A Számvevőszék 10/2008. sz. jelentése az egészségügyi ellátást finanszírozó közösségi fejlesztési támogatásokról a szubszaharai Afrika országaiban (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a szubszaharai Afrika országaiban az egészségügyi ellátást finanszírozó közösségi fejlesztési támogatásokról szóló 10/2008. sz. számvevőszéki jelentésre vonatkozó, a Fejlesztési Bizottság nevében Borrell Fontelles által a Bizottsághoz intézett szóbeli választ igénylő kérdés vitája - B6-0016/2009).
Anne Van Lancker
szerző. - (NL) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Afrika az egyetlen kontinens, amely semmilyen említésre méltó előrehaladást sem ért el a millenniumi célok elérése terén, különösen az egészségügy területén, azaz az anya- és gyermekhaladóságot, a HIV/AIDS, a TBC és a malária elleni küzdelmet tekintve. Ez teljes egészében gyenge egészségügyi rendszerüknek és az ezt az ágazatot sújtó emberi erőforrás-válságnak tudható be. Ezért teljesen világos, hogy a szegénység elleni küzdelemben az egészségügyi rendszerekbe történő befektetés alapvető fontosságú.
Ez egyébként a Bizottság véleménye is, de a Számvevőszék jelentése szerint - bár a Bizottság évek óta követeli - vajmi kevés történt a gyakorlati változások megvalósítása terén. A Bizottság főként az AIDS elleni küzdelemben vertikális alapokon keresztül tesz erőfeszítéseket, és erre véleményünk szerint bár lehet, hogy szükség van, de ez nem mehet az alapvető egészségügyi ellátásra vonatkozó általános beruházási csomag rovására.
Biztos asszony, az alapvető egészségügyi ellátás költségvetése a hivatalos fejlesztési támogatás teljes csomagjának keretében még arányosan sem nőtt 2000 óta. Ezért e Parlamentnek elegendő oka van arra, hogy a Számvevőszék jelentése alapján néhány kérdést intézzen a Bizottsághoz, és néhány ajánlást tegyen. Négy pontot szeretnék megemlíteni.
Először is, az egészségügyi költségvetést növelni kell. Egyértelmű, hogy ebben az esetben az EU és partnerországai részéről közös kezdeményezésre van szükség. A fejlődő országok kötelezettséget vállaltak arra, hogy költségvetésük 15%-át az Abudzsai Nyilatkozat keretében fektetik be. Ez valószínűleg nem megvalósítható, biztos asszony, ha a Bizottság és Európa az Európai Fejlesztési Alap (EFA) mindössze 5,5%-kát kész erre költeni. Meg szeretném tehát tudni Öntől, hogy a Bizottság hogyan kívánja biztosítani a 10. EFA keretében az egészségügyi beruházások növelését?
Másodszor, a költségvetési támogatás jobb és hatékonyabb felhasználására van szükség. Még akkor is, ha ez a Bizottság egyik látványos eleme, a Számvevőszék jelentésében alacsony pontszámot kapott. Mindazonáltal a költségvetési támogatásnak nagy szerepe lehet a déli egészségügyi rendszerekben a hiányosságok felszámolásában. Miközben az ágazati költségvetési támogatás valóban meg tudja célozni az egészségügyi rendszereket, Afrikának a Szaharától délre eső részében alig használják.
Az általános költségvetési támogatás szintén hasznos lehet, feltéve, hogy a Bizottság képes arra, hogy rábírja és fellelkesítse a partnereket, hogy központi ágazatnak tekintsék az egészségügyet, és erre ösztönözzük is a Bizottságot. A következő kérdéssel fordulok a Bizottsághoz: miként kívánnak jóval megfelelőbb és jóval célzottabb fellépést biztosítani az ágazati támogatáson és az általános költségvetési támogatáson keresztül?
A millenniumi fejlesztési célok szerinti szerződések a Bizottság egyik ígéretes eszközét képezik. 100%-ban támogatom azokat, de teljesen szintén, valahol túlságosan tartalmatlanok és túl rövidlátóak, mert csak a jó tanulóknak szólnak, és így a többiek számára alternatívákra van szükség.
Harmadszor, fokozni kell a szakértelmet. A jelentés szerint a Bizottság túl kevés szakértelemmel rendelkezik ahhoz, hogy politikai javaslatait az egészségügyi ágazatban átvigye a gyakorlatba. Ezért arra kérjük a Bizottságot, hogy több egészségügyi szakértő felvételével, valamint a WHO-val és a tagállamokkal folytatott hatékonyabb munkával biztosítsa ezt a szakértelmet.
Negyedszer, az egészségügyi ágazatot jobban kell koordinálni. Biztos asszony! Elengedhetetlen a munkamegosztásról szóló európai magatartási kódex gyakorlatba való átültetése, valamint elengedhetetlen az egészségügyi beruházások és az egészségügyi programok különböző uniós országok közötti jobb koordinációja. Ezenkívül, biztosítanunk kell, hogy az egészségügy területén a rászoruló országok közül a kevés támogatásban részesülők is garantálni tudják a támogatást.
Befejezésül a Költségvetési Ellenőrző Bizottság nevében szeretnék köszönetet mondani Staes úrnak, aki osztja a Fejlesztési Bizottság aggodalmát, és azt kérte a Bizottságtól, hogy lehetőleg 2009 végéig tisztázza a mentesítési eljárásra vonatkozó terveit.
Biztos asszony, hölgyeim és uraim! Világos, hogy e Parlament arra ösztönzi a Bizottságot, hogy politikai prioritásait végre nagyobb meggyőződéssel és jobb eszközökkel váltsa valóra. Ez több mint szükséges, ha 2015-re esélyt akarunk a millenniumi célok elérésére, mert - biztos asszony - az alapvető egészségügyi ellátás hosszú távon fenntartható beruházásokat érdemel.
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! A Bizottság valóban üdvözli az Európai Számvevőszék külön jelentését az afrikai egészségügyi szolgáltatók uniós támogatásáról. E szóbeli választ igénylő kérdés vitája lehetőséget nyújt számunkra arra, hogy Afrikának nyújtott egészségügyi támogatásunkat megvitathassuk Önökkel, az Európai Parlamenttel.
Most nem fogom megismételni az interneten már közzétett hivatalos választ, amellyel a Bizottság már reagált a Számvevőszék külön jelentésére.
Sajnos ez a jelentés nem kapott széles sajtóvisszhangot, ha egyáltalán megemlítették. A dolgokat néha túlságosan is leegyszerűsítették azzal a kijelentéssel, hogy "Európa nem tartotta be Afrikának tett ígéreteit”. Engedjék meg ezért, hogy a vita megkezdése előtt néhány alapvető pontot tisztázzak.
A Bizottság továbbra is teljes mértékben támogatja a millenniumi fejlesztési célokat, az egészségügyhöz kapcsolódó, e célok részét képező 4. 5. és 6. célt: a gyermekhalandóság kétharmaddal való csökkentését, az anyák halálozási arányának háromnegyeddel való csökkentését, valamint a HV/AIDS terjedésének megállítását és visszafordítását. Ezt jelenti fejlesztési együttműködésünk, de kötelezettségvállalásunkat nemcsak az egészségügy számára biztosított költségvetési előirányzatokkal kell mérni.
Kétségtelen, hogy a gyermekhalandóság hatékony egészségügyi szolgáltatási támogatásokkal, különösen védőoltásokkal csökkenthető. Ezért a védőoltással való lefedettséget nemcsak egészségügyi programjainkban, hanem számos általános költségvetési támogatási műveleteinkben is nyomon követjük. A gyermekhalandóság azonban más tényezőktől, például a táplálkozástól, a lakáshelyzettől, a biztonságos vízhez való hozzáféréstől, a higiéniától és az oktatástól is függ. Ezért hozzájárulásunk gyakran lehet, hogy magán az egészségügyi ágazaton kívülre esik és fog esni a jövőben is.
Párizsban és Accrában megállapodtunk abban, hogy az ágazati előirányzatokról és fejlesztési támogatásunk módozatairól történő döntések során fokozottan tiszteletben tartjuk a támogatás hatékonyságának alapelveit. Erre csak két példa. Az első a partnerkormányok vezető szerepe. Ez a partnerországgal való részletes megbeszélés után a támogatásra javasolt ágazatok elfogadását jelenti. Ez lehet, hogy nem az egészségügyi ágazat, hanem az oktatás vagy a víz és a szennyvízelvezetés.
Második: a nemzeti rendszerekkel való összehangolás. Ez támogatásunk ellenőrzött, lehetőleg költségvetési támogatásként történő továbbítását jelenti (feltéve, hogy az alapkritériumokat teljesítik). Ha az ország szegénység elleni stratégiája megfelelően kialakított, támogatásunk inkább általános költségvetési támogatásként jelentkezhet.
Bár ezt a támogatást nem az egészségügyi ágazat számára nyújtott támogatásként jelölik, az egészségügyi célokhoz kapcsolódik, mint például a védőoltás-lefedettségi arányok vagy a szakképzett egészségügyi dolgozók segítségével történő születések aránya. Ezek a célok általában a szegénység elleni stratégia részét képezik, és ezeket általában nyomon követik, valamint a költségvetési támogatási kifizetések gyakran az azokban való előrehaladáshoz kapcsolódnak.
A támogatások hatékonyságára vonatkozóan az Accrában és Párizsban vállalt általános kötelezettségeken túl mi - mint Európai Unió közösen - elfogadtunk egy magatartási kódexet, amely például az adományozók sokfélesége miatt a partnerországainkra nehezedő adminisztratív és irányítási terhek csökkentése érdekében előirányozza azon ágazatok számának a csökkentését, amelyekben mindenegyes adományozó aktív. Ez a munkamegosztási megközelítés célja, amelyről az EU tagállamai és az Európai Bizottság megállapodott. Tudjuk, hogy országos szinten nem lesz mindig könnyű megállapodni erről, különösen azért, mert az egészségügy a közvélemény számára nagyon fontos, és minden adományozó, illetve támogatást nyújtó ország jelen kíván lenni és látszani szeretne. Időnként ellen kell állnunk ennek a tendenciának és más adományozókra kell hagynunk a munkát.
Ezért remélem, hogy mai vitánk hozzájárul e kérdések további tisztázásához, és segít annak biztosításában, hogy Európa teljesítse Afrikának tett ígéreteit.
John Bowis
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, köszönöm a biztos asszony válaszát. Biztos vagyok abban, hogy igaza van biztos asszonynak abban, hogy a számadatok sok mindent jelenthetnek, és azokat nagyon figyelmesen kell megvizsgálnunk. Ma azonban természetesen a Számvevőszékre tekintünk, tehát meg kell néznünk a számadatokat. Sokszor azt kívánom, hogy inkább az embereket nézzük meg, mint a számokat, de egyetértünk abban, hogy "egészség nélkül nincs jólét”. Ez nemcsak jelmondat, hanem számos alacsony jövedelmű országban valóság is.
Egyetértünk abban, hogy a Számvevőszék megállapítása szerint az EFA-alapok mindössze 5,5%-át költik az egészségügyre, miközben az Európai Unió politikája - és a Parlament politikája - szerint 35%-ot kellene egészségügyre és oktatásra költeni. Van itt egy rossz számadat, és talán ez nem is olyan rossz, mint amit ez az adat sugall. Azt mutatja azonban, hogy sokkal jobban kell csinálnunk, és ez az országok által az Abudzsai Nyilatkozatban rögzített 15%-os ígéretet jelentő együttműködést - ha használhatom ezt a kifejezést - vonja maga után.
Biztos asszony, szeretnék azonban visszatérni az emberekre. Ha az ember elmegy Maliba és látja a kezelhetetlen cukorbetegséget, valamint megnézi a családi költségeket: a család jövedelmének több mint 30%-át inzulinra költik, ha meg kell venniük az inzulint - és meg kell venniük. Ha az ember elmegy Csádba és a mentális egészségügyi szolgáltatásokról érdeklődik, akkor azt a választ kapja, hogy a polgárháború előtt volt ilyen. Ha az ember bárhová elmegy Afrikába, láthatja az epilepsziások embertelen kezelését, miközben pár centért többségüket rohammentessé tehetjük. Ha az ember bárhová elmegy Afrikába, láthatja az AIDS miatt árván maradtakat, és láthatja azokat a nagyszülőket, és találkozhat velük, akik megpróbálják felnevelni unokáikat, mert a szülők meghaltak.
A statisztikai adatok itt vannak. Tudjuk, hogy Észak-, Dél- és Közép-Amerikában a világ lakosságának 14%-át a világon a betegségek jelentette teher 10%-a érinti és a világ egészségügyi dolgozóinak 42%-a jut erre a földrészre. Afrikának a Szaharától délre eső részében él a világ népességének 11%-a, a világon a betegségek jelentette teher 25%-a és a világ egészségügyi dolgozóinak 3%-a esik erre a térségre. Ez korábbi vitánkat tükrözi. Meg kell azonban néznünk ezeket a dolgokat, mert egészségügyi szolgáltatások nélkül nincs egészség és egészségügyi dolgozók nélkül nincs egészségügyi oktatás.
Meg kell néznünk néhány általunk elindított projektet is. Itt nemcsak a TBC-ről, az AIDS-ről és a maláriáról, hanem minden más betegségről is szó van. Ezek az elhanyagolt betegségek, amelyekkel kapcsolatban a Bizottság büszke a gyógyszertársaságokkal folytatott, azon kezdeményezésre vonatkozó együttműködésére, amelynek keretében segítséget nyújtanak azoknak az embereknek, akiknek szükségük van azokra a gyógyszerekre. Meg kell néznünk a megbetegedések okait, és a ma esti vita ezek köré összpontosult.
Csak mindezek összegyűjtésével lehet értékelni a statisztikai adatokat - és ez azt jelenti, hogy az emberek fognak véleményt alkotni. Amit jobban teszünk, segít abban, hogy az emberek jobban legyenek, és akkor gazdaságuk is jobb lesz.
Bart Staes
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A Számvevőszék jelentése a következő hétig hivatalosan nem kerül a Költségvetési Ellenőrző Bizottság elé. Ezért szeretnék gratulálni a Fejlesztési Bizottságnak és Van Lancker asszonynak is, akik biztosították, hogy ez a vita ma sorra kerüljön, és hogy holnap elfogadjunk egy állásfoglalást, amely részletesen beszámol arról, hogy mi működött rosszul.
Komolyan oda kell figyelnünk Van Lancker asszony hosszú hozzászólására és az általa tett ajánlásokra. Biztos asszony, komolyan oda kell figyelnünk Bowis úr hozzászólására, aki nagyon szakszerűen felsorolta a hiányosságokat.
Bárki, aki elolvassa a Számvevőszék jelentését, nem tud egyszerűen átsiklani a kérdés felett. A számadatokat mindenki láthatja, és Van Lancker asszonynak igaza volt, amikor hangsúlyozta, hogy az erre az ágazatra vonatkozó millenniumi célok nagy nehézségekkel érhetők el, ha egyáltalán elérhetők. A Számvevőszék által az egyes országokra vonatkozóan megállapított számadatok tanulmányozása visszarántja az embert a földre.
Az AIDS elterjedtségével kapcsolatban: Szváziföldön a lakosság 34%-a, Leshotóban 23%-a és Malawiban 14%-a fertőzött. 1997-ben Szváziföldön a gyermekhaladóság aránya 78/1000 volt, míg ma 86/1000. Lesothóban a 90-es évek közepén a várható élettartam 60 év volt, míg ma csak 41. Kenyában 10 gyermekből 1 ötéves kora előtt meghal. Az ajánlás, a Számvevőszék elemzése az uniós politika utóbbi néhány évben tapasztalható hatékonyságáról fájdalmasan nyugtalanító.
Ezért remélem, biztos asszony, hogy április 10-ig a Bizottságnak valóban sikerül megválaszolnia a kérdéseket, amelyeket a Költségvetési Ellenőrző Bizottság előadójaként beemeltem ebbe az állásfoglalásba, tehát a válaszokat bele tudjuk foglalni az április végén esedékes mentesítési eljárásba.
José Ribeiro e Castro
(PT) Elnök asszony, biztos asszony! Ha valaki ellátogat Afrikának a Szaharától délre eső részébe, a legtöbb országban nem nehéz észrevennie, hogy az egészségügyi rendszerek milyen óriási mértékben gyengék, és hogy ez a gyengeség milyen hatalmas negatív hatást gyakorol azoknak az embereknek az életére és egészségére, akiken ezeknek a szolgáltatásoknak segíteniük kellene.
Ezt alátámasztják a nemzetközi szinten rendszeresen közzétett számadatok. Ebben a vonatkozásban rendkívül megrázó az a gondolat, hogy nem különösebben kidolgozott és nem különösen drága, egyszerű és gyakorlati viselkedésmódok sok élet megmentéséhez elegendőek lennének. Az európai pénzügyi támogatás ebben a vonatkozásban döntő fontosságú lehet, és soha nem szabad elfelejtenünk, hogy az egészségügyi területen megvalósuló együttműködés valójában stratégiai, és nemcsak a millenniumi fejlesztési célok egyikét érinti, hanem azok közül számos célt. A Számvevőszék megállapította, és ezt idézem: "az egészségügyi ágazatnak nyújtott EK-finanszírozás teljes fejlesztési támogatásának arányait nézve a Bizottságnak a millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos kötelezettségvállalásai és Afrika Szaharától délre eső részének egészségügyi válsága ellenére 2000 óta nem emelkedett”. Idézet vége. Felismerte továbbá, és ezt ismét idézem: "A Bizottság [az AIDS, a tuberkulózis és a malária elleni küzdelem támogatását célzó] Globális Alap elindításának elősegítéséhez jelentős finanszírozással járult hozzá, de nem szentelt hasonló figyelmet az egészségügyi rendszerek erősítésének, bár ennek prioritást kívánt adni.” Idézet vége.
A Számvevőszék szerint ez azért következett be, mert, és ismét idézek: "a Bizottság az egészségügyi finanszírozás leghatékonyabb felhasználásának biztosításához nem rendelkezett kellő szakértelemmel”. Idézet vége.
A Számvevőszék ezért nyíltan óriási kihívás elé állítja az Európai Bizottságot, amelyet támogatok. Részünkről ezen adat és e vizsgálat objektivitása alapján szeretném újólag megerősíteni ezt a kihívást. Az egészségügyi szolgáltatások már fejlesztési támogatási prioritásaink közé tartoznak, de egyre inkább oda kell tartozniuk, és ezért fokozott finanszírozást érdemelnek. A támogatás módjának optimalizálásával, az irányítási koordináció és a kedvezményezett lakosság közelsége látszólag ellentmondó igényeinek figyelembevételével olyan szolgáltatás biztosítható, amely sok életet megmenthet.
Az Európai Bizottságnak pozitívan kell reagálnia erre a kihívásra, és erre ösztönzöm. Bowis úr épp megható beszédet mondott, amelyben sikerült arcokat, emberi arcokat állítania a Számvevőszék számainak száraz ridegsége mögé. Számunkra, biztos asszony, a kihívást az jelenti, hogy biztosítanunk kell, hogy együttműködésünk boldogságot és reményt jelenítsen meg ugyanezeken az arcokon. Ezért elengedhetetlen, biztos asszony, hogy az egészségügyi együttműködésünkre vonatkozó számokat megváltoztassuk.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Elnök asszony, valójában nem akartam hozzászólni ehhez a jelentéshez, csak egy pontot említenék meg, amely különösen közel áll a szívemhez, és amelyet az AKCS-üléseken többször is felvetettem. Ez pedig a nigeri tuareg lakosság egészségügyi helyzetének kérdése. Ebben az összefüggésben, biztos asszony, tényleg szeretném felvetni az afrikai országokban a természeti erőforrásokat kiaknázó európai vállalatokkal, különösen francia Areva vállalattal kapcsolatos problémát, amely arra készül, hogy Nigerben urániumot fog bányászni, az önkormányzatok bármiféle tájékoztatása nélkül, aminek az a következménye, hogy az ott lakó emberek például radioaktív anyagokat, illetve fémhulladékot használnak a konyhai edényekhez.
Ma a nigeri hatóságok nem teszik lehetővé, hogy komoly tanulmányok készüljenek a radioaktivitás helyzetéről e lakosság körében, de tudjuk, hogy aggasztó helyzetben vannak.
Az egyik AKCS-ülésen azt kértük, hogy végezzenek epidemiológiai tanulmányt e lakosságra vonatkozóan. Ma ismét a Bizottság elé terjesztem ezt a kérelmet.
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök úr, nemcsak figyelmesen hallgattam a ma éjszakai beszédeket, és nemcsak odafigyeltem a Számvevőszék jelentésében foglaltakra, hanem amint említettem, nemrég tértem haza egy elefántcsontparti és libériai látogatásról, ahol saját szememmel láttam, hogy az egészségügy területén mire van szükségük ezeknek az országoknak. Szükségük van infrastruktúrára, képzett egészségügyi szolgáltatókra, amiről már beszéltünk, és szükségük van gyógykezelésre.
Ezek a szükségletek óriásiak, és csak egyet tudok érteni Önökkel abban, hogy az afrikai szegény országokban az egészségügy területén segítségnyújtásunkra vonatkozó erőfeszítéseinket fokozni kell.
Biztosíthatom Önöket, hogy észrevételeiket továbbítom kollégámnak, Louis Michelnek, és biztos vagyok abban, hogy hozzám hasonlóan ő is a legnagyobb odafigyeléssel fogja megvizsgálni valamennyi javaslatukat és észrevételüket.
Elnök
Egy állásfoglalási indítványt kaptam az eljárási szabályzat 108. cikkének (5) bekezdésével összhangban.
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap kerül sor.
