Postoj Parlamentu k novému návrhu rozpočtu na rok 2011 ve znění pozměněném Radou (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem jednání je zpráva Sidonie Elżbiety Jędrzejewské a Helgy Trüpelové, jménem Rozpočtového výboru, o návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2011 - všechny oddíly, ve znění pozměněném Radou (17635/2010 - C7-0411/2010 -.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
Vážený pane předsedající, po mnoha měsících jednání, diskuzí a napětí se nám konečně podaří - zítra, jak doufám - přijmout rozpočet Evropské unie na rok 2011 zde na plenárním zasedání Evropského parlamentu. Ráda bych začala v pozitivním duchu výčtem toho, co považuji za nejzajímavější a nejefektivnější z úspěšně prosazených položek v souvislosti s rozpočtem na rok 2011 a těch položek, které mají obzvláštní význam pro evropské občany.
Především mě velice těší, že se nám podařilo dosáhnout dohody včas, že náročná jednání s členskými státy a s Evropskou komisí byla uzavřena do konce roku 2010 a že se nám podařilo odvrátit riziko rozpočtového provizoria na rok 2011, přestože každá ze stran samozřejmě musela do jisté míry činit kompromisy. Chtěla bych vás upozornit na některé inspirující a zajímavé aspekty v souvislosti s konkrétními detaily toho, co se nám podařilo dojednat.
Především se to týká společného postoje, který jsme vypracovali, a jednomyslného přijetí návrhu Parlamentu z října 2010 týkajícího se priorit Evropského parlamentu z hlediska rozpočtových závazků. Všechny naše návrhy týkající se zvýšení finančních prostředků pro rozpočtové linie, které mají klíčový význam pro mládež, vzdělání, mobilitu, inovace, výzkumné programy a pro programy související s klíčovými otázkami v mezinárodních vztazích, Rada a Komise přijaly. Těší mě to. Je také třeba poznamenat, že Parlament byl při svém říjnovém čtení velice realistický a disciplinovaný. Těší mě, že Rada a členské státy tuto disciplinovanost vzaly na vědomí a uznaly priority, jež jsme navrhli a na něž jsme jasně poukazovali od března.
Abych to shrnula, těší mě, že tento trojúhelník - mládež, vzdělání a mobilita - Rada pochopila a náležitě ocenila. Doufám, že Komise vynaloží maximální úsilí k zajištění toho, aby tyto zvýšené finanční prostředky byly v roce 2011 vhodně využity.
Těší mě, že se nám podařilo do značné míry porozumět navzájem svým vlastním obavám. Ovšem našemu uspokojení z faktu, že se nám podařilo docílit dohody, v mnoha ohledech brání několik závažných aspektů. Především je třeba říci, že v průběhu jednání o rozpočtu na rok 2011 jsme viděli v praxi, jak je obtížné provádět Lisabonskou smlouvu, kolik neznámých oblastí je ještě před námi a kolik společné práce je třeba vykonat, abychom navrhli praktická, pragmatická řešení vyplývající z nových rámců, které určují naši činnost. Tento proces v žádném případě ještě není u konce.
Ukázalo se také jako až příliš zřejmé, že členské státy prokazují čím dál menší míru solidarity v okamžiku, kdy jsou nuceny se potýkat s krizí, a že první hodnotou, která je obětována, když je třeba přistoupit ke škrtům ve vnitrostátních rozpočtech, je právě evropská solidarita. Velice mě mrzí, že se členské státy staly najednou tak nesmírně krátkozrakými a že chtějí šetřit právě na evropské integraci. Je to bolavá otázka. Musíme se k této diskusi vrátit, neboť není v žádném případě uzavřena.
Ráda bych také panu Watheletovi položila dvě dost důležité otázky na témata, která mi i nadále leží v hlavě. Chtěla bych vědět, zda má Rada v úmyslu přijmout společné prohlášení - jehož návrh jsme viděli, přestože nemám jasno, v jaké fázi se momentálně nachází - o víceletém finančním rámci. Kromě toho Evropská komise, v souladu s očekáváními Parlamentu, předložila celou řadu jednostránkových prohlášení vysvětlujících "lisabonizaci" rozpočtu Společenství, evropskou přidanou hodnotu a vlastní zdroje. Chtěla bych požádat pana Watheleta, který zde zastupuje Radu, zda by Rada mohla vysvětlit svůj vlastní postoj k těmto záležitostem.
Ještě jednou bych chtěla poděkovat kolegům poslancům Evropského parlamentu za jejich přínos a všem zástupcům Evropské komise a Rady za jejich konstruktivní přístup a budu vděčná za odpověď na tyto otázky.
Helga Trüpel
zpravodajka. - (DE) Vážený pane předsedající, vážený pane Wathelete, vážený pane komisaři, dámy a pánové, jako zpravodajka pro rozpočet Parlamentu mohu rozhodně hovořit o politickém úspěchu této části rozpočtu. Postoj Parlamentu po hlasování o rozpočtu v říjnu byl přijat Radou téměř v úplnosti. Mým záměrem, s nímž jsem přistupovala k jednání o tomto rozpočtu, bylo řešit jej s velkou mírou odpovědnosti, s ambicemi přiměřenými Lisabonské smlouvě, ale také se sebekázní na naší straně, protože samozřejmě všichni chápeme obtížnou situaci, ve které se ocitáme, nicméně jsme oddaní evropskému projektu. Takový byl střet protichůdných cílů, který provázel naše jednání o rozpočtu Parlamentu i souhrnné části rozpočtu. Jednotlivé orgány, jinými slovy, naše vlastní sněmovna, ale také jiné menší orgány, jako například evropský inspektor ochrany údajů, evropský veřejný ochránce práv a Účetní dvůr, získaly pracovní pozice, které zoufale potřebují - ne takový počet, o který původně žádaly, ale počet vycházející z jejich skutečných potřeb. Rozpočet Parlamentu - a myslím si, že to je důležité - byl seškrtán o 25 milionů EUR oproti tomu, co původně žádalo předsednictvo. Jinými slovy, to je další jasný signál sebeomezování a sebekázně, avšak nikoli sebezapírání.
Jiná věc, která pro mě byla mimořádně důležitá, se týkala potřeby, abychom čerpali více prostředků na zvýšení energetické účinnosti našich budov. Zde ve Štrasburku by také mělo být více jízdních kol, abychom nebyli závislí na takovém počtu automobilů a aby bylo možné poskytovat zaměstnancům našich orgánů jízdenky pro městskou hromadnou dopravu v Bruselu. Je zde tedy také otázka odpovědnosti vůči životnímu prostředí. Úprava mezd v souladu se soudním rozhodnutím byla náležitě začleněna do rozpočtu a bude financována přerozdělením z jiných částí rozpočtu. To znamená, že jsme dosáhli přijatelného kompromisu mezi Parlamentem a Radou a dobře jsme spolupracovali.
Nyní ale, když dovolíte, bych vám ráda prezentovala své politické hodnocení souhrnného rozpočtu jako koordinátorka rozpočtu za skupinu Zelených/Evropské svobodné aliance. Zvýšení plateb - o 2,91 % - je velice skromné a je to přechodný rozpočet v době nutných úsporných opatření v členských státech. Parlament ovšem - a pořád ještě věřím, že ten požadavek je na místě - chtěl jasnou dohodu s Radou o tom, jakým způsobem lze Lisabonskou smlouvu, kterou pochopitelně Rada a Parlament přijaly společně - konec konců v této věci nestojíme proti sobě - skutečně provádět. Chtěla bych ještě jednou zdůraznit, že Parlament nejde ve svých požadavcích nad rámec Lisabonské smlouvy. Požadujeme pouze dodržování Smlouvy. Vyzýváme ale Radu také k tomu, aby se za výsledky Lisabonské smlouvy neschovávala. Podle mého názoru je to nebezpečné a je to cosi, k čemu se musí každý parlament, který si váží sám sebe, vyjádřit kriticky.
My, Strana zelených, nejsme spokojeni s tím, čeho jsme v této věci doposud dosáhli. Je zde několik nepřesvědčivých prohlášení, což není to, co jsme původně chtěli. Domnívám se, že pokud přijmeme ambiciózní strategii, pro kterou existují opravdu dobré důvody, pak se jí musíme také držet a nevzdávat se předčasně. Nás, Stranu zelených, těší, že v současné době nemáme prostředky na mezinárodní experimentální reaktor pro jadernou syntézu ITER, protože ho nepovažujeme v tomto okamžiku za skutečnou prioritu a s ohledem na ochranu životního prostředí jsme přesvědčeni, že bychom měli vynakládat více finančních prostředků na obnovitelné energie a na environmentální restrukturalizaci než na projekty, jejichž úspěch není zajištěn. Jedinou zřejmou věcí, pokud jde o příští rok, je fakt, že jednání budou pokračovat. Pevně věřím, že v intencích proevropských hodnot v Radě i v Parlamentu budeme v příštím roce v našem společném úsilí úspěšnější.
Melchior Wathelet
Vážený pane předsedající, dámy a pánové, po dlouhém a náročném vyjednávání máme nyní na dosah přijetí rozpočtu na rok 2011. Nebyla to procházka růžovým sadem. Narazili jsme na několik úskalí, doufám však, že se konečně blížíme našemu cíli v tomto rozpočtovém procesu a že, jak vám před chvílí řekla zpravodajka, dokážeme do konce tohoto roku rozpočet schválit.
Myslím si, že tento cíl nás všechny dnes motivoval a máme zde důkaz, že tvrzení zástupců všech rozpočtových oblastí, že skutečně chtějí dosáhnout dohody, bylo pravdivé. Ovšem snad bychom také měli poukázat na to, že jsme realizovali nový postup a zavedli nový proces a jsem přesvědčen - v souladu s tím, co právě řekla zpravodajka - že každý musel dělat ústupky, každý musel učinit nějaké kompromisy.
Na jedné straně Evropský parlament sám o sobě výrazně změnil návrh Rady týkající se prostředků na závazky. Podařilo se mu začlenit do rozpočtu několik projektů a přípravných akcí, podnítil některé diskuze a zpochybnil financování řady politik a hrál skutečně v plné míře svou roli rozpočtového orgánu. Přijal také omezení, která Rada poměrně přísně uložila, zejména v případě prostředků na platby.
Je zde ale také společné prohlášení, o kterém se zmínila zpravodajka, a s nímž Rada zjevně souhlasí, vzhledem k tomu, že se jedná o společné prohlášení. Je vám také asi známo, že jsme obdrželi dopis od premiéra Belgie, současného předsedy Rady, adresovaný předsedovi Evropského parlamentu, v němž nás informuje, že zástupci příštích čtyř předsednictví trvajících vždy šest měsíců potvrdili, že si přejí uskutečnit proces vypracování budoucích finančních výhledů v souladu s ustanoveními Smlouvy. V jistém slova smyslu se tedy jedná o první uplatňování společného prohlášení, které jsme společně přijali, při vypracování budoucích finančních výhledů.
Na druhé straně Evropský parlament také předložil seznam požadavků týkajících se vlastních ambicí v procesech souvisejících s vlastními zdroji a vy sama jste rovněž měla příležitost seznámit se s prohlášením Evropské komise, které demonstrovalo, že uplatněním jejího práva iniciativy, ve skutečnosti tuto agendu posune dopředu a takto provede nový rozpočtový proces i nadcházející finanční výhledy.
Co se týče rozpočtu na rok 2011 jako takového, je pravda, že to je restriktivní rozpočet, jehož prostředky na platby byly zvýšeny o 2,9 %. I přes tato omezení jsme však dokázali zajistit, aby spatřila světlo světa Evropská služba pro vnější činnost. V rámci tohoto omezeného zvýšení rozpočtových prostředků o 2,91 % se nám podařilo zajistit financování tří nových orgánů dohledu nad finančním trhem. Prostřednictvím uvolnění prostředků z nástrojů pružnosti se nám také podařilo zohlednit politické priority, které chtěl Parlament realizovat a v jejichž rámci bude poskytnuta částka 105 milionů EUR na nové přípravné akce, projekty pro mládež a projekty mobility. Jak vidíte, paní Trüpelová, když hovoříme o prioritách Parlamentu, používáme přesně stejná slova, která jste opakovala znovu a znovu při trojstranných jednáních i ve vašem posledním projevu.
Realizace tohoto nového procesu v návaznosti na ustanovení Lisabonské smlouvy bylo novou zkušeností pro nás pro všechny a jak musím pokorně přiznat, pro mě v prvé řadě. Je ovšem pravda, že díky tomu jsme uskutečnili řadu jednání a diskuzí - někdy i velice vypjatých - dnes však můžeme opět konstatovat, že jsme dosáhli dohody.
Chtěl bych říci, že i přesto mám pocit, že jsme toho udělali málo a bohužel z celého procesu zůstává určitá pachuť s ohledem na posun podpory nástroje pružnosti od jednomyslného postoje ke kvalifikované většině. Myslím si, že naše úsilí nás skutečně přiblížilo dohodě a obávám se, že se tato příležitost již nebude opakovat. Myslím si, že je škoda, že jsme se této příležitosti nedokázali chopit, ať už v otázce nástroje pružnosti jako takového či v otázce financování ITER.
Nemusí to tedy být jednoduchý proces, ale pokud bude existovat dobrá vůle a vůle po úspěchu na obou stranách, svého cíle dosáhneme. V tomto okamžiku bych chtěl také poděkovat všem, kteří nám opravdu pomáhali zajistit, abychom zítra, jak doufám, tuto dohodu potvrdili: Sám předseda Buzek, který si v průběhu tohoto rozpočtového procesu obrazně řečeno opravdu vyhrnul rukávy, ale také pan Lamassoure, zpravodajky paní Jędrzejewska a paní Trüpelová a samozřejmě komisař Lewandowski, který přes různé neshody vždy přišel znovu s novými návrhy, a zajistil, aby tento proces nakonec dospěl k úspěšnému závěru.
Tato praxe tedy prokazuje, že jsme schopni dospět k dohodám a že nový lisabonský proces může být úspěšný. Přes různá úskalí a různé obtíže, s nimiž jsme byli konfrontováni, se nám podařilo dosáhnout dohody a máme tento rozpočet, který je mnohem víc než jen rozpočet: bude mít konkrétní výstupy pro občany ve vztahu k mobilitě, mládeži, strukturálním fondům, které budou moci být uvolněny pro ty evropské regiony, které je skutečně potřebují, Službě pro vnější činnost a orgánům dohledu nad finančními trhy.
Ano, díky tomuto rozpočtu budeme moci provádět politiky sloužící evropským občanům. To nás musí motivovat a to byl také důvod, který přispěl k tomu, že každý dělal kompromisy, které jsou nezbytné pro dosažení dohody.
Janusz Lewandowski
člen Komise. - Vážený pane předsedající, jménem Komise vítám skutečnost, že Parlament je ochoten hlasovat o rozpočtu na rok 2011 i přesto, že ne všechny prvky původního souboru legislativních opatření - jehož součástí je nařízení o víceletém finančním rámci, nová interinstitucionální dohoda a také financování ITER - jsou dokončeny.
Aktem hlasování obě složky rozpočtového orgánu prokazují smysl pro odpovědnost ve snaze předejít rozpočtové krizi v době, kdy Evropa čelí závažným výzvám a kdy jsme v několika členských státech konfrontováni s finanční nestabilitou.
Musím zdůraznit, že je důležité, aby Parlament hlasoval stejným způsobem, jakým jsme hlasovali v Radě, abychom předešli dalšímu dohodovacímu řízení. Rada podnikla kroky k tomu, aby promítla přání Parlamentu do přípravných akcí, pilotních programů, rezerv a rozpočtových poznámek. Myslím si, že toto - požadavek hlasovat stejným způsobem a zamezit dalším časovým prodlevám - je zkouškou skutečné vůle, kterou máme k zajištění rozpočtu pro evropské občany, k zajištění prostředků, jež evropští občané potřebují k provádění projektů a programů, které by mohly a měly přispívat k růstu pracovních míst.
Pokud jde o závazky, hlasovat se bude o prostředcích ve výši 141,8 miliard EUR, což odpovídá 1,13 % hrubého národního důchodu (HND), a rovněž, domnívám se, o hlavních akceptovaných prioritách Parlamentu týkajících se mládeže, malých a střední podniků a výzkumu v okruzích 1a a 3b, a Palestiny v okruhu 4.
Abychom těchto cílů dosáhli, potřebujeme uvolnit prostředky z nástroje pružnosti ve výši 105 milionů EUR. Platby jsou stanoveny ve výši 126,5 miliardy EUR, což odpovídá 1,01 % HND. V této struktuře se promítají rozpočtová omezení, s nimiž jsou v současnosti členské státy konfrontovány.
Výše plateb je stanovena pod podmínkou - která je pro Komisi velice důležitá - že bude existovat dohoda na základě společného předloženého prohlášení, v jejímž rámci budou v případě potřeby urychleně zajištěny další prostředky na platby prostřednictvím převodů nebo opravných rozpočtů s cílem zamezit jakýmkoli deficitům v prostředcích na platby.
Samozřejmě, že v případě rezerv, o kterých se pravděpodobně bude hlasovat, musím znovu zdůraznit postoj Komise a my se přirozeně snažíme reagovat na podmínky stanovené Parlamentem co nejdříve.
Je velice důležité mít rozpočet schválený, abychom mohli uskutečnit diskuse v jiných oblastech bez dalších komplikací způsobených tím, že budeme pracovat na základě prozatímních dvanáctin. To je opravdu velice důležité.
Zbývá otázka financování ITER a s financováním ITER je spojena mezinárodní prestiž sjednocené Evropy jako partnera pro světové vědeckotechnické projekty. Pokud se nám nepodaří se dohodnout - a máme k tomu poslední příležitost - ztratíme přibližně 570 milionů z rozpětí pro rozpočtové položky na rok 2010 a ztratíme také manévrovací pole pro rozpětí pro rozpočtové položky na rok 2011. Myslím si tedy, že hlasování o ITER a odsouhlasení prostředků k jeho financování by měla být situace, která něco přinese každému z nás.
Zbývá úprava a provedení Lisabonské smlouvy do víceletého finančního rámce a nové interinstitucionální dohody. Musím pochválit úsilí zpravodaje pro rozpočet Reimera Bögeho a ministra Watheleta směřující k dosažení dohody právě v této oblasti, která vyžaduje také určitou míru pružnosti. To je správné. Slýchávám v Parlamentu v diskusi, že se jedná o mechanismus omezenější než současný systém, ale je to kompromis, který v praxi zaručuje skutečně stejnou míru pružnosti, která byla doposud uplatňována. Proto se jeví jako přijatelný v této době, kdy v členských státech probíhá fiskální konsolidace.
Musíme prosazovat naše úsilí v provádění Lisabonské smlouvy prostřednictvím přijetí víceletého finančního rámce a nové interinstitucionální dohody, neboť jinak, v případě, že se v těchto oblastech dostaneme do slepé uličky či do prodlení, ocitneme se na neznámém území, nikoli na pevné půdě, pokud jde o právní podmínky našich pokusů do budoucna.
To byla Lisabonská smlouva prověřená v praxi. Nebyla uplatněna tak, jak bylo původně plánováno, jako prostředek usnadňující kompromisní řešení a proces rozhodování, nicméně doufám, že z této zkušenosti dokážeme vyvodit závěry a zatímco očekáváme hlasování v Parlamentu, již jsme začali připravovat rozpočet na rok 2012. Je to projev našeho optimismu. Chtěl bych poděkovat všem, kteří se podíleli na kompromisních mechanismech týkajících se ročního rozpočtu na rok 2011 - Alain Lamassoure, předseda Buzek, ministr Wathelet a zpravodajové.
László Surján
Vážený pane předsedající, zkoušíme nyní účinky Lisabonské smlouvy sami na sobě. My a většinou i evropská média jsme často prohlašovali, že pravomoci Parlamentu byly v důsledku Smlouvy nesmírně rozšířeny. Dobrá, je pravda, že dvě složky rozpočtového orgánu jsou přibližně stejně silné, ale sílu této konkrétní složky nelze reálně využít, neboť Smlouva nás odsoudila k dohodě. Jediný případ, kdy by pravomoci Parlamentu měly být širší, totiž v případě, že by Rada měla v budoucnosti přehlasovat sama sebe, je naprosto nepředstavitelný. Musíme si všichni velice dobře uvědomit, že pokud budeme pokračovat v režimu jedné dvanáctiny, budeme moci pouze klopýtat od jednoho měsíce k druhému a nebudeme schopni utvářet Evropskou unii, a proto v zásadě ve shodě s jinými skupinami považuje Evropská lidová strana za nutné, aby Evropská unie měla během zítřka platný rozpočet.
Základem tohoto rozpočtu bude rozpočet předložený Evropskou komisí již v létě, který Parlament považuje za opodstatněný a solidní. Rada byla více méně téhož názoru, neboť jej příliš nezměnila a pouze poněkud snížila platby, přičemž argumentovala závažnou krizí. Je to ale trochu úsměvná krize, jestliže ji lze, jak se zdá, vyřešit čtyřmi miliardami ve vztahu k příjmům evropských členských států. Upřímně řečeno, tato výše škrtů mi připadá poněkud populistická. Pokud jde o konečnou dohodu, potěšilo mě, že poté, co Parlament přijal toto snížení rozpočtu o čtyři miliardy, nekrátili jsme rozpočtové položky šmahem "jako při sekání trávníku", ale ponechali jsme v rozpočtu nekrácené důležité oblasti, které Parlament považoval za obzvláště citlivé, jako prioritu.
Já osobně považuji za velice důležité, že došlo k výraznému, téměř 15% zvýšení finančních prostředků, které jsou k dispozici na podporu politiky soudržnosti. Je také důležité, abychom dosáhli určité míry pokroku. Rozumím vašemu signálu, pane předsedající, za okamžik skončím, ale musím ještě říci, že Parlament udělal na konci procesu vyjednávání velkou chybu a zájmy zakotvené ve stranické politice nám nepříjemně zkomplikovaly možnost dosáhnout všech našich cílů.
Martin Schulz
Vážený pane předsedající, chtěl bych navázat na to, co řekl pan Surján. Uplatňujeme zde nový rozpočtový proces, v němž dvě složky tvůrce rozpočtových právních předpisů mají rovnocenné postavení. Můj příspěvek je určen všem těm kolegům poslancům z Rozpočtového výboru, kteří si stěžovali, že tato rozprava byla zpolitizována. Rád bych vám vysvětlil, že samotná logika tohoto nového procesu nás nutí, abychom vybočili z rámce technických rozpočtových záležitostí a diskutovali o reálné rozpočtové politice. Díky této rozpočtové politice se stalo zřejmým, že Evropská rada i jiné orgány mají v úmyslu využívat rozpočtovou politiku k prosazení odlišné podoby Evropské unie. Začnu tedy u předsednictví Rady - u vás, pane Wathelete.
Podle mého názoru je tento Parlament zavázán belgickému předsednictví. Jsem totiž přesvědčen, že se mu podařilo dosáhnout něčeho, co jsem před třemi týdny nepovažoval za možné. Rada, vláda Spojeného království a vláda Nizozemí - musíme je tady uvést i takto jmenovitě - nebyly ochotny dohodnout se na kompromisu, pokud jde o zapojení Parlamentu do finančního výhledu. Kompromisy, jichž jsme chtěli dosáhnout s Radou, byly zamítnuty. Až do poslední minuty byla vyvíjena snaha dosáhnout kompromisu, ale tyto dvě vlády řekly ne. Našlo se velice inteligentní řešení - snad belgické provenience - totiž přesvědčit vlády, které budou v příštích dvou letech vykonávat předsednictví Rady - Maďarsko, Polsko, Dánsko a Kypr - aby vydaly prohlášení v tom smyslu, že zapojí Parlament do procesu definování cílů. Předpokládám, že to bude stejným způsobem jako v minulosti, jinými slovy, na základě současné interinstitucionální dohody. Čtyři vlády v Evropské radě tak prohlásily, že mají jiný názor než vláda Nizozemí a vláda Spojeného království. To je velký úspěch, protože z toho jasně vyplynulo, že Rada není homogenní celek, který může diktovat všem jednotný cíl, ale že v Radě existují zcela jednoznačně odlišné názory, například v případě států, jako je Maďarsko a Polsko, které se obávají, že pokud budou projekty jako Služba pro vnější činnost, ITER a Galileo financovány z týchž rozpočtových zdrojů, které máme dnes, a zároveň jsou do roku 2013 zmrazeny výdaje na zemědělství, v určitém okamžiku budou muset být někde provedeny škrty. Škrty by pak navíc byly provedeny v souvislosti s politikou soudržnosti. Máme tak v Radě spojence, a sice státy, které tyto škrty nechtějí, k nimž patří zejména následující dva státy, které mají vykonávat předsednictví Rady, to jest Polsko a Maďarsko. Parlament v tomto ohledu dosáhl významného úspěchu.
Nesouhlasím s názorem paní Trüpelové, že jsme ustoupili - pravý opak je pravdou! Pokud jde o druhý klíčový politický požadavek, který jsme vznesli, pružnost, nebylo dosaženo dohody. Tato záležitost byla odložena. Pane Wathelete, říkáte, že nyní jsme dospěli k jednomyslnosti a že jste býval mohl docílit kvalifikované většiny. Já to obrátím a řeknu, že ti, kdo chtějí mít ITER, musejí potom také zajistit, aby v Radě bylo dosaženo jednomyslnosti, pokud jde o spolupráci ve vztahu k pružnosti, jinak nezískají ITER.
Vyjednávali jsme tvrdě a velmi kontroverzním způsobem. V konečném důsledku nikdy nešlo o čísla, ale o politickou vůli.
A konečně, moje třetí poznámka zní, že ve vyhrocené rozpravě se Komise postavila mezi Radu a Parlament. V Radě neexistuje jediná vláda, která by byla ochotna diskutovat o našich vlastních zdrojích. Chceme diskutovat o našich vlastních zdrojích. Komise k tomu zaujala svůj postoj. V této věci se postavila na stranu Parlamentu. Orgány Společenství jsou tedy ve shodě. Předpokládám, že na jaře předseda Komise a vy, pane Lewandowski, předložíte příslušný návrh o mechanismech týkajících se vlastních zdrojů v Evropské unii. Členské státy - 27 vlád - pak budou muset k této otázce zaujmout postoj.
Jsem trochu překvapený, že jsem jediným předsedou skupiny, který zde dnes hovoří. Chtěl bych také v tomto ohledu oslovit své kolegy poslance. Došlo do určité míry k vzrušené debatě mezi námi a rozpočtovými odborníky. Jsem přesvědčen, že na konci směřovala pozitivním směrem. Chtěl bych poděkovat zpravodajkám pro rozpočet paní Jędrzejewské a paní Trüpelové. Díky mému intenzivnímu zapojení do rozpočtového procesu na politické úrovni jsem zjistil, jak náročná práce to je. Chtěl bych vám velice poblahopřát k vaší práci. A konečně bych se chtěl omluvit všem poslancům Rozpočtového výboru, kteří měli občas pocit, že je provokuji. Musím vám ale říci, že jsem považoval tuto provokaci za potřebnou.
Anne E. Jensen
Vážený pane předsedající, chtěla bych také začít poděkováním paní Jędrzejewské a paní Trüpelové za solidní a velice kvalitní práci, kterou odvedly na rozpočtu, a ještě speciálně paní Jędrzejewské, která měla neuvěřitelně obtížný úkol v rámci uplatňování nového procesu. Chtěla bych poděkovat belgickému předsednictví, jehož přínos je úžasný, a také děkuji našemu předsedovi panu Lamassourovi, který odvedl v průběhu těchto jednání konkrétní skvělou práci. Komise se samozřejmě také snažila přispět k rozpočtovému procesu konstruktivním způsobem, zejména v průběhu konečné fáze zde.
Z hlediska skupiny Aliance liberálů a demokratů pro Evropu to je pro rozpočet na rok 2011 dobrý výsledek. Zajistili jsme nezbytné prostředky na výzkum, energetiku a vzdělání a v oblasti zahraničních vztahů jsme našli finanční zdroje pro Palestinu a pro země produkující banány, aniž jsme byli nuceni provádět škrty v jiných programech. Tento rozpočtový proces ukázal, že víceletý finanční rámec je velice přísný a nepružný. Nevyřešili jsme doposud problém financování projektu jaderné syntézy ITER na několik příštích let - tedy věc, která zde byla několikrát zmíněna. Skupina ALDE se zasazuje o to, aby se našlo řešení této věci. Pokud máme i nadále naplňovat ambice vytyčené v energetické politice Evropské unie, budeme čelit náročným rozpočtovým jednáním i v průběhu příštích několika let, nedosáhneme-li dohody, která zajistí větší míru pružnosti. Doufám, že k tomu brzy dojde, a v tomto ohledu bych rád poděkoval panu Bögemu za jeho neúnavné úsilí směřující k tomu, aby se našlo vhodné řešení.
Isabelle Durant
Vážený pane předsedající, vážený pane Wathelete, vážený pane komisaři, právě před měsícem, přestože jsme měli obecnou dohodu o výši položek v rozpočtu na rok 2011, čtyři velké politické skupiny velice hlasitě a důrazně do věci vstoupily a požádaly belgické předsednictví, aby jednalo s Radou nejenom o výši položek v rozpočtu na rok 2011, které byly dohodnuty, ale také o skutečné politické dohodě pro příští etapu jednání, o politické dohodě, která by nám umožnila spolupracovat, ve formě úmluvy nebo něčeho jiného - na tom vcelku nezáleží - ale také s vnitrostátními parlamenty a vládami, na budoucím finančním rámci a vlastních zdrojích. Každý s tím souhlasil.
Žádali jsme o to tehdy, před pouhým měsícem, protože jsme byli přesvědčeni, že musíme zaručit budoucnost evropských financí, protože jsme se domnívali, že musíme pomoci rozpočtům členských států, které se všechny potýkají s potížemi a proto, že Evropská unie musí mít vlastní zdroje. Souhlasili všichni a řekla bych, že to bylo vyjádřeno velice důrazným způsobem.
Uplynul měsíc, a kam jsme se v tomto směru dostali? Vrátili jsme se zpátky na začátek. Má být přijat rozpočet na rok 2011. Opomíjí nástroj pružnosti a ITER. Co se mě týče, projektu ITER nelituji, jak víte, ale na druhé straně, belgické předsednictví - i přesto, že vyvinulo nesmírné úsilí, to musím přiznat - nám všem tak trochu tu hořkou pilulku dnes oslazuje tím, že navrhuje, abychom se spokojili s prohlášením Rady, s moudrostí Komise - přestože doufám, že bude vždy na straně Parlamentu; což je místo kam patří - a s dopisem od pana Leterma, premiéra, který nám ve skutečnosti navrhuje, abychom dodržovali smlouvy. Je dobře, že nám nenavrhuje opak - to by bylo zarážející.
Musíte proto přiznat, že je to dosti slabý návrh a musíte pochopit, že jsme z něj trochu rozčarovaní. Nejsem si dokonce ani jistá tím, že belgické předsednictví samo tak úplně věří tomu, co říká, přestože si myslím, že kdyby ta "procházka růžovým sadem" trvala trochu déle, pane Wathelete, byli bychom mohli dosáhnout lepší dohody, stabilnější dohody pro budoucnost, která by nám dala větší šanci vytvořit náležité záruky pro budoucnost.
Máte pocit, že to, čeho jsme dosáhli, je neuspokojivé, a já s vámi ten pocit sdílím. I přesto budeme jednat tak, jak je třeba, a proto usnesení, se všemi jeho nedostatky, schválíme a stejně jako v případě všech dalších věcí je nutno konstatovat, že jsme promeškali příležitost, ale můžete se spolehnout, že se zúčastníme příští schůze, protože rozprava o finančních výhledech ještě není uzavřena.
Derk Jan Eppink
jménem skupiny ECR. - Vážený pane předsedající, budu se snažit být stručnější než předchozí řečník. Moje skupina navrhuje přijmout rozpočet ve znění odsouhlaseném Radou. Nabízí mírné zvýšení a to je rozumný kompromis. Mějte na zřeteli, že členské státy Evropské unie a občané musejí ve svých rozpočtech provádět škrty. Rozprava o rozpočtu bohužel nezačala dobře. Parlament požadoval zvýšení rozpočtu o 6 %, což bylo absurdní a ukázalo, jak je toto shromáždění odtržené od reality. Emoce v průběhu rozpravy ještě dále roznítily horké hlavy, které chtěly zneužít rozpočtu k tomu, aby si prosadily přístup k vlastním zdrojům, jinými slovy, k dani Evropské unie. Byli jsme vždy proti tomu. Lisabonská smlouva v tomto ohledu vyznívá jednoznačně. Parlament má právo poradní, nikoli právo spolurozhodování.
Parlament tento zápas prohrál, jak jsme předpokládali. Nyní směřuje do situace, kterou evropští konzervativci neustále obhajovali - rozpočet ve výši 1 % HDP. Horké hlavy se v této věci budou muset trochu zchladit; zejména to platí pro Zelené. Zkuste si jen představit, že by Evropská unie neměla příští rok žádný rozpočet, v situaci kdy euro zaznamená strmý pád. Je tohle představa, kterou chcete nabídnout finančním trhům? Myslím si, že by na nich určitě nezavládlo nadšení.
Chtěl bych poblahopřát vládám Spojeného království a Nizozemí za jejich zásadový postoj. Děkuji belgické vládě za její roli čestného zprostředkovatele a děkuji Komisi za její erudovanou a rozvážnou práci.
Miguel Portas
Vážený pane předsedající, nadcházejícím přijetím návrhu rozpočtu na rok 2011 se dostáváme ke konci bouřlivého procesu vyjednávání. Nejprve několik slov o rozpočtu jako takovém. Jeho výsledná podoba vyplývá z navýšení prosazených vládami, což byly zbytkové částky. Návrh předložený vládami, o kterém budeme zítra hlasovat, je značně pod úrovní stropů dohodnutých při dojednávání finančních výhledů na období 2007-2013.
Moje skupina se postavila proti tomuto stanovisku, protože nesouhlasíme s rozpočty na bázi kontinuity v mimořádných situacích a nesouhlasíme s rozpočty, které nedokážou řešit sociální krizi, do níž byly naše země uvrženy politikami úsporných opatření. Jenom tato věc sama o sobě by pro nás byla dostatečným důvodem k tomu, abychom nehlasovali pro tento rozpočet. Jeho podfinancování má ovšem ještě jeden důsledek: bude vyžadovat následné úpravy až do roku 2011 a vlády samy to připouštějí tím, že podepsaly protokol přesně v tomto smyslu.
Teď k budoucnosti: většina těch, kdo budou hlasovat pro tento rozpočet, doufala přinejmenším, že se tento rozpočet v roce 2012 a v roce 2013 nebude opakovat, ale tento předpoklad je krajně nejistý. Přes naše kritické výtky moje skupina podporovala postoje Parlamentu po celou dobu, kdy se jednání dostala do slepé uličky, aby odvrátila toto velice reálně hrozící riziko. Výsledný závazek je však slabý. Zaručuji vám, že v roce 2012 zde proběhne v poněkud pozměněné a rozšířené podobě diskuze, kterou jsme vedli v tomto roce, protože menšina vlád vedená Spojeným královstvím je přesvědčena, že současné evropské rozpočty jsou nadměrné: chtějí méně, nechtějí více. Navíc tytéž vlády chtějí také omezit pružnost. Toto jsou vlády, které mají v oblibě sankce a oškliví se jim solidarita; jsou to vlády, které chtějí superpřísná úsporná opatření a nikoli sociální pokrok. Z tohoto důvodu tato Evropa - Evropa, která odmítá emise evropských dluhopisů, Evropa, která odmítá danit finanční transakce - je Evropou, jež má nejlepší předpoklady k tomu zničit svůj vlastní evropský projekt. To není Evropa, se kterou bychom se byli ochotni smířit, a proto tento rozpočet nemůžeme podpořit.
Marta Andreasen
jménem skupiny EFD. - Vážený pane předsedající, budu stručná, abych vykompenzovala čas, který zabral projev pana Portase. Mnoho poslanců v této sněmovně si bude navzájem blahopřát, že se jim podařilo dosáhnout zvýšení rozpočtu na rok 2011 o 2,9 %. Jiní si budou naopak stěžovat, že to nestačí. Pokud jde o mě, neschvaluji fakt, že tento parlament ignoruje krizi, jíž Evropané procházejí, a zajímá se pouze o uspokojení vlastních ambic. Co se mě týče, mrzí mě, že pan Cameron schvaluje toto zvýšení rozpočtu Společenství a přitom provádí citelné škrty v britském rozpočtu; přičemž tato situace již začala vyvolávat občanské nepokoje.
Tyto finanční prostředky nezlepší ekonomickou situaci daných členských států a nevytvoří ani pracovní místa pro občany, kteří přicházejí o práci; pokud by si je ale Británie ponechala, alespoň by nebylo nutné například zvyšovat školné. Samozřejmě, že nebudeme hlasovat pro přijetí takto zvýšeného rozpočtu.
Lucas Hartong
(NL) Vážený pane předsedající, dnes ráno jsem dostal e-mailem pozvánku na koktejl od sekretariátu Rozpočtového výboru. Výbor chce oslavovat skutečnost, že se Evropskému parlamentu podařilo zvýšit svůj rozpočet na rok 2011.
Kdyby to záleželo na tomto parlamentu a na Komisi, z kapes našich daňových poplatníků by bylo odčerpáno ještě mnoho peněz. Evropské daně: důvod k oslavnému koktejlu! Členské státy, které ztrácejí právo vetovat rozpočet: další důvod k oslavě! Pane předsedající, tomu co se děje, říkám tanec na hrobech občanských práv! Naštěstí je tu přece jen jeden důvod k oslavě. Zvýšení rozpočtu bylo omezeno, po tvrdém tlaku ze strany členských států.
Bohužel to pořád ještě neznamená snížení rozpočtu, které požadovala Nizozemská strana svobody (PVV), ale zvýšení není zdaleka tak vysoké, jak chtěla tato sněmovna. Nebudeme mít žádné evropské daně, což nepotěší skupinu Aliance Liberálů a demokratů pro Evropu, skupinu Progresivní aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu a skupinu Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) a členské státy si ponechají své právo veta. Takže až dnes pozvednu sklenku k přípitku, bude to na počest těch odvážných, nepoddajných členských států, jako je Nizozemí, které se nepodvolily těmto požadavkům Parlamentu. Ať žijí členské státy, ať žijí občané!
Salvador Garriga Polledo
(ES) Vážený pane předsedající, paní Jedrzejewska, paní Trüpelová, pan Lamassoure, pan Lewandowski a pan Böge: to jsou jména lidí, kteří stojí za rozpočtem na rok 2011, a kteří podle mého názoru v konečném důsledku prokázali svou umírněnost a realismus.
Rozpočtový výbor již sestavil návrh, který je z hlediska prostředků na závazky zcela v souladu s finančními omezeními a ponechává prostor pro jednání o prostředcích na platby, neboť, jak uvedla Evropská komise, existovaly zde a i nadále přetrvávají obavy v souvislosti se změnami v prostředcích na platby ve strukturálních fondech na příští rok.
Po říjnovém hlasování v plénu jsme se bohužel zapojili do politických jednání, na kterých se podílela i Rada, a od té doby se všechny věci ubíraly nesprávným směrem: "dopis od dvanáctky států"; 2,9 % zvýšení prostředků na platby požadované Radou; tlak na Parlament a na jeho poslance; a konečný krach jednání, který se projevil zrušením schůzky Rozpočtového výboru, jež se měla konat včera s cílem dosáhnout dohody o nástroji pružnosti a o budoucím financování mezinárodního termonukleárního experimentálního reaktoru (ITER).
Měli bychom z toho vyvodit závěry? Myslím, že ano. Rada by měla vyvodit závěry; následná předsednictví by měla vyvodit závěry; Evropská komise by měla vyvodit závěry; a my rovněž.
Já pro vás teď jeden závěr vyvodím: nechte jednání o rozpočtu Evropské unie na příští roky a v rukou odborníků, kteří si zde dnes vzali slovo.
Rád bych také využil této příležitosti a přivítal mého kolegu poslance pana Schulze v Rozpočtovém výboru a upozornil ho, že se schůzka výboru koná v lednu. Doufám, že na této schůzce předložíte alternativní návrh, jak financovat ITER, vzhledem ke ztrátě 571 milionů EUR v rozpočtu na rok 2010.
Göran Färm
(SV) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, jsem velice rád, že Rada a Parlament dokázaly v této nelehké době dosáhnout dohody o rozpočtu na rok 2011. Rozpočet je dobrý kompromis, neboť jsme dokázali prosadit nízkou míru jeho zvýšení, nicméně jsme našli přiměřené zdroje financování pro oblasti, které jsou našimi prioritami. Chtěl bych moc poděkovat našim zpravodajkám, paní Jędrzejewské a paní Trüpelové, a také belgickému předsednictví za jejich velice konstruktivní přínos k procesu rozpočtových jednání.
Aspektem, který mě znepokojuje, jsou dlouhodobé výhledy, protože z dlouhodobého hlediska by bylo nerozumné, kdyby členské státy Evropské unii zadávaly nové úkoly, ale nebyly schopny se dohodnout, jakým způsobem mají být financovány. To bude závažný problém v roce 2012 a 2013 a samozřejmě také v okamžiku, kdy se budeme připravovat na nadcházející finanční rámec, protože v tuto chvíli je již jasné, že menšina bohatších zemí, které poskytují čistý příspěvek do rozpočtu Unie, z nichž některé mají euroskeptické vlády, chce rozpočet EU zeštíhlit za každou cenu, bez ohledu na následky, které to vyvolá. To není rozumný postoj, zejména proto, že samy tyto vlády tvrdě prosazují zvýšení výdajů v určitých oblastech, například pro projekt IT, a nejsou ani schopny poukázat na to, ve kterých oblastech by mělo dojít k úsporám. Měli bychom škrtat v oblasti zemědělské pomoci? Nebo bychom snad měli přitáhnout otěže také strukturálním fondům? Někteří lidé to chtějí, ale většina říká ne.
Problémy, jimž čelíme ve vztahu k budoucnosti, jsou skutečně vnitřní politické problémy v rámci Rady a ve vztahu mezi členskými státy s odlišnými postoji vůči Evropské unii a jejímu budoucímu rozpočtu. Nejkontroverznějším problémem je otázka budoucích mechanismů pružnosti. Pro nás, Sociální demokraty, v této souvislosti vyvstávají dva problémy.
Za prvé, je věcí principu, že bychom měli podporovat interinstitucionální dohodu, kterou máme od roku 1999 a která doposud fungovala mimořádně dobře. Žádný parlament na světě by nepřijal omezení svého vlivu, zejména pokud by pro to nebyly pádné praktické důvody. Rada nebyla schopna uvést žádné praktické důvody pro omezení mechanismu pružnosti. Lisabonská smlouva nebrání vzniku nové dohody se stejným obsahem, jako je ta současná; je to spíš otázka politické vůle členských států.
Za druhé, jakmile se na konci rozpočtového období sníží rozpětí a zároveň budou uloženy nové úkoly, zvýší se také potřeba využít mechanismů pružnosti. Tuto skutečnost zdůraznila Komise ve svém posouzení současného rámce. Bez ohledu na to, že všechny argumenty hovoří ve prospěch rozšíření mechanismů pružnosti a že by mělo být snazší tyto mechanismy uplatňovat, se Rada vydala opačným směrem. To je nepřijatelné. V tuto chvíli již víme, že existují členské státy, které chápou současný spor ve věci omezení mechanismů pružnosti jako přípravu na rozhodující střetnutí, které vyústí v drastické snížení rozpočtu Evropské unie. Pokud se ukáže, že to má být strategická linie Rady do budoucna, obávám se, že budeme čelit trvalejší rozpočtové krizi, protože tento přístup je pro nás nepřijatelný.
(Řečník souhlasil s tím, že odpoví na otázku na základě modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu)
Lucas Hartong
(NL) Skutečnost, že řada členských států nesouhlasí se zvýšením rozpočtu na rok 2011 a že v důsledku toho bude možné realizovat menší počet projektů, jste kvalifikoval jako "znepokojivou". Nenapadla vás možnost, že tyto členské státy nepociťují nejmenší potřebu existence těchto evropských projektů?
Göran Färm
Vážený pane předsedající, samozřejmě, že to chápu, ale je rozdíl mezi zeměmi, které poskytují čistý příspěvek do rozpočtu Unie, a zeměmi, které jsou čistými příjemci prostředků z rozpočtu Unie. Tuto věc musíme chápat. Mohl byste snadno říci, že Spojené království, Nizozemsko, dokonce i můj vlastní členský stát, Švédsko, by měly prospěch ze snížení rozpočtu Evropské unie.
Podívejte se však na ty členské státy, které mají dnes opravdu problémy. Podívejte se na Řecko, Portugalsko a Irsko. Pro ty by to byla ztráta, kdyby byl rozpočet Evropské unie snížen, protože on fakticky přispívá na jejich ekonomiky - nejenom prostřednictvím strukturálních fondů, ale i jinými součástmi rozpočtu - nemyslím si tedy, že by to bylo férové jednání.
Carl Haglund
(SV) Vážený pane předsedající, přinejmenším nyní vedeme řádnou rozpravu s účastí zástupce Rady. Tato rozprava o rozpočtu na příští rok se dlouho točila kolem toho, co kdo udělal a kdy. V očích mnoha lidí to byla rozprava mezi orgány, což je svým způsobem škoda, ale zároveň se snad můžeme poučit o něčem do budoucna.
Před měsícem jsem se dost kriticky vyjadřoval k tomu, jak se v Radě díváte na budoucnost a na možnost financování priorit, které jste vy sami prezentovali, a tím mám na mysli zejména strategie Evropa 2020; jinými slovy, jak máme financovat ambiciózní cíle, které jsme si v Evropě vytyčili. Moje kritika stále platí, a proto si myslím, že může být zajímavé zamyslet se nad rozpočtem v jeho současné podobě z tohoto konkrétního hlediska.
Dohodli jsme se na rozpočtu se zvýšením o 2,91 %, což si osobně myslím, že je naprosto rozumné řešení. Kdyby si Rada prosadila svou, prostředky na výzkum by byly sníženy téměř o půl miliardy eur ve srovnání s částkou původně navrhovanou Komisí, a v tomto ohledu jsem ještě plně nepochopil, o co Radě šlo. Parlament to později opravil ve své vlastní verzi, což je pozitivní věc. To znamená, že jsme v mnohých ohledech zvolili lepší směr, a i přesto, že výše rozpočtových položek je stejná, jakou chtěla Rada, obsah je podstatně lepší než celek rozpočtových položek zvýšených o 2,91 % požadovaný Radou. Dle mého názoru stojí za to podotknout, že i v případě, že zachováme stejnou výši rozpočtových položek, došlo k výrazným posunům v rozpočtu.
Pan Färm bral zřetel na potřebu mechanismů pružnosti a Rada musí v tomto ohledu zvážit, jakým konkrétním způsobem hodlá najít peněžní prostředky, které jsou potřebné pro budoucí investice, na kterých jsme se dohodli, neboť v budoucích letech nebude možné je najít, pokud bude i nadále uplatňovat logiku, kterou používá v tuto chvíli.
Martin Callanan
Vážený pane předsedající, jsem samozřejmě rád, že Parlament konečně přišel k rozumu, přijal to, co mnozí z nás celou dobu považovali za nevyhnutelné, a dohodl se na zvýšení rozpočtu o 2,9 %; ačkoli musím říci, že pro mnohé z nás toto omezení nárůstu rozpočtu ještě nejde dost daleko. Mnozí z nás by uvítali zmrazení - nebo snad v těch nejodvážnějších optimistických představách - snížení rozpočtu Evropské unie, protože čím méně peněz Evropská unie utratí, tím méně bude zasahovat do životů obyčejných občanů.
To je bezesporu dobrý výsledek pro Davida Camerona, pro Marka Rutteho, ale také vítězství pro evropské daňové poplatníky, kteří jsou momentálně v tíživé situaci a navíc musí platit všechny účty orgánů Evropské unie. V době úsporných opatření, v době škrtů ve většině členských států bylo naprostým šílenstvím, že se tento parlament snažil zvýšit výdaje Evropské unie o 6 %. Těší mě, že si Parlament zachoval alespoň špetku zdravého rozumu.
Těm, kdo věří v evropský projekt a v evropskou integraci - a já nejsem zrovna jedním z nich - jste způsobili ve vztahu k vaší věci více škody než kdokoli jiný tím, že jste se snažili trvat na tomto absurdním zvýšení výdajů Evropské unie v době, kdy každý jiný, každá jiná veřejná instituce v Evropě, pociťuje bolestivé dopady škrtů. Vaší věci jste způsobili nedozírné škody.
Bastiaan Belder
(NL) V průběhu závěrečné fáze rozpočtového procesu učinily Rada a Komise politická prohlášení, zejména za účelem začlenění Evropského parlamentu do financování Evropské unie v dlouhodobém výhledu. Mám k této věci dvě otázky.
Moje první otázka zní: jakou konkrétní formu hodlá dát Rada a Komise této spolupráci? Bude mít Evropský parlament v této věci roli spolurozhodování? Silně o tom pochybuji.
Má druhá otázka se týká daně Evropské unie. V červnu 2011 chce Evropská komise předložit návrh financování Evropské unie na období 2014-2020. Moje otázka v této věci zní: je součástí tohoto návrhu daň Evropské unie? Pokud ano, znamená to, že seznam potenciálních odvodů, o nichž Evropská komise informovala v říjnu, byl ještě rozšířen. Pokud se jedná o odvod pro finanční sektor, pak veškeré příjmy by podle mého názoru měly rozhodně připadnout členským státům, protože právě členské státy musely v konečném důsledku zachraňovat banky.
A konečně, pane předsedající, plně podporuji postoj, který v tomto sporu zaujaly nizozemská a britská vláda.
Angelika Werthmann
(DE) Vážený pane předsedající, především bych chtěla poděkovat paní Jędrzejewské a paní Trüpelové, které realizovaly rozpočtový proces s velkou dávkou odpovědnosti a s jasným důrazem na priority.
Pokud jde o rozpočet na rok 2011: jestliže posuzujeme rozpočet Evropské unie, musíme mít vždy na paměti, že 95 % finančních prostředků se vrací zpátky ve prospěch občanů. Nejlepším příkladem v tomto ohledu je Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci. Administrativní náklady Evropské unie, které činí 6 %, jsou nižší než náklady celé řady členských států Unie. Mnoho let činil rozpočet Evropské unie plus/mínus 1 % HDP. Z tohoto rozpočtu bylo financováno i rozšíření Unie z 15 na 27 členských států bez jakýchkoli dalších rozpočtových zdrojů. V důsledku Lisabonské smlouvy máme nyní další úkoly.
Zvýšení rozpočtu jsou vždy obtížná. Ovšem s tématy, jako jsou nové projekty a další úkoly související s Lisabonskou smlouvou, je rozpočet na rok 2011 také investicí do budoucnosti Evropské unie a do fungování jejích orgánů.
Alain Lamassoure
(FR) Vážený pane předsedající, vzhledem k výjimečným omezením, kterým čelíme v letošním roce, je dohoda, jíž bylo dosaženo o návrhu rozpočtu na rok 2011, nejlepší možný kompromis. Za to musíme poděkovat a poblahopřát našim dvěma zpravodajkám, Evropské komisi a obdivuhodnému belgickému předsednictví, jemuž bych chtěl vyjádřit obzvláštní vděčnost.
Pan Wathelet je trochu posmutnělý; má pocit, že bylo dosaženo příliš málo. Měl by vnímat gesto Parlamentu, kterým částku 570 milionů EUR přidělil členským státům, místo toho, aby ji vyčlenil na financování ITER, jako výraz vděčnosti belgickému předsednictví.
Od zahájení těchto jednání se Parlament úzkostlivě snažil dát najevo, že si je vědom svých oblastí odpovědnosti. Nyní, na konci roku, v okamžiku, kdy je soudržnost Unie zase jednou zpochybňována, Rozpočtový výbor kategoricky doporučuje, abychom ukončili nejistotu týkající se rozpočtu na rok 2011.
Ovšem zásadní problémy přetrvávají v nezměněné podobě. Na rozdíl od některých vnitrostátních rozpočtů nehrozí rozpočtu Unie úpadek. Podle zakládajících smluv se musí jednat o vyrovnaný rozpočet, ale z politického hlediska se ocitá na pokraji krachu. Evropa financuje své ambice tím, že se utápí ve verbálním fantazírování. Ale verbální inflace, inflace grandiózních a iluzorních cílů, je stejně zhoubná jako inflace peněžní.
Unie již nemá prostředky na to, aby financovala rozhodnutí, která přijala v minulosti, ani na své nové pravomoci, které jí přiznává Lisabonská smlouva. Unie také nedokázala zavést postupy, které by jí umožnily zajistit, aby v situaci, kdy nemá k dispozici finanční zdroje Společenství, byly významné společné cíle, jako je strategie Evropa 2020, začleněny do vnitrostátních rozpočtů.
To je také důvod, proč Parlament připisuje takový význam dohodě dosažené společně s Komisí a budoucími předsednictvími ve snaze najít způsob, jak zabezpečit financování budoucích politik, prostřednictvím rozpočtu Společenství, z nových zdrojů, které již nebudou působit odliv prostředků z vnitrostátních rozpočtů, a prostřednictvím vnitrostátních rozpočtů jako takových, které jsou dvacetkrát vyšší než skrovný evropský rozpočet. V roce 2010 Unie nově definovala svůj koncept finanční solidarity. Rok 2011 musí být rokem, kdy znovu objevíme rozpočtovou solidaritu.
Hynek Fajmon
(CS) Chtěl bych dnes opět jasně říci, že Evropská unie potřebuje řádný rozpočet pro příští rok. Není žádný důvod proto, abychom se ocitli v rozpočtovém provizoriu. Není rovněž žádný důvod k tomu, aby Evropský parlament podmiňoval schválení rozpočtu nějakými dodatečnými požadavky. Všechny evropské státy nyní procházejí složitým hospodářským obdobím a potřebují jistotu v podobě řádných rozpočtů, a to jak na národní úrovni, tak také na evropské úrovni. Tuto jistotu potřebují i domácnosti, firmy a také města a obce.
Proto zde mohu za sebe i za své kolegy z Občanské demokratické strany z České republiky a kolegy ze skupiny Evropských konzervativců a reformistů říci, že kompromis dosažený mezi Komisí, Radou a Parlamentem zítra v hlasování podpoříme.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Vážený pane předsedající, zítřejší hlasování může ukončit první proces schvalování ročního rozpočtu v souladu s Lisabonskou smlouvou. Jednání byla bezesporu náročná. Parlament předložil nesmírně důležité politické zřetele, ale Rada odmítla o nich jednat. Parlament, který si zachovával svůj postoj, nejprve představoval velice silnou jednotnou frontu. Rada byla rozdělená, ale měla výhodu jednomyslnosti a blokovaného dohodovacího řízení. Nyní jsme v situaci schvalování výše rozpočtových položek. Rada a Komise přijaly prostřednictvím prohlášení velkou většinu požadavků Evropského parlamentu. Bylo by bývalo mnohem lepší mít interinstitucionální dohodu, která by zajistila větší jistotu pro budoucnost. Parlament bohužel již není tak jednotný jako na začátku jednání. V důsledku toho chybí finanční prostředky na financování ITER.
Jsem přesvědčen, že je pro nás mimořádně důležité, abychom Unii dali rozpočet, který v tomto krizovém období potřebuje. Před schválením budoucích finančních výhledů máme k dispozici čas, který potřebujeme k dosažení dohody o tématech, jež jsou zatím nedořešena. Rada musí pochopit, že Unii neprospěje praxe, v jejímž rámci budou hlavní evropské politiky schvalovány postupem spolurozhodování, zatímco o finančních zdrojích potřebných k provádění těchto politik bude rozhodovat pouze jedna ze stran podílejících se na rozpočtové spolupráci. Parlament se musí podílet na stejné úrovni na obou aspektech: politickém i finančním.
Peter van Dalen
(NL) Vážený pane předsedající, mnozí poslanci zde ve svých prohlášeních o rozpočtu zaujímají pokrytecký přístup. Pan Schulz se příliš nesnaží skrývat své podráždění vůči Radě. Pan Verhofstadt svůj slovník zřejmě zredukoval jenom na dvě slovní spojení: evropské dluhopisy a evropské daně. Pan Daul dokonce naznačil, že Nizozemsko může také, když na to přijde, vystoupit z Evropské unie. To jsou tvrdá slova, ale podporují jenom jednu stranu sporu.
Když jsem však navrhoval, že bychom měli řešit vlastní rozpočet Parlamentu, tito pánové a jejich skupiny mě zřejmě neposlouchali. Kromě toho se ke mně chovali přezíravě, když jsem navrhl, že by poslanci měli zachovávat transparentnost v otázce náhrad, které dostávají každý měsíc za celkové výdaje. A nedostalo se mi také žádné podpory ve věci mého návrhu, že bychom měli řešit problém luxusního vozového parku Parlamentu. Když jsem navrhl, že bychom měli zredukovat luxusní informační kanceláře Parlamentu, zdálo se, že pro mnohé poslance to je problém.
Bylo by tedy v každém ohledu správné hlasovat proti, ale mé skupině a mé zemi se podařilo zabránit tomu, aby se situace ještě zhoršila, a to je důvod, proč jsem se zdržel hlasování. Hlasování ve prospěch zvýšení rozpočtu o 2,9 % v současné atmosféře by bylo naprosto nemístné.
José Manuel Fernandes
(PT) Vážený pane předsedající, vážený pane komisaři, dámy a pánové, přijetím tohoto rozpočtu Evropský parlament prokazuje nesmírný smysl pro odpovědnost. Pravda je, že tváří v tvář hospodářské, finanční a sociální krizi, z jejíhož sevření se nám daří jen obtížně vymanit, by bylo pro Evropskou unii a její občany špatné nemít rozpočet na rok 2011. Nikdo by neměl pochopení pro to, že orgány Unie na jedné straně požadují od členských států obecný souhlas pro své rozpočty a že se jim nepodařilo dosáhnout minimálního konsenzu pro tyto rozpočty na straně druhé.
Nicméně jsem přesvědčen, že přestože rozpočet na rok 2011 není špatný, mohl být lepší. Potřeba jednomyslnosti v Radě pro některé otázky jednání ještě zkomplikovala. To byla předzvěst obtíží, jimž bude Rada čelit v procesu hledání dohody o příštím víceletém rámci a o nových vlastních zdrojích, které, jak víme, vyžadují jednomyslnost v Radě.
V tomto okamžiku bych chtěl zdůraznit vynikající práci paní Jędrzejewské jako zpravodajky a také paní Trüpelové, úsilí belgického předsednictví a jednání Komise. Priority, které jsme si vytyčili, jsou začleněny do tohoto rozpočtu:- Zdůraznil bych posílení podpory pro mládež, vzdělání a inovace a výzkum. Chtěl bych také upozornit na přípravnou akci nazvanou Your first EURES job (vaše první zaměstnání prostřednictvím portálu EURES), která podpoří mobilitu mladých lidí v Evropské unii v oblasti zaměstnanosti. Na tomto návrhu jsem pracoval osobně a doufám, že až tato přípravná akce získá právní základ, vznikne z ní program, na který bude vyčleněn značný objem rozpočtových prostředků. Dalším pozitivním aspektem bylo dosažení dohody v tom smyslu, že Komise předloží nejpozději do konce září 2011 aktualizované údaje týkající se přídělů rozpočtových prostředků pro politiku soudržnosti a pro rozvoj venkova a v případě potřeby zvýšení těchto přídělů.
Mairead McGuinness
Vážený pane předsedající, chtěla bych poděkovat zejména Sidonii, naší zpravodajce, za skvělý způsob, jakým vedla velice náročná jednání jménem Parlamentu. Tuto práci je třeba ocenit, stejně tak jako práci Rady.
Hovořím jako zpravodajka pro zemědělství a potřebuji, aby se slovo zemědělství ozývalo v celé této sněmovně, protože jsme znepokojeni, nejen pokud jde o konkrétní výši rozpočtových položek, ale také v souvislosti s procesními otázkami. Podle mého názoru tento nový proces potřebuje doladit. Mohli bychom a měli bychom naši práci dělat lépe. To si říkám sama sobě, ale říkám to také Radě a Komisi a myslím si, že potřebujeme zkoumat a prověřit, jak jsme pracovali v minulosti.
Dosáhli jsme určitých úspěchů v zemědělství. Jsou velmi omezené, ale mám obavy, pokud jde o budoucnost. Chtěla bych, aby Komise vysvětlila masivní škrt až do výše 800 milionů USD, který zřejmě figuruje v položce finančních prostředků na rozvoj venkova. Doufám, že to nakonec v této podobě nebude schváleno.
Jsem znepokojena rozpočtem na období po roce 2013 a znepokojuje mě rovněž možnost, že zemědělství by se mohlo stát odvětvím, z nějž jsou loupeny finanční prostředky na jiné politiky v případě, že neexistuje dohoda o přiměřeném rozpočtu pro všechny politiky Evropské unie.
Zigmantas Balčytis
(LT) Poprvé od vstupu nové Lisabonské smlouvy v platnost využil Evropský parlament své pravomoci, které mu byly přiznány, k plnému zapojení do procesu sestavování rozpočtu Unie. Neúspěšný první pokus dosáhnout dohody a promítnout do rozpočtu legitimní požadavky Evropského parlamentu je projevem sporu, který ve vztahu mezi orgány doposud přetrvává a který by neměl ve skutečnosti existovat, neboť brání efektivní interinstitucionální spolupráci. Je asi nesporné, že cílem všech orgánů Evropské unie je zajistit, aby dohody, které jsou mimořádně důležité pro celou Evropskou unii a její občany, byly přijaty maximálně hladce. V budoucnosti proto musí být provedeny zásadní změny v principech fungování orgánů jako takových a zapojení Evropského parlamentu do všech fází jednání, zejména do procesu přijetí rozpočtu, musí být považováno za obzvláště důležitý faktor pro uplatňování principu zastupitelské demokracie.
Riikka Manner
(FI) Vážený pane předsedající, především bych ráda poděkovala zpravodajům za tvrdou práci, díky níž se podařilo dosáhnout konečného výsledku. Tato jednání si vyžádala některé kroky s mimořádným nasazením v souvislosti se vstupem Lisabonské smlouvy v platnost a restriktivními rozpočty v členských státech. Z tohoto důvodu bych chtěla poděkovat všem našim vyjednavačům.
Toto je poprvé, kdy se rozhoduje o rozpočtu Evropské unie v jednom čtení a faktem zůstává, že si myslím, že tento proces dále zdůraznil potřebu lepšího dialogu mezi oběma rozpočtovými orgány, což je požadavek, který Parlament prosazuje již dlouhou dobu. V souvislosti s dohodovacím řízením o ročních a víceletých rozpočtových rámcích je třeba zajistit kontinuitu jednání a sladěný přístup, aby byly jednotlivé orgány schopny hovořit u jednacího stolu stejným jazykem.
V tuto chvíli ale můžeme být zřejmě spokojeni, že máme zajištěný rozpočet na rok 2011. V současném víru, v němž se ocitá naše hospodářské prostředí, je třeba omezit prvky nejistoty na minimum.
François Alfonsi
(FR) Vážený pane předsedající, rozpočet na rok 2011, v té podobě, v níž se ustálil v návaznosti na četná dohodovací řízení mezi naším Rozpočtovým výborem, Radou a Komisí, neodpovídá nové rovnováze pravomocí mezi orgány definované Lisabonskou smlouvou.
Rada, nebo konkrétně zástupci řady vlád, tuto rovnováhu pravomocí nerespektovala. Zejména je nepřijatelné, že požadavek Parlamentu vést dialog o budoucích vlastních zdrojích Evropské unie se nesetkal s žádnou odezvou.
Náš Parlament má nyní pravomoc spolurozhodování v rozpočtových záležitostech. Musí zajistit, aby tato pravomoc byla respektována, a je rovněž třeba, abychom si uvědomili toto: skutečně vyvážená dohodovací řízení pravděpodobně nebudou možná, dokud tato pravomoc spolurozhodování nebude uplatňována formou hlasování proti určitým návrhům.
V určitém okamžiku bude muset Evropský parlament přistoupit k důraznému prosazení vlastního institucionálního postavení. Tento problém vlastních zdrojů opět vystane v následujících měsících. Pokud chceme uspět, budeme muset být schopni naplňovat naši odpovědnost až do konce.
Diane Dodds
Vážený pane předsedající, nemohu hlasovat pro jakékoli zvýšení rozpočtu Parlamentu a jsem přesvědčena, že mnoho lidí ve Spojeném království bude sledovat jednání, která zde probíhají, v naprostém úžasu. V ekonomikách jednotlivých členských států v celé Evropě jsou uplatňována úsporná opatření a prováděny rozpočtové škrty. Ty jsou heslem dne a realitou, jíž musí naši lidé čelit.
Euro je v krizi a já bych chtěla, aby tato sněmovna vzala na vědomí, že přestože mé voličstvo nepoužívá euro, máme společnou pozemní hranici s Irskou republikou. Irská republika pro nás představuje velký vývozní trh, a krize má proto negativní dopad i na naše občany. V kontextu celé této krize jsme navrhli zvýšení o 2,9 %, což znamená omezení ve srovnání s 6 %, které Parlament původně žádal, nicméně v souvislosti s rozpočtem, který Účetní dvůr neschválil již řadu let.
Nejvíc znepokojující je pak skutečnost, že Komise přislíbila, že do června 2011 předloží návrh daně Evropské unie. Lze se pak divit, že euroskepticismus je na vzestupu?
Michel Dantin
(FR) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, rád bych se připojil k díkům a gratulacím určeným těm, kterým se podařilo dovést tato velice náročná jednání do konce.
Připravujeme se na zítřejší schválení rozpočtu, které představuje velký krok směrem vpřed k Evropě mobility a k Evropě mladých lidí. Tento rozpočet především prokazuje odhodlání Parlamentu nerezignovat ani v tomto krizovém období na rozsáhlé evropské investiční projekty.
Rád bych vám však tlumočil své znepokojení a nesouhlas s volbou, kterou dnes učinily některé politické skupiny a zejména Socialisté, jejichž zástupci v klíčových okamžicích zastávali vládní funkce, neboť tato volba ohrozila ITER, jediný zásadní dlouhodobý výzkumný projekt v Evropské unii, ve kterém hrajeme vedoucí roli.
Jak víte, Evropská unie se loni v červnu zavázala, že na tento projekt, který má klíčový význam pro naši bezpečnost, přispěje další částkou 1,3 miliardy EUR. Naše hlasování tedy zpochybní důvěryhodnost Evropy ve světě. Tento postoj ve svém důsledku znamená, že jsme přišli o částku téměř 600 milionů EUR v nevyčerpaných prostředcích za rok 2010, které bývaly mohly být přiděleny na ITER. To je absurdní!
Edit Herczog
Vážený pane předsedající, jako poslankyně Evropského parlamentu cítím odpovědnost za to, že máme rozpočet. Jako členku socialisticky orientované skupiny mě velice mrzí, že se nedáme cestou daně z finančních transakcí. Jako zpravodajka Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku bych chtěla zdůraznit, že projekt ITER podporujeme, ale nepotřebujeme nesystémové řešení na jeden rok: potřebujeme udržitelné finanční řešení na příští dvě desetiletí. Jako Maďarka jsem velice ráda, že se maďarské předsednictví doufejme nebude muset zabývat rozpočtem a v průběhu jednání bude hledat jenom řešení pro ITER a pro mechanismus pružnosti.
Janusz Lewandowski
člen Komise. - Vážený pane předsedající, budu stručný, protože jsem již vyčerpal svůj časový limit. Pokud jde o odpověď panu Belderovi, který již zřejmě odešel, návrh Komise, jak realizovat spolupráci mezi orgány, představoval přímé uplatňování článků 312, 324 a zejména článku 311 Lisabonské smlouvy, pro konkrétní proces rozhodování o vlastních zdrojích při plném respektování fiskální suverenity členských států.
Pokud jde o vlastní zdroje, do mandátu svěřeného Komisi v prosinci 2005, který byl potvrzen Parlamentem, jednoznačně a výslovně spadá otevírání nejenom výdajové strany, ale taky příjmové strany rozpočtu, včetně slevy na příspěvek odváděný Spojeným královstvím do rozpočtu Unie. Nebyli jsme dostatečně citliví, abychom se v našem rozpočtovém přezkumu nedotkli problému slevy Spojeného království na příspěvek do rozpočtu Evropské unie a naší konečnou volbou pro budoucnost není zvýšit výdaje, nýbrž změnit poměr mezi přímými platbami členských států a vlastními zdroji, v souladu s vizí smlouvy a otců zakladatelů Evropské unie.
A nakonec ještě jednu poznámku obecnějšího charakteru: doufejme, že pokud zítra proběhne hlasování, naše testování Lisabonské smlouvy z rozpočtového hlediska bude uzavřeno a budeme muset vyvodit závěry. Evropským občanům bude vyslán pozitivní signál, budeme-li mít rozpočet bez jakýchkoli schodků nebo dluhů a pokud dáme najevo, že nedovolíme, aby z nás někdo dělal obětní beránky za politické nezdary v některých členských státech. Takže teď když máme rozpočtový proces uzavřený, měli bychom pokračovat v naší diskusi o praktických podmínkách interinstitucionální spolupráce za výrazně lepších okolností.
Melchior Wathelet
Vážený pane předsedající, jako komisař nemám již mnoho, co bych k této diskuzi dodal.
Zcela jednoduše řečeno, mám-li reagovat na názor některých poslanců, který jsem si vyslechl, v tom smyslu, že by rozpočet raději neschválili, aby stvrdili pravomoci spolurozhodování Parlamentu, myslím si, že všechny evropské orgány mohou získat mnohem víc a posílí své postavení, pokud budou schopny skutečně Evropskou unii posunout dopředu hledáním kompromisů, namísto toho, aby každý blokoval každého a tím odsuzoval evropské projekty ke stagnaci.
Myslím si, že to je vcelku logické, a dnes bych chtěl opravdu poděkovat všem těm, kteří se rozhodli podílet se na budování Evropy a na jejím pozitivním posunu směrem vpřed. Má Rada všechno, co chtěla? Ne. Má Parlament všechno, co chtěl? Samozřejmě, že ne. Daří se nám pozitivní posun věcí směrem vpřed? Ano. Tento postup spolurozhodování byl funkční; fungoval bez problémů. Každý udělal nějaké kompromisy. Každý udělal nějaké ústupky.
Zbývá toho ještě hodně udělat? Samozřejmě, že ano. Je zřejmé, že právě o tom je celá rozprava o mechanismu pružnosti a o ITER. Mrzí mě, že jsme nedokázali dospět k dohodě a vyslechl jsem i názor, že předložený návrh je krok směrem zpátky. Není tomu tak. Opakuji znovu: tato situace vzniká při každé rozpravě a dnes se jedná o jednomyslnost. Pokud je cílem posun směrem ke kvalifikované většině, pak si myslím, že návrh belgického předsednictví musí být přijat. Myslím si, že to je nezbytné, pokud jde o přípravu rozpočtů na rok 2012 a 2013. Domnívám se, že tento mechanismus musí být skutečně prosazován, neboť odpovídá postupům uplatňovaným v minulosti, ale přinejmenším zajišťuje to, že rozpočty na rok 2012 a 2013 již nebudou moci být blokovány požadavkem jednomyslnosti. Jsem přesvědčen, že se této příležitosti musíte opravdu chopit.
Co se týče ITER, způsob, kterým jsme uplatňovali tento mechanismus pružnosti pro ITER 2010 jasně ukazuje, že tento mechanismus budeme potřebovat a že musíme akceptovat to, co je nám dnes prezentováno.
Chtěl bych upřímně poděkovat všem těmto řečníkům - a nebudu uvádět každého jednotlivě - kteří ocenili práci, již jsme společně vykonali s cílem přispět k pozitivnímu posunu směrem vpřed. Chtěl bych poděkovat všem těm, kteří dali přednost logice pozitivního posunu před logikou zablokování celého procesu. Myslím si, že musíme prosazovat právě tuto pozitivní logiku.
Pane Lamassoure, zmínil jste se o rozpočtové solidaritě. V Radě jsme měli téměř úplnou solidaritu, neboť každý přijal zvýšení o 2,91 %. Přešli jsme od kvalifikované většiny k naprosté jednomyslnosti v Radě. Žerty stranou, myslím si, že všechna prohlášení, která tvoří přílohu k tomuto rozpočtu na rok 2011 - protože je pochopitelně pravda, že rozpočet sám o sobě má také svou politickou stránku, jak Parlament prokázal prostřednictvím politických priorit, které začlenil do rozpočtu - ať už v případě vlastních zdrojů, evropské přidané hodnoty, "lisabonizace" - prohlášení Komise - nebo v souvislosti s tímto společným prohlášením, které je důležité a na které již navázal dopis od belgického premiéra, současného předsedy Evropské unie, myslím si tedy, že všechna tato prohlášení jsou důkazem faktu, že všechny etapy tohoto procesu míří správným směrem. Určitě nepostupujeme tak rychle, jak by si každý přál, ale dostatečně rychle na to, abychom mohli říci, že tento mechanismus je v provozuschopném stavu a že je lepší se přiklonit k této logice pozitivního posunu než k logice zablokování celého procesu.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
Vážený pane předsedající, z toho, co řekli předchozí řečníci, je zřejmé, že jsme všichni rádi, že bude možné od 1. ledna příštího roku efektivně a bez zbytečných prodlev plnit rozpočet Evropské unie na rok 2011. Ze všech těchto projevů ale také jasně vyplynulo, že zde ještě určité věci chybějí. Je zde nedostatek diskuze a nedostatek porozumění. V tuto chvíli je mi již jasné, že Lisabonská smlouva před námi otvírá nové, neprozkoumané území a že nás čeká velice náročná debata v otázce nového víceletého rozpočtu Evropské unie na období po roce 2013.
Tato debata se týká zásadní otázky, a sice, jak bychom mohli překlenout neustále se prohlubující rozpor mezi tím, co se očekává od Evropské unie nebo, jinými slovy, co by Evropská unie podle našich očekávání měla dělat - a jsme svědky toho, že členské státy a všechny zúčastněné strany, včetně Evropského parlamentu, očekávají od Evropské unie čím dál více, neboť od Evropské unie se očekává, že se bude zabývat stále širším počtem tematických oblastí a otevírat se novým politikám, novým oblastem činnosti a že si bude pro sebe vytyčovat nové úkoly - tedy rozpor mezi výše uvedenými očekáváními a čím dál menší ochotou financovat tyto nové projekty. Musíme vést společné debaty o tomto stále dramatičtějším rozporu. Debatám tohoto typu se rozhodně nemůžeme vyhýbat, už proto, že jsme v současné době konfrontováni s finanční a hospodářskou krizí a pokud jde o financování, nesmějí existovat žádná tabuizovaná témata. Měli bychom mluvit otevřeně o všech otázkách: o vlastních příjmech Evropské unie, o tom, co by Evropská unie měla dělat, o tom, co by pravděpodobně neměla zkoušet dělat, o tom, co je pro nás skutečně maximálně důležité a do jaké míry by tyto priority měly být financovány.
Souhrnně řečeno, myslím si, že to, co se odehrávalo v průběhu procesu přijímání rozpočtu na rok 2011, je základem i začátkem další rozpravy, a v žádném případě ne jejím koncem. Děkuji vám za vaši ochotu zapojit se do rozpravy a doufám, že příští rok se tato ochota projeví ještě větší měrou.
Helga Trüpel
Vážený pane předsedající, těší mě, že jsem v této dnešní rozpravě dostala poslední slovo. Začnu tím, že ráda přijímám omluvu pana Schulze. Řekl, že se někdy choval nevhodně. Je vždy dobré, když si uvědomí, že dělá občas přílišný rozruch. Proti jeho připomínce, že jsme se v minulosti zabývali pouze technickými rozpočtovými záležitostmi a nyní jsme si uvědomili, že je to také věc rozpočtové politiky, bych se chtěla důrazně ohradit. Působím v Rozpočtovém výboru šest let a i v době před tím byl pro mě rozpočtový proces vždy věcí rozpočtové politiky a nikdy nebyl redukován na pouhý technický aspekt věci. Pan Schulz řekl, že se v průběhu posledních několika týdnů hodně poučil. Velice ráda to slyším. V tomto případě danou věc snad nyní pochopí.
Nyní bych se chtěla vyjádřit k protievropským tónům, které v této sněmovně právě zazněly. Chtěla bych ještě jednou jasně zdůraznit, že pokud - jak je stanoveno v Lisabonské smlouvě - je našim cílem projednat otázku nových vlastních zdrojů pro Evropu, jednalo by se nejenom o další daň pro evropské občany, ale znamenalo by to také, že platby z hrubého domácího produktu by o tuto částku byly sníženy. Jinými slovy, nelze to vykládat automaticky jako větší zátěž pro občany, tento mechanismus by také vytvořil transparentnější systém pro naše vlastní zdroje. To je třeba prodiskutovat. Odmítám pokusy zmanipulovat mínění falešným argumentem, že vzniknou pouze další břemena. Cílem je spíše najít inteligentní systém financování. Rada a Parlament by měly být připraveny to udělat.
Mojí druhou připomínkou, jíž bych chtěla reagovat na to, že věci jsou zde jednoduše prezentovány, jako kdyby Evropská unie neustále evropským daňovým poplatníkům jenom něco brala, je poukázání na fakt, že zde jsou vzdělávací programy pro evropské občany, je zde nová infrastruktura, jsou zde nové jazyky a pomoc pro zemědělce zaměřené na produkci mléčných výrobků. Jinými slovy, to, co zde děláme, je v zájmu evropských občanů, který dobře chápeme, a to je třeba říci nahlas a jasně.
Jaká je globální role Evropské unie v nadcházejících letech? Jsou zde úspěšné země jako Čína, Indie, Brazílie a jiné, s nimiž soutěžíme na globální úrovni. Pokud jako Evropská unie chceme být silní a mít nové výrobky, které budou doufejme také udržitelné, nové výrobní metody šetrné k životnímu prostředí, výrobu energie, která bude skutečně založena na obnovitelných zdrojích energie, jež byla opět vytyčena jako jeden z cílů v Cancúnu, pak pro to potřebujeme také vhodné zdroje a potřebujeme evropský rozpočet, který odráží naše společné zájmy. Doufám, že se v příštích několika letech posuneme tímto směrem.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se uskuteční zítra ve 12:30.
Písemná prohlášení (článek 149 jednacího řádu)
Elisabeth Köstinger
písemně. - (DE) Vítám skutečnost, že jsme konečně dospěli k dohodě o rozpočtu na rok 2011. To zabezpečí finanční jistotu pro zranitelné odvětví zemědělství. Zemědělská politika Evropské unie potřebuje stabilní rozpočtový rámec a ve svízelné hospodářské situaci to platí dvojnásob. Rozpočet založený na systému dvanáctin by způsobil vážné finanční potíže mnohým členským státům, které již schválily zemědělské platby zemědělcům. Zemědělství je silně závislé na dotacích Evropské unie. Rodiny, které zemědělsky hospodaří, potřebují jistotu, aby mohly plánovat budoucnost svých zemědělských podniků. V celé Evropské unii představují přímé platby 40 % příjmů zemědělských podniků a poskytují finanční jistotu v hospodářském prostředí nízkých výrobních cen, rostoucích výrobních nákladů a kolísajících trhů. Opatření, která jsou součástí programu rozvoje venkova, přinášejí přímý užitek venkovským oblastem a stimulují regionální ekonomiky. Zejména zemědělské podniky v Rakousku mají užitek z opatření 1. a 2. pilíře. Celkem 58 % ročního rozpočtu Rakouska na zemědělství pochází z Evropské unie. Zemědělci v Evropské unii mají širokou škálu možností vykonávat odpovědná zaměstnání, jejichž počet se stále zvyšuje. Musejí vyrábět potraviny špičkové kvality a splňovat náročné normy pro životní podmínky zvířat a zároveň přispívat k předcházení změnám klimatu, ochraně životního prostředí a zachování biologické rozmanitosti. Mají-li zemědělci poskytovat tyto základní služby, je nezbytné zajistit pro ně spolehlivé příjmy založené na racionální a stabilní finanční politice Evropské unie. Co se týče jednání o finančním rámci na období 2014-2020, všechny aspekty zemědělství musejí mít stejnou výši rozpočtového financování.
Georgios Stavrakakis
Slepá ulička v první etapě jednání o rozpočtu Evropské unie na rok 2011 způsobená neústupným postojem omezené menšiny členských států téměř vyústila ve fiasko systému dvanáctin, se vším, co s sebou takový systém přináší, jak z hlediska rozpočtů ekonomicky slabých členských států, tak z hlediska možnosti závažné prodlevy v platbách evropských finančních prostředků. S cílem zamezit tomuto fiasku Parlament prokázal svůj nezbytný smysl pro odpovědnost a je připraven rozpočet přijmout, i přesto, že nesplňuje všechny jeho požadavky a že jeho zvýšení není takové, jaké by evropská veřejnost mohla očekávat vzhledem k potřebě vypořádat se s hospodářskou krizí. Ovšem problém, jak řešit rozpočtové potřeby v bezprostřední budoucnosti na rok 2012 a 2013, přetrvává a já vyzývám tuto malou menšinu členských států, aby prokázala náležitý smysl pro odpovědnost a spolupracovala s Parlamentem s cílem najít řešení, které poskytne Evropské unii potřebnou pružnost k řešení jejích potřeb a odvrácení nové rozpočtové krize.
