Traditsiooniliste rahvus-, etniliste ja sisserändajatest vähemuste kaitse Euroopas (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorra punkt on arutelu suuliselt vastatava küsimuse üle komisjonile rahvus-, etniliste ja sisserändajatest vähemuste kaitse kohta Euroopas, mille Euroopa Parlamendi sotsiaaldemokraatide fraktsiooni nimel esitasid Csaba Sándor Tabajdi, Hannes Swoboda, Jan Marinus Wiersma, Véronique De Keyser, Katrin Saks ja Claude Moraes, - B6-0005/2009).
Csaba Sándor Tabajdi
Härra juhataja, daamid ja härrad, Euroopa mandril elab rohkem kui 300 erinevat rahvus- ja etnilist vähemust ning keelekogukonda. 27 ELi liikmesriigi kodanikest on umbes 15% mõne traditsioonilise rahvusvähemuse või sisserändajate kogukonna liikmed. Kui Euroopa Liidu eesmärk on kultuurilise mitmekesisuse säilitamine, on vähemuskeeled ja rühmad väljasuremise või assimileerumise ohus. Stabiilselt suurenevad sisserändajate kogukonnad on silmitsi integreerumise kriisiga; piisab kui meenutada rahutusi Prantsuse eeslinnades, Pariisi äärelinnades, Londoni terrorirünnakuid või rahvuslikke pingeid Hollandis.
Kas Euroopa Liit on usaldusväärne, mõistes hukka inim- ja vähemuste õiguste rikkumise kolmandates riikides? Kas ELi otsustajad käsitlevad adekvaatselt rahvus- ja etniliste vähemuste probleeme Lääne-Balkani võimalikes kanditaatriikides, kui mõned liikmesriigid ei suuda teha seda kodus ja tegelikult on nende praktika sellele poliitikale diametraalselt vastupidine? Need, kes ei suuda ja ei taha nende küsimustega tegeleda, kes peidavad pea liiva alla, mängivad Euroopa tulevikuga.
Tänasele arutelule eelnesid murelikud hääled, mõned inimesed väitsid, et see teema on liiga tundlik. Jah, see küsimus on äärmiselt tundlik. Mis saaks Euroopa Liidust, kui peetaks arutelusid vaid küsimustes, mis kellegi huve ei riiva? Me ei saa neid probleeme kalevi alla peita! Euroopa kodanikud ootavad meilt tõelisi vastuseid. Euroopa Liit peab kohalikult, piirkondlikult, riiklikult ja ELi tasandil tagama õigused põliselanikele ja traditsioonilistele vähemustele, romidele ja mitmele miljonile inimesele, kes elavad vähemuse staatuses ja ilma iseseisva riigita, näiteks katalaanid, baskid, šotlased, bretoonid, elsaslased, korsiklased, ueilslased, ungari vähemused Rumeenias, Slovakkias ja Serbias ja muud rahvusrühmad.
Subsidiaarsus ja omavalitsus, võimu jagamine ja ühine otsustamine on Euroopa Liidu põhiväärtused. On väga tähtis, et ühise otsustamise, omavalitsuse ja autonoomia vormid loodaks enamuste ja vähemuste vaheliste kokkulepete alusel, austades samas täielikult liikmesriikide suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust. Mis puutub riigis elavatest sisserändajatest vähemuse hulka kuuluvaid isikuid, siis peame neil aitama integreeruda võimalikult täielikult, ja sisserändajatest vähemused omakorda peavad näitama üldse suurimat võimalikku austust asjaomase riigi keele ja tavade vastu. Kui Euroopa Parlament soovib tõeliselt saada võimu keskuseks, siis peab ta nende tundlike küsimustega tegelema.
Jacques Barrot
Härra juhataja, daamid ja härrad, härra Tabajdi, vähemuste austamine on möödapääsmatu põhimõte tingimuste seas, mis peavad olema täidetud enne, kui uus riik saab liiduga ühineda. Kopenhaageni kriteeriumid on suunatud konkreetselt liidu kandidaatriikidele.
Vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine, sh mittediskrimineerimise põhimõtte austamine, on üks liidu aluspõhimõtetest. Siiski puuduvad liidul üldvolitused vähemuste õiguste kaitse valdkonnas. Sellise kaitse tagamine on riigiasutuste ülesanne vastavalt nende põhiseaduslikule korrale ja rahvusvahelistele kohustustele.
Lisaks on vähemuste institutsionaalse korralduse või autonoomia küsimused liikmesriikide pädevuses. Sarnaselt on iga liikmesriigi pädevuses otsustada, kas allkirjastada või ratifitseerida rahvusvähemuste kaitse raamkonventsioon ja Euroopa piirkondlike ja vähemuskeelte harta, mis on kaks olulist Euroopa Nõukogu poolt kasutuselevõetud dokumenti.
Seepärast puuduvad liidul volitused võtta vastu, nagu küsimuses soovitatakse, üldiseid õigusakte, milles sätestataks vähemuste kaitse standardid ja järelevalvemehhanismid. Liit võib siiski oma pädevuse raames mõnedes küsimustes võtta meetmeid, mis vähemuste hulka kuuluvate isikute olukorda positiivselt mõjutavad.
Näiteks järgib komisjon rassilise, rahvusliku või usulise diskrimineerimisega võitlemise poliitikat. See tagab ühenduse õigusnormide rakendamise selles valdkonnas ja neid õigusnorme täiendava direktiivi rakendamise.
Rassismi- ja ksenofoobiavastase raamotsuse vastuvõtmine 28. novembril on teiseks näiteks. Selle raamotsusega aitab liit parandada vähemustesse kuuluvate isikute olukorda, kui nad kannatavad teatud tüüpi käitumise all. Samuti on liit astunud samme romi vähemuse olukorraga seoses.
Sisserändajate integreerimine on Euroopa Liidu liikmesriikidele tähtis ja üha mahukam teema. 2005. aastal esitas komisjon ühise integreerumiskava, mis moodustab raamdirektiivi ühise lähenemisviisi kohta integreerumisele Euroopa Liidus. Lisaks on liit eraldanud 825 miljoni eurose eelarve aastateks 2007-2013, et rakendada töösse Euroopa Fond Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimiseks.
2009. aastal tuleb komisjonilt kolm uut algatust: integratsiooni käsiraamatu kolmas väljaanne, Euroopa Integratsioonifoorum, mis kaasab kodanikuühiskonda veelgi ulatuslikumalt meie töösse ja integratsioonialane veebileht, mis toimib ainsa integratsioonialase teabe portaalina ja edendab hea tava vahetust integratsiooni valdkonna sidusrühmade vahel.
Euroopa Liidu roll mitmekeelsuse valdkonnas pole asendada liikmesriikide tegevust, vaid pigem seda toetada ja täiendada. Euroopa Komisjoni mitmekeelsuse poliitika hõlmab nii piirkondlikke kui ka vähemuste keeli.
Keelelise ja kultuurilise mitmekesisuse austamine on üks Euroopa Liidu nurgakive. See keelelise ja kultuurilise mitmekesisuse austamine on nüüd kirjas Euroopa põhiõiguste hartas, mille artiklis 22 on sätestatud: "Liit austab kultuurilist, usulist ja keelelist mitmekesisust”.
Uusimas, 2008. aasta septembris vastu võetud komisjoni teatises kinnitatakse samuti, et ükskõik milline paljudest keeltest - kas riigis, piirkondlikult või vähemuste või sisserändajate poolt kõneldav - annab midagi juurde meie ühisele kultuurile. Peamised liidule selles valdkonnas kättesaadavad mõjutusvahendid on rahastamisprogrammid, eriti elukestva õppe programm 2007-2013.
Lõpuks, Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet on väga väärtuslik hoob, mida me kasutame, et koguda andmeid, mis on kasulikud kõigi poliitikavahendite ja nende ühenduse poliitikate arendamiseks ja rakendamiseks. Järgides Euroopa Parlamendi taotlust Põhiõiguste Ametile, mis - tuletan meelde - asub Viinis, sisaldab Ameti 2009. aasta töökava võrdleva raporti koostamist rahvusliku ja rassilise diskrimineerimise olukorra kohta Euroopa Liidus. See võimaldab meil uuendada 2007. aasta olukorda käsitlenud raportit rassismi kohta.
Seda võingi teile öelda. Teisisõnu puudub meil õiguslik alus vähemuste kaitse korraldamiseks. See küsimus kuulub tõesti liikmesriikide pädevusse, ehkki liit ilmselgelt peab vältima vähemustesse kuuluvate kodanike mis tahes diskrimineerimist.
Rihards Pīks
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (LV) Tänan, härra juhataja. Härra Tabajdi on käsile võtnud tohutu ülesande: püüda sõnastada ja liigitada erineval ajaloolisel viisil kujunenud kogukonnad, kes rohkem või vähem arvukalt elavad riikides, mille keskmeks on teine rahvuslik või keeleline päritolu. Nagu teame, on sajandite jooksul Euroopas riikide piirid ja nimed tihti muutunud sõja tõttu ja siis, kui riigid on ühinenud või lagunenud, kui on moodustunud või lagunenud impeeriumid, ja väga tihti on inimestest ilma elukohta muutmata saanud teise kuninga alamad või teise riigi elanikud. Sarnaselt on ränne toimunud nii üksikisiku tasandil kui ka tervete rahvusrühmade liikumisena. Me oleme päranduseks saanud kõige selle tulemused. Kahtlemata väärib täna iga Euroopa Liidu elanik inimväärset elu ja võrdseid võimalusi. Kuid keda just saame tõesti nimetada vähemuseks tänapäeva tähenduses ja kas riigid suudavad kokku leppida ja luua ühtsed kriteeriumid? See on tähtis, sest praegu on kujunemas uus ränne: nii sisemine ränne Euroopa Liidus kui ka ränne kolmandatest riikidest. Näib, et kõigepealt peaksid selle kallal töötama eksperdid, teadlased, ajaloolased, etnograafid ja keeleteadlased ning siis võib-olla võiksid poliitikud öelda viimase sõna. Kui poliitikud protsessi käivitavad, siis oleme kohe tunnistajaks märkimisväärsele poliitilisele subjektiivsusele ja egoismile, eriti valimiste lähenedes. Tänan.
Katalin Lévai
fraktsiooni PSE nimel. - (HU) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, Euroopa Liidus ja muudes Euroopa riikides elab enam kui 45 miljonit 57 erinevasse vähemusse kuuluvat inimest. Tänapäeval, kui Euroopat kummitab rassismi tont, kui kogu Kesk- ja Ida-Euroopas on rahvusriikides enamuse šovinism silmnähtavalt kasvamas hirmuäratavate mõõtmeteni, ei saame me vähemuste poliitikat enam kalevi alla peita. Nagu oleme kuulnud - ja seda ka volinikult - pole ELis seni kõigis liikmesriikides kohaldatavaid õigusnorme vähemuste identiteedi kaitseks. Vähemuste küsimus on liikmesriikide pädevuses ja seepärast peavad need kogukonnad enamasti olema rahul sellega, mida nad oma valitsusega suudavad kokku leppida. Mitmesugustesse rahvusvähemustesse kuuluvate kodanike koguarv on Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriikides oluliselt suurem kui Lääne-Euroopas ja nende probleemid on ka keerukamad. Selleks, et mitte ainult rahvusvähemused, vaid ka kõik, kes kuuluvad rühmadesse, mis on sisuliselt ELi vähemusrahvusteks, end Euroopas tõeliselt kodus tunneksid, tuleb Euroopa õiguses luua õiguslik raamistik kõikehõlmavate õigusnormidega vähemuste kaitseks.
Peame looma sellised poliitilised struktuurid, mis ei püri ainuõiguse poole, vaid jagavad pädevusvaldkondi. Sedamööda, kui see muster kogu Euroopa Liidus teostub, paraneb rahvusvähemuste staatus ja nad saavad oma keele ja kultuuri kaitseks uusi võimalusi. Sellega seoses on võtmetähtsusega Lissaboni lepingu ratifitseerimine, kuna kaks selle artiklit sisaldavad tänu Ungari valitsuse tööle vähemustesse kuuluvate isikute õigusi. Lepingu heakskiitmine oleks Euroopa Liidu ajaloos suur samm edasi. Praegune majanduskriis pole vähemustele soodne, kuna teravdab konflikte ja loob pinda paremäärmuslikule demagoogiale. Euroopa ei saa endale lubada, eriti praegu, vähemuste hääle ignoreerimist. Ta ei tohi vähemusi praegusel kriisiajal üksi jätta.
Henrik Lax
fraktsiooni ALDE nimel. - (SV) Arutelu Euroopa tasandil mitmesuguste vähemusrühmade olukorra üle on väga teretulnud. Ühine seisukoht õiguste ja kohustuste suhtes, mida kohaldataks rahvus-, etniliste või keeleliste vähemuste, sisserändajate ja kodakondsuseta isikute suhtes, oleks neile rühmadele ning kogu liidule mitmel viisil kasulik. Peaaegu kümnendik ELi kodanikest kuulub tänasel päeval rahvus-, etnilisse või keelelisse vähemusse. Mõnesid, nagu mind, rootsi keelt kõnelevat soomlast, koheldakse hästi. Teisi diskrimineeritakse või tõrjutakse. On tähtis, et ajaloolised rahvusvähemused saaksid end pidada liidu täielikeks liikmeteks. EL peab vähemusi toetama ega tohi neid ilma jätta võimalusest osaleda aktiivselt otsustamises ja töös ohutu ja harmoonilise ühise tuleviku tagamiseks.
On selge, et samu norme ei saa kohaldada rahvusvähemuste ja näiteks sisserändajatest vähemuste suhtes. Sisserändajad nõuavad erilist toetust, et aidata neil uuel kodumaal integreeruda. Kodakondsuseta isikud on eraldi teema ja neid tuleks kõigi olemasolevate vahenditega julgustada taotlema asukohamaa kodakondsust.
EL vajab vähemuste küsimuses ühist seisukohta ka selleks, et suuta kaitsta ennast ja liikmesriike välise surve ja provokatsioonide vastu, kui vähemuste õigusi kasutatakse relvana, et külvata erimeelsusi ja luua segadust. Näiteks Venemaa tegevus ja propaganda Eestis ja Lätis on siin hoiatavaks näiteks. Me ei tohi anda relvi nende kätte, kes meid kahjustada soovivad.
Euroopa vajab esinduslikku vähemuste foorumit, mis tegutseks nõuandva organina küsimustes, millega tegelevad Euroopa Parlament ja Euroopa Nõukogu. Samuti oleks tähtis, et sellele parlamendikomisjonile antaks selgesõnaline vastutus vähemuste küsimustega seoses. Parlament peaks vastu võtma avalduse vähemuste õiguste kohta.
Lõpuks sooviksin esitada konkreetse küsimuse. Kas komisjon on valmis võtma endale ülesandeks Euroopa tasandil arutelu käivitamise vähemuste küsimuses ja on valmis aktiivselt tegutsema, et edendada liidu vähemuste õiglast kohtlemist ja mitte lihtsalt keelelist mitmekesisust, mida tihti nähakse vähemusrühmade ignoreerimise viisina? (Aplaus)
Jan Tadeusz Masiel
Härra juhataja, volinik, mõned vähemusrühmad on liikmesriikides asunud sajandeid, samas kui teised on suhteliselt uued tulijad.
Üks traditsioonilisi vähemusrühmi on romid, kes põhimõtteliselt on asunud liidu riikides nii kaua, kui kirjutatud ajalugu mäletab. Kahjuks pean ütlema, et minu kodumaal Poolas, ehkki romisid ei diskrimineerita, jätab nende integreerumise ulatus palju soovida. Nad jagavad seda seisukohta. Ma usun, et romid vajavad rohkem riigi tuge. Eriti abi seoses kutseõppega ja hariduses üldiselt.
Liikmesriikidel peaks kõnealuse ja muude vähemusrühmade integreerimisel olema juhtiv roll. Siiski oleks meile meie pingutustes väga kasulik liidu ühine õigus. Pean silmas eriti uute islamiriikidest saabujate, kellel on raskusi Euroopasse integreerumisega, õiguste ja kohustuste määratlemist.
Mikel Irujo Amezaga
Härra juhataja, sooviksin väljendada oma sügavat tänu härra Tabajdile töö eest selle suulise küsimuse ettevalmistamisel ja esitamisel, mida me siin täna arutame, samuti tema tohutu töö eest resolutsiooni koostamisel, mida me kahjuks ei aruta, kuid mida me kahtlemata saame arutada tulevastel täiskogu istungitel.
See resolutsioon on vajalik, sest on selge, et me peame leidma vähima kaitse taseme vähemusrühmadele Euroopa Liidus, see on midagi, mis meil praegu puudub.
Ma ei jaga voliniku Barrot' seisukohta, kes tihti peidab end Euroopa Liidu volituste puudumise taha selles küsimuses. On ilmne vastuolu nimetada Kopenhaageni kriteeriume, nimetada muid tüüpi õigusakte ja samal ajal, kui võib-olla puudub huvi või kui võib-olla ei olda piisavalt julge, peituda volituste puudumise taha selleks, et - ütleksime - mitte liikuda edasi vähemusrühmade kaitsega, sest meie ees seisab lõppkokkuvõttes igavene dilemma. Meil pole tegemist probleemiga, vaid pigem väljakutsega, mille Euroopa Liit peab vastu võtma ja seda teemat tuleks sellisena käsitleda.
Kathy Sinnott
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Härra juhataja, igas ELi liikmesriigis leidub inimeste rühmi, keda peetakse erinevaks, näiteks rahvuse, keele, riietumisstiili, mängitava muusika ja usutalituste tõttu. Kui inimesed kõnealuses riigis on omaks võtnud austuse iga inimese sisemise väärikuse vastu, siis nähakse neid erinevusi rikastavatena ja inimesi väärtustatakse. Tegelikult, kui inimväärikust peetakse väärtuslikuks, siis ei käsitleta vähemusi üldse negatiivselt. Siiski, paljudes riikides on see austus nõrk või puudub üldse. See toob kaasa diskrimineerimise, mille käigus vähemusi kiusatakse taga või jäetakse kõige vaesematesse tingimustesse.
Me nõuame Kopenhaageni lepingus, et kõik ELiga ühineda soovivad riigid peavad oma territooriumil rakendama kõigi austamise vähemalt vähimat vastuvõetavat taset. See põhimõte laguneb, kui me neid kriteeriume ignoreerime ja võtame liikmeks riike, kus inimesi marginaliseeritakse ja väärkoheldakse.
Näiteks Iirimaal paigutati meie ühinemise ajal ja aastaid pärast seda paljud puudega lapsed ja täiskasvanud asutustesse kõige halvematesse tingimustesse.
Täna, vaatamata Kopenhaageni kriteeriumide kasutuselevõtule, on paljud haavatavad vähemused sarnastes jubedates tingimustes riikides, mis on hiljuti ELiga ühinenud või plaanivad seda teha. Neil juhtudel ilmselgelt ignoreeriti Kopenhaageni kriteeriume ja vähemuste kohtlemist ei peetud liikmeks saamisel takistuseks. See teeb tühjaks lepingu eesmärgi. Kui riik peab ELiga ühinemiseks täitma Kopenhaageni kriteeriumid oma inimeste kohtlemise osas, siis peaks olema võimalik liikmelisus peatada, kui ta seda ei tee.
Sergej Kozlík
(SK) Härra Tabajdi, me käsitleme siin rahvusvähemuste probleemi, kuid see tähendab peamiselt ungari rahvusvähemust. Tõepoolest, Ungari on koht, kus rahvusvähemused on viimastel kümnenditel peaaegu täiesti elimineeritud. Seda kinnitavad endise Ungari vähemuste ombudsmani, Jenö Kaltenbacha sõnad. Kõnealusel ajal on Ungaris elavate slovakkide arv langenud enam kui kolmesajalt tuhandelt kaheksateistkümne tuhandeni. Laastatud slovaki vähemuse õpetamisel kasutatakse Ungari rahvusvähemuste koolides ainult ungari keelt. Slovaki keelt õpetatakse neis koolides neli tundi nädalas.
Slovakkias mingisugust kättemaksu ei harrastata ja Slovakkias elava ungari vähemuse olukord on võrreldamatult parem. Ungari vähemuse koolides on õppekeeleks ainult ungari keel. Slovaki keelt õpetatakse lisakeelena mõned tunnid nädalas. Kõigis Ungaris elavates slovaki kogukondades viiakse usutalitusi läbi ainult ungari keeles ja seda teevad vaid ungari preestrid. Teisest küljest teenivad ungari kogudusi Slovakkias vaid ungari preestrid.
Paradoksaalselt ei pööra siiski Euroopa Parlament hädasolevate slovaki, saksa, serbia ja muude vähemuste probleemidele Ungaris mingit tähelepanu. Korduvalt arutatakse ungari vähemuse marginaalseid probleeme, millega Slovaki valitsus niigi praegu arvestab. Alles täna kiitis valitsus selle protsessi osana heaks haridusseaduse muudatusettepaneku, tagades, et geograafilised nimed trükitakse vähemuste koolide õpikutes ungari või ukraina keeles. Ungari poliitikud ja parlamendiliikmed on need, kes rahvusprobleemide lahendamise kattevarjus suruvad pidevalt peale oma ideid autonoomsete lahenduste kohta, sealhulgas territoriaalne autonoomia. Viimati tegi Ungari president seda oma Rumeenia kolleegi Budapesti külastuse käigus ja talle sai osaks resoluutne keeldumine. Sellised hoiakud tuleb paljastada ja jõuliselt hukka mõista ka Euroopa Parlamendis.
Kinga Gál
(HU) Ajal, kui diskrimineerimisvastaste õigusnormidega kaitstud mis tahes muude sotsiaalsete vähemuste huve kaitstakse jõuliselt, on Euroopa õiguslik kaitse, rääkimata poliitilisest tahtest, väga tagasihoidlikud selles, mis puudutab traditsioonilisi rahvusvähemusi. Siiski pole nende vähemuste olemasolu Euroopa Liidus poliitiline küsimus, vaid fakt, ELis elab miljoneid inimesi, kes pole sisserändajad. Nad elavad Euroopa Liidu liikmesriikides, olemata kunagi lahkunud oma esivanemate maadelt. Lihtsalt juhtus nii, et kahekümnenda sajandi sündmuste käigus nihkusid nende kodumaa piirid nende ümber, jättes nad maha - ja sellest hetkest saadik lahendamatute dilemmade ette. Kuidas peaksid nad säilitama oma identiteedi ja kogukonna, kuidas andma oma lastele turvalise väljavaate kahekümne esimese sajandi tulevikku? Peame lõpuks tunnistama, et nende kogukondade probleeme ei saa lahendada ainult universaalsete inimõiguste või diskrimineerimisvastaste normide kaudu. Need kogukonnad nõuavad õigustatult kõike seda, mida sarnase suurusega elanikkonna puhul Euroopa Liit peab enamuse hulka kuuluvate isikute õiguseks. Seepärast on vajalikud ELi õigusaktid ja seepärast on vajalik ELi abi. Neil kogukondadel on õigus arvates, et näiteks autonoomia, mis on toonud jõukuse ja arengu Lõuna-Tirooli vähemustele Itaalias, annaks ka neile soovitava lahenduse.
Kindlasti võiks erinevas vormis autonoomia, sealhulgas võib-olla territoriaalne autonoomia anda neile kogukondadele positiivse ja hallatava tuleviku. Selliseid kogukondi ei peaks müstifitseerima, vaid nende üle avalikult arutlema, sest kui selline valik saab anda positiivse lahenduse ühes liikmesriigis ilma selle riigi territoriaalset terviklikkust kahjustamata, siis võib ta sarnaselt olla lahenduseks ka muudes liikmesriikides. Nende vähemuste õigustatud nõudmised, mis tuginevad Euroopa Liidu aluspõhimõtetele ja praegusele tavale, ei saa olla ELis kahekümne esimesel sajandil tabuteemaks!
Bárbara Dührkop Dührkop
(ES) Härra juhataja, on huvitav, et igal parlamendi ametiajal oleme me osutanud ühe või teise vähemusrühma olematule või üliõrnale õiguslikule ja sisulisele kaitsele liikmesriikides.
Viimaste idasuunaliste laienemistega on olukord paratamatult veel palju keerulisemaks muutunud.
Euroopa 27 liikmesriigis on enam kui 100 rühma, kui lisada rahvus- ja keelelised vähemused neile, kes on tekkinud hilisema sisserändega. Eraldi tuleks nimetada, ja juba on nimetatud, romisid, rahvusrühma, kes on meie seas elanud sajandeid. Tal on oma iseloomujooned ja mis tahes vähemusrühmadest on ta kõige halvemas olukorras.
Volinik, meie jõupingutuste kahekordistamine, et saavutada nende rühmade järkjärguline integratsioon, kui mitte assimilatsioon, ja muuta see ühtsus mitmekesisuses reaalsuseks, on Euroopa ees seisev suur väljakutse. Mitte ilmaasjata ei viidata Lissaboni lepingus esimest korda Euroopa Liidu ajaloos selgesõnaliselt neisse vähemustesse kuuluvate inimeste õigustele ja nende väärtustele.
Iga sotsiaalne rühm on erinev. Liikmesriikide keelelis-ajaloolised vähemused ja nende tunnustatud ja vaieldamatu õigus kõnelda emakeeles ei ole üldse või on vähe seotud uute rändevoogudega, millel on oma määratlevad iseloomujooned.
Räägime siin lähtepunktina Euroopa piirkondlike ja vähemuskeelte hartast ja palume Euroopa Sotsiaalfondil pühendada vähemusrühmadele tähelepanu ja vahendeid.
Just äsja olime tunnistajaks 2008. aasta kui Euroopa kultuuridevahelise dialoogi aasta lõppemisele ja ma usun, et see dialoog on alles alanud. Arvan, et me peaksime seda hoogu ära kasutama ja jätkama selle dialoogi laiendamist, et luua Euroopa tasandil kontrollimehhanismid vähemusrühmade kaitseks.
Lõpetuseks ütlen järgmist: meie liikmesriikidel on kohustus kaitsta ja säilitada tekkiva mitmekultuurilise Euroopa traditsioone ja väärtusi ning parlamendi kohus on luua ühises Euroopa raamistikus integratsiooni standardid, mis soodustavad rahumeelset kooseksisteerimist.
István Szent-Iványi
(HU) Härra juhataja, igast kümnest Euroopa kodanikust üks on rahvusvähemuse liige. Paljud neist tunnevad end oma kodumaal kasulastena. Nad ootavad, et Euroopa Liit tagaks nende õigused ja aitaks parandada nende olukorda. Inimõiguste vallas on vähemuste kaitse üks Euroopa Liidu suuremaid tegematajätmisi. Ehkki õiguslik alus vähemuste tõhusaks kaitseks on olemas, puudub tihti poliitiline tahe nende jõustamiseks. Lissaboni lepingu ratifitseerimine võiks olukorda parandada, kuid iseenesest pole see mingi võluvits. Tähtis on, et olemasolevad institutsioonid töötaksid tõhusalt, ja eriti, et põhiõiguste agentuuris suurendataks vähemuste teema tähtsust. Mitmesugused vähemused peaksid seda positiivseks märgiks, kui uues komisjonis oleks volinik, kelle vastutusalasse kuuluksid ainuüksi vähemuste küsimused. See annaks selge signaali, et vähemused on samuti ühendatud Euroopa täieõiguslikud kodanikud. Euroopas ei tohi olla kasulapsi, sest ühes või teises mõttes kuulume kõik vähemusse.
László Tőkés
(HU) Härra juhataja, tervitan tänutundega ja hindan kõrgelt traditsiooniliste rahvus- ja etniliste vähemuste ning Euroopasse sisserändajate kaitse teema päevakorda võtmist. Mul on väga kahju, et fraktsioonide vajaliku toetuse puudumisel lõpeb meie ühine arutelu täna ilma otsuseta ja et ikkagi pole võimalik heaks kiita ELi raamlepingut vähemuste kaitse kohta. Endise idabloki riikides oli mittesekkumise põhimõte ülimuslik. Pean vastuvõetamatuks, et ka Euroopa Liit jätab vähemuste probleemi lahendamise üksikute liikmesriikide pädevusse. Olen seisukohal, et president Traian Băsescu avaldused Budapestis, millega lükati tagasi Transilvaania ungarlaste õigustatud kollektiivsete õiguste ja autonoomia nõudmised, meenutavad kommunismiajastu diktaatorlikku seisukohta. Euroopa Liit on ka rahvus-, etniliste ja usuliste vähemuste ühine kodu ning just seepärast ei saa EL enam edasi lükata neile institutsionaalse, õiguslikult reguleeritud kaitse pakkumist.
Patrick Louis
(FR) Härra juhataja, meie kultuurid hõlmavad õigusriigi põhimõtet ja üksikisiku õigusi ning seega on õige ja asjakohane kaitsta vähemusse kuuluva üksikisiku õigusi, kuid ohtlik oleks eraldi seadustada mitterahvusvähemuste kui kogukondade õigused.
Muude kui rahvusvähemuste puhul, ja ma räägin ainult neist, tuleb ühenduse tasandi lähenemisviis tagasi lükata, sest see hävitab tingimata paljude Euroopa riikide sidususe. Seal, kus valitseb õigusriik, peab inimeste kooselamise viisi reguleerimine jääma riigi pädevusse. Kui selles küsimuses oleks enamus vähemuse vaenlane, siis seaks see demokraatia tõsiselt kahtluse alla.
Vaesuse või ohtudega silmitsi seistes põgenevad mõned inimesed nende päritoluriigist, et otsida varjupaika. Õigus varjupaigale on inimeste viis hääletada jalgadega. Õnneks on sellest saanud põhiõigus, kuid nagu iga õigusega, kaasneb sellega ka vastav kohustus. Käesoleval juhul on selleks kohustus nõustuda vastuvõtva riigi normide, keele ja tavadega.
Õigus varjupaigale on väärtuslik õigus, sest see on inimolendile kuuluv õigus. Isegi, kui kuulute vähemuse hulka, ei legitimeeri see kogukonna õiguse loomist. Teie ülim lojaalsus peab alati kuuluma riigile, kuhu te asute. Illusioon on uskuda, et kõrvutades erinevate mälestustega ajutised kogukonnad, on võimalik luua riiki. Aja jooksul loob see ainult ükskõiksuse välja või lahinguvälja.
Te peate kas armastama vastuvõtjariiki või välja astuma. See on kohustus, mis sünnib vabadusest tulla ja minna.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Sooviksin avaldada toetust vähemuste kaitsele ja nende kultuuri, keele, traditsioonide ja tavade austamisele. Ma usun, et kõik liikmesriigid peaksid erinevates valdkondades lisama viited vähemuste kaitsele oma siseriiklikesse õigusaktidesse.
Sellega seoses olen arvamusel, et Rumeenia õigusaktid on selles küsimuses eriti hästi koostatud ja võivad olla muudele liikmesriikidele eeskujuks. Selle väite tõestuse toetuseks on isegi kaasliige siin parlamendis, keda ma väga austan, kes sündis, kasvas ja õppis Transilvaania ungarlaste kogukonnas ning esindab nüüd edukalt Ungarit parlamendis. Siiski, vähemuste kaitse ei tohi jõuda liialdusteni, nagu näiteks kollektiivsed õigused, autonoomia ja enesemääramise edendamine, sealhulgas territoriaalne edendamine.
Ma ei arva ka, et oleks hea jagada vähemusi erinevatesse kategooriatesse, sest see võib viia mõttele, et neid kategooriaid tuleb kohelda erinevalt. Kõiki kodanikke tuleb kohelda võrdselt ja neil peavad olema samad õigused ja kohustused kogukondade suhtes, kus nad elavad. Detsentraliseerimine ja kohalik autonoomia siseriikliku õiguse kohaselt kajastab paljuski kõiki kodanike unistusi, sõltumata nende kodakondsusest või rahvusest. Pole normaalne pakkuda arutelu teemaks mõisteid, mis pole veel praeguses rahvusvahelises õiguses sätestatud ja mis pole liikmesriikide tasandil vastuvõetavad. Samuti pole meil vaja heaks kiita Euroopa Nõukogu sätteid.
Eraldi tuleb nimetada romi vähemust. Usun kindlalt, et ühised ELi programmid, eriti hariduses, kiirendaksid oluliselt romide integreerumist.
Lõpuks sooviksin teile meenutada, et iga rahvas, ükskõik kui suur, on Euroopa 500 miljoni kodanikuga võrreldes vähemus.
Monika Beňová
(SK) Vähemuste kaitse on vaieldamatult üks tähtsamaid põhimõtteid ja minu kodumaal, Slovaki Vabariigis, on vähemustele tagatud tõesti erakordselt kõrge kaitse standard. Rahvusvähemustest rääkides võib öelda, et see standard on samuti tagatud kultuuri- ja haridusautonoomia kujul, sest meie suurimal rahvusvähemusel on oma ülikool.
Siiski olen põhimõtteliselt vastu arutelu alustamisele territoriaalse autonoomia teemal, sest pean seda väga tähtsaks poliitiliseks ja õiguslikuks küsimuseks ning samuti sellepärast, et pean seda inimlikus mõttes väga murettekitavaks. See võib põhjustada tohutuid inimlikke kannatusi. Arutelu alustamine territoriaalse autonoomia üle võiks ka fundamentaalselt ohustada Euroopa Liidu ühtsust ja edukat arengut.
Lõpetuseks, volinik, kuna te rääkisite austusest - jah, on täiesti asjakohane, et ühiskonna enamus peaks oma vähemuste suhtes üles näitama suurimat austust, kuid ma arvan, et tervelt toimivas ühiskonnas peaksid vähemused kõnealust ühiskonda samavõrd austama.
Tatjana Ždanoka
Härra juhataja, ma sooviksin tänada härra Tabajdit tema suurepärase töö eest. On kahetsusväärne, et me ei saa lõpetada oma arutelu resolutsiooniga.
Olen kindlalt veendunud, et vähemuste õigused peavad saama acquis communautaire'i osaks. Kahjuks on komisjon selles valdkonnas mis tahes meetmete väljapakkumise suhtes väga põiklev. Peaksime meeles pidama, et vähemuste õigused on inimõiguste lahutamatu osa ja seepärast peavad meie standardid olema võimalikult kõrged. Ärgem unustagem, et vähemuste austamine ja kaitse on üks Kopenhaageni kriteeriume. Komisjon ei kohalda neid kriteeriume asjakohaselt isegi laienemisprotsessis.
Me oleme valmis tegema järeleandmisi lootuses, et olukord hiljem paraneb, kuid pärast ühinemist puuduvad ikkagi hoovad selle küsimusega tegelemiseks, nagu volinik Barrot eelmisel kuul märkis. Me oleme välja töötanud ühise Euroopa Liidu standardi vähemuste õiguste valdkonnas ning see peab olema absoluutselt kohustuslik.
Edit Bauer
(HU) Tänan väga, härra juhataja. Euroopa Liidus on mõned poliitikavaldkonnad, kus kehtivad topeltstandardid. Kopenhaageni kriteeriume vähemuste õiguste kohta kohaldatakse ühinevate riikide suhtes, nagu me täna juba kuulsime, kuid needsamad õigused puuduvad ühenduse õiguses. Kui Euroopa rikkus peitub kultuuride mitmekesisuses ja keegi ei taha näha väikerahvaste kultuuri ja keele kadumist, siis rahvusvähemused vajavad veelgi enam kaitset, sealhulgas õiguslikku kaitset. Uutes liikmesriikides on sotsialistliku internatsionalismi pakutud näiline kaitse kadunud ja rahvustunded on tugevnenud. Lisaks ilmnevad uutes liikmesriikides tihti mitmesugused rõhuva natsionalismi vormid, eriti kuna isegi Kopenhaageni kriteeriumid pole enam siduvad. Tihti oleme tunnistajaks assimileerimispüüdluste tugevdamisele, seda väidetavalt vähemuse enda huvides. Kahjuks on see poliitiline tööriist, mida tihti kasutavad populistlikud parteid, et enamust vähemuse vastu ässitada.
Sisemiste õiguslike standardite loomine vähemuste õigusliku staatuse kaitseks on vältimatu. Need standardid peavad järgima Euroopa head tava, lähtudes mitmesugustest omavalitsuse vormidest, mida pole vaja paljastada või tagasi lükata mingisuguse poliitilise kuriteona. Pigem tuleks subsidiaarsuse põhimõtet laiendada, et lubada vähemustel oma asju ise otsustada. Võib-olla on selles osas kasu avatud kooskõlastusmeetodist, kuni õiguslik alus on loodud. Esitaksin volinikule järgmise küsimuse: kas seda võimalust, seda meetodit oleks võimalik kasutada vähemuste õiguslikule staatusele lahenduse leidmiseks. Lõpuks sooviksin tänada härra Tabajdit tema suurepärase töö eest kõnealuses valdkonnas.
Corina Creţu
(RO) Euroopa tasandil on meil sidus normide, kriteeriumite ja soovituste kogum, mis tagab rahvusvähemustesse kuuluvate kodanike kaitse, ja Euroopa Liidus on nende rikkumise juhtumid küllaltki harvad. Rumeenia on oma vähemustele andnud rahvuslikud õigused, mis lähevad asjaomastest Euroopa standarditest kaugemale. Tõepoolest, selle elavaks tõestuseks on ungari rahvusest Rumeeniat esindavate Euroopa Parlamendi liikmete viibimine siin saalis.
Euroopa rahvustevahelise harmoonia jaoks on inimõiguste austamine elutähtis, kuid peatada tuleb mis tahes separatistlikud pürgimused, mille on käivitanud rahvuste õigusliku olukorra halvenemine. Euroopa projekt tähendab integratsiooni ja mitte rahvuskriteeriumite alusel loodud enklaave.
Samuti on mul tunne, et me peaksime rohkem tähelepanu pöörama rahvusvähemuste olukorrale ELi naaberriikides, seda enam, kui see hõlmab mõnede liikmesriikide samast rahvusest kodanikke. Selle üheks näiteks on rumeenlased Ukrainas, Serbias ja Moldova Vabariigis, kes on ilma jäetud põhiõigustest ja allutatud intensiivsele assimileerimisprotsessile.
Josu Ortuondo Larrea
(ES) Härra juhataja, ELis on mitu näidet keeltest, mida räägivad ajaloolised Euroopa rühmad, mida ei saa parlamendi aruteludel kasutada, sest neid ei tunnustata riigikeeltena. See on esindusdemokraatia kaotus.
Üheks näiteks on baski keel euskera, mis pole vähemuse keel, vaid ametlik keel, vähemalt Baskimaa lõunaosas, mida halduslikult peetakse Hispaania riigi osaks. Siiski, sama ei kehti - ja palun, volinik, ärge võtke seda isiklikult - Baskimaa põhjaosas, mis on liidetud Prantsuse riigiga, mille president teatas ÜRO peaassambleel, et rahvuste identiteetide ja keelte eitamine tähendab külvata alanduse seemneid ja et ilma selle austuseta ei tule maailmas rahu. Sellele vaatamata puudub baski, korsika, bretooni või oksitaani keelel vähimgi ametlik tunnustus, samuti ei toetata neid tagamaks, et nende kasutamist austatakse ja julgustatakse.
Seetõttu palun Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametil olla valvel ja teha tööd, tagamaks et liikmesriikides ei rikuta ühegi Euroopa rahvuse õigust kasutada oma emakeelt ega diskrimineerimata selle kodanikke ja et kõiki rahvuskeeli käsitletaks nende vastavatel territooriumidel ametlikena.
(Esineja jätkas baski keeles)
Eskerrik asko jaun-andreok zuen laguntzagatik Europako hizkuntza guztien alde.
Daniel Petru Funeriu
Härra juhataja, ma tervitan käesolevat arutelu, seda enam, et nagu Euroopa ajalugu näitab, võivad kriiside ajal rahvuslikud pinged muidu rahuliku olukorra tormiliselt lõkkele puhuda. Sooviksin uskuda, et käesoleva arutelu algatajate eesmärk on rõhutada Euroopa projekti suuremeelseid põhiväärtusi ja tegelikkust, sest Euroopa Liidu tegelikkus tähendab tegelikult maailma parimat vähemuste kohtlemise standardit. Seepärast peaksime valjult kuulutama, et parlament ei nõustu ei praegu ega tulevikus mis tahes lõhestavate sammude või äsjanimetatud standardite madaldamisega.
Nagu volinik Barrot rõhutas, on kõigis liidu liikmesriikides selge ja enamasti ametlik õiguslik raamistik, mis tagab meie kultuurilise mitmekesisuse kaitse. Siiski, kas on meie mitmerahvuselise ühiskonna jätkusuutlikkuse sisukohalt kõrgharidusele mingit alternatiivi? Praktilise elu näited tõestavad, et haridusega seotud küsimuste lahendamine on ühenduse jõulise arengu mootoriks. Haridus on loomu poolest pigem ühendav kui lahutav. Tegelikult õpetab see meile, et oleme kõik kellegi teise suhtes vähemuses. Babeş-Bolyai Ülikool Rumeenias, Transilvaania linnas Clujs, on näide mitmekultuurilisest ülikoolist, mida ikka ja jälle on esile toonud Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon positiivse näitena kultuuride ja rahvuste vahelistest headest suhetest.
Vajadusel on vähemuste keeles antav kõrgharidus osa riiklikust haridussüsteemist. Lubage siinkohal tuua näiteks Sapientia Ülikooli Rumeenias.
Need positiivsed näited ei tähenda siiski, et võiksime pilgu mängulaualt tõsta, me peame olema teadlikud, et meie ees seisab võib-olla kõige keerulisem küsimus: romi kogukonna raske olukorra leevendamine kogu Euroopas. Usun, et kõige tõhusam viis selle tohutult keerulise Euroopa probleemi pikaajaliseks lahendamiseks on hariduse kaudu. Sooviksin väga näha sisulist arutelu selle üle, kuidas Euroopa kavatseb kasutada ära meie unikaalset haridussüsteemi selleks, et jääksime ühtseks oma mitmekesisuses.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Euroopa Nõukogu on institutsioon, mis tegeleb inimõiguste austamise teemaga. Vähemuste õigused ja kaitse on vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele liikmesriikide pädevuses. Traditsioonilised ja rahvusvähemused, ümberasujatest vähemused ja sisserändajad peavad järgima oma asukohaks oleva liikmesriigi siseriiklikke õigusakte.
Ma usun, et uute ümberasujatest vähemuste integratsioon ei peaks olema praegu ELis koostatava ühise sisserändepoliitika osa. Seda poliitikat saab määratleda alles pärast seda, kui ELis kaovad praegused piirangud tööjõu vabale liikumisele liikmesriikidest, mis ühinesid Euroopa Liiduga pärast 2004. aastat.
Ümberasujatest vähemuste kaitse on osa sotsiaalse Euroopa edendatavatest põhimõtetest. Viisakate töötingimuste tagamine kõigile Euroopa kodanikele sõltumata sellest, millisest liikmesriigist nad on pärit, tagab neile väärika elatustaseme. Euroopa sotsiaaldemokraadina toetan Euroopa seadusliku sisserände raamistiku arendamist, kuid ma propageerin jõuliselt eelkõige Euroopa Liidu põhiprintsiipide järgimist kõigi Euroopa kodanike osas.
Csaba Sógor
(HU) Kahjuks on täna otsuse projekt esitatud parlamendile vaid küsimuse vormis. Traditsiooniliste rahvusvähemuste ja kogukondade esindajad on püüdnud veenda enamust rahumeelsete parlamentaarsete vahendite kaudu selles, et mis oli hea Euroopa Liidu 14 liikmesriigile, on hea kogu ELi territooriumil. Traditsioonilised rahvusvähemused leidsid end uuest riigist mitte enda süül, olemata lahkunud oma sajanditevanuselt kodumaalt. Keegi ei küsinud neilt, kas nad soovivad muuta kodakondsust või võtta omaks uue ametliku keele. Need traditsioonilised rahvusvähemused on oma vastavate asukohamaade kõige lojaalsemad kodanikud. Vaatamata sõdadele, majanduskriisidele, sisepoliitilisele võitlusele ja assimileerimisele ei hüljanud nad oma esivanemate põlist ja siiski uut kodumaad. Nende lojaalsus on jäänud murdumatuks. Just seetõttu on mõistetamatu, et suurte riikide mitme tosina miljoni suurune elanikkond peaks kartma mõnda sadat tuhandet või kõige enam poolt miljonit vähemuse liiget.
Mitmesugused Euroopa Liidus eksisteerivad omavalitsuse vormid, näiteks territoriaalne ja kultuuriline autonoomia, tulenevad enamuse ja vähemuse vahelise konsensuse poliitikast ja pole nõrgestanud asjaomaste riikide või Euroopa Liidu majanduslikku, poliitilist või sotsiaalset võimsust. Minu kodumaa, Rumeenia, on praegusel kujul eksisteerinud alates 1920. aastast. 1930. aastal oli 28% selle territooriumi elanikest mitterumeenlased; tänaseks on see osakaal langenud 10 protsendini. Lisaks Rumeeniale on mitmel teisel liikmesriigil sarnased mured. On seadused ja õigused, kuid nende rakendamist ei saa tagada, ehkki keeleline, rahvuslik ja piirkondlik mitmekesisus on Euroopa väärtus. Seepärast on tähtis koostada olemasolevate edukate ELi näidete alusel suunised, mis on vastuvõetavad kõigile ja ei kahjusta riikide territoriaalset terviklikkust.
Gábor Harangozó
(HU) Tänan väga, härra juhataja. Volinik, daamid ja härrad, esmalt sooviksin väljendada oma heameelt, tervitades Csaba Tabajdi algatust, mille eesmärgiks on parandada vähemuste olukorda Euroopa Liidus. Ehkki silmapaistvad näited, nagu Lõuna-Tirool või Ahvenamaa saared, tõestavad, et Euroopa Liidus peetakse rahvusvähemusi väärtuseks ja võimaluseks, siis Ida-Euroopas kohtame kahjuks ka vastupidist suhtumist, mõnikord isegi riigimeeste kõnedes. Just seetõttu peame jõuliselt olema vastu avaldustele, mis lõplikult ja jäävalt välistaksid rahvusvähemuste autonoomianõuded, viidates Euroopa Liidu normidele. Seepärast peame esinema kindlameelselt ja kuulutama, et rahvusvähemustel on õigus autonoomiale kui ühenduse tasandil vähemuste õiguste realiseerimise vormile ja et me peame need põhiõigused tagama ka Euroopa Liidu õigussüsteemi kaudu. Seepärast toetan täielikult kõikehõlmava vähemuste õiguste kaitse normistiku väljatöötamist Euroopas. Suur tänu.
Michl Ebner
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, tänane on väga rõõmus sündmus ja tunnustus selle eest koos minu tänuga kuulub eriti fraktsioonidevahelise töörühma esimehele ning vähemuste eestkõnelejale härra Tabajdile.
Kõnelen täna Itaalia keeles, mis on riigikeel ja mitte minu emakeel. Teen seda konkreetsel põhjusel: Itaalias elab palju erinevatest riikidest pärit ja erinevast rahvusest vähemusi. Täna soovin kasutada seda esinemist, ja samuti väita, et rahvusvähemus pole rahvusvähemus vaid enda jaoks, vaid peab kogema solidaarsust, et anda neile vähemustele hääl siin parlamendis. Samuti soovin öelda välismaal elavatele Itaalia vähemustele, et vastasel korral poleks neil seda võimalust.
Härra Barrot rääkis täna mittediskrimineerimisest. Ma usun, et mittediskrimineerimisest ei piisa, sest me peame saavutama võrdsed õigused ja need realiseeruvad ainult siis, kui meil on vähemused ja me osutame neile märkimisväärset abi enamusega võrdsele tasemele jõudmiseks. Seetõttu vajame teatud olukordades positiivset diskrimineerimist. See, ma usun, on uus idee, idee, mis vajab teostamist.
Euroopa Liidul on teatud pädevus. Rakendades Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 21 ja 22 ja Lissaboni lepingu artiklit 2, jõustuvad loodetavasti need võimalikult kiiresti, koos Kopenhaageni kriteeriumide ja väikese annuse paindlikkuse ja seadusandliku kujutlusvõimega, suudaksime ära teha palju suuri asju. Soovin eriti nimetada Lissaboni lepingu artiklit 2 isikute õiguste kaitse kohta, ja siin kuulub eriline tänu endisele välisministrile, härra Frattinile, kes andis selle lisamisse otsustava panuse.
Me loodame rühmade õiguste kaitsele: see on meie eesmärk. Arvestades, et Euroopa Liidus on 168 vähemusrühma ja Euroopa mandril umbes 330, on siin mandril selles olukorras 100 miljonit meie kaaskodanikku. Meie Lõuna-Tiroolis oleme saavutanud taseme, mida ilmselt annaks parandada, kuid mis sellegipoolest on väga, väga hea. Kui kuulen siinsetelt parlamendiliikmetelt või enamuse esindajatelt, et nende vähemusi koheldakse hästi, siis kahtlen selles pisut. Parema meelega kuuleksin, et nende vähemuste esindajad ütleksid, et neid koheldakse hästi.
Meie peame Euroopa Liidus mõistma, et vähemused on lisaväärtus, sild kultuuride, rahvaste ja riikide vahel. Peame töötama, sihiks ühtsus kultuuride mitmekesisuses.
Katrin Saks
Austatud kolleegid. Keeleline ja kultuuriline mitmekesisus, mida me hindame kui Euroopa Liidu rikkust, muutub sageli probleemiks liikmesriikide tasemel. Eriti piirkondades, kus ajaloo keerdkäikude tõttu on nihkunud piirid või hoopiski vähemusest on saanud enamus ja enamusest vähemus, nii nagu ka minu kodumaal Eestis. Ja siis on see ühele riigile tõepoolest erakordselt suur väljakutse.
Euroopa Liidu tasemel on aga väga oluline, et ei kasutataks topeltstandardeid. Kopenhaageni kriteeriumitest, mida eelkõnelejad on juba mitmel pool nimetanud mitmes kõnes ja mida uued liitujad täitma pidid, oli juba juttu, aga samas teadsime me väga hästi, et neid samu kriteeriume, neid samu nõudmisi - olgu või hariduslikke nõudmisi - ei täideta mitmel pool vanades liikmesriikides. On erakordselt oluline, et kõiki riike koheldakse ühtemoodi, et minimaalsed standardid kehtivad kõigile.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Esiteks, ma ei usu, et Euroopa Liit vajaks ühist vähemuste poliitikat. Oleme kohustatud tagama võrdsed õigused kõigile Euroopa kodanikele nende rahvuslikust taustast sõltumata. Teisest küljest, kui need, kes arutelu teemaks oleva küsimuse esitasid, tõesti soovivad selles valdkonnas Euroopa poliitikat, siis võin neile kinnitada, et näiteks Rumeenia õigusakte viib siin pidada hea tava näidiseks.
Rumeenial on võib-olla Euroopa kõige suuremeelsemad ja kaasaegsemad rahvusvähemusi käsitlevad õigusnormid. Neil on ulatuslikud poliitilised ja sotsiaalsed õigused, identsed nendega, mis on kõigil kodanikel. Olulise suurusega vähemustel, näiteks ungarlastel, on õigus emakeelsele haridusele kõigil tasemetel. Vähemuste esindajatel on õigus kohtadele parlamendis, isegi kui nad pole saanud vajalikku arvu hääli. Tegelikult on ungari vähemuse partei, millele siin on osutatud täna ja eileõhtusel arutelul, osalenud Rumeenia valitsuses 12 aasta jooksul üheksateistkümnest, mille jooksul Rumeenia on olnud demokraatlik riik.
Flaviu Călin Rus
(RO) Toetada tuleb igat liiki vähemusi, mitte ainult nende unikaalse identiteedi, väärtuste, traditsioonide ja keele säilitamisel, vaid ka kultuuri arendamisel. Minu arvates on Rumeenia, mis on suveräänne unitaarriik, mis tahes vähemuse liikmete õiguste austamisel eeskujuks.
Tervitan kaasliikmete edusamme, samuti nende jätkuvat muret etniliste, traditsiooniliste või rahvusvähemuste kaitse pärast. See on loogiline ja tervitatav lähenemisviis. Siiski, enamuse ja vähemuse vaheliste suhete osas sooviksin juhtida teie tähelepanu kahele aspektile: 1) olen seisukohal, et sellistesse meetmetesse ei peaks olema kaasatud vaid vähemuse liikmed, vaid vähemuste küsimustega peavad samavõrd tegelema ka enamuse liikmed, just selleks, et toetada ja kaitsta seda, mida me nimetame ühtsuseks mitmekesisuses, mis toimib Rumeenias. 2) Arvan, et vähemused peaksid võrdselt muretsema enamuse staatuse pärast, sest need kaks moodustavad, kuid ainult üheskoos, selle ühtse terviku, mis aitab kaasa mis tahes ühiskonna loomulikule arengule.
Nicodim Bulzesc
(RO) Käesoleva arutelu osana sooviksin märkida, et rahvusvähemused tekitavad palju kära, sest neil puuduvad argumendid, mis toetaksid kõigi õiguste andmist, mida nad nõuavad. Sooviksin algatada loosungi: "kära tegemisest pole kasu ja kasu ei tee kära”.
Euroopa Liidu õigus ei saa ainult kaitsta vähemusi ja panna rahvusrühmi halvemasse olukorda, sest me kõik võimaldame positiivset diskrimineerimist. Sooviksin tuua näite, kus tegelikkus läheb esitatavate väidetega vastuollu. Mõned inimesed on väitnud, et Rumeenias ei austata hariduse valdkonnas ungari vähemuse õigusi ja kuna ma ise olen haridusvaldkonna taustaga, siis sooviksin tuua näiteks Rumeenia ülikoolid, mis järgivad vähemuste kohtlemise Euroopa standardeid.
Alexandru Nazare
(RO) Käesoleva arutelu osana sooviksin juhtida tähelepanu Serbias Timoci orus elavate rumeenlaste usuliste õiguste olukorra halvenemisele. Me räägime siin enam kui 100 000 rumeenlasest koosnevast kogukonnast.
Sooviksin kasutada võimalust väljendada muret Serbia linna Negotini linnanõukogu otsuse pärast lammutada rumeeniakeelse õigeusu kiriku vundament, ehkki preester Boian Alexandru oli saanud kõik vajalikud load. See oleks Serbias elavate rumeenlaste teine kirik. Tema julguse eest esimese kiriku ehitamisel mõisteti isa Alexandrule kaheaastane tingimisi vangistus. Sooviksin rõhutada, et Serbia on vastavalt stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu artiklile 5 kohustunud austama inimõigusi ja kaitsma rahvus- ja usulisi vähemusi.
Sooviksin lõpetada väljavõttega isa Alexandru kirjast, milles ta väljendab lootust, et Serbia asutused ei lammuta kirikut, kus teenistusi hakatakse pidama rumeenia keeles. Ma tsiteerin: "... aidata ka meil saavutada need õigused riigis, kus me elame - Serbias, nii et meil oleks vähemalt oma kirik ja kool ning et me saaksime rääkida rumeenia keeles.”
Adrian Severin
Härra juhataja, Euroopa Liidul puudub pädevus asjaomaste liikmesriikide rahvusvähemuste staatuse küsimuses. See pole probleem, siiski arvestades, et kõik Euroopa Liidu liikmesriigid on ka liikmed Euroopa Nõukogus, organisatsioonis, mis on selle küsimusega tegelemiseks sobivas seisus ja heade kogemustega. Euroopa Nõukogu tegevuse dubleerimine oleks kahjulik meie poolt vähemuste osas tehtava töö rakendusala suhtes ja looks vaid segadust ning frustratsiooni.
Teiseks, mulle teeb muret asjaolu, et meie lähenemisviis vähemustele rõhutab liiga palju lahendusi, mis võib-olla olid rakendatavad kümnendite ja sajandite eest. Ma usun, et ka selles valdkonnas on parem, kui me arendaksime oma kujutlusvõimet rohkem kui mälu.
Lõpuks, selle asemel, et peatuda juba käsitletud valdkondadel, teeks Euroopa Liit paremini, kui töötaks välja kultuuriliste õiguste piiriülese kaitse kontseptsiooni mandril, kus iga rahvuslik-kultuuriline kogukond on ühtlasi ka vähemus.
Dragoş Florin David
(RO) Praeguses ülemaailmses globaliseerumise ja liikumisvabaduse õhkkonnas arvan, et täna õhtul siin väljendatud ideedel territoriaalse halduse kohta ei ole mingit mõtet. Arvan, et Hispaanias ja Itaalias elab enam kui miljon rumeenlast, kuid ma ei näe põhjust, miks nad peaksid neis riikides paluma territoriaalset autonoomiat.
Ma usun, et Euroopa Parlamendi tasandil komisjoni või allkomisjoni loomine vähemuste õiguste jälgimiseks oleks suurepärane idee, ja sellega rakendataks Euroopa poliitikat kõnealusel tasandil või lõppkokkuvõttes teatud menetlusi vähemuste õiguste austamiseks. Ma ei arva, et Rumeenia oleks kunagi keeldunud ühegi Euroopa riigi presidendi visiidist, ja siiski - taaskord - on sellised kuulujutud siin ringelnud. Ma usun, et Rumeenia on heaks eeskujuks väga paljudele Euroopa Liidu riikidele.
Iuliu Winkler
(HU) Suur tänu, härra juhataja, Euroopa Liidu territooriumil elavad rahvusvähemused rikastavad liitu. Euroopa Parlament peab asuma rahvusvähemuste kaitsel juhtrolli, algatades tõsise arutelu vähemuste õigusliku staatuse küsimuses. Parlament peab võtma endale ülesandeks kõigile liikmesriikidele siduva raammääruse väljatöötamise ja vastuvõtmise. Selline raammäärus teenib tõeliselt vähemuskogukondade huve vaid siis, kui subsidiaarsuse põhimõtet arvestades on selles sätestatud asjaolu, et vähemuskogukondadele asjakohase staatuse andmise viisiks on mitmesuguste enamuse ja vähemuste vahelisele konsensusele rajatud autonoomia vormide vastuvõtmine.
Miloš Koterec
(SK) Jah, vähemusi tuleb austada ja nende õigused peavad ELi liikmesriikides olema õiguslikult tagatud. Kultuurilist ja keelelist mitmekesisust tuleb säilitada, kuna see on tervelt toimiva liidu aluseks. Siiski ei luba me vähemuse seisundil põhinevatel rühmadel edendada omavalitsuslikke huve, mis tihti seavad kahtluse alla riikide territoriaalse terviklikkuse põhimõtte ja mis lisaks sellele tihti tulenevad minevikus tehtud otsustest sündinud ebaõigluse tundest.
Rahvusel põhinev territoriaalne autonoomia, mis lisaks sellele ei põhine ühtlusel, vaid tihti enamuse liikmete vähemuse staatuse poliitilisel kuritarvitamisel teatud mikropiirkonnas või kogukonnas, on oht rahulikule elule ja kooseksisteerimisele Euroopa Liidus.
Christopher Beazley
(FR) Härra juhataja, mul on volinikule kaks küsimust.
Käesoleva arutelu käigus on paljud parlamendiliikmed ja kolleegid rääkinud topeltstandarditest, vanade ja uute liikmesriikide ebavõrdsetest kohustustest. Milliseid meetmeid võtate te vanade liikmesriikide, s.o 15 liikmesriigi suhtes, kes Kopenhaageni lepingut ei järgi?
Minu teine küsimus puudutab meie mandril elavaid usulisi vähemusi, juute ja moslemeid: mis meetmeid rakendab komisjon nende usu, seaduste ja eluviisi kaitseks?
Csaba Sándor Tabajdi
Härra juhataja, volinik, esimene vastamist vajav küsimus on, kas rahvusvähemuste teema on või ei ole riikide ainupädevuses.
Ma arvan, et ei ole, sest kui inimõiguste küsimus pole Euroopa Liidu liikmesriikide siseasi, siis pole seda ka rahvusvähemuste õiguste küsimus. See muidugi nõuab selgitamist. Jugoslaaviat pommitati, sest albaanlaste õigusi rikuti, seega miks mitte väljenduda selles küsimuses selgelt.
Teiseks, miks oli enne ühinemist olukord uutes liikmesriikides parem kui praegu ?
Kolmandaks tõstatas härra Beazley küsimuse topeltstandarditest. On tõsi, et vaatamata probleemidele on ungari kogukonna olukord Rumeenias parem. Rumeenias on probleeme, kuid olukord on parem kui Alsace'is või Bretagne's. Miks topeltstandardid?
Neljandaks rääkigem territoriaalsest autonoomiast. Soome Ahvenamaa saartel ja Lõuna-Tiroolis Itaalias on piirkondlik autonoomia tõesti riiki stabiliseerinud. Hispaanias on autonoomsete regioonide süsteem väga heaks näiteks, vaatamata mõnedele baski ekstremistidele, kes väärivad meie hukkamõistu.
Lõpuks, härra juhataja, peab ütlema, et mittediskrimineerimine ja võrdne kohtlemine on ebapiisavad vähemuste halvema olukorra tasakaalustamiseks. Lõppkokkuvõttes on rahulolevad vähemused Euroopa riikide stabiilsuse tegurid. Nagu Henrik Lax ütleb alati, et õigesti teostatud poliitika maksab alati dividende. Selline on reaalsus ja ma sooviksin tänada teid arutelu eest.
Jacques Barrot
Härra juhataja, olen väga tähelepanelikult kõiki esinejaid kuulanud ja mind liigutab kirg, mis mõnesid seisukohti tagant tõukab.
Härra Tabajdi loetles just terve rea probleeme. Olen väga hästi teadlik sellest, et need probleemid eksisteerivad, kuid pean taaskord, ja kahjuks midagi muud ma teha ei saa, tuletama teile meelde, et rühmade, rahvusvähemuste kui rühmade kaitse ei ole ELi pädevuses, isegi mitte Põhiõiguste Ameti pädevuses.
Siiski uurib minu pealekäimisel amet rahvuslikku ja rassilist diskrimineerimist, kui koostab oma 2007. aasta raportit rassismi kohta, kuid ma kordaksin, et aluslepingud ei anna selles valdkonnas pädevust - ei Euroopa Liidule, komisjonile ega ametile.
On nimetatud avatud kooskõlastusmeetodit, kuid ka see meetod nõuab, et meil oleks pädevus. On täiesti selge, et kui nõukogu peaks oma seisukohta muutma, siis võiks see avada teisi teid, kuid esialgu pöörame ise erilist tähelepanu võitlusele diskrimineerimisega, mis võib eriti mõjutada vähemuste liikmeid.
Siin tuleb asi täiesti selgeks teha. Meil on vahendid diskrimineerimisega võitlemiseks ühenduses. Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikkel 13 on õiguslikuks aluseks kahele direktiivile: 29. juuni 2000. aasta direktiivile, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust, ja 27. novembri 2000. aasta direktiivile, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel.
Seepärast on sellest vaatepunktist tegelikult olemas tahe võidelda vähemusrühmadesse kuuluvate kodanike vastase diskrimineerimise kõigi vormide vastu. Lisaks sellele viib Põhiõiguste Amet minu palvel läbi väga põhjaliku kõigi nende diskrimineerimise vormide uuringu.
See on kõik, mis ma võin öelda. Kaugemale ma minna ei saa, sest meil puuduvad õiguslikud vahendid. Liikmesriigid ei võimalda neid meile.
Sellele vaatamata on näiteks romide olukord Euroopa Liidus tegelikult laiduväärne ja nende integratsioon on tähtis prioriteet nii liidule kui ka komisjonile, nagu kinnitati taaskord 16. septembril esimesel Euroopa romide tippkohtumisel, kus ma osalesin koos härra Barroso ja härra Špidlaga. Selle tippkohtumise järel koostab härra Špidla Euroopa romide platvormi. See paindlik struktuur võimaldab meil ELi tasandil oma ülesannete kõrgusele tõusta. Siiski peame olema ka ettevaatlikud, sest komisjoni arvates töötaks rahvusel põhinev lähenemisviis enesele vastu.
Sooviksin lõpetuseks öelda, et täna siin räägitu on mind liigutanud. On täiesti selge, et Euroopa Liidu tegelik tugevus peitub selle vähemuste ja enamuste vahelise konflikti probleemi lahendamises igas konkreetses riigis, kuid samuti on tõsi, et Euroopa Liit on praegu rahvusriikide föderatsioon, mis tähendab, et meil on raske kaugemale minna.
Sellele vaatamata ei takista miski riike mitteametlikult head tava või parimaid tavasid vahetamast. Olete osutanud väga heale tavale mõnedes uutes liidu liikmesriikides ja ma ei kahtle, et sellist head tava võib kasutada inspiratsiooniallikana muudel sarnastel juhtudel.
Seda, härra juhataja, tahtsin ma öelda ja mul on kahju, et ei saa anda teile paremat vastust, kuid lõppkokkuvõttes olen kohustatud lähtuma sellest, mis Euroopa Liit oma olemuselt tegelikult on. Sellele vaatamata rõhutaksin veelkord, et vähemusrühma kuuluvate isikute diskrimineerimise korral võite olla kindlad, et ma seisan vankumatult, sest minu kindel siht on tagada selle mittediskrimineerimise austamine, mille ma loodan, et põhiõiguste harta pärast Lissaboni lepingu ratifitseerimist väga tugevalt institutsionaliseerib.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Genowefa Grabowska  
Mitte ükski riik kaasaegses Euroopas ei eita vähemuste õigusi. Vastavalt ELi motole "ühendatud mitmekesisuses” ehitame mitmekultuurilist Euroopat - Euroopat, kus rahvusvähemused eksisteerivad koos suurte monoliitsete riikidega ja neil on täielikud poliitilised ja kodanikuõigused. Näib, et Euroopa on selles osas ühel meelel. Kindlasti ei saavuta tänapäeva poliitikamaailmas edu keegi, kes seab kahtluse alla vähemuste õigused. Vähemuste õigused on sätestatud konkreetsete ELi liikmesriikide õiguskorras ja samuti kinnitatud paljude rahvusvaheliste lepingutega.
Seepärast olin hämmastunud Leedu kõrgema halduskohtu 30. jaanuaril käesoleval aastal tehtud otsuse üle. Otsuse kohaselt oli poolakeelsete tänavanimedega siltide paigaldamine leedukeelsete nimesiltide kõrvale seadusevastane. Vilniuse piirkonna asutustel kästi poolakeelsed sildid kuu aja jooksul eemaldada. Küsimus on eriti kummastav seetõttu, et poolakad moodustavad kuni 70% Vilniuse piirkonna elanikest ja poolakeelseid tänavasilte leidub peaaegu kõikjal. See on juhtunud vaatamata asjaolule, et Leedu on võtnud endale kohustuse vastavalt Euroopa kohaliku omavalitsuse hartale ja on ratifitseerinud 1995. aasta Euroopa rahvusvähemuste kaitse raamkonventsiooni. Viimase artiklis 11 on sätestatud vähemuskeelte kasutamine, sealhulgas tänavasiltidel. Raske on mõista, miks Leedu, mis nüüdseks on olnud viis aastat ELi liikmesriik, ignoreerib liidu standardeid ega taga oma territooriumil vähemuste õigusi.
Iosif Matula  
Härra juhataja, daamid ja härrad, olen pärit piirialalt Ungari ning Rumeenia vahel, Aradi maakonnast, kus vähemuste probleemid ületati juba väga ammu.
Selles maakonnas minu kolleegid ja lapsepõlvesõbrad, kes õppisid ungarikeelses algkoolis ja seejärel siirdusid ungarikeelsesse ülikooli, kasutavad nüüd ungari keelt asutustes, kus nad töötavad.
Olen olnud Aradi maakonnanõukogu ja Lääne-Rumeenia piirkondliku omavalitsuse esimees. Selles piirkonnas, kus asuvad Aradi, Timişe ja Bihori maakonnad Rumeenias ning Csongrádi ja Békési maakonnad Ungaris, on rumeenlased ja ungarlased koos läbi viinud kümneid ühisprojekte ja töötavad praegu teiste kallal, kasutades kõik ühte Euroopa keelt ühiste Euroopa probleemide lahendamiseks.
Kutsuksin kõiki, kes soovivad isiklikult tutvuda Rumeenia mudeliga vähemuste probleemide lahendamiseks, üle vaatama isiklikult tegelikku olukorda enne, kui nad oma seisukohti mitmesugustel Euroopa foorumitel avaldavad.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
Rahvusvähemuste õigused ELi liikmesriikides on tähtis inimõigustealane küsimus. Praktikas siiski kasutatakse seda küsimust tihti ära tegevuses, mille eesmärk on revisionismi levitamine kogu Euroopas ja piiride kahtluse alla seadmine.
Õigus kasutada emakeelt ja õigus säilitada oma traditsiooniline kultuur ning tavad on kahtlemata kaks õigust, mida tuleb kaitsta.
Hiljuti on Euroopas tihti esinenud juhtumeid, kui teatud vähemused on väljendanud soovi konkreetsete territooriumide tagastamiseks riikidele, millega nad on rahvuse poolest seotud. See kutsub esile reaktsiooni enamuselt. Samuti on olnud juhtumeid, kui mitmemiljonilisi vähemusi on ignoreeritud ja neile on keeldutud andmast vähemuse staatust. See on juhtunud näiteks poolakatega Saksamaal. Saksamaa rikub sellega vähemuste põhiõigusi.
Väljastpoolt Euroopat meie riikidesse saabunud inimeste olukord on täiesti erinev. Ilmselgelt on neil inimestel õigus oma kultuurile ja keelele. Siiski ei või nad luua eripiirkondi, kuhu nad soovivad üle kanda oma päritoluriikide õigust. Kui nad soovivad meie keskel elada, siis peavad nad olema valmis meie riikides integreeruma ja muutuma vastutavateks kodanikeks riikides, kuhu nad asuvad.
