Bistand til Pakistan og mulige konsekvenser for den europæiske industrisektor (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om bistand til Pakistan og mulige konsekvenser for den europæiske industrisektor.
Karel De Gucht
Fru formand, mine damer og herrer! Europa er meget bekymret over de ødelæggende virkninger af oversvømmelserne i Pakistan, som ødelagde indkomstmuligheder og lokalsamfund i hele landet.
Omfanget af katastrofen er uhørt i Pakistans historie. Omkostningerne i form af humanitære behov og for landets i forvejen skrøbelige økonomi er enorme. Alvoren af denne krise kræver en omgående og betydelig reaktion, hvori der også tages hensyn til den strategiske betydning af Pakistans udvikling, sikkerhed og stabilitet i regionen.
Det Europæiske Råd opfordrede på sit møde den 16. september til en omfattende pakke med foranstaltninger på kort, mellemlang og lang sigt, som skal understøtte Pakistans bestræbelser på genopretning og fremtidig udvikling. EU's indledende svar på oversvømmelserne var hurtigt og generøst. Vores fælles bidrag til den humanitære bistandsindsats ligger i øjeblikket på over 320 mio. EUR fra medlemsstaterne og Kommissionen i kontanter og i naturalier. Det alene udgør over 60 % af FN's oprindelige samlede appel.
Ud over den omgående og betydelige humanitære hjælp og udviklingsbistand erkender Det Europæiske Råd, at ambitiøse handelsforanstaltninger er væsentlige for økonomisk genopretning og vækst. Handel er derfor en del af det langsigtede svar på den aktuelle krise. Med henblik herpå vedtog Kommissionen den 7. oktober et forslag om ensidig suspension af importafgifter på en række vigtige eksportprodukter fra Pakistan. Dette forslag er nu forelagt medlemsstaterne og Europa-Parlamentet.
Kommissionen foreslår at liberalisere 75 toldpositioner på import fra Pakistan, som tegner sig for 27 % af Pakistans aktuelle import til EU og næsten 900 mio. EUR. Det vil give en stigning i EU-import fra Pakistan på omkring 100 mio. EUR.
Formålet med denne foranstaltning er at støtte Pakistans genopretningsbestræbelser på mellemlang sigt. Som følge heraf vil de særlige indrømmelser være begrænset i tid - Kommissionen foreslår tre år. I betragtning af Pakistans industrigrundlag og eksportkurv, hvor tekstiler tegner sig for over 60 %, er en lang række af de produkter, som vi foreslår liberaliseringer for, tekstilprodukter. Andre industriprodukter såsom ethanol er også omfattet.
Hvis Parlamentet og Rådet kan handle hurtigt i denne sag, håber vi at have foranstaltningen på plads den 1. januar 2011. Parallelt hermed arbejder vi sammen med andre medlemmer af Verdenshandelsorganisationen om at opnå den nødvendige tilladelse - en WTO-undtagelse (waiver) - som skal bevilges, før foranstaltningen træder i kraft.
Handelsindrømmelserne skal give økonomisk mening for Pakistan, men skal samtidig tage hensyn til EU's følsomme industriområder. Ved udarbejdelsen af dette forslag har vi derfor prøvet at tage hensyn til følsomme industriområder i EU, især tekstilområdet. Vores analyse har vist, at konsekvenserne for EU's produktion sandsynligvis vil være beskedne.
Den potentielle stigning i EU-importen fra Pakistan (100 mio. EUR) svarer til under 0,5 % af EU's produktionsværdi af de liberaliserede produkter, hvilket faktisk vil sige 24 mia. EUR. Europa-Parlamentets støtte til gennemførelsen af dette forslag er væsentlig for at give et fuldstændigt billede af EU's solidaritet i tider med hidtil usete behov.
Handel kan være en vigtig del af en langsigtet økonomisk løsning for Pakistan. Vores tidsfrist er meget kort. Parlamentet kan regne med, at både mine medarbejdere og jeg selv vil forklare vores strategi og mindske evt. resterende bekymringer.
Nuno Melo
Fru formand! Jeg må sige, at jeg til fulde forstår, hvad de går igennem i Pakistan, men jeg må også sige, at denne beslutning er tragisk for Europa og især for nogle lande, der allerede oplever alvorlige vanskeligheder såsom Portugal, Spanien og Grækenland.
F.eks. udgør tekstil- og beklædningsindustrien 11 % af Portugals samlede eksport og 22 % af fremstillingsindustrien, 80 % af fremstillingen af visse produkter finder oven i købet sted i Portugal. Måske betyder denne 80 % spredning på 27 medlemsstater kun lidt for Kommissionen, men den betyder enormt meget for Portugal.
EU kan ikke forlange ekstremt skadelige - men forståelige - foranstaltninger til at kontrollere offentlige revisioner og bekæmpe underskud og så samtidig træffe beslutninger, der rammer lige ned i de selv samme landes kerneproduktion og kapacitet til at skabe velstand og job.
Jeg må endvidere sige, at denne beslutning også er et uforståeligt angreb på de normale markedsregler. Jeg går ikke ind for nogen form for markedsprotektionisme, men jeg forlanger et kompromisløst forsvar for markedsreglerne, dvs. reglerne for et marked, der er sundt og retfærdigt.
Man må forstå, at denne beslutning vil gøre det muligt, at produkter, der fremstilles i Pakistan, kommer ind på det europæiske marked med produktionsomkostninger under dem, som er mulige for vores virksomheder, simpelthen fordi de ikke skal overholde de samme produktionsbetingelser. De må meget undskylde, men det kalder jeg illoyal konkurrence. Det er illoyal konkurrence, fordi pakistanske virksomheder ikke har sociale omkostninger for deres arbejdstagere, de har ikke miljøomkostninger, de tager sig ikke specielt af at bekæmpe det børnearbejde, som foregår der, og de har ikke de samme restriktioner på brug af råmaterialer af hensyn til folkesundheden.
Jeg vil gå så langt som til at spørge, hvordan en så radikal beslutning er mulig, uden at der først fremlægges en betænkning, hvori der nøje gøres rede for dens negative følger for de forskellige medlemsstater?
Ikke desto mindre kan jeg vove at fortælle om nogle følger her og nu, og de følger er virksomhedslukninger og -sammenbrud i EU, især i Portugal, og et større antal arbejdsløse. Det er godt for Parlamentet og Rådet at forstå dette, fordi der kommer en tid, hvor nogen skal stå til ansvar for det.
Hvis vi i sidste ende kan antage - som nogle sikkert vil - at dette forslag er uundgåeligt, så tænk i det mindste lidt over et par ting, som endnu ikke er under overvejelse. F.eks. indførelse af toldkontingenter, som der er mulighed for i forbindelse med ethanol, men ikke for tekstiler. Undtagelsen bør højst være for et år, fordi bistanden er midlertidig. Tro mig, ingen europæisk virksomhed vil overleve tre år i direkte konkurrence med pakistanske virksomheder.
Jeg er ved at slutte nu. Til sidst er der brug for en bestemmelse om råmaterialer, således at Pakistan ikke blokerer europæiske virksomheders adgang til disse materialer for selv at få fordel af denne produktion.
David Martin
Fru formand! Jeg forstår, hvad hr. Melo siger, men jeg er ikke enig med ham. Jeg ser positivt på Kommissionens forslag om at suspendere importafgifterne på centrale pakistanske importvarer til EU.
For det første er vi enige om, at Pakistan, der ikke har haft det nemt siden landets fødsel som nation, gennemgår sin værst mulige periode. Det ligger i frontlinjen i krigen mod terrorisme, som indtil nu har kostet det anslået 40 mia. USD. Vi kender alle til oversvømmelserne, hvis kombinerede følger er værre end ved den asiatiske tsunami i 2004 og oversvømmelserne i Haiti tidligere i år. Det er et betydeligt slag for ethvert land.
Det, jeg er glad for ved Kommissionens forslag, er, at vi giver Pakistan mulighed for at handle sig ud af nogle af sine vanskeligheder. Det er et intelligent forslag. For det første forvolder de 75 toldpositioner, der vil bidrage til at sætte skub i Pakistans handel med ca. 100 mio. EUR om året, ikke EU's investeringer megen skade, som kommissæren sagde. Det vil ikke skade nogen EU-industri væsentligt, og hvad der er lige så vigtigt - ja faktisk muligvis endnu vigtigere - så vil det ikke skade de udviklingslande, som er sidestillede med Pakistan, fordi ingen af toldpositionerne berører varer på DDA's præferenceliste. Det er meget positivt.
Den anden fornuftige ting ved Kommissionens forslag er, at det er tidsbegrænset og ikke ensidigt forsøger at ændre GSP-beslutningen. Det er efter min mening positivt, fordi det stadig giver Pakistan et incitament til at leve op til sociale rettigheds- og menneskerettighedsstandarder mellem nu og 2014 med henblik på at kvalificere sig til "GSP plus" i 2014. Så det giver den nødhjælp, vi har brug for nu, men giver samtidig ikke den pakistanske regering carte blanche. Det siger, "I har selv en forpligtelse til at bringe orden i jeres hus, hvis I ønsker at fortsætte med at kvalificere jer til disse fordele".
Det er en virkelig prøve på Europas generøsitet, og jeg håber, at vi i Parlamentet vil være klar til at bestå den.
Niccolò Rinaldi
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vores forhandling i dag markerer en skillevej mellem to afgørende principper. På den ene side er der forpligtelsen til solidaritet med et land, der er blevet ramt af naturkatastrofer, som har bragt dets samfund, der allerede har strukturelle problemer, i knæ. På den anden side er der nødvendigheden af en afbalanceret handelspolitik. Med Kommissionens forslag til at suspendere afgifterne for Pakistan, går EU med rette uden om en politik, der bare handler om humanitær bistand, og giver Pakistan mulighed for at styrke sin økonomi og dermed sit samfund.
Det forhold, at alle 74 toldpositioner, der er medtaget, vedrører tekstil- og beklædningssektoren, er næsten uundgåelig for et land, der kun kan eksportere varer inden for denne sektor. Vi liberaldemokrater foretrækker afgjort denne form for foranstaltning i stedet for at vedtage humanitær bistand, der ikke kan give landet et virkeligt skub fremad. Imidlertid må vi ikke være naive, som hr. Melo gentog for kort tid siden, og vi beder Kommissionen om frem for alt ikke at begå den fejl at være naiv.
Kommissæren er udmærket klar over den kritiske situation, nogle tekstilområder såsom Prato befinder sig i. Prato er et særligt tilfælde. Der er situationen helt ude af de nationale myndigheders kontrol, og der er udbredt lovløshed, hvilket også forværres af krisen i den europæiske tekstilsektor.
Eftersom vi ikke mener, at det kan være rimeligt, at det kun skal være den europæiske tekstilsektor, der betaler for den retfærdige humanitære solidaritet med Pakistan, anmoder vi om, at der bliver gjort tre ting: 1) at der indføres forskrifter for at undgå enhver mulig triangulering med andre lande, der kunne drage fordel af de afgifter, Portugal får gavn af, 2) at krisen i den europæiske tekstilsektor ikke forværres ved at gennemføre foranstaltninger, som i stedet kunne støtte den, f.eks. en reduktion af elektricitetsomkostningerne, og 3) at der ikke skabes præcedens for andre lande, der udsættes for naturkatastrofer. På den måde tror jeg, at bistanden til Pakistan er fælles og bæredygtig, også på lang sigt, og det er det, landet trænger til.
Jacek Włosowicz
for ECR-Gruppen. - (PL) Fru formand! Vi er mødtes her i aften for at drøfte Kommissionens forslag til at hjælpe Pakistan efter oversvømmelserne. Vi skal huske på, at næsten 14 mio. mennesker blev ramt af oversvømmelserne i Pakistan, som var af næsten bibelske dimensioner. De forårsagede uoverskuelig ødelæggelse i Pakistan selv, og resultaterne vil snart blive mærkbare over hele verden. Hvorfor? Bomuld, som også kaldes det hvide guld, og som Pakistan er en af hovedproducenterne af, voksede dårligt i år og blev oven i købet i vid udstrækning ødelagt i landet. Tøjfabrikanter og førende globale mærker forudser allerede en stigning i prisen på bomuldsvarer. Bomuld er et råmateriale, vi møder hele tiden, og som bruges til at fremstille tøj, pengesedler, kaffefiltre, telte og fiskenet, og det bruges sågar også til indbinding af bøger og mange andre hverdagsprodukter. Det bruges til rigtig mange formål. Vi er midt i en krise, og der forudses stigninger i prisen på daglige fornødenheder. Det gør problemets omfang enormt.
Miguel Portas
Fru formand! På den ene side har vi store europæiske importører, der vil tjene på, at pakistanske produkter kommer ind i Europa. På den anden side har vi et lille antal store pakistanske tekstilfabrikker, der faktisk ligger uden for de områder, der er ramt af katastrofen, og som også vil tjene enormt på Kommissionens forslag.
Det er virkeligheden. Vinderne er ikke de syge, ikke de fordrevne, ikke børnene, ikke de ældre, som fik deres hjem ødelagt. Vinderne er de velhavende forretningsfolk. Det, der sker her, er, at katastrofen bliver udnyttet. Ekstreme klimafænomener bliver udnyttet til fordel for store selskaber.
Det er det, der er helt igennem utåleligt ved det forslag, Kommissionen fremsætter. De burde trække det tilbage.
William  Dartmouth
Fru formand! Tidligere er jeg ofte blevet skarpt kritiseret af den britiske premierminister Cameron. Premierminister Cameron handlede imidlertid helt korrekt ved at anmode om, at der blev bevilget handelspræferencer til Pakistan. Nu bruger jeg omhyggeligt ordet "anmode". For anmode er netop, hvad den britiske premierminister måtte gøre.
Siden Det Forenede Kongerige, verdens femtestørste økonomi, blev medlem af EU, kan det ikke selv bestemme sin handelspolitik, ikke en gang med et Commonwealthland. Ikke desto mindre er det i Det Forenede Kongeriges nationale interesse, at Pakistan nu får handelspræferencer. Jeg er sjældent enig med David Martin, men jeg er det i denne sag. Pakistan er ikke blot et udviklingsland med 170 mio. indbyggere og strategiske grænser til Afghanistan. Det er også et land, der har omkring 30 nukleare sprængladninger.
De sikkerhedsmæssige følger af den pakistanske stats kollaps ville være ødelæggende for hele den udviklede verdens sikkerhed. Handelspræferencer til Pakistan på dette tidspunkt kan måske bidrage til, at det ikke sker.
Daniel Caspary
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg synes, vi alle endnu en gang bør mindes, hvor dramatisk situationen var i Pakistan for et par uger siden og faktisk stadig er mange steder. Hele regioner er blevet oversvømmet, regioner, som er større end mange af vores medlemsstater. Titusinder, ja hundredetusinder af mennesker er i stor nød. Infrastrukturen er blevet ødelagt, dvs. veje, hospitaler, universiteter, børnehaver, skoler, virksomheder. Mange menneskers udkomme er ødelagt. Jeg tror ikke, vi overhovedet kan forestille os, hvordan det er. Vi er alle enige i, at vi skal hjælpe. Problemet er imidlertid, som vi siger på tysk, "vask mig, men gør mig ikke våd". Hvad mener jeg med det? Tjah, direkte finansiel bistand koster penge, som naturligvis skal tages fra et andet sted i vores budget. Indirekte bistand - handelslettelse - er det, Kommissionen nu foreslår, og også dér er der naturligvis bekymringer fra dem, der kan blive påvirket. Det er derfor, vi med rette har denne forhandling om emnet i dag.
Kommissionen har ikke foreslået at benytte den generelle toldpræferenceordning. Det er en god ting, synes jeg. Grundlæggende synes jeg, at den nuværende løsning, hvor vi gør det via WTO og virkelig prøver at yde hjælp til selvhjælp, er klog. Der er dog mange ubesvarede spørgsmål, såsom hvilke følger der i sidste ende vil være for virksomhederne i EU? Når jeg ser på Kommissionens dokument, forslaget til en forordning, kan jeg se, at der lige i begyndelsen af begrundelsen står, at arbejdspræmissen er, at nettoimporten til EU vil stige med 100 mio. EUR om året. Er det virkelig stor varig støtte til Pakistan? Vil det virkelig hjælpe at flytte de store beløb, vi faktisk taler om her? På den anden side vil forslaget medføre tab af toldindtægter på 80 mio. EUR på vores budget. Stemmer også det forhold? Er der mening i at undvære 80 mio. EUR i toldindtægter for at få for 100 mio. EUR i øget import. Er disse tal korrekte? Jeg vil virkelig gerne have direkte oplysninger fra Kommissionen om hele dette spørgsmål.
Det er min faste overbevisning, at vi skal hjælpe Pakistan. Jeg er også parat til at forklare EU-borgerne og mine vælgere, at vi skal gøre noget, og at bistanden til andre altid skal betales af nogen. Imidlertid er jeg helt overbevist om, at kommissæren skal benytte lejligheden her i aften og i de kommende dage og uger til virkelig at overbevise de 736 medlemmer af Europa-Parlamentet om, at Kommissionens foranstaltninger er de rette, at de er fornuftige. De bør også benytte lejligheden til frem for alt at sætte fokus på, hvordan arbejdstagerne i de virksomheder, der kan blive påvirket i lande som Portugal, Italien og Spanien og i EU som helhed, også kan finde veje frem og udsigter for sig selv. Jeg mener, det virkelig er de opgaver, som skal løses, hvis der skal skaffes flertal for Deres forslag i Parlamentet i løbet af nogle få uger eller måneder. Jeg mener, alle de involverede skal gøre et stort stykke arbejde for at overbevise folk og skaffe information.
Gianluca Susta
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg synes, vi skal huske på den krise, som EU og medlemsstaterne oplever på globalt plan. Med en krise, der rammer arbejde, beskæftigelse og vækst, spekulerer jeg på, hvad det er for en logik, der inspirerer nogle EU-lande, men frem for alt Kommissionen, med hensyn til internationale relationer. Kommissionens forslag, der bliver forhandlet i dag, vil straffe nogle industrisektorer hårdt, især tekstilsektoren, og i en situation som den nuværende må vi spørge os selv, om det er rimeligt.
Nogle mennesker frygter, at disse beslutninger udspringer af ønsket om, at EU skal indtage en ledende rolle på verdensscenen. I virkeligheden ved vi, at det ikke er tilfældet, og at forsøget på at mindske presset, bl.a. presset fra terrorister, i eller i forbindelse med visse politiske og institutionelle systemer har endnu mindre at gøre med det. Sandheden er, at end ikke oversvømmelsen for nylig har noget at gøre med dette forslag, eftersom hovedkoncentrationen af den pakistanske tekstilindustri ikke ligger i de regioner, der er ramt af katastrofen.
Den egentlige årsag er, at målet endnu en gang er at straffe en sektor, der går ind for at finansiere den europæiske økonomi, og at fremme store detailhandelskæder i stedet for at varetage interesserne for fremstillingsindustrien i nogle EU-lande. Det er i bund og grund forkert, når det gælder vækst, arbejde og beskæftigelse i en tid med alvorlig økonomisk krise og behov for virkelig EU-vækst på de globale markeder i form af eksport, innovationskapacitet og kvalitet.
Sajjad Karim
(EN) Fru formand! Må jeg først takke kommissæren og kollegerne, hr. Martin og hr. Caspary, for deres meget nyttige bemærkninger. Efter oversvømmelserne tog jeg faktisk selv til Pakistan for selv at se ødelæggelsernes omfang De ødelæggelser, oversvømmelserne har forårsaget, er den største naturkatastrofe i Pakistans historie. Det ligger bestemt ud over noget, jeg kunne have forestillet mig eller have forventet at se.
Da jeg mødtes med den pakistanske premierminister den 22. september, var han meget taknemmelig for EU's indsats til dato, og han syntes, at det var en meget modig indsats, modig på den måde, kommissær De Gucht har beskrevet den. Vi skal være helt sikre på, at vi fortsat reagerer på en positiv måde. Kommissionen har nu fremsat et lovforslag om at nedsætte toldafgiften til nul på 75 toldpositioner, der dækker 27 % af Pakistans eksport til EU, hvilket vil øge Pakistans eksport med omkring 100 mio. EUR om året. Det er virkelig nu en prøve på EU's troværdighed.
Vi skal sikre, at vi omsætter den politiske aftale, EU's ledere har indgået, til handling, som vil gøre en reel forskel og give den pakistanske økonomi en livline i denne desperate nødsituation. Vi er trods alt deres største handelspartner. Jeg hører bekymringerne fra kolleger her i Parlamentet, og det er kun ret og rimeligt, at vores indsats er fair, fair, men ambitiøs. Handelsindrømmelsen til Pakistan skal være en troværdig indsats fra EU's side og skal skabe meningsfulde økonomiske fordele for Pakistan, samtidig med at vi tager hensyn til vores egne industriers og også andre WTO-medlemmers ømme punkter - især medlemmer fra mindre udviklede lande.
Jeg mener, at vi gennem dette forslag er ambitiøse, vi er modige, men frem for alt er vi fair mod os selv og mod den pakistanske befolkning.
Joe Higgins
(EN) Fru formand! De 20 mio. mennesker, der blev ramt af de katastrofale oversvømmelser i Pakistan for nylig, har helt klart brug for omgående og betydelig bistand, især de 100 000 børn, som blev hjemløse på grund af oversvømmelse og er i fare for simpelthen at dø på grund af mangel på mad.
Afgørende for produktion af fødevarer til overkommelige priser er de millioner af små landbrugere og jordløse bønder, som nu er prisgivet godsejerne. Uddelingen af gratis frø, miljøvenlig gødning og andre hjælpestoffer kan danne grundlaget for en hurtig genopretning af fødevareforsyningerne, men afviklingen af godsejervældet i Pakistan og uddeling af jord til de jordløse er nøglen til bæredygtig fødevareproduktion.
Det er 140 år siden, de irske bønder gennemførte en kamp for at bringe godsejervældet til ophør, så det er på høje tid her. Toldreduktionerne skal gå til arbejdstagerne og de fattige og ikke til godsejere, korrupte statsembedsmænd eller fabrikanters profit. Små landbrugere i Pakistan skal kunne få retfærdige priser for deres landbrugsprodukter på verdensmarkedet i stedet for hjerteløse spekulanter på råvaremarkederne.
Cristiana Muscardini
(IT) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi er alle bekymrede over de oversvømmelser, der har hærget Pakistan, og over de alvorlige følger for økonomien, men vi er også bekymrede over Europa-Kommissionens forslag, selv om det blev fremsat på stats- og regeringschefernes initiativ.
Den forordning, Kommissionen har fremsat forslag til, går først og fremmest ud på at ophæve toldafgifter i tekstil- og lædervaresektorerne - som repræsenterer 60 % af Pakistans eksport med en omsætning på næsten 200 mio. EUR for tekstiler og 510 mio. EUR for læderindustrien, som begge er kendetegnet ved, at produktionen er placeret i naboområder, der ikke er ramt af oversvømmelserne.
Det forekom os, at de politiske tilkendegivelser i stedet gik ud på at vælge en bistandspolitik, der ikke var til skade for strukturelle sektorer i europæisk økonomi. Ophævelsen af afgifterne vil få alvorlige følger for europæiske tekstil- og læderindustrier med et muligt tab på i tusindvis af arbejdspladser i løbet af de tre år forordningen er planlagt at vare. Disse foranstaltninger vil blive integreret og forværret af den generelle toldpræferenceordning, som i 2013 også vil blive udvidet til Pakistan.
Vi er alle klar over, at der indføres ekstraordinære og ensidige foranstaltninger, fordi vi ønsker at hjælpe et stort fattigt land, der har problemer på grund af den katastrofe, der har ramt det, og hvis problemer yderligere forværres af den økonomiske krise og den manglende tilpasning af Verdenshandelsorganisationens regler. De nuværende regler begunstiger faktisk lande, der allerede er udviklede såsom Kina og Indien frem for fattigere lande. Ekstraordinære foranstaltninger til fordel for ét land bør imidlertid ikke forårsage en krise i andre lande.
Kommissionens forslag kræver derfor betydelige korrektioner for at diversificere de involverede sektorer, bl.a. produktion og eksport fra Pakistan, der må acceptere en anden vision og seriøse overvejelser om respekt for menneskerettigheder og bekæmpelse af terrorisme. Pakistan skal hjælpes, men gennem klare aftaler, også om den politiske situation i regionen.
Josefa Andrés Barea
(ES) Fru formand, hr. kommissær! Oversvømmelserne i juli og august i år forårsagede 1 800 dødsfald i Pakistan og berørte 20 mio. mennesker, hvoraf 12,5 mio. har brug for humanitær bistand.
EU har iværksat en humanitær indsats på 320 mio. EUR - som De sagde - og Spanien har bidraget med 11 mio. EUR. Det, vi taler om her, er ikke en handelsaftale, men om at støtte Pakistans strategiske udvikling.
Kommissionen har med et mandat fra Rådet liberaliseret 70 produkter over tre år. Der er ingen tvivl om, at Pakistans eksport vil påvirke de forskellige EU-lande på forskellig vis i forhold til hvert enkelt lands særlige situation. De produkter, Pakistan må eksportere, er ethanol, tekstiler og lædervarer.
Kommissionen fastholder, at den ikke kan ændre listerne over produkter, der vil støde sammen med tekstilproduktionen. Spanien repræsenterer 16 % af afsætningen fra tekstilsektoren. Den selvstyrende region Valencia repræsenterer 18 % af den spanske tekstilproduktion, og 17 % af beskæftigelsen er i Valencia-regionen. Markedet for den valenciske tekstilsektor er i Europa og inden for Europa i Frankrig, Italien og Tyskland. Derfor mindsker de tekstilvarer, der importeres fra Pakistan, deres marked, både i Europa og i Spanien.
De sagde, at der findes en strategisk undersøgelse, men er Pakistans industrikapacitet blevet vurderet? Har man overvejet at reducere listen over tekstilprodukter? Skal der ske en årlig evaluering af virkningerne af denne aftale?
Christofer Fjellner
(SV) Fru formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne sige, at ophævelsen af told og handelshindringer som led i bistanden til Pakistan i forbindelse med denne alvorlige katastrofe er yderst velkommen. Jeg må sige, at jeg formentlig for første gang i Parlamentet er imponeret over både Kommissionens og Rådets hurtighed og beslutsomhed i denne sag.
Der er afgjort brug for penge. Men hvad er meningen med at yde støtte og penge - andet end at dæmpe vores egen dårlige samvittighed - hvis vi samtidig gennem told og handelshindringer gør det vanskeligere for mennesker at komme på fode igen ved egen kraft?
Det, vi gør lige nu, nemlig bredt og hurtigt at afskaffe told og handelshindringer på alle 75 forskellige toldpositioner svarende til 27 % af Pakistans eksport, er et glimrende svar på den katastrofe, dette land står midt i. Dog har vi i Parlamentet nu et ansvar. Vi har ansvaret for at handle hurtigt. Med andre ord må dette ikke blive et eksempel på, hvor lang tid den politiske proces kan tage. Pakistan har brug for penge og bistand nu - ikke om et år. Det må vi vise, at vi forstår.
Samtidig er jeg modløs over, at modstanden mod det er så stor. Jeg modtog en indsigelse fra europæiske tekstilproducenter, der var imod dette, fordi de var bange for, at Pakistan ville eksportere mere til Europa, hvilket de ikke ønskede.
Men er det ikke netop meningen? Er det ikke hensigten, at de skal kunne handle med os for at trække sig selv ud af fattigdommen? Hvis europæiske forbrugere skulle kunne få lidt billigere tekstiler, ville det så være et problem?
Frihandel og solidaritet hyldes ofte her, lige indtil vi skal tage en beslutning om det. Lad os her og nu vise, at disse værdier er vigtigst for os, når der er mest brug for dem. Der er formentlig ingen bedre lejlighed til at forsvare både frihandel og solidaritet end i forbindelse med dette forslag.
Lara Comi
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Med dette korte indlæg vil jeg gerne erklære mig uenig i, at toldafgifter muligvis ophæves til fordel for Pakistan i omkring tre år og for 74 toldpositioner, hvoraf næsten alle er i tekstil- og beklædningssektoren.
Mine bekymringer vedrører de negative følger for europæisk industri og især italiensk industri - og tabet af job i Europa i en sektor, der allerede er blevet hårdt prøvet af den økonomiske krise. Jeg taler især om de små og mellemstore virksomheder i sektoren, som vi under alle omstændigheder prøver at hjælpe, og som vil lide betydelig skade.
Den kendsgerning, at Pakistan lagde 15 % told på sin eksport af bomuldsfibre i begyndelsen af året for at begrænse udbuddet af råmaterialer er heller ikke uvæsentligt. Det er klart, at målet er at bevare råmaterialer ved at søge at opnå mere attraktive kurser for deres eksport. Jeg forstår fuldt ud behovet for at hjælpe et land med alvorlige problemer, især efter de alvorlige katastrofer, det har været ude for. Imidlertid er den bistand, jeg kunne håbe på, bidrag til opbygning af veje og infrastruktur ved hjælp af lokal arbejdskraft.
Jörg Leichtfried
(DE) Fru formand, hr. kommissær! Det er ikke let at have en objektiv forhandling, når man taler om 100 000 børn, der bliver hjemløse, millioner af landbrugere på gaderne og mennesker, som lever i den absolut bitreste fattigdom. Jeg synes, det er rigtigt, at EU handler hurtigt og yder hurtig hjælp her. Det store spørgsmål for mig i forbindelse med de foranstaltninger, der er foreslået her, er, om vi giver hjælp det rette sted, eller om vi hjælper de forkerte mennesker? Det er noget, jeg gerne vil have forklaret mere detaljeret, for med hensyn til tekstilindustrien er det helt berettiget at sige, at bistanden virkelig hjælper Pakistan overordnet set, men hvorvidt den når ud til de rette mennesker, er jeg ikke så sikker på.
For det andet vil jeg også gerne sige, at selv om denne bistand er hjælp til selvhjælp, må man naturligvis tage hensyn til, hvilken virkning alt det har hjemme i Europa. Jeg synes dog, at vi allerede har en dramatisk situation her, at vi må yde bistand, og jeg håber, at bistanden faktisk når frem til de mennesker, der virkelig har behov for hjælp.
Jean Lambert
(EN) Fru formand! Jeg ønsker bare at svare på nogle af de kommentarer, der er fremsat.
Det, Pakistan prøver at gøre i øjeblikket, er egentlig at hjælpe sig selv ud af det rod, det er i efter de ødelæggende oversvømmelser. Hvis fabrikkerne lå i de oversvømmelsesramte områder, ville de ikke kunne producere, så det er ikke overraskende, at de berørte fabrikker ikke ligger i oversvømmelsesområderne.
Den direkte bistand, der kan sættes ind, er mikroskopisk i forhold til det faktiske behov. Det er vigtigt at fordele indkomsten fra den ekstra eksport - det ved vi, til infrastruktur, energiforsyninger, skoler, veje osv. - mens der bestemt hviler et ansvar på den demokratisk valgte pakistanske regering for at være effektiv med hensyn til indkomst, skatteindtægter osv.
Folk har også talt om behovet for større mangfoldighed. Hvis Pakistan havde en større mangfoldighed af industrisektorer, ville vi ikke fokusere så meget på tekstiler. Jeg appellerer til medlemmerne om at give landet den mulighed for at hjælpe sig selv ud af katastrofen.
João Ferreira
(PT) Fru formand, hr. kommissær! Tragedien i Pakistan kræver, at Europa viser solidaritet, men det må ikke være et påskud for at bringe tekstilindustrien i en række medlemsstater, såsom Portugal, i fare. Der er andre måder at vise solidaritet på. Der findes mere effektive typer af bistand, der sigter mod at genoprette de berørte områder og forbedre den lokale befolknings levevilkår, men også mere retfærdige typer af bistand.
Handelsindrømmelser er som sagt ikke langsigtede foranstaltninger. Det er frem for alt til fordel for store europæiske importører, da det opfylder de krav, de længe har stillet. Imidlertid skader det tekstilindustrien og også de lande og regioner, der er mest afhængige af den, alt sammen i en situation med dyb krise og høj arbejdsløshed.
Selv om det er rigtigt, at de foranstaltninger, Kommissionen har foreslået, ikke under nogen omstændigheder må være et påskud for flere afskedigelser, kan vi ikke se bort fra de objektive vanskeligheder, som disse foranstaltninger skaber. Der er brug for foranstaltninger til at forsvare den europæiske tekstilsektor og de job, den sikrer.
På forslag fra Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre er der på EU-budgettet for 2010 afsat en budgetpost til oprettelse af et EU-program for tekstil- og skotøjssektoren. Hvor er det program, hr. kommissær? Hvad er de centrale elementer i det? Jeg vil slutte af med disse spørgsmål.
Claudio Morganti
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg synes, det er paradoksalt, at EU i stedet for at forsvare vores arbejdspladser bringer dem i fare ved at skjule de mulige konsekvenser af sine handlinger bag en velmenende retorik om humanitær bistand. Den mulige nedsættelse af told på beklædningsgenstande fra Pakistan i de næste tre år risikerer at sende fremstillingssektoren ud i en endnu større krise end den, vi oplever nu, med tab af 120 000 job i hele Europa og 40 000 alene i Italien.
Pakistan skal hjælpes, men vi kan ikke vedtage bløde handelsforanstaltninger, når mit land - Italien - og andre medlemsstater allerede mærker virkningerne af efterligninger af tekstilprodukter, specielt fra asiatiske lande og især fra Kina. Kommissionen må ikke give til velgørende formål på bekostning af frem for alt Italien, som repræsenterer 30 % af hele den europæiske tekstilsektor. Jeg mener, vores små og mellemstore virksomheder sammen med Pakistan skal hjælpes ud af krisen ved at pålægge asiatiske varer told og kvoter. Jeg kommer fra Prato, og mine medborgere og jeg har i den grad fået nok af sådanne foranstaltninger.
Georgios Papanikolaou
(EL) Fru formand! For så vidt angår fremstillingsindustrien vil jeg minde Parlamentet om, at Pakistan er verdens fjerdestørste bomuldsproducent og tegner sig for 9 % af verdens samlede produktion tæt efterfulgt af EU med knap 5,5 %. Derfor er det helt klart et meget alvorligt problem. Naturligvis ønsker vi ikke protektionisme, som skader en sund konkurrence, tværtimod ønsker vi en fri og åben international handel. På den anden side har medlemmerne imidlertid også taget dette punkt op. Hr. Melo, der er fra Portugal, et land med en skrøbelig økonomi, var meget malende. Nogle medlemmer omtalte Italien. Jeg vil tilføje Grækenland, og alle ved, hvilke problemer det står over for. Naturligvis skal vi støtte Pakistan, men vi bør også overvåge det, og det er det, jeg vil bede Kommissionen om. Har vi mekanismer til at sikre, at den bistand, vi yder Pakistan, vil blive kanaliseret i den rigtige retning og ikke bliver brugt til andre formål eller til bestemte industrier til skade for europæiske virksomheder og europæiske arbejdstagere?
Seán Kelly
(EN) Fru formand! Jeg vil ikke påstå, at jeg er specielt velbevandret i denne situations komplekse karakter, men jeg erkender Pakistans strategiske betydning. Af den grund støtter jeg hr. Karims udtalelse om, at det er i alles interesse at have et stabilt styre dér i en stærkt ustabil region.
Jeg må også sige, at en Union, der blev grundlagt på principperne om fred og velstand for vores borgere, bør være helt fremme med hensyn til at bringe fred og velstand til andre dele af verden, så jeg støtter forslagene her i aften, men jeg vil gerne have Kommissionen til at svare fyldestgørende på de spørgsmål, hr. Higgins og andre på venstrefløjen har rejst.
Kan de garantere, at den støtte vi giver, går til dem, der fortjener den, og ikke til store eksportører og godsejere? Det er det centrale spørgsmål i aften.
Elisabeth Köstinger
(DE) Fru formand! Oversvømmelseskatastrofen i Pakistan har humanitære konsekvenser af et uoverskueligt omfang. Jeg anser det for at være EU's pligt at sikre, at bistanden kommer hurtigt ud til Pakistans befolkning. Foranstaltninger, der skal styrke økonomi og beskæftigelse på lang sigt, er et vigtigt bidrag, EU kan yde for at hjælpe dette hårdt ramte land ud af krisen. Imidlertid sætter jeg spørgsmålstegn ved, om en nedsættelse af toldafgifter alene vil have den ønskede virkning. Vi har behov for at få opklaret, om præferencer til Pakistan flyder ind i tredjelande via indirekte kanaler og således, om de har den ønskede virkning eller ej. Ud over tekstilindustrien tænker jeg her først og fremmest på bioethanol.
Mit specifikke spørgsmål til Kommissionen er, om man anser fastsættelse af et toldkontingent for ethanol som en virkelig bæredygtig og effektiv mulighed, der vil hjælpe den pakistanske befolkning. Kan det vurderes, om de nødvendige bæredygtighedskriterier for import til EU også opfyldes i produktionen af bioethanol.
(Taleren accepterede at tage et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort, i henhold til art. 149, stk. 8)
William
(EN) Fru formand! Jeg gad blot vide, om taleren er klar over, at vi bare denne ene gang faktisk ikke diskuterer bistand, men simpelthen diskuterer handelspræferencer. Det ville give Pakistan mulighed for at tjene penge, så det kunne komme ud af sine problemer ved egen kraft og vilje. Jeg gad vide, om taleren er klar over det.
Elisabeth Köstinger
(DE) Fru formand! Jeg mener faktisk, at det er kernen i det, vi diskuterer. Foranstaltningerne skal imidlertid tænkes grundigt igennem for at sikre bæredygtig bistand. Frem for alt er der altid spørgsmålet om, i hvilket omfang cost-benefit analysen i sidste ende kommer til at gå op for Europa.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Pakistan skal uden tvivl hjælpes efter de oversvømmelser, der har ramt landet. Det spørgsmål, vi må stille os selv i dag, er imidlertid, hvilken form for hjælp landet har mest brug for, og hvilken form EU bedst kan yde. Vi skal handle hurtigt, men også effektivt.
Og faktisk er det effektiviteten i Kommissionens forslag, der skaber størst bekymring hos mig. Jeg synes, det er et fragmentarisk forslag, der ved primært at omfatte tekstil- og lædersektorerne risikerer ikke at være effektivt nok, eftersom denne støtte kan skabe nye spændinger på grund af de nye tilfælde af fattigdom, det vil skabe i Europa, og yderligere vil stække den europæiske tekstilsektor, som allerede er i alvorlig tilbagegang.
Så må vi tænke over, at vi ved at begunstige eksport fra producentvirksomheder faktisk hjælper de områder af Pakistan, der ikke er blevet oversvømmet, mens vores hjælp burde tjene til at opbygge konkurrenceevne og udvikling og bidrage til at genoprette produktionen i de områder af landet, som er blevet ramt af katastrofen. Af alle disse grunde mener jeg, at metoden med at ophæve toldafgifter er helt igennem ubæredygtig, og vi kan ikke give vores samtykke til det eller støtte det.
Karel De Gucht
Fru formand! Først vil jeg gerne gøre helt klart rede for de tal, vi taler om. Vi taler om en handelsvolumen på 900 mio. EUR. Virkningen vil være 100 mio. EUR i ekstra eksport fra Pakistan til det europæiske marked, men den samlede balance for EU vil kun blive på 50 mio. EUR, fordi der som følge af Pakistans gunstigere mulighed for at eksportere til det europæiske marked også vil ske en vis grad af handelsomlægning, hvilket betyder, at andre importører vil miste nogle muligheder på de europæiske markeder. Så den samlede virkning vil blive på omkring 50 mio. EUR på årsbasis.
Jeg siger dette, fordi jeg igen i denne forhandling hørte, at vi vil miste 120 000 job. Nu har alle jo en lommeregner i deres mobiltelefon. Hvis Europa skulle miste 120 000 job på grund af ekstra import for 50 mio. EUR til det europæiske marked, så har den europæiske tekstilindustri virkelig et alvorligt problem, uanset hvad der sker i Pakistan. Det er simpelthen useriøst at fremsætte den slags argumenter.
Det er min første bemærkning. For det andet har vi taget behørigt hensyn til den europæiske tekstilindustris følsomhed og den noget vanskelige situation, denne industri måtte stå i. Sengelinned indgår ikke i de toldpositioner, vi foreslår, og heller ikke beklædningsgenstande eller husholdningslinned, som er tre af de mest følsomme produktlinjer for Europa.
Derimod er en masse halvfabrikata inkluderet. Hvis de er halvfærdige, betyder det, at de vil blive færdiggjort i Europa, hvilket faktisk burde skabe billigere import for de virksomheder, der varetager den endelige forarbejdning af disse produkter. Så det skader os ikke umiddelbart. Jeg vil endda sige det modsatte. Vi har virkelig meget nøje undersøgt, hvad der ville være et godt forslag for Pakistan uden at skade europæisk industri for meget på et tidspunkt, hvor vi også er ved at komme ud af en økonomisk krise, der bestemt ikke er let at styre.
Der blev også fremsat en kommentar om bomuldseksport. Der er knaphed på verdensmarkedet for bomuld, og det er rigtigt, at Pakistan er en af de største bomuldsproducenter. Det, jeg forestiller mig, når vi har den aftale, når vi ser, at vi virkelig kommer ud af stedet, er, at vi skal bede Pakistan sørge for, at vores egen tekstilindustri får bomuld nok til at kunne producere det, markedet efterspørger. Da der er en sådan knaphed på bomuld på verdensplan eller i det mindste på visse typer af bomuld, kan man spørge, hvorfor vi ikke importerer disse bomuldstyper fra Afrika. Tjah, fordi de ikke producerer de rette typer bomuld, vi har brug for, og det er ikke let at skifte til en anden slags bomuldsproduktion fra den ene dag til den anden, så vi vil skulle være særlig opmærksomme på det problem.
Lad mig bare konkludere med at sige, at når man ser på Pakistans situation, er det, vi har brug, for mere bistand og mere handel, vi har brug for begge dele. EU har bidraget med 320 mio. EUR allerede, hvilket er 60 % af, hvad FN oprindelig bad om. Det vil vi fortsætte med, det vil sige mere bistand.
Handel er ikke bistand, som det er blevet sagt på dette plenarmøde. Handel er at give den pakistanske økonomi muligheder for at producere og eksportere og give job til de mennesker, der har brug for disse job. Jeg tror, det er et væsentligt værktøj i den økonomiske genopretning, at vi giver Pakistan flere handelsmuligheder. Men det handler ikke om bistand, hvilket betyder, at man ikke kan udpege dem, der bliver de såkaldte bistandsmodtagere. Det er meget lettere at styre processen i tilfælde af handel, men selv om handel har sine svagheder, ved vi også, at vi ikke får genoprettet en økonomi ved hjælp af bistand.
Jeg tror, man har brug for begge elementer, bistand og handel, og derfor arbejder vi med begge muligheder. Det er rigtigt, at vi - som jeg har sagt på dette plenarmøde - også skal huske på, at vi taler om en region, der er blevet alvorligt hærget. Mange parlamentsmedlemmer fra Italien har talt, og jeg forstår, at det område af Pakistan, der er blevet oversvømmet, omtrent er på størrelse med hele Italien. Det er det, vi taler om, så jeg synes, vi skal hjælpe dem, men vi skal også huske på, at det er en meget følsom region, som geostrategisk er meget vigtig. Den er også meget vigtig for os og for vores sikkerhed. Det ville være meget farligt for Europa, hvis denne region blev ustabil, så vi bør gøre alt, hvad vi kan, for at sikre, at regionens stabilitet ikke bliver påvirket af det, der sker i Pakistan.
Så det er en række foranstaltninger, vi iværksætter. Vi har politiske drøftelser med Pakistan. Vi havde et topmøde med dem for nylig, og vi vil fortsat have sådanne drøftelser. Flere EU-embedsmænd har været af sted og også f.eks. kommissær Georgieva i forbindelse med humanitær bistand. Vi har en bistandspakke, som er betydelig, og vi har også en økonomisk strategi i form af mere handel. Jeg tror, og jeg håber, at dette virkelig vil betyde noget væsentligt for Pakistan, Jeg er også overbevist om, at vi ved at hjælpe Pakistan også til en vis grad hjælper os selv.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
