Žemės ūkio produktų kokybės politika. Kokios strategijos laikytis? (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas - G. Scottà pranešimas Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto vardu dėl žemės ūkio produktų kokybės politikos: kokios strategijos laikytis?
Giancarlo Scottà
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, šiuo metu, kai Europą, įskaitant ir jos žemės ūkio sektorių, veikia rinkos globalizacija ir didelkrizė, vienas iš galimų su žemės ūkio rinka susijusių atsakų - atkreipti ypatingą dėmesį į produktų kokybę.
Manau, kad ES kokybės politika gali pagerinti konkurencingumą ir sukurti pridėtinę Europos regioninės ekonomikos vertę, nes daugelyje kaimo vietovių, kuriose alternatyvios gamybos galimybės menkos, tai dažnai yra vienintelgalimybvystytis. Šiose nepalankiose vietovėse remdami specialaus asortimento produktų žemės ūkį, jose sukursime ekonomiką ir darbo vietas.
Be to, ateities žemės ūkio produktų kokybės politika taip pat turi būti susieta su didžiausiu modernaus žemės ūkio potencialu, t. y., kaip Europos atveju, dinamišku, gausiu ir įvairiu žemės ūkiu, kuris nuolat kintančiai visuomenei gali pasiūlyti ne tik aukštos kokybės maisto produktų, bet ir labai svarbių paslaugų.
Savo pranešime pabrėžiau, kad svarbu išlaikyti tris atskiras geografinių nuorodų registravimo sistemas, nes jomis pristatomas ryšys su Europos regionais, pristatant jų tradicijas, istoriją, skonio ir unikalias žinias, laikui bėgant perduodamas iš kartos į kartą.
Todėl manau, kad išlaikius dvi atskiras SKVN ir SGN sistemas jose būtų atsižvelgiama į konkrečius gamtos skirtumus ir produktų bei jų geografinės gamybos vietos ryšių stiprumą. Vartotojai dažnai painioja geografines maisto produktų perdirbimo vietos nuorodas su paties žemės ūkio produkto kilmės vieta ir neretai nežino, kaip veikia maisto grandinė.
Todėl manau, kad vien privalomai nurodžius pirminių produktų gamybos vietą galima padėti suteikti vartotojams visą informaciją apie produktų, kuriuos jie perka, kokybę, kadangi produktai patenka į gamybos grandinę, kuri daro didelį poveikį jų savybėms kokybės ir maisto saugos požiūriu. Nepamirškime, kad mūsų pareiga apsaugoti tai, ką mūsų piliečiai, balsavusieji už mus, gamina ir valgo.
Kiti du klausimai, kuriuos, mano manymu, svarbu įtraukti į mano pranešimą, yra tokie: intensyvios vartotojų švietimo ir informavimo kampanijos, kurią Europos Sąjunga turėtų pradėti rūpindamasi įvairiomis Europos etiketėmis ir garantijomis, kurios jomis suteikiamos, svarba ir geografinių nuorodų įtraukimas į tarptautinius registrus bei tarptautinis pripažinimas per PPO sistemą. Antrasis klausimas itin svarbus, jeigu norime apsisaugoti nuo mūsų aukštos kokybės produktų klastojimo.
Noriu padėkoti Komisijos nariui D. Cioloşui už dalyvavimą ir jam priminti, kokios svarbios pakankamai apsaugančios kokybės sistemos, kurios yra mūsų ateitis, taip pat jam priminti, kad nepalankioje padėtyje esančių kaimo vietovių ekonomiką galima paskatinti teikiant žemės ūkio sektoriaus pagalbą siekiant išsaugoti visus specialaus asortimento produktus, kurie būdingi šioms vietovėms ir kuriais išlaikomas žmonių prieraišumas vietovėms, kurios priešingu atveju būtų paliekamos. Taip būtų palaikoma pagarba aplinkai ir kraštovaizdžiui ir būtų kuriama, kur įmanoma, turizmo ir vyno gastronomijos ekonomika, susijusi su įvairiais Europos Sąjungos regionų ir istorijos skirtumais.
Noriu padėkoti savo kolegoms už paramą, kurią jie man suteikŽemės ūkio ir kaimo plėtros komitete, ir tikiuosi, kad Europos Parlamentas taip pat suteiks savo paramą rytoj balsuodamas.
Dacian Cioloş
Ponia pirmininke, pone G. Scottà, ponios ir ponai, manau, kad pagrindinis veiksnys, kuris padidina Europos žemės ūkio ir žemės ūkio produktų gamybos modelio svarbą tarptautiniu lygiu, yra būtent kokybės ir įvairovės politika. Todėl kokybės politika žemės ūkio produktų sektoriuje bus vienas iš mano įgaliojimų prioritetų ir vienas pagrindinių mano prioritetų iš karto po bendrosios žemės ūkio politikos po 2013 m. reformos.
Žemės ūkio produktų kokybės politika ne tik įrodo, kad Europos ūkininkai reaguoja į Europos vartotojų lūkesčius, bet ir gali paruošti dirvą Europos žemės ūkio produktų sektoriui, kad jis galėtų įsitvirtinti tarptautinėje rinkoje.
Kad pasiektume kokybės politikos tikslus, mums reikia sistemos, kuri būtų aiški, suprantama, tinkamai struktūrizuota, lengvai atpažįstama vartotojų ir kiek galima visapusiška bei pakankama. Mano tikslas - sugebėti struktūrizuoti kokybės sistemos turinį ir ją padaryti prieinamesnę ūkininkams, kurie turi būti jos teikiamos naudos gavėjai, ir vartotojams, tačiau neaukojant jos esmės arba nepašalinant iš jos viso turinio.
Kokybės politika ne tik yra suteikiama garantija vartotojams, bet ir teikiama papildoma nauda ūkininkams; šiuo klausimu visiškai sutinku su G. Scottà. Ja galima padėti išsaugoti mūsų žemės ūkio įvairovę, ir tai galima padaryti konkurencingai, nes ūkiai, kurie gali parduoti savo produkciją, yra konkurencingi. Jeigu gali išgyventi iš to, ką pagamina, jie yra konkurencingi, o jeigu jie gali parduoti didelės pridėtinės vertės produktus, jie yra net konkurencingesni, nors kartais maži.
Todėl manau, kad kai kuriuose regionuose kokybės politika taip pat gali padėti padidinti mūsų ūkių konkurencingumą. Šitaip kokybės politika ir vietos rinkų plėtojimu, maisto vežimo atstumo mažinimu ir tiesioginiais bei glaudesniais vartotojų ir gamintojų ryšiais galima pasiekti gerų rezultatų, būtent siekiant padidinti tam tikrų tipų ūkių, kurių produktai šiuo metu turi palyginti mažą rinkos dalį, konkurencingumą. Europos ūkininkai jau deda pastangas tiekti saugius produktus ir dėl to naudojasi metodais, kuriuos taikant atsižvelgiama į aplinką ir gyvūnų gerovę.
Diskusija klausimu, kaip tai labiau išryškinti ženklinimo sistema, yra naudinga ir teigiamai vertinama, o pranešime papildoma tam tikromis nuostatomis ir tam tikromis idėjomis pagal šiuos principus. Manau, kad diskusijose, kurias planuojame surengti bendrosios žemės ūkio politikos po 2013 m. klausimu, taip pat turėtų būti svarstomos ūkininkų palaikomų standartų ir kokybės ženklinimo politikos sąsajos. Bet kuriuo atveju tokie yra mano ketinimai.
Manau, kad mums reikia kurti ir plėtoti savo priemones, susijusias su komunikacijos politika - komunikacijos tiek su Europos ūkininkais, tiek su Europos vartotojais, ir visų pirma - tarptautiniu lygiu. Mano įsitikinimu, savo kokybės sistema galime puikiai pristatyti savo žemės ūkio produktų gamybos modelį ir net savo bendrąją žemės ūkio politiką.
Visa tai pasakęs, norėčiau užbaigti tuo, kad G. Scottà pranešimas pasirodo kaip tik tinkamu metu. Kaip žinote, Komisija ketina iki 2010 m. pabaigos pristatyti teisės aktų paketą dėl kokybės politikos. Pranešime, kurį šiandien pristato G. Scottà ir kuris bus svarstomas, yra tam tikri klausimai, idėjos ir pasiūlymai, atitinkantys šiuos principus, todėl atvykdamas jums pristatyti teisės aktų pasiūlymų turėčiau stengtis kiek įmanoma labiau atsižvelgti į šias idėjas.
Noriu pasveikinti pranešėją ir Parlamento komitetų narius, kurie rengšį pranešimą, taip pat man bus malonu išgirsti jūsų nuomones ir pasiūlymus.
Esther Herranz García
Ponia pirmininke, kad būčiau sąžininga, pirmas dalykas, kurį norėjau padaryti šįvakar, tai padėkoti G. Scottà už jo puikų sugebėjimą susitarti dėl šio pranešimo. Buvo tikrai malonu dirbti su juo ir su kitais Parlamento frakcijų atstovais spaudai.
Didžiuojamės pozicija, kurią rytoj pademonstruosime Parlamente per balsavimą ir tokiame, kaip šis, pranešime, kuriame ginama kokybir įsipareigojama vystyti ir stiprinti kaimo vietoves ne vien kaip tradicinės Europos kultūros įrodymą, bet ir kaip tikrus turto ir darbo vietų kūrimo veiksnius. Būtent šių darbo vietų mums taip labai reikia per šią ekonomikos krizę ir esant tokiai dramatiškai padėčiai užimtumo lygio kai kuriose valstybėse narėse požiūriu.
Be to, esame patenkinti apsauga, kurią palaikParlamentas, ir pozicija, kurią jau palaikŽemės ūkio ir kaimo plėtros komitetas, nes tai buvo aiškiai parodyta įsipareigojant užtikrinti aukščiausių standartų kokybę. Be to, šių aukščiausių standartų klausimu, žinoma, įsipareigojame išsaugoti saugomos kilmės vietos nuorodos ir saugomos geografinės nuorodos diferenciaciją. Žinoma, atmetame mintis suvienodinti kokybę ją suprastinant ir norime, kad ES produkcija sulauktų dėmesio ir būtų vertinama.
Esu patenkinta tuo, ką turėjo pasakyti D. Cioloş. Žinoma, buvo malonu girdėti, kaip jis kalba apie atsakomybės už Europos ūkininkavimo aplinką prisiėmimą. Savaime suprantama, tikimės, kad jis įsiklausys į Parlamento nuomonę, atsispindėsiančią rytojaus balsavime.
Galiausiai norėčiau pasakyti, jog turėtume tikėtis, kad niekada nepasikartos atvejis, kai Europos Komisija aplenkParlamentą, uždrausdama tokius dalykus, kaip, pvz., vaisių ir daržovių pardavimo standartus, ir šiuo draudimu padartokią žalą laisvai Europos konkurencijai.
Norime ištaisyti rinkos disbalansą, taip pat norime prisiimti atsakomybę už kokybės, įvairovės, maisto saugumo ir tinkamo produkcijos kiekio užtikrinimą.
Be to, norime, kad ES produkcija ir ES žemės ūkio ir maisto produkcija būtų ginama Pasaulio prekybos organizacijoje. Žinoma, taip pat pasikliaujame D. Cioloşo darbu šiuo klausimu, nes nei mūsų Europos gamintojai, nei mūsų Europos vartotojai nebegali būti neapsaugoti.
Giovanni La Via
Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponai ir ponios, aš taip pat Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos vardu norėčiau padėkoti pranešėjui G. Scottà už puikų jo atliktą darbą ir pabrėžti, kad kokybės politika turi ne tik išorinę vertę dėl to, ką mes galime pasiūlyti vartotojams, bet ir didelę reikšmę dėl to, ką ji gali duoti gamintojams.
Kaip visi pastebėjote, konkurencija rinkose gali turėti daug formų. Tokiame dideliame ir tokiame daugiaaspekčiame žemyne, kaip Europa, kuriam būdingos gerokai didesnės gamybos, o ne konkurencijos išlaidos, bus sunku konkuruoti kainų požiūriu, todėl pajėgsime konkuruoti tik produkcijos diferenciacijos požiūriu.
Būtent iš diferenciacijos perspektyvos turime žiūrėti į kokybės politiką, kurią taikant būtų sugebama pasiūlyti ir pateikti į rinką produktą, kuris skirtųsi nuo konkuruojančio produkto, produktą, kurį, be to, būtų galima parduoti aiškiai ir konkrečiai nepaisant kainos, kuri yra mažesnė, palyginti su konkurencine kaina.
Todėl esu už tai, kad būtų tęsiama Bendrijos ženklinimo praktika, kuri jau įgyvendinama, kartu pabrėžiant būtinybę išsaugoti geografinių nuorodų ir kilmės žymėjimo skirtumą. Tačiau taip pat vis dar turėtume pabrėžti, jog tarptautiniu mastu ir tarptautinės prekybos derybų lygmeniu Europos Sąjunga privalo atlikti savo vaidmenį gindama kilmės žymėjimą ir kilmės žymėjimo politiką, kad būtų išvengta neišvengiamos ženklų mainų politikos, kuria mūsų produktams būtų padaryta žalos.
Prieš baigdamas sau leidžiu pateikti vieną paskutinę pastabą, susijusią su ženklinimu. Mes jau reikalavome ir rytoj konkrečiu pakeitimu reikalausime, kad Parlamentas balsuotų dėl galimybės nurodyti ne tik šviežių, neperdirbtų produktų, bet ir perdirbtų vienintelės sudedamosios dalies produktų žaliavų kilmę; t. y. tų produktų, kuriuose tipiška dalis iš esmės yra žaliava.
Csaba Sándor Tabajdi
Komisijos nary, kolegos Parlamento nariai, Socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos vardu G. Scottà parengtą pranešimą laikome nepaprastai svarbiu ir iš esmės pritariame jam. Pranešime yra keturi arba, tikriau sakant, penki svarstytini dalykai. Pirma, bendras Europos Sąjungos logotipas. Daugelis žmonių nesupranta, kad bendras ES logotipas yra ne tam tikras žingsnis į federalizmą, o vartotojui įrodo, kad produktas atitinka konkrečius ES maisto saugumo reikalavimus, ir kartu išskiria jį iš pasaulio, esančio už ES ribų, produktų. Todėl prašau, kad palaikytume konkretų ES logotipą.
Antras dalykas - kilmės vietos klausimas. Labai geras dalykas tas, kad dabar ES turi Komisijos narį, atsakingą už žemės ūkį, - tai yra D. Cioloş, kuris supranta ir patvirtina vietos rinkų svarbą, nes tik taip galime išsaugoti vietos skonius, regioninius skonius ir maisto įvairovę Europoje, taip pat aišku, kad šiuo atžvilgiu svarbiausias vaidmuo tenka maisto kokybės politikai, vietai ir kilmės vietos nuorodai. Vyko ginčas su Komisija, todėl labai tikiuosi, jog naujasis Komisijos narys neberemia ankstesnės nuomonės, kad visas saugomas kilmės vietos nuorodas turėtume sujungti su saugomomis geografinėmis nuorodomis. Taip jau sutapo, kad paskutinį kartą šis problema kilo dėl vyno "Tokaj". Dėkoju Komisijos nariui, kad šios problemos iš dalies buvo išspręstos, nors keletą jų dar reikia išspręsti.
Ketvirtas dalykas: ekologinės gamybos logotipas. Šiuo klausimu visiškai sutariama. Ir pagaliau penktas dalykas: kai kurie Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nariai pareikalavo iš naujo nustatyti ankstesnius griežtus standartus daržovėms ir vaisiams. Norėčiau sugrįžti prie pradinės formos G. Scottà pranešimo. Negrįžkime į pernelyg griežto reglamentavimo laikus, kai nustatydavome, koks turėtų būti agurko išlinkimas.
George Lyon
ALDE frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, aš taip pat norėčiau prisidėti prie padėkos G. Scottà už jo pranešimą.
Jame yra daug dalykų, už kuriuos reikia pagirti. Deja, aš ir mano ALDE frakcijos kolegos negalime jo palaikyti, nes šiuo metu jis pateiktas nepasižiūrėjus į vieną ar du jame padarytus pakeitimus.
Mes negalime pritarti 19 daliai vadinamajai nestandartinių vaisių daliai. Manau, absurdiška, kad Briuselio biurokratai vartotojams sako, jog jie gali pirkti tik tiesius bananus arba tiesius agurkus.
Iš tikrųjų vartotojų reikalas priimti šiuos sprendimus dėl to, ką jie nori pirkti, todėl tikiuosi, kad Parlamentas pasinaudos savo sveiku protu ir parems bendrą pakeitimą, kurį pateikŽaliųjų ir ECR frakcijos ir kuriame siūloma atsisakyti tiesių bananų taisyklių ir leisti vartotojams laisvai rinktis, ar jie nori valgyti lenktus arba susuktus vaisius ir daržoves, ar nenori. Iš tikrųjų sprendimą priima vartotojai.
Buvusi Komisijos narM. Fischer-Boel nusprendpanaikinti šiuos standartus, todėl norėčiau tikėti, kad toliau palaikysime šį sprendimą.
Be to, norėčiau matyti kai kuriuos 16 dalies pakeitimus. Suprantu reikalavimą patvirtinti ES logotipą, tačiau jeigu jis šio to nereikš vartotojams ir neduos papildomos naudos ūkininkams, mano nuomone, jį naudoti bus beprasmiška. Jis turi sulaukti vartotojų atgarsio ir duoti tam tikrą grąžą ūkininkų bendruomenei. Priešingu atveju jis yra bevertis. Jo siekti neverta, taip pat nematau įrodymų, iš kurių būtų galima spręsti, kad vartotojai laukia ES logotipo.
Galiausiai 62 dalyje šiek tiek kritikuojamos privačios sertifikavimo sistemos, kurios Škotijoje buvo labai sėkmingos. Man atrodo, kad ūkininkams naudinga savanoriškai didinti savo produktų vertę taikant kokybės užtikrinimo sistemas, todėl juos turėtume remti, o ne atkalbinėti.
Tikiuosi, kad galėsime kai kuriuos šio pranešimo pakeitimus pamatyti per rytojaus balsavimus, todėl, jeigu taip atsitiktų, galėsime palaikyti jį kartu su pakeitimais, dėl kurių bus balsuojama rytoj.
Alyn Smith
Verts/ALE frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, norėčiau pakartoti daugelį mano kolegos škoto - nors ne frakcijos kolegos - G. Lyono komentarų. Šiame pranešime yra daug dalykų, kuriais galime žavėtis, ir keletas dalykų, kuriuos, manau, būtume galėję padaryti šiek tiek geriau. Pateikėme daug minčių, tačiau sutelksiu dėmesį tik į dvi iš jų.
Mes, aš ir kiti, manome, kad mūsų vartotojai nori žinoti, iš kur gaunamas jų maistas. Manome, jog teikti šią informaciją turėtų būti privaloma, todėl 4 pakeitimu šiuo klausimu tam tikra gana silpna formuluotpakeičiama daug griežtesniu reikalavimu, kad tada, kai iš tikrųjų galime gauti informacijos iš vadinamojo ūkininkavimo vietos ženklinimo, informacija turėtų būti privaloma, nes būtent ją nori matyti mūsų vartotojai.
Taip pat norėčiau grįžti prie 3 pakeitimo, - kaip padarmano kolegos, - kuriuo panaikinamas bandymas vėl įvesti painias ir neveiksmingas vaisių ir daržovių tiesioginio pardavimo vartotojams taisykles. Tik praėjusiais metais susitarėme panaikinti šias taisykles, tačiau, nors vartotojai ir nepastebėjo didelio skirtumo, mūsų gamintojai jį pastebėjo ir iki šiol pastebi. Bet koks bandymas vėl imti taikyti šias taisykles perdirbėjams, prekybos centrų tinklams ir prekybos centrams iš esmės būtų kita lazda, kuria galėtų mušti gamintojus, o vartotojai tiesiogiai naudos neturėtų.
Taigi, šiame pranešime yra daug dalykų, kurie turi patikti. Norėčiau pakartoti G. Lyono komentarus apie ES logotipą. Manau, kad tai labiau susiję su plačiais šio logotipo kūrimo užmojais, negu su tuo, ko nori mūsų vartotojai. Jeigu jis nesulaukia vartotojų atgarsio, turėtume jo nekurti ir pakeisti jį privaloma kilmės ženklinimo sistema, kurios mūsų vartotojai ir nori.
Pakeitimai konstruktyvūs, todėl tikiuosi, kad jie bus nusisekę ir kad rytoj mano kolegos juos palaikys.
James Nicholson
ECR frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, taip pat norėčiau išreikšti savo dėkingumą pranešėjui už puikų pranešimą.
Manau, kad šiame pranešime yra labai daug gerų minčių, ir visiškai sutinku su pranešėju G. Scottà, kai jis kalba apie tai, kaip svarbu Europos gamintojams padidinti savo produktų vertę ir maksimaliai išnaudoti savo produktų potencialą. Visada privalome stengtis maksimaliai išnaudoti Europos žemės ūkio produktų pramonės potencialą. Tai galiausiai padėtų padidinti mūsų konkurencingumą ir sustiprinti ekonomiką kaimo vietovėse.
Šiuo atžvilgiu man malonu matyti, kad G. Scottà nagrinėja SGN ir SKVN sistemų perspektyvą. Pasitvirtino, kad šios priemonės vienodai populiarios tarp vartotojų ir gamintojų. Tačiau sutinku su pranešėju, kad jų valdymas ir taikymas turi būti supaprastinti. Be to, jeigu rimtai galvojame apie jų vertę užsienyje, privalome užtikrinti apsaugą nuo trečiųjų šalių.
Norėčiau sulaukti daugiau produktų iš mano regionų, dėl kurių būtų teikiamos PGI paraiškos, todėl tikiuosi, kad Komisija pasinaudos kai kuriais pasiūlymais supaprastinti taikymo procedūras, kad sulauktume daugiau paraiškų iš mano Šiaurės Airijos regiono.
Tačiau privalau atkreipti dėmesį, kad šiame pranešime yra keletas nuostatų, kurių nepalaikau. Esu prieš ES kokybės logotipo įdiegimą. Tačiau palaikau kilmės šalies ženklinimą. Iš tikrųjų manau, kad ES logotipas būtų beprasmis laiko ir pinigų švaistymas, ir lygiai tą patį manau apie ES logotipą ekologiškiems žemės ūkio produktams.
Kitas man susirūpinimą keliantis dalykas yra Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitete patvirtinti pakeitimai, kuriais raginama iš naujo nustatyti vaisių ir daržovių rinkodaros standartus ir kuriuos kai kurie Parlamento nariai žūtbūt bando grąžinti svarstyti. Dalykas tas, kad praėjusiais metais Komisija šias taisykles panaikino. Visiškai pritariau šiam žingsniui, nes dabar galime rinkai leisti nusistatyti savo standartus. Šiuo klausimu noriu paraginti kolegas palaikyti plenariniame posėdyje mano frakcijos ir kitų frakcijų pateiktus pakeitimus, kurie labai aiškūs ir paprasti, ir išbraukti šias nuostatas.
Lorenzo Fontana
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Komisijos nary D. Cioloşai, dėkoju jums už padrąsinančius žodžius, kuriuos ką tik pasakėte, taip pat dėkoju G. Scottà už itin svarbų darbą, kurį atliko rengdamas šį svarbų pranešimą.
Manau, kad šiuo pranešimu, kuris rytoj bus pateiktas balsavimui, ketinama apsaugoti kiekvieno Europos Sąjungos regiono ir valstybės narės auginamas kultūras bei būdingas produktų savybes ir padidinti jų vertę. Užtenka pasakyti, kad atvykau iš šalies, Italijos, turinčios 4 500 jai būdingų produktų, ir jie yra mūsų krašto turtas, kurį norime visiškai išsaugoti.
Kuo puikiausiai suprantame, jog mūsų dar laukia ilgas kelias į pranašumą, tačiau žinia, kurią privalome pranešti, yra ta, kad tik dėl Europos produktų kokybės mūsų ūkininkai turės galimybę veiksmingai konkuruoti pasaulinėje rinkoje. Be to, turėdami omenyje plačiai paplitusią krizę, kurią, deja, išgyvename, negalime daryti nieko kito, tik išlaikyti gerą kokybę, atsekamumą ir informacijos, susijusios su žemės ūkio produktais, skaidrumą.
Svarbu žinoti, kaip apdirbama kiekviena kultūra ir iš kur kultūra kilusi. Tai svarbu, nes būtų teisinga, jeigu vartotojai žinotų, ar jie valgo obuolius, užaugintus, pvz., mano regione - Veronos arba Veneto, - ir kad dėl to ES taisyklių buvo laikomasi visoje produkcijos gamybos grandinėje, ar jie valgo obuolius, užaugintus Kinijoje, apie kurią daugeliu atvejų žinome vienintelį dalyką - kad Kinija net nepriartėjo prie to, kad laikytųsi reglamentų ir gerosios patirties pavyzdžių, kurių laikosi Europos ūkininkai.
Diane Dodds
Ponia pirmininke, dėkoju už galimybę kalbėti šiuo labai svarbiu klausimu.
Vartotojai visiškai teisėtai reikalauja, kad maistas, kurį jie perka, būtų saugus, atsekamas ir pagamintas pagal aukštus standartus. Aš paremčiau kilmės šalies ženklinimo sistemą, kuria propaguojami tokie standartai, nes manau, kad tai bus labai priimtina daugumai vartotojų ir daugumai pramonės subjektų. Akivaizdu, kad propagavimas ir pardavimas bus tokios politikos sėkmės arba nesėkmės požymis. Privalome imtis ryžtingų veiksmų prieš galimą neteisingai ženklinamų produktų klastojimą.
Aš - kaip ir daugelis kolegų šioje posėdžių salėje - būčiau prieš ES logotipą. Manau, kad jis iš esmės būtų bereikšmis ir nebūtų naudingas vartotojams. Kilmės šalies ženklinimas ir net geografinės nuorodos yra svarbūs dalykai, nes jais reklamuojama vietovė, vietovės paveldas ir vietinės gamybos tradicijos, taip pat apsaugomos vietovės, kurios priklauso nuo tam tikro produkto gamybos.
Atvykau iš Šiaurės Airijos - grynos žemės ūkio produktų eksportuotojos. Todėl noriu, kad bet kokia ženklinimo sistema būtų sukurtos vienodos veikimo sąlygos. Bet kas, turintis poveikį produktų eksportui iš tokių šalių, kaip mano, turėtų neigiamą poveikį ir pramonei. Kaip ir kiti mano kolegos, palaikyčiau turimas kokybės užtikrinimo sistemas ir remčiau tas sistemas, kurios sudarytų bendrųjų vietos nuorodų dalį.
Elisabeth Köstinger
(DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, aukštos kokybės produktų gamyba yra itin svarbi Europos ūkininkams. Neabejoju, kad turi būti produkto kokybės ir žaliavų kilmės ryšys. Todėl manau, kad privalomas kokybės ženklinimas būtų svarbi galimybmūsų ūkininkams. Kokyb- pagrindinis visos maisto grandinės klausimas ir pagrindinpriemonremiant Europos maisto gamintojų konkurencingumą. Aukštos kokybės maisto produktų gamyba turi ilgametes tradicijas ir dažnai ji vienintelsuteikia galimybę turėti darbą ir parduoti produktus daugelyje kaimo vietovių, kuriose gamybos pasirinkimas ribotas.
Norint užtikrinti šį aukštos kokybės standartą, būtinai reikia kontrolės priemonių ir objektyvių kriterijų. Tačiau pasirodo, kad vartotojų finansiniai sumetimai taip pat turi poveikį. Kokybkainuoja, o ūkininkams reikia atitinkamo dydžio pajamų. Nepaisant to, vartotojai turi teisę rinktis produktus patraukliomis kainomis, net jei jie dažnai apsisprendžia pirkti produktus, kurie nėra tokios aukštos kokybės. Tačiau viena turi būti aišku - vartotojai privalo turėti šią teisę ir privalo tikrai turėti galimybę priimti sprendimą pirkti, remdamiesi objektyviais ir skaidriais kriterijais.
Be to, turime didinti visuotinį vartotojų sąmoningumą šiuo klausimu. Mums reikia saugomų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų. Mums reikia įdiegti reglamentuojamas ir saugomas nuorodas produktams iš kalnuotų vietovių ir iš vietovių, kuriose nėra GMO. Tačiau mums taip pat reikia vadinamųjų garantuotų tradicinių gaminių ir ekologinio ūkininkavimo nuorodų. Kad ir kas nutiktų, jos turi būti išsaugotos.
Paolo De Castro
(IT) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, šiandien Europoje prasidėjo naujas apmąstymų kokybės klausimu laikotarpis, ir kokyblaikoma ne tik garantija vartotojams, bet ir visų pirma paskata mūsų gamintojams būti konkurencingesniems rinkoje, kuri yra daug didesnir daug konkurencingesnė.
Mūsų verslo subjektams reikia pasiekti savitų ir su kokybe susijusių aspektų, siejamų su jų produktais, pripažinimą rinkoje. Šiuo požiūriu, kaip norima pasakyti G. Scottà pranešime, - aš taip pat esu jam dėkingas, - darome pažangą visų pirma užtikrindami, kad būtų suteikiama daugiau informacijos apie gamybos procesų kilmę, struktūrą ir savybes.
Komisijos nary, taip pat itin svarbu, kad Europos reglamentais būtų leidžiama organizacijoms, numatytoms kokybiškiems produktams saugoti ir reklamuoti, planuoti savo produkcijos tiekimą ir pritaikyti savo gamybos potencialą prie rinkos poreikių remiantis teisingais ir nediskriminuojančiais principais.
Tikimės, jog šio pranešimo patvirtinimas bus ženklas, kad kokybbus galutinai pripažinta Europos žemės ūkio produktų sektoriaus strategijos ramsčiu ir kad Komisija rimtai atsižvelgs į mūsų komiteto pasiūlymus, kad viena pagrindinių stipriųjų Europos žemės ūkio ypatybių galėtų būti paverčiama vertingu konkurenciniu pranašumu.
John Stuart Agnew
Ponia pirmininke, pirmiausia ar galiu pranešti apie savo suinteresuotumą? Esu kiaušinių gamintojas.
Reglamentai turi būti sąžiningai įgyvendinti pagal bendrus standartus. Tai yra būtina. ES sukelta kriznetrukus suduos smūgį JK kiaušinių pramonei. Nuo 2012 m. sausio 1 d. draudžiama bateriniuose narveliuose laikyti dedekles dėl kiaušinių. Draudimas netaikomas kiaušiniams iš Rumunijos arba Bulgarijos ir galbūt kitų šalių, kurios pagal savo stojimo sutartis turi laikiną neliečiamybę.
Kol bus svarstomos, šios šalys galės legaliai eksportuoti bateriniuose narveliuose laikomų dedeklių kiaušinius, pagamintus po jų uždraudimo JK.
Manoma, kad JK kiaušinių gamintojai, kurie labai daug investavo į alternatyvias sistemas, savo produktais turės nepalankiomis sąlygomis konkuruoti su importuojamais produktais, kurie gali būti pagaminami daug pigiau.
Pirma, privalome primygtinai pareikalauti, kad šie importuojami produktai būtų aiškiai ženklinami, ir, antra, tačiau svarbiausia, kad įdiegtume turintį tiesioginį poveikį papildomą skaičių "keturi" kiaušiniams, pagamintiems naudojant kolonijines sistemas. Tik tada vartotojai galės priimti informacija pagrįstus sprendimus.
Michel Dantin
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nary, pone G. Scottà, mano manymu, tikrai simboliška, Komisijos nary, kad jūsų pirmoji kalba šiame Parlamente turėtų būti tuo pačiu kokybės politikos klausimu.
Manau, kad renkamės tą patį požiūrį į šiuos kokybiškus produktus. Taip, jie yra galimybmūsų labiausiai pažeidžiamiems regionams. Taip, jie yra priemonės, kuriomis siekiama padidinti regiono ekonominės veiklos vykdytojų ir visų pirma ūkininkų dinamiškumą. Taip, jie yra stiprus signalas, siunčiamas ne tik Europos vartotojams, bet ir viso pasaulio vartotojams, apie mūsų žemės ūkio modelį. Burgundijos vynas, Parmos kumpis, tam tikri Ispanijos mėsos produktai - kas tai yra, žinoma toli už kiekvienos mūsų šalies ribų, toli už Europos ribų.
Rezoliucija, kurią rytoj neabejotinai patvirtinsime, jums, Komisijos nary, siūlomi platesni užmojai šios kokybiškų produktų, pagal įvairius požymius atpažįstamų produktų, politikos atžvilgiu. Europos politika turi būti aiškesnė; ja turi būti užkirstas kelias tam tikroms didelėms pramonės arba paskirstymo grupėms, kurios aiškiai atimtų iš gamintojų pridėtinės vertės naudą, kurią jiems duoda šie produktai, gamintojų užgrobimui.
Per klausymą atkreipiau jūsų dėmesį į būtinybę suteikti organizacijoms, kurios visų pirma atsako už kilmės vietos nuorodas, visą atsakomybę už savo produktų valdymą. Gamybos teisių valdymas yra pagrindinkokybiškų produktų gamybos politikos dalis. Be to, beveik visas mūsų komitetas balsavo už pakeitimą pagal šiuos principus.
Norėčiau atsakyti mūsų JK atstovaujančiam kolegai Parlamento nariui į klausimą dėl 19 dalies dėl vaisių ir daržovių sektoriaus. Taip, ponios ir ponai, neprivalome žengti atgal, tačiau taip pat neturime sudaryti sąlygų didžiuliam vakuumui vaisių ir daržovių politikoje atsirasti, nes tai reiškia, kad šiandien platintojai yra vieninteliai duodantys įsakymus subjektai. Šį pakeitimą kartu supraskime kaip raginimą surasti naują aukso vidurį.
Komisijos nary, jūs savo entuziazmu galite labai lengvai įtikinti mus pritarti šiai specifinei politikai, pagal kurią vartotojams pateikiamas kitoks žemės ūkio vaizdas. Dabar mums pateikite gerą tekstą. Padarykite tai greitai; mes tikime jumis.
Iratxe García Pérez
(ES) Ponia pirmininke, Komisijos nary, žemės ūkio produkcijos kokybyra lemiamas veiksnys maisto grandinėje ir itin svarbi vertybremiant Europos gamintojų konkurencingumą. Į visa tai atsižvelgta G. Scottà pranešime, kuriame taip pat pabrėžtos kitos aplinkybės, į kurias reikia atsižvelgti Komisijai įgyvendinant šią politiką.
ES kokybės logotipas, kaip mūsų gamintojų susitarimo dėl Europos Sąjungoje gamybai taikomų reikalavimų išraiška, turi būti paliekamas išskirtinai Europos Sąjungoje gaminamiems produktams.
Privalome suteikti didesnę apsaugą saugomoms geografinėms nuorodoms tiek Pasaulio prekybos organizacijoje, tiek derybose dėl dvišalių susitarimų. Taip pat būtina parengti Europos teisės aktus dėl integruotosios gamybos, kuriuose būtų sugebėta užtikrinti šio tvaresnio gamybos metodo matomumą ir būtų suderinti kiekvienoje valstybėje narėje galiojantys kriterijai.
Galiausiai privalome atsižvelgti į disbalansą, atsirandantį rinkodaros grandinėje, pasitikėjimo sektoriniais rinkodaros standartais svarbą ir būtinybę parengti ES gerosios patirties gaires dėl sistemų, susijusių su žemės ūkio produktų kokybe, naudojimo ir jų savitarpio pripažinimo.
Visų pirma kalbu apie privačių sertifikavimo sistemų, kurios dažnai tampa būtina sąlyga, kad būtų galima naudotis didžiuliais platinimo punktais, kontrolę.
Timo Soini
(FI) Ponia pirmininke, labai svarbu imtis šio reikalo iš esmės ir pasakyti, kad ūkininkų šeimomis grindžiamas žemės ūkis pagal savo pobūdį yra vietinės reikšmės, užtikrina užimtumą, stiprina regionus, yra humaniškas, o be to, jame atsižvelgiama į gyvūnų apsaugos klausimus. Dėl to atsirandantys tam tikri produktai ir prekių kokybyra tai, kas turėjo pasisekimą Europoje ir plačiajame pasaulyje.
Iš kur kilęs produktas yra svarbu. Vietos firminiai gaminiai yra didžiulvertybė. Suomijos regione, iš kurio esu atvykęs, gaminamas labai skanus ožkos pieno sūris. Galiu jums visiems rekomenduoti jį. Tokių, kaip šis, produktų yra visoje Europoje. Privalome užtikrinti, kad jie rastų savo kelią į rinką.
Kadangi čia yra naujas Komisijos narys, noriu jam pasakyti, kad turi būti įmanoma užsiimti žemės ūkiu visoje Europoje. Jeigu to nepamiršime, turėsime puikią ateitį ir saugius bei grynus čia pagamintus maisto produktus.
Peter Jahr
(DE) Ponia pirmininke, dar kartą labai ačiū pranešėjui už puikų pranešimą. Aukštos kokybės žemės ūkio produktais Europos žemės ūkiui suteikiamas didžiulis vietos pranašumas, dėl kurio jam sudaromos sąlygos išlaikyti savo pozicijas susidūrus su tarptautine konkurencija. Todėl jie svarbūs vystant kaimo vietoves Europos Sąjungoje. Europos Sąjungos žemės ūkio produktai jau dabar atitinka aukštus kokybės standartus. Europos standartai pasaulyje turi gerą vardą dėl to, kad yra labai aukšti. Deja, ne visi vartotojai tai žino. Todėl svarbu, kad Europos Sąjunga pagerintų savo kokybės politiką ir kartu pagerintų savo informavimo politiką. Tai bus stimulas gamintojams daugiau dėmesio skirti kokybei ir maisto saugumui.
Vartotojai turi teisę be nerimo ir sąžinės graužimo gardžiuotis ES žemės ūkio produktais. Savanoriškas ženklinimas "Pagaminta Europos Sąjungoje" ir privalomas regioninis ženklinimas, taip pat privalomas kilmės įrodymas nėra tarpusavyje nesuderinami.
Kita vertus, kalbant apie pakuočių dydžius ir žemės ūkio produktų geometrines formas, mums reikia rinktis protingą požiūrį. Europos Sąjungos paskirtis ne rūpintis agurkų kreivumu. Tas pats taikoma picų dydžiui. Dabar norėčiau rimtai įspėti dėl perdėto reguliavimo. Jeigu norime regioninio ekonomikos cikliškumo, mums reikia sutelkti dėmesį į kokybę, o ne į išlinkio laipsnius. Jeigu pramonnori vienodų agurkų vienoduose vienodo svorio induose, tai pramonės, o ne Europos Sąjungos arba Europos Parlamento reikalas. Todėl sutelkime dėmesį į kokybę, o ne į pakuotes.
Šiuo atžvilgiu pasikliauju Europos Parlamento narių ir mūsų naujojo Komisijos nario, atsakingo už žemės ūkį, D. Cioloşo sveiku protu ir išmintimi.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Norėčiau pradžioje padėkoti pranešėjui už tai, kad išsprendšią žemės ūkio produktų kokybės problemą.
Rinkos poreikių yra įvairių, ir jų visą laiką daugėja. Europos Sąjungoje dauguma aspektų yra susiję su maisto higiena ir sauga, sveikata ir maistine verte, taip pat tam tikrais socialiniais reikalavimais.
Be to, vartotojai vis daugiau žino apie tai, kiek žemės ūkiu prisidedama prie tvarumo ir kovos su klimato kaita, maisto saugumo, biologinės įvairovės, gyvūnų gerovės ir vandens trūkumo problemos sprendimo.
Pagrindinsu tokiais naujais prekybos uždaviniais susidūrusių Europos ūkininkų priemon- kokybė. Europos Sąjunga siūlo kokybės naudą, kuri priskirtina galiojančiais teisės aktais užtikrinamam itin aukšto lygio saugumui visoje maisto grandinėje, prie kurio prisidėjo ne tik ūkininkai, bet ir gamintojai.
Tačiau yra keletas aspektų, galinčių padėti gerinti kokybę. Manau, kad Europos Sąjungos pareiga - reklamuoti geros kokybės produktus ir kartu imtis veiksmų jiems apsaugoti pasaulyje. Atsižvelgdama į tai manau, kad turi būti vykdoma griežtesnšių ekologiškų žemės ūkio produktų, pagamintų trečiosiose šalyse, kontrolir taip užtikrinama sąžininga Europoje pagamintų ekologiškų produktų ir iš trečiųjų šalių įvežamų produktų konkurencija.
Spyros Danellis
(EL) Ponia pirmininke, Komisijos nary, žemės ūkio produkcijos kokybyra prioritetas vartotojams, nes didina gamintojų konkurencingumą ir didina vietovės, kurioje šie produktai gaminami, vertę. Todėl dedamos pastangos juos išsaugoti, taip pat ir ženklinimu.
Tačiau šiuo metu pagal Bendrijos teisės aktus privalomas gamybos vietos ženklinimas taikomas tik tam tikriems produktams, jiems užtikrinamas specialus režimas ir užmirštami žemės ūkio produktai, kurie turi didelę maistinę vertę ir kuriems vartotojai teikia pirmenybę. Todėl Parlamentą raginame patvirtinti nuoseklesnę ir logiškesnę poziciją, kad būtų galima apginti vartotojų interesus palaikant privalomą visų žemės ūkio produktų, tarp kurių yra perdirbti produktai, turintys tik vieną sudedamąją dalį, pvz., pienas, gamybos vietos ženklinimą.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Žemės ūkio produktų kokybės politikoje gali būti numatytas sprendimas daugeliui ūkininkų. Orientavimasis į kokybę, o ne kiekybę gali duoti ilgalaikės naudos daugeliui namų ūkių. Todėl Europos Sąjungai reikia nuoseklios šios srities politikos, kuria Europos ūkininkams kartu būtų sudaromos sąlygos būti konkurencingiems pasaulinėje rinkoje. Tokiomis aplinkybėmis G. Scottà pranešimas palankiai vertintinas lygiai taip pat, kaip ir Komisijos nario D. Cioloşo paskelbtas teisės aktų paketas.
Kartu mums reikės kažko kito, kas suteiktų mums galimybę pasiekti kokybės tikslus, t. y. ateityje turėti stiprią bendrąją žemės ūkio politiką su pastoviu biudžetu. Žemės ūkio produktų kokybės politika ir Europos žemės ūkio biudžeto mažinimas - dvi nesuderinamos idėjos.
Be to, mes turime suteikti pakankamai priemonių ūkininkams, kad jie galėtų kurti savo kokybės politiką, ir - ne mažiau svarbu - reikia, kad ūkininkai iš Vakaruose ir Rytuose esančių valstybių narių galėtų naudotis lygiomis galimybėmis.
Britta Reimers
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, svarstydami kokybės logotipą ir privalomas maisto produktų kilmės vietos nuorodas neturime pamiršti, kad mūsų politinius sprendimus reikia įgyvendinti praktikoje. Negaliu įsivaizduoti, kaip praktikoje būtų galima įgyvendinti 4 ir 5 pakeitimus, todėl juos atmesiu.
Į kokybės logotipus iš esmės turėtų būti žiūrima kaip į naudingus, jeigu jie būtų savanoriški. Jais gamintojams ir perdirbėjams suteikiama galimybklestėti nišų rinkose. Tačiau mums reikia atsižvelgti į tai, kad dėl keleto mažmeninių parduotuvių tinklų dominavimo rinkoje daugelis savanoriškų privačių logotipų suprantami kaip tariami standartai. Taip iš gamintojų ir perdirbėjų atimama jų verslo laisvė, o vartotojams sumažinamos galimybės rinktis.
Panaši padėtis dėl privalomu žemės ūkio produktų, pvz., pieno, kilmės vietos nurodymo. Vargu ar būtų įmanoma šį reikalavimą įgyvendinti žemės ūkyje ir perdirbimo pramonėje techniniu požiūriu. Mums reikia būti atsargiems, kad geri ketinimai nevirstų per dideliu biurokratizmu.
Janusz Wojciechowski
(PL) Ponia pirmininke, noriu atkreipti dėmesį į G. Scottà pranešimo 9 punkto tinkamumą, nes jame pabrėžiama, jog per derybas su PPO Komisija privalo siekti, kad būtų sudarytas susitarimas dėl "nekomercinių klausimų", kuriuo būtų užtikrinama, kad importuojami žemės ūkio produktai atitiktų tokius pačius maisto saugos, gyvūnų gerovės ir aplinkosaugos reikalavimus, kokie taikomi Europos Sąjungoje gaminamiems žemės ūkio produktams.
Problema ta, kad tai tikriausiai 150-as kartas, kai Europos Parlamentas išdėsto, jog importuotojams turėtų būti taikomi tokie pat reikalavimai, kokie taikomi Europos Sąjungos gamintojams. Tačiau nebuvo reaguojama, todėl iki šiol situacija tokia, kad mūsų gamintojai, ūkininkai ir perdirbėjai turi laikytis aukštų ir brangiai kainuojančių standartų, nors importuotojai šių standartų ir nesilaiko. Taip skatinama nesąžininga konkurencija. Kaip teisingai pabrėžta pranešime, tai turi pasikeisti.
Andreas Mölzer
(DE) Ponia pirmininke, maisto produktų kontrolyra utopinsvajonė. Spaudimas dėl kontrolės ir rezultatų, atrodo, taip pat. Vadinasi, teisingai seniai nerimaujame! Jei kiltų pavojų sveikatai, valdžios institucijos turėtų paskelbti perspėjimus, tačiau jos nėra įpareigotos tai daryti. To pasekmes neseniai matėme kilus listerijomis užkrėstų sūrių skandalui. Maisto kontrolieriai dažnai turi kovoti su nepakankamu ženklinimu, tačiau ne tik kontrolieriai; vartotojai turi tokių pat problemų. Jie visiškai sutrikę ženklinimo džiunglėse. Pvz., ant pakuotės gali būti parašyta "ūkininkas", nors produktas buvo perdirbtas pramoniniu būdu, arba gali būti parašyta "Austrijos kilmės", nors sudedamosios dalys gaunamos iš bet kurios vietos.
Apie kokybę mąstantys vartotojai už aukštos kokybės produktus yra pasirengę mokėti daugiau. Kyla klausimas, kiek ilgai, jeigu sukčiaujantys prekybininkai taip pat veiks šioje srityje. Jeigu kontrolės sistemos orientuojamos į mažus ūkius, tačiau vargu ar atkreipiamas koks nors dėmesys į tai, ką daro dideli ekologiniai ūkiai, kažkas negerai visoje sistemoje.
Herbert Dorfmann
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, šiandien pasakėte, kad produktai su kilmės vietos nuorodomis yra mūsų pramonės tikslas. Šiuo klausimu esate teisus. Tai ypač taikytina produktams, kurie gaminami sunkiomis sąlygomis, pvz., kalnuotose vietovėse, ir kuriems reikia didesnių maržų. Todėl nuoroda "kalnų produktas" yra ypač svarbi.
Norėčiau atkreipti dėmesį į du klausimus. Manau, kad šių produktų klausimais turėtume suteikti ūkininkams galimybę susiorganizuoti į tarpšakinius komitetus ir paramos konsorciumus, kuriuose jie galėtų taip pat priimti su rinka susijusius sprendimus. Tai neprieštarautų konkurencijos įstatymui, o jeigu ir prieštarautų, tai bet kuriuo atveju būtų daug mažesnis prieštaravimas, negu parduotuvių tinklų koncentracija, kurią stebėjome pastaruosius kelerius metus.
Dėl kokybės standartų, apie kuriuos jau buvo tiek daug kalbėta, turiu pasakyti, kad žinau apie diskusiją spaudoje, taip pat kalbas apie kreivus agurkus. Tačiau gamintojai nori šių taisyklių ir jų jiems reikia. Turėtume į tai atsižvelgti savo diskusijoje, taip pat rytoj vyksiančiame balsavime.
João Ferreira
(PT) Sertifikavimo mechanizmai galėtų prisidėti prie ūkininkų darbo vertės bei jų pajamų didinimo ir maisto kokybės bei saugumo reklamavimo. Kadangi dabartinės sertifikavimo procedūros vis dėlto yra sudėtingos, užimančios daug laiko ir visų pirma brangios, jų rezultatai buvo neigiami, ypač mažųjų ir vidutinių ūkių atveju. Didesnės gamybos išlaidos ir pajamų pasiskirstymas visoje vertės grandinėje, į ją įtraukus dar vieną verslo tarpininką, tampa dar nepalankesnis gamintojui.
Atsižvelgiant į tai ir siekiant veiksmingai užtikrinti vartotojams skaidrumą, kokybę ir saugumą, sertifikavimą privalo atlikti viešosios įstaigos ir dėl jo gamintojai neturi patirti didesnių išlaidų.
Tačiau visų pirma, jeigu turi būti gera politika, turi būti kitokia žemės ūkio politika, taip pat įžvalgi bendrosios žemės ūkio politikos reforma, kuria būtų remiama vietos apsauga, teisgaminti ir teisį nepriklausomumą maisto požiūriu, nes taip ūkininkai ir vartotojai būtų apsaugoti nuo pasaulinės prekybos reguliavimo panaikinimo ir nesulaikomo rinkų liberalizavimo pasekmių, pajungiant rinkas sau pagal dvišaliais susitarimais arba Pasaulio prekybos organizacijos susitarimais.
Zigmantas Balčytis
(LT) Europos Sąjungos žemės ūkio sektoriaus produktai pasaulinėje rinkoje yra žinomi ir vertinami dėl aukštos kokybės. Kalbant apie tolesnę bendrosios žemės ūkio politikos perspektyvą, esu įsitikinęs, kad produktų kokybturi išlikti esminiu tikslu ir ateityje. Aukštos kokybės žemės ūkio produktai yra ne tik mūsų vizitinkortelpasauliniu mastu, bet kartu ir labai svarbi Europos Sąjungos regiono ekonominio ir socialinio gyvenimo dalis. Kokybės politika turėtų būti plėtojama suteikiant daugiau aiškumo produktų sertifikavimui ir ženklinimui, kuris turi būti suprantamas kiekvienam Europos Sąjungos vartotojui. Siekiant išsaugoti kokybiškos žemės ūkio produkcijos gamybą, reikia aiškiai nustatyti produktų, kuriuose gali būti genetiškai modifikuotų organizmų, ženklinimą. Ši problema tampa ypač aktuali po Komisijos sprendimo leisti naudoti pašarams genetiškai modifikuotas bulves. Kol nebus nustatyti ženklinimo ir sertifikavimo standartai tokiems produktams, iškyla grėsmtolesnei Europos Sąjungos maisto kokybės politikai ir mūsų visų sveikatai.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Ponia pirmininke, dėl bendrosios žemės ūkio politikos priemonių Europos Sąjungos žemės ūkio rinkai būdinga aukštos kokybės žemės ūkio ir maisto prekių pasiūla. Aukšti standartai, tinkama maisto kokybir pakankama pasiūla yra aprūpinimo maistu saugumo sudedamosios dalys - juk būtent tai yra taip svarbu.
Svarbu, kad informacija apie prekių kokybę pasiektų vartotoją. Žinome, kad kiekvienas produktas, kuriam leidžiama patekti į rinką, privalo atitikti būtiniausius standartus. Ypatinga kokybė, kuria pranokstami būtiniausi standartai, turi būti išsamiai aprašyta ant produkto, kad būtų galima padidinti jo konkurencingumą atkreipiant dėmesį į papildomas jo savybes, už kurias vartotojas privalo sumokėti.
Kita svarbi informacija, kuri taip pat turėtų būti ant maisto produktų, - žaliavos kilmės ir perdirbimo vieta. Vartotojai turi žinoti, ką perka ir už ką moka. Dėl tokios informacijos nebuvimo mažėja Europoje pagamintų ir perdirbtų žemės ūkio ir maisto prekių konkurencingumas, palyginti su importuojamomis prekėmis, pagamintomis nekreipiant dėmesio į gyvūnų gerovę, aplinkosaugos reikalavimus arba socialinius darbuotojų standartus.
Franz Obermayr
(DE) Ponia pirmininke, pavykęs G. Scottà pranešimas labai naudingas vartotojų apsaugai. Žemės ūkio produktų saugumas, taip pat ir sveikatos požiūriu, iš tiesų turi būti svarbiausias siekis. Norėčiau pabrėžti ypatingą maisto produktų kilmės vietos nuorodų tobulinimo svarbą. Kiekvienas žemės ūkio produktas ES privalo būti aiškiai paženklintas etikete su informacija apie žaliavos kilmę. Vartotojai neturi būti kvailinami apgaulingu ženklinimu. Pavyzdžiui, imkime Kiniją. Importuojamos sėklos atvežamos į Austriją ir paskui joje parduodamas vadinamasis spaustas sėklų aliejus. Dar blogiau, kad nupenėti gyvūnai apgailėtinomis sąlygomis vežami per visą Europą, kad, pvz., būtų pagamintas vadinamasis tirolietiškas bekonas. Todėl mes daugiausia dėmesio turime skirti regionų ištekliams, taip pat mūsų vartotojų ir ūkininkų interesais mums reikia remti vietos ūkininkus ir mažas mėsines.
Mariya Nedelcheva
(BG) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, sveikinu G. Scottà su šiuo pranešimu, kuriuo aiškiai informuojama apie Parlamento norą ir pasiryžimą aktyviai dalyvauti būsimoje diskusijoje dėl BŽŪP ateities. Teigiamai vertinu pasiūlymą sukurti logotipą, kuriuo būtų aiškiai parodyta, kad konkretus produktas gaminamas ir perdirbamas tiktai Europoje. Manau, kad taip būtų numatytas dar vienas būdas parodyti paramą ir autentiškos mūsų aukštos kokybės produktų garantiją.
Mano nuomone, turi būti įdiegta saugomų kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų sistema. Ja mums būtų suteikta galimybišsaugoti savitus regionų ypatumus ir jų pobūdį ir padėti žmonėms pajusti, kad tai, ką jie gamina, pripažįstama ir vertinama rinkoje. Todėl manau, kad privalome išsaugoti garantuotų tradicinių gaminių priemonę ir ją laikyti geru mūsų susivienijimo įvairovėje pavyzdžiu. Nėra nieko blogo, jog žinoma, kad valgome fetą iš Graikijos, baltą sūdytą sūrį iš Bulgarijos arba mocarelą iš Italijos. Maisto kokybir saugumas yra tarp pagrindinių uždavinių, kuriuos ateityje privalėsime išspręsti. Išsaugokime savo produktų kokybę bei jų konkurencingumą ir užtikrinkime padorias pajamas ir gyvenimą mūsų gamintojams ir ūkininkams.
Dėkoju už dėmesį.
Dacian Cioloş
Ponia pirmininke, aš nesiūlau išvardyti visų čia iškeltų klausimų, ypač dėl to, kad rytoj ketinama balsuoti, vis dėlto norėčiau pabrėžti tam tikras mintis, ne kartą pasigirdusias kalbose.
Visiškai suprantu kai kurių Parlamento narių susirūpinimą dėl įvairių geografinių nuorodų sistemų sujungimo. Galiu jus užtikrinti, kad neturiu noro griauti tai, kas veikia, kas funkcionuoja, tai, prie ko vartotojai yra prisirišę. Mums tik reikia kokybės sistemą padaryti aiškesnę ir nuoseklesnę, juo labiau žinant, kad tarptautinėmis derybomis bandome įgyti šių sistemų pripažinimą.
Todėl svarbu, kad šios sistemos jau dabar būtų aiškios ir lengvai suprantamos mūsų partneriams, kad jos galėtų būti pripažintos. Todėl neturiu tikslo jas dėl to sujungti. Galutinis rezultatas bus sistema, kuria naudodamiesi galėsime daryti supaprastinimus nekeisdami vartotojų jau yra lengvai atpažįstamų dalykų.
Kalbant Europos kokybės logotipo klausimu reikia pasakyti, kad šioje posėdžių salėje taip pat privalome apsvarstyti ir apsispręsti, kuriuos tikslus norime pasiekti. Ar siekiama tik apsvarstyti atitiktį pagrindiniams standartams, kuriuos atitinka visi Europos ūkininkai ir kuriuos taip pat atitinka importuojamos prekės? Iš tikrųjų - noriu tai pabrėžti - visi importuojami žemės ūkio maisto produktai turi atitikti minimalius maisto higienos ir saugumo standartus, kuriuos atitinka mūsų produktai.
Todėl turime išsiaiškinti, koks geriausias būdas sėkmingai atskirti mūsų produktus nuo kitų produktų. Ar, užuot turėję Europos Sąjungos logotipą, turėtume nurodyti kilmės vietas ir gamybos vietas? Reikia surasti geriausią mechanizmą, todėl bet kuriuo atveju į tai atsižvelgsime.
Dėl geografinių nuorodų tarptautiniu lygmeniu būkite tikri, jog mano reikalas užtikrinti, kad šią sistemą atpažintų mūsų partneriai. Tai bandome užtikrinti ne tik per Tarptautinės darbo organizacijos vedamas derybas, bet ir tada, kai turime galimybę tai padaryti derantis dėl dvišalių susitarimų.
Todėl ketiname toliau laikytis šio požiūrio, o be to, per savo kadenciją noriu sugebėti sustiprinti šių kokybės ženklų komunikaciją ir propagavimą tarptautiniu mastu, nes kokybyra turtas, ir šis turtas gali mums užtikrinti intensyvesnį dalyvavimą tarptautinėje arenoje.
Dėl rezervuotųjų terminų "kalnas", "sala" ir kitų turiu pasakyti, kad ieškome galimybės įdiegti šių tipų sistemas. Šiuo klausimu mums taip pat reikia apsispręsti, kaip elgtis toliau siekiant užtikrinti, kad dėl jų nebūtų papildomų išlaidų ūkininkams, norintiems jas įsidiegti.
Dėl tarpšakinių organizacijų ir jų vaidmens valdant saugomas kilmės vietos nuorodas, kitaip SKVN, turiu pasakyti, kad ketiname - ypač dėl pieno, nes dauguma SKVN ir saugomų geografinių nuorodų (SGN) yra sutelkta šiame sektoriuje, - atlikti tyrimą siekdami išsiaiškinti, kokį poveikį kvotų panaikinimas turės sklandžiam šių kokybės apsaugos sistemų veikimui, ir tikiuosi, kad remdamiesi šia ataskaita matysime, kokių priemonių reikės imtis, jeigu atsirastų būtinybė.
Giancarlo Scottà
Ponia pirmininke, ponios ir ponai. Ačiū, Komisijos nary pone D. Cioloşai. Norėčiau pirmiausia labai trumpai pakalbėti apie žemę.
Žemyra tai, iš kur gauname savo produktus ir kurią privalome išsaugoti ateičiai ir tiems žmonėms, kurie turės daryti tą patį. Todėl pasirinkęs šią paprastą mintį išeities tašku norėčiau pakalbėti apie gamintojus, t. y. žmones, kurie dirba žemę ir kuriuos taip pat turi pripažinti tie žmonės, kurie vėliau mėgaujasi komerciniais produktais, randamais prekybos centre arba kurioje nors kitoje parduotuvėje. Todėl vienintelis teisingas dalykas būtų tai, kad pirmiausia gerbtume žemę, kuri leidžia gaminti, paskui perdirbėją, jei toks yra, tačiau svarbiausia - vartotoją.
Norėčiau pateikti vartotojų interesus atitinkantį pasiūlymą, tačiau nesu įsitikinęs, ar jam būtų pritarta: kodėl vartotojų nepaklausus, ką jie nori žinoti? Taip sužinotume, kurias galimas etiketes vartotojai sugeba perskaityti ir suprasti, taigi, galbūt padarytume jas daug paprastesnes už tas sudėtingas etiketes, kurias yra dabar. Kodėl vartotojai neturėtų žinoti, kad turi pasirinkimą, ar išgerti litrą pieno iš Europos, ar litrą pieno iš Brazilijos? Būtų jų reikalas nuspręsti, ar litras braziliško pieno geriau negu litras Europos Sąjungoje pagaminto pieno.
Kad ir kaip ten būtų, manau ir tikiuosi, kad šis pranešimas bus naudingas Komisijos nariui D. Cioloşui, nes jame pateikiama papildoma išsami informacija siekiant padėti sutvirtinti šią mano minėtą seką: žemė, gamintojas, perdirbėjas, jei toks yra, vartotojas, saugumas; tačiau visų pirma kalbame apie saugumą ir kokybę. Visi kalbėjome apie kokybę, todėl manau, kad visi būtume už dar didesnį mūsų produktų kokybės gerinimą, jeigu tai reikštų valgyti gerai ir valgyti sveikai.
Pirmininkė
Diskusijos pabaiga.
Balsavimas vyks rytoj.
Raštiški pareiškimai (149 straipsnis)
Paolo Bartolozzi  
Į žemės ūkio produktų kokybės politikos klausimą sulaukta autoritetingo ir vienbalsio Europos Parlamento Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto atsakymo, todėl galiojantys teisės aktai tapo išsamesni. Europos žemės ūkio gamintojai galiausiai susilaukpripažinimo Europos teisės aktuose dėl savo produktų, susijusių su gamybos regionu, kokybės. Tai yra garantija, kuria siekiama juos apsaugoti nuo rinkos globalizacijos ir užtikrinti, kad informuotas vartotojas galėtų atmesti produktus, kurie neturi privalomų geografinės kilmės vietų nuorodų, t. y. nėra aiškiai sertifikuoti, ir kurie neatitinka rinkodaros ir kovos su klastojimu taisyklių. Vartotojai turės galimybę apsispręsti dėl pirkimo, puikiai nusimanydami apie taisykles, susijusias su jų [norimu pirkti produktu. Europos Parlamentas toliau kovos dėl ūkininkų ir vartotojų apsaugos. Antrųjų sveikata priklauso nuo pirmųjų produktų kokybės. Mano pasiūlytame pakeitime dėl produktų savybių apsaugos, kurį patvirtino Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetas, pripažįstama, kad regionai atlieka svarbų vaidmenį kaip gamintojų, visų pirma tradicinių ir ekologiškų produktų, partneriai, taip pat regionai raginami prisidėti prie produktų su geografinėmis nuorodomis, tradicinių produktų ir ekologiškų produktų pripažinimo ir reklamavimo. Džiaugiuosi galėdamas pažymėti tai, kad šios nuorodos pripažintos.
Sergio Berlato  
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, žemės ūkio produktų kokybės klausimas yra labai svarbus, kai kalbama apie pirkėjo ir vartotojo informavimą apie produktų savybes ir tolesnį užtikrinimą, kad produktų iš Europos Sąjungos pirkimas asocijuotųsi su aukšta kokybe, kurią lemia įvairios regioninės Europos Sąjungos tradicijos. Bėgant metams žemės ūkio produktų kokybės politika evoliucionavo taikant pavienes priemones, ir šis būdas apibūdinamas kaip sektorinių priemonių seka. Rinkos globalizacija ir ekonomikos ir finansų krizė, ištikusi Europą, neaplenkir žemės ūkio sektoriaus. Kad išbristume iš jos, mums reikia dėmesį sutelkti į mūsų produktų kokybę ir saugumą. Tolesnis kokybės siekis turi būti pagrindinES žemės ūkio produktų sektoriaus vykdomos strategijos pasaulinėje rinkoje dalis. Be to, manau, kad turi būti atsakingai apsvarstytas Komisijos pasiūlymas suteikti ES kokybės logotipą tiems produktams, kurių kilmės šalis yra tik Europoje ir kurie pagaminti tik Europoje. Iš esmės šis logotipas galėtų reikšti oficialų Europos ūkininkų pastangų išlaikyti aukštus gamybos standartus pripažinimą. Galiausiai neabejotinai puiki mintis supaprastinti teisės aktus siekiant sumažinti biurokratinę naštą verslo subjektams, kartu užtikrinant, kad būtų laikomasi Europos gamintojų pasiektų kokybės standartų.
Robert Dušek  
Žemės ūkio produktų kokybės politika nėra nekintama politika, atskirta nuo kitų politikos krypčių, susijusių su žemės ūkiu. Priešingai, bendrosios žemės ūkio politikos reforma taip pat turėtų apimti politiką, skirtą prisitaikymo prie klimato kaitos, biologinės įvairovės išsaugojimo, patikimo energijos ir vandens tiekimo, tinkamų gyvenimo sąlygų užtikrinimo gyvūnams ir Europos žuvininkystės problemoms spręsti. Produktų kokybės politika gali padėti didinti Europos ūkininkų konkurencingumą ir krizės laikotarpiu kaimo vietovėse neprarasti ekonominio pelno, orientuojantis būtent į žemės ūkio produktų kokybę ir aukštos kokybės maisto produktus. Ji turi būti toliau taikoma be išimčių, kad produktų iš ES įsigijimas reikštų, jog įsigyjami aukštos kokybės produktai, kurie gaminami pagal įvairias regionines Europos tradicijas, kartu maisto saugumo požiūriu laikantis aukščiausių gamybos standartų. Palaikau Komisijos pasiūlymą įdiegti Europos kokybės logotipą, kuris būtų naudojamas tiems produktams, kurie yra kilę iš ES ir kurie taip pat pagaminti tik ES. Vartotojai painioja vietos, kurioje maistas perdirbtas, nuorodą su žemės ūkio produkto kilmės vieta. Būtina pabrėžti, kad pats gamybos procesas gali labai neigiamai paveikti produkto kokybę ir savybes. Be to, palankiai vertinu geografinių nuorodų ir tradicinių gaminių registravimo sistemų išsaugojimą, nes šios nuorodos yra reikšmingos Europos žemės ūkiui ne tik ekonominiu, bet ir aplinkosaugos bei socialiniu požiūriu.
