Zvyšovanie cien potravín (rozprava) 
Predsedajúca
Ďalším bodom programu sú vyhlásenia Rady a Komisie o zvyšovaní cien potravín.
János Martonyi
úradujúci predseda Rady. - Ďakujem vám, že ste maďarskému predsedníctvu umožnili, aby sa zúčastnilo rozpravy o zvyšovaní cien potravín.
Táto otázka je za ostatné tri roky na programe druhý raz. Rastúce ceny potravín znova vytvárajú v niektorých krajinách sociálne nepokoje a politickú nestabilitu. Rodiny z najchudobnejších krajín sveta sa ocitli v ťažkostiach. Okrem toho nám Organizácia OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO) oznamuje, že vyhliadky nie sú dobré, ceny budú v tomto roku v dôsledku nepriaznivých klimatických podmienok ďalej rásť. Ide o veľmi naliehavú vec. 22. januára o nej v Berlíne rokovali ministri poľnohospodárstva a generálny riaditeľ Svetovej obchodnej organizácie pán Lamy a 24. januára tohto roku opäť Rada pre poľnohospodárstvo.
Najnovší nárast cien má komplexné príčiny, ktoré sú spojením štrukturálnych a dočasných faktorov. Na strane dopytu - musíme nakŕmiť viac ľudí než kedykoľvek predtým. Na strane ponuky - suchá a povodne zohrali svoju úlohu pri ničení úrody, vzrástli vstupné náklady a k tomuto všetkému sa pridali finančné špekulácie na komoditných trhoch.
Čo však môže urobiť Európska únia, aby tento problém vyriešila? Musíme správne nastaviť svoje vnútorné politiky, musíme zlepšiť celosvetové riadenie v tejto oblasti, musíme skutočne niečo urobiť pre tých najzraniteľnejších. Nie je čas na samoľúbosť, v oblasti cien potravín sme však v dôsledku minulej krízy dosiahli dôležitý pokrok vo všetkých troch hľadiskách. Rada a Parlament sa spoločne zúčastňujú na intenzívnej rozprave o budúcom rozvoji spoločnej poľnohospodárskej politiky. V súvislosti s globálnou potravinovou bezpečnosťou je to veľmi dôležité. Nedávne rokovania Rady postavili potravinovú bezpečnosť do centra diskusií pri hľadaní odpovede na otázku, ako najlepšie zaručiť, aby bola poľnohospodárska výroba v EÚ v budúcnosti hospodársky životaschopná a ekologicky udržateľná.
Dovoľte mi tiež povedať, že sme si s veľkým záujmom prečítali uznesenie Parlamentu o uznaní poľnohospodárstva ako strategického odvetvia v súvislosti s potravinovou bezpečnosťou na základe správy váženej poslankyne Daciany Sârbovej. V rámci Rady prebiehajú diskusie v súvislosti s oznámením Komisie z 18. novembra 2010 o budúcnosti spoločnej poľnohospodárskej politiky a maďarské predsedníctvo sa chystá 17. marca na svojom zasadnutí prijať závery Rady.
Dúfame, že diskusie týkajúce sa legislatívnych návrhov, ktoré sa majú predložiť v druhej polovici roka 2011, prinesú konkrétny pokrok. Dosiahli sme dôležitý pokrok smerom k väčšmi koordinovanej a dlhodobej medzinárodnej reakcii na svetovú potravinovú bezpečnosť. Od dosiahnutia rozvojového cieľa tisícročia do roku 2015 znížiť počet obyvateľov trpiacich hladom na polovicu nás delí ešte dlhá cesta. Hlad a nedostatočná potravinová bezpečnosť zostávajú skutočnosťou pre miliardu ľudí, no jedným z nedávnych úspechov OSN, ktorý sa podarilo dosiahnuť po veľkom úsilí EÚ, je vytvorenie celosvetového partnerstva pre poľnohospodárstvo, potravinovú bezpečnosť a výživu. Tento cieľ v súčasnosti uskutočňuje obnovený Výbor pre svetovú potravinovú bezpečnosť v rámci organizácie FAO.
EÚ stojí aj na čele úsilia o obnovu a modernizáciu Dohovoru o potravinovej pomoci, aby lepšie prispieval k svetovej potravinovej bezpečnosti a aby sa zlepšila schopnosť medzinárodného spoločenstva zabezpečiť potravinovú pomoc tým najzraniteľnejším obyvateľom. To je cesta vpred, ktorá podporí celosvetové riadenie v tejto oblasti.
Z pohľadu potravinovej bezpečnosti by som vám chcel pripomenúť oznámenie Komisie o humanitárnej potravinovej pomoci prijaté koncom marca 2010 a následné závery Rady z polovice mája 2010, ktoré zvýraznili nový rámec politiky humanitárnej činnosti EÚ, aby posilnili úsilie riešiť potravinovú neistotu počas humanitárnych kríz. Oznámenie Komisie o pomoci rozvojovým krajinám pri riešení problémov potravinovej bezpečnosti, ktoré sa tiež prijalo minulý rok, súčasne vyzývalo na nový rámec spoločnej politiky v oblasti potravinovej bezpečnosti, ďalšie posilnenie vedúceho postavenia EÚ v programe celosvetovej potravinovej bezpečnosti a zlepšenie účinnosti pomoci EÚ. V tejto súvislosti Komisia a členské štáty spoločne pracujú na realizačnom pláne premeny tohto politického rámca na konkrétne kroky v praxi.
Dovoľte mi spomenúť aj potravinový nástroj EÚ vo výške jednej miliardy EUR, ktorý odsúhlasili Parlament a Rada. Sme v treťom roku fungovania tohto nástroja, ktorý pomáha poľnohospodárom v rozvojovom svete zvyšovať kapacitu poľnohospodárskej výroby. Je to hmatateľný znak nášho odhodlania poskytnúť tým najzraniteľnejším skutočnú pomoc.
Práve sa rozhoduje o budúcej orientácii rozvojovej politiky EÚ založenej na zelenej knihe o rozvojovej politike EÚ, ktorá podporuje začleňujúci rast a trvalo udržateľný rozvoj. Pomocou procesu zelenej knihy Komisia preberá iniciatívu a kladie dôraz na vytváranie hospodárskeho rastu, poľnohospodárstvo a potravinovú bezpečnosť v rámci rozvojovej spolupráce s cieľom dosiahnuť začleňujúci a trvalo udržateľný rozvoj v rozvojových krajinách založený na riešeniach pre chudobných. Vzhľadom na zvyšovanie cien potravín a prudký nárast populácie má zvyšovanie vlastných potravinových výrobných kapacít rozvojových krajín prvoradý význam.
Vítame aj nový impulz, ktorý priniesol samit G20 v Soule rozvojovému programu Svetovej obchodnej organizácie z Dauhy. EÚ by plne podporila dohodu, ktorá by výraznou mierou prispela k zaisteniu stability zrušením vývozných dotácií a zákazom vývozných obmedzení. Tieto obmedzenia len zhoršujú kolísanie cien a majú presne opačný účinok, než by sme si želali.
Teraz mi dovoľte vrátiť sa k otázke finančných špekulácií. Nie je jasné, do akej miery prispievajú ku kolísaniu cien, existuje však dobrý dôvod zvýšiť transparentnosť na komoditných trhoch. Francúzske predsedníctvo skupiny G20 si to stanovilo ako prioritu pre nadchádzajúci rok. Maďarské predsedníctvo EÚ je pripravené bok po boku spolupracovať s francúzskym predsedníctvom skupiny G20 na dosiahnutí konkrétnych výsledkov. Maďarské predsedníctvom je plne odhodlané spolupracovať s vami na tom, aby dosiahlo dohodu v prvom čítaní návrhu Komisie o mimoburzových derivátoch.
Chudobní a hladujúci vo svete si zaslúžia primeranú a trvalú reakciu na svoje obavy z rastúcich cien potravín. Európska únia stojí na čele úsilia o riešenie tohto problému už od prvej krízy spred troch rokov, treba však urobiť viac. Rada sa plne zasadzuje za spoločnú a dôslednú reakciu na úrovni EÚ a na medzinárodnej úrovni. Nepochybujem, že pri všetkom našom úsilí môžeme počítať s vašou podporou.
Veľmi pekne vám ďakujem za pozornosť.
Dacian Cioloş
Ďakujem vám, že ste mi poskytli príležitosti predniesť stanovisko v mene Komisie v súvislosti so zvyšovaním cien potravín. Na moju žiadosť sa o tejto otázke rokovalo na zasadnutí Rady pre poľnohospodárstvo 24. januára. Preto vítam aj príležitosť, ktorá sa mi naskytla, aby som viedol dialóg s Európskym parlamentom o tejto mimoriadne dôležitej veci.
V tomto bode by som chcel hovoriť o dvoch témach, ktoré sú podľa mňa vzájomne prepojené: po prvé, o situácii na svetových poľnohospodárskych trhoch, na ktorých ceny už niekoľko týždňov rastú, a po druhé, o procese skupiny G20 v otázkach potravinovej bezpečnosti a kolísania poľnohospodárskych cien.
Začnime situáciou na svetových poľnohospodárskych trhoch. Rôzne správy vypracované niekoľkými medzinárodnými inštitúciami vrátane správy Organizácie OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO) týkajúce sa zvyšovania cien potravín spôsobili, že svet znova spozornel. Nachádzame sa v procese oživenia rovnakého rastu cien, aký bol v rokoch 2007 - 2008? Napriek tomu, že ceny, najmä ceny obilia, od leta prudko stúpli a stúpli aj v poslednom čase, zdá sa, že nedosiahli cenovú úroveň z roku 2008.
Situácia vo svete v súvislosti s potravinárskou pšenicou je napätá, nie je to však problém ponuky na trhu. Súčasné zbery na južnej pologuli dosahujú vyššie výnosy, než sa očakávalo. Aby sme predsa len podporili ukončenie obchodných rokov na trhu Európskej únie, uvažujeme o pozastavení ciel na dovoz v rámci colných kvót na potravinársku pšenicu nízkej a priemernej kvality a na kŕmny jačmeň, pretože sa domnievame, že je to jedno z opatrení, ktoré môžu pomôcť čiastočne uvoľniť trh na európskej úrovni. Treba podotknúť, že prognózy svetových zásob potravinárskej pšenice na konci obchodného roku 2010 - 2011 sú vyššie ako v roku 2007.
Pokiaľ ide o cukor, ceny opäť dosahujú rekordné hodnoty, pretože cena bieleho cukru sa v polovici januára priblížila k hodnote 625 EUR za tonu. Nárast cien nasleduje po celosvetovom deficite, ktorý spôsobilo zníženie výroby. Výroba v aktuálnom obchodnom roku bola v istých krajinách vrátane Austrálie nedávno upravená smerom nadol. Napriek tomu by mal byť podľa najnovších predpovedí objem cukru vo svete v období 2010 - 2011 vyvážený.
Z tohto všetkého sa však musíme poučiť. Hoci je situácia na trhoch možno napätá, vzhľadom na to, čo ukazujú konkrétne základné údaje, na úrovni cien nepochybne došlo k neprimeranej reakcii. Potravinová bezpečnosť a zásadná otázka kolísania poľnohospodárskych cien sú zrejme celosvetovými problémami, ktoré sa musia riešiť na globálnej úrovni, a som rád, že otázka potravinovej bezpečnosti a kolísavosti je jednou z priorít stanovených skupinou G20 v Soule. Je to hlavná úloha pre Komisiu ako celok.
Ako komisár pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka som už opakovane vyjadril svoj záväzok v tejto oblasti, napríklad v Berlíne koncom januára so svojimi partnermi z rôznych krajín začlenených do skupiny G20, ale aj nedávno v OSN s generálnym tajomníkom Pan Ki-munom počas nedávnej návštevy New Yorku.
Pripomeňme si tiež, že otázka potravinovej bezpečnosti sa jasne označuje za jednu z úloh spoločnej poľnohospodárskej politiky (SPP) v oznámení Komisie o SPP do roku 2020. Pre Európsku úniu a aj pre najchudobnejšie krajiny na svete je to mimoriadne dôležitá úloha, ktorá je dôvodom mojej úzkej spolupráce s pánom komisárom Piebalgsom o týchto otázkach s cieľom lepšie prispôsobiť otázke potravinovej bezpečnosti aj rozvojovú politiku EÚ.
Dnes by som sa s vami chcel podeliť o myšlienky o týchto otázkach najmä v štyroch oblastiach: transparentnosť, zásoby, možnosti riadenia kolísania cien a úloha obchodu. Počúvame, že nedostatok transparentnosti zhoršuje kolísanie cien na reálnych trhoch a trhoch s derivátmi. Poľnohospodárske trhy majú zdroje údajov o výrobe, spotrebe, obchode a zásobách. Medzinárodné organizácie, vnútroštátne služby a špecializované organizácie, ako napríklad Medzinárodná rada pre obilie, vypracúvajú podrobné údaje v tejto oblasti.
Vzhľadom na to možno isté údaje zlepšiť, a to predovšetkým údaje, ktoré sa týkajú zásob, o ktorých máme nedostatočné informácie najmä v oblasti celosvetovej distribúcie zásob. Vedúci predstavitelia skupiny G20 na zasadnutí v Soule tiež požiadali príslušné medzinárodné organizácie, aby zlepšili informácie o zásobách a predpovede výroby. Zvýšenie významu týchto údajov je predpokladom zlepšenia transparentnosti trhov. Potrebujeme tiež preskúmať otázku diskusného fóra na globálnej úrovni pre hlavných hráčov na trhu, vývozcov aj dovozcov, aby sme si krízy nevšimli jednoducho až vtedy, keď k nim dôjde. Preto sú tieto tri otázky prepojené: najprv musíme mať informácie, potom musíme byť schopní tieto údaje spracovať a napokon musíme mať fórum na medzinárodnej úrovni, kde môžeme o situácii, ktorú sme zaznamenali, diskutovať.
Komisia vydala niekoľko vyhlásení o cenách poľnohospodárskych výrobkov a potravín. Vo svojom najnovšom vyhlásení Komisia podnikla kroky na zlepšenie transparentnosti v rámci celého potravinového reťazca a na realizácii tejto mimoriadne dôležitej úlohy spolupracujem s podpredsedom Európskej komisie pánom Antoniom Tajanim.
Boli ohlásené aj návrhy na zlepšenie transparentnosti a dohľadu nad výrobkami pochádzajúcimi z poľnohospodárskych komodít. Pri náraste kolísania cien je dôležité, aby trhy s termínovanými obchodmi pokračovali v plnení svojej úlohy v oblasti zaistenia rizika a určovania cien. Preto potrebujeme vyvážený a dôsledný prístup a vítam prácu, ktorú v tejto oblasti vykonal pán komisár Barnier, a plne podporujem jeho prácu, ktorá tiež zahŕňa konkrétnu otázku poľnohospodárskych surovín.
Dňa 2. februára Komisia vydala nové, globálnejšie vyhlásenie o komoditnom trhu a finančných trhoch, ktoré z neho vychádzajú. Toto predstavuje príspevok do diskusií, ktoré sa uskutočnili v rámci skupiny G20 o kolísaní cien komodít, ako aj o dohľade nad trhmi s derivátmi. S našimi partnermi v skupine G20 chceme spoločne a v širšej miere prispieť k účinnejšej regulácii trhov s derivátmi v záujme výrobcov aj používateľov.
Preto si myslím, že v nadchádzajúcich mesiacoch - podľa mňa do leta - musíme v prvom rade pracovať na nasledujúcich úlohách: po prvé, na dostupnosti a transparentnosti informácií, ktoré sa týkajú súkromných a verejných zásob, ako aj výroby a spotreby; po druhé, na zhromažďovaní, spracovávaní a šírení týchto informácií; na bezpečnostnom mechanizme pre krajiny, v ktorých je situácia s potravinami napätá; na úlohe a organizácii potravinovej pomoci na medzinárodnej úrovni a v Európskej únii; na zlepšovaní medzinárodného riadenia napríklad prostredníctvom mechanizmov inštitucionálneho dialógu medzi kľúčovými krajinami; na úrovniach investícií do trvalo udržateľnej poľnohospodárskej výroby a výskumu nielen v Európskej únii, ale aj v najchudobnejších krajinách. Priorita, ktorú treba prideliť poľnohospodárstvu v rozvojových politikách, je otázkou, ktorej sa tiež treba venovať, najmä keď sa Komisia chystá upraviť a reformovať rozvojovú politiku. Myslím si, že v tomto kontexte by Európska únia mala mať oveľa väčšie zastúpenie nielen v oblasti potravinovej pomoci, ale predovšetkým pri poskytovaní podpory krajinám na juhu, aby im trvalo udržateľným spôsobom umožnila rozvíjať ich vlastné miestne výrobné kapacity.
V Európskej únii sa musíme dôslednejšie zamerať - a jednoznačne to zamýšľam urobiť - na určenie trhových mechanizmov, ktoré by nám umožnili predchádzať katastrofám v určitých odvetviach, ktoré sú dôsledkom dočasných prudkých poklesov úrovne príjmov výrobcov a vstupných nákladov. Mám na mysli najmä chov hovädzieho dobytka.
Napokon mi dovoľte prejsť na úlohu obchodu. Domnievame sa, že obchod môže prispieť k celosvetovej potravinovej bezpečnosti, pretože umožňuje distribúciu dostupných potravín po celom svete. Vývozné obmedzenia len posilnili špirálovitý nárast cien na úkor už slabých krajín. Ak však chceme dôsledný prístup v tejto otázke, obchodná politika v oblasti potravín by mala byť spojená s ďalšími politikami súvisiacimi s potravinami na medzinárodnej úrovni.
Na záver vás môžem uistiť, že dôsledne sledujem tendencie v oblasti cien potravín a v budúcnosti chcem spolupracovať s vami tu v Parlamente a s Radou na tejto problematike, aby sa predložili konkrétne návrhy predovšetkým v rámci reformy spoločnej poľnohospodárskej politiky, ale aj v súvislosti s inými konkrétnejšími nástrojmi.
Mairead McGuinness
v mene poslaneckého klubu PPE. - Chcem poďakovať Rade a Komisii za veľmi jasné stanovisko o ich zámeroch v tejto veľmi dôležitej otázke zvyšovania cien potravín. Tí z nás z Výboru pre poľnohospodárstvo a rozvoj vidieka, ktorí sedia dnes v tejto rokovacej sále, majú vo zvyku rokovať o otázkach poľnohospodárstva o polnoci. Teší ma, že keď sa poľnohospodárstvo odrazu zmení na potraviny, rokujeme o tejto veľmi dôležitej otázke uprostred dňa, keď nás ľudia môžu počuť. Myslím si, že by sme na to nemali zabudnúť.
(potlesk)
Dovoľte mi veľmi jasne povedať, že chýbajúce prepojenie medzi poľnohospodárstvom a potravinami je súčasťou problému, o ktorom tu dnes rokujeme. Skutočnosti poľnohospodárstva a nízke príjmy v Európe a rozvojovom svete stoja v centre záujmu tejto rozpravy a nemali by sme zabúdať ani na jeden veľmi dôležitý problém - a Komisia ho vo svojom stanovisku identifikovala -, že zvyšovanie cien komodít a zvyšovanie cien potravín sa nepremietlo do vyšších príjmov fariem. Skutočným problémom je fakt, že náklady na výrobu potravín rastú rýchlejšie, a v tomto kolotoči poľnohospodári nemôžu pokračovať.
Úlohou nás politických činiteľov je nájsť spôsob, ako udržateľným spôsobom zvýšiť výrobu potravín, ako vyrobiť viac z menšieho množstva, ako spravovať naše zásoby a ako si poradiť s otázkou distribúcie zásob, ktorú definoval pán komisár. Svetové zásoby už nie sú mimoriadne dôležitou hodnotou, potrebujeme vedieť, kde sa tieto zásoby nachádzajú, a uvedomiť si, že nepochádzajú z Číny alebo Indie.
To, čo musíme urobiť - a podľa mňa sa s tým začalo už po mojej správe v minulom volebnom období -, je zaistiť, aby sa poľnohospodárstvo a potraviny dostali do centra pozornosti.
Dovoľte mi na záver povedať toto: musíme byť opatrní, pokiaľ ide o spôsob, akým reformujeme svoju poľnohospodársku politiku. Musíme zachovať a zvýšiť výrobu potravín v Európskej únii ako súčasť svojho príspevku k celosvetovej potravinovej bezpečnosti. A, áno, dovoľte mi podporiť vašu myšlienku o poľnohospodárstve v rozvojovom svete: až príliš dlho sa prehliadalo. Je najvyšší čas, aby naše politiky tomuto poľnohospodárstvu pomohli.
Stéphane Le Foll
Plne súhlasím s poznámkou, ktorú práve uviedla pani Mairead McGuinnessová, že existuje základné prepojenie medzi otázkami potravín a poľnohospodárstva.
Otázkou, ktorú riešime, sú rastúce ceny potravín a následky, ktoré to môže mať na istý počet obyvateľov vo svete, rovnako ako v Európe.
Najprv by som chcel uviesť nasledujúcu poznámku. Tendencia ešte väčšieho nárastu poľnohospodárskych cien a cien komodít je podľa mňa dlhodobá a bude pokračovať z troch hlavných dôvodov: prvým sú demografické tendencie vo svete a nárast svetovej populácie; druhým je skutočnosť, že vzhľadom na globálne otepľovanie sme svedkami problémových výkyvov počasia, akými sú sucho a povodne; po tretie, pretože svet sa tiež rozvíja. Úroveň spotreby rýchlo sa rozvíjajúcich hospodárstiev rastie. Preto je napätá situácia na poľnohospodárskych trhoch a trhoch s poľnohospodárskymi komoditami tendenciou, ktorá bude narastať. Zhoršuje sa kolísaním cien a kolísanie cien je dôsledkom financializácie svetového hospodárstva.
Tomu by sme sa mali venovať, ak chceme vyriešiť otázku poľnohospodárstva a potravín. Na to, aby sme to dosiahli - čo pán komisár označil za dôležité -, máme dve možnosti: áno, potrebujeme transparentnosť v oblasti zásob, potrebujeme však aj verejnú politiku v oblasti zásob v Európe a správy zásob na celosvetovej úrovni, najmä na úrovni Organizácie Spojených národov.
Po druhé, regulácia finančných trhov a špekulácií na trhoch je dôležitá najmä preto, aby zaistila, že viac nebude existovať žiadne prepojenie medzi špekulatívnym objemom a reálnymi množstvami, s ktorými sa na trhoch obchoduje. Pokiaľ ide o potraviny, je neprijateľné, aby špekulanti špekulovali bez toho, aby zohľadnili následky, ktoré to môže mať na potraviny vo svete a na ľudstvo.
Z toho vyvodzujem dva hlavné závery. Po prvé, potrebujeme silnú európsku politiku a strategické opätovné vyjadrenie európskeho záväzku byť globálnym aktérom v potravinárskom a poľnohospodárskom odvetví. Po druhé, musíme zmeniť svoju rozvojovú politiku, aby sme zaistili, že na celom svete - a Európa je globálnym aktérom - budeme opäť investovať do poľnohospodárstva, pretože potrebujeme, aby poľnohospodárstvo nakŕmilo svet.
(potlesk)
George Lyon
v mene skupiny ALDE. - Sme radi, že skutočne diskutujeme o otázkach poľnohospodárstva a potravín uprostred zasadnutia v stredu popoludní a nie o polnoci. Veľmi to vítam. Jedným z dôvodov je obrovské kolísanie cien potravín, ktorého sme dnes svedkami, ktoré konečne prebudilo politikov v celej Európe.
Za posledných 30 rokov sme sa všetci uspokojili s tým, že reálne ceny potravín rok čo rok klesali. Potraviny neboli nikdy lacnejšie ako v niekoľkých minulých rokoch. Zvykli sme si na to, že preplnené police našich supermarketov praskajú pod váhou potravín 24 hodín denne. Mysleli sme si, že naším problémom je priveľa potravín. To dominovalo rozpravám až do roku 2007 namiesto problému, že potravín je príliš málo.
Nedávny prudký nárast cien je zlomovým bodom, znakom, že dni nadbytku sa chýlia ku koncu. Náš súčasný model poľnohospodárskej výroby sa zakladá na lacnej energii, dostatku pôdy a bohatých zásobách vody. Tento model nedokáže plniť úlohy, ktoré nám pripraví budúcnosť. Nárast populácie na 9 miliárd, rastúci dopyt rozvojových krajín a vplyv zmeny klímy. Profesor John Beddington, hlavný vedecký poradca Spojeného kráľovstva, nedávno predpovedal, že ak nič nepodnikneme, hrozí nám "dokonalá búrka" v dôsledku nedostatočných zdrojov energie, nedostatku vody a potravín.
Musíme konať teraz a vypracovať nový model poľnohospodárstva. Európa musí zaujať vedúce postavenie a reforma spoločnej poľnohospodárskej politiky nám dáva príležitosť zmapovať systém trvalo udržateľnej výroby potravín, ktorý môže pokryť obrovský dopyt v oblasti dodávok potravín, ktorý budeme v budúcnosti potrebovať.
José Bové
Tak ako v roku 2008 ceny poľnohospodárskych surovín na svetových trhoch prudko stúpajú. Sme len na 3 % úrovni roku 2008. Túto situáciu spôsobuje pokles výroby v určitých tradične vývozných oblastiach v dôsledku zmeny klímy, presun obilnín do výroby biopalív a finančné špekulácie zvýrazňujúce nárast cien, ktoré sú zodpovedné za túto situáciu, ako to jasne vyplýva zo správ Medzinárodného menového fondu (MMF) a francúzskych orgánov a ako to naznačila aj Komisia.
Dôsledky tejto novej potravinovej krízy ťažko doliehajú na 1,2 miliardy ľudí vo svete, ktorí žijú z menej ako 1,5 USD na deň. Od októbra sa počet ľudí žijúcich pod hranicou chudoby zvýšil o 44 miliónov.
Na čo čaká Európa len dva dni pred zasadnutím skupiny G20, predtým než prijme opatrenia podobné tým, ktoré schválili Spojené štáty? Od 13. januára 2011 vláda Spojených štátov požaduje obmedzenie a transparentnosť pozícií finančných fondov na trhu s poľnohospodárskymi komoditami. Je to prvý krok proti chúťkam špekulantov.
Aj na európskych poľnohospodárov to má výrazný vplyv. Už viac nedokážu uživiť svoje zvieratá. Stovky fariem zbankrotovali. Pred piatimi rokmi bola cena pšenice 100 EUR za tonu; dnes sa obchoduje takmer za 300 EUR za tonu. Toto je už úplne iná hra.
Komisia požaduje, aby sa poľnohospodári prispôsobili signálom trhu. Bolo by dobré, keby sa dnes riadila svojimi vlastnými radami. Zoči-voči kríze Európska únia nemôže čakať na hľadanie riešení do roku 2014. Proti kríze treba bojovať a navrhujem tri konkrétne kroky.
Po prvé, okamžité vytvorenie zásob obilia v príslušných krajinách, ktoré budú dostupné poľnohospodárom za dotovanú cenu. Po druhé, indexáciu ceny mäsa, ktorá sa platí poľnohospodárom, a ceny krmív. Po tretie, na rok 2011 mechanizmus na presun časti pomoci zameranej na podporu obilnín do chovu hovädzieho dobytka.
James Nicholson
v mene skupiny ECR. - Rastúce ceny potravín môžu zraziť vlády na kolená. V týchto dňoch sme toho svedkami.
Chcel by som, aby sme sa pozreli trochu do histórie. Poslancom tohto Parlamentu som od roku 1989. Keď som v roku 1989 prišiel do Európy, nemali sme problémy s potravinami. Mali sme hory hovädziny, mali sme hory masla, jazerá mlieka a hory obilia. Teraz to všetko zmizlo a potraviny už nevyrábame dostatočne rýchlo, aby sme sa sami uživili.
Kam teda tie potraviny zmizli a prečo máme len také malé zásoby? Nemôžeme si viac dovoliť pokračovať v situácii, keď sucho v ktorejkoľvek časti sveta môže fakticky spôsobiť totálny zmätok vo všetkých ostatných častiach sveta v rámci celého trhu.
V Európskej únii sme v situácii, keď poľnohospodári rýchlo opúšťajú odvetvie v každom členskom štáte. V skutočnosti ich podporujeme, aby to robili ešte rýchlejšie, pričom do odvetvia neprichádzajú žiadni mladí poľnohospodári.
Musíme konať, kým nie je príliš neskoro, aby sme tendenciu nárastu svetových cien potravín zvrátili. Tieto kroky treba podniknúť radšej skôr než neskôr, aby zmiernili tlak, ktorý spočíva na bežných občanoch.
Ochranu pre bežných občanov možno vytvoriť prostredníctvom silnej spoločnej poľnohospodárskej politiky, ktorá zaistí kvalitné potraviny za rozumné ceny bez záporných vplyvov na životné prostredie. Silný pilier priamych platieb je mimoriadne dôležitý pre svet a na plnenie požiadaviek na potraviny. Na jeho upevnenie možno v budúcnosti podniknúť ďalšie kroky, ktoré sú veľmi potrebné v súvislosti s investíciami a aj s výskumom a vývojom. Dúfajme, že sa nám podarí nájsť spôsob, ako to dosiahnuť.
Problém vidím v tom, že sem na tieto rozpravy každý príde a urobí samé správne vyhlásenia, vysloví samé správne frázy, nie je však pripravený prijať náročné rozhodnutia potrebné na pomoc tým najchudobnejším.
Musím povedať, že hovoriť už nestačí: potrebujeme konať v oblasti globálnych zásob a kolísania cien na trhoch, a kým nezačnete tento problém riešiť, problém nevyriešite.
Gabriele Zimmer
Ako politička pracujúca v oblasti rozvojovej politiky sa vždy sama seba pýtam, prečo je vlastne také ťažké poučiť sa z minulých kríz a katastrof. Zdá sa mi, že dramatické nepokoje spôsobené hladom v roku 2008 zanechali v mysliach ľudí s politickou a hospodárskou mocou a aj tých, ktorí bezohľadne špekulujú na trhoch s poľnohospodárskymi komoditami, stále príliš slabú stopu. Počet hladujúcich ľudí na celom svete opäť prekročil jednu miliardu a sú to tí najchudobnejší ľudia vo svete, ktorých rast cien na trhoch s potravinami zasahuje najviac. Na potraviny musia každý deň minúť viac ako 80 % svojich peňazí.
Globálne prísľuby z roku 2009 poskytnúť viac než 20 miliárd USD vo forme poľnohospodárskej pomoci rozvojovým krajinám vrátane 6 miliárd dolárov prostredníctvom Svetovej banky na boj proti hladu neboli dodržané. Zatiaľ sa vyplatilo len 925 miliónov USD. Špekulácie na trhoch s poľnohospodárskymi komoditami sa už netýkajú potravín, teraz sa ich takmer výlučne týkajú činnosti a transakcie finančného trhu, ktoré majú priamy vplyv na ceny potravín. Preto som spokojná, že Komisia teraz začína ustupovať zo svojej rezervovanosti v súvislosti s touto situáciou.
Napriek tomu špekulácie v súvislosti s vývojom cien ešte stále nie sú transparentnejšie, ani nie sú kontrolované či obmedzované. Je to však mimoriadne dôležité, aby sme tu boli schopní účinne konať a priniesť zmeny. Preto vyzývam Radu, Komisiu a členské štáty, aby venovali boju proti hladu najvyššiu prioritu vo všetkých politikách, programoch a stratégiách a tiež aby zvážili nové metódy a nové prístupy, ako je potravinová sebestačnosť, aby tak tí, ktorí obrábajú pôdu, mali väčší vplyv na vytváranie a ovplyvňovanie dodávok potravín svojim vlastným občanom vo svojich regiónoch.
John Stuart Agnew
v mene skupiny EFD. - Napriek nepochybnému zvyšovaniu cien potravín je situácia na farmách výrazne odlišná. Britskí poľnohospodári, ktorí vyrábajú hovädzie, jahňacie, bravčové mäso a vajcia, za ostatný rok v skutočnosti zaznamenali pokles hodnoty svojich výrobkov; cena hydiny sa nezmenila a cena mlieka sa len nepatrne zvýšila; cena cukrovej repy v budúcom roku poklesne.
Tieto podniky samy čelia obrovskému nárastu nákladov a nemôžu udržať daný stav vecí viac než niekoľko mesiacov. Buď uspejú pri presadzovaní vyšších cien u maloobchodníkov, alebo zastavia výrobu. Tak či onak, maloobchodné ceny sa môžu len zvyšovať.
Čo s tým EÚ robí? Zbytočne predražuje dovoz geneticky nemodifikovaných sójových bôbov. Účtuje poľnohospodárom k platbám za elektrinu odvody v súvislosti s globálnym otepľovaním napriek tomu, že tí istí poľnohospodári prišli o tisíce ton cukrovej repy a zemiakov v dôsledku veľmi chladného počasia. EÚ chce zvýšiť verejné dotácie na organické poľnohospodárstvo namiesto toho, aby mu umožnila reagovať na potreby spotrebiteľov. Každá zmena z bežných výrobných systémov na organické povedie k zníženiu dodávok potravín.
Diane Dodds
Hlavnými dôvodmi inflácie v odvetví potravín sú rastúce globálne ceny komodít, prudko rastúce ceny energií a kolísanie cien na trhu a niet pochýb o tom, že tým trpí spotrebiteľ. Odvetvie poľnohospodárstva s tým však už istý čas bojuje, ako aj s nárastom cien krmív a nárastom cien hnojív. Marže sa znížili a mnohým poľnohospodárom, najmä tým v náročných odvetviach, hrozí finančný krach.
Chcela by som dnes požiadať Parlament, aby zvážil následky toho, že nebudeme mať podporu pre poľnohospodárov zo spoločnej poľnohospodárskej politiky. Koľko zaplatíme za potraviny v tejto finančnej klíme? Nalieham tiež na Parlament, aby zvážil veľmi silnú podporu spoločnej poľnohospodárskej politiky vo veľmi dôležitých budúcich rozpravách.
Je dôležité, aby sme mali politiku, ktorá podporí poľnohospodárov a zaistí primerané dodávky potravín za spravodlivú cenu. Chcem tiež povedať, že spravodlivosť je úplne kľúčová a pokiaľ ide o spravodlivosť, potrebujeme transparentnosť v rámci potravinového reťazca. V Spojenom kráľovstve sa to podarí naplniť iba v tom prípade, ak budeme mať ombudsmana pre supermarkety.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Budem hovoriť o otázke, ktorá sa tu už pri niekoľkých príležitostiach spomínala a často sa predkladala ako jediný dôvod: špekulácie.
Domnievam sa, že pokiaľ ide o špekulácie, musíme postupovať umiernene. Je zrejmé, že existuje konkrétne spojenie medzi istými finančnými činnosťami a zvýšeným kolísaním cien surovín. Ak sa však na celý problém budeme pozerať len v súvislosti s finančnými špekuláciami, bola by to určite chyba, pretože časť toho, čo nazývame špekuláciami, je v skutočnosti oprávnené zaisťovanie cien zo strany výrobcov a, ako všetci dobre vieme, títo výrobcovia si bez možnosti zaisťovania cien neporadia.
Treba však zabrániť situácii, pri ktorej má priame investovanie do komodít škodlivý vplyv na kolísanie cien vzhľadom na jeho obrovský rozsah alebo čisto špekulatívnu povahu.
V tejto súvislosti musia návrhy predložené pánom komisárom Barnierom v oblasti finančných vecí, najmä regulácia predaja nakrátko a derivátov a aj pripravovaná revízia smernice o trhoch s finančnými nástrojmi Parlamentu, poskytnúť príležitosť zohľadniť aspekty špekulácií s komoditami v rámci finančnej regulácie a dohľadu, ktoré sa zavedú, aby zaistili reguláciu aj týchto trhov účinným, no pragmatickým spôsobom.
Vážený pán komisár, povedali ste, že toto úsilie by malo pokračovať, a ja verím, že Parlament, ktorý počas finančnej krízy súhlasil s návrhmi Komisie a niekedy ich aj očakával, splní svoju povinnosť.
Napokon, vítam vyhlásenie maďarského predsedníctva, ktoré naznačuje, že by Európa mala podporiť francúzske predsedníctvo skupiny G20, ktoré si reguláciu komoditných trhov stanovilo za jednu z priorít.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Pokiaľ ide o katastrofy, prevencia je vždy lepšia ako liečba. Hrozí reálne riziko globálnej potravinovej krízy. Táto fráza nepochádza odo mňa: pochádza od vlády jedného zo zakladajúcich členských štátov Európskej únie. Náznaky sú znepokojujúce. Ceny niektorých základných potravinových výrobkov, ako napríklad obilnín, sa neprestali zvyšovať a podľa Organizácie OSN pre výživu a poľnohospodárstvo v januári dokonca dosiahli rekordné úrovne. Problém, samozrejme, nie je európsky a, ako sa tu dnes už zdôraznilo, podiel každej z hypotetických príčin, ktoré ozrejmujú tento fenomén, ani zďaleka nepoznáme.
Vieme, že Komisia tento problém neignoruje a jej vyhlásenie z 2. februára je dokumentom, ktorý si zaslúži dôkladnejšie preskúmanie.
Napriek tomu si konkrétna povaha poľnohospodárskej výroby zaslúži mimoriadnu pozornosť v kontexte spoločnej poľnohospodárskej politiky vytvorením správnych nástrojov na analýzu rizík pre politiku rozvojovej spolupráce a podporou výroby potravín na úkor iných foriem medzinárodnej pomoci.
Chcel by som tu tiež privítať postoj Francúzska v skupine G20 v súvislosti s ovplyvňovaním regulácie finančných trhov a bojom proti manipulácii s cenami, ako aj vytvorením pravidiel, ktoré môžu zabrániť náhlym prerušeniam obchodných tokov, ako sa to stalo napríklad nedávno v súvislosti s Ruskom.
Alyn Smith
Výživa nášho obyvateľstva musí byť najvyššou prioritou vlády a výživa nášho obyvateľstva je skutočne aj hlavným cieľom spoločnej poľnohospodárskej politiky.
Potravinová bezpečnosť je našou Polárkou a toto je príbeh úspechu EÚ. Stojí za to zapamätať si, že na každom kontinente okrem toho nášho došlo v priebehu minulého roka k potravinovým nepokojom a takmer dennodenne sme svedkami pádov vlád na celom zvyšku sveta, zatiaľ čo nám sa aspoň doposiaľ darilo zaisťovať do určitej miery bezpečný prístav pre našich občanov.
Potravinová bezpečnosť je teda našou prioritou. Skutočne by ste si to nemysleli, keby ste počúvali niektoré mimovládne organizácie a lobistov a niektorých politikov, ktorí sa zapojili do rozpravy o pokračujúcej reforme spoločnej poľnohospodárskej politiky.
Musíme sa zamerať na potravinovú bezpečnosť, ktorá musí byť našou prioritou, a v jednom bode by som so svojimi kolegami nesúhlasil. Nedomnievam sa, že voľný obchod je odpoveď. Nedomnievam sa, že globálna potravinová bezpečnosť je niečo, čo môžeme dosiahnuť alebo za čo by sme mali bojovať. Zákazy vývozu zavádzané krajinami v snahe nakŕmiť svojich občanov samy osebe nie sú neoprávnené a s vaším dovolením by som rád stručne citoval predsedu Národného zväzu farmárov Anglicka: "Ak hovoríme o morálke, krajina, ktorá sa usiluje sama seba nakŕmiť, sa nedá porovnávať s bohatými krajinami, ktoré dovolia, aby ich poľnohospodárstvo upadalo, a potom očakávajú, že ich nakŕmi zvyšok sveta. Máme povinnosť viesť svet, aby vyrábal viac a nie menej."
Hynek Fajmon
(CS) Ak máme skutočne vážne diskutovať o náraste cien potravín, nemôžeme sa vyhnúť otázke, ako samotná Európska únia prispieva k tejto nevítanej tendencii, nech už je akokoľvek nepríjemná. Všetci analytici komoditných trhov súhlasia s tým, že za nárastom cien potravinárskych komodít stoja dva hlavné faktory.
Prvým je rozsiahla tlač nových peňazí v Spojených štátoch a v nedávnych mesiacoch v Európskej únii. Tento prílev nových peňazí na trhy tlačí cenu potravín a ostatných komodít nahor. Nie sú to špekulanti, ktorých tu obviňujeme, ako sa zdôrazňuje v správe, o ktorej dnes diskutujeme, ale skôr nesprávne politiky amerických, európskych a ostatných centrálnych bánk.
Druhým faktorom, ktorý tlačí ceny potravín nahor, je politika EÚ a Spojených štátov, ktorá núti spotrebiteľov vo väčšej miere využívať biopalivá. Záväzky, ktoré EÚ a Spojené štáty v tejto oblasti prijali, vedú k prudkému nárastu množstva nepotravinárskych komodít pestovaných na poľnohospodárskej pôde. V dôsledku toho sa čoraz menej poľnohospodárskej pôdy využíva na výrobu potravín, a preto je logické, že sa ceny potravín zvyšujú. Ak chceme uspieť pri znižovaní globálnych cien potravín, musíme sa vzdať tejto absurdnej politiky v oblasti biopalív.
Patrick Le Hyaric
(FR) Všetci hladujúci obyvatelia sveta, všetci tí, ktorí musia platiť viac za výživu než za oblečenie, od nás očakávajú, že budeme energickejšie reagovať na najväčšiu katastrofu, ktorá dnes našu planétu postihla, a to katastrofu, ktorú spôsobili chamtiví špekulanti s potravinami. Sú to tí, ktorí zvyšujú ceny potravín na úkor poľnohospodárov a spotrebiteľov.
Pozorne som si vypočul vášnivú žiadosť pána Jeana-Paula Gauzèsa, on však vie, že tento rok sa budúca úroda predala ešte skôr, než ju zasiali. V dôsledku toho skutočne hovoríme o špekulácii. Európska únia postúpi vpred, len ak bude konať v niekoľkých smeroch.
Po prvé, musí konať, aby zastavila finančných špekulantov vytvorením globálneho poľnohospodárskeho a potravinárskeho fondu, vytváraním núdzových zásob, zavádzaním mechanizmov na stabilizáciu reálnych cien skutočnej a nie fiktívnej výroby pod dohľadom OSN. Naša spoločná poľnohospodárska politika sa tiež musí zmeniť na systém...
(Predsedajúca prerušila rečníka.)
Krisztina Morvai
(HU) V Európskom parlamente dnes diskutujeme o probléme zvyšovania cien potravín. Fenomén zvyšovania cien potravín pociťujú spotrebitelia v Maďarsku podobne ako v iných európskych krajinách. Nepociťujú ho poľnohospodári a najmä drobní roľníci. Ako je to možné? Kam tie peniaze idú? Túto hádanku, toto tajomstvo sa podarilo vyriešiť okrem iného v bode (d) skvelého návrhu uznesenia, ktorý predložila Skupina zelených/Európska slobodná aliancia, celý návrh uznesenia je však sám osebe skvelý a musím im k nemu zablahoželať. Ponúka aj podrobné odpovede a riešenia. Bod (d) upozorňuje na fenomén špekulácií. Hovorí sa v ňom, že na komoditných trhoch došlo k nárastu špekulácií čisto finančných inštitúcií s peňažným kapitálom, čo spôsobuje umelú infláciu cien komodít. Preto máme čiastočné riešenie. Peniaze prúdia k špekulantom a nákupcom a obchodníkom, ktorých hlad po zisku často nepozná hraníc.
Akí hrdí by boli maďarskí občania, keby maďarské predsedníctvo považovalo uznesenie o tejto otázke, o špekuláciách s potravinami, za svoju prioritu. Musím sa opýtať zástupcu maďarského predsedníctva, ktorý sa zúčastňuje rokovania, či s tým môžeme vôbec počítať, a pýtam sa pána Cioloşa, komisára EÚ pre poľnohospodárstvo, ako chce riešiť špekulácie súvisiace s potravinami.
Gay Mitchell
V rozvinutých krajinách minie priemerná domácnosť na potraviny 10 % až 20 % svojho príjmu, zatiaľ čo v rozvojových krajinách toto číslo vo všeobecnosti dosahuje výšku 80 %. To podčiarkuje otrasné dôsledky pre tieto trpiace krajiny. Musíme reagovať a nesmieme na to prestať reagovať, až kým sa nepostavia na vlastné nohy.
V decembri 2008 tento Parlament veľkou väčšinou hlasov podporil moju správu o potravinovom nástroji v hodnote jednej miliardy EUR na poskytnutie finančnej pomoci rozvojovým krajinám v tom čase v súvislosti s prudkým nárastom cien potravín. Účelom tohto nástroja bolo reagovať na tento prudký nárast cien, ktorého príčinami boli najmä, hoci nie výlučne, suchá v krajinách pestujúcich obilie a nárast cien ropy. Situácia naďalej ostáva mimoriadne nestabilná a ovplyvňuje výrobcov a spotrebiteľov v EÚ aj v rozvojových krajinách.
Musíme sa naučiť, ako spolupracovať s inými krajinami, ako napríklad s Thajskom. V regióne je Thajsko hlavným výrobcom potravín, no napriek tomu, keď niektorým jeho susedom, ako napríklad Mjanmarsku alebo Vietnamu, hrozila chudoba a míňali sa im potraviny, neprijali sme ponuku Thajska na spoluprácu, aby konalo ako náš zástupca v regióne. Musíme sa naučiť, ako to urobiť. Musíme zaistiť rýchly prechod k stabilite v Severnej Afrike. Musíme zaistiť, aby sa pomoc dostala do regiónov, ktoré zasiahli nepredvídané prírodné katastrofy, akými sú Haiti a Pakistan, a v tejto súvislosti musíme pokračovať v mobilizácii rezerv na pomoc v núdzových situáciách, ktoré umožnia EÚ rýchlo reagovať na konkrétnu potrebu pomoci vyplývajúcu z takýchto udalostí.
Kader Arif
(FR) Najprv mi dovoľte vyjadriť ľútosť nad tým, že v Európe musela nastať kríza, aby sa začalo rokovanie, ktorého sa dnes zúčastňujeme, a vypracoval sa návrh uznesenia, o ktorom budeme zajtra hlasovať.
Až minulý rok, keď sa rozvojové krajiny ocitli v takzvaných "potravinových nepokojoch", Európa jednoducho navrhla opatrenia na zásahy v núdzových situáciách, ktoré spočívajú v dodávkach sadeníc a hnojív, akoby išlo o cyklický problém, hoci sme už dlho varovali pred štrukturálnymi problémami. Máme spoločnú poľnohospodársku politiku (SPP), ktorej chýbajú účinné regulačné mechanizmy, pretože liberálna väčšina si stále myslí, že trh nesmie nič obmedzovať. Existujú tu rozšírené špekulácie, ktoré destabilizujú hospodárstvo a sú morálne neprijateľné, špekulácie s poľnohospodárskymi výrobkami rozvojových krajín, ktoré sú rukojemníkmi pestovania jedinej plodiny na vývoz, pričom ich Európa nepodporuje a na odvetvie poľnohospodárstva vyčleňuje len 4 % svojej rozvojovej pomoci.
Týmto uznesením Parlament ako celok konečne uznáva, že právo na potraviny je základné ľudské právo, že je neprijateľné, aby hlad istých ľudí zneužívali iní vo svoj prospech; že na zaistenie cenovej stability je nevyhnutná regulácia a že obchodné dohody musia chrániť malé rodinné farmy a právo na potraviny.
Tento Parlament dnes vysiela jasné posolstvo. Je na Komisii a Rade, ako ho naplnia.
Nirj Deva
Kým si sadnem, 16 ľudí zahynie od hladu. To je približne veľkosť tejto časti rokovacej sály. Každý deň vo svete od hladu zahynie 36 000 ľudí, pretože nemajú dosť potravín, aby sa najedli.
Európska únia bola donedávna potravinovo sebestačná. Teraz potraviny dováža. V skutočnosti berie potraviny od úst tým najchudobnejším ľuďom. Dozvedel som sa, že EÚ dováža zo zvyšku sveta množstvo potravín, ktorých vypestovanie by si vyžiadalo okolo 35 miliónov hektárov pôdy. V oblasti potravín by sme mali byť sebestační a mali by sme pomáhať rozvojovým krajinám, aby boli potravinovo sebestačné.
Na toto všetko existuje odpoveď. V 60. rokoch minulého storočia v Indii podnietil pán profesor Borlaug revolúciu v ekologickom poľnohospodárstve. Tvrdilo sa, že India bude hladovať. India nehladovala. Brazília je teraz potravinovo sebestačná. Ak bude vôľa, dokážeme to.
João Ferreira
(PT) Tri roky po kríze v roku 2008 je svet na pokraji ďalšej potravinovej krízy. Aby sme jej zabránili, musíme sa pozrieť na jej príčiny a bojovať proti nim.
Musíme sa pozrieť na poľnohospodárske a obchodné politiky, ktoré ničia drobné a stredné poľnohospodárstvo, presadzujú modely intenzívnej výroby na vývoz, a tým ohrozujú potravinovú bezpečnosť a sebestačnosť; to platí aj o spoločnej poľnohospodárskej politike (SPP). Musíme sa zamerať na tendenciu zvyšovania cien ropy a na vysokú mieru závislosti poľnohospodárov od tejto suroviny; túto závislosť treba znížiť. Musíme sa zamerať na obrovský vplyv nadnárodných poľnohospodárskych koncernov, ktoré majú monopolné postavenie v hlavných faktoroch výroby; na nárast využívania úrodnej pôdy na iné účely než na výrobu potravín; na skupovanie pôdy miestnych spoločenstiev, ktoré na nej žijú a pracujú.
Predovšetkým sa musíme zamerať na nezmyselnosť neľudského systému, ktorý umožňuje špekulácie s potravinami, a bojovať proti nej. Okamžite musíme zastaviť finančné nástroje, ktoré umožňujú špekulácie: EÚ to musí prijať alebo sa podieľať - ako to už robí - na ich následkoch.
Peter Jahr
(DE) Jesť a piť - ťažko môže byť pre nás čosi bežnejšie a samozrejmejšie. No to, čo považujeme za takú samozrejmosť, sa pre mnohých ľudí stáva vážnym problémom, s ktorým si sotva dokážu poradiť. Ceny potravín teraz prudko vzrástli, čo situáciu mnohých ľudí dokonca ešte väčšmi zhoršilo.
Na riešenie rozličných príčin rastu cien potrebujeme balík opatrení. V tejto súvislosti je dôležité zabrániť špekuláciám s cenami a vytvárať zásoby. Pritom sa musí preskúmať aj dominantné postavenie na trhu niektorých potravinárskych spoločností a obchodných reťazcov. Rozvojové krajiny tiež potrebujú našu väčšiu podporu pri rozvíjaní svojho poľnohospodárstva. Je to jediný spôsob, ako uspejeme pri zabezpečovaní potravín pre tých najchudobnejších a zlepšíme ich hospodársku situáciu.
Aby sme o tom náhodou nemali žiadne nesprávne predstavy: problémom nie sú primerané ceny za poľnohospodárske komodity. Naopak, predstavujú riešenie problému. Primerané ceny poľnohospodárskych komodít - pokiaľ ide o mňa, primerané znamená bez špekulácií - sú podľa mňa rozhodujúcim predpokladom na zavedenie poľnohospodárstva v rozvojových krajinách.
Primeraná výživa je ľudské právo a hlad je zločin proti ľudskosti. Zásobovanie obyvateľstva kvalitnými a cenovo dostupnými potravinami v rámci Európskej únie, ale aj vo svete sa preto musí stať stredobodom európskej poľnohospodárskej politiky.
Richard Ashworth
Počas uplynulých 30 rokov boli ceny potravín nízke a stabilné. Organizácia OSN pre výživu a poľnohospodárstvo (FAO) teraz varuje, že zvyšovanie cien energií, nárast svetovej populácie, väčšie zmeny rozloženia bohatstva a zmena klímy budú čoskoro spôsobovať obrovské problémy v oblasti svetového potravinového systému a cien potravín.
Pre európske vlády to bude mať dva dôležité dôsledky. Po prvé, zvyšovanie cien potravín a energií najtvrdšie zasiahne tie najchudobnejšie rodiny. Po druhé, v čase, keď Európania najviac potrebujú obdobie cenovej stability, zatiaľ čo sa hospodárstvo zotavuje, rastúce ceny potravín podporia infláciu. Z krátkodobého hľadiska bude lákavé dovážať lacnejšie potraviny a očakávať, že potravinársky priemysel a odvetvie poľnohospodárstva sa vyrovnajú s vyššími nákladmi.
Ani jedna z týchto ciest nie je rozumná. Prílišná závislosť od dovážaných potravín by spotrebiteľov nebezpečne vystavila kolísaniu cien a prílišný tlak na odvetvie poľnohospodárstva, ktoré už čelí prudkému nárastu nákladov a nízkym maržiam, by ohrozil výrobnú kapacitu.
Musíme investovať do spoločnej poľnohospodárskej politiky. Technológia bude rozhodujúca a teraz je na to ten správny čas.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Na zvyšovanie cien potravín treba reagovať dvoma spôsobmi. Prvý sa týka potreby naplánovania stredno- a dlhodobých krokov. V tejto súvislosti musí odpovede priniesť nová spoločná poľnohospodárska politika, ktorá musí európskym občanom zaistiť potravinovú bezpečnosť, zaistiť zákazníkom potraviny za prijateľné ceny a ochrániť príjmy poľnohospodárov. Prostredníctvom novej spoločnej poľnohospodárskej politiky musíme v rámci prvého piliera - a práve to skutočne robíme - zaistiť silnú podporu príjmov poľnohospodárov a podporiť opatrenia na rozvoj vidieka, zvýšiť investície do poľnohospodárstva a potravinovej bezpečnosti.
Druhý typ reakcie treba na zásah v núdzových situáciách, aby sa ochránili najslabšie ohnivká reťaze, pretože keď sú ceny potravín nestabilné, ich vplyvy sú skutočne dosť zvláštne: keď ceny rastú, výrobcovia a poľnohospodári z toho nemajú žiadny úžitok, no keď ceny klesnú, zisky a už aj tak biedne príjmy výrobcov sa znížia. Je teda zrejmé, že problémy sú v dodávateľskom reťazci a v nedostatočnej transparentnosti.
Tieto vážne problémy dodávateľského reťazca zahŕňajú napríklad zneužívanie dominantnej kúpnej sily, nečestné zmluvné praktiky - vrátane oneskorených platieb -, jednostranné zmeny zmlúv, zálohové platby ako podmienku prístupu k rokovaniam a nerovnomerné rozloženie ziskových rozpätí v rámci potravinového reťazca.
Komisia musí navrhnúť opatrenia...
(Predsedajúca prerušila rečníka.)
Paolo De Castro
(IT) Sociálne napätia, ku ktorým nedávno došlo napríklad v Severnej Afrike, takmer vždy zapríčiňujú rastúce ceny potravín. Rekordný nárast cien obilnín, cukru a rastlinných olejov je jasným znakom zväčšujúcej sa nerovnováhy medzi globálnou ponukou a dopytom.
Ďalší - bohužiaľ, možný - rast cien by mal dramatické následky najmä na tie časti sveta, kde výdavky na potraviny dosahujú viac ako 40 % príjmu na obyvateľa. Predstavuje to aj skutočné riziko vytvárania napätí na celej planéte vo svetovom hospodárstve, ktoré je vzájomne čoraz závislejšie. Európska únia preto musí veľmi dobre vedieť, že poľnohospodárske politiky - spoločná poľnohospodárska politika Európskej únie a poľnohospodársky zákon Spojených štátov - majú mimoriadne dôležitú a strategickú úlohu v rámci usporiadania sveta, úlohu, ktorá výrazne presahuje oprávnenú ochranu príjmov poľnohospodárov.
Vážená pani predsedajúca, potrebujeme novú globálnu poľnohospodársku politiku schopnú koordinovať poľnohospodárke politiky na medzinárodnej úrovni. Osobne sa domnievam, že nadchádzajúce zasadnutie skupiny G20 bude príležitosťou skutočne sa vydať touto novou cestou.
Struan Stevenson
Neustály rast cien ropy a následný tlak na zvyšovanie cien hnojív vytvára spolu s drastickým zvyšovaním cien pšenice, kukurice a ďalších obilnín krízu v odvetví nášho poľnohospodárstva, ako aj prehlbujúcu sa celosvetovú krízu.
Treba pripomenúť, že povstanie v Tunisku, ktoré spustilo dominový efekt na celom Blízkom východe, sa začalo sebaobetovaním chudobného pouličného obchodníka s potravinami.
Európski poľnohospodári môžu pozitívne zasiahnuť a pomôcť túto krízu vyriešiť, ak budú mať k dispozícii vhodné nástroje. Nastal čas, aby sme sa chopili príležitostí, ktoré nám prinášajú biotechnológie, aby nám pomohli pokryť rastúci dopyt po kvalitných potravinárskych výrobkoch.
Viac než 13 miliónov poľnohospodárov na celom svete pestuje na obchodné účely geneticky modifikované plodiny na viac než 125 miliónoch hektárov, napriek tomu v tomto uznesení biotechnológie nespomíname.
Zobuď sa a privoňaj si ku káve, Európa, kým nemáme potravinové nepokoje vo svojich uliciach!
Georgios Papastamkos
(EL) Rozsiahle kolísanie cien potravín má niekoľko príčin: extrémne poveternostné podmienky, obmedzené prírodné zdroje a zdroje energie a nárast svetovej populácie. Treba však zdôrazniť aj ďalšie dva dôvody: koncentrácie, čím myslím oligopol nadnárodných spoločností v potravinovom reťazci, a nedostatok transparentnosti a špekulácie na komoditných trhoch.
V dôsledku deregulácie finančných trhov sa termínované obchody na komoditných burzách zmenili z nástroja na zníženie rizika na nástroj špekulatívnych transakcií. Najdôležitejšie burzy sa nachádzajú mimo Európy.
Aby vyrovnali svoje straty, po finančnej kríze sa rôzne hedžové fondy zamerali na komoditné burzy, na ktorých sú teraz finančné rezervy pätnásťkrát vyššie než skutočné poľnohospodárske zásoby. Preto potrebujeme inštitucionálny rámec, ktorý na poľnohospodárskych trhoch s derivátmi obmedzí ich investície priamo napojené na potravinárske odvetvie.
Vítam iniciatívy, ktoré podniká francúzske predsedníctvo skupiny G20, a pevne verím, že udržiavanie silného odvetvia európskeho poľnohospodárstva s cieľom zaručiť potravinovú bezpečnosť závisí od zaistenia spravodlivého príjmu pre poľnohospodárov a vykonania účinných opatrení na reguláciu trhu v rámci novej spoločnej poľnohospodárskej politiky.
Michael Cashman
Dovoľte mi úplne jasne vyjadriť, že hovorím v mene ľudí v rozvojovom svete a nie na obranu spoločnej poľnohospodárskej politiky.
Podľa Svetovej banky sa v dôsledku nárastu cien potravín vyše 44 miliónov ľudí ocitlo vo veľkej biede. Prispieva k tomu veľké množstvo faktorov - menej drobných fariem, odlesňovanie, rozširovanie púští, chýbajúci prístup k vode a zmena klímy.
Preto potrebujeme holistický prístup, ktorým by sme zaistili, že povzbudíme ľudí, aby sa postarali o potreby svojho vlastného rozvoja, a na miestnej úrovni zaistíme potravinovú bezpečnosť. Musíme reformovať spoločnú poľnohospodársku politiku a spoločnú politiku rybného hospodárstva, aby nedochádzalo k žiadnym priamym ani nepriamym vplyvom na rozvojové a rozvinuté krajiny.
Musíme podporovať miestne vlastníctvo pôdy a napokon musíme odstrániť zvrátené skupovanie pozemkov v prípade, že pozemky kúpia a využívajú zahraničné a investičné spoločnosti na svoje vlastné potreby. Tejto zvrátenosti sa nedá zabrániť.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Spotrebitelia, rovnako ako poľnohospodári, majú plné právo pýtať sa nás politikov, čo sa to deje. Prečo sa trh s potravinami ocitol v takejto situácii? Poľnohospodári vedia, aké majú zisky, za koľko svoje výrobky predávajú, a vedia, koľko oni a ostatní spotrebitelia za potraviny platia. Čo im dnes vieme povedať? Spomeňme si na rok 2008 a na situáciu, v akej bol trh s potravinami. Poučili sme sa z nej? Moja odpoveď znie, nie, nepoučili.
Stále obmedzujeme výrobu. A čo je horšie, platíme za znižovanie výroby, hoci predtým sme platili za jej zvyšovanie. Tento Parlament si v súvislosti s poľnohospodárstvom už vypočul rôzne komentáre. Možno by sem naši kolegovia mali dnes prísť a počúvať. Možno by sa čosi dozvedeli o potravinovej bezpečnosti.
Prebieha rozprava o budúcnosti spoločnej poľnohospodárskej politiky po roku 2013 a každý chce znova znižovať výdavky na SPP. Súčasná situácia, táto kríza nastala, aby nás varovala pred katastrofálnym politickým rozhodnutím. Máme šancu napraviť svoje chyby. Hovoríme o stabilite. Pýtame sa, prečo nie sú zásoby, no obmedzujeme poľnohospodárske tendencie. Odkiaľ majú tieto zásoby pochádzať? Kto za ne zaplatí?
Vážený pán komisár, táto situácia, táto kríza vám poskytuje mimoriadne silné argumenty. Dámy a páni, ktorí ste prítomní v tejto rokovacej sále, musíme presvedčiť tých ostatných o vážnosti situácie a zodpovednosti tohto Parlamentu za budúcnosť SPP a nasýtenie našej spoločnosti. Problém potravinovej bezpečnosti sa stáva globálnym problémom. Je dobré, že...
(Predsedajúca prerušila rečníka.)
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Zvyšujúce sa ceny potravín zasiahli najzraniteľnejšie skupiny obyvateľstva. Na pozadí toho, že v roku 2010 dosiahol počet podvyživených ľudí vo svete 925 miliónov, sa zaistenie potravinovej bezpečnosti musí stať prioritou Európskej únie. Extrémne prírodné javy nie sú jedinou príčinou nárastu cien potravín, svoju úlohu tiež zohráva kolísanie cien na trhoch a dotácie výroby bioplynu.
Vyzývam Komisiu, aby vytvorila nástroj na boj proti kolísaniu cien a rozsiahlym špekuláciám, ktoré následne zhoršujú celosvetovú potravinovú krízu. Musím tiež zdôrazniť, že vo väčšine prípadov nárast cien potravín nevyústi ani do zvýšenia príjmov poľnohospodárov. Práve naopak, pre nedostatočné fungovanie dodávateľského reťazca nie sú odmeny, ktoré poľnohospodári dostávajú, ani zďaleka spravodlivé. Domnievam sa, že problém nárastu cien pomôže odstrániť argumenty proti zachovaniu silnej spoločnej poľnohospodárskej politiky.
Herbert Dorfmann
(DE) Pred pár dňami mali jedny z najvýznamnejších nemeckých novín na prvej strane obrázok rožka ovinutého ostnatým drôtom. Článok bol o boji za chlieb. Podľa mňa len ťažko existuje téma, ktorá nás bude počas tohto a nadchádzajúceho desaťročia zamestnávať do takej miery ako otázka dostupnosti potravín. Preto je dobré, že o nej hovoríme, keďže jej príčina - menovite nárast dopytu - sa nestratí a aj ceny sa teda budú ďalej zvyšovať. Celej tejto situácii musíme teraz venovať politickú pozornosť. Musíme zvážiť, ako môžeme vyrábať potraviny a zaistiť ich dostupnosť. Vážený pán komisár, myšlienka navrhovania ďalších nesúvisiacich oblastí na začlenenie do rámca spoločnej poľnohospodárskej politiky prostredníctvom monitorovania je nesprávnym prístupom. Potrebujeme zaistiť, aby bola pôda, ktorú máme, produktívnejšia.
Toto všetko by sme však nemali vnímať priveľmi negatívne. Roky sa sťažujeme, že ceny potravín sú príliš nízke. Ak napríklad uvážime, či 100 EUR za tonu pšenice je skutočne primeraná cena, potom musíme povedať, že asi nie. Ak zvážime, akú časť ceny konečného výrobku, napríklad chleba, predstavuje cena surovín, potom sa domnievam, že nárast cien surovín nie je jediným dôvodom zvyšovania cien potravín; podieľajú sa na ňom aj iné faktory. Preto je celá otázka aj príležitosťou, aby si poľnohospodárstvo v budúcnosti zaistilo lepšiu pozíciu.
Ulrike Rodust
(DE) Ceny potravín dosiahli nové rekordné výšky. Kolísanie cien potravín sa v nedávnych rokoch zvýšilo z rôznych dôvodov. Preto je tu veľký dôvod na obavy. Zmena klímy spôsobuje extrémne poveternostné podmienky, ktoré v niektorých krajinách zničili celú úrodu. Okrem toho dochádza k čoraz častejším špekuláciám s potravinami, k nebezpečenstvu, ktoré nemožno preceňovať - stačí sa pozrieť na finančnú krízu. Okrem toho zaisťovaniu potravín pre chudobných čoraz častejšie konkuruje prevádzkovanie áut bohatých.
Potrebujeme nájsť riešenia, aby poľnohospodári mali dostatočnú motiváciu vyrábať potraviny a aby sa na výrobu biopalív a podobne využívali len oblasti, ktoré sa nevyužívajú na výrobu potravín.
Ako sociálna demokratka považujem za dôležité, aby mal každý prístup k zdravým potravinám za rozumné ceny a zároveň aby poľnohospodári dostávali za svoju prácu primeraný príjem.
Janusz Wojciechowski
(PL) Otvorene si povedzme, že v Európskej únii sú aktívne silné obchodné loby, ktorých záujmom je oslabiť európske poľnohospodárstvo, aby sa dali dosiahnuť vyššie zisky z dovozu potravín z celého sveta. V tomto Parlamente už veľakrát odznelo, že trhy by sa mali otvoriť, aby sa zabránilo zvyšovaniu cien. Reformovali sme výrobu cukru, otvorili sme trhy, obmedzili sme výrobu cukru v Európe a zakázali sme vývozné dotácie. Aký výsledok to prinieslo? Výsledkom bolo, že ceny cukru neklesli, jednoducho stúpli. Z tohto by sme sa mali všetci poučiť. Toto nie je cesta vpred. Súhlasím s pánom Smithom, ktorý povedal, že trh nie je odpoveď. Naozaj by sme sa nemali skláňať pred obchodnými lobistami, ale usilovať sa zaručiť primerané ceny potravín lepšou ochranou svojho poľnohospodárstva, jeho výrobného potenciálu a potravinovej bezpečnosti. Len potom budeme mať primerané ceny.
Giovanni La Via
(IT) V plnej miere súhlasím s obavami, ktoré vyvolalo zvyšovanie cien potravín, a len ťažko by som mohol inak, pretože táto otázka je veľmi úzko spätá so životmi európskych občanov a najmä menej majetných tried. Dôsledkom tohto zvyšovania je neschopnosť spĺňať základné potravinové potreby obyvateľstva vo všetkých krajinách rozvojového sveta. Rozvinuté krajiny, medzi ktoré patria aj členské štáty EÚ, nemôžu zostať voči tejto situácii ľahostajné.
V novej spoločnej poľnohospodárskej politike preto musíme predložiť nástroje schopné znížiť kolísanie cien, obmedziť špekulácie s poľnohospodárskymi komoditami a v rámci EÚ zaistiť primeranú úroveň výroby. Preto musím zdôrazniť skutočnosť, že nemôžeme nechať pôdu ležať ladom v čase, keď svetová populácia rastie a je nevyhnutné zvýšiť dodávky potravín.
Marc Tarabella
(FR) Chcel by som predstaviť štatistiku, pozorovanie a tri druhy opatrení. Podľa štatistiky vždy, keď dôjde k zvýšeniu cien potravín o 1 %, 16 miliónov ľudí vo svete upadne do veľkej biedy. Podľa pozorovania nemožno zabrániť kolísaniu cien najmä na poľnohospodárskych trhoch, extrémne kolísanie nie je nevyhnutné a možno proti nemu bojovať, nech už je to akokoľvek náročné.
Tri druhy opatrení, ktoré už boli spomenuté, sú: po prvé, v rozvojovej politike uprednostniť samozásobiteľské poľnohospodárstvo a regionálne trhy s potravinami; po druhé, potreba verejnej regulačnej politiky aj prostredníctvom vytvárania a správy zásob; po tretie, úplný zákaz špekulácií so základnými potravinovými výrobkami.
Európa musí stáť na čele najmä na úrovni G20. To, čo som počul z úst pána Jánosa Martonyiho, pána komisára Cioloşa a pri iných príležitostiach od pána komisára Barniera, treba privítať. Prezident Sarkozy sa vyjadril veľmi jasne a pevne dúfame, že francúzske predsedníctvo bude na úrovni G20 hnacou silou v tejto oblasti.
Britta Reimers
(DE) Kolísanie na trhoch je dôležité pre ich správne fungovanie, aby sa vytvárali stimuly na kupovanie a predávanie tovarov. Pre nás poľnohospodárov je termínované obchodovanie s komoditami základnou súčasťou kupovania a predávania zožatej úrody. Predstavuje dôležitú príležitosť dosiahnuť istotu plánovania prostredníctvom skorého stanovenia cien a množstiev.
Na rozdiel od situácie v našich prosperujúcich priemyselných krajinách rastúce ceny potravín sú osobitným problémom v chudobných regiónoch sveta, kde obyvatelia musia na potraviny minúť veľkú časť svojho príjmu.
V snahe bojovať proti prirodzenému kolísaniu nesmieme zasahovať na trhoch vždy, keď sa ceny zmenia. Bez medzinárodne uplatniteľných rámcových právnych predpisov pre finančné trhy nemôžeme dokonca ani začať pomýšľať na regulovanie komoditných trhov, pretože ak je na finančnom trhu priveľa finančných prostriedkov, nájdu si vhodné ekvivalenty a komodity sa v súčasnosti vysoko cenia. Preto by nás nemalo prekvapiť, ak sú potravinárske komodity teraz aj vyhľadávaným obchodným cieľom.
Jaroslav Paška
(SK) Potravinová kríza spôsobená mimoriadnou neúrodou v uplynulom roku nám zvýraznila nedostatky našej poľnohospodárskej a potravinárskej politiky. Áno, súčasné zvýšenie cien potravín môžeme čiastočne pripísať aj neúrode. Veď ak je niečoho málo, tak prirodzene cena nedostatkového tovaru na trhu rastie.
Problém je však, vážený pán komisár, v tom, že za chýbajúce poľnohospodárske produkty v Európe môže vo veľkej miere aj nekorektná poľnohospodárska politika Európskej komisie, ktorá svojou dotačnou politikou dlhodobo diskriminuje nové členské štáty a ich farmárov. Nečudujte sa, Vážený pán komisár, poľnohospodárom, že keď za svoje produkty nedostanú cenu, ktorá by pokryla aspoň ich výrobné náklady, tak jednoducho nezasejú úrodu a rozpredajú stáda. Pokojne vyčkajú, kým hladní a právom rozhorčení občania obrátia svoj hnev proti tým úradníkom v Bruseli, ktorí dlhodobo všeobecne a verejne známe problémy poľnohospodárov neriešia.
Viete, pán komisár, nedostatok poľnohospodárskych produktov v nových členských štátoch nie je spôsobený neúrodou, ale tým, že pri vašej dotačnej a cenovej politike sa našim poľnohospodárom už neoplatí vyrábať. Ale oni si počkajú. A keď im niekto dá také isté dotácie ako kolegom vo Francúzsku, iste zasejú.
Angelika Werthmann
(DE) Zabezpečenie každodenných potrieb, a najmä poľnohospodárskych komodít, sa nesmie ponechať na milosť a nemilosť snáh špekulantov o maximalizáciu krátkodobých ziskov. Preto vítame projekty ohlásené Komisiou v novej stratégii pre komodity a suroviny zamerané na zaistenie transparentnosti a stability na komoditných trhoch. Vzhľadom na predpovede, že výroba potravín sa do roku 2050 bude musieť zvýšiť o 70 %, aby pokryla dopyt, osobitnú pozornosť treba venovať predovšetkým tretiemu pilieru - recyklovaniu a zvýšeniu účinnosti využívania zdrojov - a návrhy treba predložiť čo najskôr.
V oblasti diplomacie v oblasti surovín očakávam, že EÚ poskytne rozvojovým krajinám svoje skúsenosti na dosiahnutie trvalo udržateľného a z pohľadu životného prostredia správneho získavania surovín.
Dacian Cioloş
Sme svedkami búrlivej rozpravy o problematike, ktorá v nás jednoznačne vzbudzuje obavy a ktorá vystupuje do popredia, keď si to situácia vyžaduje. Komisia a európske inštitúcie sa však o ňu neustále zaujímajú, keďže máme to šťastie, že máme spoločnú poľnohospodársku politiku, ktorá si vyžaduje úpravy, je však dôležitým nástrojom, ktorý nám umožňuje takéto otázky zvládať.
Myslím si však, že táto rozprava nám tiež ukázala, že naša stabilita v súčasnosti čoraz viac závisí od medzinárodnej rovnováhy a stability vo svete. To musíme začleniť do svojich úvah, dokonca aj keď hovoríme o svojej spoločnej poľnohospodárskej politike.
Domnievam sa, že je takisto zrejmé, že zvyšovanie cien potravín je znepokojujúca tendencia, ktorá spolu s kolísaním a značnými rozdielmi v cenách ešte väčšmi zhoršuje problém, ktorý musíme riešiť.
Je zrejmé, že ak na trhu potrebujeme vyšší objem výroby, potrebujeme investície do poľnohospodárstva. Aby však poľnohospodári mohli investovať, potrebujú v prvom rade stabilné príjmy, ktoré im dodajú odvahu urobiť tento krok.
Preto na to v strednodobom a dlhodobom horizonte musíme myslieť pri vytváraní svojej spoločnej poľnohospodárskej politiky. Musí ponúkať aspoň minimálnu stabilitu a podporovať investície, aby naši poľnohospodári mohli vyrábať a zásobovať naše trhy.
V rozprave tiež odznelo, že je potrebné zaistiť, aby naša spoločná poľnohospodárska politika a poľnohospodárske politiky rozvinutých krajín boli aj v súlade s rozvíjaním poľnohospodárstva južných krajín a aby naša politika na podporu spolupráce s južnými krajinami a ich rozvoja bola v súlade so spoločnou poľnohospodárskou politikou.
Spoločná poľnohospodárska politika musí súčasne zaručovať trvalo udržateľný rozvoj poľnohospodárstva. Možno bude potrebná revízia nástrojov, ktoré máme k dispozícii na zvládanie týchto extrémnych situácií na trhu, zatiaľ čo trhu umožníme plniť svoju funkciu, ale bez toho, aby sme sa zbavili nevyhnutných nástrojov, ktoré nám umožnia konať a zabránia tomu, aby nás krízové situácie zastihli nepripravených. Spoločná poľnohospodárska politika má v nasledujúcich mesiacoch a rokoch v tejto oblasti stále čo robiť.
Problém špekulácií, a teda aj kolísania cien, sa musí riešiť a hovorím to bez prikrášľovania. Komisia už vypracovala návrhy, ktorými sa chce pri riešení tejto situácie riadiť. V tejto chvíli preto jednoducho nehovoríme o želaniach, ale o konkrétnych návrhoch.
Musíme tiež zvážiť úlohu, ktorú musí Európska únia v súvislosti s problematikou potravín zohrávať na medzinárodnej scéne. Túto problematiku nemožno stabilizovať v Európskej únii, ak nie je stabilná na medzinárodnej úrovni.
Rovnako môže byť nevyhnutné prehodnotiť našu úlohu v poľnohospodárskej politike a v rozvojovej politike a spôsob, akým riešime problematiku potravín prostredníctvom rôznych politík: obchodnej politiky, rozvojovej politiky a finančnej politiky. Možno aj tu potrebujeme intenzívne opatrenia.
Zvážil som aj potrebu konať v istých odvetviach v krátkodobom horizonte a konkrétne myslím na odvetvie živočíšnej výroby, ktoré zjavne prechádza zložitým obdobím v dôsledku silného tlaku zo všetkých strán, nízkych cien pre výrobcov, ktorí nemajú úžitok z rastúcich cien, a aj vysokých cien vstupov. Poznamenal som si túto otázku.
Zaznamenal som aj rozličné podnety a návrhy, ktoré ste predložili. Pokiaľ ide napríklad o rovnováhu pomoci medzi odvetvím rastlinnej a živočíšnej výroby, členské štáty už majú možnosť konať na základe rozhodnutí prijatých v roku 2008 v rámci kontroly stavu spoločnej poľnohospodárskej politiky.
Pokiaľ ide o otázku zásob, táto otázka sa musí opäť analyzovať a prehodnotiť, keďže vzhľadom na vysoké ceny teraz nemožno hovoriť o intervenčných zásobách. Možno však bude nevyhnutné rozhodnúť, akú úlohu majú takéto zásoby zohrávať a ako by mohli ovplyvniť riadne fungovanie trhov. Myslím si, že tieto otázky si musíme položiť, skôr než predložíme návrhy v tomto zmysle.
Napokon by som chcel povedať pánovi Jaroslavovi Paškovi, že rozdiely v platbách medzi členskými štátmi nemajú nevyhnutne pôvod v Komisii. Toto rozhodnutie prijíma Rada a ministri poľnohospodárstva. Konečné rozhodnutie vždy vychádza z nariadenia navrhnutého Komisiou, no sú to nariadenia Rady a teraz nariadenia Rady a Parlamentu.
Chcel by som tiež ozrejmiť, že v Európskej únii neposkytujeme žiadne dotácie na poľnohospodársku výrobu biopalív. Preto spoločná poľnohospodárska politika nepodnecuje výrobu biopalív. Komisia nemá ani v úmysle vyčleňovať pôdu. Deje sa tu čosi celkom odlišné, v každom prípade však nevyčleníme žiadnu neproduktívnu pôdu v prípade, že potrebujeme vyrábať.
To sú rozličné body, ktoré som chcel doplniť v reakcii na prednesené otázky. Ďakujem vám aj za túto podnetnú rozpravu a dúfam, že dnešná rozprava bude v pamäti ľudí stále živá aj o niekoľko mesiacov, keď budeme rokovať o zdrojoch, ktoré treba vyčleniť na spoločnú poľnohospodársku politiku, politiku, ktorá je základným nástrojom na riešenie potravinovej bezpečnosti.
János Martonyi
úradujúci predseda Rady. - Chcem poďakovať všetkým poslancom za túto konštruktívnu rozpravu. Domnievam sa, že vysoká úroveň politickej pozornosti, ktorú Parlament venuje tejto otázke, podá predsedníctvu pomocnú ruku, aby mohlo naplniť program v súvislosti so zvyšovaním cien potravín.
Ako sa zdôraznilo aj počas tejto rozpravy, vzhľadom na rozsah a hĺbku tejto problematiky si táto otázka vyžaduje všestrannú spoluprácu a komplexné riešenia spájajúce rôzne oblasti, ako napríklad poľnohospodárstvo, reguláciu finančných produktov a služieb, ako aj rozvojovú politiku.
V súvislosti s výrobou biopalív by som chcel zopakovať, že EÚ si plne uvedomuje, že trvalo neudržateľná výroba biopalív môže mať negatívny vplyv hlavne vo forme plošného odlesňovania a nedostatku potravín. Preto sa EÚ zaviazala urýchliť vývoj biopalív druhej generácie vyrábaných z nepotravinárskych plodín. EÚ tiež zakázala zvrátené finančné stimuly na výrobu biopalív na úkor výroby potravín.
Vzhľadom na hlboké štrukturálne globálne korene problému Európa potrebuje zohrávať vedúcu úlohu pri riešení cien potravín a potravinovej bezpečnosti na celosvetovej úrovni. To sa už uskutočňuje prostredníctvom množstva medzinárodných organizácií a programov, ako je napríklad FAO a Svetový potravinový program, ako aj prostredníctvom všeobecnejších fór, akým je napríklad skupina G20.
Osobne by som ešte rád doplnil, že táto rozprava posilnila moje dlhoročné presvedčenie, že na riešenie globálnych problémov, akými sú hlad vo svete, kolísanie cien potravín a surovín, turbulencie na finančných trhoch, regulácia finančných produktov a služieb, potrebujeme oveľa intenzívnejšie globálne riadenie a tvorbu globálnych pravidiel.
Na základe svojich jedinečných skúseností s riadením a tvorbou pravidiel tu má Európa veľmi výnimočné poslanie a zodpovednosť. Z tohto dôvodu sa domnievame, že Európa a Európska únia musia prevziať vedúcu úlohu v boji proti všetkým týmto problémom.
Maďarské predsedníctvo s radosťou zaznamenáva, že môže počítať s Parlamentom v súvislosti s politikou aj úsilím na medzinárodnej úrovni.
Predsedajúca
Na ukončenie rozpravy bolo predložených šesť návrhov uznesenia v súlade s článkom 110 ods. 2 rokovacieho poriadku.
Rozprava sa skončila.
Hlasovanie sa uskutoční vo štvrtok 17. februára 2011.
Písomné vyhlásenia (článok 149)
Michèle Striffler
Celosvetová potravinová bezpečnosť je mimoriadne závažným problémom Európskej únie. Treba podniknúť okamžité a trvalé opatrenia na zaručenie celosvetovej potravinovej bezpečnosti našich občanov a planéty ako celku. Je mimoriadne dôležité rozvíjať trvalo udržateľné poľnohospodárstvo v rozvojových krajinách a vyčleniť primeraný podiel rozvojovej pomoci EÚ na odvetvie poľnohospodárstva. Výrazné zníženie úrovne rozvojovej pomoci vyčlenenej na poľnohospodárstvo od 80. rokov minulého storočia je poľutovaniahodné a ostáva nám len dúfať, že uvedomenie si tejto potreby túto tendenciu zvráti. Európska komisia musí vo svojej rozvojovej pomoci poľnohospodárstvo skutočne uprednostniť najmä v prípade pomoci, ktorá umožní poľnohospodárom získať prístup na trhy, a pomoci malým a stredne veľkým rodinným farmám. Humanitárna potravinová pomoc musí reagovať na potreby, úlohy a systémové obmedzenia rozvojových krajín pri zohľadnení výroby, distribúcie a miestnej dopravy, ako aj obchodných kapacít týchto krajín, aby pomohla položiť základy ich dlhodobej potravinovej bezpečnosti.
Liam Aylward
Bezpečnosť dodávok potravín je dnes hlavným problémom. V EÚ žije 79 miliónov ľudí pod hranicou chudoby a počas minuloročnej zimy sa v EU poskytla potravinová pomoc 16 miliónom ľudí.
Pretože ceny potravín siedmy mesiac za sebou dosahujú nové najvyššie úrovne a kolísanie cien vytvára vážne problémy v potravinovom reťazci, čoraz viac ľudí bude mať problémy nájsť zdravé potraviny za prijateľnú cenu. Programy spoločnej poľnohospodárskej politiky, ako napríklad program pre najodkázanejšie osoby, sú veľmi dôležité pri zabezpečovaní potravín. Programy tohto druhu musia byť podporované a dlhodobé opatrenia rýchlej reakcie prijaté na zaistenie bezpečnosti dodávok potravín v EÚ a na celom svete.
V súčasnosti sa 30 % potravín vyrábaných vo svete premrhá. Je to neprijateľné, nemorálne plytvanie, ktoré sa musí obmedziť. Silné odvetvie poľnohospodárstva a silná SPP a potravinový reťazec, ktoré vynaložia všetko úsilie na obmedzenie plytvania potravinami, sú mimoriadne dôležité na riešenie problému dodávok potravín.
Janusz Władysław Zemke
Schvaľujem skutočnosť, že sa Európsky parlament zameral na zvyšovanie cien potravín. Tieto nárasty cien, žiaľ, nie sú krátkodobým javom, ale zdá sa, že sa z nich stáva dlhodobá tendencia. Prispieva k tomu rastúci dopyt po potravinách, najmä po obilí, slabé zbery v ostatných rokoch a nízke zásoby a, žiaľ, aj finančné operácie a slabnúci dolár. Toto všetko spôsobuje na trhoch zmätok. Z nášho pohľadu sú dôležitejšie sociálne dôsledky. Počet obyvateľov mnohých krajín exponenciálne rastie a títo ľudia sú sústavne podvyživení a hladní. Ich zúfalstvo je zdrojom zvyšujúceho sa politického napätia.
Týmto udalostiam sa nemôžeme nečinne prizerať. Potrebujeme medzinárodnú spoluprácu pod dohľadom OSN a Európskej únie. Krajiny, ktoré sú členmi skupiny G20, by mali účinne bojovať proti špekuláciám s poľnohospodárskymi výrobkami. Mali by sme sa opäť pozrieť na reguláciu poľnohospodárskych trhov v Európe, aby sme umelo neobmedzovali potenciálny rast. S hladom na celom svete by sa nemalo vôbec špekulovať, pretože v dôsledku týchto špekulácií zahynú od hladu najmä v najchudobnejších krajinách mnohí nevinní ľudia.
Tunne Kelam
Počas druhej polovice roku 2010 sa veľkoobchodné ceny poľnohospodárskych výrobkov zvýšili o 32 %. Spotreba obilia vo svete sa v priebehu rokov 2005 až 2010 zvýšila na 41 miliónov ton v porovnaní s 21 miliónmi ton v rokoch 1990 až 2004. Podľa rôznych analytikov sa v roku 2011 stane realitou výrazná potravinová kríza; stačí na to jedna slabá úroda. Najväčší vývozcovia, ktorými sú Rusko, Ukrajina, Čína a Mexiko, sú už nútení dovážať, aby zaistili vlastné zásobovanie. Dôvody zvyšovania cien sú nejasné a už sa nedá hovoriť o tendenciách na trhu s poľnohospodárskymi výrobkami. Nedávne zvyšovanie cien bolo dramatické a nepredvídateľné a bolo dôsledkom rôznych špekulácií. Chcel by som vás upozorniť na skutočnosť, že nárast využívania biopalív čoraz viac znižuje podiel obilnín využívaných pre ľudskú a živočíšnu spotrebu. To spôsobilo veľmi napätú situáciu, v ktorej si musíme uvedomiť, že rastúce ceny potravín vedú k rastu inflácie, podporujú protekcionizmus a vytvárajú nepokoje, ktoré môžu viesť k sociálnej, hospodárskej a politickej nestabilite v Európe, ako aj vo svete. Európa ako jeden z najväčších dovozcov potravinových výrobkov má veľký vplyv na celosvetové ceny potravín, súčasne ju to však robí zraniteľnou voči rozličným cenovým šokom. Podporujem úsilie Európskej komisie do jari 2011 prijať balík nových právnych predpisov, ktoré poskytnú Komisii väčšiu autoritu pri regulácii trhov a zabraňovaní špekuláciám. Európska Únia musí nájsť prostriedky na zaistenie udržateľných cien a udržateľného hospodárstva. Medzi bezpečnosťou a otvorenosťou, ako aj rozvojom treba dosiahnuť rovnováhu. Musíme sa pripraviť na potenciálnu krízu.
Spyros Danellis
Súčasné vysoké ceny sú pre niektorých ľudí dobré a zlé pre iných. Majú z nich prospech napríklad pestovatelia pšenice v EÚ, no nie výrobcovia potravín živočíšneho pôvodu. Prinášajú prospech krajinám, ktoré majú obilie na vývoz, no spôsobujú patovú situáciu a hlad ľudí v rozvojových krajinách, ktorí sú závislí od dovozu potravín. Samozrejme, konečný efekt sa môže medzi jednotlivými oblasťami a/alebo výrobcami líšiť. Pretože za každou skupinou víťazov a porazených sa ukrývajú problémy v agropotravinárskom reťazci v EÚ, ohrozenie potravinovej bezpečnosti zmenou klímy a patovými situáciami, ktoré vytvárajú povrchné a nedôsledné rozhodnutia v súvislosti s výrobou, obchodom a rozvojom. EÚ musí nájsť realistické a vyvážené riešenia pokojným a dôsledným zhodnotením podmienok so zmyslom pre svoju úlohu na medzinárodných trhoch. Reforma SPP musí v tomto smere pomôcť.
Csaba Sándor Tabajdi
Prudký nárast cien potravín spôsobuje súbežný vplyv troch faktorov: strata výnosov spôsobená prírodnými katastrofami, rastúci dopyt po potravinách najmä zo strany Číny a Indie a činnosti na komoditnej burze, akými sú špekulácie s cenami. Francúzsky prezident Nicolas Sarkozy pred pár týždňami položil veľmi výstižnú otázku: Ak sa finančné trhy regulujú, prečo sa neregulujú komoditné trhy? Musíme podniknúť oveľa účinnejšie kroky proti špekuláciám na úrovni EÚ aj na celosvetovej úrovni. Hlavnou príčinou šoku cien potravín je mimoriadne kolísanie dodávok. Na globálnom trhu sa predá len 10 - 20 % obilia, zníženie výroby však môže vyvolať stav paniky. Na základe predpovedí o zmenšujúcich sa dodávkach dovozcovia dvíhajú ceny.
Ani voči výrobcom, ani voči spotrebiteľom nie je spravodlivé, že vývozné ceny určujú aj ceny na vnútornom trhu, pretože aspoň 80 % výroby sa využije tam, kde sa aj vyrobí. Rusko, ktoré bolo pôvodne vývozcom a v súčasnosti je dovozcom, má zásadný vplyv na európsky trh s obilím a olejnatými semenami. Šok na strane ponuky ešte väčšmi zhoršujú špekulácie na trhoch s termínovanými obchodmi, čoho dôsledkom je šok v oblasti cien potravín. Hlavný problém preto nespôsobuje fyzický nedostatok potravín, ale ceny potravín, ktoré si chudobní už viac nemôžu dovoliť. V dôsledku toho potraviny ostávajú v skladoch namiesto toho, aby sa predávali za spravodlivé ceny. Vysoké ceny majú oslabujúci účinok na spotrebiteľov najmä z chudobných vrstiev spoločnosti.
Luís Paulo Alves
Diskutujeme o probléme, ktorý je predovšetkým politickou otázkou a vyžaduje si víziu do budúcnosti. Viac než krátkodobé nápravné opatrenia však potrebujeme odvahu vytvoriť novú architektúru, ktorá v nadchádzajúcich 40 rokoch zosúladí potrebu zvýšiť výrobu potravín o 70 % s čoraz obmedzenejšími prírodnými zdrojmi. Preto to, čo sa urobí alebo neurobí v Afrike, v Ázii, na americkom kontinente alebo v Európe, ovplyvní každého s dôsledkami na dostupnosť potravín, prístup k potravinám a ceny potravín. To vážne zasahuje chudobných, ako aj výrobcov mäsa a mlieka. Reakcia preto musí byť celosvetová a výrazne presahovať oblasť poľnohospodárskej politiky: je mimoriadne dôležité uplatňovať súbor ďalších politík, bez ktorých skutočne nedosiahneme nevyhnutné riešenia. Na celosvetovej úrovni tieto riešenia zahŕňajú obranu potravín ako práva, podporu schopnosti krajín uživiť sa, podporu poľnohospodárov a zaistenie ich spravodlivého prístupu k hodnotám v potravinovom reťazci, obmedzovanie finančných špekulácií, obranu prístupu k pôde a vytváranie potravinových rezerv.
Sirpa Pietikäinen
Právo človeka na primeranú výživu je ľudské právo, ktoré uznáva Všeobecná deklarácia ľudských práv OSN od roku 1948. Preto by sme si mali pamätať, že keď hovoríme o cene potravín, v skutočnosti hovoríme o základných ľudských právach.
Reforma spoločnej poľnohospodárskej politiky Európskej únie sa odohráva súčasne s nárastom cien potravín na svetových trhoch. Ak máme na tieto zmeny reagovať trvalo udržateľným spôsobom založeným na ľudských právach, potrebujeme komplexný prehľad a politiku. Cenu potravín a tendencie vývoja cien potravín ovplyvňuje niekoľko mimoriadne dôležitých otázok z oblasti svetového poľnohospodárstva, ako napríklad zmena klímy, energetická politika a dostupnosť prírodných zdrojov, a to, ako účinne sa využívajú. Európska únia by mala ísť príkladom v novom spôsobe premýšľania o poľnohospodárstve. Potrebujeme poľnohospodársku politiku, v ktorej sa budú kriticky posudzovať všetky prvky celého reťazca potravinárskej výroby a zohľadní sa aj jeho vplyv na zdravie a životné prostredie. Treba podporiť a prostredníctvom hospodárskych a politických opatrení riadiť prirodzenejšiu potravinovú politiku s účinným využívaním zdrojov.
Špekulácie v oblasti cien potravín by sa navyše mali obmedziť. Pán Michel Barnier, komisár pre vnútorný trh a služby, navrhol nové opatrenia na obmedzenie špekulácií v oblasti základných komodít na trhu s derivátmi. Myšlienka pána Barniera je správna. Dramatické kolísanie cien potravín škodí poľnohospodárom, spotrebiteľom a dokonca aj celým ekonomikám štátov. Záväzky urobené v oblasti trhov s derivátmi musia byť uzatvárané transparentnejšie a podrobené prísnejšiemu monitorovaniu a v prípade potreby treba zaviesť obchodné obmedzenia, ktoré sa vzťahujú na ceny potravín. Vytvorenie udržateľnej potravinovej politiky je v súčasnosti jednou z najdôležitejších otázok v Európskej únii.
Pavel Poc
Podľa stanoviska Svetovej banky ceny potravín vzrástli od októbra 2010 o viac ako 15 % a napríklad cena obilia vzrástla podľa FAO medziročne o 39 %. Zvyšovanie cien potravín ohrozuje nielen skupiny s najnižšími príjmami, ale odhaľuje aj oveľa hlbšie a vážnejšie problémy, ktoré budú v budúcnosti predstavovať veľkú hrozbu. Celosvetovú výrobu potravín ohrozuje množstvo faktorov, ako napríklad škodcovia, choroby a prírodné katastrofy. Tieto faktory v súčasnosti zhoršujú extrémne poveternostné podmienky, ktoré sú pravdepodobne dôsledkom zmeny klímy. Dobrým príkladom toho by bolo napríklad sucho a požiare v Rusku v roku 2010 alebo povodne v Pakistane a nedávno v Austrálii. Môžeme očakávať, že sa problém rastúcich cien potravín v budúcnosti zhorší. Nemá zmysel diskutovať tu o príčinách zmeny klímy, pretože riziká sú skutočné a pochybovať o nich je neprijateľným hazardom. Ceny potravín však ovplyvňujú aj hospodárske faktory, najmä zneužívanie systému trhu prostredníctvom vládnej manipulácie výmenného kurzu amerického dolára a nezodpovedné špekulácie pri obchodovaní s komoditami. Európa si musí uvedomiť, že rozhodnutia, ktoré teraz urobíme, ovplyvnia budúcnosť celého systému potravín. Z krátkodobého hľadiska sa môžeme sústrediť na minimalizovanie plytvania potravinami, znižovanie závislosti od dovozu, znižovanie alebo stabilizáciu dopytu a vytvorenie regulačných mechanizmov na trhu s cieľom zabrániť špekuláciám.
Elisabeth Köstinger
Vzhľadom na súčasné politické konflikty predstavuje skutočnosť, že ceny potravín dosiahli najvyššiu úroveň od čias, keď sa začalo s ich zaznamenávaním, veľmi naliehavý problém. Koniec koncov, je to vec potravinovej bezpečnosti a v rozvojových krajinách je to otázka mimoriadne dôležitých dodávok základných potravín. Európsku úniu vyzývajú, aby urýchlila postup globálneho boja proti chudobe a hladu - s mimoriadnou chudobou zápasia približne 1,4 miliardy ľudí. Chudoba je problémom aj v rámci európskych hraníc. Jediný spôsob zaručenia dodávok potravín v Európe je prostredníctvom európskej spoločnej poľnohospodárskej politiky. Poľnohospodárstvo stojí zoči-voči rozsiahlym úlohám, ktoré podporujú tendenciu vyrábať viac za menej. Vyššie ceny potravín sa automaticky neodrazia vo vyšších príjmoch poľnohospodárov; rozdiel medzi cenami výrobcov a spotrebiteľskými cenami sa prehlbuje. Skutočné riadenie cien je veľmi zložité: nedostatok surovín, vyššie výrobné náklady, vysoké ceny pohonných látok, závislosť od zberov, vývoz a svetový trh - to je hustá sieť príčin, ktorú treba rozpliesť pomocou cielených opatrení. Aby sa tieto príčiny odstránili, naliehavo potrebujeme opatrenia a dohodu vo všetkých oblastiach politiky. Vyzývam Komisiu, aby urobila výrazný pokrok v posilňovaní poľnohospodárskej výroby v Európe a v rozvojových krajinách. Špekulácie s naším najdôležitejším tovarom sú neetické a v tomto smere musíme prijať ráznejšie opatrenia.
Edite Estrela
Ceny potravín sa v ostatných rokoch výrazne zvyšujú, do značnej miery to však nie je pre zákony ponuky a dopytu, ale predovšetkým pre špekulácie. Faktom je, že tieto nárasty v prvom rade zasahujú chudobnejších ľudí, ktorí musia minúť viac než polovicu svojho príjmu na potraviny. Je neprijateľné, aby niekto profitoval z hladu iných či už v Európe, alebo v rozvojových krajinách.
Občania majú právo na potravinovú bezpečnosť, ktorá je podmienkou prístupu k zdravým potravinám pre všetkých. Nedostatok potravín má niekoľko príčin: okrem iného ide napríklad o zlú politiku územného plánovania a podpory poľnohospodárstva a zmenu klímy. Preto je mimoriadne dôležité, aby EÚ podporovala poľnohospodárov v obrábaní pôdy a výrobe potrebných potravinových výrobkov. Je neprijateľné, aby spotrebitelia platili veľa a výrobcovia zarábali málo, zatiaľ čo zisk zhrabnú špekulanti. Zmena klímy musí byť prioritou EÚ aj v záujme potravinovej bezpečnosti.
Sandra Kalniete
V ostatných niekoľkých mesiacoch sme svedkami prudkého rastu cien potravín, v dôsledku ktorého sa rapídne zvýšil počet ľudí žijúcich na hranici chudoby. Situácia v Európe nie je taká kritická, pretože príjmy našich občanov sú neporovnateľne vyššie ako príjmy v rozvojových krajinách. Aj naši voliči si však začínajú všímať zvyšovanie cien potravín. Podľa štatistiky Svetovej banky okolo 44 miliónov ľudí v rozvojových krajinách od júna minulého roku upadlo do chudoby, ceny potravín začiatkom roka 2011 dosiahli úroveň z roka 2008, keď mal nárast cien potravín a ropy mimoriadne záporný vplyv na chudobu na celom svete. Samozrejme, cena ropy vo svete má vplyv na ceny potravín, no stále by sme nemali zabúdať, že v lete roku 2008 dosahovala cena ropy 140 USD za barel, zatiaľ čo dnes ropa stojí okolo 100 USD, čo znamená, že nárast cien potravín sčasti spôsobili špekulácie. Aby sa v budúcnosti takýmto situáciám predišlo, krajiny skupiny G20 musia vypracovať mechanizmus na zabránenie takémuto rastu cien a špekuláciám s potravinami. Aby sme to dosiahli, musíme spolupracovať na medzinárodnej úrovni. Problém, ktorý spôsobujú rozdielne ceny potravín, je ďalším dôkazom, že potrebujeme silnú spoločnú poľnohospodársku politiku, ktorá bude spravodlivá a poskytne rovnaké podmienky všetkým európskym poľnohospodárom, aby naše obyvateľstvo mohlo dostať kvalitné vysokohodnotné potraviny za prijateľné ceny.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
V otázke cien potravín by som upozornila na dve oblasti. Po prvé, skúsenosti v našej krajine ukazujú, že miernou manipuláciou názoru verejnosti je veľmi jednoduché ovplyvniť rast cien potravín. Priekupníci spôsobili, že v celej Litve vzrástla cena cukru za jeden deň o viac než 10 %. Preto nemôžeme ponechať každodenné potraviny samoregulácii. Môžu sa považovať za investície, ktorých riadenie si vyžaduje konkrétne znalosti, ktoré pestovatelia poľnohospodárskych výrobkov (poľnohospodári) nemajú. Napriek tomu, že voľný pohyb tovarov je jednou zo základných zásad fungovania voľného trhu EÚ, je nevyhnutné prijať prísnejšie opatrenia na úrovni členských štátov a EÚ, aby sa obmedzili špekulácie s potravinami a bránili práva slabších - spotrebiteľov, drobných poľnohospodárov a obchodníkov - vo vzťahoch s veľkými spracovávateľmi a obchodnými centrami. Druhým rozmerom je tesné spojenie medzi potravinovými výrobkami a zdrojmi energie a vzájomný vzťah medzi ich cenami. Na jednej strane podporujeme využívanie biopalív, čím bojujeme proti emisiám plynov, ktoré zapríčiňujú zmenu klímy (a dokonca sme stanovili povinné kvóty na ich používanie). Na druhej strane, pestovanie rastlín určených na biopalivá na poľnohospodárskej pôde namiesto rastlín na potravinárske účely je práve to, čo tlačí ceny potravín nahor. Preto, hoci je boj proti zmene klímy jedným z našich prioritných cieľov, musíme nájsť prostriedky na to, aby sme napríklad neovplyvňovali ceny potravín. Na biopalivá by sa mala využívať len pôda, ktorá nebude nikdy vhodná na pestovanie poľnohospodárskych výrobkov.
Véronique Mathieu
Uznesenie o zvyšovaní cien potravín sa týka zistenia, že ceny potravín sústavne rastú. Pre tento nárast vyzývame na naliehavé opatrenia na boj proti manipulácii s cenami. Klimatické javy sú jednou mimoriadne významnou príčinou tohto nárastu, inými slovami, potrebujeme lepšiu správu pôdy a vody. Priamy vplyv zvyšovania cien potravín na svetovú populáciu, ktorý môže vyústiť do vzbúr a nepokojov, musí povzbudiť aj vedúcich predstaviteľov skupiny G20, aby dospeli k dohode o trhových opatreniach na boj proti špekuláciám.
