Nehéz pénzügyi, gazdasági és társadalmi helyzet az euróövezet országaiban (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata az euróövezet országaiban tapasztalható nehéz pénzügyi, gazdasági és társadalmi helyzetről.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony! Korábban nem tapasztalt helyzetben vagyunk az euróövezetben, mivel létrejötte óta ez az első pénzügyi világválság. Az euróövezetben és az Európai Unió egészében annak vagyunk tanúi, hogy bár nem ez a térség a válság okozója, és az nem is itt kezdődött - tudjuk, hogy az Egyesült Államokból indult - legalább annyira megszenvedtük annak hatásait, mint a kiindulási ország.
Az államháztartási hiánnyal kapcsolatos helyzet nyilvánvalóan a válság és a kormányok abbéli pozitív fellépése nyomán alakult ki, hogy megakadályozzák - többek között - a pénzügyi rendszer összeomlását. Ezek a hiányok elkerülhetetlenül azt jelentik, hogy a kormányoknak költségvetési politikájuk tekintetében most kevesebb mozgásterük van.
A vita a gazdasági helyzetről, a pénzügyi helyzetről és a társadalmi helyzetről szól. A gazdasági helyzetet illetően el kell mondani, hogy mára az euróövezet egésze túljutott a válságon és elkerülte a defláció veszélyét, jóllehet a növekedés mértékében nyilvánvaló egyenlőtlenségek mutatkoznak és az még mindig nem teljesen fenntartható. Gondoskodnunk kell a növekedés fenntarthatóságáról és stabilizálásáról, ami a teljes euróövezetben a gazdaságpolitika egyik alapvető célkitűzése, de a válságon már túl vagyunk. Az euróövezet egésze túl van a válságon.
Igaz ugyanakkor, hogy a munkahelyteremtés üteme csökken. Ebben az évben az euróövezet egész területén súlyos munkanélküliségre lehet számítani, de jó úton haladunk a növekedés felé. Valójában ez az egyik kérdés, amellyel az Európai Tanács csütörtöki nem hivatalos ülésén foglalkozni fog: a növekedés fontossága a fenntartható növekedéshez történő visszatérés, az európai szociális modell megőrzése és a munkahelyteremtés, a jó minőségű munkahelyek teremtésének újraindítása szempontjából.
A monetáris rendszer tekintetében annak ellenére, hogy az értékpapírpiacokon feszült a helyzet, az Európai Unió és intézményei helyesen cselekedtek. Az Európai Központi Bank nagyszerűen végezte a munkáját, és továbbra is így tesz azon stratégiák értékelésével, amelyek célja, hogy kisegítsenek bennünket a válságból. Éppen ezért ésszerű elgondolás, hogy az ösztönzőket 2010 során továbbra is alkalmazni kell. Az Európai Központi Bank valójában fokozatosan megszünteti ezeket az ösztönzőket, amit néhány korábban elfogadott intézkedést illetően már most megkezdett. Jó példa erre a bankok részére nyújtott készpénzelőlegek megszüntetése, amit az tett lehetővé, hogy a hitelpiacok fokozatosan visszatértek a rendes működéshez.
Ki kell emelni, hogy az Eurocsoport és az Ecofin sikeresen kezelte a válságot, és létrehoztuk a pénzügyi rendszer felügyeleti struktúráját is, amelyet itt a Parlamentben vitatunk majd meg. Bízunk benne, hogy a spanyol elnökség ideje alatt ez lesz a politikai vita egyik központi eleme.
A társadalmi helyzetet illetően nyilvánvaló, hogy az euróövezet területének egészén érezhetők a magas munkanélküliség kedvezőtlen következményei. Noha az euróövezetben eltérések mutatkoznak a munkanélküliségi szintek között, jelenleg kétségtelenül ez az egyik legfőbb probléma az európaiak számára. Foglalkoztatást szeretnének, vissza szeretnének térni a növekedéshez, amely munkahelyeket teremt. Nem olyan ingadozó, bizonytalan foglalkoztatást, amely az euróövezet néhány országában talán tapasztalható volt, hanem jó minőségű foglalkoztatást.
Ki kell emelni továbbá többek között, hogy egyértelműen a magas munkanélküliség váltotta ki az "automatikus stabilizátorok” működését, ami munkanélküli segélyeket és támogatásokat jelentett. Ezt követően ezek hatással voltak a tagállami hiányokra, amelyeknek oka a legkiszolgáltatottabb helyzetben lévők, például az állásukat elvesztők védelmét biztosító politikai és társadalmi rendszer.
A jövőben - és ez egy további témakör, amellyel az Európai Tanács csütörtöki nem hivatalos ülésén foglalkozni fogunk - foglalkoztathatósági politikára van szükség, amelyet "Európa 2020” névvel illetünk, és amely a növekedés és a minőségi munkahelyteremtés modelljéül szolgálhat.
Befejezésképpen, elnök asszony, úgy vélem, ebben az esetben bebizonyosodott, hogy létfontosságú az euróövezet koordinációja és megerősítése, valamint az, hogy az továbbra is jelentős pénzügyi és gazdasági védelmet nyújtó térség legyen. Bebizonyosodott, hogy az euróövezetet meg kell erősíteni, és hogy amennyiben bizonyos országok teljesíteni tudják a vonatkozó követelményeket, lehetőség lesz annak kibővítésére, ez a bővítés azonban egyben kedvező fejlemény is.
Továbbá - ezzel zárnám felszólalásomat - elengedhetetlen, hogy az Európai Unióban az integráció és a gazdasági konvergencia irányába haladjunk tovább. Továbbra is eltérések tapasztalhatók az Unión belüli gazdasági helyzetek között. A monetáris uniótól a valódi gazdasági unió irányába kell elmozdulnunk, ahogyan az a szerződésekben is olvasható. A szerződések gazdasági és monetáris unióról beszéltek, és azt ekképp jellemezték, a monetáris unió azonban korábban valósult meg, mint a gazdasági unió.
A szerződések a gazdasági, foglalkoztatási és szociális politikák összehangolásáról is rendelkeznek. Ez kötelezettség, valamint a spanyol elnökség által felvetett elvek, irányvonalak vagy elgondolások egyike. Az összehangolt közpolitikák valóban hatékonyak voltak, amikor ténylegesen összehangolták azokat. Ez volt a helyzet az európai gazdaságélénkítési terv létrehozásakor és akkor, amikor a Stabilitási és Növekedési Paktum hitelének megőrzése érdekében, ami nélkülözhetetlen volt, költségvetési politikákat hajtottunk végre. Ez történt az összehangolt pénzügypolitikák megvalósításakor, például a banki garanciák nyújtása és a letéti garanciaalapok növelése esetén. Röviden arról van tehát szó, hogy amit a közgazdászok a "méretgazdaságosság” névvel illetnek, az politikai szinten is megvalósul, mivel politikai szinten a fokozott összehangoltság megfelelő eredményekhez vezet.
Így látja a Tanács e nehéz helyzetet, amelyből azonban kifelé tartunk, és megerősödve, szilárdabban kell kikerülnünk belőle. Ez kétségtelenül az Európai Tanács csütörtöki nem hivatalos ülésének egyik központi célkitűzése lesz:
Joaquín Almunia
a Bizottság alelnöke. - Elnök asszony! A Bizottságot aggasztják a Görögországgal szemben fennálló jelentős gazdasági és költségvetési kihívások. Az ország nehéz helyzete az euróövezet és az EU egésze számára közös problémát jelent, mivel a tekintélyes és állandósult nemzeti külső egyensúlyhiány veszélyezteti az ország markoszintű pénzügyi stabilitását, ami az euróövezet egyéb területeire történő átgyűrűzés komoly kockázatával jár.
A görög hatóságok és a görög polgárok tisztában vannak az előttük álló kihívással. Január 15-én a kormány ambiciózus stabilitási programot mutatott be, amelynek célja e problémák kezelése. A program 2012-ig a 2009. évi 12,7%-os becsült hiányszint 3% alá történő visszaszorítását irányozza elő, amelynek első lépéseként ebben az évben négy pontos GDP-kiigazítás várható. A program a szükséges konszolidáció puszta méretét figyelembe véve kellően ambiciózus, és a fő intézkedésekre az első szakaszban kerül sor. Részletesebben, a görög hatóságok 2010-re vonatkozóan konkrét intézkedéscsomagot jelentettek be. Néhány intézkedést már a görög parlament elé terjesztettek, és azokat hamarosan végrehajtják. A program későbbi éveire vonatkozó tervek ebben a szakaszban kevésbé részletesen kidolgozottak.
Az elmúlt héten, február 3-án a Bizottság integrált megközelítést és felügyeleti mechanizmust fogadott el, amely magában foglalja a stabilitási programról készített értékelésünket, a túlzott hiány eljárásra vonatkozó ajánlásunkat, amelynek célja - ahogyan azt a kormány programja is meghatározta - a költségvetési hiány 3% alá történő visszaszorítása 2012-ig, valamint egy további ajánlást, amelyhez most először alkalmaztuk az EU-Szerződés 121. cikkének (4) bekezdését annak biztosítása érdekében, hogy a görög gazdaságpolitika összhangban álljon átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásainkkal, valamint a Gazdasági és Monetáris Unió megfelelő működésével. Ezenfelül jogsértési eljárást indítottunk annak érdekében, hogy Görögországot kötelezzük a megbízható költségvetési statisztikákról szóló jelentések benyújtását ez idáig megakadályozó problémák kezelésére, és a Bizottság azonnali kezdeményezést jelentett be az Eurostat számára nyújtandó ellenőrzési hatáskörre vonatkozóan.
A stabilitási programot illetően a Bizottság teljes körűen támogatja Görögországot a nehéz gazdasági és költségvetési helyzet megoldására irányuló erőfeszítéseiben. A programban szereplő intézkedések és politikai elképzelések fontos lépést jelentenek a helyes irányban. A január 25-i nagyarányú állami kötvénykibocsátás sikere arra enged következtetni, hogy a piaci szereplők is osztják ezt a nézetet, még ha magas kamatprémiumok ellenében is, a haszonkulcsok ezt követő növekedése pedig azt is jelzi, hogy továbbra is óvatosak.
A program céljai és a közép távú költségvetési korrekció tekintetében kockázatokkal kell számolni. A programban ismertetett makrogazdasági forgatókönyv meglehetősen optimista, és némi bizonytalanság övezi az alapvető bevételi előrejelzéseket, különösen a gazdasági visszaesés idején az adócsalás kezelésére irányuló erőfeszítések becsült hatását. A legújabb piaci fejlemények fényében a kamat- és kiadási előrejelzések szintén alacsonynak tűnnek. A túlzott hiány eljárásra vonatkozó ajánlást illetően az idei évben szükséges intézkedésekre vonatkozó ajánlásaink teljes mértékben a görög hatóságok által stabilitási programjukban bejelentett intézkedéseken alapulnak. Ezek között találhatók az idei év első negyedévében végrehajtandó intézkedések, például a bérkiadások visszafogása, az állami foglalkoztatás csökkentése, az egészségügyi és nyugdíjreformok terén tett előrelépés, az adók és a jövedéki adók emelése, valamint a közigazgatási reform. A költségvetési konszolidációs intézkedések közül néhányat már benyújtottak a görög parlamenthez, és azokat rövidesen végrehajtják. A Bizottság a Tanácshoz intézett javaslatában felkéri a görög hatóságokat, hogy március közepéig nyújtsanak be részletes végrehajtási jelentést, amely bemutatja az elfogadott intézkedéseket és a bejelentett intézkedések ütemtervét. Ezenfelül kockázatértékelést kell végezni annak érdekében, hogy a kockázatok megvalósulása esetén igény szerint kompenzációs intézkedéseket léptessenek érvénybe.
Ebben az összefüggésben a Bizottság üdvözli a február 2-án bejelentett további intézkedéseket, nevezetesen a közszférában alkalmazott nominális bérbefagyasztást és az üzemanyag jövedéki adójának emelését, amelyek célja az idei évre tervezett költségvetési célok biztosítása, valamint azt, hogy a görög hatóságok szükség esetén készek további intézkedéseket elfogadni és azokat gyorsan végrehajtani.
A program későbbi éveit illetően további állandó jellegű korrekciókra, folyamatos adó-közigazgatási reformra és a költségvetési keret javítására szólítunk fel. Továbbá természetesen arra kérjük Görögországot, hogy folytassa az általános kormányzati támogatások behajtásának és feldolgozásának javítására irányuló erőfeszítéseket. Tekintve, hogy a tervek kevésbé részletesek, szigorú jelentéstételi rendszer felállítását javasoljuk, amelynek keretén belül a görög hatóságok negyedévente tesznek jelentést a végrehajtott intézkedésekről, az elért eredményekről és a tervezett intézkedésekről. Ez a szigorú jelentéstételi rendszer biztosítani fogja, hogy a tervek az előirányzott módon valósuljanak meg. Elfogadtunk egy további ajánlást arra vonatkozóan, hogy véget kell vetni az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoktól való eltéréseknek és a gazdasági és monetáris unió megfelelő működése veszélyeztetésének, tekintettel a görög gazdaság versenyképességének folyamatos csökkenésére, valamint a külső egyensúlyhiány növekedésének, amelynek egyik oka a pénzügyi piacokon az irányadó kötvényekkel szemben érvényesülő magas haszonkulcs.
Ezenfelül a haszonkulcsok más tagállamokban tapasztalható párhuzamos alakulása is bizonyítja a többi tagállamba történő átgyűrűző hatás kockázatát. Ebben az összefüggésben Görögországnak átfogó strukturális reformprogramot kell elfogadnia, amelynek célja a közigazgatás hatékonyságának növelése, a nyugdíj- és egészségügyi reform felgyorsítása, a munkaerőpiac működésének és a munkabér-tárgyalási rendszer hatékonyságának javítása, a termékpiac és az üzleti környezet működésének elősegítése, valamint a bank- és pénzügyi szektor stabilitásának fenntartása.
Mik lesznek ezen igen részletes felügyeleti folyamat következő lépései? Ajánlásunkat jövő héten megvitatjuk az Eurocsoporttal és az Ecofin-Tanáccsal, majd az első jelentés március közepén várható, amely ismerteti a 2010-re vonatkozó célok elérését biztosító végrehajtási ütemtervet. Ezt követően, májustól kezdődően Görögországnak negyedévente jelentést kell tennie arról, milyen fellépést tesznek a tanácsi határozat és ajánlás alapján. A Bizottság valamennyi jelentésről értékelést készít. Egyértelmű, hogy amennyiben a kockázatok megvalósulására mutató jelek tapasztalhatók, további intézkedéseket kell végrehajtani. Ezért létfontosságú, hogy a görög kormány szükség esetén készen álljon további intézkedések elfogadására, ahogyan azt már jelezték.
Befejezésképpen, korábban nem tapasztalt helyzetnek vagyunk tanúi, de megbirkózunk vele. Görögország ambiciózus, a hiány kiigazítását, valamint a közigazgatás és gazdaság reformját célzó programot fogadott el. E nehéz feladat megvalósításához megérdemli a támogatást, és a Bizottság támogatja Görögországot. A beépített felügyeleti mechanizmus a hatóságok problémamegoldás iránti hajlandóságával együtt garantálja a költségvetési konszolidációs intézkedések és a strukturális reformok sikeres megvalósítását, amelyek nyomán Görögország visszatérhet a fenntartható útra. A költségvetési intézkedések és a strukturális reformok időszerű és szigorú végrehajtása - és a görög hatóságok által Görögországban elfogadott program mind költségvetési intézkedéseket, mind pedig strukturális reformokat is tartalmaz -, valamint a helyzet szigorú nyomon követése jelenti a kulcsot ahhoz, hogy megfelelő megoldást találjunk a piacainkon jelenleg tapasztalható feszültségekre.
Corien Wortmann-Kool
a PPE képviselőcsoport nevében. - (NL) Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja kezdeményező szerepet vállalt a vitában, mivel az euróövezet országaiban tapasztalható problémák nyomán rendkívül sürgetővé vált a határozott európai megközelítés. Számunkra ez az elsődleges szempont.
Az elmúlt években a tagállamok túlságosan gyakran eltávolodtak a Stabilitási és Növekedési Paktumtól. Ezért ma arra szólítom fel a Tanácsot, és nem csupán Görögországgal kapcsolatban, hogy a csütörtöki nem hivatalos csúcstalálkozón és az Ecofin-Tanáccsal tartott jövő heti találkozón átfogóbb és teljesebb módon kötelezze el magát a monetáris politika korábbinál jóval fokozottabb összehangolása mellett.
A spanyol elnökség saját országában is jó példát mutathat, hiszen az ottani helyzet is igen sürgető.
Elnök úr! Képviselőcsoportom nevében őszinte támogatásomról biztosítom azt az eljárást, amelyet az Európai Bizottság Görögországgal szemben alkalmaz. Igaz, több hónapos késéssel, de mindenképpen szükség van erre. Ugyanez kell, hogy vonatkozzon a veszélyzóna többi országára is. A megoldás nem az európai költségvetésből biztosított további pénzösszegekben, hanem a reformtervek tényleges végrehajtásában rejlik.
Bízom benne, hogy szükség esetére vészhelyzeti forgatókönyvet is kidolgoznak, és ezáltal minden lehetőséget figyelembe vesznek, ideértve a Nemzetközi Valutaalappal (IMF) történő együttműködést is. Ugyanakkor meg kell őriznünk józanságunkat, mivel figyelembe véve a költségvetési probléma mértékét, a pénzügyi piacok reakciói súlyosan túlzók. Ez alátámasztja, hogy sürgős szükség van a pénzügyi piacok európai szabályozásának mihamarabbi megerősítésére.
Udo Bullmann
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, Almunia úr! Különösen ebben az átmeneti időszakban köszönetet mondok önnek az előző hivatali ideje során tanúsított elkötelezettségért, és sok sikert kívánok új feladatköréhez. E jókívánság az ön utódja, Rehn úr számára is szól. Kitartást és sok szerencsét kívánok neki az általa vállalt fontos feladatokhoz.
Három dolgot tanulhatunk a jelenlegi helyzetből. Az első az, hogy a Barroso úr által Európa 2020 néven bemutatott dokumentumból hiányzik a tartalom. Messze nem elégséges az Európai Unió egységének megteremtéséhez, amelyre oly nagy szükség van, ha el szeretnénk kerülni, hogy a jelenleg tapasztalható helyzet a jövőben megismétlődjön. A stratégiát tartalommal kell megtölteni, és bízom benne, hogy az elkövetkező néhány hétre tervezett mérföldkövek alkalmat teremtenek majd annak javítására. Sürgető szükség van a gazdaságpolitika megfelelőbb összehangolására. A spanyol elnökség ezt helyesen hangsúlyozza. Az elnökségnek nem szabad hagynia, hogy e tekintetben megfélemlítsék.
A második dolog, amit a jelenlegi helyzetből tanulhatunk, az, hogy egyes tagállamokban, nyilvánvalóan, korszerűsítésre van szükség, és a számok e tekintetben minden bizonnyal helytállók. Ugyanakkor nem csak egy ország szorul modernizációra. Bizonyos országoknak többet kell tenniük, mert többre képesek. Kétségem sincs afelől, hogy az új görög pénzügyminiszter, Papakonstantinou úr kiváló munkát fog végezni, és egy őszinte politikust sem ismerek, aki ezt cáfolná. Érdemes a bizalmunkra és támogatnunk kell őt.
A harmadik tanulság az, hogy az Európai Uniónak fel kell vérteznie magát. Ha a piacok próbára teszik az eurót, akkor Európának fel kell tudni vállalni a helyzetet, és lehetővé kell tenni, hogy a megszokottól eltérő módon lépjen fel. Ha egyes országokkal szemben tovább folytatódik a spekuláció, olyan helyzetet kell teremteni, melyben átlagos európai kamatfeltételekkel nyújtunk hitelt. Ezt meg kell szervezni. A Lisszaboni Szerződés támogatja az ilyen intézkedéseket. Azt mondanám a Tanácsnak és a Bizottságnak: készüljenek fel rá, hogy tárgyalásokra lesz szükség.
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (NL) Úgy gondolom, hogy az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportjának képviselőivel ellentétben jómagam nem kifejezetten támogatom a Bizottság beavatkozását.
Először is úgy gondolom, fel kell ismernünk, hogy a Görögországban tapasztalható helyzet a lisszaboni stratégia kudarcának következménye is. Az országok az elmúlt tíz év során éppen hogy eltávolodtak egymástól. A Németország és Görögország közötti különbségek az elmúlt évtizedben nem csökkentek, hanem növekedtek, ez pedig a rendkívül gyenge lisszaboni stratégia követésének az eredménye.
Másodszor, úgy vélem, az európai intézmények - az Európai Bizottság és az Európai Központi Bank - taktikai, stratégiai hibát követtek el azzal, hogy nem cselekedtek azonnal. A beavatkozás túlságosan későinek bizonyult. Az európai vezetők hat héten keresztül mindenféle nyilatkozatokat tettek, és kijelentették, hogy a görög vezetőknek intézkedéseket kell hozniuk, hogy az intézkedések nem voltak kellően erősek, sőt, hogy nem bíznak a görög vezetők képességeiben és így tovább. Valamennyit hallhattuk. Azt mondom, hogy részben mi magunk is felelősek vagyunk a pénzügyi piacok Görögországgal szembeni reakcióiért. Hogyan várhatnánk el, hogy a pénzügyi piacok bízzanak egy klubban, ha a klubtagok maguk sem bíznak Görögországban és az általa javasolt intézkedésekben? Úgy vélem ezért, hogy helytelen volt a megközelítés. Ha az Európai Központi Bank és az Európai Bizottság rögtön az elején sokkal gyorsabban összeállított volna egy csomagot Görögország számára, elkerülhettük volna az euróövezetben jelenleg tapasztalható terjedő hatásokat.
Azt sem kellene mondanunk, hogy senki sem volt tisztában Görögország problémáival. Az Európai Bizottság lobbijaiban már három-négy hónapja beszélnek a görög kérdésről, és folyamatosan rámutattak, hogy egy ponton baj lesz Görögországgal. Hölgyeim és uraim, valójában egyedül ez indokolja, hogy Görögországot 12,7%-os hiánya miatt kamattal terhelik, míg az Egyesült Királysággal szemben, amely 12,9%-os hiánnyal küzd, nincs érvényben ilyen. Mindez tehát már nem csupán a számok kérdése; a pénzügyi piacokról van szó, amelyek annak eredményeképpen, hogy mi magunk sem tanúsítunk kellő egységet, magabiztosságot és szolidaritást, támadást indítottak Görögország ellen. A helyzet az Európai Bizottság és az Európai Központi Bank részéről történő határozott beavatkozással elkerülhető lett volna.
Stratégia vagy ajánlás, biztos úr: oldjuk meg mi magunk! Teljes mértékben ellenzem az IMF, a Nemzetközi Valutaalap bevonását az euróövezetben jelentkező problémák megoldásába. Meg fogjuk oldani magunk az euróövezeti nehézségeket, így nincs szükség az IMF-re.
Végül, záró megjegyzésem túlmutat Görögországon. A jelenlegi helyzet az euró összetartó erejének és belső egységének próbája.
Pascal Canfin
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony! A a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja nevében azt szeretném mondani a spanyol elnökségnek, hogy maradéktalanul támogatjuk azon politikai akaratra vonatkozó elemzését, amely az új gazdaságirányítási eszközök, valamint egy gazdasági, és nem csupán monetáris unió irányába történő elmozdulást célozza, ahogyan Bullmann úr is rámutatott. Képviselőcsoportunk teljes körűen támogatja ezt a vállalást.
Valójában, a görög eseten kívül úgy gondolom, az euróövezet gazdaságirányítási eszközeinek összessége és különösképpen a Stabilitási és Növekedési Paktum forog kockán. Az euróövezeti tagállamok több mint felének már nem kell betartania a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglaltakat.
Ezentúl ne feledjük, hogy nem sokkal ezelőttig - a válság előttig - Spanyolország maradéktalanul megfelelt a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeinek, ez azonban nem védte meg attól, hogy két évvel később ettől gyökeresen eltérő, 20%-os munkanélküliséggel jellemezhető helyzetben találja magát, illetve attól, hogy teljes mértékben figyelmen kívül hagyja ezeket a követelményeket.
Mit jelent ez? Azt jelenti, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely a vitathatatlanul szükséges, ámde nem elégséges államháztartási kritériumokra szorítkozik, a közelmúltig Spanyolország ellenőrzés alatt tartotta az államadósságot és az államháztartás hiányát, ugyanakkor hagyta, hogy a magánszektor adósságai vég nélkül növekedjenek. A magánszektor adósságai exponenciális mértékben emelkedtek, spekulációs buborék jött létre az ingatlanpiacon, és más területekhez viszonyítva jóval súlyosabb válság alakult ki, ami azt eredményezte, hogy hatalmas állami pénzinjekciókra van szükség. Ez tulajdonképpen azt bizonyítja, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum szemellenzős értelmezésének és a kizárólag az államadósságra összpontosító euróövezeti irányításnak köszönhetően nem látjuk a fától az erdőt, így képtelenek leszünk előre jelezni és megelőzni következő válságot.
Éppen ezért tudni szeretném, milyen javaslatokat terjesztett elő a spanyol elnökség és a Bizottság annak érdekében, hogy, nyilvánvalóan, megerősítsék a Stabilitási és Növekedési Paktumot, valamint mindenekelőtt, hogy beépítsék azt egy átfogóbb rendszerbe.
Másodszor, azt mondják - és igazuk van -, hogy hatékonyabban kell szabályozni az államháztartást, hogy vissza kell térni a stabilabb adósságszintekhez. Az önök véleménye szerint ez kizárólag a közkiadások csökkentésével érhető el, vagy bizonyos adók emelése is segíthet? Ha igen, melyeké? Továbbá, hogyan járulhat hozzá az egymással kialakított költségvetési együttműködés ahhoz, hogy a tagállamok visszanyerjék mozgásterük egy részét, ami lehetővé teszi számukra, hogy ne csupán a kiadások visszafogásával, hanem a megnövekedett mozgástér nyomán a bevételek növelésével is ellensúlyozhassák a hiányt?
Kay Swinburne
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Az államadósságok haszonkulcsai az elmúlt hónapok során egyes euróövezeti tagállamok esetében drámaian megnövekedtek, ami jelentős spekulációt eredményezett a piacokon a késedelmekkel, kivásárlásokkal és még egyes tagállamok azon képességével kapcsolatban is, hogy meg tudnak-e maradni az eurókeretben.
Az EU az EKB-n keresztül nem írhat elő költségvetési kritériumokat ezen tagállamok számára. Mindazonáltal a válság hatásai következményekkel járnak az EU-ra és az EKB-ra nézve a tekintetben, hogy megoldást kell találni, el kell nyerni az eurómodell iránti nemzetközi bizalmat, és gondoskodni kell az euróövezeti államadóssági piacok zökkenőmentes jövőbeni működéséről.
Az elmúlt évben sok időt és energiát fordítottunk a nemzetközi tőkepiaci szereplők eljárásainak, ellenőrzésének, átláthatóságának és hatékony kockázatkezelésének vizsgálatára. Ezek az intézkedések hatással vannak a másodlagos értékpapírpiacokra, de úgy gondolom, erős érvek szólnak amellett, hogy ugyanezeket az elveket alkalmazzuk az elsődleges piac esetében is, különösképpen az euróövezet adósságkibocsátó tagjainak sajátos esetében.
Konkrétan az Egyesült Királyságban a Northern Rock fizetésképtelenné vált, mivel a rövid távú piacokon gyűjtött pénzt hosszú távú kintlévőségeinek finanszírozásához. Amikor a piac megkérdőjelezte ezt az üzleti modellt, és nem volt hajlandó hitelezni, az ténylegesen összeomlott. Egyes euróövezeti tagállamok jelenleg ugyanezzel a problémával küzdenek. Javaslatom szerint az EKB, noha a költségvetések és a tőkeemelés terén nincs intézkedési joga, befolyásolhatná az adósságok lejárati profilját, ha úgy érezné, hogy egy tagállam a rövid távú piaci mozgások nyomán túlságosan nagy kockázatnak van kitéve.
Görögországnak az elkövetkező néhány hétben 31 milliárd eurót kell összegyűjtenie. Portugáliának a GDP 17%-ának megfelelő adósságot kell ellensúlyoznia akkor, amikor Franciaországnak ugyanez a feladata a GDP 20%-át kitevő adóssággal. Az adósság lejárati profiljáról a tagállamok dönthetnek, a piac ezzel párhuzamos kiaknázásának halmozódó hatásai nyomán azonban az EU válság idején védtelen marad, ami megnehezíti a piacokon történő tőkeemelést.
Az euróövezetben az EKB-nak talán ellenőriznie kellene a halmozott adósságkibocsátást, és tanácsot nyújthatna a tagállamoknak a felelős irányításra vonatkozóan.
Befejezésképpen, egyszerű kezdő lépés lenne az EU és különösképpen az euróövezet tagállamai számára egy fenntartható adósság-lejárati stratégia kidolgozása, mivel a jelenlegi abszolút adósságszintnél fontosabb a megújításra váró adósságok összege.
Nikolaos Chountis
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az új Bizottság égbekiáltó hazugsággal kezdte meg a munkáját: a Lisszaboni Szerződés és a lisszaboni stratégia nemcsak, hogy nem segíti elő a válsággal szembeni védelmet; egyenesen közreműködtek annak kialakulásában. Mindkettő hatalmas kudarcot vallott.
A világválság rávilágított az európai globális fejlődési modell korlátaira, erősségeire és szerkezeti problémáira. A Stabilitási Paktum már nem létezik; a válság eltörölte, ahogyan azt a hiányok, valamint a német, a spanyol, az olasz, a portugál, a brit és a görög államadósság növekedésének mértéke is tanúsítja.
A válság nem csupán Görögországot érinti. Az Európai Unió egészére, és a meghozott döntések nyomán az euróövezetre is hatással van. A baloldal óva intett ezektől a politikáktól és ellenezte azokat. Sajnálatos módon a jobboldal és a szociáldemokraták ragaszkodnak ahhoz, hogy a válság kezelésében ugyanezeket az eszközöket alkalmazzuk.
A lisszaboni stratégiával leépítettük a szociális államot. Az együttműködés Európájáról beszélünk, miközben az Európai Központi Bank 1%-os kamattal nyújt hitelt a kereskedelmi bankoknak, ugyanakkor hagyja, hogy a tagállamok 6%-os kamatra vegyenek fel kölcsönt a pénzpiacokról. Az Európai Unió modellje és katonai szolgálatai tekintetében az Egyesült Államokat követi. Hogy lehetséges az, hogy elfogadjuk az egyesült államokbeli hitelminősítő intézeteket, például a Moodyt és társait a tagállamok gazdaságpolitikájának hivatalos bíráiként, és hagyjuk, hogy ők szabják meg a gazdaságpolitikánkat?
Ezért módosítani kell a Stabilitási Paktumot, és egy Fejlesztési és Foglalkoztatási Paktummal kell felváltani azt. Az Európai Unió nem tud és nem is akarhat világszinten versenyezni a bérköltségek alapján. Végül, elleneznünk kell a versenyképességnek a munkavállalói kapcsolatok és jogok romlásán alapuló ösztönzését.
Nikolaos Salavrakos
az EFD képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök asszony! Korábban hallhattuk Barroso úr és új biztosokból álló csapatának programnyilatkozatát.
Személy szerint az volt a benyomásom, hogy mi, képviselők, valamennyien egy hajóban evezünk, és nem ugyanannak az armadának a tagjai vagyunk. Ez nagy különbség.
Éppen ezért Barroso úr programnyilatkozata alapján számítok rá, hogy az Unió jövőjét a tagállamok közötti, elsősorban gazdasági, társadalmi és fejlesztési szinten megvalósuló szorosabb kapcsolatok alapján tervezzük majd. Attól tartok azonban, hogy jelentősen meg fog növekedni a piacokon mozgó és ott mozgatott "vándor-” tőke vagy "nomád tőke” mennyisége. Ha átvonuló forgószélként először támogatjuk, majd magukra hagyjuk a helyi piacokat, azzal tönkretesszük a reálgazdaságokat és valódi befektetés nélkül aratjuk le a nyereséget. Az euró természetesen csökkentette a "vándortőke” általi árfolyam-spekuláció lehetőségét.
Ez tehát az oka a Görögországot érő támadásnak, amelynek különleges támogatásra van szüksége. Éppen ezért, figyelembe véve, hogy a 2008. évi statisztikák szerint az Európai Unió termeli a világ vagyonának hozzávetőleg 38%-át, úgy gondolom, hogy a jelenlegi pénzügyi válságban az Európai Unió képtelen volt vagy nem akarta érvényesíteni gazdasági beavatkozási jogát a világ pénzügyi piacain.
Egy üzenetet szeretnék átadni mind a Parlamentnek, mind pedig képviselőtársaimnak; Schumpeter üzenetét. Kreatív rombolás tapasztalható, amely Európát, az európai valutát és Görögországot nem veszélyezteti, de nélkülözhetetlen ahhoz, hogy Görögország és a többi tagállam irányában is tanúsítsuk a tagállami szolidaritást.
Jean-Marie Le Pen
(FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Ami ma Görögországban történik, holnap pedig Spanyolországban és Írországban fog, botrányos. Éppen azok az angol-szász szervezetek, amelyek kötelességtudóan hátradőlve nézték, amint a banditák pusztító eszközöket bocsátottak ki és azokkal kereskedtek, és amelyeket a történtek teljesen váratlanul értek, most a legszigorúbbak azokkal a tagállamokkal, amelyek azonnal az arra méltatlan pénzügyi szektor segítségére siettek.
A piacok és a bankok felelőtlensége nyomán kialakult válság, valamint ez a hatalmas összegű támogatás közvetlenül felelős az államháztartási hiány és az államadósság azon növekedéséért, amelyet most ugyanezek a piacok büntetni próbálnak.
Ennyit a Sarkozy úr, az Európai Unió és a G20-ak által bejelentett etikus kapitalizmusról. A sok bankár csak annyit tanult a válságból, hogy az adófizető az erőforrások, a profit és a garanciák kimeríthetetlen forrása, mivel az a hír járja, hogy állítólag egy kormányzati támogatásban részesült amerikai bank, valamint két szintén amerikai kockázatitőke-alap keltette a pánikot, amelyek a Görögországra kivetett mértéktelen kamatokból és a nemteljesítéskori csereügyletek piacából, e kormányzati kölcsönökre vonatkozó biztosítási politikákból is hasznot akarnak húzni, amelyek maguk is független spekulációnak vannak kitéve.
Nem lesz elegendő a kockázatitőke-alapok szabályozása - amelyet önök félnek megtenni - vagy a származékos piacok szabályozása, ahogyan Barnier úr javasolja. Nincs értelme európai gazdaságirányítást létrehozni. A huszonhetek így is, úgy is ugyanabban a slamasztikában vannak, és a szolidaritás nem megoldás. A tőke szabad nemzetközi mozgását kell megkérdőjelezni, máskülönben nem várható talpraállás, csupán ismétlődő válságok sora.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Elnök asszony, elnök úr, biztos úr! Az előttem felszólaló Wortmann-Kool asszonyhoz hasonlóan természetesen magam is azt mondhatom, hogy helyeslem a Bizottság által a jelenlegi görögországi helyzet megoldása tekintetében kialakított álláspontot.
Ami a spanyol elnökséget illeti, örömmel vesszük tudomásul, hogy célként tűzték ki a gazdaságpolitikák összehangolását. Ennek az erős politikai akaratnak kell érvényesülnie két aktuális és fontos projekt: a valódi pénzügyi felügyelet szerkezetének kialakítása és a kockázatitőke-alapok szabályozása esetében is.
Igaz, Európa ne legyen erőd, ugyanakkor szita se legyen. Az elnökségnek mindkét említett területen mozgástérre van szüksége annak érdekében, hogy eredményesen tárgyalhasson a Parlamenttel. Számítunk rá, hogy a Tanács következő ülésén határozott jelzést küld a közvélemény és a piac felé: a közvéleménynek azért, hogy helyreállítsa az euró iránti bizalmat, a piacoknak pedig azért, hogy vállaljanak szolidaritást Görögországgal. A Tanácsnak határozottan jeleznie kell, nem fogja hagyni, hogy néhány spekuláns, akik gondolkodás nélkül spekulálnak a jelenleg nehéz gazdasági és társadalmi helyzetben lévő tagállamok ellen, megfélemlítse az euró destabilizálására vonatkozó kísérleteivel.
Pervenche Berès
(FR) Elnök asszony, López Garrido úr, tisztelt biztosok! A mai vita nem csak azért fontos, mert az eurót támadás érte, hanem azért is mert csütörtökön kerül megrendezésre az első csúcstalálkozó Van Rompuy elnök vezetésével.
Megjegyzem, hogy az európaiak állják a sarat, és meggyőződésük, hogy nem engedhetjük meg, hogy az IMF beavatkozzon Görögországban. Ezt üdvözlöm, mivel az azt jelentené, hogy hátat fordítunk mindannak, amit hosszú évekig kértünk, vagyis az euróövezetben megvalósuló gazdaságirányításnak.
Amikor az euróövezet gazdaságirányítására szólítunk fel, az azt jelenti, hogy az ingatag piacokkal szemben fel kell vérteznünk magunkat a fellépéshez és a piaci fejlemények ütemének követéséhez szükséges eszközökkel. Ma e tekintetben egyértelműen kudarcot vallunk.
Ezenfelül azt tapasztalom, hogy az európai apparátuson belül olyan helyzet alakult ki, amelyben ha valaki nem tagja az euróövezetnek, az számíthat "segítségre”, ha viszont valaki az övezetbe tartozik, sokkal bonyolultabb a helyzet. Soha nem gondoltam volna, hogy az euróövezet egyszer minden szolidaritást nélkülöző térséggé válik. Az övezet puszta működése is a szolidaritás elképzelésén alapul.
Exportstratégiájától, államháztartási hiánya szintjétől és államadóssága szintjétől függetlenül az övezet egyetlen tagállamának sincs lehetősége maga mögött hagyni a válságot, ha valamelyik láncszemet támadás éri.
Mégis mit látunk ma? Egy olyan mechanizmust, amely úgy működik, hogy a pénzügyi piacok kijátsszák egymás ellen az egyes szereplőket, próbára teszik szolidaritásunk mértékét és azt, képesek vagyunk-e fmegőrizni az euró elképzelését. Az euróövezet elképzelése ugyanis arról szól, hogy ha mozgásteret szeretnénk biztosítani saját magunk számára és túl szeretnénk lépni azon, hogy a spekuláció az egyetlen rendelkezésre álló mechanizmus, akkor saját stratégiát kell kidolgoznunk.
Ugyanakkor ismét megjelent az euróövezeten belül az a képesség, hogy bizonyos mértékben immunissá váljunk arra, ahogyan az árfolyampiacok az euró bevezetését megelőzően működtek, az államadóssági kamatmechanizmusokkal.
Erre kellene összpontosítanunk. Mindez jóval túlmutat a ma vitára bocsátott javaslatokon, és most Van Rompuy elnök úr feladata, hogy csütörtökön megkezdje ezen igen fontos projekteket.
Peter van Dalen
(NL) Görögország csak a közelmúltban fedte fel adósságai tényleges mértékét. Ezek a vártnál jóval nagyobbak. A költségvetési hiány közel 13%. Sajnálatos módon Spanyolország, Portugália és Olaszország is magas költségvetési hiánnyal rendelkezik.
Európa nem hozhat trójai falovat a területére. Ez történne, ha néhányak kívánsága szerint támogatást nyújtanánk ezeknek az országoknak. Ennek nem szabad megtörténnie, akkor ugyanis különdíjjal jutalmaznánk helytelen politikájukat. A Stabilitási és Növekedési Paktum egyértelműen ismerteti, hogyan kell eljárniuk az országoknak válság idején, és elsősorban rámutat, mit kell tenni még a válság bekövetkezte előtt, ami nem más, mint egy szigorú költségvetési és kiadási politika megfelelő időben történő végrehajtása. Hollandia ezt már egy évvel ezelőtt megkezdte. Az EU déli tagállamai túl sokáig halogatták. Mostanra szerencsére - jobb később, mint soha - megkezdték ügyeik rendezését.
Érdeklődéssel várom az általuk hozott intézkedések eredményeit. Ha a részvénypiacok és az euró értéke mindeközben kicsit visszaesik, az sem a befektetők, sem pedig az exportvállalatok számára nem jelent majd katasztrófát, sőt.
Charalampos Angourakis
(EL) Elnök asszony! Az Európai Unió, a tőkés kormányok és más imperialista szervezetek maradéktalanul hangoztatják az euróövezetre és az euróra gyakorolt spekulatív nyomásról szóló híreket, valamint azokat, amelyek szerint Görögországban és Dél-Európa más országaiban az államháztartási problémák, a túlzott adósság és hiány eredményeképpen gazdasági összeomlás fenyeget, és ürügyként használják azokat a kapitalista szerkezetátalakítások felgyorsításához és fokozásához, valamint a munkás- és más alsó osztályok még nagyobb mértékű kizsákmányolásához.
Az Európai Unió és a kormányok zsarolással és megfélemlítéssel veszik rá a munkásokat, hogy elfogadják a piacgazdaság szabályait és az európai nagyvállalati struktúrát, és így előbbiek bér- és nyugdíjcsökkentést, rugalmas foglalkoztatási formákat, a szociális juttatások drasztikus megkurtítását és egy sor kíméletlen adóintézkedést vezethessenek be, valamint elszakíthassák a szegény és közepes jövedelmű gazdákat a földjüktől.
Hazugság azt állítani, hogy a kapitalista válság okai kizárólag a hivatali visszásságok és a korrupció. Az adósságok és a hiány a kapitalista rendszer, a Maastrichti Szerződés és természetesen a lisszaboni stratégia terméke. Ezért a tőkés kormányok és az Európai Unió, amelyeket kizárólagos felelősség terhel a kialakult helyzetért, felszólítja a munkásosztály, az alsó osztályok tagjait, hogy hozzanak létre nemzeti kampányokat és csatlakozzanak ezekhez. A munkásoknak azonban hátat kell fordítaniuk, mivel - tekintve, hogy kapitalista társadalomban élünk - a nagytőke érdekei nem egyeznek a munkások érdekeivel.
A munkások tömegesen tüntetnek a kihirdetett háború ellen, amit üdvözlünk, és támogatjuk őket.
Barry Madlener
(NL) Görögország más országokkal együtt akár azzal is fenyegethet, hogy országcsődöt jelent be, köszönhetően az Európában hivatalban lévő baloldali politikusok: Gordon Brown, Barroso, Schulz, Cohn-Bendit és Guy Verhofstadt úr sokévnyi gyengekezű baloldali politikájának. Verhofstadt úr, lenne szíves Ön is figyelni rám? Milliárdok folytak el a gyenge tagállamokba, és Görögország feltehetőleg még csatlakozásakor is manipulálta az adatokat, de nem, ön szemet hunyt efelett. Európának bővülnie kellett, tehát bővült. Az Önhöz hasonló gyenge politikusok miatt ezeket a gazdaságokat mesterségesen felpumpálták, és azok most leeresztenek.
Mi történik most? A megszokott módon folytatják katasztrofális politikájukat. Ki kopog az Európai Unió ajtaján? Még több szegény ország: Albánia, Macedónia, Horvátország, Szerbia, Koszovó és még Törökország is. Szegény országok, amelyeket emellett óriási korrupció sújt. És ott van Spanyolország, amely a hatalmas munkanélküliség ellenére 700 000 illegális bevándorlót legalizált, akik családjukat is magukkal hozták - és Spanyolországban jelenleg 20%-os a munkanélküliség!
Elnök úr, ennek a bevándorlási politikának véget kell vetni.
Anni Podimata
(EL) Elnök asszony! Kétségtelen, hogy Görögország az euróövezet más országaihoz hasonlóan hatalmas államháztartási hiánnyal és államadóssággal küzd, és ahogy Önök is tudják és a Bizottság is említette, a görög kormány már benyújtotta teljes körűen megalapozott és ambiciózus, ugyanakkor realisztikus programját ezek megoldása érdekében.
Ahhoz sem férhet kétség, hogy Görögország az euróövezet más országaihoz hasonlóan összehangolt spekulatív nyomás célpontjaként szolgált és szolgál, amelynek alapvető célja az euró és az euróövezet gazdasági egységének aláásása. Nem görög, portugál vagy spanyol problémáról van szó; ez európai probléma, és kötelességünk nyilvánosságra hozni a helyzet valódi okait.
Ahogyan egy évvel ezelőtt, úgy most is hangsúlyozzuk, hogy a globális hitelválság a pénzügyi piacok ellenőrzés nélküli működésével áll összefüggésben, és ugyanilyen nyíltan ki kell jelentenünk azt is, hogy a spekulatív tőke ellenőrzés nélküli működése alapvető jellemzője az euróövezetben kialakult mai helyzetnek, és komoly károkat okoz az európai adófizetők pénzére nézve.
Elsődleges kötelességünk tehát az euró és az euróövezet spekulatív nyomással szembeni védelme kell, hogy legyen, másodszor pedig fel kell ismernünk, hogy nem ragaszkodhatunk tovább a monetáris unió elképzeléséhez, valamint hogy amíg az euróövezet országai között nem jön létre valódi gazdasági konvergencia, az mind az úgynevezett lassú gazdaságokra, mind pedig az euróövezet átfogó hitelességére és az euró stabilitására is hatással lesz.
Burkhard Balz
(DE) Elnök asszony! Nem sokszor történt meg velem, hogy figyelmen kívül hagytak. Mindazonáltal most örömmel kezdek bele felszólalásomba.
Valamennyien tudjuk, hogy az euróövezet tagállamait eltérő mértékben sújtotta a pénzügyi és gazdasági válság. Véleményem szerint azonban a különösen súlyosan érintett országoknak komolyabb intézkedéseket kell hozniuk, mint a kevésbé érintetteknek.
Természetesen továbbra is az euró stabilitása kell, hogy legyen az alapvető és átfogó cél. Ez vonatkozik az euróövezet egyes tagállamainak költségvetési konszolidációs intézkedéseire is. Ezek az intézkedések nem csupán az országok saját érdekeit, hanem a válság által jobban megkímélt államok érdekeit is szolgálják.
Ugyanakkor azt is körültekintően mérlegelni kell, mely intézkedések szükségesek és melyek nem kellően hatékonyak ahhoz, hogy kisegítsék az országokat a válságból. Bár elősegíthetnénk, hogy a monetáris unió legkomolyabb gazdasági nehézségekkel küzdő tagállamai kedvező feltételekkel támogatáshoz jussanak, például számos euróövezeti tagállam részére nyújtott uniós támogatás révén, ez a kedvezményes külső hitel aligha enyhítené az általuk tapasztalt súlyos problémákat, mindemellett pedig semmit sem tenne a problémák okainak megszüntetéséért.
Meglátásom szerint ezek az országok a múltban elmulasztották a fontos reformokat, amiért most nagy árat fizetnek. A problémákat tehát túlnyomórészt saját maguknak köszönhetik, ezért azokat a jövőben az érintett országoknak kell megoldaniuk. Ennélfogva a Bizottság bejelentésének megfelelően szigorú megszorító és reformprogramokat kell végrehajtanunk. Véleményem szerint végzetes következményekkel járhat, ha mindig az adófizetőknek kell kiegyenlíteniük a számlát.
Patrick Le Hyaric
(FR) Elnök asszony, biztos úr! Sok érdekes dolgot hallottunk, de úgy gondolom, össze kell szednünk a bátorságunkat és meg kell kérdőjeleznünk azokat a kritériumokat, amelyekre az Európai Unió ma épül. A Lisszaboni és a Maastrichti Szerződésben külön cikk rendelkezik arról, hogy az Európai Unió nem nyújthat segítséget Görögországnak.
Az, hogy a spekulánsoknak szabad kezet adtunk, hiszen a tőke korlátlanul szabad áramlásának biztosításával ezt tettük, az, hogy ösztönözzük az adóversenyt, amely a tőke és a vállalatok esetében nullakulcsos adózást eredményez, azt jelenti, hogy a nemzeti költségvetések lépésről lépésre kiürülnek, és most a korábban Almunia úr által tetthez hasonló javaslatok révén arra kérjük az embereket, hogy fizetésük csökkentése, a nyugdíjkorhatár kitolása és a társadalombiztosítási rendszerek tönkretétele formájában mindezt ők fizessék meg.
Éppen ezért minden egyes kritériumot módosítani kell, a Stabilitási és Növekedési Paktumot a munkát, a foglalkoztatást és a képzést célzó humán fejlesztési paktummal kell felváltani, és döntést kell hozni az Európai Központi Bank szerepének és feladatainak megváltoztatásáról annak érdekében, hogy az euró egy egységet teremtő közös valutává válhasson, és ne spekulációt szülő valuta legyen, ami ma. Döntést kell hozni az adócsalást és a tőke kimenekítését megakadályozó új kezdeményezések bevezetésére, valamint az adóparadicsomok felszámolására vonatkozóan, ahogyan arra ígéretet kaptunk. Végezetül, bátorságot kell tanúsítanunk a spekulatív tőkemozgások megadóztatása érdekében.
Andrew Henry William Brons
Elnök asszony! Természetes összefüggés van az állam gazdaságának jelenlegi állapota és a valuta értéke között. A valuta értékének követnie kell a gazdaság növekedését, hogy ez utóbbi élvezhesse az importált áruk és szolgáltatások alacsony árát. Ennek megfelelően, ha a gazdasági stagnál vagy visszaesik, a valutával ugyanez történik, ami az export megugrásához és a gazdaság élénküléséhez vezet, feltételezve természetesen, hogy gyártó- és szolgáltatási iparát nem tette tönkre a globalizáció.
Az euró jelentette kényszerzubbony szorításában azonban a nemzeti valuta nem képes a gazdaság és az emberek igényeihez igazodni. Ez bénította meg Nagy-Britanniát 1990 és 1992 között, amikor részt vettünk az árfolyam-mechanizmusban. Most ugyanúgy megfojtja Görögországot, az euró egy másik ügyfélállamát.
Mindennek figyelmeztető jelként kell szolgálnia az euróövezeten kívüli országok számára. Saját felelősségükre csatlakozhatnak hozzánk. Rövid távon a gazdasági igényeik figyelmen kívül hagyását fogják tapasztalni. Amikor úgy döntenek, hogy visszalépnek, az euróövezet felé való tartozásokkal kell szembenézniük, amelyek saját leértékelt valutájuk nyomán emelkedtek meg.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Elnök asszony! Az euró történetében először beszélünk egy maroknyi ország pénzügyi helyzetéről. Hangsúlyozom az "ország” szót, mivel a spanyol elnökség esetében úgy tűnt, mintha a világűrről beszélne, Almunia biztos úr pedig csak Görögországot említette. Kíváncsi vagyok, hogy a biztos úr záró felszólalásában is fenntartja-e majd, hogy Spanyolország és Portugália problémái hasonlók Görögországéihoz, és ha igen, mit szándékozik tenni ezzel kapcsolatban.
Ugyanakkor azért tárgyaljuk ma itt ezeket a pénzügyi helyzeteket, mert néhányak pénzügyei valamennyiünk valutájának hitelét megronthatják, és megnyithatják az utat egy kétsebességes Európa előtt. A szakadék tovább nőhet, ha a spanyol elnökség által említett kilépési stratégiát végrehajtják, mivel megállapítást nyert, hogy a kevésbé fejlett országoknak pénzügyi nehézségekkel és szigorúbb monetáris politikákkal kell megküzdeniük, valamint ennél is fontosabb, hogy jóval több pénzt kell az adósságok törlesztésére fordítaniuk, és jóval kevesebbet a munkahelyteremtésre. Higgyék el, hölgyeim és uraim, hogy fenntartható gazdaság nélkül lehetetlen lesz egyensúlyba hozni a pénzügyi helyzetet. Foglalkoztatás hiányában az adóbevételek tovább esnek majd, a munkanélküli segélyekre szánt kiadások pedig emelkedni fognak.
Bizalmi válsággal állunk szemben, és bizalmi válság esetén az első, amit tennünk kell, az, hogy elmondjuk az igazat. El kell mondanunk, hogyan jutottunk idáig. Mit tesznek az érintett országok annak érdekében, hogy visszafizessék az adósságot? Hihetünk-e a stabilitási paktumnak vagy sem? Mindenekelőtt tudnunk kell, mit tesznek az érintettek gazdaságuk rendezése érdekében, mivel, ahogyan az imént mondtam, fenntartható növekedés nélkül nincs fenntartható gazdaság vagy fenntartható pénzügyek.
Elisa Ferreira
(PT) Elnök asszony, biztos úr! Egy monetáris unióban nem érheti támadás Görögországot, Spanyolországot, Írországot vagy Portugáliát; sokkal inkább az Uniót és az eurót érik ezek a támadások, amelyek a bizonytalanságra utaló legapróbb jelet vagy a csoport egészének egységességében megjelenő első hajszálrepedést is maximálisan kihasználják. Ebben az összefüggésben tájékoztatnom kell Önt, biztos úr, hogy állításai helytelenek és veszélyesek voltak, az Ön tapasztalatával és múltjával rendelkező személy szájából hallva őket azonban csak arra tudok gondolni, hogy az Önt tagként számon tartó Bizottság makacssága és tétlensége miatti érzelmi kitörés lehetett ez, hiszen mint tudja, a monetáris unió jóval több, mint egy egységes valuta, egy Stabilitási Paktum vagy egy egységes Központi Bank.
Ahhoz, hogy a monetáris unió hosszú távon fenntartható legyen, nem korlátozódhat a rövid távú tervekre és a nominális mutatókra, nem hagyhatja ki a számításból a reálgazdaságot, a gazdasági növekedést vagy a munkanélküliséget, és nem hagyhatja figyelmen kívül az azzal együtt járó regionális és társadalmi jellegű belső különbözőségeket, amelyeket a Bizottság igen pontosan észlelt az "EMU@10”-zel kapcsolatos munkájában.
Ezen okokból valamennyi tagállamnak megvannak a saját kötelezettségei. Bárki, aki úgy gondolja, hogy a monetáris unió egy immár kész projekt, megbocsáthatatlan hibát követ el. Ideje, hogy a sok beszéd helyett cselekedjünk. A lisszaboni stratégia nem működött, mivel nem voltak meg a megfelelő lehetőségei és eszközei. Ma - ha azt szeretnénk, hogy a monetáris unió fennmaradjon és szilárd alapokon nyugodjon - az olyan kifejezéseket, mint a "szolidaritás” és a "gazdaságpolitikák összehangolása” konkrét lehetőségekkel és eszközökkel kell felváltani, amelyek ez idáig nem álltak rendelkezésre.
A Bizottság éppen azért lépett hivatalba, hogy ne a korábbiakat folytassa, hanem vonja le a tanulságokat, és kezdjen új szakaszt. Erre számítok, és bízom benne, hogy így fognak tenni.
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök asszony! Ebben a vitában alapvető fontosságú volt annak biztosítása, hogy az Európai Unió szakítson monetarista politikáival és a Stabilitási Paktum szemellenzős követelményeivel. Létfontosságú volt a társadalmi haladás támogatása annak érdekében, hogy a munkanélküliség és a szegénység problémájának megoldása prioritást élvezzen, hogy támogassuk a termelést és a jogokat biztosító munkahelyek teremtését, hogy garantálni tudjuk a gazdasági és a társadalmi egységet, hogy a legsúlyosabb helyzetben lévő országok számára költségvetési támogatási intézkedéseket hajtsunk végre, elsősorban olyan megelőlegezett támogatások formájában, amelyekhez a kormányoknak nem kell saját résszel hozzájárulniuk. Sajnálatos módon azonban ma ezek egyikéről sem hallottunk.
Almunia biztos úr a szokásos politikákat és a szokásos neoliberális recepteket hangoztatta, ismét megpróbálva elérni, hogy a megszokott emberek viseljék az Európai Unió téves politikáinak következményeit, ideértve, biztos úr, az Ön felelősségét is a Görögországgal, Spanyolországgal és Portugáliával kapcsolatos szomorú és szánalmas kijelentései tekintetében is, ami például hazámban, Portugáliában spekulatív támadás kirobbanásához vezetett. A spekulánsoknak valóban javára váltak az Ön kijelentései. Saját hazám és mások azonban e kijelentések és a jelenleg hatályban lévő politikák miatt veszítettek. Emiatt kijelentjük, itt az ideje, hogy módosítsák a politikát!
Othmar Karas
(DE) Elnök asszony, tisztelt biztosok! Az euró pajzsként szolgál számunkra, és stabilizációs ereje bebizonyosodott. Ez is azt bizonyítja, hogy a maastrichti kritériumok és a Stabilitási és Növekedési Paktum kell, hogy a hiánystratégia és a kilépési stratégia alapját képezze. Ugyanakkor nem önmagukban kell megteremteniük ezt az alapot. Mindkét stratégiát fenntartható növekedéssel és foglalkoztatási politikával kell alátámasztani. Az Európa 2020 stratégiát más stratégiákkal együtt kell alkalmaznunk. Az Európai Unióban innovációs megállapodásra, beruházási megállapodásra és koordinációs megállapodásra van szükség, valamennyi tagállam részvételével.
Ennek megfelelően támogatom az Almunia úr által 2004. december 22-én javasolt, az Eurostat mihamarabbi megerősítését célzó, három pontból álló terv pénzügyminiszterek által történő végrehajtását. Ezen ésszerű és szükséges intézkedések előtt öt évig akadályok álltak. Meg kell erősítenünk az Eurostat státuszát, felül kell vizsgálnunk a tagállami statisztikákat, valamint össze kell hangolnunk az EKB és az Európai Unió statisztikáit. Nyitómérlegre van szükség az Európai Bizottság számára, a Bizottság által meghatározott közös kritériumok alapján felül kell vizsgálnunk a tagállamok pénzügyi helyzetét, és a nemzeti cselekvési tervek létrehozásához szükség van a Bizottság, az Eurostat, az EKB, az EBB és a tagállamok közötti irányító bizottságra.
Felelősség, őszinteség és átláthatóság kívánatos - nem pedig a tagállamok és a pénzügyminiszterek által játszott bújócska vagy macska-egér játék.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Elnök úr! a gazdasági válság lehetővé tette számunkra, hogy elismerjük az euró és a gazdasági koordináció értékét.
Mostanra vitathatatlan, hogy az euróövezet és az Európai Központi Bank által a stabilitás biztosítása és a hitelválságra adott fellépés terén játszott szerep, valamint az összehangolt európai és nemzetközi szintű intézkedések, amelyekben ön, Almunia úr, fontos vezető szerepet játszott, nélkülözhetetlenek voltak a válság legsúlyosabb és akár katasztrofális hatásainak megelőzésében.
A válság nyomán a gazdasági tevékenység nagy mértékben visszaesett, számos munkahely szűnt meg és jelentősen romlott az országok államháztartása. Jóllehet úgy tűnik, az élénkülés első jelei mutatkoznak, az idei évre vonatkozó előrejelzések alapján a foglalkoztatás csökkenésére és az államadósság növekedésére lehet számítani az Európai Unióban.
A válság ezenfelül rávilágított az egyes tagállamokban tapasztalható helyzetek különbözőségére és eltéréseire. Feszültségek keletkeztek, amelyek - ne legyünk naivak - nem minden esetben a gazdasági elvekkel és lehetőségekkel kapcsolatosak. Gondoskodnunk kell róla, hogy ezek miatt ne feledkezzünk meg komoly gazdasági egymásra utaltságunkról és legfőbb vállalásainkról.
Az Európai Unió megalakulása óta a legnagyobb kihívással áll szemben. Valaki az LUV betűkkel jellemezte a nemzetközi gazdaság talpraállását: az L Európát, az U az Egyesült Államokat, a V pedig a feltörekvő országokat jelképezi.
Európa nem maradhat le. Eljött a reformok, a képzelőerő és az integráció ideje. Elsőszámú prioritásnak kell tekintenünk gazdaságunk növekedési potenciáljának javítását.
Alfredo Pallone
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az euróövezet egyes országaiban tapasztalható hiányosságok és közelmúltbeli válság nem csupán a Görögországot, Portugáliát és Spanyolországot érintő nehézségek eredménye, hanem az Unió saját problémáié is.
Ez nem csupán a gazdasági erőforrások szempontjából jelent problémát, hanem politikai szempontból is. Mielőtt hozzálátna a beteg országok kezeléséhez, Európának saját magával kell törődnie, mivel a válság valódi mögöttes oka az Unió gyengesége is. Közös és hatékony szabályokra és eszközökre van szükség.
Először is, fel kell gyorsítanunk a felügyeleti reformot, és egy ténylegesen működő rendszert kell létrehoznunk, amely nem csupán a meglévő hatóságok másolata, amelyekről a legutóbbi válságok alkalmával kiderült, hogy nem képesek hatékonyan előre jelezni és kezelni azokat, valamint túl kell lépnünk a bürokratikus logikán, amelyet ez idáig a rendszerszintű válságok megoldására alkalmaztunk.
Másodszor, éppen ezért szükség van a költségvetési politikák összehangolására és harmonizációjára, akár olyan áron is, hogy a vonakodóbb országokat magunk mögött hagyjuk. Egyesek fenntartják, hogy a Nemzetközi Valutaalapnak be kellene avatkoznia, figyelmen kívül hagyva, milyen katasztrofális jelzést közvetítenénk ezzel a pénzügyi piacok felé az euróövezet haladási iránya tekintetben. A számos euróövezeti országban jelenleg tapasztalható válsághelyzetben az Európai Uniónak politikai, társadalmi és erkölcsi kötelessége cselekedni.
George Sabin Cutaş
(RO) Az euróövezet egyes országai jelenleg súlyos pénzügyi problémákkal küzdenek, amelyeket az államadósság és az államháztartási hiány mértéke tükröz, ezek ugyanis jóval meghaladják a Stabilitási és Növekedési Paktumban megengedett felső határértéket. A Stabilitási és Növekedési Paktum alapvető célja az volt, hogy az államadósságra előírt korlátozás révén elkerüljük a "potyázó” intézkedések előfordulását. Ez azonban figyelmen kívül hagyta, hogy amikor makrogazdasági szinten romlik a pénzügyi helyzet, szükség lehet az államadósság növelésére, amit a magánszektor adósságának exponenciális növekedése tovább súlyosbít.
Egyes tagállamok pénzügyi helyzetének gyors romlása veszélybe sodorja az euró stabilitását és az európai uniós szintű egységet. Az ilyen következmények elkerülése érdekében a tagállamok között szolidaritásnak kell érvényesülnie, és a nehézségekkel küzdő országok számára kölcsönös támogatást nyújtó közös intézkedéseket kell elfogadni. Ezenfelül enyhíteni kell a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit, amire a Lisszaboni Szerződés zárónyilatkozatához csatolt nyilatkozat is lehetőséget ad.
Ennek megfelelően továbbra is felelősségünk, hogy egységes politikai akaratot tanúsítsunk és végrehajtsuk a Paktum reformjait, amelyek immár elengedhetetlenek.
Theodoros Skylakakis
(EL) Elnök asszony! Számos képviselő szólt már arról, hogy Görögországnak segítségre van szüksége. Ez helytelen üzenet. A támogatásról folytatott eredménytelen vita mit sem segít. Görögország nyilvánvalóan jelentős pénzügyi nehézségekkel küzd, de megbirkózik velük. Mostanra ezt illetően széles körű egyetértés van mind a politikai erők, és ennél is fontosabb, a görög polgárok körében.
Azt is hallottam, hogy az euró számára a spekulánsok jelentik a fő problémát. Amikor az euró megerősödött, hol voltak akkor a spekulánsok? Euró-filantropikusok? Meg kell vizsgálnunk, mit csinálunk rosszul.
A görög statisztikákról is szó esett. Ne feledjük azonban, hogy a statisztikák egyben európai adatok is. Az Eurostat, az Európai Bizottság és az ECOFIN nem tudta, hogy a görög adósság növekedése szükségszerűen megfelelő hiánynövekedéssel jár? Előfordult-e valaha, hogy bármelyik ország államadóssága - nemcsak Görögországé - következetesen 60%-ra csökkent? Véleményem szerint az euróövezetben az a fő probléma, hogy szabályait túlnyomórészt politikai kritériumok alapján alkalmazták, és hogy az ellenőrzést végzők és az ellenőrzöttek ugyanazok voltak.
A második probléma, amelyről túl kevés szó esik, a versenyképesség elvesztése, valamint az észak és dél versenyképessége közötti szakadék folyamatos tágulása. Nincs euróövezet, nincs monetáris övezet, ha tagjai között egyre nagyobb különbségek tapasztalhatók a versenyképesség tekintetében. Ez hosszú távon végzetes kockázatot jelent az euróövezet egységére, és olyan kérdés, amellyel mindenképpen foglalkoznunk kellene.
Robert Goebbels
(FR) Elnök asszony! Az euró ellen néhány nemzetközi bank által teljes erőből intézett támadás nyomán a világ ismét tanúja lehet a piacok esztelenségének és kapzsiságának.
Igaz, hogy az angol ajkú országok soha nem támogatták az eurót. Mindazonáltal az euró a világ egyik legstabilabb pénzneme lett. Valójában a dollár és az euró megosztott monopolhelyzetben van. Ez a megosztott monopolhelyzet pedig mindig is bizonytalan lesz. Mindig lesznek mozgások a két valuta között. Ha azonban a piacokba egy csepp józan ész szorult, látniuk kell, hogy az euróövezet egészének hiánya jóval elmarad az Egyesült Államok vagy Japán hiányszintje mögött.
Míg igaz, hogy az új görög kormány irigylésre egyáltalán nem méltó pénzügyi helyzetet örökölt, egyértelmű, hogy még ha Görögország csődöt jelentene is - ami teljességgel lehetetlen - az sem vezetne az euróövezet összeomlásához. Az Egyesült Államok kormánya nemrégiben 1600 milliárd dolláros hiánnyal jellemzett költségvetést mutatott be. E hiány ellensúlyozása érdekében Washington naponta további 5 milliárd dollárnyi hitel felvételére kényszerül. Görögország összes éves adóssága kevesebb mint az Egyesült Államok egy heti összes adóssága. Melyik ország veszélyezteti a világ pénzügyi stabilitását? Görögország vagy az Egyesült Államok?
A spekulánsok esztelenségével szemben Európának fokoznia kell a piacok átláthatóságát és gyakorlatiasabb szabályozást kell bevezetnie rájuk vonatkozóan, azok ugyanis, elnök asszony, valóban túlságosan mohók lettek.
Diogo Feio
(PT) Elnök asszony! Az euróövezet egyes tagországainak gazdasági helyzetéről folytatott vitában egy megoldás nyilvánvaló: fokozottabb gazdasági és monetáris unióra, jobb versenyképességre és több szolidaritásra van szükség. Önhöz szólok, biztos úr, aki portugál lévén igen jól ismeri a növekvő államadósságban, a nehezen ellenőrizhető államháztartásban vagy a túlzottan nagymértékű közkiadásokban rejlő kockázatokat. Ezeknek az országoknak szolidaritásra és a megfelelő üzenetekre van szükségük. Sajnálatos módon az Almunia biztos úr által a közelmúltban tett nyilatkozatok üzenete, amelyekben a portugál és a spanyol helyzetet a görögországihoz hasonlította, helytelen volt. Sajnálatos és óvatlan kijelentések voltak ezek, amelyek közvetlen hatást gyakoroltak a piacra. A lisszaboni és a madridi tőzsde hatalmasat zuhant; nem kellene még tovább súlyosbítani a már így is nehéz helyzetet.
A politikai irányítás rendkívüli jelentőséggel bír. Annyit tudok, hogy ezt a leckét meg kell tanulnunk a jövőre vonatkozóan, mivel így hatékonyabb gazdasági uniót alakíthatunk ki, amely fokozottabban támogatja Európát, és elősegíti a szolidaritás megteremtését, valamint annak megértését, hogy az egyes tagállamok helyzete teljesen eltérő és ezért nem összehasonlítható. Ha levonjuk ezt a tanulságot, biztos, hogy az euróövezet szebb jövő előtt áll.
Frank Engel
(FR) Elnök asszony! A következő észrevételt kell tennem: a Gazdasági és Monetáris Unió valóban monetáris, ám aligha gazdasági. Európa monetáris törekvései összeütközésben állnak a tagállamok gazdasági és költségvetési szuverenitásával.
Ebben a pillanatban az euró elleni spekulatív támadások katasztrofális következményekkel járhatnak. Görögország, Portugália, Írország és Spanyolország a leginkább érintett. Mögöttük azonban az euróövezet egésze veszélyben van.
Hogy elkerülje a legrosszabbat, Európának sürgősen be kell vezetnie a gazdasági és költségvetési politikák közös irányítási formáját. Végül is erről szól a gazdasági unió. Csak így lesz közös és reális esélyünk arra, hogy az euróövezeten belül és azon túl stabilizáljuk az államháztartást.
A jelenlegi eszközökkel és a tagállamok költségvetési szuverenitásához ragaszkodva attól tartok, hogy a konszolidáció csak vágyálom, annak minden következményével.
Edward Scicluna
Elnök asszony! Meg kell határozni az euróövezetben tapasztalható hiányosságokat, és határozottan orvosolnunk kell azokat, mivel az alternatívák olyan kiábrándítók, hogy megfontolni sem érdemes őket. Egy nyilvánvaló hiányosság, hogy az euróövezet egészének gazdasága nem rendelkezik egy erős központi ellenőrző funkcióval.
Külön figyelmet kell szentelni először is az uniós tagállamok által alkalmazott pénzforgalmi alapú elszámolási rendszer megszüntetésének és az országok pénzügyi helyzetének. Másodszor, az államháztartást és a jelentéstételt az EU által jóváhagyott szabványok szerint kell vizsgálni. Harmadszor, biztosítani kell a gazdasági előrejelzések felügyeletét, amelyek szükségtelen és megtévesztő államháztartás-előrejelzéseket szolgáltattak. Negyedszer, az EU által végzett stressztesztek eredményeit rendszeresen közzé kell tenni. Végül, úgy gondolom, tiltakoznunk kell az ellen, hogy az euróövezet tagjai a pénzügyi tervezésből való kilépésre a könnyebb utat és az egyszeri költségvetési intézkedéseket válasszák, halogatva a valós korrekciót, amelyet, mint ismeretes, hiteles és fenntartható kiadási programok révén kell biztosítani.
Olle Schmidt
(SV) Elnök asszony! Ami Görögországban történik, az nem csupán az euróövezet tagjait, hanem az EU egészét érinti. Éppen ezért fontos, hogy e nehéz helyzetet az EU felelős módon kezelje. Görögországnak is ki kell vennie a részét, teljesítenie kell ígéreteit és meg kell reformálnia politikáját. Számomra - aki szeretném, ha Svédország minél hamarabb csatlakozna az euróövezethez - rendkívüli jelentőséggel bír, hogy az EU megoldja ezt a nehéz helyzetet. Végsősoron el kell ismerni, hogy az euró hihetetlenül sikeresen átvészelte a legsúlyosabb pénzügyi válságot. Ki mondhatja, hogy 16 pénznem jobb lett volna, mint egy erős valuta? Senki!
Görögország a hátsó ajtón lopakodott be az euróövezetbe, amiből most nyilvánvalóvá vált, milyen fontos, hogy a csatlakozási követelmények szigorúak, de igazságosak legyenek. A rendezett gazdaság még az euróövezeten kívüli országok esetében is előfeltétele a növekedésnek és a jólétnek, és ez természetesen legalább ugyanennyire vonatkozik az euróövezet tagállamaira is. A spekulációt hangoztatóknak érdemes szem előtt tartaniuk, hogy mindehhez a rendezett gazdaság és államháztartás szolgálhat alapul.
Michail Tremopoulos
(EL) Elnök asszony! Görögország számára, amelyről igen sok szó esik, a probléma nem csupán az államháztartás. Az elmúlt 15 évben alkalmazott modell teljes kudarcáról van szó, amely a görög gazdaságot a magánfogyasztás folyamatos növekedésére és bővülésére kívánta alapozni.
Ezenfelül sokan évekig hangoztatták, hogy a fegyverekre fordított kiadások fejlesztési kiadások. A GDP százalékában mérve a Stockholmi Nemzetközi Békekutató Intézet (SIPRI) jelentése szerint Görögország 3,3%-ot veszteget el. Ez a NATO-ban az Amerikai Egyesült Államok után a második legmagasabb százalékarány. A világkereskedelemből való 4%-os részesedéssel abszolútértékben a világ ötödik legnagyobb fegyverimportőre. A 2010. évi költségvetés természetesen a védelmi költségek csökkentését irányozza elő. A Nemzeti Védelmi Minisztérium költségvetése 6,63%-os csökkenés után 6 milliárd euró.
Kívánom, hogy változást tapasztaljunk a fegyverkezési diplomáciában, amelynek köszönhetően e patthelyzetbe jutottunk. Görögországnak nincsenek kizsákmányolható gyarmatai, de rendkívül kitartó. Ezenfelül mozgósítanunk kell az európai szolidaritást és ösztönöznünk kell egy világszintű új zöld gazdaságpolitikára irányuló nemzetközi kezdeményezéseket.
John Bufton
Elnök asszony! Milyen jövő vár az euróra a görögországi, és ha már itt tartunk, spanyolországi, olaszországi, portugáliai és írországi problémák fényében? Az Egyesült Királyság számára mindenképpen megnyugtató, hogy nem vezettük be az eurót. Úgy tűnik, hogy a szolidaritás révén érvényesülő erőre vonatkozó ígéretek igen távol állnak az igazságtól.
Az euróövezet 16 tagállamának problémája az, hogy ki mozgatja a költségvetési szálakat. Kis mértékű költségvetési koordináció esetén és pénzügyminisztérium nélkül az eurotagság semmiképpen nem a kiváló gazdasági egészség elixírje. Kiderült, hogy amikor minden balul üt ki, senki sem siet a segítségünkre. Ehelyett megragadják az alkalmat, hogy amíg a másik térdre kényszerül, még nagyobb ellenőrzésre tegyenek szert. Csak várjuk meg, hogyan reagál majd Görögország arra, hogy az Európai Unió gazdasági helytartósága lett, és vajon polgári engedetlenséghez fog-e ez vezeni. Valóban ez lenne az európai álom? Melyik lesz a következő? Spanyolország, Portugália, Olaszország vagy Írország? Talán a tagállamoknak, különösen az euróövezet tagjainak hosszan és komolyan el kellene gondolkodniuk a jelenlegi helyzetről, mielőtt meghallgatnák a 2020 utáni gazdaságpolitikára vonatkozó fejtegetéseket, amikor esetleg már nem is lesz euró, amelyet meg lehetne védeni.
Barroso úr ma reggel az európai álomról beszélt: Görögország polgárai számára az európai rémálommá vált.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök asszony! Az Európai Bizottság hatalmas méreteket öltő költségvetési hiánya miatt felügyelet alá helyezte Görögországot. A nemzeti szuverenitás e rendkívüli megsértését csak az indokolhatja, hogy meg kell menteni az egységes valutát, és el kell kerülni, hogy további résztvevő országok is kárt szenvedjenek. Az euró bevezetése lényegi előfeltételének számító alapkő azonban, nevezetesen a Stabilitási Paktum egyértelműen csak papíron létezik. Az elmúlt években számos tagállam és a Tanács is kevesebb energiát fordított a költségvetési fegyelem biztosítására, mint e fontos megállapodás hatékonyságának gyengítésére. A Bizottság hátradőlve nézte a hiánnyal kapcsolatos jogsértéseket elkövetők elleni lanyha eljárások kialakulását.
Ha tehát nem szeretnénk komoly veszélybe sodorni valutánkat és gazdasági térségünket, arra kell törekednünk, hogy drámai mértékben csökkentsük a tagállamok nettó eladósodásának mértékét. Ehhez alapvető fontosságú és erélyes intézkedésekre van szükség.
Elena Băsescu
(RO) Úgy gondolom, minden tagállamnak fel kell készülnie az euróövezethez történő csatlakozásra, hogy elkerülhessük a nemzeti gazdaságokra gyakorolt, esetleges szélsőségesen súlyos hatásokat. Az euróövezet egyes tagállamai által tapasztalt gazdasági bizonytalanságot ellenőrzés alatt kell tartani, hogy a következmények ne terjedjenek tovább az Európai Unió egészére. Görögország, Spanyolország és Portugália gazdasága 2009-ben komoly költségvetési hiányról számolt be, nem csupán a gazdasági világválság, hanem a saját nemzeti kormányaik által végrehajtott elégtelen intézkedések miatt is.
Románia az IMF-fel és az Európai Bizottsággal folytatott tárgyalásoknak megfelelően február végén nyújtja be euróövezeti konvergenciatervét. Hazám az árfolyam-mechanizmushoz való 2012. évi csatlakozásra tett javaslatot, amely lényegében az euróövezethez való csatlakozást megelőző szakasz. Ez azt jelenti, hogy költségvetési hiányunknak 3% alá kell csökkennie.
Stavros Lambrinidis
(EL) Elnök asszony, biztos úr! Köszönöm a görög kormány által hozott intézkedésekre vonatkozó kedves szavaikat. A kormány valóban szigorú intézkedéseket vezetett be, és az Európai Bizottság ténylegesen jóváhagyta a kormány programját, valamint egy igen szigorú programot is elfogadott az intézkedések nyomon követése érdekében, amelyet a kormány támogatott, és amelyre igényt tart.
A haszonkulcsok ennek ellenére növekedtek. Nem az a probléma, hogy, ahogyan ön mondta, a piacok visszafogottak voltak. Az a gond, hogy a piacok spekuláltak, méghozzá szándékosan. Ugyanazok, akik miatt a válság kialakult, most az általuk okozott pusztításon nyerészkednek. És mi a helyzet az Európai Bizottsággal?
A következőt kérdezném: először is, intézkedni fog-e nem csupán a tagállamok szoros nyomon követése, ugyanakkor a piacok szigorú ellenőrzése érdekében is, és ha igen, milyen módon?
Másodszor: elfogadhatatlan, hogy ilyen hosszú ideje járja az euróövezeten belül a Nemzetközi Valutaalappal kapcsolatos szóbeszéd. A Nemzetközi Valutaalap azonban egy dolgot mindenképpen megtesz: szigorú intézkedéseket követel meg, majd olcsó hitelt nyújt, ami nem hagy mozgásteret a spekulánsoknak. Szándékozik-e lépéseket tenni az ilyen szigorú pénzügyi programot alkalmazó országok részére nyújtott pénzügyi támogatás érdekében?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Az euróövezet bizonyos országaiban kialakult helyzet körültekintő mérlegelést kíván. Csak részben indokolt, ha ennek okait a gazdasági válságban keressük. Számos ok más forrásból fakad. Először is, figyelmen kívül hagyták az euróövezet egyes országainak gazdasági fejlődése között megfigyelhető jelentős eltéréseket. Másodszor, a Stabilitási és Növekedési Paktum által előírt fegyelmet nem tartották fenn. A költségvetési fegyelmet nem biztosították felelős módon, ami az államháztartási hiány rendkívüli mértékű növekedéséhez vezetett. Harmadszor, a bankokat és más pénzügyi intézményeket nem ellenőrizték megfelelően - ez nem csupán ezekre az országokra igaz. Hogyan küzdhetünk ez ellen? A szolidaritás elvével összhangban az egyes országok által készített helyreállítási programnak európai uniós támogatásban kell részesülnie, ami feljogosítja az Európai Bizottságot és az Európai Központi Bankot, hogy ellenőrizze a program megvalósítását. Az is elfogadhatatlan ugyanis, hogy a válság költségeit elsősorban a legszegényebbek viseljék, amire jó példa volt a görög gazdák tüntetése.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök asszony! Hozzávetőleg tíz évvel az euróövezet létrehozását követően világossá vált, hogy az Európai Unió létezik ugyan, de sajnálatos módon még mindig igen messze vagyunk a gazdasági uniótól. Láthatjuk, hogy az euró elleni, a leggyengébb nemzeti gazdaságokon keresztül végrehajtott támadás járványos méreteket ölt, és Európa végül a szemlélődő szerepébe kényszerül, nem azért, mert akkora meglepetés érte, hanem mert nem rendelkezik a fellépéshez szükséges pénzügyi eszközökkel.
A versenyért felelős bizottságon kívül nincs olyan intézmény, amely összehangolhatná a nemzeti gazdaságok részéről válság idején tett beavatkozásokat és fellépéseket. Sajnálatos módon, bár a valutánk közös, nincs egyetértés és közös elhatározás a tagállamok között.
Úgy gondolom, a mai próba egyetlen országot sem érint név szerint. Magának az eurónak a próbája ez. Szeretném azt hinni, hogy mielőtt az egységes valuta mellett döntöttünk, már elhatároztuk, hogy egységes hangon szólalunk fel, és egységes módon lépünk fel.
Mairead McGuinness
Elnök asszony! Köszönöm, hogy ennyi egyperces felszólalást engedélyezett e kérdésben. Az új Bizottság, feltételezem, örömmel kezdte meg hivatali munkáját, a jelenleg tárgyaltproblémák miatt azonban sajnos nem számíthat sikeres rajtra.
Vannak, akik kedvüket lelik az euróövezet problémáiban, mégis úgy gondolom, hogy többségünk megoldást szeretne látni. Tíz év után nem hiszem, hogy a fürdővízzel együtt a gyereket is ki kellene öntenünk. Ennek ellenére a vitát hallgatva nyilvánvalóvá válik, hogy egyes tagállamok súlyos nehézségekkel küzdenek, amelyeknek mértéke a problémás államok között is eltérő - és Írország ezek egyike. Véleményem szerint azonban a szabályok nem voltak hatékonyak. Előzetes, semmint utólagos fellépésre van szükség: ha már bekövetkezett a válság, túl késő. A piacok előtt kell járnunk; nem lehet csak úgy ellenállni a piacnak, ahogyan azt néhány javasolták, hanem szigorú és időszerű felügyeletre és ellenőrzésre, azt követően pedig azonnali cselekvésre van szükség. Minden jót kívánok!
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök asszony! A hozzám hasonlók által az Európai Unión belül tapasztalható bizonyos szánalmas állapotok miatt hangoztatott bírálatok ellenére mindig is lelkesen támogattuk az euró bevezetését. Amikor még a Der Spiegel magazin tudósítójaként dolgoztam, tanúja lehettem az egyes valuták elleni spekulációnak, és az euró megvédett bennünket ettől.
Most azonban a takarékoskodók körében rendkívüli mértékű bizalomvesztést tapasztalunk, különösen azon országok polgárai esetében, amelyek bizonyos mértékben teljesítették a költségvetési kritériumokat. A következőt kérdezném öntől, biztos úr: az elmúlt évek során nem vált-e teljesen világossá az Ön számára, hogy Görögország félrevezet bennünket? Számos híresztelést hallhattunk e tekintetben. Annyit azonban biztosan tudunk, hogy a csatlakozáskor Görögország nem teljesítette maradéktalanul a feltételeket. Miért nem ellenőrizték ezt intenzívebben? Hogyan kívánja a jövőben megoldani ezt a nehéz kérdést? Mindeközben egyértelműen saját hazámra, Ausztriára is gondolok, ahol jelenleg hasonló szóbeszéd járja, mint néhány évvel ezelőtt Görögországgal kapcsolatban.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Elnök asszony! A spekulánsok által Görögország, Spanyolország vagy Portugália ellen elkövetett támadások nem a probléma okai, hanem azok következményei. Túlságosan is jól tudjuk, egy család sem engedheti meg magának, hogy többet költsön, mint amennyit keres. Ez csődhöz vezet. Ugyanez vonatkozik a kormányokra is. Egyetlen kormány sem engedheti meg magának, hogy több pénzt költsön el, mint amennyihez adóbevételek formájában hozzájut. Ez vagy kormánycsődöt eredményez, vagy, ahogyan azt jelenleg is tapasztaljuk, a valuta elleni spekulációs támadásokhoz vezet. Ezeknek az országoknak ugyanazt kell tenniük, mint Lettországnak, amelyet egy évvel ezelőtt, tulajdonképpen közel másfél évvel ezelőtt ért el a válság. Ez pedig a kormánykiadások drasztikus csökkentése úgynevezett belső leértékelés formájában. Azt javaslom, hogy a görög kormány kérjen tanácsot a lett kormánytól az ilyen döntések módjára vonatkozóan. Ezek a döntések elkerülhetetlenek, és korábban már volt rájuk példa Európában. Köszönöm.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony! Úgy gondolom, hogy a gazdasági helyzettel kapcsolatos nagyfokú tudatosságról és az iránta való érdeklődésről tanúskodó, igen átfogó vitán vagyunk túl. A vita továbbá rendkívül építő jellegű volt, és számos olyan szempontot felvetett, amelyekről a helyzet értékelése tekintetében egyetértünk.
Először is úgy gondolom, a vita az euróövezet iránti általános bizalmat tükrözte. Az euróövezet kétségtelenül megerősödve kerül majd ki a hirtelen piaci mozgásokból, amit a reálgazdaság helyzete nem magyaráz. Ahogyan arra Karas, Sánchez Presedo és Goebbels úr rámutatott, aki arról beszélt, mit jelent az, amire valaki az euróövezet védőpajzsaként hivatkozott, meggyőződésünk, hogy ha nincs az euróövezet, a válság sokkal súlyosabban érintette volna az európai országokat.
Nem hisszük továbbá, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum válságban van. Ezt az a görög kormány által végrehajtott program felügyeletére szolgáló részletes eljárás bizonyítja, amelyet Almunia úr említett.
Az euróövezetben jelentkező problémákat az euroövzeten belül fogjuk megoldani, amelynek mechanizmusai alkalmasak erre akkor, amikor, ahogyan azt előző felszólalásomban is említettem, Európa egyértelműen kifelé tart a közel egy évszázad óta legsúlyosabb válságból. Minderre viszonylag rövid időn belül sor fog kerülni, ami az Európai Unió gazdasági erejét tükrözi, valamint azt, hogy a kormányok azonnal intézkedtek, amint olyasmi történt, ami esetlegesen a nemzetközi pénzügyi rendszer összeomlásához vezethetett volna. Az ilyen azonnali beavatkozás természetesen hiányt termel. Jelenleg 21 európai uniós tagállam került ebbe a helyzetbe, ami a nélkülözhetetlen beavatkozás logikus következménye, mivel Európában, ahogyan azt már említettem, többek között szociális védőrendszerek vannak érvényben, amelyek azt jelentik, hogy a legkiszolgáltatottabb személyeknek kötelezően támogatást kell nyújtani az állami kasszából.
Canfin úr azt kérdezte, milyen javaslatokkal él a spanyol elnökség e tekintetben. A kormányok által hozott és az általam említett beavatkozások rövid távú intézkedések voltak. Folyik a helyzet megoldására irányuló stratégia kidolgozása, de ahhoz, hogy közép távon kilábalhassunk a válságból, a Tanács spanyol elnöksége egyértelműen gazdasági uniót javasol. Azt javasolja, hogy ne csupán monetáris, hanem gazdasági unió jöjjön létre, ugyanakkor ennek a gazdasági uniónak az Európai Unión belül is fontos szerepet kell kapnia, és ezt mondja a Lisszaboni Szerződés is.
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 5. cikke e tekintetben rendkívül világosan fogalmaz: "A tagállamok az Unión belül összehangolják gazdaságpolitikájukat.” "Az Unió intézkedéseket hoz a tagállamok foglalkoztatáspolitikájának összehangolása céljából.” "Az Unió kezdeményezéseket tehet a tagállamok szociálpolitikájának összehangolása céljából.”
Mindez a Lisszaboni Szerződésben szerepel, és ezért nagyon is egyetértek a harmonizáció felé való elmozdulással. Wortmann-Kool asszony, Feio úr és Papanikolaou úr például utalt is erre felszólalásában. Bullman úr említette egy társadalmi-politikai koordináció szükségességét, csakúgy, mint Podimata asszony. Hasonlóképpen szólt a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja nevében Canfin úr, valamint Pallone úr és Gauzès úr álláspontja is, akik a pénzügyi piacok szabályozásának szükségességéről beszéltek. Verhofstadt úr az Unió belső egységének szükségességét említette. Mindezt együttesen gazdasági uniónak, az Unión belül megvalósuló belső gazdasági egységnek nevezhetjük.
Erre kell törekednünk, az Unió határozott politikai vezetésével, amely már most is érvényesül. El kell gondolkodnunk arról, hogy holnapután - véletlen egybeesés, hogy éppen a spanyol uniós elnökség indulását követően - összeül a nem hivatalos Európai Tanács, hogy politikai értelemben véve kezébe vegye a helyzet irányítását. Biztos vagyok benne, hogy határozott európai üzenetet küld majd a közvélemény, valamint a gazdasági és társadalmi szereplők felé, egy Európa-párti üzenetet, az európai egység üzenetét, az európai kormányok, köztük a görög kormány iránti bizalom és a lehetőségeinkbe vetett bizalom üzenetét.
Fontos európai tanácsi ülésről van szó, amelynek célja, hogy erőfeszítéseinket az Európa 2020 névvel illetett, a növekedést és a munkahelyteremtést célzó stratégiára összpontosítsa. Meggyőződésem, hogy már e szinte azonnali, igen korai tanácsi ülésen lefektetik majd a stratégia kezdeti alapjait, ami arra utal, hogy megfelelő politikai vezetéssel e nehézségekkel teli időben haladéktalanul cselekedni kívánunk az Európai Unióban.
Joaquín Almunia
a Bizottság alelnöke. - (ES) Elnök asszony! Nagyon köszönöm a Tisztelt Ház vitában felszólaló valamennyi képviselőjének az Európai Bizottság politikáira, hozzáállására és javaslataira tett utalásokat, amelyeket jómagam és Olli Rehn kollégám tudomásul vettünk.
Hadd említsek néhány dolgot, amelyeket négy pontban ismertetnék. Sok felszólalás hangzott el, amelyekre nem tudok egyenként válaszolni, de úgy gondolom, e négy pontban alapvetően valamennyire választ adok majd.
Először is, ahogyan azt a gazdasági és monetáris ügyekért felelős biztosként töltött közel hat évem során már számos alkalommal elmondtam a Parlamentben, teljes mértékben egyetértek azzal, hogy a Gazdasági és Monetáris Unión, valamint az Európai Unión belül fokozni kell a koordináció mértékét. Az Unió valamennyi tagállama, amely még nem csatlakozott az euróövezethez, más szóval a Gazdasági és Monetáris Unió végső szakaszához, idővel csatlakozni fog, két mentességet élvező tagállam kivételével. Úgy gondolom azonban, hogy az elkövetkező néhány évben ők is le fognak mondani e mentességről, és csatlakozni kívánnak majd a Gazdasági és Monetáris Unióhoz.
A koordináció érdekében a költségvetési politika, valamint más makrogazdasági és strukturális politikák tekintetében el kell mélyíteni és ki kell terjeszteni a felügyeletet, valamint az elemzési és vitatevékenységeket, illetve az ezen az elemzésen és vitán alapuló ajánlásokat.
Ha még emlékeznek rá, ez volt annak a jelentésnek az első következtetése, amelyet 2008 első felében, még a Lehman Brothers esetét megelőzően mutattam be itt a Bizottság nevében a Gazdasági és Monetáris Unió első 10 évéről. Azóta a Bizottságban, az Eurocsoporton belül, a Tanácsban és itt a Parlamentben is tárgyaltunk arról, hogyan javíthatnánk a felügyeletet, hogyan bővíthetnénk azt a ma már a felügyeletnek és a költségvetési fegyelem keretének központi elemét képező Stabilitási és Növekedési Paktum segítségével úgy, hogy közben átfogóbbá is tesszük.
Egyetértek azokkal, akik úgy fogalmaztak, hogy nem csupán az előírásokkal összhangban álló pénzügyi és költségvetési politikák végrehajtásáról van szó, hanem tovább kell lépni, mivel más kiegyensúlyozatlanságok is kockáztatják a növekedést, a foglalkoztatást és az államháztartás helyzetét.
Valamennyiükkel egyetértek, akik azt mondták, hogy mindehhez nincs szükség a Nemzetközi Valutaalap bevonására. Igaz, hogy valamennyi tagállamunk a Nemzetközi Valutaalap tagja, de magunk is boldogulunk, és így is kell tennünk.
Ha kellően összehangolt a működésünk, ha rendelkezünk a politikai akarattal, ha felhasználjuk a szerződés által biztosított eszközöket, ha szándéknyilatkozatainkat és legfőbb célkitűzéseinket maradéktalanul megvalósítjuk, akkor több mint elégséges képességekkel és eszközökkel rendelkezünk ahhoz, hogy megoldjuk a jelenleg tapasztalhatóhoz hasonló nehéz helyzeteket.
Görögország esetében két kérdésre térek ki, amelyek a vitában felmerültek, és amelyeket már részletesen megtárgyaltunk. Először is, Verhofstadt úr, aki sajnálatos módon már nincs jelen, azt mondta, hogy a Bizottság túlságosan későn avatkozott be. Nem tudom, hogy Verhofstadt úr hazája milyen gyors beavatkozást kért a Bizottságtól költségvetési ügyekben, de emlékeztetni szeretném arra, hogy október elején Görögországban választásokat tartottak. Két héttel a hivatalba lépését követően az új görög kormány helyesbítette a választások előtt néhány nappal tőlük érkezett tájékoztatást, és három hét különbséggel a hiány mértékét 6%-ról 12,7%-ra módosította!
Ez nem csupán statisztikai kiigazítás volt. E hatalmas mértékű görögországi hiánynövekedést elsősorban a költségvetési politika ellenőrzésének teljes hiánya okozta. Ez nem statisztikai ügy. Nem az Eurostatot kérik, hogy oldja meg. Irányítási kérdésről van szó egy olyan kormány miatt, amely hagyta, hogy bevételei visszaessenek, és mindeközben semmit sem tett, illetve hagyta, hogy a kiadások növekedjenek vagy egyenesen megnövelte azokat, mivel választások közeledtek. Egyszerűen fogalmazva ez történt.
Továbbá a statisztikai problémákkal kapcsolatban és Martin úrnak válaszul - ahogyan, ha jól emlékszem, Karas úr mondta - 2004 végén a Bizottság nevében javaslatot intéztem a Tanácshoz arra vonatkozóan, hogy erősítsük meg az Eurostat vizsgálati hatáskörét olyan statisztikai problémák esetén, amelyek hagyományos bejelentésések útján nem megoldhatók. Az Eurostat nem gyűjt adatokat. Az Eurostat értesítést kap a tagállamoktól. Annak érdekében, hogy betekintést nyerjen abba, mi folyik a bejelentést küldő hatóságon túl, az Eurostatnak olyan jogkörökre lenne szüksége, amelyekkel jelenleg nem rendelkezik. A Bizottság kérte ezeket a jogköröket, a Tanács azonban nem biztosította azokat. Olli Rehn kollégám, aki holnaptól további átmenet nélkül felel a gazdasági és monetáris ügyekért, már elkészített egy javaslatot, amelyet a Bizottság első hivatalos ülésén hagyhat jóvá, abban az esetben, ha azt önök ma megtisztelik bizalmukkal.
Ezt a bejelentést követően a görög kormány előterjesztette a 2010-re vonatkozó költségvetést, amelyet a választások előtt nem nyújtottak be, és az új helyzetet figyelembe véve nem csak a Bizottság, de az Eurocsoport és az Ecofin is jóváhagyta a túlzott hiányt. Mindezt ajánlásokkal egészítettük ki, amelyeket csak a program megismerését követően tudtunk elkészíteni, amelyet a görög kormány összeállított, és január 15-én eljuttatott hozzánk. E program alapján, ahogyan azt már mondtam, február 3-án ajánlásokat tettünk közzé.
Való igaz, hogyha lett volna egy varázspálcánk, már a választások estéjén intézkedhettünk volna. Azt mondhatom azonban, meggyőződésem, hogy a görög kormány, a Bizottság, az Eurocsoport és az Ecofin gyorsan cselekedett. Utóbbi kettő még a hozzájuk intézett ajánlások elkészültét megelőzően megkezdte a helyzet tárgyalását. Ha a célunk valóban a problémák tényleges megoldása, semmilyen módon nem tudtunk volna ennél gyorsabban cselekedni. Ha csupán nyilatkozatokat szeretnénk tenni, akkor természetesen lehet gyorsan lépni.
Harmadszor, teljes mértékben tisztában vagyok az euró, valamint a Gazdasági és Monetáris Unió iránti bizalom megerősítésének szükségességével. Ez valamennyiünk felelőssége: a tagállamoké, a Bizottságé, a Tanácsé és a Parlamenté.
Ha már itt tartunk, mellékesen megjegyezném, hogy - mivel néhányan utaltak a görög programmal kapcsolatos ajánlások ismertetésekor részemről elhangzott kijelentésekre - a bizalom érdekében arra kérném Önöket, hogy csak olyasmire hivatkozzanak, amit valóban mondtam, ne pedig olyan dolgokra, amikről mások úgy tudják, hogy mondtam. Csupán ennyit kérnék.
Végül, a Tanács holnaputáni, február 11-i ülése, amelyet többek között López Garrido úr is említett, rendkívül fontos ülés. Különleges tanácsi ülésről van szó, mivel nem sok kérdés szerepel a napirenden. Az ülésen két előterjesztés hangzik majd el, a Bizottság, illetve az Európai Tanács elnökének részéről, és nyílt politikai vitára kerül sor, ami most, hogy a pénzügyi piacokon az egységes valuta létrehozása óta nem tapasztalt feszültségek alakultak ki és 80 éve a legsúlyosabb válsággal nézünk szembe, rendkívüli jelentőséggel bír. Reagálnunk kell erre a helyzetre, nem csupán a kilépési stratégiával, hanem egy közép távú stratégiával is, hogy ez az évtized a növekedés és a foglalkoztatás évtizede lehessen.
Ha adnak még egy percet, hogy gazdasági és monetáris ügyekért felelős biztosként elmondjam utolsó észrevételemet, akkor azt mondanám el, mit szeretnék hallani az Európai Tanács ülésének végén. Egyértelmű felszólítást szeretnék hallani minden egyes tagállam irányában, jelen esetben kezdve Görögországgal, arra vonatkozóan, hogy teljesítsék kötelezettségeiket és hajtsák végre a gazdasági és monetáris unió tagjaiként általuk vállalt intézkedéseket, valamint a gazdasági és monetáris unió hatóságai által hozzájuk intézett ajánlásokat. Meg kell követelnünk, hogy valamennyi tagállam teljesítse és alkalmazza az általunk közösen kialakított szabályokat.
Másodszor, a legmagasabb szinten politikai kötelezettségvállalásra számítok a fokozottabb koordinációra, a hatékonyabb koordinációra, illetve a Gazdasági és Monetáris Unió gazdasági övezetként történő megerősítésére vonatkozóan, hogy az ne csupán a gazdasági és monetáris övezet központi bankja, egy ajánlásokat megfogalmazó testület legyen.
A gazdasági és monetáris uniónak, az euróövezetnek határainkon innen és túl egyaránt világosan, határozottan és hitelesen kell fellépnie, mivel ez erősíti polgáraink, valamint az Európai Unió és a világ többi polgárának a valutánk és elképzelésünk iránti bizalmát, amely nem csupán gazdasági projekt, hanem ezen jóval túlmutat.
Végül azt szeretném, ha Európa vezetői közölnék a görög hatóságokkal: "Erőfeszítéseitekért cserébe élvezhetitek a támogatásunkat”. A támogatás nem lehet ingyenes. Ez további egyenlőtlenségek és válságok melegágyát jelentené. A támogatásnak egyértelműnek kell lennie, és megvannak az eszközeink ennek biztosításához, olyan határozott kötelezettségvállalás ellenében, amelynek keretén belül mindenki vállalja az őt megillető felelősséget.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
José Manuel Fernandes
írásban. - (PT) Bízom benne, hogy az európai biztosok a stabilitást ösztönző szereplőként lépnek majd fel, és szigorú és megalapozott nyilatkozatokat készítenek majd, szemben azzal, amit Joaquín Almunia biztos úr nyilatkozatai esetén tapasztaltunk, amelyek a körültekintés hiányáról tanúskodtak és hozzájárultak a tőzsdei veszteségekhez, valamint a nemzetközi befektetők Portugáliával és Spanyolországgal szembeni bizalmának elvesztéséhez.
Ahhoz, hogy szembenézhessenek a válsággal, az EU tagállamai gazdaságélénkítési terveket készítettek, valamint lendületet és ösztönzőket biztosítottak a gazdaság számára, ami hiányuk növekedéséhez vezetett. Tudunk azonban olyan tagállamokról is, amelyek a hozzáértés hiánya vagy szándékosság nyomán tévedtek hiányukkal kapcsolatban. A közelmúltbeli események arra kötelezték az Európai Uniót, hogy ismét ösztönözze a felügyeletre irányuló javaslatokat, és a gazdasági koordinációra vonatkozó megerősített stratégiát hajtson végre.
Ezenfelül javaslatot tett egy olyan rendszer hivatalos végrehajtására is, amely ellenőrizné az egyes tagállamok hiányának értékét, és amelynek célja a korrekciós intézkedések gyors meghatározása a visszafordíthatatlan helyzetek elkerülése érdekében. Ennek a rendszernek közel valós időben kell működnie. Fontos továbbá a hiányszámítási képlet tisztázása annak érdekében, hogy elkerülhető legyen a költségvetési adatok manipulációja és a hiány értékének elrejtését célzó költségvetés-megkerülési módszerek visszatérő alkalmazása.
João Ferreira
írásban. - (PT) A görögországi helyzet nyomán kirobbant kampány, amelyet egyesek megpróbálnak más országokra is kiterjeszteni, megvetendő és feltárja a főszereplők valódi céljait, akik között az Európai Bizottságot és az EU néhány főbb gazdasági hatalmát is említhetjük.
A többek között Görögországra, Portugáliára és Spanyolországra gyakorolt, a hiány felszámolására felszólító nyomás nem választható szét a spekulatív pénztőke érdekeitől és annak abbéli céljától, hogy hatalmi harcot szítson az euró és a dollár között. Ezeket az érdekeket védelmezik, akár még az érintett országok polgárainak kárára is.
Számos kérdés merül fel:
Milyen objektív okok igazolják, hogy 2013-ra a hiányt 3% alá kell csökkenteni (függetlenül a gazdasági növekedés terén bekövetkező fejleményektől)?
Mi értelme egy olyan gazdasági és monetáris uniónak, amely nem hajt végre szolidaritási és kohéziós politikát?
Ha az EKB rendszeresen hitelezhet a nemzeti bankoknak a nemzetközi piacokon érvényes kamatoknál jóval alacsonyabb kamatráta mellett, miért nem tudja ugyanezt megtenni a kormányok irányában?
Miért nem hoztak létre olyan eszközöket, amelyek a súlyosabb nehézségekkel küzdő országok számára lehetővé tennék, hogy alacsonyabb, a többi ország esetében érvényeshez közelebb álló kamatokkal jussanak támogatáshoz?
Ivari Padar
írásban. - (ET) Az euróövezet egyes országaiban tapasztalható pénzügyi helyzet, amelyről a mai vita szólt, egyértelműen szemlélteti, milyen kockázatokkal jár a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglalt előírásoktól való elmozdulás. A probléma egészét vizsgálva világossá válik, milyen fontosak a megbízható statisztikai adatok. Mindenképpen komoly következményeket kell levonnunk e probléma egészéből, és a kifelé vezető út valamennyi országban, az euróövezeten belül és kívül egyaránt feltételezi, hogy őszintén elismerjük a problémákat és saját intézkedéseket hozzunk a nehézségek megoldása érdekében, valamint azt, hogy az Európai Unió szolidaritást vállal. Az ismertetett problémák ugyanakkor nem oldhatók meg az euróövezet bővítésének további halogatásával. Egyértelmű, hogy ha egyes országok teljesítik a szükséges feltételeket, engedélyeznünk kell az euróövezetbe történő belépésüket. Az idő bizonyította, hogy az egységes valuta a nehézségekkel teli időkben további garanciaként szolgált a megbízhatóságra.
Jarosław Leszek Wałęsa
írásban. - (PL) Almunia úr! Lengyelország az euróövezethez való csatlakozásra készül, ezért körültekintően értékeljük az euróövezeti tagországok problémáit. Sajnálatos módon egyre több ország küzd nehézségekkel, és az európai valuta létrehozása óta a legnagyobb kihívással áll szemben. Hölgyeim és uraim, Görögország egyedül nem boldogul. Egyetértek azokkal az előttem szólókkal, akik úgy fogalmaztak, hogy a tagállamok gazdaságpolitikájának szigorúbb összehangolására van szükség. A gazdasági világválság számos gazdaság destabilizációjához vezetett, a világpiacok pedig a - jóllehet törékeny - fellendülés fényében attól tartanak, hogy a tagállamok kormányai helytelen intézkedéseket hoznak az európiacok összeomlásának megelőzése érdekében. Éppen ezért a helyzet egyetlen reális megoldása, az egyetlen mód a valutapiac összeomlásának megakadályozására az, ha Görögországnak hiánypótló támogatást nyújtunk, valamint az euró helyzetének stabilizációját célzó, hosszú távú tervezett intézkedéseket hozunk.
(Az ülést néhány percre berekesztik.)
