2. Filipinai
Pirmininkė
Kitas klausimas - diskusijos dėl šešių pasiūlymų dėl rezoliucijos dėl padėties Filipinuose
Bernd Posselt
autorius. - (DE) Ponia pirmininke, Komisijos nare, padėtį Filipinuose sekiau nuo tada, kai šią šalį valdliūdnai pagarsėjusi Marcosų pora. Nuo tada ši puiki sala - respublika patyrdaug šilto ir šalto, diktatūrą ir žingsnius artyn laisvės, ekonomikos krizių ir rinkos ekonomikos epizodų, kurie nuolat klimpo korupcijos, netinkamo valdymo ir, deja, nuolatinių autoritarizmo protrūkių pelkėje.
Pasižiūrėję į žemėlapį, pamatysime, kad ši sala - respublika strategiškai itin svarbi. Kaip ir Indonezija, ji kontroliuoja kai kuriuos ne tik mūsų, bet ir Azijos ekonomikai gyvybiškai svarbius jūrų kelius. Taigi šio regiono stabilumas išties svarbus ir būtent, todėl reikia aiškiai parodyti turintiems valdžią šalyje, kad tik per dialogą, laikydamasi teisinės valstybės principų, stiprindama demokratiją, infrastruktūrą, mažąsias ir vidutines įmones, šalis pagaliau sulauks ilgalaikio stabilumo. Kitu atveju jai nuolatos grės suirutė, separatistiniai judėjimai, judėjimai atskirose salų grupėse, religiniai ir kultūriniai vienas su kitu kovojantys judėjimai, keliantys grėsmę šalies vienybei. Štai kodėl Europos Sąjungai tai yra išskirtinės svarbos klausimas.
Erik Meijer
Ponia pirmininke, nemažai kitų pasaulio dalių valstybių atsirado, įsikišus Europai. Šios valstybės yra Europos kolonijų, teritorijų, nukariautų praeityje, siekiant pigiai gauti gamybinių žaliavų, paveldėtojos. Metalų rūdų kasyba ir atogrąžų augalų auginimas buvo pagrindiniai tikslai, bet kai kuriais atvejais žmonės buvo verčiami vergais. Šitaip žmonės, kalbantys visiškai skirtingomis kalbomis ir priklausantys skirtingoms kultūroms, atsidūrtokiose kolonijose, atskirti nuo tų, su kuriais turėjo daug daugiau bendro kalbos ir kultūros prasme.
Filipinus iš Ispanijos 1898 m. atėmJungtinės Valstijos ir valdkaip savo koloniją iki 1946 m. Tapusi nepriklausoma valstybe, šalis buvo prastai valdoma. Klausimas, ar tai - sutapimas. Tokios kaip ši valstybės nėra sukurtos žmonių valia. Jų nesukūr"iš apačios". Jos buvo sukonstruotos "iš viršaus", veikiamos įtakų iš išorės.
Tokios kaip ši valstybės nėra geriausia terpdemokratinei teisinei valstybei vystyti ir visuomenės konfliktams taikiai spręsti. Dažnai jų vienybę užtikrina jėgos naudojimas, kariuomentaip pat turi daug galios. Neretai yra itin paprasta veiklą pradėti užsienio įmonėms, kurios išnaudoja, blogai elgiasi su aplinka ir žlugdo savo darbuotojus. Galimybę taip elgtis jos nusiperka, suteikdamos šių šalių vadovams privilegijų ir turtų.
Toks piktnaudžiavimas tampa pasipriešinimo judėjimų priežastimi. Jei valstybšių judėjimų nepripažįsta legalia opozicija, kuri galėtų taikiai palaipsniui imti dalyvauti valstybės gyvenime, yra tikimybė, kad judėjimai ims naudoti jėgą, norėdami išlikti. Vyriausybatsakys, pasitelkdama dar daugiau valstybės remiamo smurto, ir galbūt net nepripažins, kad ji pati skatina smurtavimą tęstis.
Nuo 2001 m. nužudyta ir pagrobta šimtai aktyvistų, profsąjungų atstovų, žurnalistų ir religinių lyderių. Teismo nutartimi į laisvę paleistus opozicijos narius valstybvis viena vėl įkalina. Žmogžudžių ir pagrobėjų neieškoma, jie nebaudžiami. Užsienio valstybių mėginimai tarpininkauti buvo atmesti ir galiausiai baigėsi.
Rezoliucijoje teisingai raginama dėti didesnes pastangas tarpininkaujant, ieškant kompromisų ir taikių sprendimų. Neįtraukus opozicinių judėjimų į demokratinę teisinę valstybę, Filipinai taip ir liks chaotiška valstybė, kurioje nėra gera gyventi.
Marios Matsakis
autorius. - Ponia pirmininke, padėtis Mindanao prasta: šimtai tūkstančių šalies viduje perkeltųjų asmenų gyvena siaubingomis sąlygomis. Ilgai trunkantis sukilimas šioje mažai džiugesio keliančioje istorijoje yra svarbus veiksnys, bet taip pat svarbu ir tai, kad viena po kitos ėjusios Filipinų vyriausybės nebuvo itin demokratiškos. Būtent pastarąjį faktą priežastimi laiko tarptautinės institucijos, tokios kaip JT Žmogaus teisių taryba, nes vyriausybės priverstinai pradangino ir be teismo įvykdegzekucijas šimtams Filipinų piliečių, kurių veikla neva prieštaravo oficialiai vyriausybės politikai.
Būtina užkirsti kelią tokiam nebaudžiamumui. Be to, Filipinų vyriausybturi nedelsiant atnaujinti taikos derybas su Moro islamo išsivadavimo frontu (angl. MILF), abi pusės turi nutraukti smurtą ir savo nesutarimus išspręsti prie derybų stalo.
Leopold Józef Rutowicz
Ponia pirmininke, Filipinų istorija turtinga, tačiau pilna nesėkmių. Šalį 1521 m. nukariavo Ispanija, jėga įveikusi stiprų vietinių gyventojų pasipriešinimą. Po maišto prieš ispanų valdymą 1916 m. valdžią Filipinuose perėmJungtinės Valstijos. Pasibaigus neilgai japonų okupacijai, 1946 m. šalis išsikovojo visišką nepriklausomybę ir ilgus metus ją valddiktatorius prezidentas Marcos. 1983 m. nužudytas demokratinės opozicijos lyderis Benigno Aquino. Filipinuose aktyviai veikia ir Moro islamo išsivadavimo frontas, ir komunistai partizanai. "Abu Sayyaf" smogikų grupuotės nori atskirti pietines salas nuo Filipinų. Šalyje siaučia korupcija. Žmonės miršta pulkais, į kairę ir dešinę švaistomasi mirties bausme, slaptai žudomi tie, kurių egzistavimas neparankus vienai ar kitai grupuotei. Šalyje bandymai įgyvendinti ir laikytis žmogaus teisių bei demokratinių principų susiduria su didelėmis kliūtimis. Filipinų ekonominis vystymasis ir narystPietryčių Azijos valstybių asociacijoje yra geri ženklai.
Rezoliucija, kurią remiu, yra Europos Sąjungos indėlis, ieškant tinkamų priemonių padaryti galą vidiniams Filipinų konfliktams ir įgyvendinti teisinės valstybės principus.
Raül Romeva i Rueda
Ponia pirmininke, Filipinų atvejis išties rodo, kad taikdariaujant ne visada užtenka žiūrėti tik viena kryptimi.
Šiuo metu Filipinuose dirbame keliais frontais, į visus juos reikia pažiūrėti iš tinkamos perspektyvos. Todėl svarbu atsižvelgti į galimų reakcijų įvairovę. Filipinų atveju yra ne tik humanitarinė, bet ir politindimensija, jos abi svarbios, jei norime jau žlugusiose taikos derybose pažengti į priekį. Laikau jas žlugusiomis, nes nors iš pradžių pasirinktas kelias atrodtinkamas, šią vasarą jį užkirto keli incidentai; taip pat todėl, kad Aukščiausiasis Teismas nusprendė, jog susitarimo memorandumas akivaizdžiai prieštarauja konstitucijai.
Tai iš esmės sustabdvisą derybų procesą. Tarptautinbendruomenį tai sureaguoti turi, mano nuomone, dviem lygmenimis.
Pirmasis - tai humanitarinis lygmuo. Man regis, aišku, kad ne tik 300 tūkst. perkeltųjų asmenų, bet ir praktiškai nebesuskaičiuojamų pradangintų, kankintų, serijiniams žudikams pakliuvusių aukų padėtį vyriausybvisų pirma turi ištirti, o tuomet sureaguoti politiškai, spaudžiant tarptautinei bendruomenei.
Tačiau, antra, taip pat būtinas politinis atsakas. Norvegija kurį laiką vedderybas ir kūrįvairias schemas, kad galėtų pasiekti susitarimą ir išspręsti padėtį. Tai yra savotiška lygiagreti arba tylioji diplomatija; tai ne tokia diplomatija, prie kokios esame pratę, kai kalbama apie aukštus valstybės pareigūnus, bet ji reikalinga.
Kartais būtina, kad kas nors apsiimtų vaidinti vaidmenį, kurį vaidino Norvegija. Tikiu, kad Europos Sąjunga turėtų ne tik imtis tokios veiklos, bet ir, iš esmės, remti bent kokią iniciatyvą, kuri skatintų dialogą ir padėtų išspręsti nesutarimus tarp Filipinuose į konfliktus įsivėlusių įvairių grupuočių.
Ewa Tomaszewska
UEN frakcijos vardu. - (PL) Ponia pirmininke, konfliktas tarp Filipinų vyriausybės ir Moro islamo išsivadavimo fronto iš Mindanao tęsiasi dešimtmečius. Jį lydėjo teroristiniai išpuoliai, kuriuos vykdorganizacija "Abu Sayyaf", taip pat pagrobimai ir žmogžudystės. 2004 m. net 116 žmonių žuvo per išpuolį kelte Manilos įlankoje. Pasak Manilos vyriausybės, "Abu Sayyaf" bendradarbiauja su "al-Qaida". Pagrobimai nesiliauja. Pernai rugpjūčio mėn. buvo sustabdytos taikos derybos. O dabar separatistinio konflikto aukų jau daugiau nei 120 tūkst. Nuolat pažeidžiamos žmogaus teisės. Visas į konfliktą įsivėlusias puses raginame pradėti derybas, siekiant susitarti ekonominiais, socialiniais ir politiniais klausimais. Remiame visus veiksmus, kuriais siekiama tikros ir tvirtos taikos.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijos narė. - Ponia pirmininke, kaip minėjo ne vienas garbiųjų Parlamento narių, Filipinai vis dar susiduria su labai sudėtingais iššūkiais: pirma, su mažumų problema Mindanao, antra, su gausiomis be teismo vykdomomis egzekucijomis. Apie tai puikiai žinome.
Kita vertus, Filipinai padarnemenką pažangą, vykdydami tarptautinius įsipareigojimus užtikrinti ir apsaugoti žmogaus teises: ratifikavo dvylika tarptautinių žmogaus teisių sutarčių, panaikino mirties bausmę - visa tai įvyko didele dalimi dėl to, kad tarpininkavo Europos Parlamentas, Komisija ir valstybės narės. Taigi padėtis dvejopa, tačiau turime pažvelgti ir į šviesiąją, ir į tamsiąją puses.
Visgi žmogaus teisių padėtis vis dar kebli, todėl nepraleidžiame progos į šias problemas atkreipti dėmesį per oficialius reguliarius aukštų pareigūnų susitikimus. Dėl žmogaus teisių problemų mūsų santykiams su Filipinais turėtų būti skiriamas ypatingas dėmesys, taip pat ir ruošiantis prezidento rinkimams 2010 m.; jau dirbame šia linkme.
Todėl norėčiau plačiau pakalbėti apie minėtą įsisenėjusią bėdą - be teismo vykdomas egzekucijas. Per pastaruosius dvejus metus išties stipriai sumažėjo egzekucijų, įvykdytų žmogaus teisių reikalus stebintiems žurnalistams ir teisių į žemę aktyvistams. Tačiau kartais jų staigiai pagausėdavo, kaip atsitiko visai neseniai. Labiausiai nerimą kelia tai, kad dauguma kaltininkų iki šiol laisvėje. Tai virto labai opia politine problema ir pamynpasitikėjimą vyriausybe.
Remdamiesi Stabilumo priemone, ruošiamės pradėti "ES ir Filipinų pagalbos teisingumui misiją". Mūsų tikslas yra sustiprinti Filipinų teisminių valdžios institucijų kompetenciją, įskaitant policiją ir kariškius, padėti jiems tirti be teismo įvykdytų egzekucijų bylas ir teisti žmogžudysčių kaltininkus.
Taip pat tęsiame pagarbą žmogaus teisėms skatinančius projektus vietiniu lygmeniu, finansuojamus ES iniciatyvos remti demokratiją ir žmogaus teises. Tarp projektų - tarptautinių įsipareigojimų žmogaus teisių srityje įgyvendinimo stebėjimas, TBT Romos statuto ratifikavimo skatinimas ir rinkėjų švietimas.
Šiuo metu, ruošdami laikotarpio vidurio ataskaitą, persvarstome bendradarbiavimą su visomis šalimis partnerėmis. Matome daug priežasčių sustiprinti pastangas skatinti gerą administravimą, teisingumą ir teisinės valstybės principus Filipinuose.
Kalbant apie taikos procesą Mindanao, vyriausybė, atrodo, pasirengusi pradėti derybas iš naujo. Raginame kuo greičiau pratęsti derybas tarp šalių ir, be abejo, palaikome atsargų tarpininkavimą, koks šiuo atveju galėtų būti panaudotas. Civiliai ir toliau kenčia nuo seniai trunkančio konflikto; Europos Komisijos humanitarinės pagalbos biuras (angl. ECHO) jiems nemažai padėjo.
Baigdama norėčiau pasakyti, kad mūsų santykių su Filipinais prioritetas šiuo metu yra derybos dėl Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo (PBS), prasidėjusios praeitą mėnesį Maniloje. Šiuo atveju taip pat ieškome sutarimo žmogaus teisių klausimu.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks pasibaigus diskusijoms.
