A nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek első értékelésének nyomon követése (rövid ismertetés) 
Elnök
Megjegyezték, hogy kicsit visszafogtuk a terem világítását. Úgy vélem, ez az energia-megtakarítások miatt van.
Ez a megjegyzés idevágó, mivel a következő napirendi pont Gyürk úr Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság nevében készített jelentésének rövid ismertetése a nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek első értékelésének nyomon követéséről.
András Gyürk
Köszönöm a szót elnök úr, tisztelt biztos úr! A januári gázválságnak egy pozitív következménye mindenképpen volt. Minden tagállamban felélénkült ugyanis az energiapolitikával kapcsolatos párbeszéd.
Itt, az Európai Parlamentben is sok szó esett különféle alternatív szállítási útvonalakról, a tárolókapacitások bővítéséről, vagy éppen az atomenergia jövőbeni szerepéről. Az energiahatékonyság ügyének azonban méltatlanul kevés figyelmet szenteltünk. Ezért is örülök annak, hogy a nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervekről szóló jelentés révén az elmúlt hetekben lehetőségünk nyílt arra, hogy megvitassuk ezt a kérdést.
Az energiahatékonyság jelentősége abban rejlik, hogy segítségével minden más eszköznél gyorsabban érhetünk el látványos eredményeket. Amint arra nemrégiben Andris Piebalgs energetikai biztos is rámutatott, csupán a műszaki berendezések készenléti állapotának uniós szabályozásával Magyarország éves fogyasztásának megfelelő energiát lehetne megtakarítani.
Nem lehet elégszer hangsúlyoznunk, hogy az energiahatékonyság minden energiapolitikát érintő problémánkra gyógyírt jelenthet. Segítségével mindenekelőtt mérsékelhető Európa harmadik országoktól való energetikai függősége. Az energiahatékonyság mindemellett jótékony hatással lehet az európai versenyképességre és mérsékelheti a környezeti terhelést. Nem feledkezhetünk meg arról sem, hogy az energiahatékonyság javítása csökkentheti a leginkább kiszolgáltatott rétegek energiaszámlával kapcsolatos terheit.
Az egyes tagországok adottságai és lehetőségei, valamint az általuk meghozott intézkedések között természetesen nagy különbség van. Ezért jó döntésnek tartjuk, hogy a 2006-ban született szabályozás értelmében minden tagállamnak nemzeti cselekvési tervekben kell összefoglalnia az energiahatékonyság ügyében tervezett intézkedéseket.
Az előttünk fekvő jelentésben igyekeztünk általános következtetéseket levonni az említett akciótervekkel kapcsolatban. Egyúttal célunk volt az is, hogy meghatározzuk, milyen jövőbeni lépésekre van szükség az uniós jogalkotásban. Engedjék meg, hogy ezek után kiemeljem a jelentés pár fontosabb elemét.
Először is, az Európai Bizottságnak erélyesebben kell fellépnie a nemzeti cselekvési tervek késedelmes elkészítése ellen. Egyúttal tüzetesen meg kell vizsgálni, hogy az egyes dokumentumokban szereplő tervek megfelelnek-e a tagállamok gyakorlati lépéseinek. Több cselekvési terv alapvető hiányossága ugyanis, hogy köszönő viszonyban sincs az adott kormányzat politikájával.
Másodsorban, meg kell erősíteni az energiahatékonyságra elkülönített pénzügyi forrásokat, uniós és tagállami szinten egyaránt. A gazdasági válság következményeként ma csak kevés európai állampolgár engedheti meg magának, hogy energiahatékonysági beruházásba kezdjen, éppen ezért mihamarabb ki kell terjeszteni a létező energiahatékonysági támogatási programokat. Ezzel összefüggésben a következő 7 éves közösségi költségvetésben sokkal hangsúlyosabb szerepet kell kapnia az energiahatékonyságnak, és az érdemi előrelépést szolgálhatják az adókedvezmények is.
Harmadsorban, az Európai Uniónak folytatnia kell az energiahatékonysággal kapcsolatos jogszabályalkotást. Úgy vélem, hogy az Európai Bizottság javaslatai jó irányokat jelöltek ki ezen a téren. Az épületek energiahatékonyságára vonatkozó szabályozás szigorítása jelentős megtakarítást eredményezhet például.
Negyedjére, a tagországok kormányainak úttörő szerepet kell vállalniuk az energiahatékonyság fejlesztésében. Ennek a törekvésnek egyrészt kiterjedt tájékoztató kampányokban kell tükröződnie, hiszen a fogyasztók csak akkor fognak energiahatékonysági beruházásokba kezdeni, ha tisztában vannak az általuk nyerhető előnyökkel.
Befejezésül még egy gondolat. Úgy vélem, hogy az energiahatékonyság ügyét a gazdasági válság idején sem szabad másodrendű kérdésként kezelnünk. Már csak azért sem, mivel az energiahatékonysági beruházások új munkahelyek százezreit teremthetik meg Európában. Márpedig a tömeges elbocsátások évében azt hiszem, hogy ez korántsem mellékes szempont.
Janez Potočnik
a Bizottság tagja. - Elnök úr, örömmel veszem a lehetőséget, hogy felszólalhatok az Európai Parlamentnek ezen az ülésén, amely többek között foglalkozik a második energiapolitikai stratégiai felülvizsgálati csomagban 2008 novemberében, valamint egy korábbi, 2008. januári bizottsági közleményben előterjesztett nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek Bizottság általi értékelésének témakörével.
A nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek Bizottság általi értékelésének részletesebb technikai összefoglalóját a nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervvel kapcsolatos bizottsági dokumentum terjeszti elő idén tavasszal.
Ezért szeretném megragadni ezt az alkalmat arra, hogy megköszönjem az előadónak, Gyürk úrnak a munkáját, valamint az Ipari, Kutatási és Energiaügyi (ITRE) Bizottság értékes vitáit és észrevételeit.
Az elmúlt néhány évben a Bizottság nagyon egyértelműen kinyilatkoztatta, hogy az energiahatékonyság az Európai Unió energiapolitikájának elsőszámú prioritása és a 2020-ra kitűzött célok 2020-ig történő megvalósításának igen fontos sarokköve, és ebben a tekintetben a nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek központi szerepet játszanak. Az energia-végfelhasználás hatékonyságáról és az energetikai szolgáltatásokról szóló irányelv - mint tudják - kötelezi a tagállamokat ezeknek a terveknek az előterjesztésére, valamint annak szemléltetésére, hogy a gyakorlatban hogyan valósítják meg nemzeti energiahatékonysági céljaikat.
A tagállamok számára kitűzött eredeti benyújtási határidő 2007. június 30. volt, de mint tudják, sok tagállam késett. A legutolsó nemzeti energiahatékonysági cselekvési terv 2008 júniusában érkezett be a Bizottsághoz.
Ebben a szakaszban a Bizottság lezárt minden egyes értékelést, és az értékelések eredményeit minden tagállamnak megküldte. Ezt követően kétoldalú értekezletekre került sor, és számos tagállam nyilatkozta azt, hogy az elkövetkezendő néhány hónapban maguk szeretnék a nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervüket tökéletesíteni. Amint azt az ITRE-bizottság tagjai észrevételezték, az nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek valóban hasznosnak bizonyultak. Tulajdonképpen számos tagállam első ízben készített átfogó energia-megtakarítási cselekvési tervet. Sokuk megerősítette, hogy a tervek elkészítéséhez szükséges ágazatközi erőfeszítés nagyon hasznos volt számukra.
Az energetikai szolgáltatásokról szóló irányelv értelmében a nemzeti energiahatékonysági cselekvési terveknek csak korlátozott szerepe van. A Bizottság azonban a 2008. novemberi közleményében és más közelmúltban tett nyilatkozataiban mindig arra ösztönözte a tagállamokat, hogy bővítsék ezt a szerepet.
A Bizottság új uniós energiamegtakarítási cselekvési tervet fog készíteni, amely meg fogja erősíteni és célirányosabbá fogja tenni az Európai Unió intézkedéseit, segítséget nyújtva az EU tagállamainak, vállalkozásainak és polgárainak a költséghatékony energiamegtakarításhoz.
Jelentésében Ön azt szorgalmazta, hogy a Bizottság javasoljon kötelező energia-megtakarítási célt. Mint tudják, a primer energiafogyasztás 2020-ig 20%-kal történő csökkentésére irányuló aktuális célkitűzés ma nem kötelező cél. A Bizottság azonban úgy véli, hogy az éghajlat- és az energiapolitikai csomaggal, valamint a második energiapolitikai stratégiai felülvizsgálattal elérhetjük a 20%-ot.
Gyürk úr jelentése szintén helyesen állapította meg, hogy a pénzügyi támogatást növelni kell. Az energia-megtakarításokhoz kapcsolódó pénzügyi kérdéseket a Bizottság 2008. november 26-i európai gazdaságélénkítési terve, továbbá más, a - leginkább a kis- és középvállalkozásokon belüli - munkahelyteremtést célzó összehangolt erőfeszítések elismerték, mivel az energiahatékonysági, és különösen az épületekbe való beruházások főként kisebb léptékű felújítási projektekhez kapcsolódnak.
Zárásképpen szeretném megismételni, hogy e Bizottság megbízatása alatt az EU vezetői ténylegesen elköteleződtek az energiahatékonyság előmozdítása mellett. Az energiahatékonysági beruházások és a kapcsolódó új technológiák fellendítése alapvetően hozzájárul a fenntartható fejlődéshez és az ellátás biztonságához is. Az energiahatékonyságnak kiterjedtebb hatása van, amely jóval túlmutat az energiapolitikán. Pozitívan befolyásolja általában az Európai Unió gazdaságát: a hatékonyság növelése segítséget nyújt új munkahelyek teremtéséhez, ösztönzi a gazdasági növekedést, és javítja a versenyképességet. Ön joggal említette, hogy pontosan ez a teendőnk ezekben a nehéz és kihívásokkal teli időkben.
Elnök
A napirendi pontot lezárom.
A szavazásra 2009. február 19-én, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Šarūnas Birutis  
Nyilvánvaló, hogy az olajárak csökkennek, de a jelenlegi gazdasági válság elmúlását követően az árak majd újra felszöknek. Ezért hadd emlékeztessem Önöket arra, hogy fontos az EU energiaforrásainak és ellátási útvonalainak fokozottabb diverzifikálása, hogy enyhíteni lehessen egy jövőbeli olajválság esetlegesen felmerülő negatív hatásait.
Az EU tagállamainak, különösen az Unió "energiaszigeteinek” az energiaellátás importjától és a meglévő infrastruktúráktól való függősége változó. Beszélhetünk-e egységes energiapiacról, ha például a balti államokban, köztük Litvániában is léteznek energiaszigetek? Az, hogy Európa képtelen egységes álláspontot képviselni a főbb energiaszállítókkal szemben, szintén akut probléma. Papíron ambiciózus európai energiapolitikát hozunk létre, a gyakorlatban viszont továbbra is a kétoldalú energiapolitika van túlsúlyban. Tisztelt képviselőtársak, az energiaszektor politizálódása nem járul hozzá a stabilitáshoz! Megpróbálhatjuk, és meg is kellene próbálnunk megváltoztatni a helyzetet, diverzifikációval és szolidaritással. Be kell fejeznünk a hiányzó energia-összeköttetéseket, és létre kell hoznunk egy, a hasonló válságokra való reagálást célzó, uniós koordinációs mechanizmust. Elengedhetetlenül fontos, hogy az energiaellátástól leginkább függő tagállamoknak elegendő tartalékaik legyenek. Nemcsak rövid távú intézkedéseket kell tennünk az energiaellátás biztonságára, hanem hosszú távú szemléletet is mérlegelnünk kell. Európának viszont diverzifikálnia kell energiaforrásait, és javítania kell az ellátás biztonságát.
Cristian Silviu Buşoi  
Az energiahatékonyság egyre fontosabb most, amikor az EU energiaellátása területén valódi kihívásaink teremtődnek, és amikor koherensebb erőfeszítéseket kell tennünk a széndioxid-kibocsátások csökkentésére. Az energiahatékonyság problémájának azt a megközelítését támogatom, amely összhangban van más uniós politikákkal, különösen az éghajlatváltozás elleni küzdelemre vonatkozó csomaggal és az energiaforrások diverzifikálásának szükségességével.
Határozottan az a véleményem, hogy támogatni kell a K+F szektort, hiszen az jelentősen hozzájárulhat az energiahatékonyság növeléséhez. A Bizottságnak és a tagállamok kormányainak erőteljesebben kellene támogatniuk az energiahatékonyság növelését célzó projekteket, akár a tömegközlekedés minél hatékonyabbá tételére irányuló beruházásokról, akár épületek szigeteléséről stb. van szó. Úgy vélem, a kormányzati forrásokat egyre inkább ebbe az irányba kellene terelni, nem pedig az energiaár támogatása felé, mivel ezek a projektek ugyanakkor támogatást nyújtanak azoknak az emelkedő energiaáraknak kitett veszélyeztetett fogyasztóknak.
Arra kérem ezért a tagállamokat, hogy készítsenek hatékony és a valóságnak megfelelő cselekvési terveket, lehetőleg minél részletesebben tájékoztassák állampolgáraikat az energiahatékonyságról, és a legjobb gyakorlat cseréjével folytassanak együttműködést. Ezenkívül nyomatékosan felkérem a Bizottságot arra, hogy támogassa a nemzeti hatóságokat, különösen technikai segítségnyújtás formájában.
Daniel Petru Funeriu  
Az épületek energiahatékonysága különös probléma az olyan országok számára, amelyek számos, a kommunista éra gyenge minőségi szabványainak megfelelően épített épületet örököltek.
Szeretném megragadni ezt az alkalmat arra, hogy felkérjem a Bizottságot: az energiahatékonyság 2020-ig 20%-kal történő növelésére irányuló célkitűzéssel összhangban hozzon létre pénzügyi eszközöket és az ilyen épületek fűtésrendszereinek korszerűsítésére vonatkozó hatékony eljárásokat.
Iosif Matula  
Az energiahatékonyság az Európai Unió egyik fő célkitűzése, melynek megvalósítása számottevő előrelépést fog jelenteni a fenntartható fejlődés végrehajtása felé. Ezért az energiafogyasztás hatékonyabbá tételét célzó politikák előmozdításában való aktív részvételre irányuló tagállami erőfeszítéseken kívül - a sokkal jobb eredmények elérése érdekében - lennie kell közösségi szintű koordinációnak is..
Az energiahatékonyság megvalósításának egyik módja az épületek hőszigetelése. Egy felmérés szerint közösségi szinten nagyjából 27%-kal csökkenthető az energiaveszteség csökkentése, ami azt jelenti, hogy ennek következtében az állampolgárok által fizetendő költségek is csökkennének.
A lakossági fűtésrendszerek korszerűsítésével járó projekteket javasló helyi közösségek számára felmerülő egyik probléma az általuk követendő bonyolult eljárás. Következésképp a jövőben meghozott intézkedéseknek mérlegelniük kell ezeknek az eljárásoknak az egyszerűsítését. Az épületek szigetelésével megvalósítandó nagyobb energiahatékonyság célkitűzésének a hátrányos helyzetű társadalmi csoportokat is céloznia kell, megerősítve ezáltal az Európán belüli szolidaritást.
Anni Podimata  
A nemzeti cselekvési tervek első értékelése során szerzett tapasztalat azt mutatja, hogy a gyakorlatban az EU-n belüli feltételek még nem értek meg annyira, amennyire az energiahatékonyság előmozdítását célzó intézkedések támogathatók. Az első nemzeti energiahatékonysági cselekvési tervek egyik jelentős hiányossága - azonfelül, hogy a tagállamok, többek között Görögország is, jelentős késéssel nyújtották be azokat - az, hogy az ambiciózus terveket annak ellenére nem kísérik egyértelműen meghatározott, többletértéket képviselő gyakorlati javaslatok, hogy az Európai Bizottság által közzétett friss számadatok szerint a 20%-os megtakarításra irányuló célkitűzés megvalósítása esetén az EU megközelítőleg 400 Mtoe-val kevesebb primer energiát használna, a CO2-kibocsátások pedig 860 Mt-vel csökkennének.
Következésképp az energiahatékonyság előmozdítási lehetőségének alkalmazási körét, különösen a most tapasztalt gazdasági recesszió idején, nem értettük meg teljes mértékben. Az EU ezért tovább nem késlekedhet az energiahatékonyság valamennyi ágazati politikájába való felvételével, ezekhez egyértelmű javaslatokat és támogatási intézkedéseket kell alkalmaznia, és növelnie kell az ilyen irányú közösségi támogatást. Az energiahatékonyság az éghajlatváltozásról szóló csomag elfogadását követően kulcskérdés; garantálhatja az energiabiztonságot, az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését, és garantálhat egy felélénkültebb európai gazdaságot.
