Avtalsområdet för Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Crescenzio Rivellini, för fiskeriutskottet, om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om vissa bestämmelser om fiske i AKFM:s avtalsområde (Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet) - C7-0204/2009 - (Α7-0023/2011).
Crescenzio Rivellini
Herr talman, mina damer och herrar! Syftet med detta förslag till förordning är att införliva några av de rekommendationer som antagits av Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (AKFM) för att hjälpa till att förbättra rättssäkerheten samtidigt som ett viktigt steg tas mot en förenkling.
Hittills har de rekommendationer som AKFM antagit införlivats tillfälligt i EU:s lagstiftning, genom årliga förordningar om fiskemöjligheter. Ett permanent införlivande av rekommendationerna i gemenskapslagstiftningen kräver emellertid ett mer stabilt rättsligt instrument. Därför vore det lämpligt att införliva rekommendationerna i en enda rättsakt. Framtida rekommendationer kan därefter läggas till genom ändringar av rättsakten.
När det gäller innehållet i de rekommendationer som har antagits av AKFM, inför man i avdelning II (tekniska åtgärder) i förslaget till förordning en del fiskebegränsningar i Lejonbukten i fråga om de nätredskap som får användas (artikel 5), utfärdandet av fisketillstånd och skydd av känsliga livsmiljöer.
Dessutom ska de fiskefartyg som får delta i fiske efter guldmakrill beviljas ett särskilt fisketillstånd och upptas i en förteckning som varje berörd medlemsstat ska överlämna till kommissionen (artikel 13). I fråga om fiskeredskapen innehåller förslaget till förordning en detaljerad beskrivning av den minsta maskstorleken för nätredskap som får användas i Medelhavet (artikel 15) och Svarta havet (artikel 16). Användningen av bogserade skrapredskap och trålredskap på större vattendjup än 1 000 meter förbjuds (artikel 17).
Avdelning III handlar om kontrollåtgärder. Det föreskrivs bland annat att varje medlemsstat, via det vanliga dataöverföringsprogrammet, ska sända kommissionen en uppdaterad förteckning över de fartyg med en total längd över 15 meter som för medlemsstatens flagg, är registrerade i dess territorium och som får fiska i AKFM-området (artikel 18).
Kapitel II avser hamnstatsåtgärder som är tillämpliga på tredjelands fiskefartyg, vilka kan kontrolleras vid landning och omlastning (artikel 21). Medlemsstaterna får inte heller tillåta ett tredjelandsfartyg att använda deras hamnar om fartyget inte för flagg som tillhör en avtalsslutande part i AFKM, om fartyget bedrivit olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske) eller om fartyget inte har ett giltigt tillstånd att fiska (artikel 23).
I enlighet med avdelning IV (samarbete, information och rapportering) i förslaget till förordning ska kommissionen och medlemsstaterna samarbeta och utbyta information med AKFM:s verkställande sekreterare (artikel 24) och medlemsstaterna ska överföra statistiska matriser (fartygets registreringsnummer, kapacitet, bruttotonnage, hästkrafter m.m.) till denne sekreterare inom fastställda frister.
I avdelning V (slutbestämmelser) får kommissionen genom artikel 28, och efter medgivande från parlamentet och rådet, rätt att anta delegerade akter som ändrar vissa icke väsentliga delar av lagstiftningsakten, i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
AKFM:s parter måste dessutom se till att de överenskomna åtgärderna genomförs fullt ut från och med det datum som AKFM fastställt. Rekommendationerna måste därför införlivas i rätt tid för att dessa internationella åtgärder ska bli direkt tillämpliga på fysiska eller juridiska personer på EU-nivå och för att garantera rättssäkerheten i detta hänseende.
På grund av den långa period som omfattas tycks emellertid det ordinarie lagstiftningsförfarandet i detta specifika fall vara alltför omfattande för de frågor som berörs i genomförandet av ändringar av bestämmelserna i artikel 28, som jag inte anser är väsentliga. De diskuterades och godkändes dessutom av medlemsstaterna, i arbetsgruppen, i rådet och vid själva sammanträdet innan de föreslogs och antogs vid AKFM:s årliga sammanträde.
Att EU inte kan säkerställa införlivandet av EU-lagstiftning inom den föreskrivna perioden skulle kunna betraktas som ett brott mot unionens internationella åtaganden. Det skulle i sin tur kunna undergräva EU:s trovärdighet inom ramen för AKFM och andra internationella organisationer för fiskeförvaltning.
Det skulle vara till skada för EU och förvisso ge ytterligare bränsle åt unionens belackare, som skulle kunna tro att EU ägnar tid åt bagateller i stället för att inrikta sig på mer väsentliga frågor.
Det är slutligen viktigt att konstatera att betydande garantier har byggts in i systemet för delegerade akter, som t.ex. möjligheten för de två medlagstiftarna, dvs. parlamentet och rådet, att motsätta sig särskilda akter som kommissionen antagit i enlighet med sina delegerade befogenheter, samt möjligheten att återkalla delegeringen om de inte är nöjda med hur kommissionen har utnyttjat dessa befogenheter.
Av denna anledning anser jag att artikel 28 om delegerade akter är en bra kompromiss som i alla händelser kommer att diskuteras igen tillsammans med rådet under andrabehandlingen för att en slutlig överenskommelse ska nås. Denna strategi överensstämmer med betänkandet från Bairbre de Brún om Europaparlamentets och rådets förslag till förordning om ändring av förordning (EG) nr 998/2003 om djurhälsovillkor som ska tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och betänkandet från Raül Romeva i Rueda om Europaparlamentets och rådets förslag till förordning om inrättande av ett dokumentationsprogram för fångst av blåfenad tonfisk.
Talmannen
(med hänvisning till att Crescenzio Rivellini hade tillåtits tala längre än sin tilldelade talartid) Crescenzio Rivellini! Jag förväntar mig att du sätter upp en stor bild av mig på ditt kontor. Jag kan skicka den till dig - och signera den också - som tack för vad som skedde i dag.
Maria Damanaki
Herr talman! Jag kommer inte att sätta upp någon bild av dig, så jag blir tvungen att fatta mig kort.
Först och främst vill jag tacka Crescenzio Rivellini för hans arbete med detta betänkande. Det gläder mig mycket att se det starka stödet från fiskeriutskottet och stödet från parlamentet för innehållet i detta viktiga förslag. Jag kan mycket väl instämma i Crescenzio Rivellinis uttömmande presentation och jag håller med om att genomförandet av de olika åtgärder som antagits av AKFM är centrala för att säkerställa en hållbar förvaltning av fiskeresurserna i Medelhavet.
Vi måste göra detta, för Medelhavet är verkligen i behov av våra åtgärder. Vi är tvungna att göra detta om vi vill skydda den biologiska mångfalden i Medelhavet och se till att det inte förvandlas till ett dött hav. Låt mig också nämna en institutionell fråga som även Crescenzio Rivellini hänvisade till.
Som ni vet blir AKFM:s rekommendationer bindande för EU och, i enlighet med fördraget, i medlemsstaterna från och med det datum som fastställts av AKFM. De måste därför införlivas i rätt tid för att dessa internationella åtgärder ska bli direkt tillämpliga på fysiska eller juridiska personer på EU-nivå och för att garantera rättssäkerheten i detta hänseende. Vi måste undvika att införlivandet av AKFM-åtgärderna blir en modern version av myten om Sisyfos. För att de åtgärder som antagits av AKFM under de senaste åren ska införlivas måste denna förordning antas. Det är emellertid högst troligt att AKFM, inom en mycket snar framtid, kommer att anta nya ändringar som kräver ett faktiskt införlivande i EU-lagstiftningen inom en fastställd tidsfrist. Så vi kommer att upprepa denna övning gång på gång.
Därför anser jag att kommissionen borde ha delegerat befogenheter för att införliva alla framtida ändringar i EU:s lagstiftning. Det oroar mig att begränsningen av delegerade befogenheter till kommissionen kommer att innebära en ökad risk för att införlivandet inte sker i tid. Detta är något vi bör undvika. Det är inte ett sätt att kringgå parlamentets befogenheter i dessa frågor, men införlivandet måste ske i rätt tid. Jag är rädd att det inte blir möjligt genom detta förfarande.
Jag beklagar därför att institutionerna inte kan enas om denna viktiga fråga. Jag vill understryka att sådana förseningar skulle äventyra EU:s möjligheter att uppfylla sina internationella skyldigheter och även undergräva EU:s trovärdighet i de internationella fiskeorganisationerna.
Jag anser emellertid att vi snabbt bör gå vidare med ett antagande av denna förordning, och därför välkomnar jag parlamentets ståndpunkt som ett steg i rätt riktning. Jag hoppas att fler, liknande steg kommer att tas och göra det möjligt för oss att få igång förhandlingarna om förslaget, för att sedan gå vidare med ett antagande. Samtidigt är det nödvändigt att fortsätta att reflektera över hur man mest effektivt införlivar de åtgärder i EU:s lagstiftning som har införts av de regionala fiskeriförvaltningorganisationerna.
Vi kommer för vår del att fortsätta att söka efter bättre lösningar, och jag uppmanar er att stödja våra insatser. Jag vill återigen tacka Crescenzio Rivellini för betänkandet, samt utskottet för dess insatser i denna viktiga fråga.
Alain Cadec
Herr talman! Jag vill först och främst säga att vi har det utmärkt här i Strasbourg. Fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka Crescenzio Rivellini för hans betänkande och för hans förhandlingar med rådet och kommissionen sedan 2009.
De rekommendationer som Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (AKFM) antog vid förstabehandlingen kan nu införlivas genom detta betänkande, som fördröjdes i väntan på ikraftträdandet av Lissabonfördraget och den nya förordningen om tillämpningsföreskrifter.
De rekommendationer som antagits av AKFM innebär att vissa fiskebegränsningar införs i Lejonbukten i fråga om de nätredskap som får användas, utfärdandet av fisketillstånd och skydd av känsliga livsmiljöer. Betänkandet är av stor betydelse eftersom det begränsar fiskeområdena i Medelhavet.
I fråga om fiskeredskapen ges i texten en detaljerad beskrivning av den minsta maskstorlek för nätredskap som får användas i Medelhavet och Svarta havet. Användningen av bogserade skrapredskap och trålredskap på större vattendjup än 1 000 meter förbjuds. Självfallet gläds jag över denna åtgärd.
För vissa släpnät ska minsta maskstorlek vara följande: antingen ett nätredskap med kvadratiska maskor på minst 40 mm i lyftet eller, på motiverad begäran av fartygsägaren, ett nätredskap med diagonalmaskor på 50 mm, som ska ha en fastställd storleksselektivitet som motsvarar eller överskrider storleksselektiviteten hos nätredskap med kvadratiska maskor på minst 40 mm.
Föredraganden har också begärt en välbehövlig översyn av den nuvarande förordningen om genomförandebefogenheter och ett tydligt klargörande av parlamentets ståndpunkt i denna fråga, vilket är vad du just talade om, kommissionsledamot Maria Damanaki.
Kommissionen bör lägga fram en rapport för parlamentet och rådet senast den 30 juni 2012 om genomförandet av denna bestämmelse, samt föreslå hur den kan ändras.
Jag hoppas att den rapporten kommer att vara tillgänglig före andrabehandlingen av denna text.
Kriton Arsenis
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Medelhavet utgör en mycket liten del av vår planet, bara omkring 1 procent av jordens hav, men det är mycket rikt: Medelhavet omfattar 8-9 procent av den marina biologiska mångfalden. Hälften av EU:s fiskefartyg finns i Medelhavet, 60 procent av arbetstillfällena och sysselsättningen inom fiske finns i Medelhavet, och olyckligtvis är 54 procent av fiskbestånden överfiskade, och 32-36 procent av fisken utnyttjas utöver sina biologiskt säkra gränser. Vem bär skulden för detta? Det är uppenbart att man hittills misslyckats med den gemensamma fiskeripolitiken. Dessutom har man vid ett flertal tillfällen misslyckats med att tillämpa våra gemensamma beslut, och framför allt har beslut fattats utan hänsyn till vetenskapliga rön. Besluten har snarare fattats subjektivt på grundval av dåligt genomtänkta nationella intressen.
År 2006 försökte kommissionen rätta till problemen i Medelhavet. Förordningen om fiske i Medelhavet antogs, men problemen upphör inte genom åtgärderna i EU:s medlemsstater. Fisket i Medelhavet och beståndens framtid är beroende av vilka insatser för denna gemensamma resurs som görs i samtliga Medelhavsländer, både i och utanför EU. Om vi inte agerar gemensamt riskerar denna resurs att kollapsa.
Vi genomförde förstabehandlingen av detta betänkande och jag måste tyvärr säga att rådet, som inte närvarar här i dag, märkligt nog höll fast vid frågan om främjandet av tillämpningsföreskrifter. Rådet borde förstå att Lissabonfördraget måste tillämpas, och bör acceptera parlamentets rätt att delta i dessa beslut och att godkänna delegerade akter.
Raül Romeva i Rueda
Herr talman! De två senaste årtiondenas genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken har visat att en separat hantering av fisket i Medelhavet genom nätspecifika förordningar bara leder till att de dubbla måttstockarna i EU:s fiskeriförvaltning vidmakthålls: Atlanten mot Medelhavet.
Detta har resulterat i ett oförändrat tillstånd av misskötsel, bristfälligt genomförande och överfiske i Medelhavet. Endast genom att de berörda parterna i Medelhavsområdet - från fiskare till regeringar - görs ansvariga vid sidan av sina motsvarigheter runt Atlanten, och genom att samtliga tvingas rätta sig efter gemensamma standarder och formella förfaranden, kan det ske en avgörande brytning med det förflutna. Vare sig Medelhavets marina ekosystem och fiskebestånd, eller fiskare och samhället i stort, har råd med ett nytt misslyckande inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken när det gäller att ta itu med fisket i Medelhavet den här gången.
EU:s fiske i Medelhavet får inte längre betraktas som en avskild del, utan bör helt och hållet omfattas av den nya gemensamma fiskeripolitikens alla aspekter. Detta innebär att bevarandepolitiken måste förses med en ny och fullvärdig operativ förvaltningsordning för fiskeverksamhet i Medelhavet. Denna bör uppfylla samma bevarandestandarder som den operativa ordning som sedan länge tillämpas för fiske i Atlanten.
Ashley Fox
Herr talman! Jag vill börja med att tacka kommissionsledamot Maria Damanaki för hennes senaste förslag om att upphöra med det förfärliga bruket att kasta fångst överbord. Vid en tidpunkt då fiskebestånden minskar och en del människor på jorden inte har tillräckligt med mat är det skamligt att vi fångar fin fisk, dödar den och sedan kastar den tillbaka i havet för att föda måsar och kräftdjur. Jag hoppas att den här lagstiftningen kommer att genomföras utan dröjsmål så att denna skamliga praxis kan upphöra snarast möjligt.
Förutom kommissionsledamotens senaste meddelande välkomnar jag också rekommendationerna från AKFM. Jag välkomnar i synnerhet rekommendationerna om fiskeredskap, särskilt införandet av minsta maskstorlek som ska tillämpas för Medelhavet och Svarta havet, samt att användningen av bogserade skrapredskap och trålredskap på större vattendjup än 1 000 meter förbjuds. Detta kommer att bidra till att göra vårt fiske mer hållbart.
ECR-gruppen stöder helhjärtat detta betänkande och jag tackar återigen kommissionsledamot Maria Damanaki för att ha åtagit sig att avskaffa avkastningen.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Herr talman! Under dagens debatt bör vi framhålla att Medelhavet, på ett världsunikt sätt, omges av landområden som hör till tre olika kontinenter. Havet utgör en punkt där flera olika kulturer möts, däribland medlemsstaterna och flera andra länder. Detta skapar en situation där den viktigaste frågan i EU:s förvaltning av fiskeresurser är förordningen om bestämmelser avseende fångst, beviljandet av tillstånd och utarbetandet av kontrollmetoder för fartyg som fiskar på detta område. Här har fisket och sjöfarten blomstrat under mer än tusen år, genom att man kunnat dra nytta av Medelhavets rika marina fauna.
För att upprätthålla jämvikt och se till att dessa resurser fördelas rättvist i samband med att de exploateras bör initiativ såsom de som diskuteras i betänkandet stödjas. Jag vill tacka Crescenzio Rivellini för hans betänkande där principer fastställts på ett sakligt och bestämt sätt avseende förvaltningen av Medelhavets resurser, som kommer att bidra till att skydda detta känsliga ekosystem.
Guido Milana
(IT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag anser att denna åtgärd kommer att innebära att frågor avseende Medelhavet håller på att övergå till att bli mer bindande än vad som har uppnåtts genom de akter som hittills genomförts. Jag anser att den akt som vi i dag behandlar är mycket mer betydelsefull än insatserna i 2006 års EU-förordning.
Jag anser att denna akt också ger ett svar på vissa begränsningar i den tidigare förordningen, som till följd av dess ensidighet, har låtit stora delar av fiskeindustrin tro att EU uppfyller sin del av ansvaret medan övriga länder runt Medelhavet däremot inte gör det. Jag anser att det är strategiskt av oss att ta upp frågan ur denna synvinkel och med dessa egenskaper. Jag anser också att det arbete som utförts av Crescenzio Rivellini, och som har blivit väl mottaget, förtjänar ett formellt tack under detta sammanträde.
Jag har dock en tydlig känsla av att svårigheten att lösa denna fråga under den första behandlingen och behovet av att gå vidare med en andra behandling, särskilt när det gäller tolkningen av artikel 28 i förordningen, väcker en fråga: Parlamentet står på kommissionens sida den här gången. Parlamentet säger i själva verket att det är bra att ansvaret för dessa delegerade akter ligger hos kommissionen medan rådet visar upp ett visst motstånd. Rådets frånvaro i dag är för övrigt talande.
Denna akt innebär att parlamentet nu är övertygat om att insatserna för att upprätthålla den biologiska mångfalden och överflödet av fisk i detta viktiga hav kommer att hjälpa till att trygga framtiden för fiskarna. Jag anser att nästa skede i processen bör inriktas på idén om medbeslutande. Dessa delegerade akter har delegerats av en anledning, och är i dag således kommissionens ansvar, men när de internationella överenskommelserna läggs fram ska ansvaret vila på parlamentet.
Jim Higgins
(GA) Herr talman! Det gläder mig att motta detta betänkande, och jag kommer definitivt att rösta för när det går till omröstning i parlamentet.
Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (AKFM) inrättades 1949 och omfattar även Svarta havet.
(EN) Herr talman! Jag vill först och främst instämma i kommentarerna från en av de tidigare talarna, Ashley Fox, som berömde kommissionsledamoten för att vilja avskaffa och, en gång för alla, förbjuda den skandalösa avkastningen. Utmärkt, kommissionsledamot Maria Damanaki. Detta är en mycket klok åtgärd, och vi är ytterst tacksamma mot dig.
För det andra, när det gäller frågan om Medelhavet och Svarta havet rymmer båda dessa hav akvakultur och är i själva verket miljömässiga paradis. Vad du - eller snarare vi - har gjort här är att föra samman alla viktiga faktorer. Till exempel bevarande-, förvaltnings-, utnyttjande-, övervaknings-, marknadsförings- och tillämpningsföreskrifter, eftersom tillämpningen är viktig för vattenbruket och vattenbruksprodukterna.
I själva verket innebär detta att olika slags åtgärder sammanförs. Hittills har vi haft olika resolutioner och olika regler och förordningar, men här har dessa förts samman till ett mycket förnuftigt och vittomfattande paket.
Paketet har två utmärkande egenskaper, nämligen klarhet och förenkling, så att alla ska förstå exakt vad det omfattar. Vad vi förhoppningsvis gör genom att anta och införa detta betänkande är att tillhandahålla ett förenklat, praktiskt genomförbart och effektivt ramverk för Medelhavet och Svarta havet.
Barbara Matera
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag håller med föredraganden om behovet av att förenkla fiskereglerna genom en förordning som gör det möjligt att införa de rekommendationer som antagits av Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet.
Jag håller med om de mål och principer som tillämpas i den gemensamma fiskeripolitiken, men jag anser att alla kustmedlemsstater bör garantera balansen mellan socioekonomiska värden och skyddet av ekosystemen. Jag anser att vi därför också bör uppmana till skydd av lokala samhällens särskilda intressen.
I denna förordning anges noggrant vilka nätredskap som är tillåtna att användas för fiske i AKFM-området, särskilt i Medelhavet. Jag konstaterar att målet om att skydda våra naturliga livsmiljöer får betydande konsekvenser för vissa fiskesamhällen. Italien väntar på att kommissionen ska bevilja ett undantag från förbudet att fiska två särskilda arter som är de främsta produkterna i en omfattande fiskenäring.
Sammanfattningsvis vill jag uppmana samtliga företrädare för de 27 medlemsstaterna och kommissionen att överväga en ökad flexibilitet för dessa instrument för att lokala fiskenäringar ska kunna få det som krävs för att överleva.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Herr talman! Detta förslag till förordning syftar till att i ett enda dokument införliva de rekommendationer som antagits av Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (AKFM). Syftet med rekommendationerna är att främja en hållbar förvaltning av Medelhavsområdet genom att alla de som har ett inflytande över området görs delaktiga och får vara med och ta ansvar. Jag vill gratulera föredraganden till det arbete han utfört.
Ett hållbart ekologiskt tillstånd i detta viktiga havsområde är AKFM:s främsta mål, och ett främjade av en hållbar utveckling i området förutsätter en mängd åtgärder för att bevara och förvalta de marina biologiska resurserna. De är dessa resurser som AKFM inriktar sig mot och som ska styra fiskemetoderna i området.
Bekämpandet av olagligt fiske är en av de största utmaningar som man för närvarande står inför inom ramen för denna bevarandestrategi. Merparten av parlamentets och rådets förslag till förordning är positiv. Det är också viktigt att övervaka tillämpningen av kontroll-, samarbets-, informations- och rapporteringsåtgärder, inte bara när det gäller fartyg som för EU-flagg, utan också de som till följd av att de för flagg tillhörande någon medlemsstat som är avtalspart till AKFM bör vara noga med att tillämpa hållbara fiskemetoder.
Genom en korrekt tillämpning av de rekommendationer som kommer att träda i kraft om förslaget till förordning antas kan de förutnämnda målen uppnås, samtidigt som en likabehandling bör garanteras för alla de fartyg som omfattas av detta fiske.
João Ferreira
(PT) Herr talman! Vi vill uppmärksamma en aspekt i förslaget till förordning som vi anser vara av största betydelse och som vi tyvärr inte kan godta.
Vi ifrågasätter inte betydelsen av multilateralt samarbete för att bevara levande akvatiska resurser; tvärtom. Detta förslag är emellertid avsett att tilldela kommissionen befogenheter att anta rättsakter på områden som, såsom i fallet med Cypern, strider mot en medlemsstats suveränitet och dess exklusiva ekonomiska område.
Frågan är än mer allvarlig eftersom suveräniteten på detta område för närvarande hotas av ett tredjeland som kandiderar för anslutning till EU, vilket dessutom innebär att frågan är mycket politiskt känslig. Som det nu ligger till inkräktar förslaget på en medlemsstats lagliga rätt att dra nytta av de naturresurser som finns på havsbotten och dess underlag inom medlemsstatens exklusiva ekonomiska område, vilket erkänns i FN:s havsrättskonvention.
Vi uppmanar er därför att stödja det förslag som vi lagt fram om att begränsa räckvidden för delegerade akter genom att rösta emot den punkt för vilken vi begärt en separat omröstning med namnupprop.
Maria Damanaki
Herr talman! Jag vill tacka för alla inlägg och göra två korta kommentarer.
Jag håller med de ledamöter som har betonat att det vi verkligen behöver just nu är ett ordentligt genomförande av förordningen om Medelhavet. Den förordningen har bara funnits under en mycket kort tid och vi bör ge den vissa tidsmarginaler för att nå framgång. Jag kan inte förstå hur det skulle vara möjligt att ändra den nu eller att kräva ytterligare undantag. Förordningen är mycket flexibel. Medlemsstaterna är tvungna att följa reglerna om de vill ha undantag från denna förordning.
För det andra, det vi verkligen behöver - och jag håller med de ledamöter som tog upp detta - är att åstadkomma en situation i Medelhavet som liknar situationen i andra havsområden. Det är uppenbart att Medelhavet kräver reglering. Inom ramen för reformen av den gemensamma fiskeripolitiken bör vi försöka gå till väga stegvis för att åstadkomma samma tillstånd för Medelhavet som för andra havsområden i Europa.
Kommissionens idé om att ha delegerade akter för att genomföra beslut från internationella organ där EU deltar påverkar slutligen inte på något sätt medlemsstaternas suveränitet. Tvärtom: vad vi eftersträvar är just möjligheten att underlätta införlivandet av dessa beslut i EU:s lagstiftning.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon (tisdagen den 8 mars 2011).
