Teisėkūros įgaliojimų delegavimas (diskusijos)
Pirmininkė
Kitas klausimas - J. Szájerio pranešimas Teisės reikalų komiteto vardu dėl teisėkūros įgaliojimų delegavimo -.
József Szájer
pranešėjas. - (HU) Ponia pirmininke, pone M. Šefčovičiau, daugelis kalbėtojų, pradėdami kalbą Parlamente, sako, kad jų tema svarbi, labai svarbi ar netgi viena iš svarbiausių. Aš irgi norėčiau tai pasakyti, bet mano motyvai daug stipresni nei kitų, nes tema, kurią dabar aptariame, Parlamento teisėkūros įgaliojimų delegavimo Komisijai teisė, yra turbūt svarbiausia ir vis dėlto dažnai nepaisoma Lisabonos sutarties naujovė.
Tie, kurie kritikavo Lisabonos sutartį, kalbėjo apie demokratijos trūkumą. Ponios ir ponai, norėčiau pasakyti, kad šis pakeitimas, t. y. Parlamento teisės deleguoti teisėkūros įgaliojimus garantija, yra vienas iš reikšmingiausių būdų išplėsti Parlamento jurisdikciją. Tai reiškia, kad piliečių tiesiogiai renkami atstovai, įgyvendindami savo teisėkūros įgaliojimus, nuo šiol Parlamente galės prižiūrėti ir vetuoti Europos Komisijos priimamas įgyvendinimo rezoliucijas ir sprendimus. Kitaip tariant, šis Lisabonos sutarties elementas, dažnai minimas kalbant apie Parlamento galių išplėtimą, būtent tai, kad gerokai padaugėjo bendro sprendimo procedūros taikymo atvejų ir kad išplėstos sritys, kuriose Parlamentas gali dalyvauti, kartu su Parlamento teisėkūros įgaliojimų delegavimo klausimu reiškia ne tik kiekybinę, bet ir nemažą kokybinę plėtrą. Kitaip tariant, nuo šiol, naudodamiesi ilgos, daugelį metų vykusios kovos ir ginčo, kurį Europos Parlamento nariai tęsia toliau, rezultatais esame užtikrinti, kad Europos Komisijos priimtus sprendimus, nepatenkančius į jos pačios jurisdikciją, o priimamus įgyvendinant deleguotus teisėkūros įgaliojimus, prižiūrėtų Parlamentas. Daugelis, žinoma, gali sakyti, kad oficialiai ši priežiūra jau egizistavo. Tam tikru požiūriu tai tiesa, bet esant tokiems terminams ir tokioms aplinkybėms, tokiam teisėkūros ir tarpinstituciniam bendradarbiavimui, koks vyko, veiksminga priežiūra buvo neįmanoma. Taip pat norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad susidarius šiai naujai galimybei, t. y. galiojant Lisabonos sutarties 290 straipsniui, per ateinančius keletą metų pakis Parlamento darbas, ypač tuo atveju, jei mes, Parlamento nariai, šiuos įgaliojimus vertinsime rimtai ir tikrai galėsime priimti sprendimus šiais klausimais.
Jeigu norime, kad išorinis pasaulis ir šioje srityje nedirbantys žmonės suprastų, apie ką čia kalbama, nes tai labai techniškai sudėtingas klausimas, tačiau vis tiek susijęs su demokratine institucija ir padedantis Europoje pašalinti vadinamąjį demokratijos trūkumą, turėtume pabrėžti štai ką: tai reiškia, kad Parlamentas ir Taryba, dvi Europos Sąjungos teisėkūros institucijos, negali pačios išspręsti kiekvieno išsamaus klausimo. Parlamentas posėdžiauja kiekvieną mėnesį, o kartais, kaip, pvz., dabar, esama aplinkybių, kai mes posėdžiaujame, bet negalime balsuoti, bet net ir tada Parlamentas galiausiai juk turi prižiūrėti klausimus, kuriuos sprendžia Taryba arba, įgyvendindama deleguotus teisėkūros įgaliojimus, Komisija. Nuo šiol bus įmanoma tai daryti.
Pranešime stengiausi aiškiai išdėstyti, kad Parlamentas primygtinai gina šias teises. Mes nesutiksime su jokiomis papildomomis pareigomis, negu numatytos Sutartyje. Mes su jomis nesutiksime, nes norime visapusiškai naudotis savo teisėmis, ir manau, kad Europos demokratija nuo to padidės. Jeigu norime tai daryti, žinoma, reikalingas artimas bendradarbiavimas su Komisija ir Taryba, tačiau neturime pamiršti, kad dabar kompetencija priklauso teisės aktų leidėjams - Parlamentui ir Tarybai. Norėčiau padėkoti visiems, visiems mano kolegoms nariams, už bendradarbiavimą šiuo sudėtingu klausimu ir noriu, kad Parlamentas ateityje visapusiškai naudotųsi naujosiomis savo galiomis.
Maroš Šefčovič
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - Ponia pirmininke, pirmiausiai norėčiau padėkoti J. Szájeriui už labai aukštos kokybės pranešimą, nes mes Komisijoje labai vertiname Parlamento parodytą paramą horizontaliam deleguotųjų aktų metodui.
Žinoma, teisės aktų leidėjas turi visas teises visus su deleguotaisiais aktais susijusius klausimus reglamentuoti kiekviename pagrindiniame akte, bet kad veikla nebūtų fragmentiška, reikia tam tikrų gairių.
Tai buvo komunikato, kurį Komisija pateikdar gruodžio mėn., tikslas - nurodyti teisės aktų leidėjui, kokia būtų pageidautina veiksmų kryptis, kad būsimiems teisės aktams galėtume taikyti gerą ir praktišką metodą.
Norėčiau pabrėžti, kad Komisija tvirtai remia bendro susitarimo arba netgi tarpinstitucinio visų trijų institucijų susitarimo dėl deleguotųjų aktų idėją, nes taip rengiant teisės aktus atsirastų derama tvarka.
Šiuo klausimu galiu tik pakartoti, kad Komisija pranešimą vertina labai palankiai. Mes galime nesutarti kai kuriais konkrečiais klausimais, bet mūsų tikslai tie patys. Norime tikslumo, našumo, skaidrumo, aiškios ir sąžiningos galių pusiausvyros.
Jums leidus kalbėti šiek tiek konkrečiau, pateiksiu keletą labai trumpų pastabų apie kai kurias pranešimo dalis.
Dėl ribojamojo 290 straipsnio, ypač 2 dalies, pobūdžio, tai mūsų nuomonės šiek tiek skiriasi vertinant teisės aktų leidėjo kontrolę pasitelkiant deleguotuosius aktus, bet nenorėtume pradėti teisinio ginčo, nes manome, kad labai svarbu ieškoti praktinių sprendimų rengiant konkrečius teisės aktus.
Įgaliojimų delegavimo trukmės požiūriu mes labai teigiamai vertiname ir remiame pranešime išdėstytą numanomo atnaujinimo idėją, nes manome, kad ji labai konstruktyvi, ir galime sakyti, kad tam tikri šio pobūdžio sprendimai jau buvo taikyti kelių teisės aktų svarstymo bylose.
Turiu dar vieną konkrečią pastabą dėl teisės pareikšti prieštaravimą galiojimo trukmės. Šioje srityje irgi, sakyčiau, esame vieningi, nes mes iš esmės irgi pritariame pranešėjo nuomonei dėl standartinės dviejų mėnesių formuluotės numatant galimybę minėtąją trukmę pratęsti papildomais dviem mėnesiais - tai būtų galima nustatyti bendrame trijų institucijų susitarime, kurį, tikiuosi, ateityje turėsime. Manau, kad jau matėme maždaug dešimt teigiamų pavyzdžių, kaip tai buvo taikoma dabartinėje teisėkūros praktikoje.
Dėl skubos tvarkos tai praeityje jau turėjome keletą aiškių pavyzdžių, kad kai kurios problemos, pvz., maisto sauga ar žaislų sauga, turi būti sprendžiamos labai skubia tvarka, todėl manome, kad netgi turėtume rasti kokį nors dar skubesnį būdą negu pranešėjo siūlomas ankstyvas patvirtinimas.
Leiskite baigiant aptarti suderinimą, nes tai labai svarbu Parlamentui, šioje srityje irgi ragintume vadovautis pragmatišku požiūriu, nes šis Parlamentas kartu su Komisija jau atliko nemažai darbo derindami daugiau kaip 250 įstatymo galią turinčių teisės aktų, kurie buvo derinami vadovaujantis pragmatiniu požiūriu.
Dabar manome, kad pirmenybturėtų būti teikiama sritims, kuriose prieš įsigaliojant Lisabonos sutarčiai ir iki šiol dar neprisitaikėme prie reguliavimo procedūros su tikrinimu. Manau, joms turėtume skirti daugiausia dėmesio. Tai irgi pareikalautų labai daug darbo, bet jau dabar galvojame, kaip tai padaryti pragmatiškiausiai ir lanksčiausiai.
Jo Leinen
Ponia pirmininke, Komisijos nary, Europos Parlamentas ilgą laiką laukšios akimirkos - kad galėtų turėti vienodas teises su Taryba kontroliuoti teisėkūros įgaliojimų delegavimą. Akivaizdus šio aspekto pavyzdys: 2008 m. buvo 6 000 deleguotųjų aktų, kitaip tariant, milžiniškas standartų kalnas, ir šiuos standartus Komisija, taikydama senąją komitologijos procedūrą, tam tikru požiūriu pavertantrinės teisės aktais. Šiame procese Parlamentas turėjo labai mažai teisių. Mes buvome informuojami, bet nebuvome teisės aktų bendraautoriai. Dabar, įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, tai pasikeitė.
Turime vienodas teises su Taryba kontroliuoti deleguotuosius aktus ir norime vienodu mūsų statusu visapusiškai naudotis. Tai reiškia, Komisijos nary, kad kai teigiate, jog įmanoma taikyti skubos tvarką, žinokite, kad mes irgi turėsime informaciją gauti kuo anksčiau. Norime informaciją gauti taip anksti, kaip ją gauna Taryba.
Carlos Coelho
Manau, kad tikrai būtų sąžininga pirmiausia pasveikinti J. Szájerį parengus puikų pranešimą, kurį jis mums pristatė. Kaip teisingai pasakyta, Lisabonos sutartimi sustiprinamos Europos Parlamento galios ir nustatomos taisyklės, kad būtų įtvirtinta demokratinkontrolė. Todėl manau, kad Parlamentas nusipelno būti pasveikintas dvigubai: ne tik už puikų ką tik mano minėtą J. Szájerio pranešimą, bet ir todėl, kad naujosiomis taisyklėmis panaikinama sena komitologijos sistema, kurią šiame Parlamente taip dažnai kritikavome.
Dabar turime Lisabonos sutarties 290 straipsnį ir pastebiu, kad J. Szájerio pranešime siūlomas ne vienas darbo būdas, kuriuo būtų apsaugotos Parlamento prerogatyvos. Naudodamasis šia naująja nuostata, Parlamentas gali daugiau dėmesio skirti esminiams teisės aktams ir suteikti Komisijai tam tikro lankstumo neesminiams įstatymo galią turintiems teisės aktams užbaigti laikantis teisės akto leidėjo nustatytų ribų. Kaip teisingai pasakJ. Leinen, dabar turime vienodas teises su Taryba ir todėl Parlamento padėtis nėra blogesnė.
Ponia pirmininke, norėčiau pabrėžti tam tikrus J. Szájerio pranešimo aspektus, kurie, manau, yra itin svarbūs. Pirmasis - tai, kad atmetame bet kokias nuostatas, kuriomis teisės aktų leidėjui nustatomos papildomos pareigos, negu jau įtrauktos į 290 straipsnį. Antra, Komisija turi užtikrinti, kad informacija ir atitinkami dokumentai būtų pateikiami anksti ir nuolat. Trečia, laikotarpiai turėtų prasidėti tik tada, kai bus gauti variantai visomis kalbomis - kartoju, visomis kalbomis. Paskutinis aspektas - turi būti atsižvelgta į Parlamento atostogų laikotarpius.
Eva Lichtenberger
Ponia pirmininke, šie dažnai nepakankamai įvertinami struktūriniai institucijų trikampio santykių klausimai J. Szájerio pranešime labai gerai apibendrinti. Bendradarbiavimas buvo itin konstruktyvus ir norėčiau už tai irgi pareikšti nuoširdžią padėką.
Lisabonos sutartimi sukūrėme naujus santykius ir šie nauji santykiai neturi būti slapta verčiami niekais. Šiuo požiūriu tai svarbiausias aspektas. Šios naujos tvarkos tikslas - suteikti Europos Parlamentui vienodas teises su Taryba, įskaitant teises deleguotųjų aktų atžvilgiu, taip pat pirmiausia užtikrinti, kad tai būtų įmanoma ir, antra, kad tai būtų garantuojama procedūros taikymo laikotarpiu.
Todėl mums patys svarbiausi dalykai - kad būtų sudarytos tinkamos sąlygos: kad siekdami priimti reikiamus sprendimus turėtume aiškias galimybes prieš pakankamai laiko susipažinti su dokumentais, ir, antra, kad jokios procedūros nebūtų vykdomos "bendro sutarimo" pagrindu, o būtų sudaromi nekintami susitarimai, kurie negalėtų priklausyti nuo politinės nuožiūros ar einamosios politinės darbotvarkės.
Todėl mums reikia tvirtų, patikimų taisyklių, kuriomis galėtume Parlamento teises apsaugoti praktiškai, o ne tik paminėti jas teoriškai. Dėkojame, pone J. Szájeri. Tai buvo puikus bendradarbiavimas ir tikiuosi, kad juo pasinaudodami pasieksime tai, ką turime pasiekti savo kolegų narių labui.
William  Dartmouth
EFD frakcijos vardu. - Pone Pirmininke, pranešėjas teisingai pažymi demokratijos trūkumą. Elitiniam dariniui - o tokia yra Europos Sąjunga - demokratijos trūksta, šis trūkumas didėjo, didėja ir dabar, įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, dar padidės. Turiu pasakyti, jog esu suglumęs, kad pranešėjas, nepaisant jo iškalbos, sprendimu laiko 290 straipsnį.
Mes 290 straipsnį aiškiname kaip suteikiantį Komisijai galimybę pildyti ar iš dalies keisti teisės aktus. Ši galimybplati, leidžianti plačiai užsimoti ir ją galima aiškinti beveik neribotai. Mes teigtume, kad apsaugos nuo netinkamo naudojimosi taip Komisijai deleguotais įgaliojimais nuostatos akivaizdžiai nepakankamos. Galbūt pranešėjas atsakydamas pakomentuos, kodėl jos pakankamos. Todėl išrinkto Parlamento galios taip ir toliau perduodamos nerenkamai Komisijai, kad ir ką būtų norėta pasakyti Lisabonos sutartyje.
Visada teigėme ir teigiame, kad Lisabonos sutarčiai trūksta demokratinio teisėtumo, iš esmės todėl, kad visos trys elitinės politinės partijos Jungtinėje Karalystėje žadėjo referendumą ir visos trys elitinės politinės partijos tą pažadą stulbinamai sulaužė. Todėl 290 straipsnis yra neteisėtai sudarytos Lisabonos sutarties produktas. Šiuo straipsniu demokratijos trūkumas tik didinamas - būtų įdomu iš pranešėjo išgirsti, kodėl taip nėra - ir todėl jam turėtų būti nepritariama.
Hans-Peter Martin
(DE) Ponia pirmininke, būdamas uolus Europos šalininkas, aš nepritariau Lisabonos sutarčiai būtent todėl, kad ja suteikiama galimybteikti tokius argumentus, kokius ką tik išgirdome, ir būtent todėl, kad joje nesukurta aiškumo ir konkretumo, kurio už visa kita labiau norėčiau ateities kartoms. Vis dėlto esu realistas ir norėčiau pasakyti, kad dabar turime su tuo susitaikyti. Labai svarbu dar kartą konkrečiau pasakyti, kad šis straipsnis, 290 straipsnis, gali būti aiškinamas taip, kad ne tik Taryba, bet ir Parlamentas gali vienašališkai ir gana paprastai panaikinti atitinkamą įgaliojimų delegavimą. Turėsime tai nuolat prisiminti.
Žinoma, tai, ką sakJ. Leinen, irgi tiesa, būtent tai, kad jau dabar turime tūkstančius ne visiškai suprantamų įstatymo galią turinčių teisės aktų ir tuo nuolat naudojasi Europos priešininkai, Europos projekto, Europos Sąjungos, kuri turėtų veikti būtent tose srityse, kuriose mums jos labiausiai reikia, oponentai. Tai irgi labai susiję su skaidrumu. Todėl man atrodo labai svarbu, kad 10 dalyje teigiama, jog reikia konkrečiai paaiškinti, bet kitų dalykų, dokumentų perdavimo tvarką.
Nemažai iš mūsų žino Informacijos laisvės aktą ir nemažai iš mūsų žino, kaip reikalai tvarkomi JAV. Kodėl tada mes tiesiog nepasinaudojame "copy" ir "paste" funkcijomis ir nesudarome piliečiams ir mums patiems, Parlamento nariams, galimybės gauti atitinkamus dokumentus nepriklausomai, o ne dėl kieno nors malonės ar frakcijoms darant didelius žygius? Kodėl nepadarome, kad gauti šiuos dokumentus būtų teisė, o ne galimybė, jeigu jau prisiimame didelę riziką, kad susidarys tūkstančiai deleguotųjų įstatymo galią turinčių teisės aktų? Šiuo požiūriu sakyčiau, naudingai dirbkime toliau. Būsime konstruktyvūs partneriai esminio demokratijos pertvarkymo kelyje.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Ponia pirmininke, Komisijos nary, vykdomųjų įgaliojimų delegavimo Komisijai proceso klausimu Lisabonos sutartyje teigiama šis tas naujo. Beje, 290 straipsnyje nurodomas būtent šis dalykas. Iš tikrųjų deleguotieji aktai yra bendrieji aktai, kuriais gali būti keičiami nereikalingi pagrindinio įstatymo galią turinčio teisės akto aspektai, numatant teisę vykdomuosius įgaliojimus deleguoti Komisijai.
Praktiškai taip leidžiama apibrėžti įgaliojimus, delegavimo trukmę, laikotarpį, per kurį Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimų, ir įgaliojimų atšaukimo sąlygas. Parlamentas ir Taryba vykdo kontrolę, bet tik po to, kai priimami deleguotieji aktai. Deleguotieji aktai taip pat gali būti skelbiami laikotarpiu, per kurį Europos Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimų. Vis dėlto prašau jūsų, Komisijos nary, taip pat užtikrinti didesnį deleguotųjų aktų rengimo proceso skaidrumą.
Maroš Šefčovič
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - Ponia pirmininke, leiskite reaguoti į gerbiamų narių pastabas. Visiškai sutinku su J. Leinenu, kad Lisabonos sutartimi įtvirtinti didžiuliai pokyčiai. Tai pabrėžpranešėjas J. Szájer. Norėčiau jus patikinti, kad mes tai gerai žinome ir kad šia procedūra naudotumės su didžiausia pagarba teisės aktų leidėjui, nes tai labai svarbu mūsų abipusiams santykiams ir geram bendradarbiavimui.
O kas dėl skubumo ir skubių procedūrų, norėčiau visus jus patikinti, kad jas taikysime tik itin ypatingais, išimtiniais atvejais. Mes žinome, kad jeigu piktnaudžiautume šia priemone, mūsų santykiai būtų labai sudėtingi, ir tikrai neketiname to daryti.
Dėl C. Coelho ir E. Lichtenberger pastabų, tai norėčiau jus irgi patikinti, kad padarysime viską, ką galime, kad užtikrintume ir tuo pat metu kaip Tarybai pateiktume jums ankstyvąsias visų dokumentų kopijas su visais reikalingais vertimais. Žinome, kad Lisabonos sutartimi padarytas šis labai svarbus pakeitimas - tai, kad teisėkūros ar finansiniais klausimais Europos Parlamentas turi visiškai tokias pat teises kaip Taryba.
Be to, planuojame išplėtoti naujovišką bendradarbiavimą - Europos Parlamentas dalyvautų parengiamajame deleguotųjų aktų sudarymo darbe, ir norėtume tai daryti turėdami labai tvirtą pagrindą. Todėl šių naujų santykių išraišką rasite ir pagrindų susitarime, dėl kurio dabar deramės mes, Komisija, ir Europos Parlamentas.
Pereinant prie W. the Earl of Dartmouth ir H. P. Martino pastabų dėl neribotų galių, kurias šis 290 straipsnis suteiktų Komisijai, nemanau, kad tikrai taip yra, nes juk jūs, teisės aktų leidėjas, nuspręsite, deleguoti įgaliojimus Komisijai, ar nedeleguoti. Jūs, teisės aktų leidėjas, turėsite galimybę atšaukti šiuos įgaliojimus arba prieštarauti Komisijos pateikiamiems pasiūlymams. Tad negaliu sutikti, kad patenkame į pilkąją zoną, nes manau, kad teisės aktų leidėjo galios labai aiškiai išdėstytos Sutartyje, o Komisija, žinoma, to laikysis.
József Szájer
pranešėjas. - (HU) Noriu padėkoti savo kolegoms nariams už šias diskusijas, nes rengti šį pranešimą tapo įmanoma artimai bendradarbiaujant komitetams - atskirai paminėčiau Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetą, kuris ateinančiu laikotarpiu turės daug tokių uždavinių, ir politines partijas. Taip pat, kolegos nariai, norėčiau pridurti, kad tai - kova. Kova su Komisija, kova su Taryba, nes tai yra kova už mūsų teises. Šiame pranešime norima aiškiai patvirtinti, kad tai - mūsų teisės ir mes primygtinai jų reikalausime. Tai daug lengviau padaryti, kai mane remia komitetai ir EP nariai iš kitų partijų, tada savo partnerėms institucijoms galime aiškiai parodyti, kad Parlamentas šiais klausimais reiškia kuo ryžtingiausius reikalavimus. Kartu, siekiant šia teise veiksmingai naudotis, M. Šefčovičiaus žodžius laikau padrąsinimu, kad ateinančiais mėnesiais paspartės bendrasis derinimas ir kad šias teises galėsime iš tikrųjų išplėsti kuo plačiau. Manome, kad tai svarbu pirmiausia toms sritims, kuriose anksčiau nebuvo taikoma bendro sprendimo procedūra.
Dar vienas labai svarbus aspektas, kurį kolegos nariai taip pat minėjo, yra tai, kad svarbu gauti informaciją. Ši teisturi būti išdėstyta tarpinstituciniame susitarime ir šiuo klausimu jau vyksta diskusijos su Komisija ir su Taryba. Vis dėlto norėtume žinoti, ką daro Taryba; kaip ji konsultuojasi šiais klausimais. Apie tai, ar mūsų teisės išsiplėtė, ar susiaurėjo, ponios ir ponai, skaitykite pranešime ir teisės aktuose. Pastarąjį dalyką suvokiu tik taip: mūsų teisės išsiplėtė. Iki šiol neturėjome teisės nuspręsti, ką daryti su įgaliojimais, kuriuos buvome anksčiau delegavę. Praktiškai Parlamentui šiame procese nebuvo skirta jokio vaidmens. Jie mūsų klausėsi iš mandagumo, bet terminai buvo tokie trumpi, kad Parlamentas tuo laikotarpiu net neposėdžiaudavo. O dabar galime vetuoti arba atšaukti šiuos sprendimus ir netgi neprivalome pateikti motyvų - kitaip tariant, tai tikrai yra teisių išplėtimas. Mes esame tie, kurie turi teisėkūros įgaliojimus, ir šiuos įgaliojimus deleguojame Komisijai. Todėl, mano nuomone, tai ne kas kita, o tik mūsų teisių išplėtimas. Kolegos nariai, dabar tik nuo mūsų priklauso, ar naudosimės šiomis teisėmis ateityje.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks per kitą plenarinį posėdį Briuselyje.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Raffaele Baldassarre  
raštu. - Pirmiausia norėčiau padėkoti J. Szájeriui už puikų darbą, atliktą per tokį trumpą laiką. Deleguotieji aktai turės labai didelę reikšmę ES teisei ir tarpinstitucinei ES pusiausvyrai. Todėl būtina juos rengti ir sprendimus dėl jų priimti visiškai skaidriai, kad Parlamentas ir Taryba galėtų demokratiškai kontroliuoti, kaip Komisija naudojasi jai deleguotais įgaliojimais. Šiuo požiūriu, kaip teigiama Szájerio pranešime, kai kurie klausimai bus itin svarbūs ir jiems turėsime skirti daugiau pastangų. Tai - inter alia, Europos Parlamento galimybbet kuriuo metu atšaukti deleguotus įgaliojimus ir užtikrinti, kad Parlamentui ir Tarybai būtų suteiktos tos pačios teisės dalyvauti delegavimo procese. Galiausiai norėčiau pabrėžti, kad Komisija turėtų prioritetine tvarka pateikti visus teisės aktų pasiūlymus, reikalingus norint prie 290 - 291 straipsnių nuostatų pritaikyti acquis, įskaitant politinių sričių, kurioms pagal Lisabonos sutartį dabar taikoma bendro sprendimo procedūra, acquis.
Zita Gurmai  
raštu. - Labai palankiai vertinu J. Szájerio pranešimo rezultatus. Apibrėžti naują teisėkūros sistemą - sunkus ir sudėtingas dalykas. Esu įsitikinusi, kad Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), ypač jos 290-291 straipsniuose, įtvirtinamas demokratinis ES pobūdis ir racionalizuojama jos teisintvarka. Naujai įtvirtinta įstatymo galią turinčių teisės aktų sąvoka turi didžiulių padarinių. Pranešime pabrėžiami nedideli pagrindinių teisėkūros institucijų skirtumai, kompetencijos sritys ir išsami tvarka, kaip jos tarpusavyje bendradarbiauja. Tikrasis klausimas toks: Jeigu Europos Komisija gauna daugiau teisėkūros kompetencijos sričių ir platesnius teisėkūros įgaliojimus (tai reiškia, kad kartu plečiami ir Bendrijos interesai), kokius kontrolės metodus turėtų taikyti Taryba ir EP? Priemonės nustatytos naujojoje SESV teisėkūros sistemoje, bet nėra praktinės patirties, kaip jas pritaikyti Bendrijos lygmeniu. Galiausiai raginčiau teisėkūros institucijas kuo greičiau sudaryti tarpinstitucinį Parlamento, Tarybos ir Komisijos susitarimą dėl 290 straipsnio įgyvendinimo, nes skubiai reikia didesnio skaidrumo.
Rafał Trzaskowski  
Įgaliojimų delegavimo procedūra, nors ji ir antraplanė, yra labai svarbus Lisabonos sutartimi nustatytas kokybės pokytis. Jį reikėtų laikyti Sutarties tikslo įgyvendinimu, nes be jo sprendimų priėmimo procese nebūtų visapusiškai įtvirtinta Parlamento pozicija kitų institucijų atžvilgiu. Nes tik taikydami šią procedūrą įgysime visapusiškus teisėkūros įgaliojimus ir vaidmenį įgyvendinant bet kurį teisės aktą. Labai gerai žinome, kiek daug streso patiriama sunkiose derybose su Taryba per bendro sprendimo procedūrą ir priimant sprendimus tais atvejais, kai įgyvendinimas prieštarauja tarpinstituciniam susitarimui. Iki šiol "komitologija" buvo nepakankamo valstybių narių pasitikėjimo Komisija išraiška, o dabar Parlamento vaidmeniu teisės akto įgyvendinimo procesui suteikiama daugiau skaidrumo. Parlamentas ir - netiesiogiai - ES piliečiai atsidurs arčiau ES teisės aktų įgyvendinimo, įgaliojimų delegavimo procedūrą turėtume vertinti būtent taip. Vis dėlto, kad visa tai turėtų prasmę, Parlamentui turi būti suteiktos visos galimybės gauti informaciją ir šiuo požiūriu visiškai pritariu kitiems šių diskusijų dalyviams.
Zbigniew Ziobro  
Įtvirtinant teisėkūros įgaliojimų delegavimo galimybę ketinama užtikrinti, kad teisės aktai, ypač techninio pobūdžio teisės aktai, būtų baigiami rengti ir atnaujinami našiau ir nereikėtų kiekvieną kartą pradėti visos teisėkūros procedūros. Todėl įgaliojimų delegavimas turėtų būti laikomas priemone ES lygmens teisėkūros procesui pagerinti.
Kartu būtina užtikrinti deramą Komisijai suteikiamų teisinių įgaliojimų įgyvendinimo kontrolę. Parlamentas ir Taryba, be kitų dalykų, turi turėti pakankamai laiko pasinaudoti teise prieštarauti planuojamiems teisės aktams. Vis dėlto, svarbiausia, jie turi turėti pakankamai galimybių susipažinti su dokumentais, analizėmis ir kita medžiaga, parengta atliekant deleguotųjų aktų projektų parengiamuosius darbus. Tik taip Komisijos įgaliojimai skelbti deleguotuosius aktus tikrai padės tobulinti ES teisėkūros procesą ir kartu išlaikyti būtiną Komisijos veiklos kontrolę ir šios veiklos skaidrumą. Taip pat būtina parengti tinkamas Parlamento ir Komisijos bendradarbiavimo sistemas, kad Parlamentas būtų nuolat informuojamas apie atliekamą parengiamąjį darbą ir galėtų gerai susipažinti su svarstomų klausimų pobūdžiu.
Rezoliucijoje dėl teisėkūros įgaliojimų delegavimo, kuri yra visų frakcijų sudaryto kompromiso rezultatas, minėtieji klausimai pateikiami tinkamai, ši rezoliucija nusipelno Parlamento paramos.
