Az egyetemek és a vállalkozások közötti párbeszéd európai fóruma: Új partnerség az egyetemek modernizálásért (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Schmitt Pál által a Kulturális és Oktatási Bizottság nevében előterjesztett, "Az egyetemek és a vállalkozások közötti párbeszéd európai fóruma: Új partnerség az egyetemek modernizálásáért” című jelentés -.
Marco Scurria
az előadót helyettesítve. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az előadó, Schmitt úr nevében szólalok fel, aki - ahogyan azt Buzek elnök úr az ülés elején bejelentette - benyújtotta lemondását az Európai Parlamenthez, hogy saját hazájában vállaljon megbízatást, és akit üdvözlök és minden jót kívánok neki, mivel nagyszerű munkát végzett.
A jelentés az ő szándékai szerint készült el, és a Kulturális és Oktatási Bizottságban elsöprő többséggel - csupán egyetlen ellenszavazattal - fogadtuk el, ezért pedig a jelentés készítésében közreműködő valamennyi árnyékelőadónak mind a magam részéről, mind pedig Schmitt úr nevében köszönetet mondok. Mielőtt Strasbourgba érkeztem volna, hétfőn Rómába látogattam egy kiváló eredményeket elérő magán képzési központba, hiszen az itt oktatott hallgatók túlnyomó többsége idővel sikeresen elhelyezkedik. Amikor a központ igazgatójával beszéltem, a következőt mondta: "Kérem, segítsenek nekünk, önök is, ott Európában, hogy tovább mehessünk ezen az úton, hogy növelhessük az ebbe az irányba mutató képzés súlyát, amely olyan sok fiatal számára biztosítja az elhelyezkedést; és segítsenek abban is, hogy modernizálhassuk az egyetemek és a vállalkozások közötti kapcsolatot.”
A jelentés lényege éppen ebben rejlik: ma a fiatal európaiak 20%-a munkanélküli, közülük hozzávetőleg 30% diplomás; ez olyan magas arány, hogy kénytelenek vagyunk igen komolyan feltenni magunknak a kérdést, hogyan közelítsük meg a fiatalok munkaerőpiacra való belépését elősegítő képzés problémáját ezekben az időkben, a mai Európában, ebben a globalizált világban.
E jelentésben ezért közvetlenül kívántunk foglalkozni azzal, hogyan javíthatjuk az egyetemek és a vállalkozások közötti kapcsolatot, kiemelve bizonyos kulcsszempontokat: először is az Európai Unió rendelkezésére álló erősségek - nevezetesen a folyamatosan változó munkaerő-piaci körülményekhez alkalmazkodni képes emberek - előtérbe helyezését; azt a tényt, hogy manapság már nem létezik egy életre szóló munkahely, valamint hogy napjainkban a képzés és átképzés alapvető fontosságú.
Az első pont tehát az egész életen át tartó tanulás; a második, amely véleményünk szerint alapvető jelentőséggel bír, a mobilitás. Manapság fontos annak hangsúlyozása, ahogyan arra a jelentésben is rámutatunk, hogy az országok közötti és az egyetemek és a vállalkozások közötti mobilitás kulcsfontosságú a két világ közötti szorosabb együttműködés elérése szempontjából, és nem csupán az olyan egyéni mobilitási programok kiterjesztését és meghosszabbítását szorgalmazzuk, mint az "Erasmus - Ifjú vállalkozók” és az "Erasmus szakmai gyakorlatokra”, hanem a posztgraduális európai MA-programok különböző egyetemekkel való együttműködésben és a vállalkozások aktív részvételével történő elindítását is. Ezenfelül ösztönözni kell a vállalkozóibb szellemű egyetemeket is.
Ez az eredmény megvalósítható például egy olyan - számos tagállamban már használatos - tudásutalvány-rendszer bevezetése révén, amely különösen a kkv-k számára lehetővé teszi kutatási kapacitásuk növelését az egyetemek függetlenségének, autonómiájának és közintézményi jellegének sérelme nélkül.
A harmadik kulcsfontosságú pont a kutatás, vagyis az, hogy úgy véljük, hogy a kutatók országokon átívelő, valamint a tudományos és az üzleti világ közötti mobilitása mind rövid, mind hosszú távon elengedhetetlen a tudásátadás fokozásához. Az utolsó szempont az e területtel kapcsolatos és számos országban létező bevált gyakorlatok kiterjesztésének lehetősége.
A jelentéssel és a bizottság kiváló munkájával kapcsolatban azzal fejezném be, elnök asszony, hogy szemléltetem, milyen határozott meggyőződésünk, hogy Kínával vagy más fejlődő országokkal szemben Európa nem az alacsony bérekkel nyerheti meg a csatát, hanem azáltal, ha magasan képzett szakemberekkel és fokozottan versenyképes vállalkozásokkal rendelkezik, és e folyamatban döntő jelentőségű, hogy az egyetemek és a vállalkozások felismerjék, kölcsönösen függnek egymástól, valamint hogy a hatóságok valamennyi szinten közreműködjenek a hatékonyabb együttműködési módszerek kidolgozásában.
Günther Oettinger
a Bizottság tagja. - (DE) Elnök asszony, tisztelt képviselők! A jelentés az egyetemek és a vállalkozások közötti párbeszédről szóló közleményünkre adott válasz. Köszönetet szeretnék mondani minden közreműködőnek, elsősorban a Kulturális és Oktatási Bizottság, valamint az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság tagjainak. Különösképpen köszönet illeti a leköszönő Schmitt urat, aki a téma előadója volt.
Az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködés egy lehetőség - nem, annál több, nélkülözhetetlen. Az egyetlen kérdés az, milyen formában valósuljon ez meg annak érdekében, hogy az mindkét oldal számára megfelelő legyen. A jobb, szorosabb együttműködés ösztönzi a tudás cseréjét és terjesztését, a tudományos és az üzleti világban egyaránt.
Az, hogy az igényeknek megfelelően kialakított tanrendek és gyakorlatok révén megismerkedhetnek a valódi problémákkal és megoldásokkal, gazdagabbá teszi a hallgatók tanulási tapasztalatát és felkészíti őket jövőbeli pályájukra. A rendszeres és hosszú távú együttműködés bizalmat teremt, valamint ambiciózus partnerségeket és együttműködési projekteket eredményezhet, amelyek a kutatás, a fejlesztés és a gyakorlat tekintetében a vállalkozások és az egyetemek számára egyaránt előnyökkel járnak.
Az új munkaerő-piaci trendek és az új technológiák nyomán változnak a diplomásokkal szembeni követelmények, és ez a következő évtizedekben is így lesz. Az európai életminőség fenntartható jellege és javítása érdekében a munkavállalóknak folyamatosan képesnek kell lenniük ismereteik és készségeik aktualizálására, amire még inkább szükség lesz, ha figyelembe vesszük, milyen demográfiai fejlemények várhatók Európában az előttünk álló években.
Valamennyi érintett fél között nyílt, rugalmas és dinamikus párbeszédre van szükség. Ezen okból kifolyólag az Európai Bizottság elindította az egyetemek és a vállalkozások közötti párbeszéd európai fórumát.
A fórum minden résztvevő számára lehetőséget teremt a vitára, a bevált gyakorlatok cseréjére és a kölcsönös tanulásra. Az Európai Bizottság moderátori szerepet tölt be, elősegítve a két világ közötti korlátok lebontását.
Az egyetemek és a vállalkozások közötti párbeszéd európai fórumát eddig háromszor rendezték meg Brüsszelben, és számos tematikus fórumra került sor olyan témakörökben, mint a tantervfejlesztés, a vállalkozói kedv, az egész életen át tartó tanulás, a tudásátadás, az egyetemi irányítás, a mobilitás, az új munkakörökhöz szükséges új készségek, valamint az egyetemek és vállalkozások közötti együttműködés a jelenlegi válságban.
Az Európai Képzési Alapítvánnyal (ETF) közösen 2009 decemberében az Európai Parlament létesítményeiben megrendezésre került a harmadik országokkal foglalkozó tematikus fórum. Ezt 2010 márciusában egy további tematikus fórum követte, amely annak lehetőségét vizsgálta, kiterjeszthető-e a fórum tevékenységi köre az iskolák és a vállalkozások közötti együttműködésre.
Nem olyan régen, május 4-én és 5-én Brüsszelben került sor az egyetemek és a vállalkozások közötti párbeszéd legutóbbi európai fórumára, a következő prioritásokkal: az egyetemek és a kis- és középvállalkozások közötti együttműködés, az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködés az innováció területén, valamint az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködés a minőségi oktatás területén. Ezekkel a kérdésekkel az önök jelentése is foglalkozott.
Megragadnám az alkalmat, hogy köszönetet mondjak Pack asszonynak az esemény nyitó ülésén való részvételéért.
Nagyra értékeljük a közleményünkre adott pozitív választ, amelyet a mai jelentés tükröz. Kölcsönös bizalmon, tiszteleten és átláthatóságon alapuló, fokozottabb együttműködésre van szükség az érdekelt felek között. Ezért nem csupán a gazdasági növekedést segítjük elő, hanem a szó legtágabb értelmében véve társadalmi előnyöket is teremtünk azáltal, hogy lehetővé tesszük az emberek számára, hogy sikeresen járják útjukat a társadalom és a munka gyorsan változó világában.
Georgios Papanikolaou
a PPE képviselőcsoport nevében. - (EL) Elnök asszony! Először is sok sikert kívánok az Európai Parlamenttől leköszönő Schmitt úr számára új hivatalában. Öröm volt vele dolgozni, legalábbis azóta, hogy magam is parlamenti képviselő vagyok.
Az oktatás, kutatás és innováció hármas egységének kidolgozása, ahogyan azt korábban a 2020-ig szóló stratégiával kapcsolatban hangsúlyoztuk, létfontosságú Európa jövője szempontjából. Igaz azonban, hogy ha el szeretnénk érni ezeket a célokat, azt is fel kell ismernünk, milyen nehézségekkel kell megküzdeniük a mai fiataloknak az iskolából a munka világába történő kilépés folyamata során, amelyet jelenleg a válság is meghosszabbít.
Azzal is mindannyian tisztában vagyunk, hogy az oktatási rendszert a színvonal, illetve a tanulók és hallgatók képzése tekintetében számos tagállamban hiányosságok jellemzik. A képzés, tévedés ne essék, nem vizsgálható a munkaerőpiac jelenlegi követelményeitől függetlenül, és ezen a ponton minden rendelkezésünkre álló eszközt fel kell használnunk a fiatalok megsegítésére.
Scurria úr korábban említette a mobilitást. Hozzátenném még az új technológiákat, és természetesen az egész életen át tartó és a formális oktatáson, tehát az egyetemeken kívül ott van még a nem formális és az informális tanulás is, amely szintén készségekkel ruházza fel a fiatalokat. Az oktatás és a munka egymással összefonódó fogalmak. Következésképpen folytatnunk és erősítenünk kell az oktatási rendszerek és a munkaadók közötti párbeszédet.
Valamennyien azt mondjuk, hogy a fiatalokat képesítésekkel és készségekkel kell felvértezni, és azt is mindannyian jól tudjuk, hogy készségek híján a fiataloknak ma kevesebb lehetőségük van. Milyen készségek ezek? Olyanok, amelyekre a munkaerőpiacon szükség van, amelyek ösztönzik az innovatív ötleteket és kezdeményezéseket. Nincs vesztegetni való időnk, a munkanélküliség növekszik, ezért mindannyiunk kötelessége, hogy bekapcsolódjunk e párbeszédbe, és a lehető leghamarabb szerves részévé tegyük ezt az együttműködést.
Mitro Repo
az S&D képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Magam is gratulálni szeretnék Schmitt úrnak a magyar országgyűlés elnökévé történő kinevezéséhez.
Nyilvánvaló, hogy az európai egyetemeket folyamatosan fejlesztenünk kell annak érdekében, hogy helyt tudjunk állni az új társadalmi kihívásokkal és az egyre növekvő nemzetközi versennyel szemben. Egyszerűen nem engedhetjük meg magunknak, hogy ne lépjünk tovább. Jelenleg a magas képzettség és szakértelem, valamint a tudásalapú gazdaság képezi az európai társadalom alapját, és ennek a jövőben is így kell lennie. Ebben a tekintetben fontos, hogy több figyelmet fordítsunk az egyetemeink és vállalkozásaink közötti párbeszédre, és hogy igyekezzünk megszüntetni az együttműködés útjában álló akadályokat. Ezek többek között a szellemi tulajdonhoz fűződő jogokkal és az innovációval kapcsolatos problémák.
Finnországban nagyszerű példája akad a vállalkozások és az egyetemek közötti együttműködésnek, ez pedig az Aalto Egyetem, amely a híres finn építészről, Alvar Aaltóról kapta a nevét. Multidiszciplináris egyetemről van szó, amely három nagy tekintélyű egyetem összeolvadását képviseli; ezek a Helsinki Közgazdaságtudományi Egyetem, a Helsinki Művészeti és Design Egyetem, valamint a Helsinki Műszaki Egyetem. A közgazdaságtan, az esztétika és a technológia kölcsönösen kiegészítik egymást.
Az interdiszciplináris megközelítés, különösen az új platformok - a design, a média és a felületi tényező - lehetővé teszik, hogy a tudományos csoportok kutatásokat végezzenek, és a hallgatók szorosan együttműködhessenek a vállalatokkal és a szervezetekkel. Az új kutatási adatok nagyszerű módon közvetlenül továbbjutnak az oktatásba, ami azt jelenti, hogy a hallgatók közvetlenül hozzáférhetnek a munkaerőpiacon szükséges legfrissebb információkhoz.
Ugyanakkor körültekintően mérlegelni kell, hogyan és milyen feltételekkel kívánjuk javítani a vállalatok és az egyetemek közötti együttműködést. Alapvető fontosságú, hogy minden körülmények között tiszteletben tartsuk az egyetemek függetlenségét és a szabad kutatás hagyományát. A legfőbb veszély az egyetemi szektor privatizálása, de valóban azt szeretnénk, ha Európa ebbe az irányba haladna?
A független egyetemi rendszer alapja a megfelelő állami finanszírozás. Az egyetemek magántámogatásoktól való függővé tétele aggasztó, mivel az egyetemi közösségtől a finanszírozást nyújtók irányába való hatalomeltolódást eredményez. Ezért kell különös figyelmet fordítani az egyetemek igazgatási rendszerére.
Morten Løkkegaard
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (DA) Elnök asszony! Köszönetet szeretnék mondani a különböző előadóknak a kiváló együttműködésért. A Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért képviselőcsoportnak a témáért felelős árnyékelőadójaként nagy örömmel fogadtam a jelentést. Sikerült olyan jelentést elfogadnunk, amely ajánlásokat tartalmaz az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködésre vonatkozóan - egy olyan jelentést, amely mindenekelőtt igen konkrét kezdeményezéseket javasol az egyetemek modernizálására. Az európai egyetemek, mint azt mindannyian tudjuk, lemaradtak a világ vezetői mögött, ami Európa versenyképessége szempontjából is komoly következményekkel jár. Nem meglepő tehát, hogy az oktatás, a kutatás és az innováció kiemelt jelentőséget kapott mind a Bizottság munkaprogramjában, mind pedig az Európa 2020 stratégiában. Természetesen bízom benne, hogy a többség támogatja majd, hogy e politika megerősített prioritási jellegét megnövelt finanszírozással egészítsük ki. A jelenlegi helyzetben oktatási rendszereink hagyományos keretén kívül kell gondolkodnunk, és ezt kezdhetjük azzal, hogy lebontjuk az egyetemek, valamint az egyetemek nyújtotta előnyöket felhasználó terület, tehát az üzleti világ közötti falakat.
Elsősorban két szempontra koncentrálunk, és ezekről mondanék néhány szót. Először a tantervek modernizálását említeném. Fontos, hogy nagyobb hangsúlyt kapjon az interdiszciplinaritás és az üzleti világban valóban szükséges készségek fejlesztése. Az egyetemi kurzusoknak fokozottabb mértékben kell tükrözniük a munkaerő-piaci követelményeket, és ezt figyelembe véve kell azokat megszervezni például az üzleti élet szempontjából relevánsabb tantervek formájában, amelyeknek naprakészségét pedig az üzleti közösség folyamatos közreműködése révén kell biztosítani. A második szempont, amelyet említenék, a mobilitás. Fontos, hogy csökkentsük az egyetemek és a vállalkozások közötti szakadékot, és hogy legyenek olyan személyek, akik ezt a szakadékot áthidalhatják. A vállalatoknál történő elhelyezések jó példái annak, hogyan szerezhetnek a hallgatók gyakorlati tapasztalatokat, majd hogyan építhetik be ezeket tanulmányaikba. Ezzel egyidejűleg ezek a hallgatók kurzusaik végén felkészültebben léphetnek be a munkaerőpiacra. Európában mindenképpen támogatni és ösztönözni kell a gyakorlati elhelyezéseket.
A kutatás szintén hidat képezhet az egyetemek és a vállalkozások között. Korábban beszéltem már egy személyes vesszőparipámról, mégpedig a dán üzleti doktori képzésről, amelynek keretében egy dán vállalkozásnál dolgozó munkavállaló állami támogatással doktori fokozatot szerezhet valamely dán egyetemen. 2010. február 3-án Brüsszelben vitaestet rendeztem a Parlamentben az üzleti világ és az egyetemek számos képviselőjének részvételével, és az este során nyilvánvalóvá vált az általános vélekedés: egy uniós üzleti doktori képzés lenne a leghatékonyabb eszköz ahhoz, hogy az európai üzleti világban ösztönözni tudjuk a szakirányú, üzleti szempontból releváns kutatást és a versenyképességet, ami több munkahelyet és gazdasági növekedést teremtene. Ennélfogva az ötlet mindkét fél részéről egyértelmű támogatást élvezett. Ezenfelül ez lehet a leghatékonyabb módszer arra is, hogy az egyetemeken belül megjelenjenek az üzleti tapasztalatok és a gyakorlati ismeretek, és így az oktatás szorosabban koncentráljon a munkaerő-piaci követelmények szempontjából releváns készségekre és ismeretekre. A rendszer beépíthető a már létező Marie Curie programba, esetlegesen az ipari és tudományos partnerségi programon belül, és elősegítené a bolognai folyamat céljainak megvalósítását. Örömömre szolgál, hogy holnap olyan jelentést fogadhatunk el, amelyben éppen egy ilyen rendszer létrehozására irányuló ajánlás szerepel.
Malika Benarab-Attou
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Kiemelném a jelentés abbéli érdemét, hogy vitát indított a Parlamentben az európai egyetemek helyzetéről és szerepéről. Az egyetemeket arra kell ösztönözni, hogy belülről vegyenek részt az európai integrációban, és ne csupán kívülről szemléljék azt.
Európa történelme során az egyetemek mindig is olyan helyek voltak, ahol találkozók szerveződtek, kicserélődött a tudás, fejlődött a gondolkodás és különböző szakterületeken folyt a képzés. Ma a válság és a munkanélküliség hatásai nem vezethetnek odáig, hogy az egyetemek olyan szakemberek képzésére korlátozzák szerepüket, akik azonnali munkavégzésre képesek, mivel változó társadalmunkban egyre elengedhetetlenebb a munkahelyváltás képessége.
Éppen ellenkezőleg, az egyetemeknek mint a felsőfokú oktatás és képzés helyeinek biztosítaniuk kell a hallgatók számára, hogy kritikus, elemző gondolkodókká váljanak, mivel ezáltal megérthetik azt a világot, amelyben élünk, és bölcsen élhetnek szakmai készségeikkel.
Az európai egyetemeknek meg kell teremteniük az egész életen át tartó tanulás feltételeit, hozzá kell járulniuk az intellektuális élet gazdagításához és központi szerepet kell játszaniuk a mai digitális kor tudásalapú társadalmában.
Oldřich Vlasák
az ECR képviselőcsoport nevében. - (CS) Az oktatás kétségtelenül kiemelt célunk, de milyen oktatásról van szó? A The Economist című lap egyik számában megjelent egy tanulmány, amely szerint a nagyvállalatok vezetői által kulcsfontosságúnak tartott készségek 80%-át egyáltalán nem tanítják az egyetemeken. Ennek eredménye az egyetemi diplomások körében látott elképesztő munkanélküliségi arány.
Talán egyetérthetünk abban, hogy a megoldás a vállalkozások és az egyetemek közötti kapcsolatok kiépítése. Ezt különböző dokumentumok, többek között a fenntartható európai városokról szóló Lipcsei Charta, több ízben is megerősítették. A fő kérdés azonban az, hogyan teremthetők meg ezek a kapcsolatok. Véleményem szerint a helyes megoldás az lenne, ha az egész életen át tartó tanulás szerves részeként több hónapig tartó szakmai gyakorlati időszakokat építenénk be, nem csupán a hallgatók, hanem a tanárok számára is. Nem csak a hallgatók, de a tanárok esetében is szükség van arra, hogy rendszeres kapcsolatot tartsanak fenn a valódi világgal. Az ilyen szakmai gyakorlatok társfinanszírozásának az egyetemi költségvetés szerves részét kellene képeznie. A vállalkozásokat illetően ez a folyamat jelentős erőfeszítést és gyakran jelentős költségberuházást is jelent.
Marie-Christine Vergiat
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Bocsássanak meg, de meg kell bontanom az ülésteremben uralkodó csodálatos egyetértést.
A ma vitára bocsátott állásfoglalás azokkal a kihívásokkal foglalkozik, amelyek az egyetemek és a vállalkozások közötti kapcsolatokat illetően a hírhedt bolognai folyamat végrehajtásával kapcsolatban felmerülnek. A szöveget vizsgáló bizottság emberfeletti munkát végzett és az eredeti szöveget számos helyen javították annak érdekében, hogy figyelembe vegyék az e területen tapasztalható valódi kihívásokat. Valamennyien próbáljuk megérteni a fiatalok törekvéseit. Mindannyian szeretnénk a legjobb eszközöket biztosítani számukra ahhoz, hogy munkát találjanak. A fiatalok körében megfigyelhető munkanélküliség mértéke valóban elfogadhatatlan. Ez azonban azt jelentené, hogy, ahogyan az állásfoglalás egyes bekezdései jelzik, úgy kellene tekintenünk az egyetemekre, mint puszta gépezetekre, amelyek minden mást kizárva kiszolgálhatják a vállalatok és az üzleti világ igényeit? Az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal képviselőcsoportban nem így gondoljuk.
Nem. Az egyetemek értéke abban is rejlik, hogy egyre több, gazdag és változatos intellektuális ismeretekkel rendelkező hallgatót képeznek, és nem egyszerűen arról gondoskodnak, hogy utóbbiak megszerezzék a munkához kapcsolódó készségeket. Ez az egész életen át tartó mobilitás valódi kulcsa.
Számos uniós országban egyre nagyobb az értetlenkedés az egyetemi világ tagjainak körében. Mi, a GUE/NGL képviselőcsoportban úgy gondoljuk, hogy hallgatnunk kellene rájuk. Azt kérjük, hogy készüljön átfogó jelentés a bolognai folyamatról. Nem támogatjuk szavazatunkkal ezt az állásfoglalást, amely arra szólítja fel az egyetemeket, hogy pusztán elégítsék ki az üzleti világ szükségleteit, figyelmen kívül hagyva a - nem csupán a vállalkozásokra korlátozódó - gazdasági és társadalmi élet egyéb érdekeltjeit.
Derek Roland Clark
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Miért törekszik a jelentés fokozottabb egyetemi szintű együttműködésre? Az egyetemek évszázadok óta, tehát már jóval az EU megalakulása előtt is megosztották egymással az információkat. A XIV. századtól a XVII. századig tartó reneszánsz rendkívüli intellektuális fellendülést hozott, amely Firenzéből kiindulva Európa-szerte elterjedt az egyetemek révén. Pezsgett a művészeti, az irodalmi és a tudományos világ, és számtalan olyan mű született, amely máig gazdagít bennünket.
Milyen modernizálásról van tehát szó? A jövő technológiai fejlesztéseit kutatják? Ha igen, a jelenlegi helyzet legalább ilyen biztató. Talán más egyetemek most előnyhöz jutottak, de indulásukat az európai egyetemeknek köszönhetik. A felsőoktatási hullám gyakran visszatér saját medrébe. A brit egyetemek a világ minden tájáról fogadnak doktori hallgatókat, akik tovább folytatják tanulmányaikat és megosztják ismereteiket elsősorban az üzleti és az ipari világgal. Arra azonban nincs szükség, hogy a Bologna- és az Erasmus-folyamatokhoz hasonló programok révén politizáljuk a felsőoktatást.
Nincs szükség a multikulturalizmusról vagy a többnyelvűségről vagy bármilyen más izmusról szóló programokra, amelyek maguktól is létrejönnek, amikor a különböző helyekről érkező hallgatók egymással találkoznak és együtt élnek a kampuszon. Ha szolgálni kívánják a jövő modern világát, gondoskodjanak az egyetemek megfelelő támogatásáról, ösztönözzék a külföldön tanulni kívánó hallgatókat, majd hagyják, hogy mindezt maguktól megvalósítsák.
Martin Ehrenhauser
(DE) Elnök asszony! Mint azt tudjuk, a vállalkozások és az egyetemek összefonódása egy ideje már valóság. Ez a helyzet vezetett a jelenlegi esztelen "mindenkinek egy megoldás” megközelítéshez, amelynek megfelelően a részben privatizált egyetemek irányító vállalkozásként lépnek fel az oktatási eredmény tervezésének feltett szándékával. Ha elhisszük, hogy egy ilyen partnerség elősegíti majd a hirtelen modernizációt, ez csupán azt jelzi, milyen lusta és fantáziátlan vitát folytatunk az oktatáspolitikáról.
A technológiai forradalom korában élünk. A digitális rendszerek megváltoztatnak bennünket, megváltoztatják tetteinket és gondolkodásunkat, kognitív készségeinket és végül az agyunkat is. Éppen ezért forradalmasítanunk kell a kutatást és az oktatást is, hogy alkalmazkodjanak ehhez a helyzethez. A változás e korában, ha továbbra is azt hangoztatjuk, hogy az egyetemeknek a társadalom ezen alrendszerétől való függése a modernizálás felé tett lépés, annak ellenére, hogy ez az összekapcsolódás az elmúlt tíz évben semmiféle jelentős eredménnyel nem járt, egyben figyelmen kívül hagyjuk, milyen jelentőséggel bír az oktatás és a kutatás a társadalom egésze számára.
A változás e korában valójában tudományos kíváncsiságra és kreativitásra van szükség, ezek azonban a szabad gondolkodás lehetőségéből és abból fakadnak, hogy nem engedünk a nyomásnak, beleértve az üzleti világ követeléseit is. Egy fiatal elmének, egy nagy lehetőségeket magában rejtő fiatal agynak szabad utat kell engedni. Amit a jelentésben bemutattak, az éppen ennek az ellenkezője.
A jelentés idejétmúlt és kudarcos gondolkodásmódot tükröz. A jelentés egésze ötlettelen és akár azt is megkockáztatom, hogy haszontalan. Hosszú oldalakon keresztül egymás után fűzött esetlen kifejezések sora, amelyek a tartalom hiányát hivatottak leplezni. Az osztrák oktatási rendszerben erre a jelentésre azonnal egyest kapnának.
Doris Pack
(DE) Elnök asszony! Ehrenhauser úrnak mondanám, hogy el kellene látogatnia az egyetemeinkre, hogy saját szemével győződjön meg arról, milyen kreatívak és hogy egyetlen hallgató sincs függő helyzetben csak azért, mert esetleg üzleti ösztöndíjat kapott. Ez Repo úrnak és Vergiat asszonynak is szól.
Annak biztosítására kell összpontosítanunk, hogy az oktatás és a vállalkozások közötti együttműködés figyelembe vegye különösen a kis- és középvállalkozásokat. Gondoskodnunk kell továbbá arról, hogy a kutatási programokkal összefüggésben a kkv-k megfelelőbb, gyorsabb és kevésbé bürokratikus bánásmódban részesüljenek. Ez fontos, és erre a jelentés is kitér, Ehrenhauser úr. Ha elolvasta volna, tudná, hogy itt valami egészen újról van szó.
Ennélfogva fokozott együttműködésre van szükség ezen a területen az egyetemek és a kkv-k között. Helyi, nemzeti és nemzetközi szinten is szükség van erre az együttműködésre. Ha a vállalkozások és az egyetemek együttműködnek, nem feltételezhetjük, hogy az egyik szükségszerűen tanulni fog a másiktól, mivel az egyik olyan személyeket képez, akiket a másik egy nap saját vállalatánál alkalmazhat. E tekintetben biztosítanunk kell, hogy a pénz a vállalatoktól az egyetemekhez áramolhasson, mivel az állami hatóságok pénze egyre kevesebb, és nem engedhetik meg maguknak, hogy ezeken a területeken további forrásokat bocsássanak rendelkezésre.
Hálás vagyok valamennyi olyan üzleti vállalkozónak, valamint kis-, közép- és nagyvállalkozásnak, amelyek finanszírozzák az oktatást, mivel ezáltal tulajdonképpen a következő generációkat tanítják, amely tovább erősíti majd a gazdasági növekedést. Támogatnunk kell az egyetemeket. Gondoskodnunk kell az állami intézmények és a magánszféra közötti szorosabb együttműködésről, valamint teret kell biztosítanunk a magán innovációs alapok számára. A jelentés éppen ezért pontosan a megfelelő hangnemet üti meg.
Nyilvánvaló, hogy a hallgatóknak olyan oktatókra van szükségük, akik maguk is tudják, mit jelent a vállalkozói szellem, és mit jelent vezetőnek lenni. Gondoskodnunk kell arról, hogy az oktatók megfelelő eszközökkel vértezzék fel a hallgatókat, a vállalkozásokat pedig a vállalkozói tananyagok kidolgozásában való aktív részvételre kell ösztönözni.
A Repo és Ehrenhauser úr által tett megjegyzések nem felelnek meg a valóságnak, és tiltakozni szeretnék az ellen, hogy a jelentést butának és ostobának nevezik. Nem, a jelentés kiváló. Köszönetet szeretnék mondani Schmitt Pál úrnak, aki jelenleg a magyar országgyűlés elnöke.
Mary Honeyball
Elnök asszony! A legtöbben közülünk egyetértünk abban, hogy támogatnunk kell az egyetemeket és a fiatalokat. Noha úgy vélem - és azt hiszem, ez mindannyiunkra igaz -, hogy az egyetemek autonómak és annak is kell lenniük, természetesen a valós világ részei, és figyelembe kell venniük, mi történik a valóságban, elsősorban azért, mert a hallgatóknak onnan kikerülve ebben a világban kell munkát találniuk.
Úgy gondolom, ez a lényegi kérdés. Arról van szó, hogyan őrizhetik meg az egyetemek tudományos kiválóságukat, miközben felkészítik hallgatóikat a munkára. Ezért olyan fontos a párbeszéd - az egyetemek és az üzleti szféra közötti kapcsolat -, ezért szántunk annyi időt ennek kidolgozására, és ezért szánt annyi időt Schmitt úr a jelentés megírására.
Valódi párbeszédre van szükség a munkaadók között, méghozzá, véleményem szerint, minden szinten. Egyetértek a kkv-k fontosságával, de úgy gondolom, hogy mindennek részét képezi a nagyvállalatokkal és az állami szférával, a nemzeti, regionális és helyi szintű kormányzati munkaadókkal folytatott párbeszéd is, hiszen csak így érhetjük el, hogy visszaszorítsuk a diplomás munkanélküliek számát, és esélyt adjunk a fiataloknak.
Ezen belül rendkívül fontos, hogy fenntartsuk az egyetemek állami támogatásának megfelelő szintjét - ami tudomásom szerint néhány tagállamban egyre nagyobb problémát jelent. Ha nem teremtjük elő ezt a pénzt és az egyetemek nem részesülnek elegendő és megfelelő támogatásban, nem lesznek kiegyensúlyozott kurzusok, nem lesz kiegyensúlyozott oktatás, és nem fogjuk tudni hallgatóink számára biztosítani a számukra szükséges lehetőségeket.
Arra biztatok tehát mindenkit, hogy támogassák ezt a fontos jelentést, és szavazzanak mellette annak érdekében, hogy előre léphessünk, és egyetemeinkre, hallgatóinkra és munkaadóinkra ígéretes jövő várjon.
Marek Henryk Migalski
(PL) Először is köszönetet szeretnék mondani az általam benyújtott módosítás figyelembe vételéért, amely az Európai Unión kívüli országokat is meghívja az Oettinger úr által említett párbeszéd fórumára. Ez lehetővé teszi számunkra, hogy okuljunk az amerikai egyetemek tapasztalataiból, amelyek véleményem szerint a világ legjobb egyetemei, és jó lenne, ha saját egyetemeink tanulhatnának tőlük, ezzel egy időben pedig megoszthatnánk tapasztalatainkat más országokkal, például a volt Szovjetunió országaival.
Ami azonban számomra a legfontosabb szempontnak tűnik, az annak hangsúlyozása, hogy az üzleti világ és az egyetemek közötti párbeszéd során nem szabad elfelejtenünk, hogy az egyetem - a felsőoktatási intézmény - független, autonóm intézmény, amelynek célja az igazság keresése - az igazság érdekektől mentes keresése. Így jöttek létre az egyetemek Olaszországban, Németországban, Franciaországban és Lengyelországban, és úgy vélem, nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy a mai egyetemeket is e célnak kell vezérelnie, míg a vállalkozásokkal való együttműködés nem akadályozhatja vagy korlátozhatja az igazság keresésének - az igazság érdekektől mentes keresésének - nemes feladatát.
Rui Tavares
(PT) Elnök asszony! Az egyetemek Európa gerincét képezik; ezek talán a legnagyszerűbb eredményeink. Európa már a XII. századi bolognai, coimbrai, oxfordi és sorbonne-i egyetemekben is létezett, jóval azelőtt, hogy a politikai Európa létrejött volna. Az üzlet és az üzleti vezetés ma ismert világa azonban 30 vagy 40 éves: a második világháború óta létezik. Ez azon ritka esetek egyike, hogy egy baloldali képviselő konzervatív kérdést tesz fel önöknek, éljenek tehát a lehetőséggel.
Valójában egy több évszázados európai vívmány vagy egy néhány évtizedes üzleti ideológia mellett szeretnénk elkötelezni magunkat? Ha az üzleti világ mellett köteleződünk el, ahogyan az elmúlt néhány évtizedben tettük, akkor szükségszerűen rövid távú kötelezettséget vállalunk, és ez a lényeg. Ma műanyagipari mérnököket képzünk, hogy három év múlva munkanélkülivé váljanak, majd valamilyen pénzügyi menedzsert, aki négy év után lesz munkanélküli; egy kérdésem lenne Portugália és Észtország európai államokhoz.
Mit választanának? Azt, hogy gyermekeik a piac rövid távú követeléseinek megfelelő oktatást kapjon, vagy azt, hogy a lehető legmegbízhatóbb és átfogóbb oktatásban részesüljön, ahogyan az az európai egyetemeken mindig is történt? Azt szeretnék, hogy képzettségükkel csak ma, vagy esetleg a következő néhány évtizedben és életük hátralévő részében is el tudjanak helyezkedni a munkaerőpiacon? A válaszadás joga az önöké.
Jaroslav Paška
(SK) Először is gratulálni szeretnék képviselőtársunknak, a jelentés szerzőjének, új és igen fontos hivatalába, a magyar országgyűlés elnökévé történt megválasztásához. Megragadnám továbbá az alkalmat, és elmondanám, bízom benne, hogy bölcsessége, széles politikai látóköre és e tisztségében előadott megfontolt és körültekintő beszédei révén Schmitt Pál hozzájárul majd ahhoz, hogy tartós javulás következzen be Magyarország és szomszédai között az egymás mellett élés tekintetében.
Visszatérnék az egyetemek modernizálását célzó új partnerséghez. Véleményem szerint a szöveg egészének kulcsmondata az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság véleménytervezetének 2. tételéhez tartozó bevezetésben található, amely úgy hangzik, idézem: "a Bizottság értesítésében azonosított kihívások nem új keletűek, és mindeddig nem sikerült megoldást találni rájuk".
Egyszerűbben fogalmazva a Bizottság létrehozott egy jövőképet, újra és újra megerősítette és megújította a kihívásokat, azt remélve talán, hogy ezzel elér valamit, de sajnálatos módon ezen a területen ez idáig nem történt számottevő javulás. Talán bölcsebb lenne, biztos úr, ha alapos elemzést végeznének arra vonatkozóan, mi lehetett az oka annak, hogy a korábbi kihívások nem hozták meg a kívánt eredményt, majd előterjesztenék az egyetemek és a termelő vállalatok közötti magas színvonalú valódi együttműködés elérését célzó, új és ténylegesen hatékony intézkedések gyakorlati meghatározását.
Seán Kelly
(GA) Elnök asszony! Pádraig Ó Conaire egyszer írt egy könyvet, "M'Asal Beag Dubh” [Kis fekete szamaram] címmel, amelyben azt mondta, hogy a szamár "a szélnek háttal állt, és nem vett tudomást az életről, miközben az élet sem vett tudomást róla”.
Ez a leírás, tisztelettel, a múlt egyetemi tanáraira is érvényes lehetne, mivel elefántcsonttoronyban éltek, a világ nem volt hatással rájuk, és fordítva, de hála az égnek ez mára megváltozott, méghozzá teljesen. A közelmúltban három nagyszerű példát láttam erre.
Először is, szülővárosomban, Tralee-ben az intézmény az üzleti világban és a vállalkozásalapítás terén végzett munkájáért megkapta az év vállalkozói régiója európai díjat.
A University College Cork új tanárával és elnökével folytatott beszélgetések és találkozók során pedig megtudtam, hogy egyre fokozottabban bekapcsolódnak az üzleti közösségbe, és ez fordítva is igaz.
Mindezek közül azonban az volt a legbiztatóbb, amikor néhány héttel ezelőtt Santiagóban jártunk, és az ottani egyetem fantasztikus modellt dolgozott ki az üzleti közösséggel való együttműködéshez, sőt, saját bankot is alapított a kezdő vállalatok támogatására, amelyek gyakran nem kapják meg a vállalat elindításához szükséges finanszírozást.
Mi, európai uniós szinten sokat tehetünk, ha biztatjuk őket, fejlődési lehetőségeket teremtünk és létrehozzuk a kutatás koordinációját, amely végül az említett tudásalapú gazdaság és az intelligens munkahelyek alapjává válhat.
Nessa Childers
Elnök asszony! A tudósok természetüknél fogva vitakedvelők, így egykori egyetemi előadóként és programigazgatóként nagy érdeklődéssel követtem a tudományos szakemberek közötti rendkívül nyílt vitát, amely Írországban zajlott az ír egyetemek jövőbeli irányultságáról.
A tudományos szakemberek abban egyetértenek, hogy az egyetemek továbbra is Európa nagy találmányai és folyamatos sikerük elengedhetetlen az Európai Unió jövőbeli társadalmi, politikai és gazdasági sikeréhez.
A gazdasági sikert azonban sem a társadalomban, sem pedig az egyetemen nem szabad összekeverni a társadalmi fejlődéssel, így annál az útkereszteződésnél, amelyhez a felsőfokú oktatás terén elérkeztünk és ahol egyik irányban a hagyományos, hallgatói alapú oktatás, a másik irányban pedig a modern, üzletközpontú gazdaságok követelményei állnak, a legnagyobb körültekintéssel kell közlekednünk.
A profitnövekedés és a modern fejlődés a mai egyetemek szerves része, mivel azonban számos kar nem kapcsolódik az üzlethez és a profitorientált szakmákhoz - itt különösen a művészetekre és a bölcsészettudományokra gondolok -, fontos, hogy a gazdasági és az intellektuális siker közötti egyensúly fenntartása érdekében a modern egyetemek megőrizzenek néhány, a pénzügyi szempontból kevésbé tudatos múltukhoz fűződő nélkülözhetetlen kapcsolatot.
Elena Băsescu
(RO) Az oktatási tantervek sajnálatos módon túl nagy hangsúlyt fektetnek az elméletre, ami azt jelenti, hogy a hallgatók a munkaerőpiacra lépve nehézségekkel találják szemben magukat. Oktatásuknak sokkal inkább gyakorlati megközelítésen kell alapulnia, és a gazdasági környezetben felmerülő valós problémákkal kell foglalkoznia. Ezért úgy gondolom, hogy a tudományos és az üzleti világ közötti kapcsolatokat meg kell erősíteni.
Ezenfelül az egyetemeknek fogékonyabbnak kell lenniük az üzlet világára, hogy ezáltal oktatási kínálatukat fokozottabb mértékben a munkaerő-piaci követelményekhez tudják igazítani. A hallgatók így olyan képesítést szerezhetnek és olyan készségekre tehetnek szert, amelyekre a munkaadóknak szükségük van. Számos tagállam, köztük Franciaország, Németország, Olaszország, az Egyesült Királyság vagy Spanyolország több éve működtet az egyetemek és a vállalkozások közötti partnerségeket.
Romániában tavaly európai uniós támogatással elindult egy projekt, amelyben 20 egyetemi kar kapott új, a munkaerőpiac jelenlegi követelményeihez igazított tantervet. A projekt egyik legfőbb előnye az, hogy az oktatási kínálat minőségének javítása révén visszaszorítja a munkanélküliséget és csökkenti a munkaerőpiachoz alkalmazkodni képtelen végzett diplomások számát.
Ezek a partnerségek nem korlátozódhatnak csupán az egyes tagállamokra. A jelen helyzetben támogatom az ifjú vállalkozók és a gyakornokok számára szóló Erasmus programok ösztönzését és kiterjesztését.
Cătălin Sorin Ivan
(RO) Először is gratulálni szeretnék Schmitt Pálnak a felsőoktatás jelenlegi helyzetéről készített egységes és releváns jelentéshez. Van egy komoly probléma, mégpedig az, hogy jelen pillanatban az Európai Unió mind a 27 tagállamában munkanélkülieket termelünk, nem pedig a munkaerőpiacra teljesen felkészült fiatalokat. Hatalmas szakadék tátong a között, amit a fiatalok az iskolában tanulnak, és a között, amit a munkaadók a munkaerőpiacon elvárnak. A problémát tovább súlyosbítja, hogy jelenleg gazdasági és pénzügyi válsággal küzdünk, amelynek egy nyilvánvaló foglalkoztatási válság is részét képezi.
Az Európai Unió sok éve a globális piac szereplője, gazdasága pedig elsősorban a tudáson és az innováción alapul. Ha valóban tudás- és innovációalapú gazdaságot szeretnénk, akkor túl kell lépnünk a vita szakaszán és több beruházást, illetve a magán és a közszféra közötti partnerséget kell támogatnunk, valamint ösztönöznünk kell az egyetemek és az üzleti világ közötti partnerségeket annak érdekében, hogy a felfedezéseket és az egyetemi tudományos kutatások eredményeit a reálgazdaságban is hasznosíthassuk.
Seán Kellyvel együtt magam is jártam Santiago de Compostelában, ahol ellátogattunk a helyi egyetemre. Elmondhatom, hogy az induló vállalkozások és a hallgatók által alapított kis cégek támogatásának igazán egyértelmű modelljét láthattuk, amelyben az egyetem garanciák nélküli hitelt nyújt a hallgatóknak. Az egyetem hallgatói által sikeresen kifejlesztett termékek azonnali gyakorlati haszonnal bírnak a helyi gazdaságban. Olyan modell ez, amelyet Unió-szerte népszerűsítenünk és követnünk kell.
Piotr Borys
(PL) Ez a jelentés az Európa 2020 stratégia fontos célkitűzéseihez kapcsolódik. Emlékeztetném önöket, hogy 10 év alatt a felsőoktatásban részt vevő személyek száma 10%-kal - 30%-ról 40%-ra - nő majd, és a tagállamok által a kutatásra és fejlesztésre fordított kiadások várhatóan 3%-ra emelkednek. Ez a pénz elsősorban az egyetemek javát szolgálja majd, és ők végezhetik a kutatásokat. Ezért alaposan meg kell vizsgálnunk a világ más részein legnagyobb sikert elért rendszereket. Itt a vállalkozások és az egyetemek közötti partnerségekkel kapcsolatos amerikai módszerekre utalok, és arra, hogyan igazíthatjuk a tudományos kutatások eredményeit a piachoz annak érdekében, hogy a gyakran csodálatos tudományos vívmányok ne a polcon porosodjanak, hanem a gyakorlatban, tehát az üzleti világban is felhasználják azokat.
További kérdés a tanulmányi ösztöndíjak rendszerének hatékony bevezetése és vállalkozások megnyerése a rendszer számára. Az Európai Szociális Alap és már létező programok, például a Marie Curie program felhasználásával erőteljesen támogatni kell a doktori programokat. Hogyan hozhatók létre világos állami partnerségi rendszerek, elsősorban technológiai parkok és vállalkozói inkubátorok részeként? Hogyan vonhatjuk be kis- és középvállalkozásokat, és hogyan érhetjük el, hogy a hallgatók együttműködjenek a kkv-kkal? Mindez nagyon fontos. Úgy vélem, az is fontos, hogy a beruházások ne kizárólag a technológia - egyébként jelentős - területére irányuljanak. Beruházások szükségesek a művészetek és a bölcsészettudományok terén is, ahol szintén meg kell valósítani az állami szervekkel és a vállalkozásokkal való együttműködést.
Egy utolsó megjegyzés: ma Kínában ugyanannyi hallgató tanul, mint az egész Európai Unióban. Ezért közös feladatunk, hogy beszéljünk a közös célok eléréséről, és úgy gondolom, hogy a vállalkozások párbeszédben való részvétele hatékony módja lesz a világ más részei által jelentett verseny leküzdésének.
Teresa Riera Madurell
az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság véleményének előadója. - (ES) Elnök asszony, biztos úr! Az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság támogatásáról kívánja biztosítani az egyetemek és a vállalkozások közötti párbeszéd európai fórumának munkáját.
Úgy gondoljuk, hogy megfelelő eszköz, amellyel megerősíthetők az olyan fontos kapcsolatok, mint amilyenek például az állami és a magánszféra között jönnek létre.
Meggyőződésünk, hogy a gazdasági válság idején, amikor a fiatalok még nehezebben találnak munkát és a vállalatok még nagyobb versenynyomásnak vannak kitéve, ez az együttműködés hozzáadott gazdasági és társadalmi értéket képvisel, amely tovább fokozza annak kiemelt jelentőségét.
Ennek a párbeszédnek és együttműködésnek kétirányúnak kell lennie, a kínálati és a keresleti oldalról egyaránt kiindulva, és nemzeti és regionális szintre is ki kell terjednie a bevált gyakorlatok, a legjobb politikák és a legjobb eszközök meghatározása érdekében.
Egyetértünk azzal, hogy a személyzet kutatóközpontok és vállalatok közötti mobilitásának ösztönzése, a kutatás-fejlesztésre irányuló magánberuházások előmozdítása és annak biztosítása, hogy az egyetemek jól felkészült munkaerővel lássák el a munkaerőpiacot, mind létfontosságú intézkedések.
Az Európai Unió már jelenleg is fontos lépéseket tesz ebbe az irányba, ilyen például a technológiai platformok, a közös technológiai kezdeményezések és az állami és a magánszektor közötti mindennemű partnerségi megoldások, valamint az Európai Innovációs és Technológiai Intézet támogatása, tekintve, hogy ezek rendkívül érdekes, a megfelelő irányba mutató kezdeményezések, amelyeket a jövőben is ösztönöznünk kell.
Végül, elnök asszony, az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság tagjai gratulálnak az előadónak a munkájához és kinevezéséhez.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) A Bizottság által indított, az egyetemek és a vállalkozások közötti párbeszéd európai fóruma megerősíti az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködést annak érdekében, hogy ennek segítségével az egyetemek tudományos és technológiai tudásuk felhasználásával partnerségeket kezdeményezhessenek. Ez jó ötlet, ha az európai gazdaságot dinamikussá és igazán versenyképessé kívánjuk tenni. Mindazonáltal kiemelném a bizottsági javaslat néhány hibáját.
Egyes ajánlások túlságosan általánosak, és túl sokat bíznak az értelmezésre; ilyen például az "egyetem” szó alkalmazása a felsőoktatás valamennyi intézményére vonatkozóan, függetlenül azok státuszától. Nincs olyan kutatási eszköz, amellyel meg lehetne határozni, mely képesítésekből van hiány a munkaerőpiacon. A javaslat továbbá egyáltalán nem említ olyan oktatási és képzési rendszert, amely lehetővé tenné e hiányok csökkentését. Az egész életen át tartó tanulás programját illetően nem számol az egyetemi végzettséggel nem rendelkező személyek helyzetével.
Összefoglalva: az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködés megerősítésének választott módja a jelek szerint megfelel a piac jelenlegi igényeinek. A legfontosabb szerep azonban a tagállamoké, amelyeknek gondoskodniuk kell a javaslatok hatékony végrehajtásáról, ha az előirányzott terveket meg szeretnénk valósítani.
(Taps)
Lara Comi
(IT) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! A lisszaboni stratégia első felülvizsgálatát követően az Európai Unió máris előre tekint a következő 10 évre. Az Európa 2020 prioritásai között kiemelt jelentőségű a tudásalapú gazdaságon és az innováción alapuló intelligens növekedés.
Az említett irányba való haladás kulcsa a közép- és felsőfokú oktatási rendszerek és a munkaerőpiacok integrációja. A követendő út azt jelenti, hogy megújult figyelmet szentelünk a munka világának, valamint a személyes készségek elsajátításának, vagyis az úgynevezett "tudásháromszögnek”.
Ennélfogva, amennyiben Európa a tudomány és az innováció területén egységesebben lép fel és valamennyi olyan szereplőt bevon, aki helyzeténél fogva meghatározhatja a növekedést és a fejlődést, biztosíthatja befolyását a nemzetközi színtéren. Ebben az összefüggésben több mint időszerűek az egyetemek értékelésére szolgáló rendszerek, amelyek célja a hatékonysági és minőségi szabványok létrehozása és mérése. Itt az ideje tehát, hogy elinduljunk az európai egység "ötödik szabadság” néven ismert új dimenziója, vagyis a tudás és a tehetség szabad mozgása felé.
E célból európai szintű javaslatot kell tenni a fiatal kutatók munkájának a vállalkozásokkal kialakított szerves kapcsolatok révén történő leegyszerűsítésére, aminek révén kielégíthetők az utóbbiak fejlesztési igényei. E célok elérése érdekében fokozni kell az Erasmushoz hasonló programokba történő beruházásokat. Ennek során ösztönözni fogjuk a nemzeti határokon túli tanulmányok folytatását, a hallgatók számára garantált tudományos elismeréssel.
Corina Creţu
(RO) Akkor, amikor a gazdasági növekedés újraindításához új eszközökre van szükség, úgy vélem, fontos, hogy a kis- és középvállalkozások számára megkönnyítsük a kutatáshoz és a fejlesztéshez való hozzáférést. E vállalatok közül sokan azért kerülnek hátrányba, mert nehezen jutnak támogatáshoz, ami azt jelenti, hogy nincs módjuk új termékek tervezésére és fejlesztésére, illetve a meglévők újratervezésére, ezáltal pedig csökken a versenyképességük.
Kívánatos lenne, ha az egyetemek, különösen az állami támogatásban részesülők fogékonyabbak lennének a kkv-szektor szükségleteire. A bürokrácia visszaszorítása és a kkv-knak átadható technológiákat vagy termékeket létrehozó kutatás-fejlesztési programok megnövelt állami támogatása előmozdíthatná az e programokra szánt támogatásokhoz való hozzáférést a strukturális alapokon belül.
Az egyetemek ezenfelül az egész életen át tartó tanulás folyamatának részeként közreműködhetnek a kkv-k alkalmazottainak képzésében is. Az üzleti és innovációs központok egységes európai hálózatának elindítása biztató.
Magam is gratulálni szeretnék az előadónak.
Elena Oana Antonescu
(RO) Fel kell tennünk magunknak a kérdést, mit szeretnénk, milyen irányba fejlődjenek oktatási és kutatási rendszereink. Nagyon sokat hallani a tudásalapú társadalomról, de azon tűnődöm, nem vált-e ez a fogalom egyfajta szlogenné, amely jól hangzik a médiában? Úgy gondolom, ezzel összefüggésben túlságosan kevés szó esik a készségekről, és túl sok az ismeretek felhalmozásáról.
Ha felmérést végzünk a hallgatók között, rájövünk, hogy az esszéírás olyan gyakorlattá vált, amelyben közhelyekkel töltik ki a tanárok által elvárt terjedelmet. Közülük néhányaknak olyan gazdasági környezetben kell majd dolgoznia, ahol már nincsenek garantált sikerreceptek. Úgy vélem, hogy a gazdasági és pénzügyi válság eredményeként nem az üzleti világ lesz az egyetlen, amely általános felülvizsgálaton megy majd keresztül. Ez ugyanígy vonatkozik majd az egyetemekre is, amelyeknek bizonyos szempontból át kell alakulniuk ahhoz, hogy alkalmazkodni tudjanak a nem csupán az ismeretszerzést, hanem a készségek elsajátítását is megkövetelő, folyamatosan változó környezethez.
Iosif Matula
(RO) Két ízben is gratulálni szeretnék Schmitt Pálnak: új hivatalához és a jól felépített, átfogó jelentéshez, amely kétségtelenül hatékonyabbá teszi majd az üzleti és a tudományos világ közötti kapcsolatokat Európában.
Akkor, amikor valamennyi általunk elfogadott stratégiában szerepel, hogy szükség van jól képzett, a munkaerő-piaci követelményekkel összhangban álló készségekkel rendelkező polgárokra, úgy érzem, üdvözlendő egy olyan konkrét intézkedés, amelynek célja a két terület közötti kapcsolatok javítása.
Véleményem szerint EU-szerte attitűdváltásra, valamint olyan üzleti környezetre van szükség, amely - az észak-amerikai helyzethez hasonlóan - szakkurzusok indítása és finanszírozása révén segíti az egyetemi tantervek módosítását. Ennek köszönhetően a hallgatók megismerkedhetnek a szigorú vállalkozási követelményekkel, és világszinten is vonzóbbá válik az európai felsőoktatás. Mindennek a kívánt gyakorlati hatása az, hogy a társadalom számára hozzáadott értéket biztosítson, valamint az egyetemek és a vállalatok közötti együttműködésből tudást és eredményeket hozzon létre, gazdasági növekedést és ebből következően jobb életet teremtve polgáraink számára.
Martin Ehrenhauser
(DE) Elnök asszony! Nagyon köszönöm, hogy röviden ismét szót kaptam. Úgy tűnik, képviselőtársam nincs tisztában az oktatás és a képzés közötti különbséggel. Akkor, amikor a technológia munkánk nagy részét átveszi, egyre fontosabb, hogy az egyetemi oktatás nyomán polgáraink érett és elemző gondolkodású személyekké váljanak. Éppen erre van szükség. Olyan emberek kellenek tehát, akik képesek elgondolkodtató kérdéseket feltenni a társadalmi folyamatokról.
Az üzleti világ végeredményben nem tűz ki maga elé ilyen célt. Az üzleti világ képezni kívánja az embereket, és ehhez joga van, ezzel nincs is semmi gond. Ez azonban csupán társadalmunk egyik alrendszerének követelménye, nem pedig a társadalom egészének szükségletét képviseli.
Hadd jegyezzem meg röviden még egyszer: tudományos kreativitásra és tudományos kíváncsiságra van szükség. Nem fogadom el azt a véleményt, és semmiképpen sem hiszem, hogy az üzlet pénzügyi hozzájárulásával képes megvásárolni azt a kíváncsiságot és kreativitást, amelyre oly sürgősen szükségünk van. Nem képes!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Az egyetemek legfőbb feladatai a kutatás, a tudományos haladás és a hallgatók oktatása. A lisszaboni stratégia prioritásai, összefoglalva, a tudásalapú gazdaság, az innováció és a tudományos kutatás. Még ha úgy találjuk is, hogy a stratégia eredményei nem kielégítők, a stratégiában meghatározott célkitűzések továbbra is relevánsak.
Milyen módon valósíthatók meg ezek az elvek és célkitűzések? Először is, az egyetemek, a gazdaság és bizonyos vállalkozások közötti együttműködéssel, valamint a tudományos kutatások és a szakmai tapasztalatok vállalatok általi finanszírozásával. Másodszor, a különböző országok egyetemeinek hallgatói és kutatói közötti cserék, valamint a támogatásukra szánt források növelése révén. Harmadszor, azáltal, ha a vállalkozások finanszírozzák a hallgatók munkahelyi gyakornoki elhelyezését, valamint az általuk megrendelt tudományos kutatásokat. Negyedszer: fontos a személyzet mobilitása, ha maximálisan ki szeretnénk aknázni a képesítéssel rendelkező emberekben rejlő lehetőségeket. Ötödször: kutatási és fejlesztési központok létrehozásával a gazdaság területén.
Végül, elmondanám, hogy a legjobb befektetés az, ha a fiatal generáció oktatásába, méghozzá egész életen át tartó oktatásába fektetünk be.
Petru Constantin Luhan
(RO) Részben egyetértek az előadóval. Elmondanám, hogy az EU 2020 stratégia célkitűzéseinek megvalósításához tudásra és innovációra van szükség. Nem a tudás megvásárlásáról beszélünk, hanem a piaci követelményekhez igazított oktatási rendszerbe való befektetésről.
Az Európai Unió egyetemei ma kevésbé vonzó lehetőségeket kínálnak a kutatók és a hallgatók számára, mint az Egyesült Államok. Ennek egyik fő oka a forráshiány. Ahogyan azt az Európai Bizottság elnöke, José Manuel Barroso hangsúlyozta, az európaiak harcolnak egymással a legjobb labdarúgók megszerzéséért. Kutatóikat azonban az amerikaiak szerzik meg.
Éppen ezért elengedhetetlen az európai egyetemek átalakítása annak érdekében, hogy döntő szerephez jussanak a társadalomban, illetve a tudáson és innováción alapuló gazdaságban. A munkaadói elégedetlenség enyhítésének egyik módja - akik úgy gondolják, hogy az egyetemi oktatás nem veszi figyelembe a munkaerőpiac követelményeit és nem készíti fel a hallgatókat arra, hogy a jelenlegi viszonyok között helytálljanak - az lehet, ha az egyetemi programok lehetőséget kínálnak a hallgatók számára kkv-knál eltöltött szakmai gyakorlatokra.
Günther Oettinger
a Bizottság tagja. - (DE) Elnök asszony, tisztelt képviselőtársak! Köszönöm az élénk vitát, valamint számos javaslatukat és ötletüket. Úgy gondolom, általános egyetértés uralkodik a Parlamentben azt illetően, hogy az egyetemek és a munka világa, illetve a vállalkozások közötti párbeszéd valamennyi érintett - maguk az egyetemek, a kutatók, az oktatók, a hallgatók, a vállalkozások és a társadalom egésze - számára előnyös lehet.
Véleményem szerint a kérdés nem a "vajon”, hanem a "hogyan”, tehát az, hogyan építhetjük fel a párbeszédet és az együttműködést. A lényeg az oktatás és az egész életen át tartó tanulás során megvalósuló párbeszéd és információcsere, az alapkutatásokban való együttműködés, valamint az, hogy az üzleti értékteremtésre és a termelésre való rálátás révén az elméleti megközelítés mellett egy gyakorlatibb megközelítést is ösztönözzünk az oktatásban. Az üzlet nem helyettesítő, hanem kiegészítő szerepet vállalna, a legfontosabb pedig az, hogy a kutatás, csakúgy, ahogyan az oktatás is, független maradna. E tekintetben saját döntést fog hozni; a politikusok semmire sem fogják kényszeríteni.
Olyan helyzetre van szükség, amelyben mindenki nyer, tehát olyanra, amelyben egyrészről a tudomány és az oktatási intézmények, másrészről pedig a kutatás és a vállalkozások is igent mondanak a partnerségre. A kutatás és az oktatás szabadsága nem azt jelenti, hogy ezek légüres térben lebegnek, hanem azt, hogy a társadalom és a foglalkoztatás világának részét képezik.
Úgy gondolom ezért, hogy a jelentés kedvező számvetés, amely egyértelművé teszi, milyen utat kell követnünk annak érdekében, hogy megerősítsük egyetemeinket és fokozzuk az európai vállalkozások és technológia versenyképességét. Fórumunkkal szerény hozzájárulást kívánunk tenni, platformot szeretnénk kínálni, és végig szeretnénk gondolni, hogyan egészíthetők ki a fórum tevékenységei. A jelentés jó alapot teremt ehhez, és megfelelő hivatkozási forrás, amiért rendkívül hálás vagyok.
Marco Scurria
az előadót helyettesítve. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Ismét köszönetet szeretnék mondani a Bizottságnak közleményéért, amelyet nagy részben elfogadtunk.
Csak röviden kitérnék egy, a vita során felmerült, kissé kritikus szempontra, mivel valaki hangsúlyozta, milyen létfontosságú az egyetemek függetlensége, a kutatás szabadsága és az állami finanszírozás. Ebben valamennyien egyetértünk, és ezért sem értem e kritikus megjegyzéseket, mivel elég csak elolvasni a jelentést, ahol a legelső bekezdésekben egyértelműen leírtuk és hangsúlyozzuk, hogy a felsőoktatás gazdasággal szembeni szellemi és pénzügyi függetlenségének továbbra is fenn kell maradnia, és nem jöhet létre függőségi viszony a felsőoktatás és a vállalkozások között.
A jelentés hangsúlyozza továbbá, hogy az egyetemeknek minden körülmények között meg kell őrizniük a saját tanrendjükre és irányítási struktúrájukra vonatkozó döntési autonómiájukat. Ez minden vonatkozó problémát vagy kétséget eloszlat, nem értem tehát, milyen probléma merülhet fel, hacsak nem idejétmúlt ideológiai kizsákmányolásról van szó.
Ennek megfelelően komolyan gondolkodjunk el ezen, mivel a jelentés meghatározza azokat a feltételeket, amelyekkel hatékonyan javítható a fiatalok és a hallgatók sorsa, hiszen valójában egyikünk sem szeretne több százezer fiatalt az ég tudja milyen üzleti célok kényére bízni, hanem éppen ellenkezőleg, azt szeretnénk, ha e több százezer hallgató lehetőséget kapna a tanulásra, a képzésre és a munkára egy őket tárt karokkal váró társadalomban.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap, május 20-án, csütörtökön, déli 12 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Liam Aylward
írásban. - (GA) Elnök úr! Az európai diplomásoknak rendelkezniük kell azzal a tapasztalattal és magas szintű képzettséggel, amely az igazán jó pályalehetőségek elnyeréséhez, a világpiaci versenyképességhez és az európai vállalkozói szellem ösztönzéséhez szükséges. A tudásalapú gazdaság kialakításakor a párbeszéd, valamint az általa a vállalkozások, a kutatás és az oktatás között erősített kapcsolat rendkívül fontos.
Jóllehet az oktatás biztosítása a tagállamok feladata, a határokon átnyúló kapcsolatok létrehozása, valamint az európai vállalkozások és az európai egyetemek közötti fokozott együttműködés ösztönzése komoly előnyökkel járhat. Határozottan támogatom az előadó abbéli erőfeszítéseit, hogy az egyetemek és a vállalkozások közötti vállalásokra és elkötelezettségre törekszik, és egyetértek azzal, hogy a párbeszédnek nem csupán a tudományos és technológiai kérdésekre kell összpontosítania, hanem az oktatás valamennyi területére ki kell terjednie.
Az európai diplomásoknak a foglalkoztatás szempontjából megfelelő, erős készségekre van szükségük, és egyszerű hozzáférést kell biztosítani számukra az olyan rendkívül fontos programokhoz, mint az "Erasmus - Ifjú vállalkozók” és az "Erasmus szakmai gyakorlatokra”. Az oktatási és képzési tanfolyamokat úgy kell átalakítani, hogy azok figyelembe vegyék a munkaerő és a tudásalapú gazdaság követelményeit.
Vilija Blinkevičiūt
írásban. - (LT) Az elmúlt hónapokban hazámban, Litvániában kutatás indult, amelynek tárgya a felsőoktatási intézményeknek az új munkaerő-piaci igényekhez való igazítása, illetve olyan lehetőségek megteremtése a diplomások számára, amelyeknek köszönhetően közvetlenül felsőoktatási tanulmányaik elvégzését követően el tudnak helyezkedni. Sajnálatos módon a kutatás eredményei szerint sok egyetem olyan szakembereket képez, akikből a piacon már most is túlkínálat van. Vagyis az egyetemek nem minden esetben veszik figyelembe a piaci igényeket, és ennek legfőbb károsultjai a friss diplomás fiatalok. Ezért teljes mértékben egyetértek azzal a kezdeményezéssel, hogy a jövőben jöjjön létre olyan konkrét stratégia vagy rendszer, amelynek keretében sok erőfeszítés és vállalás révén helyi, regionális, nemzeti és nemzetközi szinten is megerősítenénk az egyetemek és a vállalkozások közötti kapcsolatokat. Fel szeretném hívni a figyelmet arra, hogy az álláshiány és a nehéz munkakörülmények minden egyén életére hatással vannak, és az ilyen helyzetben lévő fiatalok különösen kiszolgáltatottak. Hangsúlyoznám továbbá, hogy a dinamikus piac, a gyorsan változó munkakörnyezet és az egyre terjedő új technológiai fejlesztések miatt a felsőoktatási intézményeknek alkalmazkodniuk kell az új változásokhoz - javítaniuk kell és meg kell reformálniuk tantervüket annak érdekében, hogy magas színvonalú oktatást biztosíthassanak, és megoldhassák a diplomás foglalkoztatottság kérdését. Az egyetemek erőfeszítései önmagukban nem elegendők; a vállalkozásoknak és a kormánynak szintén közre kell működnie ebben a folyamatban.
Adam Gierek
írásban. - (PL) A tudományos közösség és a vállalkozások közötti, az európai egyetemek modernizálását célzó párbeszédnek figyelembe kell vennie az egyetemek jelenlegi helyzetét, amely a bolognai folyamathoz alkalmazkodik, valamint az innovációhoz kapcsolódó gazdasági kihívásokat is.
A bolognai folyamat jelentős mértékű rugalmasságot tesz lehetővé az olyan szakemberek oktatásában, akik a diplomás alapképzésben műszaki hallgatóként gyakorlati módon készülnek hivatásukra. A mesterképzés szintjén a változó világ gazdaságával kapcsolatos interdiszciplináris tudásra rugalmas megközelítést tudnak alkalmazni, majd a doktori képzés szintjén innovatív megoldásokkal szolgálnak. A konzervatív módon oktató egyetemekről az innovatív gazdaság szempontjából nem hasznos szakemberek lépnek ki a piacra. A tanulmányi programokat ezért a különböző gazdasági ágazatok szükségleteit figyelembe véve folyamatosan javítani és egyeztetni kell. Az egyetemi munka és az ágazati igények közelítését segítik a vállalkozásról és a szellemi tulajdonhoz fűződő jogokról szóló előadások. Hasznos, ha az alapképzési, a mesterképzési és a doktori disszertációk témája kapcsolódik a gazdasági követelményekhez, illetve ha ezeket közvetlenül a gazdaság szükségletei ihletik. Ez a legjobb ürügy a két közösség - a tudomány és az üzlet - közötti párbeszéd folytatására. Ha e disszertációk gyakorlati részét közvetlenül ott lehetne létrehozni, ahol egy nap azt talán használni fogják, még fokozottabban befolyásolhatnánk az innovatív siker valószínűségét.
Az egyetemek és a gazdaság közötti együttműködés fontos elemét képezik a hallgatói szakmai gyakorlatok, amelyeket jelenleg a költségek miatt nem szerveznek szívesen. Az egyetemeknek továbbá olyan posztgraduális kurzusokat kellene kínálniuk az ágazati szakemberek számára, amelyek a legújabb tudományos és technológiai vívmányokkal foglalkoznak.
Tiziano Motti
írásban. - (IT) Unjuk már, hogy folyamatosan azt halljuk az európai fiataloktól: "Felvettek volna, ha lenne tapasztalatom, de senki sem ad lehetőséget arra, hogy szerezzek”. A jelenlegi gazdasági válság különösen súlyosan érintette őket, ráadásul már a válság előtt is nehezen tudtak elhelyezkedni a munkaerőpiacon, illetve fenntartható jövőt építeni saját maguk számára. A 25 év alatti korcsoportban az uniós munkanélküliség aránya elérte a 21,4%-ot: ez a teljes lakosságra vonatkozó átlag kétszerese. A számok nem túl biztatók: a munkanélküliség a jelek szerint tovább nő, és attól tartunk, hogy a kiváló képzettséggel rendelkező fiatalok 30 éves korukra sem tudják majd elérni a családalapításhoz, a függetlenséghez, a jövőbe való befektetéshez szükséges gazdasági autonómiát; tehát nem lesznek képesek saját értékeiket érvényesíteni, és emberként fejlődni. Olyan Európai Uniót szeretnénk, amelynek alapja az egyén központi szerepe. A fiatalok számára biztosítani kell az egyetemen kapott képzés és egy olyan munkaerőpiac közötti folyamatos kapcsolatot, amely a tanulmányaik során szerzett ismeretekkel összhangban álló munkalehetőségeket kínál részükre. Felszólítunk az egyetemek és a vállalkozások közötti koordinációra, a fiatalokat célzó európai programok felülvizsgálatára, az őket alkalmazó vállalkozásoknak szóló juttatások és ösztönzők rendszerének létrehozására, valamint arra, hogy az információs technológia nagyobb hangsúlyt kapjon, és ezáltal a fiatalokat célzó szakpolitikák a politikai döntéshozatal és vita valamennyi területébe beépülhessenek.
Siiri Oviir
írásban. - (ET) Az EU azt a célt tűzte ki maga elé, hogy 2010-re a világ legversenyképesebb és legdinamikusabb tudásalapú gazdasági hatalmává válik. A gyorsan változó foglalkoztatási helyzet, a tudásalapú gazdaság és az egyre gyorsuló technológiai fejlődés olyan aktuális kérdések, amelyekkel az európai felsőoktatásnak és a tudományos tevékenységnek foglalkoznia kell. Ugyanakkor, az Európát elborító gazdasági válság, amely hátrányosan érintette az európai versenyképességet és jelentős változásokat eredményezett a pénzügyi és gazdasági piacokon, többek között teljes ipari ágazatokat juttatott csődbe, és számos munkahely megszűnését okozta. Mindezek miatt még nehezebb elérni az EU által meghatározott célokat. A jelenlegi helyzetben úgy gondolom, fontos, hogy fokozottabb párbeszéd valósuljon meg az egyetemek és a vállalkozók között, mivel a szorosabb együttműködés több, kölcsönös előnnyel járó lehetőséget kínál, amelyek később nem csupán élénkíteni fogják a gazdasági növekedést, de átfogóbb társadalmi szempontból is hasznosak lehetnek, mivel támogatják a tevékenységalapú társadalom folyamatos fejlődését. Úgy gondolom, hogy az egész életen át tartó tanulás népszerűsítésével a tagállamoknak is jóval nagyobb mértékben kell ösztönözniük a polgárokat a változó munkaerőpiachoz való folyamatos alkalmazkodásra - ami, különösen a jelenlegi gazdasági visszaesésben, kiemelt jelentőséggel bír az Európai Unió számára. Az élet valamennyi szakaszában nyújtott kiegészítő képzés és átképzés elengedhetetlen Európa versenyképességének javításához, a gazdasági növekedéshez és a munkahelyteremtés elősegítéséhez. Figyelembe véve az EU-ban zajló demográfiai változásokat is, úgy vélem, hogy az elkövetkező években a tagállamoknak növelniük kell a személyekre irányuló beruházásokat, kiemelt jelentőséget tulajdonítva az EU legfontosabb erőforrásának - a polgároknak.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
írásban. - (FR) Ahogyan Schmitt úr kiváló jelentése is rámutat, az egyetemek és a vállalkozások közötti partnerségek oktatási modellünk sikerének egyik legfontosabb kulcsösszetevői. Noha a bolognai folyamatnak és az olyan programoknak köszönhetően, mint a szakmai gyakorlatokat támogató Leonardo program, már eddig is komoly előrelépés történt, még van mit tenni. Túlságosan sok egyetem aggódik továbbra is tudományos függetlensége miatt és helyez túlságosan nagy hangsúlyt az ismeretekre, a készségek rovására. Az a helyzet, hogy az ismeretek és a készségek szorosan összekapcsolódnak és teljes mértékben függnek egymástól. A vállalatok hatalmas segítséget jelenthetnek az egyetemek számára a finanszírozás, a tanmenetek gyakorlatiasabbá tétele és a programok átalakítása tekintetében, ha ezzel egy időben az egyetemek megőrzik autonómiájukat és minőségi szabványaikat. Az EU-nak elő kell segítenie az ilyen partnerségeket ösztönző jogi keretek leegyszerűsítését, és szorgalmaznia kell az oktatók és a fiatal vállalkozók mobilitását. Mindenekelőtt azonban a tagállamok feladata, hogy saját jogalkotásukat módosítsák, ahogyan 2007-ben Franciaország is tette az egyetemek autonómiájáról szóló törvény esetében. Nem a tudás "kiárusításáról” beszélünk, ahogyan azt egyesek állítják, hanem olyan valódi párbeszéd létrehozásáról, amely lehetővé teszi az egyének szükségleteinek meghatározását és kiigazítását.
