A guantanamoi foglyok hazatelepítésa és visszatelepítése - Európai országoknak a CIA által történt állítólagos igénybevétele foglyok szállítása és illegális fogvatartása céljából (vita) 
Elnök
A következő pontot a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai képezik, a guantánamói foglyok hazatelepítéséről és visszatelepítéséről és az európai országok CIA általi állítólagos, foglyok szállítására és illegális fogvatartására történt igénybevételéről.
Alexandr Vondra
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, tudatában vagyok annak, hogy Guantánamo ügye igen fontos és aggasztó kérdésnek számít a Parlament számára. Azt is tudom, hogy a Parlament, 2002 óta elfogadott több állásfoglalása útján, folyamatosan hangot adott a problémával kapcsolatos álláspontjának. Ezért bizonyos vagyok benne, hogy a Parlament a Tanácshoz hasonlóan üdvözölte Barack Obama döntését Guantánamo egy éven belüli bezárásáról. Az elnökség ennek a véleményének hangot is adott egy, a rendelet Barack Obama általi aláírása után röviddel kiadott nyilatkozatában. A miniszterek az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsának legutóbbi ülésén egyhangúlag üdvözölték ezt a döntést, de ezt alighanem önök is tudják.
Obama elnök úr bejelentette azt is, hogy véget vetnek a katonai bíróságok előtti tárgyalásoknak, valamint megerősítette a genfi egyezmény melletti elkötelezettségét, és azt is közölte, hogy véget vetnek a titkos fogvatartási programnak és a különleges vallatási módszerek használatának. Ezek örömteli fejlemények, amelyek segítenek majd a terrorellenes transzatlanti együttműködés további megerősítésében.
A Guantánamo bezárásáról szóló döntés természetesen elsősorban az Egyesült Államok felelőssége. De, tekintve, hogy a terrorizmus elleni harc és az emberi jogok és a jogállamiság védelme egyaránt közös érdekünk, a múlt héten a Tanács ülésén a miniszterek megvitatták, hogy a tagállamok milyen gyakorlati segítséget nyújthatnak az Egyesült Államoknak, és különösen azt, hogy sor kerülhet-e esetleg az egykori foglyok európai befogadására.
A Guantánamo bezárásáról szóló rendeletében Obama elnök úr az összes fogva tartott státuszának felülvizsgálatát rendelte el - ez jelenleg zajlik. A foglyok letelepítése azokat érinti majd, akiknek szabadon engedését ezen felülvizsgálat alapján engedélyezik. Az, hogy az Unió tagállamai befogadjanak-e volt foglyokat, nemzeti hatáskörbe tartozó döntés. De múlt héten megegyezés született arról, hogy hasznos lenne egy közös politikai álláspont, és az összehangolt európai fellépés lehetőségét továbbra is vizsgálni kell.
Ez a kérdés sok politikai, jogi és biztonsági problémát vet fel, amelyeket meg kell vizsgálni és amelyekről egyeztetni kell, és amelyekről - ezt külön szeretném kiemelni - csak a tagállamok bel- és igazságügyminisztereinek részvételével lehet dönteni. Ez a folyamat most kezdődött el, és a Tanács vissza fog térni a témára, amint egyes kérdések jobban tisztázódtak. Ez jelenleg is folyamatosan zajló munka tárgya; a Politikai és Biztonsági Bizottság például éppen ma tárgyalja.
Teljes mértékben megértem, hogy a Parlament folyamatosan szoros figyelemmel követi a kérdést, amit a ma beterjesztett állásfoglalás-tervezet is tükröz - amelyet egyébként magam is elolvastam. Szeretném biztosítani önöket arról, hogy az elnökség nagy figyelmet fog szentelni ennek az ügynek, és a Parlamentet teljes körűen tájékoztatni fogja a Tanácsban zajló további egyeztetések eredményéről, illetve minden más fejleményről is.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. - (FR) Elnök úr, nagy örömmel fogadtam Alexandr Vondra szavait, és annak is örülök, hogy őszintén mondhatom: egyetértek mindazzal, amit az imént elmondott. Ez azért is fontos, mert nyilvánvaló, hogy a Bizottságnak ebben a nehéz kérdésben szorosan együtt kell működnie az elnökséggel.
Külön szeretném kiemelni, hogy támogatom Benita Ferrero-Waldnert, aki az utolsó pillanatban közbejött akadály miatt nem lehet ma itt a teremben. Éppen ezért nem csak a saját nevemben beszélek, hanem az övében is.
A Bizottság nagy örömmel üdvözölte Obama elnök úr beiktatása óta bejelentett kezdeményezéseit. Most minden körülmény alkalmas arra, hogy az USA és Európa kapcsolatait újra megerősítsük, és a Bizottság nagy erőfeszítéseket fog tenni annak érdekében, hogy ez a partnerség új lendületet kapjon.
Az Egyesült Államokban történt változások egyik legfeltűnőbb példája az, hogy Amerika most már hajlandó megvizsgálni a terrorizmussal gyanúsított személyekkel kapcsolatban az emberi jogok kérdését. Természetesen üdvözöljük Obama elnök döntését a guantánamói fogolytábor gyors bezárásáról, és azt is, hogy igyekszik jó kapcsolatot ápolni az iszlám világgal, valamint azt is, hogy megerősítette az Egyesült Államok elkötelezettségét a közel-keleti békefolyamat mellett.
Elégedetten vettük tudomásul a január 22-én aláírt rendeletek egyéb intézkedéseit is, nevezetesen a titkos CIA-börtönök bezárását, a kínzás és a kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód teljes tilalmát, és a katonai bíróságok előtti tárgyalások felfüggesztését.
Az Európai Unió továbbra is aktív politikai párbeszédet folytat az Egyesült Államokkal, amelyben természetesen prioritást élvez az emberi jogoknak az egész világra kiterjedő védelme. Aktívan együttműködünk az Egyesült Államokkal a terrorizmus fenyegetése elleni harcban is, de mindig az emberi jogi kötelezettségeink szem előtt tartásával.
Az, hogy Guantánamón éveken át tárgyalás nélkül tartottak fogva embereket, a terrorista csoportok malmára hajtotta a vizet azzal, hogy megkönnyítette az radikalizálást, a toborzást. Az Európai Unió már korábban egyértelművé tette, hogy ellenzi Guantánamót. Az Európai Parlament rengetegszer felszólított a bezárására, mert a terror elleni küzdelmet a nemzetközi jog betartásával kell folytatni. Nagyon fontos, hogy a terror elleni küzdelemben tiszteletben tartsák az emberi jogokat, és ez nem is csak elvi kérdés, hanem fontos a világszerte történő radikalizálódás megelőzése érdekében is. Hisszük, hogy a nemzetközi jog által biztosított jogokat minden fogvatartott esetében tiszteletben kell tartani. A fegyveres konfliktus kivételével az egyéneket nem szabad önkényesen fogva tartani, és mindenkinek joga van az igazságos, jogszerű tárgyaláshoz. Ezeket a kérdéseket fel is vetettük az Amerikai Egyesült Államokkal zajló politikai párbeszéd során. Az Európai Parlament fontos szerepet játszott a figyelem felkeltésében e téren.
Azt is szeretném hozzátenni, továbbra is Alexandr Vondrával való egyetértésben, hogy az amerikai hatóságoknak minden egyes guantánamói fogoly esetét külön felül kell vizsgálniuk. A főügyész által vezetett, a védelmi és a belbiztonsági minisztert és más magas szintű tisztviselőket magában foglaló munkacsoport épp most kezdte meg munkáját.
Obama elnök bejelentette, hogy további diplomáciai erőfeszítéseket tesznek majd Guantánamo problémájának megoldására.
A január 26-i külögyi tanácsi ülésen, ahogy arról Ferrero-Waldner asszony beszámolt volna, szóba került Guantánamo ügye is. Több tagállam hangot adott azon kívánságának, hogy jöjjön létre együttműködés egy összehangolt Európai Uniós álláspont kidolgozása érdekében, habár alaphelyzetben, és ezt külön Vondra úrnak is mondom, az egyes tagállamok feladata eldönteni, egyedi alapon, hogy milyen választ adnak az Egyesült Államokból érkező esetleges megkeresésekre.
A Tanács titkárságával szoros együttműködésben ezeken a kérdések alaposabb megvizsgálását javasoltuk. Jelenleg az azzal kapcsolatos kérdéseket vizsgáljuk, hogy harmadik országok hogyan fogadhatnak be volt foglyokat. Még ha elvben a kiengedett foglyoknak származás szerinti országukba kellene is visszatérniük, vannak olyanok, akiket a felülvizsgálat után várhatóan szabadon bocsátanak majd, de származás szerinti országukba nem térhetnek vissza, mert ott üldözés, kínzás vagy egyéb rossz bánásmód fenyegetné őket.
Az Egyesült Államokkal együttműködésben szeretnénk alaposan megvizsgálni, hogy az Európai Unió mit telhetne annak érdekében, hogy ezek a személyek biztonságos helyen telepedhessenek le. De ezekben a konkrét esetekben igen érzékeny, összetett kérdések vetődnek majd fel, amelyeket előre alaposan át kell gondolni. Az alapelv mindig ugyanaz: meg kell tennünk mindent, ami az emberi jogok teljes tiszteletben tartásához szükséges. Minden esetben szeretnénk pozitív és konstruktív hozzáállást mutatni az USA kormányzata felé. Ugyanakkor azonban mindent meg kell tennünk annak biztosítására is, hogy az Európai Unió magatartása összhangban legyen az emberi jogi kötelezettségeinkkel és saját jogszabályainkkal.
Mindez nem lesz könnyű, és a folyamat nem lesz gyors. Összetett kérdések vetődnek majd fel a tagállamok álláspontjának koordinációja ügyében az Európai Unió egységes álláspontjának kidolgozása során. Minden lehetséges módon hozzá fogunk járulni az arról szóló vitához, hogy milyen gyakorlati intézkedéseket kell foganatosítani közösségi szinten.
Az Egyesült Államok eddig nem tett formális kérést. Ahogy Ferrero-Waldner asszony többször is elmondta, pozitív együttműködésre van szükség. Ennek érdekében együtt kell működnünk a tagállamokkal.
A Bel- és Igazságügyi Tanács következő, február 26-i ülésén felszólítjuk majd a tagállamokat, hogy alakítsanak ki közös álláspontot, és lehetséges, hogy azt a megoldást fogjuk alkalmazni, amit akkor használtunk, amikor a 2002-es Születés Templomában történt események után palesztinokat hoztak Európába.
A Bizottság természetesen segítséget kíván nyújtani azoknak a tagállamoknak, amelyek úgy döntenek, hogy volt guantánamói foglyokat fogadnak be területükre. Ugyanakkor természetesen az egyes tagállamok hatáskörébe tartozik meghatározni azon volt foglyok jogállását, akik harmadik országok állampolgárai, és akik potenciálisan az ő területükre érkezhetnek.
Minden esetet külön fognak megvizsgálni, figyelembe véve az érintett személy helyzetét, a humanitárius szempontokat és a biztonsági megfontolásokat is. A befogadásról és a jogállásról szóló végső döntést az adott tagállam hozza majd meg. Ennek a folyamatnak azonban, amennyire csak lehetséges, egy közös keretben kell lezajlania.
Elnök úr, ennyit szerettem volna elmondani a magam és Ferrero-Waldner asszony nevében. Most tegyek nyilatkozatot a foglyok Európán keresztül történő szállítása és illegális európai fogvatartása ügyében?... Akkor folytatom. Rövid leszek, de igyekszem a Parlament sok kérdését megválaszolni.
A téma tehát a CIA által európai országokon keresztül szállított és Európában illegálisan fogva tartott foglyok kérdése. A Bizottság álláspontja a kezdetektől három alapgondolat körül forog: először is, a terror elleni harcnak az alapvető jogok teljes tiszteletben tartásával kell zajlania; másodszor, az igazságot, bármi legyen is az, ki kell deríteni, és harmadszor - ami véleményem szerint a legfontosabb -, meg kell akadályozni, hogy ilyesmi a jövőben megismétlődhessen.
A Bizottság ismételten hangot adott annak a véleményének, hogy a "rendkívüli kiadatásnak” nevezett gyakorlat és a titkos fogvatartás egyaránt megsértik az Emberi Jogok Európai Egyezménye és az Európai Unió alapjogi chartája által garantált alapvető jogokat.
A Bizottság azt is kijelentette, hogy kiemelten fontos, hogy az érintett tagállamok átfogó, független és pártatlan vizsgálatot folytassanak az igazság kiderítésére, bármi legyen is az. Ez a kötelesség egyértelműen következik az Emberi Jogok Európai Egyezményéből. Több tagállamban egyébként már meg is kezdődtek a vizsgálatok.
A lengyelországi titkos fogvatartások vádjával kapcsolatban a Bizottság több ízben is írt a lengyel hatóságoknak. Mivel az "igazság, szabadság és biztonság” kérdései hozzám tartoznak, 2008. május 28-án én magam írtam a lengyel hatóságoknak, és kiemeltem a megfelelő vizsgálat lefolytatásának fontosságát.
Ezután a levél után, 2008 augusztusában a helyettes főügyész tájékoztatott arról, hogy végre megkezdődött a bűnügyi nyomozás, aminek eredményéről majd tájékoztat. Ezt igen fontos fejleménynek tartom.
A titkos fogvatartások ügyében megkerestem Romániát is. 2008 júniusában Románia miniszterelnöke elküldte nekem a román Szenátus vizsgálóbizottságának jelentését. További kommunikációt követően a román hatóságok úgy döntöttek, hogy további vizsgálatokat végeznek a Marty úr második jelentésében foglaltak kapcsán, akit egyébként az Európai Tanács választott ki a téma előadójának.
Csak akkor léphetünk tovább, ha ezt a megközelítést alkalmazzuk; vagyis a megfelelő nemzeti szintű vizsgálatok fontosságát hangsúlyozzuk. Az Unió és a Bizottság nem rendelkezik az ahhoz szükséges jogosítványokkal és erőforrásokkal, hogy a tagállamok helyett kiderítse az igazságot. Ezt a feladatot csak a tagállamok nyomozati eszközeivel és erőforrásaival lehet elvégezni.
A Bizottság - és ezt vehetik kötelezettségvállalásnak - természetesen reméli, hogy a vizsgálat mindenhol lezárul, és lehetővé teszi majd a felelősök azonosítását, és, ahol ez szükséges, kártérítés nyújtását az áldozatoknak.
Azon túl, hogy a tagállamokat felszólította a vizsgálatok végrehajtására, a Bizottság egyik gyakorlati lépése az volt, hogy az Európai Parlament 2007. február 2-i állásfoglalása után tisztázta az "állami légi járművek” fogalmát - közlekedési biztosként én magam nyújtottam be azt a polgári és üzleti repülésről szóló közleményt, amely tisztázta a kérdést.
A Parlament kérte a nemzeti terrorellenes jogszabályok felmérését is. A jelenlegi helyzet áttekintésére a Bizottság kérdőívet küldött ki a tagállamoknak a terrorizmus elleni intézkedések hatásosságáról és az alapvető jogokkal való kapcsolatukról. A Bizottság megkapta a 27 tagállam válaszait, és hat hónapon belül egy, ezeket a válaszokat bemutató dokumentumot is közre fog adni. Ezeket az információkat közzé kell tenni.
Nos, ennyi, elnök úr... hölgyeim és uraim, elég hosszan beszéltem, de - habár ez olyan terület, amelyen az Uniónak nincs sok hatalma - a Bizottság igyekezett elérni, hogy kiderüljön az igazság, és igyekezett védeni az alapvető jogokat. A jövőről csak ennyit mondhatok, de ez egyben személyes vállalásom is: természetesen továbbra is azon dolgozom majd, hogy a teljes igazság kiderüljön, és mindenekfelett azon, hogy ezek a sajnálatos tettek ne ismétlődhessenek meg.
Alexandr Vondra
a Tanács soros elnöke. - elnök úr, két egymáshoz nem kötődő téma felvetésére számítottam. Egyrészt ott van Guantánamo, másrészt pedig a titkos fogvatartások és kiadatások ügye. Mindannyian tudjuk, hogy első hivatali napjaiban Obama elnök három döntést is hozott. Az elsőről már beszéltem; ez Guantánamo kérdése, de volt két másik nagyon fontos döntés is.
Először is, véget vetett a CIA titkos fogvatartási programjának. Elrendelte, hogy a jövőben minden, az Egyesült Államokban fogva tartott személy be legyen regisztrálva az ICRC-nél. Ezzel a döntéssel olyan kérdést kezelt, ami eddig a Tanácsot és az Európai Parlamentet is aggasztotta. Ezért üdvözölte a Tanács ezt a lépést, és biztos vagyok benne, hogy a Parlament is hasonlóan örömmel fogadja.
Obama elnök véget vetett a CIA által alkalmazott "különleges vallatási módszerek” használatának is. Az amerikai nyomozók mostantól nem támaszkodhatnak az szeptember 11 után írt, a kínzásról és más vallatási módszerekről szóló jogi álláspontokra, úgyhogy ez a döntés nagyon nagy jelentőséggel bír. Az Európai Unió elkötelezte magát a kínzás és a kegyetlen, embertelen és megalázó bánásmód teljes, általános tilalma mellett.
Ezen döntés kapcsán Obama elnök elrendelte a szállítási és kiadatási politikák felülvizsgálatát is annak biztosítása érdekében, hogy azok megfeleljenek a nemzetközi jog által előírt amerikai kötelezettségeknek. A jövőben az ilyen irányú politikák az elnök intézkedése értelmében, idézem, "nem járhatnak a fogvatartottak más nemzet területére kínzás céljából, vagy más olyan célból vagy eredménnyel való átszállításával, amely aláássa vagy megkerüli az Egyesült Államok vállalásait vagy kötelezettségeit a fogságban vagy ellenőrzése alatt tartott emberekkel való humánus bánásmód terén”.
Úgy gondoljuk, hogy ezek a döntések, a Guantánamo bezárásáról szóló korábban említett döntéssel együtt, tovább erősítik majd az Egyesült Államokkal való terrorellenes együttműködést. Úgy gondolom, hogy ez segít majd visszaállítani a transzatlanti kapcsolatok jobb hangulatát is, és megfelel az ebben a Parlamentben igen határozottan megfogalmazott igényeknek és Európa közvéleménye jó részének elvárásainak is.
Egyvalamiben bizonyosan mindannyian egyetértünk: a mai vita kontextusa igen nagy mértékben megváltozott. Azt is tudom, hogy az, hogy a vádak szerint a CIA foglyok szállítására és illegális fogvatartására használt egyes európai országokat, igen komoly aggodalmakat keltett sok európai parlamenti képviselőben. Ezeket az ügyeket igen szoros figyelemmel követték, nem utolsósorban az ideiglenes bizottság munkáján keresztül.
Az Európai Parlament álláspontját a 2007. februári állásfoglalás egyértelműen leírja. Szeretném kiemelni, hogy a Tanács mindig megerősítette elkötelezettségét a terrorizmus elleni hatásos, minden legális eszközt felhasználó harc tekintetében, mert a terrorizmus a jogállamiságon alapuló értékrendet fenyegeti.
A Tanács többször kijelentette azt is, hogy a titkos fogvatartási létesítmények léte, ahol a fogvatartottak jogi szempontból légüres térben vannak, nem egyeztethető össze a nemzetközi jog humanitárius és emberi jogi rendelkezéseivel. Továbbra is ez az álláspontunk, és emellett elköteleztük magunkat, de mivel az Egyesült Államokbeli fejlemények megváltoztatták a helyzetet, főleg a jövővel szeretnék foglalkozni. Nézzünk előre, ne hátra. A Tanács nagy örömmel fogadta az amerikai elnök döntését ebben a témában.
A transzatlanti közösség mindig is közös értékekre alapult, és fenn kell maradnia ahhoz, hogy a globális porondon megvédhessük érdekeinket. Ahhoz nem férhet kétség, hogy az emberi jogok és a jogállamiság védelme - a terror elleni küzdelemben is - ennek a közös örökségnek a része.
Hartmut Nassauer
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az a kérdés, hogy az Európai Unió befogadja-e a guantánamói foglyokat. Ezt kell most megvitatnunk, és a válasz attól függ, hogy milyen megfontolások alapján döntünk.
Egyesek azt állítják, hogy ezeket az embereket megkínozták. Ez önmagában okot ad a befogadásukra, az emberség nevében. Kétség nem férhet hozzá, hogy a kínzás a világ legembertelenebb és legmegalázóbb gyakorlata. Ha valóban sor került kínzásokra, akkor ezek az emberek együttérzést érdemelnek, az ellenük felhozott vádaktól függetlenül. De vajon ez az egyetlen szempont, amit figyelembe kell vennünk?
Például sok volt és jelenlegi guantánamói fogoly szeptember 11. után afganisztáni terroristakiképző táborokban volt. Nem turisták voltak, akik az ország szépségei vonzottak Afganisztánba, hanem potenciális terroristák, nekünk pedig kötelességünk megvédeni az európai polgárokat a potenciális terroristáktól.
Sajnos kínzás a világ sok táján zajlik, annak dacára, hogy elítéljük. Eddig azt nem jelentettük ki, hogy Európa befogad mindenkit, akit megkínoztak. Eddig ezt tehát nem tettük meg, jó okkal. Ezt a kérdést és az Európai Unió biztonságát együtt vizsgáltuk, és most is ezt kell tennünk. Biztosítanunk kell, hogy a potenciális terroristák ne lepjék el Európát. Ezért szeretném, ha ennek a kérdésnek az értékelésében a biztonság lenne a legfontosabb szempont.
Martin Schulz
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Claudio Fava kollégám fog képviselőcsoportunk nevében beszélni a CIA repülőgépeinek útjairól és a többi ehhez kapcsolódó dologról. Én a guantánamói tábor bezárásához kapcsolódó kérdésekről beszélek majd, és azzal kezdeném, hogy válaszolok Hartmut Nassauer felvetéseire.
Igaz, hogy az Európai Unió polgárainak biztonsága olyasvalami, amit mindig szem előtt kell tartanunk. Fel kell tennünk azonban a kérdést: mi árt többet a biztonságunknak? Az, ha befogadjuk a guantánamói foglyokat, mert esetleg biztonsági kockázatot jelentenek elengedésük után? Vagy, ami valószínűbb, az, hogy a nemzetközi jogot és az emberi jogokat sértő tábor léte az oka világszerte több millió ember elsöprő dühének? Ennek az az oka, hogy az úgynevezett nyugati világ, amelyet - ez nem vitás - példátlan provokáció ért szeptember 11-én, bizonyos mértékig elvesztette az irányítást, és el kellett fogadnia, hogy az Amerikai Egyesült Államok elnöke sárba tiporja az alapvető emberi jogokat, mert ezt tartja megfelelő válasznak a provokációra.
Úgy gondolom, hogy ez többet ártott a biztonságnak, mint az, ha most, amikor egy új elnök az Amerikai Egyesült Államokat újra nagy nemzetté, az alapvető jogok védelmezőjévé kívánja tenni, mi, európaiak azt mondanánk, hogy nem veszünk részt ebben a munkában, találják ki maguk, hogy mit kell tenni.
Ezzel azt az üzenetet küldenénk, hogy az Európai Unió államai, ezek a jogállamok ezzel az ürüggyel akarnak kibújni a felelősség alól egy illegális helyzet felszámolásának pillanatában. Nem várhatjuk azt a polgárainktól, hogy elfogadják, hogy ez egy biztonsági kockázat. Ez rossz üzenet lenne. Katasztrofálisan rossz, hiszen akkor a viselkedésünk rosszabb lenne, mint Barack Obamáé, aki vállalja, hogy a kockázatok dacára, a hadsereg ellenkezése dacára, az országon belüli tiltakozó hangok dacára - ugyanis egyesek azt mondogatják, hogy "hagyják csak a foglyokat a guantánamói táborban, ne hozzák őket ide, veszélyesek” - szimbolikus ereje van annak, ha egy új elnök ennyi ellenállás dacára visszahozza az alapvető jogok tiszteletét, azoknak a jogainak a tiszteletét is, akik maguk megsértették az emberi jogokat és az alapvető jogokat. Ha ebben a helyzetben nem segítenénk Obamát, az helytelen lenne és ellenkezne az Európai Unió feladatával, legalábbis az én képviselőcsoportom véleménye szerint. Az Európai Unió feladata ugyanis annak biztosítása, hogy a jogállami elvek szerint működő közösségünk értékei lehetőleg a világ más részein is elterjedjenek a nemzetközi politika útján.
Ezt csak akkor tehetjük meg, ha saját határainkon belül hiteles módon hozájárulunk annak biztosításához, hogy minden egyes ember alapvető jogai mindig elsőbbséget élvezzenek. Guantánamo szégyenteljes hely, a kínzás helye. Ezért a tábor egyben annak szimbóluma is, hogy a nyugati államok nem állíthatják magukról, hogy deklarált elveiket, nevezetesen az emberi méltóság sérthetetlenségét tiszteletben tartanák. Erről szól az Alapjogi Charta első cikke! A Charta sehol nem írja, hogy ez a sérthetetlenség feltételes vagy feloldható lenne. A terroristák gondolkodása feletti felsőbbrendűségi érzésünknek alighanem van némi köze ahhoz a tényhez, hogy az alapvető jogokat azoknak is biztosítjuk, akik a tetteikkel megfosztanak másokat ezektől a jogoktól.
Ezért úgy gondolom, hogy nagyobb mértékben hozzájárulhatunk a világ biztonságához azáltal, ha bezárjuk Guantánamót, támogatjuk Barack Obamát és aktív szerepet vállalunk, ha az amerikai kormány erre felkér és velük együttműködésben sikerül kidolgozni a befogadásra egy megfelelő eljárást, mint ha a biztonságról prédikálnánk hamis szólamokkal, ami, Nassauer úr, csak akkor lehetne igaz, ha a rendőrség és a titkosszolgálatok végeznék a munkájukat. Nem az a helyzet, hogy a Guantánamóból kiszabadult emberek teljes szabadsággal, megfigyelés nélkül mozoghatnának. A biztonság fontos, de az alapvető jogoknak ebben a helyzetben mindenképpen elsőbbséget kell élvezniük.
Graham Watson
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, amikor Obama szenátort elnökké választották, mindannyian megkönnyebbülten sóhajtottunk fel. A gonosz tengelye, a rezsimváltás, a terror elleni háború: ezek mind olyan kifejezések, amelyeket az európai polgárok már csak a történelemkönyvekben szeretnének viszontlátni, azokkal az emberekkel együtt, akik kitalálták őket.
De a múlttal való szakításhoz és a jogállamisághoz bátorság és kitartás kell. Éppen ezért az új elnök elismerést érdemel. Joggal ítélte el a "waterboarding” nevű vallatási módszert, joggal állította le a guantánamói katonai bíróságok előtt zajló szabálytalan pereket, és jogosan jelezte, hogy elhatározta, hogy egy éven belül teljesen bezárja a tábort. Örömmel vettem, hogy a Tanács elnöksége ma biztosított mindenkit arról, hogy Amerika szakít a becstelen gyakorlatokkal, amelyek az utóbbi években a kormány szégyenei voltak: vége lesz a harmadik országokban zajló kínzásoknak és a rendkívüli kiadatásoknak, a törvénytelenségek tengelyének.
De Európa nem húzódhat a háttérbe, nem vonhatja meg a vállát és nem mondhatja, hogy ezeket a dolgokat Amerikának kell rendbe tennie. Nálunk nincs meg az a nyitott vita és kollektív változtatási szándék, amit az amerikai demokrácia megenged. De sok esetben az Unió tagállamai is cinkosok voltak a Bush-kormányzat tetteiben. Ha tanultunk valamit a 43. amerikai elnök időszakából, az a következő: a nemzetközi igazságszolgáltatásban a "majd egyedül megoldjuk” elve csak zsákutcába, kudarchoz vezethet.
Guantánamo kihívása, a 245, az igazságszolgáltatáson kívül rekedt gyanúsított problémája nem csak Amerika problémája. Ezt a helyzetet együtt kell megoldanunk. Az Egyesült Államoknak vádat kell emelnie a gyanúsítottak ellen, és a megalapozott bizonyítékok alapján, a jogállamiság elvei szerint kell lefolytatni az eljárást. Amerikának szabadon kell engednie azokat a gyanúsítottakat, akik ellen nincs kielégítő bizonyíték, és ha hazájukban kínzás fenyegeti őket, védelmet kell biztosítania számukra.
De mi legyen azokkal akiket elengednek, akik nem jelentenek veszélyt, de nem kívánnak abban az országban maradni, ahol igazságtalanul bebörtönözték őket? Ha Európát erre felkérik, nem kellene ennek a néhány embernek megadnia azokat a jogokat és azt a szabadságot, amit semelyik másik ország nem hajlandó? Nem lehet örökké megpróbálni összehangolni a Tanács azon álláspontját, hogy az egyes tagállamoknak kell dönteniük, azzal, hogy ugyanaz a Tanács összehangolt európai álláspontot szeretne látni. Európának közös hangot kell megütnie, és részt kell vállalnia ennek az igazságtalanságnak a felszámolásában. Sokan kritizáltuk Amerikát amiatt, hogy nem működött együtt más országokkal. Ezt jogosan tettük, de most a mi segítségünkre lehet szükség, és nem lenne helyes, ha azt megtagadnánk.
Konrad Szymański
Elnök úr, a nemzetközi jog hagyományos konzervatív értelmezése szerint Guantánamót azonnal, feltétel nélkül be kell zárni. Csakhogy szeptember 11. óta semmi sem a hagyományos módon zajlik. Éppen ezért van nagy bajban a változást kívánó Obama elnök is, amikor döntenie kell, hogy mi legyen a Guantánamón jelenleg fogva tartottakkal. Ezek nem akármilyen fogva tartottak. A Guantánamóról elengedett foglyok kilencede azonnal újra terrorista tevékenységbe kezdett. Ezért óvatosságra intek mindenkit, aki az Egyesült Államoknak vagy az Európai Unió tagállamainak tanácsot kíván adni ebben a kérdésben.
Három dolog teljesen biztos ebben az ügyben: kötelességünk a saját polgárainkat és lakosainkat kihozni a táborból; kötelességünk hatásosan elszigetelni azokat az egyéneket, akik komoly veszélyt jelentenek, és felül kell vizsgálni a Genfi Egyezményt annak érdekében, hogy az országhoz nem kötődő terroristahadseregek problémájára megfelelő megoldást találjuk. Sajnos az állásfoglalás-tervezet e kérdések egyikében sem nyújt megfelelő megoldást.
Kathalijne Maria Buitenweg
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr, a képviselőcsoportom üdvözli Vondra miniszter úr Guantánamóval kapcsolatos megjegyzéseit. Úgy tűnik, hogy, legalábbis elméletben, az Európai Unió közös álláspontra törekszik, és a cseh elnökség ebben segítséget fog nyújtani. Az, hogy a fogva tartottak pontosan hova kerülnek majd, továbbra is nemzeti megegyezések tárgya, de úgy tűnik, hogy Európa elvben pozitívan viszonyul az amerikai kéréshez. A Parlament ennek örülni fog, mert még 2006-ban arra kértük az EU tagállamait, hogy aktívan keressék az egykori fogva tartottak letelepítésének lehetőségét, az Európai Unión belül is.
A Tanácshoz a következő kérdést szeretném intézni: Készen állnak arra, hogy ezt proaktív módon előmozdítsák? Megkérdezik az Egyesült Államoktól, hogy kik ezek a foglyok? Megkérdezik, hogy milyen a hátterük és mi lesz velük, hogy megtehessük a megfelelő lépéseket? A pozitív hozzáállásnak mindenesetre örülök, mert ez remélhetőleg véget vet ezen emberek emberi jogai megsértésének.
Elnök úr, a helyzet a szimbolikus fontosságú Guantánamo szempontjából jól alakul, de nem szabad elfelejtenünk, hogy vannak más börtönök is, amik ügyében véleményt kell nyilvánítanunk. A Kabul közelében lévő Bagramban például 600-700 embert tartanak fogva. Arra kérem a Tanácsot és a Bizottságot, hogy érjék el, hogy e börtönöket is bezárják.
Üdvözlöm a Guantánamóval kapcsolatos megjegyzéseket, de meg kell mondanom, döbbenetesnek tartom a CIA viselkedését. Tudom, hogy a Tanács mindenekelőtt előre akar nézni, és nem a múltba. Ezt nagyon is megértem, mert a múlt katasztrofális. Attól, hogy az Egyesült Államoknak új elnöke van, még nem tekinthetjük úgy, mintha minden országra ugyanolyan szemmel nézhetnénk, és nem feledkezhetünk meg arról, hogy olyan kormányt támogattunk, amiről most már tudjuk, hogy helytelen dolgokat tett.
Gabriele Zimmer
Tisztelt elnök úr! Képviselőcsoportom, az Egységes Európai Baloldal/Északi Zöld Baloldal a kezdetektől a guantánamói amerikai börtöntábor bezárását követeli. Az embereket ott az alapvető jogi elvek és nemzetközi egyezmények megszegésével évek óta tartják fogva és kínozzák, és nem került sor igazságos tárgyalásokra. Alapvető emberi jogaikat sértették meg. Ugyanaz az ország, amelyik az emberi jogokat, a demokráciát és a szabadságot próbálja védelmezni világszerte, alapvető jogokat sértett meg ebben az esetben, és a törvényen kívül álló területet hozott létre a terror elleni háborújához. Ez elfogadhatatlan!
Nagyon fontos, hogy az Európai Parlament fonyamatosan hangoztatta, hogy Guantánamót be kell zárni. De most az új kormány közölte, hogy megváltoztatja a politikát, és erre mi, európaiak kételkedni kezdünk abban, amit mi magunk kértünk. Hezitálunk, és szégyenletes alkudozásba kezdtünk. Ezt cinikus viselkedésnek tartom.
Hol van az emberi jogok általánosságának és oszthatatlanságának elve, amit annyit hangoztattunk? Az nem lehet, hogy vizet akarunk prédikálni és bort inni. Az nem lehet, hogy valamilyen módon meg akarjuk indokolni és el akarjuk fogadni ezt a szégyenteljes tábort. Az nem lehet, hogy az emberi jogok védelmét csak akkor tartjuk fontosnak, amikor azt másoktól követeljük, de mi magunk semmit nem teszünk értük
Felszólítom a tagállamokat, hogy nyíltan foglaljanak állást, de képviselőcsoportom nevében is mondom, hogy a guantánamói börtön bezárása csak az első lépés. A guantánamói amerikai katonai bázist is meg kell szüntetni.
Nils Lundgren
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (SV) Azt hiszem, bátran mondhatom, hogy mindannyian megkönnyebbültünk az amerikai események hallatán. Hasonló a helyzet ahhoz, ami az 1950-es évek elején történt, amikor az amerikai nép és az amerikai politikai rendszer bebizonyította, hogy képes túllépni a McCarthyizmuson. Most Amerika ugyanígy megmutatta, hogy képes megváltozni: új elnököt választott, aki az első napján bejelentette, hogy guantánamót be kell zárni. Hála az égnek!
A terrorizmussal és más bűnökkel vádolt emberek fogva tartása teljesen elfogadhatatlan. Tárgyalni kell az ügyüket, és vagy elítélni, vagy felmenteni őket: aki nem kap jogerős börtönbüntetést, azt el kell engedni. Akit nem ítéltek el, azt ártatlannak kell tekinteni. Ha továbbra is gyanú merül fel velük szemben, akkor a titkosszolgálatok dolga arra később visszatérni. Nem értem, hogy miért nem maradhatnak az Egyesült Államokban azok, akiket nem ítéltek el, és eközben az európai országoknak persze be kell fogadniuk azokat, akiket nem... Köszönöm a figyelmet.
Koenraad Dillen
(NL) Aki a jogállamiság elvét manipulálja, pontosan olyasmit tesz, ami ellen maga a jogállamiság létrejött. A guantánamói börtön bezárésa, ahol a védelemhez való jogot nem biztosították, csak jó dolog lehet. Ezt kár is tovább boncolgatnom, sokan leszögezték már az előttem felszólalók közül is. Az a tény, hogy George Bush kemény politikájával sikeresen védte meg az amerikai népet szeptember 11. megismétlődésétől, nem sok mindenen változtat.
Egy demokráciában minden körülmények között, a világ minden táján tiszteletben kell tartani a jogállamiságot, de a demokráciáknak meg kell találnia azokat a határozott megoldásokat, amelyekkel megvédheti magát a vallási szélsőségesektől, akik el akarják pusztítani nyitott társadalmunkat. Ezt a fontos tényt az előttünk fekvő javaslat nem tartalmazza.
Végezetül, szeretném kiemelni, hogy nem csak Guantánamóra kell koncentrálnunk. Kuba, ahol a guantánamói amerikai bázis fekszik, maga is egy nagy börtön, ahol több ezer ártatlan politikai fogoly van, akiknek nincs reményük gyors és igazságos tárgyalásra. Ugyanez áll egyik fő kereskedelmi partnerünkre, Kínára, amely országot az emberi jogok kérdésében valami okból kifolyólag sosem vonjuk felelősségre.
Nils Lundgren
Elnök úr, én csak azt szeretném megkérdezni, hogy Schulz úr miért léphette túl ilyen mértékben a felszólalási idejét, miközben mi ezt nem tehetjük meg. Miért?
Elnök
Schulz úr felszólalása alatt az Európai Parlament elnöke, Hans-Gert Pöttering elnökölt, így ez a kérdés neki szól. Nem látom be, hogy mi köze lenne az én elnöki tevékenységemhez. Azt javaslom, tegye fel ezt a kérdést újra, amikor Pöttering úr elnököl.
Urszula Gacek
Tisztelt elnök úr! Mit kellene tennünk az egykori guantánamói foglyok ügyében? Hogyan találhatjuk meg a megfelelő egyensúlyt az EU polgárainak biztonsága és az egykori foglyok letelepítése között?
Először is, hadd mondjam el, hogy én most nem azokról a foglyokról beszélek, akik veszélyesnek számítanak, de az Egyesült Államok szerint nem lehet ellenük vádat emelni - és ilyenek sokan vannak. Szerintem még azok is veszélyt jelentenek, akiket tisztáztak a vádak alól, és akikről kijelentették, hogy nem jelentenek veszélyt.
Joggal tarthatunk tőlük, mert a Pentagon szerint 61 egykori fogoly, akiket minden vád alól tisztáztak, majd elengedtek, mostanra a jelentések szerint terrorista tevékenységet folytat. Az egyik az Al-Kaida második embere Jemenben, egy másik öngyilkos merényletet követett el.
Tegnap Obama elnök a televízióban jelentette be, hogy nem lehet benne biztos, hogy a tisztázott és elengedett foglyok nem jelentenek majd biztonsági kockázatot. Hát kérhetik tőlünk, hogy ezt a kockázatot az EU vállalja? Igen, de azt gondolom, hogy a mi jogunk eldönteni, hogy ezt a kockázatot elfogadhatónak ítéljük vagy nem.
A tagállamok különböző mértékű hajlandóságot mutatnak a volt foglyok befogadására. Szeretném kiemelni, hogy a foglyok befogadása a tagállamok szuverén döntése kell hogy legyen. Ezt az EU nem erőltetheti rá egy tagállamra sem, de ugyanakkor a döntést egyedül, elszigetelten sem lehet meghozni. Az mozgás európai szabadsága miatt, különösen a határmentes schengeni övezet szabadsága miatt, egy-egy tagállam döntése, hogy engedélyezi a guantánamói foglyok letelepedését, fontos biztonsági következményekkel jár nem csak az adott állam, hanem a szomszédai számára is. Ezért követelem, követeljük, hogy az ilyen döntéseket a többi EU-tagállammal is egyeztessék.
Claudio Fava
(IT). Elnök úr, hölgyeim és uraim! Guantánamo bezárása lehetőséget ad arra, hogy megszüntessük a nemzetközi jog megsértését, ami egyébként a terror elleni háborúban sem volt hasznos.
Annyi azonban nem elég, hogy üdvözöljük Obama elnök döntését. Most eljött a felelősségvállalás ideje, és ez a felelősség Európa és a tagállamok felelőssége is. Guantánamo részben azért is történhetett meg, mert Európa hallgatott, és sok európai kormány részt vett az úgynevezett rendkívüli kiadatási módszerek alkalmazásában. Az utóbbi években kormányaink egyrészről azt mondták, hogy Guantánamót be kell zárni, közben pedig saját rendőrtisztjeiket küldték el, hogy vallassák a fogva tartottakat. Olyan esetekről, felelősségekről beszélek, amelyeket letagadtak, amikor a Parlament megvizsgálta a kérdést, de amelyek az elmúlt két évben bizonyítást nyertek, és be is ismerték őket.
2008 februárjában London bocsánatot kért a CIA repülőútjaiért. Egyes gépek Miliband brit külügyminiszter kijelentése szerint brit bázisokon szálltak le; ezzel Miliban ellentmondott Tony Blairnek, aki három évvel korábban azt mondta, hogy brit földön semmi illegális nem történt. Aztán 2008 decemberében a José María Aznar vezette spanyol kormány tudatában volt annak, hogy sok CIA-gép repült át a spanyol légtéren, és használt spanyol repülőtereket is. Ez egy titkos dokumentumból derült ki, amit az El País közölt, és amiről utóbb kiderült, hogy valós információkat tartalmaz. Az akkori külügyminiszter, Josep Piqué, aki elismerte a spanyol repülőterek használatát, azt mondta, hogy nem tudta, hogy ezután mi történt Guantánamón. Talán azt gondolta, hogy az amerikaiak ott vidámparkot működtetnek... 2008 októberében kiderült, hogy Portugáliában a külügyminiszter, Amado úr beismerte, hogy a korábbi, Barroso-féle jobbközép kormány a helyzet ismeretében engedélyezte a portugál légtér és repülőterek használatát az illegális CIA-repülőutakhoz. Amado úr a következőket mondta: "Nem beszéltem erről, hogy ne zavarjam meg az európai intézmények nyugalmát.” És a polgárok információhoz fűződő jogával mi lesz? Vagy talán higgyük el, hogy Barroso úr nem tudta, hogy Guantánamo milyen megcsúfolása az emberségnek és a jognak?
Ez itt a lényeg, elnök úr, és ezzel zárom a felszólalásom: az utóbbi években sok jóindulatról tettünk tanúbizonyságot, és sok álszentségről is, nem utolsó sorban a Tanács nyilatkozataiban. Két éve a Parlament 46 ajánlást tett a Tanácsnak. Arra számítottunk, hogy ezeknek az ajánlásoknak legalább egy részét alaposan megvizsgálják és megfontolják, és legalább egy részükre érkezik majd valamilyen reakció. Mindezek miatt úgy gondolom, hogy az, ha segítséget nyújtunk Guantánamo bezárásában és vállaljuk a mindannyiukra kiterjedő felelősséget - úgy Európa egésze, mint a 27 tagállam külön-külön - azzal legalább egy kis mértékben hozzájárulunk kollektív hallgatásunk jóvátételéhez.
Sarah Ludford
. Tisztelt elnök úr! Guantánamo bezárásának és a fogva tartottak letelepítésének terén a fő felelősség kétségtelenül az amerikai kormányt terheli. De Európának is fel kell ismernie azt a tényt, hogy ezt Amerika egyedül nem tudja megoldani. Obama elnököt biztosítottuk együttműködésünkről, és hangsúlyoztuk a transzatlanti kapcsolatok fontosságát; ehhez gyakorlati segítségnek is társulnia kell.
De ezen kívül más okok is vannak, amik miatt az EU tagállamainak együtt kell működniük a börtön bezárásában. Először is ott vannak a humanitárius szempontok, amiket gondolom nem kell részleteznem. Ezeket az embereket ki kell menteni abból a pokolból, ahol sokan már hét éve szenvednek. Másodszor, ezt diktálja Európa szavahihetőségének megőrzése is: felszólítottuk Amerikát, hogy zárja be Guantánamót; most segítenünk kell, hogy ez valóban megtörténjen. Harmadszor, saját érdekünk is, hogy a terroristák toborzásában felhasznált érv, ez a fontos szimbólum, a radikalizálódás egyik forrása megszűnjön. Ezen kívül ott van még az erkölcsi felelősség, amit Claudio Fava is említett.
Úgy gondolom, hogy a kiadatásokkal és az európai kormányok Amerikával való összejátszásával két hét múlva, egy másik állásfoglalási indítványban foglalkozunk majd. A leghatározottabban támogatom tehát ezt a közös állásfoglalást, amiben a különböző elkötelezettségű képviselőcsoportok megegyeztek, és nagyon remélem, hogy holnap nagy többséget kap majd. Ha az ALDE képviselőcsoport elfogadja a javaslatomat, akkor ezzel az állásfoglalással kapcsolatban nem fogunk semmilyen módosítást javasolni, sem támogatni.
Szeretnék még néhány dolgot megemlíteni. Először is, azzal kapcsolatban, hogy 61 fogva tartott terrorizmusban vett volna részt kiszabadulása után: az ezzel foglalkozó jogászoktól tudjuk, hogy ez az állítás szinte teljes egészében alaptalan. Annyit tudunk, hogy ketten valóban terrorista tevékenységet folytattak. A 61 közé beszámoltak viszont olyanokat is, mint az a nyolc ember Albániában, akik interjúkat adtak a médiának, vagy a "tiptoni hármak”, az a három angol, akik egy Guantánamót kritizáló filmet készítettek . Ezt én nem nevezném terrorizmusnak...
Végezetül, hadd szóljak a biztonsági kérdésekről: ezek figyelmet érdemelnek, de elhangzottak már életképes javaslatok, ezeket a jogászokkal meg lehet vitatni
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Elnök úr, Barack Obama amerikai elnökké választása után, miután aláírta Guantánamo bezárásáról szóló dokumentumot, ebben a parlamentben túlzott izgalom uralkodott el. A mostanra feloszlatott, a CIA-ügyekkel foglalkozó ideiglenes bizottság tagjai szólaltak fel akkor. Szeretném emlékeztetni képviselőtársaimat, hogy az említett bizottságnak semmit nem sikerült megállapítania, bár nagyon hevesen tiltakozott az úgynevezett rendkívüli kiadatások ellen.
Azt már tudjuk, hogy az új elnök tisztában van a probléma súlyosságával. A választási kampány óta módosította álláspontját, és röviddel beiktatása után rendeletet adott ki, amelyben meghosszabbította a jelenleg a terroristákkal szemben használt módszerek alkalmazásának időszakát.
Tudjuk, hogy az Európai Unió sok tagállamában, például Lengyelországban lehetetlen a letartóztatott terroristák befogadása. De az Unió tagállamainak és a Parlamentnek ahelyett, hogy kritikákat fogalmaz meg és gyengíti állásainkat a terror elleni háborúban, együtt kellene működnie az Egyesült Államokkal, és részt kellene vállalnia a jelenség elleni harcban. Hadd emlékeztessem képviselőtársaimat arra, hogy a terrorizmus globális veszély, ami az Unió polgárait is fenyegeti.
Cem Özdemir
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A Guantánamói börtöntábor az emberi jogok és a jogállamiság sárba tiprásának szimbólumává vált. Barack Obama, az új amerikai elnök a leghatározottabban kijelentette, hogy a guantánamói katonai törvényszékek működésének véget vet, és megígérte azt is, hogy a tábort egy éven belül bezárják.
De nem csak az Amerikai Egyesült Államok vesztette el szavahihetőségét az emberi jogok sárbai tiprása miatt. Az európai kormányok sem szabadulhatnak a felelősségtől, tekintve az európai országoknak a CIA által foglyok szállítására és illegális fogva tartására való állítólagos használatával foglalkozó ideiglenes bizottság 2007 februári jelentését. Ebből kiderül, hogy milyen kettős mércével mért sok Európai Uniós tagállam, akik elvárják, hogy a tagjelölt országok tiszteletben tartsák az emberi jogokat, de ők maguk az Európai Unión belül a sárba tiporják azokat.
Az Európai Uniónak szintén kötelessége aktívan szerepet játszani egy megfelelő közös megoldás kidolgozásában azok számára, akikkel szemben már nem merül fel gyanú, de származás szerinti országukba nem mehetnek vissza. Ez különösen igaz Németországra. Németország képes és köteles is lehetővé tenni a menekültek fogadását. Nem ismételhetjük meg azt a hibát, amit a brémai német-török Murat Kurnaz esetében elkövettünk, és aki ártatlanul négy évet töltött Guantánamón.
Az, hogy Washingtonban új korszak kezdődik, lehetőséget jelent arra, hogy egyértelművé tegyük, hogy az emberi jogok a terror elleni harc során sem sérülhetnek.
Willy Meyer Pleite
(ES) Elnök úr, remélem és kívánom, hogy Obama elnök bejelentése Guantánamo bezárásáról az amerikai külpolitika változásának jele.
Remélem, azt jelenti, hogy szakítanak azzal a politikával, ami a terrorra terrorral reagált, a bűnre bűnnel, és ami végül a nemzetközi jog sorozatos megsértéséhez vezetett.
. Remélem és kívánom, hogy ez legyen a helyzet. A gond az Európai Unió szempontjából az, hogy sok európai állam elkötelezte magát George Bush korábbi politikája, a bűnre bűn, terrorra terror módszere mellett. Ebben a politikában bűnrészesek voltak. Ezért nem tudta befejezni a munkáját a CIA repüléseit vizsgáló bizottság: voltak olyan európai kormányok, amelyek titkolni akarták szégyenletes tetteiket, a Bush-féle külpolitika szégyenletes tetteit. Ezért kell ragaszkodnunk ahhoz, hogy felelniük kelljen azért, amit tettek. Az amerikai nép ezt a szavazataival megtette.
Reménykedem abban is, hogy Obama elnök bátor lesz, és bíróság elé állítja azokat a katonatiszteket, akik foglyokat kínoztak meg, és azokat, akik illegálisan tartottak fogva embereket, mert, hölgyeim és uraim, a guantánamói foglyok esetében csak egy törvényes megoldás lehetséges. Aki ellen vannak bizonyítékok, annak az ügyét tárgyalni kell. Aki ellen nincsenek, azt el kell engedni. Az amerikai kormány képviselőinek pedig felelősséget kell vállalniuk azért, hogy egyeseket illegálisan tartottak fogva.
Az én országomban így zajlanak a dolgok, a demokráciákban így zajlanak a dolgok, a jogállamokban így zajlanak a dolgok. Köszönöm a figyelmet
Bruno Gollnisch
(FR) Elnök úr, nem az a dolgunk, hogy az Amerikai Egyesült Államok sajnálatos, önkényes politikájának eszközévé váljunk. Ez a politika szemben áll a nyugati világ közös alapelveivel, és cinikus módon szándékosan egy, a gyarmati időket idéző területen zajlik. Ott szó sincs jogállamiságról: nem alkalmazzák sem a kubai törvényeket - amikről egyébként Dillen úr joggal mondta, hogy semmilyen védelmet nem biztosítanak az egyénnek -, sem az amerikai törvényeket, sem a közös, nemzetközi törvényeket.
Úgy gondolom, hogy a helyzet jogilag teljesen egyértelmű. Aki ellen konkrét vádak merülnek fel, azoknak az ügyét jogszerű módon tárgyalni kell. Akit például azzal gyanúsítanak, hogy részt vett a szeptember 11-i támadások megszervezésében, azzal ezt hét évvel ezelőtt közölni kellett volna, a konkrét vádakkal együtt, és jogi védelmet kellett volna biztosítani nekik, ügyüket pedig az amerikai bíróság előtt kellett volna tárgyalni. Bíróságot aztán igazán nem nehéz találni az Amerikai Egyesült Államokban.
Akit a szövetségesek afganisztáni intervenciója során hadifogolyként fogtak el, azt a háborúkra vonatkozó törvények szerint kell fogva tartani a harc hivatalos lezárásáig.
Ha vannak olyan foglyok, akik egyik kategóriába sem tartoznak, őket szabadon kell engedni, és haza kell küldeni.
Azt mondják, hogy potenciálisan veszélyt jelenthetnek, de ha engem hét évig elszigetelve tartottak volna fogva, akkor biztos vagyok abban, hogy hét év után potenciálisan veszélyessé válok, még akkor is, ha az elején teljesen veszélytelen voltam. Úgy gondolom, hogy a legtöbb emberrel ez a helyzet.
Ha e személyek között vannak olyanok, akik nem kívánnak hazamenni, akkor fogva tartóiktól politikai menedékjogot kérhetnek. Ennyit szerettem volna elmondani, és szeretnék még köszönetet mondani Barrot úrnak a vizsgálat során végzett munkájáért. Az idő azt fogja igazolni, hogy az övé volt a fogvatartottak törvénytelen átszállításának legpontosabb elemzése.
Carlos Coelho
(PT) Üdvözlöm az elnök urat, a Tanács hivatalban lévő elnökét és Barrot urat! Hölgyeim és uraim, a Parlament sokszor felszólította Amerikát a guantánamói börtön bezárására. Ebben két másik európai intézmény is csatlakozott hozzánk: a Bizottság és a Tanács. Most, hogy megszületett a döntés, egyértelművé kell tennünk az álláspontunkat. Őszintén, tiszta szívből üdvözöljük Obama elnök döntését, amivel igazolja, hogy az Egyesült Államok újra érdemes régi erkölcsi rangjára.
Ne kerülgessük a témát: a Bush-kormány döntése, hogy Guantánamón börtönt nyit, majd az úgynevezett "rendkívüli kiadatások” nagyon megtépázták ezt az erkölcsi rangot. A cél nem szentesíti az eszközt! Semmilyen körülmények között nem fogadható el a nemzetközi jog megsértése, a kínzások, a titkos börtönök, vagy az, hogy egyes foglyoknak egyszerűen nyoma vesszen. Egy jogállamban a fogvatartottakat bíróság elé állítják, ahol megvan a védekezés lehetősége. A Bush-kormány hibát követett el, amikor ezeket a visszaéléseket végrehajtotta; csakúgy, mint bűntársai, akik a bűnök felett szemet hunyva támogatták a kormány tetteit, vagy szégyenkezve hallgattak.
Ha az Egyesült Államok az Európai Unió segítségét kéri, a kérést nem szabad visszautasítani - ahogy Jacques Barrot is mondta - feltéve, hogy ezzel nem veszélyeztetjük polgáraink biztonságát. A biztonság kérdését azonban nem szabad az együttműködés elkerülésére ürügyként felhozni. Az Egyesült Államok együttműködésére nekünk is szükségünk van az Európában elkövetett törvénytelenségek feltárásában, a felelősök azonosításában és annak biztosításában, hogy a jövőben ezek a bűnök ne ismétlődhessenek meg. Azt is meg kell kérdeznünk a tagállamoktól és az európai intézményektől, hogy mit tettek a Parlament által 2007 februárjában tett ajánlások végrehajtása terén, és azok, akik semmit nem tettek, erre milyen magyarázatot tudnak adni.
Claudio Fava megemlítette Barroso elnök urat; úgy gondolom, hogy neki kijár a köszönet, mert a Tanáccsal ellentétben, akik nem voltak hajlandóak az együttműködésre, hazudtak és információkat tartottak vissza a Parlamenttől, az Európai Bizottság a legteljesebb mértékben együttműködött a Parlament vizsgálatával.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Obama elnök úr tartotta a szavát. Az egyik legelső intézkedése a guantánamói börtön bezárása volt, amit természetesen örömmel fogadtunk. Vagy inkább csak bejelentették a guantánamói börtön bezárását, mert az új amerikai kormány azzal a nehéz feladattal áll szemben, hogy megoldást kell találniuk a még fogva tartottak számára.
Először, meg kell állapítani a státuszukat, illetve, hogy mindegyikük kockázat nélkül szabadon bocsátható-e. A Bush-kormányzat törvényellenesen zárta be őket, egyértelműen megszegve ezzel a nemzetközi jogszabályokat. Ez tehát az első és legfontosabb amerikai probléma, amelyet Washingtonnak meg kell oldania. Egyelőre nem egyértelmű, hogy az Egyesült Államok kéri-e az európai országok és az Európai Unió segítségét, és némiképp spekulációnak számítana, ha túlságosan az események elébe mennénk.
Arra is kérem Önöket, hogy határolják el magukat azoktól a képviselőtársainktól, akik szerint máris felajánlásokat kellene tennünk, feltételezve, hogy ez az Európai Unió erkölcsi kötelessége lenne, mert néhány ország esetleg maga is részt vett a fogva tartottak Guantánamóba történő szállításában. Mindez puszta feltételezéseken alapul. Soha nem tudtuk bebizonyítani, hogy ennek van-e egyáltalán igazságtartalma, sem azt, hogy mely országok vettek volna részt ezen szállításokban, ezért némiképp gyengének tartom erre alapozni az érvelésünket a bentlakók fogadására, és örömömre szolgál, hogy ez nem történt meg az állásfoglalásban.
Természetesen nem szabad elvetnünk azt az eshetőséget, hogy az Egyesült Államok megteszi a felkérést, és e tekintetben osztom a képviselőcsoportom vezetőjének véleményét. Ha e felkérés megérkezik, pozitívan kell reagálnunk a nemzetközi jogszabályok miatt, és azért is, mert az Európai Uniónak humanitárius módon kell reagálnia egy ilyen helyzetben.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Elnök úr, Guantánamo problémáját nem az Európai Unió gerjesztette. Meg kell hagyni, ez a probléma nem létezne, ha az Európai Unió - amellett, hogy oly sokszor elítélte - valóban elutasította volna, ahelyett, hogy passzívan, és néha aktívan együttműködött a nemzetközi jogszabályokban tátongó fekete lyuk létrehozásában. Ennek ellenére egyértelmű, hogy nem mi teremtettük meg. Azonban mindenképpen együttműködési kötelezettség áll fenn a részünkről, hogy véget vessünk ennek a helyzetnek. Ez egyértelműen kötelességünk, amelynek eleget kell tennünk.
Kétség nem fér ahhoz, hogy minden esetet egyedi elbírálásban kell részesíteni. A guantánamói rabokat nem kezelhetjük úgy, mint egy egynemű nyájat. Ők is emberek, nekik is vannak jogaik, és megvan a saját történetük is. Vannak köztük bűnözők, és mint ilyen, bíróság elé kell állítani őket, vannak köztük ártatlanok, és kétségkívül vannak köztük olyanok, akik potenciálisan veszélyt jelenthetnek.
Az Európai Unió az értékeivel és az alapelveivel, valamint a nagylelkűségével összhangban részt vehet az ügyben, kidolgozhat egy közös választ, amely a saját értékeink tiszteletben tartásával egyidejűleg segít a probléma megoldásában.
Hélène Flautre
(FR) Elnök úr, a CIA-tól és a civil szervezetektől kapott információk szerint 2002 és 2006 között 728 fogva tartott hagyta el a portugál felségterületet Guantánamo felé. Mekkora ez a szám Spanyolország, Olaszország vagy bármely más tagállam esetében?
A terrorizmus elleni küzdelemben az Unió nem tudta átvenni a vezetést a nemzetközi jogszabályok alól való mentesség ellen, így most igyekszik Obama elnök úr kötelezettségvállalásaival összhangban cselekedni.
Ez magyarázatot ad arra, hogy miért kapunk még mindig bátortalan felszólításokat a képviselőktől, amelyek arra ösztönzik a tagállamokat, hogy fogadják be azokat az ártatlan fogva tartottakat, akik nem térhetnek vissza a saját hazájukba, mert kínvallatástól kell tartaniuk. Ezt nem szolidaritásból, vagy jótékonyságból, de még csak nem is nagylelkűségből tesszük, hanem azért, hogy megfeleljünk a nemzetközi kötelezettségvállalásoknak.
Az Obama úr által küldött üzeneten túl Európa vajon fel tudja-e támasztani önmagát, vajon Európa képes lesz-e arra, hogy amellett, hogy vizsgálatot folytat, kitűzi és el is vállalja a feladatokat, véget vet a különleges kiadatás során betöltött bűnrészességének? Vajon Európa meg tudja reformálni saját titkosszolgálatainak irányítását? Vajon az Unió képes lesz-e jogi úton és kártérítéssel rehabilitálni az áldozatokat?
Üdvözlöm Barrot úr e célból tett szándéknyilatkozatát. Azt azonban el kell mondanom, hogy míg egyre többet tudunk meg arról, amit Portugália egykori miniszterelnöke 2002 és 2004 között eltusolt, a kezdeményezéseinek eredményei, amelyeket az Európai Bizottság elnökeként indított azért, hogy kivezesse az Uniót az törvényszegésnek e szürke területéből, még mindig ismeretlenek számunkra.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Jas Gawronski
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, örömömre szolgál, hogy immár elismerik annak helyességét, hogy az Európai országok befogadják a guantánamói fogva tartottakat; furcsa módon ez a gondolat hiányzott a képviselőcsoportom eredeti állásfoglalásából. Teljes mértékben egyetértek Schulz és Watson asszonyokkal.
Az állásfoglalás első cikke említést tesz a humanitárius jogszabályokkal kapcsolatban az Egyesült Államok politikájában végbement fontos változásokról. Látom a változásokat, természetesen összhangban állnak egymással, de a "gyűlölt” Bush politikáját is komolyan folytatódni látom, mivel Obama elnök úr nem hagyta el a rendkívüli kiadatási eljárás és a külföldi CIA-börtönök programját. Ezt a cseh elnökség figyelmébe ajánlom, mert olybá tűnik, ők másképp gondolják. Nem szeretném, ha Obama lelkes híveinek idő előtt csalódni kellene.
Az USA-ellenes propaganda, amely a CIA-bizottságban már két évvel ezelőtt aktívan működött, visszatért az európai CIA-járatokkal kapcsolatos szóbeli kérdésben. Egyetlen példát mondok Önöknek: Lengyelországban egy esetben napvilágra került egy titkos CIA-szervezet fennállása. Nos, valójában nem szabadna megdöbbenni azon, hogy CIA-szervezet működik egy olyan országban mint Lengyelország - az lenne a furcsa, ha nem így lenne - de úgy vélem, a kérdés aláíróit az bosszantja, hogy ennek a szervezetnek titkosnak kellene lennie. Mindig azt akarják, hogy a titkosszolgálatok titkok nélkül, nyíltan járjanak el, és a repülőgépek oldalán tüntessék fel a "CIA” jelzést, mint a British Airways vagy az Air France esetében. Ebben az esetben ismét attól tartok, hogy csalódni fognak: még Obama sem menne ilyen messzire.
Stavros Lambrinidis
(EL) Elnök úr, a guantánamói embertelen börtön kapuit soha nem lett volna szabad megnyitni. Most legalább úgy tűnik, hogy bezárásra kerül, de természetesen minden Obama elnökhöz intézett gratulációt vissza kell fogni, ha igazak az amerikai sajtóban megjelenő jelentések a harmadik országbeli titkos elfogások, kihallgatások és fogva tartás elfogadhatatlan gyakorlatának fenntartásáról. Ami azt illeti, sajnos Európát is nyilvánvalóan felelősség terheli a terrorizmus elleni küzdelem tekintetében. Nagyon komoly aggodalomra ad okot, hogy az egyetlen nemzeti parlament, amely meghívta az Európai Parlamentet, hogy bemutassa a CIA-bizottságának eredményeit és javaslatait, az az amerikai Kongresszus. Egyetlen európai kormány, egyetlen nemzeti parlament sem hívott meg bennünket. Tegyék meg hát most, hogy ne ismétlődhessen meg ez a fajta illegális gyakorlat.
Marco Cappato
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, az Egyesült Államok teremtette Guantánamo problémáját, és az USA ennek megoldására készül. Tudnunk kell, hogy az Európai Uniónak lesz-e ereje és hatásköre, hogy szerepet játsszon mindebben.
Az Európai Uniónak együtt kell működnie. Tagállamainknak be kell fogadnia a fogva tartottakat, például az ujgurokat, anélkül, hogy engednének a Kínából érkező nyomásnak. Ha nem így teszünk, azt kockáztatjuk, hogy nem vesznek számba bennünket Guantánamo bezárásának során.
Ez lehet az igazság és nemzeti kormányaink, például a Barroso elnök úr vezette portugál kormány felelősségeinek, és a Saddam Hussein száműzetésére irányuló javaslat elvetéséhez kapcsolódó felelősségünk felfedését célzó új munka kezdete. Ez a javaslat volt a háború egyetlen alternatívája, és kormányaink, az Egyesült Államokkal egyetemben, elvetették.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Elnök úr, Guantánamo létezését más tényezők között számos európai ország, köztük Spanyolország összejátszása és cinkossága tette lehetővé. Elfogadhatatlan most azt mondani, hogy semmi közünk a problémához. Még kevésbé elfogadható azt mondani, hogy Guantánamo bezárása és annak következményei kizárólag az amerikai kormány gondja.
Az Egyesült Államok titkosszolgálatának repülőgépei évekig szabadon repkedtek Európa-szerte, és szállították a fogva tartottakat, míg mi úgy tettünk, mintha nem vennénk észre. Ezért tehát osztoznunk kell a felelősségen, és nem csak Guantánamo azonnali bezárását kellene követelnünk, hanem be kellene fogadnunk néhány fogva tartottat, akik nem tudnak visszatérni a saját hazájukba, vagy akár az Egyesült Államokban sem tudnak maradni, követeljük, hogy más országok, köztük európai országok is be tudják fogadni őket.
Portugália már megígérte, hogy így tesz, és úgy vélem, ez részben a felelősségérzetnek és a bűntudatnak köszönhető. Spanyolország legalább ennyire vétkes, ezért megragadom az alkalmat, és felszólítom a spanyol kormányt, hogy fogadjon be néhány ilyen embert, hogy Portugáliához hasonlóan vállaljon kötelezettséget, mint azt számos szervezet kérte tőlünk. Hangsúlyozom, hogy ez nem csupán erkölcsi kötelességünk, hanem politikai felelősségünk is.
Marian-Jean Marinescu
(RO) A terrorizmus elleni harc a modern társadalom első számú prioritása. Azonban vétettek hibát és születtek ellentmondásos döntések e kívánt cél nevében. A guantánamói fogolytábor bezárása, amely a civilizált világ szégyenfoltja volt az elmúlt tíz esztendőben, csak egy kiemelkedően fontos döntés. Az intézkedés következő normális lépése az lenne, ha az Egyesült Államok megoldaná a jelenleg fogva tartottak helyzetét. Az Európai Unió és az Egyesült Államok védelmezte az emberi jogokat és tiszteletben tartotta az emberi méltóságot, ez most is így van, ezért együtt kell dolgozniuk az elkövetett hibák helyre tételén.
Úgy vélem, hogy mielőtt felvetnénk a fogva tartottak európai befogadásának kérdését, mindenképpen hozzáférhetővé kell tennünk az esetleges terroristatámadásokkal, amelyekben a fogva tartottak részt vettek, vagy a terroristacsoportokban való esetleges tagságukkal kapcsolatos információkat. Ezen információkat részletes ellenőrzésnek kell alávetni, és objektíven értékelni kell az esetleges utóhatásait annak, ha visszaengedjük a fogva tartottakat a lakóhelyük szerinti országba. Mindenképpen szükséges, hogy megkapjuk az Egyesült Államok hivatalos felkérését, és úgy vélem, a tagállamoknak kell döntenie arról, hogy befogadják-e a fogva tartottakat, míg azoknak, akik emellett döntenek, szem előtt kell tartania, hogy ezen feladatokat az Európai Unió nevében vállalják.
Ami Barrot biztos úr Romániára való utalását illeti, régebben is történtek mindenféle alapot nélkülöző vádaskodások. Románia azonban az európai intézmények minden megkeresésére válaszolt, fogadta a CIA-bizottságot, és minden vonatkozó információt biztosított. A román parlament vizsgálatot indított, és az eredményekről tájékoztatta az érdekelt feleket. Úgy vélem, ez teljes mértékben elegendő. Továbbá úgy gondolom, hogy Románia megfelelő választ adott az őt érintő teljességgel alaptalan vádakra.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Elnök úr, Guantánamóért vitán felül az Egyesült Államok a felelős. Azonban szolidaritásból segíthetnénk és támogathatnánk Barack Obama visszatérését a nemzetközi jogszabályokhoz, ha erre kér bennünket. Arra gondolok például, hogy az ujgurok nem térhetnek vissza Kínába. Figyelembe kell vennünk azokat az embereket is, akik öt vagy hét évet töltöttek Guantánamóban. Nem dönthetjük el, hogy akarnak-e az Egyesült Államokban élni, vagy sem. Ez az ő választásuk. München városa például, és az ott élő ujgurok készek ezen ujgur emberek befogadására, támogatnák őket és gondoskodnának róluk, hogy fel tudják dolgozni traumatikus élményeiket.
Egy dolgot azonban tisztáznunk kell. Elfogadhatatlan, hogy Joachim Hermann, a bajor belügyminiszter azt nyilatkozza, hogy "akit Guantánamóban tartanak fogva, biztosan elkövetett valamit”. Az ártatlanság vélelmét ebben az esetben alkalmazni kell. Rendvédelmi szerv fejeként ennek a miniszternek szednie kellene a sátorfáját. Más országokban arra képezzük a rendőrséget, hogy pontosan ezt, az ártatlanság vélelméhez való jogot vezessék be a munkájuk során, és ne adjanak elhamarkodottan tűzparancsot. Ezt alaposan át kellene gondolnunk.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Elnök úr, soha nem lett volna szabad létrehozni Guantánamót és a titkos börtöneit. Az Egyesült Államoké a felelősség nagy része a börtön bezárását és a fogva tartottak utókezelését illetően, de a humanitárius okok és az emberi jogok figyelembe vétele amellett szól, hogy a tagállamok befogadják őket. Minden tagállam saját törvényei alapján dönti el, hogy befogadja-e őket, vagy sem.
Ugyanakkor szeretném emlékeztetni a Házat a menekültek millióira világszerte, és a menekülttáborokra, ahol évekig éltek emberek. Félrenézünk, hátat fordítunk. Sajnálatos módon az emberi jogokkal kapcsolatos proaktív gondolkodás szelektíven működik az EU-ban.
Elmar Brok
(DE) Elnök úr, a Bizottság alelnöke, a Tanács soros elnöke, 2006 májusában Mann úrral és Elles úrral ellátogattam Guantánamóba. Világossá tettük, hogy a guantánamói létesítmény megszegi a nemzetközi jogszabályokat és sérti az emberi jogokat.
Az akkor újonnan megválasztott német kancellár, Merkel asszony is elmondta ezt Bush elnök jelenlétében első washingtoni útja alkalmával, és kérte Kurnaz úr szabadon bocsátását. Úgy vélem, Obama elnök helyes döntést hozott, amely segíteni fog az Egyesült Államok és a nyugati világ egésze hitelességének helyreállításában. Ezért egyértelművé kell tennünk, hogy a hitelesség kérdése nagy politikai fontossággal bír.
Ugyanakkor le kell szögeznünk, hogy a fogva tartottakra nem tekinthetünk úgy mint békés emberi jogi kampányolókra, és ez alapján kell őket megítélni. E vita során néha teljesen más volt a benyomásom. Gondoskodnunk kell arról, hogy az Egyesült Államok vállalja az elsődleges felelősséget ebben az esetben, és ez megmagyarázza, miért nem fogadhat be sokakat e fogva tartottak közül. Ezen emberek anyaországának is magyarázattal kell szolgálnia arra nézve, hogy miért nem fogadják be őket, vagy a fogva tartottaknak kell bizonyítania, hogy nem térhetnek vissza a hazájukba, mert súlyos üldöztetésnek lennének kitéve.
Ha mindez megtörtént, csak akkor kezdhetünk el azon gondolkodni, hogy az Európai Unió befogadjon-e néhány fogva tartottat. Ez azonban csak akkor lehetséges, ha minden egyes esetben megvizsgáltuk, hogy az illető mekkora kockázatot jelent. Ezt a vizsgálatot nem csak nemzeti szinten kell elvégezni, mert az Európai Unión belüli nyitott határok azzal járnak, hogy európai normákat kell alkalmaznunk ezen emberek által képviselt biztonsági kockázat felmérésekor.
Valaki ma a menekülteket említette. Ők nem menekültek. Ők foglyok, és bizonyítanunk kell, hogy nem veszélyesek, ha nem akarunk felelőtlenül kockázatot vállalni. Úgy vélem, biztosítanunk kell, hogy befogadják azokat, akik valamely tagállamhoz kapcsolódnak, például Kurnaz urat Németországban, vagy azt a kilenc embert, ha jól tudom, Nagy-Britanniában. Összességében, azt hiszem, 60 embert már befogadott az Európai Unió, és ezt nem szabad elfelednünk.
Ana Maria Gomes
Elnök úr, Portugália sürgette a guantánamói fogva tartottak visszatéréséről szóló Európai Uniós megállapodást, és ez stratégiai fontosságú a transzatlanti szolidaritás szempontjából, valamint humanitárius gesztus azok felé, akik fogva tartáson és kínzáson mentek keresztül, akiket megfosztottak az igazságszolgáltatástól, és akik tisztázódtak a gyanú alól. Azonban ez a 14 EU-tagállam kötelessége is, akik összejátszottak a Bush-kormánnyal abban, hogy a kínzást Guantánamóba és titkos börtöneibe szervezzék ki, ahogy arra e Parlament is rámutatott. Nem lehet semmissé tenni Európa felelősségét a jogi rendelkezések és az emberi jogok megszegése terén.
Barroso elnök tagadta, hogy tudomása lett volna arról, hogy kormánya együttműködött a fogva tartottak Guantánamóba és titkos börtöneibe történő szállításában, mégis, senki nem hiszi, hogy a hadserege, a rendőrsége, a titkosszolgálata és a kabinete olyan tehetetlen lett volna, hogy hagyja, hogy az Egyesült Államok módszeresen kihasználja a portugál légteret, valamint a tengeri és szárazföldi területeket.
Ennek tisztázása érdekében Barroso úr lenne szíves nyilvánosságra hozni a diplomáciai tanácsadói és Condoleezza Rice asszony között, az ő miniszterelnöksége alatt tartott megbeszélésekről készített jegyzeteket? Barroso úr lenne szíves nyilvánosságra hozni azt a jogi véleményt, amelyet akkoriban kért jogtanácsosától, Carlos Blanco de Moraistól annak érdekében, hogy különleges navigációs szabályokat vezessenek be a portugál vizeken foglyokat szállító amerikai hadihajókat megközelítő hajókra?
Panayiotis Demetriou
(EL) Elnök úr, az Európai Parlament Guantánamóról alkotott álláspontját 2006-ban egy különleges állásfoglalásban rögzítették. Guantánamót nem lett volna szabad létrehozni, és be kellett zárni. Az Európai Parlament terrorizmusról alkotott állásfoglalása épp ilyen egyértelmű. Minden jogi eszközzel küzdeni kell a terrorizmus ellen, nem szabad az emberi jogok és nemzetközi jogszabályok megsértésével harcolni a terrorizmus ellen. Való igaz, hogy az Egyesült Államok viselte a terrorizmus elleni küzdelem terheinek nagy részét. Azonban vétettek szarvashibákat is. Hatalmas hiba volt Guantánamo létrehozása. Hatalmas hiba volt úgy kezelni a fogva tartottakat, ahogy kezelték őket. Hatalmas hiba volt úgy szállítani őket, ahogy ezt tették. Ez már ebben a Parlamentben is elhangzott. Ma az a fontos, hogy Obama elnök úr meghozta e szégyenletes börtön bezárására vonatkozó helyes döntést, és ez elismerően szól Amerikáról, ugyanakkor jellemző Amerika és az általánosságban vett nemzetközi közösség történelmére.
Hogyan vesz részt ebben az Európai Unió? Az Európai Unió annyiban érintett, hogy segíteni és támogatni szeretné Obama elnök helyes döntésének végrehajtását. Az Európai Uniónak azonban egy feltétellel kellene ezt tennie: hogy ezzel nem veszélyezteti a polgárai biztonságát. Ez alapvető elvárás, és akárhogy is dönt egyik vagy másik tagállam, a döntést ebből a szempontból kell meghozni.
Javier Moreno Sánchez
(ES) Romeva úr, ne aggódjon, a spanyol kormány együtt fog működni, ahogy eddig is tette. Hadd emlékeztessem, hogy e kérdésben a spanyol külügyminiszter, Miguel Ángel Moratinos volt az első, aki megjelent a vizsgálóbizottság előtt, és ő válaszolt meg minden kérdést, köztük az Önét is.
E Parlamentben egy ideje már lelepleztük a nemzetközi terrorizmus elleni harc nevében a guantánamói katonai bázison alkalmazott kínzásokat és az embertelen, megalázó bánásmódot. Örömmel fogadjuk tehát Obama elnök úr az eljárások négyhavi felfüggesztéséről szóló döntését, és a börtön egy éven belüli végleges bezárására irányuló szándékát.
Azonban, bár a felelősség az Egyesült Államok kormányát terheli, az Európai Unió nem fordíthatja el a fejét, fel kell ajánlania a segítségét a börtöntábor bezárásának szavatolása érdekében.
Fel kell mérnünk annak a lehetőségét is, hogy befogadjuk a foglyokat, akik olyan országból származnak, ahol nem biztos, hogy tiszteletben tartják az emberi jogokat, ha az Egyesült Államok erre kér bennünket.
Akkor pedig közös európai választ kell adnunk, amelynek a spanyol kormány is része lesz, miközben tiszteletben tartjuk a nemzetközi jogszabályi keretet és egyesével felmérjük minden polgár, minden fogva tartott jogi helyzetét - a származását, a fogva tartását és a helyzetét.
Bogusław Sonik
(PL) Elnök úr, a terroristák kegyetlen, véres és minden kompromisszumot nélkülöző háborút indítottak civilizációnk ellen. El akarják pusztítani a világunkat, amely az emberi jogok tiszteletben tartásán és a szabadság gyakorlásán alapul. A szeptember 11-i támadás bebizonyította, hogy a terroristák bármire képesek. Az Egyesült Államok arra vállalkozott, hogy mindannyiunk nevében megvédi a szabad világot. Az Európa és az Egyesült Államok közötti szoros együttműködés nyújtja az egyetlen reményt a sikerre és a terroristahálózatok elpusztítására. Európának felelősséget kell éreznie a globális terrorizmus ellen folytatott harcban.
Helyénvaló, hogy az emberi jogok védelmezői felhívják a figyelmet ezen jogok megszegésére, és a guantánamói megalázó kihallgatási módszerekre. Ezek a módszerek gyakran kínzással is felértek. Az is helyénvaló, hogy felhívták a figyelmet arra, hogy tárgyalás, és a védelemhez való jog nélkül börtönöztek be embereket. Tilos olyan eszközök használata, amelyeket a hatályos nemzetközi egyezmények elfogadhatatlannak minősítettek.
Az Egyesült Államok újonnan megválasztott elnöke már kiadott egy rendeletet, amely tiltja a kínvallatást a terrorizmussal gyanúsított személyek kihallgatása során. Jogos és helyes, hogy ezt mindazok győzelmének tekintjük, akik ez ügyben felemelték a hangjukat. Ugyane rendelet értelmében azonban még mindig lehetséges, hogy elrabolják, és rövid ideig tranzit országokban tartsák a terroristákat. Dióhéjban elmondható, hogy a foglyok méltóságát jobban tiszteletben tartják, ugyanakkor fenn kell tartani a lehetőséget a terrorista tevékenységek hatékony megbénítására, különben fennáll a veszély, hogy tehetetlenné válunk.
Szeretném továbbá felhívni a Ház figyelmét, hogy ugyanazon a szigeten, ahol a guantánamói fogolytábor helyezkedik el, a politikai foglyokat minden elképzelhető normát megszegő körülmények között tartanak börtönben. Ezek az emberek azért voltak hosszú évekig börtönre kárhoztatva, mert ellen mertek állni a zsarnok Fidel Castro kommunista propagandájának.
A csecsen nemzetet a szemünk előtt gyilkolták meg. Tudomásom szerint az Európai Parlament nem állított fel egy külön bizottságot, ami ezzel foglalkozik. Az Egyesült Államok felismerte, hogy a kínzások használata elfogadhatatlan, épp úgy, ahogy a titkos börtönök létezése. Ez véget kell, hogy vessen a titkos börtönökről és tranzit repülőutakról szóló vitának.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Elnök úr, fontos, hogy a terrorizmus elleni harc közös erőkifejtés legyen, amelyhez minden demokrácia hozzájárul. Ebbe nemcsak Európa, hanem az Egyesült Államok, és mások is beletartoznak.
Guantánamo nem illik egy alkotmányos államhoz, mert egy alkotmányos államban a gyanúsítottnak, még egy terroristának is joga van a védelemhez és a tisztességes eljáráshoz a közös értékeink alapján.
Értékelem Obama elnök úr döntését Guantánamo bezárásáról, de az nem lehet, sőt, nem is szabadna, hogy ezzel a problémát első fokon Európa küszöbére tegye. Végül is, a Guantánamói-öbölben foglyok vannak, akikkel nem érdemes packázni. Lehetünk segítőkészek, de ha segítőkészek vagyunk, ha nincs más megoldás, ez csakis európai döntésen alapulhat, európai normákon, amelyeket együtt kell megalapoznunk. Pontosan fel kell ismernünk, hogy ettől ez még egy amerikai probléma marad, amelyben jó szolgálatot tehetünk, amennyiben az emberi jogok fontosak számunkra.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Elnök úr, az Egyesült Államok új elnökének Guantánamo bezárásáról szóló döntése az egyik legelső fontos és pozitív lépése volt, amelyet örömmel fogadtam. Obama elnök úr azonban nem vonta vissza a CIA azon jogát, hogy idegen területeken tartóztasson le terrorista gyanúsítottakat, és átmeneti börtöntáborokba vigyék őket. Ez különösen aggasztó, és ezt az aggályt egy közös állásfoglalásban kell kifejezni. Az Európai Parlament két legnagyobb pártjának közös állásfoglalása azonban szót sem ejt erről, és ennek köszönhetően kénytelen vagyok e közös állásfoglalás ellen szavazni.
Genowefa Grabowska
(PL) Elnök úr, meggyőződésem, hogy e mélyen humanitárius állásfoglalás segít az Európa és az iszlám világ közötti ellenségeskedés megszüntetésében. Kérem önöket, fogadják el, szem előtt tartva polgártársam helyzetét, aki a terrorizmus elleni harc, a "szemet szemért, fogat fogért” áldozata lett. Arra a 42 esztendős lengyel állampolgárra gondolok, akit elraboltak. Az Afganisztán és Pakisztán közötti határmenti kerületeken fogták el. Geológus, ott dolgozott. Azóta is a térségben tartják fogva. A családja azt nyilatkozta, hogy tudják, hogy Piotr nem fontos alakja a felsőbb szintű nemzetközi politikának, bíznak benne, hogy minden lehetségest megtesznek a szabadon bocsátásáért.
Ezúton kérem, hogy használjuk ki az iszlám világgal való kapcsolatunk ezen javulását polgáraink védelme érdekében is. Mutassuk ki a szolidaritásunkat, és cselekedjünk az Európai Unió polgárainak nevében, akikkel rosszul bánnak, akiket fogva tartanak, elraboltak, vagy börtöntáborokban tartanak.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Elnök úr, mindannyian küzdöttünk Guantánamo bezárásáért, és mindannyian üdvözöljük Obama elnök úr e szégyenteljes börtön bezárására irányuló döntését.
Most nem szabad, hogy felkérjenek bennünket a guantánamói fogva tartottak befogadására. Európaiként, az emberi jogok hű védelmezőiként szembe kell néznünk a kötelességeinkkel, és be kell fogadnunk ezeket az egykori foglyokat.
Voltak jelentések, és most a Tanácshoz szólok, voltak jelentések a sajtóban, amelyeknek néhány tagállam nem örvendezett. Ezért felkérem a Tanácsot, és különösen, minden tartózkodó tagállamot, hogy fogadja el ezen foglyok érkezését a felségterületére.
Azt is szeretném önöknek elmondani, hölgyeim és uraim, hogy a legrosszabb, amit tehetünk, ha hagyjuk, hogy elillanjon a Guantánamo bezárását követő lendület, mert Európa nem állt készen arra, hogy felálljon és számoljanak vele.
Colm Burke
Elnök úr, mivel sok tagállam bűnrészes volt a különleges kiadatási eljárások során, úgy vélem, hogy az EU országai, köztük Írország, kollektív felelősséggel bírnak egy adott számú, alacsony kockázatú guantánamói fogoly befogadásáért az Egyesült Államokból, hogy újra letelepedjenek az Európai Unióban.
Az ír igazságügy-miniszter, Dermot Ahern, ezen befogadást az EU jóváhagyásához kötötte, de a guantánamói foglyok letelepítéséhez nem szükséges, hogy Írország megvárja az EU irányelvét. Magunk is dönthetünk egy kétoldalú megállapodás aláírásáról az Egyesült Államokkal, ahogy Portugália is tette.
Az ír kormány igazságügy- és külügyminiszterei mintha nem egy csónakban eveznének: a fogva tartottak letelepítése ügyében Ahern miniszter úr mintha nem lenne hajlandó olyan messzire menni mint Martin miniszter úr. Az ír kormány részéről egységes vezetésre van szükség e tekintetben. A transzatlanti együttműködés szellemében, és annak érdekében, hogy részt vegyen a terrorizmus elleni nemzetközi harcban, Írországnak ki kell vennie a részét, és támogatnia kell az új amerikai vezetést Guantánamo bezárásában.
Ioan Mircea Paşcu
Elnök úr, az EU régóta kéri Guantánamo bezárását. Ma ezt a döntést meghozta az Egyesült Államok új kormánya, és az EU országaitól elvárható, hogy a foglyok átvételével kimutassák szolidaritásukat. Azonban vannak, akik azt hiszik, hogy ezt a szolidaritást elsősorban a sajtóban említett országoknak kellene kimutatnia, akik titkos CIA börtöntáboroknak adtak otthont.
Ismét szeretném hangsúlyozni, hogy ezen állításokat semmilyen bizonyíték nem támasztja alá, sem akkor, amikor napvilágot láttak, sem most. Ugyanez igaz Mate úrra, aki pontosan ebben a Házban nem tudta vádjait bizonyítékokkal alátámasztani. Mi több, a belső vizsgálatok sem támasztották alá ezeket a vádakat. Ha kihasználja, hogy az emberek esetleg elfelejtették, hogy akkoriban nem volt bizonyítéka, attól még nem lesz bizonyítéka most sem. Ez legfeljebb egyszerűen cinikus manipuláció a homályos célok érdekében.
Zuzana Roithová
(CS) Elnök úr, az egész világ üdvözli Barack Obama tervét Guantánamo bezárásáról, mert az a könyörtelen bánásmód szimbóluma - mindegy, hogy kegyetlen terroristákról van-e szó, vagy olyanokról, akiket a legsúlyosabb bűnökkel gyanúsítanak. Némelyikük ellen vádat sem emeltek, és nem vetették alá őket megfelelő eljárásnak. Obama népszerű gesztust hozott, és most arról dönt, mi legyen velük. Mindenekfölött meg kell győznie a Kongresszust, hogy módosítsanak a törvényen, hogy a foglyokat amerikai felségterületre lehessen szállítani, és némelyek új személyazonosságot kaphassanak. Különösen kényes ügy: szabadon bocsátás után 60 guantánamói fogva tartott tért vissza a terrorista tevékenységekhez, ezért minden esetet külön kell vizsgálni. A cseh elnökség guantánamói megoldásról szóló tárgyalásai lehetőséget biztosítanak annak hangsúlyozására, hogy az USA, Európa és Kuba közötti tárgyalások a totalitáriánus "szabadság szigetének” változásairól az emberi jogokkal kezdődnek, és nem csak az amerikai támaszponton fogva tartottak emberi jogaival. Mindenekfölött, e párbeszédnek a kubai politikai foglyok szabadon bocsátását, az ártatlan kubai polgárok szólás- és mozgásszabadságát kell eredményeznie.
Armando França
(PT) Szerintünk egyértelmű, hogy üdvözölnünk kell Obama elnök úr döntését: a döntést, mely a Guantánamói-öbölben található börtöntábor megszüntetéséről, a kínzások és az illegális kihallgatások eltörléséről, és a katonai eljárások felfüggesztéséről szól.
Biztosíthatom azonban képviselőtársamat, aki már nincs körünkben, hogy Portugália és Portugália szocialista kormánya nem érzi magát bűnösnek. Portugália szocialista kormánya nem működött együtt a Bush-kormányzattal: épp ellenkezőleg. A portugál kormányzat - a portugál kormány - Amado miniszter úr kezdeményezésére megteremtette a lehetőséget és a kötelességet az Európai Unió és más demokratikus országok számára, hogy befogadják a foglyokat a Guantánamói-öbölből, akik ellen nem emeltek vádat. Ez a legfontosabb, és ezt kell hangsúlyozni, követendő példának állítani az EU többi tagállama elé. Az is fontos, hogy az állásfoglalást holnap e parlament minden pártja elfogadja, hogy az egység még több erőt kölcsönözzön a döntésnek.
Charles Tannock
Elnök úr, a Guantánamói-öbölben található börtönt egykoron létre kellett hozni az Egyesült Államoknak. Bezárása most az Egyesült Államok ügye. Ellenzem, hogy az EU-tagállamok belekeverednek az elkerülhetetlen jogi bonyodalmakba, és ellenzem a biztonsági szolgálatainkra nehezedő terhet, amely az egykoron ellenséges harcosoknak mondott nem uniós állampolgár foglyok befogadásával jár.
Nem sajnálom a legveszélyesebb terroristák letartóztatását, ha szándékuk bizonyítottan az életmódunk elpusztítására irányul. Guantánamo legnagyobb hátulütői közé tartozott azonban, hogy ez mindenféle szabályos büntetőjogi eljárást megelőzött a fogva tartottak esetében. Végeredményben kizárólag a szabályos büntetőjogi eljárással lehet megoldani azon guantánamói foglyok státuszát, akik nem uniós nemzetiségűek.
Mivel a guantánamói foglyokat az Egyesült Államok fogta el, Amerika felelőssége, hogy saját bíróságain eljárás alá vonja őket, vagy, ha ártatlanok, visszajuttassa őket a hazáikba. Ha Obama elnök komolyan gondolja Guantánamo bezárását, amit üdvözlök, és Amerika, valamint szövetségesei védelmét, akkor ez legyen a politikája.
Alexandru Nazare
(RO) Mindenekelőtt, a CIA börtöneiről szóló megbeszélések tartalmától és eredményétől függetlenül szeretném üdvözölni az Európai Parlament képviselői és az európai polgárok által kifejezett törődést az emberi jogok szigorú tiszteletben tartásával kapcsolatban, kontextustól függetlenül.
A kínvallatás elfogadhatatlan, és ezt az alapigazságot semmilyen kivételes körülmény nem változtathatja meg. Azonban úgy érzem, megjegyzéseket kell tennem, amennyiben Romániát továbbra is ilyen kontextusban emlegetik. Szeretném emlékeztetni önöket, hogy mindeddig olyan vádakkal illettek bennünket, amelyeket nem támasztottak alá bizonyítékok. Erre a megközelítésre a Martin-jelentés a legjobb példa. Ebben ellentmondásos és megalapozatlan vádakkal illették Romániát.
Szeretném hangsúlyozni e precedenst, amiért ilyetén vádakkal illették Romániát, mert ez talán a többi európai államról kialakított képet is rombolhatja. Szeretném megismételni, hogy elfogadhatatlan, hogy Romániához hasonlóan a tagállamok nevét szabadon és állandóan ezen vitával hozzák összefüggésbe.
Reinhard Rack
(DE) Elnök úr, egyetértésem szeretném kifejezni azokkal a felszólalókkal, akik gondoskodni szeretnének arról, hogy Európa megtegye humanitárius kötelességét, és támogassa különösen azokat az embereket, akiket megvádoltak annak ellenére, hogy nem találtak ellenük bizonyítékot. Ezek a menekültügy klasszikus esetei.
Azonban szeretném megkérni a tagállamokat, hogy ne próbáljanak különcködni, és erre külön hangsúlyt kívánok fektetni. Európának meg kell tanulnia, hogy egy hangon szóljon, és egységes lépéseket tegyen. Ez lehetővé tenné, hogy eloszlassuk az új amerikai kormányzat aggályait, és megfeleljünk az önmagunkról kialakított képnek, az együttes fellépésre kötelező közös értékekkel rendelkező Európai Uniónak.
Ville Itälä
(FI) Elnök úr, közös vágyunk a guantánamói börtön bezárása, és erre most kiváló lehetőség nyílik, mivel az Egyesült Államok új elnöke kifejezésre juttatta, hogy neki is ez a kívánsága.
A fő felelősség természetesen az Egyesült Államokat terheli, de remélem, hogy az EU egységes frontot alkothat, és a tagállamok kimutathatják szolidaritásukat és rugalmasságukat, amennyiben saját börtöneikben fogadják ezeket a foglyokat, ahol lehetséges, és ahol ez megfelel a saját feltételeiknek.
Az emberi jogok védelme érdekében csatlakoztunk a terrorizmus elleni harchoz. Most segítenünk kell az Egyesült Államoknak, hogy megvédje az emberi jogokat.
Zbigniew Zaleski
(PL) Hölgyeim és uraim, ennek az ügynek két oldala van. Egyrészről, ott a jogi álláspont. Úgy vélem, hogy egy adott ország állampolgárait vissza kell engedni a származás szerinti országukba. Talán be lehetne vezetni valamilyen humanitárius programot azokra az esetekre, ahol ezt valami, például a politikai üldöztetés gátolja. Szeretném továbbá egyértelművé tenni, hogy még ha Portugália vagy bármely más ország bele is egyezik huszonvalahány fogoly befogadásába, az nem jelenti azt, hogy ezek az emberek Portugáliában, vagy bármely más országban kívánnak maradni. Az Unió immár egyetlen egység, ezért ezt a problémát is figyelembe kell venni. Végezetül, a megfelelő eljárásokat kell alkalmazni, hogy ezek az emberek többé ne legyenek gyanúsítottként, vagy veszélyes elemként megbélyegezve. Ha nem szabadulnak meg ezektől a stigmáktól, senki nem akarja majd befogadni őket. Ez komoly probléma, ami megérdemli a figyelmet. Végezetül szeretném elmondani, hogy a probléma főként az Egyesült Államokat érinti.
Alexandr Vondra
a Tanács soros elnöke - Elnök úr, először szeretném megköszönni ezt a vitát. Úgy vélem, igen hasznos volt. Ha hallotta volna a legutóbbi tanácsi ülés ebédszünetében elhangzott vitát, hasonló akarattal találkozott volna, amely a probléma megoldására irányul, de azt is látta volna, hogy elismerik a vitatott probléma összetettségét. Van erkölcsi és politikai, ugyanakkor biztonsági és jogi dimenziója is.
Mindannyian egyetértünk abban, hogy Obama elnök úr Guantánamo bezárására irányuló döntése fontos és jó döntés volt, amelyet mindannyian nagyra tartunk, és amelyet önök közül gyakorlatilag mindenki üdvözölt. De most, hogy a következményeket vitatjuk, és hogy miképp fejezhetjük ki szolidaritásunkat - itt a transzatlanti harmóniában történő fellépés az érdekünk -, természetesen látjuk, hogy a probléma összetett. Martin Schulz azt mondta, nem harcolhatunk a terrorizmus ellen, és kerülhetünk ezzel egyidejűleg konfliktusba az alapvető jogokat illetően. Tökéletesen igaza van, de Hartmut Nassauer szerint ennek két dimenziója van: az egyik az erkölcsi, a másik pedig a biztonságot érinti. Neki is igaza van, és pontosan ezért kell a bel- és igazságügy-minisztereknek is megvitatnia ezt. Politikai szempontból ezzel nem csak az erkölcsi izmainkat villogtatjuk, de a kérdést nem szabad pusztán a bűntudat felől közelíteni. Természetesen ennél jóval összetettebb.
Graham Watson megemlítette, hogy szükség van az egységes megközelítésre. Neki szintén igaza van, de ugyanakkor - mivel a jogi problémát és a hatáskör kérdését is érinti - nem erőltethetjük, hogy a tagállamok kérésre meghívják a guantánamói foglyokat. Ha önöknek kellene megoldani ezt a problémát úgy, hogy a saját házaikba invitálják ezeket a fogva tartottakat - képzeljék el, hogy átveszik a bel- és igazságügy-miniszterek feladatait - kétszer is meggondolnák, hogy miként kell kezelni a problémát. A magam részéről nem hiszem, hogy a Tanácsnak és a tagállamoknak úgy kellene megközelítenie a kérdést, mintha lovakkal kereskednénk - egyáltalán nem. Nem arról van szó, hogy a kecske is jóllakjék, és a káposzta is megmaradjon. A probléma középpontjában egyszerűen az áll, hogy a Guantánamo bezárásáról szóló döntés elsődlegesen természetesen az Egyesült Államok feladata, azé az országé, amely megépítette a létesítményt. De bennünk megvan - és meg kell, hogy legyen - a jóakarat, hogy kifejezzük szolidaritásunkat, és együttműködjünk a probléma megoldásában.
Ott van a taktikai vita is. Nyújtsuk mindezt aranytálcán, vagy várjunk, amíg erre felkérnek bennünket? Ha viszont valóban felkérés érkezik, készen kell állnunk arra, hogy cselekedjünk. Ezért a Tanács az Obama elnök úr döntését követő második napon komolyan elkezdte ezt tárgyalni. Nem gondolom, hogy alul tudnánk becsülni a biztonsági kérdést - ahogy ön is rámutatott - mivel igenis tény, hogy néhány szabadon bocsátott fogoly ismét terrorista tevékenységekben vett részt, és egyszerűen az is tény, hogy egy ember, Said al-Shihri úr a jemeni al-Qa'ida helyettes vezére. Az Egyesült Államoknak tehát komolyan munkához kell látnia ahhoz, hogy tisztázzák, kik is ezek az emberek, és szakítanunk kell velük.
Jogi szempontból úgy gondolom, tudnunk kell, hogy a külföldi nemzetiségűek EU-tagállamokba történő befogadásáról szóló döntés a tagállamok nemzeti hatáskörébe tartozik. Ez az egyik szint. Egy másik szinten azonban ott van a megállapodás, miszerint immár egy európai keret érdekében kellene dolgoznunk, amelyben ötvözhetjük a nemzeti döntést. A Schengeni és a Dublini Megállapodás európai megközelítést igényel, mert az egyes tagállamok döntése így vagy úgy befolyásolja minden schengeni tag biztonságát. A koordinált megközelítés tehát belső kényszer.
Továbbá, az EU vizsgálja a lehetőséget, hogy segítséget nyújt az Egyesült Államoknak az egykori fogva tartottak újra letelepítésében és rehabilitációjában a harmadik országokban.
Néhányan felvetették a sebesség kérdését: cselekedhetünk-e gyorsabban, mint ahogy most tesszük? Úgy vélem, nem szabad elfelejtenünk, hogy a vita még csak most kezdődött. Mindössze egy hete. Valóban összetett kérdések várnak válaszra, és időre van szükségünk, bár maga Obama elnök kérte a foglyok aktáinak vizsgálatát, és egy esztendős határidőt állított Guantánamo bezárására. Nem várhatjuk a Tanácstól, hogy néhány napon belül meg tudja oldani ezeket az összetett problémákat.
Nem szabad elfeledni továbbá, hogy Guantánamóért elsődlegesen az Egyesült Államok felelős. Bár a tagállamok kifejezik, hogy hajlandóak a koordinált megközelítéssel foglalkozni, a multilaterális dimenzió mellett a kérdésnek kétoldali dimenziója is van. Még nem tudjuk, mi az érintett tagállamok egyértelmű álláspontja a fogva tartottak áttelepítéséről. A bel- és igazságügy-miniszterek e hónapban tartandó megbeszélése nagyon hasznos lesz ez esetben. Addig is, a terroristaellenes koordinátor, Gilles de Kerchove is számos opciós dokumentumon dolgozik a témában.
Ez tehát a Guantánamóról szóló összefoglalóm, amely az idő nagy részét kitöltötte. A másik, az illegális fogva tartás kérdésében, Fava úr kedvenc kérdésében csak ismételni tudom, amit az előttem felszólalók többször mondtak: a nemzeti hírszerzések állítólagos részvétele; és ezen ügynökségek felügyelete az egyes tagállamok feladata, és a Tanácsnak jelen esetben nem áll hatáskörében, hogy többet tegyen, mint eddig.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. - (FR) Elnök úr, a Bizottság túlnyomó részben osztozik a Vondra úr által kifejtett nézeteken.
Ettől függetlenül szeretném elmondani, hogy e hosszú vita után jelentős fordulópontnál állunk. Fontos fordulópont ez a terrorizmus elleni harcban. A továbbiakban meg kell próbálnunk a teljes nyugati világ helyreállított erkölcsi tekintélyének birtokában folytatni a harcot, és harc közben tartsuk tiszteletben az alapvető értékeket és az alapvető jogokat.
Európának kell vezetnie a teljes nemzetközi közösséget afelé a vágyakozás felé, hogy a terrorizmus ellen önazonos alapvető értékek szellemében harcoljanak, amelyek előidézték magát a harcot. Fontos fordulóponthoz érkeztünk, és a Parlament nyilatkozata e tekintetben rendkívül hasznos, mert feltételezi, hogy minden tagállamban megvan az akarat, hogy részese legyen ennek a nagyszabású változásnak.
Igaz, azonban, hogy a kezdeti felelősség az Egyesült Államokat terheli. Igazolniuk kell minden egyes fogva tartott státuszát, mielőtt hivatalos felkérést adnak ki az illető EU-tagállamba történő szállítására. Ez valóban alapvető feltétel. Az Egyesült Államoknak pontos és indokolt kérést kell küldenie minden egyes esetben. Ez egyszerűen elengedhetetlen.
Végezetül természetesen az egyes tagállamokon múlik, hogy eldöntsék, hajlandók-e befogadni az egykori guantánamói foglyokat, de a vita bebizonyította, hogy az európai szintű együttműködés nyilvánvalóan nagyon, nagyon kívánatos.
A koordináció hasznos lesz a volt foglyok jogi státuszának meghatározása során, és szükség lesz rá a tagállamok védelme érdekében az ezen fogva tartottak származás szerinti országától érkező diplomáciai vagy más kérések esetén. E koordinációra azért lesz szükség, hogy megnyugtassa a tagállamokat, Nassauer úr beszédére gondolva különösen azokat, amelyek a közrend és biztonság miatt aggódnak.
A koordinált európai megközelítés végre nagyobb erőt ad nekünk a dokumentumokhoz való hozzáférés és a transzfer folyamat ügyében az Egyesült Államokkal folytatott tárgyalások során. Akkor talán pénzügyi segítséget is nyújthatunk, hogy néhány tagállamban megkönnyítsük a befogadást.
Vondra úr jelenlétében szeretném elmondani, hogy természetesen szorosan együtt fogunk működni a cseh elnökséggel. De Kerchove úrral épp egy tanulmányon dolgozunk, amely a megbeszélés alapjául szolgál a bel- és igazságügyminiszterek február 26-i tanácsán.
Elmondom továbbá azt is, hogy Langer úrral, a belügyminiszteri összetételben ülésező tanács elnökével folytatott washingtoni látogatásunkat kétségkívül arra fogjuk használni, hogy a Guantánamo bezárásához kapcsolódó, és az abból eredő összes kérdést felvessük az amerikai kollégáinknak.
Most nagyon komolyan kell foglalkoznunk ezzel a kérdéssel, és jogi előkészületeket kell tennünk, hogy egyesével válaszolhassunk az Egyesült Államok megkereséseire. Nagyon-nagyon komolyan kell vennünk, természetesen figyelembe kell vennünk a pozitív együttműködés iránti igényt a terrorizmus elleni új harcban, amely tartalmazza a bennünket egyesítő alapvető értékeknek való megfelelést, amelyeknek a világ közösségét is egyesítenie kell.
Köszönöm.
Elnök
Az Eljárási Szabályzat 103. cikkének (3) bekezdése alapján három állásfoglalási indítványt kaptam Guantánamóról. Az európai országoknak a CIA által foglyok szállítására és illegális fogva tartására való állítólagos használatáról szóló indítvány később kerül bejelentésre.
A vitát berekesztem.
A Guantánamóról szóló szavazás időpontja 2009. február 4., szerda, míg az európai országoknak a CIA által foglyok szállítására és illegális fogva tartására való állítólagos használatáról a következő ülésen lesz szavazás.
Călin Cătălin Chiriţă  
Barack Obama, az amerikai elnök Guantánamo bezárásáról szóló döntése szimbolikus jelentőséggel bír az egész demokratikus világ számára. E gesztus rávilágít, hogy a terrorizmus elleni harc, amelynek célja a nyugat demokratikus értékeinek megóvása, nem hagyhatja figyelmen kívül pontosan ezeket az értékeket.
A terrorizmus ellen szakadatlanul küzdeni kell, de az emberi jogokat akkor is tiszteletben kell tartani. Még azoknak is joga van ahhoz, hogy tisztességes eljárás során, tárgyilagos bíróság, egyértelmű jogi alapon ítélje meg őket, és a bűncselekménnyel arányos büntetést kapjanak, akiket súlyos bűncselekmények elkövetésével gyanúsítanak.
A Romániát a CIA titkos börtöneivel kapcsolatban említő spekuláció teljességgel megalapozatlan. Senki nem tudta bizonyítani ezek létezését Romániában. Románia az Egyesült Államok hűséges szövetségese a NATO-n belül, és részt vesz a terrorizmus elleni küzdelemben, elsődlegesen Afganisztánban. A román hatóságok és a közvélemény egyaránt erősen támogatja az emberi jogok tiszteletben tartását. A szovjet megszállást és a kommunista diktatúrát elszenvedett román polgárok az emberi jogok bárminemű megsértését ellenzik.
Pedro Guerreiro  
írásban. - (PT) Az Egyesült Államok kormányának közelmúltbéli döntései egyszerűen megerősítették, amit már régen lelepleztek: az Egyesült Államok által szponzorált emberrablás, kínvallatás és illegális börtönhálózat létezését - nem mintha erre szükség lett volna.
Nem szabad, hogy az Egyesült Államok és az Európai Uniós országok kormányai ezekkel a döntésekkel mossák tisztára magukat a nemzetközi jogszabályok és a legalapvetőbb emberi jogok szisztematikus megsértése alól.
A korábbihoz hasonlóan az ilyen gyalázatos tevékenységek végét és az igazság vizsgálatát kell követelnünk, ideértve az Európai Uniós kormányok bűnrészességét a légterük és felségterületük használatát illetően az illegálisan fogva tartott foglyok bebörtönzéséhez és például a Guantánamói-öbölben található amerikai katonai bázisra történő szállításához. Ez annál is inkább szükséges, mivel a jelentések fényében az új amerikai kormány nem kérdőjelezte meg a "különleges kiadatásnak” nevezett titkos amerikai tevékenységet - más szóval az állampolgárok illegális fogva tartását és szállítását.
Ennek megfelelően minden megállapodást ellenzünk a tagállamok között, vagy az Egyesült Államok és a tagállamok között, amely a guantánamói foglyok szállításáról szól. Ez nem azt jelenti, hogy a döntéseket és a magánszemélyek által szabadon kifejezésre juttatott kéréseket, különösen a menedékkérelmet Portugália esetében, nem tudjuk a nemzeti szuverenitás tiszteletben tartása, a portugál alkotmány és a nemzetközi jogszabályok, ideértve a menedékhez való jog alkotta kereten belül figyelembe venni.
Esko Seppänen  
Az Európai Unió érthetetlenül lagymatag közösségnek bizonyult, amikor nem tettünk határozott diplomáciai lépést a nemzetközi szervezetekkel összefüggésben azért, hogy az emberi jogok alapján elítéljük az illegális tevékenységet, amit az Amerikai Egyesült Államok folytatott.
Az új elnök intézkedése bizonyítja, hogy e tevékenység illegális, valamint etikai és erkölcsi alapon tűrhetetlen. Az egész lényege az EU kötelezettségvállalása Amerika törvénytelen tevékenységei mellett, míg a régi amerikai elnök mögött kullogott, és a szabad uniós polgárok szemében az EU hitelét és tiszteletét vesztette. Az EU szégyellje magát, amiért képtelen volt cselekedni.
