Mot en ny energistrategi för Europa 2011-2020 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är betänkandet av Lena Kolarska-Bobińska, för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om ”Mot en ny energistrategi för Europa 2011-2020”.
Lena Kolarska-Bobińska
Herr talman, herr kommissionsledamot! Vi har nyligen talat mycket om de institutionella förändringar som Lissabonstrategin har lett till. Dessa innefattar avdelningen för yttre åtgärder och förfarandena för budgetarbetet. I Lissabonfördraget hänvisas dock även till unionens politik. I dag debatterar vi den energistrategi som kommissionen har förberett för åren 2011-2020 och som är den första efter Lissabonstrategin.
Det bör betonas att Lissabonfördragets anda, och vad som sägs i fördraget om energisolidaritet, energisäkerhet och energiförsörjning, speglas både i kommissionens strategi och i parlamentets betänkande. I båda dessa betonas också en föresats att stärka energipolitiken och att göra den mer europeisk till sin karaktär. Vi kan uppnå detta genom att vidta vissa åtgärder.
För det första måste vi snabbt genomföra EU:s nuvarande energilagstiftning i medlemsstaterna. Vi stöder därför helt och hållet att kommissionen vidtar hårda åtgärder mot regeringar och företag som själva underlåter att vidta åtgärder inom detta område. För det andra måste den gemensamma energimarknaden fungera bra för att våra gemensamma mål ska kunna uppnås. Till detta läggs även behovet av att bygga upp en marknad för förnybar energi i Europa. För att uppnå våra mål är det därför viktigt att utöka och modernisera EU:s gränsöverskridande energiinfrastruktur, något som ofta motsätts av monopolen och av de regeringar som skyddar dessa. Utan ett europeiskt nätverk kan Europeiska unionens huvudsakliga mål inte nås.
Det finns två huvudsakliga hinder att övervinna här: administration och ekonomi. När det gäller frågor om administration behöver vi framför allt upprätta tydliga prioriteringar och urvalsregler för centrala projekt. Utan dessa kriterier och utan tydliga regler kommer projekturvalet att orsaka mycket konflikter och oenighet och ge upphov till misstänksamhet i stället för hopp. På nationell nivå är det emellertid regleringsåtgärder som är viktiga, särskilt för gränsöverskridande projekt.
Låt oss nu lyfta fram det viktigaste problemet - finansieringen av infrastrukturen. Vi vet vilka spänningar som för närvarande är kopplade till antagandet av nästa års budget, men ännu större spänningar kommer att påverka budgetplanen efter 2013. Icke desto mindre måste de planerade utgifterna spegla Europeiska unionens politiska mål, och då menar jag medborgarnas energisäkerhet. Vi kommer också att behöva hitta nya sätt att dra till oss investeringar från företag och banker. I betänkandet tar vi upp detta.
Energipolitiken är i dag i allt större utsträckning kopplad till Europeiska unionens utrikespolitik. Våra förbindelser med externa energipartner på energiområdet bör utformas i enlighet med de principer som råder på EU:s inre marknad. Utländska företag som kommer in på den europeiska marknaden måste styras i enlighet med avtal och lagar om insyn. Detta gäller både de pipelines som kommer att byggas i framtiden och dem som för närvarande håller på att byggas.
Herr kommissionsledamot! Jag uppskattar den hjälp som du har gett till Polen i samband med våra förhandlingar med Ryssland om gasledningen Yamal. Jag skulle icke desto mindre vilja se liknande åtgärder när det gäller andra pipelines, däribland Nord Stream. Jag vill betona att insyn måste gälla för alla nuvarande och framtida projekt, och inte bara för vissa av dem.
Sammanfattningsvis, herr talman, behöver unionen en långsiktig vision för energipolitiken. Vi behöver en europeisk energigemenskap. Om kommissionen vill snabba på företagens och medlemsstaternas insatser måste den också vara trovärdig och verkligen se till att denna mycket goda strategi, och även ett infrastrukturpaket, träder i kraft. I framtiden kommer Europaparlamentet att vilja övervaka genomförandet av strategin - tanken är att strategin på ett substantiellt sätt ska påverka situationen och inte bara vara ett uttryck för vårt önsketänkande.
Något som slutligen är mycket viktigt är medlemsstaternas inställning till de mål som Europeiska kommissionens strategi och mitt betänkande innehåller. Kommer medlemsstaterna att vara redo att låta sina egna nationella intressen stå tillbaka till förmån för det gemensamma, för Europas bästa? Kommer de att motsätta sig de stora intressegruppernas verksamhet och beakta konsumenternas säkerhet och deras bästa? Vi ledamöter i Europaparlamentet insisterar på detta. Jag gratulerar dig, herr kommissionsledamot, till energistrategin för de kommande tio åren.
Günther Oettinger
Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med att säga att jag är imponerad över mängden av och kvaliteten på era idéer, kritiska kommentarer och konstruktiva bidrag när det gäller kommissionens förslag till energistrategi för 2011-2020. Jag vill tacka Lena Kolarska-Bobińska för hennes framställning, intelligenta sammansättning av bidragen från parlamentsledamöterna och för upprättandet av prioriteringar, vilket är något som jag personligen upplever som viktigt. Vi gläder oss åt att kunna införliva ert betänkande i vårt arbete under de kommande veckorna, då vi kommer att ägna mycket tid åt energipolitiken. Den 3 december sammanträder rådet (energi), och sedan ges stats- och regeringscheferna den unika möjligheten att ta itu med energifrågan den 4 februari. Båda dessa sammanträden kommer att bidra till att stärka våra gemensamma mål och till europeiseringen av energipolitiken. Jag anser att parlamentet är en viktig partner när det gäller detta.
Den utgångspunkt som vi har skulle kunna beskrivas som mycket svår. Vi har en enskild marknad som ännu inte är fullständig; under tolv år har den exempelvis omfattat elektricitet och gas - detta har dock ännu inte blivit verklighet. Vi har fler delmarknader och regiongränser, och vi måste göra allt vi kan för att säkerställa att den inre marknaden under de närmaste fem åren också kan genomföras för industrin och konsumenterna med målet att uppnå större konkurrens och mer insyn.
För det andra har vi en tydlig brist på infrastruktur. Om man beaktar de grunder som finns på den inre marknaden för andra produkter, varor och tjänster - vägar, järnvägar, luftvägar, flygplatser, den digitala sektorn, vattenvägar - kan man se att vi fortfarande har långt ifrån allt vad vi behöver när det gäller infrastruktur för energitransporter, särskilt gas och elektricitet, för att uppnå målen i vår europeiska energipolitik, nämligen att förstärka försörjningstryggheten, solidariteten och konkurrensen samt tillvarata konsumenternas intressen. Vi måste under de kommande två årtiondena bygga på vad som har utvecklats under de senaste två århundradena när det gäller vägar och järnvägar och de senaste tio åren när det gäller den digitala sektorn. Detta är kopplat till allmänhetens förtroende och till insyn. Vi behöver insyn för att uppnå ett större förtroende för utvecklingen av infrastruktur för elektricitet och gas. Vi behöver lämpliga finansiella resurser, vilka måste tillhandahållas huvudsakligen av konsumenter genom energipriser, men också, där europeiska intressen är inblandade, genom den offentliga EU-budgeten.
För det tredje har vi en i stor utsträckning oanvänd potential inom området energieffektivitet. Alla som, precis som vi, är beroende av importer och samtidigt vill göra framsteg när det gäller hållbarhet, klimatskydd och miljöskydd måste motsätta sig energiförluster och bana väg för riktade energiinitiativ, energibesparingar och ökad energieffektivitet i den offentliga, industriella och privata sektorn. Energieffektivitet kommer därför att vara nästa punkt på dagordningen för oss båda. Jag väntar med stort intresse på parlamentets initiativbetänkande, vilket snart är färdigställt och på grundval av vilket vår strategi för energieffektivitet kommer att läggas fram för allmänheten, er själva och rådet nästa vår.
En annan del av vår strategi är frågan om energi till överkomligt pris. Det belgiska ordförandeskapet påpekar helt riktigt att särskilt elektricitet också kan orsaka en uppdelning av samhället till följd av att energi blir allt dyrare och därför inte längre är tillgänglig för alla. Detta betyder att vi måste utöka försörjningstryggheten i vår strategi till att inkludera området energi till överkomligt pris för industrin, arbetsplatser och privata hushåll. Forskning är ytterligare en viktig aspekt. Europa kan inte ta hand om allting. Energiforskning kan dock lyftas fram i EU:s budget för de kommande åren och även bedrivas inom ett partnerskap mellan de offentliga myndigheterna och industrin.
Vidare har vi frågan om yttre förbindelser: Lena Kolarska-Bobińska har redan fäst vår uppmärksamhet på detta. Vi behöver en gemensam, samordnad europeisk strategi för de yttre aspekterna av vår energipolitik som riktar in sig på Europas viktigaste intressen. Vi är fortfarande den största energimarknaden när det gäller konsumtion, före Kina och Förenta staterna. Om vi betonar vår köpkraft och våra strategier för infrastruktur kommer vi att få auktoritet. Men om den gamla principen om ”söndra och härska” får spelrum kommer det att bli lättare för andra att motsätta sig oss. Vi vill inte att det ska hända. Med detta i åtanke vill jag tacka dig för dina mångfacetterade och intelligenta bidrag och för ditt betänkande. Det kommer att leda mig i mitt fortsatta arbete med vår strategi, vilken vi senare kommer att lägga fram för Europeiska rådet.
(Applåder)
Pilar del Castillo Vera
Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill börja med att gratulera föredraganden till ett utmärkt arbete. Hennes betänkande är naturligtvis lika ambitiöst som det är omfattande, och tack vare de tuffa och framgångsrika förhandlingarna antogs det praktiskt taget enhälligt av utskottet för industrifrågor, forskning och energi.
Jag vill fortsätta med detta ämne och lyfta fram något som alla är medvetna om, men som det inte skadar att nämna: energisituationen i Europa är inte precis optimal. Vi är inte bara alltmer beroende av energiimporter från utomeuropeiska länder, utan vi måste även ta itu med stora investeringar i vår energiinfrastruktur i en tid när Europa fortfarande är drabbat av krisens effekter. Och detta trots att vi ännu inte har klarat av att tillämpa vår egen energilagstiftning.
Under denna valperiod har vi dock ett instrument som inte fanns tillgängligt tidigare. Lissabonfördraget tillhandahåller inte bara en rad tydliga mål, såsom en inre marknad för energi, försörjningstrygghet, energieffektivitet och främjande av energinätverk; det ger också Europeiska unionen en rättslig ram och en sund rättslig grund - artikel 194 - för att agera inom området energipolitik.
I det nya sammanhang som denna debatt förs i vill jag be mina kolleger och parlamentsledamöter att stödja detta betänkande, enligt vilket en serie åtgärder föreslås i syfte att garantera energiförsörjningen och ett fullständigt genomförande av befintlig lagstiftning och befintliga program. Dessutom betonas behovet av att investera i forskning, främjas utvecklingen av paneuropeiska energinät och ges en erforderlig prioritering till upprättandet av den inre energimarknaden. Tack så hemskt mycket! Jag ber er alla att stödja detta betänkande i morgon.
Marita Ulvskog
för S&D-gruppen. - Herr talman! Jag vill först av allt tacka föredraganden Lena Kolarska-Bobińska för ett mycket gott och öppet samarbete. Det viktiga för mig som socialdemokrat har varit att verka för en strategi för energipolitiken och energiförsörjningen, där konsumentperspektivet är tydligt, där det därmed finns en transparens också på den marknad där energi handlas, och där klimatkrisen får konsekvenser för våra beslut om omställning till förnybara, hållbara och säkra energikällor och energisystem. I fråga om detta har vi också haft en viss framgång, vilket vi är glada för. Det har blivit bättre och tydligare skrivningar när det gäller konsumenternas rätt och, precis som kommissionären säger, när det gäller rätten att köpa energi till vettiga priser, så att hushållen klarar den utgiften. Det måste göras något åt energifattigdomen. Det har också blivit tydligare skrivningar när det gäller klimatfrågan, även om det finns en hel del kvar att göra vad gäller det.
Jag ser det också som viktigt att medlemsländernas ansvar för exempelvis energimixen tydligt markeras i strategin. Den största besvikelsen är att bindande mål för energibesparingar och effektivisering saknas i betänkandet - det är synd. Medlemsstaterna uppnår förmodligen inte 20-procentsmålet, vilket är ett mycket stort misslyckande med våra mått mätt. Energibesparingar är nämligen ett av de bästa sätten att minska importberoende, stärka konkurrenskraften och skapa sysselsättning. I fråga om detta kommer vi tillbaka igen från parlamentet i ett annat sammanhang, och då hoppas vi på starkt stöd från hela denna kammare liksom från kommissionens sida.
Jens Rohde
Herr talman! Låt mig först av allt tacka och gratulera Lena Kolarska-Bobińska för ett utmärkt betänkande och låt mig sedan börja med en liten historia från det verkliga livet. För tio år sedan producerade inte Kina ett enda vindkraftverk. I dag finns ett av världens största företag som producerar vindkraft i Kina och om två år förväntas två av världens fem främsta vindkraftsföretag ligga i landet. För tio år sedan fanns ingenting. I dag sker 50 procent av den globala vindkraftsproduktionen i Kina. Kina rör sig framåt, och det rör sig snabbt.
I skenet av detta är jag ledsen över att behöva säga att kommissionens nya energistrategi är nedslående i sin brist på ambition för en grönare framtid. Vi behöver en ambitiös energistrategi för Europa, inte bara en COP16-resolution som ingen ändå läser. Vi behöver genomföra ambitiösa, konkreta och politiska mål i Europa. ”När tiden är inne kan vi bli ambitiösa”, verkar vara rådets och kommissionens strategi. Tiden är faktiskt inne nu och vi kan inte luta oss tillbaka, slappna av och vänta på något stort internationellt bindande avtal för att agera.
För att få en energistrategi som levererar när det gäller klimat, tillväxt och sysselsättning behöver vi en mycket ambitiösare och mer marknadsbaserad strategi, så att vi kan använda marknadsmekanismen till vår fördel. Det är upp till oss själva att skapa drivkraft på marknaden och visa pionjärerna vart vi vill gå så att de kan föra oss dit. Det är därför ALDE-gruppen uppmanar EU att utöka målet till en 30-procentig minskning av koldioxidutsläppen. Koldioxidmarknaden, den huvudsakliga mekanismen för vår minskning av koldioxidutsläpp och gröna investeringar, fungerar inte. Den är översvämmad av kvoter och priset är alltför lågt, så det finns inte några incitament att investera i grön teknik. Vi anser att EU behöver ta detta steg till nytta för vår ekonomiska tillväxt och klimat- och energisäkerheten. Kom igen, Europa! Kom igen, kommissionen, låt oss sätta handling bakom orden!
(Applåder)
Claude Turmes
Herr talman! Först vill jag från mig och min grupp tacka för det arbete som Lena Kolarska-Bobińska och alla skuggföredraganden har gjort. Det var förmodligen inte lätt att ena oss alla - lika svårt som att valla får. Men ni klarade det!
Det första som jag vill säga är: Genomför, genomför, genomför! Vi behöver inte någon ny energipolitik utan vi måste genomföra klimatpaketet, det tredje paketet om den inre marknaden och trygga gasförsörjningen. Vi måste sedan kombinera detta med en riktad politik. Ni nämnde energieffektivitet. Detta är grundläggande och vi inväntar Bendt Bendtsens betänkande som går in mer på detaljer när det gäller detta.
Det andra rör den inre marknaden. Herr kommissionsledamot, jag anser att du har gjort ett utmärkt arbete med infrastrukturpaketet, men jag hoppas att man inte kommer att slappna av när det gäller konkurrenspolitiken. Under de senaste fem åren har vi visat att vi kan gå emot marknadens dominans, och det är detta som vår europeiska energipolitik huvudsakligen bör inriktas på.
När det gäller förnybara energikällor talar vårt betänkande klarspråk medan er EU-strategi och energistrategin 2020 är mycket vag. Jens Rohde har rätt. Förnybara energikällor kommer att utgöra 70 procent av alla energiinvesteringar i Europa under de kommande tio åren. Bland all energiteknik utgör förnybar teknik vår största exportmarknad. Att urvattna förnybar energi i Europa 2020-strategin sänder inte ut rätt signaler, anser jag. Vi skulle behöva ett särskilt kapitel för det som kommer att bli de kommande tio årens största investeringar.
I vårt betänkande är vi även mycket mer försiktiga när det gäller att återuppta diskussionen om nationella ”fit -in”-system och andra system. Regeringar vill ha nationella stödordningar och vi bör inte förvirra denna debatt genom att på nytt öppna upp för denna diskussion.
Gas och olja kommer att vara viktiga i framtiden. Jag har två konkreta frågor till dig. Den ena är hur du ser på gasmarknaden i energisektorn under nästa årtionde. Min andra fråga är följande: På din presskonferens var du mycket tydlig när det gäller ”peak oil” (oljeproduktionstoppen) och även när det gäller risken att komma upp till 200 US-dollar per fat. Hur kopplas detta samman med transportpolitiken på kommissionsnivå?
Konrad Szymański
Herr talman! Jag vill naturligtvis instämma i de tack som uttryckts till föredraganden för ett utmärkt samarbete vid genomförandet av detta mycket svåra betänkande. I betänkandet lyfts alla viktiga utmaningar som den europeiska energipolitiken står inför fram. Jag anser att unionen framför allt måste hantera klausulerna om en antimarknad i avtalen med tredjeländer. Detta är ett av de största hindren.
Särskilt Ryssland inför begränsningar när det gäller tillgång till gasledningar, och landet förbjuder även återexport genom att skapa restriktioner för äganderätten för europeiska företag när det gäller gas som redan har köpts. Detta är vad som hände med det polska kontraktet som kommissionen känner till. Syftet med den ryska politiken är att upprätthålla ett monopol på gasmarknaden så länge som möjligt. Gazprom-monopolet i Centraleuropa upprätthålls på bekostnad av den gemensamma marknaden, konkurrens och slutligen på bekostnad av konsumenternas rättigheter. I fall som detta måste unionen reagera mycket beslutsamt och inte utesluta diplomatifaktorn eller den roll som unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik har. I annat fall kommer vår reaktion att helt enkelt bli obalanserad.
EU-diplomatin i allmänhet bör i högre grad betona frågor som är kopplade till råvaror. Detta är en fråga som ökar i betydelse och det innebär en stor utmaning för våra tjänster med beaktande av befogenheter inom området EU:s handelspolitik. I vår energipolitik bör vi verkligen helt och hållet stödja modern teknik, installationer för flytande gas, geotermisk energi och skiffergas. Vi kan inte tillåta oss att överge kolet alltför snabbt, innan vi har garanterat säkerhet och mångfald för gasförsörjningen. I så fall kommer vi bara att öka vårt beroende av gas, särskilt i Centraleuropa där kol fortfarande spelar en mycket viktig roll.
Slutligen anser jag att vi bör uppmärksamma ett visst institutionellt problem. Ingen av de frågor som Lena Kolarska-Bobińska berörde i sitt betänkande fick tillräckligt utrymme i Europeiska kommissionens meddelande, vilket uppenbarligen utarbetades utan att man beaktade parlamentets ståndpunkt. Detta är ett mycket dåligt sammanträffande - detta har skötts mycket dåligt. Jag anser inte att vi bör agera på detta sätt.
Niki Tzavela
Herr talman! Jag vill gratulera Lena Kolarska-Bobińska till ett utmärkt betänkande som hon har lagt ner mycket arbete på. Det innehåller, som vi har hört, många ambitiösa mål - och min ärade vän Claude Turmes hänvisade till vikten av genomförande. Jag anser att vi alla bör gratulera kommissionen till meddelandet om energistrategifrågor som utfärdades i november. Detta är den första realistiska strategi som vi har sett. Kommissionen hänvisar särskilt och tydligt till svårigheterna; den definierar dem, talar om vad de består av och var det finns en marginal för oss att genomföra de mål som vi har satt upp.
Herr kommissionsledamot! Eftersom du har lagt fram en realistisk strategisk energipolitik framför oss, och jag välkomnar verkligen detta, vill jag föreslå en praktisk och realistisk lösning till South Stream. Vi har två små pipelines: ITGI och TAP. De är klara och har fått upp farten. Ni kan gå framåt. Nabucco är stort och därför komplicerat; det kan komma att bli förseningar. Gå därför framåt med de två små pipelines.
Dimitar Stoyanov
(BG) Herr talman! Jag vill ge mitt stöd till betänkandet, särskilt dess sista del, i vilken det uppmanas till att medborgarnas intressen bör gå före politiska argument.
Anledningen till detta kan förklaras genom ett mycket enkelt exempel. Två stora projekt utvecklas för närvarande: South Stream och Nabucco. Det finns några radikala fraktioner i Bulgarien som säger att dessa projekt är oförenliga med varandra; det blir nästan en fråga om att antingen ha South Stream eller Nabucco. Jag anser dock att konkurrens mellan dessa båda projekt är det enda möjliga sättet att garantera säker och billig energi för Europas medborgare.
En annan viktig fråga som inte på något vis får förbises är kärnenergin och dess utveckling i förhållande till politiseringen av frågan. Anledningen till att jag tar upp detta är att beslutet att stänga reaktorerna i kraftverket i Kozloduj i Bulgarien var politiskt. De skulle ha kunnat generera miljarder euro, och en del av detta kunde ha införlivats i EU:s budget. I stället måste nu medlemsstaterna betala kompensation med anledning av det politiska beslutet att stänga reaktorerna.
Utöver detta har vi nyligen uppmärksammat att det råder en hysterisk stämning kring ämnet kärnkraftverk. Jag anser att vi bör motsätta oss dessa aktivistorganisationer som vidtar opartiska åtgärder för att gå emot i denna fråga, framför allt eftersom de inte kan erbjuda något alternativ. Kärnenergi är faktiskt det alternativ som också kan garantera säker och billig energi.
Herbert Reul
(DE) Herr talman, herr Oettinger, mina damer och herrar! Också jag vill tacka Lena Kolarska-Bobińska för ett konstruktivt och intensivt arbete. Eftersom jag uttrycker mitt tack stöder jag även betänkandet, till skillnad från vissa av de övriga parlamentsledamöterna som berömmer betänkandet, men som ändå kommer att försöka göra stora och avgörande förändringar i vissa av formuleringarna i morgon. Precis som redan framhållits många gånger vill jag därför påminna om att vi behöver vara mer ambitiösa. Jag är inte säker på huruvida det som har sagts när det gäller detta är ambitiöst eller överdrivet.
Jag är mycket tacksam över att Lena Kolarska-Bobińska har lagt fram en realistisk politik, eftersom detta är vad som efterfrågades under den ekonomiska och finansiella krisen. Vi behöver inte skapa nya drömmar - vi bör lägga fram något som möjliggör för oss att om ett, två, tre eller fyra års tid visa att vi har uppnått ett resultat.
Jag är även mycket tacksam över att Lena Kolarska-Bobińska nämner betydelsen av energimixen och medlemsstaternas ansvar. Dessa kommer att själva besluta vad de vill. Vi kommer inte att insistera på att förnybar energi är det enda alternativet. Vårt perspektiv inbegriper förnybar energi, kol, olja, gas och kärnenergi och även kärnfusion. Jag skulle vara mycket glad om allt som Lena Kolarska-Bobińska har skrivit och som har fått stöd av en stor majoritet faktiskt bibehålls.
Hon har tagit itu med frågan om det ekonomiska ansvaret och behovet av att utveckla och upprätta en infrastruktur i stället för att bara begära detta och säga att pengarna måste komma någon annanstans ifrån. Hon har också lyft fram företagens ansvar.
Detta leder oss in på den inre marknaden. När det gäller denna behöver vi inte begära ett nytt paket och en ny lagstiftning. Vi behöver snarare fråga efter genomförande och efter en översyn samt vara realistiska, så att de standarder som vi har upprättat också omsätts i praktiken. Sist men inte minst måste vi sluta att bara lägga på nya saker och sedan i slutändan bli överraskade när energipriserna blir så höga att medborgarna inte längre kan betala dem. Är det ambitiöst eller är det ansvarslöst att helt enkelt lasta på nya saker, utöka kostnaderna och sedan klaga över energifattigdomen bland medborgarna?
Ibland kretsar debatten enbart kring industri. Detta kommer dock att slå hårt mot medborgarna de närmaste månaderna och åren. I vissa debatter skulle jag vilja att vi från början beaktade hur slutresultatet ska se ut.
Teresa Riera Madurell
(ES) Herr talman, herr kommissionsledamot! Först och främst vill jag å min grupps, Marita Ulvskogs och de andra föredragandenas vägnar gratulera Lena Kolarska-Bobińska och skuggföredragandena till ett utmärkt arbete.
Detta är ett mycket strategiskt och omfattande betänkande som detaljerat tar itu med de olika aspekterna av EU:s energipolitik, genom att bygga upp en strategi med utgångspunkt i den beaktansvärda mängd lagstiftning som vi har antagit på senare år. På den korta tid som jag har till förfogande skulle jag vilja lyfta fram två mycket viktiga frågor i betänkandet: samband och beskattning.
I detta läge behöver vi skyndsamt och resolut tillämpa de rättsliga och finansiella mekanismer som vi har till förfogande för att stärka de svaga länkarna i de transeuropeiska energinäten inom en regelrätt tidsram. Detta är mycket viktigt!
När det gäller beskattning anser jag att effektivitet, energisparande och förnybar energi inte bara behöver särskilda beskattningsåtgärder utan även skatteincitament i form av lämpliga avdrag eller undantag för att kunna utvecklas till marknadsnivåer.
Lena Ek
(EN) Herr talman! Vi har enorma problem med energimarknaden och det europeiska nätet, för att inte nämna att energiproduktionen huvudsakligen bygger på fossila källor. Om någon säger genomförande, genomförande, genomförande skulle jag vilja säga fokus, fokus, fokus. Och jag vill ge några exempel.
Vi saknar fortfarande 50 procent av finansieringen av den strategiska EU-planen för energiteknik (SET-planen). Våra budgetförhandlingar går i en helt motsatt riktning i förhållande till denna energistrategi. Vi var tvungna att kämpa - ursäkta mig, jag vill inte tas ut från kammaren - så in i helvete för den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa, energieffektivitet och alternativa bränslen. Inom forskningen har vi samma problem.
Samma vecka som vi diskuterar vad som jag håller med om är en bra strategi röstar vi om ett betänkande om subventioner till stenkol enligt vilket Spanien subventionerar kol på en konkurrenskraftig kolmarknad till ett belopp av 50 000 euro per arbetstillfälle, medan genomsnittet är 17 000 euro per arbetstillfälle. Hur kan vi vara konkurrenskraftiga och moderna om vi fattar sådana beslut? Det undergräver hela strategin.
Jaroslav Paška
(SK) Herr talman! Erfarenhet från tidigare år, när gasförsörjningen från Ukraina brakade ihop och utbredda strömavbrott inträffade i ett antal EU-länder, har visat att vårt energisystem saknar erforderliga reserver för att hantera krissituationer och att alla lösningar på detta problem kommer att kräva omfattande investeringar. När vi beslutar om de nödvändiga förändringarna kommer vi därför att gå tillväga på ett samordnat och försiktigt sätt för att få ut ett så effektivt användande som möjligt av de investerade resurserna.
I det betänkande som lagts fram ges på ett mycket omfattande sätt ett svar på denna situation och på praktiskt taget alla de frågor som kommer att behöva tas itu med för att lösa våra energiproblem. Detta innefattar allt ifrån rättsliga grunder och behörighetsfördelning till handelsregler, modernisering av nätverk och finansiering.
Varken behovet av större energieffektivitet och användandet av förnybara energikällor eller garantierna om energisäkerhet och stöd till forskning och utveckling har glömts bort. Dessa frågor behandlas på ett omfattande och balanserat sätt, och jag anser att betänkandet är en bra utgångspunkt för att förbättra energisystemet i Europa.
Bendt Bendtsen
(DA) Herr talman! Först och främst vill jag tacka föredraganden för ett lysande och välbalanserat betänkande. Det råder inte några tvivel om att det finns ett snabbt ökande behov av en ny europeisk energistrategi, och europeiska företag tvivlar inte heller på detta. Vi blir alltmer beroende av gas från Ryssland och olja från Mellanöstern. Energistrategin har blivit både en del av Europas utrikes- och säkerhetspolitik och en fråga om försörjningstrygghet. Våra beslut i Europa är avgörande för vår konkurrenskraft. Det finns ett behov av stora investeringar i framtiden för att möjliggöra för oss att uppnå en fullständig och sammanhängande inre marknad, och det finns också ett behov av stora investeringar i energieffektivitet. Varje sparad slant är viktig. Energieffektivitet är också det billigaste sättet att minska koldioxidutsläppen.
Jag vill tacka kommissionsledamot Oettinger för hans uttalanden i dag angående energieffektivitet. När det gäller detta - oavsett om målen är bindande eller inte - är jag glad över kommissionens meddelande, i vilket det räknas upp en stor mängd områden inom vilka det finns mer att göra. Jag är också öppen för att ge större befogenhet till kommissionen att kunna förkasta de nationella handlingsplanerna om de inte är lämpliga för att vi ska uppnå vårt mål på 20 procent år 2020.
Dessutom investerar Förenta staterna och Kina tungt i områden som kommer att öka energieffektiviteten. Alla är helt och hållet medvetna om att energipriset kommer att öka i framtiden, och Europas konkurrenskraft i den globaliserade världen är för närvarande svag. Genom sunda investeringar i energieffektivitet, infrastruktur, smarta nätverk och så vidare behöver vi därför ge våra företag möjlighet att uppnå större konkurrenskraft. Ytterligare en fördel kommer att bli nya arbetstillfällen och innovativa företag i ett Europa som för närvarande förlorar tusentals arbetstillfällen.
Ivari Padar
(ET) Herr talman! Jag gratulerar föredraganden och kollegerna till detta framgångsrika betänkande. Upprättandet av en paneuropeisk energimarknad ligger i alla européers intresse. Genom att öppna upp energimarknaderna har vi icke desto mindre ignorerat frågorna om öppenhet och allsidighet på marknaderna.
Jag är oroad över det faktum att det finns en tydlig lucka i övervakningen och i lagstiftningen, samtidigt som elektricitet, gas och koldioxidkvoter värda hundratals miljarder euro byter ägare på marknaderna. Jag välkomnar därför Europeiska kommissionens initiativ att fylla denna lucka. Jag hoppas att kommissionens meddelande, vilket inom kort kommer att antas, kommer att inriktas på konsumentskydd och på att fastställa ett tydligt paneuropeiskt rättsligt ramverk, enligt vilket entydiga regler och definitioner kan upprättas för att undvika insiderhandel, manipulation av marknaden och genom vilka marknadens likviditet kan öka.
Jag anser att ACER, EU:s tillsynsmyndighet för energimarknaden som är upprättad i det tredje paketet om den inre marknaden, så småningom måste genomföra tillsyn av elektricitet, gas och handel med utsläppsrätter, och jag föreslår att tillsynen av dessa tre marknader bör ligga under en enda tillsynsmyndighet i medlemsstaterna.
Fiona Hall
(EN) Herr talman! Jag är glad över att det i kommissionens energistrategi för 2020 hänvisas till den pågående översynen av konsekvenserna av indirekta ändringar av markanvändning. Det är viktigt att kommissionen uppfyller sin skyldighet att lägga fram ett förslag till detta vid årets slut, både för att mildra allmänhetens stora oro över att det kan vara så att vissa biobränslen på marknaden för närvarande inte uppvisar någon nettominskning av utsläpp av växthusgaser, och av hänsyn till industrin som utvecklar innovativa förfaranden vilkas mervärde förtjänar att erkännas.
På frågan om energisäkerhet vill jag be kommissionen att tänka över sina kommentarer om harmoniseringen av nationella stödordningar för förnybara energikällor. Jag är helt och hållet för åtgärder på europeisk nivå när de tillför värde. Det är dock endast på senare tid som medlemsstaterna har tagit fram sina nationella handlingsplaner för energi från förnybara energikällor, och de arbetar nu för att genomföra dessa. En sådan harmonisering skulle vara att gå alldeles för långt.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill börja med att gratulera föredraganden till ett utmärkt arbete med detta betänkande. Energisektorn är drivkraften bakom ekonomisk tillväxt. Europa har haft en energistrategi och bekämpat klimatförändringarna sedan 2008. Det är viktigt att vi genomför denna strategi, men Lissabonfördraget gör det möjligt för oss att gå ännu längre och banar väg för att skapa en sann energigemenskap i Europa.
Vi behöver fördjupa den inre energimarknaden, bygga och foga samman förbindelser mellan nätverk, säkerställa energisolidariteten och placera konsumenten i centrum. Vi behöver öka den offentliga finansieringen och utveckla verktyg och program för att uppmuntra till energieffektivitet. Vetenskaplig forskning och teknik spelar en nyckelroll när det gäller att uppnå dessa mål.
I skenet av detta välkomnar jag de olika Europeiska näringslivsinitiativ som tagits genom Europeisk strategisk plan för energiteknik (SET-planen), och jag uppmanar kommissionen att sätta resten av planens åtgärder i verket. Det åttonde ramverksprogrammet bör också på energiområdet prioritera forskning och utveckling av innovativ teknik. Avgörande är därför att det finns lämplig finansiering för att stödja ren och hållbar teknik. Det är det enda sättet att möjliggöra för oss att behålla vår industris konkurrenskraft, främja ekonomisk tillväxt och skapa sysselsättning.
Kathleen Van Brempt
(NL) Herr talman! Det ord som vi har hört mest än så länge i dag är ”strategi” - och detta med all rätt. Vi välkomnar kommissionens strategi. Icke desto mindre anser vi, herr kommissionsledamot, att det är en liten besvikelse, eftersom en god strategi innebär att genomföra en sund bedömning - en bedömning av försörjningsproblemen och särskilt av de ekologiska och de sociala problemen - och det är på grundval av denna strategi som vi sätter upp våra prioriteringar. Jag fäster mycket stor vikt vid ordet ”prioritering” eftersom det betyder att saker och ting rangordnas. Energieffektiviteten ligger högst i denna rangordning. Du har nämnt detta, men varför är det, om vi nu anser att energieffektivitet är så viktigt, så svårt att sätta upp mål som vi vill förverkliga i våra medlemsstater? Detta är avgörande! Vi vet att det fungerar och att det är ett sätt att nå dit vi vill. Jag vill därför be dig Günther Oettinger att faktiskt ta upp denna prioritering och att även faktiskt presentera den i dina förberedelser för det stora toppmötet i februari.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Herr talman, herr kommissionsledamot! I dag beslutar vi om hur energin ska utvecklas fram till år 2020 men det är en alldeles för kort period. Det tar många år innan energianläggningar byggts upp och är i drift. Att bygga ledningsnät och kraftverk tar också sin tid. Användningstiden för sådana anläggningar är flera decennier. Investerare behöver därför relativt stabila politiska riktlinjer under en mycket längre period. Om vi vill uppfylla våra hållbarhetsmål när det gäller klimatförändringar och energi måste vi ta fram en politisk ram som sträcker sig mycket längre in i framtiden. Vi behöver ett strategidokument för utveckling av energin fram till åtminstone 2050.
Kärnkraften blir i allt större utsträckning en av framtidens energikällor och jag vill därför betona tre uppgifter som jag tror vi kommer att ställas inför inom EU när det gäller detta. För det första behöver vi vidta lagstiftningsåtgärder för att åstadkomma en säker nedmontering av kärnkraftverk och bortskaffande av radioaktivt avfall i enlighet med principen om att förorenaren betalar.
För det andra måste vi genom effektiva och öppna förfaranden se till att nya kraftverk konstrueras i enlighet med strängast möjliga säkerhetsstandarder. Det kan vi göra genom att införa minimistandarder för att godkänna och fastställa utformningen av nya kärnkraftverk. Vi måste dessutom överväga att licensiera nya typer av kärnkraftverk inom EU. Det skulle hjälpa oss att utnyttja kombinerade kunskaper och hjälpa länder som först nu inför kärnenergi och de som i själva verket har mycket små administrativa organ.
För det tredje behöver vi göra beslutsprocessen kring kärnkraftsfrågorna mer demokratisk. Kärnenergi är bara en av många potentiella energikällor och därför måste förfaranden för beslutsfattande vara desamma som för kol, förnybara energikällor samt gas och olja. Europaparlamentet måste få medbeslutandemakt. Vi behöver inte ta upp Euratomfördraget igen eftersom detta kan ske genom ett interinstitutionellt avtal.
Adam Gierek
(PL) Herr talman! Energi står för cirka 40 procent av produktionskostnaden medan arbetskostnaden står för knappt 15 procent, men att ta fram råmaterial för att generera själva energin kräver energi. Ekonomins konkurrenskraft kommer därför att vara beroende av energin. Det man påstår om inverkan på jordens klimat och främjande av vad som kallas ”koldioxidfri” ekonomi är nonsens. Att fastna i bindande koldioxidmål är ett exempel på förslag som är socialt och ekonomiskt oansvariga, precis som CCS-tekniken som man har påtvingat kolkraftverken - men varför inte andra bränslen? Varför är drivkraften för framsteg inte effektivitet?
Jag måste utfärda en varning om socialt missnöje när det gäller uppkomsten av energifattigdom. I de nya medlemsstaterna står energi för omkring 40 procent av familjens utgifter. Jag måste också utfärda en varning om förlusten av energisäkerhet på grund av lagstiftning som har införts, och särskilt energi- och klimatpaketet. En sak till - varför kan inte medlemsstaterna själva besluta om hur de ska minska sina koldioxidutsläpp, på samma sätt som de kan besluta om sin energimix?
Lambert van Nistelrooij
(NL) Herr talman! Det nya Lissabonfördraget har gjort energi till ett gemensamt ansvar för EU och medlemsstaterna. Det andra energipaketet, som faktiskt ligger till grund för denna strategi, förtjänar definitivt att byggas ut och betänkandet tillför en bra analys i detta hänseende. Ändå måste medlemsstaterna och deras privata och offentliga parter bli delaktiga. De operativ programmen mellan och inom medlemsstaterna blir allt viktigare. Tillräckliga procentmål har slagits fast för både klimat och energi. Det behövs inga nya ytterligare bindande mål. Såsom redan har sagts är det genomförandet som räknas och att vi kan få medborgarna - konsumenterna - med oss. Det kan också vara så att kommissionen måste förbättra sin bedömning av dessa nationella program och att våra resurser, sannolikt euroobligationer, måste göras beroende av detta. Det finns fortfarande en klyfta mellan ord och handling. Den första av två centrala punkter är energieffektivitet: ett utmärkt tillfälle. Det bidrar till våra företags konkurrenskraft och även till sysselsättningen - inom exempelvis bygg- och anläggningssektorn. Titta lite på ert eget land också: tiotusentals arbetstillfällen har skapats i Tyskland tack vare detta. Den andra centrala punkten är - ja, just det - infrastruktur mellan länder och inom länder liksom smarta ledningsnät. Här behövs euroobligationerna. Jag har en fråga till kommissionsledamoten: kommer det att ske framsteg i riktning mot dessa euroobligationer i december? Vi talar om nya resurser - vi behöver pengar - och jag skulle vilja att du berättade för oss om ni verkligen kommer att skaffa fram pengar på detta sätt? Handling är vad som behövs.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Herr talman! Europeiska unionens energistrategi måste inriktas på energieffektivitet, minskad förbrukning av primärenergi och minskad energifattigdom, liksom på att främja energi från förnybara källor och unionens energisäkerhet. Det är emellertid absolut nödvändigt för unionens energistrategi att också kopplas till industripolitik, transportpolitik, forsknings- och innovationspolitik liksom politiken för att bekämpa klimatförändringar.
Vi uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att utveckla de finansiella och skattemässiga instrument som krävs för energieffektivitet, särskilt inom anläggningssektorn, och göra energieffektivitet och infrastruktur för smart energi till en prioritet i den kommande fleråriga budgetramen.
Unionen måste i större utsträckning satsa på det östliga partnerskapet, särskilt i Svartahavsregionen, som också är av särskild geopolitisk betydelse för energisäkerheten och diversifieringen av unionens transportvägar för energiförsörjning.
Vi uppmanar även kommissionen och medlemsstaterna att fortsätta projektet med den europeiska södra gaskorridoren, särskilt Nabuccoprojektet, som skulle kunna höja leveranssäkerheten för energi avsevärt.
Alajos Mészáros
(HU) Herr talman! Både fru Kolarska-Bobińska och kommissionsledamot Günther Oettinger förtjänar att hyllas för sitt arbete som verkligen är en viktig satsning. Som ett resultat av Lissabonfördraget kommer Europeiska unionens energistrategi att bygga på fyra nya pelare: den inre energimarknaden, leveranssäkerhet, energieffektivitet och sammanlänkning av europeiska energinätverk.
När vi planerar vår nya energistrategi måste vi ha några utmaningar i minnet. Samtidigt som vår försörjning av fossila bränslen successivt minskar kan vi öka den tillgängliga försörjningen genom att hitta nya utvinningsmöjligheter för nytt råmaterial och genom att satsa på forskning och utveckling. EU:s beroende av energi ökar proportionellt med att befolkningen ökar. Senast 2030 måste Europa säkra 65 procent av sin energiimport från källor utanför EU. När det gäller naturgasförsörjningen kan siffran uppgå till 80 procent. Vi måste inrikta oss på att ytterligare diversifiera transportvägar och energikällor. Den upprustning av kraftverk som för närvarande pågår kan också vara av stor betydelse.
Det räcker inte med att avsätta stora belopp för att montera ned kraftverk - vi måste också vara uppmärksamma på att bibehålla dem. Medlemsstaterna behöver genomföra en övergripande översikt av sin ståndpunkt när det gäller kärnkraft. Vi måste fortsätta våra satsningar på att utveckla kärnkraften, annars kommer vi inte att kunna klara av våra målsättningar när det gäller klimatförändringarna. Jag rekommenderar att vi är försiktiga på det här området så att våra ambitiösa planer inte blir ett hot mot vår industriella och kommersiella konkurrenskraft. Vi tycker att det här är ett balanserat betänkande som innehåller realistiska åtaganden och vi stödjer det därför.
Mario Pirillo
(IT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Att garantera hållbar, säker och tillgänglig energi är definitivt en av EU:s stora utmaningar under de närmaste åren.
Europeiska unionens politiska mål kräver en rad åtgärder som vi inte kan bortse från. Målsättningen med ett fullständigt genomförande av den inre energimarknaden kan endast uppnås om den nuvarande lagstiftningen om energipaketet tillämpas av alla medlemsstater.
Om vi fullt ut ska kunna uppfylla strategins målsättningar kan vi inte dra oss för att investera i modern och intelligent infrastruktur, särskilt när det gäller forskning och användning av förnybar energi. Dessa investeringar utgör inte bara den mest ekonomiskt gynnsamma lösningen för att minska EU:s energiberoende utan kommer också att bidra till att bekämpa klimatförändringarna.
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman! Jag vill framföra mitt uppriktiga tack till föredraganden och skuggföredragandena och till dig, Günther Oettinger, eftersom det ni har lagt fram de senaste dagarna och veckorna är avgörande för Europeiska unionens utveckling. I likhet med Kathleen Van Brempt, Claude Turmes och andra anser jag emellertid att vi behöver gå ett steg längre, eftersom jag vill påstå att en klok och miljövänlig energipolitik nästan är som en bärraket för grön tillväxt och gröna jobb.
Vi talade återigen om detta i går med kommissionens ordförande. Tyvärr har mycket litet sagts om detta i dag. Vi måste ändå vidta dessa extra steg. Mycket av det som ingår i miljöinriktad energipolitik är förstås fortfarande dyrare. Men om vi tänker på miljövinsterna och vad det innebär för europeisk industri att spela en ledande roll ser vi att det också är mycket viktigt för arbetstillfällena.
Herbert Reul har rätt: vi behöver många energikällor. Kanske inte alla - i det hänseendet skiljer sig våra uppfattningar åt på många punkter. Vi behöver emellertid veta i vilken riktning som energieffektivitet, energibesparingar och förnybar energi ska gå. Dessa är verktygen för en framtidsorienterad europeisk ekonomi.
Petru Constantin Luhan
(RO) Herr talman! Energifrågan har hög prioritet och vi kan inte skjuta upp den. Det är viktigt för handlingsplanen för 2011-2020 att verkligen bidra till att stärka Europeiska unionens gemensamma politik.
Vi kräver nära samarbete, särskilt inom energiinfrastrukturområdet, liksom lämplig finansiering från EU. Utöver att erhålla offentlig finansiering och finansiering från EU för att utveckla en strategisk infrastruktur som innefattar expansion och integration av alla lokala, regionala och europeiska energimarknader måste vi i större utsträckning uppmärksamma den privata sektorn och främja investeringar därifrån.
Jag tror att partnerskap mellan offentlig och privat verksamhet är ett bra sätt att uppnå detta, genom att det erbjuder ett nödvändigt politiskt och administrativt stöd, en viss finansiering och vissa offentliga garantier. Det kommer att hjälpa oss att framgångsrikt erhålla den finansiering som är så avgörande för all energipolitiks framtid.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Herr talman, herr kommissionsledamot! I dag skulle jag kort vilja tala om våra medborgares välfärd och om öar. Vanligtvis har vi en positiv bild av öar, vi tycker om att resa dit - till solen och värmen. De södra öarnas isolering gynnar till och med öbornas välfärd eftersom det drar till sig turister, men när det gäller energi är isolering eller ökaraktär särskilt ofördelaktigt för befolkningen. Det är precis vad de inte behöver. Varför? Isolering på energiområdet innebär att några monopol normalt dominerar denna marknad, och för de berörda människorna betyder det i sin tur både osäkra leveranser och höga priser. Det här betänkandet innehåller lösningen. Infrastruktur, infrastruktur och infrastruktur. Låt oss bygga sammanlänkningar i Europeiska unionen, för att förena oss alla, så att våra medborgare kan åtnjuta anständiga priser och säkra leveranser. Tack.
Francesco De Angelis
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill uttrycka min uppskattning för denna resolution, som är ett utmärkt arbete på flera sätt.
För det första hävdas där åter att energieffektivitet och energibesparingar är ekonomiskt fördelaktiga prioriteringar för att minska EU:s energiberoende och bekämpa klimatförändringar. För det andra betonas intelligent infrastruktur. För det tredje yrkas på att nuvarande EU-lagstiftning ska genomföras fullt ut. Och för det fjärde eftersträvas en energipolitik med en robust och enhetlig internationell inriktning.
Avslutningsvis vill jag understryka betydelsen av energisäkerhet och investeringar i forskning, utveckling och innovation för att skydda konsumenters, företags och medborgares intressen så mycket som möjligt.
Zigmantas Balčytis
(LT) Herr talman! Jag anser verkligen att Europeiska unionens alla medlemsstater nu upplever den största huvudvärken när det gäller energin, och till att börja med vill jag verkligen tacka föredraganden och skuggföredragandena för att praktiskt taget alla av oss, företrädare för alla medlemsstater, hade möjlighet att lämna våra egna förslag, och tack vare några intelligenta kompromisser kunde ett bra dokument tas fram. Jag tycker också att det är viktigare att ha verkliga planer än ambitiösa planer, det vill säga verklig infrastruktur, sammanlänkningar, en verklig möjlighet för människor att välja vilken energileverantör de vill köpa energi från och naturligtvis ett verkligt marknadspris. Om vi uppnår detta har vi fullgjort en hel del. I framtiden borde vi också ha bättre kontroll över medlemsstaternas önskemål och intressen för om vi skapar en gemensam energimarknad måste dessa intressen förenas. Herr kommissionsledamot! Jag vill också tacka dig för att du så snabbt reagerat på undertecknandet av vissa avtal och jag är tacksam för att solidariteten är så djupt rotad inom EU.
Sonia Alfano
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag har läst betänkandet noga och jag instämmer i det som helhet. Jag blev emellertid ganska förvirrad av olika hänvisningar till framtiden för kolet i den europeiska strategin, särskilt punkt 52 där kommissionen uppmanas att utarbeta lagstiftning som möjliggör byggande av kolkraftverk.
För flera år sedan inleddes i Förenta staterna en politisk och medborgerlig rörelse som faktiskt ledde till ett slags moratorium när det gäller byggande av kolkraftverk. Precis som när det gäller koldioxidutsläpp bygger det här beslutet också på problemet med att hantera askan, som innehåller många giftiga substanser. Därför stöder jag absolut inte försvaret av kolkraftverk och jag påpekar att ”rent kol” i många fall snarare är en slogan än en verklighet.
Jag har också hört flera kolleger i parlamentet som kraftfullt försvarar kärnkraften både när det gäller kostnader och säkerhet. Oavsett vem som säger det visar det tyvärr att de inte vet vad de talar om. Det finns alternativ, de är förnybara och äkta och Europeiska unionen måste staka ut vägen för det kommande årtiondet i den riktningen.
Oreste Rossi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Betänkandet innehåller några mycket intressanta punkter genom att det innehåller en analys av både metoder och tidsramar, med utgångspunkt från grundkonceptet att EU självt måste skaffa sig en gemensam energipolitik.
När jag själv talade vid Europeiskt energiforum som arrangerades av talman Jerzy Buzek, för företrädare för de 27 medlemsstaterna och Europaparlamentet, var jag positiv till en gemensam energiplan som skulle möjliggöra lika villkor för tillgång till energi för privatpersoner och företag och på så sätt undanröja dagens ibland avsevärda skillnader i kostnader.
Jag tycker det är tråkigt att de nu oundvikliga hänvisningarna till Europeiska unionens ansvar när det gäller klimatförändringarna har tagits med i ett så bra betänkande. Det finns särskilda dokument i frågan och jag tycker det är onödigt att vi fortsätter att lägga till hänvisningar till det för att tillfredsställa vissa miljöextremister.
Enligt vår mening kan en andra åtagandeperiod för Kyotoprotokollet endast ske i ett övergripande sammanhang, som omfattar alla de stora ekonomierna med en rättsligt bindande överenskommelse.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Herr talman! Jag vill gratulera föredraganden och tacka kommissionsledamoten som betraktar energistrategi och politik med sådan god vilja. Vi har ambitiösa målsättningar att minska klimatförändringarna. När det gäller miljöskydd kan energin vara en partner men det kan också vara en fiende. Inom Europeiska unionen är vi beroende av fossila bränslen som används för att utvinna energi. I och med att vi förbrukar EU:s resurser blir vi alltmer beroende av tredjeländer och det är därför inte bara viktigt att utveckla förnybar energi utan också att investera i forskning för att öka energieffektiviteten. Under den förra sammanträdesperioden diskuterade vi tilldelning av extra pengar för energi inom den europeiska ekonomiska återhämtningsplanen. Kanske skulle det också vara lämpligt att kunna lämna bidrag från andra av Europeiska unionens finansiella mekanismer som öronmärkts för övergripande energieffektivitet. Förnybar energi är viktigt för oss, inte bara på grund av klimatförändringarna utan också när det gäller energisäkerhet. De bilaterala överenskommelserna i några medlemsstater som genomför projekt som Nord Stream orsakar misstro inte bara när det gäller miljöfrågor utan även solidaritetsprinciper och därför krävs det öppenhet på det här området.
Elena Băsescu
(RO) Herr talman! Jag anser att förbättringen av EU:s möjligheter till förnybar energi är ett av de viktigaste inslagen i betänkandet. Jag vill därför erinra om att Dobrogearegionen i sydöstra Rumänien inom några år kommer att ha Europas största vindkraftpark. Uppförandet av de 522 turbinerna kommer att vara avslutat 2011. Dobrogea kommer då att sörja för 50 procent av landets energibehov.
Infrastruktur är en annan viktig beståndsdel för en effektiv energimarknad. EU måste välja bland de projekt som visar sig effektiva och ekonomiskt lönsamma. AGRI-sammankopplingen, som är ett av Rumäniens huvudsakliga bidrag till utvecklingen av energiinfrastruktur, ger låga kostnader och erbjuder ett alternativ.
Diversifiering av energikällor är nödvändigt även inom oljesektorn. P8-pipelinen är ett bra exempel på detta. Rumänien och Serbien har nyligen återupptagit genomförbarhetsstudierna för att bygga den första delen av denna pipeline mellan Constanta och Pancevo.
Ioan Enciu
(RO) Herr talman! Diversifiering av källor, en ny energiinfrastruktur och en ökning av andelen förnybara energikällor är viktiga för Europeiska unionens energiframtid. Samtidigt får vi emellertid inte sluta att använda gamla energikällor, vilka definitivt kan förbättras med hjälp av innovativ teknik, utifrån respektive medlemsstats möjligheter och behov.
Den viktigaste faktorn i detta för mig och för de medborgare jag företräder är ändå att vi måste bibehålla ett överkomligt pris för alla konsumenter, och även bevara och skapa nya arbetstillfällen inom det här området.
Vi får inte hamna i en situation där vi har ett energiöverskott på den europeiska energimarknaden som beror på att energin inte köps för att den är för dyr.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Herr talman! Jag skulle vilja påstå att efter Lissabonfördraget säger det sig självt att Europaparlamentet kommer att kunna bidra mycket mer till energipolitiken.
Jag instämmer i allt som föredraganden säger och jag skulle vilja betona det faktum att energipolitiken i dag, såväl direkt som indirekt, har betydligt mer att göra med utrikespolitiken i allmänhet, både inom medlemsstaterna och inom unionen. Jag instämmer i att vi i dag behöver de nödvändiga arbetena, infrastrukturarbetena, och att vi också behöver förordningar som styr hur avtal verkställs.
I dag efterfrågar vi tydliga avtal, öppenhet och en specifik hänvisning till förnybar energi. Det vi emellertid ser framför oss, herr kommissionsledamot, är behovet av en gemensam energimarknad. Det skulle hjälpa de mindre östaterna i unionen så att vi på en enda marknad kan ta upp den stora frågan om energi på ett öppet sätt.
Nick Griffin
(EN) Herr talman! Jag skulle vilja säga till kommissionsledamoten att man i betänkandet om den nya energistrategin inte ser elefanten i vardagsrummet: Oljeproduktionstoppen. Men kommissionen har åtminstone till slut vaknat upp inför detta gigantiska och omedelbara hot. När man erkänner oljeproduktionstoppen blir de flesta av dessa i stort sett välmenta betänkanden tyvärr till bränsle för förbränningsugnar.
Det enorma energigap som öppnar sig kan helt enkelt inte fyllas ut med förnybara källor à la Musse Pigg eller skifferkol. Kol, kärnfusion - och på längre sikt kärnfusion plus fission - är de enda energikällor som är tillräckligt täta för att rädda oss när oljeåldern tar slut.
Herr kommissionsledamot! När nu detta har erkänts kan vi då titta framåt mot ett nytt seriöst synsätt på energi? Vi måste göra oss av med allt nonsens om vindkraftverk och global uppvärmning och koncentrera oss på verkligt vetenskapliga lösningar på krisen med oljeproduktionstoppen.
Günther Oettinger
Herr talman, mina damer och herrar! Vi går in i debatten här och om jag tar upp de punkter som era inlägg har handlat om har vi en bred energimix i Europeiska unionen, i medlemsstaterna och även i parlamentet. Jag har hört er tala om allt från 100 procent förnybar energi till kärnfusion, kärnkraft och kol. Det innebär att den stora frågan är: kommer vi att komma överens om en långsiktig strategi? Kommer vi att uppnå samsyn i Europa? Och om vi gör det, vilken samsyn blir det?
Vi arbetar för närvarande med strategin som omfattar de tre målen med 20 procent förnybar energi, 20 procent minskning av koldioxid och 20 procent ökning av effektiviteten. Det är strategin för det nya årtiondet. Det stämmer att vi behöver en långsiktig strategi. Färdplanen som vi kommer att lägga fram för er som ett grovt utkast i vår kommer att innehålla det. Med färdplanen avser vi att under nästa år ta upp de närmaste 40 åren med er och medlemsstaterna och lämna prognoser för energikrav, energimix, miljömål och säker leverans för fyra årtionden. Det är ingen lätt uppgift. Tänk ett slag på att vi 1970 befann oss före oljekrisen, innan muren hade fallit och med bara ett fåtal medlemsstater och att vi var tvungna att använda de expertkunskaper vi hade tillgång till 1970 för att kasta ljus över 2010 och den nuvarande energisituationen. Våra uppskattningar skulle ha varit fullständigt felaktiga. Vet vi vilka tekniska möjligheter som kommer att dyka upp under de kommande 40 åren? Vilka nya politiska intressen medlemsstaterna har? Jag är ändå positiv till försöket att åstadkomma färdplanen för 2050.
Sedan ställdes frågan varför vi behöver bindande mål när det gäller att minska koldioxiden och varför medlemsstaterna inte kan göra detta. Det är ganska enkelt, för det var vad som beslutades. Jag accepterar 20 procent för koldioxid och 30 procent om vi hittar andra samarbetspartner i världen. Detta är ett beslut av parlamentet, som ni tillhör, och rådet, och jag genomför det. Om det är något annat ni vill ha så låt mig veta det. Om det inte fanns några bindande mål skulle medlemsstaterna helt enkelt inte uppfylla dem. Om vi överger de bindande målen skulle medlemsstaterna göra mindre eller ingenting alls, särskilt i ekonomiskt svåra tider.
Frågan om energieffektivitet togs också upp. I vår strategi skapar vi endast rubrikerna för detta. Detaljerna för hur det ska genomföras i praktiken och instrumenten, åtgärderna och den finansiella korridoren kommer att följa i vår, när vi måste lägga fram strategin för energieffektivitet som ni just nu diskuterar.
Det har förekommit frågor om den inre marknaden. Lita på mig och Joaquín Almunia. Vi kommer att se till att vi helt följer det andra och tredje paketet för den inre marknaden, vi kommer att hantera förfaranden för överträdelse av fördragen och göra allt vi kan för att se till att gas och el under de närmaste fem åren blir till en inre marknad med konkurrens och öppenhet. Under de senaste veckorna har vi varit rådgivare åt medlemsstaterna - den polska staten i Jamalfallet, den bulgariska staten i fallet med South Stream och när det gäller gasleveranser till Bulgarien. Medlemsstaterna är inte alltid villiga eller har möjlighet att uppfylla regler för den inre marknaden i sina bilaterala avtal. När man ber oss om råd ger vi det, men medlemsstaterna behöver också vara delaktiga. Det finns också stora medlemsstater där den inre marknaden inte fungerar. Ett land ligger inte långt härifrån och kanske är det till och med det land vi befinner oss i just nu. Jag skulle därför vilja fråga de franska ledamöterna: är ni beredda att samarbeta med mig för att skapa en inre marknad i Frankrike och i andra länder? Jag behöver ert stöd i detta - inte på nationell nivå utan inom EU.
I anslutning till den södra korridoren tror jag att beslutet när det gäller Nabucco, TAP eller ITGI kommer att fattas under första kvartalet nästa år. Gasinfrastruktur kräver emellertid att vi diskuterar frågan om hur mycket gas vi kommer att behöva för uppvärmning och omvandling till elektricitet under de kommande årtiondena? För närvarande är det 500 miljarder kubikmeter per år. Kommer det att vara mindre eller mer? Detta kommer också att tas upp i färdplanen fram till 2050.
Jens Rohde nämnde exemplet med Kina. Enligt min uppfattning är Kina alltid bra att använda som jämförelse, men inte i första hand ett exempel att ta efter. Det stämmer att man har gjort stora investeringar i vindenergi i Kina. Det stämmer, men du glömde nämna att Kina för närvarande köper upp världens kol och investerar mycket mer i kol. Det senaste året har Kina faktiskt investerat mer i förnybar energi än Tyskland. Andelen förnybar energi som produceras i Kina minskar emellertid eftersom mycket mer investeras i kärnkraft och kol. Kina betecknar dessutom kärnkraft som en form av förnybar energi. Jag håller inte med om det. En jämförelse med Kina är därför viktig men jag skulle allvarligt vilja avråda från att framhålla Kina som ett exempel för oss att följa i vårt europeiska arbete.
Tack ännu en gång. Jag behöver er också när det gäller EU:s budget. Man har krävt att mer ska göras och att större resurser ska tillhandahållas för forskning och infrastruktur. Jag håller med om det. Jag tar varje euro som ni ger mig, men budgeten beslutas av rådet och parlamentet. På grundval av våra goda erfarenheter med SET-planen, med finansiering av energiforskning och med den ekonomiska återhämtningsplanen är jag övertygad om att vi kommer att åstadkomma ett bra förslag till infrastruktur och att ni kommer att stödja det så att tillräcklig europeisk finansiering med mervärde för lämpliga europeiska åtgärder inom infrastruktur och forskning kommer att tillhandahållas under nästa årtionde. Mot bakgrund av detta har vi definitivt tillräckliga förutsättningar för ett konstruktivt samarbete.
Lena Kolarska-Bobińska
Herr talman! Som synes är diskussionsämnen och uppfattningar i Europaparlamentet mycket varierande och olika. Det här betänkandet är därför resultatet av den kompromiss som vi har eftersträvat. Jag tycker att det är ett mycket bra betänkande eftersom det bygger på samsyn.
Jag skulle vilja framför mitt tack till skuggföredragandena - Marita Ulvskog, Jens Rohde, Claude Turmes, Konrad Szymański och övriga - för att vi har åstadkommit denna samsyn på ett så trevligt sätt. Jag skulle också vilja tacka Pilar Castillo Vera för hennes samarbete, hjälp och stöd, Edina Toth i Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) för hennes hjälp, Andrew Ephraim Hillman och även kommissionsledamoten och kommissionens personal som besvarade mina många frågor och bemötte mina olika idéer.
I Bryssel i dag pågår en kamp mellan företrädarna för mellanstatlighet och de som vill satsa på solidaritet. Både Europaparlamentet och kommissionen ställs inför nödvändigheten att garantera att solidaritet emellertid vinner över enskilda nationella intressen i kommande möten i Europeiska rådet. Vi har utarbetat en viss samsyn. Vi har en strategi och, som Claude Turmes har sagt, mot bakgrund av detta måste vi genomföra den, genomföra den och ännu en gång genomföra den, och försvara oss mot olika särintressen.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum kl. 12 i morgon, torsdagen den 25 november.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Luís Paulo Alves
skriftlig. - (PT) Jag anser att den här nya energistrategin är nödvändig för att införa en konkurrenskraftig, hållbar och säker strategi. I en tid när Europa blir allt mer beroende av energiimport, tycker jag det är avgörande att vi fortsätter inta en ledande roll i energifrågor, genom att betona innovation och teknik. Att göra vår energistrategi mer hållbar kommer att kräva fortsatt inriktning på förnybar energi, genom ökad konkurrenskraft inom sektorn, så att vi effektivt kan genomföra den inre marknaden för energi. Det kommer att leda till att kostnaderna minskar och till att ekonomins konkurrenskraft ökar och det kommer även att skapa välstånd och arbetstillfällen, vilket är viktigt för en hälsosam handelsbalans. Jag kommer från en av de yttersta regionerna som för närvarande har en självförsörjningsnivå för energi på omkring 27 procent och siktar på att uppnå 75 procent före 2012. Azorerna har ställt upp mer ambitiösa specifika mål än EU, och resultaten har redan erkänts på europeisk nivå, särskilt vad gäller jordvärme, genom en ambitiös energipolitik med partnerskap mellan regionen och de bästa nationella och internationella forskningscentrumen. Unionen borde titta på dessa exempel och öka sitt stöd till forskning, innovation och projektutveckling.
George Sabin Cutaş
Nu är det på tiden att vi talar om en verklig europeisk energistrategi. Det finns för närvarande klyftor i genomförandet av EU:s energilagstiftning. Bestämmelserna i Lissabonfördraget ger Europeiska unionen en bra rättslig ram för att utveckla en effektiv gemensam inre marknad som kan garantera leveranssäkerhet, hållbarhet, sammanlänkning av nät och solidaritet. Här behöver nya medlemsstater, som är mycket mer sårbara för yttre avbrott i energileveranserna, stöd från Europeiska unionen för att hantera dessa utmaningar.
Jag skulle dessutom vilja be er att låta kolgruvorna ha möjlighet till fortsatt stöd från medlemsstaterna, åtminstone till 2018. I en kapitalistisk värld är ”icke konkurrenskraftig” synonymt med social hemsökelse. Vi måste ta hänsyn till den mänskliga faktorn och tänka på de negativa socioekonomiska återverkningarna av att lägga ned kolgruvor, som erbjuder många arbetstillfällen, innan vi kallar en gruva för icke konkurrenskraftig.
Ilda Figueiredo
I betänkandet försöker man bidra till en ny handlingsplan för energi inom ramen för Europa 2020-strategin. I princip kan en ny plan visa sig vara ett viktigt initiativ under förutsättning att man tar till sig misstag och brister i tidigare planer. Det är meningslöst att insistera på själva synsättet och förslagen som har gjort att vi hamnat mycket längre bak än vi borde.
De strategiska bristerna i den europeiska energipolitiken som bör beaktas innefattar följande punkter.
Energipolitiken har placerats som en bilaga till en ”miljöpolitik” vars yttersta målsättning är att öppna upp nya områden för finansiell spekulation genom att göra utsläpp av växthusgaser lönsamma. Frågan om energi förtjänar emellertid ett skräddarsytt synsätt baserat på att specifika indikatorer som energiintensitet eller energibrist förbättras.
Genom att införa fungerande marknader på energiområdet där privata investerare agerar antar man att allt kommer att lösa sig på ett magiskt sätt. Tre på varandra följande lagstiftningspaket har redan utfärdats, offentliga resurser har använts, och fortfarande har vi inte konkurrenskraftiga marknader, investeringar i infrastruktur eller mer tillgänglig energi för konsumenter. Det är ett misslyckande ur alla aspekter när det gäller de fastslagna målsättningarna.
Argumentet att biobränsle endast skulle ge miljöfördelar och innebära stor utveckling av jordbruk och industri i de europeiska länderna har kollapsat.
András Gyürk
Jag är glad att se att det finns en allt större vilja i Europa att genomföra en gemensam energimarknad. Detta illustreras på lämpligt sätt av det faktum att både betänkandet från Lena Kolarska-Bobińska och Europeiska kommissionens senaste prioriteringar när det gäller energistrategi och infrastruktur kräver strukturella förändringar. Vi börjar äntligen se att avsevärd framgång kräver betydande investeringar, konkreta åtgärdsplaner och undanröjande av administrativa bördor. Detta är den enda möjligheten för alla medlemsstater att uppnå huvudmålsättningarna i Lissabonfördraget: den gemensamma marknaden, leveranssäkerhet, energieffektivitet och utbyggnad av förnybar energi.
Det är ett avgörande framsteg att man i de handlingar som tidigare nämndes prioriterar satsningar på energiutveckling i Central- och Östeuropa. Förra årets gaskris gjorde det också uppenbart för staterna i väst att medlemsstater i vår region är starkt beroende av en enda gaskälla och att den gemensamma marknaden inte fungerar här. Europa har insett att tillgång till alternativa gaskällor, skapandet av nord-sydkorridoren och avskaffandet av isolerade marknader ökar den regionala leveranssäkerheten samtidigt som den tar ett betydande steg i riktning mot att uppnå en gemensam marknad.
Samtidigt innebär förstärkningen av elnäten och den regionala sammanlänkningen av pipelines för olja ökad flexibilitet i vår region. Satsningen kan emellertid inte stanna vid att enbart skapa en strategi. Jag är övertygad om att strukturella förändringar som stöder ett effektivt genomförande av en gemensam marknad snart kommer att genomföras och att vi kommer att uppnå en snabb och öppen licensieringsprocess, skapa regionala initiativ och erbjuda tillgång till nya finansieringsinstrument.
Tunne Kelam
Efter flera dramatiska erfarenheter av energiförsörjning har det blivit uppenbart att energi är en nyckelfaktor för EU:s säkerhet. Det är uppenbart att det krävs ett långsiktigt strategiskt synsätt på energin. Den nya föreslagna energistrategin syftar till att uppfylla det behovet. Först och främst behöver Europa en enhetlig och harmoniserad inre energimarknad, som måste innefatta olika energinätverk och koppla samman dem med varandra. Det är absolut nödvändigt för EU:s stabilitet och säkerhet. I dag finns det fortfarande isolerade regioner i EU som är nästan hundraprocentigt beroende av externa energileveranser. I fallet med importerad gas gäller detta för de tre baltiska medlemsstaterna. De är beroende av rysk gasexport, som Moskva utnyttjar som ett verktyg för sin utrikespolitik. Det innebär att de baltiska staterna, som är Rysslands närmaste grannar, betalar 30 procent mer än Tyskland för samma ryska gas. Den nya Östersjöstrategin bör syfta till att utveckla integrerade ledningsnät kring Östersjön. Jag är positiv till att en större andel av budgeten används för den gemensamma energipolitiken. Att utveckla moderna och effektiva energiinfrastrukturer kommer att kräva prioriterade investeringar. Att öka energieffektiviteten innebär att investera mer i forskning och utveckling och i ny energiteknik.
Marian-Jean Marinescu
Den energistrategi som föreslås måste långsiktigt främja en kombination av energikällor, och innefatta inte enbart förnybara energikällor utan även kärnkraft. Den energin kan emellertid inte bli lönsam så länge inte överföringsnätet förstärks så att det kan klara marknadsintegrationen och utvecklingen av storskalig hållbar energiproduktion.
Förstärkta sammanlänkningar och förbindelser med tredjeländer är dessutom mycket viktigt. Distributionsnätverk behöver byggas ut och moderniseras snarast för att kunna integrera de allt fler typerna av distribuerad produktion. Det säger sig självt att marknadsintegrationen också kräver att befintliga operativa nätverk utnyttjas bättre, baserat på en gränsöverskridande harmonisering av marknadsstrukturen och en utveckling av gemensamma europeiska modeller för att hantera sammanlänkningar. Sist men inte minst är en annan avgörande faktor inrättandet av ett ”smart” nätverk inom EU, som kan hantera, distribuera och mäta i realtid alla olika produktions- och konsumtionsmodeller för att trygga ett säkert och effektivt handhavande av det framtida elsystemet.
Rareş-Lucian Niculescu
Jag välkomnar betänkandet, särskilt hänvisningarna till att utveckla möjligheterna inom bioenergisektorn. Potentialen inom denna sektor i Europa är outnyttjad. En relevant faktor i detta sammanhang är att vissa medlemsstater står inför en situation där stora jordbruksområden är ouppodlade varje år. Denna övergivna mark skulle också kunna användas för förnybar energi. Situationen i Rumänien som jag är högst bekant med är ett tydligt exempel på detta: Cirka 3 miljoner hektar mark är fortfarande obrukad samtidigt som elförlusten inom detta område är ungefär 187 terawatt per timme. Jag anser att den här frågan måste beaktas under debatterna om den gemensamma jordbrukspolitikens framtid. Uppmaningen till kommissionen att föreslå ett politiskt ramverk och ytterligare stödja satsningen på att utveckla andra generationens hållbara biobränsle i Europa kommer i rätt tid och jag hoppas att den kommer att antas av EU.
Wojciech Michał Olejniczak
Att få fram energi är en av de största utmaningarna i dagens samhälle. För länge sedan stödde Europeiska unionen en politik för att erhålla energi med hjälp av teknik med låga koldioxidutsläpp. Föredragandens erkännande av detta område som en strategisk målsättning är ingen överraskning och har mitt fulla stöd. Den andra strategiska målsättningen - att garantera energisäkerhet för alla medlemsstater - har också mitt fullständiga stöd. Föredraganden kopplar denna målsättning till införandet av en ekonomi med låga utsläpp. Frågan är särskilt viktig för Polen. Det är ingen hemlighet att Polens energisäkerhet bygger på kol. För att kunna uppnå detta mål effektivt är det därför avgörande med ett starkt ekonomiskt stöd från EU. Polen - och många andra medlemsstater - erkänner behovet av att bygga upp en ekonomi med låga utsläpp men kan inte uppnå denna målsättning utan stöd från EU. Avslutningsvis är jag nöjd med att föredraganden erkänner att vi måste erbjuda medborgarna energi till överkomliga priser som en av de strategiska målsättningarna i den nya energistrategin för EU. Genom att acceptera de tre huvudsakliga strategiska målsättningarna i den nya energistrategin för EU skulle jag vilja uttrycka mitt empatiska stöd för förslaget till resolutionen ”På väg mot en ny energistrategi för EU 2011-2020”.
Indrek Tarand
skriftlig. - Mina damer och herrar! Det är mycket välkommet att vi i dag återigen har möjlighet att aktivt i Europaparlamentet diskutera frågor om energisäkerhet. Missförstå inte - det är ett lika känsligt ämne som gas. Under de senaste åren har EU i sin helhet ökat sitt beroende av energileveranser från särskilda tredjeländer. Det finns en inneboende risk på marknaden, inte bara på grund av den ekonomiska aspekten utan även bristen på demokratiska och mänskliga rättigheter samt delaktigheten av företag utan goda affärsidéer. Tyvärr måste man medge att Lena Kolarska-Bobińskas rapport, som är ett utmärkt arbete, kommer att debatteras och röstas om aningen för sent. Europeiska kommissionen har redan utfärdat sin energistrategi för EU 2011-2020 den 10 november, så antagligen är det för sent att påverka detta. Men bättre sent än aldrig. Därför tillägger jag till dagens uttalanden Ceterum censeo - Frankrike har beslutat att sälja ett Mistral-klassat krigsfartyg till Ryssland. Vi förmodar att president Sarkozy uppriktigt ångrar sitt beslut.
Zbigniew Ziobro
Det förslag till resolution som lagts fram saknar fortfarande uttrycklig hänvisning till två vikiga frågor. Den första är ekonomiskt stöd ur Europeiska unionens budget i strävan efter alternativa bränslekällor såsom skiffergas. Användningen av skiffergas har nu gjort att USA kan garantera sitt oberoende när det gäller energitillförsel. Forskare och geologer rapporterar att även för Europeiska unionen håller en liknande möjlighet till energioberoende på att växa fram. Det är viktigt att ändra unionens politik i den här frågan så att den stöder utforskning och användning av skiffergas. Det är också viktigt med ekonomiskt stöd till institutioner som är delaktiga i utvecklingen av teknik för att utvinna och transportera skiffergas - inbegripet användningen av koldioxid i processen med att bryta skiffer. Den andra frågan är bristen på uttrycklig hänvisning till specifika investeringar i projekt inom bränsleöverföring. Det är ett annat dokument som inte har någon koppling till en strategi. Europaparlamentet måste äntligen utforma energiprojekt som är viktiga för dess säkerhet och hur de finansieras. Trots de uttalanden som gjorts, både i det östliga partnerskapet och programmen inom Svartahavssynergin, fortsätter man att skjuta upp uppförandet av gasledningen Nabucco som ska koppla ihop fyndigheter i Asien med användare i Europa. Strategin saknar också hänvisning till möjligheten att använda fyndigheter i Afrika och Arktis. Den sista fråga som har utelämnats är bristen på en tydlig förklaring av begreppet ”Europeiska unionens handlingsplan för energisäkerhet”. Vad menar man egentligen? Är den tänkt att hänvisa till unionen som helhet eller till ett tillstånd av leveranssäkerhet för de enskilda medlemsstater som i dag utgör Europeiska unionen?
