raportin mukaan tämä ei selvästikään pitänyt paikkaansa, tämä riippumaton tarkastustoiminta ei ole tällä hetkellä uskottavaa.
Olen jo puhunut nopeasta talon tapojen oppimisesta sekä Euratomin että Yhdistyneen kuningaskunnan tarkastuslaitoksen yhteydessä. Tämä on hienovarainen kiertoilmaisu korruptiolle, ja sitä meidän olisi täällä valvottava.
Tarkastuspäällikkö katsoi, että voimakkaasti radioaktiiviset jätesäiliöt olivat kiireellinen asia samoin kuin se riski, joka johtuu BNFL:n kykenemättömyydestä tehdä säiliöistä passiivisesti turvallisia lasituksen avulla. Kysyisinkin, mitä "kiireellinen" tässä yhteydessä tarkoittaa? Pitääkö meidän odottaa vielä vuosia brittien ja yleensä eurooppalaisten terveyteen ja ympäristöön kohdistuvasta vakavasta riskistä huolimatta?

Wallström
. (EN) Komissiolle on tiedotettu MOX Demonstration Facilityssä tapahtuneista pelletin halkaisijaa koskevien tietojen väärentämiseen ja BNFL:n Sellafieldin laitokseen liittyvistä tapahtumista. Seuraamme asian kehittymistä tarkasti ja olemme olleet suoraan yhteydessä sekä Yhdistyneen kuningaskuntaan että kyseiseen yhtiöön. Komissio on erittäin huolestunut näistä tapahtumista, jotka herättävät ydinturvallisuuteen liittyviä epäilyjä. Ennen kuin vastaan jäsen Ahernin kysymykseen yksityiskohtaisesti, haluaisinkin todeta ensiksi, ettemme suvaitse minkäänlaista ydinturvallisuutta koskevaa piittaamattomuutta nykyisessä emmekä laajemmassa Euroopan unionissa. Piittaamattomuus kansainvälisesti sovituista ydinturvallisuutta koskevista normeista olisi tuomittava avoimesti ja ehdottomasti. Olenkin siksi kiitollinen siitä, että Euroopan parlamentti päätti keskustella tästä tärkeästä aiheesta tänään täysistunnossa ja hyväksyä päätöslauselman myöhemmin tällä viikolla.
Voinen nyt ryhtyä käsittelemään ensimmäistä erityiskohtaa, eli MOX-tietojen väärennysjupakan vaikutuksia ydinlaitosten turvallisuuteen. Voinen ensiksi muistuttaa arvoisia jäseniä siitä, että ydinturvallisuudesta solmitun kansainvälisen yleissopimuksen nojalla vastuu ydinturvallisuudesta on sillä valtiolla, jonka toimivaltaan ydinlaitos kuuluu. On myös selvää, etteivät jäsenvaltiomme haluaisi luopua tästä vastuustaan. Siksi viittaisinkin seuraavaksi tietojen väärentämistä koskevaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja NII:n raporttiin, jossa todetaan, että ydinlaitosten tarkastuslaitos on vakuuttunut siitä, että MDF-yksikössä valmistettu polttoaine on turvallista käytössä siitä huolimatta, että laadunvarmistusta koskevissa asiakirjoissa on puutteita, jotka johtuvat siitä, että laitoksen prosessityöntekijät ovat väärentäneet joitakin hyväksyttävää laadun tasoa koskevia tietoja. Tämä oli lainaus raportista.
Kuitenkin BNFL:n Sellafieldin laitoksessa tapahtuvan toiminnan valvontaa ja seurantaa koskevassa tarkastusraportissa todettiin myös, että turvallisuuden tason katsottiin huonontuneen Sellafieldissä. Yhtiö on ryhtynyt toimiin niiden NII:n vaatimusten vuoksi, jotka koskivat raportin suositukset huomioon ottavan ohjelman laatimista. Odotamme parhaillaan, mikä on tarkastuslaitoksen muodollinen reaktio tähän ohjelmaan.
Toiseksi puhuisin ydinlaitosten valvonnasta: Yhdistyneen kuningaskunnan ydinturvallisuudesta vastaavan tarkastuslaitoksen suorittamien tutkimusten mukaan tietojen väärentäminen tapahtui Sellafieldin MOX Demonstration Facilityssä tapahtuneen MOX-pellettien alaryhmän toissijaisen manuaalisen halkaisijan tarkistamisen aikana. Mitä tulee Euratomin asettamiin radioaktiivisten aineiden turvamääräyksiin, pellettien halkaisijan tarkastukset eivät kuulu mukaan, koska asianosaisen toimijan ilmoittamat turvallisuutta koskevat tiedot perustuvat pellettien painoon eivätkä halkaisijaan. Näin ollen Euratomin turvamääräysten mukaisten tarkistusten perusteella ei näytä siltä, että nämä ilmoitukset olisivat olleet asiattomia.
Kolmanneksi radioaktiivisten aineiden kuljetuksesta toteaisin, että radioaktiivisten aineiden kuljetus tapahtuu Kansainvälisen atomienergiajärjestön laatimien kansalliseen lainsäädäntöön otettujen määräysten mukaisesti. Näin ollen myös päävastuu radioaktiivisten aineiden kuljettamisesta kuuluu jäsenvaltioille.
Sellafieldissä tapahtuneilla mittapoikkeamilla ei ole itsessään merkitystä sen kannalta, ovatko pellettien kuljetukset turvallisia vai eivät. Kuitenkin komissio suhtautuu myönteisesti kaikkiin sellaisiin päätöksiin, joilla lisätään entisestään radioaktiivisten aineiden kuljetusten turvallisuutta. Komission tavoitteena on edistää radioaktiivisten aineiden kuljetukseen liittyvien määräysten yhdenmukaistamista, millä voitaisiin lisätä alan turvallisuutta.
Lopuksi puhuisin ehdotuksesta, joka liittyy Euratomia koskevaan direktiiviin ydinturvallisuuden vähimmäisnormien asettamisesta Euroopan unionissa ja sen merkityksestä keskusteltaessa ydinturvallisuudesta hakijavaltioiden kanssa: EU:n yksittäisten jäsenvaltioiden turvanormit ovat yksityiskohtaisempia ja vaativampia kuin kansainvälisen atominerergiajärjestön asettamat normit. Erilaisen historiallisen taustan, oikeudellisen kehyksen, reaktoreiden tyypin ja lukumäärän ja lainsäädäntöä koskevien erilaisten lähestymistapojen vuoksi normeja ei ole helppo yhtenäistää yhteisen säännöstön alle. Huolenani onkin, että kaikki yritykset yksimielisyyden saavuttamisessa yhteisistä Euratomin turvanormeista saattaisivat johtaa ainoastaan varsin yleisluonteisiin sääntöihin ja periaatteisiin. Sellaisina niiden avulla ei todennäköisesti parannettaisi nykyisten ydinlaitosten turvallisuusnormeja. Siksi on epätodennäköistä, että EU:n tasolla toteutetulla vähimmäisnormien yhdenmukaistamisella olisi ollut mahdollista estää Sellafieldin tapahtumat.
Yhteisössä on kuitenkin paljon sellaista toimintaa, jonka osalta yhdenmukaistaminen olisi sekä hyödyllistä että mahdollista. Tämä toiminta tarkoittaisi sitä, että kansalliset normit tunnustettaisiin yhteisesti ja parhaita käytäntöjä edistettäisiin. Yksi sellainen ala, jolla voitaisiin ryhtyä syventämään yhdenmukaistamista, liittyy laitosten uusiin tyyppeihin. En näe mitään estettä sille, etteikö tulevaisuudessa voitaisi laatia normeja radioaktiivisen jätteen turvallisen käsittelyn ja ydinlaitosten sulkemisen alalla.
Laajentumisesta sanoisin sen, että sellainen direktiivi, jossa olisi asetettu turvallisuutta koskevat yhdenmukaistetut vähimmäisnormit, olisi saattanut helpottaa meidän varhaisia keskustelujamme tästä varsin arkaluonteisesta ydinturvallisuusasiasta. Koska se olisi ollut osa yhteisön säännöstöä, sitä olisi sen jälkeen tarkasteltu rutiininomaisesti muun EU:n lainsäädännön tavoin analyyttisesti. Kuitenkin on vaikea sanoa, olisiko tällainen direktiivi voitu laatia niin nopeasti, että sillä olisi ollut huomattavaa merkitystä parhaillaan hakijavaltioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. On myös vaikeaa arvioida ennakolta, voitaisiinko yhteisillä vähimmäisnormeilla saavuttaa sellainen turvallisuuden taso, johon haluaisimme hakijavaltioiden pyrkivän. Olemmekin asettaneet näköalamme samoin kuin hakijavaltioidenkin näköalat tällaisen yläpuolelle. Teemme työtä sen hyväksi, että hakijavaltiot soveltaisivat hyviä käytäntöjä Euroopan unionissa. Yksi esimerkki tästä on ympäristöasioista vastaavan pääosaston harjoittama suuntaviivojen kehittely määräaikaisia turvallisuustarkastuksia varten neuvostomallisissa kevytvesireaktoreissa.
Toinen merkittävä askel eteenpäin otettiin vasta viime viikolla, kun Euroopan ydinlaitosten turvallisuusryhmä perustettiin. Siinä on mukana sekä jäsenvaltioiden että hakijavaltioiden ydinvoimalaitosten edustajia sekä ydinturvaviranomaisia.
Voin vakuuttaa teille, että komissio aikoo pyrkiä kaikin tavoin saavuttamaan ydinturvallisuuden korkeatasoisuutta koskevan tavoitteen sekä nykyisessä että laajentuneessa unionissa. Olen vakuuttunut siitä, että asian hyväksi voitaisiin tehdä yhteisössä enemmänkin. Kuitenkaan ei ole selvää, että sellainen direktiivi, jolla vaadittaisiin Euroopan turvallisuusnormien yhdenmukaistamista juuri nykyisellä hetkellä, olisi paras tapa päästä eteenpäin.

Chichester
On varsin tärkeää, että pidämme kiinni asian laajemmista yhteyksistä, ja olen tyytyväinen komission jäsen Wallströmin tasapainoiseen vastaukseen. On varsin tärkeää, että pysymme tosiasioissa ja jätämme huomiotta osan vihreiden tässä asiassa päätöslauselmaesitykseen asettamista villeimmistä vaatimuksista.
Haluaisin korostaa sitä, että tietojen väärennystapauksen yhteydessä turvallisuutta ei vaarannettu. Haluaisin myös lainata NII:n raporttia siinä, että MDF-yksikössä (MOX Demonstration Facility) valmistettu polttoaine on turvallista käytössä siitä huolimatta, että laadunvarmistusta koskevissa asiakirjoissa on puutteita, jotka johtuvat siitä, että laitoksen prosessityöntekijät ovat väärentäneet joitakin hyväksyttävää laadun tasoa arvioivia tietoja. NII on päätynyt tähän näkemykseen polttoaineen valmistusprosessin asianmukaisuuden sekä avainparametrien avulla tehtyjen tarkastusten kokonaisvaltaisen huomioon ottamisen perusteella.
Haluaisin myös, että kollegani kiinnittäisivät huomiota siihen, että BNFL on reagoinut myönteisesti NII:n laatimaan kahteen raporttiin, joista yksi koskee tietojen väärentämistä ja toinen valvonta- ja turvallisuustoimintaa Sellafieldissä. Suhtaudun myönteisesti tällaiseen reaktioon samoin kuin NII:n kolmeen avainsuositukseen, jotka koskevat turvallisuusjärjestelmän ja johtorakenteen parantamista panemalla täytäntöön koko yhtiön kattava turvallisuusjärjestelmän perusteellinen tarkistaminen. Resurssien käyttöä voitaisiin kehittää palkkaamalla lisää valvontahenkilöstöä, kehittämällä koulutusta ja painottamalla vielä enemmän turvallisuuskulttuuria sekä kolmanneksi parantamalla riippumatonta tarkastustoimintaa, tilintarkastusta ja seurantaa nimittämällä riippumattomia johtavia tarkastajia ja niin edelleen.
BNFL on ryhtynyt toimiin yhdessä raportissa mainitun 28 suosituksen sekä toisessa väärennyksiä koskevassa raportissa mainitun 15 suosituksen osalta. En kannata sitä, että ne käytäisiin täällä yksityiskohtaisesti läpi. Minulla ei ole sellaiseen aikaa. Älkäämme kadottako näköpiiristä olennaisia asioita. Tässä tapauksessahan normien edellyttämät turvallisuusjärjestelmät toimivat. Henkilökunnan jäsenet raportoivat virheestä, ja sen jälkeen normien mukaiset menettelyt käytiin läpi. Mitään todellista turvallisuusrikkomusta ei tapahtunut, ainoastaan yhden asiakkaan kohdalla rikottiin tietojen keruusta annettuja normeja. Tietojen väärentämisrikkomus ei saa mitätöidä tai hämärtää jälleenkäsittelyn tai MOX-polttoaineen valmistuksen pitkän aikavälin tulevaisuutta.
Molemmat näistä ovat kierrättämisen muotoja. Molemmat näistä ovat tehokkaita tapoja vähentää ja keskittää jätettä, ja MOX-valmistuksen tapauksessa ne ovat paras tiedossa oleva tapa hoitaa turvallisesti ydinasekelpoista plutoniumia.
Suhtaudun myönteisesti Länsi-Euroopan ydinturvaviranomaisten yhteenliittymään (WENRA), joka perustettiin vähän yli vuosi sitten helmikuussa 1999. Suhtaudun myönteisesti siihen, että se käynnisti hankkeen, jolla pyritään yhdenmukaistamaan jäsenmaiden turvallisuusmääräyksiä ja käytäntöjä. Tähän työhön ryhtyvät eri puolilla jäsenvaltioita ydinturvaviranomaiset itse: kuka voisikaan paremmin hoitaa tätä tehtävää? Tuloksena on turvallisuuskulttuurin parantuminen, ja siihen kaikkien on syytä suhtautua myönteisesti.

McNally
Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten tai oikeastaan EU:n kansalaisten enemmistö oli syvästi järkyttynyt ja pahoillaan BNFL:ssä äskettäin sattuneista tapahtumista. Voinen lainata suoraan BNFL:ää: "Yhtiön tasolla on myönnetty, että monien osakkeenomistajien mielissä laatu ja turvallisuus liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Epäonnistuminen yhden hyväksyttävän laadun osa-alueen noudattamisessa on johtanut koko BNFL:ään kohdistuvaan huomattavaan luottamuspulaan." Näin kertoo yhtiön johto, joka on tullut tietoiseksi puutteistaan ja joka aikaisemmin ryhtyi järjettömiin henkilökunnan supistuksiin, jotka on nyttemmin luojan kiitos peruttu.
Kaikille ydinlaitoksille asetetut normit on asetettava mahdollisimman korkealle. Tunnen suurta myötätuntoa leväperäisen johdon erottamia BNFL:n työntekijöitä kohtaan. Heidän elantonsahan vaarannettiin. Nyt he aikovat puhua suunsa puhtaaksi aina, kun he huomaavat, että turvallisuuskulttuurin puutteista on näyttöä.
En halua keskustella tässä vaiheessa jälleenkäsittelyn toimivuudesta ja järkevyydestä enkä MOX:n taloudellisista näkökohdista. Siitä ei käydä keskustelua, vaikka näistä seikoista pitäisikin keskustella Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muualla. BNFL käy tällä hetkellä hyvin vaikeaa vaihetta läpi ja ansaitusti. Suurin syy siihen, että tämä asia on otettu esiin Euroopan parlamentissa, on siinä, että on haluttu ottaa esille yhdenmukaistettujen eurooppalaisten normien puute ydinvoimateollisuudessa. Melkein kaikilla muilla aloilla Euroopan teollisuudessa on laadittu yhdenmukaistetut normit. Euratomista tehty sopimus on puutteellinen, ja sitä on korjattava niin, että voimme saada aikaan tarvitsemamme kaltaisen direktiivin. Emme todellakaan voi tarkastella laajentumista ilman jonkinlaista yhteisön säännöstöä ydinvoima-alalla.
Komission jäsen sanoi, ettei hän katsonut tiedonannon laatimisen olevan aiheellista. Arvoisa komission jäsen, pyytäisinkin teitä tulemaan valiokuntaamme keskustelemaan asiasta syvällisemmin. Mielestäni yksi kerta olisi lähitulevaisuudessa tarpeen, jotta saisimme selvyyden siihen, kuinka voisimme kehittää yhdenmukaistamista edelleen eikä tietenkään alhaisimpien olemassa olevien vaan kaikkein tiukimpien normien mukaan. Jos haluatte voittaa kansalaisten yleisen hyväksynnän ydinvoimateollisuudelle mitä monet teistä haluavat teidän on varmistettava tämä asia.
Arvoisa komission jäsen, te sanoitte, että tällainen tulisi kysymykseen uusien laitosten kohdalla, jos niitä perustetaan lisää. En todellakaan näe asiassa mitään eroa, ja kehottaisinkin teitä harkitsemaan asioita tänä iltana uudelleen ja saapumaan valiokuntaamme sekä tarkastelemaan tätä yhtä tapausta esimerkkinä siitä, mitä Euroopan kansalaisten ja ydinlaitostemme työntekijöiden hyväksi on tarpeen tehdä.

Watson
Arvoisa puhemies, tähän tapaukseen liittyvistä tutkimuksista on käynyt ilmi nimenomaan jotain sellaista, jota voitaisiin kuvailla epäpäteväksi johtamiskulttuuriksi ja ylimielisyydeksi. Ydinturvallisuudesta vastaavan tarkastuslaitoksen turvallisuuskirjanpitoa koskevassa tämänvuotisessa helmikuisessa raportissa todettiin, että näitä tietoja oli järjestelmällisesti vääristelty. Polttoaineen jälleenkäsittely polttoainettahan lähetetään 9 eri maasta ja 34 eri laitokselta asetettiin kyseenalaiseksi, ja itse asiassa Japani, Saksa ja Sveitsi lopettivat jälleenkäsiteltävän aineen lähettämisen Sellafieldiin ja täysin perustellusti.
Tämä koko harmillinen tapaus on vahvistanut Yhdistyneen kuningaskunnan mainetta "Euroopan likaisena miehenä" mikä on sekä ikävää että ei useinkaan paikkaansa pitävää. Mielestäni kaikkien olisi Sellafieldissä otettava kollektiivinen vastuu kannettavakseen niistä asioista, jotka menivät pieleen, ja ryhdyttävä toimiin niiden korjaamiseksi.
Monia parannuksia onkin saatu aikaan: BNFL:n uusi puheenjohtaja on käynnistänyt perusteellisen tarkastamisen; monet ovat saaneet erota. Kehitystä on epäilemättä saatu aikaan. Kuitenkin paljon on vielä saatava tehdyksi, ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on vielä pitkä matka kuljettavanaan, samoin kuin BNFL:lläkin maineensa palauttamiseksi.
Haluaisin yhtyä jäsen McNallyn huolenaiheisiin hänen pyytäessään komission jäsentä tarkastelemaan uudelleen näitä seikkoja. Se, että komission jäsen kertoo meille, että yksittäisten jäsenvaltioiden säännöt ovat tarkempia, ei yksinkertaisesti riitä. Tarvitsemme korkealle asetettuja vähimmäisnormeja, ja tarvitsemme niitä varsinkin hakijavaltioiden mukaantulon valossa, sillä monet näistä valtioista ovat unionin nykyisiä valtioita riippuvaisempia ydintekniikasta ja monien käyttämä tuotantokapasiteetti on paljon vanhempaa.
Tässä asiassa Euroopan unionin tärkeys on luottamusta rakentavissa toimissa, ja yleisö haluaa juuri luottamusta rakentavia toimia. Myönnän, että Irlannin tasavallasta ja Tanskasta peräisin olevien kollegojeni ilmaisema huoli on perusteltu, ja yhdyn siihen täysin. Tosiasia on, että tarvitsemme lainsäädäntöä sen täytäntöönpanemiseksi, mitä kolme tärkeintä poliittista ryhmää ovat tänä iltana päätöslauselmaehdotuksessaan esittäneet: ydinlaitosten ja ydinenergiaan liittyvien laitosten turvallista ja luotettavaa suunnittelua, rakennetta ja toimintaa sekä ydinturvallisuuden valvontajärjestelmiä koskevia vähimmäisnormeja.
Ryhmäni ei voi täällä ja tänään kannattaa vihreiden esittämää päätöslauselmaa. Mielestämme siinä asiaa paisutellaan liikaa. Siinä esitetään täysin oikeutettu kysymys siitä, pitäisikö ydinjätteen jälleenkäsittelyä Sellafieldissä jatkaa. Kuitenkaan tätä keskustelua ei voida käydä populaarilehdistön ehdoin. Kannatamme kolmen tärkeimmän poliittisen ryhmän esittämää päätöslauselmaehdotusta, sillä mielestämme parannuksia on tehtävä ja parannuksia ollaan tekemässä, mutta näitä parannuksia on edistettävä tässä asiassa koko EU:n kattavan lähestymistavan avulla. Myönnämme myös sen, miten paljon merkitystä tällä laitoksella on Länsi-Cumbrian työllisyyden kannalta, ja mielestämme Euroopan komission on ryhdyttävä erityistoimiin, jotta muunlaisia työllistymismahdollisuuksia viriäisi tällä alueella, mikäli laitoksen tulevaisuus asetetaan kyseenalaiseksi.
Tästä episodista kukaan ei selviä puhtain paperein ja kaikkein vähiten Sellafieldin laitos itse. Kuitenkin tämä on alana sellainen, että juuri sillä voidaan Euroopan unionin tasolla saada jotakin aikaan.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kollegaani Ahernia siitä, että hän otti tämän tärkeän asian esiin. Tässä parlamentissa joka ikisen on täytynyt olla suorastaan kauhuissaan äskettäisistä Sellafieldiin liittyneistä tapahtumista, MOX-polttoainetietojen väärentämisestä sekä ydinturvallisuudesta vastaavan tarkastuslaitoksen raportista, jonka mukaan turvallisuustoimet ovat laitoksessa heikkotasoisia. Vasta kun raportti julkaistiin BNFL:n alustavan puolustelevan vastauksen jälkeen, ongelman todelliset mitat paljastuivat, eli se, että tietojen väärentäminen näytti jatkuneen salaa vuodesta 1996 lähtien.
Irlannin tavoin Wales on joutunut kärsimään pääosin Sellafieldin aiheuttamasta Irlanninmeren radioaktiivisesta saastumisesta. On esitetty teoria esimerkiksi siitä, että lapsuusajan leukemiatapausten suuri määrä olisi yhteydessä Walesin rannikon läheisyyteen. Sen lisäksi olemme nyt siinä tilanteessa, että kaikki se usko on mennyttä, jota kansalaiset tunsivat laitoksen turvallisuutta kohtaan ja samalla sitä kohtaan, että heidän terveytensä ja turvallisuutensa olisi turvattu. Juuri tämä British Nuclear Fuelsin johdon epäuskottavuudesta johtuva kriisi saattaa johtaa jälleenkäsittelyn lopettamiseen.
BNFL pyrki ehdottoman määrätietoisesti jatkamaan jälleenkäsittelyä Sellafieldin MOX-laitoksessa. Kuitenkin yksi syistä oli luonteeltaan nimenomaan taloudellinen, kun Sellafieldin jälleenkäsittelyn kolmanneksesta vastannut Britannian energia päätti siirtyä jätteiden varastointiin. Britannian energialle oli halvempaa varastoida jätettä, ja ydinaseita ja ydinvoimaa vastustavien paikallisten viranomaisten (Nuclear Free Local Authorities) äskettäin julkaisema näyttö vahvistaa tätä näkemystä.
Näin ollen, mitä syitä on enää jatkaa ydinjätteen käsittelyä ympäristön saastumisen ja terveysvaikutuksiin liittyvien ongelmien osalta samoin kuin kustannusasian ja siitä käydyn keskustelun osalta? Se ei ole asiaan liittyvien riskien vuoksi perusteltua, ja kuten päätöslauselmassa todetaan, neuvoston, komission ja parlamentin on tarkasteltava uudelleen koko asiaa, MOX-polttoaineen tuotanto mukaan luettuna, äskettäisten tapahtumien valossa eikä ainoastaan irlantilaisten ja walesilaisten edun vaan koko Euroopan edun vuoksi.
British Nuclear Fuelsin velvollisuutena on hoitaa jäsen Ahernin aikaisemmin mainitsemat jätemäärät kuntoon mahdollisimman turvallisesti. Myös tämä aihe on minulle varsin tärkeä, sillä on esitetty, että eräs alue Walesissa voisi toimia matala-aktiivisen aineen varastointialueena. Tätä ei voida hyväksyä. Tarvitaan strategista lähestymistapaa. Ydinteollisuus on jo aiheuttanut valtavasti vahinkoa, ja meidän on oltava varmoja siitä, että yhä useampia yhteisöjä ja yhä useampien ihmisten elämää ei vaaranneta tulevaisuudessa tällaisen perinnön vuoksi.

Vidal-Quadras Roca
Arvoisa puhemies, tarkkuus on parlamentaarisen työskentelyn ehdoton edellytys. Tämän tarkkuuden tähden haluaisin muistuttaa teitä neljästä sellaisesta seikasta, jotka liittyvät pelletin halkaisijaa koskevien tietojen väärentämistä BNFL:n Sellafieldin laitoksen MDF-yksikössä koskeneeseen tapaukseen.
Ensinnäkin kyseessä olivat toissijaiset ja ylimääräiset, asiakkaan pyynnöstä tehdyt tarkastukset, eivätkä turvallisuusvaatimukset; toiseksi mitään ydinturvallisuuden vaatimusta ei rikottu; kolmanneksi ei ollut minkäänlaista säteilyvaaraa; mitään Euratom-sopimuksen turvalauseketta ei kyseenalaistettu, sillä pellettien paino oli sallituissa rajoissa.
Näin ollen olemme joutuneet todistamaan ammattietiikan puuttumisesta kertovaa valitettavaa tapausta, joka on merkinnyt asianosaiselle yritykselle valtavaa taloudellista ja imagoon liittyvää vahinkoa, mutta missään nimessä ei voida totuutta vääristelemättä väittää, että tällä tapauksella olisi vaikutuksia työntekijöiden tai kansalaisten turvallisuuteen. Kuitenkin käsittelemämme kaltainen virhe merkityksettömyydestään huolimatta muistuttaa meitä siitä, että on tarpeen tehostaa valvontaa mahdollisimman paljon ja parantaa alati menettelyjä Sellafieldin jälleenkäsittelylaitoksen kaltaisissa laitoksissa. Tätä Britannian valvontaviranomaiset ovat vaatineet. Tätä vaaditaan lujasti ryhmämme tukemassa päätöslauselmassa ja tämän toivomme toteutuvan tulevaisuudessa.

Adam
Arvoisa puhemies, emme saa missään nimessä kuvitella, ettei laadunvalvontatietojen väärentäminen Sellafieldissä ollut erittäin vakava asia. Luulenpa, että tässä parlamentissa nimenomaan se jäsenten suppea joukko, joka on ollut yhteydessä laitokseen sekä johtoon että työntekijöiden edustajiin useiden vuosien ajan, tunsi asian koskettavan itseään muita enemmän. Tapauksen myötä paljastui turvallisuuskulttuurin huonous ja toissijaisten valvontamenettelyjen riittämättömyys MOX-polttoaineen valmistuksessa. Kuitenkin meidän olisi pantava merkille, että BNFL:n reagointi ydinturvallisuudesta vastaavan tarkastuslaitoksen raporttiin on jo johtanut varsin merkittäviin johtotason muutoksiin. Sekä tarkastuslaitos että asiasta vastaava ministeri ovat suhtautuneet muutoksiin myönteisesti. Toivon, ettei heitä tässä mielessä syytetä huonon kulttuurin omaksumisesta. Ehdottaisinkin, että yksi parlamentin tehtävistä olisi käynnissä olevien johtoportaan muutosten valvominen.
Meidän olisi myös huomattava, että tarkastuspäällikkö ja komissio tekivät teollisuusvaliokunnalle varsin selväksi sen, ettei turvallisuus ollut millään Sellafieldin laitoksella vaarassa. Ydinturvallisuusnormit eivät olleet ongelma, eikä radioaktiivisten aineiden kuljetuksen turvallisuus. Olen iloinen siitä, että komission jäsen on tukenut tätä näkemystä tänä iltana. Polttoainetta voidaan käyttää turvallisesti siihen tarkoitukseen, mihin se on valmistettu.
Kuitenkaan näiden seikkojen esittäminen ei saa johtaa meitä ylimielisyyteen. Pyrimme soveltamaan normeja Itä-Euroopan hakijavaltioihin, ja ehdottaisinkin, että myös muihinkin kuin Itä-Euroopan hakijavaltioihin. Useimmat meistä haluaisivat yhä, että saisimme aikaan Euroopan unionin laajuiset kaikkiin ydinlaitoksiin sovellettavat normit. Tiedämme, että Länsi-Euroopan ydinturvaviranomaisten yhteenliittymä pyrkii yhdenmukaistamiseen. Toivoisinkin, että komission jäsen, mitä muut kollegat ovat pyytäneet, arvioisi kantaansa uudelleen ja itse asiassa tukisi WENRA:ta tämän tavoitteen saavuttamisessa ja edistäisi sitä.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että tämä on useissa maissa keräämäni kokemukseni perusteella oikea tapa palauttaa kansalaisten luottamus. Parlamenttina meidän päätavoitteenamme olisi oltava kansalaisten luottamuksen palauttaminen.

Banotti
Arvoisa puhemies, olen ollut tämän parlamentin jäsen nyt 16 vuoden ajan. Katson voivani tarkasti ottaen todeta, että näiden 16 vuoden ajan kirjaimellisesti joka vuosi parlamentissa on otettu esille Irlannin hallituksen ja Irlannin kansan huolestuminen Sellafieldin ydinjätteen jälleenkäsittelylaitoksesta.
Olen aina ympärilleni katsoessani tietoinen siitä, että luultavasti jokainen lamppu täällä parlamentissa palaa ydinenergian voimalla, ja se selittää sen, miksi monien Euroopan tärkeiden ydinvaltojen keskuudessa ollaan vastahakoisia suhtautumaan vakavasti Irlannissa kokemaamme huolestumiseen. Hallitus toisensa jälkeen on välittänyt huolestumisemme Britannian hallitukselle. Niihin on pääosin suhtauduttu tämän toteaminen on valitettavaa välinpitämättömästi ja itse asiassa varsin usein yliolkaisesti. Tällä hetkellä Irlannissa ei tunneta minkäänlaista luottamusta niihin vakuutteluihin, joita Sellafieldin ydinvoimalaitoksen turvallisuudesta esitetään. Äskettäisen tietojen väärentämistapauksen paljastuminen vain lisäsi sitä syvää epäluuloa, jota ihmiset kaikkialla saarellamme tuntevat.
Meidän maamme on kestettävä kaikki tämän laitoksen aiheuttamat riskit ilman minkäänlaista hyötyä. Olemme tietoisia siitä, että saksalaiset ja japanilaiset lähettävät ydinjätettään jälleenkäsiteltäväksi Sellafieldiin, koska heille on poliittisesti liian hankalaa käsitellä sitä omassa maassaan asiaan liittyvien huolien vuoksi.
Pyydänkin komission jäsentä harkitsemaan kantaansa uudelleen. Esitän toisenkin kysymyksen: onko mainitsemassanne ydinturvallisuuskomiteassa mukana yhtään maata ydinvoimaa käyttämättömistä maista? On aika tajuta, että meidän on pidettävä näiden ydinvoimalaitosten aiheuttamia jätteenkäsittelykustannuksia olennaisena osana kokonaiskustannuksia. Yleisesti ottaen on mukavampaa jättää ne pois laskuista, mutta tämä on Irlannin hallitukselle, Irlannin kansalle ja onneksi myös Tanskan hallitukselle erittäin huolestuttava asia. Hekin siis yhtyvät meidän huolenaiheisiimme.

Wynn
Arvoisa puhemies, en pyytänyt puheenvuoroa tässä keskustelussa siksi, että olen kotoisin Englannin luoteisalueelta, jossa Sellafieldin laitos sijaitsee, enkä siksi, että Sellafieldin sulkeminen vaarantaisi 10 000 ihmisen elannon, enkä siksikään, että minulla olisi ydinvoimateollisuudesta puhuttaessa oma lehmä ojassa. Ei lainkaan näistä syistä. Pyysin puheenvuoroa, koska haluan saada tätä keskustelua totuudenmukaisemmaksi. Ongelma on siinä, että ydinvoima-asioista puhuttaessa varsinkin Sellafieldin tapauksessa keskustelua leimaa totuuden vääristely.
Jäsen Ahernin sanoi puheenvuorossaan NII:n antaneen laitokselle langettavan tuomion. Eihän se tällaista antanut! Hän puhui turvallisuustarkastuksille annetusta langettavasta tuomiosta. Eihän tällaistakaan annettu! NII antoi kolme turvallisuussuositusta, ja tarkastukset olivat laadunvarmistustarkastuksia, kuten muut puhujat ovat sanoneet. Jäsen Ahern sanoi, että raportti laadittiin The Independent-lehdessä julkaistun lehtitiedon myötä. Eihän asia näin ollut. BNFL:n työntekijät ottivat asian esille. Hehän asian havaitsivat. BNFL itse kertoi ydinturvallisuudesta vastaavalle tarkastuslaitokselle ja asiakkailleen siitä, mitä oli tapahtunut. Jäsen Ahern puhui merten saastumisesta Irlannissa ja Tanskassa. Lainaan The Independent -lehdessä julkaistua kirjoitusta, jossa seitsemän tanskalaista eturivin tutkijaa jotka oikeastaan ammatillisen kiinnostuksen pohjalta tutkivat radioaktiivisia päästöjä Sellafieldin laitoksesta toteaa 12. toukokuuta: "Ei ole tieteellistä perustetta väittää, että Sellafieldin nykyiset radioaktiiviset päästöt aiheuttaisivat sellaista saastumista Pohjois-Atlantilla ja arktisilla alueilla, että sitä ei voitaisi hyväksyä." Kun ollaan varmoja käsityksistä, tosiasioista on vain haittaa!
Jäsen Ahern puhui turvallisuusväärinkäytöksiin liittyvästä skandaalista. Tämä on kerta kaikkiaan loukkaus laitoksessa työskenteleviä ihmisiä kohtaan, ja vielä enemmän heidän tämän laitoksen lähistöllä eläviä perheitään kohtaan! Nämä työntekijät eivät työskentelisi tässä laitoksessa, jos se ei olisi heidän mielestään turvallista. He eivät missään nimessä vaarantaisi perheittensä elämää, jos näin olisi asiaintila. Tällaiset puheet ovat paha syytös laitoksessa työskenteleviä vastaan. Lopuksi jäsen Ahern puhui jotakin korruptiosta. Tämä oli todellakin viimeinen pisara.
Lopuksi sanoisin komission jäsenelle: teidän olisi tässä asiassa kuuntelemisen lisäksi nimenomaan lähdettävä käymään Sellafieldissä, jotta voisitte ottaa itse selvää tosiasioista. Tämä on paras neuvo, jonka voin antaa teille samoin kuin myös monille parlamentin jäsenille.

Inglewood
Arvoisa puhemies, Cumbriasta kotoisin olevana jäsenenä olen syntynyt ja kasvanut siellä ja asun siellä yhä ja yhtenä Luoteis-Englannin edustajana Sellafieldin äskettäisillä tapahtumilla ei ole ollut täällä parlamentissa kenenkään muun elämään yhtä paljon vaikutusta kuin sillä on minun kohdalla ollut.
Olkaamme yksiselitteisiä. Laitoksen hoidossa on ilmennyt varsinaisia virheitä. Eikä tällaisia virheitä yksinkertaisesti voida hyväksyä. Cumbrialaisena voin sanoa, että tiedän, että kreivikunnassani monet ihmiset joita minulla on etuoikeutenani edustaa ovat pettyneitä British Nuclear Fuelsiin. Kuitenkaan lakia tai ydinturvaviranomaisten sääntöjä ja ohjeita ei ole rikottu. Oikeusvaltiossa äskettäisiä tapahtumia ei voida käyttää laitoksen sulkemisen perusteena.
Tiedän, että monet haluaisivat nähdä, että Sellafield suljettaisiin. Tiedän varsinkin sen, että eri puolilla Irlantia ollaan lujasti tätä mieltä. Vapaassa yhteiskunnassa ihmisten on saatava tuoda mielipiteensä julki sen mukaan, mitä he asiasta ajattelevat. Kuitenkaan se ei saa ole syy siihen, että laitos olisi suljettava. Missään päin Euroopan unionia ei tule kysymykseen, että laillisesti toimiva yritys suljettaisiin julkisten viranomaisten toimesta, ilman että yritys olisi rikkonut lakia. Tämä on totta Irlannissa, Tanskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai missä tahansa muussa jäsenvaltiossa.
Omistajilla eli Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksella ja Sellafieldin työntekijöillä on oikeutetut etunäkökohtansa, joiden yli ei voida noin vain kävellä. Tämä pätee tähän tapaukseen siinä, missä moniin muihin tapauksiin.
Lopuksi sanoisin, että kriisin ratkaisu on British Nuclear Fuelsin käsissä sen parhaaksi katsomalla tavalla, koska äskettäinen Sellafieldin kriisi on itse aiheutettu. Toivon BNFL:lle kaikkea hyvää. Kuitenkaan sanat eivät yksistään riitä. Niiden on yhdyttävä tekoihin BNFL:n taholta.

Doyle
Irlannin näkökulmasta olemme todistamassa lopun alkua jälleenkäsittelylle Sellafieldissä, ja meillä on liittolaisia. Asiasta vastaavana yhteisön toimielimenä komission toimivalta on tällä alalla toivottaman riittämätöntä, kiusallisen riittämätöntä. Ei yhtenäisiä turvallisuus- eikä päästönormeja, ei yhteisön kuulemismenettelyä raja-alueilla sijaitsevien voimalaitosten osalta, ei selkeitä yhteisön määräyksiä ydinpolttoaineiden tai ydinjätteen varastoinnista ja kuljetuksesta, ei asianmukaista yhteisön tiedotus- ja valvontajärjestelmää ydinvoimalaitosten toimintahäiriöiden ilmetessä.
Ydinturvallisuus on yksi laajentumisprosessin päähuolenaiheista. Koska EU:n lainsäädännössä ei ole määritelty sitä, millä kriteereillä ydinvoimalaitosten suunnittelua ja toimintaa ohjataan, kuinka oikein arvioimme niiden toiminnan turvallisuutta? Realistit hyväksyvät ja ymmärtävät sen, että maailma on täynnä riskejä. Yleensä yhteiskunnassa hyväksytään tietty riskitaso, jos sillä saavutetaan etua, ja on väistämätöntä, että ydinenergian edustajat muistuttavat meitä riskin ja hyödyn välisestä tasapainosta. Mitä hyötyä Irlannille on siitä, että se on alttiina päästöille useimpien Britannian ydinlaitosten vuoksi?
Jos ydinturvallisuus on niin varmaa ja ydinenergia niin turvallista, miksi useimmat näistä laitoksista eivät sijaitse lähellä Englannin kaakkoisosan väestötihentymiä? Tietenkin, jotta näihin västötihentymiin kohdistuvat riskit saataisiin mahdollisimman pieniksi. Kuitenkin Irlannin näkökulmasta tämä on nurinkurista logiikkaa, koska Antrimin, Downin, Louthin, Dublinin, Wicklowin ja Wexfordin kreivikunnissa, joihin valtaosa Irlannin saarivaltion väestöstä on keskittynyt, asuu noin 2 miljoonaa ihmistä, jotka elävät Irlanninmeren rannalla tai sen lähistöllä, missä myös suurin osa Britannian ydinvoimalaitoksista sijaitsee.
Sitä paitsi olemme kaikki saaneet viime vuosina huomata, miten kuluttajien tuntemilla huolilla ravintoketjun puhtaudesta voi olla tuhoavia vaikutuksia joskus varmoilta näyttäneillä markkinoilla. BSE- ja dioksiiniongelma on osoituksena siitä. Voimme vain alkaa kuvitella, millaisia vaikutuksia kaikenlaisella ydinvoiman käyttöön liittyvällä hysterialla vain hysterialla olisi talouselämällemme näillä sektoreilla. Mahdollisuus valita, asettaako itsensä tai lapsensa alttiiksi altistukselle on varsin perusluonteinen ihmisoikeus. Tämä oikeus määrätä, valvoa tai tulla kuulluksi niistä riskeistä, jotka liittyvät lähellä sijaitseviin ydinvoimalaitosten keskittymiin, on kielletty niiltä, jotka asuvat Irlanninmeren länsirannalla. Yhdistyneessä kuningaskunnassa päätöksenteko ydinvoima-asioissa ei ole käytännössä demokraattisten normien mukaista. Kyseenalaisia päätöksiä tehdään usein vaitiolon turvin.
Lopetan kyllä. Sellafield on todellisuudessa paljon muutakin kuin Kioton tavoitteiden täyttämistä Yhdistyneen kuningaskunnan talouden ydinenergiariippuvuuden osalta. Sellafieldiin liittyy myös joukko raportoimatta jätettyjä tapauksia ja väärennettyjä MOX-polttoainesauvojen laadunvarmistustarkastuksia, mikä on johtanut japanilaisten epäluottamuksen heräämiseen laitoksen turvanormeja kohtaan ja siihen, että saksalaiset ja sveitsiläiset ovat lakanneet tilaamasta sekaoksidityyppisiä ydinpolttoainepellettejä.
Sellafieldissa on todellisuudessa sattunut viime syyskuussa ja aivan tämän vuoden alussa sellaisia tapauksia, joissa henkilökunnan väitetään syyllistyneen tarkoitukselliseen sabotointiin. On esitetty vakavia epäilyjä jälleenkäsittelyn kannattavuudesta pitkällä aikavälillä. Tilauskirjat ovat täynnä vielä pariksi vuodeksi, mutta uusia tilauksia ei ole tulossa MOX-laitoksella sattuneiden laadunvalvonnan virheiden vuoksi. Jopa uuden pääjohtaja Norman Askewin kerrotaan sanoneen, että jälleenkäsittely ei ole enää alalla niin merkittävä asia kuin se ennen oli. Pääjohtaja on sanonut julkisesti, että laitoksen tulevaisuus on epävarma. Kuitenkin Sellafieldin tulevaisuus ydinvoiman alalla on oikeutettu, mutta ei MOX- ja THORP-laitosten sekaoksidisen polttoainetuotannon eikä lämpöoksidijälleenkäsittelyn alalla. Työvoiman taitoja ja kokemusta ja merkittäviä pääomasijoituksia olisi voitava ja pitäisikin hyödyntää jätteiden käsittelyn alalla ja erinomaisen purkamiseen keskittyneen keskuksen perustamisessa, ja ehdottaisinkin, että keskittyisimme keskustelussa tähän.

Wallström
Arvoisa puhemies, kiitoksia paljon mielenkiintoisesta ja arvokkaasta keskustelusta. Toivon, että voimme kaikki yhtyä siihen, että luottamuksen rakentaminen on tarpeellista, koska huomaamme, että luottamuksen menettämisen hinta on varsin korkea, vaikka lopputuloksena onkin, ettei tästä tapauksesta aiheutunut todellista vahinkoa tai vakavia riskejä. On meidän kaikkien etujen mukaista varmistaa, että kansalaisemme voivat luottaa turvallisuus ja varmuusjärjestelmiimme.
Olen valmis saapumaan milloin tahansa kaikkiin parlamentin valiokuntiin keskustelemaan näistä asioista. Voisin itse sanoa, että minusta olisi ehdottomasti parempi, jos meillä olisi yhteisössä yhteiset säännöt. Kuitenkaan emme saa antaa sellaista vaikutelmaa, että tämä merkitsisi korkeampaa turvallisuuden tasoa Euroopan unionissa, sillä lopputuloksena olisi sellaisten vähimmäisnormeja koskevien sääntöjen asettaminen, jotka eivät olisi kansalaistemme odotusten mukaisia, koska näissä asioissa vaaditaan yksimielisesti tehtyjä päätöksiä. Meidän on oltava realistisia, sillä tiedämme, millaista keskustelua jäsenvaltioissa on käyty, mikä on niiden kanta ja näkemys: jäsenvaltiot eivät halua antaa Euroopan unionille enempää toimivaltaa tällä alalla. Myös tästä syystä komission vastuu tällä alalla rajoittuu radioaktiivisuuden valvontaan eikä mihinkään muuhun.
Tarvitsemme Euroopan laajuisia sääntöjä. Kuitenkaan, emme saa antaa sellaista vaikutelmaa, että siihen päästäisiin varsin helposti ja nopeasti. Yhdyn siihen näkemykseen, että meidän olisi keskusteltava asiasta perusteellisesti.
Vastauksena jäsen Banottin kysymykseen sanoisin, että Euroopan ydinvoimalaitosten turvallisuusryhmään kuuluu ydinvoimalaitosalan toimijoita ja ydinturvaviranomaisia sekä jäsenvaltioista että hakijavaltioista. Kyseessä ei ole kovin laaja foorumi, mutta nämä edustajat voivat tehdä yhteistyötä tässä erityisessä turvallisuuskysymyksiä pohtivassa ryhmässä.
Ei ole ensimmäinen kerta, kun käydään keskustelua Sellafieldistä, ja meidän olisi tarkasteltava turvallisuuskysymyksiä varsin tarkoin, sillä muistattehan, että Japanissa sattui onnettomuus. Se johtui valvonnan löyhyydestä, ja siitä, että jotkut henkilökunnan jäsenistä katsoivat voivansa tehdä omia korjauksia. Näin ollen nähdään, että jopa varsin edistyneissä yhteiskunnissa ydinvoimatekniikkaan ja ydinprosessitekniikkaan liittyy vakavia riskejä.
Olisin vain iloinen voidessani tulla parlamenttiin milloin tahansa jatkamaan tätä keskustelua. Kuitenkaan en halua antaa kenellekään turhia toiveita siitä, mitä voitaisiin muka saada nopeasti aikaan jäsenvaltioiden tuella. Sen vuoksihan meille on annettu vain rajalliset toimivaltuudet.

Puhemies
Ilmoitan vastaanottaneeni työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti viisi päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.
(Puhemies ilmoitti keskustelun päättyneeksi klo 23.45)
SISÄLTÖ
ISTUNTO TIISTAINA 16. TOUKOKUUTA 2000 1
Päätös kiireellisestä käsittelystä 1
EP:n ennakkoarvio talousarviosta (2001) 2
Komission alustava esitys yleiseksi talousarvioksi - Vuosi 2001 11
Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen ja petostentorjunta 14
ÄÄNESTYKSET 26
Tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisy ja valvonta 33
Työaikajärjestelyt 45
Kolmansille maille myönnettävän avun uudistaminen 55
Kyselytunti (komissio) 59
Uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöt 74
Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus 77
British Nuclear Fuelsin Sellafieldin laitos 92

