Заключения на конференцията на ООН за расизма ("Durban II" - Женева) (разискване) 
Председател
Следващата точка са изявленията на Съвета и Комисията относно заключенията на конференцията на Организацията на обединените нации за расизма ("Durban II" - Женева).
Ян Кохоут
действащ председател на Съвета. - (EN) Г-жо председател, бих искал да започна, като Ви благодаря за възможността да се направи равносметка на Конференцията за преглед в Дърбан, за която знам, че беше следена с интерес от много колеги днес.
Подготвителният процес преди конференцията беше особено сложен, тъй като много държави изразиха сериозни съмнения относно процеса с оглед на случилото се през 2001 г. Заради техните опасения, че конференцията ще бъде използвана като платформа за изразяване на омраза и крайна нетърпимост, няколко държави-членки, включително и моята, решиха да се оттеглят от конференцията. Тези опасения бяха потвърдени чрез намесата на един член на Организацията на обединените нации в самото начало на конференцията. Считаме това не само за неприемливо, но и за напълно противоречащо на духа и целта на конференцията.
Макар и може би неизбежно, жалко е, че случилото се и последвалото оттегляне на всички държави-членки и другите членове на ООН, беше широко отразено в медиите и засенчи консенсусното приемане на окончателния документ. В същото време считам, че общият принос на Европейския съюз по време на подготвителния етап на конференцията следва да бъде напълно признат. Такъв беше случаят във връзка с изготвянето на окончателния документ, в което Европейският съюз изигра решаваща роля. Въпреки споменатите от мен събития, фактът, че окончателният документ от конференцията взема под внимание всички забележки на Европейския съюз, представлява голямо постижение.
Окончателният документ напълно взема под внимание съществуващата рамка за правата на човека, особено по отношение на свободата на изразяване, и съответства на много наши искания, като необходимостта от избягване на каквито и да било препратки към оклеветяване на религиите и изрично упоменаване на Израел. Също така параграфът за отбелязване на Холокоста беше запазен в текста.
Сега е необходимо да помислим за последиците от самата конференция и окончателния документ за Европейския съюз. По-специално, ще е необходимо да дефинираме как подпомагаме изпълнението на поетите от нас ангажименти. Съветът остава особено загрижен за проявите на расизъм и ксенофобия, които считаме за най-значимите предизвикателства пред правата на човека днес.
Знам, че Парламентът напълно споделя тези опасения и че изиграхте съществена роля в създаването на голяма част от законодателната основа и практичните инструменти за борба с този голям проблем. Борбата с расизма и ксенофобията е непрекъснат процес, който изисква както политически, така и практични мерки, най-вече в областта на образованието. Съществува и постоянна необходимост от подобряване на диалога и взаимно разбиране, както и от насърчаване на толерантността.
Въпреки че има признаци, че антидискриминационното законодателство на Европейския съюз оказва положително влияние, цялостният напредък по света в борбата с тези явления, за съжаление, продължава да бъде бавен. Всъщност тенденцията в редица държави е дори отрицателна. Станахме свидетели на случаи, в които настоящата икономическа криза започва да подхранва расистка и ксенофобска нетърпимост по света. На фона на икономическата криза силните антирасистки политики са по-важни от всякога. В Европа и в цял свят сме изправени пред подем на яростни нападения срещу имигранти, бежанци и лица, търсещи убежище, както и срещу малцинства като ромите.
Европейският съюз има многобройни достижения на правото в борбата с расизма и ксенофобията. И двете явления са несъвместими с принципите, на които е изграден Европейският съюз. Европейският съюз неколкократно е отхвърлял и осъждал всички прояви на расизъм и ще продължава да прави това. В рамката на правомощията, с които разполага съгласно Договорите, ще продължи да се бори с расизма и ксенофобията, както в самия Съюз, така и в контекста на външните ни дейности.
В рамките на Европейския съюз приехме законодателство, което забранява пряка или косвена дискриминация въз основа на расова или етническа принадлежност на работното място, в образованието и по отношение на достъпа до стоки и услуги. Законодателство забранява и дискриминацията по други признаци, включително религия, възраст, сексуална ориентация и увреждания, най-вече на работното място. Европейският съюз прие и законодателство за забрана на подбуждане на омраза в телевизионните канали, както и за инкриминиране на "публично подбуждане към насилие или омраза, насочено срещу група лица или член на такава група, определена по отношение на раса, цвят на кожата, религия, произход, национална или етническа принадлежност". Същото законодателство счита за престъпление публичното оправдаване, отричане или грубо омаловажаване на престъпления на геноцид, престъпления срещу човечеството и военни престъпления.
Във външните си дейности Европейският съюз редовно повдига въпроса за расизма и ксенофобията в своите двустранни разговори в областта на политиката и правата на човека с трети държави като Русия и Китай. Гарантирахме също, че расизмът и ксенофобията са включени в нашите стратегии за сътрудничество като плановете за действие на Европейската политика за добросъседство. Случващото се на различни многостранни форуми също не е никак малко. В рамките на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ) държавите-членки координират работата си, за да гарантират, че ангажиментите, поети от 56-те държави участнички в ОССЕ в тази област, се зачитат и изпълняват. Такъв е и случаят в Съвета на Европа и в по-широката рамка на Организацията на обединените нации.
Тези примери демонстрират колективния ни ангажимент за работа по този въпрос както в рамките на ЕС, така и с партньорите ни по цял свят. Конференцията за преглед в Дърбан беше част от тези по-разширени усилия. Не беше лесно и съвсем явно усилията бяха помрачени от онези, които искаха да отклонят резултатите от конференцията за собствените си ограничени политически цели. Въпреки всичко следва да приветстваме факта, че в крайна сметка вниманието беше фокусирано както към непрекъснатата необходимост от борба с расизма и ксенофобията, така и към ангажимента, който поехме и който се споделя от голяма част от нас, да изкореним този проблем.
Жак Баро
Г-жо председател, госпожи и господа, радвам се, че имах възможността да взема участие в това разискване. Европейската комисия следеше с интерес подготовката за конференцията в Дърбан и търсенето на общо становище на Европейския съюз относно участието в конференцията.
Във връзка с това взехме под внимание призива на Парламента - на вашия Парламент - за поемането на ангажимент за участие в конференцията за преглед в Дърбан от страна на Европейския съюз в рамките на резолюцията относно напредъка на Съвета на Организацията на обединените нации по правата на човека - и най-вече ролята на Съюза - резолюция, която приехте на 19 януари.
Както знаете пет държави-членки решиха да не участват в конференцията. Комисията реши да потвърди участието си в ролята на наблюдател, тъй като споделя мнението на по-голямата част от държавите-членки, че забележките на Европейския съюз бяха запазени в документа на конференцията.
Приетият окончателен документ, който е резултат от компромис, не е идеален текст, но документът не съдържа антисемитски клевети, клевети към определена държава или регион в света или към определена религия.
Консенсусното приемане на окончателния документ от 182 държави-членки на Организацията на обединените нации потвърждава ангажимента, поет от международната общност, за борба с расизма и дискриминацията в отговор на жалките опити на някои да манипулират конференцията с антисемитски цели - опити, срещу които Европейската комисия реагира енергично.
Във всеки случай събитията на конференцията за преглед по никакъв начин не отслабват дългосрочния ангажимент на Комисията да направи всичко възможно да се бори с проявите на расизъм и ксенофобия във всичките им форми. Комисията продължава да бъде решена да следва политиките си на борба с расизма, ксенофобията и антисемитизма - в рамките на Европейския съюз и извън него - посредством всички правомощия, дадени й от Договорите.
Г-жо председател, госпожи и господа, трябва да заявя, че аз лично ще следя внимателно изпълнението на Рамковото решение относно расизма и ксенофобията от страна на държавите-членки. Лично ще следя транспонирането на рамковото решение и трябва да подчертая, че нашата Агенция за основните права също ще бъде инструмент за наблюдение на тези явления, които изискват решителност от наша страна.
Можем да се надяваме, че следващата конференция на Организацията на обединените нации за расизма няма да бъде помрачена от неприемливи речи, които представляват същинско подбуждане към омраза и расизъм. Въпреки това окончателният компромис от конференцията ни дава надежда за по-светло бъдеще.
Charles Tannock
от името на групата PPE-DE. - (EN) Г-жо председател, иранският президент Ахмадинеджад неотдавна заяви на Конференцията на ООН за расизма в Женева, че Израел е расистка държава. Лесно можем да не му обърнем внимание като популист демагог, който търси публичност, но в миналото той е отправял възмутителни призиви за заличаване на Израел от картата, а Израел без съмнение ще бъде първата цел на ядреното оръжие, което той така иска да създаде. Затова трябва да видим намесата му в светлината на неумолимата му враждебност към еврейската държава, която според мен с право е съюзник и силен партньор на Европейския съюз.
Във връзка с обвиненията в расизъм би било трудно да се открие държава с по-голямо етническо разнообразие и с по-малко расистки настроения от Израел, в чието общество са включени араби, арменци, друзи и други малцинства. Все още си спомням добре въздушния превоз на етиопските евреи до Израел през 80-те години на ХХ век.
Разбира се, Израел все още поддържа отворена имиграционна политика, основаваща се на статута й на дом на еврейския народ по цял свят, но следва да разгледаме и положението на израелските араби в обществото. Те разполагат с демократични права и жизнен стандарт, които арабските държави рядко дават на своите граждани. Подозирам, че Ахмадинеджад всъщност се опитва да отклони вниманието ни от ужасяващите и противни нарушения на правата на човека в Ислямска република Иран.
В Иран журналистите, които се осмеляват да критикуват режима, биват хвърлени в затвора, докато в Израел има свобода на печата. В Иран прелюбодейците, хомосексуалистите и непълнолетните нарушители на закона биват екзекутирани, включително посредством убийство с камъни, докато в Израел лицата с различна сексуална ориентация се ползват с пълната закрила на закона. В Иран малцинства като християните и бахаите редовно биват преследвани, докато малцинствата в Израел са ценени и правата им биват зачитани.
Въпреки тези факти обаче много членове на Парламента по-скоро биха критикували демократичния ни съюзник Израел, отколкото да осъдят един варварски и потенциално катастрофален режим като този в Техеран.
Израел следва да знае, че има приятели в Парламента, приятели като мен, които ценят правата на човека и отхвърлят фанатизма. Според мен е срамно, че държавите-членки на Европейския съюз изпратиха делегации на "Дърбан II", знаейки, че президентът Ахмадинеджад ще присъства и ще направи скандално изявление.
Ana Maria Gomes
Някои считат Конференцията за преглед в Дърбан за успех. Окончателният документ всъщност зачита петте забележки, направени от Европейския съюз, и отразява един истински световен консенсус, за разлика от предишните варианти, които доведоха до толкова много и напрегнати разисквания.
За съжаление, не документът е този, който ще остане запечатан в спомените на онези, които дойдоха от цял свят, за да присъстват на разискванията в Женева. Те ще запомнят предимно дълбокото разделение, което беше причинено от конференция, посветена на едно всеобхватно признание и по-точно на борбата с расизма, и което насочи вниманието на света върху себе си.
Европа отново показа крехкостта на европейското единство по най-политически поляризиращите въпроси, какъвто определено беше случаят с конференцията.
Нищо не би могло да даде по-голям знак от колективното напускане на конферентната зала от всички държави-членки на Европейския съюз в отговор на провокиращите и неприемливи предложения, направени от иранския президент, който въпреки промяната на тона във Вашингтон, продължава да насочва държавата си към неминуем сблъсък със Запада. За съжаление, някои европейски държави дори не присъстваха в конферентната зала, за да изразят неодобрението си към речта, чиято единствена цел, както спомена генералният секретар на ООН, беше да отправя обвинения, да разделя и дори да подстрекава.
Съюз означава сила, а като демонстрира разделение, Европейският съюз показа слабост. Борбата с расизма и подбуждането към омраза от президента Ахмадинеджад и други заслужава повече.
Sophia in 't Veld
от името на групата ALDE. - (EN) Г-жо председател, искам да започна като направя обща забележка. Държавите не са расисти: хората са расисти. Сигурна съм, че в Иран има много хора, които не споделят възгледите на техния президент и според мен Европа пропусна добра възможност, като показа слабост, мълчание, разделение и отсъствие и не се изказа от името на тези хора в Иран, и позволи на хора като г-н Ахмадинеджад да правят расистките си изказвания.
Лично аз бях против бойкотирането на конференцията, но според мен още по-лошо беше, че нямаше никаква европейска стратегия. Защо Европа беше разделена? Бих поискала обяснение от Съвета - а аз внесох предложение за изменение с тази цел към доклада Obiols i Germà, който ще разискваме по-късно - защо нямаше европейска стратегия? Защо 27-те европейски държави не могат да постигнат съгласие по стратегия? Ако и когато Договорът от Лисабон влезе в сила, което е нещо, което се ползва с подкрепата на Съвета, то тогава 27-те държави-членки ще трябва да направят по-големи усилия за изготвяне на обща стратегия.
Що се отнася до въпроса с оклеветяването на религии, аз съм изключително обезпокоена, че именно орган на ООН може да приеме резолюции, които приканват за пълна забрана на оклеветяването на религии или на обиждането на религиите. В края на краищата, разбирам, че текстът е смекчен в окончателната резолюция, но продължавам да считам за обезпокоително, че нещо такова може да дойде от страна на ООН. Виждам обаче и иронията във факта, че и в залата е все още трудно да се критикуват - не да се оклеветяват, а критикуват - религиите и в частност една основна европейска религия. С колегата ми Cappato внесохме още едно предложение за изменение към доклада Obiols i Germà, с което критикуваме Ватикана за позицията му по отношение на кондомите в борбата със СПИН. Отново бих искала да помоля Съвета да разясни какво е било направено за изготвяне на европейска стратегия.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Г-жо председател, отново бих искала да подчертая, че окончателният документ от Конференцията за преглед в Дърбан беше одобрен с консенсус. Въпреки че текстът не е идеален, а е резултат от сложни преговори, моето мнение по отношение на новата позиция е, че е важно да продължим разискванията на новия документ и на често обсъжданите въпроси като расовата дискриминация, ксенофобията, стигматизацията и стереотипизацията на лица въз основа на тяхната религия или убеждения.
Трябва да се включим в по-задълбочена дискусия по един неконфронтационен начин, но да реагираме остро на неприемливи изказвания и опити да се използва процеса Дърбан за изразяване на расистка идеология. Силно вярвам, че без твърда позиция на Европейския съюз по отношение на защитата на правата на човека и борбата с расизма и ксенофобията процесът Дърбан може да поеме в грешна посока.
Hélène Flautre
(FR) Г-жо председател, наистина е жалко, че жертвите на расизма и дискриминацията не бяха основна тема на конференцията в Дърбан. Това, разбира се, е заради скандалното "похищение" на конференцията от страна на президента на Иран, което беше - и тук трябва да изразя тревогата си - капан, в който попаднаха няколко държави-членки на Европейския съюз. Това е проблемът.
Лично бих искала да благодаря на държавите-членки на Европейския съюз, че въпреки всичко поеха и продължават да поемат ангажимент; разполагаме със заключения, които са изцяло благородни, дори и да не са съвършени. Също така, бих искала да чуя становището на председателството относно усилията, направени или не от държавите-членки, за да гарантират, че Европейският съюз не изглежда дезорганизиран на конференцията, положение, което беше достойно за съжаление.
Ян Кохоут
действащ председател на Съвета. - (EN) Г-жо председател, Европейският съюз участваше активно в подготовката на конференцията и даде своя принос при изготвянето на окончателния документ, за да го направи възможно най-балансиран и за да гарантира, че той зачита съществуващите норми на правата на човека, особено по отношение на свободата на изразяване.
Европейският съюз успя и да гарантира, че Израел не беше изрично упоменат в текста. Беше възможно да се изготви текст, който зачита нашите забележки, до голяма степен благодарение на обединените усилия на Европейския съюз, при това независимо от факта, че някои държави-членки на Европейския съюз решиха да не участват в качеството си на такива.
Трябва да бъде споменато, че държавите, които не присъстваха, не попречиха на Европейския съюз да се изкаже в това си качество на конференцията. Председателството продължи вътрешното координиране на участието на Европейския съюз, включително подготовката на две изявления от името на всички държави-членки на Европейския съюз, които бяха направени от Швеция, която ще поеме предстоящото председателство. Окончателното изявление беше направено от името на 22 държави.
След края на конференцията в Дърбан Европейският съюз ще анализира как ще продължи да подкрепя програмата Дърбан. Фактът, че пет от 27-те държави-членки в края на краищата решиха изобщо да не участват в самата конференция поставя под съмнение ангажимента на Европейския съюз относно борбата с расизма и дискриминацията в бъдеще. Ние имаме многобройни достижения на общностното право по тези въпроси, върху които ще продължим да градим. Както правилно беше посочено - и приемам това за вид критика - в края на подготовката за конференцията не можахме да намерим допирни точки. Никога не е имало допирни точки, затова и нямаше позиция на Европейския съюз преди конференцията. Чрез консенсус беше решено, че съществуват позиции на отделните държави и затова делегациите напуснаха залата в качеството си на такива.
Отново заявявам, че министрите обсъдиха въпроса на последното заседание и поука ще бъде извлечена. Ще трябва да помислим и да се върнем към този въпрос, защото Европейският съюз не пое по "героичния" път на конференцията. Това трябва да бъде отбелязано.
Жак Баро
Благодарен съм за всичките ви изказвания. Миналия понеделник членът на Комисията Фереро-Валднер получи писмо от г-жа Пилай, Върховен комисар на Организацията на обединените нации по правата на човека, което беше изпратено на всички министри на външните работи на Съюза.
В писмото си г-жа Пилай припомни казаното от нея на 8 октомври в Брюксел, на съвместно организирана конференция на Европейския парламент за защита на активистите за правата на човека. Г-жа Пилай счита, че е важно да се възстанови определено единство във връзка със защитата и насърчаването на правата на човека в света, особено по отношение на борбата с расизма. Тя приканва всички държави-членки на Организацията на обединените нации да се присъединят към изпълнението на програмата на Организацията на обединените нации за борба с расизма, по-специално във вида, посочен в окончателния документ от Конференцията в Дърбан.
Считам, че Европейският съюз трябва да помисли обстойно какъв отговор да бъде даден на тази покана. Във всеки случай, Европейският съюз прие политика за активна борба с расизма. Съюзът трябва да продължи да бъде бдителен и ангажиран, за да могат международните усилия по този въпрос да продължат да бъдат ефективни. Лично аз споделям изразеното тук мнение: Европа, която разполага със стратегия и която не действа дезорганизирано, със сигурност щеше да може да се възползва от възможността да изрази единодушно своето неодобрение на неприемливите изявления. Нека това ни бъде за урок. Благодарен съм за казаното от председателството, че това следва да ни е за урок и че - с нови сили след ратифицирането на Договора от Лисабон - ние ще можем да направим външната политика на Европейския съюз за правата на човека, а по този начин и европейските дейности в многостранните органи, по-ефективни. По този въпрос аз мога единствено да се присъединя към изказванията на членовете на Парламента, на които съм благодарен. Отново, това трябва да ни насърчи да помислим внимателно, за да изготвим по-ефективни стратегии за в бъдеще.
Председател
Разискването приключи.
