1. Armenien
Talmannen
Nästa punkt är diskussionen om fem resolutionsförslag om Armenien.
Marie Anne Isler Béguin
författare. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Kommer de tragiska händelserna i Armenien efter presidentvalet den 19 februari 2008 att skicka budskapet att Europa är oförmöget att stödja de sköra små demokratierna i södra Kaukasus i deras kamp för erkännande?
Efter krisen i Georgien är det nu Armeniens tur att drabbas av omfattande politisk oro. Trots all uppmärksamhet som riktades mot landet under valkampanjen lyckades det internationella samfundet inte främja en dialog som skulle ha kunnat förhindra sammanstötningarna den 1 mars. Efter 11 dagar av protester mot valresultatet från oppositionsrörelsen under ledning av det före detta statsöverhuvudet Levon Ter-Petrosian försökte polisen skingra demonstranterna. Situationen urartade och resulterade i att åtta personer dödades, att många fler skadades och att undantagstillstånd infördes med inskränkt informations- och mötesfrihet, samt restriktioner för de politiska partierna. Sedan dess har 400 personer arresterats. Det råder en tydlig oro bland befolkningen som fruktar att en repressiv politik kommer att införas. Vi är i dag skyldiga att spegla den oron i våra kontakter med samtliga parter som är inblandade i den armeniska konflikten.
Frågan är bara vad vi ska föreslå för en metod för att få samtliga parter att ta reson och få dem till förhandlingsbordet igen mot bakgrund av den ökande spänningen. Det är det som är utmaningen. Vi måste återställa vanliga armeniska kvinnors och mäns tro på deras unga demokrati. En viktig förutsättning för att återställa förtroendet är att påbörja en undersökning om den senaste tidens händelser och frisläppandet av dem som fängslats. Nästa steg - tillsammans med det internationella samfundet, vårt särskilda sändebud till södra Kaukasus och våra partner i Europarådet och OSSE - måste vara att göra upp en tidsplan för våra armeniska vänners återkomst till förhandlingsbordet. Vi måste också se till att få samtliga parter i konflikten till förhandlingsbordet, både från de styrande och från oppositionen. Demokratins regler bygger på dialog och icke-våld och vi har en skyldighet att underlätta en sådan strategi.
Med ert tillstånd, herr talman, vill jag föreslå ett muntligt ändringsförslag. Jag är inte säker på hur jag ska gå vidare, för vi har gjort ett fel i resolutionen. I skäl H hänvisar vi till Nagorno-Karabachs territorium, när vi i själva verket borde ha sagt Nagorno-Karabachs status. Det verkar som om mina kolleger instämmer i det muntliga ändringsförslaget.
Alexandra Dobolyi
författare. - (EN) Herr talman! Jag var en av fyra medlemmar av Europaparlamentets valobservationsgrupp i Armenien och jag instämmer helt och fullt i slutsatserna om presidentvalet, dvs. att valet i stort sett överensstämde med OSSE:s och Europarådets åtaganden och normer. De statliga myndigheterna arbetade konkret med att ta itu med de brister som konstaterades i samband med det förra valet. Låt mig ta tillfället i akt och tacka kommissionens delegation till Jerevan för allt stöd vi fick.
Valet överensstämde i stort sett med våra normer, som jag sa, men det krävs ytterligare förbättringar och politisk vilja för att klara de återstående utmaningarna. Jag vill uttrycka mitt djupa beklagande och min stora oro över utvecklingen på senare tid i Armenien, med våldsamma sammanstötningar mellan polis och demonstranter som ledde till att åtta medborgare dödades och över 100 skadades. Det behöver knappast sägas att vi förväntar oss en öppen och fristående undersökning av händelserna och av de partiella lättnader i undantagstillståndet som infördes efter händelserna.
Även om detta är ett steg i rätt riktning, så räcker det inte. Jag vill uppmana de armeniska myndigheterna att helt upphäva undantagstillståndet. För min grupps räkning vädjar jag till alla berörda parter att visa öppenhet och lugn, att dämpa tonen och att omedelbart inleda en konstruktiv dialog.
Sist men inte minst beklagar vi och oroas över de exempellösa kränkningarna av eldupphör nyligen längs skiljelinjen mot Nagorno-Karabach och vi uppmanar med kraft parterna att avstå från några åtgärder som skulle kunna undergräva förhandlingsprocessen. Vi uppmanar dem att hålla sig borta från vapnens högljudda och våldsamma maktspråk, och vi uppmanar dem att utöva den lågmälda och fredliga makt som ryms i dialogen.
Urszula Gacek
författare. -(EN) Herr talman! Den senaste tidens händelser i Armenien visar hur svårt det är för de nybildade demokratierna i före detta Sovjetunionen att lita på valprocessen. De som har makten frestas att fuska för att öka sina odds, framför allt inför val, medan de som förlorar har svårt att acceptera resultaten.
De problem vi har sett i Armenien efter valet har förvärrats av våldsamma sammanstötningar som resulterat i åtta dödsfall, och av införandet av extraordinära åtgärder i form av undantagstillstånd. Förbud mot all politisk verksamhet och strikt censur av medierna infördes den 1 mars 2008 under en 20-dagarsperiod. Förbudet mot politisk aktivitet har sedermera upphävts. Frihet för medierna, inklusive obegränsad tillgång till Internet, kommer att följa. Samtliga normala konstitutionella friheter bör i själva verket vara återställda till nästa vecka.
Dessvärre kan man inte utesluta att undantagstillståndet förlängs. För tillfället har man lagt locket på tryckkokaren. Jag är orolig över vad som görs för att komma åt källan till övertrycket.
At bygga upp en demokrati är en komplicerad process. Den måste skyddas av institutioner som alla parter litar på. Det är därför beklagligt att den avgående presidenten har attackerat sitt lands människorättsombudsman, som kritiserade regeringens åtgärder. Demokratin kan endast skyddas om man stärker ombudsmannens roll och garanterar opartiskheten för den författningsdomstol som för närvarande undersöker anklagelserna om valfusk.
Till dess det finns förtroende för Armeniens egna väktare av demokratin vill jag kraftfullt uppmana alla parter i tvisten att utnyttja den möjlighet till medling som erbjuds av sändebuden från EU och OSSE och att göra detta omedelbart.
Erik Meijer
författare. - (NL) Herr talman! I presidentval får vi allt oftare se en fortsatt osäkerhet om huruvida den sittande regeringens föredragna kandidat faktiskt har vunnit en äkta majoritet av rösterna, förutom enbart ett stort antal röster. Även när den kandidat det gäller faktiskt har en äkta majoritet, råder det tvivel om storleken på den majoriteten, i synnerhet där det har gjorts uppenbara försök att blåsa upp den på konstlad väg.
När dessutom vissa kandidater förhindras från att ställa upp, när enbart de kandidater som stöds av regeringen får tillgång till press, radio och tv, när oppositionen eller utländska observatörer inte har möjlighet att övervaka räkningen på rätt sätt, när fredliga protester mot de officiellt rapporterade resultaten bryts upp av militär och polis och oppositionsledare arresteras, finns det sannerligen anledning att stark betvivla att väljarnas vilja har respekterats.
Vi har fått se kontroversiella presidentval av denna typ utanför Europa i Mexiko och Kenya, och inom Europa i Vitryssland, Ryssland, Georgien och Armenien. Till och med utan dessa val befann sig Armenien i en mycket svår situation. Traditionellt har landet starka band med Ryssland, men skiljs från det landet av grannlandet Georgien, som har en allvarlig konflikt med Ryssland, och grannlandet Azerbajdzjan, som under flera år har haft en gränstvist med Armenien.
När den ryska provinsen Transkaukasus delades upp längs etniska linjer på 1920-talet överlämnades enklaven Nagorno-Karabach, med armenisk befolkning, till Azerbajdzjan som en kompromisslösning, med garantier för regional armenisk självständighet. Den lösningen fungerar inte längre under den postsovjetiska eran, eftersom de båda staterna Azerbajdzjan och Armenien nu är fiender. I själva verket ockuperas territoriet för närvarande av Armenien, vilket har lett till en utdragen konflikt med grannen i öster, även om eldupphör gäller. Denna situation, med ett permanent hot om krig och blockader, visade sig vara god jordmån för auktoritära regeringar och det är hela tiden svårt för demokratin att fungera i landet.
Händelserna efter den 19 februari kom inte som någon överraskning. Trots det måste vi göra vad vi kan för att återställa demokratiska förhållanden och återinföra oppositionens rättigheter. Europeiska unionens och dess medlemsstaters förhoppningar om goda förbindelser med dem som faktiskt styr i länder som Ryssland, Vitryssland, Georgien eller Armenien får komma i andra hand efter detta absoluta krav.
Marios Matsakis
författare. -(EN) Herr talman! Armenien är i allt väsentligt ett relativt nyligen återfött land som kämpar för att stärka sina demokratiska institutioner och skydda sina medborgares välbefinnande. Samtidigt trängs landet mellan två inte särskilt demokratiska, utan snarare tämligen fientligt inställda grannländer, nämligen Ryssland och Turkiet. Landet är också på ett oroande och orättvist sätt indraget i en territoriell konflikt med den totalitära regimen i Azerbajdzjan.
Mot den bakgrunden var presidentvalet nyligen inte perfekt, men enligt den internationella valobservationsdelegationen ”i stort sett genomfört i linje med OSSE:s och Europarådets ... normer”.
Dessvärre verkar det som om polisen utövade betydligt mer våld än nödvändigt i samband med protesterna efter valet, vilket resulterade i att åtta personer dödades, varav en polis.
En grundlig och opartisk undersökning av händelserna som ledde fram till de dödsfallen är nödvändig. Även anklagelserna om att externa makter uppviglar till våld i Armenien för att destabilisera det landet måste undersökas.
Jag vädjar om ett fullständigt stöd för denna resolution.
Marcin Libicki
författare. - (PL) Herr talman! Det behöver knappast sägas att vi alla skulle vilja att Armenien fick fred och säkra gränser och kunde hantera sina externa frågor på ett bra sätt. Får jag påminna er om att valet i Armenien inte ledde till några allvarliga protester. Det som sker där i dag måste betraktas mot bakgrund av Kaukasus, en explosiv region.
Medan jag har ordet skulle jag med ert tillstånd, herr talman, vilja ta tillfället i akt och framföra min avsky över den nyhet jag just har fått höra, nämligen att Faraj Rahho, den kaldeiska biskopen i Mosul, har mördats. Han bortfördes den 29 februari och tre av hans livvakter sköts.
Detta är ytterligare en attack, ytterligare ett brott, av män som saknar modet att visa sina ansikten för världen, som kidnappar oskyldiga offer, vanliga människor som utövar religiös verksamhet - i första hand kristna, i första hand katoliker. I dag får vi än en gång bevittna ett sådant brott, och jag tycker att denna fråga bör behandlas under vårt nästa möte i Bryssel som en särskild punkt. Må Gud skänka evig vila åt den heroiska martyr som dog i dag i Mosul.
Marian-Jean Marinescu
för PPE-DE-gruppen. - (RO) Det som hände i Armenien måste fördömas kraftfullt. Dessvärre kom det inte som någon överraskning. Det finns andra liknande händelser i ett annat land i området och de utgör en fortsättning på den situation som uppkom efter 1990.
Vi står inför följderna av flera olika faktorer som varit rådande sedan dess och till i dag: bristande ekonomisk utveckling, latenta konflikter och inflytande från Ryska federationen. Sen har vi dessutom situationen i Kosovo som, trots alla betydande men resultatlösa försök från författarnas sida, kommer att fungera som en modell för alla berörda parter. För befolkningen i regionen kan detta bara leda till osäkerhet, brist på förtroende för myndigheterna och sårbarhet för manipulationer.
Det finns bara en lösning om man vill återställa normaliteten: en ekonomisk utveckling som ger högre levnadsstandard. Det finns energiresurser. Utnyttjandet av sådana resurser och överföringen av dem kommer att lösa problemet med den ekonomiska utvecklingen och problemet med självständighet från Ryska federationen. Det kommer dessutom att lösa Europas problem i stort.
Europeiska unionen har egentligen aldrig intagit någon fast ståndpunkt. Om vi vill finna en lösning på problemen i södra Kaukasus måste unionen vidta aktiva åtgärder för att utveckla energirutterna i Svartahavsregionen.
Justas Vincas Paleckis
När ett land som deltar i Europeiska grannskapspolitiken och är positivt inställt till EU genomför framgångsrika demokratiska val, så är det även en seger för oss. Om det går snett handlar det om ett ömsesidigt nederlag.
Presidentvalet i Armenien genomfördes enligt internationella observatörsstyrkan i linje med internationella normer. Dessvärre kom den senare utvecklingen att omintetgöra detta stapplande steg framåt. Blodsutgjutelse och undantagstillstånd har svept bort Armenien från vägen mot demokrati och försvårat landets kontakter med Europeiska unionen. De mänskliga rättigheterna förtrycks i Armenien och det finns ingen yttrandefrihet.
De styrande i Jerevan borde lyfta bort undantagstillståndet helt och OSSE:s representant borde hjälpa till att hitta en lösning på krisen. Förhoppningsvis kommer båda parter att visa återhållsamhet och grunda sitt arbete på europeiska värderingar.
Janusz Onyszkiewicz
för ALDE-gruppen. - (PL) Herr talman! Den nuvarande politiska krisen i Armenien är inte den första.
Under Levon Ter-Petrosians ledning började landet avvika kraftigt från liberala och demokratiska värderingar. De viktigaste oppositionspartierna förbjöds, pressfriheten inskränktes och parlamentsvalet ansågs av de flesta inte uppfylla alla demokratiska krav. Detta skapade viss stabilitet i landet, men den bröts när nio ledande armeniska politiker, inklusive statsministern, brutalt mördades i parlamentet av okända gärningsmän.
Vi kan nu se en upprepning av det som hände för ett tiotal år sedan. Den nuvarande krisen kan emellertid eventuellt bero på att det armeniska samhället har tröttnat på regeringarna från den så kallade Karabach-klanen, till vilken både den tidigare och den nuvarande presidenten hör. Regeringen anklagas allmänt för att återinföra auktoritära styrelseformer under demokratins täckmantel, med maffialik kontroll av affärsaktiviteter och en sönderfallande ekonomi.
Det finns också en växande rädsla för att Armenien ska bli allt mer isolerat och få en allt svagare position i den olösta konflikten över Nagorno-Karabach. När Levon Ter-Petrosian beslutade att återkomma till politiken och ställa upp i valet vann han avsevärt stöd tack vare löftet om större flexibilitet i utrikespolitiken.
Den nuvarande krisen är emellertid mycket djup. Låt oss hoppas att den kan lösas politiskt, även om det inte alls är säkert. I annat fall kan konflikten i Nagorno-Karabach eskaleras i ett försök att få samhället att sluta upp bakom regeringen. En incident nyligen i Karabach där elva personer dog bekräftar den rädslan. Ett annat resultat kan bli att Armeniens beroende av Ryssland ökar ytterligare. Invigningen nyligen av gasledningen Armenien-Iran kommer inte att försvaga det beroendet, eftersom gasen, och själva ledningen, naturligtvis kommer att kontrolleras av Gazprom.
Vår attityd i den allvarliga situationen i Armenien bör vara vänskaplig, men vi bör inte avstå från kritik eller från att uttrycka oro vid behov. Jag anser att den position som föreslås i denna resolution uppfyller de kriterierna.
Ewa Tomaszewska
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Resultatet av presidentvalet den 19 februari 2008 var en faktor i den politiska destabiliseringen av Armenien, även om man inte får glömma att OSSE ansåg att valet genomfördes på ett sätt som uppfyller demokratiska krav.
Demonstrationerna som följde sedan Levon Ter-Petrosian placerats i husarrest och den brutala repressionen den 1 mars slutade med att åtta personer dog, många fler skadades och undantagstillstånd utlystes. Begränsningar för medierna och arresteringen av allt fler medlemmar av oppositionen skapar allvarlig oro.
Vi uppmanar de armeniska myndigheterna att omedelbart återställa de medborgerliga rättigheterna, häva undantagstillståndet, respektera mänskliga rättigheter och fastställa vem som hade ansvaret för de tragiska händelserna den 1 mars 2008. En undersökning av denna fråga får inte bli en ursäkt för ytterligare förföljelse av oppositionen. Situationen i Armenien är sannerligen mycket svår och våra representanter måste ägna den stor uppmärksamhet.
Evgeni Kirilov
(EN) Herr talman! Låt mig tillägga att demokratin i Armenien inte håller den standard som vi skulle önska. Det som ytterligare försvårar situationen är den socioekonomiska situationen och detta gör naturligtvis att fler människor kommer ut på gatorna.
Jag vill rikta en vädjan till såväl de armeniska myndigheterna som, naturligtvis, Azerbajdzjan om att anstränga sig för att lösa denna långvariga konflikt. Det finns områden som ockuperas av Armenien som borde befrias, eftersom det inte finns några armenier där. Det som är verkligt oroande är att båda länderna håller på att rusta upp, vilket naturligtvis återspeglar situationen vad gäller de verkliga sociala problem som länderna står inför, framför allt Armenien.
Därför stöder jag detta gemensamma resolutionsförslag, men jag tycker vi ska fortsätta följa situationen mycket noga, för den är verkligen oroväckande.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Armenien är ett av flera länder som får stöd av Europeiska unionen för att genomföra politiska och ekonomiska reformer, inrätta de institutioner som behövs i en stat som styrs enligt rättsstatens principer samt bekämpa korruption och organiserad brottslighet. Vi gör därför rätt som fortsätter granskningen av den politiska processen och respekten för demokratiska principer i det landet. Detta är särskilt viktigt mot bakgrund av de förändringar som äger rum i Armenien sedan Sovjetunionens fall.
Regeringar försöker ofta påverka medier, men när de tar till våld och våldsamma metoder måste man protestera mot det med största beslutsamhet. Och när resultatet blir dödsfall är situationen extremt svår. Vi kräver kategoriskt att frihet och respekt för andras åsikter återupprättas och att demokrati och medborgerliga rättigheter skyddas. Vi fördömer bruket av våld för att skingra demokratiska möten, protester och demonstrationer.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Kommissionen följer mycket noggrant hur demokrati och mänskliga rättigheter utvecklas i Armenien, som är en av våra partner i Europeiska grannskapspolitiken, som ni vet.
Vi följer utvecklingen där uppmärksamt genom mellanhänder som vår delegation i Jerevan, genom medlemsstaterna och i nära samarbete med Europeiska unionens särskilda sändebud Peter Semneby. Som ett led i den processen står vi också i regelbunden kontakt med företrädare för lokala och internationella icke-statliga organisationer som arbetar med frågor som gäller demokrati och mänskliga rättigheter.
När det gäller de tragiska händelserna i Jerevan den 1 mars efter valet delar kommissionen den allmänna oron över de våldsamma sammandrabbningarna mellan polis och demonstranter från oppositionen som resulterade i ett antal dödsfall. Kommissionen har därför uppmanat till att det omedelbart tillsätts en undersökning och att personer som bröt mot lagen ställs inför rätta. Vi har också uppmanat den armeniska regeringen att omedelbart häva undantagstillståndet. Kommissionen anser att det är viktigt att alla sidor avstår från att bruka våld. Vi förväntar oss att samtliga parter i Armenien engagerar sig i en politisk dialog som ett sätt att överbrygga sina meningsskiljaktigheter.
Samtidigt beklagar kommissionen också den skugga som den senaste tidens händelser har kastat över Armeniens allt tydligare framsteg mot genomförandet av sin handlingsplan inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken, framför allt inom områdena mänskliga rättigheter och demokrati. Uppmaningen att fortsätta med politiska reformer och respektera mänskliga rättigheter är en integrerad del av partnerskapet mellan Europeiska unionen och Armenien, och kommissionen kommer därför att använda alla till buds stående medel för att uppmuntra de armeniska myndigheterna att gå vidare inom dessa områden.
Genom antagandet av EU:s och Armeniens gemensamma handlingsplan 2006 fick vi ett politiskt verktyg för att främja iakttagandet av principer som bygger på våra gemensamma värderingar. Vi är fast övertygade om att en pågående dialog med Armenien, som genomförs i enlighet med de politiska punkterna i partnerskaps- och samarbetsavtalet och handlingsplanen, verkligen är det effektivaste sättet att förmedla Europeiska unionens budskap om respekt för mänskliga rättigheter och internationell rätt. De årliga mötena i samarbetskommittén och samarbetsrådet och i den parlamentariska samarbetskommittén är därför särskilt viktiga.
Kommissionen förblir också fast besluten om att bidra till reformprocessen genom att förse Armenien med finansiellt och tekniskt stöd. Stöd för politiska reformer på områdena mänskliga rättigheter och demokrati är fortfarande en prioriterad fråga i det nationella vägledande programmet för 2007-2010. Ungefär en tredjedel av vårt bilaterala bistånd - som under den perioden kommer att uppgå till 98,4 miljoner euro - kommer att användas för att stödja relevanta projekt. Det bilaterala stödprogrammet från 2007 för Armenien är mer specifikt inriktat på finansiellt stöd på området rättsliga reformer, med totalt 18 miljoner euro. Jag är säker på att Europaparlamentet kommer att stödja oss i det arbetet och bli vår pålitligaste allierade.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i slutet av debatten.
