A Törökország által elért eredményekről szóló 2010. évi jelentés (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és Bizottság nyilatkozatai a Törökország által elért eredményekről szóló 2010. évi jelentésről.
Enikő Győri
Elnök asszony, tisztelt képviselő hölgyek és urak! Először is szeretném kifejezni örömömet a bővítés kérdése irányába mutatott érdeklődésük iránt. Annak ellenére, hogy mind a tagállamok, mind pedig a tagjelölt országok érzékelhető kihívások előtt állnak, hiszek abban, hogy a bővítési folyamatnak a teljesítményre alapozva töretlenül és következetesen haladnia kell. Ennek eléréséhez mindkét félnek elkötelezettnek kell maradnia. Ismervén az Európai Parlament tevékenységét, világos, hogy ez az a fórum, ahol minden résztvevő tudatában van a Törökországgal fennálló kapcsolataink jelentőségének.
Nagy múltra visszatekintő kapcsolatok ezek, melyek az ország tagjelölt státuszával még szorosabbá válnak. Ugyanakkor Törökország fontos regionális szereplő is egyben, amely több fontos területen, így az energiabiztonság és a regionális biztonság terén és a civilizációk közötti párbeszéd előmozdítása szempontjából is kulcsszerepet játszik. A közvetlen szomszédságunkban zajló drámai nemzetközi események pedig még inkább rávilágítanak, hogy mekkora jelentőséggel bír Törökország az említett területeken. Az országgal folytatott csatlakozási tárgyalások az Európai Tanács és a Tanács vonatkozó következtetéseivel, valamint a tárgyalási kerettel összhangban haladnak előre. Annak ellenére, hogy az előrehaladott tárgyalások egyre összetettebbé is válnak, a magyar elnökség elkötelezett amellett, hogy előrelépést érjen el mindazon fejezetek tekintetében, ahol erre csak lehetőség van. A munka jelenleg is tart, és most elsősorban a nyolcadik fejezetre, azaz a versenypolitikára irányul.
Bízom benne, hogy török partnereink folytatják erőfeszítéseiket, és hamarosan eredményeket könyvelhetünk el. A Tanács a tavaly decemberben elfogadott következtetéseiben üdvözölte Törökországnak a tárgyalási folyamat iránti folyamatos elkötelezettségét és politikai reformprogramját. A Törökország által 2010-ben elfogadott alkotmányos reformcsomag a megfelelő irányba tett újabb fontos lépés, mivel ez a csomag az igazságszolgáltatás, az alapvető jogok és a közigazgatás területén a csatlakozási partnerség számos prioritásával foglalkozik. A legfontosabb feladatot most annak biztosítása jelenti, hogy a reformok megvalósítására az európai normákkal összhangban és a lehető legszélesebb körű, tehát valamennyi politikai párt és civil társadalmi szervezet bevonásával zajló konzultáció révén kerüljön sor.
Egyértelmű, hogy a politikai kritériumokkal kapcsolatos munka folytatása továbbra is rendkívüli jelentőséggel bír. Több területen jelentős erőfeszítésekre lesz szükség, amint azt a 2010. december 14-i tanácsi következtetések, az Európai Parlament állásfoglalás-tervezete és a Bizottság elért eredményekről szóló 2010. évi jelentése, a progress report is kiemeli.
Kérem, engedjék meg, hogy kiemeljek néhányat e területek közül. Törökországnak, különösen a véleménynyilvánítás szabadsága és a vallásszabadság területén tovább kell javítania az alapvető jogok és szabadságok tiszteletben tartásán, mind a jogalkotás terén, mind pedig a gyakorlatban. A koppenhágai kritériumoknak való teljes körű megfelelés érdekében is további erőfeszítéseket kell tenni, többek között a tulajdonjogok, a szakszervezeti jogok, a kisebbséghez tartozó személyek jogai, a nők és a gyermekek jogai, a megkülönböztetés elleni küzdelem és a nemek közötti egyenlőség, valamint a kínzás és az embertelen bánásmód elleni küzdelem területén.
A véleménynyilvánítás szabadsága tekintetében az aggodalomra okot adó területek között említhetjük a sajtószabadság korlátozását, az újságírók jogainak nem megfelelő védelmét, valamint a weboldalak gyakori és széles körű betiltását, amire az Önök állásfoglalás-tervezete is felhívja a figyelmet. Hadd utaljak itt most az elmúlt napok fejleményeire. Március 3-án a török rendőrség újságírókat tartóztatott le. Ezt az ügyet kiemelten kell figyelemmel követnünk, és folyamatosan fel kell hívnunk a török hatóságok figyelmét a szabadságjogok folyamatos érvényesítésének fontosságára.
Ami a vallásszabadságot illeti, Törökországnak a jogszabályokban és a gyakorlatban egyaránt biztosítania kell annak gyakorlását. Az európai normákkal összhangban álló vallási pluralizmus szavatolásához pedig átfogó jogi megoldásra van szükség. Az elnökséget hasonlóképpen aggodalommal tölti el a kínzásról és embertelen bánásmódról, ezen belül is a hivatalos fogvatartási helyeken kívül elkövetett bántalmazásokról beszámoló híradások nagy száma. Az emberi jogok megsértését megakadályozandó figyelemmel kell kísérni a rendőrség feladatairól és hatásköréről szóló 2007-ben módosított törvény szigorú végrehajtását. Amint azt az európai parlamenti állásfoglalás-tervezet is kiemeli, az ENSZ kínzás elleni egyezményéhez csatolt fakultatív jegyzőkönyv megerősítése és a büntetlenség elleni küzdelem alapvető fontosságú lépés e tekintetben.
Ami a török-kurd viszonyt és a dél-keleti területek kérdését illeti, reméljük, hogy a demokratikus nyitás megvalósítása és folytatása hamarosan meghozza a várt eredményeket, és végül a térség gazdasági, társadalmi és kulturális fejlődéséhez vezethet. Hadd emlékeztessek arra is, hogy a Tanács határozottan elítéli a Törökország területén elkövetett terrorcselekményeket. Arra is fel kell hívni a figyelmet, hogy a kurd munkáspárt továbbra is rajta van a terrorszervezetek uniós listáján.
Az EU és Törökország közötti kapcsolatokra rátérvén mély sajnálattal állapítom meg, hogy Törökország az ismételt felhívások ellenére továbbra is megtagadja a társulási megállapodás kiegészítő jegyzőkönyvének teljes körű és megkülönböztetésmentes végrehajtására vonatkozó kötelezettségének teljesítését. Ez központi kérdés, ezért a Tanács fenntartja a 2006-os intézkedéseit, amelyek viszont egyértelműen hatással vannak - mindannyian tudjuk - a csatlakozási tárgyalások ütemére.
A Tanács továbbra is szorosan nyomon követi és felülvizsgálja az elért eredményeket. Hasonlóképpen nincsen előrelépés a Ciprus és Törökország közötti kapcsolatok normalizálása terén. A Tanács elvárja, hogy Törökország aktívan támogassa a ciprusi problémának az ENSZ keretében, az ENSZ Biztonsági Tanácsának vonatkozó határozatai szerint, és az Unió alapját képező alapelvek tiszteletben tartása mellett történő igazságos, átfogó és életképes rendezésére irányuló folyamatban levő tárgyalásokat. Egy ilyen átfogó rendezéshez ugyanis kulcsfontosságú Törökország elkötelezettsége és hozzájárulása.
Hangsúlyozni szeretném azt is, hogy Törökországnak egyértelműen el kell köteleződnie a jószomszédi kapcsolatok, valamint a viták békés rendezése mellett. Törökország az EU felé irányuló illegális bevándorlás egyik kulcsfontosságú származási és tranzit országa, ezért üdvözöljük, hogy lezárultak az EU és Törökország közötti visszafogadási megállapodásra irányuló tárgyalások. A Tanács várakozással tekint a megállapodás mielőbbi megkötése, majd eredményes végrehajtása elé. Jól tudjuk, hogy a legutóbbi B.I. Tanácson ez megtörtént, és várjuk, hogy Törökország is ellássa aláírásával a szerződét. Ennek megtörténtéig a Tanács ismételten hangsúlyozza a már meglévő kétoldalú visszafogadási megállapodások teljes körű és megfelelő végrehajtására vonatkozó kötelezettséget.
Az EU és Törökország közötti vámunióval kapcsolatban szeretném megjegyezni, hogy itt az ideje, hogy Törökország végre teljesítse azt a nagyszámú kötelezettségvállalást, amellyel ezidáig még nem foglalkozott. Ide tartoznak a kereskedelem útjában álló technikai és adminisztratív akadályok, a nyilvántartási követelmények, a behozatali engedélyek, az állami támogatások, a szellemi tulajdonjogok érvényesítése és más megkülönböztető gyakorlatok és rendelkezések. Ezek mind olyan kérdések, amelyekre sürgősen megoldást kell találni. Törökországnak továbbá meg kell szüntetnie mindazokat a korlátozásokat, amelyek az uniós tagállamok és Törökország közötti kereskedelmet és közlekedést érintik. Köszönöm türelmüket, és örömmel fogadom esetleges kérdéseiket.
Štefan Füle
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, szeretném megköszönni a Parlamentnek és különösen Oomen-Ruijten asszonynak a Törökországról szóló jelentést. Erre a vitára és az Önök állásfoglalására az EU és Törökország közötti kapcsolatok szempontjából nagyon fontos időpontban kerül sor, és az állásfoglalás-tervezet számos, a Bizottság számára nagy jelentőségű kérdést hangsúlyoz.
A Bizottság továbbra is elkötelezett Törökország csatlakozási folyamata mellett. A bővítési folyamat politikai és gazdasági reformokat ösztönöz az országban. Az EU és Törökország közötti kapcsolat erős. Törökországnak szüksége van az Európai Unióra és az Európai Uniónak pedig szüksége van Törökországra - ez az egyensúly változatlanul fennáll. Az Európai Unió most is, és továbbra is kulcsfontosságú szereplő Törökország számára.
A kapcsolat mély gazdasági integráción alapul: Törökország külkereskedelmének 40%-a az EU-ba irányul, Törökország közvetlen külföldi befektetéseinek 80%-a pedig az EU-ból érkezik. Az Európai Unió hatékonyan hozzájárul Törökország modernizálódásához a technológiaátadásokon keresztül, valamint azáltal, hogy Törökország részt vesz az EU oktatási és kutatási programjaiban, illetve az előcsatlakozási pénzügyi támogatásunk révén.
A csatlakozási tárgyalások azonban lelassultak. Sőt mi több, azon tárgyalási fejezetek, amelyek megnyitását Törökország a jelenlegi körülmények között megcélozhatja, jelentős reformokat és kiigazításokat igényelnek. Mindezt szem előtt tartva még inkább üdvözlöm a közelmúltban, különösen a versenyről szóló fejezet terén elért haladást. Bízom abban, hogy hamarosan megnyithatjuk ezt a fejezetet, feltéve, hogy Törökország teljesíti az utolsó, még fennmaradó feltételeket.
Nyilvánvaló, hogy a ciprusi kérdés beárnyékolja a tárgyalásokat. Kedvező hatással lenne a csatlakozási tárgyalásokra, hogyha pozitív lépések történnének az ankarai megállapodás kiegészítő jegyzőkönyvének végrehajtása terén, illetve a rendezésről folytatott párbeszéd során.
Most pedig hadd térjek rá a törökországi reformokra. Üdvözlöm a tavalyi alkotmányos reformot és az azt követő jogszabály-módosításokat, mint a helyes irányba tett lépéseket. Fontos, hogy megfelelő törvényeket alkossanak. Ugyanakkor, kizárólag az új törvények objektív és pártatlan végrehajtása biztosíthatja az alkotmányos reform sikerét. Törökországnak folytatnia kell az alkotmányos reformot. A folyamatnak a lehető legátfogóbbnak és legátláthatóbbnak kell lennie, a különböző politikai pártok, a civil társadalom, a nem kormányzati szervezetek és a lakosság aktív részvétele mellett.
A Bizottság aggodalommal követi figyelemmel az újságírókkal szemben közelmúltban történt fellépéseket. A sajtó függetlensége és szabadsága elsődleges fontosságú a demokrácia szempontjából. A Bizottság az elért eredményekről szóló 2010. évi jelentésében már hangsúlyozta az újságírók ellen indított nagyszámú bírósági eljárást, illetve a médiával szembeni indokolatlan nyomásgyakorlást, amelyek a gyakorlatban veszélyeztetik ezt az alapjogot. A sajtószabadság azt jelenti, hogy az eltérő és ellentétes nézeteket meg kell hallgatni - és ami még ennél is fontosabb - tolerálni kell. A sajtószabadság azt jelenti, hogy nyilvános teret biztosítunk a szabad vitának, többek között az interneten is. Az Európai Parlament állásfoglalás-tervezete helyesen emeli ki ezeket a kérdéseket.
Ami pedig a vallásszabadsághoz való jogot illeti, üdvözöljük a törökországi nem muzulmán vallási közösségek érdekében tett kezdeményezéseket. Ugyanakkor további és rendszeres erőfeszítésekre van szükség a nem muzulmánok és alaviták problémáinak megoldásához.
Hadd térjek most a migráció kérdésére. Két héttel ezelőtt a Tanács jóváhagyta az EU és Törökország közötti visszafogadási megállapodást. Ez a megállapodás előnyös az uniós tagállamok számára, mivel Törökország az EU felé irányuló migrációs hullámok fontos tranzitországa. A visszafogadási megállapodással kapcsolatos fejlemény következtében most először nyílik új és konkrét kilátás arra, hogy a vízum- és migrációs politika terén további együttműködésre kerüljön sor Törökországgal annak érdekében, hogy javítsunk a polgáraink és üzleti vállalkozásaink közötti mobilitáson és kapcsolatokon.
Törökországnak és az Európai Uniónak közös érdeke, hogy szorosan együttműködjön ezen a területen. Sok jó okunk van arra, hogy nagyobb mértékben tegyük lehetővé a török állampolgárok, üzletemberek és diákok számára, hogy Európába utazzanak: hogy jobban megismerkedhessenek az európai normákkal; hogy fokozzuk az EU és Törökország közötti kereskedelmet, amely mind az Európai Unió, mind a török vállalkozások számára előnyös, valamint hogy megadjuk a Törökországgal folytatott együttműködésünkhöz égetően szükséges lendületet. Elnök asszony, biztosíthatom Önt arról, hogy az Európai Parlamentet megfelelő módon bevonjuk majd mind a visszafogadási megállapodás, mind pedig a vízumpárbeszéd kérdésébe, a Szerződésben foglalt követelményeknek megfelelően.
A Törökországgal fenntartott kapcsolatokat szélesebb összefüggésben is meg kell vizsgálni. Törökország aktív külpolitikája jelentős potenciális értéket jelent az Európai Unió számára, amennyiben ennek továbbfejlesztésére Törökország uniós csatlakozási folyamatának keretei között kerül sor. Az Európai Unió készen áll arra, hogy fokozza a kölcsönös érdeklődésre számot tartó külpolitikai kérdésekről Törökországgal jelenleg folytatott párbeszédét.
Amikor ma Törökországról beszélünk, nem hagyhatjuk figyelmen kívül a tágabb térségében zajló fontos eseményeket. A tunéziai és egyiptomi események felhívták a figyelmet Törökország stabilitására, jólétére és demokráciájára. Ezen országok állampolgárai úgy tekintenek Törökországra, mint az Európai Unióra, mint követendő példákra. Látják, hogy Törökország olyan normákat és értékeket támogat, amelyekért most ők maguk harcolnak, és amelyek Európához kapcsolódnak.
Fogalmazzunk világosan: miközben másoknak példaként szolgál, Törökországnak még mindig nagyon sok a tennivalója. Az ország előtt álló több ilyen kihívás is szerepel a jelentésükben. Itt a lehetőség Törökország számára, hogy még közelebb kerüljön az Európai Unió politikai kritériumainak teljes körű végrehajtásához. A kormánynak nagyon fontos felelőssége van abban, hogy fenntartson egy ilyen privilegizált helyzetet, és példamutatóan járjon el a saját polgárai, de a térség egészének érdekében is.
Ria Oomen-Ruijten
Elnök asszony, Győri asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, erre a vitára és a Törökországról szóló jelentésre három hónappal a törökországi parlamenti választások előtt kerül sor. Korábban, mint az előző években, és éppen ezért próbáltam minden tőlem telhetőt megtenni annak érdekében, hogy a jelentés hangneme nagyon objektív és konstruktív legyen. Bizonyítéka ennek a Külügyi Bizottságban szavazásra bocsátott 22 kompromisszumos módosítás. Az elmúlt évek fejleményei alapján, mi mint az Európai Parlament kívánjuk meghatározni prioritásainkat, valamint az új török parlament és a következő kormány prioritásait. Úgy tűnik számomra, hogy hat prioritás létezik.
Először is, súlyos felelősség terheli a kormányt és az ellenzéket azért, hogy sikerüljön kompromisszumra és konszenzusra jutniuk a további reformok érdekében. Az ellenzék és a kormány is jelezte, hogy az alkotmány teljes körű reformját kívánják, és számítok arra, hogy ez meg is történik.
Másodszor, a fékek és ellensúlyok jelentik minden demokrácia alapját. További lépéseket kell tenni a független és pártatlan igazságszolgáltatásnak, a parlament felügyeleti szerepének, és különösen a sajtószabadságnak valamint a véleménynyilvánítás szabadságának megerősítése érdekében, de erre még visszatérek.
Harmadszor, a kisebbségi jogok. Gratulálok Törökországnak az általa megtett jelképes lépésekhez és ahhoz a párbeszédhez, amire kifejezetten törekedett a kormány. A párbeszéd azonban önmagában nem elegendő. Az ország dél-keleti részén élő emberek az alaviták, a keresztény kisebbségek, ők valami kézzelfoghatót várnak. Különösen a Mor Gabrielról szóló nyilatkozat bizonyítja, hogy még nagyon sok mindent kell tenni, és gyanítom, hogy káros lenne a török kormány számára, hogyha ebben az ügyben ismét a Bíróságnak kellene ítélkeznie. Éppen ezért kell valamit tenni a demokratikus nyitás érdekében.
Negyedszer, a nők jogai. Sok minden történt az elmúlt években, de a törvények önmagukban nem elegendők. Meglátogattam a nők számára létesített menedékotthonokat. Beszéltem török nőszervezetekkel. Egyértelmű, hogy mind a török kormány, mind a parlament is erőfeszítéseket tett nemzeti és helyi szinten, de úgy tűnik, hogy a dolgok elakadnak, amikor a rendőrséghez vagy a bíróságokhoz kerülnek. Ennek meg kell változnia. A törvények mind nagyon jók, de a végrehajtás is fontos. Ma, a Nemzetközi Nőnap századik évfordulóján, szeretnék ismét lándzsát törni amellett, hogy a nők nagyobb számban képviseltethessék magukat a török parlamentben. Ebben a tekintetben a dolgoknak meg kell változniuk a soron következő választásokon.
Ötödször, véleményem szerint az ankarai jegyzőkönyv létfontosságú. A felelősség itt Törökországot terheli. Különösen ez az oka a tárgyalási fejezeteknél kialakult patthelyzetnek: hadd ismételjem ezt meg.
Hatodszor, a külpolitika. Mi európaiak támogatjuk, hogy Törökország aktív szerepet játsszon a térségben. Ennek ellenére, arra szeretném felhívni a figyelmet, hogy Törökország e tekintetben csak addig tud hídszerepet játszani, amíg ennek a hídnak tartóoszlopa a Boszporusz európai oldalán is szilárd alapokon áll. Ashton asszonynak ebben a kérdésben is a Törökországgal való nagyon aktív együttműködésre kell törekednie, az eddigieknél sokkal aktívabbra. Mellesleg, ezek nem csak az én prioritásaim. Mindazokról, amiket említettem, a török társadalomban is vita folyik. Most a politikusokra vár az a feladat, hogy ebből a vitából konszenzust és kompromisszumot kovácsoljanak.
Röviden, további két aggodalomra okot adó terület. Riasztónak tartjuk a PKK bejelentését, miszerint a tűzszünetet fel akarja függeszteni. A biztos úr már beszélt erről. A sajtószabadság: múlt pénteken, egy nyílt levelet kaptam. Hadd mondjam el újfent, hogy bárki, aki egy adott országban korlátozza a véleménynyilvánítás szabadságát, az az ország kultúráját támadja. Egy szabad és toleráns vita minden ország számára kulcsfontosságú.
Richard Howitt
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a demokrácia folyamatos megszilárdítása és az emberi jogok tiszteletben tartása Törökországban, ami az Európai Uniónk teljes jogú tagságához vezethet, egyre fontosabbá válik most, amikor az Európa határaihoz közel eső arab és közel-keleti országok válságban vannak. Üdvözölnünk kell, hogy a törökországi reformfolyamatba visszatért a lendület, és elismerve a múlt szeptemberi népszavazás ellentmondásosságát, ezt az alapvető alkotmányos reform platformjává kell tenni, melyet minden párt támogat a jövőben.
Határozottan támogatom Füle biztos úr e tekintetben végzett munkáját, és a véleménynyilvánítás szabadságáról ma délután elhangzott, minden kétséget kizáró szavait, különösen azért, mivel európai képviselőtársammal együtt megakadályoztak minket abban, hogy a múlt hónapban törvényes megfigyelőkként vehessünk részt a diyarbarkari bíróságon zajló KCK-ügyeknél. Arra is kérem azonban a biztos urat, hogy a vízumkérdés terén is tegyenek előrelépést, különösen az üzletemberek esetében, és tartassák be Törökországgal a szakszervezeti törvénytervezettel kapcsolatban tett ígéreteit.
A szocialisták és demokraták képviselőcsoportja úgy véli, hogy a csatlakozási tárgyalásokat nem egy vasúti baleset, hanem a kisiklás okozta halál veszélye fenyegeti. Egyetlen új fejezet sem nyílt meg nyolc hónapja, ami a tárgyalások kezdete óta eltelt leghosszabb időszak. Holnap, az alapvető jogokról és igazságügyről, valamint a közös kül- és biztonságpolitikáról szóló fejezetek megnyitása mellett fogunk szavazni, és nem azért mert puhák, hanem azért, mert kemények kívánunk lenni ezekben a kérdésekben. Azért tesszük ezt, mert változatlan nyomást kívánunk gyakorolni minden oldalra annak érdekében, hogy megbékélést lehessen elérni Ciprus szigetén.
Éppúgy, ahogy lendületre van szükség a törökországi reformfolyamatban, lendületre van szükség az Európai Unióval folytatott tagsággal kapcsolatos tárgyalásainál is.
Alexander Graf Lambsdorff
Elnök asszony, Füle biztos úr éppen az imént szögezte le nagyon egyértelműen, hogy Törökországnak és az Európai Uniónak szükségük van egymásra. Fontos szomszédok vagyunk, szövetségesek vagyunk a NATO-ban és sok török származású ember él az Európai Unió tagállamaiban. Tiszteletet kell mutatnunk egymás iránt. Nagyon támogatom a vízumkönnyítést az üzletemberek és diákok számára, pontosan úgy, ahogy azt Ön mondta. Támogatom továbbá azt is, hogy Törökországot sokkal szorosabban integráljuk a közös biztonság- és védelempolitika struktúráiba. Szeretném látni, hogy Ciprus megszünteti a blokádját ezen a területen. Amikor megnézzük Észak-Afrikát, akkor teljesen egyértelmű, hogy Törökország példaértékű a térség többi országa számára. Mindez nagyon jó.
A csatlakozási folyamathoz elérkezve azonban azt találjuk, hogy számos fejezetet befagyasztottak. Rendkívül nehéz új fejezeteket megnyitni. Már csak három fejezet van hátra, és a versenyről szóló fejezet már majdnem a megnyitás szakaszában van. Mi történik majd az utolsó fejezetek megnyitását követően? Törökországnak és az Európai Uniónak többé már semmi mondanivalója sem lesz egymás számára? Erről szó sem lehet! Éppen ezért kell nagyon alaposan megfontolnunk, hogy hogyan is vigyük tovább a csatlakozási folyamatot, és vajon fenn tudjuk-e tartani avagy sem a jelenlegi eljárást, amibe az is beletartozik, hogy a Parlament egy állásfoglalás révén véleményezheti a Bizottság elért eredményekről szóló jelentését.
A 2010. évi jelentésünk nagyon kritikus, ugyanakkor építő jellegű. Olyan alapvető jogokkal foglalkozik, amelyek magától értetődőek, különösen a liberálisok számára: a sajtószabadsággal, a véleménynyilvánítás és gyülekezés szabadságával, a diáktüntetésekkel, a szakszervezeti jogokkal és a vallásszabadsággal. Évek óta kedvező változtatásokat követelünk a vallásszabadság területén, de rendkívül kevés előrelépés történt. Ahmet Şık és Nedim Şener letartóztatása és a törökországi politikai alapítványok munkájába történő beavatkozás komoly aggodalomra ad okot számunkra. Ez az első koppenhágai kritérium alá tartozik. Ez egy központi kérdés, mivel ez a politikai kritérium. Amennyiben Törökország belső demokratikus alkotmányát illetően nem tud előrehaladni, akkor szerintem változatlanul súlyos problémáink lesznek egyes területeken, teljesen függetlenül a Tanácsban kialakult patthelyzettől.
Diplomáciai szempontból, nekünk szükségünk van Törökországra, és Törökországnak is szüksége van ránk. A demokrácia tekintetében pedig még nagyon sok mindent kell Törökországban tenni.
Hélène Flautre
Elnök asszony, szeretném megragadni ezt az alkalmat, hogy megköszönjem Oomen-Ruijten asszonynak a munkáját, amely révén egy szigorúan részletes dokumentációt nyújtott be, és a lehető legjobb szándékkal készített el egy jelentést azzal a céllal, hogy egyértelmű politikai üzenetet küldjön, különösen a törökországi parlamenti választások előestéjén, és én támogatom ezt a munkát.
Ez a jelentés - Önnel ellentétben, miniszter asszony, de hiszen ez érthető is - a véleménynyilvánítás és a média szabadságát hangsúlyozza. Sajnálatos módon nyilvánvalóan nagyon nagy szükség van erre, és a jelenlegi események is erre hívják fel a figyelmünket, amelyek során két újságírót, Nedim Şenert és Ahmet Şiket, az Ergenekon and Sledgehammer-ügyben folytatott vizsgálattal összefüggésben a közelmúltban letartóztattak. Benyújtottam egy módosítást erről a témáról, és arra kérem Önöket, hogy támogassák ezt a munkát, hogy Parlamentünk olyan helyzetbe kerülhessen, amelyből a lehető legnagyobb éberséget tanúsíthat a sajtószabadság kulcsfontosságú kérdésével kapcsolatban, ami az igazságszolgáltatás függetlenségének és az új alkotmány kidolgozásának kérdését is érinti.
A következő politikai jellegű kérdést szeretném azonban feltenni Önnek: amikor azt látjuk, hogy a csatlakozási folyamat kifulladt, és elakadtak azok a fejezetek, amelyek kulcsfontosságúak, amennyiben előrelépést akarunk elérni az alapvető jogok, az igazságszolgáltatás és az új alkotmány kérdéseiben, akkor a mi határozatunk és a Tanács határozata is, miszerint azzal büntetünk, hogy lezárunk fejezeteket, és további fejezetek megnyitását és lezárását pedig nem tesszük lehetővé, nem teljesen kontraproduktív tényezők ma?
Semmi értelme annak, hogy az Európai Unió megfossza magát cselekvésének egyik legfőbb mozgatórugójától Törökországban, vagyis a tárgyalásoktól - különösen a 22., 23. és 24. fejezet vonatkozásában - és arra szeretném kérni a Tanácsot, hogy még egyszer vizsgálja meg ezt a helyzetet, mivel ma kétségtelenül úgy tűnik, mintha a csatlakozási folyamat túszhelyzetbe került volna e szankciók révén, amelyek végső soron csakis akkor lehetnek hatásosak, hogyha a csatlakozási folyamat tovább halad. Most, mindenki láthatja, hogy ez nincs így. Éppen ezért rendkívül aggasztó helyzetben találjuk magunkat akkor, amikor a Földközi-tenger déli országai úgy tekintenek Törökországra, mint amelyből ösztönzést meríthetnek saját demokratikus átmenetükhöz.
Nem azt kérem, hogy döntés szülessen Törökország csatlakozásáról. Azt kérem, hogy a különböző szinteken hozott döntéseink teljes egészében összhangban legyenek a tárgyalási folyamatunk megbízhatóságával, hitelességével, komolyságával és lojalitásával. Nagyon egyértelmű, hogy ez ma kérdéses.
Geoffrey Van Orden
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, elismerem, hogy a török csatlakozást illetően eltérő vélemények vannak a Parlament képviselőcsoportjai között és képviselőcsoportjain belül is, a sajátomat is idesorolva. Ami a személyes véleményemet illeti, én mindig is nagyon támogattam az Európához való közeledésre irányuló török erőfeszítéseket. Természetesen léteznek aggályok, de úgy vélem, hogy az Észak-Afrikában és Közel-Keleten látható zavargások miatt, illetve az iszlám terrorizmus folyamatos veszélyének tükrében, még sohasem volt ennyire fontos, hogy pozitív jelzést küldjünk Törökországnak arról, hogy szívesen látjuk az európai demokráciák klubjában.
Különösen a ciprusi görög és görög barátainkat kérem arra, hogy adják fel a ciprusi problémával kapcsolatos egyoldalú megközelítésüket, hogy legyenek pártatlanabbak, és érjenek el egy átfogó rendezést a törökökkel, még mielőtt túl késő lenne. Kritizáljuk Törökországot a kiegészítő jegyzőkönyv miatt, - ugyanezt hallhattuk ma délután a soros elnökség részéről is - arról azonban nem történik említés, hogy nem tudtuk végrehajtani az Európai Unió Tanácsának 2004. április 26-i határozatát.
Törökország az Atlanti Szövetség kulcsfontosságú tagja, egy demokrácia, amely központi szerepet játszik a nyugat és kelet közötti határterületen, egy gyorsan változó ország olyan növekedési ütemmel, amely alapján a világ vezetői közé sorolható. Lépjünk hát! Ne veszítsük el Törökországot ezen a ponton!
Takis Hadjigeorgiou
Elnök asszony, nem fűzök megjegyzést Van Orden úr érveihez, először is azért, mert nem akarom elhasználni a rendelkezésemre álló időt, másodszor pedig azért - és ezt nem most tette először -, mert összekeverte a ciprusi áldozatot a tettessel. Mi, Törökország csatlakozása mellett vagyunk, amennyiben ez az ország polgárainak akarata, és feltéve, ha minden csatlakozási feltételnek eleget tesz.
Ennek feltétele, hogy Törökországnak valódi politikai megoldást kell találnia a kurd kérdésre és szabadon kell engednie a börtöneiben fogva tartott több száz kurd polgármestert és városatyát, munkálkodnia kell a jogállamiság megteremtésén, el kell ismernie az örmény népirtást, és meg kell oldania a Görögországgal, különösen az Égei-tengeren fennálló problémáit.
Ami Ciprust illeti, nem bújhat tovább a 2004-ben történt események mögé. Már 2011 van. Famaguszta városát haladéktalanul át kell adnia lakosainak - egy olyan európai városról beszélünk, amelynek több ezer évre visszanyúló európai történelme van, egy olyan városról, amely közel négy évtizede az idő pusztításának van kitéve - és haladéktalanul meg kell kezdenie megszálló csapatainak kivonását Ciprusról.
Befejezésképpen, emlékeztetném Önöket a ciprusi törökök tiltakozásaira, akik azt követelték Törökországtól, Van Orden úr, hogy beleszólást kaphassanak a saját ügyük alakulásába. Ehelyett viszont Ergolu azt követelte, hogy a tüntetőket állítsák bíróság elé. Törökországnak tiszteletben kell tartania a ciprusi törökök akaratát azzal, hogy engedélyezi, hogy népszámlálást tartsanak a megszállt területen, és hogy véget vet a gyarmatosításnak, és lehetővé teszi, hogy a városok és falvak nevei úgy szerepeljenek a térképen, ahogyan több ezer éven keresztül szerepeltek.
Nikolaos Salavrakos
Elnök asszony, gratulálok Oomen-Ruijten asszonynak a beterjesztett szöveghez, amely kiegyensúlyozott és pontos képet ad a törökországi helyzetről. Különösen nagyra értékelem Füle úr álláspontját. Az Oomen-jelentésből az az üzenet hallható ki, hogy Törökországnak maradéktalanul teljesítenie kell az Európai Unió felé tett kötelezettségvállalásait, amennyiben csatlakozni kíván az Unióhoz. Amennyiben nem kíván csatlakozni az Európai Unióhoz, akkor ezt meg kell mondania, mert egy olyan nagy ország esetében, mint amilyen Törökország, helytelennek tartom, hogy a kérdést állandóan az egyik térfélről a másikra üssük és kizárólag a diplomácia nyelvezetét használjuk. Ugyanakkor Európa, Törökországhoz intézett egyértelmű üzenete ellenére, nagyon ellentmondásos módon jár el. Úgy tűnik, mintha valami probléma lenne a politikai vezetés és a katonai rendszer között. Amíg azonban az egyik percben jó szándékot tanúsít szomszédai iránt, a következőben pedig "szitává” alakítja az Égei-tengert a török repülőgépekkel és hajókkal, amelyek napi rendszerességgel haladnak keresztül és sértik meg Görögország szárazföldi és légi határait.
Tiszteljük Törökországot és a török embereket, de úgy érezzük, hogy most már itt az ideje annak, hogy Törökország is némi tiszteletet mutasson szomszédai és a Római Szerződésben meghatározott európai gondolat iránt.
Barry Madlener
(NL) Elnök asszony, mi itt Törökországról beszélünk, de Erdoğan miniszterelnök úr sokkal szívesebben látna egy Török-Arab Uniót. Törökország nagy barátja a diktátor Ahmadinejadnak. Törökország többé már nem akar világi ország lenni. Törökország továbbra is megszállva tartja Észak-Ciprust, és Törökország már nem barátja Izraelnek. Ehelyett inkább a Hamász Muzulmán Testvérisége mellett tört lándzsát. Törökország figyelme egyre fokozottabb mértékben az iszlám világ felé fordul.
Hölgyeim és uraim, mikor hagyunk fel végre ezzel a színleléssel? Európa nem akarja Törökországot és Európa nem akarja az iszlámot. Sarkozy úr már elmondta ezt. Merkel asszony is már elmondta ezt, és az európai polgárok többsége sem akarja Törökországot az Európai Unió tagjaként látni. Törökország évek óta megalázkodik cserében az Európai Uniótól érkező pénzekért és az uniós tagsággal kapcsolatos ígéretekért. Egy maradi iszlám kultúrának azonban nincs helye Európában. Erdoğan miniszterelnök, Ön igazi férfi vagy pedig szolgalelkű gyáva ember? Meddig fogja még továbbra is megalázni a török népet? Lépjen a tisztes távozás mezejére, és fejezze ezt be.
Ioannis Kasoulides
Mindazok, akik támogatják Törökország európai uniós csatlakozását, vagy legalábbis néhányuk itt a Parlamentben, kötelességüknek érzik, hogy támogassák a Ciprus ellenes módosításokat. Törökország kezd kifogyni a fejezetekből és fennáll a veszélye annak, hogy a csatlakozási folyamat elakad. Tizennégy fejezet van befagyasztva, mivel Törökország mereven elutasítja az ankarai jegyzőkönyv kiterjesztését.
A Ciprus megszállásának megoldásáról jelenleg folytatott tárgyalások sikeres kimenetele esetén automatikusan lehetőség lesz 14 fejezet megnyitására. Ban Ki-moon minden nemzetközi szereplőt arra szólított fel, hogy erőfeszítéseiket egy ilyen rendezésre összpontosítsák. Egy olyan módosítás megszavazása, mint amilyen a közvetlen kereskedelemről szóló április 26-i módosítás egy megosztott Cipruson belül, jóllehet egy egységes Ciprus esetében ez szükségtelen, hajthatatlanságra buzdít, kudarcra ítéli a megoldásra irányuló erőfeszítéseket és állandósítja a fejezetek befagyasztását. Semmit sem fog Törökország azzal elérni, ha beleköt Ciprusba.
Raimon Obiols
(ES) Elnök asszony, úgy gondolom, hogy holnap majd egyértelművé válik, hogy a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja a lehető legszélesebb körű konszenzusra törekedett a Parlamentben, mivel azt akarjuk, hogy az Unió összes intézményében döntő mértékben egységes megközelítés legyen.
Éveken keresztül hasznos volt ez a tárgyalási folyamat a törökországi politikai és gazdasági reformok megvalósítása szempontjából: megvoltak a maga ellentmondásai, visszalépései és előrelépései, de összességében hasznos volt. Ez lehet most az igazság pillanata, és a Földközi-tenger térségében jelenleg zajló változások is erre hívják fel figyelmünket.
Amikor Füle biztos úr legutóbb megjelent a Külügyi Bizottság előtt, egy olyan új realizmust indítványozott, amely nem csak kizárólag rövid távú elképzelésről szól. Pontosan ez az új realizmus az, amire szükségünk van a Törökországgal folytatott tárgyalási folyamatban: a lehető legnagyobb elővigyázatosságra, de egyben elkötelezettségre és komolyságra is szükség van, melyek révén nem veszítjük el a lendületet és a hitelességet, és elkerüljük a rengeteg célozgatást; annak egyértelmű kimondására van továbbá szükségünk, hogy a megállapodásokat és kötelezettségvállalásokat tiszteletben kell tartani. Mindez pedig határozott megközelítést igényel minden érintett részéről.
Remélhetőleg a következő jelentésben azt találjuk majd, hogy újabb előrelépés történt ebben a tárgyalási folyamatban.
Graham Watson
Elnök asszony, amit az iszlám országokban az emberek ma tesznek, az nagyon hasonló ahhoz, ahogyan a törökök 1950-ben megszabadultak az egypárti diktatúrától. Törökországhoz hasonlóan, Egyiptom is meg fogja látni, hogy sokkal nehezebb a mélyen begyökeresedett államot megdönteni, és ezért olyan fontosak az Ergenekon-ügy és az ehhez hasonló vizsgálatok.
A liberálisok ebben a Parlamentben sok sikert kívánnak Erdoğan úrnak és kormányának ahhoz, hogy valódi demokráciát teremtsenek, és sikerüljön ezt a demokratikus nemzetekből álló európai klubunkba bevezetni. A vámunió óriási siker volt, és Törökország európai uniós tagsága is ugyanilyen sikeres lehet.
Sajnáljuk, hogy a csatlakozási folyamat elakadt, és miközben Törökországot terheli a felelősség egy része, bizonyos tagállamok rosszhiszeműsége - mint ahogy azt a Wikileaks feltárta - szégyen az Uniónk számára. Sarkozy úr semmivel sem beszél többet Európa nevében Törökországról, mint amennyit az Unió a Mediterrán Térségért kezdeményezéséről beszél. Ankarai látogatása lázító volt, és sajnálatos, hogy a német kereszténydemokraták nem fogadják meg Max Fischer tanácsát, miszerint tükörbe kellene nézniük, mert az AKP ma az ötvenes évek német CDU-jának tükörképe - itt nem kereszténydemokratákról, hanem iszlámdemokratákról van szó - és biztosan ezért mondja a biztos úr, hogy megérti és osztja Törökország frusztrációját.
Ez a jelentés őszinte - egyesek számára túlságosan is az. Törökországnak még sok mindent kell elérnie, nekünk viszont nagyon sok a veszítenivalónk, hogyha nem fogadjuk szívesen és nem működünk együtt az olyan iszlám demokráciákkal, mint Törökország és Indonézia.
Paweł Robert Kowal
(PL) Elnök asszony, szeretnék az előadónak gratulálni az érdekes és kiegyensúlyozott jelentéséhez, jóllehet bizonyos témákat illetően kételyeim vannak. Kételyeim vannak például azzal kapcsolatosan, hogy vajon hangsúlyt kell-e helyezni Törökország dél-kaukázusi szerepvállalásának fokozására.
Ez egy olyan térség, amely különösen körültekintő és jól kiegyensúlyozott politikákat követel. Ugyanakkor le kell szögezni, hogy leginkább Törökország tárgyalásokhoz való megváltozott hozzáállása számít. Minden olyasmire, ami a társulási megállapodás végrehajtásából következik, ami jó előjele Törökország Európai Unióval folytatott együttműködése kiterjesztésének, annak reményével kell tekintenünk, hogy esélyt jelent a jövő számára, és az Európához vezető ajtók Törökország számára is nyitva állnak.
Ezt ma nagyon világosan ki kell jelenteni ebben a Parlamentben, különösen mivel arra számítunk, hogy az észak-afrikai eseményekről folytatott tanácskozások, valamint a velük kapcsolatos együttműködés a Törökországgal folytatott jó együttműködés kulcsfontosságú elemének bizonyulhat. Éppen ezért, a ma megvalósítandó alapvető célunkat az jelenti, hogy úgy mutassuk be Törökországot, mint az EU értékes partnerét az energia terén, illetve mint az EU jövőbeni politikai partnerét.
Charalampos Angourakis
(EL) Elnök asszony, a recesszió súlyosbodása új lendületet adott annak az imperialista központok közötti harcnak, amit az piacok és energiaforrások feletti ellenőrzésért és ezek szállítására használt hálózatokért folytatnak.
A líbiai fejlemények és a Földközi-tenger térségében közelmúltban felfedezett olaj következtében már kialakult feszültség is ezt bizonyítja. Ugyanakkor a NATO és az Európai Unió is fokozza a térségbe történő beavatkozását. Törökország viszont egy olyan térségben próbál stratégiai helyzetén javítani, ahol gyakoriak a konfliktusok és az ellenállás fokozódik. Ezt a célt szolgálta az alkotmány közelmúltbeli reformja, amit az Európai Unió és az Egyesült Államok is olyan nagy lelkesedéssel üdvözölt. Ugyanakkor Törökország továbbra is megszállás alatt tartja Ciprus északi részét, megsérti az Égei-tenger légterét és felháborító módon semmibe veszi az alapvető emberi jogokat és demokratikus szabadságokat. A törökországi munkavállalók tudják, hogy semmilyen előnyük sem származik az Európai Unióból, mivel a munkavállalók és az emberek alapjogait elveszik az Európai Unióban, és mivel az Európai Unió ugyanúgy, mint ahogy a múltban, továbbra is egy sor reakciós rendszert támogat a térségben.
Lorenzo Fontana
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, amennyiben Törökország kérdése kizárólag gazdasági jellegű lenne, akkor meglátásom szerint valószínűleg nem lenne probléma. Azonban nagyon súlyos problémák léteznek, mivel egyértelmű, hogy Törökország kérdése nem kizárólagosan gazdasági.
Különösen a vallási tolerancia kérdését szeretnénk hangsúlyozni, ami sajnálatos módon nem létezik Törökországban, és nemcsak azért, amiért bizonyos papok, többek között két olasz pap, Monsignor Luigi Padovese és Don Andrea Santoro meggyilkolását említhetnénk, hanem azért is, mivel a legutóbbi Európa Tanácson a török küldöttek sajnálatos módon a keresztények ellen világszerte elkövetett támadásokat elítélő indítvány ellen szavaztak.
Megdöbbentőnek találjuk ezt és nem értjük, hogy hogyan fogadhatunk be egy olyan országot, amely a vallásszabadságot nem tekinti alapvető jognak. Azt sem értjük, hogy Erdoğan úr helyettese, Barbacan úr hogyan mondhatta azt, hogy az Európai Unió egy "keresztény klub”. Mégis mire számított, hogy mit talál majd? Ettől függetlenül, nem gondolja, hogy talán nem az "európai keresztény klub” jelenti a problémát, hanem az, hogy Törökországban nem léteznek a vallásszabadsággal kapcsolatos jogok?
Andreas Mölzer
(DE) Elnök asszony, Füle úr, van egy török közmondás, miszerint: "Az embert a cselekedetei tükrözik. A szavak nem sokat érnek.” Törökország támogatói azonban hagyták, hogy a jól csengő, üres szavak megtévesszék őket. Az elért eredményekről szóló 2010. évi jelentés valójában a hiányosságokról szóló jelentés. Megmutatja, hogy Törökországról sok mindent el lehet mondani, de azt biztosan nem, hogy készen áll az Európához való csatlakozásra. Az alapvető jogok gyakran csak papíron léteznek, a szólásszabadságot pedig jelentősen korlátozzák. A két újságíró közelmúltbeli letartóztatása is ezt igazolja. Semmi változás sem történt az etnikai és vallási kisebbségekkel, például a kurdokkal és keresztényekkel szembeni hátrányos megkülönböztetés terén. Erdoğan miniszterelnök képmutatóan iszlámellenességgel vádolja az európai országokat annak ellenére, hogy a muzulmánok itt szabadon gyakorolhatják vallásukat, ellentétben a keresztényekkel Törökországban. A Mor Gabriel kolostor földterülete körüli vita is egy további bizonyítéka ennek. Annak ellenére, hogy az ellenkezőjét állítja, az Erdoğan-kormány az iszlamizáció folyamatát ösztönzi. Tudjuk, hogy ez történik.
Egy közelmúltban készült felmérés megmutatja, hogy a törökök valójában hogyan is látják az EU-t. Jóllehet támogatják az Európai Unióhoz való csatlakozást, ugyanakkor nagyfokú bizalmatlansággal tekintenek az európaiakra. A csatlakozási tárgyalásokat a lehető leggyorsabban meg kell szakítanunk.
Elmar Brok
(DE) Elnök asszony, Győri asszony, Füle úr, az Ön történelmi összehasonlításai, Watson úr, ennél hibásabbak már nem is lehetnének. Nem hasonlíthatja össze az Igazságosság és Fejlődés Pártját (AKP) egy olyan párttal, amely a náci korszak végén visszavezette Németországot a demokratikus kormányzáshoz és a jogállamisághoz. Ez különösen azért igazán ijesztő, mivel a szóban forgó német párt az 50-es évek során együttműködött és koalícióban volt a liberálisokkal.
Én a Törökország és Európai Unió közötti szoros kapcsolatok mellett vagyok. Törökország stratégiailag fontos számunkra, de nem minden áron. Először is, nem törölhetjük el a csatlakozás feltételeit, beleértve a szólásszabadságot, egy független igazságszolgáltatást, a kisebbségek jogait és a vallásszabadságot. A Bizottság jelentései és Oomen-Ruijten asszony jelentése is egyértelműen leszögezte ezt. Másodsorban, nem veszélyeztethetjük az Európai Unió integrációs kapacitását. Más módszereket kell találnunk. Harmadsorban pedig, Törökország a felelős annak biztosításáért, hogy ne akadjon el ez a folyamat, és végre betartsa például az ankarai jegyzőkönyvvel összefüggésben tett ígéreteit.
Törökország olyan helyzetben van, amelyben egyértelműen meg tudja mutatni, hogy lehetséges az Európai Unióba való integrációja. Ugyanakkor, amikor Erdoğan úr egy németországi beszédében azt mondja, hogy a német állampolgárságú törökök elsődlegesen Törökországnak tartoznak hűséggel, akkor ez komoly problémát jelent az integrációt illetően. Ez egy sajátos gondolkodásmód kifejeződése, és egyben kialakításának eszköze is.
Éppen ezért, véleményem szerint, Törökország még nem áll készen. Ugyanakkor azt kértük Törökországtól, hogy konstruktív módon működjön együtt velünk a Berlin plusz megállapodással és más területekkel összefüggésben annak érdekében, hogy minél szorosabb kapcsolatokat tudjunk kialakítani. Mor Gabriel példája részét képezi ennek a kérdéskörnek.
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése alapján kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Graham Watson
(DE) Elnök asszony, Brok úr, közel két- vagy hárommillió német és angol él Spanyolország déli részén. Mit szólnának ezek az emberek, ha a spanyol kormány azt követelné, hogy a német vagy angol előtt gyermekeik először spanyolul tanuljanak meg? Természetesen elleneznék. Nem lehet egyszerűen azt mondani németül, hogy az embereknek először németül kell megtanulniuk. Természetesen mindkét nyelvet meg kell tanulniuk, de Németországnak még hosszú utat kell megtennie ahhoz, hogy valódi integrációs politikát alakítson ki.
Elmar Brok
(DE) Elnök asszony, Watson úr, azok számára, akik Németországban élnek és vissza kívánnak térni hazájukba, az első nyelvet természetesen az anyanyelvük jelenti. Azoknak azonban, akik fel akarják venni a német állampolgárságot és tartósan Németországban akarnak maradni, először németül kell megtanulniuk, hogy esélyük legyen jól teljesíteni az iskolában, hogy oktatásban részesülhessenek és éppen ezért sikeres pályafutásuk lehessen, illetve beilleszkedhessenek a társadalomba. Ebben az esetben a nyelv kérdése elsődleges fontosságú válik. Különbséget kell tennünk azok között, akik külföldre utaznak télen üdülni és azok között, akik tartósan akarnak egy másik országban maradni. A különbségtétel itt az integrációt érinti. Nem lehet összehasonlítani azokat, akik Mallorcára mennek nyaralni azokkal, akik fel akarják venni egy ország állampolgárságát és tartósan ott akarnak élni.
Maria Eleni Koppa
(EL) Elnök asszony, biztos úr, Törökország Európai Unióhoz való csatlakozási folyamata mind Európa, mindig pedig Törökország számára továbbra is stratégiai jelentőségű. Ez a folyamat mind Európa hitelességének, mind pedig annak fokmérője, hogy mennyire komolyak Törökország szándékai a szükséges demokratikus reformok végrehajtását illetően. Ugyanakkor a kormány azon kifejezett szándékát, miszerint demokratikus változtatásokat hajt végre, a tények cáfolják. Aggodalommal követtük figyelemmel az újságírók elmúlt napokban történt egymást követő letartóztatását. Február 20-án, Nedim Şener újságírót, aki arról ismert, hogy az örmény újságíró Hrant Dink megölése kapcsán kritizálta a rendőrség fellépését, hat kollégájával együtt letartóztatták. Valamennyiüket annak vádjával börtönözték be, hogy terrorista szervezetekhez tartoznak, ezáltal a bebörtönzött újságírók száma jóval száz fölé emelkedett. Úgy tűnik, hogy végső soron ezekben az esetekben a valódi vádat sokkal inkább az Erdoğan-kormánnyal szembeni kritikájuk, semmint valamilyen bűncselekmény jelenti.
Az Unió támogatta a kormány lázadó mozgalmak megszüntetésére irányuló erőfeszítéseit. Ugyanakkor ez nem használható fel ürügyként arra, hogy korlátozzák a személyes szabadságokat, különösképpen a véleményszabadságot. Arra kérem Füle biztos urat, hogy mondja el nekünk, hogy hogyan kíván a Bizottság ezekre az eseményekre reagálni.
Andrew Duff
Nagyon sajnálom, hogy a török csatlakozási folyamat megrekedt. Törökország nem éri el az általunk megkívánt előrehaladást, a ciprusi probléma továbbra is megoldhatatlannak tűnik, Franciaország és Németország rendíthetetlenül ellenzi a török tagságot, és világosan látható, hogy a Parlamenten belül is igen nagy a Törökországgal szembeni előítélet.
Óriási stratégiai válsággal nézünk szembe. Európa elveszíti Törökországot, Törökország pedig elveszíti Európát. Az a feladatunk, hogy a 2011-es évet egy valóban új partnerségnek szenteljünk, amely mindkét fél valódi érdekeinek radikális újraértékelésén alapul.
Evžen Tošenovský
(CS) Elnök asszony, a Törökország által elért eredményekről szóló 2010. évi jelentés biztos, hogy egyik legösszetettebb jelentés az itt valaha is megvitatottak közül. Minden összetettség ellenére azonban nem hagyhatjuk, hogy történelmileg megalapozott előítéletek befolyásoljanak. Vitathatatlan, hogy a közelmúltbeli törökországi események olyan elemeket tartalmaznak, amelyek elfogadhatatlanok az európai demokratikus elvek szemszögéből. Az eddigieknél sokkal intenzívebbé kell tennünk a Törökországgal folytatott tárgyalásokat. Törökország alapvető geopolitikai jelentőséggel bír Európa számára, tekintettel a Közel-Kelet összetett térségére. Ezzel a helyzettel természetesen nem szabad visszaélni. Amennyiben azonban nyílt és elvszerű párbeszédet folytatunk Törökországgal, akkor ez a demokratikus szabályok jobb megértéséhez vezethet. Törökország utóbbi években elért gazdasági fejlődése igazán figyelemre méltó volt, és ipara több területen is az európai vállalatok jelentős partnerévé kezd válni. Éppen ezért fontos e gazdasági kapcsolatok számára, hogy világos jövőképpel rendelkező, hasonlóképpen megfelelő politikai kapcsolatok is kialakuljanak az Európai Unióval. Amennyiben Törökország valóban érdekelt abban, hogy csatlakozzon az EU-hoz, akkor nem tehet olyan lépéseket, mint amilyeneket a közelmúltban láttunk. Több okból is határozottan támogatom Törökország Európai Unióhoz való közeledési folyamatának folytatását.
Philip Claeys
(NL) Elnök asszony, fel kell hagynunk az "elért eredményekről szóló jelentés” kifejezés használatával, amikor a Törökországgal folytatott tárgyalásokról beszélünk. Ez egy helytelen elnevezés, mivel Törökország semmilyen alapvető eredményt sem ért el az EU-hoz való csatlakozás feltételeinek teljesítése terén.
Teljesen elakadtunk a Ciprusról szóló dossziéval, mivel a törökök folyamatosan nem hajlandóak eleget tenni kötelezettségvállalásaiknak, és mivel továbbra is jogellenesen katonai megszállás alatt tartják a sziget északi részét. Nem történt előrelépés a demokratikus jogok terén sem. Embereket üldöznek azért, mert elmondják véleményüket, weboldalakat blokkolnak, a keresztényeket és más nem-muzulmánokat pedig minden elképzelhető módon ellehetetlenítik. Amikor a tisztelt Ház képviselői újra és újra rákérdeznek erre, akkor a Bizottság azt a választ adja, hogy nagyon szorosan és aggodalommal kíséri figyelemmel a törökországi helyzetet. Ugyanakkor semmilyen konkrét lépést sem tett, és a tárgyalások pedig a végtelenségig elhúzódnak.
Nyílt titok, hogy azok, akik a Bizottságon, a saját tagállamukon és a Parlamenten belül támogatják Törökország csatlakozását, a magánbeszélgetésekben elismerik, hogy ez az egész elképzelés egy katasztrófa. Ne csapjuk hát be önmagunkat és ne csapjuk be a közvéleményt Európában és a törököket sem, és szüntessük be végre a Törökországgal folytatott tárgyalásokat.
Elisabeth Jeggle
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, egyetértek azzal az őszinte és éppen ezért kritikus értékeléssel, melyet a Törökország által elért eredményekről szóló mostani jelentés a csatlakozási tárgyalásokkal kapcsolatosan megfogalmazott. Sok ígéret hangzott el a tárgyalások kezdete óta, de konkrét előrelépés szinte alig történt. Épp az ország kimondott iszlám jellege miatt minden keresztény és nem muzulmán hitet valló közösségnek egyenlő jogokat kell élveznie, ami azt jelenti, hogy szabadon gyakorolhatják saját vallásukat anélkül, hogy hátrányos megkülönböztetés érné őket. A magam részéről ennek alapvető fontosságot tulajdonítok. Törökországnak kötelezettséget kell vállalnia arra, hogy teljesen szétválasztja az államot és a vallást, és az iszlámon kívüli vallásokat is elfogadja. A Mor Gabriel kolostor esete egy példa erre a problémára.
Az Európai Unió tagállamait arra szeretném emlékeztetni, hogy az országgal folyatott minden tárgyalásukon kötelességük erélyesen felszólítani Törökországot az egyetemes emberi jogok és különösen a vallásszabadság biztosítására.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, való igaz, hogy Törökországgal az EU-hoz történő csatlakozásáról folytatunk tárgyalásokat, és nem pedig valamilyen más témáról, és én támogatom Törökország csatlakozását. Üdvözlöm a török kormány által tavaly elindított reformokat. Ugyanakkor Törökországnak végre kötelezettségeinek is eleget kell tennie, az ankarai jegyzőkönyvet pedig végre kell hajtania, hogy a tárgyalásokon haladást lehessen elérni. Nem hibáztathatja állandóan az EU-t vagy Ciprust a patthelyzetért, mint ahogy azt, Erdoğan úr, Ön oly boldogan teszi.
Törökországnak végre fel kell hagynia azzal a gyakorlattal, hogy a rendszert bíráló újságírókat letartóztatja. Ahmet Şıknek, Nedim Şenernek és a többieknek védelemre van szükségük az igazságszolgáltatási rendszer önkényes jellegével szemben. Ez mindössze néhány előfeltétele a 23. fejezet megnyitásának. Erdoğan úr, Önnek ezzel kapcsolatosan kell egyértelmű nyilatkozatot tennie, és nem pedig honfitársai beilleszkedése ellen buzdítani, vagy a pántörök világnézetét terjeszteni, mint ahogy azt Ön Düsseldorfban tette. Természetesen az EU-nak is hozzá kell járulnia a tárgyalások sikeréhez és meg kell mutatnia, hogy készen áll új tagok befogadására. Mindkét félnek el kell végeznie a maga házi feladatát. Egy dolog azonban világos. A labda most az Önök térfelén van, és most Önöknek kell lépniük.
Metin Kazak
Elnök asszony, tudatában vagyok annak, hogy ez a jelentés nagyon ellentmondásos, és hogy időnként rendkívül nehéz kompromisszumot találnunk ebben a Parlamentben, nekünk azonban mégis meg kell próbálnunk kiegyensúlyozott és tényszerű vitákat folytatni.
Először is ne feledkezzünk meg arról, hogy az Ankarai Megállapodás előírta a mozgás négy szabadságát, valamint a Törökország és az EU közötti vámuniót. Emellett az Európai Bíróság számos ítélete, valamint a többi tagjelölt ország számára már létező vízumrendszerek is azt bizonyítják, hogy a török állampolgárok, különösen az üzletemberek és diákok számára egyértelműen támogatni kellene a vízumliberalizációt ebben a jelentésben.
Másodszor, fel kell szólalnunk annak érdekében, hogy a ciprusi patthelyzet új lendületet kapjon. A Tanács 2004. április 26-i határozatának végrehajtása nagymértékben ösztönözné Törökországot az EK és Törökország közötti társulási szerződés végrehajtására. Ez nemcsak gazdasági és politikai előnyökkel járna mindkét fél számára, hanem a sziget minden lakosa számára is lehetővé válna, hogy szabadon kereskedhessen, és megszüntetné az EU-n belül jelenleg meglévő kettős mércéket. Ideje megmutatni, hogy a Parlament képes változtatni a helyzeten.
Peter van Dalen
(NL) Elnök asszony, Törökország Európához való csatlakozása a mindenkori történelmi hibák egyik legnagyobbika lenne. Egy 80 milliós ország csatlakozna hozzánk, amely igényeket fogalmazna meg az európai költségvetéssel, az európai döntésekkel és külpolitikával kapcsolatban. Láthatjuk a Törökország Hamasszal, Hezbollahhal és Iránnal fenntartott kapcsolataiból, hogy ez mihez vezetne.
Törökország csatlakozása az integrációra is káros hatással lenne. Már most is látjuk ezt. A közelmúltban Erdoğan miniszterelnök arra szólította fel a Németországban élő török bevándorlókat, hogy mindenekelőtt törökül tanuljanak meg. Számomra azonban az tűnik logikusnak, hogy ha valaki Németországban él, akkor annak a német nyelv elsajátítását kell előnyben részesítenie.
Erdoğan úr programja valójában egy iszlamista párt programja, és ezen a téren is eltolódna az egyensúly, amennyiben Törökország csatlakozna az EU-hoz. Több millió olyan emberrel kellene foglalkoznunk, akik sajnálatos módon nem ismerik Európa zsidó-keresztény gyökereit, és akik változtatni kívánnának ezeken. Éppen ezért biztosítsuk, hogy az elért eredményekről szóló 2010. évi jelentés legyen az utolsó jelentés. Szüntessük be ezeket az értelmetlen tárgyalásokat! Egy privilegizált partnerség - ez az, ami a két világ legjobb elemeit ötvözné.
Emine Bozkurt
(NL) Elnök asszony, kizárólag akkor lesz csak előrelépés és kölcsönös bizalom, hogyha Törökország és az Európai Unió is eleget tett saját kötelezettségeinek. Az új tárgyalási fejezetek megnyitása pontosan azt a fajta új lendületet eredményezi majd az emberi jogok és az igazságszolgáltatás területén elért előrehaladással kapcsolatosan, amilyet látni kívánunk.
A sajtószabadság ügye rendkívül aggasztó. E szabadság védelme, amely nehéz időszakokat élt meg, rendkívül nagy érték. Egy demokráciában a sajtónak fontos szerepe van abban, hogy a hatalmon lévőket ellenőrizze. Nyilvánvaló, hogy Törökországnak rendkívül nagy a felelőssége abban, hogy az uniós jogszabályokat végrehajtsa, de Európának is megvan a maga felelőssége, ilyen például a társulási megállapodásban a személyek szabad mozgásával kapcsolatosan megfogalmazott kötelezettségek és a Ciprusról szóló 2004. áprilisi tanácsi következtetetések teljesítése.
Végezetül, a Nemzetközi Nőnap századik évfordulójának napján szeretnék néhány gondolatot szentelni a nők törökországi jogainak. Sok minden javult jogi szempontból, de arra kérem a török kormányt, hogy feltétlenül tegyen meg mindent a megfelelő végrehajtás biztosítása érdekében, és - tekintettel a közelgő választásokra - reagáljon a Parlament kvótákkal kapcsolatos kérésére, hogy a nők nagyobb számban tölthessenek be különböző tisztségeket.
Konrad Szymański
(PL) Elnök asszony, meglátásom szerint nyilvánvaló, hogy Törökország hatalmas potenciális előnyöket jelenthet majd a térséggel, a Kaukázussal és a Közel-Kelettel kapcsolatos saját politikánk számára. A térséggel kapcsolatos új és szokatlanul aktív török politika nyilvánvalóan felveti annak kérdését, hogy vajon ez egy török politika lesz-e európai zászló alatt, vagy pedig valójában egy európai politika lesz Törökország segítségével. Akárhogyan is alakul, ez egy értékes perspektíva.
Az a benyomásom, hogy ezt az együttműködést a lehető leggyorsabban, sokkal pragmatikusabb alapra kell helyezni, és a tagságról folytatott nagyon elhúzódó tárgyalások - teljesen szükségtelenül - mindkét fél számára csalódást jelentenek. Számos oka van annak, amiért ennyire elhúzódtak, és a tárgyalások lezárásával kapcsolatos kilátások sem kifejezetten jók jelenleg. Szeretnék ma köszönetet mondani az Oomen-Ruijten asszony által előterjesztett jelentésért, amely a tőle megszokott módon, most is egy jól kiegyensúlyozott dokumentum. Különösen hálás vagyok azért, hogy ilyen jól kezelte a Törökországban élő keresztények vallásszabadságával kapcsolatos kérdéseket. Ez a kérdés továbbra is problémát jelent, és ebbe beletartozik a keresztény közösség jogi személyisége, a tulajdon visszaszolgáltatása, illetve a papok képzésének lehetősége. Nem szabad erről megfeledkeznünk.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Elnök asszony, először is szeretnék köszönetet mondani Oomen-Ruijten asszonynak, aki ismét egy nagyon átfogó jelentést nyújtott be a Törökország által elért eredményekről. Az Európai Bizottság minden évben elfogad egy "bővítési csomagot”, mi pedig egy jelentést készítünk, amelyben értékeljük, hogy e csomag alapján milyen előrehaladást tettek az egyes tagjelölt országok az uniós csatlakozás felé az elmúlt 12 hónap során. A Bizottság értékelésében az áll, hogy Törökország megfelelően teljesíti a politikai kritériumot. A közelmúltban végrehajtott alkotmányos reformok számos területen megteremtették az előrelépés feltételeit, ilyen például az igazságszolgáltatás és az alapvető jogok területe. A tavalyi népszavazáson jóváhagyott alkotmánymódosító csomag előrelépést jelent a helyes irányba, viszont a reformok kidolgozását és elfogadását nem előzte meg a politikai pártokat és civil társadalmat bevonó konzultációs folyamat. Nagyon üdvözlendő, hogy a reformok megteremtik az ombudsman kinevezésének és egy nemzeti emberi jogi intézmény létrehozásának alapját.
Kulcsfontosságú lesz most annak biztosítása, hogy ezen új javaslatok átlátható módon és demokratikus eljárások alapján, az európai normákkal összhangban kerüljenek végrehajtásra. Sajnálatos módon, Törökország szomszédaival fenntartott kapcsolatai tartósan árnyékot vetnek a tárgyalási folyamatra. Úgy gondolom, hogy amennyiben Törökország jó szándékról ad tanúbizonyságot, kedvező légkört teremt a Ciprusról jelenleg folytatott tárgyalások számára, és támogatja is e tárgyalásokat, és amennyiben az ország konkrét formában járul hozzá a probléma átfogó rendezéséhez, akkor Törökország szívélyesebb fogadtatásban részesül majd az európai és nemzetközi színtéren. Köszönöm.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Elnök asszony, különösen Ciprus kérdését szeretném érinteni, amint az Oomen-Ruijten asszony állásfoglalásra irányuló indítványában is szerepel. Egy év elteltével nemcsak hogy még mindig folytatódik a gyarmatosítás, a megszálló hadsereg még mindig Cipruson van, de közel egy hónapja azt láthatjuk, hogy a ciprusi törökök tiltakoznak a török csapatok ciprusi jelenléte ellen és a török megszálló hadsereg jelenléte következtében a megszállt területeken kialakult gazdasági helyzet ellen.
Hogyan reagált erre Törökország miniszterelnöke? Azt mondta, hogy nem a ciprusi törökök érdekében, hanem Törökország stratégiai érdekei miatt van Cipruson.
Az Európai Unió erkölcsi értékei és elvei nem fogják megengedni, hogy feláldozza Ciprust a Törökország csatlakozása felé tett előrehaladás oltárán, és el kell mondanom, mint ahogy arra egy szocialista képviselő is emlékeztette a Házat - amitől égnek áll a hajam - hogy nem Ciprus szállta meg Törökországot, hanem Törökország szállta meg Ciprust. Ne feledkezzünk meg erről.
(Taps)
James Elles
Elnök asszony, csatlakozni szeretnék azokhoz, akik gratuláltak az előadónak a nagyon átfogó és kiegyensúlyozott jelentéshez, de azokhoz is csatlakozom, akik már említették, hogy ez aligha nevezhető elért eredményekről szóló jelentésnek: ez sokkal inkább egy helyzetjelentés.
Annak hangsúlyozására, hogy ez a szóban forgó legfőbb kérdésekben elért rendkívül csekély eredmények jegyzéke, a 40. bekezdésben gondosan felsorolja annak szükségességét, hogy a török csapatokat ki kell vonni Ciprusról; a 47. bekezdésben, a többi felszólalóhoz hasonlóan elítéli, hogy Törökország még mindig nem hajtotta végre a kiegészítő jegyzőkönyvet; majd pedig ezt követően, mivel a többiek nem említették, utal a "Berlin plusz” megállapodásokon túlmutató NATO-EU stratégiai együttműködés akadályozására.
Nagyon fontosnak tartom, hogy az Unió egyik kérdésben se engedjen, vagy ne nyisson meg további tárgyalási fejezetet egészen addig, amíg nem látjuk, hogy Törökország hajlandó partnerként részt venni ebben a megbeszélésben. Lehetséges, hogy végül, amikor megnézzük ezt az egész folyamatot, elgondolkozunk azon, hogy vajon mindkét oldal rendelkezik-e olyan vezetéssel, amellyel ez megvalósítható, vagy pedig egyszerűen egy 20. századi elképzelés volt, amelynek a 21. században semmi értelme sincs.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Elnök asszony, miniszter asszony, biztos úr, Törökország egy nagy ország, amely stratégiai jelentőséggel bír, de készen áll Európára? Nem, még nem. Európa készen áll Törökországra? Nem, még nem. Elállt Törökország a csatlakozási szándékától? Nem, még nem. Három kérdés és három válasz, biztos úr, amelyek reálisan meghatározzák azt a kritikus fordulópontot, amelyhez Törökország a csatlakozásához vezető útján elérkezett. Összegzik a Törökország és Európa közötti bonyolult kapcsolatot is. Történelmi, politikai és kulturális okok miatt ez a kapcsolat mindig is a bizalom és gyanakvás, a vonzódás és taszítás között ingadozott. E realitás politikai vetülete abban nyilvánul meg, hogy Törökország csatlakozáshoz vezető útja hosszú és fájdalmas.
Annak ellenére, hogy Törökország figyelemre méltó előrelépést tesz, az emberi jogi kérdések még mindig aggodalomra adnak okot. Törökország minden egyes, az Európai Unióval szembeni legkisebb kötelezettsége tekintetében is még mindig megpróbál alkudozni. Nem hajlandó normalizálni egy tagállammal, a Ciprusi Köztársasággal fenntartott kapcsolatait, továbbra is háborúval fenyeget egy másik tagállamot, Görögországot és nem hajlandó elismerni és alkalmazni a tengerjogi egyezményt.
A közelmúltban még a ciprusi törököket is feldühítette a török vezetés arroganciája. Európa, a maga részéről, továbbra is kétértelmű üzeneteket küld a csatlakozásról, amelyek egyáltalán nem segítenek. Éppen ezért világosabb álláspontra van szükségünk. Törökországnak maradéktalanul eleget kell tennie vállalt kötelezettségeinek, mert csak ez esetben lehet és - úgy méltányos, hogy - kell is a csatlakozáshoz eljutnia. Azonban ha igazságosak akarunk lenni, akkor Törökországgal szigorúnak is kell lennünk.
Befejezésképpen, szeretnék Oomen-Ruijten asszonynak gratulálni jelentéséhez, én a jelentés mellett fogok szavazni, és a többi képviselőtársamat is arra kérem, hogy hasonlóképpen tegyen.
Michael Cashman
Elnök asszony, büszke vagyok, hogy felállhatok és üdvözölhetem Törökország Európai Unióhoz való csatlakozása terén elért előrehaladását. Régóta támogatom a török csatlakozást. Az EU-nak és ténylegesen Törökországnak is érdeke ez. Most vagy egy szűklátókörű, populista álláspontra helyezkedhetünk, vagy pedig vezetésről és jövőképről adhatunk tanúbizonyságot. Ez a vezetés és jövőkép pedig nem jelent mást, mint bejuttatni Törökországot az EU-ba, oda, ahova tartozik.
Vannak ugyan bizonyos pozitív fejlemények, de ezzel együtt sok mindent kell még tenni. Néhány konstruktív javaslattal élnék. Többet kell tenni a hátrányos megkülönböztetés leküzdése és a nemre, fajra, etnikai származásra, vallásra vagy meggyőződésre, korra vagy szexuális irányultságra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód előmozdítása terén. Mindezt törvény által kell biztosítani. Éppen ezért arra kérem a török hatóságokat, hogy a szexuális irányultságra való utalást újra szerepeltessék a hátrányos megkülönböztetés és az egyenlőtlenség elleni küzdelemről szóló törvénytervezetben.
Kezdünk kifutni az időből. Nagyon sokáig tudnék még erről a témáról beszélni. Érdemes emlékeztetni arra, hogy Törökország egy modern, világi ország és Törökországban a nők jóval korábban szavazhattak, mint az EU néhány részében - nem szabad erről megfeledkeznünk, amikor a feminizmus száz évére tekintünk vissza.
Miroslav Mikolášik
(SK) Elnök asszony, úgy tűnik, hogy Törökországnak az emberi jogok és alapvető szabadságok védelmén alapuló valódi pluralista demokráciává történő átalakítása továbbra is kihívást jelent.
Törökország az előző évhez képest semmilyen jelentős előrelépést sem tett a reformok végrehajtása és a koppenhágai kritériumok teljesítése terén, jóllehet az ezeknek való teljes körű megfelelés az uniós tagság alapvető előfeltétele. Vannak még hiányosságok, mindenekelőtt az igazságszolgáltatásban, ahol még mindig nem biztosított a tisztességes és gyors eljáráshoz való jog, a kisebbségi jogok és a nők jogainak terén, továbbá a vallásszabadság, a véleménynyilvánítás szabadsága, a sajtószabadság és a korrupció elleni harc kérdéseinél is. Különösen szembetűnő a vallásszabadság hiánya.
Törökországnak jobban össze kell hangolnia saját külpolitikáját az uniós külpolitikával, megmutatva ezáltal, hogy az EU-val közös értékeket és érdekeket vall. Konkrét eset lehetne erre például azon uniós erőfeszítések támogatása, amelyek annak megakadályozására irányulnak, hogy Irán nukleáris fegyverekhez juthasson, valamint a Nemzetközi Büntetőbíróság alapokmányának aláírása, amit Törökország szemmel láthatóan folyamatosan halogat. Azt is elvárom Törökországtól, hogy sokkal aktívabb legyen a ciprusi kérdés megoldásában - ahogy azt szlovákul mondjuk - azzal, hogy kivonja katonai erőit erről a megszállt területről.
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony, nagyon köszönöm, hogy lehetőséget adott arra, hogy feltegyek egy kérdést. Sajnálatos módon, most már egy kicsit túl késő van. Mint ahogy láthatták, Cashman úr már elhagyta az üléstermet. Van néhány fontos kérdésem, amit szerettem volna Cashman úrnak feltenni. Kérem Önt, hogy gondoskodjon arról, hogy amikor egy képviselőnek a kékkártyás eljárás szerint lehetősége van kérdezni, akkor azonnal adjon neki szót. Ellenkező esetben elképzelhető, hogy az a képviselő, akinek a kérdést címezték elhagyja az üléstermet, ahogy ez az imént megtörtént. Ugyanakkor talán lehetőségem lesz a "catch-the-eye” eljárás szerint felszólalni, amit előre is köszönök Önnek.
Eleni Theocharous
(EL) Elnök asszony, biztos úr, amint azt Oomen-Ruijten asszony nagyon helyesen megállapította jelentésében, Törökország egészen addig nem csatlakozhat az Európai Unióhoz, amíg a ciprusi kérdés nem oldódik meg, amíg nem vet véget Ciprus megszállásának, amíg a hadsereg nem hagyja el Ciprust; Törökország maga fonja szorosabbra ezt a hurkot a csatlakozási folyamat nyaka körül. Éppen ezért, biztos úr, annak, aki segíteni kíván Törökországnak, végre azt is meg kellene hallgatnia, amit a ciprusi törökök mondanak, aki jelenleg is tiltakoznak, nem a közvetlen kereskedelemért vagy annak megvalósításáért, ahogy azt ma az április 26-i határozat keretében hallhattuk, hanem azért, hogy szabadítsák meg Ciprust a megszállástól és őket pedig személy szerint engedjék szabadon és mentsék meg. Nem gondolom biztos úr, hogy a Ciprus tönkretételére irányuló folyamattal Törökország csatlakozhatna, és aki Törökországnak akar segíteni, annak pedig fel kell azzal hagynia, hogy mindenért Cipruson töltse ki a mérgét. Ezt az alapvető elemet valamennyiünknek tiszteletben kell tartanunk, mivel amennyiben nem sikerül igazságosan megoldani a ciprusi kérdést, az maga az Európai Unió számára is katasztrófa lesz.
Mario Mauro
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, el kell ismernem, hogy az Oomen-Ruijten asszony által végzett kiváló, kiemelkedő munka olyan vitát váltott ki, amelyhez azonban még mindig egy jó adag álszentség társul, amikor Törökország témájáról beszélünk.
Nem sikerül levetkőznünk ezt az álszentséget, de talán jobban tudnánk kezelni, hogyha néhány általános háttértényezőt megvizsgálnánk. Először is el kell ismernünk, hogy teljes kudarcot vallottuk, vagy talán soha nem is próbáltunk valódi stratégiát kezdeményezni a Földközi-tenger déli partjain fekvő országokra vonatkozóan. A török kérdés szorosan kapcsolódik ehhez.
Amikor néhány nappal ezelőtt Tunéziába utaztunk, az egyetlen iszlamista párt, az al-Nahda, nagyon őszintén elmondta nekünk, hogy inspirálóan hat rá Recep Tayyip Erdoğan AKP-ja, és bizonyos szempontból az emberek úgy tekintenek Törökországra, mint amely Európa előtere lehet, de nem tudják, hogy vajon a szemben lévő oldal, Európa is hajlandó-e ezt figyelembe venni.
Fel kell tennünk magunknak a kérdést, hogy mit érdemes Törökországgal kapcsolatban tennünk: érdemes-e teljesen őszintének lennünk és gyorsan előrehaladnunk az egész földközi-tengeri térségre kiterjedő privilegizált partnerség különféle formáinak irányába, vagy pedig érdemes-e továbbra is húzni az időt és határozatlan időre elhalasztani döntéseinket, hogy aztán végül a törökök, nagy büszkeségüktől vezérelve, maguk mondjanak egyszer s mindenkorra "nemet” nekünk, tovább bonyolítva ezzel a helyzetet a Földközi-tenger térségében?
Úgy gondolom, hogy nekünk kell ezt eldöntenünk, nem pedig arra várnunk, hogy mások döntsenek. Nagyon konkrét felelősségünk van ebben, amit teljes egészében magunkra kell vállalnunk. Kellő bátorsággal kell rendelkeznünk ahhoz, hogy "igent” vagy "nemet” mondjunk, és akkor majd meglátjuk, hogy a helyzet kimenetele kedvező lesz.
Andrey Kovatchev
(BG) Elnök asszony, gratulálok Oomen-Ruijten asszonynak ahhoz a kiváló munkához, amit végzett. Törökországot fontos euro-atlanti partnernek tekintjük. Éppen ezért vagyok abban biztos, hogy nézeteltéréseink ellenére valamennyien egyetértünk abban, hogy egy megreformált, demokratikus, világi és európai Törökországra van szükségünk.
Személy szerint engem mélységesen aggaszt annak veszélye, hogy Törökország bel- és külpolitikája is az iszlamizálódás irányába tolódik. Láthatjuk, hogy a török politikai vezetés egy része egyértelműen nem kívánja betartani a vallás és a politikai szigorú szétválasztásának elvét, Atatürk örökségét.
Európának segítenie kell Törökországnak felszámolni a török társadalomban meglévő belső megosztottságot, amibe a kisebbségek helyzetének és a szomszédaival fenntartott kapcsolatoknak a javítása is beletartozik. Természetesen nem lehet vádaskodó ujjal kizárólag csak Törökországra mutogatni. Szomszédainak is lépéseket kell tenniük ebbe az irányba.
Azt várom, hogy partnerségben működjünk együtt minden általános érdekű közös kérdés, különösképpen a NATO-n belüli együttműködés és az energiainfrastruktúra vonatkozásában. Végezetül pedig azt remélem, és várom, hogy Törökország mielőbb aláírja az Európai Unióval a jelzett visszafogadási megállapodást, mindenféle késedelem, illetve további feltételek kikötése nélkül.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Elnök asszony, Törökország esetleges belépése az Európai Unióba olyan széles körű gazdasági, politikai és kulturális következményekkel járna, amilyenekkel az EU-nak eddig még egyetlen bővítés során sem kellett szembe néznie. Az európai kultúrához, hagyományhoz és értékekhez képest meglévő különbözőségek ellenére Törökország nem egy fundamentalista ország, a vallás pedig az egyének szabad kifejeződésének módja.
Nem tagadhatjuk meg Törökországtól, hogy megpróbálja teljesíteni az EU-hoz való csatlakozás kritériumait annak ellenére, hogy természetesen kívánatos lenne sokkal erőteljesebb intézkedéseket hozni a ciprusi törökök és görögök közötti viták rendezésének elősegítése érdekében. A ciprusi kérdés megoldása nagyobb stabilitást, jólétet és biztonságot is hozhat a Földközi-tenger keleti térsége számára, és bizonyos mértékig segíthetne felgyorsítani Törökország EU-hoz való csatlakozásának folyamatát.
Befejezésképpen azonban szeretnék valamit elmondani. A bizottságbeli és tanácsbeli kollégáinkhoz hasonlóan mi is azért vagyunk itt, hölgyeim és uraim, hogy őszinték legyünk, és hogyha azt állítjuk, hogy Törökország fokozatosan teljesíti a kritériumokat, akkor nem kell előre privilegizált partnerségről beszélnünk. Jobb lenne Törökországnak egyenesen megmondani, hogy a kritériumok teljesítése ellenére sohasem lesz az Európai Unió teljes jogú tagja. Véleményem szerint, ekkor járnánk el őszintén.
Jelko Kacin
(SL) Elnök asszony, Győri asszony, biztos úr, a látott drámai és mélyreható változások arra figyelmeztetnek bennünket, hogy miközben egy demokratizálódási folyamat zajlik az arab világban, egyre jobban érzékeljük az energiaellátás sebezhetőségét és energiafüggőségünket.
Törökország a legértékesebb, legnyilvánvalóbb és legmeggyőzőbb példája egy működő demokráciának az arab világban, és természetesen egy fellendülő gazdaságnak is jó példája. Ugyanakkor mind az Európai Uniót, mint pedig Törökországot még mindig túszként tartja fogva a megoldatlan ciprusi kérdés. Törökország számára néhány fontos fejezetet továbbra is befagyasztva tartanak. Ma ki kell emelnünk, hogy sürgetően szükség van az energiafejezet mielőbbi megnyitására, és erőteljes üzenetet kell a Nicosiában élő ciprusi barátainknak küldenünk arról, hogy e fejezet megnyitása mind a mi, mind pedig Ciprus és Törökország javát is szolgálná. A fejezet befagyasztása hátrányosan érintené Ciprust, Törökországot és az egész Európai Uniót, illetve a térség és a világpiacok stabilitását.
Ezen túlmenően, amennyiben még idén megnyitnánk ezt a fejezetet, akkor ezzel a lépésünkkel bebizonyítanánk, hogy mi az Európai Unióban alkalmasak és képesek vagyunk hatékonyan felismerni a múlt és a jövő kihívásait és buktatóit. Amennyiben nem sikerül megnyitnunk ezt a fejezetet, akkor viszont továbbra is pusztán tehetetlen és erőtlen megfigyelők maradunk.
Charles Tannock
Elnök asszony, Törökország lendülete a csatlakozás felé vezető úton továbbra is akadozik. Ennek egyik oka természetesen az, hogy nem hajtja végre az ankarai megállapodáshoz fűzött kiegészítő jegyzőkönyveket, és nem ismeri el, illetve továbbra is megszállás alatt tartja Ciprust.
Elfogadhatatlan, hogy a török kormány nem hajlandó megnyitni kikötőit és repülőtereit a Ciprusi Köztársasággal folytatandó kereskedelem előtt, de azt is szeretném megemlíteni, hogy sokkal konstruktívabb magatartást tanúsíthatnának szomszédjukkal, Örményországgal szemben is, és ebbe beletartozik az Örményországgal közös határ újramegnyitása, és az örmények ellen 1915-ben elkövetett szándékos tömeggyilkosság elismerése. Ezen túlmenően az a tény, hogy Törökország szinte leplezetlenül nyújt politikai támogatást Iránnak, hátráltathatja az Unió azon erőfeszítéseit, amelyekkel megpróbálja megakadályozni, hogy a teheráni vallási vezetők atombombát állítsanak elő, és ez mélységesen sajnálatos.
Amiatt is aggódom, hogy egyre ellenségesebb Izraellel, a szövetségesünkkel szemben, mint ahogy azt a gázai flottilla elleni támadás, valamint Törökország hivatalosan közzétett megállapításai kapcsán is láthattuk. Törökország továbbra is minden nyilvánvaló ok nélkül megpróbálja zárva tartani a görög ortodox kolostort Halkinál, az ősi szír keresztényeinek pedig nem hajlandó teljes körűen megadni a közösségi jogokat. Számomra teljesen egyértelmű, hogy Törökországnak kétszer ekkora erőfeszítést kell tennie, hogyha további előrelépést akar elérni az EU és értékeinek irányába.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Elnök asszony, azon problémák közül, amelyekkel Törökországnak a csatlakozáshoz vezető útján szembe kell néznie, amint azt Oomen-Ruijten asszony jelentése is megállapítja, akinek köszönetet mondok ezért, mint például az örmény probléma, a sajtó szabadsága és annak szükségessége, hogy tiszteletben tartsák a nők jogait, a legkonkrétabb a ciprusi probléma.
Egy tagjelölt ország nem szállhat meg európai uniós területet. Amennyiben tovább kíván haladni a csatlakozáshoz vezető útján, akkor ki kell vonnia csapatait Ciprusról és véget kell vetnie a ciprusi törökök és görögök megszállásának.
Jaroslav Paška
(SK) Elnök asszony, először is üdvözölni kívánom a török kormányzat arra vonatkozó erőfeszítéseit, hogy politikai struktúráit egy európai értékrendhez közelítse. Másrészt azonban nem lehet figyelmen kívül hagyni az emberi jogok tiszteletben tartása, különösen a kisebbségek és nők jogainak, valamint a vallásszabadság elnyomása terén felmerülő tartós problémákat.
Úgy tűnik azonban, hogy a legsúlyosabb problémát az jelenti, hogy Törökország még mindig megszállás alatt tartja egyik tagállamunk - Ciprus területének közel 50%-át. Éppen ezért, az EU közvetve érintett a Törökországgal fennálló katonai konfliktusban. A konfliktus következtében sok ciprusi lakos veszítette el otthonát, és egészen mostanáig még csak remény sincs e jogellenes állapot megoldására.
Éppen ezért gondolom, hogy a Brüsszel és Isztanbul közötti párbeszédben nagyobb nyitottságra van szükség, hogy török barátaink megérthessék, hogy az EU-hoz kizárólag a kritériumokon keresztül vezet út, amelyeket nem lehet megkerülni. Hogyha török barátaink úgy látják, hogy nem állnak készen az EU szigorú kritériumainak teljesítésére, akkor helyénvaló lenne, ha ezt őszintén elismernék, és ésszerű alternatívát javasolnának a közös együttélésünkre.
Andrew Henry William Brons
Elnök asszony, a jelentés meglehetősen enyhén fogalmaz. Idézem, "jelentős erőfeszítések szükségesek az alapvető jogok terén” Az író Orhan Pamuk csak nemzetközi hírneve miatt kerülte el, hogy a török történelemmel kapcsolatos eretnek nézete miatt büntetőjogilag felelősségre vonják. A törvény még mindig hatályban van. Eltűrheti-e az EU, hogy egy eretnek tudományos véleményt elfojtsanak egy tagállamban?
A jelentés később azt mondja, hogy nem történt előrelépés a Ciprussal fenntartott kapcsolatok normalizálódásának irányába. Egyszerűen szólva ez azt jelenti, hogy Törökország katonai erővel még mindig megszállás alatt tartja az ország északi részét, kisajátítja a ciprusi görögök tulajdonát, megszentségteleníti és kifosztja vallási és temetkezési helyeiket. Egészen addig, amíg Törökország feltétel nélkül nem vonja ki csapatait, nem adja vissza a tulajdont, nem állítja helyre a kárt, semmilyen kapcsolatot sem szabad Törökországgal fenntartani, nemhogy uniós tagságáról tárgyalni.
Štefan Füle
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, ez egy valóban jó és hasznos vita volt, amely számos véleményt és nézetet tükrözött.
Amint azt azonban Önök többen is hangsúlyozták, akkor tudjuk elkerülni a néhányuk említette csalódottság jelentős részét, és akkor tudunk továbblépni, hogyha Törökország valóban minden vonatkozó kötelezettségét teljesíti, mi pedig elkötelezettek és komolyak maradunk.
Azokkal is egyetértek, akik egyértelműen azt mondják, hogy a kiegészítő jegyzőkönyv és az ankarai megállapodás végrehajtása, valamint a ciprusi kérdés átfogó rendezéséről folyó tárgyalásokban történő előrelépés lendületet adna a csatlakozási tárgyalásoknak.
Azokkal is egyetértek, akik jelezték, hogy a játékszabályokon nem lehet félidőben változtatni. Szeretném azonban egyértelműen leszögezni, hogy számomra ez nem játék; számomra ez egy komoly folyamat. Szilárd meggyőződésem, hogy a folyamat végén az európai és török polgárok többsége egyértelműen látni fogja az előnyeit annak, hogyha egy új és modern Törökország az Európai Unió tagjává válik.
A második megjegyzésem az lenne, hogy az ez évi jelentés valóban nagyon kiegyensúlyozott. Amit nagyon nagyra értékelek, és amit az előadónak nagymértékben sikerült is figyelembe vennie, mint ahogy a mai vitának is, az annak szükségessége, hogy tágabb értelemben kell a kérdést megvizsgálni, és nem csak az eseményekről és problémákról készült listát kell a Parlament elé terjeszteni.
A harmadik pontom az, hogy azokkal is egyetértek, akik világosan leszögezik, hogy számos fejezet kulcsa török partnereink kezében van.
Egyike vagyok azoknak, akik azt szeretnék látni, hogy az energiaügyről szóló 15. fejezet és különösen az igazságszolgáltatásról és alapvető jogokról szóló 23. fejezet megnyíljon. Ez rendkívül fontos, különösen a 23. fejezet esetében. Úgy gondolom, hogy mind Törökországnak, mind az Európai Uniónak érdeke lenne, hogy rögzítse az e fontos kérdések terén elért eredményeket.
Elmondták, hogy az ankarai jegyzőkönyv miatt 14 fejezetet fagyasztottak be. Engedjenek meg egy személyes megjegyzést. Úgy gondolom, hogy különbség van az egyoldalúan befagyasztott és a Bizottság ajánlása alapján befagyasztott fejezetek között, amiért Törökország nem teljesítette a vámunióval kapcsolatos kötelezettségeit, amit azután a tagállamok konszenzussal elfogadtak. A 23. és a 15. fejezet az egyoldalúan befagyasztott fejezetek közé tartozik.
Utolsó pontként engedjék meg, hogy egy olyan kérdést érintsek, amellyel mostanában nagyon sokat foglalkozunk, és ez pedig a média szabadsága Törökországban. Múlt hét csütörtökön egy nagyon világos nyilatkozatot adtam ki annak egyértelmű biztosítása érdekében, hogy török kollégáinkhoz eljusson az üzenet, miszerint a török jogszabályok nem garantálják megfelelő mértékben a véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó, az emberi jogokról szóló európai egyezményben rögzített normákat és az Emberi Jogok Európai Bírósága joggyakorlatát, és teljesen egyértelművé tegyük, hogy Törökországnak sürgősen módosítania kell jogi keretein, hogy a sajtószabadság gyakorlása mind a gyakorlatban, mind pedig jelentős mértékben javuljon.
Pontosan ugyanilyen megközelítésben vetettem fel ezt a kérdést múlt pénteken a török külügyminiszter, Davutoğlu úr előtt is. Engedjék meg nekem a következő megjegyzést. Fontosnak tartom, hogy ne térjünk ki a kritikus bírálatok elől ott, ahol problémát látunk. Ugyanakkor az is fontos, hogy segítsünk Törökországnak a jogszabályokat oly módon és olyanná átalakítani, hogy azok megfeleljenek a fent említett egyezménynek.
Gondolkodom azon, hogy hogyan lehetne mind az Európa Tanácsot, mind az EBESZ-t is bevonni ebben a folyamatba, és tájékoztatom majd a tisztelt Házat e konzultációk eredményeiről, illetve annak módjáról, ahogy szerintem előre kell haladnunk.
Enikő Győri
Biztos úr! Elnök asszony, tisztelt képviselő hölgyek és urak! Köszönöm szépen Önöknek ezt a kiváló vitát. Rengeteg pro és kontra érvet hallottunk, mind a török felkészültséggel, mind az egész csatlakozási folyamattal kapcsolatosan. Ez is mutatja, hogy mennyire komplex a helyzet, és milyen nehéz dolga volt Ria Oomen-Ruiten asszonynak. Én azt gondolom, hogy kiváló munkát végzett, hogy született egy jelentés, ami kiválóan tükrözi, hogy mennyire nehéz a helyzetnek és Törökország felkészültségének a megítélése.
Vannak azonban olyan pontok, és azt hiszem, hogy ez a vita is azt tükrözte, amelyekben egyetértés van. Azt hiszem, hogy egyetértés van nemcsak itt a pártok között, hanem mind a Bizottság, mind a Tanács részéről. Az első, hogy európai Törökországra van szükségünk, és ezt a folyamatot érdekünk segíteni. Stratégiai partnerről van szó. Nem tudom kellően hangsúlyozni, hogy mennyire fontos, hogy egy kis európai területtel rendelkező állam a mi barátunk legyen. Nincs vita arról sem, hogy egy feltételeken alapuló folyamatról van szó, és Törökországnak be kell tartania a kötelezettségeit, mindazokat, amelyeket vállalt és ahhoz, hogy tovább léphessünk a tárgyalásokban, a benchmarkokat, azokat az elvárásokat, amelyeket megfogalmaztunk. És abban sincs vita, hogy Törökországnak jószomszédi viszonyra kell törekednie. Ez egy olyan ügy, amely egyetlen csatlakozási tárgyalás esetén sem kérdőjelezhető meg.
Azt láttuk, hogy vita van arról, hogy mekkora az előrehaladás, hogy mennyi mindent végzett el Törökország. Én azt gondolom, hogy nem vonhatjuk kétségbe az alkotmányreform révén elérteket, illetve hogy példádul kisebbségi ügyekben is, ha nem is teljes, de részleges előrelépést tapasztalunk. Senki nem vonta kétségbe, hogy rengeteg a teendő, elég említeni újra a sajtószabadság kérdését, a nők helyzetét, vagy az igazságszolgáltatás működését. Ha azt nézzük, hogy hogyan lehetne további életet lehelni a csatlakozási tárgyalásokba, vizsgáljuk meg a mozgásteret. Füle biztos úr is említette, hogy bizony 13 fejezet van nyitva, egyet tudtunk csak lezárni, és 16 fejezet be van fagyasztva, azokban nem tudunk ebben a pillanatban előrelépni. De facto 3 fejezettel foglalkozhatunk, a verseny, a közbeszerzések és a szociálpolitikai és foglalkoztatási fejezet. Ezek közül legjobb előkészítettsége a verseny fejezetnek van, a belga elnökség alatt is sok minden történt annak érdekében, hogy megnyithassuk a fejezetet, és a Bizottság nagyon keményen dolgozik a mi maximális támogatásunkkal, hogy ez a fejezet legalább a magyar elnökség alatt megnyíljon. Ehhez megint nagyon sok feltételt kell török részről teljesíteni. Én bízom abban, hogy ebben lesz előrelépés, és valóban nem szeretném, ha még további hónapokkal húzódna, hogy nem vagyunk képesek fejezetet nyitni.
Többen kérdezték, illetve jelezték, hogy vízumügyben jó volna előrelépni. Hadd legyek őszinte Önökkel. A magyar elnökség bátorítaná a Bizottságot, hogy induljon el a párbeszéd, de mindannyian tudjuk, hogy a Tanács ülésén e téren nem volt egyértelmű a helyzet, több tagállam kétségét fejezte ki. Én azt gondolom, mint magyar elnökség, hogy a párbeszéd elindítása az az érdekünkben állna. Elhangzott többek részéről a vallásszabadsággal kapcsolatos helyzet, illetve a keresztényüldözéseknek a témaköre. Kapott kritikát a Tanács, hogy nem foglalkozik ezzel. Ugyan ez Ashton bárónő kompetenciája, mint a Külügyi Tanács vezetője, de hadd mondjam el Önöknek, hogy januárban a Külügyi Tanács napirendre vette a témát. Akkor nem volt egyetértés, de a februári Külügyi Tanácson igenis megszületett egy állásfoglalás, amelyben a mindenféle vallási kisebbségek és kimondottan a kereszténység üldözésének az elítélése is megtörtént, tehát igenis a Tanács foglalkozott ezzel a témakörrel.
Végezetül engedjék meg, hogy feltegyek önmagunknak is egy kérdést. Mert beszéltünk arról, hogy Törökország mit tett, eleget tett-e és megfelelően dolgozik-e a csatlakozás érdekében. De gondoljunk arra is, hogy mi múlik rajtunk. És ha őszinték vagyunk önmagunkhoz, akkor azt látjuk, hogy Európa nem a befogadó korszakát éli. Megnézzük, mi történik Észak-Afrikában, de ha megnézik, hogy mi történik az Európai Unión belül vagy a még közvetlenebb szomszédságunkban, Törökország egyike az öt tagjelölt országnak, de ott van másik négy ország is. Mennyiben tudjuk a folyamatokat segíteni? Mennyiben vagyunk készek arra, hogy Horvátországgal lezárjuk a csatlakozási tárgyalásokat? Mennyire vagyunk készen arra, hogy a schengeni térségbe beengedjük Romániát és Bulgáriát? Mennyire vagyunk készek arra, hogy felemeljük Európa nehéz sorsú közösségét, a romákat? A befogadás a napirenden szerepel, a legkülönbözőbb összefüggésekben.
Európa most kicsit befelé fordult. Hadd mondjam én ezt ki elég nagy nyíltsággal. Van egy bővítési fáradtság. Foglalkoznunk kell a saját közvéleményünkkel, hogy mennyire vagyunk nyitottak ezek iránt a problémák iránt. Én azt gondolom, hogy talán lehetnénk egy kicsit hosszabb távra gondolkodók. Ha arra gondolunk, hogy mi hosszú távon az Európai Unió érdeke, hogy megmaradjon az Európai Unió vonzereje, mind az uniós állampolgárok iránt, mind a közvetlen szomszédságunk iránt, legyen az Törökország, vagy legyen az Észak-Afrika összes többi állama, én azt hiszem, hogy akkor a befogadóbb Európai Uniót kellene visszahoznunk magunkban. Természetesen mindazzal, hogy ez semmilyen esetben sem lehet feltételek nélküli, és nem lehet megtakarítani azt a munkát, amely minden tagjelölttől elvárható. Azt hiszem, hogy az egy nagyon súlyos pillanat lenne az Európai Unió számára, hogy ha Törökország elveszítené az érdeklődését az Európai Unió iránt.
Ria Oomen-Ruijten
Elnök asszony, először is szeretném újfent elmondani, hogy én - és mi is - igen körültekintően készítettük el a jelentést. Az ügyrendi javaslatom a következő lenne: kérem a képviselőket, hogy ne nyújtsanak be újabb módosításokat, mivel hogyha nem akarjuk, hogy polarizált vita alakuljon ki erről, és hogyha nagyfokú elkötelezettséget szeretnénk az egész plenáris ülés részéről ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Elnök
Egy állásfoglalásra irányuló indítványt kaptam, amelyet az eljárási szabályzat 110. cikkének (2) bekezdésével összhangban nyújtottak be.
A vitát lezárom.
A szavazásra 2011. március 9-én, szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Cristian Silviu Buşoi
Üdvözlöm a Törökország által eddig megtett lépéseket, de hangsúlyozni szeretném, hogy még mindig jelentős fejlődést kell elérni. Konkrét intézkedéseket kell tenni olyan területeken, mint a sajtószabadság, a nők török társadalomban elfoglalt helyzete, a politikai pártok közötti párbeszéd és különösképpen Ciprus elismerése, amely európai uniós tagállam. A konfliktus hatalmas árnyékot vet a Törökország uniós csatlakozásáról folytatott tárgyalásokra. Ezért kell Törökországnak kellő eltökéltséget tanúsítania a vita megoldása iránt.
Ugyanakkor azt gondolom, hogy a Törökországgal folytatott csatlakozási tárgyalásokat folytatni kell, hogy az országot további reformokra ösztönözze, szem előtt tartva, hogy Törökország modellértékű az arab országok számára. Törökország elősegítené a stabilitás kiterjesztését a keleti és déli határain túli ingatag térségekbe.
Érdemes továbbá megemlíteni, hogy Törökország milyen fontos az Európai Unió számára, mivel kulcsszerepet játszik az energiaágazatban. Törökország európai uniós integrációja mindkét fél számára előnyös lehet rövid és közép-, de leginkább hosszú távon.
Ioan Enciu
Üdvözölni kívánom azt a jelentős előrehaladást, melyet Törökország az Európai Unióhoz való csatlakozása tekintetében tett. Úgy vélem, hogy ez az ország megmutatta, hogy teljes mértékben elkötelezett amellett, hogy a teljes jogú uniós tagságához szükséges minden kritériumnak megfeleljen, a mi feladatunk pedig ennek támogatása. Több képviselőtársam is felvetette ma az alapvető jogok kérdésének megvitatását. Szeretném azonban megkérdezni, hogy ez a jelentés miért nem szólítja fel a Tanácsot arra, hogy az igazságszolgáltatásról és az alapvető jogokról szóló fejezetről is kezdeményezzen tárgyalásokat. Ezt a fejezetet a Tanács befagyasztotta annak ellenére, hogy ez a legfontosabb fejezet a tekintetben, hogy Törökország megfelelhessen az Európai Unió demokratikus normáinak. Képviselőtársak, meg kell holnap szavaznunk azokat a módosításokat, amelyek e fejezet megnyitását kérik. Ellenkező esetben az Európai Unió negatív jelzéséket fog Törökországnak küldeni, ami megkérdőjelezi hitelességünket.
Jaromír Kohlíček
Két év választ el minket egy nagyon fontos évfordulótól. Idén lesz 48 éve annak, hogy Törökország az EU-csatlakozás tagjelölt országává vált. Vitathatatlan, hogy nagyon sok minden történt azóta. Egyértelmű szerepe volt ebben az ország gazdasági fejlődésének és annak, hogy az Európai Unió piacai megnyíltak. Az országnak azonban számos olyan tényező vonatkozásában van még mindig problémája, amely a modern török állam kialakulására vezethető vissza. Az 1924-es szerződés egyértelműen kimondja, hogy az iszlám hitet valló polgárokat törököknek, míg a más hitet valló polgárokat pedig görög katolikusoknak tekintik. A szerződés nem ismer el más etnikai csoportot. Ami 1924-ben haladó volt, nevezetesen annak elismerése, hogy az iszlám mellett valaki másmilyen vallású is lehet, annak ma egészen másmilyen kicsengése van. Semmiképpen sem könnyű Törökországban egy töröktől eltérő nemzetiségi hovatartozást kinyilvánítani, legyen szó akár a kurdokról, a cserkeszekről vagy bármely más olyan nemzetiségűekről, akik hosszú évek óta egyértelműen léteznek Törökországban, de akiknek a valós életben történő elismerésükhöz, beleértve a nemzetiségi jogaik előmozdítását is, még nagyon hosszú időre lesz szükség. Jelenleg a tárgyalások problematikus helyzetének kulcskérdései a következők: nem sikerült megoldani Ciprus megszállását, a Famagusztáról szóló ENSZ határozattal kapcsolatosan tétlenség tapasztalható, illetve nem történt meg a korábbi jelentésekből adódó "feladatok” teljesítése. A hadsereg szerepének csökkentése kedvező, de csak abban az esetben, amennyiben a világi erők maradnak hatalmon. Ellenkező esetben ez az egész térség stabilitását veszélyeztetheti.
Cristian Dan Preda
Üdvözlöm képviselőtársamnak, Ria Oomen-Ruijtennek a jelentés kidolgozására tett erőfeszítéseit, de fenntartom magamnak a jogot, hogy ne értsek egyet a jelentés teljes tartalmával. Először is úgy gondolom, hogy a csatlakozási tárgyalásoknak meg kell indulniuk azon fejezetek esetében, amelyeknél a technikai előkészítést már befejezték. Egyszerű oka van ennek. Olyan párbeszédre lenne lehetőségünk ezáltal, amely a közösségi vívmányok átvételére kényszeríti Törökországot. Miközben elismerjük, hogy Törökország előrehaladást ért el a versenyről szóló tárgyalások megnyitásához szükséges technikai kritériumok teljesítésében, azt is el kell mondanunk az ankarai hatóságoknak, hogy további erőfeszítésekre van szükség ezen a területen. Úgy gondolom, hogy az igazságszolgáltatásról és alapvető jogokról szóló fejezetről folytatandó tárgyalások megkezdése is ideális környezetet biztosíthat ahhoz, hogy Törökországot a reform útjának továbbvitelére ösztönözzük ezen a területen, ami, véleményem szerint, a közös célunkat jelenti. Úgy vélem továbbá, hogy a Tanácsot pedig arra kell kérnünk, hogy fokozottabb párbeszédet folytasson Törökországgal a külpolitikáról, mivel, különösen a közelmúltbeli észak-afrikai eseményekkel összefüggésben, ez az ország szövetségesként léphet fel, ami ösztönzőleg hat majd a térség demokratizálódására és fejlődésére.
Czesław Adam Siekierski
Minden évben vitát tartunk Törökország európai uniós tagságáról. Általános szabályként elmondható, hogy mindig ugyanazokat a problémákat vetjük fel - Törökország bizonyos előrehaladást ér el az uniós normákhoz való igazodása terén, de ez az előrehaladás sohasem elég kielégítő ahhoz, hogy csatlakozásának várható időpontját egyértelműen meg lehessen határozni, vagy, hogy meg lehessen azt állapítani, hogy vajon az ország valójában valaha is csatlakozni fog-e az EU-hoz. A már megtett változtatások hasznosak, de az, hogy az EU-nak nem sikerült egyértelmű álláspontot elfogadnia Törökország csatlakozásáról, csalódottságot okozhat a török hatóságok és az ország polgárai számára. Természetesen nem követelhetjük, hogy a tagállamok teljesen azonos módon vélekedjenek a kérdésről, de határozatlanságunk miatt az EU nem tűnik szavahihetőnek. Az uniós tagság támogatottsága csökken a török polgárok körében. Elképzelhető, hogy az ország új szövetségeket keres és elfordul a nyugattól, ami hátrányosan érintené az Európai Uniót. Törökország a gazdasági, regionális és energiaügyi kérdésekben is stratégiai partnerünk, továbbá jelentős katonai erő és kulcsfontosságú szereplő a Közel-Keleten. A problematikus területek mindig ugyanazok - emberi jogok és polgári szabadságjogok, a nők és a nemzeti kisebbségek jogai, a jogállamiság, az igazságszolgáltatás reformja, a korrupció, a sajtószabadság és szólásszabadság -, és ezek még mindig messze nem felelnek meg az európai normáknak, minden eddig tett erőfeszítés ellenére. A tárgyalási folyamat felgyorsítása attól függ, hogy Törökország milyen gyorsan és milyen hatékonyan tud eleget tenni a számára előírt feltételeknek, illetve attól, hogy az EU milyen tagsági formát javasol az ország számára.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Kétség sem férhet ahhoz, hogy Törökország európai uniós tagsága vitatott kérdés, amelyben sokan ellenzik, sokan pedig támogatják a csatlakozást. Ugyanakkor ahhoz sem férhet kétség, hogy az európaiasodási folyamat részeként, számos demokratikus reformot hajtottak végre Törökországban, melynek eredményeként 2005. október 3-án megállapodás született a Törökországgal folytatott csatlakozási tárgyalások keretéről. A tárgyalások megkezdése nemcsak Törökország, de Európa számára is sikernek tekinthető, mivel Törökország számára a reformok végrehajtásának legfőbb indítékát európai törekvései jelentették. Miközben elismerjük, hogy mostanáig milyen jelentős előrelépést tett Törökország, arról a nagyon sok problémáról sem szabad azonban megfeledkeznünk, amelyek az Európai Unióba való integrációját akadályozzák. Ezek közé tartozik mindenekelőtt az alkotmányos reform, a sajtószabadság, a nők jogai, és a nemzeti kisebbségek védelme. Egy modern, demokratikus államnak a hatalom megosztásának elvén, a végrehajtó, törvényhozó szervek és igazságügyi hatóságok közötti egyensúlyon, az emberi jogok és alapvető szabadságjogok és különösen a véleménynyilvánítás szabadságának tiszteletben tartásán, valamint a nők jogait és a nemek közötti egyenlőséget biztosító jogi kereten kell alapulnia. Üdvözöltem a török kormány és ellenzék bejelentését, miszerint készek reformokat végrehajtani annak érdekében, hogy Törökország egy teljesen kimunkált pluralista demokráciává alakuljon, és remélem, hogy minden politikai párt és a társadalom is részt vesz majd az alkotmányos folyamat egészében.
Zbigniew Ziobro
Törökország kulcsfontosságú szerepet játszik stabilizáló erőként a Kaukázus és a Közel-Kelet térségében. Annak a tervnek is alapvető fontosságú eleme, amely Európa üzemanyag-ellátásának diverzifikációját célozza. Ankara politikája mintául szolgálhat a térség arab országai számára. Az Európai Uniónak éppen ezért kell továbbra is aktív megközelítést alkalmaznia a Törökországgal való pozitív kapcsolatok kiépítése érdekében, többek között azáltal, hogy növeljük az energia területén történő, a Nabucco gázvezetékhez hasonló közös stratégiai jelentőségű beruházások finanszírozását, illetve nagyobb támogatást nyújtunk a kereskedelmi kapcsolatok fejlődéséhez. Brüsszelnek meg kell mutatnia, hogy elismeri azt az előrelépést, amit Ankara az elmúlt évek során az EU-integráció irányába tett. Ennek ellenére még sok olyan kérdés van, amelynél az EU-nak még mindig nyomást kell Törökországra gyakorolnia, és egészen addig szóba sem jöhet a tárgyalások folytatása, amíg ezek meg nem oldódnak. Elég, ha csak a ciprusi megbékélést és újraegyesítést említem és azt, hogy Ankarának el kell ismernie, hogy felelős az örmény népirtásért illetve, hogy a demokratikus rendszert tovább kell fejleszteni.
