Presidentuuri avaldused
President
Soovin sissejuhatava märkuse korras peatuda viiel teemal.
Esiteks sooviksin peatuda olukorral Vahemere piirkonnas, mis muutub - nagu me kõik teame - väga kiiresti. Euroopa Parlament oli ja on valmis toetama demokraatlikke muutusi, mille on algatanud kodanikud ise; kodanikud, kes on meie Euroopa naabrid. Kui arutame täna Tuneesia küsimust, siis räägime partnerriigist, kes on juba astunud esimesed sammud teel tõelise demokraatia poole. Hiljuti kohtusin Tuneesia välisministriga ja minuga olid koos veel viis Euroopa Parlamendi liiget.
Olukord Egiptuses on erinev ja ei ole nii kindel, millise suuna juba pöördumatuks muutunud muutused võtavad. Siiski ei tohi kaduda nende muutuste hoog. Mõlemal riigil on üks ühine joon: kõik demokraatlikud jõud peavad kindlasti kõvasti pingutama poliitiliste reformide ja pärast seda majanduslike ja sotsiaalsete reformide teostamiseks. Tuleb luua ka eeldused vabadeks ja demokraatlikeks valimisteks, nii et rahva nõudmised demokraatia järele ei jääks vastuseta. Peame samuti välja ütlema - ja teeme ka seda selle osaistungjärgu käigus hääletamise ajal nii täna kui ka homme -, et demokraatia naaberriikides on Euroopa Liidule niisama tähtis kui nende stabiilsus. Ei ole olemas valikut demokraatia ja stabiilsuse vahel; mõlemad on möödapääsmatult vajalikud.
Järgmiseks soovin meenutada, et 20. jaanuaril 2011. aastal oli Läti ajaloos Verise Pühapäevana tuntud sündmuse 20. aastapäev. Sel päeval ründasid nõukogudemeelsed OMONi üksused äsja taassündinud riigi pealinna strateegilisi hooneid. Seitse inimest kaotas barrikaadidel Läti sõltumatust kaitstes oma elu ja paljud said vigastada.
29. jaanuaril 2011. aastal, pärast kohtuprotsessi, mis oli solvanguks rahvusvahelistele standarditele, poodi Iraanis Madalmaade ja seega ELi kodanik Zahra Bahrami. Kutsun Iraani ametivõime üles andma selgitusi Zahra Bahramile esitatud süüdistuste ja läbipaistmatu kohtumenetluse kohta. Euroopa Liit on seisukohal, et surmanuhtlust ei saa kunagi pidada õiglaseks karistuseks.
26. jaanuaril 2011. aastal mõrvati Ugandas inimõiguste kaitsja ja kodanikuõiguste aktivist David Kato. Kutsun Uganda ametivõime üles selle kuriteo sooritajaid tabama. Me kõik peame sügavalt kahetsusväärseks asjaolu, et homoseksuaalsus on selles riigis endiselt kriminaliseeritud.
Lõpuks minu viimane uudis: mis puudutab tänast arutelu 4. veebruaril toimuva Euroopa Ülemkogu ettevalmistamise kohta, soovin teile teatada, et 8. veebruaril ehk järgmisel nädalal toimub esimeeste konverentsi koosolek, mis on kõigile parlamendiliikmetele avatud. Herman Van Rompuy, Euroopa Ülemkogu eesistuja, on selle erilise koosoleku külaline ja ta tutvustab reedese tippkohtumise järeldusi vastavalt Lissaboni lepingule, milles on sätestatud, et eesistuja teavitab meid sellistest asjadest.
Michael Cashman
Austatud president! Loodan, et teie ja parlamendiliikmed lubavad mul kiita teid avalduse puhul, mille tegite Ugandas mõrvatud David Kato nimel. Ta oli, nagu te ütlesite, inimõiguste kaitsja, kes kaitses lesbide, geide ja biseksuaalsete inimeste õigusi.
Tahtsin vaid öelda, et meie siin parlamendis oleme vastu võtnud resolutsiooni, milles käsitleme Uganda sündmusi. Peame kindlasti Uganda kodanikuühiskonda toetama ja meeles pidama, et David oli hiiglane, kes oli üle nendest, kes jutlustavad vihkamist ja diskrimineerimist, ja sel kurval hetkel peaksime meeles pidama tema perekonda.
President
Tänan!
