Den gemensamma organisationen av marknaden för vin (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Giuseppe Castiglione, för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, om förslaget till rådets förordning om den gemensamma organisationen av marknaden för vin och om ändring av vissa förordningar - C6-0254/2007 -.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Tack för att jag får den här möjligheten att säga några ord om reformen av vinsektorn.
Jag vill särskilt tacka föredraganden Giuseppe Castiglione för ett synnerligen hårt arbete med att utarbeta detta förslag. Parlamentet har bidragit till debatten på ett värdefullt sätt och jag måste säga att den emellanåt har varit mycket känsloladdad. Jag är beredd att följa era förslag på en rad områden, åtminstone i viss utsträckning. Exempelvis när det gäller röjningssystemet ser jag vissa fördelar med förslaget i betänkandet om att minska perioden från fem till tre år. Jag har även lyssnat till er oro över att betala en del utgifter för vin genom budgeten för landsbygdsutveckling. Jag vill dock påminna er om att pengarna i vinbudgeten kommer att öronmärkas för vinregionerna. Jag är ändå beredd att föreslå att färre utgifter ska överföras till budgeten för landsbygdsutveckling.
Det återstår tre stora frågor för kommissionen, ordförandeskapet och de flesta medlemsstater att komma överens om under slutspurten för att slutföra reformen denna månad. Den första frågan gäller de nationella åtgärdspaketen. Det går inte att undvika en debatt om åtgärdspaketets exakta innehåll, dvs. hur menyn ska se ut. Här kan jag tänka mig att vara flexibel. Jag är till exempel öppen för att i åtgärdspaketet ta med vissa idéer om innovation och en omstrukturering av vinhandlare, men jag anser att vi fortfarande måste dra en tydlig gräns mellan vad som är möjligt inom de nationella åtgärdspaketen respektive landsbygdsutvecklingspolitiken. Detta för att undvika en situation där en investering kan finansieras från båda håll, vilket kallas ”double guichet”.
Det är dock inte lämpligt att de nationella åtgärdspaketen omfattar permanenta krisdestillationsåtgärder. Stöd till krisdestillation hämmar konkurrenskraften och vi måste avskaffa det helt och inte försöka återinföra det genom bakdörren. Det är inte heller möjligt att återuppta en allmän diskussion om storleken på de olika medlemsstaternas åtgärdspaket. Om vi åter öppnade den debatten - en Pandoras ask - kan jag garantera att vi inte kommer att ha enats om något i slutet av året. Om detta sker räknar jag med en mycket lång och svår diskussion.
Den andra stora frågan är kapitaliseringen. Denna fråga har varit mycket omstridd och jag har inte bara slagit dövörat till för den diskussionen. Det rådande läget för likväl med sig ett reellt problem som måste lösas. Det går inte att fortsätta att ge stöd till berikning med druvmust i samma utsträckning. Det är ett omodernt, bristfälligt, ineffektivt, kostsamt och handelssnedvridande stöd, och med det sagt inser jag verkligen hur viktigt det är att behålla en balans mellan berikning med socker respektive druvmust för att nå en kompromiss som stöds av vinproducenter i såväl de södra som de norra delarna av Europa. Vi kommer att hitta en lösning. Jag har lyssnat till det utbredda kravet på att tillåta berikning med socker även i fortsättningen, men - jag ska vara tydlig - eftersom jag inte accepterar det rådande läget skulle en kompromiss innebära nya villkor.
Den tredje stora frågan gäller diskussionen om att avskaffa systemet med planteringsrätter. Jag lyssnar till argumenten som gäller när systemet skulle kunna avskaffas men vi kan inte bara skjuta hela frågan på framtiden. Det är tydligt att vinsektorn så snart som möjligt behöver större utrymme för att möta efterfrågan. Därför föreslog jag en förlängning av systemet med planteringsrätter till och med slutet av 2013 med utgångspunkt i en tydlig tvåstegsmetod för att uppnå balans i sektorn - till att börja med röjning för att minska produktionen och sedan liberalisering för att göra det möjligt för framgångsrika producenter att utvidga sin verksamhet. Jag har lyssnat till yttranden från sektorn, men en sak är klar - det är utan tvekan nödvändigt att fastställa ett slutdatum för systemet med planteringsrätter. Det exakta datumet kommer att fastställas inom ramen för den slutliga kompromissen.
På det hela taget har jag alltså lyssnat på de olika argumenten, däribland Europaparlamentets argument, men det är utan tvekan alltjämt nödvändigt att reformera vinsektorn om vi vill att den ska fortsätta att vara ledande på området. Nu måste vi ta tillfället i akt och enas om en verklig reform. En reformering innebär en kraftansträngning men jag är helt säker på att det kommer att vara värt det. Det kostar för mycket att inte göra någonting, och jag hoppas att vi är överens på den punkten.
Giuseppe Castiglione
föredragande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag är tacksam mot kommissionsledamoten för hennes samarbete med parlamentet under denna långdragna process. Jag tackar henne också för hennes uppskattning av Europaparlamentets arbete - ett betydande och intressant arbete som innefattade en stor insats från utskottet för jordbruk, men också från hela parlamentet och alla kolleger. Fru kommissionsledamot! Tack för att ni har föreslagit en mycket ambitiös reform, vars syften vi måste stödja.
Konsumtionen minskar och importen ökar, och allt detta betyder att det krävs en radikal form. Vår vinodlingssektor behöver en nystart: en ny livsnerv, ny energi och nya förslag. Ni har rätt när ni säger att vi, om vi vill förbli konkurrenskraftiga, om vi vill förbli världsledande i branschen, måste investera i vinsektorn. Vi måste hålla ett öga på marknaden, vi måste producera för marknaden, och vi måste föra in produkter av toppkvalitet på marknaden.
Av denna anledning har jag - tillsammans med mina kolleger i utskottet för jordbruk och Europaparlamentet, som jag åter vill tacka - försökt att tillhandahålla en heltäckande, sammanhängande reform, som framför allt medger insyn, i betänkandet. Systemet måste vara i stånd att uppfylla våra producenters behov och tillhandahålla resurser som gör dem konkurrenskraftiga och framgångsrika.
Sammanfattningsvis har vi försökt att utarbeta en text som ger lämpliga svar på gemensamma krav, men som också respekterar, stimulerar och i vissa fall avgör tvister mellan de olika nationella miljöerna. Jag har bara en inledande kommentar: vi behöver en radikal förändring av tänkesätt och produktionsstrategi. Vi måste frigöra oss från kvantitetslogiken och i stället fortsätta kvalitetsproduktionen - topprodukter - på ett sätt som erkänner de särskilda nationella, regionala och lokala särdragen i EU:s vinodling.
Av denna anledning måste vi enas om att ta bort marknadsmekanismer som har visat sig otillräckliga, ineffektiva och enbart har skapat överskottsproduktion av dålig kvalitet. Jag ska bara ge ett exempel: krisdestillation, som nu har blivit en rutinmässigt strukturell åtgärd och inte längre är ett sätt att möta krissituationer. Det hade blivit oförsvarbart att betala ut 500 miljoner euro per år för destillation. Vi stöder därför en mer effektiv användning av de ekonomiska resurserna, som bör läggas på nationella utvecklingsprogram och genomförandet av åtgärder som är bättre anpassade efter varje producentlands särskilda behov.
Vi ansåg därför att det var lämpligt att utvidga förteckningen över tillgängliga åtgärder i betänkandet, och vi beslutade att inbegripa omstrukturering av sektorn, forskning, nyskapande och kvalitativa förbättringar. Alla dessa åtgärder kommer att uppmuntra entreprenörernas kreativitet, som våra viner är i så stort behov av. Det är nödvändigt att i samma anda uppmuntra till säljkampanjer, inte bara internationellt utan också på inhemska marknader. Vi har sagt det tidigare, och detta framgår också av den analys som utskottet för jordbruk har genomfört.
Det är absurt att inbilla sig att vi kan konkurrera bortom våra gränser, om vi inte lyckas vara ledande på hemmaplan, om vi inte kan övertyga våra medborgare om kvaliteten på de viner som vi framställer. Det är därför som man i betänkandet förespråkar ett harmoniserat skyddssystem för ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, tydlig och öppen märkning samt säkert identifierade oenologiska metoder. Först då kommer konsumenterna, som är centrala i detta sammanhang, att få förtroende för det som de köper.
Det är därför grundläggande att ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, som helt svarar mot kvaliteten på EU:s vinodling, skyddas ordentligt. Skydd innebär att åta sig att producera inom det särskilda området, men det innebär också att uteslutande begränsa hänvisningen till årgång på etiketten till viner med en ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning. Löpande kontroller genomförs bara på dessa viner, och följaktligen är det enbart för dessa som det är möjligt att säkerställa sanningsgraden i den angivna informationen. Annars skulle producenter av kvalitetsviner behandlas ofördelaktigt och konsumenterna skulle vilseledas.
Med samma logik, och för sammanhållningens skull, stöder man i betänkandet förslaget till ett frivilligt röjningssystem med utbetalning av en premie, så att de som önskar lämna marknaden kan göra det med värdighet. Dessutom kan jag inte låta bli att uttrycka min tillfredställelse över att kommissionsledamoten just har samtyckt till min idé om att minska de fem åren till tre. Det verkar faktiskt som om det antal hektar som kan lämpar sig för röjning har sjunkit från 200 000 till 175 000.
Till skillnad från vårt ursprungliga förslag strävar man i betänkandet efter att uppfylla vinodlarnas krav på framtida trygghet. Med tanke på trygghetsbehovet kan vi inte besluta om avreglering av planteringsrätterna nu, innan vi ser om det nya systemet fungerar - och framför allt hur väl.
Det är därför som man i betänkandet föreskriver att planteringsrätterna ska behållas till och med minst 2013, och kommissionen uppmanas att lägga fram en konsekvensbedömning om reformens första fas, för att med full vetskap om förhållandena kunna besluta vad man ska göra härnäst. Det bör naturligtvis hållas i åtanke att beslut som fattas i områden med geografiska beteckningar måste fattas med hänsyn till - och under övervakning av - de som har investerat sitt kapital och arbete i dessa projekt. Om det då visar sig att systemet hämmar utvecklingen av de konkurrenskraftiga producenterna, kan vi öka omloppet på gemenskapsnivå och se till att reserver, där de finns, används ordentligt.
Fru kommissionsledamot! Jag har en sista kommentar: man kan inte förneka att debatten har dominerats av frågan om sötning. Kommer man från Italien, som jag gör, där användningen av sackaros är förbjuden, och om man dessutom kommer från Sicilien där musten tillverkas, förstår man bättre än någon annan kommissionsledamotens besvikelse i denna fråga. Trots det talar vi om behovet att ge europeiska viner ett nytt långt liv och göra dem konkurrenskraftiga, genom att rusta dem för konkurrensen på marknaden.
Detta är vårt mål, och för att nå det måste vi försöka se bortom nationella skillnader. Fru kommissionsledamot! Tack för ert samarbete och framför allt för er uppskattning av Europaparlamentets arbete. I denna reform har vi just infört...
(Talmannen avbröt talaren.)
Elisabeth Jeggle
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi har haft en lång och ibland hetsig debatt om detta ämne. Jag vill tacka föredraganden. Han ska verkligen hedras för sitt arbete, som han utförde på ett fokuserat sätt, genom ett gott samarbete med alla sina kolleger i utskottet.
Ja, den gemensamma organisationen av marknaden för vin måste reformeras. Den måste anpassas så att aktuella förhållanden och framtida marknader beaktas. Samtidigt uppstår genom detta förslag frågan om huruvida kommissionen borde blanda sig i de små saker som bidrar till att skapa regional identitet, metoder som har använts i århundraden i vissa regioner och utgör grundvalen för dessa regioner. Denna inblandning hjälper verkligen inte vanligt folk. Folk förstår ibland inte vad som pågår. Det är obegripligt att vi ska förbjuda sackaros samtidigt som vi undertecknar avtal om import av vin som tillverkas med sackaros från länder utanför EU.
Fru kommissionsledamot! Som den tredje institutionen jämte rådet och parlamentet bör kommissionen inrikta sig på sin egen särskilda uppgift, nämligen att lägga fram förslag som främjar gemenskapens fortsatta utveckling, som gynnar hela utvecklingsprocessen. Den gemensamma organisationen av marknaden för vin är en del av denna process.
På den här punkten vill jag säga att de kompromisser som vi har nått i utskottet, som vi har brottats med, och i vissa fall fortfarande brottas med, är bra för hela parlamentet. Jag stöder dem på PPE-DE-gruppens vägnar: vi stöder samtliga kompromisser. Vi kommer att förkasta eventuella ändringsförslag som motverkar dem.
Katerina Batzeli
för PSE-gruppen. - (EL) Herr talman, fru kommissionsledamot! I dag ska Europaparlamentet, rådet och kommissionen besluta om framtiden för den gemensamma organisationen av en de mest komplicerade jordbruksmarknaderna inom EU. Europaparlamentet avgav sitt yttrande i god tid före rådets yttrande, och detta berodde på vår föredragande Giuseppe Castigliones intensiva ansträngningar, och alla ansträngningar i de politiska grupperna.
Fru kommissionsledamot! Jag skulle vilja betona vissa punkter som ni måste ta hänsyn till i rådets slutliga beslut om reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin.
För det första kan inte reformen av vinmarknaden utföras enligt en linjär bokföringsmodell, som den modell som ni använde i den gemensamma organisationen av marknaden för socker, vilken vi uppmanades att på nytt granska för två månader sedan, eftersom den har avstannat. Reformen av vinmarknaden kan inte bygga på den katastrofala modellen för den gemensamma organisationen av marknaden för bomull och tobak, med överföring av medel till den andra pelaren, där följden blivit en produktionsminskning av dessa två produkter, samtidigt som landsbygden har avfolkats. Vinmarknaden behöver en kraftfull budget inom den första pelaren som direkt stärker åtgärderna för vinodlare, som kommer att uppmanas att förbättra kvaliteten och övervaka sin produktion, och också stärker de politiska åtgärder som främjar alla viner, inom och utanför EU, och följaktligen stimulerar deras kommersiella spridning på marknaderna.
Europaparlamentet vill ha en ny gemensam organisation av marknaden som prioriterar aggressiv marknadsföringspolitik snarare än en defensiv importpolitik. Europaparlamentets betänkande kommer att säkerställa bidrag för vinodlare som vidtar åtgärder för att stabilisera tillgången, uppgradera kvaliteten och skydda miljön. Åtgärder för marknadsbestämmelser behålls och anpassas till aktuella behov, såsom destillation av biprodukter, som fungerar som en mekanism för förbättrad kvalitet och samtidigt reglerar marknaden och tillgången. I betänkandet föreslår man ett rationaliserat röjningssystem som inte slösar med värdefulla gemenskapsmedel när det gäller att minska dynamiken i den europeiska vinsektorn, och stödet till vinodlare fastställs till ett belopp som motsvarar det genomsnittliga värdet av stödrättigheterna i den berörda regionen, utan taket på 350 euro per hektar.
Vi anser att alla åtgärder som skapar överskott, skadar balansen på marknaden eller skapar snedvridna och orättvisa priser på bekostnad av andra viner måste begränsas. Här ska jag, både för den socialdemokratiska gruppen och personligen som Katerina Batzeli, lovorda alla åtgärder som föreslås av kommissionen som syftar till att upprätthålla balansen i frågan om berikning med socker, eftersom, som den socialdemokratiska gruppen har sagt, vi har bidragit till ett balanserat förslag för att undvika att skapa övergångsproblem.
Trots detta bör den gemensamma organisationen av marknaden berika och även respektera konsumentens vinkunskap och förstärka konsumentskyddet genom märkningsåtgärder. Utskottet för jordbruk har bland annat tagit upp angivande av koldioxidmängd i ändringsförslag 166, information om folkhälsofrågor i ändringsförslag 157 och information om produktion av blandade eller genetiskt modifierade viner i Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorfs ändringsförslag. Vi bör förstärka denna respekt för konsumenten genom märkning som innehåller detaljer om de vinodlingsmetoder som används.
Vi vill signalera en ny politik för två kategorier av vin: den kategori som använder geografiska beteckningar eller en ursprungsbeteckning, och bordsviner. Detta är två olika produkter och båda har en plats på den internationella europeiska marknaden, och jag anser inte att vi ska ha skiljelinjer som påverkar på regional nivå.
Avslutningsvis skulle jag vilja säga att komplexiteten i reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken inte får hanteras som ett dödläge eller ett misslyckande från de institutionella organens sida. Den beror på denna produkts kulturella dimension, som vi bör respektera i våra förslag.
Jorgo Chatzimarkakis
för ALDE-gruppen. - (DE) Herr talman! In vino veritas, eller för att citera Goethe, livet är för kort för att dricka dåligt vin. Dessa talesätt sammanfattar den grundläggande punkten i reformeringen av EU:s vinmarknad. Vårt betänkande handlar om kvaliteten på EU:s vin, som säkert tål att jämföras med det vin som importeras från den nya världen. Så hur ser dagens situation ut? Under 2006 utgjorde vinproduktionen 5 procent av det sammanlagda värdet av jordbruksproduktionen inom EU. Med 45 procent av världens vinodlingsarealer, 65 procent av produktionen, 57 procent av konsumtionen och 70 procent av exportvolymen har det europeiska vinet en ledande ställning på världsmarknaden. I vinvärlden är vi en global supermakt!
Följaktligen fanns det ett behov av att införa åtgärder för att befästa vår ställning som supermakt och särskilt för att höja kvaliteten på våra viner. Fru kommissionsledamot! De reformer som ni föreslog inbegrep ett omedelbart slut på krisdestillationen. Jag anser att många av de saker som ni nämnt, som privat lagring och avskaffande av exportbidragen, stöd till produktion av druvmust, och naturligtvis förbättringen av vin med socker, är centrala punkter i era förslag. Vi måste dock påpeka att de avspeglar ett rätt teknokratiskt perspektiv på produktionen och tar upp frågor som huruvida det bör finnas en koppling mellan sötning och stöd till produktion av druvmust.
Enligt min mening har parlamentet förhandlat fram en bra kompromiss mellan nord och syd, med tanke på att deras respektive oro har dominerat ärendet. I utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling fann vi en mycket bra balans med våra kompromisser. I detta sammanhang vill jag särskilt tacka föredraganden, Giuseppe Castiglione, som gjorde stora ansträngningar för att medla mellan kompromisser, och vi lyckades ta hänsyn till allas oro.
Jag anser att vi har stöpt om den tidigare teknokratiska lösningen i en ny elegant form. Vi har funnit en balans mellan nord och syd. Fru kommissionsledamot! Jag skulle också vilja tacka er för att ni i ert anförande klargjorde att ni i stort sett tänker följa denna linje.
Vilka är huvudpunkterna? Förutom kompromissen som tillåter fortsatt sötning, är en annan nyckelaspekt i vårt betänkande skyddet av regionala produkter.
Mot bakgrund av denna kvalitetsinsats för europeiskt vin, finns det också ett fortsatt behov av nationella stödåtgärder, och dessa har fastställts till 1,3 miljarder euro. Vi anser att dessa frågor ska förbli en del av den första pelaren, så att stöd faktiskt kan gå direkt till odlarna. Dessutom fanns det ett behov att hänvisa till - och jag anser att detta är en av våra främsta bedrifter - behovet att fästa särskild uppmärksamhet vid ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar på etiketter. Detta är en oerhört viktig fråga enligt vår mening, eftersom beteckningar för viners geografiska ursprung naturligtvis handlar om immaterialrätt. Denna ska skyddas, och jag anser att vi har fått en mycket bra kompromiss på denna punkt.
ALDE-gruppen kommer att stödja dessa kompromisser, det vill säga hela kompromisspaketet, eftersom vi anser att det är en bra lösning. Vi hoppas att rådet kommer att anta våra förslag. Europaparlamentets röst är folkets röst men också vinproducenternas och konsumenternas röst. Fru kommissionsledamot! Vi ber er att kämpa för dessa saker i era förbindelser med rådet och på det offentliga området i allmänhet.
Sergio Berlato
för UEN-gruppen. - (IT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Den text som vi ska rösta om är en bra kompromiss och en avsevärd förbättring av kommissionens första förslag.
Vårt mål är fortfarande att inleda en reform som är utformad för att återuppliva sektorn på både den inhemska och internationella marknaden. Den globala efterfrågan sjunker inte, utan ökar, så den rätta strategin är inte att producera mindre, utan att investera i de euroepiska vinernas kvalitet och särdrag, genom att sänka kostnader, främja vin i syfte att utvidga marknaden och hjälpa unga människor att etablera vinodlingar.
Det är också nödvändigt att begränsa minskningarna i europeisk vinproduktion, som kommissionen föreslår, genom att öka medlemsstaternas självständighet att styra röjningssystem. Vi måste undvika att förstöra vingårdar som framställer högkvalitativa regionala viner, har väletablerade historiska traditioner och fortfarande i dag utgör det sociala nätet för hela regioner, samtidigt som de inte har en särskilt stark marknadsposition.
Förutom att skapa förutsättningar för mer konkurrenskraft måste denna reform bevara band med det förflutna och främja kontinuitet i vinodlingen som en del av bevarandet av marken och miljön. Vi är därför för att avsätta de öronmärkta resurserna på tre, i stället för fem, år och i första hand fördela dem på grundval av historiska uppgifter, i stort sätt enligt samma kriterier som har använts för alla andra reformer som hittills har antagits.
Fru kommissionsledamot! Vi motsätter oss avregleringen av nya oenologiska metoder och användningen av importerad druvmust för att berika våra viner eller blanda dem med viner från tredjeländer, eftersom vi anser att detta skulle kunna vara skadligt för vinernas profil och äventyra konsumentens tillit för produkten, med extremt allvarliga konsekvenser för konsumtionen. Å andra sedan anser vi att det är avgörande att tillhandahålla stöd för koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust som används för berikning, i syfte att skydda en oenologisk metod som är densamma i många gemenskapsregioner.
Vi anser att producenternas investeringar måste hållas i åtanke, och att alla avbrott i handelsflödet som skulle kunna öka det tillgängliga utbudet måste undvikas. Denna reform måste uppmuntra till skyddet av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för att bättre garantera och skydda europeiska viner mot bakgrund av multilaterala förhandlingar och bilaterala handelsavtal.
Avslutningsvis är vi mot den fullständiga avregleringen av planteringsrätter från och med 2014 och framåt för viner med ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, och vi kan stödja föredragandens förslag om att den nya reformen bör träda i kraft den 1 augusti 2009.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Vi vill att vinet ska vara en unik dryck, både i produktion och i konsumtion. Det jag vill säga är att vi inte vill ha oenologiska metoder som leder oss mot Coca-Cola. Vi vill att framtiden för ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar ska tryggas. Vi vill ha stöd för ekologiska produktionsmetoder, och det är vår önskan - vi har lagt fram ett ändringsförslag i detta syfte - att regionerna genom en majoritetsomröstning ska kunna besluta om att handel med deras viner bara kan göras på flaska. Vi håller med er om att en permanent destillation av vin är olämplig, och att införa den bakvägen genom krisdestillation måste förhindras. Vi instämmer med er på denna punkt.
När det gäller planeringsrätterna anser vi att det måste finnas ett alternativ till röjning. Om det inte ges några anvisningar om att nyplantering kommer att beviljas vid en viss tidpunkt på en angiven plats, grundas i själva verket inte beslutet om röjning där på den kvantitet vin som kan säljas. Kort sagt, denna koppling är nödvändig, och vi stöder den.
När ni talar om att berika med druvmust eller socker och säger att det bara ska ske en förändring av balansen mellan dessa två metoder, så gärna för oss, eftersom detta i grunden innebär att chaptaliseringen kommer att förbli laglig. Om det nås en kompromiss på grundval av detta så skulle vi betrakta det som ett godtagbart resultat. Sötning är en gammal oenologisk process. Vi bör därför bevara den, och förkasta amerikanernas många orimliga krav på våra oenologiska processer.
Förutsatt att våra ändringsförslag får stöd kommer vi att stödja föredragandens förslag i dess helhet.
Vincenzo Aita
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag skulle vilja säga till Giuseppe Castiglione att - som minister Paolo De Castro har sagt - det förslag som har utarbetats i det ansvariga utskottet och nu presenteras inför parlamentet är sämre än det ursprungliga förslag som kommissionsledamoten lade fram. Vi talar om miljoner personer här som ägnar sig åt en produktion som genom sin kvalitet och förbindelse med trakten har gjort Europa stort.
Mitt första påpekande rör röjning. Man talar om för oss att det berörda området kommer att minska med mellan 175 000 och 200 000 hektar. Min första fråga är följande: vem ska gräva upp vinstockarna och vem ska ta över denna röjda mark, och vad är det för fel med att föreslå att medlen ska användas - och kanske till och med minskas snarare än ökas - till omstrukturering av dessa vinodlingar för att förbättra kvaliteten? Jag vill fråga parlamentet följande: varför måste vi fördriva dussintals eller till och med hundratals arbetstagare och jordbrukare för att skapa plats för multinationellt företag, såsom sker på Sicilien, herr Castiglione?
Då inställer sig frågan: varför använda EU-stöd för röjning, i stället för att använda dem för att förbättra kvaliteten och omstrukturera verksamheten? Vi har antagit så många politiska åtgärder i parlamentet och inom gemenskapen de senaste åren!
Min andra punkt gäller den fria marknaden för rättigheter till vinodlingsarealer. Varför ska marknaden avregleras inom hela EU? Vad är meningen med att köpa en hektar mark för vinodling på Sicilien, i Kampanien, i Grekland eller någon annanstans och överföra det till ett annat område? Den hektaren mark för vinodling hör samman med en särskild kvalitet och produktion, en ekotyp som etablerats i det området. Varför föreslå denna typ av åtgärd?
Försöker vi även här att uppmuntra till de storskaliga uppköp som sker i vissa delar av Medelhavsområdet? Detta är huvudpunkten, och det är därför som vi anser att kommissionens förslag var bättre. Det förslag som kommer från parlamentet är värre än det som kommissionen förespråkade, om det som vi vill ha är en reform som förbättrar kvaliteten och ser till att jordbrukare och andra arbetstagare stannar kvar. Det är därför som vi kommer att rösta mot en reform av detta slag.
Vladimír Železný
Herr talman! Den föreslagna reformen av vinsektorn försätter Tjeckien i en ofördelaktig position och diskriminerar landet. Europeiska unionen, som inte motsatte sig utblandning av amerikanska viner, som nu får saluföras på den europeiska marknaden med upp till 30 procent vatten, och samma EU som tolererar tillsats av syra i alltför söta viner i södra EU föreslår ett förbud mot användningen av sackaros i de norra EU-länderna. Användningen av sackaros har varit en tradition i vårt land i över 200 år. EU vill ersätta det med druvmustkoncentrat, som länderna i södra EU bredvilligt kommer att tillhandahålla till ett uppumpat pris. Bidraget till Tjeckien beräknas bli 85 euro per hektar, medan vissa gynnade länder får så mycket som 245 euro. Detta beror på att Europeiska unionen försöker upprätta en så kallad historisk princip, som kommer att missgynna de nya medlemsstaterna. Men det vin som odlas och framställs i Tjeckien konsumeras också där. Det bidrar inte på något sätt till EU:s överskottsproduktion. Dessutom kräver nu unionen att Tjeckien ska bidra finansiellt till säljfrämjande åtgärder för EU:s överskottsviner i tredjeländer. Vi kräver därför att pengarna för reformen av vinsektorn ska läggas i de nationella anslagen, så att medlemsstaterna kan fördela det enligt sina egna behov.
Unionen tar itu med överskottsproduktionen av vin på två sätt. Det första är den meningslösa och barbariska destilleringen av vin till industrialkohol, och det andra är röjning av vinodlingar: röjning överallt, utom där den borde göras. Det skulle faktiskt vara tillräckligt att röja alla de illegalt planterade vinstockarna i de traditionella länderna i söder, och särskilt i ett av dem, och hela reformen skulle vara slutförd. Det totala området för dessa illegala vinodlingar motsvarar det antal hektar som EU måste röja. Det är inte så att EU till exempel inte kände till den exakta positionen för och inte förfogade över satellitbilder av de vinodlingar i Italien som planterades i hemlighet och över kvoten. I slutet av den föreslagna reformen togs ytterligare ett ämne som eurokraterna gillar upp: överlämnandet av behörigheten i detta ärende från rådet till kommissionen, det vill säga till icke folkvalda EU-tjänstemän. På detta sätt kommer mindre länder att förlora sin beslutsrätt, och de vinstockar som traditionellt har växt i Tjeckien sedan de romerska legionernas tid kommer att bli ännu en produkt som tas ifrån oss till förmån för den ofta illegala produktionen i EU:s södra länder. Men vi har inte för avsikt att låta dem ta ifrån oss denna tradition som är så värdefull för oss.
Peter Baco
(SK) Jag undrar om denna reform verkligen handlar om bra vin? Bra vin är, som vi känner till, vin som säljer. Detta innebär att kunden godtar dess kvalitet till det begärda priset. Men vissa EU-länder framställer vin som inte går att saluföra, till en kostnad av 500 miljoner euro per år.
Slovakien och andra medlemsstater har genomfört en kompromisslös nedskärning av vinsektorn, och detta är anledningen till att de inte längre framställer vin som inte går att saluföra. Att inrätta nationella anslag för ekonomiskt stöd på grundval av den så kallade ”historiska principen” strider mot marknadens regler. Den diskriminerar oss, straffar oss oavbrutet för att vi inte har gett vårt stöd till produktion av vin som inte går att saluföra.
Enligt den föreslagna reformen skulle vi permanent enbart få en bråkdel av det stöd som erbjuds producenterna av osäljbart vin. Av denna anledning begär vi att stöd enbart ska grundas på vinodlingarnas areal, och det är på samma diskriminerande grunder som vi motsätter oss ändringarna av märkning av viner och vill behålla det befintliga systemet.
Esther Herranz García
(ES) Herr talman! Nästa helg kommer rådet (jordbruk) förmodligen att fatta det politiska beslutet om reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin.
Vin är inte bara ett livsmedel, det är också en ekonomisk juvel inom jordbrukssektorn, som har straffats hårt av kommissionens beslut under de senaste åren. För första gången på länge är vi ute i tid: parlamentet ska utarbeta ett betänkande som kan användas av rådet när det fattar sitt slutgiltiga politiska beslut i helgen. Jag måste säga att detta verkligen gläder mig, och jag vill gratulera föredraganden till hans arbete, eftersom Europaparlamentet för första gången har lyckats fokusera på kvalitet, kultur, tradition, en Medelhavsprodukt som också har förts till andra delar av EU, en produkt som stärker vår ställning på både vår kontinent och i hela världen.
Vårt vin - och det ska inte råda några tvivel om detta - är det bästa i världen. EU:s vin är det bästa i världen. Det är därför som vi måste skydda det och inrikta oss på att främja det: inte bara främja det utanför EU, utan även här, eftersom ungdomar inom EU har slutat dricka vin på senare år. Vad har fått dem att sluta dricka vin? Det faktum att vi inte har brytt oss om att främja det eller uppmuntra dem att dricka det.
Vi måste ge vinsektorn konkurrensredskap för att se till att den förblir konkurrenskraftig inom och utanför Europeiska unionen. Vi måste främja vinkonsumtion och engagera ungdomar och det europeiska samhället som helhet i en kultur, kulturen för vinturism, kulturen för vinkonsumtion, kulturen för vinkunskap och kulturen för diskussion och deltagande i samhället.
Det råder ett underskott på anslag till landsbygdsutvecklingen, eftersom ett politiskt beslut som fattades i december 2005 inte gav tillräckligt med pengar till den andra pelaren. Men finansiering ska inte tryggas till skada för den gemensamma organisationen av marknaden, utan genom att uppmuntra medlemsstaterna att anslå lite mer av sina nationella budgetar till gemenskapens budget. Det är inte genom att ta ifrån jordbrukarna pengar som vi kommer att fylla ett hål så stort som landsbygdsutvecklingen i EU:s budget i denna budgetram.
När det gäller planteringsrätter råder det inga tvivel att sektorn måste få redskap som möjliggör självreglering. Dessa redskap måste vara rättsliga redskap, och de måste komma härifrån i syfte att fortsätta att skydda planteringsrätterna, som gör det möjligt att kontrollera produktionen. Det finns redan tecken på att det kan vara lönsamt att kontrollera denna produktion, precis som ursprungsbeteckningarna står under sträng kontroll.
Åtaganden måste upprätthållas, och därför kommer vi att rösta mot alla framlagda ändringsförslag, särskilt ändringsförslag som inte respekterar de åtaganden som redan gjorts, och här syftar jag på den socialdemokratiska gruppen.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Herr talman! Jag skulle också vilja börja med att gratulera föredraganden till hans arbete, och även skuggföredraganden från PSE-gruppen, inte bara som skuggföredragande för detta betänkande, utan också för det initiativbetänkande som föregick denna debatt.
Hennes arbete kännetecknar socialdemokraternas kompromissvilja och konstruktiva inställning för att finna en balanserad lösning. De långa månaderna med debatter har bekräftat tre saker: hur stor betydelse denna sektor har ur ekonomisk och social synvinkel, trots att den tidigare har behandlats illa i den gemensamma jordbrukspolitiken, att gällande regler är i otakt med den aktuella marknadssituationen och ändringar i konsumtionsmönster samt behovet av att införa reformer för att lösa dessa problem.
Denna debatt har också visat den stora samstämmighet som finns om alla de problem som påverkar sektorn. Men alla har inte varit eniga om de lösningar som kommissionen har föreslagit, och det är därför Europaparlamentets konstruktiva inställning bevisas av den breda kompromiss som nåddes i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och av PSE-gruppens detaljerade förslag. Förslagen syftar till att komplettera denna kompromiss i de mest känsliga frågorna, såsom avreglering av planteringsrätter, röjning av vinodlingsarealer, tillsats av socker och stöd till druvmust, bevarande av spritdrycker, som är så viktiga för vissa prestigefyllda viner som portvin, vars konkurrenskraft måste garanteras, krisförebyggande, reklam och så vidare.
Parlamentets ställning får därför en ordentlig skjuts framåt och är en fingervisning för rådet och kommissionen om den väg som måste följas. Den allmänna linjen i parlamentets ståndpunkt visar att det är möjligt att till sist finna en lösning på sektorns allmänna problem och också på de särskilda frågorna i produktionsregionerna.
I en tid när vi är på väg att inleda diskussioner om hälsokontrollen och scenariot för jordbruket efter 2013, något som särskilt intresserar oss, är det nödvändigt att denna reform fullbordas snabbt. Jag hoppas därför att parlamentet kommer att inspirera rådet i de beslut som måste fattas, eftersom parlamentets ståndpunkt och den allmänna linjen i dess rekommendationer är ett gott tecken för europeiska vinodlingar och viner.
Donato Tommaso Veraldi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag är tacksam mot kommissionsledamoten, men vill särskilt tacka föredraganden, Giuseppe Castiglione, för hans utmärkta, genomgripande och värdefulla arbete.
Att möta de utmaningar som den internationella konkurrensen skapar, genom system som förbättrar kvaliteten och skyddar särdrag, är det centrala mål som måste eftersträvas i reformen av EU:s vinmarknad. Men det är viktigt att se till att vi behåller stödet för koncentrerad druvmust som tillverkas i EU, eftersom detta är en vanlig oenologisk metod i många av dess regioner. När det gäller sötning bör alltid användning av sackaros i berikningssyften anges på etiketten, för att tydliggöra informationen till konsumenten.
Nationella stödprogram måste utnyttjas för att målinrikta säljkampanjer inom EU, men också användas för krisförebyggande, forskning, utveckling och framför allt förbättringar av vinets kvalitet.
När det gäller avreglering av planteringsrätter kan senareläggningen till 2013 vara acceptabel för viner som skyddas av ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. För att nå en balanserad situation för andra viner bör avregleringen bara tillåtas efter kommissionens konsekvensbedömning, som ska utföras före slutet av 2012.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Herr talman! Ett av de grundläggande problemen på vinmarknaden är att alltfler viner importeras från tredjeländer. Vi kan gott fråga oss själva om vinet från dessa länder är bättre. Svaret är nej. Kvaliteten på vin från tredjeländer är inte bättre än vårt vin, men deras vin är mycket billigare.
Mitt hemland är huvudsakligen ett vinkonsumerande land. Mina medborgare intresserar sig för två kriterier, nämligen pris och kvalitet. Den identifierande etiketten är mindre viktigt för dem, och ändå är det vanligt att man betalar mer för märkesvaran än för vinets kvalitet. Uteslutande marknadsföring kommer inte att åstadkomma någonting. Det kommer inte heller att locka prismedvetna kunder i de 15 gamla EU-länderna. Jag har själv sett detta i affärer i Bryssel.
Jag välkomnar verkligen att möjligheten att använda termen fruktvin har behållits. Detta är ett särskilt segment av den traditionella marknaden, och den konkurrerar inte med druvvinmarknaden. Liksom i fallet med definitionen av vodka är det inte acceptabelt att agera för att förstöra särskilda länders traditioner, varumärken eller kvalitet bara för att vinsektorn har problem.
Marie-Hélène Aubert
. - (FR) Herr talman, fru kommissionsledamot! Vi instämmer verkligen i er önskan att få ett slut på utbetalningen av bidrag som uppmuntrar till överproduktion och skapar oacceptabla snedvridande effekter, men vi kan inte acceptera att ni har för avsikt att göra vin, som i första hand tillhör en terroir, en jordmån, och är en alltmer standardiserad produkt som saluförs över hela världen, till föremål för modets och marknadsföringens nycker. Jag vill betona två punkter här.
Den första är att det är absolut nödvändigt att skydda de geografiska beteckningarna och ursprungsbeteckningarna, som ofta ifrågasätts men som trots detta utgör förbindelsen med den mark som kännetecknar den europeiska jordbruksmodellen. Vi vill att ni belyser denna modell och inte offrar den på de större marknadernas altare, som bara gynnar de giriga. Vi uppmanar också till att mer uppmärksamhet ska fästas vid ekologiska vinodlingsmetoder, vilka fortfarande kräver betydande kemiska produkter och tillsatser. I detta avseende skulle vi vilja be er att särskilt stödja ekologiskt vin, för vilket specifikationerna nu utarbetas.
Den biologiska mångfalden när det gäller jordmåner, kulturer och smaker, utveckling och främjande av kvalitet samt de euroepiska vinernas utomordentliga rikedom: detta är framtiden och de principer som borde ligga till grund för denna reform.
Ilda Figueiredo
(PT) Herr talman! Vi är mycket kritiska mot Europeiska kommissionens förslag att reformera den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Förutom röjningen av vinstockar är förslaget att avreglera planteringsrättigheterna särskilt oroande. Vi anser att det betänkande som antogs av utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling inte erbjuder något skydd i detta avseende. Det europeiska vinodlingsarvet och framtiden för vidsträckta regioner, som inte bara är områden för vinproduktion med ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar, utan också områden som framställer bra bordsviner, står på spel. Till följd av detta och för att försvara den traditionella kulturen med vin och vinodling, sysselsättning och biologisk mångfald insisterar vi på att planteringsrätterna ska skyddas och att stödet för omstrukturering av vingårdar, övervakning av produktion och underhåll av kvalitet ska behållas samt att man ska fästa särskild uppmärksamhet vid familjebaserat jordbruk och kooperativa producenter, ge stöd till att destillera fram spritdrycker av vin och använda druvmust som produceras i regionen. Vi stöder emellertid inte tillsats av socker.
Jean-Claude Martinez
(FR) Fru kommissionsledamot! Bortom tekniken när det gäller anslag, bidrag eller planteringar så handlar detta projekt - det tredje på 15 år - i korthet om tre idéer som inriktas på ett enda mål. Den första idén är malthusianism. Vinodlarna faller inte kommissionen på läppen, så den vill röja, slänga bort druvorna, förbjuda chaptalisering och kontrollera produktion, på samma sätt som underskottet på mjölk eller vete skapades.
Den andra idén är en laissez-faire-kapitalism för vinst, laissez-faire för planteringar, import, urvattning, tillsats av träspån, falska viner och druvmust som importeras för att koka en global vinvälling.
Den tredje idén är globalism. Efter den inre marknaden och den gemensamma valutan kommer det gemensamma vinet: ett välsmakande träigt ”parkeriserat” Coca-Cola-vin, som inte ens skulle behöva en vinfabrikör, eftersom det verkliga målet är att frigöra vinodlingsarealer i Medelhavsområdet, särskilt de 250 000 hektaren runt Languedoc-Roussillon, de två och en halv miljarder kvadratmeter mark, där de kommer att röja vinodlingarna för att bygga hus, en marknad som är värd ettusen miljarder euro. Den gemensamma organisationen av marknaden för vin skulle eventuellt bli en gemensam organisation av marknaden för fastigheter.
Här är jag alltså förespråkare för de indianer som gör vin. Fru kommissionsledamot! Jag vill inte ta er skalp. Allt jag vill är att de vinproducenter som har gjort människor glada i över 2 000 år ska lämnas i fred.
Agnes Schierhuber
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig börja med att tacka vår föredragande för att han gjort allt som stod i hans makt för att nå denna kompromiss. Ända sedan kommissionen först lade fram ett dokument om reformen av den gemensamma organisationen av vinmarknaden och även i dagens debatt har vi sett att vin är en av de mest känsliga jordbruksprodukterna. Det är en av mest sofistikerade produkterna, men det river också upp känslor som få andra. Jag anser att Europaparlamentet, särskilt utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, har lyckats samla in och lägga fram ett kompromisspaket som återspeglar ett klokt urval av strategier, som bland annat innebär att de traditionella oenologiska metoder som används i medlemsstaterna förklaras tydligt på grundval av olikheterna i den europeiska vinodlingen, och att kvalitetsviner skiljs från bordsviner - något som jag anser är mycket viktigt. Det är viktigt att ursprungsbeteckningar behålls. De är gynnsamma för vinproducenterna, men mest av allt gynnar de konsumenterna.
Bevarandet av berikning begränsar stödet till traditionell vinproduktionen inom EU. De olika klimatrelaterade, geografiska och strukturella förhållandena under vilka vindruvorna odlas inom EU måste beaktas. Som österrikare vet jag hur nödvändiga vissa åtgärder är, men jag motsätter mig obligatorisk röjning, eftersom det finns ett behov av att iaktta konsumentens val av vin mycket noga och fastställa var det finns möjligheter till att öka konsumtionen ytterligare. De besparingar som vi gör genom dessa reformer - och jag är också angelägen att spara - måste ligga inom ramen för den första pelaren och fortsätta att stödja vinodlingen och vinproducenterna på ett eller annat sätt.
Låt mig avsluta med att säga att jag anser att utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har lyckats lägga fram ett sammanhängande och klokt paket, och jag hoppas också att parlamentets omröstning i morgon kommer att sända en tydlig signal till rådet och kommissionen om att vi vill att vinodlingen ska ha en framtid också i EU.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Herr talman! Först skulle jag vilja gratulera Europaparlamentets föredragande, Giuseppe Castiglione, för hans utmärkta arbete. Förtjänsten med hans betänkande är att det innefattar mycket av den oro som uttrycks av både oss som ledamöter av Europaparlamentet, men också av den europeiska vinindustrin.
Fru kommissionsledamot! Det har skett vissa ändringar sedan ni lämnade in detta förslag om en ny gemensam organisation av marknaden för vin. Vissa specifika aspekter har ändrats i mycket liten omfattning, medan andra har ändrat sig avsevärt, men jag anser att många av ändringarna har varit positiva. Röjning är till exempel inte längre reformens huvudpunkt, och det gladde mig att höra er säga tidigare att kommissionen nu arbetar med en tidsram på tre år, som parlamentet kräver, och inte fem år som ni hade föreslagit.
Denna reform av en gemensam organisation av marknaden, som är så viktig för EU:s jordbruk, vilket resultatet visar, har vissa oerhört positiva aspekter, och jag tackar er för detta. Bestämmelserna har till exempel förenklats och gjorts mer flexibla, och detta kommer att hjälpa oss att bli mer konkurrenskraftiga. Detta har redan påpekats av Esther Herranz i förbindelse med främjandet av europeiska viner inom och utanför EU.
Ett stort antal ändringsförslag har lagts fram till ert förslag i syfte att avlägsna aktuella marknadsarrangemang och ersätta dem med en meny över nationella anslag. Det är uppenbart att marknadsåtgärder redan har bidragit till att bevara jordbrukarnas inkomster och ekonomisk verksamhet i landsbygdsområden, och fortsätter att göra det. Jag vill alltså, utan att äventyra Giuseppe Castigliones kompromiss, lägga fram ett nytt ändringsförslag för att säkerställa direktstöd till diversifiering, ett stöd som medlemsstaterna skulle kunna inbegripa i sina nationella anslag för att hjälpa jordbrukare i övergången till den nya gemensamma organisationen av marknaden. Hur länge detta ska finnas och vilka metoder som ska användas bör utarbetas av förvaltningskommittén.
Fru kommissionsledamot! Jag anser att för aktörer som är vana att arbeta inom denna gemensamma organisation av marknaden, med stöd av nuvarande marknadsåtgärder, så är det på detta vis vi ska hjälpa dem igenom övergången till diversifiering och vägleda dem in i den nya gemensamma organisationen av marknaden, som jag hoppas att parlamentet kommer att anta i morgon.
Anne Laperrouze
(FR) Fru kommissionsledamot! Jag hoppas att ni kan uppfatta meddelandet från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, som har lagt fram viktiga ändringsförslag till ert reformförslag. Jag stöder vägran att tillåta en automatisk avreglering av planteringsrätterna 2014, särskilt för viner som skyddas av ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. För andra viner borde beslutet att avreglera planteringsrätter fattas först efter att effekterna av den gemensamma organisationen av marknaden har bedömts.
När det gäller chaptalisering anser jag att vi inte bör slösa vår kraft på denna fråga. Det som är viktigt är att behålla de oenologiska metoder som ger europeiska viner deras kvalitet och identitet.
Jag skulle särskilt vilja nämna bordsviner. I kommissionens förslag erbjuds möjligheten att hänvisa till en särskild ursprungsort, till exempel vin från kustområdena i Provence, viner från Andalusien, viner från Toscana osv. Detta kommer säkert att förvirra konsumenterna och leda till orättvis konkurrens mellan kvalitativa ursprungsorter, som uppfyller stränga krav, och bordsviner, som har friare produktionskriterier. Låt oss därför behålla den gällande lagstiftningen, eftersom den enda referensen borde vara det land där vinet framställs: spanskt vin, italienskt vin, franskt vin osv.
När det gäller de uppgifter som ska anges på etiketten anser jag att det är viktigt att nämna typen av buteljerare, dvs. om det är en oberoende vinproducent, en grupp producenter, eller något annat arrangemang. Att utöva yrket vinproducent i Frankrike uppfattas som oerhört positivt, något som inte nödvändigtvis är fallet för viner som framställs i andra delar av världen. Jag anser därför att det är viktigt att ge viss information i detta avseende.
Slutligen vill jag gratulera vår föredragande, som i princip lyckades få ledamöterna att enas om en kompromisstext mitt i en debatt som ofta väcker starka känslor, som sänder ut ett tydligt meddelande om att EU förblir världens ledande vinproducent, som garanterar en framtid för över en och en halv miljon vinföretag, och befäster EU:s ställning som ledande vinexportör.
Mikel Irujo Amezaga
. - (ES) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag vill inrikta mig på planteringsrätterna, eftersom syftet med reformen, som vi alla känner till, är att avreglera marknaden före 2013 genom att avlägsna planteringsrätter och frysa anslag, utan ett verkligt alternativ för 2,4 miljoner vinodlare i EU. Detta skulle slå ut små och medelstora vinodlingsföretag i ett enda slag, och åter lämna denna vår kulturmarknad i händerna på en handfull multinationella företag.
Jag anser att detta är oacceptabelt. Kan inte kommissionen inse att de mest ståndaktiga försvararna av planteringsrätter är regionerna bakom ursprungsbeteckningarna - till exempel Rioja i mitt fall - och att det är de som producerar, saluför och exporterar mest vin och det bästa kvalitetsvinet? Jag är från Navarra, där avreglering redan har genomförts: planteringsrätterna är värdelösa, men samtidigt som ett kilo vindruvor säljs för 15 cent i Navarra är samma kilo druvor värda mer än en euro bara 10 kilometer bort i Rioja.
Medan regionen Rioja säljer allt den har så har vi i Navarra tvingats ta till krisdestillation. Det kan därför inte förnekas att det gradvisa avlägsnandet av protektionism är något bra, men det bör inte bli en dogm. Kommissionen har inte lämnat in en enda seriös rapport som visar att avreglering, 2013 eller någon annan tidpunkt, kommer att gynna vinmarknaden.
Diamanto Manolakou
. - (EL) Herr talman! Kommissionens förslag syftar till att minska finansieringen och koncentrera denna sektor till stora karteller. Vi känner mycket väl till vilket resultat detta kommer att få: vi har sett det i fallet med andra grödor. När tusentals hektar röjs kommer tusentals små och medelstora vinodlare att försvinna, och områden - särskilt bergsområden och mindre gynnande regioner - kommer att överges och avfolkas, vilket kommer att påverka den biologiska mångfalden. Återverkningarna kommer att bli dramatiska: arbetslösheten och miljöproblemen kommer att öka. Importen kommer att öka, däribland viner av tvivelaktig kvalitet, på folkhälsans bekostnad.
Vi förkastar kommissionens förslag, och även betänkandet från utskottet för jordbruk, eftersom det därigenom införs åtgärder som är ännu värre: man tillåter tillsatser av socker i syfte att öka alkoholgraden med främmande ämnen, när vi skulle kunna uppnå samma resultat med druvmust. Man godtar också användningen av termen ”vin” för produkter som inte görs av druvor, och nedvärderar därmed kvaliteten på det europeiska vinet, som är den världsledande exportvaran.
Denna försåtliga, bakåtsträvande politik är skadlig för de europeiska vinerna samt för små och medelstora vinodlare, och stärker stora företag. Dessa förslag bör därför förkastas och fördömas.
Dimitar Stoyanov
(BG) Fru kommissionsledamot! Ni påpekade upprepade gånger i ert anförande att vår vinmarknad behöver reformeras. Kan ni vara så vänlig och förklara vilken vinmarknad ni menar, eftersom det kommissionsförslag som ni lägger fram inte omfattar skydd för marknaden i Bulgarien. För kommissionens förslag innehåller öppen diskriminering och innebär särbehandling av de östeuropeiska länderna, där produktionsvillkoren för vin är mindre gynnsamma.
När mitt land anslöt sig till Europeiska unionen förväntade vi oss en fri marknad och ekonomisk tillväxt, men i utbyte fick vi bara högre priser, hög inflationstakt och regelverk, något som mitt folk inte ens upplevde under socialismens och planekonomins tid. Tack så mycket.
Ioannis Kasoulides
(EL) Fru talman! Jag vill gratulera föredraganden, Giuseppe Castiglione, till hans betänkande. En hel del har redan sagts om reformen av vinmarknaden, och trots att jag alltid har varit av åsikten att gemenskapens viner måste upprätthålla sin kvalitet, tradition och äkthet om de ska utvecklas och få en konkurrenskraftig ställning, erkänner jag att de förmåner som södra EU åtnjuter i form av solljus inte borde stå i vägen för produktion i norr.
Jag är säker på att alla här i kammaren vill ha ett balanserat beslut. Eftersom rådet inriktar sig på att tillåta tillsatser av socker anser jag därför att det är rätt att det ska föreskriva ett bevarande av dagens situation, det vill säga stöd för att berika viner med druvmust, så att den betydande prisskillnaden mellan socker och druvmuster inte blir ett slag för producenter som traditionellt använder koncentrerade druvmuster för att öka alkoholgraden, särskilt eftersom vi talar om en autentisk vinprodukt.
Avslutningsvis skulle jag vilja tillägga att åtgärden att röja vinodlingar kan ses som ett sätt att begränsa EU:s produktion, men vi måste ta hänsyn till små öområden, där medlemsstaterna måste ha möjlighet att röja av sociala, ekonomiska och fram för allt miljörelaterade skäl. Dessutom är inte dessa vinodlingar ansvariga för gemenskapens överproduktion. Tvärtom, i det flesta fall framställer de viner av utmärkt kvalitet.
Jag ska avsluta med att säga att de europeiska vinerna är de bästa i världen. Det är vin med tradition. Vinet har sitt ursprung här! Vi måste därför behålla kvaliteten och traditionen och även införa en aggressivare politik: vi bör informera, eftersom det bara är här i EU som alkoholkonsumtionen ökar bland ungdomar - en oerhört obehaglig upplysning - samtidigt som deras vinkonsumtion minskar, och detta visar att det finns en brist på information.
Vincenzo Lavarra
(IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Denna reform ändrar utan tvivel vinsektorns grundförutsättningar för att göra den konkurrenskraftig på världsmarknaderna. I Castiglionebetänkandet har vi betonat att det europeiska vinets konkurrensfördel och det som har gjort det möjligt att hantera konkurrensen från den nya världen är vinets kvalitet.
Dessutom är det för kvalitetens skull som vi har förbättrar kommissionens förslag på vissa punkter, såsom röjning med hänvisning till tidsramen och de ekologiska begränsningarna, och avregleringen av planteringsrätter med de reservationer som man har påmint om under denna debatt. Vi har stött idén att det ska genomföras fler noggranna kontroller för att se till att man inte godkänner oenologiska metoder alltför lättvindigt, och vi har välkomnat en ökad medfinansiering från EU för säljkampanjer.
Trots detta kan vi inte stödja sötningsmetoden. Vi förstår att denna metod uppskattas i vissa länder på ekonomiska grunder, men i detta fall uppmanar vi till samma standard, samma stödsystem för druvmust i enlighet med tidigare lagstiftning. Framför allt anser vi att detta är grundläggande för att ge konsumenterna tydlig och korrekt information. I de fall där sackaros används, måste detta anges på etiketten.
Mina damer och herrar! Och här vänder jag mig särskilt till vissa av er: det handlar om att respektera principen om spårbarhet, som vi i denna kammare har kämpat för att vidmakthålla i ett försök att skydda konsumenterna.
Talmannen
Kvalitet och hälsa: socker får mig att må dåligt, så låt oss komma ihåg att de två går hand i hand.
Olle Schmidt
Vin är en dryck med uråldriga traditioner, en dryck som tillhör den europeiska kulturen. In vino veritas, som de gamla romarna konstaterade. Men vin är också en alkoholdryck som är skadlig för folkhälsan, i synnerhet om den konsumeras i rikliga mängder. Vinodling är en viktig näring i flera av EU:s länder och ger arbete och livskraft åt landsbygden. Jag uppfattar vin som en dryck som i hög grad borde kunna sälja sig själv om den har god kvalitet. Därför blir betänkandets förslag om stora och ökade insatser för marknadsföring svåra att förstå. Det kan inte vara Europas skattebetalares uppgift att stå för kostnaderna för att Europas vinodlare ska få sälja produkter som har blivit utkonkurrerade på marknadens villkor.
Å ena sidan talar EU om måttfullt drickande, å andra sidan vill EU sälja mera vin. Detta går inte ihop. EU:s vinmarknad behöver förvisso reformeras, men låt oss göra det med klokskap. Vinmarknaderna ser olika ut och fungerar av tradition på olika sätt, och också EU:s medborgare har olika krav och önskemål.
Adamos Adamou
(EL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Två föreslagna åtgärder som utmärker sig är röjning av vinodlingar och tillsatser av socker i vin.
Den första är ett kontraproduktivt och miljöförorenande förfarande som i grunden innebär att tusentals små och medelstora odlare tvingas fly från sina arbeten, och i stället för att få stöd för att stanna på sin arbetsplats sänds de i väg för att bli billig arbetskraft.
När det gäller tillsatsen av socker bygger vår reservation på en tillåten ökning upp till 4,5 volymprocent samt på användningen av termen ”vin” för drycker som inte framställs av druvor, som kommer att nedvärdera vinets kvalitet och särdrag. Dessutom kommer den så kallade ”förenklade märkningen” att bidra ytterligare till försämrad kvalitet, eftersom den inte kommer att inbegripa ett tvång att ange vinets produktionsområde.
Här skulle jag vilja påpeka att det, vare sig det var rätt eller fel, exempelvis har genomförts massröjningar i mitt land tidigare, vilket det dock inte ges något finansiellt stöd för nu på EU-nivå. Vi kommer att rösta mot förslaget med rent samvete och stödja minoritetens förslag, där man tar upp den sociala och ekonomiska oro som producenterna i mitt land, Cypern, och andra europeiska producenter, känner.
Det är nu producenterna bör stödjas, i stället för att skicka in dem i en spiral av arbetslöshet och minskad inkomst.
Struan Stevenson
(EN) Fru talman! I min valkrets i Skottland produceras inget vin. Det vill till att klimatförändringen leder till helt andra förhållanden om vi ska kunna producera vin i Skottland! Vi producerar dock mycket god whisky som jag kan rekommendera.
Jag talar för min kollega Neil Parish, som var tvungen att delta i ett möte med Michel Barnier i Paris, och för den brittiska vinsektorn, vilken som ni vet är mycket liten - den står för 0,01 procent av EU:s sammanlagda vinproduktion - men som inte söker något som helst bidrag eller ekonomiskt stöd från EU. Såvida den lägsta produktionsnivån inte ökas till 50 000 hl kommer Storbritannien dock att behöva införa ett planteringsförbud till och med 2014. Detta vore djupt orättvist mot en liten sektor som denna, där det finns ett visst utvidgningsbehov. Även om den brittiska vinsektorn blir fyra gånger så stor när systemet med planteringsrätter avskaffas, vilket är högst osannolikt, skulle den likväl endast står för 0,05 procent, eller en tvåtusendel, av EU:s sammanlagda vinproduktion.
Jag hoppas därför att ledamöterna visar förståelse för Neil Parishs ändringsförslag. Jag försöker inte på något sätt att undergräva kompromissen. Giuseppe Castiglione har utfört ett enastående arbete - det fanns 795 ändringsförslag - och har genom att söka en kompromiss fått ner antalet ändringsförslag till en hanterbar nivå. Jag vill inte på något sätt förstöra detta men hoppas att ni kommer att visa förståelse för Storbritanniens ståndpunkt.
Gilles Savary
(FR) Fru talman! Först vill jag gratulera vår föredragande, Giuseppe Castiglione, som har bidragit till en betydande ändring av kommissionens ståndpunkt. Vi står sannerligen inför en paradox här: å ena sidan har det aldrig druckits så mycket vin i världen, och å andra sidan säger de oss att EU överproducerar, även om vi om 10-15 år kommer att bevittna en rekordutveckling i världsomfattande vinkonsumtion. Jag har därför känslan av att detta är ett försäljningsproblem, snarare än överproduktion, som huvudsakligen gäller marknadsföring, och därför vill jag inte att den reform som föreslås för oss i dag ska locka oss att sänka sektorns standard ens en aning för att anpassa oss efter de nya vinproducerande länderna.
Vi måste komma i håg det som hände med den europeiska industrin. Tyskland är i dag EU:s ledande industriproducent. Tyskland har förblivit klassens ljus, landet har vägrat skära ned på produktionen och är i dag en världsledande exportör, till och med när Kina och Indien träder in på den internationella arenan.
Vi får inte skära ned på kvaliteten hos våra vingårdar och deras varumärken. Vi får därför inte ge efter för en rå industrialisering av vinindustrin, som i framtiden kommer att ge oss Heinekenvin, Danonevin, Coca-Cola-vin och Pepsi-Cola-vin. Jag menar dock att kommissionen är frestad att göra sig av med de minsta och gynna de största. Detta skulle resultera i att vi förlorar vår själ!
Fru kommissionsledamot! Jag ber er alltså att se till att alla delar som bidrar till vinets kvalitet och som kan förbättra kvaliteten - produktionsminskning, marknadsstöd, ordentligt skydd för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar - bevaras, inte bara inom EU, utan även utanför, i förhandlingar med stora multilaterala företag. Jag anser att det är oerhört viktigt. Annars kommer vi att förlora det som utan tvivel är en av de viktigaste delarna av vår jordbruksindustri, och i vår europeiska civilisation: vin är en produkt av kultur och civilisation. Det är därför som vi inte får falla för marknadens och industrialiseringens bländverk.
Astrid Lulling
(DE) Fru talman! Politik är det möjligas konst. Denna maxim gäller också den senaste reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Det ska dock sägas att kommissionens antagande från 2006 om osäljbara överskott av vin inom EU inte har förverkligats, och att dess lagstiftningsförslag i stor utsträckning åsidosatte det yttrande som parlamentet avgav i februari.
Precis som var fallet 1999 har vi, med orubblighet, påhittighet och i nära samarbete med handeln, särskilt i arbetsgrupper för vin som arbetar över partigränserna, lyckats utarbeta en kompromiss som vinhandeln i både södra och norra EU skulle kunna leva med, förutsatt att odlarna framställer bra viner och vinhandlarna kan marknadsföra dem effektivt inom och utanför EU. Vi har för avsikt att skapa den nödvändiga uppsättningen instrument och göra regionerna ansvariga för att använda dem inom en lämplig finansieringsram.
I den tröttsamma tvisten om oenologiska metoder, som i onödan underblåstes av kommissionen, nådde vi åter ett avtal, till mycket stor del på grundval av kompromissen från 1999, även om kommissionen fortfarande inte är nöjd med detta. Det sunda förnuftet har segrat, liksom medvetenheten om att försäljningsproblem i söder inte kommer att lösas genom att göra det omöjligt att framställa säljbara viner i norr, och jag hoppas att detta också kommer att trygga en stor majoritet här.
Det är, som alltid, detaljerna som avgör. Jag respekterar kompromissen, som även föredraganden själv hade gjort eftergifter för, och han ska ha mycket beröm för detta. Av denna anledning har jag inte för avsikt att lägga fram nya ändringsförslag, även om jag inte kommer att avhålla mig från att uttrycka min mening när jag röstar om förödande specifika förslag som inte har något att göra med kompromissen.
Det är exempelvis ytterst kontraproduktivt att kräva att vinetiketterna ska ange ursprunget för den europeiska druvmust som används för att berika vinet, om syftet är att uppmuntra till denna form av berikning. Det viktigaste är att reformerna bidrar till att garantera en tillräcklig produktionspotential när det gäller kvantitet och kvalitet, för att vi ska behålla vår ledning på den globala marknaden och se till att vi inom EU och på andra ställen dricker mycket mer vin för vår hälsas skull!
(Applåder)
Bogdan Golik
(PL) Fru talman! Jag skulle vilja börja med att tacka föredraganden. Jag skulle också vilja uttrycka min tacksamhet mot alla ledamöter av utskottet för jordbruk för det hårda arbete som de har lagt ned på att nå enighet om en så viktig, men också invecklad fråga som reformen av vinmarknaden.
Jag tror att vi alla instämmer i att det behövs ändringar inom sektorn som svar på globaliseringen och avregleringen av handeln. Vi samtycker dock inte alltid till hur dessa förändringar ska genomföras. Det finns därför allt större orsak för oss att betrakta det avtal som nåtts om nyckelfrågor för vinproducenter som en gemensam framgång. I avtalet tar man hänsyn till behoven och förhållandena i gemenskapens olika regioner, som skiljer sig när det gäller naturlig miljö och klimat. De oenologiska metoderna skiljer sig därför i enlighet därmed.
I synnerhet vill jag belysa det ändringsförslag som gör det möjligt för medlemsstaterna att använda termen vin med hänvisning till andra viner än druvviner. I vissa delar av EU daterar sig traditionen med fruktviner så långt tillbaka som 1100-talet. Allt detta är en del av vårt gemensamma kulturarv. Följaktligen är det viktigt att inte genomföra några potentiellt förvirrande ändringar av märkningen av fruktviner. Viner som framställs med frukt som äpplen och vinbär märks med beteckning fruktvin eller vin som uppkallas efter frukten i fråga. Dessa viner etablerades på den europeiska marknaden för många år sedan, och det gläder mig att bestämmelsen om fruktvin har behållits.
Béla Glattfelder
(HU) Tack så mycket. Jag skulle vilja ta upp tre frågor, eftersom vinsektorn är alltför omfattande för att jag ska kunna ta upp alla frågor. Den första frågan gäller röjningsstöd, den andra är omstruktureringsstödet för att förbättra vingårdar, och den tredje är den obligatoriska destillationen av biprodukter.
Jag instämmer i grunderna för reformen. De gällande reglerna för vinsektorn är ohållbara. Stödet till destillation måste stoppas, eftersom det är oekonomiskt. I stället skapas överskott och för att stoppa detta måste vi röja en stor andel vinodlingsarealer. Vi har hittills haft det bra. Problemet börjar nu, eftersom detta bara kan göras ordentligt om vi röjer vinodlingarna och inriktar röjningsstödet på de regioner som producerar överskott. Detta sker inte. Det som däremot sker är att de medlemsstater och regioner som inte producerar ett överskott kommer att få bära en orättvist stor börda, enligt denna reform. Detta är i synnerhet oacceptabelt för de nya medlemsstaterna, eftersom vi före anslutningen, när vi fortfarande stod utanför EU, inte mottog något destillationsstöd, och inte heller producerade något överskott. Sedan dess har ungefär 10 procent av våra ungerska vinodlingar röjts. Detta beaktas inte i reformen, som för övrigt äger rum nu, när vi inte producerar ett överskott och därtill har blivit en nettoimportör. Denna reform belastar de flesta av alla de länder som hade en balanserad vinproduktion, och vi producerade verkligen ungefär den mängd vin som konsumerades.
Den andra frågan som jag skulle vilja ta upp är stödet till att modernisera vinodlingar. Det är särskilt oacceptabelt att denna form av stöd sjunker i Ungern. Kommissionsledamoten bör inte vara rädd för att hon öppnar Pandoras ask! Det är mycket bättre att föra en debatt än att fatta ett orättvist beslut. Parlamentets beslut kommer att erbjuda en lämplig lösning, och det kommer att rekommendera att moderniseringsstödet inte ska vara mindre i någon medlemsstat än det var 2007-2008, och detta skulle vara en bra lösning.
Jag stöder också upphävandet av regler om obligatorisk destillation av biprodukter, eftersom det är en oekonomisk, överflödig åtgärd, och den är inte hållbar ur miljöskyddsperspektiv. Tack så mycket.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Mina damer och herrar! Jag håller med om att regelverket för vin fram till nu har varit dåligt, och samtidigt är det mycket diskutabelt om denna vinreform kommer att bli bra. Det finns otaliga frågor, eftersom det är uppenbart att denna reform är nödvändig, samtidigt som den kommer att skada de fattigaste vinproducerande regionerna. Fördelningen av nationella anslagssystem - som kommissionsledamoten talade om - är oerhört skadlig för de nya medlemsstaterna. Denna vinreform är diskriminerande och belönar dem som hittills har framställt vin av dålig kvalitet för destillation, eftersom de mottar pengar i alla fall.
Parlamentet har rört sig i rätt riktning, och den slutliga kompromissen skulle kunna bli att två tredjedelar utgörs av området och kvantiteten, och en tredjedel är den historiska referensen. Det kommer att bli mycket användbart att fortfarande ha möjlighet att öka alkoholinnehållet genom sötning. Marknadsföring är en oerhört viktig faktor, men denna måste garanteras inom unionen också. Jag instämmer helt i avskaffandet av destillation, och detta är det mest positiva med reformen, men jag upprepar att dessa pengar kommer att gå till dem som har producerat i destillationssyfte fram till nu. Begreppet röjningsstöd är bristfälligt, eftersom det är mycket attraktivt för de fattigaste medlemsstaterna. Vi i de nya medlemsstaterna kommer också att tvingas röja vinstockar som ger bra kvalitet. Tack för er uppmärksamhet.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Huvudmålet i denna reform borde vara att uppnå hållbarhet och förbättrad konkurrenskraft för unionens vinsektor. Det är också viktigt att stärka ställningen för de berömda europeiska vinerna, som ståtar med sekellånga traditioner, så att de inte förlorar mark till viner från den så kallade nya världen. Den budget som tilldelats marknaden bör användas klokare. Vi borde inte främja destillation. I stället borde vi främja europeiska viner i syfte att återerövra förlorade marknader och få tillgång till nya.
Jag skulle vilja påpeka tre viktiga saker. För det första, när det gäller alternativet att tillsätta socker så måste det aktuella läget bevaras. För det andra måste också det aktuella läget för fruktviner bevaras. Detta innebär att det borde vara möjligt att använda termen vin för att beteckna fruktviner. För det tredje borde den lägsta nivån ökas till exempelvis 50 000 hektoliter. Detta skulle stimulera produktionen och bidra till en utveckling av lokal vinproduktion i länder som inte framställer stora kvantiteter vin. Ändringen skulle inte inverka på EU:s vinmarknad.
Christa Prets
. - (DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Som vi har hört i dag går traditionen för vinodling flera hundra år tillbaka i tiden. Vi har försökt att förbättra kvaliteten på våra viner i årtionden, och dessa ansträngningar har gett oerhörda resultat, något som jag, som österrikare, också kan hävda när det gäller mitt eget lands ansträngningar, särskilt i min hemprovins Burgenland.
En del av denna framgång har emellertid berott på användningen av sackaros efter behov. Att tvingas fylla på sockerinnehållet i vin med druvmustkoncentrat från andra regioner skulle innebära en påverkan och till och med ändring av särdragen för vår regions viner. Vi kan verkligen inte tillåta detta, inte heller skulle det vara meningsfullt för våra odlare, som har värnat om höga kvalitetsstandarder i många år.
Det är otänkbart att sackaros som tillsats skulle slopas och ersättas med koncentrerad druvmust som kompensation för att den mycket kostsamma metoden krisdestillation ska överges. Av denna anledning anser jag att vi bör stödja det gamla kompromisspaketet, som kommer att möjliggöra för oss att bland annat bevara regionala vinodlingskulturer och -traditioner.
Oldřich Vlasák
. - (CS) Herr talman, fru kommissionsledamot! Det råder inga tvivel om att det behövs nya spelregler inom vinsektorn. Europeisk vinodling är den sista delen av vår jordbrukspolitik som fortfarande inte är reformerad och som fortfarande arbetar efter principen ”ju större avkastning, desto mer pengar från Bryssel”. Detta leder ofta till att vinodlarna fäster mer uppmärksamhet vid kvantitet än kvalitet, något som inte har undgått våra europeiska kunder. De väljer i allt högre grad viner från Kalifornien, Chile eller Sydafrika, i stället för våra viner från Mähren, Tjeckien, Frankrike eller Italien. Vi borde stödja kvalitet och konkurrenskraft. Detta behöver dock inte innefatta diskriminering av vissa medlemsstater, medan andra gynnas. Om vi verkligen vill enas om en reform av vinsektorn så får den inte omfatta det förslagna förbudet mot användning av sockerbetor för vinberikning.
Vart och ett av våra länder har olika klimatförhållanden och olika traditioner. Den geografiska miljön i de länder som ligger i de nordligaste delarna av EU skiljer sig markant från de södra delarna. Vårt kallare klimat gör det ofta nödvändigt att berika våra viner med socker. I mitt land har socker använts för vinberikning i över 200 år. Det är en traditionell metod. Europeiska kommissionen föreslår att berikning med socker ska förbjudas och ersättas med koncentrerad druvmust. Koncentrerad druvmust, om den inte är subventionerad, kostar minst dubbelt så mycket som socker, och dessutom framställs den bara i några få länder. Om vi använde koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust för att berika våra viner så skulle vi tvingas importera den från andra länder, något som skulle strida mot en av de grundläggande principerna för europeisk vinodling, det vill säga definitionen av vinets ursprung genom druvornas ursprung. Bortsett från detta skulle priset på vin gå upp, och därmed göra det mindre konkurrenskraftigt på marknaden. Jag anser att detta skulle vara diskriminering. Samtidigt som kommissionen motsätter sig att viner sötas verkar ingen oroa sig för deras syra, det vill säga tillsats av vinsyra, som huvudsakligen görs i södra EU. Jag skulle vilja höja ett glas med hederligt vin för en hederlig reform utan diskriminering och favorisering.
Talmannen
Jag är rädd för att det vinet bör göras av druvor!
Gábor Harangozó
(HU) Tack för ordet, fru talman. Fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Målet med reformen av vinmarknaden är att främja produktionen av godtagbara viner av god kvalitet. Vi välkomnar att rekommendationerna kommer att fortsätta göra det möjligt att öka alkoholinnehållet med socker i de områden där det betecknas som en traditionell metod. Det finns bra viner i de nya medlemsstaterna, inbegripet Ungern, och vi producerar vanligen inte överskott. Om ett vin är av bra kvalitet spelar det ingen roll om det framställs med tillsats av socker eller inte.
Men det är nödvändigt med modernisering och omstrukturering för att göra vinerna mer säljbara. Syftet med marknadsföringen och tillhandahållandet av en större nationell budgetram är delvis viktigt för att göra investeringar som syftar till att främja strukturändringar, särskilt i de nya medlemsstaterna. Det är av just denna anledning som vi inte kan acceptera rekommendationerna att fördelning som grundas på historiska uppgifter borde ha en framträdande roll i skapandet av nationella anslag, något som skulle leda till diskriminering och huvudsakligen gynna de länder som är ansvariga för överproduktionen. Tack för er uppmärksamhet.
Zita Pleštinská
(SK) Europeiska unionen är en vinproducent av internationell rang. Genom att framställa viner av hög kvalitet har den tryggat en dominerande ställning på världsmarknaden. Men till följd av globaliseringen står den europeiska vinproduktionen inför hotet från billig vinimport från USA, Sydamerika, Sydafrika. Australien och Nya Zeeland.
Billiga viner från tredjeländer kan vara en glädje EU:s konsumenter, men de är en huvudvärk för europeiska producenter. På grund av sina höga produktionskostnader kommer europeiska vinproducenter att kämpa på en helt öppen marknad, och det är därför vi måste reformera vår vinsektor.
I EU:s budget har det anslagits 1,3 miljarder euro till vinsektorn. Vi måste använda pengarna för att vidta positiva åtgärder i syfte att förbättra våra viners kvalitet och attraktionskraft, samt till forskning och utveckling inom denna sektor.
Vinodlingen i Slovakien har en lång historia, och det har alltid varit, och är fortfarande i dag, en svår näringsverksamhet. När vinhandlare utövar påtryckningar på producenter för att de ska sänka priserna, har dessa i sin tur inte råd att betala odlarna adekvata priser för deras druvor. Det finns berättigade farhågor att i kampen för överlevnad kommer bidrag att lura vinodlarna att förstöra sina vinodlingar. Faran är att vingårdar kommer att förstöras i områden där inget överskottsvin produceras.
Att försöka begränsa röjningen till Sydeuropa, där det finns ett överskott som hanteras genom subventionerad krisdestillation, skulle vara politiskt ogenomförbart, eftersom det helt enkelt skulle förbjuda sötning i norra Europa. I Slovakien, liksom i Tyskland och även i Österrike, finns det en mycket lång tradition att berika vin med socker.
Jag skulle vilja uttrycka min uppskattning för föredraganden, Giuseppe Castiglione, som har intagit en sådan balanserad ställning i ett ämne som är lika känsloladdat som vin. Han har lyckats förhandla fram en livskraftig kompromiss, som tar hänsyn till vinsektorns alla olika aspekter. Framför allt strävar han efter att förena alla producenters intressen, nord och syd. Bara en bra reform av vinsektorn kan bidra till att bevara de bästa vinodlingstraditionerna inom EU, stärka sociala strukturer och förbättra vår landsbygds kvalitet och attraktionskraft, samtidigt som vi skyddar miljön. Jag är säker på att de besökare som kommer till alla de olika vinodlingsregionerna i EU kommer att uppskatta och glädja sig åt att prova typiska viner som framställs av lokalt odlade druvor.
Christine De Veyrac
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Ja, det är önskvärt att reformera den gemensamma organisationen av marknaden för vin, men är det sätt som kommissionen presenterar det mest lämpade? Ur Bryssels synvinkel kan vi förstå det matematiska sambandet mellan minskad produktion och ett minskat antal producenter. Fru kommissionsledamot! Jag kan dock försäkra er om att man i sydvästra Frankrike, på de italienska slätterna och längs de spanska och portugisiska kusterna inte ser det på samma sätt. Det här är också en fråga som inte bör ses ur ett ekonomiskt perspektiv. Vintillverkning innebär att män och kvinnor lever av frukten av sitt arbete. Vin är deras levebröd och vi kan inte tvinga dem att lägga ned verksamheten utan att fundera över vad de ska livnära sig på. Vad är logiken i att å ena sidan ha röjning och å andra sidan föreslå en fullständig avreglering av planteringsrätter från och med 2013?
Min andra fråga är följande: Varför avskaffa detta lagstiftningsinstrument när vi inte har några garantier för hur marknaden kommer att utvecklas? Om vi verkligen vill bekämpa överproduktionen föreslår jag att vi kräver att olagliga planteringar ska röjas först, för ni vet lika väl som jag att det finns en hel del sådana i Europa.
I betänkandet förskrivs också ett större urval av åtgärder som är tillgängliga via de nationella stödprogrammen. Detta är bra eftersom kommissionens förslag är oerhört restriktivt på den punkten. Jag beklagar därför att avsnittet om förebyggande av kriser är så bristfälligt. Vi vet hur känslig vinproduktionen är för årliga variationer beroende på väderförhållanden, och åtgärder för att förebygga kriser kommer endast att hjälpa till att lindra fluktuationerna.
Jag vill avsluta med att säga att jag förstår föredragandens försiktighet när det gäller berikning, som är en känslig fråga. Det är dock beklagligt att man inte har föreslagit tillstånd för att kombinera additiva och subtraktiva berikningsmetoder, vilket skulle göra det möjligt för producenterna att minska användningen av sackaros.
När det gäller resten av betänkandet verkar det som om man på det hela taget är inne på rätt spår och jag kommer att stödja föredragandens utmärkta arbete.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag hör att ni liksom de andra ledamöterna av Europaparlamentet hyser stort intresse för den europeiska vinsektorns framtid. Nu hinner jag inte gå in på detaljer, men eftersom vi redan har fört djupgående diskussioner i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling tänker jag bara ge er ett enkelt budskap när det gäller vinreformens framtid.
Det är dags att komma överens. Jag är övertygad om att en reform betyder mycket för vinsektorn, och det är dags att komma överens eftersom, vilket med rätta har nämnts i dag, importen ökar och produktionen ökar men den inhemska konsumtionen minskar. Det är dags att komma överens eftersom vi kan använda budgeten för vinsektorn på ett mycket smartare eller bättre sätt än vi gör i dag, på ett sätt som stärker sektorn och som dessutom är mer begripligt för allmänheten och skattebetalarna.
Jag anser att en överenskommelse ligger inom räckhåll, men naturligtvis måste det vara den rätta överenskommelsen. Vi lever i verkligheten, och även om jag har varit väldigt flexibel när det gäller flera av mina ursprungliga förslag tillåter jag inte att förslaget blir så urvattnat att resultatet förlorar all smak och innebörd. Den kompromiss vi når måste leda till en reform värdig namnet och göra det möjligt för oss att uppnå de mål vi har satt upp.
Vi kan stärka konkurrenskraften inom vinsektorn, uppnå en bättre balans mellan tillgång och efterfrågan och avsevärt förbättra märkningskraven och många andra aspekter. Vi kan göra allt detta och ändå se till att vinproduktionen fortsätter att vara en juvel i det europeiska jordbrukets krona, som Esther Herranz García med rätta sa i dag.
Det är inte läge att komma med ursäkter för att inte agera och bara låta kommande chanser gå oss ur händerna. Nu är det dags att med stadig hand föra in vinsektorn på en väg mot nya framgångar. Jag vet att jag kan lita på att beslutsfattarna, som i själ och hjärta värnar om sektorns bästa, gör det rätta, och jag vet att jag kan räkna med Europaparlamentets samarbete. Jag tackar er och återigen Giuseppe Castiglione för den mycket svåra uppgiften att sammanföra alla olika åsikter inom Europaparlamentet.
Talmannen
Tack, fru kommissionsledamot. Jag har dristat mig till att komma med en och annan synpunkt i dag eftersom vi inte har ont om tid. Ni slog huvudet på spiken. När jag var liten dog jag nästan efter att ha andats in ångorna av druvor som trampades med fötterna i ett fat, så det finns ett nära samband mellan liv och död.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på onsdag kl. 11.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Alessandro Battilocchio  
skriftlig. - (IT) Italien och de italienska ledamöterna av parlamentet har alltid försvarat det europeiska projektet, för att främja sociala rättigheter, konsumentskydd och våra medborgares livskvalitet. EU:s jordbrukspolitik kom till stånd för att stödja våra jordbrukare och öka kvaliteten på europeiska produkter i syfte att stärka EU:s ställning på världsmarknaden.
Idag har vi dock, i och med omröstningen om reformen av vinmarknaden, tagit åtskilliga steg bakåt i den här sektorn. Det gäller särskilt Medelhavsländerna och Medelhavsregionerna, som Europa har att tacka för den berömmelse och framgång som europeiska viner mödosamt har rönt över hela världen. Att stödja berikning med sackaros, utan att ens kräva att det ska anges på etiketten för att informera konsumenterna, att föredra röjning framför återställning, att tillåta att planteringsrätter överlåts i hela EU - allt detta är metoder som vi, som européer och framförallt som italienare, tycker är oacceptabla. De kommer att försämra kvaliteten och anseendet hos en av de produkter som bäst representerar kvaliteten på det europeiska jordbruket runt om i världen. Jag hoppas att mina kolleger i rådet kommer att göra en bättre insats för att försvara vårt vins och alla våra vinodlares framtid.
Robert Navarro  
skriftlig. - (FR) Europeiska kommissionen tycker verkligen att det är svårt att överge de stereotypa perspektiv som den godtyckligt tillämpar på alla sektorer. Vin kan inte behandlas som reservdelar till bilar eller någon annan industriellt tillverkad produkt. Det är en produkt som formar regioner, kulturer och levnadssätt.
Om det behövs en reform av den gemensamma organisationen av marknaden så måste man bevara den europeiska vintillverkningen, inte göra sig av med den eller vanställa den. Man måste hjälpa vinproducenterna att anpassa sig - särskilt vid den efterföljande omstruktureringen av sektorerna - och ge dem förutsättningar att återerövra den inre marknaden. Begränsningarna av planteringsrätterna bör inte heller avskaffas. De garanterar kontroll av produktionen och fortsatt kvalitet. Om Europaparlamentet förbättrar situationen i förhållande till kommissionens ursprungliga förslag kan jag, när det gäller krishanteringsverktygen, bara beklaga att krisdestillation - som, om det vore obligatoriskt, inte skulle skapa de överskott som vi ser nu - inte längre är något alternativ för att hantera tillfälliga kriser.
