Paramos schemos ūkininkams pagal BŽŪP - Pakeitimai bendrojoje žemės ūkio politikoje - Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai parama kaimo plėtrai - Kaimo plėtros Bendrijos strateginės gairės (2007-2013 m. programavimo laikotarpis) (diskusijos) 
Pirminink-
Kitas klausimas - bendros diskusijos dėl:
pranešimo dėl pasiūlymo dėl Tarybos reglamento, kuriuo nustatomos bendros tiesioginės paramos schemų taisyklės pagal bendrąją žemės ūkio politiką ir tam tikros paramos schemos ūkininkams - C6-0240/2008 - - Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetas. Pranešėjas: Luis Manuel Capoulas Santos;
pranešimo dėl pasiūlymo dėl Tarybos reglamento dėl bendrosios žemės ūkio politikos pakeitimų, iš dalies keičiant reglamentus (EB) Nr. 320/2006, (EB) Nr. 1234/2007, (EB) Nr. 3/2008 ir (EB) Nr. (...)/2008 - C6-0241/2008 - - Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetas. Pranešėjas: Luis Manuel Capoulas Santos;
pranešimo dėl pasiūlymo dėl Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai - C6-0242/2008 - - Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetas. Pranešėjas: Luis Manuel Capoulas Santos;
pranešimo dėl pasiūlymo dėl Tarybos sprendimo, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2006/144/EB dėl kaimo plėtros Bendrijos strateginių gairių (2007-2013 m. programavimo laikotarpis) - C6-0239/2008 - - Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetas. Pranešėjas: Luis Manuel Capoulas Santos.
Luis Manuel Capoulas Santos
Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, gerb. Tarybos Pirmininke, ponios ir ponai, labai džiaugiuosi galėdamas jus pasveikinti pradėjus šią diskusiją. Tai ilgo diskusijų ir dabartinės bei būsimos bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) svarstymo proceso, kuriame dalyvavo įvairios šalys, baigiamasis aktas.
Žinoma, tai buvo labai sunkus darbas, kurio metu daugelį mėnesių, faktiškai ilgiau nei metus, glaudžiai bendradarbiavo Parlamentas, Taryba, Komisija ir viso Europos Sąjungos žemės ūkio bei kaimo visuomenės atstovai. Per visą šį laikotarpį turėjau galimybę išklausyti daugelio organizacijų, atstovaujančių žemės ūkio sektoriui ir kaimo visuomenei įvairiose valstybėse narėse, nuomones ir pasikalbėti su parlamentų nariais ir institucijų atstovais daugelyje, iš tikrųjų beveik visose, valstybėse narėse ir Bendrijos institucijose, aišku, pradedant Europos Parlamentu.
Ieškodamas geriausio bendro sprendimo, dalyvavau įvairiuose seminaruose bei konferencijose ir atidžiai išklausiau kiekvieną, taip pat pasinaudodamas žiniasklaidos priemonėmis. Todėl turiu padėkoti visiems kolegoms, aktyviai dalyvavusiems šiose diskusijose, ir visų politinių frakcijų koordinatoriams. Ypač turiu pažymėti L. Goepelo atliktą vaidmenį; jis buvo ne tik PPE-DE frakcijos koordinatorius, bet ir pranešimo savo iniciatyva, pateikto prieš pranešimus, svarstomus šiandien, pranešėjas.
Taip pat turiu padėkoti EP Žemės ūkio komiteto pirmininkui N. Parish už vadovavimą darbui mūsų komitete ir už puikų Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto sekretoriato bendradarbiavimą, atsižvelgiant į tai, kad jiems teko sunkiausia ir daugiausia techninio pobūdžio pastangų reikalaujanti darbo dalis.
Galiausiai turiu padėkoti Komisijai, kuriai atstovauja Komisijos narė, už pasiryžimą bendradarbiauti, kurį pademonstravo ir Komisijos skyriai, bei M. Barnieriui už nuolatinį ryšių su Parlamentu palaikymą dar prieš Prancūzijai pradedant oficialiai pirmininkauti Tarybai.
Mūsų vykdomas sustiprintas bendradarbiavimas - priešlaikinis tinkamo bendro sprendimo procedūros pranašumų pavyzdys, todėl tikiuosi, kad ši procedūra galėtų būti taikoma ir visiško Lisabonos sutarties ratifikavimo atveju (tikėkimės, kuo greičiau).
Ši diskusija, kurioje, žinoma, buvo ir tų pačių nuomonių, ir jų skirtumų, aiškiai parodo, koks sudėtingas ir pilnas įvairovės yra Europos žemės ūkis. Be to, ši diskusija, pateikdama sektiną pavyzdį, parodo, kaip svarbu, kad Europa, jos institucijos ir ypač Parlamentas prisidėtų sprendžiant šį klausimą. Pateikti 1 170 Komisijos pasiūlymų pakeitimų, ypač turint omeny, kad į šį laikotarpį įsiterpvasaros atostogos, rodo, kaip plačiai diskusijoje dalyvavo EP nariai.
Be to, kompromisai, pasiekti tarp keturių pagrindinių Parlamento politinių frakcijų, kurios pateikbeveik 400 pakeitimų, sugrupuotų į šešis kompromisus, svarbiausiais klausimais, taip pat parodo narių atsakomybės jausmą, kompromiso dvasią ir pasirengimą nusileisti.
Jei kalbėtume apie pranešimo, kurį laikau pakankamai subalansuotu ir galinčiu atsakyti į dabarties iššūkius bei pateikti tinkamas gaires ateičiai, turinį, turiu pasakyti, kad Parlamentas vertina jį teigiamai ir pritaria daugeliui Komisijos pasiūlymų.
Svarbiausi paminėtini punktai būtų: patvirtinimas, kad būtina konkurencingo ir ekologiškai tvaraus žemės ūkio Europoje sąlyga yra bendra politika; indėlis, kurį padarKomisija siekdama užtikrinti, kad BŽŪP būtų teisingesnir priimtinesnvisuomenei; supaprastinimo ir biurokratizmo mažinimo akcentavimas; pasiūlymo suteikti didesnę veiksmų laisvę ūkininkams pasirenkant gamybos tipus ar kiekius patvirtinimas; didesnis kaimo plėtros finansavimas ir jo taikymo srities išplėtimas atsižvelgiant į naujus iššūkius (energetikos, klimato kaitos, vandentvarkos, biologinės įvairovės); laipsniško moduliavimo principo įvedimas; papildomas lankstumas, suteikiamas valstybėms narėms įgyvendinant BŽŪP (kalbu apie 68 straipsnį); rizikos ir krizių valdymo sistemos, bendrai finansuojamos Bendrijos, sukūrimas ir teigiama bendra kryptis, pasirinkta diskusijose dėl modelio po 2013 m. ir Europos Sąjungai rengiant atsaką Pasaulio prekybos organizacijos derybose, kuriose siekiama teisingo tarpusavio susitarimo dėl reguliuojamos tarptautinės prekybos žemės ūkio produktais.
Tačiau Komisijos pasiūlymuose yra ir aspektų, kuriuos Parlamentas ir aš, kaip pranešėjas, laikome ne tokiais teigiamais. Kaip jau minėjau kitomis progomis, kai kuriais atžvilgiais, pvz., kalbant apie rinkos valdymo priemones ir pieno sektorių, Komisijos pasiūlymų tonas yra pernelyg liberalus ir kaip tik tokiu metu, kai rinkos yra nepaprastai nestabilios ir nepastovios; tai gali būti pavojinga. Taip pat trūksta socialinio jautrumo; tai aiškiai matoma pasiūlyme pašalinti smulkiuosius ūkininkus.
Be to, manau, kad Komisijos pasiūlyme dėl socialinės ir teritorinės sanglaudos pasirinkta netinkama kryptis, atsižvelgiant į tai, kad jame siūloma įvedant naują moduliavimą atsisakyti išmokų perskirstymo mechanizmo. Taip pat manau, kad Komisija, pasiūlydama paramos atsiejimo tvarkaraštį ir išmokų dydžius iki 2013 m., deramai neatsižvelgį tam tikrus sektorius, kurie dabartinės krizės rinkose metu yra ypač pažeidžiami ir susidūrsu rimtu pavojumi, kad nutrūks gamyba. Tokia padėtis yra avininkystės sektoriuje ir todėl mes sutarėme tokius sektorius vadinti mažų bendrųjų rinkų organizavimu, nes, nors ir mažos, jos politiniu ekonominiu ir socialiniu požiūriu labai svarbios tam tikriems Europos regionams, kuriuose labai sunku rasti alternatyvų.
Didžioji dauguma Žemės ūkio komiteto narių balsavimu dėl pranešimo siekištaisyti kai kuriuos ne tokius palankius aspektus.
Penki kompromisai, priimti dėl pagrindinių moduliavimo elementų, yra svarbūs Parlamento pateikti pasiūlymai. Jie susiję su: paramos smulkiesiems mažiems ūkininkams procentiniu dydžiu ir laipsnišku pobūdžiu suteikiant didesnę laisvę valstybėms narėms nustatyti mažiausias ribas; išlaikymo procentiniu dydžiu pagal 68 straipsnį ir jo taikymo srities išplėtimu; platesne draudimo sistemos taikymo sritimi, į kurią įtraukiama žvejybos pramonė; bendro kaimo plėtros finansavimo klausimu ir naujų iššūkių įtraukimu. Nemažai kitų Parlamento pasiūlymų taip pat yra teigiamas indėlis. Pabrėžčiau, pvz., užimtumo įvertinimą apskaičiuojant skiriamą pagalbą ir sveikatos, saugos bei reikalavimų laikymąsi, kaip sąlygą gauti minėtą pagalbą.
Žemės ūkio komitetas taip pat priėmlabai aiškią poziciją dėl sudėtingiausio šio klausimo aspekto, t. y. dėl pieno sektoriaus. Tai labai svarbi problema, kuri turi būti rūpestingai sprendžiama atsižvelgiant į dabartinę rinkos padėtį.
Nepaisant mano gilios pagarbos visoms nuomonėms, kurių keletas tam tikrose srityse visiškai neatitinka mano nuomonės, bet vis tiek yra vertos pagarbos, manau, kad pozicija, priimta Žemės ūkio komitete, yra tikrai protinga. Norėčiau, kad ji būtų priimta plenariniame posėdyje ir patvirtinta Tarybos palaikant Komisijai. Man atrodo, atsargus papildomas gamybos didinimas per dvejus metus šalia didinimo 2 proc., dėl kurio jau susitarta 2008 m., ir galutinis sprendimas dėl sektoriaus ateities, kuris būtų priimtas 2010 m. pradžioje ir būtų pagrįstas padėtimi rinkoje atsižvelgiant į padidinimą 4 proc. per trejus metus, yra tikrai protinga pozicija ir galbūt ji galėtų tapti galutiniu kompromisu.
Gerb. pirmininke, noriu užbaigti išreikšdamas viltį, kad ši diskusija padės išsiaiškinti požiūrius ir kad mes galėsime pasiekti sutarimą, kurio iš mūsų tikisi žemės ūkio sektorius ir ūkininkai. Tikiuosi, kad mes visi - Parlamentas, Taryba ir Komisija - esame pasirengę šiam iššūkiui.
Michel Barnier
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, nepaprastai džiaugiuosi vėl būdamas šiuose rūmuose ir susitikdamas su jumis tokiu svarbia proga, nes ir Parlamentas, ir Taryba siekia priimti galutinę poziciją bendrosios žemės ūkio politikos reformos patikrinimo klausimu.
Gerai suprantame, kad šiuo patikrinimu siekiama ne pakeisti esminius principus, kaip buvo 2003 m. reformos atveju, bet atsižvelgiant į stipriai kintančią padėtį tinkamai pakoreguoti šią reformą.
Ypač patikrinimas suteikia galimybę reaguoti į padėtį, kuri prieš kelerius metus buvo visiškai neįsivaizduojama. Iš tikrųjų, kas galėjo įsivaizduoti rinkos tendencijas nuo 2008 m., kurios paskatino drastišką žemės ūkio produkcijos kainų augimą ir sukėlė, kaip gerai žinome, riaušes dėl maisto beveik visame pasaulyje?
Ši padėtis parodė, kokiu mastu žemės ūkis išlieka strategine vertybe Europos žemynui ir kiek prasminga yra maisto suverenumo koncepcija atsižvelgiant į vis didėjantį žemės ūkio produktų kainų nepastovumą.
Tačiau nors būklės patikrinimas susijęs tik su pakeitimais, vis dėlto šių pakeitimų yra daug, jie yra sudėtingi ir sudaro paketą, kurį sudėtinga suderinti.
Taryba jau nuveikdidelį darbą visais lygmenimis siekdama susitarti daugeliu klausimų. Dėl to norėčiau nuoširdžiausiai padėkoti už efektyvią veiklą, atliktą pirmininkaujančios valstybės Slovėnijos, kuri sudargalimybes pradėti labai konstruktyvų darbą dėl Komisijos komunikato. Be to, ponios ir ponai, būtent jūsų pranešėjai Lutz Goepel ir Luis Manuel Capoulas Santos atliko šį darbą Parlamento vardu pateikdami pranešimus dėl komunikato dėl teisės aktų pasiūlymų. Norėčiau jums abiem nuoširdžiai padėkoti už labai kruopščius ir kokybiškus pranešimus, kuriuose pateikta daug pasiūlymų.
Kaip žinote, nuo pat pradžios norėjau dirbti su Europos Parlamentu. Be to, esu įgijęs darbo su Parlamentu patirties, kai penkerius metus turėjau garbės būti Europos Komisijos nariu, atsakingu už regioninę politiką ir institucijas, ir, kaip sakiau, norėjau užsiimti šiuo klausimu būsimos bendro sprendimo procedūros dvasia.
Labai domėjausi tolesniu darbu, vykdomu Parlamento lygiagrečiai su Tarybos darbu, ir mes visi dalyvavome veikloje, kurią galėtume vadinti tam tikru išplėstiniu dialogu.
Šiuo atžvilgiu, dalyvavau labai vaisingose bei reguliariose diskusijose dėl derybų padėties su Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nariais ir pačiame Parlamente; susitikimai su Europos Parlamentu ar kolegomis truko beveik 50 valandų. Kiekviename sprendžiamajame derybų etape susitikdavome su Taryba: rugsėjo 27 d. ir spalio 22 d. po balsavimo Žemės ūkio komitete, ir lapkričio 4 d., kad aptartume paskutinę derybų etapą ir darbą Tarybos spalio mėn. susitikime.
Šiomis aplinkybėmis, ponios ir ponai, norėčiau ypač padėkoti jūsų komiteto pirmininkui Neil Parish už jo aktyvų bendradarbiavimą viso šio proceso metu. Taip pat norėčiau padėkoti Parlamento frakcijų pirmininkams Lutzui Goepeliui, Luisui Manueliui Capoulasui Santosui, Nielsui Buskui, Friedrichui-Wilhelmui Graefe zu Baringdorfui, Vincenzo Aitai ir Sergio Berlato.
Nuo mūsų pirmininkavimo Tarybai pradžios reguliariai informuojame Tarybą ministrų lygmeniu ir techninių darbuotojų lygmeniu apie Parlamento darbą. Pvz., paskutiniame mūsų Ministrų Tarybos susitikime Liuksemburge aš asmeniškai informavau kiekvieną ministrą raštu apie Parlamento poziciją visais klausimais, kuriuos turėjome aptarti Taryboje.
Rytoj, po to, kai pareikškite savo nuomonę, mes kartu su Mariann Fischer Boel galėsime siekti politinio susitarimo Taryboje. Prieš pradedant (turiu omeny, prieš pradedant paskutinį derybų etapą) informuosiu ministrus apie jūsų balsavimo dėl reformos patikrinimo rezultatus.
Ponai ir ponios, kaip visuomet, pasiekti kompromisą nėra lengva, nes yra daug svarbių neišspręstų klausimų. Tai į skirtingas stovyklas padalijantys klausimai, bet mes esame pasiryžę - pirmininkaujanti valstybyra pasiryžusi - kartu su Komisija ir atsižvelgdami į jūsų balsavimą rasti geriausią dinamišką kompromisą.
Darbas Taryboje parodė, kad daugelis problemų mums, ministrams, kelia panašų susirūpinimą, kaip ir Parlamentui. Pateiksiu du pavyzdžius: pirma, didesnio lankstumo taikant 68 straipsnį paieška; antra, išskirtinių rinkos rėmimo priemonių išsaugojimas gyvūnų ligų atveju (Tarybos reglamento dėl bendro žemės ūkio rinkų organizavimo 44 straipsnis, kuris bus įtrauktas į galutinį kompromisą).
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, galiu jus patikinti, kad tarp daugelio sudėtingų klausimų mažiausiai du yra nepaprastai jautrūs: pieno kvotų klausimas ir moduliavimo klausimas. Taryboje mūsų diskusijos buvo tokios pat nuodugnios, ugningos ir gyvos, kaip ir tos, kurias girdėjau ar stebėjau čia, Parlamente. Tos pačios problemos buvo išsakytos abiejuose mūsų susirinkimuose.
Todėl šio ryto diskusijos ir rytdienos balsavimas dėl reformos patikrinimo yra labai svarbūs žingsniai, dar kartą parodantys esminę Parlamento funkciją, kurią jis turi toliau vykdyti. Bet kuriuo atveju keletą mėnesių aš pirmininkaujančios valstybės vardu norėjau dirbti būtent šio išplėstinio dialogo dvasia, bendro sprendimo dvasia.
Todėl aš, be abejonės, kaip ir Komisijos narė, labai džiaugiuosi galėdamas šį rytą jus išklausyti, atsakyti į kai kuriuos jūsų klausimus ir kartu su jumis dalyvauti šioje galutinėje diskusijoje.
Mariann Fischer Boel
Komisijos narė. - Gerb. pirmininke, pirmiausia, prieš detaliau įsitraukdama į šią diskusiją, norėčiau padėkoti L. M. Capoulasui Santosui už visą jo veiklą rengiant pranešimą. Aš tikrai įvertinau sunkų darbą; be abejo, kaip paminėjo ir pats L. M. Capoulas Santos, dėl pasiūlytų pakeitimų skaičiaus užduotis bandant rasti aukso viduriuką nepasidarlengvesnė.
Mūsų diskusijos dėl būklės patikros, kartais labai detalios, pirmiausia remiantis L. Goepel pranešimu, o dabar pagaliau L. M. Capoulaso Santoso pranešimu, vyko daugiau nei vienus metus. Nemanau, kad mano dėkingumas už konstruktyvų bendradarbiavimą, kurį visada palaikiau su Parlamentu, reikalauja paaiškinimo; mes visuomet stengdavomės įsiklausyti ir rasti kompromisą (šiuo atveju mūsų pozicijos nebuvo labai skirtingos).
Kadangi man skirtas laikas ribotas, tikrai negalėsiu aptarti visų detalių, taigi susikoncentruosiu į kai kuriuos svarbesnius klausimus, prasidėdama pieno sektoriumi.
2007-ieji buvo galbūt visai neįprasti, bet tikrai pamokantys metai. Vienas dalykas, kurį išmokome per 2007 m., buvo tas, jog mūsų kvotų sistema neužtikrino, kad pasiūla atitiktų paklausą. Rezultatas buvo nepaprastai išaugusios pieno produktų kainos. Nemažai ūkininkų man sakė, kad tai buvo neblogai tol, kol truko, bet dėl gamybos didinimo reaguojant į aukštesnes kainas kainos staiga stipriai krito.
Manau, šiandien galime sutikti, kad sektorius tikrai iš visų jėgų stengiasi susigrąžinti nemažai pirkėjų, kurie nusisuko nuo pieno ar pieno produktų sektoriaus būdami nuomonės, kad kainos pernelyg aukštos. Todėl suprantu, kad Parlamentas siūlo pieno kvotų padidinimą 1 proc., bet tik dviem metams, taigi iš viso 2 proc. iki 2010 m.
Manau, kad svarbu išnagrinėti sprendimo, kurį priimsime pieno sektoriuje, padarinius, bet būtų per anksti tai daryti 2010 m, ir galvoju, jog turėtume laikytis 2011 m. termino, aiškiai parodydami, kad būsime pasirengę aptarti visus klausimus 2011 m. Vis dėlto nuo 2015 m. pieno kvotos bus panaikintos.
Iš visų mūsų diskusijų taip pat supratau, kad daromas didelis spaudimas siekiant įsteigti pieno fondą. Sutinku, kad turėtų būti pritaikytos ar priimtos tam tikros ribinės priemonės, ir esu įsitikinusi, kad tikrai nemažai gali būti nuveikta pagal naują 68 straipsnį.
Pripažįstu, jog dabartinis 69 straipsnis yra pernelyg siauras ir ribojantis, kad galėtų būti taikomas žvelgiant į ateitį, taigi dabar atveriame galimybes naujame 68 straipsnyje. Jei mums pavyks pasiekti tinkamą 68 straipsnio ir naujų kaimo plėtros galimybių derinį, esu visai tikra, kad rasime konkrečių problemų, kurias matome kai kuriuose regionuose, sprendimus.
Jei kalbėtume apie bendrosios išmokos schemą, apie atsiejimą, Komisija siūlo išsaugoti galimybę teikti susietąsias išmokas dviejose ar trijose srityse - karvių žindenių, avių ir ožkų sektoriuje, nes pripažįstame, jog šiose srityse tikrai susiduriama su ypatingomis problemomis. Jūs taip pat pageidaujate išsaugoti galimybę teikti susietąsias išmokas, kaip priemokas, už galvijų patinus, baltyminius pasėlius ir sausuosius pašarus. Esu tvirtai įsitikinusi, kad svarbu atsieti išmokas, - būtent tai yra esminvisų reformų, kurių buvo imtasi, sudedamoji dalis, - ir turime toliau nagrinėti supaprastinimo galimybes, kad pasinaudotume bet kokia proga supaprastinti mūsų sistemą. Vis dėlto laukčiau sprendimo, kuris būtų mažiau sudėtingas nei pasiūlytas mūsų.
Mes pasiūlėme atsiejimo dviem etapais metodą, nors aš, kartu su pirmininkaujančia valstybe nare, galėčiau sutikti, kad tai būtų padaryta vienu žingsniu, bet atidėta iki 2012 m. - paskutinių metodo taikymo metų - taigi tvarka įsigaliotų 2013 m. biudžetiniais metais. Jūs teiravotės, kodėl turėtume daryti sudėtingiau nei būtina. Kaip sakiau, 68 straipsnis turi būti taikomas kaip lankstesnpriemonė, bet su tam tikrais apribojimais, nes jūs pageidaujate turėti galimybę atidėti 10 proc. susietosioms išmokoms. Manau, turime saugotis, kad nesusidarytų tokia padėtis, kai atsiejate per "užpakalines duris", t. y. taikydami 68 straipsnį.
Paskutiniai, bet ne mažiau svarbūs klausimai liečia moduliavimą, kaimo plėtrą ir naujus iššūkius; manau, kad visi sutinkame, kad norint pasitikti šiuos naujus iššūkius mums reikia daugiau lėšų. Klimato kaitos stabdymas yra svarbiausias klausimas mūsų sąraše. Be to, turime rasti naujus vandentvarkos klausimų sprendimo būdus. Vandens ištekliai yra riboti, bet nepaprastai svarbūs žemės ūkiui, ypač kai kuriuose mūsų pietų regionuose, taigi turime naudoti naujas technologijas, kad vanduo būtų naudojamas protingiausiu būdu siekiant išvengti vandens švaistymo. Tai galėtų būti padaryta, bet tikrai reikalingos lėšos.
Dėl šios priežasties pasiūliau šį perkėlimą iš pirmo į antrą ramstį: per keletą metų moduliavimą laipsniškai padidinti iki 8 proc. Žinau, kad rytoj galėtume grįžti prie kompromiso šiuo klausimu, bet pabrėžčiau, jog lėšos tikrai bus reikalingos, nes jų prireiks biologinės įvairovės ir pieno kvotų panaikinimo, kuriuos įtraukėme į sistemą, problemoms spręsti.
Nesileisiu į detales apie laipsnišką moduliavimą. Žinau jūsų nuomonę ir žinau, kad dabar sakote "viens, du, trys". Esu įsitikinusi, kad vėl sugebėsime rasti tinkamą kompromisą šiuo klausimu.
Paminėjau tik keletą svarbiausių klausimų ir esu tikra, kad turėsiu galimybę atsakyti po diskusijų, bet man pavesta kartu su pirmininkaujančia valstybe rasti tinkamą kompromisą. Visi žinome, kad neįmanoma gauti visko, ko norime, taigi manau, jog mums visiems iškyla klausimas, ar susitaikome su tuo, kad norėdami rasti kompromisą, kuris būtų naudingas Europos žemės ūkio sektoriui vis labiau globalizuotame pasaulyje, turime sutikti su tam tikromis išlygomis.
Kathalijne Maria Buitenweg
ENVI komiteto nuomonės referentas. - (NL) Gerb. pirmininke, nors Aplinkos, sveikatos apsaugos ir maisto saugos komitetas skiria didelę reikšmę tam, kad būtų patikima institucija, tai nereiškia, jog negalite įgyvendinti svarbių reformų; vis dėlto tai reiškia, kad turite skelbti jas iš anksto ir kad žmonėms taip pat turėtų būti pasiūlytos alternatyvos.
Praeitais metais Europos Komisija pateikkomunikatą dėl bendrosios žemės ūkio politikos, kuri turi būti iš esmės reformuota, patikrinimo. Jame buvo išdėstytas ketinimas labai sumažinti tiesiogines išmokas ir padidinti naudą aplinkai ir užimtumui. Galiausiai mus nuvyltai, kokiu būdu šie pasiūlymai buvo konkretizuoti, įskaitant nemažai į juos įtrauktų nedidelių tiesioginių išmokų sumažinimų. Ūkininkams neturėtų būti mokama atsižvelgiant į paprastai užauginamą derlių ar žemės nuosavybę. Aplinkos komitetas norėtų, kad jiems būtų mokama už jų teikiamas viešąsias paslaugas, pvz., biologinės įvairovės didinimą ar vandens valdymą, ir už laimėjimus aplinkos, gyvūnų gerovės ir maisto saugos srityse, kurie viršija teisinius įpareigojimus. Norėtume, kad tai būtų įgyvendinta iki 2020 m.
Šį vakarą aptariame bitynų mažėjimą. Siekiant pagerinti padėtį, reikės sumažinti purškalų naudojimą, be to, biologinįvairovturės būti skatinama diegiant apsaugines zonas. Šiuo atžvilgiu problema yra genų technologijos ir intensyvus vienpusiškas žemės ūkis. Tikiuosi, kad šį vakarą, kaip jau padarėme šį rytą, įsipareigosime plėtoti tokį žemės ūkį, kurio atveju žemdirbystir gamta pastiprintų vieną kitą.
Markus Pieper
REGI komiteto nuomonės referentas. - (DE) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, ponios ir ponai, kurdami laisvas žemės ūkio rinkas padarėme tam tikrą pažangą, tiek atverdami rinką, tiek ir sušvelnindami Europos politikos socialines bei ekonomines pasekmes.
Tikrai džiaugiuosi, kad Komisija labai palankiai įvertino nemažai Parlamento pasiūlymų. Taip pat norėčiau padėkoti pranešėjui, kuris įtraukdaug Regionų plėtros komiteto pasiūlymų dėl moduliavimo ir kaimo plėtros. Tačiau vienas dalykas mums dar kelia susirūpinimą: mes norime, kad papildomas lėšų mažinimas mažiau paliestų smulkiuosius ūkius. Regionų plėtros komitetas ir daug kitų kolegų laikosi nuomonės, kad turi būti mažinamos tik išmokų sumos, ne mažesnės nei 10 000 EUR.
Gerb. Komisijos nare, pasiūlymas nėra juokingas; manau, suprantate, ką turiu omeny. Priešingai, mūsų pasiūlymas yra labai rimtas, nes juo siekiama užtikrinti ūkiams planavimo tikrumą pereinant prie rinkos ekonomikos, be to, tesimi 2003 m. žemės ūkio reformų pažadai. Būtent mažesnius ūkius ypač paveikpastarųjų mėnesių neramumai rinkoje. Dėl to turime suteikti jiems politinę paramą. Žinoma, šis pasiūlymas galėtų apriboti specialias sektorių programas. Vis dėlto turime suvokti sistemos trūkumus. Juk negalime, viena vertus, mažinti priemokų pieną gaminantiems ūkininkams, o po to girti pieno fondą, kuris finansuojamas iš šių sutaupytų lėšų kaip papildoma pagalbos priemonė.
Jei šiems struktūriniams pokyčiams reikalingos lėšos, jos turi būti rastos nepanaudotuose žemės ūkio ir struktūriniuose fonduose. Žemės ūkio politika išliks prieštaringa bei neprognozuojama, kol vyks stumdymas iš pirmo į antrą ramstį ir atgal. Todėl mes, Regionų plėtros komitetas, reikalaujame, kad būtų užtikrintas kaimo plėtros programų ir ūkininkų pajamų planavimo tikrumas. Tai bus įmanoma įgyvendinti tik tuo atveju, jei mes ateityje griežtai atribosime kompensacinių išmokų mechanizmą ir regionines programas. Taigi dar šiandien norėtume sulaukti atitinkamų Komisijos pasiūlymų.
Lutz Goepel
PPE-DE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, dievaži, dviejų minučių, skirtų aptarti metus trukusį sąžiningą darbą dėl BŽŪP patikrinimo, yra šiek tiek mažoka. Galiu paliesti tik kelis klausimus. Priminsiu: 2007 m. lapkričio mėn. Komisijos komunikate rekomenduojamas 8 proc. moduliavimas ir proporcingas mažinimas 45 proc. L. Goepelo pranešime buvo pasiūlytas 4 proc. laipsniškas moduliavimas, t. y. moduliavimas atsižvelgiant į ūkio dydį. Po to buvo pateiktas Komisijos pasiūlymas dėl 8 proc. bazinio moduliavimo ir 9 proc. laipsniško moduliavimo (iš viso 17 proc.), o galiausiai komitete neseniai balsuodami pritarėme 5 proc. Mums buvo svarbu, kad visos moduliavimo lėšos liktų regione ir būtų panaudotos nepaisant ūkio dydžio ar teisinio statuso.
Gerb. Komisijos nare, pakeisdami sistemą jūs siekėte suteikti valstybėms narėms daugiau lankstumo. Tai reikštų daugiau galimybių įvesti tolesnes atsiejimo priemones ir nutolti nuo istorinių referencinių verčių. Iš esmės tam pritariu. Diskusijos komitete parodė, kad šiuo metu to nevertėtų taikyti visose srityse. Nereikėtų šito pamiršti ypač lauko kultūrų sektoriuje, nes tolstame nuo mažesnės rinkos organizavimo. Iškilus naujiems iššūkiams ir visuotinai didėjant judumui rinkose reikalingi nauji, lankstūs mechanizmai. Pieno sektoriuje taip pat padarėme pažangą iš naujo apibrėždami 68 straipsnį, kad paremtume nepalankioje padėtyje esančius regionus.
Ir pagaliau pieno klausimas, sudėtingiausias klausimas atliekant šį įvertinimą. Kadangi jis toks sudėtingas, man būtų labiau patikę, jei šie įvairūs su pieno sektoriumi ir neprivalomomis bei papildomomis priemonėmis, kurios būtų taikomos panaikinant pieno kvotas, susiję klausimai būtų buvę nagrinėjami 2010 m. arba 2011 m. kaip vienas kompleksinis pranešimas. Tačiau pieno fondas yra pakankama priemonir ji užtikrina papildomą pagalbą pieno sektoriaus ūkininkams, ypač nepalankioje padėtyje esančiose vietovėse. Nereikėtų nuvertinti ir paramos pieno gamintojų investicijoms, kuri nebūtų apribota nurodytu kvotų kiekiu, įvedimo ES lygmeniu, nes tai sumažintų įmonių patiriamą verslo spaudimą.
Norėčiau pasakyti paskutinį, asmeninį, dalyką: širdingai dėkoju savo komandai už tai, kad mums pavyko užbaigti šį paketą iki mano, kaip Parlamento nario, kadencijos pabaigos, kai Tarybai pirmininkauja Prancūzija.
(Plojimai)
Stéphane Le Foll
PSE frakcijos vardu. - (FR) Gerb. Komisijos nare, gerb. Tarybos Pirmininke, gerb. L. M. Capoulasai Santosai, norėčiau pasisakyti, ir, kaip sakR. Goebbels, dvi minutės, skiriamos tokiam svarbiam pranešimui, nėra daug.
Tai, ką norėčiau pasakyti, yra gana paprasta. Pirmiausia norėčiau paremti pusiausvyros siekį šiandien pateiktame L. M. Capoulaso Santoso pranešime. Reikėjo atnaujinti bendrąją žemės ūkio politiką, o tai ir yra jos patikrinimo tikslas, bet tuo pačiu metu taip pat reikėjo išlaikyti politikos vieningumą Europos mastu, sudarant sąlygas toliau tęsti politiką, kuri nustato žemės ūkio tikslus visoje Europoje. Tai ir yra ta pusiausvyra, kurią ketinu pailiustruoti keturiais pavyzdžiais.
Pirmasis pavyzdys - dėl pieno kvotų, kurios ir sukėldiskusijas, ir, sakau tai nuoširdžiai, manau, kad rasta pozicija yra teisinga. Mes ir toliau turime būti atsargūs šiuo klausimu. Visi, kas nori greitai veikti, didinti produkcijos kiekius ir atsikratyti rinkos mechanizmų, stipriai rizikuoja, kad pieno kainai smukus jiems tektų užsiimti nepaprastai sudėtingais pertvarkos darbais.
Paramos atsiejimas: čia taip pat suradome išeitį, kuri, mano požiūriu, subalansuota. Visiškas atsiejimas kelia pavojų daugeliui gamybos sričių. Mes turime Europoje saugoti visas gamybos sritis: avių, galvijų, ožkų ir mažus daržovių ūkius.
Jei kalbėtume apie reguliavimo mechanizmus, faktiškai mes galime pritarti draudimo schemoms, tačiau turime išsaugoti ir viešuosius mechanizmus, kurie sudaro sąlygas taikyti prevencines ir reguliavimo priemones; tai atsispindi ir pranešime; mano požiūriu, tai labai svarbu.
Ir pagaliau, dėl visos paramos plėtros ir jos skirstymo būdų norėčiau pasakyti, kad moduliuojant ir apribojant 68 straipsnio taikymą buvo žengti svarbūs žingsniai teisinga linkme užtikrinant, kad mūsų bendras žemės ūkio gamybos modelis taptų tvaresnis. Privalome turėti omenyje, kad reikia išlaikyti veiklos modelį, kurio pagrindas būtų asmenys ar jų grupės ir kurį taikant būtų atsižvelgiama į tikslus ekonominius, ekologinius ir socialinius tikslus.
Niels Busk
ALDE frakcijos vardu. - (DA) Gerb. pirmininke, politikos patikra buvo pateikiama kaip būdas suprastinti reikalavimams ir sumažinti biurokratijai. Tai buvo pagrindiniai šūkiai pradedant šią diskusiją. Taip pat buvo skelbiama, kad mes parengsime ES žemės ūkį laisvai prekybai - ypač naujuoju laikotarpiu po 2013 m., kai baigsis dabartinio susitarimo galiojimo laikas. Kartu mums Europoje buvo labai svarbu prisiimti dalį atsakomybės už kokybiškų maisto produktų gamybą - ne tik Europos, bet ir viso pasaulio vartotojams, ypač augant pasaulio gyventojų, reikalaujančių maisto, skaičiui.
Pienininkystės sektoriuje faktiškai vertinome, ar esame pasirengę prisitaikyti prie reikalavimų didinti gamybą. Šiuo atžvilgiu, manau, nelinksma dalyvauti diskusijoje dėl to, ar turėtume pradėti vadinamąjį sklandų perėjimą prie palaipsnio kvotų panaikinimo ir suteikti pieno gamintojams daugiau galimybių plėsti pieno gamybą. Man tai signalas, kad mes Europoje nesame pakankamai pasirengę pokyčiams, kurių pareikalaus rytojus ir ypač laikotarpis po 2013 m.
Jei kalbėtume apie biurokratinių procedūrų supaprastinimą ir sumažinimą siekiant palengvinti naštą ūkininkams, turime pasakyti, kad nėra labai lengva rasti daug įtikinamų supaprastinimo ir biurokratijos mažinimo pavyzdžių. Visa kompleksinio paramos susiejimo problema, šiuo metu esant dideliems skirtumams tarp valstybių narių, yra sritis, kurioje, mano nuomone, aiškiai turime siekti pagerėjimo. Mano nuomone, svarbiausia, kad šis žemės ūkio politikos patikrinimas aiškiau parodytų kryptį, kuria pasuktų mūsų žemės ūkis po susitarimo galiojimo pabaigos 2013 m.
Teigiamas elementas - kaimo regioninpolitika; svarbu, kad lėšos, sutaupytos taikant moduliavimą, liktų kaimo vietovėse, kuriose teiktų realios naudos. Galiausiai norėčiau pasakyti, kad būčiau tam mielai pritaręs. Be to, manau, kad Europos žemės ūkiui būtų buvę naudinga, jeigu mes Parlamente būtume plačiau pritarę pasiūlymui, kurį prieš kurį laiką pateikKomisija.
Janusz Wojciechowski
Gerb. pirmininke, dviem broliams tėvai davmaišelį saldainių. "Pasidalykime juos teisingai", - pasakvyresnysis brolis; jaunesnysis į tai atsakė: "Aš norėčiau, kad pasidalytume po lygiai". Ši istorija iliustruoja santykius tarp senųjų ir naujųjų valstybių narių, kai kalbama apie žemės ūkį. Senosios valstybės gauna daugiau, naujosios - kelis kartus mažiau.
Mes suvokiame: tai pereinamasis laikotarpis, bet kodėl tokia padėtis turėtų išsilaikyti ir po 2013 m.? Kodėl naujosios valstybės narės ir toliau turėtų gauti proporcingai du ar tris kartus mažiau nei senosios? Mums vis sakoma, kad tam yra istorinių priežasčių. Tačiau mums nereikia teisingumo, mums reikia lygybės. Pagal senąją gamybos finansinės paramos sistemą, kuri teikpirmenybę ūkininkams, gaminusiems daugiau, tokia nelygybbuvo tam tikra prasme pateisinama. Vis dėlto dabar, kai perėjome prie finansinės paramos skirstymo teritoriniu principu, tokia diskriminacija yra nepateisinama. Ji turi baigtis 2013 m. ir neturi būti jokio skirstymo į senąsias ir naująsias nares. Mes, naujosios narės, taip pat norime būti senos.
(Plojimai)
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, šios diskusijos vyksta nepalankiomis aplinkybėmis. Jeigu airiai būtų balsavę protingai, mes jau 2009 m. sausio 1 d. būtume turėję sprendimo teisę žemės ūkio sektoriaus ir jo finansavimo klausimais.
O dabar mūsų diskusijos vyksta pagal senąsias taisykles, nors Tarybos pirmininkas M. Barnier ir sutiko, kad dalyvautume. Tai malonus pasiūlymas, bet tebelieka tik tyliu troškimu, nes viskas yra taip, kaip yra. Tai atsispindi ir Komisijos dokumentuose. Pirmajame projekte, kurį parengL. Goepel kaip pranešėjas, - prieš kelias minutes mums pateikęs skaičius, - buvo numatytas didelis laipsniškas mažinimas: 10, 25, 45. Mes Parlamente įsidėmėjome šiuos skaičius ir dar pridėjome darbo sąnaudas, kurioms taikomos socialinio draudimo įmokos. Šios rūšies perskirstymas galėtų būti pateiktas kaip pavyzdys 2013 m.
Dabar nuogąstaujame, kad 2013 m. bus pradėtas taikyti linijinis mažinimas. Dėl skaičių, kuriuos pateikia Komisija, reikia pasakyti, kad "kalnas pagimdpelę". Šis pasiūlymas geriausiu atveju nekelia entuziazmo ir neturi nieko bendra su jūsų korektiškai pateikiama diagnoze, kuriai ir aš pritariu. Ką tik dar kartą išvardijote pagrindinius punktus: vanduo, klimatas, genetinįvairovė, atsinaujinančios energijos šaltiniai ir pieno produktų gamyba. Visos šios sritys turi būti gerai apgalvotos ir apsvarstytos, bet jūsų siūlomi veiksmai yra juokingi.
Leiskite man trumpai pakalbėti apie pieno sektorių. Jums žinoma padėtis pieno pramonėje. Egzistuoja pieno perteklius, o kainos katastrofiškai smuko. Savo pasiūlyme siūlote skubiai suteikti daugiau galimybių gamybai augti. Deja, rinkos ekonomika reiškia, kad turi būti gaminama atsižvelgiant į paklausą. Jūsų pasiūlymas būtų panašus į pasiūlymą automobilių pramonėje sutrumpinti arba panaikinti Kalėdų atostogas ir suorganizuoti papildomą pamainą gaminti dar daugiau automobilių. Tai klaidingas požiūris, ir aš palaikau tai, ką anksčiau pasakL. Goepel, t. y. kad protinga ir logiška būtų reguliuoti pieno produktų gamybą ne dabar, atliekant patikrinimą, o tada, kai bus atlikta galutinrinkos analizė, kurią mums seniai žada, bet kuri iki šio nepadaryta, ir būtent tada ir turėtume padaryti pagrįstas išvadas dėl pienininkystės, kurios atitiktų rinkos sąlygas ir ūkininkų reikalavimus.
Vincenzo Aita
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, manau, kad šios dienos diskusijos ir balsavimas bus svarbus Bendrijos žemės ūkio politikos etapas.
Manau, kad, atsižvelgiant į tai, kas įvyko per pastaruosius ir ypač per pastaruosius dvejus metus, atsirado poreikis dar labiau griežtinti Europos bendrąją žemės ūkio politiką (BŽŪP). Vietoj to mums ilgai dirbus, o L. M. Capoulasui Santosui parengus pranešimą, buvo išspręstos kelios problemos, tačiau nepakeista senoji sistema. Yra dvi problemos, su kuriomis per šiuos dvejus metus susidūrEuropa ir kurios tapo svarbiausiomis; į jas ir norėčiau atkreipti dėmesį. Mes pradėjome nuo BŽŪP reformos, atliktos 2003 m., patikrinimo.
Tam tikri duomenys verčia mus susimąstyti, ar pasirinkome teisingą veiklos kelią, nors per pastaruosius pusantrų metų buvo puikiai padirbėta. Mes prarandame daugybę darbo vietų; šiame stabiliame, sezoniniame ir įprastame užimtumo sektoriuje darbo vietų sumažėjo maždaug dviem milijonais (remiantis Eurostato duomenis iki 2005 m.; dar nežinome, kaip klostėsi reikalai 2007 ir 2008 m.). 2003-2005 m. Eurostato duomenimis praradome 611 tūkst. ūkių. Šiuo ekonomikos krizės metu valstybės narės stipriai remia bankus ir pramonę, bet nvienoje šalyje nediskutuojama dėl padėties žemės ūkyje, nes manoma, kad viską sutvarkys Bendrijos politika ir BŽŪP.
Manau, kad veikiame visiškai neatsižvelgdami į tikruosius ūkininkų poreikius; iš tikrųjų reikia padėti žemės ūkio įmonėms atsikratyti priklausomybės nuo perdirbėjų ir prekybininkų, nes dar vienas faktas - aš jau baigiu - yra tas, kad per pastaruosius dvejus trejus metus žemės ūkio bendrovės neteko dalies pajamų, kurios atiteko persitvarkančiai prekybos pramonei.
Štai šias dvi problemas turėjome išspręsti, todėl šiuo atžvilgiu pateiktos ypač neigiamos išvados, susijusios su tuo, kaip balsuosime šiuose rūmuose poryt.
Witold Tomczak
IND/DEM frakcijos vardu. - (PL) Gerb. pirmininke, finansinšeimos ūkių ir naujųjų valstybių narių diskriminacija yra du pagrindiniai žemės ūkio politikos dalykai, kurie silpnina ES ir prieštarauja jos principiniams tikslams. Siūlomi pakeitimai jų nepanaikina. Kaip mes galime teisingai reformuoti Europos žemės ūkį, jeigu ignoruojame 95 proc. visų ūkių? Šie 95 proc. šeimos ūkių yra ne didesni nei 50 ha. Tačiau jie gauna tik likučius iš ES finansinės paramos puodo. Labiausiai pasiturintys ūkininkai, kurių yra vos 1 proc., gauna 9 mlrd. EUR, kitaip tariant, daugiau, nei gauna 90 proc. visų kitų ūkių. Ši politika smogia šeimos ūkiams, kurie yra Europos žemės ūkio nugarkaulis. Dabartinės ir siūlomos žemės ūkio politikos rezultatas bus tolesnis kaimo regionų gyventojų mažėjimas, aplinkos būklės prastėjimas ir regionų, valstybių ir visos ES aprūpinimo maistu saugumo praradimas.
Peter Baco
. - (SK) Komisijos siūlymai dėl bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) reformos patikrinimo buvo parengti visai kitokiomis sąlygomis, negu esame dabar. Šiandien privalome atkreipti didesnį dėmesį ypač į vis nepastovesnių žemės ūkio rinkų stabilizavimą, paspartinti sulyginimo su pasaulinėmis kainomis procesą, pabrėžti nepakeičiamą žemės ūkio vaidmenį visuomenėje, stiprinti BŽŪP sistemas ir, svarbiausia, geriau išnaudoti diskriminuojamo naujųjų valstybių narių žemės ūkio potencialą.
Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto pateiktos pataisos, deja, tik iš dalies pataiso netinkamą Komisijos atsaką į neatidėliotinus poreikius, su kuriais susiduriame dabar. Pvz., Komisija, siekdama parodyti ES piliečiams savo gebėjimą panaikinti aukštą paramos lygį ūkiams, primetlaipsniško moduliavimo sistemą.
Tai prieštarauja vis didėjančiam didesnio intensyvumo gamybos koncentravimo poreikiui. Vis dėlto absurdiška nepritarti pasiūlymams laikyti ūkius ne stambių žemės savininkų turtu, o protingomis ir gyvybingomis smulkių žemės savininkų sąjungomis, kurios nekonkuruos viena su kita. Vadinasi, kiekvienas dalininkas turi būti laikomas ūkininku.
Dėl to raginu M. Barnierį, einantį Tarybos pirmininko pareigas, Tarybos diskusijose skirti šiek tiek laiko ir siūlomam šios problemos sprendimui.
Neil Parish
Gerb. pirmininke, leiskite man pradžioje padėkoti Komisijos narei M. Fischer Boel; M. Barnieriui, einančiam Tarybos pirmininko pareigas; pranešėjui L. M. Capoulasui Santosui; L. Goepelui už bendradarbiavimą su mumis; taip pat visiems komiteto nariams už jų sunkų darbą, nes esame 27 valstybės narės, ir nors ne visos 27 narės pateiksavo poziciją dėl šio pranešimo, tai vis tiek padardaugelis iš jų; mes rinkdavomės komitete, kad pasiektume šį, mano nuomone, praktišką ir protingą kompromisą. Leiskite man taip pat padėkoti Komisijos nariams už bendradarbiavimą bei pagalbą ir ypač Michaeliui Barnieriui, nes bendradarbiavimas su juo buvo ypač glaudus, primenantis bendro sprendimo procedūrą.
Dabar turime žengti pirmyn, pritarti pranešimui, pasiekti kompromisą ir tokią poziciją, kad Europos ūkininkai tiksliai žinotų, kuria linkme einama.
Maisto produktų gamyba yra reikalinga, tai aiškiai pamatėme praeitais metais; be to, reikia išlaisvinti ūkininkus nuo biurokratijos; mums reikalingas supaprastinimas. Mums taip pat reikalingi ūkininkai, kurie patys priimtų verslo sprendimus. Taigi turime žengti pirmyn. Taip, mums reikalingas tam tikras krizių valdymas, bet neturime grįžti į tuos laikus, kai buvo taikomos intervencinės priemonės - turi būti išlaikyta pusiausvyra.
Daugelis iš mūsų skraido po Europą, ir mums patinka minkštas nusileidimas; pieno kvotoms reikia "minkšto nusileidimo". Nereikia dar laisvesnės rinkos. Komisijos narsakė, kad pernai pieno produktų paklausa buvo didelė, o šiemet mažesnė; bet kitais metais paklausa vėl didės, ir mums reikalingas lankstumas, kad ji būtų patenkinta.
Žemės ūkis ir kaimo aplinka nėra vienas ir tas pats. Ir mes turime imtis priemonių, kad būtų užtikrinta, jog bus sprendžiami klimato kaitos ir vandens išteklių valdymo klausimai, skatinamas biologinių degalų ir biodujų naudojimas ir padėtis Europoje ypač pagerėtų. Neturime grįžti atgal, nes užimame gerą poziciją PPO derybose. Ženkime pirmyn ir iš tikro pertvarkykime žemės ūkio politiką.
Brian Simpson
Ponia pirmininke, pirmiausia taip pat norėčiau padėkoti pranešėjui už jo sunkų darbą šiuo opiu klausimu.
Deja, apgailestauju, kad nepaisant jo didelių pastangų aš ir mano nacionalindelegacija negali palaikyti šio pranešimo. Manau, kad BŽŪP turi būti iš esmės pertvarkyta. Reikia atsisakyti senojo tiesioginių išmokų kurso ir pereiti prie į rinką orientuotos sistemos, kurioje būtų vertinama tvari kaimo plėtra bei aplinka ir pripažįstamas našus ūkis, o ne remiamas nenašus. Nors šis pranešimas nėra pagrindinis reformų dokumentas, jis visgi duoda toną ateities reformoms po 2013 m. Todėl esu nusivylęs balsavimo rezultatais Žemės ūkio komitete, kuris dar kartą - man atrodo - baigėsi tuo, kad šis komitetas nusigręžnuo esminės šios nepatikimos sistemos reformos.
Ypač norėčiau išskirti privalomą moduliavimą. Aš negaliu palaikyti požiūrio, pagal kurį įsivaizduojama, kad mažiau pinigų atiteks kaimo plėtrai ir, be to, valstybėms narėms nereikės bendrai finansuoti naujų modeliavimo lėšų. Taip pat negaliu palaikyti komiteto požiūrio, kad mums reikėtų trauktis, t. y. atsisakyti visiško atsiejimo; bet labiausiai bijau dėl Komisijos. Jūsų, gerb. Komisijos nare, pozicija dėl privalomojo moduliavimo yra teisinga. Jūsų pozicija dėl atsiejimo yra teisinga. Pagaliau Komisija rimtai nori reformuoti BŽŪP, bet susiduria su Parlamentu, kuris nepasisako šiuo klausimu, tikėdamasis, kad iššūkiai, su kuriais susiduriame, galėtų būti išspręsti toliau taikant senąją nepatikimą sistemą. Būkite tvirta, gerb. Komisijos nare, jūs esate teisi; deja, įtariu, kad šie rūmai bus neteisūs
Jan Mulder
(NL) Gerb. pirmininke, kaip jums žinoma, visi šie patikrinimo pasiūlymai man visiškai nekelia entuziazmo. Jeigu būčiau ūkininkas ir 2005 m. būčiau apskaičiavęs, ko galima sulaukti iki 2013 m., tai galėčiau tikėtis - jeigu kantriai mane išklausysite - išmokų sumažėjimo 8 proc. dėl moduliavimo, dar sumažėjimo 10 proc. dėl grąžinimų į nacionalinį rezervą ir galimo sumažėjimo 9 proc. dėl nustatomų biudžetinių išlaidų ribų, taigi iš viso sumažėjimo 27 proc. Kaip gali vidutinis ūkininkas ateityje pasitikėti Europos vyriausybe, kuri nevykdo savo pažadų? K. M. Buitenweg nuomone, sumažinimas 27 proc. yra nereikšmingas, bet aš manau, kad tai nemaža dalis to, kas buvo pažadėta. Dėl to taip pat esu prieš šį moduliavimą, ir teikčiau pirmenybę tam, kad būtų nustatytos mažesnės leistinos visų išmokų mažinimo ribos.
Jei kalbėtume apie nacionalinį rezervą, manau, mums reikėtų pasinaudoti pasitaikiusia proga ir kuo greičiau visoje Europoje išplėtoti draudimo sistemą, taikomą gyvulių ir augalų ligų atvejais. Anksčiau ar vėliau - kadangi žmonės tiek daug ir plačiai keliauja - Europa susidurs su dar viena gyvulių užkrečiamąja liga, o mūsų biudžetas tam nepasirengęs. Jeigu tai vėl atsitiktų, nežinočiau, iš kur Komisija gautų pinigų. Štai tada ir praverstų draudimo sistema.
Pieno kvotų klausimu galime tik pastebėti, kad atsiranda vis daugiau tarptautinių rinkų. Manau, Europai nebūtų naudinga, jeigu pasakytume amerikiečiams arba, pavyzdžiui, brazilams, kad jiems atiteks ta rinka, jeigu jie jos pageidaus. Mes taip pat joje turėtume dalyvauti, todėl reikalingas sklandus perėjimas prie pieno kvotų panaikinimo.
Galėtume imtis šių trijų priemonių: sumažinti papildomą mokestį, palaipsniui didinti kvotas ir siekti, kad tų ūkininkų, kurių primilžis nesiekleistinos kvotos, tų, kurių primilžis atitiko leistiną kvotą, ir tų, kurių primilžis viršijo leistiną kvotą, primilžiai išsilygintų.
Gintaras Didžiokas
Visų pirma noriu padėkoti visiem aktyviai dirbusiems ties šitais sudėtingais, svarbiais ir, mano įsitikinimu, pačiais svarbiausiais šių metų teisėkūros projektais, ypač pranešėjui ponui Capoulas Santos. Turiu mažai laiko, tai galiu paliesti tik pačius svarbiausius mano valstybės ūkininkams rūpimus klausimus.
Visų pirma tai tiesioginių išmokų suvienodinimas po tryliktų metų. Tai yra labai svarbu, ir, jei mes kalbame apie solidarumą, sąžiningą konkurenciją ir bendra rinką, tai turim elgtis atitinkamai. Reikia užtikrinti teisingą paramos paskirstymą.
Antras labai svarbus dalykas - būtinybpanaikinti apribojimus žemės plotams pagal 2003 m. birželio 30 d. būklę. Jei kalbame apie maisto trūkumą, apie badą pasaulyje, pagaliau biokurą, tai leiskime ūkininkams išnaudoti esamų resursų galimybes.
Ir, svarbiausia, mes privalome apsaugoti Europos Sąjungos bendrosios žemės ūkio politikos finansavimą ir neleisti išpešioti žemės ūkio biudžeto visokių abejotinų idėjų naudai.
Alyn Smith  (Verts/ALE
) - Gerb. pirmininke, sveikinu visus kolegas, kurie padėjo pasiekti mums sėkmingą pabaigą, ir jiems dėkoju. Visgi prisidėčiau prie kolegų nusivylimo: mes galėjome žengti truputį toliau ir būti ambicingesni; bet leiskite priminti, kad patikrinimas ir buvo tik patikrinimas: esminreforma vyks vėliau, todėl šiandien turime daugiausia dėmesio skirti pirmiau minėtam dalykui.
Žvelgiant į 2013 m., suprantama, kad reikia dar daug nuveikti, nes mes turime bendrąją žemės ūkio politiką, kuri, kaip ir kiti geri kompromisai, nvieno nepadaro labai laimingo. Taigi, kaip pasaksavo komentaruose N. Parish ir M. Pieper, mums reikia žvelgti į ateitį ir atsakyti, ką šia bendrąja žemės ūkio politika planuojame pasiekti. Mums ypač reikia įsitraukti į diskusiją dėl struktūrinių fondų reformos, nes dabartinBŽŪP yra labai sudėtinga, paini, todėl menkai remiama visuomenės, o struktūriniai fondai būtų gerokai lengvesnis ir veiksmingesnis būdas tiekti visuomenei ekologiškus produktus. Reikia nepamiršti, kad BŽŪP skirta teikti tiesioginę paramą kokybiškų vietinių produktų gamintojams. Jeigu tai prisiminsime, neišklysime iš kelio. Tai puikus dalykas; šiandien žengtas dar vienas žingsnis pergalės link.
Ilda Figueiredo
(PT). Šioje diskusijoje dėl tolesnių bendros žemės ūkio politikos (BŽŪP) pakeitimų dalyvaujame su tam tikru nerimu, nes jais siekiama užtikrinti didesnį liberalizavimą ir prisijungimą prie tarptautinių rinkų, neatsižvelgiant į tai, kad žemės ūkis yra strateginis sektorius ir kad maisto tiekimo saugumas ir suverenumas yra būtini siekiant užtikrinti mūsų šalių gyventojams kokybišką maistą.
Taip pat vykdant visą šią reformą nepriimtinas ir nepakankamas socialinis jautrumas, kai neatsižvelgiama į rimtą padėtį užimtumo srityje. Mažinant paramą nedideliems ūkiams, skelbiant pieno kvotų panaikinimą, BŽŪP renacionalizaciją ir, o tai ypač rimta, toliau neteisingai skirstant paramą kyla grėsmsunaikinti šeimos ūkiais pagrįsto žemės ūkio likučius.
Dėl to primygtinai prašome priimti mūsų pateiktus pasiūlymus dėl garantuotos paramos produkciją gaminantiems ūkininkams, kad būtų įveiktas nestabilumas gamybos sektoriuose, atsiradęs dėl kainų svyravimo, užkirstas kelias nuosmukiui kaimo vietovėse ir daugelyje regionų panaikintas sertifikavimas.
Georgios Georgiou
(EL) Gerb. pirmininke, pirmiausia turime padėkoti mūsų kolegai Luisui Manueliui Capoulasui Santosui ir visiems kitiems, dalyvavusiems rengiant šį pagirtiną pranešimą.
Graikijos kaimo vietovės, kuriose žmonės augina tabaką, yra neturtingiausios visoje šalyje; bijau, kad jos visais atžvilgiais neturtingiausios ir Europoje. Čia gyvenantys žmonės neturi kito darbo, išskyrus tabako sektoriuje, ir jie nieko daugiau neprašo, tik leisti ir toliau taikyti dabartinę schemą tabakui mažiausiai iki 2013 m. Taip pat jie prašo, jeigu tai apskritai įmanoma, kompensuoti už 2004 m. padarytą skriaudą, taip pat tabako augintojams ir toliau mokėti 50 proc. išmokų už tabaką pagal pirmąjį ramstį, bet tik nuo 2010 m., kad būtų paremtos jų pajamos. Tai humanitarinio, o ne techninio pobūdžio reikalavimas.
Jim Allister
Gerb. pirmininke, man numatytą laiką skirsiu pieno sektoriui, nes - kaip žino Komisijos nariš mūsų susitikimo praėjusią savaitę - dėl staigaus kainų kritimo mano rinkiminapygarda susidūrsu sunkumais. Tas kainų smukimas stiprina mano įsitikinimą, kad pieno kvotų atsisakymas yra per ankstyvas, neapgalvotas ir nestabilizuos rinkos.
Be to, man atrodo, kad atsižvelgiant į dabartinį nestabilumą rinkoje esamų rinkos valdymo priemonių mažinimas yra nereikalingas ir neprotingas. Mums reikalingos tinkamos rinkos valdymo galimybės, rinkai nustatant ir palaikant žemiausią kainą. Priešingu atveju galime pasiekti bet ką, tik ne sklandų pieno kvotų panaikinimą.
Todėl apgailestauju, jog tuo metu, kai keletas valstybių narių demonstruoja lankstumą - Prancūzija skiria sutaupytus pinigus avių sektoriui, o Vokietija kalba apie pieno fondą - Komisija, be reikalo panaikindama rinkos valdymo priemones, nori pati suvaržyti savo veikimo laisvę.
Agnes Schierhuber
(DE). Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, gerb. Tarybos Pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti pranešėjui už teisėkūros pasiūlymą ir pranešėjui už pranešimą savo iniciatyva. 2003 m. ir 2004 m. reformos buvo svarbūs bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) pertvarkymo etapai. Išsamus BŽŪP reformos patikrinimas pats savaime nėra esminreforma, bet dar vienas svarbus žingsnis užsitikrinant šiuolaikišką, daugiafunkcę ir konkurencingą bendrąją žemės ūkio politiką. Prioritetų atžvilgiu niekas nepasikeitė. Svarbiausias rūpestis tebėra maisto gamyba, paskui - pašarų gamyba, o po to - apsirūpinimas energija.
Pieno gamybos reikšmė, ypač kalnuotose vietovėse, kur ganykliniai ūkiai dažnai yra vienintelis pasirinkimas, jau aptarta. Šiuo atveju mes išsaugome ne tik gamtinę aplinką, bet ir darbo vietas, o tai, mano nuomone, ne mažiau svarbu. Manau, kad pasirengimas sklandžiam palaipsniam kvotų panaikinimui po 2015 m. yra svarbus klausimas. Šiuo metu aš nepritariu bendram pieno kvotų didinimui. Manau, kad turėtume būti atsargūs esant tokiam dideliam pieno pertekliui. Tie, kurie kaip priežastį didinti kvotas nurodo maisto produktų kainas, nesuvokia, kad pieno gamintojas gauna mažiau nei 30 proc. pardavimo kainos, o pardavimo kaina prekybos centruose - net ir mano tėvynėje - dabar tokia pati, kaip prieš 25 metus.
Svarbu stabilizuoti antrąjį ramstį nesuardžius pirmojo. Pritariame daliniam 68 straipsnio pakeitimui, kuriuo valstybėms narėms suteikiama daugiau savarankiškumo priimant sprendimus. Taip pat džiaugiuosi, kad pasiektas susitarimas dėl pieno fondo, įskaitant gamybą kalnuotose vietovėse ir regionuose, esančiuose nepalankioje padėtyje.
Baigiant leiskite pasakyti, jog labai tikiuosi, kad Taryba ir Komisija artimiausiomis dienomis pasieks kompromisą. Esu įsitikinusi, kad bendroji žemės ūkio politika bus plėtojama siekiant ateityje užtikrinti daugiafunkcę, tvarią žemės ūkio gamybą visuose ES regionuose.
Rosa Miguélez Ramos
(ES). Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, pritariame šio patikrinimo tikslams, bet ne visoms siūlomos priemonėms.
Grėsmės, kylančios dėl naujų klimato kaitos, finansinių pavojų, pavojų sveikatai ir kt., rodo, kad bendroji žemės politika dar neprarado savo svarbos; ji reikalinga, nes jai tenka pagrindinis vaidmuo siekiant užtikrinti aprūpinimo maistu saugumą pasaulio mastu ir išsaugoti mūsų kaimo bendruomenes.
1992 m. MacSharry reformos metu naiviai tikėjome, kad visiems laikams tvirtai užtikrintas pakankamas aprūpinimas maistu ir kad rinka tikrai viską sustatys į savo vietas. Deja, dabar suvokėme, kad globalizuota rinka vis labiau neatitinka vizijos dėl tvarios žemės ūkio gamybos, užtikrinančios patikimą aprūpinimą maistu prieinamomis kainomis visoje Europoje.
Žaliavų kainų augimas (dabar vėl mažėjimas) mums buvo naudinga pamoka; joms išaugus visoje Europoje padidėjo pašarų ir trąšų gamybos sąnaudos, ir nemažai sektorių, pvz., avininkystir jautienos gamyba, atsidūrgilioje krizėje.
Gerb. Komisijos nare, toks nepastovumas, atrodo, tęsis. Noriu ypač atkreipti dėmesį į avininkystę ir pieno sektorių. Avininkystmerdi. Jai reikalinga Bendrijos parama, kaip ragino Parlamentas praėjusį birželio mėn.; 68 straipsnio nepakanka.
Pieno sektoriuje siekiant sklandaus laipsniško kvotų panaikinimo reikalingas pereinamasis laikotarpis, kad šis sektorius galėtų prisitaikyti ir prisiderinti be skausmingų problemų, kurias šiuo metu sukėlkvotų stygius. Be to, gerb. Komisijos nare, padėtis valstybėse narėse nėra tokia pati arba panaši.
Donato Tommaso Veraldi
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti pranešėjui už nuveiktą puikų, tikslų ir protingą darbą. Bendrosios žemės ūkio politikos reformos patikrinimas yra iš tikrųjų labai svarbus dalykas, nes jo tikslas - padidinti Europos žemės ūkio pramonės konkurencingumą.
Manau, kad pakanka pabrėžti tik dvi problemas: padidinti pieno kvotas šalims, kuriose jų trūksta, kad būtų užtikrintas didesnis gamybos augimas, ir toms šalims, kuriose nacionalinkvota buvo viršyta; taip pat pratęsti susietosios paramos tabako auginimui taikymą iki 2012 m.
Jei kalbėtume apie šią problemą, nepaisant smarkaus priešinimosi 2004 m. susitarimo persvarstymui, nes didelšalių gruplaiko, kad nepriimtina teikti pagalbą tabako auginimui dėl jo žalingo poveikio sveikatai, norėčiau atkreipti dėmesį į tai, jog žaliavinio tabako gamyba Europoje sudaro ne daugiau kaip 4 proc. pasaulinės gamybos ir kad Europos Sąjunga yra didžiausia pasaulyje žaliavinio tabako importuotoja iš ES nepriklausančių šalių ir įsiveža 70 proc. viso jai reikiamo kiekio.
Todėl manau, kad mes privalome surasti teisingą sprendimą, kad išvengtume tolesnio neigiamo poveikio ekonomikai ir užimtumui, taip pat kad išvengtume to, kad būtų visai atsisakyta auginti tabaką.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Gerb. pirmininke, vienas svarbiausių uždavinių, kurie buvo ir tebėra iškilę bendrajai žemės ūkio politikai, yra užtikrinti, kad Europos Sąjungos valstybės sugebėtų savarankiškai apsirūpinti maistu. Skaitydamas persvarstyto susitarimo išvadas, matau, kad jose siūlomuose pakeitimuose numatomos priemonės, skirtos padėčiai skirtingose rinkose pagerinti. Tai geras dalykas. Visgi man kelia nerimą, kad nesusitariama dėl bendro požiūrio pakeitimo, kad būtų suvienodinti išmokų dydžiai visoms ES narėms; tai padėtų skatinti sąžiningą konkurenciją Bendrijoje ir už jos ribų.
Faktiškai persvarstymas patvirtino tai, kad Europos Sąjungoje vis dar išliko vadinamųjų senųjų Europos Sąjungos valstybių narių protekcionistinis požiūris į nacionalinį žemės ūkį naujai prisijungusių valstybių atžvilgiu. Tai, kad esu dar vienas šią mintį keliantis kalbėtojas, rodo problemos svarbą, o Komisija ir toliau į ją nekreipia dėmesio. Labai svarbu, kad Parlamentas pastebėjo neteisingą pirminį pieno kvotų paskirstymą. Gerai, kad, nors ir neryžtingai, imamės spręsti šią problemą.
Marie-Hélène Aubert
(FR). Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, gerb. M. Barnieri, pastarąsias tris dienas vyko Europos vystymosi dienos, per kurias daug kartų užsiminta apie maisto krizę, rimtai paveikusią neturtingiausias šalis. Visose kalbose pabrėžta, kad besivystančioms šalims būtina vystyti savo žemės ūkį kuo geriau panaudojant savo žemę ir gamtos išteklius.
Beje, vakar ir šiandien kai kurie romantiškai mąstantys mūsų kalbėtojai ragino mažinti valstybės intervenciją ir viešąsias išlaidas, pereiti prie visiško žemės ūkio liberalizavimo, privatizavimo ir grąžinimo į vos ne priešistorinius laikus; todėl šis radikalus pasikeitimas - už dideles viešąsias investicijas į žemės ūkį ir už maisto nepriklausomumą - atrodkartu ir juokingas, ir gėdingas.
Besivystančių šalių žemės ūkio ateitis tiesiogiai susijusi su šios dienos diskusija. Deja, nemanau, kad vykdant šį bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) reformos patikrinimą, pradėtą prieš riaušes dėl maisto ir prieš didžiuliams neramumams rinkose pasiekiant viršūnę, buvo atsižvelgta į Pietų šalių kaimo bendruomenių padėtį arba deramai įvertinti rimti ekologiniai, socialiniai, ekonominiai ir finansiniai krizės, su kuria susidūrėme, padariniai.
Dėl to labai apgailestauju, kad Komisijos pasiūlymuose ir Parlamento pranešime tiek mažai dėmesio skiriama tvirtiems ryšiams tarp šiaurės ir pietų šalių žemės ūkio, o diskusijos dėl pažadėto 1 mlrd. EUR rodo, kad mūsų dar laukia ilgas kelias.
Sylwester Chruszcz  (NI
). - (PL) Gerb. pirmininke, Lenkijos ir Vidurio bei Rytų Europos šalių, įstojusių į Europos Sąjungą, ūkininkai buvo laikomi antrarūšiais piliečiais, taip pat ir kalbant apie finansinę paramą ir pieno kvotas. Dabar matome augančią tendenciją išsaugoti šią diskriminaciją ir nevienodas galimybes ir 2013 m. Prašau nepamiršti, kad didelES rytinės dalies ūkių yra šeimos ūkiai. Šioms šeimoms jau pakenkBriuselyje ir Strasbūre priimti sprendimai. Tai tie ūkininkai, kurie balsavo už prisijungimą prie ES ir kuriems buvo pažadėtos vienodos sąlygos nuo 2013 m. Ar turėtume jiems dabar pasakyti, kad juos apgavo?
Prašau kolegų parlamentarų užtikrinti, kad mūsų bendroji žemės ūkio politika būtų bendra ne tik pagal pavadinimą. Kilnias frazes lydi veiksmai, kurie gali padaryti žalą Lenkijos ir Europos žemės ūkiui, ir mes negalime tam pritarti.
Šiandien Briuselyje protestuoja ūkininkai, priklausantys Solidarumo profesinei sąjungai. Norime atkreipti ES institucijų dėmesį į sunkią pieno ir grūdinių kultūrų gamintojų padėtį. Aš juos palaikau ir manau, kad protestai Briuselyje yra geriausiais įrodymas, jog žemės ūkio problemos spendžiamos nepakankamai gerai. Turi būti pagaliau atsisakyta nevienodų sąlygų senosiose ir naujosiose valstybėse narėse.
Esther Herranz García
(ES) Gerb. pirmininke, didžioji dauguma ūkininkų ir galvijų augintojų laukia sprendimų dėl bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) patikrinimo, kuriuos nuo šiandien iki ketvirtadienio priims Žemės ūkio ir žuvininkystės taryba. Jie laukia, nes šis patikrinimas nėra paprastas persvarstymas: jis duos pradžią dideliems pokyčiams, pvz., daugelio ūkio išnykimui, jeigu bus pritarta Europos Komisijos siūlomam tiesioginės paramos sumažinimui.
Moduliavimas - pagrindinis šio parlamentinio pranešimo punktas ir galėtų būti vienas iš nedaugelio elementų Parlamento nuomonėje, dėl kurio būtų galima padaryti įtaką dabar vykstančioms ES žemės ūkio ministrų deryboms.
Daugelį metų priešinomės tam, kas neutraliai vadinama "moduliavimu", nes jeigu kaimo plėtros politikai nebus skiriama pakankamai lėšų, taip įvyks ne dėl išteklių trūkumo BŽŪP biudžete, o dėl visiško politinės valios sutelkti pakankamą Bendrijos biudžetą šiam pagrindiniam ramsčiui nebuvimo.
Ar norime liberalizuoti rinkas? Žinoma, norime, bet tik taikant tuos pačius reikalavimus ir sąlygas visiems gamintojams ir Sąjungoje, ir už jos ribų.
Šiuo metu Europos Sąjunga lošia iš ūkininkų ir galvijų augintojų ateities. Ypač turiu priminti pažeidžiamus avių, jautienos ir tabako sektorius, kurių išlikimas daugelyje gamybos sričių priklausys nuo šio patikrinimo.
Kai kurie gamintojai, pvz., avių augintojai, neprašo paramos. Jie paprasčiausiai nori, kad jiems būtų sudarytos sąlygos oriai pasitraukti iš rinkos, nes jie jau apskaičiavo, kad vienintelis būdas išgyventi yra sumažinti gamybos mastą. Todėl atsisakymas gaminti daugeliui gamintojų yra vienintelišeitis, kurią jiems palikome; jų vietą, be abejonės, užims importas iš trečiųjų šalių, nes vartotojai juk nenustos vartoję, o pasaulis dar negreitai nustos didinti vartotojų skaičių.
Parlamentas turėtų pateikti atsargią nuomonę, į kurią Taryba turi atkreipti dėmesį. Turiu padėkoti Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto pirmininkui N. Parishui už žingsnius, kuriuos jis žengsiekdamas užtikrinti, kad Parlamentą išgirstų tai, ką Taryba ir Komisija taip akivaizdžiai dariki šiol, o ne ignoruotų tai.
Csaba Sándor Tabajdi
(FR). Gerb. M. Barnieri, gerb. M. Fischer Boel, tikiuosi, kad L. M. Capoulaso Santoso pranešimas gali sudaryti tinkamą pagrindą kompromisui Taryboje pirmininkaujant Prancūzijai, ir viliuosi, kad Europos Parlamentas ir Taryba "prisijaukins" Komisiją.
Tai reikštų, kaip jau citavau iš A. Saint-Exupery knygos, kad mažasis princas prisijaukino lapę. Tikiuosi, kad rytoj jiems pavyks padaryti tą patį. Intervencijos mechanizmo atsisakymas yra labai pavojingas Europai ir Europos maisto saugumui.
Sankcijos stambiems ūkininkams labai pakenktų Europos konkurencingumui, o gyvulių augintojų atveju svarbu padėti ūkininkams, kurie neturi žemės.
Anne Laperrouze
(FR) Gerb. pirmininke, prasidėjus trečiajam tūkstantmečiui buvo nustatyta bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) finansinprograma iki 2013 m. Ūkininkai investavo remdamiesi šiais skaičiais. Ir dabar, įpusėjus kampanijai, norime spręsti sumažinti išmokas, kurių jie tikisi? Tai neteisinga.
Aš nepritariu moduliavimui, kuris siūlomas Europos Komisijos ar L. M. Capoulaso Santoso pranešime. BŽŪP paskirtis teikti paramą ir suteikti žemės ūkiui struktūrą. Pvz., matome, kad gyvulių auginimas smuko dėl avių importo iš trečiųjų šalių. Gyvulių augintojams reikalinga BŽŪP, kuri juos remtų. Reikalingos priemokos už ėringas avis, taip pat reikalingos aplinkosaugos išmokos už ganyklas, reikalingas ir nacionalinis rezervas kompensuoti nuostoliams, patirtiems dėl epidemijų, ypač mėlynojo liežuvio ligos.
Gerb. Tarybos Pirmininke, gerb. Komisijos nare, ponios ir ponai, ūkininkai deda į mus viltis!
Liam Aylward
Gerb. pirmininke, esu tikras, kad Komisijos narir Tarybos Pirmininkas tikisi, kad aš paraginsiu įgyvendinti pagrindines avininkystės pranešimo rekomendacijas, kurios Parlamente buvo priimtos didele balsų dauguma.
Jei kalbėtume apie moduliavimą, tai nepritariu siūlomiems 13 proc. iki 2012 m. ir manau, kad moduliavimas neturėtų būti privalomas ir kad kiekvienai valstybei turėtų būti leista spręsti pačiai. Pieno kvotų klausimu norėčiau, kad jos būtų padidintos 2 proc., o ne 1 proc., kaip siūloma, ir šalims, turinčioms pajėgumų gaminti pieną, būtų leista tai daryti iki laipsniško kvotų panaikinimo 2015 m.
Bet visų svarbiausia, kad per paskutinę BŽŪP reformą mums buvo pažadėtas procedūrų suprastinimas, ir būtent biurokratizmas ir vilkinimas labiausiai apsunkina ūkininkų veiklą. Dabar daugiau pareigūnų, atstovaujančių Komisijai, daugiau valstybių narių žemės ūkio departamentų ir daugiau vietos institucijų, kurie kontroliuoja ūkininkus kaip policija, nei policininkų, kovojančios su nusikaltimais gatvėse. Tai absurdiška: ūkininkams turėtų būti leista nevaržomai ūkininkauti ir gaminti reikalingą maistą, kurio reikia vis didėjančiai žmonijai.
Leiskite pasakyti, kad, mano asmenine nuomone, mano tėvynėje nebus pritarta Lisabonai II, jeigu šis klausimas nebus sprendžiamas.
Véronique Mathieu
(FR) Gerb. pirmininke, pranešimas, dėl kurios balsuosime rytoj, užbaigia visų metų darbą ir derybas dėl bendrosios žemės ūkio politikos ir mūsų ūkininkų ateities. Kaip tik praeitų metų lapkričio 20 d. M. Fisher Boel pateiksavo pasiūlymus dėl patikrinimo.
Dabar po Lutzo Goepelio pranešimo dėl padarytos pažangos mums pateiktas L. M. Capoulaso Santoso pranešimas dėl Komisijos pasiūlymų. Abu mūsų kolegos turėtų būti pasveikinti už puikų darbą. Europos Parlamento žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetas užėmtvirtą poziciją dėl Komisijos pradinių pasiūlymų, kurie mums atrodpernelyg liberalūs.
Aš ir ateityje būsiu budri pieno sektoriaus klausimu ir ypač priemonių, numatomų prieš kvotų panaikinimą, klausimu. Ypač nerimauju dėl kalnuose įsikūrusių pieno gamintojų; dėl šios reformos jų neturi ištikti neturtingų giminaičių lemtis, mums reikės užtikrinti, kad jie nebūtų palikti likimo valiai, nes juos reikės remti daugiau negu kitus.
Nenoriu būti blogas pranašas, bet ar galime įsivaizduoti Prancūzijos pieno pramonę sukoncentruotą viename regione? Dėl to iš visos širdies sveikinu pieno fondo įsteigimą ir pasiūlymą tartis nuo 2010 m. dėl pieno kvotų didinimo atsižvelgiant į rinkos tendencijas.
Žemės ūkio komiteto laipsniško moduliavimo skaičiavimas, mano požiūriu, yra teisingas ir leis mums nuosekliai spartinti regionų bei kaimų plėtrą ir išsaugoti biologinę įvairovę.
Taip pat pritariu kompleksinio paramos susiejimo, kuris iki šiol ūkininkams kėlgalvos skausmą, išaiškinimui.
Be to, tikiuosi, kad paliksime Tabako fondą, kuris suteikia mums galimybę išsaugoti mažus ūkius Europoje ir didelį užimtumą regionuose, kuriuose nėra galimybių kitokiai ūkininkavimo veiklai, ir leidžia išvengti importo.
Pagaliau, gerb. M. Barnieri, mes labai vertiname jūsų dalyvavimą visose šiose derybose. Jūs parodėte daug kantrybės bei ryžto ir veikėte neskubėdamas. Dirbti su jumis buvo tikras malonumas. Jūsų darbas su mumis neįkainojamas. Dabar aš žinau: mes galime jumis pasikliauti.
Lily Jacobs
(NL) Gerb. pirmininke, septintąjį dešimtmetį Sicco Mansholt, žinomas mūsų partijos Nyderlanduose narys, sukūrbendrąją Europos žemės ūkio politiką; mes tuo didžiuojamės. Jo svajonbuvo užtikrinti pakankamai saugių maisto produktų visiems europiečiams ir geras pajamas ūkininkams. Šiuos idealus dabar vėl palaikau iš visos širdies. Deja, per pastaruosius penkiasdešimt metų daug kas pasikeitė. Stipriai didėja pasaulio gyventojų skaičius, klimato kaita, globalizacija, nesąžininga prekyba ir spekuliavimas maisto kainomis; paskutinmaisto krizkaip tik tai patvirtina.
Diskusija dėl patikrinimo iš esmės yra diskusija dėl išteklių, priemonių ir protingų išimčių. Apgailestauju, kad artėjant 2013 m. bendras vaizdas nublanksta. Atėjo laikas protingai atnaujinti žemės ūkio politiką laikantis S. Mansholto idealų, bet atsisakant pasenusių dalykų, pvz., eksporto subsidijų ir produktų subsidijų. Pats laikas skatinti sąžiningą prekybą ir skirti didesnį dėmesį nuosekliai plėtrai, sveikatos apsaugai ir pažangiems sprendimams, skirtiems kovoti su mums iškilusiais iššūkiais. Tai privalome padaryti dėl likusio pasaulio, ateities kartų ir Europos mokesčių mokėtojų.
Kyösti Virrankoski
(FI). Gerb. pirmininke, žemės ūkio politikos tikslai, išdėstyti Sutartyje, yra plėtoti žemės ūkį, užtikrinti ūkininkų pajamas ir vartotojams prieinamas kainas, stabilizuoti rinkas ir užtikrinti tiekimą.
Žemės ūkio politikos patikrinimas, be kita, prieštarauja pirmajam tikslui ir dėl to faktiškai reiškia, kad keičiama sutartis. Parama ūkininkams bus sumažinta, taip laužant anksčiau duotus pažadus. Kainos vartotojams išaugs. Intervencinių pirkimų suvaržymas ir pieno kvotų panaikinimas padidins rinkos svyravimus. Pernai mes išleidome 500 mln. EUR pieno eksporto subsidijoms. Paramos atsiejimas nuo gamybos sumažins gamybą, taigi atsiejimo priimtinumas taps dar labiau abejotinas.
Patikrinimui labiausiai trūksta solidarumo. Komisijos pasiūlymai neatspindi principo, pagal kurį žmonės turi turėti galimybę užsiimti tvaria žemdirbyste tose vietovėse, kuriose gamtinės sąlygos nepalankiausios, net ir tuo atveju, jeigu Europos Vadovų Taryba nuspręstų kitaip tris kartus. Šeimos ūkis per silpnas derybų partneris lyginant su tarptautiniais maisto pramonės milžinais ir globalizuotos rinkos jėgomis. Todėl mums ir reikalinga žemės ūkio politika.
Sergio Berlato
(IT) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, ponios ir ponai, svarbiausias mūsų tikslas yra užtikrinti, kad Europa turėtų bendrąją žemės ūkio politiką po 2013 m. Manome, kad tai pagrindinis dalykas ne tik tam, kad būtų apsaugotas mūsų valstybių narių žemės ūkio sektorius ir socialinekonominstruktūra, bet taip ir dėl to, kad išaušo trečias tūkstantmetis ir dabar labiau nei kada nors anksčiau strategiškai svarbu užtikrinti Europos aprūpinimo maistu saugumą.
Gerb. Komisijos nare, norėtume pabrėžti tai, kad mums reikia ir toliau įgyvendinti, jei reikia, paramos politiką kiekvienos individualios bendrosios rinkos organizavimo (AMO) atžvilgiu, ir ypač manome, kad:
a) tabako sektoriuje vykdant pagalbos atsiejimą turi būti numatyta galimybiki 2013 m. toliau teikti iš dalies susietą pagalbą, kad būtų išvengta visiško gamybos nutraukimo, nes dėl to kiltų pavojus kitiems sektoriams, augtų nedarbas, atsirastų kitų ekonominių ir aplinkosaugos problemų, ypač nepalankioje padėtyje esančiose teritorijose. Norėčiau Komisijos narei ir Pirmininkui priminti, kad Europos Parlamentas didele dauguma tam jau pritarė;
b) pieno sektoriuje, siekiant per trumpą laiką iš naujo subalansuoti rinką ir sudaryti galimybes sklandžiam laipsniškam kvotų sistemos panaikinimui, būtų patartina didinti kvotas 2 proc. kasmet 2009-2010 m. ir 2014-2015 m. laikotarpiais.
Sebastiano Sanzarello
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, taip pat norėčiau pasveikinti pranešėją L. M. Capoulasą Santosą ir L. Goepelą užbaigus puikų darbą.
Mes svarstome bendrąją žemės ūkio politiką (BŽŪP), kuri atsirado dešimtojo dešimtmečio pabaigoje ir atgim2003 m. jau globalizuotame pasaulyje, susidarius produkcijos pertekliui ir mums liaupsinant besaikę paramą žemės ūkiui. Mes pradėjome taikyti atsiejimą, moduliavimą, suderinamumo principus, dėl kurių atsirado pernelyg didelis biurokratizmas pagalbos teikimo sistemoje, ir per kelerius metus pasiekėme raidą, apie kurią svajojome, kaip sakM. Barnier. Ši išsvajota raida virto štai kuo: susidūrėme su produktų trūkumu, tiekimo, ypač grūdų, problema; Europoje susidūrėme su nepakankama mėsos gamyba ir matome, kaip prarandama nepaprastai daug darbo vietų.
Dėl to manau, kad Komisijos požiūrio, pasirinkto pertvarkant 2003 m. poziciją, po kelių dienų kartu su Tarybai pirmininkaujančia Prancūzija turi būti atsisakyta ir kad mes turime kritiškai persvarstyti poziciją, priimtą šiais klausimais (taip pat ir dėl moduliavimo, kuris, atrodo, yra per didelis). Atimdami lėšas iš gamintojų ir perkeldami jas į antrąjį ramstį, atimame lėšas iš tų, kurie investuoja į žemės ūkį ir kasdien gamina, iš tų, kurie prašo pagarbos žemei ir sveikiems maisto produktams, iš tų, iš kurių reikalaujame darbo saugumo, iš kurių reikalaujame gyvūnų gerovės, iš kurių reikalaujame didelės maisto produktų mitybinės vertės ir saugumo; mes atimame paramą didėjant konkurencijai globalizuotame pasaulyje.
Dėl to mums reikia dar kartą pagalvoti, ypač dėl pieno kvotų tokiose šalyse kaip Italija, kuri jau dvidešimt metų kenčia dėl produkcijos trūkumo, nors turi gerą potencialą. Susietoji parama turi būti palikta: aš pritariu mano kolegų parlamentarų mintims dėl tabako, nes Europoje yra 500 tūkst. šeimų, kurių pragyvenimo šaltinis yra šis sektoriaus, ir susietosios paramos panaikinimas juos įstumtų į skurdą visai neprisidėdamas prie rūkančiųjų skaičiaus sumažinimo, jeigu tai tokia svarbi problema.
Vincenzo Lavarra
(IT). Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, ponios ir ponai, esu labai laimingas matydamas tikrai teigiamą bendro sprendimo priėmimo procesą žemės ūkio klausimu, kuriam palankios sąlygos susidartik dėl sustiprėjusio Tarybos, Komisijos ir Europos Parlamento bendradarbiavimo. Tai geras ženklas; esu tikras, kad leisite man pasveikinti L. M. Capoulasą Santosą už jo darnų pranešimą dėl moduliavimo, jaunųjų ūkininkų, saugos darbo vietose, taip pat dėl pozicijos atsakant į naujus iššūkius.
Mes patiriame sunkų pereinamąjį laikotarpį: mes žinome apie laipsnišką pieno kvotų panaikinimą, atsiejimą ir kitas novatoriškas priemones. Šiuo pereinamuoju laikotarpiu turime apsaugoti ūkininkus, kurie susidurs su pieno kvotų panaikinimu, ir nepalankioje padėtyje esančias vietoves, pvz., tabako sektoriaus; turime pasinaudoti šiuo posūkiu ir rimtai apmąstyti klausimus, susijusius su bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) tikslų ir paskirties atnaujinimu po 2013 m., taip pat pradėti diskusiją dėl padalijimo į pirmąjį ir antrąjį ramstį įveikimo.
Mairead McGuinness
Gerb. pirmininke, dėkoju Tarybai, Komisijai ir pranešėjui už nuveiktą sunkų darbą. Vienintelis "paprastas" bendrosios žemės ūkio politikos dalykas, kuris šioje diskusijoje buvo ignoruojamas, yra tas, kad biudžetas tapo fiksuotas ir sumažėjo, o lėšų poreikis vykdant šią politiką vis didėja, įskaitant lėšų poreikį klimato kaitos, biologinės įvairovės ir vandens išteklių valdymo sritims. Protingas vandens išteklių valdymas - labai gera idėja, todėl vietos institucijos turi pašalinti jos trūkumus. Ar visa tai skamba protingai!
Leiskite pereiti prie pieno klausimo. Kodėl turėtų būti blogai padidinti kvotas 2 proc. ir pasitikėti ūkininkais, kad jie tiek ir patieks rinkai? Tai nėra privaloma. Leiskite ūkininkams spręsti patiems. Dėl avių: L. Aylwardo pranešimas sukėlmilžiniškus lūkesčius ūkininkams, ir Parlamentas juos palaiko. Jų negalima apvilti Tarybai priimant galutinius sprendimus.
Jei kalbėtume apie moduliavimą ir 68 straipsnį, mes, atsakydami į naujus iššūkius, svarstome galimybę panaudoti žemės ūkio srities lėšas šiems iššūkiams įveikti. To neįmanoma padaryti, o jeigu tai būtų galima padaryti, tai tik taikant mažiau, o ne daugiau taisyklių, į tai, atrodo, ir linkstama.
Didžiausia grėsmBŽŪP ir Europos ūkininkams yra biudžeto persvarstymas; tai Tonio Blairo palikimas šioje institucijoje, kuris kelia grėsmę žemės ūkio finansavimui. Atsakant į mano kolegos Liamo Aylwardo komentarą dėl Lisabonos sutarties, leiskite pasakyti: taip, inspekcijos tikrai kelia problemų. Manyčiau, kad dabar daugiau Airijos ūkininkų palaikys Lisabonos sutartį, nes jie bijo, kad valstybės narės turės daugiau įtakos žemės ūkio politikai; jie suvoktą pavojų pamatę 2009 m. biudžetą, kuriame Airijos vyriausyblabai sumažino paramą žemės ūkiui; Airijos ūkininkai labiau pasitiki Europa nei savo valstybe. Mes turime to nepamiršti.
Didžiausia visos Europos ūkininkų problema yra pajamų ir kainų nestabilumas. Reikalingos rinkos paramos priemonės. Jos turi būti lankstesnės ir geriau apgalvotos bei taikomos, kai jų reikia; priešingu atveju paliksime likimo valiai šeimos ūkius ir sugriausime tai, ką Europoje sukūrėme: aprūpinimą kokybiškais, saugiais maisto produktais. Linkiu jums sėkmės tai svarstant.
Bogdan Golik
(PL) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, noriu ypač padėkoti pranešėjui Luisui Manueliui Capoulasui Santosui už milžinišką darbą, kurį jis atliko per pastaruosius kelis mėnesius, ir už jo didelį talentą rasti kompromisinį sprendimą.
Bendroji žemės ūkio politika ir toliau turi išlikti Bendrijos politikos pobūdžio siekiant užtikrinti, kad visos išsiplėtusios Europos Sąjungos šalys galėtų konkuruoti vienodomis sąlygomis. Būtina prielaida šiam tikslui pasiekti yra vienodų išmokų normų visoje Europos Sąjungoje nustatymas. Manau, kad tai įvyks 2013 m. ir kad niekas nenorės galvoti apie atidėjimą vėlesniam laikui.
Kadangi laiko nedaug, apribosiu tik vienu klausimu. Naujosiose valstybėse narėse vis plačiau taikomi aplinkos apsaugos, maisto saugos ir gyvūnų apsaugos reikalavimai. Šių reikalavimų laikymasis reikalauja didžiulių išlaidų per trumpą laiko tarpą, ir toms valstybėms tai reikš gerokai mažesnį žemės ūkio gamybos rentabilumą. Dėl to visiškas šių principų įdiegimas tuo pačiu metu turi būti atidėtas, kol bus suvienodintos visos išmokos ir subsidijos.
Ioannis Gklavakis
(EL) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, norėčiau pasveikinti L. M. Capoulasą Santosą su labai puikiu pranešimu, taip pat norėčiau padėkoti koordinatoriui ir šešėliniam pranešėjui L. Goepelui.
Trumpai pasisakysiu trimis klausimais: visų pirma, mūsų nuomone, reikėtų ir toliau taikyti dabartinę schemą tabakui iki 2013 m. ir 50 proc. lėšų turėtų būti skiriamos pagal pirmąjį ramstį, o ne perkeliamos į antrąjį ramstį. Manau, tai ir nesąžininga, ir neteisinga. Kodėl taip galvoju? Dėl to, kad norite taikyti tai tik tabakui. Antra, manau, kad tai būtų pražūtinga daugiau nei pusei milijono šeimų, ypač mano šalyje, kur didžioji dalis tabako augintojų yra neturtingi, smulkūs ūkininkai, kurie paliks savo ūkius ir persikels į didelius miestus; tai būtų labai pavojinga aplinkai ir kaimo vietovėms.
Norėčiau kai ką paaiškinti. Mes visi esame prieš rūkymą, bet neturime painioti dviejų dalykų: kol žmonės Europoje rūko cigaretes ir Europos pramonei reikalingas tabakas, protingiau jį mums gaminti patiems, o ne importuoti.
Antra, taip pat būtų tikslinga toliau išlaikyti esamą sistemą dėl specialiųjų teisių perdavimo, ypač teisių, susijusių su pašarų gamyba.
Trečia, esu prieš Komisijos pasiūlytą žemiausią ribą tiesioginėms išmokoms gauti; Komisijos nuomone, ūkininkai, kurių gautina suma būtų mažesnnei 250 EUR per metus, arba ūkininkai, apdirbantys mažiau kaip vieną hektarą per metus, neturėtų gauti tiesioginių išmokų. Dėl Dievo, juk Europos Sąjunga privalo remti ir didelius, ir smulkius gamintojus. Mums reikalingi jie visi, bet labiausiai reikalingi smulkūs ūkininkai. Todėl reikalauju persvarstyti šią nuostatą ir teikti pagalbą ūkininkams nepaisant to, kokie maži būtų jų ūkiai.
Katerina Batzeli
(EL) Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau pasveikinti L. M. Capoulasą Santosą su pranešimu. Gerb. M. Barnieri, gerb. M. Fischer Boel, nepaisiant mąstymo krypties, kurios paaiškina jūsų nevienodą požiūrį į bendrąją žemės ūkio politiką bei jos vaidmenį Europos Sąjungos vystymuisi, mes pasiekėme tai, ko pasiekti neįmanoma; kitaip tariant, jūs keliate nepasitikėjimą bei nusivylimą ir smulkiems, ir stambiems gamintojams. Dar kitaip tariant, pasiūlydami visa apimantį išmokų mažinimą, pateikdami pasiūlymus dėl tolesnio teisės į išmokas vertės sumažinimo laikotarpiu, per kurį išaugo gamybos išlaidos, mes nuvylėme ir stambius pienininkystės ūkius, ir nedidelius gamintojus nepalankioje padėtyje esančiose ir kalnuotose vietovėse.
Pasiūlymas dėl tabako, kuriuo Komisija siūlo skandalingą 50 proc. sumažinimą nesant kokio nors pateisinimo remiantis Sutartimi ar net horizontaliomis bendrosios žemės ūkio politikos kryptimis nekelia pasitikėjimo. Papildoma diskriminacija: nuostatos dėl išmokų netaikymo nedideliems 10 hektarų ūkiams. Konkrečiai Graikijos atveju tai reiškia, kad nebus įtraukti salų regionai.
Gerb. Komisijos nare, man žinoma jūsų politika; aš nepaprastai jus gerbiu. Jūs kalbate apie "minkštą nusileidimą". Žiūrint, kokiame oro uoste ketiname nusileisti. Oro uostas yra ir Gvantaname.
Esther de Lange
(NL) Gerb. pirmininke, ilgoje šio ryto diskusijoje nemažai sužinojome. Laimei, prieš darbo pradžią sugebėjau pavaišinti Komisijos narę porcija mokinukams skirtų vaisių, todėl manau, kad šis lengvas užkandis padės mums ilgiau diskutuoti šia svarbia tema.
Vis dėlto norėčiau nukreipti dėmesį nuo vaisių mokykloms programos prie pieno klausimo. Nepaisant diskusijos dėl visų rūšių techninių priemonių, mano nuomone, neįmanoma paaiškinti Europos piliečiams, kad mes pernai sumokėjome milžinišką 340ºmln.ºEUR mokesčių sumą, nors visose šalyse pieno gamyba buvo beveik 1ºproc. žemiau Europos kvotos. Į šį nelogiškumą bet kokiu atveju Taryba turės atkreipti dėmesį.
Be to, kaip jau sakiau anksčiau, Komisijos pasiūlymas dėl kvotos padidinimo 1 proc. per metus yra labai "nugriebtas" ir, mano nuomone, vėliau galėtų būti lengvai padidintas iki "pusiau nugriebto" Ministrų Taryboje. Galų gale, pasirinkdami didinimą 1 proc. negalėtume išnaudoti visų galimybių ES ir pasaulinėje rinkoje. Argumentas, kurį išgirdau anksčiau šioje diskusijoje, t. y. tai, kad mūsų kvotų sistema automatiškai užtikrintų mums gerą kainą, yra gerokai trumparegiškas. Tai taip pat akivaizdu iš kainų raidos nuo 1984 m. Nereikia nsakyti, kad didžiulės parduotuvės, kokios yra JAV, mūsų regione yra neįsivaizduojamos. Mes turėsime rengti priemones apsauginiam tinklui, skirtam prastiems metams ir nenuspėjamiems, pvz., gyvūnų ligų, atvejams sukurti.
Be to, - manau, tai irgi lygiai taip pat svarbu, - primygtinai siūlau Komisijai išnagrinėti, kaip padalijamas pelnas maisto gamybos grandinėje. Prekybos centrai šiuo metu gauna maždaug 20 proc. pelno, tiekėjai - apie 10 proc., o daugelis pagrindinių gamintojų - ūkininkai - be kurių išvis nebūtų maisto produktų - šiuo metu dirba nuostolingai.
Vis dėlto grįžkime prie pagrindinės temos. Kaip sakiau, kalbame apie kasdieninę mūsų duoną. Taigi aprūpinimo maistu saugumas turėtų būti pagrindinis šių diskusijų, ir ypač diskusijų apie žemės ūkio politiką po 2013 m., klausimas, nes, mano nuomone, labiausiai nepageidautina būtų atėjus laikui konstatuoti, kad ES tapo tokia pat priklausoma nuo importuojamo iš kitų šalių maisto, kaip dabar yra priklausoma nuo importuojamos energijos.
Giovanna Corda
- (FR) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, gerb. M. Barnieri, ponios ir ponai, esu nepaprastai dėkingas mūsų kolegai, gerb. L.ºM.ºCapoulasui Santosui, už didžiulį darbą, kurį jis atliko, ir, reikia pasakyti, už gerą nusiteikimą.
Bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) uždavinys visuomet buvo užtikrinti aprūpinimą maisto produktais. Šis tikslas yra dar labiau pagrįstas šiandien, nes dėl krizės ir vartotojai, ir ūkininkai tampa pažeidžiamesni. Būtina užtikrinti vartotojams maisto produktų prieinamumą, o ūkininkams - pakankamas pajamas. Todėl turime skatinti jaunuosius ūkininkus ir padėti jiems pradėti bei plėtoti veiklą, nes būtent jie padės maitinti planetą ateityje.
Norėčiau pabrėžti sunkumus, iškilusius avių ir ožkų sektoriuose, kurių atžvilgiu L. M. Capoulas Santos buvo labai jautrus. Labai svarbu, kad parama šiuose sektoriuose būtų teikiama ne tik mėsos, bet ir pieno gamybai, su kuria esu gerai susipažinęs Sardinijoje.
Jean-Paul Denanot
- (FR) Gerb. pirmininke, dėkoju už nuveiktą darbą, už išvadas ir gaires, pateiktas atlikus bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) reformos patikrinimą, ir už L. M. Capoulaso Santoso pranešimą.
Žemės ūkis - ekonomikos sektorius, kuris tikrai negali savarankiškai atsakyti į rinkos signalus. Žemės ūkio veikla neabejotinai turi įtakos aprūpinimo maistu nepriklausomumui, bet taip pat ir, kaip pernelyg dažnai matome, regionams ir užimtumui.
Rinkos rėmimo priemonių panaikinimas būtų rimtas smūgis mūsų žemės ūkiui. Pvz., paramos atsiejimas sukelia rimtų problemų tam tikroms galvininkystės sritims, būtent karvių žindenių ir avių sektoriams, ir buvo labai malonu ką tik išgirsti M.ºFischer Boel kalbant šiuo klausimu.
Be to, aišku, kad griežtas istorinių referencinių verčių laikymasis būtų pagrindinkliūtis atlikti bet kokią galimą reformą. Vis dėlto manau, kad antrojo BŽŪP ramsčio klausimas yra labai svarbus, nes kaimo vietovėse daugiau dėmesio turi būti skirta žemės ūkio veiklai, kad jose didėtų užimtumas. Todėl turime atsižvelgti į šį antrojo ramsčio klausimą, žinoma, nenutraukdami paramos pagal pirmąjį.
María Isabel Salinas García
(ES) Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau pasveikinti pranešėją L. M. Capoulasą Santosą su jo puikiu darbu. Manau, kad pranešimas pakankamai subalansuotas ir nuosaikus.
Manau, jog šiame diskusijų etape labai svarbu pasiųsti žinią mūsų ūkininkams, kad bus siekiama stabilumo. Labiau nei kada nors anksčiau Europos ūkininkams reikia stabilumo ir sprendimų. Turi būti užtikrinti pakankamai ilgi pereinamieji laikotarpiai, taip pat tolesnis specialių priemonių taikymas sunkumus patiriantiems sektoriams.
Gerb. Komisijos nare, tie patys sprendimai negali būti taikomi visiems sektoriams. Turite nepamiršti, kad yra sektorių, kurie patiria rimtų sunkumų. Bendroji žemės ūkio politika turi būti ne problema, o sprendimas, ir tam mums būtinas stiprus pirmasis ramstis.
Mes tikime ir pasitikime kaimo plėtra, bet nemanome, kad Komisijos pasiūlytas moduliavimas yra tinkamas sprendimas. Kaimo plėtra neturėtų būti stiprinama pakenkiant pirmajam ramsčiui. Mes sutinkame, kad bendrosios išmokos schema turi būti supaprastinta persvarstant rinkos priemones. Tačiau jos neturi būti suardytos.
Jei teisingai suprantame, mes dedame pamatus bendrajai žemės ūkio politikai, kuri bus vykdoma po 2013 m. Jei padarysime tai netinkamai, priversime pasitraukti iš verslo daug Europos ūkininkų.
Alessandro Battilocchio
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, vertinu dideles pastangas, kurias įdėjo mūsų pranešėjas L. M. Capoulas Santos siekdamas užtikrinti, kad bendroji žemės ūkio politika (BŽŪP) būtų orientuota labiau į ūkininkų ir Europos gyventojų, o ne rinkos poreikius, ir išspręsti įvairias problemas, atsiradusias iškilus daugybei iššūkių.
Todėl labai svarbu, kad 27 valstybės narės laikytųsi bendro požiūrio į sektorių, bet būtina ir toliau taikyti rinkos rėmimo ir valdymo priemones pagrindiniams produktams. Galvoju, pvz., apie pieno sektorių arba paramą tabakui, kurios panaikinimas tikrai nepadėtų sumažinti rūkančiųjų skaičiaus, bet paskatintų atsisakyti svarbaus Europos produkto ir su juo susijusios socialinės struktūros.
Rengiant tokias priemones visuomet turi būti atsižvelgiama į nepaprastai didelę Europos žemės ūkio sąlygų įvairovę. Pvz., šiuo metu galiojanti pieno kvotų sistema parengta pagal kriterijus, kurie dabar pasenę. Didinimo 1 proc., pasiūlyto kompromise, nepakanka siekiant patenkinti daugumos valstybių narių vidaus paklausą. Todėl mums reikalinga lankstesnsistema, kuri kiekvienai valstybei narei suteiktų galimybę patenkinti savo poreikius ir taip pat skatintų Europos žemės ūkio sektoriaus konkurencingumą tarptautinėje rinkoje.
Avril Doyle
Gerb. pirmininke, visiškai sutinku su ministru M. Barnieriu dėl maisto suverenumo ir jo svarbos, taip pat su Komisijos nare M.ºFischer Boel dėl klimato kaitos klausimų šiandieninėje žemės ūkio darbotvarkėje svarbos. Gal galėtume sujungti šias dvi idėjas?
Tikimasi, kad visame pasaulyje didėjanti pieno produktų paklausa - kuri iki 2020 m. išaugs 35 proc. - šiek tiek suintensyvins Airijos pieno gamybą ir tikriausiai labiausiai palies mūsų karvių žindenių bandą, jei bus nuspręsta mažinti mūsų galvijų skaičių siekiant ES klimato kaitos tikslų pagal pasiūlymą dėl naštos pasidalijimo. Airijos maisto produktų gamybos sistema laikoma viena efektyviausių pasaulyje pagal išmetamų dujų kiekį, tenkantį pagaminto maisto vienetui.
Tikėtina, kad bet kokį trūkumą pasaulinėse maisto rinkose - jei Airija sumažintų savo galvijų skaičių - užpildytų šalys, kurių ūkininkavimo sistemos mažiau tvarios aplinkos požiūriu ir kurios dėl ne tokio efektyvaus bandų valdymo arba bandų amžiaus pasiskirstymo, taip pat dėl miškų naikinimo išmeta gerokai didesnius teršalų kiekius.
Paulo Casaca
(PT) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare M. Fischer Boel, gerb. M. Barnieri, reformos patikrinimas turėtų padėti pakoreguoti dalykus, kurie nėra visiškai teisingi. Teisės aktuose dėl žemės ūkio atokiausiuose regionuose yra vienas toks klausimas. Tai - cukraus sektoriaus reguliavimas Azorų salų autonominiame regione.
Noriu paraginti ir Komisijos narę, ir ministrą, taip pat visus Parlamento narius atkreipti dėmesį į mano pateiktus dalinius pakeitimus, kad visi suprastų dalyko esmę, nes šią problemą lengva ir paprasta išspręsti. Jos neišsprendus išaugs nedarbas ir žlugs sektorius, o tai Azorų salų autonominiam regionui turėtų labai rimtų pasekmių.
Dar kartą primygtinai reikalauju skirti šiam klausimui kuo didesnį dėmesį.
Francesco Ferrari
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, manau, kad dėl neseniai pasiektos pažangos turėtume padėkoti ir Komisijos narei, ir pranešėjui. Norėčiau padėkoti pranešėjui už nuveiktą darbą, nes aptardami žemės ūkį mes aptariame maisto klausimus, todėl ši problema yra nepaprastai opi.
Norėčiau paliesti du pagrindinius dalykus: pirmasis yra pieno kvotų klausimas. Aš pritariu pasiektam konsensusui dėl kvotų padidinimo 1 proc. - jos galėtų būti padidintos ir 2 proc. - bet didžioji problema iškils po 2014 m., nes tuo atveju, jei perėjimas nebus sklandus, atsiras milžiniškų problemų tiems, kurie investavo pastaraisiais metais, ir susidarys didžiuliai nuostoliai su šiuo sektoriumi susijusioms žemės ūkio bendrovėms. Kitas aspektas ar klausimas yra susijęs su žemės ūkio produkcijos kainų kontrole. Prieš metus buvo maisto problemų, susijusių su grūdais; dabar kukurūzų ir kviečių kainos perpus mažesnės lyginant su praeitais metais, o mažmeninės makaronų, duonos ir pašarų kainos vis dar aukštos. Galimas dalykas, buvo padaryta planavimo klaidų ar vykdoma nepakanka kontrolė.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Gerb. pirmininke, Europos Komisija pasiūlbendrosios žemės ūkio politikos išlaidų ribas įvairioms valstybėms narėms iki 2013 m. ir tolesniam laikotarpiui. Apskaičiavus sumos dalį, tenkančią vienam ariamos žemės hektarui, išryškėja didžiuliai paramos, skiriamos vienam hektarui, skirtumai įvairiose valstybėse narėse: Belgijoje ji siekia maždaug 490 EUR, Danijoje 390 EUR, Vokietijoje 340 EUR ir Prancūzijoje 260 EUR, o naujosiose valstybėse narėse ši parama gerokai mažesnė: Čekijoje 210 EUR, Slovakijoje 200 EUR, o Lenkijoje tik 190 EUR.
Tokiomis aplinkybėmis, kai senųjų ir naujųjų valstybių narių gamybos išlaidos sparčiai panašėja ir Europos Komisija siūlo atsieti finansinę paramą nuo gamybos, šių skirtumų išsaugojimas ne tik nebeturi jokio pagrindo, bet ir diskriminuoja naujųjų valstybių narių ūkininkus. Jei Komisijos ir Tarybos pozicija šiuo klausimu nepasikeis, ilgam išliks dvi bendrosios žemės ūkio politikos kryptys: turtingesnioji, taikoma senosiose valstybėse narėse, ir skurdesnioji, skirta daugumai naujųjų valstybių narių.
Elisabeth Jeggle
(DE) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, gerb. Tarybos Pirmininke, norėčiau kalbėti trumpai ir apsistoti ties klausimu, kad mes esame atsakingi visų pirma už 500 mln. Europos Sąjungos vartotojų, taip pat už Europos Sąjungos ūkininkus, kurie gamina šiems vartotojams maisto produktus. Esame atsakingi tiek už didelius, tiek už mažus ūkius. Esame atsakingi už ūkius nepalankioje padėtyje esančiuose regionuose, ganyklų regionuose ir ypač visose srityse, susijusiose su pieno ir mėsos gamyba.
Gerb. Komisijos nare, dėkoju jums už jūsų teigiamą požiūrį į pieno fondą, kurio reikalavau dvejus metus, būtent nuo diskusijų dėl Mažojo pieno paketo ir paramos priemonių šioje srityje panaikinimo. Esu tikra, kad šis mechanizmas leis mums teikti pagalbą ne atitraukiant lėšas nuo kitų ūkininkų, o panaudojant lėšas, sutaupytas panaikinus rinkos paramos priemones.
Marian Harkin
Gerb. pirmininke, šioje diskusijoje turime kalbėti apie maisto saugą, maisto produktų atsekamumą ir, svarbiausia, maisto tiekimo saugumą. Negalime neįtraukti šių klausimų į šiandienos diskusijas ir negalime ignoruoti fakto, kad ūkininkų skaičius ir toliau kasmet labai mažėja.
Privalomo moduliavimo didinimas tiesiog iškratys Europos ūkininkų kišenes. Bendroji išmoka ūkiui nuo 2005 m. dėl infliacijos ir kitų problemų sumažėjo maždaug 15 proc., ir siūloma ją mažinti toliau.
Supaprastinimas, atrodo, yra madingas žodis. Tačiau, bent jau Airijoje, ūkininkus kontroliuojančių asmenų skaičius didėjo. Pastarosiomis savaitėmis 61 žemės ūkio inspektorius, pasitelkę daugybę sraigtasparnių, skaičiavo avis Konemaros kalvose, nedidelėje vietovėje, kurioje avies kaina net nepadengia ūkininkų investicijų. Iš dalies tai labiau primena invaziją į Iraką, o ne švelnią Europos valdžią. Tai reikalauja daug išlaidų ir sudaro pernelyg biurokratiškos Europos, veikiančios visiškai neproporcingu būdu, įspūdį.
Astrid Lulling
(DE) Gerb. pirmininke, nors šis kompromisas man nepatinka, aš galiu su juo susitaikyti, nes didžiausios žalos mūsų ūkininkams būtų galima išvengti, jei tiesioginės išmokos nebūtų sumažintos taip, kaip numatoma pražūtinguose Komisijos pasiūlymuose.
Jei šios lėšos patektų į pieno fondą, išmokų apkarpymas atsilieptų dar mažiau. Deja, šį rytą perskaičiau, kad Komisijos narvėl griežtai pasisakprieš pieno fondą. Liuksemburgo ūkininkams neturės reikšmės, jei nebus mažinamos tiesioginių išmokų sumos iki 10 000 EUR, nes visi visą darbo laiką dirbantys ūkininkai viršija šią ribą. Todėl prioritetas turi būti teikiamas tam, kad išmokos išvis nebūtų mažinamos arba būtų mažinamos kuo mažiau. Kitaip Liuksemburgo ūkininkai, dirbantys visą darbo laiką, neturės jokios ateities.
Giovanni Robusti
(IT) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nare, ponios ir ponai, manau, kad dabar ne laikas ir ne vieta pradėti esmines diskusijas. Europos Parlamentas tėra įgaliotas išreikšti nuomonę tik dėl vienintelio dalyko, kuriuo ES sprendžiamas gyvenimo ir mirties klausimas ir kuriam išleidžiama pusbiudžeto.
Mano nuomone, reformos patikrinimas per daug konservatyvus. Už globalizaciją, kuri paskelbta ir ES tikslu, moka žemės ūkis: jis tapo nesibaigiančių neįvykdomo tarpininkavimo vaidmens paieškų auka. Vis dėlto aš, kaip EP narys, suvokiu, kad taikant bendrąją žemės ūkio politiką (BŽŪP) trūksta skaidrumo. Komisijos nar2008 m. pasirašReglamentą Nr. 250, bet valstybės narės jį ignoruoja, ir tai tęsis ir po 2009 m. birželio 30 d.
Manau, kad vienintelis kelias, kuris mums lieka, yra toliau remtis paskirtomis kontrolės institucijomis. Vis dėlto turime prisiminti, kad jei norime užtikrinti, jog būtų pasirinktas teisingas kursas, privalome siekti, kad diskusijos apie žemės ūkio politiką taptų prieinamesnės gyventojams, t. y. jie turėtų būti informuojami apie jų rezultatus. Jei to nepadarysime, ir toliau statysime į pavojų žemės ūkį, kuris yra besitęsiančios jo izoliacijos auka.
James Nicholson
Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau pakalbėti pieno klausimu. Aš nepritariu didinimui 2 proc. Palaikyčiau didinimą 1 proc., nes nors daug kalbėta apie sklandų perėjimą, aš juo netikiu. Manau, jog mums čia posėdžiaujant pasaulis keičiasi. Per pastaruosius mėnesius pieno pramonė, kuri prieš dvylika mėnesių buvo tikrai sėkminga mūsų gamybos dalis, dėl pokyčių pasaulio rinkose daugiau tokia nėra.
Norėčiau Komisijos narei pasakyti, kad man kelia šiokį tokį nerima 68 ir 69 straipsniai. Manau, galite visiems laikams pašalinti žodį "bendroji" iš bendrosios žemės ūkio politikos. Šiuo atžvilgiu reikėtų būti labai atsargiems, kad būtų užtikrinta, jog nebus užkrauta per daug atsakomybės ir kad lėšos galės tiesiog grįžti, o valstybės narės nesukurs nevienodų veiklos sąlygų.
Dėl moduliavimo. Manau, kad turėtume naudoti vienodus rodiklius, tačiau turėtume susitarti, kad visos su moduliavimu susijusios nuostatos būtų privalomos. Užtikrinkime, kad visiems visoje Europoje pagal antrąjį ramstį būtų taikomos vienodos moduliavimo normos.
Katerina Batzeli
(EL) Gerb. pirmininke, norėčiau pateikti keletą papildomų pastabų: pirma, turime sustiprinti pirmąjį bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) ramstį, kad gamintojai galėtų patenkinti dabartinius rinkos poreikius ir išspręstų kylančias problemas. Antra, dėl bet kokios papildomos diferenciacijos gamintojai pasijus neužtikrinti dėl pajamų. Trečia, rekomenduojami nauji paramos mechanizmai, pvz., savitarpio pagalbos ir gamybos garantijų fondas, negali būti finansuojami patiriant papildomų išlaidų ir, ketvirta, bendras pirmojo BŽŪP ramsčio finansavimas atveria galimybę ateityje bendrai finansuoti bendrąją žemės ūkio politiką.
Colm Burke
Gerb. pirmininke, noriu pasveikinti pranešėjus su jų atliktu BŽŪP reformos patikrinimu, nes svarbu pabrėžti didelį Parlamento darbą šiame procese; taip pat norėčiau pritarti Tarybos ir Komisijos nusistatymui šiose derybose. Manau, kad tai geras ženklas prieš būsimas derybas, kai Parlamentas su Taryba pasieks išsamų bendrą sprendimą žemės ūkio klausimais.
Man, kilusiam iš žemdirbystės regiono Airijoje, liūdna matyti, kad pastaruoju metu ūkininkai dėl įvairių priežasčių yra nusiteikę prieš ES projektą; viena šių priežasčių yra suvokimas, kad derybose Taryboje trūksta skaidrumo. Tačiau, jei ir kai Lisabonos sutartis bus priimta, Parlamentas dalyvaus kaip pagrindininstitucija, taigi didesnis vaidmuo teks atviroms, skaidrioms diskusijoms dėl klausimų, susijusių su BŽŪP, kurios suteiktų didesnį pasitikėjimą ūkininkų bendruomenei.
Siekiant pažangos Europoje Parlamentas turi būti visiškai įtrauktas į sprendimų priėmimo procesą, ir tai galiausiai bus pasiekta tik taikant bendro sprendimo procedūrą.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Tai - geras pranešimas. Ko jame trūksta, ką reikėtų pakeisti? Bendrosios žemės ūkio politikos persvarstyme nepakankamai atsižvelgta į naują padėtį, kurioje dėl maisto krizės atsidūrEuropa ir visas pasaulis. Įvyko daug pasikeitimų, į kuriuos negalima neatsižvelgti.
Daugelis pasiūlytų sprendimų, įtrauktų į Europos Komisijos pasiūlymus, neatitinka naujųjų valstybių narių, kurios reikalauja teisingesnės tiesioginių išmokų sistemos, lūkesčių. Esu įsitikinęs, kad išmokų dydžių suvienodinimas valstybėse narėse yra neišvengiamas. Gerb. Komisijos nare, per Ministrų Tarybos susitikimą vyks 8 000 tabako augintojų demonstracija. Tikiuosi, jų reikalavimai bus patenkinti.
Dėl kitų klausimų. Pirmiausia turime atsargiai įvertinti pasiūlymą dėl pieno kvotų sistemos panaikinimo 2015ºm. Turime parengti atitinkamą programą padėčiai valdyti. Pieno rinka yra nestabili ir todėl turi būti kontroliuojama. Antra, privalome išsaugoti rinkos intervencines priemones, pvz., sandėliavimą...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Michel Barnier
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - (FR) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, dėkoju už jūsų dėmesį ir mums pateiktus klausimus. Norėčiau atkreipti dėmesį į kelis klausimus, vieną po kito.
Pirma, norėčiau pakalbėti apie moduliavimą, kurį minėjo gerb. L. Goepel, o ką tik ir P. Baco, S. Sanzarello ir A. Lulling. Galiu jus patikinti, kad moduliavimo normos klausimas bus pagrindinbet kokio kompromiso sudedamoji dalis. Atkreipiau dėmesį į Parlamento pageidavimą rasti kompromisinį sprendimą. Pridėčiau, kad pernelyg didelis laipsniškas moduliavimas tikrai galėtų sukelti problemų kai kurioms valstybėms narėms, bet turime gerai suprasti, kad pats laipsniško moduliavimo principas atitinka pačius aukščiausius visuomenės interesus. Todėl mes kartu su Mariann Fischer Boel turime rasti kompromisą. Šiuo atžvilgiu manau, kad pozicija, kurią pateikpranešėjas, suteiks aiškumo dėl šio kompromiso prielaidų. Kalbant apie moduliavimą, papildomo moduliavimo bendro finansavimo normos klausimas yra dar vienas elementas, kuris turi būti įtrauktas į paketą. Jūs pasiūlėte 100 proc., t. y. jokio bendro nacionalinio finansavimo. Tai labai ambicingas, bet, manau, teisingas kelias.
Tęsdamas norėčiau atkreipti dėmesį į naujų iššūkių klausimą. Visiškai suprantu Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto poziciją, kuris laiko faktinę paramą pieno sektoriui vienu iš šių naujų iššūkių, finansuojamų taikant moduliavimą. Manau, kad tai yra vienas iš kelių, kuriais mes eisime kartu su Mariann Fischer Boel.
Kitas svarbus klausimas, ponai ir ponios, yra labai platus ir problemiškas; jį paminėjo L. M. Capoulas Santos, kuris pageidautų apdairaus ir nuosaikaus požiūrio; šį nusistatymą pakartojo L. Goepel ir V. Mathieu, ir ką tik - S. Le Foll. Paminėjau tik kelias pavardes, bet daugelis jūsų būtų galėję kalbėti šiuo, t. y. pieno kvotų, klausimu. Turi būti išspręstos dvi problemos: dėl kvotų didinimo bei moduliavimo normos padidinimo ir dėl paramos priemonių taikymo.
Pastebėjau, kad diskusija apie kvotų padidinimą Parlamente atskleidlabai skirtingus požiūrius. Atvirai kalbant, tokia pati padėtis yra ir Ministrų Taryboje. Sprendimas, kurį jūs rekomenduojate - 2009-2010 m. didinti kvotas 1 proc. per metus ir paskui remiantis pranešimu priimti sprendimą dėl tolesnio didinimo - yra apdairus požiūris, atitinkantis pranešėjo L. M. Capoulaso Santoso pageidavimą. Kartu kyla klausimas dėl vidutinės trukmės laikotarpio matomumo žemės ūkio ir kitoms įmonėms. Tam reikia parengti kurso nuo dabar iki 2015 m. planą. Kita vertus, man susidarįspūdis, kad Komisijos pasiūlymas yra beveik subalansuotas. Mes ketiname spręsti šį klausimą, ypač paramos priemonių klausimą, nes visi sutaria dėl paramos silpniems regionams. Man atrodo, kad rekomenduojamas sprendimas taikyti 68 straipsnį siekiant įgyvendinti daugiau struktūrinių priemonių suteikia mums galimybę pasinaudoti daugybe šiam sektoriui naudingų pagalbos instrumentų. Jei kalbėtume apie finansinių priemonių, kurios būtų įgyvendintos, veikimą, manau, jog diskusijoje turi būti rastas visiems priimtinas sprendimas. Aš, žinoma, galvoju apie pieno fondą.
Gerb. pirmininke, norėčiau tarti žodį ir apie rinkos reguliavimo priemones. Aš atkreipiau dėmesį prašymus, kuriais siekiama išsaugoti rinkos reguliavimo priemones ir veiksmingus instrumentus. Kaip ir jūs, manau, jog šioje naujoje globalinėje padėtyje, kurią minėjo daugelis iš mūsų, žemės ūkiui ir maistui, šiam gamybos sektoriui, šiai realiai ekonomikai, kuri turi įtakos žmonių aprūpinimui maistu, rimto rinkos nestabilumo atveju reikalingos intervencinės priemonės, ir šiuo požiūriu intervencija yra svarbus derybų aspektas.
Dauguma valstybių narių, kaip ir daugelis EP narių, nori persvarstyti Komisijos pradinius pasiūlymus ir vėl juos aptarti. Mes taip pat ketiname siekti kompromiso, kuris leistų mums išsaugoti tikrą ir veiksmingą apsauginį tinklą.
Galiausiai norėčiau pakalbėti apie 68 straipsnį. Ir Parlamente, ir Taryboje vyko daug diskusijų ir buvo griežtai reikalaujama atverti galimybes taikyti šį straipsnį, suinteresuotumas kuriuo yra didelis, tačiau išsaugoti bendrumo principą. Atvėrus galimybes šio straipsnio taikymui galbūt - mano nuomone, neabejotinai - būtų sudarytos sąlygos toliau remti tam tikras gamybos rūšis, pvz., avininkystės sektoriuje, kuris buvo minėtas ir kuris turi būti remiamas.
Šiuo klausimu su Komisijos nare dirbame ta pačia kryptimi, kartu ketindami ieškoti sprendimų dėl finansavimo sąlygų pagerinimo. Ypač rimtai mąstau apie daugelio naujųjų valstybių narių atstovų keliamus reikalavimus dėl didesnio sąžiningumo ir teisingumo.
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, įdėmiai ir su dideliu susidomėjimu išklausiau visas pasakytas išsamias kalbas. Nuo tada, kai pateiksite savo nuomonę, ir šia proga norėčiau dar kartą padėkoti pirmininkui N. Parishui, visam komitetui ir pranešėjui už nuveiktą darbą, mano užduotis bus užtikrinti dinamišką politinį kompromisą, kuris sudarytų mums sąlygas pritaikyti bendrąją žemės ūkio politiką, kartu ją apsaugant, prie naujos pasaulinės padėties, kurioje atsidūrėme. Siekdami įgyvendinti šią užduotį ketiname dirbti su M. Fischer Boel ir visais jos kolegomis, kuriems dėkoju už bendradarbiavimo dvasią, puoselėtą per praeitus mėnesius.
Paskutinį žodį turbūt norėčiau tarti dėl ką tik išgirsto M. H. Auberto komentaro, kuriame buvo paminėta aprūpinimo maisto nesaugumo padėtis. Pirmininkaujanti valstybpuikiai supranta, kad negalime svarstyti bendrosios žemės ūkio politikos, lyg būtume tvirtovėje, "įkalinančioje" mus visus Europoje. Būtent šia dvasia liepos 3 d. Europos Parlamente surengėme konferenciją tema "Kas pamaitins pasaulį?", kurioje dalyvavo Pasaulio prekybos organizacijos Generalinis direktorius, Pasaulio banko vadovas, JT Maisto ir žemės ūkio organizacijos generalinis direktorius, daugelis EP narių ir Komisijos narys Louis Michel. Ta pačia dvasia lapkričio 28 d. surengėme darbo posėdį, kuriame vėl dalyvavo Louis Michel, dėl žemės ūkio ir plėtros tarpusavio ryšių.
Todėl aš, kaip Tarybos pirmininkas, atidžiai klausausi, kas kalbama žemės ūkį siekiant išsaugoti Europos Sąjungos žemės ūkio ir regioninį maisto modelį, kuris rėmbendrąją žemės ūkio politiką penkiasdešimt metų, bet ir nuolat akylai stebiu tai, kas vyksta kitose pasaulio dalyse.
Mariann Fischer Boel
Komisijos narė. - Gerb. pirmininke, atidžiai klausiausi ir manau, kad procedūros "prašau žodžio" (angl. "catch-the-eye") metu buvo aiškiai matyti, kad Parlamentas nepaprastai susidomėjęs žemės ūkio sektoriumi ir sprendimo, kuris bus priimtas, padariniais.
Norėčiau paliesti kelis iš paminėtų klausimų. Pirma, norėčiau pabrėžti, kad manau, jog jūs kažko nesupratote arba neišgirdote, jeigu bandėte įtikinti mane, kad moduliavimas reiškia lėšų sumažinimą ūkininkams; taip tikrai nėra. Mums reikalingas moduliavimas, nes atsirado naujų iššūkių, ir mes turime remti ūkininkų galimybes daryti investicijas, kad galėtume šiuos naujus iššūkius pasitikti. Taigi galime sakyti, jog yra priešingai: naudodamiesi moduliavimu mes faktiškai padidiname žemės ūkio sektoriaus finansavimą, nes pradedamas vykdyti bendras finansavimas. Štai į ką reikėtų atkreipti dėmesį. Jei toliau teigiate, kad mes atimame pinigus iš ūkininkų, tuomet galiu tik pasakyti, kad šį argumentą naudojantys asmenys paprasčiausiai kažko nesuprato.
Atrodo, šiandien pagrindinis buvo pieno klausimas. Neil Parish savo pirmoje kalboje pasakė, kad komitete savo poziciją išsak27 valstybės narės, 27 užsakovės, bet, išklausiusi šiandieninę diskusiją, manyčiau, kad užsakovų buvo ir daugiau, nes iš kalbų galite parinkti ir pasirinkti bet kokį reikalavimą dėl padidinimo: nuo 0 iki 10 proc. Pirmininkaujanti valstybir Komisija turi pabandyti rasti tinkamą pusiausvyrą.
Kalbantiems apie pieno fondą: tai keista, nes aš vis dar prisimenu 2003 m. derybas, kai visoje Europoje buvo išmokėtos kompensacijos pieno gamintojams. Leiskite kaip pavyzdį pateikti Vokietiją: Vokietijos pieno sektoriaus ūkininkams kasmet buvo išmokamos 1 mlrd. EUR kompensacijos - lėšos, perkeltos iš pieno išmokų į bendrosios išmokos schemą. Bet tuo metu negirdėjau, kad kas nors kalbėtų apie pieno fondą, ir būtent todėl, kad mes žinome, jog pieno sektorius susidūrsu sunkumais, dabar prie naujų iššūkių priskiriame ir pieno klausimą. Esu įsitikinusi, kad pajėgsime parengti puikų paketą pieno gamintojams tose srityse, kurios susidūrsu sunkumais.
Turiu pasakyti, kad esu nustebinta tokio didelio pasipriešinimo pieno kvotos didinimui, žinant, kad pernai surinkome 338 mln. EUR mokesčių iš Europos pieno gamintojų. Tai tikrai ne tas kelias, kuriuo noriu judėti pirmyn. Aš noriu suteikti ūkininkams galimybę reaguoti į rinkas. Kvotų didinimas nereiškia įpareigojimo gaminti: tai tik galimybtiems, kurie turi daugiausia šansų vidaus ar išorės rinkose. Turime nepamiršti, kad nemažai konkurencingų ūkininkų kasmet sumoka 338 mln. EUR, kad išliktų versle.
Kalbant apie perskirstymą, aišku, jog buvo bendrai susitarta, kad šis BŽŪP patikrinimas nebus nauja reforma ir todėl remsimės 2003 m. reforma. Manau, kad ir pirmininkaujanti valstybė, ir Komisija gali sutikti, jog naujosios valstybės narės daro stiprų spaudimą, kad gautų vienodesnio dydžio išmokas, ir žinau, kad tai bus diskusija, kurios metu bus ryžtingai ginama 2013 m. reforma. Jau dabar galėtume rasti kompromise keletą sprendimų naujosioms valstybėms narėms, ir tikiuosi, kad būsite maloniai nustebinti.
Galiausiai tabako klausimu, kuris buvo iškeltas, galėčiau tik pasakyti, kad man padarįspūdį I. Gklavakis, kuris visuomet stengiasi mus įtikinti, jog tabakas yra svarbus, ir mes tikime, kad jo regione taip ir yra. Bet tabakas neįtrauktas į BŽŪP patikrinimą. Tabako reforma buvo atlikta 2004 m. ir ją palaikvisos šalys, įskaitant tabaką gaminančias valstybes nares. Kaip jau ne kartą sakiau, tikrai neketinu vėl pradėti tabako reformos. Bet esu nusiteikusi padėti visoms valstybėms narėms, visiems regionams, kurie susidūrsu problemomis, nes yra nemažai galimybių, kurias suteikia kaimo plėtros politika. Esu tikra, kad galime rasti sprendimus, kurie sušvelnins sprendimo, jau priimto dėl tabako gamintojų, padarinius.
Turiu išdėstyti savo pastabas trumpai, bet mano išvada dėl šiandienos diskusijų neabejotinai yra tokia, kad mums šiandien labiau nei kada nors anksčiau reikalinga bendra žemės ūkio politika. Sutinku su M. McGuinness, kad padėtis, kai vienintelis sprendimas būtų renacionalizacija, neabejotinai sukeltų grėsmę Europos žemės ūkio sektoriui.
Vykdykime bendrąją žemės ūkio politiką pasitelkdami lankstumo principą, kuris taikomas kaimo plėtros politikoje, kad turėtume įvairių pasirinkimo galimybių. Bet mums tikrai reikalinga Europos bendroji žemės ūkio politika. Tokia šiandien būtų mano diskusijų išvada. Noriu padėkoti jums visiems už nuoširdų dalyvavimą.
Luis Manuel Capoulas Santos
Ilgas kalbėtojų sąrašas ir ryžtingas bei aistringas jų minčių dėstymas dar kartą patvirtina, kokia svarbi ši tema Europos Parlamentui ir kad Europos žemės ūkio sektoriui, ūkininkams bei kaimo vietovėms turėtų būti teikiama didelreikšmė.
Šioje diskusijoje nebuvo jokių netikėtumų, nes iš esmės buvo dar kartą patvirtintos pozicijos, ne kartą išsakytos įvairiose diskusijose per visą ilgą svarstymo procesą, trukusį daugiau nei metus, o konkrečiu mano politinės frakcijos atveju - šešiais mėnesiais ilgiau.
Vis dėlto manau, kad diskusijos taip pat aiškiai parodė, jog nėra jokių alternatyvių pozicijų, kurios būtų aukso vidurys ir sudarytų sąlygas atsakingam kompromisui, kurį galėtų priimti dauguma.
Komisija ir Taryba taip pat vėl patvirtino savo pozicijas, bet džiaugiuosi, kad pastebėjau lankstumo ir atvirumo ženklų.
Todėl, brangūs Marianna ir Micheli, pasikliauju jūsų politiniu realizmu ir kompromiso dvasia siekiant rasti galutinį šių gyvybiškai svarbių klausimų sprendimą, kuris būtų tikrai artimas pasiūlytam Parlamento.
Pakartoju, kad toks suartėjimas turėtų simbolinę reikšmę Europos Parlamento galių bendro sprendimo procedūroje sustiprinimo išvakarėse, nes tikiuosi, kad Lisabonos sutarties ratifikavimo problema netrukus bus išspręsta, atsižvelgiant į tai, kad Europai reikalinga Lisabonos sutartis.
Gerb. M. Barnieri, kaip ne kartą sakiau, dar netaikome sustiprintos bendro sprendimo procedūros, bet jau pradedame veikti jos dvasia. Todėl tikiuosi, kad sudėtingos derybos, kurių laukiama šiandien ir rytoj, bus tikrai sėkmingos. Esu įsitikinęs, kad sugebėsime rasti konsensusu paremtą sprendimą, kuris atsakys į Europos ūkininkų ir žemės ūkio sektoriaus, kurie mus atidžiai stebi, problemas. Visi esame įsitikinę, ir tai bus geriausia šių diskusijų išvada: Europai reikalinga bendroji žemės ūkio politika siekiant konkurencingo ir aplinkos požiūriu tvaraus Europos žemės ūkio.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks 2008 m. lapkričio 19 d., trečiadienį.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Gerard Batten  
raštu. - Bendroji žemės ūkio politika priverčia Didžiosios Britanijos vartotojus pirkti maisto produktus išpūstomis kainomis iš žemyno ūkininkų, o ne žemesnėmis pasaulinės rinkos kainomis. Apskaičiuota, kad dėl BŽŪP kainos yra mažiausiai 23 proc. aukštesnės už vyraujančias pasaulinėje rinkoje.
Be to, ekonomistų apskaičiavimais BŽŪP kaina Jungtinės Karalystės vartotojams atitinka mažiausiai 1,2 proc. bendrojo vidaus produkto - o tai šiuo metu yra įspūdinga 16,8 mlrd. svarų sterlingų suma per metus.
Aš atstovauju didelei daliai Londono gyventojų, kurie vargiai pajėgia sumokėti savo sąskaitas. Jie yra susidūrę su labiau nei kada nors anksčiau augančiais mokesčiais ir labiau nei kada nors anksčiau augančiomis kainomis. Jie nieko nėra skolingi žemyno ūkininkams. Jei šalys nori subsidijuoti savo žemės ūkio pramonės šakas, kuris yra jų pačių verslas, už tai turėtų mokėti jų pačių mokesčių mokėtojai.
Už bendrąją žemės ūkio politiką moka mažiausiai pajėgūs tai daryti: pensininkai ir žmonės, turintys nedideles pajamas, t. y. tie, kurie išleidžia didesnę savo grynųjų pajamų dalį maistui. BŽŪP yra tik viena iš daugelio priežasčių, dėl kurių Didžioji Britanija turėtų palikti Europos Sąjungą.
Constantin Dumitriu  
raštu. - (RO) Džiaugiuosi galėdamas pažymėti, kad praėjus metams po to, kai Europos Komisija pradėjo konsultacijas, skirtas suderinti bendrajai žemės ūkio politikai su dabartiniais ūkininkų ir žemės ūkio gamintojų poreikiais, mes pasiekėme konsensusą pagal tam tikrus konkrečius pasiūlymus.
Manau, kad dėl 68 straipsnio pasiektas tinkamas kompromisas, ypač atsižvelgiant į tai, kad nuo 10 proc. iki 15 proc. padidinta viršutinišmokų mažinimo riba tam, kad sutaupytas lėšas galima būtų panaudoti bet kokioms naujoms valstybinės politikos strateginėms priemonėms valstybėse narėse finansuoti ir į tai, kad įvesta nuostata aiškios viršutinės ribos, susijusios su įvairiomis specifinės pagalbos rūšimis.
Norėčiau dar kartą panagrinėti klausimą dėl galutinio termino, susijusio su visišku kompleksinio susiejimo paketo įgyvendinimu Rumunijoje ir Bulgarijoje. Abiejose šiose šalyse tiesioginių išmokų mažinimo viršutinriba 2016 m. sausio 1 d. pasieks 100 proc. Todėl būtų teisinga apibrėžti, kad ši data ir būtų galutinis terminas visiškam kompleksinio susiejimo paketo įgyvendinimui abiejose šalyse. Su nerimu atkreipiu dėmesį, kad nebuvo priimtas atitinkamas dalinis pakeitimas, kurį mes parėmėme. Turėdamas galvoje šio klausimo svarbą naujoms valstybėms narėms, primygtinai siūlau savo kolegoms nariams atsižvelgti į tai paskesnėse diskusijose, kad mes galėtume surasti sprendimą, kuris būtų naudingas abiem valstybėms ir kuriam pritartų visų ES valstybių narių atstovai.
Béla Glattfelder  
Padėties įvertinimas tai nėra paprasčiausia Bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) apžvalga. Faktiškai kalbame apie BŽŪP reformą ir reikšmingą pagalbos žemės ūkiui sumažinimą. Vengrijos ir Vengrijos ūkininkų požiūriu tai nepriimtina.
Dabartinės reformos buvo tik žalingos Vengrijos žemės ūkiui.
Vengrijoje moduliavimas paveiktų net ir mažesnius nei 20 hektarų ūkius. Šiems mažesniems ūkiams reikėtų ne mažinti, o didinti tiesiogines išmokas. Be to, moduliavimo sistemos taikymas naujosiose valstybėse narėse iki 2013 m. prieštarautų prisijungimo sutarčiai.
Siekiant užtikrinti maisto tiekimo saugumą, turime toliau teikti paramą gamybai ir taikyti su rinka susijusias priemones, įskaitant grūdų intervencijos sistemą. Mes manome, jog nepriimtina, kad intervencinkaina būtų susieta su grūdų kaina Ruano uoste, kadangi labiau nutolusiose ir ypač naujosiose valstybėse narėse vidutinės transporto išlaidos yra žemesnės, todėl ši nuostata yra diskriminuojamojo pobūdžio.
Mes prieštaraujame pieno kvotų padidinimui. Paaiškėjo, kad sprendimas dėl pieno kvotų padidinimo, priimtas šį pavasarį, buvo ydingas, kadangi dėl jo keliose valstybėse narėse krito pieno kainos. Pieno kvotų padidinimas ypač prieštarauja Vengrijos interesams, kadangi mes turime reikšmingą neišnaudotos pieno kvotos dalį. Toks žingsnis neleistų Vengrijos gamintojams didinti gamybos.
Pritariame pasiūlymui toliau teikti paramą tabako gamintojams. Keli tūkstančiai šeimų užsidirba pragyvenimui iš tabako gamybos, ypač labiausiai socialiai nuskriaustose šalies šiaurės rytų srityse.
Roselyne Lefrançois  
Iš pradžių norėčiau ypač gerai įvertinti puikų darbą, atliktą mūsų pranešėjo L. Capoulaso Santoso, kuris nuolatos sieksubalansuoto ir stabilaus kompromiso, kad Europos Parlamentas galėtų kalbėti vienu balsu su susiskaldžiusia ir abejojančia Taryba.
BŽŪP reformos patikrinimas, dėl kurio mes šiandien balsuosime, - nepaprasta galimybiš esmės apsvarstyti tai, kaip mes galime "išvaduoti" Bendrąją žemės ūkio politiką (BŽŪP) nuo jai kenkiančio nepasitenkinimo ir daugiausia dėmesio skirtume didžiuliam darbui, susijusiam su uždaviniais šiai politikai reformuoti po 2013 m.
BŽŪP neabejotinai reikia gryno oro gurkšnio (ypač socialinėje ir aplinkos srityse). Šiuo atžvilgiu džiaugiuosi, kad mes sugebėjome iš dalies pakeisti Europos Komisijos tekstą ir įtraukėme į jį daugiau socialiai opių klausimų, t. y. visų pirma pasiūlėme padidinti paramą mažiesiems ūkininkams; be to, įvedėme "darbo" ir "užimtumo" sąvokas į taisykles dėl pagalbos skyrimo. Vis dėlto apgailestauju (tai vienintelpastaba, kurią paminėsiu), kad ekonominiai ir socialiniai kriterijai nėra plačiau susieti su ekologijos kriterijais, o juk "tvarumas" turi tapti mūsų žemės ūkio politikos svarbiausiu požymiu.
Lasse Lehtinen  
raštu. - (FI) Gerb. pirmininke, turime užtikrinti, kad daugiau pastangų būtų dedama siekiant, kad žemės ūkio pagalba būtų skiriama tokiais būdais, kurie skatintų žemės ūkio tvarią plėtrą. Dabartinės subsidijos, bendrai tariant, tėra būdas ūkininkų pajamoms padidinti.
Žemės ūkis šalyse ant Baltijos krantų - didžiausias jūros teršėjas šiame regione. Mokėdami žemės ūkio subsidijas faktiškai didiname gruntinio vandens ir jūros taršą.
Bet kokios rūšies verslas, įskaitant ir žemės ūkį, turi dalyvauti savanoriškame aplinkosaugos darbe ir projektuose. Tai vienintelis būdas, galintis užtikrinti žemės ūkio ateitį. Kodėl mokesčių mokėtojai turi toliau remti darbo sritį, dėl kurios daroma žala aplinkai, jei taršos galima būtų išvengti perkant importuotus maisto produktus?
Šiuo metu švarus vanduo jau tampa deficitine preke. Tai argi protinga versti žmones mokėti už jo teršimą ir dar iš valstybinių pinigų.
Žemės ūkis turi tinkamai įgyvendinti begalę šiuo metu galiojančių aplinkosaugos priemonių. Jau yra fosforo ir azoto regeneravimo technologijų, o netrukus šis procesas taps pelningas finansiniu požiūriu. Šie brangūs gamtos turtai ir žaliavos turi būti pakartotinai panaudoti kaip ir kiti gamtos turtai.
Janusz Lewandowski  
raštu. - (PL) Kaip ir buvo tikėtasi, BŽŪP reformos patikrinimas sudargalimybę įvertinti Bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) principus daug kruopščiau negu tai padaryta kitų Europos Sąjungos politikos ir biudžeto sričių atveju.
Žemės ūkio politika, kuri vienu metu "prarydavo" didžiąją dalį biudžeto išlaidų ir kuriai iki 2013 m. pabaigos bus skirtas trečdalis naujojo biudžeto, buvo smarkiai kritikuojama. Viską vainikuojantis argumentas - žemės ūkio ekonomikoje ir užimtumo srityje vaidmens ir jo dalies ES biudžete disproporcija. Tai nesusipratimas.
Bendrai paėmus, BŽŪP - Bendrijos politika, o jai tenkančios ES viešosios išlaidos, tiek nacionalinės, tiek ir bendrosios, neviršija 0,3 proc. BVP. Be to, padėtis tarptautiniu lygmeniu pasikeitė, ir bado katastrofa besivystančiose šalyse turi priversti mus pakartotinai apsvarstyti paramos Europos žemės ūkiui principus.
Europos Parlamentas rūpestingai išnagrinėjo šią problemą. Apie tai liudija daugybdalinių pakeitimų taisymų. Valstybės, pvz., Lenkijos, kurioje žemės ūkis - palyginti didelis užimtumo veiksnys, požiūriu būtų teisinga padidinti pieno kvotas ir teikti nacionalinę paramą į nepalankiausią padėtį patekusiems sektoriams. Kalbant apie moduliavimą, kuris pasirodesąs vienas labiausiai prieštaringų klausimų, verta prisiminti, kad naujosiose valstybėse narėse tiesioginių išmokų mažinimo viršutinriba tik 2013 m. pasieks 100 proc. ir kad moduliavimas gali būti suprastas kaip pranašas žemės ūkio politikos pakartotinės nacionalizacijos, kuri būtų nenaudinga.
Cătălin-Ioan Nechifor  
raštu. - (RO) Kaip atstovaujantis Rumunijos, vienos iš naujųjų valstybių narių, sričiai, kurioje žemės ūkis vaidina reikšmingą vaidmenį, nemanau, kad skirtingos sąlygos, taikomos ūkininkams iš šių valstybių ir iš senųjų Europos Sąjungos valstybių, būtų pradėtos vienodinti po vertinimų, atliktų per BŽŪP reformos patikrinimą. Vis dėlto gerai, kad nacionalinės pieno kvotos Rumunijai nebuvo pakeistos ir kad valstybės narės turi galimybę padidinti jų pieno kvotas tam tikram laikotarpiui, jei šių kvotų neišnaudoja kitos valstybės narės. Turint galvoje dabartinę krizę, kuri daro poveikį ir šiam sektoriui, svarbu pateikti pasiūlymą sukurti pieno fondą, kuris teiktų paramą restruktūrizuojant šį sektorių.
Atsižvelgiant į numatomą pieno kvotų sistemos pasikeitimą nuo 2015 m. (bus pradėtas taikyti naujas reglamentas), pieno gamintojams iš anksto turėtų būti suteikta galimybprisitaikyti prie pokyčių ir investuoti atsižvelgiant į rinką, ypač dėl to, kad prašymų dėl paramos investicijoms terminai yra palyginti ilgi. Be to, parama pieno gamintojų investicijoms daugiau neturėtų būti apribota nurodytu kvotų kiekiu, kad gamintojai galėtų investuoti labiau atsižvelgdami į rinką.
Maria Petre  
Išgirdau vieną kolegą narį kalbant apie tai, kaip galima būtų padalyti vieną saldainį dviem vaikams. Tęsdamas šią mintį norėčiau atkreipti dėmesį į faktą, kad jei šie vaikai būtų Rumunijos ar Bulgarijos ūkininkai, tai pasakyčiau, kad jie gaus tai, ką užsitarnavo, po aštuonerių metų. Norėčiau paklausti, ar jie vis dar bus vaikai po aštuonerių metų?
Kai aš, kaip EP narys iš Rumunijos, ėmiau dalyvauti Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto, mano dėmesį patraukfraz"poveikio sušvelninimas", kuri, pvz., dažnai pavartojama, kai kalbama apie pieno kvotas. Aš klausiau tuomet ir klausiu šiandien: kaip Rumunijos ir Bulgarijos ūkininkai gali suderinti "veiklos skatinimo" procedūrą su jos "poveikio sušvelninimo" procedūra? Kai tik Rumunija pradėjo prisijungimo procedūras, partneris iš Danijos pasakman, kad šio proceso metu sudėtingiausias skyrius bus žemės ūkis. Šiandien tikiuosi, kad, praėjus dvejiems metams po prisijungimo, Rumunijos žemės ūkis pagaliau suteiks galimybę suvienyti Europą.
Dushana Zdravkova  
raštu. - (BG) Tolesnis Bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) reformavimas - svarbi prielaida, kad Europa šiame sektoriuje išlaikytų lyderės vaidmenį. Be abejo, tai neturi būti daroma gamintojų arba galutinių vartotojų lėšomis. Gerai žinoma, kad Europos Sąjunga iš žemės ūkio produktų eksportuotojos tapo jų importuotoja. Tai rodo, kad šiandienių diskusijų išvados turėtų būti subalansuotos, kad galėtume būti įsitikinę, jog bus apsaugoti visų gyventojų interesai.
Manau, kad didelKomisijos pasiūlymų dalis naudinga Bulgarijos ūkininkams, kadangi blogas Bulgarijos vyriausybės šio sektoriaus valdymas ir su juo susiję piktnaudžiavimai neleido pasiekti rezultatų, numatytų pagal pasirengimo stojimui mechanizmus. Dėl šios priežasties matėme, kaip per kelis praėjusius mėnesius kilo žemės ūkio gamintojų protestai (daugiausia pieno ir grūdų sektoriuose). Todėl, nekeliant grėsmės visiškam pieno produktų rinkos liberalizavimui, svarbu užtikrinti saugumą tiems regionams, kuriuose ūkininkai ypač priklausomi nuo pienininkystės, kaip vienintelio jų pragyvenimo šaltinio.
Bulgarijoje dideldalis pieno ūkių išsidėstę kalnuotose vietovėse, taip pat kitose vietovėse, kuriose jiems kyla tam tikrų sunkumų. Dėl to pritariu minčiai, kad daugiau lėšų turėtų būti skirta šių ūkių vystymui ir tam, kad būtų sukurtas specializuotas fondas pieno gamintojams.
