Yhteisön rautatiet
Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
Jarzembowskin laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0417/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta (KOM(2002) 25 - C5-0038/2002 - 2002/25(COD))
Sterckxin laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0424/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta (KOM(2002) 21 - C5-0039/2002 - 2002/0022(COD))
Ainardin laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0418/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi Euroopan laajuisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY ja direktiivin 2001/16/EY muuttamisesta (KOM(2002) 22 - C5-0045/2002 - 2002/0023(COD)) ja
Savaryn laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0441/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan rautatieviraston perustamisesta (KOM(2002) 23 - C5-0046/2002 - 2002/0024(COD)).

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensinnäkin esittää lämpimät kiitokseni neljälle esittelijälle erinomaisesta työstä, jonka tuloksena täysistunnon käsiteltäväksi esitetään mietintöjä, joita voidaan pitää kokonaisuutena tarkasteltuina myönteisinä. Nämä mietinnöt ovat samansuuntaisia komission ehdotuksen kanssa, ja niissä tuetaan komission yhteisön rautateitä koskevaa lähestymistapaa.
Haluan kiittää parlamenttia, joka on lisäksi käsitellyt näitä mietintöjä kokonaisvaltaisena pakettina eikä ole antanut periksi kiusaukselle jakaa sitä osiin, mikä olisi epäilemättä estänyt meitä saavuttamasta viimeinkin yhteistä tavoitettamme eli todellisen eurooppalaisen rautatieliikennealueen perustamista.
Arvoisat parlamentin jäsenet, tämä on toinen vaihe eurooppalaisen rautatieliikennealueen perustamiseen tähtäävässä pitkittyneessä prosessissa. Infrastruktuuripaketin muodostavat kolme direktiiviä tulivat voimaan 15. maaliskuuta 2001, ja ne on saatettava osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä 15. maaliskuuta 2003 mennessä. Meidän on näin ollen nyt täydennettävä tämä oikeudellinen kehys nopeuttaaksemme todellisen eurooppalaisen rautatieliikennealueen perustamista. Tänään keskusteltavana ovat neljä ehdotusta kuuluvat tämän prosessin piiriin.
Käsittelen ensiksi komission ehdotusta direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta. Ehdotuksella laajennetaan käyttöoikeuksia koskemaan jäsenvaltioiden rautateiden infrastruktuuria ja tavaraliikennepalveluja, ja sen tavoitteena on nopeuttaa rautatiemarkkinoiden avaamista. Tätä ehdotusta käsittelevän mietinnön esittelijä Jarzembowski on tehnyt erinomaista työtä.
Arvoisat parlamentin jäsenet, eurooppalaista liikennepolitiikkaa käsittelevässä valkoisessa kirjassa annetaan hälyttävä kuva rautateiden tavaraliikenteen kehityksestä. Rautateiden tavaraliikenteen osuus koko unionin sisäisestä tavaraliikenteestä on vähentynyt puoleen viimeisten 20 vuoden aikana siten, että vuonna 1980 sen osuus oli 15 prosenttia mutta vuonna 1999 enää 8 prosenttia. Näiden 20 vuoden aikana asiakkaille tarjottavien tavaraliikennepalvelujen laatu ei ole parantunut vaan se on tietyissä jäsenvaltioissa päinvastoin huonontunut. Rautateiden tavaraliikennepalvelujen kehittäminen on näin ollen erittäin kiireellinen asia. En usko, että voimme odottaa vuoteen 2008 saakka avataksemme rautateiden kansainvälisen tavaraliikenteen kilpailulle koko eurooppalaisessa rautatieverkossa.
Meidän on käsiteltävä myös kansallista rautatieliikennettä. Komissio ehdottaa siksi tiettyjä muutoksia, joilla korvataan direktiivissä 2001/12/EY säädetyt tavaraliikennepalvelujen avaamista koskeva aikataulu ja menettelytavat ja joilla aikaistetaan koko verkon avaamista sekä kansalliselle että kansainväliselle tavaraliikenteelle. Käytännössä käyttöoikeuksien täydellinen avaaminen tulisi tavaraliikenteen osalta voimaan vuoteen 2006 mennessä, mikä tarkoittaisi sitä, että koko verkon avaamista aikaistetaan kahdella vuodella.
Arvoisat parlamentin jäsenet, toisessa komission ehdottamassa direktiivissä käsitellään tietysti rautateiden turvallisuutta. Liikenneturvallisuus on uskoakseni asia, joka askarruttaa ja mietityttää meitä kaikkia erityisesti tällä hetkellä. Haluan kiittää myös jäsen Sterckxiä hänen työstään.
Meidän on taattava, ettei Euroopan rautatieverkon yhdentäminen tarkoita korkeimpien turvallisvaatimusten heikentämistä unionin eri jäsenvaltioissa. Meidän on kuitenkin samaan aikaan varmistettava, että yhteisten sääntöjen laatimisella estetään turvallisuuskysymysten mahdolliset markkinoiden toimintaan kohdistuvat haitat ja kaikenlaisen verkkojen käyttöoikeuksia koskevan syrjinnän esiintyminen. Rautatieliikennepalvelujen sisämarkkinoita ei voida luoda, ellei samaan aikaan laadita yhteisiä turvallisuussääntöjä.
Markkinoiden avaaminen ja monopolien lakkauttaminen muuttaa lisäksi merkittävästi vastuujärjestelmän kaltaista tärkeää turvallisuustekijää, minkä vuoksi on luotava johdonmukainen, avoin ja selkeä toimintakehys, joka estää kaikenlaisten turvallisuuteen liittyvien epäilysten syntymisen.
Yhteisön rautateiden turvallisuutta käsittelevässä direktiiviehdotuksessa keskitytään neljään alaan. Siinä käsitellään ensinnäkin kansallisten turvallisuusviranomaisten perustamista. Turvallisuusviranomaisten toiminta on erotettu liikenteenharjoittajien toiminnasta, ja näillä viranomaisilla on selkeästi määritellyt vastuualueet. Lisäksi ehdotuksessa määritellään rautateiden infrastruktuurin hallinnon ja rautatieyritysten kannalta olennaiset turvallisuusjärjestelmien osat ja tarkastellaan yhteisten turvallisuustavoitteiden ja -menetelmien määrittelyä ja käyttöönottoa varten perustettavaa mekanismia, sillä näiden tavoitteiden ja menettelyjen käyttöönotto kuuluu tulevaisuudessa Euroopan rautatieviraston tehtäviin. Direktiiviehdotuksessa käsitellään edelleen turvallisuustodistusten myöntämistä, sisältöä ja voimassaoloaikaa koskevan yhteisen järjestelmän perustamista. Ehdotuksessa esitetään lopuksi, että rautatieliikenteessä olisi muiden liikenteen alojen tapaan sovellettava onnettomuuksien riippumatonta teknistä tutkintaa koskevaa periaatetta.
Käsittelen seuraavaksi kolmatta direktiiviehdotusta. Euroopan laajuisen rautatieverkon perustaminen sekä yhteisen turvallisuustason ja selkeästi määriteltyjen vastuualueiden turvaaminen edellyttää myös yhteentoimivan järjestelmän luomista. Komissio on näin ollen ehdottanut yhteentoimivuudesta annetun direktiivin 96/48/EY ja direktiivin 2001/16/EY muuttamista, jota käsittelevän mietinnön esittelijänä toimii jäsen Ainardi.
Tältä osin kyse on pääasiassa niiden muutosten tekemisestä, jotka kokemus on osoittanut tarpeellisiksi, ja yhtenäisyyden turvaamisesta verkossa, jossa käyttöoikeuksien avaaminen toteutetaan ja jossa on sovellettava yhteentoimivuuden vaatimuksia.
Kyse on myös siitä, että kansallisille liikenteenharjoittajille lähetetään erittäin selkeä viesti siitä, että niiden on yhdenmukaistettava kalustoaan kustannusten vähentämiseksi. Euroopan laajuisen rautatieverkon luominen edellyttää hallinnollisten esteiden poistamisen lisäksi myös teknisten esteiden poistamista.
Haluan ilmaista kiitollisuuteni parlamentin ja esittelijän tämän erittäin teknisen ja vaikean aiheen parissa tekemästä työstä, joka on jälleen kerran ollut ensiluokkaista.
Käsittelen lopuksi neljättä eli Euroopan rautatieviraston perustamista koskevaa direktiiviehdotusta, jonka osalta jäsen Savary on tehnyt erittäin merkittävää työtä.
Rautatievirasto on Euroopan laajuisen rautatiejärjestelmän kulmakivi ja tekee siitä eheän kokonaisuuden. Se on myös väline, jonka avulla voimme edistyä rautateiden turvallisuuden yhteentoimivuuden alalla ja taata näin eurooppalaisen rautatieverkon yhdentymisen.
Virasto antaa teknistä tukea päätöksenteossa laatimalla komissiolle lausuntoja ja suosituksia, mutta sillä ei ole itsenäistä lainsäädäntö-, sääntely- eikä valvontavaltaa. Komissio hyväksyy kyseiset tekstit komitologiamenettelyssä, kuten tällä hetkellä tapahtuu yhteentoimivuuden osalta.
Viraston pääasialliset toimialat ovat seuraavat. Se osallistuu ensinnäkin rautateiden turvallisuutta ja yhteentoimivuutta koskevien direktiivien tekniseen valmisteluun. Ensiksi mainitussa direktiivissä käsitellään erityisesti yhteisiä turvallisuustavoitteita ja turvallisuusmenetelmiä. Rautatieviraston tehtäviin kuuluu lisäksi kansallisten turvallisuudesta ja yhteentoimivuudesta vastaavien viranomaisten verkoston luominen. Virasto antaa lisäksi komissiolle ja kansallisille viranomaisille teknistä tukea turvallisuussääntöihin liittyvissä erityiskysymyksissä.
Euroopan rautatievirasto, jossa työskentelee kaikkiaan noin sata henkilöä, vastaa rautatiejärjestelmien teknisen lähentämisen tukemisesta ja toimii riippumattomana virastona, vaikka se tekeekin tiivistä yhteistyötä tällä alalla toimivien asiantuntijoiden kanssa.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että direktiiviehdotusten tarkoituksena on myös varmistaa, että 15 yhteensopimatonta kansallista järjestelmää kehittyy teknisesti kohti yhdentynyttä ja kilpailukykyistä Euroopan rautatieliikennealuetta. Lisäksi näillä ehdotuksilla pyritään nopeuttamaan tavaraliikennepalvelujen markkinoiden avaamista, jotta liikenteenharjoittajat voivat tarjota tehokkaita tavaraliikennepalveluja kaikkialla unionissa. Meidän pitäisi viimeinkin muodostaa 2000-luvun mukainen nykyaikainen rautatiejärjestelmä, jotka pystyvät kilpailemaan tehokkaasti muiden liikennemuotojen kanssa.

Jarzembowski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, tänään on mielestäni hyvä päivä, vaikka tätä keskustelua kuulemassa ei olekaan niin suuri joukko parlamentin jäseniä kuin olisin toivonut. Olemme nimittäin viimeinkin luomassa sisämarkkinoita myös rautatieliikenteen alalla, ja toivon, että lehdistö raportoi tästä tärkeästä keskustelusta. Rautatieliikenteen sisämarkkinoiden luominen on ehdottomasti erittäin tärkeä asia, koska ne ovat oikeastaan ainoat sisämarkkinat, joita ei ole vielä toteutettu liikenteen alalla. Arvoisa komission jäsen, annamme siksi neljässä mietinnössämme periaatteessa täyden tukemme komission rautateiden kehittämistä koskeville perusajatuksille. Koska olemme kuitenkin oman arvonsa tunteva parlamentti ja toinen yhteisön lainsäädäntövallan käyttäjistä, olemme myös esittäneet joitakin merkittäviä tarkistuksia komission neljään direktiiviehdotukseen. Toivon komission jäsenen tukevan kaikkia näitä tarkistuksia.
Miksi olemme esittäneet näitä tarkistuksia? Koska pyrimme vauhdittamaan rautatiealan elpymistä Euroopan unionissa. Meidän on luotava tarvittavat edellytykset nopeammin, koska jos emme onnistu elvyttämään rautateitä, emme myöskään pääse valkoisessa kirjassa asetettuun eurooppalaista liikennepolitiikkaa koskevaan tavoitteeseemme vuoteen 2010 mennessä. Haluamme palauttaa vuoteen 2010 mennessä eri liikennemuotojen välisen tasapainon, mikä tarkoittaa käytännössä sitä, että haluamme siirtää tavaraliikennettä maanteiltä rautateille ja kuljettaa yhä useampia matkustajia rautateillä lentoliikenteen tai maantieliikenteen sijasta.
Jos aiomme saavuttaa tämän tavoitteen eli kasvattaa jälleen rautatieliikenteen osuutta liikenteen kokonaismäärästä, meidän on luotava sille asianmukaiset edellytykset. Tämä tarkoittaa ensinnäkin sitä, että rautatieverkot todellakin avataan nykyisille ja uusille rautatieyrityksille eli että rautatieverkon käyttöoikeudet vapautetaan koko unionissa. Eurooppalaisten standardien käyttöönotto merkitsee lisäksi sitä, että meidän on myös ylitettävä fyysisesti jäsenvaltioiden välisiä rajoja. Näin ollen junien on voitava ylittää rajoja pysähtymättä tai hidastamatta, jotta voimme tehdä sisämarkkinoiden tarjoamista eduista totta myös teknisellä tasolla. Lisäksi korkean turvallisuustaso on varmistettava. Koska jäsenvaltioissa toimii tulevaisuudessa kansallisten rautatieyritysten lisäksi kasvava joukko koko unionin alueella toimivia yksityisiä rautatieyrityksiä, kansalliset viranomaiset eivät voi enää vastata turvallisuusvaatimuksista yksin. Tarvitsemme siis yhteiset, tiukat eurooppalaiset turvallisuusvaatimukset, joista hyötyvät sekä matkustajat että rautatiehenkilöstö.
Tarvitsemme lisäksi Euroopan rautatievirastoa edistämään tarmokkaasti kaikkia näitä toimia ja valvomaan niitä. Olemme saavuttaneet edistystä yhteentoimivuuden alalla, mutta edistyminen on ollut liian hidasta. Eräässä yhteentoimivuutta käsitelleessä konferenssissa tekniset asiantuntijat kertoivat, että kestäisi 30 vuotta saavuttaa yhteentoimivuus, jolla tarkoitetaan sitä, että junat voivat käyttää eri verkkoja pysähtymättä välillä. Hyvät parlamentin jäsenet, jos odotamme näin pitkään, Euroopassa ei ole enää jäljellä kaupalliselta pohjalta toimivia rautateitä. Me haluamme kuitenkin rautateiden säilyvän, ja näin ollen meidän kaikkien läsnä olevien on ajettava ponnekkaasti näitä toimia. Tämän vuoksi tarvitsemme myös Euroopan rautatievirastoa.
Komission ehdotuksissa kaavailluilla rautateiden sisämarkkinoilla on erittäin tärkeää, että nykyaikaiset ja tulevaisuuteen suuntautuneet rautatieyritykset houkuttelevat rautateille lisää tavaraliikennettä ja matkustajia tarjoamalla palveluja, joita asiakkaat haluavat ja jotka pysyvät aikataulussa. Nykyisin käytössä olevan suunnittelujärjestelmän vuoksi rautatieyritys voi taata, milloin Saksasta Italiaan liikennöivä juna saapuu määränpäähänsä, koska matka-ajassa on tuntien ja jopa päivien mittaisia viivytyksiä. Ellemme luovu nykyisen kaltaisesta suunnittelujärjestelmästä, rautatiet eivät pysty kilpailemaan raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen kanssa. Haluamme kuitenkin luoda edellytykset sen varmistamiseksi, että junat voivat kilpailla näiden ajoneuvojen kanssa.
Esitän seuraavaksi neljä lyhyttä mietintöäni koskevaa huomautusta. Arvoisa komission jäsen, ensimmäinen huomautukseni koskee asiaa, josta olemme nyt nähdäkseni samaa mieltä. Komissio halusi lykätä erityisen tavaraliikennepalvelujen rautatieverkon eli niin sanotun Euroopan laajuisen rautateiden rahtiliikenneverkon (TERFN) käyttöönottoa, jonka on ensimmäisen rautatiepaketin mukaan määrä tapahtua 15. maaliskuuta 2003. Vastustamme tätä lykkäystä ja katsomme, että tarvitsemme tätä 15. maaliskuuta käyttöön otettavaa erityistä rautatieverkkoa saadaksemme kokemusta kansainvälisestä tavaraliikenteestä. Toivon komission yhtyvän tähän näkemykseen.
Toiseksi komissio on asettanut tavoitteekseen, että koko verkko avataan sekä kansainvälisille että kansallisille tavaraliikennepalveluille 1. tammikuuta 2006 mennessä, kuten myös komission jäsen äsken mainitsi. Tämä tavoite pitäisi mielestämme ilmaista selkeästi jo nyt eikä vasta puolitoista tai kaksi vuotta direktiivin voimaantulon jälkeen. Haluamme kaikkien tietävän, että 1. tammikuuta 2006 he voivat varautua siihen, että verkot todellakin avataan tavaraliikennepalveluille.
Arvoisa komission jäsen, kolmanneksi katsomme, että meidän on myös laajennettava näitä rautateiden tavaraliikenteen harjoittamista koskevia oikeuksia koskemaan muita liikenteenharjoittajia, ei siis pelkästään perinteisiä tai uusia rautatieyrityksiä vaan myös laivaajia ja huolitsijoita. Pystymme nimittäin siirtämään tavaraliikennettä maanteiltä rautateille vain, jos kaikki alan toimijat, laivaajat ja huolitsijat mukaan lukien, ovat tässä mukana. Toivon näin ollen, että kannatatte myös verkon käyttöä koskevia ja tähän käyttöön kytkeytyviä oikeuksia, jotka haluamme myöntää näille rautatiepalvelujen käyttämisestä kiinnostuneille ryhmille.
Arvoisa komission jäsen, viimeinen huomautukseni koskee asiaa, jota ette käsitelleet äskeisessä puheenvuorossanne, mutta haluan joka tapauksessa esittää tämän pyynnön. Totesitte puheenvuorossanne, ettei komissio halunnut esittää ehdotuksia verkkojen avaamiseksi myös henkilöliikennepalveluille ennen vuotta 2003. Me parlamentissa olemme yhden askeleen edellä teitä ja olemme jo todenneet, että haluamme vähentää unionin sisäistä lentoliikennettä ja että haluaisimme matkustajien käyttävän mieluummin kansainvälisiä rautateiden henkilöliikennepalveluja. Tavoitteenamme on näin ollen myös rautateiden henkilöliikennepalvelujen avaaminen kilpailulle. Ehdotammekin, että tavaraliikennepalvelujen tapaan verkko avataan kansainvälisille henkilöliikennepalveluille 1. tammikuuta 2006 mennessä ja kansallisille henkilöliikennepalveluille kaksi vuotta myöhemmin eli 1. tammikuuta 2008 mennessä. Arvoisa komission jäsen, jos haluamme varmistaa, että ilmatilaa käytetään järkevästi, meidän on nimenomaan houkuteltava enemmän matkustajia rautateille. Toivon teidän tukevan meitä tältä osin.
Esitän lopuksi kaksi huomautusta jäsen Sterckxin mietinnöstä. Tämä turvallisuusvaatimuksia käsittelevä mietintö on mielestäni niin suurenmoinen, että voin ainoastaan todeta, että mietinnön pääkohdissa pureudutaan asian ytimeen täsmentämällä säännöksiä ja ajamalla rautateiden korkeaa turvallisuustasoa matkustajien ja henkilöstön etujen nimissä. Annamme siksi tälle mietinnölle täyden tukemme. Arvoisa komission jäsen, toivon lopuksi, että olette samaa mieltä kanssamme siitä, että meidän todellakin pitäisi rohkaista puheenjohtajavaltio Kreikkaa hyväksymään neuvoston yhteiset kannat maaliskuussa. Jos näin tapahtuu, voimme siirtyä menettelyssä eteenpäin ja saada tämän Euroopan yhteisön rautateiden avaamista käsittelevän luvun mahdollisesti päätökseen vuoden loppuun mennessä. Vaikka pari jäsenvaltioita pitäisikin rautatieliikenteen avaamista ongelmallisena, EY:n perustamissopimus mahdollistaa päätöksen tekemisen ministerineuvoston enemmistöllä, ja meidän pitäisi rohkaista kreikkalaisia hyödyntämään tätä mahdollisuutta.
Sterckx (ELDR)
 - (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, useimmat meistä parlamentissa ovat nähdäkseni yhtä mieltä siitä, että tarvitsemme eurooppalaisen rautateitä koskevan lähestymistavan ja ettei kansallisilla rautatiemonopoleilla ole tulevaisuutta. On kuitenkin selvää, että tämänkaltaisille eurooppalaisille markkinoille, joille on tulossa lisää toimijoita, tarvitaan asianmukaiset turvallisuusjärjestelyt. Rautateiden turvallisuustilanne on tällä hetkellä tyydyttävä. Rautatieliikenne on turvallinen liikennemuoto, jonka on säilyttävä vähintään yhtä turvallisena kuin se on nyt. Lisäksi meidän on pyrittävä parantamaan rautateiden turvallisuustasoa siellä, missä se on mahdollista.
Nyt parlamentin käsiteltävänä oleva direktiivi on ensimmäinen askel kohti eurooppalaista rautateiden turvallisuuspolitiikkaa. Jäsenvaltioissa on tällä hetkellä edelleen liian paljon erilaisia sääntöjä ja säännöksiä, jotka tekevät näistä eurooppalaisista rautatiemarkkinoista monissa tapauksissa liian monimutkaiset. Meidän on siksi kehitettävä tässä direktiivissä standardimenettely kansallisten turvallisuussääntöjen määrittämistä varten.
Turvallisuuspolitiikkaan kuuluu ensinnäkin rakenne. Kuka on vastuussa mistäkin asiasta? Rautatieyritykset ovat tietysti vastuussa siitä, mitä ne tekevät, ja parlamenttina lisäämme tämän vastuun piiriin myös infrastruktuurin hallinnon. Jokaisessa jäsenvaltiossa pitäisi siksi olla turvallisuudesta vastuussa oleva elin, joka on riippumaton ja jonka toiminta on avointa. Kaikkien on tiedettävä, miten asiat ovat. Rautateiden käytön osalta olen kuitenkin sitä mieltä, että turvallisuudesta vastuussa olevien elinten on voitava hyödyntää nykyisten rautatieyritysten tietotaitoa, tietämystä ja kokemusta.
Toiseksi tarvitsemme yhteisen turvallisuutta koskevan lähestymistavan, yhteisen turvallisuustavoitteen. Parlamentti katsoo, että kun tämä tavoite on määritelty, se on esitettävä uudelleen neuvostolle ja parlamentille eikä sitä pidä jättää pelkästään kansallisista asiantuntijoista koostuvan komitean arvioitavaksi. Tarvitsemme yhteisen tavoitteen lisäksi myös yhteisen toimintatavan, ja suhtaudun hieman teitä ankarammin uusien kansallisten sääntöjen käyttöönoton rajoittamiseen. Meidän on oltava mahdollisimman tiukkoja tässä suhteessa, ja komissiolla on oltava viimeinen sana näiden sääntöjen käyttöönoton rajoittamisessa.
Meidän on myös asetettava eurooppalainen tavoite ja todettava, että tavoitteenamme on saavuttaa ainoastaan yhdet eurooppalaiset säännöt. Olen myös tässä suhteessa hieman kunnianhimoisempi kuin komissio. Meidän ei välttämättä tarvitse saavuttaa tätä tavoitetta heti, mutta meidän on ainakin voitava sanoa, mitä pyrimme saavuttamaan. Kaikilla liikenteenharjoittajilla on oltava käytössään turvallisuusjohtamisjärjestelmä, ja henkilökuntaa, liikkuvaa kalustoa ja myös infrastruktuurin hallintoa varten on oltava yhteiset turvallisuustodistukset. Rautatiehenkilöstön osalta olen sitä mieltä, että veturinkuljettajien eurooppalainen ajokortti on tärkeä ja että meidän on tehtävä työtä sen aikaansaamiseksi. Viestintä on myös tärkeä asia, ja olen lisännyt sen mietintööni. Jos ylitetään kielirajoja, on myös varmistettava, että pystytään ratkaisemaan kielestä aiheutuvat ongelmat. Euroopan rautatievirastolla on oltava sanansa sanottavanaan siinä, miten nämä ongelmat on määrä ratkaista. Viestintä on kuitenkin tärkeä asia rautatieliikenteen kannalta.
Kolmanneksi meidän on kehitettävä yhteinen onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintamenetelmä, riippumaton tutkintaelin ja kriteerit, joita näissä tutkimuksissa on noudatettava.
Olemme toisaalta tehneet lähestymistavastamme mahdollisimman eurooppalaisen ja sisällyttäneet siihen mahdollisimman riippumattomat valvojat ja toisaalta löytäneet teoreettisen mallin, joka toimii myös käytännössä. Nämä kaksi asiaa ovat mielestäni tasapainossa. Ette saa näin ollen yksinkertaisesti hylätä tietämystä, jota vanhoilla rautatiemonopoleilla on käytössään, vaan teidän on käytettävä sitä toimivan järjestelmän luomiseksi. Olen vakuuttunut siitä, että olemme nyt vasta alkuvaiheessa ja että tämä on ensimmäinen askel kohti eurooppalaista turvallisuuspolitiikkaa. Meidän on keskusteltava rautateiden turvallisuudesta vielä joitakin kertoja ja muutettava ja mukautettava direktiivejä seuraavien 10, 15 ja 20 vuoden aikana. Nyt luomamme rakenteen on myös osoitettava lujuutensa käytännössä, ja meidän on varmistettava, että olemme riittävän joustavia tunnustaaksemme virheemme ja korjataksemme ne tarvittaessa.
Olemme mielestäni myös saavuttaneet hyvän tasapainon rautatiehenkilöstön osallistumisen osalta. Rautateillä työskentelevien on tärkeää osallistua heitä koskeviin asioihin. Turvallisuus on myös ihmisen aikaansaannosta, ja turvallisuudesta vastuussa olevien henkilöiden on osallistuttava päätöksentekoon. Tämä onkin mielestäni todettu selvästi käsiteltävänä olevassa direktiiviehdotuksessa.
Jäsen Ainardin teknisiä esteitä ja jäsen Savaryn Euroopan rautatievirastoa käsittelevän mietinnön myötä olemme näin ollen ottamassa merkittävää askelta kohti Euroopan laajuista rautatiejärjestelmää. Euroopan rautatievirastolla onkin tulevaisuudessa hyvin tärkeä asema, koska sille lankeaa erittäin suuri osa tämän järjestelmän luomiseen liittyvästä työstä. Jäsen Jarzembowskin mietintö on myös tärkeä askel eteenpäin. Tarvitsemme avoimia, dynaamisia ja kaupallisesti suuntautuneita rautatieyrityksiä, jotka ajattelevat eurooppalaisesti eivätkä pelkästään kansallisesti tai paikallisesti. Kansallinen monopolikulttuuri on edelleen hyvin näkyvä ja estää liian usein eurooppalaisten rautateiden tehokkaan toiminnan.
Kuten jäsen Jarzembowski ja komission jäsen myös totesivat, tarvitsemme dynaamista rautatieteollisuutta. Kun tarkastelette liikennetalouden kehitystä, havaitsette, miten tärkeä rooli rautatieyrityksillä on tässä kehityksessä. Jäykistyn aina kauhusta, kun kuulen rautatieyrityksiä edustavien henkilöiden toteavan, että jos emme mukaudu kehitykseen nopeasti, rautateiden tavaraliikenne loppuu kokonaan ja meidät hinnoitellaan ulos markkinoilta, mikä ei johdu niinkään hinnoista vaan huonoista työskentelykäytännöistä. Raideliikenne on kestävän kehityksen periaatteiden mukaista, minkä vuoksi meidän on huolehdittava siitä. Arvoisa komission jäsen, parlamentin mietintöjen ja teidän ehdotustenne myötä olemme mielestäni ottamassa merkittävää askelta eteenpäin, sillä meidän on edettävä kohti eurooppalaisia liikennemarkkinoita.

Ainardi (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kun otetaan huomioon, että Euroopan unioni on julkaissut valkoisen kirjan, jossa selitetään rautatieliikenteen elvyttämisen tarpeellisuutta, on erittäin tärkeää varmistaa eurooppalaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus, jos tätä järjestelmää aiotaan kehittää. Yhteentoimivuus on erittäin tärkeää eurooppalaisten rautateiden tulevaisuudelle 2000-luvulla. Rautatieliikenne on kestävän kehityksen kannalta suotuisampi liikennemuoto kuin maantieliikenne ja aiheuttaa myös vähemmän ulkoisia kustannuksia kuin maantieliikenne. Rautatieliikenne on myös ympäristöystävällisempi ja turvallisempi liikennemuoto kuin maantieliikenne. Kaikesta tästä huolimatta rautateiden tavaraliikenne on vähentynyt viimeisten 20 vuoden aikana.
Tähän rautateiden tavaraliikenteen vähenemiseen on mielestäni kolme pääsyytä. Ensinnäkin teollisuusstrategioissamme suositaan maantieliikennettä ja niin sanottua JIT-tuotantoa (Just In Time; juuri oikeaan tarpeeseen), mikä johtaa tavarankuljetusten määrän lisääntymiseen sekä suurempaan hajauttamiseen ja pirstoutumiseen. Lisäksi maantie- ja rautatieliikenteen välinen kilpailu on vääristynyt. Maantieliikennettä koskevan sosiaalisen sääntelyn taso on huomattavan alhainen rautateiden vastaavaan tasoon verrattuna. Ajattelen tässä yhteydessä erityisesti sitä, ettei tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamista koskevassa asetusehdotuksessa, jota käsitellään seuraavaksi keskusteltavassa Markovin mietinnössä, käsitellä riittävästi ajoajan rajoittamista. Vaikka jäsen Markov ja työllisyys- ja sosiaalivaliokunta ehdottivat ajoajan lyhentämistä 45 tuntiin, se on edelleen 56 tuntia, joka on selkeästi edelleenkin aivan liian pitkä. Yhdyn lopuksi näkemykseen siitä, että eri verkkojen kehittyminen kansallisten eritelmien pohjalta on rajoittanut kauppaa sekä johtanut puutteelliseen yhteistyöhön ja yhteensopimattomiin standardeihin.
Mietinnössäni, jossa käsitellään sekä suurten nopeuksien verkkoa että tavanomaista verkkoa, pyritään näin ollen parantamaan näiden standardien yhteensopivuutta yhdenmukaistamalla kahta nykyistä direktiiviä. Mietintöön sisältyy myös joukko ehdotuksia, joiden tarkoituksena on nopeuttaa yhdenmukaistamista ja laajentaa sen soveltamisalaa. Haluaisin huomauttaa, että mietintöni liittyy läheisesti Euroopan rautatieviraston perustamista käsittelevään mietintöön. Niinpä mietintööni sisältyy useita Euroopan rautatieviraston eri näkökohtia koskevia päätöksiä, joiden tarkoituksena on varmistaa paketin johdonmukaisuus.
Mietintöä valmistellessani tapasin moneen otteeseen rautatieliikenteen harjoittajia, asiantuntijoita, komission edustajia, ammattijärjestöjä ja jäsenvaltioiden viranomaisia. Näissä tapaamisissa nousi esille useita kysymyksiä, joihin haluan kiinnittää huomiotanne. Ensinnäkin yhteentoimivuuden saavuttamisen kannalta on mielestäni ehdottoman olennaista, että otetaan täysimääräisesti huomioon tällä alalla työskentelevien ammattilaisten taidot ja tietotaito. Euroopan unionin on varmistettava rautatiealan osallistuminen päätöksentekoprosessiin, jos se aikoo yhdenmukaistaa rautatiejärjestelmää. Esimerkiksi yhden rautatiehenkilöstön kanssa järjestetyn tapaamisen aikana minulle ehdotettiin tallennuslaitteen käyttöönottoa junissa. Sisällytin tämän ehdotuksen mietintööni, koska se oli mielestäni asian kannalta merkityksellinen. Tallennuslaitteiden käyttöönotolla on nyt laaja tuki, ja tämä ehdotus sisältyy mietintööni. Toiseksi kaikkien näiden tapaamisten seurauksena minulle on käynyt selväksi, että yhdenmukaistaminen ja turvallisuussäännöt liittyvät toisiinsa erottamattomasti ja ettei yhdenmukaistamista voida toteuttaa vähimmäistasolla. Turvallisuusvaatimusten taso vaihtelee Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Infrastruktuurin käytön helpottamiseksi tehtävällä turvallisuusvaatimusten heikentämisellä olisi kielteisiä vaikutuksia, ja se olisi jopa vaarallista. Turvallisuustason alentaminen ei olisi yhdenmukaistamisen etujen mukaista.
Ratkaisematta jää edelleen yksi kysymys, nimittäin rahoitus. Tämän uuden kehitysvaiheen saavuttaminen edellyttää valtavia investointeja. Yhteentoimivuuden rahoitusta ei ole vaatimuksista huolimatta otettu huomioon yhteisön talousarviossa.
Olen iloinen, että olemme päässeet yhteisymmärrykseen Sterckxin mietintöön sisältyvästä direktiiviehdotuksen 29 artiklaa koskevasta tarkistuksesta, jolla pyritään edistämään yhteiskunnallista vuoropuhelua. Pidän erittäin tärkeänä myös Savaryn mietinnön osalta saavutettua yhteisymmärrystä, joka koskee henkilöstön edustajien osallistumista heihin suoraan vaikuttavien yhteentoimivuuden teknisten eritelmien (YTE) laatimiseen.
Varmistaakseni eri mietintöjen johdonmukaisuuden ja paketin yhtenäisyyden haluaisin ehdottaa kolmea suullista tarkistusta, joissa otetaan huomioon Sterckxin ja Savaryn mietintöjen osalta saavutettu yhteisymmärrys. Haluaisin myös ehdottaa tarkistusta, joka koskee rahoituskysymyksiä. Vaikka olenkin tietoinen siitä, etteivät kaikki parlamentin jäsenet ole tältä osin samaa mieltä kanssani, toivon, että te kaikki ymmärrätte asian tärkeyden. Tämä paketti kokonaisuutena on äärimmäisen tärkeä, kun otetaan huomioon, mistä kaikesta tässä on kysymys. Meillä on valtavan suuri vastuu tulevaisuudesta, kun suunnittelemme 2000-luvun eurooppalaista rautatiejärjestelmää.
Haluaisin lisäksi ilmaista mielipiteeni paketista kokonaisuutena. Jarzembowskin laatimassa mietinnössä ehdotetaan rautateiden tavaraliikennepalvelujen täydellistä vapauttamista vuoteen 2003 mennessä ja kansallisten henkilöliikennepalvelujen vapauttamista vuoteen 2008 mennessä. Minun on todettava, että olen huolestunut ehdotuksista, joilla pyritään nopeuttamaan tätä vapauttamista komission ehdotusten mukaisesti. Ensimmäistä rautatiepakettia ollaan vasta saattamassa osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä, ja tämän paketin vaikutuksia koskeva arviointi on siten vielä tehtävä. Olen myös huolestunut Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmistä, joissa perustellusti vaadittiin komissiota tekemään selvitys ensimmäisen rautatiepaketin toimivuudesta ennen uusien ehdotusten esittämistä.
Olen samaa mieltä siitä, että meidän on elvytettävä rautatiejärjestelmää. Standardien yhdenmukaistaminen on nähdäkseni erittäin tärkeä kysymys, kuten Euroopan rautatieviraston ja tiukkojen turvallisuussääntöjen tarpeellisuuskin. En kuitenkaan ymmärrä, miksi rautatieverkon kehittäminen ja kilpailulle avaaminen pitäisi tehdä samanaikaisesti ja miten tämä olisi määrä toteuttaa käytännössä. Sterckxin turvallisuutta käsittelevä mietintö on myös erittäin tärkeä, koska siinä ilmaistaan komission tapaan erityinen huoli turvallisuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta. Turvallisuusvaatimusten yhdenmukaistamisessa pitäisi kuitenkin ottaa huomioon rautatiealalla vallitseva todellisuus erityisesti täytäntöönpanoaikojen osalta. Olisi hyödytöntä tai jopa haitallista yrittää soveltaa eurooppalaisia standardeja liian nopeasti.
Haluan lopuksi toistaa vakaan käsitykseni siitä, että tässä asiassa on kyse sekä rautatiealan pitkän aikavälin kehittämisestä että sen elvyttämisestä. Tärkeässä asemassa ovat alan toimijat liikenteenharjoittajista rautatiehenkilöstöön. Heidän taitonsa ja tietämyksensä ovat arvokkaita. Euroopan unioni voi osoittaa ja sen on osoitettava, että se aikoo ottaa nämä toimijat mukaan rautatiejärjestelmän kehittämiseen.
Savary (PSE)
Haluan ensinnäkin onnitella komission jäsentä ja kiittää kaikkia aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäseniä, jotka ovat käsitelleet näitä mietintöjä niin innostuneesti. Haluan ilmaista kiitollisuuteni ensinnäkin neljälle esittelijälle erinomaisesta työstä ja kaikille poliittisille ryhmille. Mielestäni me kaikki olemme tehneet paljon töitä tämän toisen rautatiepaketin eteen, koska pidämme eurooppalaisen rautatieverkon kehittämistä tärkeänä. Meidän on mielestäni ensinnäkin tehtävä selväksi niille, joilla saattaa olla tiettyjä tähän kysymykseen liittyviä huolenaiheita tai sitä koskevia ennakkoluuloja, että Eurooppa todellakin tarvitsee rautatieverkkoa. Eurooppa tarvitsee tätä rautatieverkkoa, koska sen on pyrittävä ratkaisemaan vakavia ympäristöongelmia tulevina vuosina. Kansalaiset eivät anna meille anteeksi, jos laiminlyömme maantieliikenteen vaihtoehtojen kehittämistä. Euroopan unionin osallistuminen rautateiden kehittämiseen on lisäksi mahdollisuus eikä rajoite tai uhka rautatiealalle.
On selvää, etteivät vanhoilta kansallisvaltioilta perityt rautatiejärjestelmät pysty enää vastaamaan nykyajan vaatimuksia. Kuten komission jäsen muistutti meitä, on ilmeistä, että erityisesti tavaraliikenteen osalta rekkojen ja kuorma-autojen määrä kasvaa päivä päivältä kotiseutuni kaltaisilla alueilla ja että ihmiset pyytävät meiltä jatkuvasti ratkaisuja tähän ongelmaan. Meidän on siksi nähdäkseni sitouduttava lujasti eurooppalaisen rautatiejärjestelmän kehittämiseen.
Tähän ongelmaan on tällä hetkellä kolme ratkaisua tai lähestymistapaa.
Ensimmäiseen lähestymistapaan sisältyy kansallisia jännitteitä tai toisin sanoen peiteltyä protektionismia, ja se tuo mukanaan myös korporativismia ja kansallisia ääntenkalastustoimia. Tämä lähestymistapa, joka on selvästi nähtävissä Ranskassa ja Saksassa, ei mielestäni vie meitä eteenpäin. Meidän ei pitäisi pelätä markkinoiden avaamista Euroopan unionissa. Toistan jälleen kerran, että markkinoiden avaaminen merkitsee mahdollisuutta koko rautatiealalle.
Ongelmaa voidaan tarkastella myös toisella tavalla. Prestige- ja Erika-säiliöalusten onnettomuuksien lisäksi meidän pitäisi mielestäni ajatella sitä, että liikenteellä on aina hintansa. Liikennepolitiikka ei voi tarkoittaa pelkästään hintojen alentamista vapaan kilpailun avulla. Emme saa sivuuttaa äskettäisiä merellä tapahtuneita katastrofeja. Näiden järkyttävien tapahtumien seurauksena meidän on nyt asetettava uudet turvallisuusvaatimukset ja epäilemättä korotettava vaarallisten aineiden merikuljetusten kustannuksia. Olemme kuitenkin samaan aikaan ryhtymässä rautatiealalla päinvastaisiin toimiin, ja toteamme, että seurauksista piittaamattoman polkumyynnin ja kilpailun politiikka on itsetarkoitus.
Mielestäni kolmas ratkaisu näihin ongelmiin on rautatiealan valvottu avaaminen. Tähän valvottuun avaamiseen kuuluu rautatiealalla kehittyneen kulttuurin ja asiantuntemuksen säilyttäminen samalla, kun varmistetaan verkkojen avaaminen kilpailulle. Sveitsissä on nähdäkseni toimittu juuri näin. Ensimmäinen eli ranskalainen ja saksalainen tapa ratkaista rautatiealan ongelmia on liian vanhoillinen. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa kokeillusta toisesta tavasta on paljon opittavaa. Meidän pitäisi ottaa pysyväksi malliksemme kolmas eli sveitsiläinen lähestymistapa, jossa avaaminen toteutetaan toimintojen yhdistämisen kehyksessä. Jos emme omaksu tätä mallia, tulemme todennäköisesti pettymään pahasti.
Euroopan unionin pitäisi tietysti ohjata tätä politiikkaa. Sen pitäisi erityisesti valvoa kaikkia jäsenvaltioita koskevien sääntöjen ja eurooppalaisten yhdenmukaistamistoimien toteuttamista. Turvallisuuden on uskoakseni oltava tässä yhteydessä ehdottomalla etusijalla, koska turvallisuuskulttuurilla on ratkaiseva merkitys rautateillä. Siksi on erittäin tärkeää, että omaksumme tämän lähestymistavan. Haluan kiittää komission jäsentä de Palaciota ehdotuksista, jotka muodostivat perustan näille erittäin tärkeille mietinnöille. Kun tarkastellaan jäsen Sterckxin mietintöä, jota pidän ratkaisevana asiakirjana rautateiden kehittämisen kannalta, meidän on tiedostettava täysin se seikka, ettei turvallisuuspolitiikka saa tarkoittaa vastuun heikentämisen politiikkaa. Emme saa muotoilla politiikkaa, jolla alennetaan turvallisuusvaatimuksia. Tarvitsemme pikemminkin erittäin tiukkaa politiikkaa, jossa säilytetään rautateiden toiminnallinen yhtenäisyys. Tämä politiikka tarkoittaa rautateiden toiminnallisen yhtenäisyyden säilyttämistä samalla, kun varmistetaan järjestelmän poliittinen ja oikeudellinen riippumattomuus. Ainardin mietinnön osalta toivon ainoastaan, että parlamentti hyväksyy tarkistukset, jotka ovat yhteensopivia Euroopan rautatievirastoa koskevien tarkistusten kanssa.
Totean lopuksi rautateiden turvallisuuden yhdenmukaistamiseksi perustettavaa Euroopan rautatievirastoa käsittelevän mietintöni osalta, että asiasta vastaava valiokunta on jo äänestänyt 48 tarkistuksesta. Luulin, ettei uusien tarkistusten esittäminen olisi enää tarpeen, mutta juuri äsken esitettiin vielä yksi uusi tarkistus. Olimme toivoneet, että Euroopan rautatievirastosta tulisi komission toimeenpaneva elin, jota komissio mahdollisuuksien mukaan ohjaisi. Niinpä mietintöön sisältyy tarkistus, jossa todetaan, että virasto toimisi komission alaisuudessa. Euroopan rautatievirastolla on toimenpanovaltaa, joten Euroopan parlamentin ei oleteta osallistuvan viraston hallintoneuvostoon. En halua, että neuvoston edustajien määrää hallintoneuvostossa lisätään, vaan niiden määrä on pidettävä kuutena. Toivoisin hallintoneuvoston edustajien omaksuvan viraston toiminnassa toimeenpanevan roolin eräänlaisen parlamentaarisen tai lainsäädännöllisen roolin sijasta. Luotan siihen, että ne onnistuvat tässä tehtävässä.
Toivoimme lisäksi, että Euroopan rautatievirastosta tulisi koko eurooppalaisen rautatieteollisuuden yhteinen järjestö. Olen henkilökohtaisesti vakuuttunut siitä, että meidän on mahdotonta kehittää eurooppalaista rautatiejärjestelmää, jos rautatiealan toimijat eivät ole yksimielisiä alan kehittämiseksi tarvittavasta yhteistyötä. Olemmekin ehdottaneet, että Euroopan rautatieviraston hallintoneuvostoon otetaan edustajia koko rautatiealalta, mikä mahdollistaa selvästikin edistymisen monissa kysymyksissä.
Toivomme lopuksi, että Euroopan rautatievirastossa toimii neuvoa-antavia komiteoita, tutkintaelimiä ja turvallisuusviranomaisia. Minun on todettava, että olisin henkilökohtaisesti erittäin huolestunut, jos tarkistus 49 hyväksyttäisiin, koska se tuhoaisi koko direktiiviehdotuksen. Olen sitä mieltä, että tämän Euroopan rautatievirastoa koskevan merkittävän äänestyksen kannalta olisi suositeltavaa, että tyytyisimme tältä osin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan hyväksymään tekstiin. Päätän puheenvuoroni tähän huomautukseen. Aikomuksenani oli kommentoida jäsen Jarzembowskin mietintöä, mutta puheaikani on lopussa, joten esitän huomautukseni hänelle henkilökohtaisesti.

Rack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, liikennepolitiikka oli pitkään lapsipuolen asemassa eurooppalaisessa politiikassa. Selkokielellä sanottuna liikennepolitiikassa ei tapahtunut mitään pitkään aikaan. Niinpä tarvittiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen yksipuolinen tuomio ennen kuin asiat alkoivat edetä hitaasti askel askeleelta. Olemme eittämättä havainneet viime vuosina jonkinlaista edistystä lento- ja meriliikenteen osalta, mikä on hyvä asia ja mistä olemme kiitollisia myös komission jäsenelle. Espanjan rannikon edustan traagiset tapahtumat ovat kuitenkin osoittaneet, että olemme edelleen kaukana liikennepolitiikalle asettamastamme tavoitteesta.
Olemme edelleen kaukana tavoitteestamme ennen kaikkea tänään keskusteltavana olevalla liikenteen alalla, nimittäin rautateillä. Tällä alalla olisi pitänyt toteuttaa muutamien viime vuosien aikana useita toimia, jotka ovat edelleen toteuttamatta, kuten jäsenvaltioiden rautateitä koskevien toimien todellinen yhteensovittaminen. Jäsen Jarzembowski huomautti jo puheenvuorossaan, että rautatiet on ainoa liikenteen ala, jolla sisämarkkinoita ei ole toteutettu. Käyttäisin tässä yhteydessä jopa voimakkaampaa ilmaisua ja toteaisin, ettei sisämarkkinoiden toteuttamista ole todennäköisesti edes aloitettu rautatieliikenteen alalla. Meillä ei ole näin ollen edelleenkään tarvittavaa eri liikennemuotojen välistä tasapainoa, mikä on myös mainittu jo kertaalleen tämänpäiväisessä keskustelussa mutta mitä ei voida korostaa liikaa. Tämän seuraukset ovat juuri niin kielteisiä kuin voidaan olettaa erityisesti maantie- ja rautatieliikenteen välillä, missä järkevien yhteisten ratkaisujen puuttuminen myötävaikuttaa näiden kahden liikennemuodon välisen kuilun kasvamiseen.
Eurooppalaista rautatiejärjestelmää ja sen yhteyttä pian unioniin liittyvien ehdokasvaltioiden rautatiejärjestelmiin on elvytettävä ja sen toimintaa on tehostettava. Muuten yhteisön rautateiden tilanne heikkenee entisestään ja meillä on tulevaisuudessa jopa enemmän ongelmia kuin tällä hetkellä. En viittaa tässä yhteydessä ainoastaan kotimaahani ja erityisesti Brennerin solaan ja Alppien läpikulkuliikenteeseen liittyviin ongelmiin. Nämä ongelmat eivät kosketa pelkästään niitä alueita, joista on käyty kiihkeää keskustelua muutamien viime päivien aikana, vaan viime kädessä kaikkia Euroopan alueita, jotka kaikki ovat enemmän tai vähemmän haavoittuvia liikenteen aiheuttamille ongelmille.
Tähän liittyen haluaisin saattaa sivuhuomautuksena tietoonne erään kiinnostavan seikan, koska sitä ei valitettavasti oteta koskaan riittävästi huomioon rautateitä koskevassa keskustelussa. Itävallan rautatiet on ainoa kansallinen rautatieverkko, joka on kasvattanut tavaraliikenteen markkinaosuuttaan muutamien viime vuosien aikana. Kaikki naapurimaamme ovat antaneet maantieliikenteen kasvattaa entisestään etumatkaansa rautateihin nähden.
Mistä on kyse erityisesti jäsen Ainardin mietinnössä, jonka varjoesittelijänä myöskin toimin? Yhteentoimivuuden periaatteita pitäisi noudattaa ja on noudatettava koko yhteisön rautatieverkossa. Emme voi keskittyä pelkästään verkon yksittäisiin osiin, esimerkiksi suurten nopeuksien ratoihin, ja käsitellä niitä erillisinä, kuten aluksi teimme. Meidän on pyrittävä todellakin luomaan yksi ainoa rautateiden rakenne, jossa myönnetään tietysti tarvittavat erivapaudet muun muassa alueellisille rautateille, mikäli ne todella ovat alueellisia rautateitä, ja perinnerautateille.
Yhteentoimivuuden teknisten eritelmien laatimisen ja käyttöönoton osalta meidän on ensinnäkin pidettävä mielessä, ettei tämä ole yhteisön lainsäätäjän vaan asiantuntijoiden tehtävä ja että eurooppalaisten poliitikkojen tehtäväksi jää pelkästään työn edistymisen valvominen. Yhteentoimivuuden osalta tärkeitä ovat kohtuulliset kustannukset ja korkea turvallisuustaso, joita molempia on käsitelty jo riittävästi keskustelun aikana. Minun ei tarvitse korostaa tätä erityisesti, mutta meidän pitäisi mielestäni ottaa nämä kaksi asiaa vakavasti. Turvallisuuteen liittyen huomauttaisin erityisesti, että olemme esittäneet nyt ehdotuksen, jonka mukaan musta laatikko -järjestelmä otettaisiin käyttöön myös rautatieliikenteessä. Tämä tarkoittaa, että haluamme myös edistyä tutkimuksen osalta, jotta voimme varmistaa, että saavutamme pitkällä aikavälillä tavoitteemme eli toimivan eurooppalaisen liikennejärjestelmän.
Simpson (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää kaikki esittelijöitä heidän tällä erittäin tärkeällä alalla tekemästään työstä. Rautatiet on vaikea ja monimutkainen aihe, mitä ei helpota yhtään tilanne, jossa koko rautatieteollisuus on tällä hetkellä. Esimerkiksi rautateiden tavaraliikenteen vähentyminen Euroopassa on hyvin huolestuttavaa. Jos mitään ei tehdä, rautateiden tavaraliikenne loppuu kokonaan seuraavien 15 vuoden aikana.
Meidän on muutettava rautateiden toimintatapoja sekä henkilö- että tavaraliikenteen osalta. Rautatieteollisuuden on tunnustettava, ettei sen tarjoamien palvelujen taso ole ollut tyydyttävä, ja jäsenvaltioiden on puolestaan tunnustettava, että ne ovat leikanneet rautateiden investointeja useiden vuosien ajan. Tarve toimintatapojen muuttamiseen on ilmeisintä yhteentoimivuuden alalla. Yhteisössä on 15 erilaista rautatiejärjestelmää, erilaiset merkinantojärjestelmät ja erilaiset verkkojännitteet, ja jäsenvaltioilla on pakkomielle käyttää omia rautatiejärjestelmiään kansainvälisen yhteistyön ja yhteentoimivuuden kustannuksella.
Ongelmana yhteisön rautateillä on se, etteivät junat pysty ylittämään jäsenvaltioiden välisiä rajoja vaihtamatta välillä veturia, veturinkuljettajia tai jopa kääntöteliä. Toisin kuin tavarajuna, 40 tonnia painava kuorma-auto on täysin yhteentoimiva. Tämän ongelman kanssa rautatieteollisuus kamppailee, eikä sen ratkaiseminen ole helppoa. Meidän on annettava kansallisille rautateille aikaa parantaa yhteentoimivuuttaan mutta meidän on myös muistutettava niitä siitä, että aika on loppumassa ja että tavaraliikenteen osalta teollisuuden mahdollisuudet alkavat suoraan sanottuna käydä vähiin.
Olen seurannut ryhmäni puolesta jäsen Sterckxin turvallisuutta käsittelevää mietintöä muita mietintöjä tiiviimmin. Rautatiehenkilöstö on mielestämme otettava mukaan kaikkeen turvallisuuden alalla tehtävään työhön. Tältä osin meidän ryhmämme ja PPE-DE-ryhmän mielipiteet eroavat. Päätavoitteenamme on varmistaa rautateiden korkeampi turvallisuustaso ja yhdentää samanaikaisesti täysin eurooppalainen rautatiejärjestelmämme. Meidän on päästävä eroon 15 erilaisesta rautatiejärjestelmästä, jotka mainitsin aiemmin. Meidän on kuitenkin varmistettava, että jäsenvaltiot osallistuvat tähän työhön, ja vaadittava tiukempien turvallisuusvaatimusten säilyttämistä niillä aloilla, joilla tällaiset vaatimukset on asetettu. Turvallisuusvaatimusten heikentäminen ei tule kysymykseen, ja siksi PSE-ryhmä on esittänyt muutamia tarkistuksia jäsen Sterckxin mietintöön.
Kaikki läsnäolijat kannattavat rautatieliikennettä. Jotkut meistä ovat itse asiassa melko fanaattisia tässä suhteessa, minkä vuoksi kollegamme kutsuvat heitä usein englanninkielisellä nimityksellä "anorak", jolla tarkoitetaan huonot sosiaaliset taidot omaavaa tai pakkomielteistä henkilöä, joka ajaa pois muodista menneitä ja vain pienen joukon edustamia arvoja. Toivon, että rautatieteollisuus näkee komission ehdotukset ja parlamentin näitä ehdotuksia koskevan kannan vilpittömänä pyrkimyksenä varmistaa eurooppalaisen rautatieteollisuuden tulevaisuus. Tähän tavoitteeseen pääseminen edellyttää poliitikkojen, jäsenvaltioiden hallitusten ja komission mutta ennen kaikkea myös kaikkien rautatieteollisuuden osapuolten välistä yhteistyötä.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ensiksi ryhmäni puolesta kiittää kaikkia rautatiepaketin esittelijöitä. He ovat tehneet todella hyvää työtä.
Rautateiden kehittäminen saatiin kuitenkin liikkeelle aivan liian myöhään. Nyt muun muassa kilpailun edistäminen sekä tavaraliikenteessä että henkilöliikenteessä, yhteentoimivuuden lisääminen ja turvallisuuden parantaminen ovat valtavia haasteita, joissa tarvitaan todella nopeita toimia. Rautatiet ovat menettäneet pahasti kilpailukykyään. Kuljetukset ovat siirtyneet ruuhkaisille maanteille ja lentokoneisiin, koska rautatiet eivät ole pystyneet parantamaan palvelujaan riittävän nopeasti.
Tällä rautatiepaketilla voimme edistää Euroopan rautateiden kilpailukykyä, ja kilpailukyvyn parantaminen tuo yrityksille ja kansalaisille mahdollisuuden käyttää ympäristöystävällisempää kuljetusmuotoa. Samalla voidaan purkaa ruuhkia ja korvata lyhyitä lentoja rautatiekuljetuksilla sekä päästä parempaan tasapainoon eri liikennemuotojen välillä. Rautateiden kehittäminen avaa mahdollisuuksia myös käyttää entistä enemmän intermodaalikuljetuksia, kun samalla huolehditaan satamien ja rautateiden yhteentoimivuuden parantamisesta.
Olen varjoesittelijänä seurannut herra Savaryn mietinnön valmistelua. Herra Savary on tehnyt myös hyvää työtä. Oikein toteutettuna rautatievirasto edistää rautateiden kehittymistä, valvoo sekä toimii uusien innovaatioiden ja hyvien käytäntöjen edistäjänä. Viraston hallintoneuvostoa muodostettaessa ryhmämme mielestä tulisi kuitenkin seurata samaa periaatetta kuin meriturvallisuusvirastossa. Olemme tehneet tästä tarkistuksen, jolle toivomme tukea.

Meijer (GUE/NGL). -
Ihmiset ja tavarat liikkuvat nykyään yhä pitempiä matkoja. Aivan liian suuri osa tästä liikenteestä tapahtuu moottoriteillä tai ilmassa. Rautatieliikenne on ympäristöystävällisempää kuin maantie- ja lentoliikenne, mutta suurin osa rautatieverkoistamme on peräisin ajalta, jolloin ihmiset pysyttelivät paljon nykyistä enemmän kotimaansa rajojen sisäpuolella. Käytännöllisesti katsottuna kaikki ovat nyt samaa mieltä siitä, että meidän on nykyaikaistettava rautateitä ottamalla käyttöön junia, jotka voivat liikennöidä toisissa jäsenvaltioissa samoilla vaunuilla, henkilökunnalla, verkkojännitteellä ja turvallisuusvaatimuksilla. Tämä tavoite voidaan saavuttaa nopeasti parantamalla kansallisten rautatieyritysten välistä yhteistyötä tai yhdistämällä laaja-alaisia ja kansainvälisiä toimintoja yhdeksi ainoaksi eurooppalaiseksi toiminnaksi.
Tätä rautateiden toiminta-alan laajentamista käytetään nyt valitettavasti väärin siten, että kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot pakotetaan sallimaan toisten, yksityisellä pääomalla rahoitettujen yritysten pääsy rautatieverkkoon. Rautatieliikenteen vapauttaminen tarkoittaa, että pystymme matkustamaan ainoastaan niillä yhteyksillä, joista liikenteenharjoittajat voivat odottaa saavansa voittoa. Hallitus, toisin sanoen veronmaksaja, maksaa rautatieliikenteen suunnittelusta, valvonnasta, turvallisuudesta ja rautateiden infrastruktuurista aiheutuvat lisäkustannukset, samalla kun liikennöinnistä saatava taloudellinen hyöty menee kansainvälisille yrityksille. Tämä pakonomainen vapauttamisen tarve tekee rautateiden jatkuvuuden ja turvallisuuden takaamisesta entistäkin vaikeampaa. Saavutetusta eurooppalaisesta yhtenäisyydestä huolimatta monin paikoin tällä hetkellä harjoitetaan vähemmän kansainvälistä rautatieliikennettä kuin ennen EU:n perustamista. Kansainvälisiä yöjunia poistetaan liikenteestä, pitkän matkan yhteyksiä lopetetaan, "ulkomaille" suuntautuvien junayhteyksien aikatauluja ei enää julkaista, rautateillä otetaan käyttöön junaan nousemista koskevia kieltoja eikä rautatieyrityksillä ole tulevaisuudessa kalustoa pilaantuvien tavaroiden vaatimaa nopeaa kuljetusta varten.
Vuoden 2000 lopussa saatiin aikaan kompromissi, joka koski käytävien perustamista muiden yritysten harjoittamaa tavaraliikennettä varten. Jotkut yrittävät jo ennen tämän kompromissin voimaantuloa ajaa läpi vieläkin laaja-alaisempaa vapauttamista tavoitteenaan asettaa ensimmäiselle sijalle kansainvälinen tavaraliikenne, toiselle kotimainen tavaraliikenne, kolmannelle kansainvälinen henkilöliikenne ja viimeiselle sijalle kaikki sellaisten yritysten käsissä oleva liikenne, joilla on vähemmän velvoitteita koko yhteiskuntaa kohtaan. Alankomaissa, joka halusi näyttää esimerkkiä rautateiden vapauttamisen osalta, tämä vapauttaminen on johtanut junapalvelujen laadun huomattavaan heikentymiseen. Meille juuri esitellyistä neljästä mietinnöstä koostuvalla rautatiepaketilla on osittain haitallinen vaikutus rautatieyrityksen palvelutehtävään. Jos hylkäämme tämän osan paketista, rautateiden tulevaisuus näyttää paljon paremmalta.

Dhaene (Verts/ALE). -
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää kaikkia kollegoita ja mietintöjen esittelijöitä. Kaikkien uudistusten tavoitteena on oltava kestävän eurooppalaisen liikennepolitiikan luominen. Vapauttaminen voi olla joskus keino tämän tavoitteen saavuttamiseen mutta ei koskaan itsetarkoitus. Meriliikenteen äärimmäisen huonon tilanteen on todellakin oltava meille varoittavana esimerkkinä. Eurooppalaisesta tavaraliikenteestä on tullut ongelma sen myötä, kun maanteillämme liikennöivien raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen määrä on lisääntynyt valtavasti. Pidän henkilökohtaisesti rautateiden tavaraliikenteen varhennettua vapauttamista vuorenvarmana keinona vähentää pikaisesti maanteillä liikennöivien raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen määrää edellyttäen, että tätä vapauttamista tuetaan riittävästi.
Emme todellakaan pidä vapauttamista itsetarkoituksena emmekä siksi kannata henkilöliikenteen vapauttamista. Rautateiden henkilöliikenne on julkinen palvelu, jonka on myös säilyttävä sellaisena. Henkilöliikenteen hintojen on myös pysyttävä riittävän alhaisina, jotta kaikilla kansalaisilla on mahdollisuus käyttää näitä palveluja, joten meidän ei pitäisi sallia pelkästään kannattavien yhteyksien vuokraamista tai myymistä. Junamatkustajat tuntevat jo vapauttamisen kielteiset seuraukset. Vapauttamisen seurauksena suurten nopeuksien verkon ulkopuolisia kansainvälisiä yhteyksiä vähennetään. Yksi esimerkki tästä on Brysselistä Milanoon liikennöivä yöpikajuna, joka on poistettu liikenteestä lentoyhtiöiden kilpailun seurauksena, kuten italialaiset kollegani tietävät. Lentoliikennehän on liikennemuoto, jossa ympäristökustannuksia ei sisällytetä lipun hintaan. Ongelman olemassaolosta on kuitenkin osoituksena Brysselin ja Strasbourgin välinen huono junayhteys, josta sain esimakua eilen.
Euroopan komissio ei ole tutkinut riittävästi vapauttamisesta rautatieliikenteelle aiheutuvia seurauksia. Katsomme, että tällainen arviointi on tehtävä pikaisesti ennen kuin etenemme vapauttamisessa yhtään pitemmälle. Emme voi tehdä rautatieliikenteen vapauttamisen nopeuttamispäätöksiä ennen kuin meillä on selkeä kuva vapauttamisen vaikutuksista rautatiehenkilöstön työoloihin, rautateiden turvallisuuteen, ympäristöön, kuluttajien valinnanvapauden voimakkaaseen lisäämiseen ja rautatiealan kasvuun. Olemme näin ollen esittäneet tarkistuksen jäsen Jarzembowskin mietintöön.
Muut kolme mietintöä kuvastavat selvästi rautatiealan ongelmia ja rautatieliikenteeseen liittyviä kysymyksiä. Tällainen on ensinnäkin jäsen Sterckxin mietinnössä käsiteltävä rautateiden turvallisuus. Toinen kysymys on käytännön keinojen löytäminen tehokasta yhteistyötä varten, mitä käsitellään jäsen Ainardin mietinnössä. Kolmas kysymys koskee jäsen Savaryn mietinnössä käsiteltävää Euroopan rautatievirastoa, jonka tarkoituksena on käynnistää ja tukea koko yhdenmukaistamisprosessia. Meidän on siirrettävä mahdollisimman pian historiaan aika, jolloin kontteja kuljetetaan Pohjanmeren satamasta Pohjois-Italiaan junilla, jotka matelevat eteenpäin 18 kilometrin tuntivauhdilla. Sterckxin, Savaryn ja Ainardin mietinnöissä painotetaan eri rautatieyritysten välistä yhteistyötä ja niiden kuulemista. Nämä yritykset olisivat tietysti voineet ryhtyä yhteistyöhön itsekin, mutta ne näyttävät ryhtyvän toimiin vain kilpailun uhatessa. Euroopan yhteisön olisi tietysti pitänyt luoda nämä rautateiden sisämarkkinat paljon aikaisemmin, ja Euroopan rautatieviraston olisi pitänyt olla toiminnassa jo 13 vuotta sitten. Tavaroiden vapaata liikkuvuutta ei pystytty järjestämään kestävällä tavalla 1900-luvulla. Niinpä 2000-luvun on tuotava mukanaan kipeästi tarvitsemamme muutokset.
Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käsiteltävänämme oleviin rautatieliikenteen kehittämistä käsitteleviin mietintöihin sisältyy todellakin joitakin erinomaisia kohtia. Erityisesti jäsen Jarzembowski on oikeutetusti huolissaan rautatieliikenteen vähenemisestä maantie- ja lentoliikenteeseen verrattuna. Tavaraliikenteen osalta komissio on huomauttanut valkoisessa kirjassaan, että rautateiden tavaraliikenteen markkinaosuus Euroopassa on laskenut vuoden 1970 21 prosentista 8 prosenttiin vuonna 1998. Samaan aikaan kuljetusta vaativien tavaroiden määrä on kuitenkin lisääntynyt huomattavasti ja ihmiset matkustavat yhä useammin.
Tällä kehityksellä on ollut tuhoisia seurauksia. Tavara- ja ihmisvirran lisääntymisellä on tuhoisia vaikutuksia kolmeen alaan. Se vaikuttaa ensinnäkin ympäristöön, koska maantie- ja lentoliikenne saastuttavat ympäristöä enemmän kuin rautatiet. Tavara- ja ihmisvirran lisääntyminen johtaa myös liikennemäärien kasvuun, joka ilmenee maantieverkon ja ilmakäytävien ruuhkaisuutena. Tämä lisäys vaikuttaa myös ihmisten turvallisuuteen, koska junalla matkustaminen on turvallisempaa kuin autoilu, kun otetaan huomioon, että tieliikenneonnettomuuksissa kuolee Euroopassa joka vuoksi useita kymmeniätuhansia ihmisiä. Näitä onnettomuuksia tapahtuu kaikkein eniten Ranskassa. Suurempi tieliikennekuolleisuus ei johdu siitä, että ranskalaiset olisivat holtittomampia kuskeja kuin eurooppalaiset naapurinsa, kuten Ranskan hallitus väittää. Selitys löytyy siitä, että Ranskan tärkeimmillä rekkareiteillä, jotka yhdistävät Välimeren maat Pohjois- ja Itä-Eurooppaan, on nyt saavutettu liikennekapasiteetin yläraja. Rekat tukkivat ajotien joskus useiden kilometrien matkalta ja aiheuttavat monia onnettomuuksia ja ruuhkia. Kärsimykset, joita tuhannet autoihinsa juuttuneet kuljettajat kokivat 4.-5. tammikuuta välisenä yönä jopa viiden asteen pakkasessa, johtuivat tietenkin osittain lumisateesta mutta pääasiassa moottoriteiden kunnossapitopalvelujen puutteista ja lumiselle tielle juuttuneista rekoista.
Kollegoidemme mietinnöissä esitetyissä ja komission tukemissa ehdotuksissa ei kuitenkaan nähdäkseni käsitellä tilannetta asianmukaisesti. Ranska ei mielestäni tarvitse Euroopan rautatievirastoa tai uutta eurooppalaista sääntelyä vapauttaakseen maantieverkkonsa. Se tarvitsee hallituksen, joka kantaa vastuunsa ja puuttuu ongelman syihin. Meidän pitäisi kysyä itseltämme, miksei Ranskan hallitus ole onnistunut seuraamaan Sveitsin hallituksen esimerkkiä tässä asiassa. Hallituksen pitäisi rakentaa auto-juna-rautatieverkko ja velvoittaa kaikki Ranskan läpi kulkevat rekat käyttämään sitä. Meidän pitäisi kysyä itseltämme, miksi niin monet ranskalaiset yritykset kuljettavat tuotteitaan junien sijasta rekoilla ja miksi miljoonat ranskalaiset käyttävät mieluummin autojaan kuin julkisia kulkuneuvoja. Yksi syy tähän on se, että Ranskan rautatiet SNCF on ammattijärjestöjen tiukassa otteessa ja täyttää näin ollen yhä huonommin ja huonommin tehtäväänsä yleisön palvelijana. Toinen syy on se, etteivät ranskalaiset tunne oloaan enää turvalliseksi käyttäessään julkisia kulkuneuvoja. Tämä johtuu kansalaisten turvallisuuteen liittyvistä peloista ja siitä, että julkisia kulkuneuvoja käyttäviä pelottavat näissä kulkuneuvoissa riehuvat räyhääjät. Kolmas syy oman auton suosimiseen piilee siinä, että auto on yksi harvoista jäljellä olevista vapauksista yhä säännellymmässä yhteiskunnassa.
Johtajamme ovat menettäneet kosketuksensa todellisuuteen. Heillä on virka-autot ja he unelmoivat elämän elvyttämisestä Maon oppien mukaan. Monet maolaiset ovat itse asiassa syntyneet uudelleen ympäristönsuojelijoina. Johtajamme haluaisivat nähdä meidän käyttävän loppuun kulutettuja julkisia kulkuneuvoja tai polkupyöriä, kuten ihmiset tekivät Kiinassa Maon aikaan, samalla kun he itse nauttivat liikennevälineestä, jonka kansalaiset ovat heille kustantaneet.

Peijs (PPE-DE). -
Toiseen rautatiepakettiin sisältyvällä Euroopan rautatieviraston perustamisella pyritään yhdenmukaistamaan turvallisuusvaatimuksia ja nopeuttamaan yhteentoimivuuden toteutumista. Tällä on osaltaan edistettävä rautatieliikenteen vapauttamis- ja nykyaikaistamisprosessia Euroopassa. Tämä prosessi käynnistettiin ensimmäisen rautatiepaketin esittelyn myötä, mutta sitä ei ole saatu vielä läheskään päätökseen siitä huolimatta, että komission liikennettä käsittelevässä valkoisessa kirjassa pannaan rautateille niin paljon painoarvoa, että sitä pidetään käytännössä tulevaisuuden tärkeimpänä liikennevälineenä. Jos rautatieliikenteellä todella halutaan auttaa liikenteen ruuhkautumisen ongelman ratkaisemisessa Euroopassa, on elintärkeää, että avaamme kansainvälisten ja kansallisten tavaraliikennemarkkinoiden lisäksi myös kansainvälisen henkilöliikenteen. Meidän on elvytettävä ja vapautettava koko rautatieala, jos todella haluamme, että rautatieliikenne vastaa osaltaan jatkuvasti kasvavaan liikenteen kysyntään.
Rautatieala on kärsinyt vuosien ajan laiminlyönneistä, joihin olivat syyllisiä rautateitä hallitsevat kansalliset hallitukset eivätkä suuret kansainväliset yritykset, jäsen Meijer. Rautatieala oli ja on edelleen myös kansallisten etujen linnake. Kansallisten rautatieyritysten päätavoitteena on edistää omia etujaan eikä osallistua yhteisten kansainvälisten etujen ajamiseen. Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmissä asetetaan unionin päämääräksi maailman kilpailukykyisimmän talousalueen aseman saavuttaminen vuoteen 2010 mennessä. Kun rautatiealaa tarkastellaan tämä huomioon ottaen meidän on saavutettava yhtenäisen eurooppalaisen rautatiejärjestelmän luomista koskeva tavoite tai muuten rohkeutemme pettää. Kaikissa kansallisissa rautatiejärjestelmissä on käytössä erilaiset verkkojännitteet ja erilaiset raideleveydet, ja niiden välillä on lisäksi suuria eroja merkinantojärjestelmien, työkielten ja turvallisuusvaatimusten osalta. Kansallisissa rautatiejärjestelmissä käytetään lisäksi vetureita, jotka eivät sovellu liikennöimiseen maan rajojen ulkopuolella ja jotka ovat kaksi kertaa kalliimpia, koska niiden on voitettava kaikki nämä eroavaisuudet.
Lisäksi rautateiden tavaraliikenneala keksi voitontavoitteluun perustuvan toiminta-ajatuksen vasta noin vuosi sitten. Ainoa tärkeä asia oli tavarankuljetusten määrä. Nyt kaikkialla Euroopassa tarvitaan miljardien investointeja, jotta rautateiden infrastruktuuri ja liikkuva kalusto saadaan vastaamaan nykyajan vaatimuksia. Näin voi tapahtua oikeastaan vain, jos rautatiealalla tapahtuu todellinen merkittävä muutos ja jos rautateillä keksitään voitontavoitteluun perustuvan toiminta-ajatuksen lisäksi myös asiakas sekä täsmällisyyden, joustavuuden ja palvelukeskeisyyden periaatteet.
Yhteentoimivuus ja turvallisuussääntöjen yhdenmukaistaminen ovat usein olleet vaikeita kiistakysymyksiä tähän saakka. Jokainen rautatieyritys pitää kiinni omista käytännöistään ja järjestelmistään. Euroopan rautatieviraston on siksi tärkeää näyttää tältä osin hyvää esimerkkiä, toimia eräänlaisena tienraivaajana ja seurata samaan aikaan tätä koskevaa työtä jäsenvaltioissa. Rautatieviraston asiantuntemus ja selkeät vastuualueet ovat siksi erittäin tärkeitä. Euroopan rautatieviraston tehokas toiminta edellyttää toiseksi, että se säilyy riippumattomana ja että sen toimintaa ohjaavat riippumattomat asiantuntijat, jotka on valittu virastoon kykyjensä perusteella eikä tietyn järjestön edustajina. Jos aiomme välttää sen, että eurooppalaisessa rautatiejärjestelmässä palataan perinteisiin kansallisten järjestelmien välisiin eroavaisuuksiin, nämä rautatieteollisuutta edustavat asiantuntijat eivät saa edustaa viraston toiminnassa aiempien työnantajiensa näkemyksiä. Siksi on erittäin tärkeää, että Euroopan rautatievirasto pystyy toimimaan täysin riippumattomasti ja avoimesti. Jo vanhastaan suurten rautatieyritysten uusi valta-asema johtaa siihen, että harvoilla uusilla tulokkailla on mahdollisuus päästä virastoon. Rautatievirastolla on myös oltava riittävästi toimivaltaa, jotta se voi hoitaa tehtäviään asianmukaisesti. Olen esittänyt tähän liittyen tarkistusehdotuksen, jossa todetaan, että virasto laatii turvallisuustodistusten myöntämiselle ehdot, joiden puitteissa kansallisten turvallisuuselinten on toimittava. Tässä yhteydessä kansallisten turvallisuuselinten on toimittava riippumattomina kansallisista rautatieyhtiöistä. Veturinkuljettajien on luonnollisesti saatava paikan päällä annettavaa koulutusta, jonka avulla he voivat liikennöidä naapurimaiden reiteillä, mutta turvallisuustodistuksia koskevien valtuuksien on oltava selkeät ja yksiselitteiset kaikille asianosaisille.
Yleisesti ottaen turvallisuussääntöjen yhdenmukaistaminen Euroopassa on erittäin tärkeää tehokkaasti toimivan rautatiealan kannalta. Byrokraattiset esteet tälle yhdenmukaistamiselle on poistettava mahdollisimman laajasti. Olen myös tyytyväinen Savaryn mietinnössä käsitellyn direktiiviehdotuksen 3 artiklaa koskevaan kompromissiin, jonka onnistuimme saavuttamaan yhdessä PSE-, ELDR- ja GUE/NGL-ryhmän kanssa ja joka koskee ammattijärjestöjen edustajien osallistumista työryhmiin. Tältä osin olen edelleen sitä mieltä, ettei työntekijöiden osallistumisen salliminen ole suotavaa puhtaasti teknisissä kysymyksissä. Kun nämä kysymykset vaikuttavat kuitenkin suoraan rautatiehenkilöstön työoloihin, terveyteen tai turvallisuuteen, työntekijöiden ääntä tietysti kuullaan ja myös kuunnellaan, kuten kompromississa täsmennetään.
Toivon näin ollen lopuksi, että Euroopan rautatievirasto edistää osaltaan turvallisuusvaatimusten yhdenmukaistamisen ja yhteentoimivuuden prosessia Euroopassa niin, että sillä voidaan parantaa merkittävästi eurooppalaista rautatieliikennettä.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensinnäkin kiittää esittelijöitä, jotka ovat tehneet suurenmoista työtä. Vaikka ryhmien välillä onkin mielipide-eroja joistakin yksityiskohdista, olemme päässeet erittäin laajaan yhteisymmärrykseen mietinnöistä ja hyväksymme ne tämänpäiväisessä äänestyksessä, tai niin ainakin oletan. Tämä on sen ansiota, että olemme onnistuneet saavuttamaan joitakin tärkeitä kompromisseja, kuten jäsen Peijs äsken totesi. Tämä rautatiepaketti, joka perustuu aiemmin tehtyihin päätöksiin, vie meitä todellakin merkittävästi eteenpäin kohti eurooppalaisten rautateiden perustamista. Kansallisvaltioiden rautatiejärjestelmien yhdentämiselle asettamat rajoitukset ja siihen liittyvät pelot, joita niillä edelleenkin on, jäävät toivoakseni pian taakse.
Itse käsittelin jäsen Jarzembowskin ja jäsen Ainardin mietintöjä. Ensiksi mainittu esittelijä näyttää jälleen kerran hävinneen jonnekin. Jäsen Jarzembowski on todellinen eurooppalainen suurten nopeuksien juna eikä ole koskaan siellä, missä hänen oikeastaan pitäisi olla. Hänen mietinnössään ehdotetaan joka tapauksessa rautatieliikenteen laaja-alaista vapauttamista, mikä on aivan avoimesti sanottuna selvästikin arkaluonteinen asia meille sosiaalidemokraateille.
Parlamentin suuri enemmistö puoltaa nyt näitä ehdotuksia eri syistä. Näin tapahtuu ensinnäkin siksi, että ehdotukset ovat osa kokonaisvaltaista sopimusta, jonka yhteydessä olemme myös saaneet aikaan erityisesti Savaryn mietinnön ansiosta lukuisia säännöksiä, joissa taataan rautateillä työskentelevien oikeudet ja mahdollisuudet. Jäsen Peijs, olen luottavainen tämän suhteen, mutta meidän on varmastikin keskityttävä rautateiden työoloihin, henkilöstön terveyteen ja turvallisuuteen alalla työskentelevien etujen nimissä. Toiseksi unionissa on valitettavasti muutamia jäsenvaltioita, jotka suhtautuvat edelleen hyvin rajoittavasti markkinoiden avaamiseen. Oletan näin ollen, että sovittelumenettelyn tuloksena syntyy rakentavampi ja järkevämpi kompromissiehdotus. Kolmanneksi meidän on mielestäni painostettava kansallisia rautatieyrityksiä, olivat ne sitten julkisia tai yksityisiä. Monet näistä yrityksistä eivät ole ottaneet huomioon ajan merkkejä. Ne ovat käynnistäneet yhteistyötä toisten yritysten kanssa vain hyvin rajallisesti ja vain joillakin aloilla, joista voin mainita suurten nopeuksien junat. Rautatieyritykset eivät ole joko ymmärtäneet, että liikennepalvelujen on oltava nykyään vähintäänkin eurooppalaisia, kuten on tietysti ollut jo pitkään raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen kohdalla, tai ne eivät ole tehneet mitään asian hyväksi. Tämän vuoksi on epäilemättä erittäin tärkeää, että kansallisiin rautatieyrityksiin kohdistetaan jonkin verran painostusta alan vapauttamiseksi ja markkinoiden avaamiseksi.
Siirryn nyt käsittelemään jäsen Ainardin mietintöä, ja myös hän on tehnyt erittäin hyvää työtä. Pahoittelemme sitä, että erityisesti hänen mietinnössään on kiinnitetty liian vähän huomiota sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisen joihinkin näkökohtiin, koska rautateillä työskentelevät pelkäävät ymmärrettävästi, että rautateiden vapauttaminen johtaa eräänlaiseen sosiaalisten oikeuksien polkumyyntiin. Mielestäni on erityisen tärkeää, että rautatiehenkilöstö otetaan mukaan rautateiden uudistusprosessiin. Virkamiesten ja muiden rautatiealalla työskentelevien on myös tiedettävä, että kansallisten, rajoitettujen ja valvottujen rautatieyritysten aika on ohi ja että nyt on kyse eurooppalaisten rautateiden luomisesta. Tältä osin on mielestäni jälleen kerran olennaista, että parlamentin tämänpäiväinen päätös lähettää toivottavasti rautatieyrityksille viestin, joka saa ne ottamaan tavoitteekseen todellisten eurooppalaisten rautateiden luomisen.
Caveri (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan aluksi onnitella esittelijöitä erityisesti heidän tiiviistä yhteistyöstään, koska paketin kiinteä luonne edellyttää, että mietinnöt ovat verrattain vuorovaikutteisia. Haluaisin myös mainita, että aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta, jonka puheenjohtajana toimin, on tehnyt näiden ehdotusten parissa hyvää työtä, kuten aina. Ei ole sattumaa, että vuoden 2002 aikana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta teki aloitteen 34:stä liikennealaa käsittelevästä mietinnöstä, joista seitsemässä keskityttiin nimenomaisesti rautateiden nykyaikaistamiseen. On kuitenkin selvää, että valiokunta on huolissaan siitä, että asian käsittely neuvostossa on joissakin tapauksissa viivästynyt, ja on tehnyt tämän neuvostolle selväksi enemmän tai vähemmän virallisissa yhteyksissä. Minä henkilökohtaisesti olen jopa kirjoittanut kirjeen puheenjohtajavaltio Tanskalle ja toistan nämä samat asiat myös Kreikan liikenneministerille Verelikselle, joka on tulossa ensi viikolla valiokunnan vieraaksi ja osallistuu samalla valiokunnassa järjestettävään kuulemistilaisuuteen.
Ensimmäinen rautatiepaketti liittyy kiinteästi toiseen rautatiepakettiin, ja aivan kuten junan vaunujen, näiden pakettien on mentävä eteenpäin. Muuten syntyy rautatieruuhkan kaltainen todellinen vaara. Toinen rautatiepaketti on tärkeä, ja haluaisin tässä yhteydessä todeta, ettei lähestymistapamme tarkoita rautateiden edistämistä ideologisista syistä, mistä meitä joskus syytetään. Kysymys rautateiden tavaraliikenteestä on nähdäkseni äärimmäisen merkittävä. Rautateiden käyttö vähenee edelleen kaikista hyvistä aikeistamme huolimatta. En voi mitenkään hyväksyä tätä, kun ajattelen minulle erityisen tärkeitä näkökohtia, kuten Alppien läpi kulkevia liikennereittejä.
Sanon pahoitellen, ettei meillä ole todellista eurooppalaista rautatieverkkoa. Me vasta rakennamme sitä näillä direktiiveillä. On kummallista, että kun jäsenvaltioilta on otettu pois kaikki niiden suvereniteetin osa-alueet, niille jää ainoastaan eräänlainen rautateitä koskeva suvereniteetti, joka meidän on murrettava ja muokattava uudelleen eurooppalaiseen muottiin.

Vachetta (GUE/NGL).
Tämä toinen rautatiepaketti ei tee minuun kovinkaan suurta vaikutusta, koska kannatan julkisia palveluja voimakkaasti. Äänestin myös ensimmäistä rautatiepakettia vastaan. Sen vaikutukset eivät vielä tunnu käytännössä. Sitä ei ole vielä edes pantu kokonaan täytäntöön. Tästä huolimatta meille on esitetty jo toinen rautatiepaketti, joka on aivan yhtä huono kuin edeltäjänsä.
Jarzembowskin mietinnön tavoitteena on vauhdittaa rautatiealan kilpailun kehittymistä. Mietinnössä pyritään soveltamaan rautatieliikenteeseen maantieliikenteen standardeja tuhoisin seurauksin. Mietinnössä on itse asiassa todettu selvästi, että rautateiden tavaraliikennemarkkinoiden avaaminen johtaa kilpailun lisääntymiseen, mistä seuraa todennäköisesti työpaikkojen menetyksiä. Lyhyesti sanottuna tämä mietintö tarkoittaa enemmän vapauttamista ja vähemmän työpaikkoja. Rautateiden turvallisuutta käsittelevän Sterckxin mietinnön päätavoitteena on vuorostaan vapauttaminen, ja turvallisuus on pelkkä tekosyy. Mietinnön perusteluissa turvallisuutta käytetään usein sisämarkkinoiden suojelemisen ja uusien toimijoiden poissulkemisen perusteena. Markkina- ja turvallisuuskysymykset ovat kuitenkaan selkeästi yhteensopimattomia.
Äänestän jäsen Ainardin ja jäsen Savaryn mietintöjen puolesta, vaikka yhteentoimivuuden saavuttamiseen osoitetut varat ovatkin niukat ja riittämättömät ja vaikka Euroopan rautatieviraston toiminta rajoittuukin siihen kehykseen, jossa se perustettiin, nimittäin vapauttamiseen. Meidän olisi hyvä muistaa ne lukuisat ympäristö- ja inhimilliset katastrofit, jotka meriliikennealan täydellinen vapauttaminen on aiheuttanut. Tällä hetkellä sääntelyn piiriin kuuluvien alojen vapauttaminen tietää voittoja joillekin, mutta muille se merkitsee onnettomuuksia, huonoja työoloja, irtisanomisia ja matkustajien näkökulmasta palvelun huonontumista. Olemme valitettavasti jo nähneet tästä lukuisia esimerkkejä, aina Sabena ja Air Lib -lentoyhtiöiden romahtamisesta Ison-Britannian rautateiden nykytilaan. 
Kannatan edelleen voimakkaasti laadukkaiden eurooppalaisten julkisten palvelujen tarjoamista. Kannatan myös eri rautatieverkkojen välistä yhteistyötä. Annan täyden tukeni rautateiden työolojen ja turvallisuusvaatimusten sekä henkilöstön palkkojen ja sosiaalisten oikeuksien yhdenmukaistamisprosessille. Määräysvalta pitäisi mielestäni olla kansalaisilla ja julkisten palvelujen työntekijöillä. Lyhyesti sanottuna vastustan tätä toista rautatiepakettia.

Bouwman (Verts/ALE). -
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensinnäkin kiittää mietintöjen esittelijöitä. Tämän keskustelun kuluessa on kuultu todellakin painavia sanoja, kuten että rautatieteollisuuden mahdollisuudet ovat käymässä vähiin ja että rautateiden tavaraliikenne loppuu kokonaan tietyn ajanjakson jälkeen. Jäsen Jarzembowski puhui myös eri liikennemuotojen välisestä tasapainoisesta suhteesta, jota me kannatamme. Olemme myös sitä mieltä, että rautateiden elvyttäminen on ehdottoman välttämätöntä ympäristön kannalta ja myös muista syistä. Rautatiejärjestelmien yhteentoimivuutta on muutettava, rautateiden turvallisuutta on parannettava, meidän on perustettava Euroopan rautatievirasto ja niin edelleen.
Palatkaamme kuitenkin hetkeksi käsittelemään sitä, mistä koko asiassa on pohjimmiltaan kyse. Olemme itse asiassa voimakkaasti eri mieltä jäsen Jarzembowskin puheenvuorossaan käsittelemästä toisesta rautatiepaketista. Olemme saaneet Euroopassa jo jonkinlaista kokemusta rautateiden vapauttamisesta, esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa. Haluaisin käsitellä lyhyesti Alankomaiden rautateiden esimerkkiä. Tämänaamuisessa sanomalehdessä on artikkeli, jossa liberaalien eturivin vaaliehdokas ja Alankomaiden entinen valtiovarainministeri Gerrit Zalm toteaa nyt, että valtiollisen rautatieyhtiön NS:n ja ProRailin erottaminen oli virhe. Hän pitää toisin sanoen vääränä direktiiviä 91/440/EY, jossa säädetään kuljetuspalvelujen tarjoamisen ja infrastruktuurin ylläpidon erottamisesta. Myös liikenneministeri de Boer tuli äskettäin tähän lopputulokseen ja pyytää asian tutkimista juuri tästä syystä. Olemme siis taas lähtöruudussa. Pidämme vapauttamista toisin sanoen erinomaisena tilaisuutena tavaraliikenteelle.
Meidän on kuitenkin nähdäksemme tarkasteltava perusteellisesti sitä, mitä seurauksia henkilöliikenteen vapauttamisella on, koska se ei etene toivotulla tavalla. Pyydämme näin ollen hartaasti komissiota esittämään tällaista arviointia koskevan ehdotuksen ja toivomme, että komissio tukee tätä tarkistusta. En voi käsittää mitenkään sitä, miten on mahdollista, että Yhdistyneen kuningaskunnan sosialistit voivat kannattaa jäsen Jarzembowskin ehdotuksia, vaikka heillä on ollut samat huonot kokemukset vapauttamisesta ja muista rautateiden yksityistämiseen liittyvistä näkökohdista.

Vermeer (ELDR). -
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, liberaalina olen hyvin tyytyväinen rautatiepakettiin ja neljän esittelijämme laatimiin mietintöihin. Minua ilahduttaa erityisesti se, että jäsen Jarzembowski on sisällyttänyt mietintöönsä henkilöliikenteen ja esittänyt suunnitelman sen vapauttamiseksi. Euroopan vanhimman koneistetun infrastruktuurin eli rautateiden vapauttamisen jatkaminen on erittäin tärkeä kannustin alalle, joka on nopeasti menettämässä jalansijaa eurooppalaisilla tavaraliikennemarkkinoilla. En voi korostaa riittävästi sitä, ettei vapauttaminen ole sama asia kuin riippumattomuus tai hallitsematon yksityistäminen, jota yritettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Myös rautatiealan itsensä kannalta on elintärkeää, että eurooppalaisilla rautateillä toimii useampia palvelujentarjoajia. Vain siten voimme saavuttaa terveet rautatiemarkkinat todellisen kilpailun avulla. Miksi emme antaisi fuusioituneiden NS Cargon (VR Cargoa vastaava alankomaalainen yhtiö) ja DB Cargon (vastaava saksalainen yhtiö) kilpailla suoraan Ranskan rautateiden kanssa? Siinä ei ole mitään väärää. Kaiken rautatieliikenteen on oltava turvallista, joten meidän lainsäätäjinä on kannettava sitä koskeva vastuumme.
Jäsen Ainardin mietintö perustuu rautatiejärjestelmien yhteentoimivuuteen ja toisten jäsenvaltioiden kansallisten järjestelmien hyväksymiseen sekä säännösten, merkinantojärjestelmien ja turvallisuusvaatimusten kansainväliseen tunnustamiseen. Myös siitä syystä tähän asiaan on niin tärkeää kiinnittää huomiota, ja myös siksi jäsen Savaryn mietinnössä ehdotettava Euroopan rautatievirasto on niin tärkeä.
Organisatorisesta näkökulmasta tarkasteltuna haluaisin, että Euroopan rautatieviraston toiminnot yhteensovitetaan Euroopan meriturvallisuusviraston toimintojen kanssa, jotta kaikki nämä liikenteeseen liittyvät asiat voidaan järjestää riippumattomasti, avoimesti, selkeästi ja loogisesti kaikkien osapuolten kannalta. Kaukonäköisyys on olennainen osa liikennehallintoa. Voisimme ehkä pyrkiä tehostamaan toimintaa yhdistämällä kaikki eri liikennemuodoista vastaaviin eurooppalaisiin turvallisuusvirastoihin sisältyvät toiminnot jollakin asteella kaukaisessa tulevaisuudessa ja integroimalla rautatiealan tällä tavalla täysin muihin liikennemuotoihin. Tässähän on loppujen lopuksi kyse siitä, että rautatieliikenne integroidaan yhteiskuntaan, maanteihin ja vesireitteihin, jotta tuotteita voidaan kuljettaa helpommin paikasta A paikkaan B.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käsittelemme tänään ensimmäisessä käsittelyssä sekä Euroopan laajuisen rautatiejärjestelmän kehittämistä koskevaa strategiaa että tämän järjestelmän yhteentoimivuutta ja turvallisuutta. Käsittelemme myös Euroopan laajuisen rautatiejärjestelmän seurannasta vastaavan eurooppalaisen viraston perustamista, jonka pitäisi nähdäkseni myös vastata tämän järjestelmän valvonnasta.
Kannatan rautatieliikenteen vapauttamista, mutta en ole varma, että infrastruktuurin, toisin sanoen varsinaisten rautatieyhteyksien, vapauttaminen on oikein. Mielestäni olisi parempi, että vapautettaisiin ainoastaan rautateiden toiminta ja jätettäisiin infrastruktuuri valtion omistukseen, kuten on tehty moottoriteiden kohdalla. Tämä olisi mielestäni paras tapa hoitaa pitkällä aikavälillä infrastruktuurin asianmukaista kunnossapitoa koskeva velvoite. Näin vältettäisiin myös ne rajoitukset, joita kaikkiin yksityisesti rahoitettuihin hankkeisiin luonnostaan sisältyvä taloudellisen kannattavuuden tavoite asettaisi tälle toiminnalle.
Katson joka tapauksessa, että yhteisön on arvioitava jo varhaisessa vaiheessa vapauttamisen vaikutuksia turvallisuuteen, yhteiskuntaan ja ympäristöön sekä rautatiepalvelujen asiakkaiden ja käyttäjien etuihin ja julkisiin palveluihin. Meidän on lisäksi arvioitava, miten vapauttaminen vaikuttaa yhteiskäytön kehitykseen ja myös liikennemarkkinoilla toimiviin yrityksiin.
Pyydän komissiota tiedottamaan meille säännöllisesti ja määräajoin kaikista näistä kysymyksistä.

Schmitt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämän keskustelun aikana syntyy toisinaan vaikutelma, että olemme olleet rakentamassa Euroopan unionia vasta vähän aikaa ja että käsittelemme nyt kysymyksiä, joita olisi oikeastaan pitänyt ratkaista jo ajat sitten.
Jo sisämarkkinoiden periaatteellekin on ominaista, että tavara- ja henkilöliikenteellä pitäisi olla vetovoimaa, joka auttaa niitä saamaan hyväksyntää. Kansallisille rautatieyrityksille on viime vuosina ollut tunnusomaista enimmäkseen se, että ne ovat jatkaneet markkinoidensa eristämiseen tähtääviä toimia ja ovat samaan aikaan pyrkineet selviytymään rautateiden tavaraliikenteen jatkuvasta ja dramaattisesta vähenemisestä. Ainoa keino palauttaa tavaraliikenne rautateille on varmistaa ensinnäkin, että kansainväliset junayhteydet voivat tulevaisuudessa toimia kitkattomammin. Toiseksi on varmistettava, että tavaraliikennepalvelujen markkinat avataan kilpailulle, jotta niillä, jotka haluavat tarjota houkuttelevia tavaraliikennepalveluja, on myös mahdollisuus siihen. Kansalliset rautatieyritykset eivät ole ainakaan toistaiseksi yleensä pystyneet tarjoamaan tällaisia palveluja.
Väitteisiin, joiden mukaan rautateiden vapauttaminen tarkoittaisi työpaikkojen leikkauksia, voin vastata vain toteamalla yhden asian. Jos nykyinen suuntaus jatkuu, rautateiden tavaraliikenteen alalla ei ole kohta enää työpaikkoja lainkaan, mikä on seurausta rautatieyritysten tietoisesta päätöksestä laiminlyödä tavaraliikennettä, koska se ei ole niiden mielestä vaivan arvoista.
Voin vain todeta, että niiden, jotka haluavat kehittää rautateitä, on varmistettava, että rautatiejärjestelmät ovat yhteensopivia koko Euroopassa ja että niissä noudatetaan mahdollisimman tiukkoja turvallisuusvaatimuksia. Heidän on lisäksi turvattava rautateiden asiakasystävällisyys, mikä tarkoittaa, että rautateiden on oltava luotettavia, pystyttävä tarjoamaan houkuttelevia palveluja ja pysyttävä aikataulussa.
Voin ainoastaan toivoa, että pystymme yhdessä komission jäsenen kanssa ajamaan tämän paketin läpi neuvostossa. Neuvosto on toistuvasti torjunut muilla liikenteen aloilla toteuttavat toimet, koska jäsenvaltiot ovat katsoneet, että kaikki nämä kysymykset voidaan ratkaista kahdenvälisesti. Yksi esimerkki tällaisista toimista on yhtenäinen eurooppalainen ilmatila, jonka yhteydessä halusimme, että Eurooppa määrittäisi tulevaisuudessa ilmatilan lohkot, koska jäsenvaltiot olivat epäonnistuneet siinä vuosikymmenten ajan. Voin tältä osin vain todeta, että jäsenvaltioiden olisi pitänyt tehdä se jo ajat sitten, ja nyt me aiomme tehdä sen niiden puolesta!
Savary (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän tätä toista tilaisuutta puhua parlamentille kommentoidakseni yksityiskohtaisemmin jäsen Jarzembowskin mietintöä. Tähän asiakirjaan sisältyy kaksi uraauurtavaa ehdotusta. Ensimmäinen ehdotus koskee Euroopan laajuisen rautateiden rahtiliikenneverkon (TERFN) poistamista, ja siinä kaavaillaan kansainvälisen sekä kansallisten, alueellisten ja paikallisten tavaraliikenneverkkojen täydellistä vapauttamista vuoteen 2006 mennessä. Toiseksi mietinnössä ehdotetaan rautateiden henkilöliikenneverkon avaamista ja vapauttamista.
Ensimmäisen ehdotuksen osalta olen samaa mieltä siitä, että meidän on ilmaistava selkeä poliittinen tukemme rautateille. Vaikka vapauttamista koskevien määräaikojen jatkuva muuttaminen ei olekaan ehkä viisasta, tuen tavaraliikenteen vapauttamista koskevia jäsen Jarzembowskin ehdotuksia, koska tavaraliikenteen tämänhetkinen tilanne on erittäin huolestuttava.
Suhtaudun kuitenkin huomattavasti varauksellisemmin kansainvälisten henkilöliikennepalvelujen vapauttamiseen. Toisin kuin tavaraliikenteessä, en pidä henkilöliikennepalvelujen vapauttamista ehdottoman välttämättömänä. Käytän junaa säännöllisesti enkä ole törmännyt rajanylitysten yhteydessä mihinkään erityisiin vaikeuksiin. Olen kuitenkin tietoinen siitä, että tällä alalla kyseessä ovat merkittävät kaupalliset intressit. En yhdy näkemykseen siitä, että meidän pitäisi keskittyä pelkästään rautatiemarkkinoiden luomiseen. Meidän pitäisi mielestäni pikemminkin pyrkiä luomaan eurooppalainen liikennepolitiikka, mikä ei ole aivan sama asia.
Totean lopuksi, että tämänpäiväisestä keskustelusta on käynyt selvästi ilmi, että avaammepa sitten rautatieverkot tai emme, eurooppalaista rautatieverkkoa käsitellessämme emme voi rajoittua tarkastelemaan vain vapauttamista, kilpailua tai avaamista. Jos teemme näin, joidenkin markkina-alojen osalta samalla alueella toimii kaksi samanlaista järjestelmää, ja rautatiet jäävät vain maantieliikenteen korvikkeeksi.
Meidän on näin ollen toteutettava myös muita liikennestrategian näkökohtia. On harkittava kiinteää hinnoittelua samoin kuin eri liikennemuotojen, erityisesti maantie- ja rautatieliikenteen, välisten sosiaalilainsäädäntöä ja verotusta koskevien erojen pienentämistä. Näistä jälkimmäisen pitäisi mielestäni olla etusijalla, jos haluamme varmistaa, että rautatiemarkkinoiden avaaminen antaa rautatiealalle etulyöntiaseman maantieliikenteeseen nähden. Meidän on luotava rautatiemarkkinoiden lisäksi myös rautateitä koskeva investointipolitiikka. Toivonkin, että tämä keskustelu lähettää erittäin vahvan viestin Euroopan parlamentilta neuvostolle. Euroopan laajuista rautatieverkkoa koskeva rahoituspolitiikka on ollut umpikujassa neuvostossa useiden kuukausien ajan. Neuvosto ei ole muuttanut taantumuksellista lähestymistapaansa eikä halua käsitellä verotuskysymyksiä, polttoaineverotusta tai suuria eurooppalaisia lainoja. Olen sitä mieltä, että jos emme kehitä laaja-alaista ja kunnianhimoista rautateiden infrastruktuuria koskevaa politiikkaa, rautatiealan avaamiseen tähtäävät toimemme eivät johda maantieliikenteen valta-aseman päättymiseen vaan pelkästään eri rautatieyritysten väliseen sotaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämän viestin haluaisin lähettää Euroopan parlamentilta neuvostolle.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kaikki nämä yhteisön rautateitä käsittelevät mietinnöt liittyvät kiinteästi viimeaikaiseen voimakkaaseen yksityistämissuuntaukseen, jolla pyritään varmistamaan, ettei yksikään julkinen sektori pääse pakenemaan yksityisen pääoman kynsiä. Tämä tapahtuu yleisen turvallisuuden sekä tarjottujen palvelujen laadun ja hinnan kustannuksella.
Meidät yritetään saada laskennallisten temppujen ja perusteettomien väitteiden avulla vakuuttuneiksi siitä, että meidän pitäisi vapaan kilpailun nimissä antaa yksityisen sektorin käyttää rautateiden infrastruktuuria ja palveluja, joiden luomiseen ne eivät ole osallistuneet mitenkään ja jotka veronmaksajat ovat maksaneet ja joita he maksavat edelleen. Samoin on esimerkiksi maantieliikenteessä: tieinfrastruktuuri on avattu yksityisille yrityksille, vaikka ne eivät osallistu tieverkon infrastruktuurin ylläpitokustannuksiin mitenkään. Keskellä vakavaa taantumaa, joka koskee niin taloutta, energia-alaa, maantie-, lento- ja meriliikennettä kuin ympäristöäkin, suuryritykset ovat havainneet rautateihin sisältyvät mahdollisuudet säästää energiaa ja leikata kustannuksia ja tehdä sitä kautta voittoa. Ne ovat näin ollen kääntäneet huomionsa rautatieliikenteeseen ja yrittävät päästä siihen mukaan "yhdenvertaisena kumppanina", vaikka niissä ei ole käytännössä mitään "yhdenvertaista" kansallistettuihin rautatieyrityksiin verrattuna.
Toisin sanoen komission ehdotuksissa ja valitettavasti myös näitä ehdotuksia tukevissa mietinnöissä palvelujen laatu, liikenteen kustannukset tai käyttäjien turvallisuus jätetään kokonaan huomiotta. Kaikki nämä periaatteet on syrjäyttänyt rajoittamattomaan kilpailuun ja pääoman tuottavuuteen perustuva ajattelutapa. Ehdotuksissa ja mietinnössä annetaan siis yksityisille sijoittajille vapaat kädet ottaa kaikki hyöty irti kannattavasta rautatieliikenteestä sekä sysätä rautatieliikenteen kannattamaton puoli ja vastuu kohtuuttomista infrastruktuurin rakentamis- ja kunnossapitokustannuksista julkiselle sektorille.
Kuten olette varmaankin puheenvuoroni perusteella päätelleet, vastustamme ehdottomasti rautateiden kaikenlaista maltillistakin ja suunniteltua vapauttamista koskevia ehdotuksia, koska tällainen kehitys tasoittaa tietä rautateiden täydelliselle vapauttamiselle ja kaikille niille kielteisille vaikutuksille, joita sillä on matkustaviin kansalaisiin.

Cauquil (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Jarzembowskin mietinnössä suositeltu prosessi, joka koskee eurooppalaisen rautatieverkon avaamista kilpailulle, on askel taaksepäin. Tämä prosessi uhkaa vakavasti sekä rautateiden käyttäjien että rautatiehenkilöstön etuja. Jos äänestämme Jarzembowskin mietinnön puolesta, käyttäydymme kuin mauttomat lobbaajat, jotka ajavat yksityistä etua ja pyrkivät tekemään lopun julkisten palvelujen piiriin kuuluvista rautateistä. Kaikki tietävät, että yksityiset yritykset ovat kiinnostuneita ainoastaan voitoistaan ja että ne vähentävät näitä voittoja saadakseen joko investointejaan tai henkilöstöään. Kaikki ovat selvillä siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan valtiollisen rautatieyhtiön British Railin yksityistäminen on johtanut useisiin katastrofeihin. Me emme aio suhtautua välinpitämättömästi unionin kansalaisten etuihin, jotta pieni joukko yksityisiä yrityksiä voi repiä voittoja rautateiden käyttäjien selkänahasta ja saattaa vaarantaa samaan aikaan matkustajien hengen.
Rautatieliikenteen pitäisi olla yhdentynyt eurooppalainen julkinen palvelu. Torjumme tämän mietinnön ja kaikki muut yksityistämistä koskevat ehdotukset.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olin oikeastaan aikeissa puhua jostakin aivan muusta, mutta kahden edellisen puhujan kommentit kuultuani päätin poiketa hieman suunnitelmasta ja ottaa esille toisen asian.
Olemme kuulleet asioita, jotka kuuluvat oikeastaan menneisyyteen, joka on onneksi jo kaukana takanamme. Nämä asiat kuuluvat aikaan, jolloin tärkeitä olivat vain valtiojohtoisuus ja luokkataistelu ja jolloin ihmiset yrittivät uhmata vanhoja arvoja ja toimintatapoja. Tämä oli mielestäni täysin väärä asenne, ja myös historia on tuominnut tämän lähestymistavan. Elämä rankaisee niitä, jotka havahtuvat liian myöhään, kuten eräs äärimmäisen kuuluisa mies kerran sanoi. Tämän kuuluisan miehen juuret olivat tässä samaisessa järjestelmässä, ja hän sai sitten loppujen lopuksi myös aikaan sen romahtamisen, koska tunsi tämän järjestelmän niin hyvin. Tällä miehellä tarkoitan Neuvostoliiton entistä presidenttiä Mihail Gorbat?ovia.
Haluamme tehokkaampaa ympäristönsuojelua ja sitä, että tavarankuljetuksia siirretään enemmän maanteiltä rautateille. Haluamme myös suurempaa eri liikennemuotojen välistä tasapainoa ja sitä kautta parempaa kuluttajansuojaa. Haluan antaa teille esimerkin paremmasta kuluttajansuojasta kertomalla tapauksesta, joka sattui kaksi päivää sitten kotiseudullani, Brennerin solan rajanylityspaikassa. Erä vaarallisia aineita, jotka on kuljetettava nykyään maanteitse, koska tarjolla ei ole rautatiepalveluja, jotka pystyisivät hoitamaan tällaisia kuljetuksia, syttyi tunnelissa tuleen ja aiheutti erittäin vakavia seurauksia ympäristölle ja kansalaisille. Vältimme ympäristökatastrofin hiuksenhienosti. Aikomuksenamme on parantaa liikenneturvallisuutta, ja tältä osin olen erityisen kiitollinen kollegalleni Jarzembowskille, joka on ajanut näitä aloitteita jo vuosia. Toivomme, että nämä mietinnöt, ja erityisesti hänen mietintönsä, tarkoittavat sitä, että voimme ottaa merkittävän askeleen oikeaan suuntaan.
Olen myös kiitollinen komission varapuheenjohtajalle de Palaciolle, joka ymmärtää tätä kysymystä erityisen hyvin ja pyrkii saavuttamaan eri liikennemuotojen välisen tasapainon. Toivomme, että voimme jatkaa eteenpäin tällä myönteisellä tiellä.
Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tuemme tietysti kaikkia toimia, joilla pyritään vahvistamaan rautatieliikenteen asemaa ja muuttamaan maantieliikennettä suosivaa nykytilannetta. Tuemme siksi erityisesti Sylviane Ainardin ja Gilles Savaryn mietintöjä. Jos haluamme luoda kilpailukykyisen eurooppalaisen rautatiejärjestelmän, meidän on yhdenmukaistettava tekniset standardit, poistettava kansainvälisen rautatieverkon pullonkaulat ja samaan aikaan asetettava rautatieliikenteelle tiukat turvallisuusvaatimukset.
Tarvittavaa yhteentoimivuutta ei kuitenkaan saavuteta rautatiealaa vapauttamalla. Sellaisissa tapauksissa, joissa rautatieliikenne on vapautettu, yksityiset liikenteenharjoittajat eivät ole kyenneet täyttämään toiminnan asettamia vaatimuksia etenkään vaadittavien suurten investointien osalta. Komissio ei ole myöskään kertonut meille, mistä se aikoo löytää tämän tavoitteen saavuttamiseen tarvittavan rahoituksen. Eri liikenteenharjoittajien välisen kilpailun elvyttäminen ei auta lainkaan lisäämään rautatieliikenteen määrää, jos kaikki junat pakotetaan käyttämään samoja raiteita, koska tämä johtaa pelkästään suurempaan liikennekaaokseen ja ruuhkaisuuteen.
Vastustamme lisäksi tavara- ja henkilöliikenteen täydellistä vapauttamista, jonka on määrä tapahtua vuoteen 2008 mennessä. Vastustamme tätä äärimmäistä kantaa, aivan kuten vastustamme komission ehdotusta nopeuttaa kansainvälisen tavaraliikenteen markkinoiden avaamista. Emme voi myöskään hyväksyä sitä, että jäsenvaltioita estetään asettamasta EU:n edellyttämiä turvallisuusvaatimuksia tiukempia vaatimuksia pelkästään siksi, ettei vaikeutettaisi rautatiemarkkinoiden avaamista. Olemme vastuussa Euroopan kansalaisille. Meidän on oltava tarpeeksi rohkeita taistellaksemme julkisten rautatieliikennepalvelujen puolesta, jotka ovat laadukkaita ja turvallisia, mikä rohkaisee kansalaisia käyttämään näitä palveluja.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensinnäkin jälleen kerran onnitella neljää esittelijää erinomaisesta työstä ja todeta, että yleisesti ottaen heidän ehdottamissaan tarkistuksissa tuetaan komission ehdotuksia, kuten mainitsin jo ensimmäisen puheenvuoroni alussa. Joissakin tarkistuksissa ehdotetaan lisäksi rautatiealan uudistamisen laajentamista ja nopeuttamista. Komissio voi näin ollen hyväksyä suurimman osan tarkistuksista joko nykyisessä muodossaan tai periaatteessa. Tarkistukset parantavat nähdäkseni selvästi komission alkuperäistä tekstiä, sillä ne tekevät siitä yksityiskohtaisemman ja niissä selvennetään joitakin erityiskysymyksiä.
Toimitan parlamentin pääsihteeristölle täydellisen luettelon, josta ilmenee komission kanta jokaiseen tarkistukseen, mutta haluaisin siitä huolimatta esittää muutamia huomautuksia käydystä keskustelusta ja joitakin yleisiä arvioita esitetyistä tarkistuksista.
Arvoisat parlamentin jäsenet, ensinnäkin olen yllättynyt, että jotkut teistä pitävät edelleen yllä keskustelua siitä, pitäisikö rautatiet vapauttaa vai ei. Hyvät parlamentin jäsenet, jotkut teistä rakastavat rautateitä niin paljon, etteivät halua unionin ryhtyvän mihinkään toimiin rautatieliikenteessä. Voin sanoa näille jäsenille vain, että olemme vuosien kuluessa nähneet, mitä tältä osin on tapahtumassa: rautatiet ovat katoamassa. Niille jäsenille, jotka ovat hyvin huolissaan siitä, että tämä oletettu vapauttaminen johtaa työpaikkojen menetyksiin, haluan sanoa seuraavan asian. Jos emme tee mitään, rautatiealalla ei ole tulevaisuudessa enää työpaikkoja, lukuun ottamatta niitä, jotka jäävät Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden ylläpitämiin rautatiemuseoihin. Tämä asia meidän on ymmärrettävä.
Emme puhu nyt rautatieverkon yksityistämisestä. Tämä on vaihtoehto, jonka jotkin jäsenvaltiot saattavat valita. Haluaisin kuitenkin huomauttaa tältä osin arvoisalle jäsenelle, että olemme antaneet äskettäin sille ainoalle jäsenvaltiolle, joka on ottanut käyttöön kiinteän verkon ja kiinteän infrastruktuurin, valtuudet toteuttaa joukon erittäin merkittäviä valtiollisia toimia, joiden tarkoituksena on uudelleenkansallistaa kyseinen rautatieverkko. Komissio ei ole ottamassa käyttöön mitään tämäntyyppisiä toimia, vaan ehdotamme jotain aivan muuta. Rautatieverkko on luontainen monopoli, ja siksi sen yksityinen omistus johtaisi moniin vaikeuksiin. Tämän luontaisen monopolin pitäisi lisäksi kuulua laaja-alaisen julkisen valvonnan piiriin. Komissio katsoo, että eurooppalaisen rautatieverkon kaltaisen luontaisen monopolin pitäisi olla ennen kaikkea eurooppalainen. Tässä verkossa ei pitäisi noudattaa kansallista vaan laajempaa eurooppalaista toimintaperiaatetta, joka edellyttää yhteisiä teknisiä, hallinnollisia ja turvallisuutta koskevia sääntöjä.
Toiseksi komissio on sitä mieltä, että eri liikenteenharjoittajien pitäisi kilpailla keskenään. Hyvät parlamentin jäsenet, jotkut teistä ovat huolissaan siitä, että ranskalainen liikenteenharjoittaja, tai Ranskan päätöksestä riippuen ranskalaiset liikenteenharjoittajat, kilpailevat saksalaisen, brittiläisen tai minkä tahansa muun Euroopan unionin alueella toimivan liikenteenharjoittajan kanssa. Ainoa vaihtoehto tälle kilpailutilanteelle on perustaa yksi ainoa eurooppalainen liikenteenharjoittaja, joka toimii koko eurooppalaisessa rautatieverkossa. Uskovatko arvoisat jäsenet todellakin, että tämä on mahdollista? Uskotteko te, että tämä on oikea tapa tehdä rautateistä tehokkaampia, kilpailukykyisempiä ja dynaamisempia ja saada takaisin rautateille kuuluva osuus markkinoista ja liikenteestä?
Minä en suoraan sanottuna usko tähän, eikä tämä ole mielestäni tie eteenpäin, toisin kuin se, mitä me ehdotamme, nimittäin rautatiejärjestelmän Euroopan tasolla tapahtuva valmistelu ja suunnittelu. Käsittelen myöhemmin myös tämän järjestelmän rahoitusta. Ehdotamme rautatiejärjestelmän eurooppalaista suunnittelua ja sitä, että Euroopan unionin jäsenvaltioissa tällä hetkellä toimivat eri liikenteenharjoittajat pystyvät kilpailemaan keskenään eurooppalaisen verkon sisällä. Jos rautatiealalle tulee uusia liikenteenharjoittajia, mihin eri jäsenvaltioiden lainsäädäntö antaa mahdollisuuden, me ehdotamme, että näiden uusien liikenteenharjoittajien on täytettävä asianmukaiset vaatimukset voidakseen toimia koko rautatieverkon alueella ja että niiden on myös osallistuttava rautatieliikenteen kilpailuun.
Puhumme nyt rautatiealan järkeistämisestä ja tämän alan muuttamisesta eurooppalaiseksi ja 2000-luvun vaatimuksia vastaavaksi rautatiealaksi.
Ymmärrän, että liikenteen pääosasto on pannut aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tekemään lujasti töitä rautatieliikenteen alalla, kuten valiokunnan puheenjohtaja Caveri on todennut. Liikenteestä vastaavana komission jäsenenä haluan kiittää valiokunnan puheenjohtajaa ja koko valiokuntaa jälleen kerran heidän ymmärtäväisyydestään, tuestaan ja yhteistyöstään kaikessa toiminnassamme.
Arvoisa puhemies, käsittelen seuraavaksi esitettyjä tarkistuksia lyhyesti.
Jäsen Jarzembowskin mietinnön ja markkinoiden avaamisen osalta haluan korostaa sitä tukea, jota hän on osoittanut komission ehdotukselle. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on saattaa markkinoiden avaaminen päätökseen rautateiden tavaraliikenteen osalta. Esitetyissä tarkistuksissa käsitellään yhteensovittamista, jota tehdään direktiivin 2001/12/EY voimaantulon ja erityisesti jäsenvaltioiden kaikkien verkkojen eurooppalaiseksi verkoksi yhdistämisen välisenä aikana. Direktiivi 2001/12/EY, joka käynnistää rautateiden tavaraliikenteen kilpailulle avaamisen ensimmäisen vaiheen, on sisällytettävä jäsenvaltioiden lainsäädäntöön niin, että avaaminen käynnistetään koko Euroopan unionissa 15. maaliskuuta 2003 alkaen, minkä jälkeen seuraavat ehdottamamme täydentävät vaiheet. Tältä osin komissio voi hyväksyä kaikki ehdotetut tarkistukset.
Arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa jäsen Jarzembowski, niiden tarkistusten osalta, joissa ehdotetaan kilpailulle avaamisen laajentamista koskemaan henkilöliikennettä, komissio katsoo, että jotta tällä avaamisella, jota ei voida toteuttaa samanaikaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, olisi myönteisiä vaikutuksia, se edellyttää asianmukaisempaa ja tiukempaa kehystä. Henkilöliikenteen avaamista ei pitäisi näin ollen tarkastella pelkästään julkishallintojen allekirjoittamien sopimusten näkökulmasta. Tätä kysymystä on nimittäin jo säännelty julkisen palvelun velvoitetta koskevissa säännösehdotuksissa, jotka odottavat edelleen neuvoston päätöstä, koska parlamentti ilmaisi niitä koskevan kantansa jo jokin aika sitten. Henkilöliikenteen avaamista pitäisi tarkastella myös käyttöoikeuksien ja matkustajien oikeuksien suojelun näkökulmasta.
Arvoisa jäsen Jarzembowski, emme voi hyväksyä henkilöliikenteen avaamista koskevia tarkistuksia, koska aiomme esittää tänä vuonna erityisesti henkilöliikennettä koskevan ehdotuksen, jossa käsitellään yhtenäisesti ongelmia, joita rautateiden kilpailulle avaamisesta aiheutuu henkilöliikenteelle. Haluan kiittää jäsen Jarzembowskia hänen tuestaan ehdotuksille, joita komissio aikoo esittää lähiaikoina.
Rautateiden turvallisuutta käsittelevän jäsen Sterckxin mietinnön osalta voimme hyväksyä suurimman osan tarkistuksista joko nykyisessä muodossaan tai periaatteessa, kunhan muutamia sanamuotoja tarkistetaan. Viittaan ennen kaikkea tarkistuksiin, joissa vahvistetaan avoimuuden vaatimusta turvallisuuden osalta ja joissa kannatetaan mahdollisimman tiukkojen turvallisuussääntöjen nopeampaa ja tehokkaampaa lähentämistä. Tämä on nähdäkseni tärkeä seikka. Emme voi kuitenkaan hyväksyä tarkistusta 18 emmekä myöskään tarkistusta 48, koska ne olisivat ristiriidassa selkeän vastuunjaon kanssa. Meidän on myös vaikea hyväksyä tarkistusta 34, koska se saattaisi mielestämme rajoittaa merkittävästi turvallisuustodistusten eurooppalaista soveltamisalaa.
Toisaalta minun on todettava, että panemme komissiossa erittäin suurta painoarvoa onnettomuuksia tutkivien elinten riippumattomuudelle, emmekä voi siksi hyväksyä tämän riippumattomuuden minkäänlaista rajoittamista. Emme näin ollen hyväksy tarkistusta 56.
Yhdyn jäsen Ainardin näkemykseen rautatieliikenteen investointeihin liittyvästä ongelmasta, koska kaikki nämä toimet edellyttävät unionin jäsenvaltioilta tulevaisuudessa huomattavia investointeja. Rautateiden nykyaikaistamisen edistäminen on kaikkien jäsenvaltioiden etujen mukaista, mutta Euroopan laajuisen rautatiejärjestelmän nykyaikaistaminen on myös erittäin selkeästi Euroopan etujen mukaista. Tämä asia meidän on pidettävä mielessä, jos haluamme todellakin saavuttaa Lissabonin Eurooppa-neuvostossa asetetun tavoitteen ja päämäärän. Aionkin esittää jäsenvaltioille Berliinin Eurooppa-neuvostossa sovittuja rahoitusnäkymiä silmällä pitäen vetoomuksen, että ne vahvistaisivat rautatieliikenteen infrastruktuuria koskevia talousarvioitaan, kun pyrimme luomaan Euroopan laajuisen rautatieverkon, mikä edellyttää jäsenvaltioiden erityistä panosta.
Hyväksymme tallennuslaitteiden käyttöönottoa koskevan tarkistuksen. Tätä tallennuslaitteiden järjestelmää vahvistetaan kevytrautatiejärjestelmiä koskevalla turvallisuusjohtamisjärjestelmällä. Voimme hyväksyä myös suurimman osan kevytrautatiejärjestelmiä koskevista tarkistuksista mutta emme kuitenkaan kaikkia, koska jotkin tarkistukset eivät ole komission periaatteiden mukaisia.
Jäsen Savary on kaikkien parlamentin jäsenten ja minun tapaani yksi rautateiden puolestapuhujista. Hänen mietinnössään käsiteltävä Euroopan rautatievirasto on juuri se avaintekijä, joka täydentää koko järjestelmän. Haluan kiittää jäsen Savarya parannuksista, joita hän on ehdotuksillaan tehnyt komission tekstiin. Useissa tarkistuksissa käsitellään tapaa, jolla rautatieviraston on tehtävä yhteistyötä kaikkien jäsenvaltioiden kanssa, siis niissä toimivien yritysten, liikenteenharjoittajien, kaluston valmistajien, infrastruktuurien hallinnon ja myös käyttäjien ja rautatiehenkilöstön kanssa. Tuemme kaikkia näitä tarkistuksia ja erityisesti tarkistusta 14, jota pidämme erittäin myönteisenä.
Tuemme tietysti myös Euroopan rautatieviraston institutionaalista organisointia koskevia tarkistuksia, joissa käsitellään esimerkiksi uutta varainhoitoasetusta, jota ei ollut silloin, kun komission ehdotus alun perin tehtiin. Tähän mietintöön sisältyy kuitenkin muita tarkistuksia, joiden hyväksyminen tuottaa meille vaikeuksia. Tällaisia ovat esimerkiksi tarkistukset, joissa annettaisiin rautatievirastolle päätöksentekovaltaa, koska komissio katsoo, että virastolla on oltava mahdollisuus pelkästään esittää teknisiä ehdotuksia.
Muut tarkistukset ovat tarpeettomia, kun otetaan huomioon voimassa olevat säännökset tai komission vuodeksi 2003 kaavailemat ehdotukset, emmekä voi näin ollen hyväksyä niitä.
Arvoisa puhemies, haluaisin päättää puheenvuoroni kiittämällä jälleen kerran neljää esittelijää ja aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäseniä heidän työstään. Haluan lisäksi kiittää parlamenttia sen komission ehdotuksille antamasta tuesta.
Puheenjohtajavaltio Kreikan kanssa käymieni keskustelujen perusteella olen varma, että saamme neuvostolta tätä koskevan yhteisen kannan Kreikan puheenjohtajakauden aikana ja hyvin todennäköisesti maaliskuussa pidettävässä Eurooppa-neuvostossa. Toivon, että neuvoston yhteinen kanta antaa meille mahdollisuuden päästä yhteisymmärrykseen tästä äärimmäisen tärkeästä paketista, jos ei heti ensimmäisessä käsittelyssä, niin ainakin toisessa.

Puhemies.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.
KIRJALLISET LAUSUMAT (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Torres Marques (PSE)
Euroopan talouden kapasiteetti ja tuottavuus ovat yhä enemmän riippuvaisia tehokkaasta yhteentoimivasta liikenteestä, joka voi kuljettaa nopeasti tavaroita ja matkustajia Euroopan sisällä ja edelleen kansainvälisen liikenteen yhteyskohtiin. Emme ole kuitenkaan onnistuneet saavuttamaan merkittävää edistystä rautatieliikenteessä. Sitä koskevat päätökset on tehty enimmäkseen hallitustenvälisellä tasolla, ja jokainen jäsenvaltio yrittää puolustaa omia etujaan, mikä on vaikeuttanut eurooppalaisten rautatiemarkkinoiden luomista.
Tämä tilanne on kestämätön, koska olemme saavuttamassa maantieliikenteessä ylikuormittumisen rajan, mikä rasittaa erittäin voimakkaasti jäsenvaltioidemme taloutta ja ympäristöä. Tämän ongelman ratkaiseminen edellyttää poliittista tahtoa ja asianmukaista rahoitusta. Lisäksi Portugalin kaltaisten syrjäisten jäsenvaltioiden rautatieliikenteen ongelmat on otettava huomioon, kun Euroopan tasolla kehitetään ratkaisuja rautatieliikenteen ongelmiin, jos EU aikoo toimia kokonaisuutena ja saavuttaa taloudellisen tehokkuuden. Neuvoston on näin ollen seurattava Euroopan parlamentin esimerkkiä osoittamalla tarvittavaa poliittista tahtoa ja löytämällä rahoitus, jota rautatieliikenteen eurooppalaisten sisämarkkinoiden luominen edellyttää.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Helmuth Markovin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0388/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta (COM(2001) 573 - C5-0485/2001 - 2001/0241(COD)).

De Palacio
Arvoisa puhemies, liikenteestä vastaavana komission jäsenenä haluaisin ensin ilmaista olevani tyytyväinen voidessani esitellä tämän tieliikenteen sosiaalilainsäädäntöä koskevan ehdotuksen, joka on osa komission toimintalinjaa maantieliikenteen turvallisuuden ja laadun parantamiseksi. Tieliikennealan turvallisuudella on myös sosiaalisia vaikutuksia, ja mielestäni meidän on otettava ne huomioon.
Ehdotukseen sisältyy toimenpiteitä, joilla edistetään nykyisten sääntöjen tehokasta ja yhdenmukaista tulkintaa ja soveltamista valkoisen kirjan mukaisesti ja joilla yhdenmukaistetaan edelleen tieliikennealan kilpailuedellytyksiä.
Tällä ehdotuksella kumotaan ja korvataan vuonna 1985 annettu asetus. Sen tavoitteena on yksinkertaistaa, selventää ja ajantasaistaa 17 vuotta sitten hyväksytty asetus. Tällä muutoksella pyritään tehostamaan sääntöjen soveltamista ja etenkin ottamaan käyttöön digitaaliset ajopiirturit.
Sääntöjen yksinkertaistamiseksi olemme joutuneet tinkimään voimassa olevan asetuksen joustavuudesta. Lyhennettyjen lepoaikojen korvaamista koskevat monimutkaiset säännöt on poistettu, ja vuorokautisten lepoaikojen kestoa on pidennetty yhdellä tunnilla yhteensä 12 tuntiin.
Sääntöjen ajantasaistamiseksi vapautukset ja poikkeukset on supistettu minimiin, ja ne on hyväksytty ainoastaan ajoneuvon pienen koon tai keveyden, ajoneuvolla ajettujen matkojen lyhyyden tai yleisen edun perusteella.
Eräs tärkeimmistä tähän tarkistukseen johtaneista syistä on yksityisten yritysten tarjoamien palvelujen määrän kasvu 17 viime vuoden aikana.
Sääntöjen noudattamisen tehostamiseksi komissio haluaa ottaa käyttöön tiettyjä uusia toimenpiteitä, kuten tiukentaa yritysten vastuuta koskevia sääntöjä ja vahvistaa selkeät säännöt, joiden nojalla jäsenvaltiot voivat määrätä seuraamuksia kuljettajille, jotka rikkovat yhteisön sääntöjä jossain toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa.
Lisäksi määrätään erikseen, että kaikissa jäsenvaltiossa asetuksen rikkomisen seuraamuksiin on kuuluttava mahdollisuus ottaa ajoneuvo haltuun. Ajoneuvon poistaminen liikenteestä on hyvin tehokas tapa rankaista niin kuljetusyrityksiä kuin huolintakeskuksiakin, jotka asettavat yhä suurempia paineita kuljettajille ja vaativat kohtuuttomia ja jopa täysin laittomia ajoaikoja.
Lopuksi komissio ehdottaa, että perustetaan neuvoa-antava komitea, joka koostuu unionin jokaisen jäsenvaltion kansallisista asiantuntijoista ja jonka tehtävänä on edistää sääntöjen jatkuvaa selkeyttämistä, niiden noudattamiseen liittyvien hyvien kokemusten ja käytäntöjen vaihtamista ja kaikkien jäsenvaltioiden aktiivista osallistumista asetuksen soveltamiseen. Neuvoa-antava komitea tekisi yhteistyötä nykyisen Euroopan tason vuoropuhelua edistävän alakohtaisen komitean kanssa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, totean yhteenvetona, että tämä on ehdotuksemme, ja sen perimmäisenä tavoitteena on parantaa voimassa olevien sääntöjen noudattamista, selkeyttää niiden sisältöä, lisätä vastuullisuutta ja parantaa siten liikenneturvallisuutta.

Markov (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, parlamentti lähti laatimaan tätä mietintöä epäsuotuisista lähtökohdista, sillä komissio ei odottanut sen enempää työaikadirektiiviä koskevien neuvottelujen tuloksia kuin neuvoston päätöstä digitaalisista ajopiirtureistakaan laatiessaan asetusehdotuksensa. Kuten komission jäsen de Palacio totesi, molempien asiakirjojen sisältö liittyy tietenkin läheisesti tarkasteltavaan mietintöön.
Haluaisin kiittää työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelijaa, jäsen Anderssonia. Kävimme yhdessä muutamia alustavia keskusteluja. Alun perin ilmoitettiin tehostetun Hughes-menettelyn soveltamisesta, mutta muutamaa kuukautta myöhemmin siitä luovuttiin, ja vastuu mietinnöstä siirrettiin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalle.
Kiitän myös komission henkilöstöä, valiokunnan hallintovirkamiestä Darmisia, eurooppalaisia ja kansallisia elimiä, joita asetus koskee ja jotka ovat osallistuneet keskusteluun aktiivisesti, sekä muiden ryhmien varjoesittelijöitä. Uskon, että valiokunnassa päästiin yksimielisyyteen useista tärkeistä kompromissitarkistuksista nimenomaan yhteistyömme ansiosta.
Tarkasteltavana olevassa asetuksessa on otettava huomioon ja kytkettävä toisiinsa kolme eri näkökohtaa. Ensinnäkin liikenneturvallisuuden parantaminen, toiseksi työntekijöiden sosiaalinen suojelu ja kolmanneksi oikeudenmukaiset kilpailuedellytykset Euroopan unionin teillä. Mielestäni ryhmät ovat onnistuneet pääsemään kompromissiratkaisuun ja sisällyttämään nämä kolme edellytystä ehdotukseen, vaikka muutamat parlamentin jäsenet ovatkin esittäneet asetuksen hylkäämistä. Pyydän teitä olemaan täyttämättä tätä toivetta ja hyväksymään sen sijaan ehdotetun luonnoksen.
Mitkä sitten ovat tärkeimmät kohdat, joista valtaosa valiokunnasta on toistaiseksi päässyt yhteisymmärrykseen? Ensinnäkin asetusta sovelletaan kaikkiin maanteiden tavara- ja henkilöliikenteessä käytettävien ajoneuvojen kuljettajiin riippumatta siitä, ovatko he työnantajan palveluksessa vai itsenäisiä kuljettajia. Toiseksi asetusta sovelletaan myös kolmansien maiden ajoneuvoihin, kun ne saapuvat Euroopan unionin alueelle. Kolmanneksi komissiota kehotetaan esittämään asetus AETR-sopimuksen sopimuspuolille näiden kanssa käytäviä neuvotteluja varten. Neljänneksi komission ehdottamaa "joustavan viikon" käsitettä ei ole vahvistettu, vaan käytämme perustana edelleen kalenteriviikkoa, sillä se on käytännöllisempi ja helpompi valvoa. Viidenneksi valiokunta on määritellyt "ajoajan" käsitteen siten, että sillä parannetaan oikeusturvaa. Kuudenneksi - tämä on erittäin tärkeä kohta ja toivon, että se hyväksytään - asetuksen soveltamisalaan sisällytetään kaikki lähetti- ja pikakuljetuspalveluajoneuvot, koska niiden aiheuttamien liikenneonnettomuuksien määrä on kasvanut merkittävästi. Seitsemänneksi vuorokautista lepoaikaa pidennetään ehdotetusta 11 tunnista 12 tuntiin. Tässä on kuitenkin mahdollista joustaa siten, että lepoaika jaetaan rajoitetusti kahteen jaksoon, joista toinen on 9 tuntia ja toinen 3 tuntia. Kahdeksanneksi jäsenvaltiot ovat velvollisia määrittämään asetuksen rikkomiseen sovellettavat yhteiset seuraamukset seuraamusten yhdenmukaistamiseksi. Yhdeksänneksi asetuksen vaatimusten noudattamiseksi ehdotettujen tarkastusten lukumäärä on kaksinkertaistettu. Kymmenenneksi kuljetusyritykset velvoitetaan ryhtymään tarvittaviin toimiin ja hankkimaan tietoja kokonaistyöajoista, vaikka kuljettajat olisivatkin useiden työnantajien palveluksessa. Yhdenneksitoista jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että lastaajien, huolitsijoiden, päätoimeksiantajien ja alihankkijoiden suhteita säädellään sitovilla sopimuksilla, joiden avulla on mahdollista valvoa asetuksen noudattamista. Kahdenneksitoista olemme poistaneet muutamia lukuisista poikkeuksista ja esittäneet joitakin uusia, tarpeellisia poikkeuksia, kuten keräilyajoneuvoja ja humanitaarisen avun kuljettamiseen käytettäviä ajoneuvoja koskevat poikkeukset.
Vaikka asetukseen onkin tehty lukuisia myönteisiä muutoksia - joista mainitsin juuri esimerkkeinä vain muutaman - se sisältää myös kohtia, joihin minä ja suuri osa kollegoistani emme vieläkään ole tyytyväisiä. Siksi myös täysistunnossa on esitetty useita tarkistuksia, ja kehotan teitä kannattamaan niitä.
Ne koskevat etenkin sallittua 56 tunnin viikoittaista ajoaikaa, joka on epäilemättä liian pitkä, vaikka kahden viikon yhteen laskettu ajoaika saakin olla enintään 90 tuntia. Ehdotamme, että viikoittainen ajoaika saa olla enintään 45 tuntia. Tällöinkin työtuntien määrä on edelleen huomattavasti suurempi kuin lähestulkoon millään muulla toimialalla.
Toiseksi monien kollegoideni tavoin myös minä toivon, että asetuksen poikkeusten määrää supistetaan edelleen. Tiedän, ettei tämä asetus täytä asianosaisten kaikkia toiveita, mutta olen vakuuttunut siitä, että uudella asetuksella edistetään tieliikenneturvallisuutta ja parannetaan asianosaisten sosiaalisia oloja sekä sallitaan yritysten täyttää tehtävänsä ja tarjota korkealaatuisia liikennepalveluja.

Andersson (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensin kiittää esittelijää, jäsen Markovia, hänen rakentavasta yhteistyöstään tämän mietinnön valmistelussa. Kyse on pohjimmiltaan kolmesta asiasta: työolojen turvallisuudesta ja terveydestä, maantieliikenteen turvallisuudesta ja yhdenmukaisista kilpailuedellytyksistä. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa olemme keskittyneet pääosin terveyteen ja turvallisuuteen, mutta nämä asiat ovat sidoksissa toisiinsa. Liikenneturvallisuutta voidaan edistää kuljettajien hyvällä terveydellä ja turvallisuudella, mihin kuuluu esimerkiksi se, että kuljettajat ovat levänneet perusteellisesti ennen ajoa. Sisämarkkinoilla sovellettavilla yhteisillä vähimmäissäännöillä taattaisiin myös, ettei kilpailu vääristy.
On jokseenkin outoa, että jotkut ovat ehdottaneet mietinnön hylkäämistä. Neuvosto, komissio ja toivoakseni valtaosa parlamentista ovat pitkälti samaa mieltä siitä, että tätä 18 vuotta vanhaa asetusta on nyt muutettava osittain nykyisin käytettävien digitaalisten ajopiirturien seurauksena. Suurin ongelma ja yksi muutosta edellyttävä syy on itse asiassa se, että voimassa olevaa asetusta noudatetaan puutteellisesti. Voin itse todeta, että asetusta noudatetaan puutteellisesti myös omassa maassani. Siksi haluan kiinnittää erityishuomiota uuden asetuksen kannalta hyvin tärkeään ehdotukseen, nimittäin siihen, että jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten olisi voitava ryhtyä oikeustoimiin, jos lepoaikoja rikotaan, vaikka rikkomus olisikin tapahtunut toisen jäsenvaltion alueella.
Nykyisessä mietinnössä on useita näkökohtia, joita me niin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kuin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnankin sosiaalidemokraatit haluaisimme vahvistettavan, esimerkiksi 24 tunnin jakson vähimmäislepoaika ja enimmäisajoaika. Siksi olemme esittäneet tarkistukset 105 ja 106.
Lisäksi olemme sitä mieltä, että työympäristöön liittyvä vähimmäisvaatimus on, ettei kuljettajaa velvoiteta viettämään pitkää viikoittaista lepoaikaansa hytissä. Tämän vuoksi olemme esittäneet tarkistuksen 107. Tämä tarkistus on valitettavasti käännetty väärin ruotsinkielisessä versiossa, minkä vuoksi käytetään englanninkielistä versiota.
Tarkistuksen 110 tavoitteena on, ettei kuljettajille makseta korvausta etukäteen sovitun ajomatkan perusteella. Olisi epäoikeutettua maksaa kuljettajille urakkapalkkaa. Lopuksi todettakoon, että tarkistuksen 113 tarkoituksena on sitoa Euroopan työmarkkinaosapuolet arvioimaan säännöllisesti tätä uutta asetusta.

Grosch (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi kiittää esittelijää hänen työstään mutta myös muita parlamentin jäseniä monista koordinaatiokokouksista. Koska tarkistuksia esitettiin 300, heidän tehtävänsä ei ollut helppo.
Tässä yhteydessä on painotettu eritoten uuden asetuksen välttämättömyyttä. Tarkasteltavista painopisteistä oltiin eri mieltä, ja Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenet käyttävät aiheesta puheenvuoron uudelleen tänään. Periaatteessa PPE-DE-ryhmä kannattaa kuitenkin tarkistusta.
Tavoitteena oli löytää tasapaino tieliikenneturvallisuuden ja joustavuuden välillä tällä ammattialalla, jolla on nykyään jopa pulaa työntekijöistä kaikkialla Euroopassa kenties epäsuotuisten olojen mutta myös suuren kysynnän vuoksi. Tämä oli meille siten suuri haaste.
Pääsimme yksimielisyyteen - ja haluaisin korostaa tätä - vähintäänkin kahdesta asiasta, joista toinen koskee tarkastuksia. Kaikki jäsenet olivat samaa mieltä siitä, että voimme hyväksyä alalla parhaat mahdolliset säännöt, mutta jos jäsenvaltioissa ei valvota niiden noudattamista tehokkaasti, emme saavuta mitään. Muutamissa maissa tarkastusaste on alle yhden prosentin, mikä ei ole riittävästi. Mietinnössä ehdotettua kahden prosentin vähimmäismäärää olisi ehdottomasti noudatettava. Lisäksi parlamentille olisi esitettävä säännöllisin väliajoin täytäntöönpanokertomus, jotta parlamentti ja jäsenvaltiot voisivat toimia riittävän ajoissa. Ranskalainen sanonta, jonka mukaan "Celui qui triche gagne le plus d'argent" eli ne, jotka jättävät noudattamatta näitä sääntöjä, tienaavat eniten, ei saa pitää paikkaansa. Juuri sen me haluamme estää: epäoikeudenmukaisen kilpailun muun muassa turvallisuuden kustannuksella.
Toiseksi yksimielisyyteen päästiin soveltamisalasta ja erityisesti siitä, että soveltamisalaan olisi sisällytettävä kolmannet maat: haluamme luoda eurooppalaisen liikennealueen, ja kaikkien tätä aluetta käyttävien on toimittava samojen sääntöjen mukaan. Tiedämme, että yritykset siirtävät pääkonttoreitaan kolmansiin maihin useista eri syistä, taloudellisten syiden lisäksi myös muista syistä. Siksi on tärkeää, että luomme ajan myötä eurooppalaisen liikennealueen.
Halusimme lisätä joustavuutta. Olemme keskustelleet poikkeuksista, mutten luonnollisestikaan halua mainita niistä jokaista. Meistä on kuitenkin tärkeää, että lyhyen matkan kuljettajat ja taksinkuljettajat suljetaan soveltamisalan ulkopuolelle jatkossakin, ja kannatamme tietenkin vapauksien myöntämistä myös muutamille muille aloille, kuten kausiluonteisesti työskenteleville maanviljelijöille sekä hinausajoneuvoille. Turvallisuuden korostaminen ei saa johtaa siihen, että säännöillä rajoitetaan niiden ihmisten toimintaa, jotka ovat käytännössä vastuussa turvallisuudesta.
Eräs ala, josta emme ole vielä muodostaneet kantaamme, on lähettipalvelut. Joidenkin mielestä ne olisi sisällytettävä asetuksen soveltamisalaan, kun taas toiset katsovat, että lukuisat onnettomuudet eivät liity lepo- tai ajoaikoihin vaan pikemminkin nopeuteen. Olemme myös joustavoittaneet taukojen pitämistä. Emme halunneet ainoastaan 24-45 tunnin viikonloppuja, vaan olemme ehdottaneet myös 36 tunnin viikoittaista lepoaikaa. Haluamme ottaa huomioon myös muut kuin Keski-Euroopan maat, sillä meidän on pidettävä mielessä, että laajentumisen jälkeen painopiste siirtyy ja että liikenneyrityksen kannattavuus ei määräydy pelkästään lepo- ja ajoaikojen perusteella.
Emme kyseenalaista myöskään 12 tunnin öistä lepoaikaa, jota on joustavoitettu jaolla yhdeksän ja kolmen tunnin jaksoihin. Tämä koskee myös vuorokautisia lepoaikoja ja lyhyitä taukoja. Halusimme, että tässä kysymyksessä on mahdollisuus joustaa niin, että otetaan huomioon kunkin kuljettajan oma työrytmi mutta myös työhön luontaisesti liittyvät tarpeet.
Turvallisuus oli toinen näkökohta, joka oli otettava huomioon. Lepoajat, vuorokautiset lepoajat ja viikoittaiset lepoajat ovat turvallisuuskysymyksiä, sillä yliväsyneet kuljettajat joutuvat joskus onnettomuuksiin. Tätä kysymystä ei ole kuitenkaan syytä liioitella. Joidenkin tilastojen mukaan riski on hyvin suuri. Yleisesti ottaen lähtökohtanamme ovat realistiset tilastot, joiden mukaan tällaiset tilanteet aiheuttavat noin 15 prosenttia vakavista tieliikenneonnettomuuksista. Nyt ei ole kyse siitä, että maanteiden kaikenlainen käyttö haluttaisiin jälleen kerran tuomita. Uskon, että komissio ja parlamentti ovat tehneet tämän aloitteen turvallisuuden parantamiseksi.
Rikkomusten osalta paras lähestymistapa on mielestämme ottaa ajoneuvot pois käytöstä. Tämä olisi sopusoinnussa eri maiden lainsäädännön kanssa, ja se edellyttäisi vain yhtä asiaa, ajoneuvon poistamista käytöstä, kunnes laiminlyönti korjataan. Lyhyesti sanottuna olen sitä mieltä, että ottamalla käyttöön tämän asetuksen tiukemmat säännöt ja luomalla uudenlaiset olosuhteet voimme parantaa alan taloudellista kannattavuutta.
Tällä ei kuitenkaan ole minkäänlaista vaikutusta siihen, että tulevaisuudessa maantieliikenne on edelleen yksi tärkeimmistä liikennemuodoista. Viittaan tässä aiemmin käymiimme keskusteluihin. Tämä ei suinkaan tarkoita sitä, että jos haluamme siirtyä liikennemuodosta toiseen, tämä voidaan toteuttaa ainoastaan antamalla tieliikennesäädöksiä, vaan siirtymisen on tapahduttava rinnakkain muilla liikenteen aloilla tehtävien selkeiden aloitteiden kanssa. Kiitän teitä tarkkaavaisuudestanne.

Piecyk (PSE).
Arvoisa puhemies, lehdistöpalvelujen saksankielisen ennakkokatsauksen otsikko kuvastaa osuvasti tätä tapausta. Otsikon mukaan tuoreet tuotteet tarvitsevat levänneitä kuljettajia. Todellisuudessa painotamme hyvin usein taloudellisuutta ja kilpailua, ja liian usein turvallisuus ja kansalaisten terveys jätetään huomiotta. Saimme hiljattain todistaa öljytankkeri Prestigen aiheuttamaa katastrofia. Kun merellä tai ilmassa tapahtuu onnettomuus, Euroopan kansalaiset ovat raivoissaan, mutta olemme ilmeisesti jo tottuneet maanteillämme päivittäin tapahtuviin kuolonkolareihin. Emme kuitenkaan saisi tottua niihin, sillä tilastojen mukaan maantieonnettomuudet johtuvat pääasiassa kahdesta syystä. Niitä aiheuttavat ensinnäkin yliväsyneet kuorma-autonkuljettajat, jotka ajavat liian pitkiä aikoja kerrallaan, ja toiseksi yhä useammin pikakuljetuspalvelut, jotka ovat suurin mahdollinen uhka maanteillämme ja moottoriteillämme. Tämän vuoksi on ehdottoman tärkeää, että sisällytämme nämä pikakuljetuspalvelut tämän asetuksen soveltamisalaan.
Pääsimme valiokunnassa yhteisymmärrykseen useista ajo- ja lepoaikoja koskevista järkevistä säännöistä, jotka ovat realistisia ja joissa otetaan huomioon sekä kuljettajien että yritysten tarpeet. Mielestäni olisi järkevää, että kuljettajat viettäisivät mahdollisuuksien mukaan viikoittaisen lepojaksonsa kotona perheensä kanssa. Jos kuljettaja on lähellä lauttaa ja voi viettää lepoaikansa lautalla, samaten olisi järkevää, että ajo- ja lepoajat sallivat kuljettajan ajaa lautalle. Ei ole tietenkään järkevää viettää lepoaikaa liikkuvassa ajoneuvossa, ja siksi olemme ehdottaneet tätä tekstissämme.
Kuten jäsen Grosch aiemmin totesi, voimme hyväksyä vaikka kuinka monia erinomaisia ja yksityiskohtaisia, jopa kiusallisen yksityiskohtaisia sääntöjä, mutta jos niitä ei voida valvoa, ne ovat pelkkää sanahelinää. Ainakin minulle tämä on yksi kaikkein tärkeimmistä näkökohdista. Tällä hetkellä keskimääräinen tarkastusaste on hädin tuskin prosentin suuruinen, ja käytännössä todellinen valvonta edellyttää, että toteutamme rinnakkain sekä teiden varsilla tehtäviä, ajoneuvon käyttöä koskevia tarkastuksia että yritysten tiloissa tehtäviä tarkastuksia. Arvoisa komission jäsen, yhteisön jäsenvaltioissa sovelletaan kuitenkin hyvin erilaisia käytäntöjä, ja tästä syystä siirtymäaika perinteisestä ajopiirturista luopumisen ja digitaalisen ajopiirturin käyttöönoton välillä on oltava mahdollisimman lyhyt, jotta voimme tarkastaa mahdollisimman pian kaikki yhteisössä liikennöivät kuorma-autot digitaalisella ajopiirturilla. Tämä mahdollistaisi tietojen seurannan 28 päivän ajalta teillä tehtävissä tarkastuksissa, mikä edistäisi huomattavasti Euroopan maantieliikenteen turvallisuutta.
Haluaisin kiittää esittelijä Helmut Markovia, sillä hän on tehnyt hyvää työtä. Hän on ollut hyvin halukas tekemään myönnytyksiä ja on saanut meidät sekä tämän asiakirjan varjoesittelijöinä toimivat kollegamme tukemaan hänen ehdotuksiaan.
Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksi kiittää esittelijää, herra Markovia, tämän mietinnön valmistelusta. Hän on tehnyt perusteellista työtä ja kuunnellut myös meitä, jotka olemme eri mieltä asiasta.
Liikenneturvallisuus on tärkeä asia. Liikennealan kannalta on välttämätöntä parantaa myös kuljettajien sosiaalista asemaa ja arvostusta. Komission ehdotus oli kuitenkin huonosti valmisteltu. Valiokunnan käsittelyssä ehdotusta voitiin parantaa, mutta lopputulos ei vieläkään ryhmämme mielestä ole hyväksyttävä. Ehdotus lisää joustamattomuutta ja johtaa vaikeasti valvottaviin käytäntöihin, jotka aiheuttavat alalle lisää kustannuksia. Lisäksi työhön liittyviä luontaisia taukoja ei voida käyttää hyväksi. Uusi asetus ei myöskään paranna liikenneturvallisuutta.
Ryhmämme esittää, että hylkäämme komission ehdotuksen ja pyydämme komissiota tekemään perusteellisen tutkimuksen nykyisten lepoaikojen muuttamistarpeesta ottaen huomioon digitaaliset ajopiirturit. Olemme tehneet myös tärkeitä parannusehdotuksia siltä varalta, että hylkäysesitys torjutaan. Niiden perusajatus on, että nykyisenkin asetuksen lepoaikamääräykset ovat riittäviä, kunhan niitä noudatetaan ja valvotaan tehokkaasti. Tehokkaammalla valvonnalla päästään parempiin tuloksiin kuin määräyksien kiristämisellä vain paperilla.

Blak (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, jäsen Markov on tehnyt kerrassaan erinomaista työtä. Hänen mietinnössään tarkastellaan sääntöjä, joilla yksinkertaistetaan hyvin monimutkaista alaa. Kuljettajan työ on eräs vaativimmista ammateista, johon liittyy valtavasti paineita. On kuluttavaa työskennellä bussien ja kuorma-autojen kuljettajana. Markovin ehdottamilla uusilla, yksinkertaisilla säännöillä kevennettäisiin kuljettajien työtaakkaa. On hienoa, että parlamentti voi olla mukana yksinkertaistamassa näitä sääntöjä.
Päällekarkaukset ovat yksi kuljettajien suurimmista ongelmista, kun he viettävät taukoa Euroopan moottoriteillä. Siksi on entistäkin tärkeämpää tehdä yhteistyötä, jotta torjutaan moottoriteillämme yleistyvää väkivaltaa.
Lopuksi haluan kiinnittää huomiota moottoriteiden turvallisuuden parantamiseen. Se on tärkeää ammattikuljettajien lisäksi myös kaikille meille, jotka liikumme Euroopan teillä. Olemme aivan liian usein saaneet nähdä väsyneiden kuljettajien aiheuttamia onnettomuuksia. Kun uudet, yksinkertaiset säännöt otetaan käyttöön, kukaan ei voi enää olla epävarma siitä, milloin ja miten pitkään kuljettajien on pidettävä lepotaukoa. Poliisin olisi helpompi seurata sääntöjen noudattamista. Toivon hartaasti, että poliisiviranomaiset lisäävät myös tarkastustensa määrää.
Minun on myös todettava olevani hyvin yllättynyt siitä, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä antaa suuremman painoarvon kuorma-autoihin asennettavien varusteiden kustannuksille kuin sille, että Euroopan moottoriteillä kuolee vuosittain 40 000 ihmistä. ELDR-ryhmä syyllistyy tässä pahimman luokan kitsasteluun. Sen pitäisi hävetä.

Turmes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, jos hyväksymme tänään Markovin mietinnön, uusi lainsäädäntö ei koske ainoastaan liikennealalla välittömästi toimivia vaan myös miljoonia eurooppalaisia, sillä kyse on liikenneturvallisuudesta. Maanteiden tavarakuljetusten turvallisuus koskee jokaista EU:n asukasta, sillä - kuten tilastot selvästi osoittavat - yliväsymys ratissa tappaa. Euroopan liikenneturvallisuusneuvoston tekemän tutkimuksen mukaan yli 50 prosenttia kuljettajista myöntää nukahtaneensa rattiin vähintään kerran kuljettajan uransa aikana. Mitä asialle voidaan sitten tehdä?
Me vihreät katsomme, että alan työ- ja ajoaikoja on lyhennettävä. Olemme esittäneet tarkistuksen, jossa esitetään, että kahdelle viikolle jakautuvaa ajoaikaa olisi lyhennettävä 80 tuntiin, siten että viikoittainen enimmäismäärä olisi 45-48 tuntia. Tällä hetkellä viikoittainen enimmäismäärä on 56 tuntia. Tämä koskee ainoastaan ajoaikaa. Sen lisäksi on otettava huomioon lastaus- ja purkamisajat. Teollisuudessa ei ole toista ammattia, joka muodostaisi näin suuren riskin ja jossa sallitut työajat ovat näin pitkät.
Lisäksi on otettava käyttöön järjestelmälliset tarkastukset. Kuten jäsen Piecyk mainitsi, kun digitaalisia ajopiirtureita koskeva asetus pannaan täytäntöön, meidän on painostettava kaikkia kansallisia hallituksia ottamaan käyttöön yritystarkastukset ja yrityskortin. Jos asiaa kysytään poliisiviranomaisilta he vahvistavat, että yrityskortti on ainoa keino toteuttaa yritysten järjestelmälliset tarkastukset. On selvää, että meidän on varmistettava, että tätä yhteisön säädöstä noudatetaan toimivaltaisissa kattoelimissä, kuten Euroopan liikenneministerikonferenssin CEMT:n lupavaatimuksissa. Olen keskustellut asiasta CEMT:n nykyisen puheenjohtajan Isabelle Durantin kanssa, jotta kysymys otetaan CEMT:n 21. ja 22. huhtikuuta pidettävän ministerikokouksen asialistalle.

Van Dam (EDD). -
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielipiteet tästä yhdenmukaistamista koskevasta ehdotuksesta eriävät voimakkaasti. Etenkin lastaajien mukaan nykyinen asetus toimii tyydyttävästi. Muutoksilla olisi kauaskantoisia vaikutuksia alalle. Toisaalta lukuisissa raporteissa todetaan, että asetuksen säännöksiä lyödään täysin laimin. Ensimmäisen näkökohdan perusteella muutokset eivät siis ole tarpeen, kun taas toisen näkökohdan perusteella ne ovat tarpeen. Mielestäni molemmat tulkinnat ovat jossain mielessä oikeita. Arvioitaessa asiaa tarkemmin asetuksen sisällössä ei niinkään ole mitään väärää. Sen sijaan siinä, miten jäsenvaltiot tulkitsevat ja soveltavat asetusta, on parantamisen varaa. Asetusta rikotaan yleisesti, mikä johtuu osittain rajallisista ja riittämättömistä valvontamahdollisuuksista, ja sillä on omat seurauksensa liikenneturvallisuudelle, kilpailuedellytyksille ja alan kannattavuudelle.
Mielestäni tilanteen parantaminen edellyttää, että voimassa olevaan asetukseen tehdään muutoksia. Tässä yhteydessä on kaksi tärkeää lähtökohtaa. Ensinnäkin useimmat nykyisistä säännöksistä voidaan säilyttää muuttumattomina. Vain muutamat säännökset ovat osoittautuneet sellaisiksi, että ne antavat mahdollisuuden erilaisille tulkinnoille. Niitä koskevia määritelmiä on selkeytettävä. Kannatan siksi valtaosaa tarkistuksista, joilla pyritään palauttamaan alkuperäinen teksti. Kannatan myös tarkistuksia, joilla tarkennetaan nykyisiä monitulkintaisia kohtia, kuten kysymystä jaetuista lepoajoista. Toiseksi meidän on tiukennettava valvontaa ja kansainvälistä koordinointia koskevia säännöksiä. Kansallisten valvontaviranomaisten erilaiset tulkinnat asetuksesta hankaloittavat yhdenvertaisten kilpailuedellytysten luomista Euroopan unionissa. Tämän vuoksi kannatamme tarkistuksia, joilla pyritään parantamaan valvonnan laatua ja määrää. Tämä koskee myös tarkistuksia, joilla pyritään yhdenmukaistamaan kansallisten valvontaviranomaisten toimia.
Lyhyesti sanottuna painopiste on asetettava yksinkertaisiin säännöksiin, joita voidaan valvoa, asianmukaisiin tarkastuksiin ja valvontaviranomaisten yhteisiin arviointisääntöihin. Uskomme, että mietintö antaa siihen hyvän lähtökohdan. Kiitän esittelijää hänen työstään.

Bradbourn (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kannanotossani tähän keskusteluun haluaisin painottaa sitä, mitä tämä ehdotus merkitsee oman vaalipiirini ihmisille. Tällä mietinnöllä ja sen taustalla olevalla alkuperäisellä ehdotuksella olisi huomattavia vaikutuksia sekä yrityksiin että yksittäisiin henkilöihin. Vaikka valiokunta onnistui saamaan läpi useita tärkeitä poikkeuksia, ehdotus on sisällöltään edelleen epäkäytännöllinen ja kestämätön, eikä sitä voida panna täytäntöön.
Tämän vuoksi olen muutamien kollegoideni kanssa esittänyt tarkistuksen, jolla komission ehdotus hylättäisiin kokonaan. Mielestäni liikennealaa on rasitettu viime aikoina toistuvasti useilla kohtuuttomilla säädöksillä. Periaatteena näyttää olevan kaiken liikkuvan säänteleminen.
Minun on perusteltava edustamilleni kansalaisille tätä mietintöä, jolla pyrittiin alunperin sitomaan tieliikenteen pelastuspalvelut ja yleishyödylliset ajoneuvot - jotka ovat ehdottoman tärkeitä yhteiskunnalle - uusiin tarkoin rajattuihin työaikoihin.
Työaikavaatimukset estävät ammattilaisia tekemästä työtään tehokkaasti asettamalla taukojen pitämiselle tiukat ehdot. Joudumme jälleen kerran toteamaan, miten Euroopassa yritystoimintaa lamaannutetaan sen vapauttamisen sijaan.
Erityisen huolestuttavaa on yhdenmukaisten rangaistusten käyttöönotto. Tällä selvästi valtuutetaan puuttuminen kysymyksiin, jotka kuuluvat kansalliseen toimivaltaan ja kansalliseen itsemääräämisoikeuteen. Tämän mietinnön sisältämät toissijaisuutta ja vaatimusten soveltamista toimivalta-alueen ulkopuolella koskevat kysymykset osoittavat selvästi, että mietintö ylittää sille määritetyt rajat.
Brittiläiset konservatiivit vastustavat luonnollisestikin yritysten rasittamista tällaisella rajoittavalla lainsäädännöllä. Mielestämme tämä säädös on tarpeeton ja täysin kohtuuton, eikä siinä juurikaan oteta huomioon yritysten ja työntekijöiden tarpeita. Siinä ei oteta lainkaan huomioon tarvetta joustaa liikenteen avainaloilla, väheksytään kuluttajien tarpeita ja ylenkatsotaan eurooppalaisen teollisuuden tarvetta säilyä kilpailukykyisenä, mikä on eräs Lissabonin julistuksen kulmakivistä. Siksi en epäröi pyytää parlamenttia kannattamaan keskeistä tarkistustamme, jotta ehdotus hylätään kokonaisuudessaan.

Izquierdo Collado (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvostamme täysistunnossa sitä, että olette mukana aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan keskusteluissa.
Mietinnön peruskysymys on liikenneturvallisuus. Kuten muutamat jäsenet ovat todenneet, Euroopan unionissa kuolee vuosittain 40 000 ihmistä ja loukkaantuu 1 750 000 heikon turvallisuuden vuoksi. Kaikki ryhmät ovat ehdottomasti samaa mieltä siitä, että turvallisuutta koskeva tavoite on saavutettava.
Muusta ollaankin sitten eri mieltä, ja laatimamme ehdotukset aiheuttavat neuvostolle työtä, sillä neuvoston on otettava kantaa useisiin näkökohtiin, joista parlamentti ei luonnollisesti pääse yksimielisyyteen.
Tarkemmin sanottuna kyseessä on eräs turvallisuustekijä. On totta, että turvallisuus tai turvallisuuden puute johtuu teknisistä tekijöistä, infrastruktuuriin liittyvistä tekijöistä ja monista muista tekijöistä, mutta mielestäni meidän on keskityttävä olennaiseen tekijään, joka on inhimillinen tekijä eli tässä tapauksessa kuljettaja.
Jäsen Markovin ehdotusten pohjalta ja hänen yhteistyönsä ansiosta mietintöä voitiin kehittää siten, että kuljettajia koskevia sääntöjä joustavoitettiin, sillä nimenomaan kuljettaja tietää itse, miten väsynyt hän kulloinkin on, ja siksi kuljettajien on päätettävä tauoista ja työajan jakamisesta.
Kaikissa tällaisissa keskusteluissa on peikkona se, että kuljetusyritys voi toisinaan käyttää hyödyksi tätä joustavuutta kuljettajan päätäntäkykyä vastaan. Tällöin yrityksiä koskevan valvontajärjestelmän olisi oltava äärettömän tiukka, sillä kyse on ihmisten ja etenkin itse kuljettajien turvallisuuden vaarantamisesta.
Kyse on myös hyvin tärkeistä pienistä ja keskisuurista yrityksistä Euroopassa, kuljetusyrityksistä, joita meidän on tuettava ja joiden kilpailukykyä meidän on puolustettava. Kyse on myös liikenneongelmasta, jolla ei ole samaa painoarvoa kaikkialla Euroopassa; Euroopan syrjäisillä alueilla liikenteellä on eri merkitys kuin Euroopan keskellä.
Mielestäni tämän mietinnön tavoitteet ovat tärkeät, mutta meidän on työskenneltävä sen parissa, kunnes pääsemme yhteisymmärrykseen.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin kannatan sitä, että selkeytämme sääntöjä ja tarkistamme asetusta siten, että siinä otetaan huomioon liikenteen alalla viimeisten viidentoista vuoden aikana tapahtuneet muutokset. Mielestäni maantieliikenteen turvallisuuden sääntelemisessä on kuitenkin tärkeää, että määritämme selkeästi ajo- ja lepoaikoihin sovellettavat säännöt ottaen huomioon myös osittain näitä sääntöjä täydentävät näkökohdat, kuten kuljettajien työaikasäännökset sekä ajo- ja lepoaikasäännösten noudattamista koskevat tarkastukset.
Maani maantieteellisen sijainnin vuoksi meille on erityisen tärkeää, että liikenne toimii sekä tehokkaasti että turvallisesti. Siksi on tärkeää, että ajoaika määritellään jaksoksi, jonka aikana ajoneuvon renkaat pyörivät, eikä sitä sekoiteta kuljettajien työaikaa koskeviin sääntöihin.
Haluan varoittaa ehdotuksista, joilla pidennetään nykyisissä säännöissä vahvistettuja lepoaikoja, koska tällaiset muutokset voivat aiheuttaa merkittävästi menoja parantamatta kuitenkaan kuljettajien turvallisuutta tai työoloja. Tämä johtuu siitä, että tauon laatu ei välttämättä ole suoraan sidoksissa sen pituuteen, ja on myös tärkeää, että kuljettajat voivat itse järjestää lepojaksonsa ja päättää, milloin he haluavat levätä. Kaikki lienevät samaa mieltä siitä, että moottoriteidemme liikenneturvallisuudessa on ongelmia, mutta ne eivät aina välttämättä johdu liian väljistä säännöistä vaan pikemminkin epäasianmukaisista tarkastuksista ja riittämättömistä toimista sen varmistamiseksi, että sääntöjä noudatetaan käytännössä. Meidän on tehtävä tälle asialle jotain.
Haluaisin vielä lisätä, että olen täysin samaa mieltä jäsen Blakin kanssa siitä, että meidän on tarkasteltava myös erästä toista kuljettajia koskevaa ongelmaa. On tärkeää parantaa kuljettajien turvallisuutta, kun he pitävät taukoa. On häpeällistä, että kuljettajien on pelättävä jatkuvasti päällekarkauksia ja ryöstöjä. Neuvosto on hyväksynyt päätöksen, jonka mukaan maiden on ryhdyttävä toimiin tällä alalla, ja odotan toiveikkaana käytännön aloitteita.

Bouwman (Verts/ALE). -
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, neuvoston asetus (ETY) N:o 3820/85, joka on nyt tarkoitus korvata, koskee maantieliikenteen ongelmia, turvallisuutta ja erilaisia sosiaalisia ongelmia. Me kaikki tiedämme, että meillä on ollut ja on yhä suuria ongelmia asetuksen valvonnassa ja täytäntöönpanossa. Erityyppiset tapaukset, kuten Willy Betz -käytäntö, Kralowetz-kuljetusyhtiön tapaus ja etenkin maanteillä säännöllisesti tapahtuvat onnettomuudet kaikkine seurauksineen osoittavat selvästi, että meidän on tehtävä valtavasti töitä tilanteen korjaamiseksi.
Haluaisin kiittää kahta esittelijää, jäsen Markovia ja Anderssonia, heidän rakentavasta yhteistoiminnastaan tämän mietinnön laatimisessa. On selvää, että kannatamme voimakkaasti tämän ehdotuksen yhdenmukaistamista työajan järjestämistä koskevan ehdotuksen kanssa, josta kävimme perusteellisia keskusteluja parlamentissa vasta hiljattain. Tämä koskee tietenkin myös useiden eri määritelmien palauttamista ennalleen, jotta niitä ei voitaisi tulkita monilla eri tavoilla. Emme tarvitse joustavia viikkoja; ajoaikojen monimutkaiset määritelmät on korvattava; poikkeuslausekkeita on rajoitettava ja täytäntöönpanoa on tehostettava.
Haluaisin kuitenkin kiinnittää erityistä huomiota pariin tarkistukseen, joita me kannatamme. Ne ovat ensinnäkin tarkistus 90, joka koskee kahden viikon jaksoa koskevan 90 tunnin ajoajan lyhentämistä 80 tuntiin. Mielestämme tämä on tärkeä turvallisuuskysymys. Toinen tarkistus koskee tarkastusten parantamista sitomalla digitaalista ajopiirturia koskeva direktiivi tähän asetukseen. Lopuksi useat puolueet ovat esittäneet yhteisen tarkistuksen, joka koskee vähintään 10 tunnin ja enintään 12 tunnin lyhennetyn vuorokautisen lepoajan lyhentämistä ja johon pyydän teitä kiinnittämään huomionne.

Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, mielestäni tällä säädöksellä laajennetaan huolestuttavasti ja salakavalasti yhteisön toimivaltaa. Vaikuttaa siltä, ettei komissio tyydy enää pelkästään yhdenmukaistettujen vaatimusten määrittämiseen, vaan se aikoo vakaasti määrittää myös valvontavaatimukset ja ensisijaiset tavoitteet. Tämän säädöksen kapea-alaisten rajojen puitteissa asianmukaisen valvonnan edellyttämien vaatimusten turvaamisessa on oma sisäinen logiikkansa, mutta siihen sisältyy enemmän kuin ensi näkemältä vaikuttaa.
Maantieliikenteen säännöstön valvonnasta vastaavat useat eri virastot, joista valtaosalla on useita tehtäviä ja velvollisuuksia. Tässä tapauksessa suurin taakka lankeaisi poliisiviranomaisille, joiden velvollisuutena on käsitellä myös erilaisia rikosasioita, jotka eivät kuulu tämän säädöksen tai yhteisön oikeuden alaan. Koska resursseista on huutava pula, näiden resurssien käytöstä olisi päätettävä paikallisella tasolla paikallisyhteisöjen tarpeiden arvioinnin ja niiden erilaisten rakenteiden perusteella. Jos liikenneasioista vastaavat viranomaiset käsittelevät myös rikosasioita, kuten murtovarkauksia tai onnettomuuksien torjuntaa, tätä alaa koskevat yhteisötason vaatimukset johtavat miltei varmasti ensisijaisten tavoitteiden vääristymiseen, sillä tällöin nämä tavoitteet eivät määräydy paikallisten tarpeiden mukaan vaan niistä määräävät ylikansalliset viranomaiset, joilla ei ole tietoa eikä ymmärtämystä paikallisista oloista. Tämän seurauksena kansalliset viranomaiset, jotka pyrkivät kiireessä täyttämään komission asettamat alaa koskevat vaatimukset, lyövät laimin muut tehtävänsä, jotka ovat itse asiassa paljon tärkeämpiä.
Niinpä ei ole epärealistista väittää, että varkaat saavat olla vapaalla jalalla, koska poliisijohto keskittyy täyttämään yhteisön vaatimuksia kansallisten viranomaisten painostuksesta. Tätä ei yksinkertaisesti voida hyväksyä. Äänestän siksi asetusta vastaan.
Peijs (PPE-DE). -
Tavallisesti kiitän komissiota sen parlamentille toimittamista ehdotuksista, mutta tällä kertaa en ole kovinkaan kiitollinen. Vastustan maantieliikenteen ajo- ja lepoaikoja koskevaa ehdotusta siinä muodossa kuin komissio on sen alunperin parlamentille toimittanut. Jäsen Bradbournin, minun ja lukuisten kollegoideni esittämän tarkistuksen tarkoituksena on saada Euroopan komissio luopumaan tästä vanhasta lainsäädäntömenetelmästä. Meidän on jo aika tiedostaa, millaista byrokratiaa me ruokimme. Uusien asetusten säätäminen ei tarkoita sitä, että ne pannaan täytäntöön yhtään sen paremmin kuin vanhatkaan asetukset, jotka olivat tyydyttäviä mutta joita ei myöskään pantu täytäntöön.
Monia uusista asetuksista ei voi valvoa lainkaan. Toisia asetuksia muutetaan pelkästään valvonnassa käytettävän tekniikan vuoksi, vaikka se olisikin toiminut hyvin 17 vuoden ajan. Eräs esimerkki säännöksestä, jota ei voi valvoa ja joka toimii siten huonosti, on ehdotus, jolla pyritään määrittämään, miten pitkään itsenäiset alihankkijat voivat tehdä töitä. Kollegani Mathieu Grosch on parantanut ehdotusta merkittävästi ja saamme kiittää häntä ylipäätään koko direktiivin aikaansaamisesta.
On kuitenkin edelleen epäselvää, mikä sai komission ensinnäkin esittämään näin surkean säädöksen. Tämä toimiala tarvitsee kaikkein vähiten uusia sääntöjä. Sen sijaan se tarvitsee perusteellisesti harkittua, järkevää ja yhdenmukaistettua valvontaa, jolla edistetään rehellistä kilpailua; valvontaa, jota harjoitetaan yhdenvertaisesti kaikissa 15:ssä ja kohta 25 jäsenvaltiossa.
Tiedän, että Euroopan komissio tukee pyrkimyksiä ottaa käyttöön tavaraliikenteen kattavampi ja älykkäämpi valvontajärjestelmä. Tiedän kuitenkin myös, että yhteistyö on usein riippuvainen henkilökohtaisesta panoksesta ja mieltymyksistä, ja siksi yhteistyö on edelleen suhteellisen epämuodollista. Tälle vaikealle prosessille on myös annettava enemmän poliittista tukea, ja on sääli, että liikeyritysten on tingittävä joustavuudesta sääntelyn vuoksi, sillä joustavuus on toimialan avainsana. Liikenneala on aina onnistunut selviytymään yhä tiukemmista vaatimuksista ja hankalista markkinoista suuren luovuutensa ansiosta, mutta kannattavuuslukujen perusteella pelkään, ettei tämä luovuus nyt riitä.

Jeggle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi ilmaista tyytyväisyyteni komission ehdotuksen yleiseen tavoitteeseen, liikenneturvallisuuden parantamiseen. Olen kiitollinen kaikille kollegoilleni, jotka ovat työskennelleet valiokunnissa ehdotuksen parissa tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Koska olen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsen ja edustan maaseutupiiriä, sallinette minun kuitenkin esittää muutaman kriittisen huomautuksen.
Ensi näkemältä otsikko "tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistaminen" ei näytä liittyvän maatalouspolitiikkaan mitenkään. Komission ehdotus sisältää kuitenkin muutamia kohtia, jotka ovat tärkeitä myös maataloudelle. Sellaisten ajoneuvojen ohella, jotka maallikko käsittäisi perinteisessä merkityksessä henkilö-, tavara- tai hinausajoneuvoiksi, toisin sanoen henkilöautojen ja kuorma-autojen ohella, komission ehdotus koskee myös maataloudessa käytettäviä ajoneuvoja. Tähän asti nämä ajoneuvot on suljettu asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle vanhan 13 artiklan nojalla. Koska lähetti- ja pikakuljetuspalvelut ovat usein osallisina vakavissa onnettomuuksissa, on täysin perusteltua sisällyttää ne asetuksen soveltamisalaan. Näiden sääntöjen soveltaminen myös maidon kuljetukseen tarkoitettuihin ajoneuvoihin ja traktoreihin vaikuttaa minusta kuitenkin hyvin mielivaltaiselta. Kuvitelkaa, mitä tämä tarkoittaisi käytännössä: traktorit - joista osa on todella hyvin pienikokoisia - olisi varustettava ajopiirtureilla, eikä maatilalta toiselle kulkevan maitoauton kuljettaja voisi enää rupatella (pitää taukoa) maanviljelijä X:n kanssa, koska hänen on noudatettava hyvin tarkkaan määritettyä ajo- ja lepoaikarytmiä ikään kuin hän olisi matkalla Rotterdamista Müncheniin. Esitän teille erään toisen esimerkin: 13 artiklassa säädetään poikkeuksesta, joka koskee elävien eläinten kuljetusta 50 kilometrin etäisyydellä ajoneuvon tavanomaiselta sijaintipaikkakunnalta. Eläinruhojen tai teurastusjätteiden kuljetukseen käytettäviin ajoneuvoihin tällaista poikkeusta ei sovelleta. Miten tätä perustellaan? Suhtaudun yhtä kriittisesti rajoituksiin, joita on määrä soveltaa hinausajoneuvoihin.
Nykyinen asetus, jossa säädetään mainittuja aloja koskevista poikkeuksista, ei varmastikaan syrji muita heikommassa asemassa olevia, ja asetus on silti käytännöllinen. Onneksi ryhmäni on esittänyt tarkistuksia, joilla lievennetään osittain tällaisia puutteita komission ehdotuksessa. Tästä huolimatta olen ehdottomasti sitä mieltä, että ennen ehdotuksen toista käsittelyä siihen on tehtävä useita korjauksia etenkin maatalouden alalla, jos haluamme säädöksen, jonka kansalaiset ymmärtävät ja jonka he myös hyväksyvät. Kaikki muu saa aikaan vain nyreyttä Euroopan unionia kohtaan.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi kiittää teitä ehdotustamme koskevista rakentavista huomautuksista ja todeta kaikkien epäilyjen poistamiseksi, ettei kyse ole sosiaalipolitiikan alaan kuuluvasta ehdotuksesta. Se olisi komission jäsen Diamantopouloun eikä minun vastuullani. Se ei kuuluisi toimivaltaani. Kyse on liikenneturvallisuudesta, joka on myös ehdotuksen tavoite. Jos sosiaalinäkökohdat olisivat ensisijainen tavoite, meidän olisi tarkasteltava muita kysymyksiä. Kyse on maantieliikenteemme turvallisuudesta ja tietenkin kilpailun vääristymisestä.
Koska tarkistuksia on esitetty suuri määrä, toimitan parlamentin sihteeristölle kirjallisen luettelon, jossa ilmoitetaan komission kanta kuhunkin tarkistukseen.
Haluaisin kuitenkin esittää muutaman yleisen kommentin täällä tänään esitetyistä tärkeimmistä kysymyksistä.
Ensinnäkin eri toimialoja koskevassa alakohtaisessa direktiivissä vahvistetaan viikoittaisen työajan laskentamenetelmä, ja sen hyväksyminen edellyttää asetuksen ja etenkin työ- ja lepoaikoja koskevien sääntöjen mukauttamista. Siksi komissio hyväksyy tarkistukset, joista osa koskee sanamuotoa ja joilla selkeytetään tekstiä tältä osin.
Hyväksymme myös ne tarkistukset - muutamat uudelleen muotoiltuna - joissa vaaditaan valvonnan ja sääntöjen soveltamisen parantamista. Sisällytämme nämä ehdotukset maanteillä tehtävää valvontaa koskevaan ehdotukseemme, jonka esitämme pian, pitäen mielessä, että kyse on eri ehdotuksista - ja vastaan näin yhdelle puhujalle, joka viittasi aiemmin tähän näkökohtaan.
Hyväksymme myös tarkistukset, joissa vaaditaan Euroopan unionin ja kolmansien maiden sääntöjen yhdenmukaistamista ja pienten kansainvälisten kuljetusajoneuvojen, etenkin lähettipalveluajoneuvojen, sisällyttämistä asetuksen soveltamisalaan, sekä tarkistukset, joissa pyydetään lisäämään joustavuutta ja sallimaan ne nykyiset käytännöt, jotka eivät vaikuta kielteisesti asetuksen soveltamiseen.
Arvoisa puhemies, emme kuitenkaan voi hyväksyä väitteitä, joiden mukaan tämä ehdotus ei ole tarpeellinen. Alkuperäinen asetus tuli voimaan 17 vuotta sitten ja markkinoiden luonne sekä Euroopan nykytilanne ja tekniikka, etenkin digitaaliset ajopiirturit, ovat kehittyneet ja muuttuneet huomattavasti. Nämä muutokset on otettava huomioon asetuksessa. Komissio varmistaa, että joustavuuden ja soveltamisen valvonnan välillä on tasapaino.
Emme voi hyväksyä tarkistuksia, joissa pyydetään tarkastusten lisäämistä ja joilla lisättäisiin hallinnollista taakkaa. Lisäksi komissio hyväksyy ne vapautukset ja poikkeukset, jotka perustuvat konkreettisiin tilanteisiin muttei yleisiä poikkeuksia, joita voitaisiin käyttää sääntöjen kiertämiseksi.
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Markovia tästä suurenmoisesta työstä, sillä hän on saanut käsiteltäväkseen todellisen tarkistusten vyöryn, mutta mielestäni hän on onnistunut lopulta esittämään tasapainoisen mietinnön, josta komissio on yleisesti samaa mieltä.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen de Palacio.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, eilen sattui pieni välikohtaus, joka kosketti minua ja istunnon puhemiestä. Haluaisin pitää työjärjestyksen 122 artiklan mukaisen puheenvuoron, kun pöytäkirja hyväksytään. Voitteko vahvistaa, hyväksytäänkö pöytäkirja iltapäivällä, sillä se ei ollut vielä valmis tänä aamuna?

Puhemies. -
Hyvä parlamentin jäsen Gollnisch, täysistunnosta vastaavan jaoston mukaan pöytäkirja esitetään hyväksyttäväksi tänään klo 15.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.37 ja sitä jatkettiin klo 12.00.)
KIRJALLINEN LAUSUMA (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Hudghton (Verts/ALE)
Joissain osissa Euroopan unionia, kuten Skotlannin maaseutu- ja saarialueilla, maanteitse tapahtuville tavara- ja henkilökuljetuksille ei yksinkertaisesti ole muuta vaihtoehtoa.
Tästä syystä kuorma- ja linja-autonkuljettajien työtuntien kohtuuton rajoittaminen lisäisi entisestään asukkaiden ja yritysten vaikeuksia sekä perushyödykkeiden ja -palvelujen kustannuksia.
Tämän vuoksi äänestän niitä tarkistuksia vastaan, joilla pyritään rajoittamaan entisestään komission ehdotuksessa esitettyjä ajoaikoja.
Jotta EU:n säädöksillä olisi merkitystä, on otettava asianmukaisesti huomioon maaseutu- ja saariyhteisöjen todellinen tilanne.
Toivon, että kuljettajien työaikoja koskevassa lopullisessa ehdotuksessa otetaan huomioon, että jotkin alueet, kuten Skotlannin ylämaat ja saaret, edellyttävät joustavaa lähestymistapaa ja toivon, että neuvosto ja komissio ovat asiasta samaa mieltä.

Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.
Thyssenin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden sekä vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä annettujen neuvoston direktiivien 78/660/ETY, 83/349/ETY ja 91/674/ETY muuttamisesta (KOM(2002) 259/2 - C5-0233/2002 - 2002/0112(COD)) (A5-0432/2002)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)

Cleggin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi muiden maiden kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden lentoliikennepalvelujen tarjoamiseen liittyviltä tuilta ja epäterveiltä hinnoittelukäytännöiltä suojautumisesta (KOM (2002) 110 - C5-0133/2002 - 2002/0067(COD)) (A5-0439/2002)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Carlottin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö komission kertomuksesta humanitaarista apua vuonna 2000 koskevasta vuosikertomuksesta (KOM(2001) 307 - C5-0397/2001 - 2001/2155(COS)) (A5-0433/2002)
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Jarzembowskin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta (KOM(2002) 25 - C5-0038/2002 - 2002/0025(COD)) (A5-0417/2002)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Sterckxin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta (KOM(2002) 21 - C5-0039/2002 - 2002/0022(COD)) (A5-0424/2002)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Ainardin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi Euroopan laajuisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY ja direktiivin 2001/16/EY muuttamisesta (KOM(2002) 22 - C5-0045/2002 - 2002/0023(COD)) (A5-0418/2002) 
Ennen äänestyksiä:

Ainardi (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, teknisten ongelmien vuoksi tarkistuksia, joita olen tehnyt mietintööni, ei ole otettu käsiteltäväksi. Ennen äänestyksiä yksittäisistä tarkistuksista haluaisin ensin selittää, että varmistaakseni koko paketin yhtenäisyyden olen päättänyt esittää osan tarkistuksista suullisina tarkistuksina. Kaksi tarkistuksista liittyy esitettyyn uuteen luonnokseen rautatievirastoa koskevasta 3 artiklasta. Yksi johdanto-osan kappale liittyy turvallisuutta käsittelevän 29 artiklan tarkistukseen. Lisäksi on tarkistus, jossa olen tuonut esiin toiveeni ottaa käsiteltäväksi rahoituskysymykset. Hyvät kollegat, olen kiinnostunut kuulemaan mielipiteitänne tästä.

Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minusta me voisimme hieman helpottaa työtämme. Ryhmäni vastustaa suullisia tarkistuksia. Olen pahoillani, mutta kun mietinnöistä on keskusteltu yksityiskohtaisesti valiokunnissa ja äänestetty niistä kokonaisuutena, ei kerta kaikkiaan tule kysymykseen, että ne enää revittäisiin auki tekemällä niihin muutoksia tässä vaiheessa. Sen vuoksi ryhmäni vastustaa kaikkia suullisia tarkistuksia Ainardin mietintöön.

Puhemies.
Noudattaaksemme oikein työjärjestystä suullisia tarkistuksia ei voida tehdä, jos äänestyksessä 32 jäsentä vastustaa. Kun pääsemme äänestyksessä kyseiseen kohtaan, parlamentin jäsenet voivat ilmaista kantansa.
Ennen äänestyksiä tarkistuksista 1 artiklan 4 kohtaan, 2 artiklan 5 kohtaan, johdanto-osan kappaleeseen 6 ja johdanto-osan kappaleeseen 8 puhemies totesi, että enemmän kuin 32 jäsentä vastusti suullisia tarkistuksia.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Savaryn laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan rautatieviraston perustamisesta (KOM(2002)23 - C5-0046/2002 - 2002/0024(COD)) (A5-0441/2002)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Markovin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta (KOM(2001) 573 - C5-0485/2001 - 2001/0241(COD)) (A5-0388/2002) 
Ennen tarkistuksesta 91 toimitettua äänestystä:

Grosch (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, halusin vain huomauttaa, että tarkistukset 45 ja 78, jotka molemmat on hyväksytty, ovat keskenään ristiriidassa. Aioimme itse asiassa eilen pyytää niistä erillistä äänestystä, mutta asia raukesi. Näin ollen haluan vain ilmoittaa sihteeristölle, että molemmat tarkistukset on muotoiltava uudelleen.

Napolitano (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan kyseenalaistaa järjestyksen, jossa äänestys on päätetty toimittaa. Mielestäni tarkistus 9 poikkeaa eniten valiokunnan hyväksymästä tekstistä. Asiasta päättää kuitenkin puhemies.
Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, tarkistus 9 poikkeaa todellakin eniten valiokunnan esityksestä, mutta mikäli esittelijä on toista mieltä, luotan hänen asiantuntemukseensa.

Puhemies.
Koska asiasta vallitsee yhteisymmärrys, minäkin luotan hänen asiantuntemukseensa.

Martin, Hans-Peter (PSE).
Arvoisa puhemies, ilmoitin etukäteen, että haluan esittää työjärjestyspuheenvuoron ennen tarkistuksesta 24 toimitettavaa äänestystä. Viittaan työjärjestyksen 139 artiklan 6 kohtaan, jonka mukaan tarkistuksista voidaan äänestää vasta sen jälkeen, kun ne on painettu ja jaettu kaikilla virallisilla kielillä. Minulla on edessäni useita eri kieliversioita, joista mikään ei sisällä tätä kyseistä tarkistusta, eli tarkistusta 24.
Lisäksi useat jäsenet sekä konservatiivien että sosiaalidemokraattien ryhmistä olivat siinä käsityksessä, että tätä äänestystä ei toimitettaisi ennen huomista. Ehdottaisin siis ensinnäkin, että äänestystä ei toimiteta nyt. Sikäli kuin pystyn oikein arvioimaan tilannetta yhtenä niistä henkilöistä, jotka alun perin ehdottivat oikeutta nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa, en usko, että kunnollista päätöstä voidaan saada aikaan, jos ensin äänestetään näistä tarkistuksista eikä Duffin esittämästä tarkistuksesta.
Joka tapauksessa jäsenet voivat vapaasti käyttää omaa harkintaansa. Viittaan tässä työjärjestyksen 2 artiklaan. Antakaa meille mahdollisuus äänestää oikeudesta nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa, eli 8 kohdan alkuperäisestä sanamuodosta.

Puhemies.
Sihteeristöltä saamani tiedon mukaan eilen aamulla olisitte ollut oikeassa siinä, ettei tarkistus 24 ollut saatavilla kaikilla kielillä. Se johtui järjestelmässämme olleesta häiriöstä, joka korjattiin eiliseen iltapäivään mennessä. Huomautuksenne ei siis päde enää.
Teillä on toki oikeus huomauttaa, jos joitakin kieliversioita puuttuu. Koska ongelma kuitenkin korjattiin eilen, siirrymme nyt äänestykseen tarkistuksesta 24.
- -
Ennen tarkistuksesta 18 toimitettua äänestystä:

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää Méndez de Vigoa peruuttamaan tarkistuksensa. Hän vaatii meitä tekemään päätöksen ratkaisevasta kysymyksestä, jonka tiedän olevan hyvin tärkeä espanjalaisille. Olemme paljon velkaa Espanjan entiselle pääministerille Felipe Gonzálezille siitä, että hän esitti Euroopan kansalaisuuden käsitteen sisällyttämistä perussopimuksiin. Häntä saamme myös kiittää käsitteen kehittämisestä nykyiseen laajuuteensa.
Minusta tämä ei kuitenkaan ole puhtaasti kielellinen tai filosofinen kysymys. Kysymys on ratkaisevan tärkeästä asiasta. Siihen perustuu koko Euroopan unionin legitimiteetti. Haluaako parlamentti hylätä perinteisen määritelmän valtioiden ja kansojen unionista ja ottaa käyttöön valtioiden ja kansalaisten unionin käsitteen? Minusta tuntuu, että jos haluamme säilyttää Euroopan unionin maineen, olisi parasta antaa tälle kysymykselle sen ansaitsema huomio eikä tehdä hätiköityjä ratkaisuja hyväksymällä tarkistus yhteen johdanto-osan kappaleeseen mietinnössä, jossa käsitellään kokonaan eri aihetta.

Puhemies.
Jäsen Berès, haluan vain selventää parlamentille, että te siis pyydätte tarkistuksen esittäjää peruuttamaan tarkistuksensa.

Méndez de Vigo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en yhdy Berèsin äskeiseen näkemykseen. Kysymys ei ole yksittäisen tarkistuksen hyväksymisestä. Kysymys on siitä, että meidän on pohdittava Eurooppa-valmistelukunnan työn kannalta tärkeän tekstin osalta aihetta, joka on tälle parlamentille hyvin tärkeä, nimittäin unionin legitimiteettiä, kaksoislegitimiteettiä.
Amsterdamin sopimusta koskevassa mietinnössämme kollegani Tsatsos ja minä käsittelimme valtioiden ja kansojen antamaa kaksoislegitimiteettiä. Meidän mielestämme kansan käsite on vanhentunut. Haluamme puhua mieluummin kansalaisista, koska haluamme tuoda Euroopan unionin lähemmäs kansalaisia. En siis aio peruuttaa tarkistustani ja pyydän, että siitä äänestetään. Toivon myös sosialistiryhmän käsittävän, että tämä on todella nykyaikainen toimintatapa, ei suinkaan vanhentunut.
Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Olipa kerran valkea kyyhky (Eurooppa) ja paha kotka (Yhdysvallat). Tässä mietinnössä kerrottu satu ei vakuuttaisi edes lasta siitä, että Yhdysvallat on ainoa valtio, joka tukee lentoyhtiöitään. Pitäisikö meidän muka uskoa, ettei Euroopan unioni aivan samalla tavalla tukisi muun muassa eurooppalaista Airbus-yhtymää? Pitäisikö meidän uskoa, etteivät jäsenvaltiot tue omia lentoyhtiöitään, olivatpa ne sitten julkisessa tai yksityisessä omistuksessa?
Antaa komission julkistaa tilitietonsa, jotka paljastavat yksityiskohtaisesti valtavat suorat ja epäsuorat, hyväksytyt ja hyväksymättömät tuet, joita Euroopan unioni ja jäsenvaltiot myöntävät ilmailualan yrityksille ja niiden osakkeenomistajille!
Mietinnön sanamuoto on tekopyhä ja sen sisältö täysin pöyristyttävä. Emme kannattaneet sitä, koska vastustamme niin kutsuttuja korvauksia, joita mietinnössä suositellaan maksettavaksi. Ne eivät ole mitään muuta kuin taas uusia tukiaisia ilmailualan kapitalisteille. Ennen kaikkea hylkäämme koko järjestelmän, joka perustuu kilpailuun ja kaupalliseen taisteluun, joka tulee yhteiskunnalle kalliiksi.

Meijer (GUE/NGL)
Lentomatkustamisesta on tullut viime vuosikymmeninä yhä halvempaa. Perinteisten kansallisten lentoyhtiöiden lisäksi markkinoille on tullut useita muita yhtiöitä, jotka tarjoavat palvelujaan silmiinpistävän halvoilla hinnoilla. Jotkin näistä yhtiöistä tulevat EU:n ulkopuolelta. Nyt tehty ehdotus kohdistuu nimenomaan näihin EU:n ulkopuolelle sijoittautuneisiin yhtiöihin. Ne ovat usein sijoittautuneet kehitysmaihin tai entisen Neuvostoliiton valtioihin. Ne ovat köyhiä maita, jotka katsovat voivansa ansaita rahaa tarjoamalla halvan vaihtoehdon Euroopan markkinoilla. Esimerkiksi brasilialainen lentoyhtiö Varig lennättää matkustajia hyvin halvalla Amsterdamin ja Pariisin välillä. Meidän on puututtava tähän, ei vähiten siksi, että nämä yhtiöt aiheuttavat tarpeettoman paljon melua ja ne soveltavat löyhempiä turvallisuusstandardeja. Näiden yhtiöiden toiminnan estäminen on kuitenkin vain osa ratkaisua. EU:n jäsenvaltioihin sijoittautuneet halpalentoyhtiöt, kuten Ryanair, Easyjet, Virgin ja Germanwings, ovat jääneet huomiotta. Lentoyhtiöiden nauttima verovapaus, joka antaa niille väärää kilpailuetua kansainväliseen raideliikenteeseen verrattuna, on samoin edelleen voimassa. Ehdotukset, joista äänestämme tänään, jäävät siksi vain puolitiehen, koska niissä syytetään ongelmasta yksipuolisesti unionin ulkopuolisia maita. Äänestän ehdotuksen puolesta, mutta pidän sitä silti yksipuolisena ja riittämättömänä. Milloin näemme sen välttämättömän toisen osan, joka poistaisi halpalentoyhtiöiden aiheuttamat riskit?

Rübig (PPE-DE)
Periaatteessa pidän komission asetusehdotusta tervetulleena. Suurin osa parlamentin tarkistuksista täydentää sitä hyvin, mutta seuraavia kohtia pidän ongelmallisina yhteisön nykyisten sääntöjen ja käytäntöjen kannalta:
Uudet, entistä tiukemmat standardit, jotka saadaan aikaan korvaamalla tavaroiden osalta ?merkittävä aineellinen vahinko? sanamuodolla ?aineellinen vahinko?, mikä synnyttää uudesta määritelmästä johtuvaa epävarmuutta sekä mahdollisesti heikentää neuvotteluasemaamme Dohan seurantaneuvotteluissa tämän aiheen osalta ja merkitsee syrjintää palvelusektorin eduksi tehdasteollisuuden kustannuksella (tarkistukset 9, 25, 26 ja 38).
Yhteistyösopimusten kautta määriteltävässä ?sopimussuhteessa tuen saamisesta epäiltyyn lentoliikenteen harjoittajaan? olevien yhtiöiden laillisten toimintamahdollisuuksien puute, mikä maailmanlaajuisen yhteistyösopimusverkoston vuoksi merkitsee käytännössä laillisten toimintamahdollisuuksien merkittävää pienenemistä (tarkistus 39).
Tarkistusta 60 on selkiytettävä, jotta varmistetaan, onko sen katsottava tarkoittavan, että komission tekemää päätöstä voidaan pitää vahvistettuna, jos neuvosto ei pääse asiassa ratkaisuun. Joka tapauksessa tarkistuksessa 62 (neuvoston määräenemmistö) asetetaan tiukemmat ehdot sääntelyn toteuttamiselle palvelujen kuin tavarakaupan alalla.
Yhteisön etua määriteltäessä lähdetään siitä olettamuksesta, että sääntely on periaatteessa yhteisön edun mukaista, ellei toisin osoiteta, jolloin sääntelyyn ryhdytään vain silloin, kuin se on yhteisön edun mukaista.
Toivon, että nämä kohdat voidaan tutkia tarkkaan myöhemmässä käsittelyssä.

Ribeiro e Castro (UEN)
Äänestin tämän komission vuosikertomusta humanitaarisesta avusta vuosina 2000-2001 käsittelevän mietinnön puolesta, koska yhdyn esittelijän arvioon tilanteesta ja myös moniin hänen ehdotuksistaan. Kuten ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija totesi: ?Unionin humanitaarisen toiminnan päätavoite on vastata kohtuullisen ajan kuluessa ja tehokkaasti humanitaaristen kriisien uhrien tarpeisiin heidän kärsimystensä lievittämiseksi ihmisten keskinäisen solidaarisuuden hengessä. On sanomattakin selvää, että kaikki poliittiset näkökannat on tässä toiminnassa unohdettava.?
Pidän erityisen tärkeänä esittelijän varoitusta siitä, että kaikkein kiireellisimpien hätäaputoimien eli ?toimien, jotka mahdollistavat ihmishenkien pelastamisen? määrä on ollut vähenemään päin.
Pidän ehdottoman tärkeänä, että tämän suuntauksen pysäyttämiseksi vahvistetaan ECHO:n puitteissa toteutettavia toimia, kuten on jo ehdotettukin, ja kehitetään Euroopan unionin kansalaisille suunnattuja tiedotuskampanjoita, jotta toimintaa saadaan ihmisille tutummaksi ja tietenkin käännetään määrärahat takaisin kasvuun.
Yhtenä painopistealueena pitäisi myös olla humanitaarisen avun ja eri avunantajien välisen koordinoinnin parantaminen, jotta vältetään jatkossa senkaltaiset tilanteet kuin jokin aika sitten Angolassa, missä avustustoimille saatiin valtuudet, mutta niiden toteuttaminen kangerteli pahoin. Meidän on pystyttävä reagoimaan tilanteisiin entistä joustavammin.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, nukun tällä hetkellä yöni erittäin hyvin ja olen nähnyt paljon unia. Yhdessä niistä tapahtumat sijoittuvat Palais de l'Europe -kasinolle - jota ei todellisuudessa ole olemassakaan, se on vain unessa - jossa neljä pelaajaa istuu pöydän ääressä: Jarzembowski, Sterckx, Ainardi ja Savary. Heidän pelinsä on hyvin vilkasta ja hilpeää. Jarzembowski, joka on pukeutunut vartijan asuun, kääntyy muiden pelaajien puoleen ja vaatii: ?Rautateitä on kehitettävä!? Hän kuvailee mietintöänsä vedoten kiihkeästi ja nokkelasti Euroopan rautateiden kehittämisen puolesta. Hän puhui niin kauniin sanakääntein, että sai minut vakuutettua äänestämään mietintönsä puolesta.
Kerron mitä muut pelaajat sanoivat, kun heidän vuoronsa tulee.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Karlsson (PSE)
Me Ruotsin sosiaalidemokraatit esitämme tarkistuksen 4 osalta seuraavan äänestysselityksen:
Kansallisten rautateiden henkilöliikennepalvelujen täydellisen avaamisen kilpailulle 1. tammikuuta 2008 mennessä on tapahduttava tiettyjen perusedellytysten mukaisesti. On esimerkiksi pystyttävä takaamaan, että tulevaisuudessakin rautatiepalvelut kattavat koko EU:n eikä heikommin kannattavia rataosuuksia jätetä käyttämättä, mikä olisi katastrofi pinta-alaltaan suurille mutta harvaan asutuille maille, kuten Ruotsille. Lisäksi rautateiden ostajan on pystyttävä takaamaan turvallisuus, laatu ja työntekijöiden sosiaaliset oikeudet.

Bernié (EDD)
Jarzembowskin mietinnössä näytetään hyödynnetyn komission ehdotusta laajentaa markkinoiden avaamista alalle, jossa meidän mielestämme nimenomaan julkisten palvelujen tarjoaminen on keskeistä. Alan avaaminen tällä tavoin kilpailulle ja samalla jäsenvaltioiden rautateiden infrastruktuurin avaaminen lyhyellä aikavälillä saattaa vahingoittaa koko Euroopan rautateiden kehitystä. Erityisesti se lisäisi epävakautta ja epävarmuutta markkinoilla, joilla vaaditaan teknisiä ratkaisuja ja runsaasti pitkän aikavälin investointeja.
Olemme tietoisia siitä, että julkisissa palveluissa kaikkia käyttäjiä kaikkialla maassa on kohdeltava samanarvoisesti tilanteesta riippumatta. Toisaalta alan avaaminen kilpailulle saattaisi heikentää tai jopa romuttaa kokonaan koko julkisten palvelujen käsitteen. Sen vuoksi vastustamme kaikkia markkinoiden vapauttamiseen tähtääviä toimia, ellei ensin pystytä osoittamaan niiden tuovan aitoa lisäarvoa. Nykyinen tilanne useissa jäsenvaltioissa osoittaa heikkoudet, joita on yksinomaan mahdollisimman suuren voiton keräämiseen tähtäävässä järjestelmässä. Valitettavasti komissio ei ole ottanut huomioon näitä seurauksia. Ne ovat helposti mitattavissa, mutta nyt ne on naamioitu puhtaasti dogmaattisista syistä.
Tästä syytä äänestimme Jarzembowskin mietintöä vastaan.

Désir (PSE)
Tässä rautatiepaketissa komissio ehdottaa direktiivistä 91/440/ETY uutta versiota, jolla pyritään lisäämään rautatiepalvelujen vapauttamista erityisesti tavaraliikenteen osalta. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tarkistukset laajensivat ehdotuksen kattamaan myös henkilökuljetusten vapauttamisen. Minä äänestän molempia vastaan.
Meidän pitäisi kysyä, miksi haluamme nopeuttaa rautatiepalvelujen vapauttamista, kun vuodelta 1991 peräisin olevaa direktiiviä on tarkistettu aivan äskettäin. Meidän pitäisi kysyä, miksi haluamme ottaa uudelleen käsiteltäväksi sopimuksen, tasapainoisen sopimuksen, johon päästiin vaivalloisesti vasta vuosi sitten. Jäsenvaltiot eivät ole vielä edes saaneet päätökseen vuonna 2001 tarkistetun direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tämä merkitsee sitä, että olemme nyt jatkamassa rautatieliikenteen vapauttamista niin pitkälle, ettei paluuta enää ole, ennen kuin olemme edes arvioineet prosessin alun vaikutuksia.
On liian yksioikoista väittää, että tärkein syy siihen, että rautateiden tavaraliikenne on menettänyt kilpailukykyään maantiekuljetuksiin verrattuna, on että alan kilpailua ei ole vapautettu. Eihän meidän Thalys-junien kohdallakaan tarvinnut vapauttaa rautateiden henkilöliikennettä yhteistyön aikaansaamiseksi kansallisten palveluntarjoajien välille.
Mikä toimii henkilöliikenteessä, voidaan hyvin soveltaa kehitettäväksi myös tavaraliikenteessä. Siihen tarvitaan kuitenkin tahtoa ja lisäksi eurooppalaisia ja kansallisia investointeja. Kannattakaamme rautatieliikennettä kuorma-autojen sijaan!
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Poos (PSE)
. (FR) Jäsenvaltioiden rautateiden infrastruktuurin avaamisella mahdollisimman laajamittaiselle kilpailulle lyhyessä ajassa saattaa olla tuhoisia vaikutuksia kansallisten rautatieyhtiöiden rooliin julkisten palvelujen tarjoajana. Siihen sisältyy vaara, että muutamat suuret yhtiöt monopolisoivat itselleen kannattavimmat Euroopan laajuiset ratayhteydet, kun taas vähemmän kannattavat toissijaiset ratayhteydet jäisivät pienille yrityksille. Toistaiseksi komissio ei ole pystynyt esittämään arviota rautatieliikenteen vapauttamisen ja rautateiden infrastruktuurin ja sen käytön erottamisen vaikutuksista. Täydellistä vapauttamista koskeva ehdotus on aivan ennenaikainen. Siksi äänestin sitä vastaan.

Queiró (UEN)
Olemme tietoisia siitä, että komission toisessa rautatiepaketissa ja erityisesti ehdotuksessa direktiiviksi yhteisön rautateiden kehittämisestä, joka oli Jarzembowskin mietinnön aiheena, käsitellään tärkeitä, monissa jäsenvaltioissa - myös kotimaassani Portugalissa - jo pitkään esillä olleita kysymyksiä.
Vaikka edellisen paketin hyväksymisestä ei olekaan kauan - pääsihän neuvosto siitä sopimukseen vasta vuonna 2001 - komission tämänkertaisessa ehdotuksessa pyritään menemään vielä pitemmälle alan vapauttamiseen tähtäävissä toimissa erityisesti tavaraliikenteen osalta, sekä luomaan lisäksi toimia, joilla vahvistetaan tämän liikennemuodon turvallisuusstandardeja.
Katsomme, että meidän on tuettava komission ehdottamaa laajempaa vapauttamista, mutta hylkäämme kuitenkin tarkistukset, joissa lyötäisiin lukkoon tarkka aikataulu rautateiden henkilöliikenteen ja tavaraliikenteen markkinoiden täydelliselle avaamiselle.
Siksi emme myöskään pystyneet antamaan tukeamme Mirandan esittämälle tarkistukselle 13, koska siinä suhtaudutaan hyvin joustamattomasti tarpeeseen elvyttää tätä liikennemuotoa, joka on ympäristöystävällinen ja joka tavarakuljetusten osalta auttaa vähentämään ruuhkia Euroopan tieliikenteessä, mutta joka vaatii suuria taloudellisia investointeja, joista vain markkinoiden avaaminen tekee mahdollisia.

Raschhofer (NI)
Toiseen rautatiepakettiin sisältyvät ehdotukset käynnistivät tärkeitä aloitteita Euroopan rautatiejärjestelmän vahvistamiseksi. Tavaraliikenteen vapauttaminen jäsenvaltioissa ja kansainvälisen tavaraliikenteen avaamisen nopeuttaminen ovat merkittäviä askelia rautatiealan sääntelyn purkamisessa. Euroopan liikennepolitiikkaa vuoteen 2010 asti hahmottelevassa valkoisessa kirjassa asetetut tavoitteet sekä jatkuvasti kasvavat liikennemäärät Euroopan maanteillä merkitsevät sitä, että tavaraliikenteen siirtäminen maanteiltä raiteille on asetettava ensisijaiseksi tavoitteeksi. Eurooppalaisen rahtiliikenteen suuntaaminen uudelleen voi onnistua pitkällä aikavälillä vain, jos rautatieliikenne on tehokasta ja kilpailukykyistä.
Suunnitteilla oleva Euroopan rautatieverkon yhdenmukaistaminen on näin ollen tervetullut hanke, kunhan vain rautatieliikenteen turvallisuus voidaan taata mahdollisimman hyvin.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, samassa unessa, edelleen Palais de l'Europe -kasinolla, toinen pelaaja samassa pöydässä oli Sterckx. Hän oli pukeutunut pyöräilyasuun. Miksi ihmeessä? Kukapa tietää! Todennäköisesti se, että nimet Merckx ja Sterckx rimmaavat keskenään, sai minut kuvittelemaan hänet pyöräilijäksi, ja nopeaksi pyöräilijäksi sittenkin. Voittihan Eddy Merckx kaikki kilpailunsa, kuten me kaikki hyvin muistamme. Unessa siis Sterckx puhuu muille ja kuvailee mietintöään korostaen vauhdin tärkeyttä Euroopan rautateillä ja erityisesti sitä, että luotijuniin on saatava erityisen mukavasti varustettuja vaunuosastoja eläkeläisille. Kuunneltuani tätä en voinut muuta kuin äänestää Sterckxin erinomaisen mietinnön puolesta.
Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Käytätte Euroopan rautatieverkoston kansallisen pirstaleisuuden korjaamista - joka olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten - tekosyynä, jonka varjolla voidaan edistää vielä pahempaa pirstaloitumista keskenään kilpailevien yksityisten intressien kesken.
Vaatimuksenne niin kutsutun yhteisön turvallisuusjärjestelmän kehittämiseksi ovat parhaimmillaankin vain osoitus siitä, että olette itsekin huolissanne mainitun hahmotelman toteutumisesta. Yksityisiä yrityksiä kiinnostaa vain voittojensa maksimoiminen. Ne eivät pidä tärkeinä investointeja henkilöstöön ja kalustoon, joita tarvittaisiin turvallisuuden takaamiseen.
Todellisuudessa puhutte turvallisuudesta vain varmistaaksenne, etteivät "kansalliset lisävaatimukset" rajoita "markkinoille pääsyä".
Turvallisuusstandardit, joihin viittaatte mietinnössänne, ovat vain minimivaatimuksia, joiden noudattaminen johtaisi katastrofiin rautateillä. Hylkäämme mietinnön ja katsomme, ettei rautatiepalvelujen julkista luonnetta pidä mennä muuttamaan. Vastustamme myös sitä, että voiton tavoittelun tähden koko julkisten palvelujen käsitteestä tulee merkityksetön.

Ribeiro e Castro (UEN)
Äänestin tämän mietinnön puolesta, koska minäkin olen sitä mieltä, että jos haluamme parantaa yhteisön rautateiden turvallisuutta ja nostaa kansainvälisten rautatiepalvelujen tasoa, meidän on tuettava asteittaista siirtymistä jäsenvaltioiden yhteisten turvallisuusstandardien käyttöön.
Minua ilahduttaa nähdä, miten loistava Euroopan rautateiden turvallisuus tällä hetkellä on. Se vain vahvistaa käsitystäni siitä, että meidän on kiireellisesti lisättävä rautatiekuljetusten käyttöä ja vähennettävä maantiekuljetuksia erityisesti raskaalla kalustolla, jonka turvallisuus on heikompi. Edessämme olevassa mietinnössä kuvataan rautatiepalvelujen vapauttamispakettia, ja tämä vapauttaminen on tarkoitus toteuttaa vuoteen 2008 mennessä. Tässä yhteydessä on kuitenkin tärkeää ottaa opiksi Yhdistyneen kuningaskunnan viime vuosina saamista kokemuksista, jotka osoittavat, että viranomaisten on jatkettava valvontaa ja tarkistettava, että rautatieliikenteen turvallisuussäännöksiä noudatetaan etenkin infrastruktuurin kunnossapidon osalta.
Olen tutustunut toimivaltaisen valiokunnan ehdotuksiin, joissa esitetään turvallisuustodistusten myöntämistä rautatieyrityksille ja infrastruktuurin kunnossapidosta vastaaville yrityksille. Valiokunnassa ehdotettiin myös rautatiehenkilökunnalle järjestettävää ja todistuksen myöntämiseen johtavaa koulutusta sekä kaiken turvallisuutta koskevan tiedon saattamista kaikkien uusien rautatieyritysten käyttöön ja yhteisen työkielen käyttöönottoa kaikessa kansainvälisessä liikenteessä samaan tapaan kuin ilmailussa.

De Keyser (PSE)
 Komission jäsen de Palacio sanoi tänä aamuna viitaten toiseen rautatiepakettiin, josta olemme juuri äänestäneet, että ilman rautatieliikenteen vapauttamista meillä ei pian ole muuta jäljellä kuin rautatiemuseo. Minä pelkään, että vapauttamisen jälkeen meille ei jää muuta kuin matkustajien hautausmaa! Jarzembowskin mietinnössä kannatetaan sekä tavara- että henkilöliikenteen vapauttamisen nopeuttamista, ja siitä puuttuva todellisuudentaju ja omien ajatusten taipumaton läpivieminen vastakkaisista todisteista välittämättä pelottavat. Hahmotellessaan näkemyksiään rautatieliikenteen vapauttamisesta mietinnön laatijalta on jäänyt huomaamatta, että rakenteiden muuttamiseen tarvitaan aikaa, ja sosiaaliset ja inhimilliset tekijät hän on jättänyt täysin huomiotta. Paperilla hahmotellut unelmat, etenkin kun ne liittyvät markkinoiden vapauttamiseen, muuttuvat helposti painajaiseksi niille, joiden pitää vastata toteutuksesta.
Sterckxin mietinnössä esitetään näkymä standardisoidusta turvallisuusjärjestelmästä, joka saavutetaan muun muassa yhdenmukaistamalla sääntöjä ja menettelytapoja. Vaikka sekin olisi hyödyllistä, mietinnössä voiton tavoittelu ajaa valitettavasti turvallisuusstandardien ohi, ja työolot jätetään täysin huomiotta. Jotta rautatieliikenteen vapauttaminen ei johtaisi kommunikaatio-ongelmiin, rautatieläisten on pystyttävä kommunikoimaan toistensa kanssa niin että kaikki ymmärtävät, niin kuin lentoliikenteessä. Minulla ei olisi mitään sitä vastaan, jos rautatiehenkilökunta valittaisiin samaan tapaan ja heille maksettaisi kuten lentäjille. Tämä olisi hyvä uutinen rautatiehenkilökunnalle, mutta epäilenpä, ettei se voi toteutua käytännössä. Näin ollen en voi kannattaa näitä kahta mietintöä ja äänestin niitä vastaan.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Ainardi pelasi myös unessani Palais de l'Europe -kasinolla, tällä kertaa pokeria, muiden Euroopan rautateitä käsitelleiden esittelijöiden kanssa. Hän oli hyvin tyylikäs ja kaunis, ja hänen ympärillään pyöri nuoria ihailijoita, mutta kun tuli hänen vuoronsa pelata, hän sanoi aina: "ohi". Kun muut pelaajat kysyivät syytä, hän vastasi: "Meidän on vältettävä katkoksia pelissämme, samoin kuin Euroopan rajoilla meidän on vältettävä katkoksia eri maiden rataverkkojen välillä. Näettekö, kuinka paljon lyhyemmän aikaa peli kestää, kun katkoja ei ole. Siksi en tietenkään voinut olla äänestämättä Ainardin mietinnön puolesta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Kannatamme tietenkin Euroopan laajuisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuutta ja joitakin mietinnössä esitettyjä toimenpiteitä.
Yhteentoimivuutta edistävät toimenpiteet sisältyvät kuitenkin rautatiepakettiin, jossa esitetään kilpailun ulottamista rautateiden tavaraliikenteeseen ja tämän liikenteen avaamista yksityisille yrityksille.
Mietinnössä korostetaan pitkän aikavälinen kannattavuutta ja ilmaistaan huoli rautatiekuljetusten kilpailukyvyn heikentymisestä. Siinä ei kuitenkaan asetuta selkeästi yksityistämistä tai kilpailua vastaan tai niistä seurauksena olevaa julkisten palvelujen purkamista vastaan. Pohjimmiltaan tämä mietintö ilmentää politiikkaa, jossa pyritään pääsemään eroon julkisista palveluista.
Sen vuoksi äänestimme tämän mietinnön osalta tyhjää.

Caudron (GUE/NGL)
Onnittelen kollegaamme Ainardia erinomaisesta työstä.
Hänen mietintönsä on osa rautatiepakettia, jolla pyritään edistämään rautatieliikenteen kehitystä luomalla yhtenäinen rautatiejärjestelmä. Tämä edellyttäisi Euroopan laajuisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuutta, jota tarvitaan varmistamaan kansainvälisen liikenteen esteetön kulku.
Tähän asti se, että eri mailla on hyvin erilaisia teknisiä eritelmiä ja standardeja, jotka ovat usein keskenään yhteensopimattomia, on vaikeuttanut rautakuljetusten käyttämistä. Vankkumattomana rautateiden kannattajana olen sitä mieltä, että tilanne on valitettava sekä ympäristönsuojeluun että matkustajien turvallisuuteen liittyvien syiden vuoksi. Siksi pidän erittäin tervetulleena komission ehdotusta pyrkiä koordinoimaan erilaisia yhteentoimivuuden teknisiä eritelmiä (YTE). Turvallisuusstandardeja ei kuitenkaan koskaan pidä yhdenmukaistaa alhaisemmalle tasolle!
Meidän on myös vaadittava, että kunkin ehdotetun YTE-standardin mahdollisia hyötyjä arvioidaan markkinaosuuksien, liikenteen kasvun, ympäristönäkökohtien, turvallisuusstandardien ja sosiaalisten näkökohtien suhteen. Alalla vallitsevan ajattelutavan tähden julkisten palvelujen kannattajien on seurattava näitä kysymyksiä tarkkaavaisesti.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Palais de l'Europe -kasinolla pelaamassa Jarzembowskin, Sterckxin ja Ainardin kanssa oli myös Savary, mutta unessani hän oli pukeutunut palomiehen univormuun ja sanoi toisille: "Käytän palomiehen univormua kahdesta syystä: ensinnäkin olen mietintöni kanssa rientämässä avuksi rautateiden matkustajille, joille meidän on taattava rautateiden turvallisuus, ja toiseksi kukapa osaisi minua pätevämmin varmistaa rautateiden turvallisuuden? Nimeni on Savary, johdettu sanoista "safe" ja "save". Minä jos kuka pystyn tekemään rautateistä turvalliset!" Huomasin hänen mietinnöstään, että näin todella on asian laita, ja siksi päätin äänestää erityisesti rautatieliikenteen turvallisuutta käsittelevän Savaryn mietinnön puolesta.

Ribeiro e Castro (UEN)
Taataksemme liikenteen turvallisuuden, laadun ja tehokkuuden maanosassamme - sekä henkilö- että tavaraliikenteessä - meidän on nostettava liikenne ja erityisesti rautatieliikenne, lähimerenkulku ja rannikkolaivaliikenne ehdottomiksi painopistealueiksi. Sen vuoksi Euroopan rautatieviraston perustaminen on minusta huomionarvoinen ajatus. Virasto toimisi yhteistyössä komission kanssa rautatiepolitiikan eri osapuolten yhteistyön ja yhteensovittamisen sekä rautatiejärjestelmän toimivuuden edistämiseksi ja osallistuisi samalla aiheesta käytävään keskusteluun antamalla erilaisia suosituksia ja lausuntoja. Jos se saa riittävästi julkisuutta kuulemis- ja seurantatehtävilleen ja tekemilleen esityksille, se lisäisi sekä jäsenvaltioiden että eurooppalaisen yleisön tietoisuutta tämän liikennemuodon valtavista eduista erityisesti tieliikenteen lisääntyviin ongelmiin ja vaaroihin verrattuna. Samassa aiheessa pysyäkseni haluan mainita valkoisen kirjan Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika, jossa mainitaan useissa kohdissa, että meidän olisi pystyttävä kääntämään suuntaus, jossa rautatiet menettävät jatkuvasti osuuksiaan tieliikenteelle. Siksi toivonkin, että tämä olisi taas uusi askel kohti rautatiepalveluiden aitoja sisämarkkinoita, jotka ennen kaikkea auttaisivat tehokkaasti vähentämään liikennemääriä maanteillämme ja erityisesti raskailla ajoneuvoilla kuljetettavia valtavia rahtimääriä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä minun ja eläkeläisten puolueen ajama ehdotus on vallankumouksellinen, ja siksi toivon, että se saa paljon huomiota osakseen kunnioitetuilta Euroopan parlamentin jäseniltä täällä tänään. Markovin mietinnössä pannaan kuntoon muun muassa maanteiden tavara- ja henkilöliikenteestä vastaavien kuljettajien työ- ja lepoaikoja. Ehdotukseni on siis seuraava: Miksi emme järjestäisi eläkevuosia samaan tapaan kuin nyt säännellään päivittäisiä työaikoja - kymmenen työvuotta ja viisi vuotta eläkettä, sitten kymmenen työvuotta ja toiset viisi vuotta eläkettä, ja taas kymmenen työvuotta ja viisi vuotta eläkettä? Tällä tavoin voisimme alkaa nauttia eläkkeistämme esimerkiksi 25-30-vuotiaina ja taas 35-40-vuotiaina ja niin edelleen. Esittämäni luvut eivät ehkä ole täysin tarkkoja, mutta uskoisin periaatteen olevan selvä. Ehdotan, että päätämme alkaa käyttää eläkettämme ja levätä työstä ei vasta sitten kun olemme vanhoja, vaan säännöllisin väliajoin koko työuramme ajan, kuten olen yrittänyt esimerkein osoittaa.

Lulling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, lukiessani eilisiä luxemburgilaisia sanomalehtiä hämmästyin vihreiden aiheuttamasta kohusta, jonka he ovat saaneet näyttämään siltä kuin he olisivat olleet etunenässä ajamassa tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamista koskevan asetuksen tarkistamista. Jos esittelijämme olisi lukenut nämä artikkelit, hän olisi varmasti ollut aivan yhtä hämmästynyt, sillä 269 tarkistuksesta, jotka valiokunta joutui käsittelemään, vain 16 oli lähtöisin vihreiltä, ja niistäkin - luojan kiitos - 14 äänestettiin kumoon.
Tarvitaan tietynlaista kylmäverisyyttä kerätä puolelleen koko Luxemburgin lehdistö ja saada se uskomaan, että tämä mietintö olisi vihreiden/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän ansiota, vaikka todellisuudessa mietintö näki päivänvalon esittelijän ja parlamentin kolmen suurimman ryhmän välisen sopimuksen ansiosta. Tänään olen äänestänyt vihreiden käsiteltäväksi jättämää ajoaikoja koskevaa tarkistusta vastaan siitä syystä, että se ei takaa tarvittavaa joustavuutta ja tekisi näin kuljettajille karhunpalveluksen. Näin joustamaton ratkaisu kuin tämä ei itse asiassa sallisi pitkiä matkoja ajavien kuljettajien jakaa lepoaikojaan niin, että pystyvät viettämään enemmän aikaa perheidensä ja ystäviensä kanssa. Olen kiitollinen meille ensimmäisessä käsittelyssä annetusta mahdollisuudesta vaikuttaa järkevällä tavalla sosiaalilainsäädäntöä koskevaan asetukseen, niin että siitä tulee selkeämpi, turvallisempi ja helpommin valvottava.
Toivon, että vuodesta 2004 lähtien digitaalisen ajopiirturin käyttöönotto estää rikkureita löytämästä uusia porsaanreikiä!

Ainardi (GUE/NGL)
. (FR) Ensinnäkin haluan ilmaista tyytyväisyyteni Markovin mietintöön, jossa tuetaan komission lokakuussa 2001 tekemää ehdotusta uudeksi tieliikenneasetukseksi. Mietinnössä käsitellään erityisesti uudessa asetuksessa tehtäviä parannuksia, joiden tavoitteena on toisaalta lisätä liikenneturvallisuutta ja toisaalta parantaa kuljettajien työoloja. Erilaiset komission ehdotukseen sisältyvät ja mietinnössä edelleen toistetut toimenpiteet, kuten se, että mahdollisuus taukojen jakamiseen osiin kumotaan, asetuksen soveltamisalaa laajennetaan ja sen rikkomisesta aiheutuvia seuraamuksia kovennetaan, ovat tärkeitä virstanpylväitä.
Markovin mietinnöllä vahvistetaan asetusta entisestään, koska siinä esimerkiksi vastustetaan joustavan työviikon käyttöönottoa asettamalla työaikarajat, määritellään kiinteä ajoaika ja kannustetaan työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun.
Haluan erityisesti korostaa säännöstä, jonka tarkoituksena on ulottaa asetus koskemaan kaikkia EU:n alueella työskenteleviä kuorma-autonkuljettajia, riippumatta sitä, ovatko he EU:n kansalaisia. Tämä toimenpide saattaisi huomattavasti vähentää sosiaalista polkumyyntiä ja samalla kannustaa unionin ulkopuolisia maita vahvistamaan kansallista lainsäädäntöään, jolla parannetaan kuljettajien työoloja.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Ehdotettu teksti toisi varmasti jonkinlaista edistystä niille maille, joissa tällä hetkellä ei ole minkäänlaista lainsäädäntöä aiheesta tai joiden lainsäädäntö on erittäin epäsuotuisa alan työntekijöille. On kuitenkin törkeää, että "sosiaalilainsäädännöksi" kutsutussa tekstissä sallitaan 56-tuntiset työviikot kuljettajille.
Emme myöskään voi hyväksyä sitä, että tiukempia suojelunormeja soveltavien maiden tilannetta heikennetään toisten tilanteen parantamiseksi. Ainoa hyväksyttävä yhdenmukaistamisen muoto olisi sosiaalisen suojelun ja työolojen standardoiminen korkeimmalle tasolle.
Se on sitä paitsi ainoa keino estää ranskalaisia kuljetusyhtiöitä palkkaamasta työntekijöitä, jotka ovat heikommin palkattuja ja nauttivat heikompaa sosiaaliturvaa, koska ovat sellaisten maiden kansalaisia, joiden lainsäädäntö erityisesti ajoaikojen pituuden osalta on olematonta tai epäsuotuisaa kuljettajien kannalta. Lisäksi työntekijöille vaikka vähäistäkin suojaa antavat lait eivät saa jäädä kuolleeksi kirjaimeksi, kuten usein tapahtuu, vaan niiden noudattamisen on oltava työnantajille pakollista.

Bradbourn (PPE-DE)
Vaikka tämä ehdotus onkin tehty turvallisuuden ja yksinkertaisuuden nimissä, tosiasiassa se vain lisää byrokratiaa ja säännöksiä.
Olemme erityisen huolissamme siitä, millaisia vaikutuksia näillä säännöksillä saattaisi olla vapaaehtoispohjalta toimiviin ei-kaupallisiin minibusseihin. Vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus onkin ilmoittanut aikovansa soveltaa kansallista poikkeusta, meidän mielestämme vapaaehtoissektorin edut tulevat parhaiten turvattua nykyisillä poikkeuksilla.
Lepo- ja ajoaikoja koskevat muutokset heikentävät merkittävästi koulujen ja bussiyhtiöiden mahdollisuutta järjestää ulkomaanmatkoja edulliseen hintaan.
Ehdotukset aiheuttavat lisätaakkaa toimialalle, johon jo nyt kohdistuu runsaasti säännöksiä, eikä komissio silti esitä minkäänlaisia kustannus-hyöty-analyyseja esitystensä perusteeksi.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on kuvannut monia näistä ehdotuksista tarpeettomiksi tai suhteettomiksi mahdollisiin hyötyihin nähden. Kannatamme tätä linjaa ja uskomme hallituksen pitävän kiinni siitä, kun nämä asiat tulevat käsiteltäväksi neuvostossa.

Caudron (GUE/NGL)
. (FR) Tavoitteena tässä on yksinkertaistaa ajo- ja lepoaikojen järjestämistä koskevia sääntöjä unionissa liikenneturvallisuuden sekä ja asetuksen soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden työolojen parantamiseksi. Ehdotuksen tavoitteena on myös sovittaa nykyiset säännöt yhteen uusien digitaalisten ajopiirtureiden käytön kanssa, millä pyritään parantamaan voimassa olevien sääntöjen noudattamista.
Markovin mietintö on samoilla linjoilla kuin Euroopan komission tekemät myönteiset ehdotukset. Molemmissa ehdotetaan taukojen jakamismahdollisuuden poistamista, poikkeuksien vähentämistä, kuljettajien vähimmäisikää koskevien säännösten poistamista ja sääntöjen rikkomisesta määrättävien rangaistusten tiukentamista.
Esittelijä on kuitenkin myös saanut läpi onnistuneita tarkistuksia komission ehdotukseen. Mietinnössä hylätään joustavaa viikkoa koskevat säännökset, lisätään valvontaa ja tiukennetaan rangaistuksia asetuksen noudattamatta jättämisestä sekä kannustetaan työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun. Toisaalta esittelijä ei saanut äänestyksessä kannatusta tarkistukselle, jossa aivan oikeutetusti ehdotetaan työviikon lyhentämistä 45 tuntiin. Siksi se jätettiin uudelleen käsiteltäväksi täysistunnossa ja minä luonnollisesti äänestin sen puolesta.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Olemme täysin samaa mieltä siitä, että tieliikenteen sosiaalilainsäädäntöä on yhdenmukaistettava. Tärkeimpänä huolenaiheenamme ei ole estää kolmansien maiden aiheuttamaa kilpailun vääristymistä, vaan taata paras mahdollinen korvaus, asema ja työolot kuorma-autonkuljettajille. Emme voi tyytyä puolinaisiin toimenpiteisiin tällä alalla, joka on jätetty häikäilemättömien kapitalistien armoille. On oikein vastustaa joustavan viikon käsitettä, rajoittaa työaikoja ja määritellä tavaraliikenteessä toimivien kuljettajien vähimmäisikä. Meidän on lisättävä valvontaa, rangaistava työnantajia, jotka laiminlyövät asetuksen säännöksiä, ja lisättävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua.
Markovin mietinnössä ei kuitenkaan mennä riittävän pitkälle viikoittaisen ajoajan ja taukojen jakamismahdollisuuden osalta. Ei riitä, että viikoittaista ajoaikaa alennetaan nykyisestä 56 tunnista 45 tuntiin. Emme myöskään voi hyväksyä sitä, että taukoja olisi mahdollista jakaa osiin. Näiden kahden seikan vuoksi kuljettajat pakotetaan jatkossakin rikkomaan lakia suurempien voittojen toivossa. Siksi vaikka kannatammekin sosiaalisten toimenpiteiden edistämistä, emme loppujen lopuksi kuitenkaan äänestäneet tämän mietinnön puolesta.

Meijer (GUE/NGL)
Turvallisuuspäätöksiä edeltävät usein kuolonuhreja vaativat onnettomuudet. Muut asiat asetetaan etusijalle, kunnes sääntely tulee välttämättömäksi, ja silloinkin pääpaino on yrittämisen vapaudessa, kustannusten rajoittamisessa ja vapaassa kilpailussa. Kuitenkin kaikki tiesivät jo etukäteen, että liian pitkien ajoaikojen salliminen ammattikuljettajille aiheuttaisi ennen pitkää onnettomuuksia. Valitettavasti se ei ole koskaan estänyt meitä sallimasta tämän alan ihmisten työskennellä yhtäjaksoisesti pitempiä aikoja kuin muilla aloilla, joilla vastaavanlaista vahinkoa ei voi syntyä. Yritykset haluavat välttää palkkaamasta kakkoskuljettajaa ja välttää odotusaikoja hinnalla millä hyvänsä, sillä kaikki tämä maksaa. Kuljettavat haluavat suojaa ylityötä ja liiallista väsymystä vastaan, mutta he myös haluavat päästä nopeasti kotiin pitkän matkan jälkeen. Yrittäjinä toimivat kuljettajat jopa katsovat, etteivät säännökset koske heitä, ja yritykset, jotka haluavat käyttää hyväkseen tätä, ovat myyneet kalustonsa kuljettajilleen. Jos me annamme periksi tällaisille vastavoimille, rehellisiltä kuljetusliikkeiltä ja rautateiltä viedään mahdollisuus liiketoimintaan. Kaikkien EU:n alueella liikennöivien kuorma-autojen ja kuriiripalvelujen, myös kuljettajiensa omistamien ja EU:n ulkopuolelle sijoittautuneiden yritysten, saaminen noudattamaan vähintään 12 tunnin vuorokautista lepoaikaa ja tekemään työtä korkeintaan yhdeksän tuntia päivässä ja 90 tuntia kahdessa viikossa, on sen vuoksi tärkeä askel oikeaan suuntaan.

Miranda (GUE/NGL)
Voin ilokseni ilmoittaa, että äänestimme Markovin mietinnön puolesta. Samaan aikaan kun sekä eurooppalaisella että kansallisella tasolla pyritään ottamaan käyttöön toimenpiteitä, joilla voitaisiin vähentää tieliikenneonnettomuuksien uhrien määrää - jossa Portugali valitettavasti pitää kärkisijaa - olisi vaikea olla kannattamatta mietintöä, jonka tavoitteena on parantaa tavaraliikenteessä toimivien kuljettajien sosiaaliturvaa ja työoloja.
Mietinnössä, jonka olemme nyt hyväksyneet, käsitellään kiistatta myönteisiä toimenpiteitä: siinä kumotaan ehdotus joustavasta viikosta, rajoitetaan ajo- ja työaikoja, määrätään vähimmäisikäraja tavaraliikenteessä toimiville kuljettajille, rajoitetaan mahdollisia poikkeuksia, lisätään eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten osallistumista ja tuetaan asetuksen soveltamisalan laajentamista kattamaan kaikki EU:n teillä liikkuvat kuljettajat.
Nämä toimenpiteet ansaitsevat hyväksyntämme, koska ne todella parantavat liikenneturvallisuutta. Pahoittelemme kuitenkin kovasti, että tämän parlamentin enemmistö ei tukenut esittelijän ehdotusta viikoittaisen ajoajan lyhentämisestä 45 tuntiin.
Toivomme kuitenkin, että komissio ja neuvosto suhtautuvat riittävän avoimesti nyt hyväksyttyihin tarkistuksiin.

Caveri (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa äänestäneeni sen viestin puolesta, jonka me tällä mietinnöllä annamme Eurooppa-valmistelukunnalle alueiden ja paikallisviranomaisten roolin tunnustamisesta Euroopan yhdentymisessä. Valmistelukunta on ollut varsin hiljaa tästä kysymyksestä. Eri puolilla Eurooppaa nähtävissä olevan alueellistumisen ja hajauttamisen vuoksi alueiden merkitys on käytännössä selvä. Napolitanon mietintö olisi saattanut kaivata aidommin liittovaltiokehitystä tukevia ratkaisuja ja toissijaisuusperiaatteen viemistä äärimmilleen loogiseen päätepisteeseensä. Siinä on tavoitetta tuleville vuosille. Ikäväkseni joudun toteamaan, että mietintö ei vastannut odotuksia sen suhteen, että Euroopan parlamentin vaaleja varten olisi jatkossa voitu perustaa alueellisia vaalikollegioita. Myöskään toive siitä, että lainsäädäntövaltaa käyttävät alueet voisivat osallistua suoraan neuvoston työhön, ei tällä kertaa toteutunut, ja myös ehdotus suoran kanneoikeuden myöntämisestä alueille yhteisöjen tuomioistuimessa valitettavasti hylättiin. Nämä ovat asioita, joihin valmistelukunnan on palattava alueellistamisen edistämiseksi.

Martin, David W. (PSE).
Arvoisa puhemies, ollessani vuonna 1990 parlamentin esittelijänä myöhemmin Maastrichtin mietintönä tunnetuksi tulleessa mietinnössä, ajoin voimakkaasti nykyään alueiden komiteaksi kutsutun elimen perustamista. Perusteenani oli se, että alueiden paikallisviranomaisilla on ratkaiseva rooli Euroopan unionin lainsäädännön täytäntöönpanossa. Tämä rooli huomioon ottaen minusta tuntui oikealta, että niillä olisi myös oikeus vaikuttaa eurooppalaisen lainsäädännön antamiseen.
Napolitanon mietinnössä otetaan tämä periaate lähtökohdaksi ja viedään sitä entistä pitemmälle tämän päivän Euroopassa. Pidän hyvin tervetulleina Napolitanon ajatuksia alue- ja paikallisviranomaisten roolin lisäämisestä eurooppalaisessa päätöksenteossa. Samalla hyväksyn kuitenkin sen, että hän toimii oikein esittäessään nämä ajatukset suosituksina, joilla ei puututa jäsenvaltioiden perustuslakeihin. Esittelijä on onnistunut löytämään oikean keskitien puolustamalla alueiden asemaa mutta jättämällä suositustensa toteutustavat yksittäisten jäsenvaltioiden päätettäväksi.
Olemme esimerkiksi juuri kuulleet perusteluja sen puolesta, että alueet olisi otettava mukaan neuvoston työhön. Kannatan ajatusta, mutta kunkin jäsenvaltion on toteutettava se oman perustuslakinsa mukaisesti.
Lopuksi toteaisin, että Napolitanon mietinnössä on myös yksi heikkous: siinä ei korosteta riittävästi lainsäädäntövaltaa käyttävien alueiden roolia. Toivon, että komissio tutkii asiaa ja löytää keinon saada tällaiset alueet entistä yhtenäisemmin mukaan EU:n toimintaan.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kuten muutkin puhujat, olen iloinen siitä, että Napolitanon mietinnön ansiosta olemme edistyneet muutamissa tärkeissä kysymyksissä. On tunnustettu, että perustuslain salliessa alueille voidaan myöntää kanneoikeus yhteisöjen tuomioistuimessa. Samoin on tunnustettu varsin selvästi ja hyvin, että toissijaisuusperiaate on kertautuva periaate, jonka soveltamisala ulottuu unionin ja jäsenvaltioiden välisten suhteiden lisäksi alueisiin ja paikallisviranomaisiin asti.
Joihinkin mietinnön kohtiin olen tyytymätön. Erityisesti harmittelen sitä, että esittelijä ei käyttänyt hyväksi tilaisuutta kommentoida alueiden komitean outoa kokoonpanoa. Näyttää esimerkiksi todennäköiseltä, että alueiden komiteassa on tulevaisuudessa viisi edustajaa Maltasta ja vastaavasti 21 Espanjasta ja 24 Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Tämä tarkoittaa sitä, että alueiden komiteassa on todennäköisesti viisi kertaa enemmän maltalaisia kuin galicialaisia, jos ylipäätään joku galicialainen - tai katalonialainen tai skotlantilainen - sinne edes pääsee. Tämä ei ole tyydyttävä tilanne. Alueiden komitean pitäisi toimia vastapainona parlamentille. Eri väestöryhmät ja alueet eivät ole lainkaan järkevässä tasapainossa alueiden komiteassa.
Tämä mietintö ei vakuuta puolueeni kannattajia kotimaassa. Nykyisessä tilanteessa he katsovat, että on parempi olla itsenäinen jäsenvaltio kuin perustuslaillinen alue.
Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viime yönä näin unta myös jäsen Napolitanosta. Tämän alueviranomaisten roolia käsittelevän mietinnön esittelijä Napolitano oli unessani "alueiden maailmanliiton" puheenjohtaja. Koska unessani maailmaan oli muodostunut alueista koostuva yhtenäinen maailmanhallitus, yksittäisiä valtioita ei enää ollut ja alueet olivat kasvattaneet merkitystään niin, että ne saattoivat muodostaa kaikki yhdessä maailmanlaajuisen liiton, "alueiden maailmanliiton", jonka puheenjohtajana oli Napolitano. Tiedän, että tämä on vain unta ja että uneni tuskin toteutuu, mutta koska unessa alueet olivat lakanneet tappelemasta toisiaan vastaan, niin kuin ikävä kyllä jotkin valtiot vielä nykyään tekevät, toivon, että askel askeleelta voimme edetä Napolitanon mietinnön viitoittamaan suuntaan ja saavuttaa näin oikean "alueiden maailmanliiton". Siksi äänestin mietinnön puolesta.

Dehousse (PSE).
Arvoisa puhemies, minun, kuten monien muidenkin jäsenten mielestä oli mahdotonta äänestää Napolitanon mietintöön perustuvaa päätöslauselmaa vastaan, koska ensinnäkin mietintö ja sitä seuraava päätöslauselma luovat kokonaan uutta suuntaa alueelliselle ulottuvuudelle. Valitettavasti lukuisat äänestykset täysistunnossa ovat vahingoittaneet tätä merkittävää työtä. Kuten Berès niin osuvasti totesi, on sitä paitsi harkitsematonta ja vaarallista improvisoida äänestyksessä ehdottamalla täysistunnossa sellaisten käsitteiden hyväksymistä, joista ei ole keskusteltu valiokunnassa eikä edes otettu siellä esille. Méndez de Vigo vastasi, että ?kansan? käsite on vanhentunut. Sitähän oikeisto on jatkuvasti toistellut Euroopassa viime vuosisatojen ajan, eikä järin vakuuttavasti. Yllättävää kyllä, teksti, joka esiteltiin edistyksellisenä, itse asiassa vahvistaa valtioiden merkitystä unionissa, niin kuin varmaan oli tarkoituskin. Siksi äänestin tyhjää.

Speroni (NI).
Arvoisa puhemies, äänestin mietinnön puolesta, vaikka olen täysin tietoinen siitä, että kyseessä ei ole sitova asiakirja vaan pelkkä suositus, emmekä tiedä millaisen vastaanoton se saa. Toivon, että komissio ja jäsenvaltiot ottavat huomioon mahdollisimman monia täällä hyväksytyistä suosituksista, vaikka minun täytyykin ikäväkseni todeta, että muutamat keskeiset kohdat tulivat hylätyiksi, esimerkiksi ehdotus lainsäädäntövaltaa käyttävien alueiden oikeudesta osallistua Euroopan unionin neuvoston kokouksiin. Minusta tämä asia kuuluu joka tapauksessa jäsenvaltioiden päätettäväksi. Puolueeni on jo tukenut tähän tähtääviä tarkistuksia ja lainsäädäntöehdotuksia Italiassa, ja toivon, että Euroopan alueet voivat vastaisuudessa saada lisää vaikutusvaltaa, vaikkakin tämän asian pitää vastakin kuulua pääsääntöisesti yksittäisten jäsenvaltioiden toimivaltaan, eikä unionin pidä puuttua siihen.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tiesin Méndez de Vigon edustavan taantumuksellisia näkemyksiä Euroopan monimuotoisuuteen liittyvissä kysymyksissä, mutta en tiennyt hänen olevan noin tietämätön. Kansan käsitteen väittäminen vanhentuneeksi ei ole vain vastoin kulttuurimme perusperiaatteita, mutta se on myös monien perustuslakien vastainen, esimerkiksi Yhdysvaltojen perustuslain, joka alkaa sanoilla "We the people". Méndez de Vigon lausunto on ristiriidassa paitsi Yhdysvaltojen perustuslain, myös hänen esimiehensä José Maria Aznarin näkemysten kanssa.
Arvoisa puhemies, mielestämme nykyinen Euroopan unioni on historiassa vertaansa vailla oleva jaetun suvereniteetin unioni, ja valtiottomat kansat, kuten galicialaiset, haluavat saavuttaa edistystä osallistumalla näiden toimielinten toimintaan ja jopa ajavat eräänlaista sisäistä laajentumisprosessia. Me kysymmekin, miksi Malta, mutta ei Galicia? Miksi Kypros, miksei Skotlanti?
Valtiottomilla kansoilla on usein oma historiansa, poliittinen tahto ja väestöpohja, jotka oikeuttavat niiden osallistumisen unionin toimintaan. Napolitanon mietintö on askel oikeaan suuntaan, mutta sen vaikutusta heikentää Aznarin ja Méndez de Vigon kaltaisten henkilöiden ajama taantumuksellinen keskusjohtoisuus, jonka Euroopan unionin todellisuus itsessään tekee mahdottomaksi.

Berthu (NI)
. (FR) Eilisessä keskustelussa täällä parlamentissa totesin, että Napolitanon mietinnössä ajettu alueiden osallistuminen EU:n päätöksentekoprosessiin avaisi Pandoran lippaan, josta paljastuisi monenlaisia yllätyksiä. Saimme esimakua niistä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kokouksessa, joka intoutui äänestämään kummallisista säännöksistä, kuten alue- ja paikallisviranomaisten oikeudesta mukauttaa EU:n lainsäädäntöä paikallisten tarpeiden mukaan.
Säännösten puolesta äänestäneet valiokunnan jäsenet eivät tietenkään saaneet omia poliittisia ryhmiään tukemaan näitä säännöksiä, ja parlamentti on juuri tehnyt ehdotuksiin korjauksia täysistunnossa. Se on kuitenkin korjannut vain näkyvimmät ongelmat. Loput ehdotukset, joissa jäsenvaltiot ohitetaan salakavalammin, ovat edelleen jäljellä. Nämä virheet ovat yksinkertaisesti paljastaneet, millaiseen suuntaan mietintö veisi, jos se pantaisiin täytäntöön.
Sitä paitsi parlamentti puolsi äänestyksessään tarkistusta, joka paljasti, että unioni perustuisi vastedes ei "kansojen" (kokonaisuutena), vaan "kansalaisten" (yksilöinä) antamaan legitimiteettiin. Tällainen kehitys luonnollisesti muuttaisi unionin luonnetta ja tekisi siitä enemmän kansallisvaltion kaltaisen.
Tästä syystä olemme äänestäneet mietintöä vastaan.

Bonde ja Sandbæk (EDD)
 - (DA) Me äänestämme kompromissitarkistuksen 30 puolesta, ja jos tarkistusta 30 ei hyväksytä, sitten tarkistuksen 21 puolesta. Toteamme kuitenkin, että tarkistusten sisältöä ei pidä sisällyttää mahdolliseen EU:n perustuslakiin, vaan uuteen perussopimukseen.
Junibevægelsen-liike ei kannata EU:n perustuslakia, joka syrjäyttäisi kansalliset perustuslait.

Eriksson, Herman Schmid, Seppänen ja Sjöstedt (GUE/NGL)
Mietinnössä esitetty ehdotus, jonka mukaan alueiden komitea voisi saattaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi tapauksia, joissa toissijaisuusperiaatetta saattaa olla rikottu ja puolustaa oikeuksiaan yhteisöjen tuomioistuimessa, on epäoikeudenmukainen.
Jäsenvaltiot eivät ole kaikki rakenteeltaan samanlaisia. Niissä on liittovaltioita ja keskitettyjä yhtenäisvaltioita ja kaikkea siltä väliltä. Siksi EU:ssa on vaikeaa suunnitella poliittisia yhteistyömuotoja, joissa alueiden komitean sekä alue- ja paikallisviranomaisten rooli olisi otettu huomioon. Alueiden komitealta puuttuu demokraattinen legitimiteetti, ja meidän mielestämme sen toimintaa pitäisi pikemminkin ajaa alas kuin kehittää.
Kun EU:ssa on sellainen demokratiavaje kuin tänä päivänä, on tärkeämpää kehittää ennen kaikkea kansallisten parlamenttien roolia. Tosiasia on, että nimenomaan valtiot ovat EU:n jäseniä, eivät alueet.

Ferrer (PPE-DE)
. (ES) Tämä parlamentti on juuri hukannut loistavan tilaisuuden täyttää sen perussopimusten mukainen tehtävä Euroopan kansojen edustajana. Ensinnäkin - ja tämä on kaikkein vakavin virhe - koska hyväksymällä Méndez de Vigon ?huolella? esittämän tarkistuksen riistämme Euroopan kansoilta osan Euroopan unionin legitimiteetistä, joka perussopimusten mukaisesti niille kuuluu.
Toiseksi, koska lopullisessa tekstissä sanotaan, että lainsäädäntövaltaa käyttävillä alueilla ei ole omaa kanneoikeutta yhteisöjen tuomioistuimessa, vaan ne voivat nostaa kanteen vain valtion etukäteen antamalla luvalla. Sosialistien esittämä tarkistus, jossa ehdotettiin, että kanteen voisi nostaa valtion välityksellä, ei ollut juuri sen parempi.
Kolmanneksi, alueille ei myöskään annettu nimenomaista oikeutta osallistua neuvoston kokouksiin silloin kun siellä käsitellään niiden toimivaltaan kuuluvia asioita. Tällöin jää asianomaisten hallitusten tehtäväksi toimia välittäjinä, huolimatta siitä, että ne ovat useissa tapauksissa, myös Espanjassa, valitettavan tunnettuja siitä, ettei niillä ole siihen tarvittavaa poliittista tahtoa.
Napolitanon mietintö sisältää kuitenkin myös joitakin hyvin myönteisiä piirteitä, ja olen sen vuoksi päättänyt äänestää sen puolesta huomisessa äänestyksessä.

Figueiredo (GUE/NGL)
Kannatamme alueellistamista ja alue- ja paikallisviranomaisten roolin vahvistamista perustuslain puitteissa ja kunkin jäsenvaltion suvereniteettiin kuuluvissa päätöksentekoprosesseissa. Näin ollen kannatamme myös mietintöä siltä osin, kuin siinä korostetaan näitä näkökohtia. Samasta syystä olemme myös sitä mieltä, että on tärkeää, että EU:n tasolla on olemassa foorumi, jollainen jo onkin - alueiden komitea - jossa voidaan vaihtaa kokemuksia alue- ja paikallisviranomaisten toiminnasta sekä jossa ne voivat tuoda EU:n tasolla esiin mielipiteensä niille tärkeistä kysymyksistä.
Tästä huolimatta Napolitanon mietinnössä on joistakin hyvistä tarkistuksista huolimatta enemmän tai vähemmän näkyvänä tavoitteena luoda suoria yhteyksiä Euroopan unionin toimielinten sekä alue- ja paikallisviranomaisten välille ja ohittaa näin jäsenvaltioiden suvereeni päätöksentekovalta. Emme voi hyväksyä tätä, koska jäsenvaltioiden sisäinen organisaatio ja erityisesti niiden päätöksentekotavat ovat kunkin yksittäisen jäsenvaltion sisäisiä asioita. Näin ollen vaikka kannatammekin alueiden roolin vahvistamisesta, hylkäämme liittovaltiota kannattavan lähestymistavan, jolla pyritään ohittamaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden suvereniteetti.

Marques (PPE-DE)
Haluan onnitella Giorgio Napolitanoa erinomaisesta ja oikein ajoitetusta mietinnöstä. Siinä käsitellään alue- ja paikallisviranomaisten roolia Euroopan rakentamisessa, jonka vahvistamista kannatan. Erityisesti olen samaa mieltä siitä, että unionin olisi löydettävä alue- ja paikallisviranomaisille uusia keinoja osallistua yhteisön toimintaan, väheksymättä silti mitenkään alueiden komitean tärkeää roolia. Kannatan myös voimakkaasti tarvetta varmistaa, että alue- ja paikallisviranomaiset ovat mukana suunniteltaessa ja laadittaessa yhteisön politiikkaa ja lainsäädäntöä, sillä usein juuri nuo viranomaiset ovat vastuussa niiden täytäntöönpanosta. Katson kuitenkin, että nämä yhteydet on luotava yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla.
Kannatan voimakkaasti Napolitanon pyrkimystä vahvistaa EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohtaa, joka koskee unionin syrjäisimpiä alueita. On varmastikin tarpeen ryhtyä toimiin, joiden avulla pystymme täysin hyödyntämään nykyisten syrjäisimpiä alueita koskevien säännösten tarjoamat mahdollisuudet. Näin pystyisimme toteuttamaan aidosti yhteistä politiikkaa syrjäisimpien alueiden hyväksi - politiikkaa, jossa aidosti sitouduttaisiin niiden sijainnin asettamien rajoitusten voittamiseen.

Pasqua (UEN)
. (FR) Tämä mietintö ei vain horjuta jäsenvaltioiden perustuslaillista järjestystä tavalla, jota ei voida hyväksyä, mutta sille ei myöskään ole mitään todellisia perusteita. Sen tavoite on tuhota kansakunnat kääntämällä valtioiden sisäinen poliittinen järjestys päälaelleen Euroopan liittovaltion luomiseksi. Esitetty perustelu unionin tuomisesta lähemmäs kansalaisia on harhaanjohtava.
Täydentämällä ylikansallisella tasolla tehtävää työtä, jossa valtaa siirretään jäsenvaltioilta Euroopan unionille ylhäältä käsin, parlamentti itse asiassa pyrkii vain riistämään kansallisvaltioilta osan niiden suvereniteetista, tällä kertaa alhaalta käsin.
Niiden, jotka ovat kyllin naiiveja vastaamaan niin kutsutun paikallisdemokratian tai uuden hallintotavan houkuttelevaan kutsuun, vaikka ne todellisuudessa ovat vain hallitsevien teknokraattien keksimiä käsitteitä, olisi syytä tietää, että tässä federalistien tukemassa ja federalismin hyväksi tuetussa hajauttamispelissä voi olla vain yksi voittaja: loppujen lopuksi tästä taidokkaasti ohjatusta prosessista hyötyy Bryssel omimalla paikallisille elimille väliaikaisesti myönnetyt uudet ?etuoikeudet?.
Näiden naiivien kannattaisi pohtia La Fontainen opetusta: "Sillä ei ole väliä kuka sinut syö, ihminen vai susi; yksi vatsa ei ole toista parempi, eikä päivä sinne tai tänne juuri merkitse mitään."

Queiró (UEN)
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta katsoo, että EU:n toimielinjärjestelmän hierarkkinen ja pyramidimainen rakenne olisi hylättävä ja tilalle kehitettävä järjestelmä, jossa alue- ja paikallisviranomaiset voisivat osallistua entistä enemmän EU:n päätöksentekoprosessiin.
Yksi tärkeimmistä tässä mietinnössä käsitellyistä kysymyksistä on aivan oikeutetusti alueiden komitean rooli. Mietinnössä korostetaan alueiden komitean legitimiteettiä ja sen keskeistä roolia alue- ja paikallisviranomaisten toimielinkumppanina Euroopan unionissa.
Tätä taustaa vasten perussopimuksiin on odotettavissa todellisia muutoksia sitten, kun Eurooppa-valmistelukunta pääsee eteenpäin työssään. Tällainen muutos on esimerkiksi alueiden komitealle myönnettävä kanneoikeus yhteisöjen tuomioistuimessa, kun toissijaisuusperiaatetta on rikottu. Tätä oikeutta voidaan laajentaa myös lainsäädäntövaltaa käyttäviin alue- ja paikallisviranomaisiin, jotta ne voivat suojella oikeuksiaan, usein omia jäsenvaltioitaan vastaan.
Tämä ja muut ehdotukset, kuten Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 3 kohtaan ehdotettu lisäys, merkitsisivät sitä, että unionin ainoat varsinaiset jäsenet, jäsenvaltiot, jäisivät hetkessä toissijaiseen asemaan Euroopan rakentamisessa, vaikka järjestelyn perustuslainmukaisuus epäilemättä nousisikin esiin joissakin jäsenvaltioissa.
Siksi minun oli pakko äänestää mietintöä vastaan huolimatta siitä, että siinä oli hyviäkin ehdotuksia, kuten kielellisen monimuotoisuuden puolustaminen ja syrjäisimpien alueiden aseman parantaminen.

Ribeiro e Castro (UEN)
Kannatan yleisesti tässä mietinnössä esitettyjä määritelmiä, joissa alueellistuminen nähdään hyvin moninaisena ilmiönä, samoin kuin itse alueen käsitettä. Kannatan myös näkemystä, jonka mukaan alueellistuminen ?on suureksi osaksi seurausta kullekin maalle ominaisesta politiikasta ja niiden instituutioista?.
Vaikka olenkin periaatteessa yhtä mieltä siitä, että kullakin jäsenvaltiolla on omat perinteensä ja hallinnolliset lähestymistapansa, mielipiteeni eroavat mietinnössä esitetyistä siinä kohtaa, kun jäsenvaltiot pyritään pudottamaan poliittisesti toissijaiseen rooliin kannustamalla puuttumista jäsenvaltioiden päätöksentekoprosesseihin, lisäämällä jäsenvaltioiden oikeudellista ja institutionaalista syrjäytymistä siirtämällä valtaa EU:n toimielimille ja alueille, sekä esittämällä, että alueiden poliittinen legitimiteetti olisi keinotekoisesti saatettava perussopimuksissa samalle tasolle jäsenvaltioiden kanssa.
Näkemykseni mukaan se, miten mietinnössä pyritään vesittämään jäsenvaltioiden tehtävät ja merkitys sillä perusteella, että se toisi unionin toimielimiä lähemmäs kansalaisia, on käytännössä uudenlainen peitelty versio federalistisesta opportunismista. Näyttää siltä, että meidät yritetään saada unohtamaan unionin syntyyn keskeisesti vaikuttanut valtioidenvälisyys ja jätetään samalla huomiotta jäsenvaltioiden keskeinen ja tärkeä rooli Euroopan rakentamista ohjaavina ja sitä ensi sijassa ilmentävinä voimina.
Näin ollen äänestin mietintöä vastaan.
Yksi myönteinen kohta tässä mietinnössä kuitenkin on suositus, jonka mukaan unionin syrjäisimpiä alueita koskevaa EY:n perustamissopimuksen 299 artiklaa olisi vahvistettava.

Sacrédeus (PPE-DE)
Olen äänestänyt tämän mietinnön puolesta.
On hyvin myönteistä, että johdanto-osan kappaleessa G Euroopan parlamentti toteaa selkeästi, ?että demokratian, läheisyyden ja vallan hajauttamisen periaatteille perustuvan Euroopan rakentamisen myötävaikuttamiseksi on tärkeää suojata ja vahvistaa alue- ja paikallisyhteisöjen autonomiaa Euroopan eri maissa?.
Koska olen paikallishallinnosta saamani kokemuksen perusteella jo kauan kannattanut tätä ajatusta, olen vilpittömästi iloinen siitä, että mietinnössä myös vaaditaan, että perusteellisesti harkitussa EU:n perustuslaissa olisi määriteltävä, millä tavalla toissijaisuusperiaatetta on määrä käyttää, soveltaa ja valvoa.
Pidän järkevänä, että paikallisviranomaisten ja läänien, alueiden tai osavaltioiden käyttöön laadittaisiin väline, jonka avulla ne pystyisivät oman jäsenvaltionsa tai alueiden komitean välityksellä vaatimaan yhteisöjen tuomioistuinta tutkimaan, onko EU ylittänyt toimivaltuutensa jossakin tietyssä tapauksessa.
Toinen tärkeä ja kansalaisten kannalta merkityksellinen näkökohta sisältyy johdanto-osan kappaleeseen H, jossa korostetaan, että ?hierarkkisesta ja pyramidimaisesta tavasta hahmottaa unionin toimielinrakenne? on luovuttava.

Puhemies.
Maanantain istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa?

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, haluan heti aluksi rauhoittaa teitä. En aio käyttää kolmen minuutin puheenvuoroani henkilökohtaisen asian käsittelemiseen, kuten minulla parlamentin työjärjestyksen 122 artiklan 2 kohdan mukaan on oikeus. Haluan vain tuoda esiin vähäisen tapauksen, josta en ole samaa mieltä istunnon puhemiehen Provanin kanssa. Mielestäni tapaus ei sinänsä ole vakava, mutta kuitenkin epämiellyttävä.
Pyysin muiden kollegojen tavoin esityslistan laatimiseen liittyvää puheenvuoroa. Halusin käsitellä Yhdistyneen kuningaskunnan Irakiin kohdistuvia ilmaiskuja ja pyytää, että parlamentti kuulisi Javier Solanaa selvittääkseen, miten nämä toimet sopivat yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhteyteen.
Puheenvuoro siis todellakin koski esityslistaa. Puhemies Provan keskeytti minut ennen kuin olin käyttänyt minuutin puheenvuoroni, eikä sen vuoksi ymmärtänyt, että puheenvuoroni koski esityslistan laatimista. Voin ehkä juuri ja juuri ymmärtää, että puhemies Provan ymmärsi minut väärin tässä asiassa. Sen sijaan mielestäni on täysin käsittämätöntä, että hän tällä tavoin esti minua puhumasta muistakaan aiheista, joista minulla työjärjestyksen mukaan oli lupa puhua. Olin mielestäni ensimmäinen, joka halusi käyttää puheenvuoron erään puhujan ehdotuksesta Pohjois-Koreaa koskevan esityslistan laatimisen yhteydessä. Provan jätti selvästi puheenvuoropyyntöni huomiotta, vaikka esitin pyyntöni ensimmäisenä.
Lisäksi minulla oli parlamentin työjärjestyksen 121 a artiklan mukaisesti oikeus myös minuutin puheenvuoroon. Avustaja tarkisti, että minut oli merkitty puhujaksi. Puhemies Provan kieltäytyi jälleen antamasta minulle puheenvuoroa, vaikka hänen lähellään ollut istunnon hallintohenkilöstö ilmoitti, että minut oli merkitty puhujaksi 121 a artiklan mukaisesti. Provan ilmoitti tietävänsä, mistä halusin puhua ja näin ollen päättäneensä olla antamatta minulle puheenvuoroa, koska ei ollut samaa mieltä ensimmäisestä puheenvuorostani. Mielestäni hänen tulkintansa on jokseenkin loukkaava. Istunnon puhemiehen tehtäviin kuuluu antaa työjärjestyksen mukaista oikeuttaan käyttäville parlamentin jäsenille puheenvuoro arvioimatta ennakolta, mistä nämä aikovat puhua.

Puhemies.
Hyvä parlamentin jäsen Gollnisch, ilmoitan teille ja parlamentille tiedoksi, että 29. tammikuuta 2003 keskustellaan Javier Solanan johdolla Irakin kysymyksestä. Aiheena on Hans Blixin raportti YK:lle.
(Edellisen istunnon pöytäkirja hyväksyttiin).

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma puheenjohtajavaltio Kreikan toimintaohjelmasta.
Haluan parlamentin puolesta kiittää pääministeri Simitisiä siitä, että hän joulukuussa varasi aikaa tapaamiselle parlamentin puheenjohtajakokouksen kanssa ennen puheenjohtajakauden virallista käynnistymistä. Kiitän pääministeriä sekä hänen ministeri- ja virkamieskollegoitaan tuosta tapaamisesta. Toivomme, että yhteistyö puheenjohtajavaltio Kreikan kanssa on tiivistä ja antoisaa.
Minulla on ilo kutsua pääministeri pitämään avauspuheenvuoronsa.

Simitis
Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, arvoisa komission puheenjohtaja, minulla on ilo ja kunnia saada tänään Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana esitellä parlamentille puheenjohtajavaltio Kreikan ensisijaiset tavoitteet. Toimiessani aiemmin useiden neuvostojen puheenjohtajana olen osallistunut Euroopan parlamentin istuntoihin ja ymmärtänyt ennen kaikkea, kuinka välttämätöntä ja hyödyllistä tämä vuoropuhelu on.
Puheenjohtajavaltio Kreikka aikoo tehdä parlamentin kanssa mahdollisimman laajaa yhteistyötä kaikilla tasoilla. Kreikalle yhteistyö ei ole pelkkä muodollisuus, vaan mielestäni se on välttämätön perustekijä yhteisten tavoitteidemme saavuttamiseksi. Tartumme kaikkiin mahdollisiin tilaisuuksiin tehdäksemme hedelmällistä keskinäistä yhteistyötä. Kreikka kuuluu niihin valtioihin, joiden mielestä Euroopan unionia kehittämällä voidaan vahvistaa Euroopan parlamentin asemaa ja vaikutusvaltaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan nykyinen kehitys on historiallisessa vaiheessa. Kaikkien meidän, niin neuvoston, parlamentin ja komission kuin kansalaistenkin, odotetaan osallistuvan tähän vaiheeseen. Meidän odotetaan tukevan Euroopan yhdentymistä kohti 25:n tai useamman jäsenvaltion unionia, jota rakennetaan ja kehitetään yhteisten arvojemme pohjalta. Nämä arvot ovat leimanneet toimintaamme viimeiset viisikymmentä vuotta. Niiden avulla luodaan Eurooppa, joka antaa kaikille mahdollisuuden kasvuun ja hyvinvointiin, joka vahvistaa yhteiskuntaa kaikissa valtioissa ja joka edistää yhteenkuuluvuutta ja solidaarisuutta. Eurooppa, joka toimii rauhan, yhteistyön ja oikeudenmukaisuuden puolesta monenkeskisessä maailmanlaajuisessa järjestelmässä.
Näiden asioiden edistäminen ei ole ainoa velvollisuutemme. On tärkeää tehdä kyseisistä toimista vakuuttavia, saada ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että rakentamamme Eurooppa keskittyy huolehtimaan kansakunnistaan ja kansalaisistaan sekä varmistamaan yhteisen tulevaisuutemme arvoihin perustuvassa yhteisössä.
Puheenjohtajakauden ohjelmaa ei ole suunniteltu vastaamaan ainoastaan Euroopan nykyisen kehityksen haasteisiin. Se on suunniteltu myös nykyisen taloudellisen tilanteen asettamia haasteita, maailmanlaajuista laskusuhdannetta ja kaikkia yhteiskuntaamme vaanivia epävarmuustekijöitä silmällä pitäen. Näitä ovat muun muassa talouden kilpailukyvyn ja vakauden puute, työttömyys ja sosiaalinen syrjäytyminen. Turvattomuuteen on puututtava päättäväisillä toimilla. On käytävä käsiksi yksilöiden ja yhteisöjen turvattomuuden ydinkysymyksiin sekä luotava järkevämpi, oikeudenmukaisempi ja vapaampi elinympäristö, joka tarjoaa kaikille enemmän mahdollisuuksia. Samalla on kiinnitettävä huomiota turvattomuutta aiheuttaviin kansainvälisiin kriiseihin, jotka saavat alkunsa unionin reunoilla sijaitsevista heikoista valtioista. Lisäksi on muistettava Lähi-itään juurtuneet kansainväliset kriisit sekä kansainvälisen terrorismin aiheuttamat kriisit. Tarvitsemme jatkuvasti osallistuvaa Eurooppaa, joka esiintyy selkeän yksimielisesti kansainvälisillä foorumeilla.
Hyvät parlamentin jäsenet, Sevillassa tehtyjen päätösten mukaan meidän oli määrä suunnitella Kreikan puheenjohtajuutta yhteistyössä seuraavan puheenjohtajavaltion Italian kanssa, jotta voitaisiin laatia vuosittainen toimintaohjelma. Toimimme juuri näin, ja haluan esittää joitakin huomioita viidestä tärkeimmästä ensisijaisten tavoitteiden sarjasta.
On sanomattakin selvää, että Kööpenhaminan jälkeen tärkein ensisijaisista tavoitteistamme on laajentuminen. Tärkeimpiä toiminnallisia järjestelyitä on jatkettava, jotta liittymissopimukset voidaan allekirjoittaa Ateenassa 16. huhtikuuta. Euroopan parlamentilla on näissä järjestelyissä tärkein tehtävä, koska sen on annettava suostumuksensa uusien jäsenten liittymiselle.
Samalla jatketaan neuvotteluja Bulgarian ja Romanian kanssa niitä koskevan uuden liittymistä edeltävän strategian mukaisesti. Tavoitteenamme on säilyttää niiden liittymisaikatauluna vuosi 2007.
Työskentelemme aktiivisesti valmistellaksemme Turkin liittymistä. Kreikan mielestä Turkin tulisi ottaa paikkansa Euroopassa Eurooppa-neuvostoissa jo tehtyjen päätösten perusteella. Turkille on annettava mahdollisuus toteuttaa sille välttämättömät uudistukset. Siksi Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto päätti noudattaa strategiaa, suunnitelmaa, jonka tavoitteena on aloittaa liittymisneuvottelut Turkin kanssa. Tässä kysymyksessä seuraavat kaksi vuotta ovat ratkaisevia. Kreikka haluaa auttaa tässä uudessa prosessissa sekä puheenjohtaja- että jäsenvaltiona. Sen vuoksi eräs tavoitteistamme on laatia uusi kumppanuussopimus Turkin kanssa.
Haluamme myös kehittää suhteita Länsi-Balkanin maihin, jotta ne voivat osallistua prosessiin ja liittyä Euroopan unioniin myöhemmässä vaiheessa.
Haluan tässä vaiheessa esittää Kyproksen kysymystä koskevia huomioita. Haluamme Kyproksen liittyvän Euroopan unioniin yhtenäisenä valtiona. Haluamme, että se selviää poliittisista ongelmistaan ja ratkaisee ne. Haluamme, että molemmilla yhteisöillä on yhteinen tulevaisuus ja että ne nauttivat liittymisen tarjoamista eduista. Olimme alusta alkaen sitä mieltä, että Annanin suunnitelma antoi Kyprokselle mahdollisuuden ratkaista poliittisen ongelmansa. Olemme toimineet tämän mukaisesti, ja toivomme ratkaisun löytyvän 28. helmikuuta mennessä. Tapahtuipa mitä tahansa, Kypros liittyy unioniin kuten Kööpenhaminassa sovittiin, vaikka keinoista Kyproksen ongelman ratkaisemiseksi ja yhteisön säännöstön soveltamiseksi koko saareen ei vielä olekaan päätetty.
Ensisijaisiin tavoitteisiimme kuuluu myös Euroopan talouden uudistaminen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäminen. Kevään 2003 huippukokous järjestetään poliittisessa ja taloudellisessa ilmapiirissä, joka on täynnä sekä ongelmia että mahdollisuuksia. Euron käyttöönotto viime vuonna oli historiallinen prosessi. Vaikka Lissabonin strategia onkin edistynyt, se on mielestämme ajankohtaisempi kuin koskaan. Viime vuosina tehdyt taloutta koskevat päätökset, joita emme ole edistäneet riittävästi, on pantava täytäntöön. Tämä on ratkaiseva tilaisuus saattaa Euroopan taloudellinen ja sosiaalinen malli ajan tasalle.
Hyvät parlamentin jäsenet, käsittelemme kuutta aihetta. Ensimmäinen on makrotalouspolitiikka. Haluamme, että Euroopalla on luotettava talouspolitiikka, hallitustenvälinen eurooppalainen talouspolitiikka.
Toiseksi, haluamme luoda enemmän ja parempia työpaikkoja. Näin voidaan lisätä sosiaalista yhteisvastuullisuutta ja yhteenkuuluvuutta. On tärkeää tarkistaa Euroopan työllisyysstrategiaa, ja aiheesta käytävän keskustelun avulla pystymme hyödyntämään paremmin Lissabonin strategian sosiaalista pilaria.
Kolmas Lissabonin strategiaan liittyvä tavoitteemme on kannustaa yrittäjyyttä ja tukea pieniä yrityksiä. Puheenjohtajavaltio asettaa suuret odotukset yrittäjyyden tukemiselle, joka on tärkeää talouden kehittämiselle, työllisyydestä ja alueiden kehittämisestä puhumattakaan.
Neljäs tavoitteemme on tehdä Euroopasta tietoon ja innovaatioihin perustuva talous, sillä Lissabonin tavoitteiden saavuttaminen ei onnistu ilman tietämyksen ja tekniikan kehittämistä. Kuten tiedätte, joidenkin kysymysten, kuten yhteisöpatentin käsittely on vielä kesken, ja yritämme löytää niihin ratkaisun.
Puheenjohtajavaltio selvittää myös muita kysymyksiä, kuten uusimpaan tekniikkaan liittyvän tutkimuksen kehittämistä, puolustusta koskeva tutkimus mukaan luettuna.
Viides tavoitteemme on parantaa Euroopan sisäisiä yhteyksiä. Tällä tarkoitan energia- ja liikennemarkkinoiden toiminnan täydellistä vapauttamista, Euroopan laajuisten energia- ja liikenneverkkojen laajentamista, palvelujen yhtenäismarkkinoiden edistämistä ja rahoitusmarkkinoiden yhdenmukaistamista.
Kuudes tavoitteemme on turvata tuleva hyvinvointi kestävän kehityksen avulla. Tämä tapahtuu pääasiassa tarkistamalla unionin kestävän kehityksen strategiaa Johannesburgin huippukokouksen tulosten perusteella. Haluamme hyödyntää tehokkaammin unionin johtavaa asemaa ympäristönsuojelussa. Hyvät parlamentin jäsenet, tämä oli toinen Lissaboniin strategiaan liittyvien ensisijaisten tavoitteiden sarja.
Kolmanteen ensisijaisten tavoitteiden sarjaan kuuluu maahanmuuttoon, laittomaan maahanmuuttoon, ulkorajoihin ja turvapaikka-asioihin liittyviä herkkiä kysymyksiä. Tiedämme, että maahanmuutto kaikissa muodoissaan on saavuttanut sellaiset mittasuhteet, että meidän on pakko toimia. Toimia tarvitaan kahdella suunnalla. On varmistettava, että unionista tulee sen kansalaisille todellinen vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuva alue, jossa ei ole järjestäytynyttä rikollisuutta, muukalaisvihaa tai rasismia. Siitä on tultava monikulttuurinen alue, jossa ymmärretään ihmisten ongelmia ja jossa torjutaan ongelmien syitä kuten köyhyyttä, elintason laskua ja poliittista tukahduttamista. Toivomme, että tässä yhteydessä annetaan pitkäaikaisten maahanmuuttajien perheiden jälleenyhdistämistä koskevia direktiivejä. Turvapaikka-asioiden alalla haluamme edistää tarmokkaasti muun muassa pakolaisia koskevia direktiivejä. Toiseen maahanmuuttoa koskevaan toimintalinjaamme kuuluu Euroopan unionin jäsenvaltioiden suojeleminen laittomalta maahanmuutolta, yhteisten ulkorajojemme turvaamisesta aiheutuneiden kustannusten tasapuolisempi jakaminen, palauttamiseen liittyvien toimien edistäminen ja takaisinottoa koskeviin sopimuksiin liittyvien neuvotteluiden nopeuttaminen.
Neljäs ensisijaisten tavoitteiden sarja koskee Euroopan tulevaisuutta. Tämä kysymys on jo vienyt paljon aikaamme ja voimiamme. Mielestämme Euroopan laajentumisen tulisi liittyä läheisesti Euroopan tiiviimpään yhdentymiseen. Toimielinjärjestelmämme tarvitsee tehokkaita, demokraattisia tehtäviä ja toimia, jotka tavoittavat kansalaisemme. Onkin kysyttävä, millaisen linjan Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta valitsee, ja miten se sopii yhteen puheenjohtajavaltion työn kanssa. Saatatte muistaa Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston päätöksen, jonka mukaan valmistelukunnan tulisi saada työnsä päätökseen ennen kesäkuussa järjestettävää Eurooppa-neuvoston kokousta. Päätöksen mukaan kevään Eurooppa-neuvostossa olisi keskityttävä toimielimiä koskeviin näkökohtiin Euroopan tulevaisuuden osalta. Toivommekin saavuttavamme kyseisissä kokouksissa kolme tärkeintä tavoitetta:
Ensinnäkin haluamme suorittaa tarkistuksen tekemättä päätöksiä, sillä niillä ratkaistaisiin ennalta valmistelukunnan työn tulos.
Toiseksi, aiomme järjestää kesäkuun Eurooppa-neuvostossa keskustelun tämän työn tulosten sisällöstä ja päättää uuden hallitustenvälisen konferenssin työn aloittamis- ja/tai lopettamispäivämäärän, sillä jotkut jäsenvaltiot ovat jo esittäneet toivomuksen väliajasta. Hallitustenvälisen konferenssin alkamisen ja kesäkuun huippukokouksen väliin on jäätävä hieman aikaa.
Kolmanneksi haluamme määrätä hallitustenvälisen konferenssin toimivaltuudet. Toisin sanoen meidän on kesäkuun lopussa oltava valmiita myöhempiin toimiin sitä mukaa kuin ne alkavat.
Viides ensisijaisten tavoitteidemme sarja koskee unionin kansainvälistä profiilia ja sen aseman lujittamista kansainvälisessä toiminnassa. Euroopan unioni on edennyt pitkin harppauksin yhteisessä turvallisuus- ja puolustuspolitiikassaan. Unionin täysi toimintavalmius kriisinhallinnan alalla on nyt varmistettava kehittämällä sen sotilaallisia ja ei-sotilaallisia voimavaroja. Aiomme sen vuoksi keskittyä saavuttamaan yleiset sotilaalliset tavoitteet ja saattamaan päätökseen pysyvät järjestelyt EU:n ja Naton yhteistyötä varten. Euroopan unionin toimintavalmiutta testataan ensimmäistä kertaa käytännössä eurooppalaisilla operaatioilla Bosniassa ja Hertsegovinassa sekä entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa, ja haluamme varmistaa, että nämä toimet valmistellaan ja toteutetaan asianmukaisesti. Puolustuspolitiikan lisäksi on tarkasteltava suhteita unionin naapurimaihin, jotta voidaan estää uusien erimielisyyksien syntyminen. Huippukokous Venäjän kanssa järjestetään Pietarissa toukokuussa, ja siihen osallistuvat Länsi-Balkanin maat, Ukraina sekä Kaukasuksen ja Välimeren alueen maat. Lisäksi pidämme Välimeren alueen yhteistyötä erittäin tärkeänä.
Tulevina kuukausina saatamme joutua käsittelemään Irakin sotaa. Emme toivo sitä, vaan haluamme rauhaa. Joka tapauksessa on aivan oikein, että kiinnitämme kysymykseen mahdollisimman paljon huomiota, koska se kuuluu ensisijaisiin tavoitteisiimme. Haluamme ja aiomme tehdä työtä rauhan ja rauhanomaisen ratkaisun puolesta kaikissa erimielisyyksissä. Luotamme siihen, että YK:n toimilla saavutetaan myönteinen tulos. YK:n tahdon ja päätösten on päästävä voitolle.

Irakin on noudatettava turvallisuusneuvoston päätöksiä ja pantava ne täytäntöön. Puheenjohtajavaltio haluaa toimia äänitorvena valtioiden liitosta muodostuvalle ja kannanotoissaan vahvasti yksimieliselle Euroopalle. Kansainvälisen vakauden turvaaminen, joukkotuhoaseiden aiheuttaman uhkan poistaminen ja rauha ovat kaikkien etu ja yhteinen tavoitteemme. Euroopan unionin valtiot tarvitsevat näiden periaatteiden mukaiset, selkeät yhteiset toimintalinjat.
(Suosionosoituksia)
Meidän on päästävä eroon entisestä tavastamme, jossa eri maat sanovat eri asioita ja niillä on erilaiset tavoitteet. Se ei ole helppoa, mutta siihen meidän on pyrittävä.
Hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluan esittää lyhyesti muutamia huomioita eräistä Euroopan parlamentille erityisen tärkeistä kysymyksistä.
Ensinnäkin Euroopan parlamentin jäsenten asema. Asian eteen on tehty paljon töitä ja keskusteluihin käytetty melkoisesti aikaa. Mielestäni kysymys on valmis ratkaistavaksi lopullisesti, ja pyrimme löytämään ratkaisun Eurooppa-neuvoston kokouksessa Thessalonikissa
Toiseksi, Euroopan unionin lainsäädännön parantamista koskeva toimielinten välinen sopimus, jolla on parannettu suuresti lainsäädännön laatua. Toivomme, että tästäkin kysymyksestä päästään yksimielisyyteen puheenjohtajakaudellamme.
Kolmanneksi ja viimeiseksi, tavoitteenamme on saada laadituksi eurooppalaisia poliittisia puolueita koskevat säännöt, joiden olisi pitänyt valmistua jo kauan sitten.
Olen käsitellyt monia keskeisiä kysymyksiä, vaikka tärkeitä kysymyksiä on paljon muitakin. Monet teistä työskentelevät yhteisen maatalouspolitiikan tarkistamisen, Euroopan puolustusteollisuuden kehittämisen tai meriturvallisuutta koskevien toimien parissa, mutta niistä puhumiseen on liian vähän aikaa.
Haluamme Kreikan puheenjohtajakaudella antaa lisäpontta unionin kehittämiselle. Haluamme vahvistaa unionin kaikkia puolia ja saada kansalaisemme vakuuttuneiksi siitä, että Eurooppa on heitä lähellä, että se hyväksyy heidät kaikki arvoihin perustuvassa yhteiskunnassa ja että se tarjoaa kaikille yhteisen tulevaisuuden.
Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, toivon parasta mahdollista yhteistyötä kanssanne. Puheenjohtajakauden onnistuminen riippuu siitä. Euroopan unionin menestyminen riippuu siitä. Meidän on yhdistettävä voimamme ja ratkaistava ongelmat.
(Suosionosoituksia)

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisa Kreikan tasavallan pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, aivan ainutlaatuinen vuosi 2002 on juuri päättynyt. Sen alussa otettiin käyttöön euro ja sen lopussa päätettiin toteuttaa Euroopan historian mittavin laajentuminen.
Tuleva vuosi on monessa suhteessa yhtä ratkaiseva. Vuonna 2003 on valmistauduttava toteuttamaan laajentuminen ja pantava täytäntöön toimielimiä koskevat uudistukset. Ennen kaikkea meidän on luotava uudelle Euroopalle paljon vakaampi taloudellinen ja sosiaalinen perusta.
Arvoisa pääministeri, asettaessaan ensisijaiset tavoitteensa seuraavaksi kuudeksi kuukaudeksi puheenjohtajavaltio Kreikka on osoittanut tietävänsä tarkoin meitä odottavat haasteet. Tämä kävi selvästi ilmi koko puheestanne. Minun ei todellakaan tarvitse enää käydä läpi pääkohtia, me tuemme niitä täysin. Tuemme tiivistä keskittymistä maahanmuuttoon, patentteihin, energiaan ja pysyvän rauhan suurimpiin esteisiin Euroopassa, eli Balkanin ja Välimeren alueen kysymyksiin.
Haluan keskittyä tarkoin kahteen viimeiseen kysymykseen, sillä Balkanin alue on Euroopan unionia koskeva kysymys. Meillä on vastuu heistä ja he ovat sydämissämme. Pääministeri Simitisin kuvailemassa tilanteessa riippuu Välimeren alueesta, pitääkö tulevaisuus sisällään sotaa vai rauhaa. Tuen myös puheenjohtajavaltio Kreikan kauaskantoista päätöstä valita rauha. Tuen sitä, ja vaadin valtioilta ja Euroopan unionin toimielimiltä yhtenäisiä rauhanturvatoimia. Tämä on meille ainutlaatuinen tilaisuus. Turvallisuusneuvostoon kuuluu lukuisia Euroopan valtioita, sen puheenjohtaja on eurooppalainen ja, ennen kaikkea, yleinen mielipide on erittäin levoton ja huolestunut halutessaan tietää sodan mahdolliset vaikutukset ja varsinkin sen mahdolliset seuraukset. Euroopan hallituksilla on viime kuukausina saattanut olla erimielisyyksiä ja erilaisia näkökantoja, mutta kansalaiset haluavat hyvin yksimielisesti välttää sotaa niin pitkälle kuin se on mahdollista. Se ei tietenkään tarkoita, etteivät he myös yhtä voimakkaasti haluaisi torjua terrorismia ja vastustaa yksimielisesti tätä uutta uhkaa. Sotaa pidetään kuitenkin viimeisenä keinona, ja rauhanturvatoimiemme on sen vuoksi oltava tehokkaita ja yhtenäisiä. Katsomme sen vuoksi olevamme puheenjohtajavaltio Kreikan kanssa täysin yksimielisiä sen Euroopalle laatimasta ohjelmasta. Tämä koskee Kreikan aikomusta kehittää työtä, jota toimielimissä on tehtävä esimerkiksi parlamentin jäsenten asemaa ja puolueille laadittavia sääntöjä koskevissa kysymyksissä. Se koskee myös pääministeri Simitisin puheessa keskeisesti esillä ollutta kahta tärkeintä aihetta, laajentumista ja yhdentymistä. Haluamme laajemman, mutta myös yhtenäisemmän Euroopan. Tästä ollaan varmastikin yksimielisiä, eikä asia kaipaa selityksiä.
Sen perusteella mitä pääministeri Simitis sanoi, haluan nyt lyhyesti mainita, että komissio hyväksyi tänään keväällä annettavan kertomuksen, jolla se osallistuu kevään Eurooppa-neuvoston työhön. Kertomus on sen vuoksi tärkeä osa puheenjohtajavaltio Kreikan työtä. Hyväksyimme myös muutamia siihen liittyviä asiakirjoja, joista merkittävimpiä olivat talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanoa koskeva kertomus ja Euroopan uuden työllisyysstrategian yleiset periaatteet. Kiitän täydestä sydämestäni kreikkalaista komission jäsentä Anna Diamantopoulouta, koska hän on tehnyt tällä alalla aivan ensiluokkaista työtä.
Haluan kertoa hiukan enemmän keväällä annettavan kertomuksen pääkohdista, vaikka komissio onkin tavalliseen tapaan parlamentin käytettävissä, jos se haluaa käydä yksityiskohtaisia keskusteluja näistä tärkeistä kysymyksistä. Keväällä annettava kertomus on yleiskertomus, jossa ei ainoastaan hahmotella ohjelmaamme, vaan käsitellään syvällisemmin sen määrättyjä näkökohtia.
Lissabonin strategian tavoitteena on toteuttaa kauaskantoisia taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia vuosikymmenen loppuun mennessä, ja tämä on oikea toimintatapa myös laajentuneelle Euroopan unionille. On muistettava, ettei unioni laajentuessaan menetä mitään arvostaan, vaan sen merkitys itse asiassa lisääntyy. Se on paras tapa turvata kansalaisiamme eniten koskettavat asiat, eli hyvinvoinnin lisääntyminen, paremmat työpaikat, suurempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja puhtaampi, kestävämpi ympäristö. Se on myös ainoa keino varmistaa, että nämä tavoitteet saavutetaan kestävästi tuleviakin sukupolvia ajatellen.
Kevään Eurooppa-neuvoston on vietävä eteenpäin tätä prosessia, koska laajentuminen ja varsinkin jatkuvasti huononeva, todellisia ongelmia aiheuttava taloudellinen tilanne asettavat sille kaksinkertaisen haasteen. Emme saa menettää rohkeuttamme näiden haasteiden edessä. Niiden on päinvastoin kannustettava meitä laajempiin toimiin, sillä Lissabonin toimintaohjelma on paras keino integroida uudet jäsenvaltiot ja tukea taloutta.
Lissabonin prosessi alkaa jo tuottaa tuloksia. Hyvät parlamentin jäsenet, monilla aloilla uudistukset synnyttävät kasvua ja työpaikkoja, mutta sanon rehellisesti, että suuri osa Euroopan unionin tuotantokyvystä jää edelleen hyödyntämättä. Lissabonin tavoitteet ovat vieläkin saavutettavissamme, mutta ellemme tästä lähtien osoita paljon suurempaa poliittista tahtoa, ei onnistumisestamme ole varmoja takeita.
Viime vuonna samaan aikaan korostin kestämätöntä epäsuhtaa toimista vallitsevan yksimielisyyden ja toimiin perustuvan lainsäädännön laatimisen välillä. Parlamentin, komission ja neuvoston yhteistoiminnan ansiosta tämä epäsuhta on nyt vähentynyt. Samanlainen epäsuhta on kuitenkin muodostumassa, kun yhteisön direktiivejä ja päätöksiä saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Niinpä osa näiden päätösten käytännön täytäntöönpanoon liittyvistä ongelmista on edelleen ratkaisematta. Myös monet Lissabonin tavoitteiden saavuttamisen kannalta välttämättömät, kansallisia toimia koskevat uudistukset ovat edelleen toteuttamatta.
Toisaalta on rohkaisevaa huomata, että jotkut jäsenvaltiot saavuttavat ja jopa ylittävät monet Lissabonin tavoitteista. Nämä maat ovat parhaimman suorituskyvyn mittapuita ja osoittavat, että oikeilla poliittisilla keinoilla voidaan saada kehitystä aikaan kaikilla aloilla, niin taloudessa ja sosiaaliasioissa kuin ympäristökysymyksissäkin. Edistyminen ei kuitenkaan ole ollut yhtenäistä koko Euroopassa. Joidenkin valtioiden riittämätön suorituskyky jarruttaa unionin yleistä kehitystä. Siksi yhteisön laajuisella koordinoinnilla voidaan ratkaisevasti kannustaa kaikkia jäsenvaltioita pyrkimään tavoitteisiin, jotka ovat niiden ja kaikkien muiden unionin jäsenvaltioiden edun mukaisia. Ne kaikki hyötyvät vakaasta makrotaloudesta, kasvusta, työpaikkojen lisääntymisestä ja sosiaalisesta osallisuudesta. Komission ehdotukset talouspolitiikan koordinoinnin tehostamisesta ja työllisyysstrategiasta viitoittavat tietä eteenpäin. Olen iloinen, että myös puheenjohtajavaltio Kreikka on sitoutunut tähän ja on päättänyt hoitaa tehtävänsä loppuun asti. Me muodostamme hyvän joukkueen.
Hyvät parlamentin jäsenet, Lissabonin strategia on kokonaisvaltainen strategia, jolla tehostetaan Euroopan unionin taloutta kestävällä tavalla ja vastataan tärkeimpiin keskipitkän ja pitkän aikavälin haasteisiin. Siksi haluan tänään strategiamme yhteydessä korostaa, miten tärkeää on sijoittaa tietoon ja innovaatioihin. Se on ensisijainen tavoitteemme tänä vuonna. Toteutettavien asioiden luettelo on kaikille tuttu, ja siitä ollaan hyvin selvillä, mutta sen lisäksi joidenkin tekijöiden merkitys lisääntyy ajoittain. Mielestäni tieto, innovaatiot, tutkimus ja koulutus ovat tänä vuonna Euroopan unionin todelliset ensisijaiset tavoitteet. Inhimillisten voimavarojen määrä vähenee, ja unionilla näitä voimavaroja on liian vähän. On siis välttämätöntä parantaa näiden voimavarojen laatua.
Minun on todettava, että tämä huomio on tehty analysoimalla toimia, joita on toteutettu pääasiassa sen vuoksi, että tutkimusmenoja voitaisiin vähentää taloudellisten edellytysten mukaisesti. Toisinaan tämä on johtunut jopa itse määräämistämme rajoituksista, ja jotkut jäsenvaltiot ovat toteuttaneet näitä toimia vastoin tahtoaan. Tarkastellessamme monien jäsenvaltioiden toimia huomaamme, että menoja on vähennetty muuttamalla Lissabonin prosessin tärkeimmissä tavoitteissa asetettua kolmen prosentin määrää. Emme saa tehdä tätä erehdystä, vaan meidän on autettava toisiamme välttääksemme sen. Sanon tämän niin painokkaasti, koska maailmassa tapahtuu merkittäviä asioita. Aasian kyky omaksua uutta tekniikkaa, kansainvälisten markkinoiden lisääntyvä dynamiikka ja monien Euroopan maiden markkinaosuuksien pienentyminen vuosi vuodelta ovat kaikki merkkejä siitä, että kohtaamamme ongelma ei ole enää teoreettinen. Kyse on selviytymisestämme tulevaisuudessa, taloutemme tulevasta tasapainosta ja hyvinvointimme säilyttämisestä. Tieto ja innovaatiot ovat siis kestävän kehityksen kantava voima. Ilman investointeja ja innovaatioita ei saada aikaan kasvua, emmekä kykene säilyttämään nykyistä hyvinvoinnin tasoa. Tarvitaan monia asioita: tietokoneita kouluihin, elinikäistä oppimista sekä taitavaa ja joustavaa työllistämistä. On elintärkeää edistää tutkimuksella maailman parhaiden tuotteiden ja puhtaiden teknologioiden kehittämistä, ja yrityksiä on autettava muuttamaan tieto kaupallisiksi mahdollisuuksiksi. Mielestäni eurooppalaiset yritykset epäonnistuvat juuri viimeisessä vaiheessa, eli keksintöjen muuttamisessa innovaatioiksi, ja niiden kaupallisessa hyödyntämisessä.
Vaikka unioni onkin edistynyt siirtymisessään kohti tietoon perustuvaa taloutta, ja viimeisen kolmen vuoden analyysi on rohkaiseva, muut edistyvät vielä nopeammin. Unionin investoinnit ja suorituskyky ovat edelleen jäljessä tärkeimmistä kansainvälisistä kilpailijoista. Euroopassa on edelleen paljon vähemmän tutkijoita kuin Yhdysvalloissa tai Japanissa. Koulutukseen, tutkimukseen ja kehittämiseen käytettävät julkiset menot vaihtelevat unionissa liikaa.
Yritykset tarvitsevat dynaamisen ympäristön, joka kannustaa niiden taloudellista toimintaa. Nykyään tällaiset edellytykset eivät ole Euroopassa riittävän yleisiä. Kerron vain yhden tilastotiedon, sillä tämä ei ole teoreettinen keskustelu, vaan olemme täällä tekemässä päätöksiä. On merkillepantavaa ja yllättävää, että suurimmat yrityksemme tekevät 40 prosenttia tutkimuksestaan unionin ulkopuolella. Luku on hämmästyttävä. Tämä on vakavaa, sillä se osoittaa, että tutkijoita ja voimavaroja jää unionin ulkopuolelle.
On selvää, että meidän on investoitava tulevaisuuteen. Koordinointia on tehostettava, ja koulutuksen, tutkimuksen ja innovaatioiden alalla on asetettava korkeampia kansallisia tavoitteita. Lisäksi parhaita käytäntöjä on jaettava tehokkaammin. Vahvan taitopohjan omaavien ehdokasvaltioiden liittyminen tarjoaa unionille valtavat mahdollisuudet. On korostettu voimakkaasti, että laajentumisen jälkeen nämä maat -jotka todellisuudessa ovat jo liittyneet saatuaan poliittisen hyväksynnän - muodostavat 20 prosenttia väestöstä, mutta tuovat vain viisi tai kuusi prosenttia tuloista. Pätevien tutkijoiden ja insinöörien määrä lisääntyy kuitenkin 25 prosentilla. He työskentelevät usein erityisaloilla, mutta kuuluessaan unioniin he voivat varmasti viedä unionia voimakkaasti eteenpäin. Sen vuoksi on varmistettava, että olemme valmiit ottamaan vastaan nämä inhimilliset voimavarat, saamaan ne liikkeelle ja varmistamaan, että ne osallistuvat aktiivisesti talouteemme. Tässä yhteydessä komissio käynnistää tutkimusta ja kehitystä koskevan toimintasuunnitelman. Lisäksi meidän on pikaisesti käsiteltävä liike-elämää varten laadittavia lainsäädännöllisiä ja hallinnollisia puitteita.
Ennen kuin lopetan, haluaisin tehdä toisenkin henkilökohtaisen huomion. Voimme suunnitella niin monta Lissabonin prosessia kuin haluamme, mutta ellei Euroopasta tule nuoria lahjakkuuksia ja koko maailmaa houkuttelevaa vetovoimaista keskusta, emme koskaan saavuta johtavaa asemaa taloudessa ja tieteessä. Yhdysvallat menestyy hyödyntämällä inhimillisiä voimavaroja kaikkialta maailmasta. Eurooppalaisia nuoria lähtee Yhdysvaltoihin yhä enenevässä määrin, ja useimmiten he myös jäävät sinne. Suurin osa aasialaisista ja kiinalaisista - nykyään Yhdysvalloissa opiskelee kymmeniä tuhansia kiinalaisia - palaa kotimaahansa. On löydettävä keino, jolla houkutella omat nuoremme palaamaan takaisin. On perustettava suuria huipputason kouluja, jotka ovat tulevaisuuden symboli ja houkutin ja antavat vaikutelman, että teemme työtä tulevaisuuden eteen. Muuten emme koskaan pysty houkuttelemaan nuoria, parhaita kykyjä muista maanosista, emmekä koskaan saa omia nuoriamme pysymään Euroopassa.
Tämä on ratkaiseva haaste. Siksi komissio ja minä henkilökohtaisesti olemme vaatineet tämän kysymyksen esille tuomista asiaankuuluvalla tavalla kaikissa Euroopan valtioissa. Jos nuoremme lähtevät Euroopasta ja jos yrityksemme perustavat tutkimuslaboratorioita Euroopan ulkopuolelle, erityisesti Yhdysvaltoihin, näköalamme ovat vaarassa kaventua entisestään. Jos jatkamme tällä tavoin, olemme vaarassa menettää pelin.
Hyvät parlamentin jäsenet, meillä on selkeä vastuu nykyisiä ja tulevia kansalaisiamme ja koko maailmaa kohtaan tällä alalla. Asetimme tavoitteeksemme perustaa kilpailukykyinen ja tietoon perustuva yhteiskunta, joka pohjautuu kestävään kasvuun. Onnistumisestamme riippuu myös eurooppalaisen yhteiskuntamallin tulevaisuus. Ilman tietoon perustuvaa yhteiskuntaa emme usko voivamme saavuttaa päämääriä, jotka komission jäsen Diamantopoulou ja minä niin tarkasti olemme asettaneet. Näihin päämääriin, kuten yhteiskunnalliseen tasa-arvoon ja sosiaaliseen nousuun, perustuvat kaikki toimintaperiaatteet. Siksi tietoon perustuva yhteiskunta vaikuttaa ratkaisevasti myös siihen, miten kykenemme noudattamaan Monterreyssa, Dohassa ja Johannesburgissa tekemiämme kansainvälisiä sitoumuksia ja toteuttamaan toimia, joilla voidaan turvata maailmanrauha ja vakaus.
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, Euroopan unioni on kerta toisensa jälkeen kumonnut kaikkein kärkevimmänkin arvostelun rohkeilla ja päättäväisillä aloitteilla. Olemme saavuttaneet monia päämääriä ja tiedän, että saavutamme niitä vastaisuudessakin. Toivon hartaasti teidän ymmärtävän, että huipputason tiedekeskukset, tutkimustoiminta ja ohjeet innovaatiokeskuksina toimivien laboratorioiden houkuttelemiseksi Eurooppaan ovat tulevaisuutemme kannalta elintärkeitä. Euroopasta on jälleen kerran tultava kulttuurin ja tieteen innoittaja ja keskus, joka se on vuosisatojen ajan ollut. Rehellisesti sanoen, nykyisillä sukupolvilla on vähemmän mahdollisuuksia, vähemmän vaihtoehtoja kuin useimmilla meistä on ollut. Mielestäni velvollisuutemme on palauttaa heille nämä vaihtoehdot ja mahdollisuudet, joihin heillä on oikeus ja joita mekin tarvitsemme.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, toivottaa puheenjohtajavaltio Kreikalle menestystä...
Parlamentin jäsen Cohn-Benditin keskeytys: Ei, sanoin teidän olevan porvaripuolue ...
Joka kerta kun Cohn-Bendit esittää välihuomautuksia, menetämme keskusteluaikaa.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä toivottavat teille menestystä. Tulette huomaamaan, että olemme hyvin oikeudenmukaisia kumppaneita. Haluan tehdä selväksi, että sanon tämän yhteisymmärryksessä kreikkalaisten kollegojemme kanssa, ja jäsen Trakatellis käyttää puheenvuoron heti minun jälkeeni. Mielestämme on erityisen hienoa, että sopimus EU:hun liittyvien maiden kanssa allekirjoitetaan 16. huhtikuuta Akropoliin edessä tai sen välittömässä läheisyydessä. On vertauskuvallista, että hyväksymme Keski-Euroopan maiden jäsenyyden demokratian syntysijoilla Ateenassa, kun nämä maat ovat saavuttaneet demokratian kommunistisen kauden kauheuksien ja sitä ennen kansallissosialismin alaisuudessa vietettyjen vuosien jälkeen.
Arvoisa puhemies, olemme kanssanne yhtä mieltä Kyproksen tilanteen rauhanomaisesta ratkaisemisesta sekä Bulgarian ja Romanian liittymistä edeltävästä strategiasta. Meillä on teille myös Balkanin alueeseen liittyvä kiireellinen pyyntö. Vaikka olemmekin samaa mieltä kanssanne, että näillä mailla on oltava mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin, meidän on joka tapauksessa myönnettävä, että se on pitkän aikavälin mahdollisuus. Käytittehän itsekin ilmaisua "myöhemmässä vaiheessa". Euroopan unionin kansalaisten on ensin selvittävä kymmenen valtion liittymisestä ja sopeuduttava niihin, emmekä saa vaatia heiltä liikaa tai antaa vaikutelmaa, että hetken kuluttua perässä seuraavat Balkanin maat. Siksi toteamme jälleen, että kyseessä on pitkäaikainen prosessi.
Haluamme voimakkaasti rohkaista teitä tarttumaan Välimeren aluetta ja Barcelonan prosessia koskevaan aloitteeseen. Olen kauhuissani, kun viikko toisensa jälkeen Marokosta Espanjan rannikolle pyrkivät veneet kaatuvat myrskyssä, ja niissä olevat ihmiset saavat surmansa. Mielestäni tämä on anteeksiantamatonta. Maille, joista nämä ihmiset tulevat, on annettava kehittymisen mahdollisuus, ei ainoastaan maahanmuuttopolitiikalla, vaan auttamalla Välimeren alueen maita auttamaan itseään. Tietenkin myös hallitusten on annettava apua. Tuemme täysin kaikkia tällä alalla tekemiänne aloitteita.
Palatakseni jälleen valmistelukuntaan, ulkoministeri Papandreou on tietenkin sen jäsen, ja olen varma ja toivon, että jos hän seuraa muiden antamaa esimerkkiä, näemme ja kuulemme häntä parlamentissa runsaasti. Ryhmämme PPE:hen kuuluvien jäsenten puolesta voin sanoa, että haluamme Euroopalle perustuslain. Haluamme Euroopan perustuslain ja eurooppalaisen demokratian. Haluamme, että Euroopalla on toimintakykyä ja että se on avoin. Tällaisen Euroopan on perustuttava yhteisöjen Eurooppaan. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme varmoja, että tekin kannatatte ajatusta. Haluamme, että valmistelukunta saa työnsä päätökseen kesäkuun loppuun mennessä ja että sen jälkeen järjestetään lyhyt hallitustenvälinen konferenssi, jotta voimme Italian puheenjohtajakaudella laatia Euroopalle perustuslain. 
Jatkan käsittelemällä Lissabonin prosessia. Arvoisa komission puheenjohtaja, valtaosa, mitä siitä on sanottu, pitää paikkansa. Olemme kuitenkin yhtä mieltä siitä, että pätevät tutkijat jäävät Eurooppaan vain, jos todella pystymme uudistamaan verotusjärjestelmiämme niin, että investointien tekeminen on jälleen kannattavaa, ja tekemään Euroopasta paikan, jossa saavutukset ovat vaivan arvoisia. Meillä on oltava tahtoa muuttaa työlainsäädäntöä ja tehdä siitä joustavampaa. Lisäksi on kyettävä muuttamaan sosiaaliturvajärjestelmiä niin, että ne perustuvat enemmän omaan vastuuseen, jolloin niissä yhdistyvät toissijaisuus ja yhteisvastuu. Tällaisesta Euroopasta on tultava kilpailukykyisempi, ja siellä työskentelystä on jälleen tehtävä kannattavaa. Ihmisiä on kannustettava oma-aloitteisuuteen, mutta tärkeintä on, ettei kansalaisille tehdä lupauksia, joita Euroopan unioni ei pysty pitämään. Toiminnan koordinoinnin on kohdistuttava yritysten veronalennuksiin sekä työmarkkinoiden ja sosiaaliturvajärjestelmiemme uudistamiseen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tärkeitä ulkopoliittisia kysymyksiä on kaksi, ja toinen niistä on Irak. Joukkotuhoaseet ovat selkeä uhka. Niiden, joilla on näitä aseita käytössään, on luovuttava niistä, kun ne uhkaavat meitä tai jotain aluetta maailmassa. Meidän on kuitenkin toteutettava tarvittavat toimet YK:n kautta. Tuemme toimianne YK:n toimintaan perustuvan yhteisen eurooppalaisen kannan laatimiseksi tästä kysymyksestä. On käsittämätöntä, että eurooppalainen hallitus voi sanoa jättäytyvänsä toiminnan ulkopuolelle YK:n päätöksistä riippumatta tai että jokin toinen hallitus voi vakuuttaa tukevansa Yhdysvaltoja, tapahtuipa mitä hyvänsä. Yhteisön politiikan on oltava vastuullista, ja kannustan meitä eurooppalaisina huolehtimaan siitä yhdessä.

Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mainitsitte yhteistyön Venäjän kanssa, ja tämän vuoden toukokuussa matkustatte kokoukseen Pietariin. T?et?eniassa tapahtuu tällä hetkellä kauhistuttavia asioita. Venäjän hallituksen haluttomuus jatkaa Etyj:n mandaattia T?et?eniassa loukkaa yhteisiä humanitaarisia periaatteitamme. Kehotan ja pyydän teitä ottamaan nämä asiat esiin kun olette Pietarissa, tuossa kauniissa kaupungissa, joka on Venäjän ikkuna maailmaan. Lisäksi pyydän, että jo ennen Pietarin vierailuanne teette Venäjän hallitukselle selväksi, että haluamme jatkaa Etyj:n mandaattia ja että toivomme päätöksellämme perustetun, parlamentin tilapäisen T?et?eniaa käsittelevän valtuuskunnan saavan luvan matkustaa T?et?eniaan. Arvoisa puheenjohtaja, olen iloinen siitä, että olette usein rohkaissut meitä viittaamalla arvoihimme. Uskottavuutta saavutamme kuitenkin ainoastaan pitämällä kiinni noista arvoista, ei ainoastaan täällä suurenmoisessa Euroopan unionissa, joka kaiken kaikkiaan on demokraattinen ja hyvässä asemassa sekä taloudellisesti että ihmisoikeuksien suhteen, vaan myös lähialueillamme ja koko maailmassa. Siksi meidän on ilmaistava kantamme kuuluvasti, ja rohkaisen teitä tekemään juuri niin Pietarissa.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, kuuden kuukauden jakson aikana neuvosto käsittelee viittä historiallista haastetta, jotka neuvoston puheenjohtaja mainitsi.
Ensinnäkin laajentuminen. On onnellinen yhteensattuma, että sopimus laajentumisesta kymmenellä valtiolla allekirjoitetaan Ateenassa, demokratian kehdossa, ja sellaisessa maassa kuin Kreikassa, joka järjestää seuraavat olympialaiset. Nämä kaksi 2 500 vuotta vanhaa keksintöä ovat nykyisen Euroopan peruskiviä. Olympialaiset olivat myös ensimmäinen suunnitelmallinen rauhanjärjestelmä. Tämä järjestelmä olisi saatava siirrettyä lentokentälle, mutta sen eteen tehdään töitä.
Näiden kuuden kuukauden aikana on saatava päätökseen laajentumisen ensimmäinen vaihe, kymmenen valtiota. Mainitsitte myös muita tärkeitä haasteita.
Ensimmäinen on Kyproksen jälleenyhdistyminen. Tuemme varauksetta kaikkia mahdollisia toimia, jotka toteutatte Kofi Annanin toiminnan tukemiseksi ja uskomme, että tämä on hyvin merkittävä askel. Lisäksi mainitsitte, että teillä on ensimmäistä kertaa tilaisuus toimia historiallisessa tehtävässä ja lähentää unionia Turkkiin. Olen tyytyväinen Kreikan järkevästä ja rohkeasta toiminnasta Turkin suhteen. Luotamme teidän järkeenne ja joustavuuteenne.
Toiseksi, Lissabonin strategia. Olemme todenneet, että vaaditte sen yhteydessä täystyöllisyyttä, teknistä kehittämistä, koulutusta ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, joka on taloudellisen kasvun välttämätön edellytys, eikä suinkaan este. Olette myös toiminut rahaliiton puheenjohtajana viime vuoden puolivälistä asti. Mielestäni tässä yhteydessä on tärkeää lisätä talouden koordinointia. En kehota teitä käyttämään sellaista häikäilemätöntä interventiopolitiikkaa kuin Yhdysvallat, mutta on tärkeää ja välttämätöntä, että Eurooppa voi olla talouden kantava voima ja päättää laskusuhdanteen. Tämä on yksi puheenjohtajavaltio Kreikan tehtävistä.
Kohdistan sanani myös komission puheenjohtajalle. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, miksi ette ehdota maailmanlaajuista Sokrates-ohjelmaa kykyjen houkuttelemiseksi? Se kuuluu komission toimivaltaan ja parlamentti tietenkin tukisi tällaista ehdotusta.
Taloutta käsittelevässä luvussa puheenjohtajavaltio Kreikka on varannut osuuden meriturvallisuudelle. Olemme joutuneet todistamaan, kuinka rantojamme tuhoavia haaksirikkoja on tapahtunut kaikkialla maailmassa. Prestige on vain yksi niistä, eikä suinkaan ainoa. Uskonkin, että puheenjohtajavaltio Kreikka on merkittävässä asemassa, koska sen aluskanta muodostaa yli puolet yhteisön alusten bruttovetoisuudesta ja koska sillä on runsaasti kokemusta. Puhuitte kestävästä kehityksestä ja ympäristönsuojelusta. Kaikki nämä toimet on yhdistettävä eurooppalaiseen merialueeseen, joka voisi olla yksi puheenjohtajavaltio Kreikan suurista saavutuksista.
Kolmanteen pilariin liittyvien toimien, ja erityisesti maahanmuuton osalta puheenjohtajavaltio Kreikka on ensimmäinen, joka Tampereen jälkeen ehdottaa aktiivista, eikä ainoastaan hillitsevää politiikkaa. Tässä suhteessa voitte luottaa parlamenttiin niiden aloitteiden osalta, joita aiotte tehdä, ja uskon, että tällä alalla puheenjohtajavaltio Kreikan toimet ovat oikean suuntaisia.
Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan toiminta on edennyt yli puolivälin, kuten puheenjohtaja Giscard d'Estaing tänään lehdissä ilmestyneessä artikkelissaan muistutti. Haluamme, että valmistelukunta laatii ehdotuksen perustuslaiksi Kreikan puheenjohtajakaudella. Tässä suhteessa kollegoidemme Giorgos Katiforisin ja Georgios Papandreun työ on tärkeää. Katiforis saattoi loppuun sosiaalisen ulottuvuuden ja Papandreu täydensi valmistelukunnan puheenjohtajistoa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän on puolustettava yhteisömenettelyä, jonka ansiosta olemme päässeet näin pitkälle ja joka voi innostaa ja järjestää tulevaisuuttamme.
Pyydämme teitä tutkimaan tarkoin Euroopan parlamentin avajaisten aikataulua, jotta voimme hyväksyä komission asianmukaisesti ja kaikkien yhteisesti hyväksymällä tavalla.
Arvoisa puheenjohtaja, haluan lopuksi todeta ulkosuhteista, että sota Irakin kanssa voidaan estää ja että Euroopan unionin on oltava kannanotoissaan yksimielinen. Odotamme mielenkiinnolla tuloksia kokouksesta, jonka järjestätte Brysselissä asetarkastajien johtajan Hans Blixin kanssa. Tärkeä tehtävänne on koordinoida neljää turvallisuusneuvoston jäsentä sekä yhtä ehdokasta. On tehtävä kaikki mahdollinen, jotta YK:n avulla voidaan edistyä monenkeskisesti ja sivistyneesti sekä estää tarpeeton ja vaarallinen sota ja saattaa voimaan kansainvälisen oikeuden periaatteet.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan vielä lopuksi pyytää, että jatkatte aktiivisia toimia Lähi-idässä. Se on erittäin tärkeää, koska kaikki asiat liittyvät toisiinsa, ja te olette meidän rajamme tuon alueen kanssa. On välttämätöntä pystyä käynnistämään uudelleen Lähi-idän rauhanprosessi.
Haluan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta tarjota teille tukemme ja kiitän teitä siitä, että mainitsitte Euroopan parlamentin jäsenten ja puolueiden aseman. Se on osoitus Kreikan kyvyistä ja viisaudesta. Toivotan teille paljon onnea.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen kuullut sanottavan, ettei puheenjohtajavaltio Kreikalle jäänyt muuta tehtävää kuin Kööpenhaminan jälleenmyyntipalveluiden hoitaminen. Tämä ei pidä alkuunkaan paikkaansa. Puheenjohtajavaltio Kreikalla on keskeinen tehtävä uudistuneen ja laajentuneen Euroopan unionin synnyttämisessä. Hyvä kätilö on synnytyksen sujumisen kannalta olennaisen tärkeä, ja olen iloinen todetessani, että puheenjohtajavaltio Kreikka vaikuttaa tehtäväänsä hyvin valmistautuneelta.
Valmistelukunnan on määrä jättää unionin uudistamista koskeva kertomus Thessalonikissa. Kuten jokainen hyvä kätilö tietää, on tärkeää pitää tunkeilevat sukulaiset poissa synnytyssalista. Vaikka tänä iltana Elysée-palatsissa käytävät keskustelut ovatkin tärkeitä, ne eivät saa sanella valmistelukunnan tulosta.
On myös tärkeää varmistaa, etteivät tavoitteellista perustuslaillista sopimusta pelkäävät jäsenvaltiot tukahduta lasta synnytyksessä. Olen eri mieltä neuvoston puheenjohtajan kanssa, sillä mielestäni emme tarvitse pitkää väliaikaa. On järjestettävä lyhyt hallitustenvälinen konferenssi, jossa valmistauduttaisiin valmistelukunnan tulosten nopeaan ratifiointiin.
Vuonna 2003 poliitikkojen on saatava äänestäjät vakuuttuneiksi laajentumisesta. Kymmenestä uudesta valtiosta yhdeksän järjestää kansanäänestyksen tämän vuoden maaliskuun ja syyskuun välisenä aikana. Saadaksemme Keski- ja Itä-Euroopan maat äänestämään "kyllä", meidän on toteutettava paljon tehokkaampia toimia kuin ne, joita olemme viime aikoina käyttäneet vakuuttaaksemme nykyisen unionin kansalaiset siitä, että Eurooppa on hyvä asia. Liberaalidemokraatit niin parlamentissa kuin sen ulkopuolellakin ovat sitoutuneet kampanjoimaan uusissa valtioissa myönteisen äänestystuloksen varmistamiseksi, ja kehottavat muita liittymään joukkoon.
Toivomme erityisesti, että puheenjohtajavaltio Kreikka voi käyttää etuoikeutettuja suhteitaan vaikuttaakseen moniin Kyproksella, jotta varmistetaan saaren liittyminen unioniin yhtenäisenä. Aikaa on vähän, mutta äskettäiset tapahtumat sekä Kyproksella että Ankarassa ovat avanneet uusia mahdollisuuksia. Arvoisa puheenjohtaja, toivonkin, että työskentelette kaikkien osapuolten kanssa kompromissiratkaisun laatimiseksi. Olen iloinen, että olette tänään ilmoittanut monin tavoin pyrkivänne tuohon tavoitteeseen.
Jos halutaan, että Euroopan unioni on sekä nykyisten että uusien kansalaisten kannalta onnistunut, sitä on uudistettava. Kymmenvuotisen Lissabonin strategian kolmannen vuosipäivän ollessa käsillä on sanottava, että tähänastinen kehitys on tuottavuuden, kasvun, työllisyyden, investointien, tutkimuksen ja kehityksen osalta ollut pettymys. Talouden jatkuva hidastuminen pikemminkin lisää kuin vähentää rakenneuudistuksen merkitystä, eikä hallitusten pitäisi poiketa asettamistaan tavoitteista. On tärkeää, että puheenjohtajavaltio vahvistaa uudelleen sitoutumisen uudistettuun vakaussopimukseen, keskittyy taustalla olevaan alijäämään ja antaa komissiolle valtuudet varoittaa ajoissa vaarassa olevia maita. Sen on myös pidettävä kiinni rahoituspalveluiden toimintasuunnitelman aikataulusta, josta on jo lipsuttu vaarallisesti, sekä varmistettava julkisia ostotarjouksia koskevan direktiivin hyväksyminen.
Jos näissä toimissa tarvitaan apua, voitaisiin Euroopan parlamentille antaa enemmän vastuuta keväällä kokoontuvien neuvostojen päätösten seurannasta, niin että neuvostolla olisi velvollisuus antaa selvitys tehdyistä päätöksistä. Tämän tehtävän parlamentti hoitaisi hyvin.
Eurooppa on tietenkin paljon muutakin kuin vain yhteismarkkinat, ja puheenjohtajavaltio ymmärtää tämän. Amsterdamin ja Nizzan sopimuksilla on luotu arvoihin perustuva yhteisö. Olen iloinen siitä, että korostitte puheenjohtajavaltion julkilausumassa suurpiirteisen, ulospäinsuuntautuneen ja sivistyneen yhteiskunnan arvoja. Mainitsette siinä suunnitelmallisen, laillista maahanmuuttoa koskevan politiikan. Koska sijaintinne puolesta olette Euroopan etelä- ja itäreunalla, tiedätte miten tärkeää on ymmärtää enemmän ja tuomita vähemmän. Niin kauan kuin pidämme kehitysmaiden tuotteet poissa markkinoiltamme, emmekä anna niille toivoa talouden kehittymisestä, niiden asukkaat lähtevät etelään ja itään. Tarvitsemme monia heistä selvitäksemme väestön ikääntymisen aiheuttamista ongelmista tai komission puheenjohtajan mainitsemasta aivovuodosta. Meidän on torjuttava tehokkaammin laitonta maahanmuuttoa tarjoamalla laillisia mahdollisuuksia niille, jotka haluavat asettua tänne, ja integroimalla heidät kunnolla yhteiskuntaamme.
Minulla oli paljon sanottavaa myös Irakista ja Lähi-idän rauhanprosessista, mutta aikani on loppumaisillaan. Sanoisin kuitenkin, että kreikkalaiset tuntevat hyvin sen, mitä me muualla Euroopassa ymmärrämme sanalla "maraton". Kreikka ottaa viestikapulan edelliseltä juoksijalta, Tanskalta, ja yrittää päästä eteenpäin niin nopeasti kuin mahdollista, ennen kuin ojentaa sen seuraavalle puheenjohtajavaltiolle. Toivomme teille menestystä maratonilla, jota juoksette meidän puolestamme.
Kaufmann (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja. Haluan ilmaista teille, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että ryhmäni ymmärtää ja tukee aloitettanne, jonka tavoitteena on ratkaista vihollisuudet Irakin kanssa diplomatian keinoin. Emme halua sotaa Irakin kanssa. Kansalaiset eivät halua sotaa, ja tässä tilanteessa EU:n on yksimielisesti käytettävä koko poliittista painoarvoaan. Minun lisäkseni tätä mieltä ovat myös monet parlamentin jäsenet.
Tätä tavoitetta vastaan sotii kuitenkin Saksan suurlähettilään YK:lle antama lausunto, jonka mukaan ei tarvittaisi toista turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa oikeuttamaan Yhdysvaltojen hyökkäystä Irakiin. Onneksi neuvoston puheenjohtajavaltio Kreikka toimii täysin päinvastoin. Huolimatta Bushin hallinnon peittelemättömistä aikeista annamme täyden tuen toimillenne sodan estämiseksi.
Annamme paljon arvoa myös sille, että työllisyys-, talous- ja sosiaalipolitiikka ovat tärkeällä sijalla Kreikan esityslistalla. Kevään huippukokousta ajatellen on kuitenkin ratkaisevaa, miten toimimme näiden asioiden suhteen. Varsinkin sosiaaliasioiden pilaria on vahvistettava huomattavasti, ja EU:n on kiinnitettävä huomiota kansalaisten huolenaiheisiin ja tarpeisiin. Ennen kaikkea sen on jatkettava sinnikkäästi tehokkaita toimia suurtyöttömyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi alueellaan. Tärkeintä on, että jäsenvaltiot ovat halukkaita vastustamaan Eurooppaa vaanivaa talouskriisiä. Niillä on oltava halu uudistaa vakaussopimusta, jota pidämme tässä suhteessa onnistumisen mittarina. Niillä on oltava tarpeeksi rohkeutta siihen. Julkiset investoinnit on vihdoinkin poistettava vakaussopimuksen laskentaperusteista, ettei vaikeaa taloudellista tilannetta pahenneta entisestään sosiaalisesti vastuuttomalla toimintatavalla, jossa leikataan niin kauan, ettei mitään ole enää jäljellä. Näin estetään myös se, ettei koulutus täysin menetä kilpailukykyään, mistä puheenjohtaja Prodi juuri varoitti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, lopuksi haluan tukea tavoitettanne nopeuttaa valmistelukunnan uudistustyötä. Tämä on toinen ala, jossa on yleisen edun nimissä tapahduttava konkreettista edistymistä, ennen kaikkea sosiaalisen Euroopan toteuttamiseksi. Pyydän teiltä ja ulkoministeriltänne, joka on valmistelukunnan uusi jäsen, että vaaditte selkeitä tuloksia erityisesti tässä kysymyksessä.
Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, eurooppalainen poliittinen filosofia perustuu osittain kreikkalaiseen filosofiaan. Haluankin nyt asettaa koetukselle tältä filosofialta perityn ajattelukyvyn ja pyytää teitä osoittamaan mielikuvitusta, oivaltamiskykyä ja selvänäköisyyttä neuvoston puheenjohtajan tehtävässänne.
Aloitan Irakin kriisistä. Hyvä jäsen Poettering, olette väärässä sanoessanne ettei jotakin voida tehdä. Jos halutaan saada YK:n kanta, on lisäksi ilmoitettava, mitä turvallisuusneuvostossa on päätettävä. Emme voi aina piileskellä turvallisuusneuvoston takana määrittelemättä tarkemmin, mitä sen pitäisi päättää.
Tähän mennessä ei ole saatu uusia todisteita diktaattori Saddam Husseinin aiheuttamasta uhkasta. Siitä ei ole mitään todisteita. Jos tiedustelupalveluilla on todisteita, ne on ilmoitettava kaikissa sanomalehdissä. Jos niillä on todisteita siitä, mitä Saddam Husseinilla on hallussaan, myös hän tietää sen väistämättä. Mikäli näin on, sen tietävät Irakissa kaikki, myös Saddam Hussein. Jos hänellä on aseita, hän tietää minne ne on kätketty, ja jos CIA tai muut tiedustelupalvelut tietävät, missä nämä aseet ovat, se voidaan kertoa maailmalle, koska vihollinen tietää sen joka tapauksessa. Näin ollen en ymmärrä tätä strategiaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siksi pyydämmekin teitä olemaan samalla kertaa sekä Sokrates että Platon. Toisin sanoen pyydämme teitä kutsumaan koolle neljän YK:n turvallisuusneuvostossa edustettuna olevan hallituksen päämiehet, presidentti Chiracin, pääministeri Blairin, pääministeri Aznarin ja liittokansleri Schröderin, jotta nämä laatisivat sotilaallista väliintuloa vastustavan eurooppalaisen kannan. Sotilaallinen väliintulo vahingoittaisi kaikkia, eikä sillä myöskään ratkaistaisi ongelmia. Meillä on oltava rohkeutta tuoda julki, mitä odotamme turvallisuusneuvostolta, ja mielestäni Euroopan unioni on tässä suhteessa ratkaisevassa asemassa.
Me olemme myös puoltaneet sotilaallista väliintuloa. Osa ryhmästäni tosin vastusti sotilaallista väliintuloa Afganistanissa ja Kosovossa, mutta itse olin aina niiden puolella. Tänään kaikkien näitä väliintuloja puoltaneiden on kuitenkin sanottava "ei" turhalle väliintulolle. Tämä on ilmoitettava turvallisuusneuvostolle. Ranskalla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on veto-oikeus, jolla väliintulo voidaan estää. Euroopan unionilla on oltava voimaa saada läpi kielteinen kantansa varsinkin nyt, kun Pohjois-Korean kanssa aiotaan aivan oikeutetusti neuvotella, vaikka sillä onkin joukkotuhoaseita ja se voi tehdä atomipommin. Nykyinen politiikkaamme kannustaa lisäämään ydinaseita, koska lupaamme jättää ydinaseita omistavat diktaattorit rauhaan ja uhkaamme hyökätä niiden kimppuun, joilla näitä aseita ei vielä ole. Tällä tavoin suorastaan kehotamme kaikkien maiden diktaattoreita hankkimaan nopeasti ydinaseita, jotta sitten jättäisimme heidät rauhaan ja neuvottelisimme heidän kanssaan. Yhdysvaltojen hallitus käyttää juuri tällaista platonilaista logiikkaa. Pyydän Ateenaa sanomaan "ei" tälle täysin järjettömälle ajattelutavalle.
Haluan seuraavaksi käsitellä keväällä järjestettävää huippukokousta ja kestävää kehitystä. Olen samaa mieltä kestävästä kehityksestä, mutta mitkä ovat sen ympäristöä ja taloutta sekä sosiaalipolitiikkaa koskevat indikaattorit? Näiden indikaattoreiden on oltava tasaveroisia. Salonikissa on laadittava perusteellinen luettelo indikaattoreista sekä strategia, jolla kestävää kehitystä arvioidaan laajemmassa yhteydessä. Tämä olisi todella historiallinen aloite, ensimmäinen. Tähän mennessä on tehty vain joukko hajanaisia ehdotuksia, ei muuta.
On hyvä, että meriturvallisuudesta puhutaan. Mutta ketkä ovat vastuussa ympäristöstä? Kuka korvaa Erikan tai Prestigen aiheuttamat vahingot? Esimerkkinä voin mainita, että Erikan tapauksesta vastuussa olevat maksoivat korvauksia 11 miljoonaa. Se on häpeällistä! Se on häpeällistä, koska merikatastrofeja aiheuttaneiden on maksettava kaikki aiheuttamansa vahingot. Heidän on otettava vastuu kaikista riskeistä, sillä niin kauan kuin heitä ei velvoiteta kantamaan täyttä vastuuta, he tekevät mitä haluavat. Tiedätte mitä tarkoitan, sillä Kreikka kuuluu niihin maihin, jolla on eniten vastuuta tällä alalla.
Lisäksi puhuitte Kyproksesta. On selvää, että haluatte Kyproksen yhdistyvän. Se edellyttää kuitenkin sekä Kreikan että Turkin puuttumista kreikkalaisen ja turkkilaisen nationalismin aiheuttamiin ongelmiin. Yksi viimeisiä esteitä Kyproksen mahdolliselle yhdistymiselle ovat molempien osapuolien nationalismin seuraukset, sanoisin jopa Denktashin ja Cleridesin yhteinen toiminta. Sekä Kyproksen pohjois- että eteläosan väestö haluaa muuta kuin edustajansa. Mielestäni meillä on yhdessä oltava voimaa ja rohkeutta antaa tulevaisuus niille asukkaille, jotka sitä haluavat.
Jos onnistutte ratkaisemaan parlamentin jäsenten asemaa koskevan ongelman, olette todellakin kuin Sokrates ja Platon samassa persoonassa. Jos onnistutte, kutsun teidät illalliselle valitsemaanne pariisilaiseen ravintolaan, sillä silloin olette päässyt politiikassa todella pitkälle.

Collins (UEN).
Kiitos, arvoisa puhemies. Kreikan hallitus ottaa hoitaakseen Euroopan unionin puheenjohtajuuden erittäin epävarmassa kansainvälisessä tilanteessa. Irakissa olevien YK:n asetarkastajien on määrä jättää kuun loppuun mennessä YK:n turvallisuusneuvostolle raporttinsa Irakin mahdollisista joukkotuhoaseista. Kukaan ei pysty päättelemään, mitä raportti pitää sisällään, mutta Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukkojen kokoontuminen Lähi-itään on kuitenkin uhkaava merkki siitä, että konflikti Irakissa on hyvin todennäköinen. Suhtaudun myönteisesti pääministeri Simitisin äskettäisiin huomioihin, joissa hän totesi, että YK:ta on käytettävä foorumina asetarkastajien Irakia koskevassa raportissa esiin tuotujen kysymysten selvittämiseksi. On erittäin tärkeää, että YK on kansainväliseen turvallisuuteen liittyviä kysymyksiä käsittelevä organisaatio. Kansainvälistä turvallisuutta hoidetaan maailmanlaajuisessa mittakaavassa parhaiten monenkeskisesti YK:ssa, ei yksipuolisesti. Olen tyytyväinen pääministeri Simitisin tavoitteeseen laatia Irakia koskeva Euroopan unionin yhteinen kanta YK:n asetarkastajien raportin julkaisemisen jälkeen. Tavoite on poliittisesti hyvin korkea, mutta tuen sitä täysin ja olen varma, että myös valtaosa parlamentin jäsenistä tukee sitä.
Euroopan talouden suorituskyky ei tällä hetkellä ole kovin hyvä, ja puheenjohtajavaltio Kreikka toimii oikein nopeuttaessaan Lissabonin prosessia. Eurooppalaisista yrityksistä on tehtävä kilpailukykyisempiä, ja pienten ja keskisuurten yritysten auttamiseksi on perustettava enemmän tukijärjestelmiä. Puheenjohtajavaltio Kreikka on nostanut etusijalle myös laittoman maahanmuuton Euroopassa. Euroopan unionin rajojen suojelemiseksi tarvitaan koko EU:n kattava yhteinen toimintamalli. Epäilemättä meidän on EU-valmistelukunnan yhteydessä uudistettava lainsäädäntöämme esimerkiksi maahanmuuttoa, turvapaikka-asioita, pakolaisia, asuinseudultaan siirtymään joutuneita ja eurooppalaisia viisumeita koskevissa kysymyksissä. Kuten jo mainittiin, valmistelukunta esittää selvityksiä Euroopan hallituksille Kreikan puheenjohtajakaudella. Valmistelukunnan jäsenten tavoitteena on laatia luonnos uudeksi Euroopan unionista tehdyksi sopimukseksi Kreikan Thessalonikissa kesäkuussa järjestettävää kokousta varten. Puheenjohtajavaltio Kreikalle on epäilemättä erittäin tärkeää pitää yhteyttä valmistelukunnan jäseniin ja valmistella uutta sopimusta.
Viime joulukuussa Kööpenhaminan huippukokouksessa tehtyjen päätösten ansiosta unioniin liittyvien uusien valtioiden liittymissopimukset allekirjoitetaan 16. huhtikuuta. Sopimuksia valmistellaan parhaillaan, minkä jälkeen hakijavaltioissa järjestetään kansanäänestyksiä. On selvää, että Kreikan on käsiteltävä monitahoisia ja vaihtelevia kysymyksiä toimiessaan Euroopan unionin puheenjohtajana. Irakin konfliktin aiheuttama uhka riippuu yllämme kuin Damokleen miekka, ja tämä on kaikkien pidettävä mielessä.
Lopuksi toivotan puheenjohtajavaltio Kreikalle menestystä ja haluan poliittisen ryhmäni puolesta todeta, että teemme erittäin mielellämme sen kanssa yhteistyötä puolustaaksemme koko Euroopan unionin etuja.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, kalispera. Myös Demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmä haluaa toivottaa puheenjohtajavaltio Kreikan tervetulleeksi. Demokratia syntyi Kreikassa, ja siksi teillä on erityinen velvollisuus tarkistaa EU:n demokratiaa.
Kehotamme teitä pitämään avoimina kaikki lainsäädäntöä käsittelevät kokoukset ja antamaan saataville kokousten pöytäkirjat. Antakaa kaikki neuvoston työryhmien laatimat asiakirjat Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten saataville. Rekisteröikää koko neuvoston käymä kirjeenvaihto. Varmistakaa asiakirjojen julkinen saatavuus valtioiden kesken parhaiden käytäntöjen periaatteen mukaisesti. Julkaiskaa kaikki neuvoston työryhmien esityslistat ja pöytäkirjat puheenjohtajavaltion WWW-sivustolla. Uudistakaa oikeusasiamiestä koskevat säännöt antamalla hänelle oikeus saada tietoja seurantaa varten. Antakaa tilintarkastustuomioistuimelle tarvittavat oikeudet sekä komission että EU:n varoja käyttävien organisaatioiden valvomiseksi. Säilyttäkää kiertävä puheenjohtajuus, niin että kukin valtio voi kuuden kuukauden aikana antaa kaikkensa. Pitäkää EU ja sotilaallinen toiminta erillään ja laatikaa maataloutta, rakennerahastoja ja talousarviota koskevia uudistuksia, jotta olemme valmiit vastaanottamaan uudet valtiot.
Yhdistäkää kreikkalaiseen vieraanvaraisuuteen tehokkaat järjestelyt, jotta voimme seurata työtänne toistaiseksi vielä keskeneräiseltä WWW-sivustoltanne ja todeta kuuden kuukauden kuluttua, että Kreikka oli loistava puheenjohtaja.

Vanhecke Frank (NI). -
Muutamilla seuraavilla vuosilla, ja varsinkin vuosikymmenillä, on suuri merkitys kaikille eurooppalaisille, mutta ennen kaikkea Euroopan unionille. Kreikan puheenjohtajuus ei siis saa olla ties kuinka mones tavanomainen puheenjohtajuus. Kreikka on joka tapauksessa kaikkia muita Euroopan maita paremmassa asemassa sekä poliittiselta että historialliselta kannalta käsitelläkseen puheenjohtajakaudellaan uudelleen Turkin jäsenyysehdokkuuden järjettömyyttä. Sanon vielä uudelleen, että Turkki ei ole eurooppalainen valtio. Se ei kuulu Euroopan kansojen yhteisöön niin maantieteellisesti kuin historiallisestikaan, eikä myöskään sosiaalisen ja taloudellisen tilanteensa tai kulttuurinsa puolesta.
On itsestään selvää, että meidän on pidettävä yllä mahdollisimman hyviä suhteita naapuriimme Turkkiin, ja että voimme tarpeen mukaan säilyttää parhaat mahdolliset kauppa- ja muut suhteet. On kuitenkin täysin järjetöntä antaa Turkille toiveita liittymisestä Euroopan unioniin. Se avaa ovet valtavalle maahanmuuttoaallolle ja muuttaa perinpohjaisesti Euroopan unionin luonnetta. Sen jälkeen unionia ei parhaalla tahdollakaan enää voida kutsua Euroopan unioniksi.
Puheenjohtajavaltio Kreikalla on nyt historiallinen tilaisuus. Tehkää esimerkiksi aloite tai ehdottakaa, että kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa järjestetään kansanäänestys Turkin jäsenehdokkuudesta. Eikö demokraattisten valtioiden äänestäjäkunnalla tulisi olla sanansa sanottavana koko olemassaolomme kannalta näin ratkaisevassa kysymyksessä? Ellette toimi näin, minun puolueeni Flanderissa muuttaa vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaalit Turkin liittymistä koskevaksi kansanäänestykseksi. On hämmästyttävää, että Saksan kristillisdemokraatit ovat ilmoittaneet menettelevänsä jotakuinkin samoin. Jos puheenjohtajavaltio Kreikka ei tartu tähän tilaisuuteen - mikä onkin todennäköistä - se ottaa erittäin suuren vastuun, ja Turkin kysymys saattaa aiheuttaa erimielisyyksiä, jotka saavat Euroopan unionin sortumaan ympäriltämme.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan tänä iltapäivänä toivottaa tervetulleeksi sekä neuvoston että komission puheenjohtajat.
Haluan puhua erityisesti työpaikoista, kilpailukyvystä ja sisämarkkinoista. Tunnen erityisen suurta mielenkiintoa näihin aiheisiin, koska toimin parlamentissa sisämarkkinastrategian esittelijänä. Jos kaikki menee hyvin, mietinnöstäni äänestetään helmikuussa, ja se esitellään teille toiminnan lähtökohdaksi taloudellisessa huippukokouksessa. Molemmat puheenjohtajat hoitavat maailmantalouden kannalta ratkaisevan tärkeää tehtävää seuraavan kuuden kuukauden ajan. Monia parlamentin jäseniä on siteerattu, ja pääministeri Simitisiäkin siteerattiin eilen Financial Timesissa, jossa hän totesi, että tällä hetkellä vallitsee maailmanlaajuinen laskusuhdanne. Toivottavasti häntä siteerattiin väärin, sillä minun tietääkseni emme ole laskusuhdanteessa. Kasvu hidastuu, mutta kasvun kannustaminen ja vahvistaminen kuuluu molempien puheenjohtajien tärkeimpiin tehtäviin seuraavien kuuden kuukauden aikana, ja taloudellisella huippukokouksella on siinä keskeinen merkitys.
Olen huolissani siitä, ettei kumpikaan puheenjohtajista maininnut puheenvuoroissaan, että taloudellinen kasvu Euroopan unionissa perustuu sisämarkkinoiden toteuttamiseen, vaikka niiden perustamisesta on kymmenen vuotta. Komissio on laatinut laajoja kertomuksia, joissa on selvitetty sisämarkkinoiden etuja, ja lisäksi tiedämme, että tulevaisuudessa markkinoiden suurin työllistäjä ovat palvelualojen työpaikat.
Suurin yhteinen hanke tulevaisuudessa on palvelujen sisämarkkinoiden toteuttaminen. Komission laatimista selvityksistä käyvät hyvin ilmi esteet, joita eri puolille Euroopan unionia perustettavilla yrityksillä on.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyydän teitä ottamaan esityslistalle päättäväisiä toimia, joita kaikkien jäsenvaltioiden hallitusten on toteutettava poistaakseen yritysten perustamista haittaavat vaikeudet Euroopan unionista. Ei ole tarpeen odottaa, että komissio tekisi aloitteen työpaikkojen luomiseksi ja Euroopan talouden kehittämiseksi, vaan odotamme teidän tekevän sen.

Matikainen-Kallström (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitoksia Kreikalle hienosta esittelystä ja hienojen asioiden esille tuomisesta. Viime aikoina on - tosin syystäkin - paneuduttu lähinnä EU:n tasolla laajentumiseen ja valmistelukuntaan. Kreikka toi tässä esityksessään esille näitä hyviä asioita, joihin se aikoo paneutua seuraavan puolen vuoden aikana. Me emme kuitenkaan voi valitettavasti parantaa koko maailmaa, vaikka näin haluaisimmekin.
Meidän olisi vastattava myös huutoomme, joka vahvistettiin Lissabonissa, eli Euroopan kilpailukyvyn parantamiseen. On käynyt päinvastoin: Amerikka on karannut entistä kauemmaksi. Näköyhteyttä tuskin enää on. Jos on, amerikkalaiset ohittavat meidät vihellellen jo ties kuinka monennella kierroksella, urheilutermejä lainatakseni.
Edellä mainitun perusteella kysyn Kreikalta, mitä se tosiaan aikoo tehdä puheenjohtajakaudellaan saadakseen myös oman taloutensa kuntoon, jotta päästään Lissabonin tavoitteisiin. Aikooko se ja millä aikataululla tehdä komission vaatimat talousreformit, jotka Prodikin tässä alussa mainitsi? Jos Kreikka, Italia, Portugali, Espanja ja Saksa pitävät kiinni velvoitteistaan, voimme tosiaan puhua Lissabonin strategiasta ja kilpailukykymme parantumisesta, mutta jos näin ei tapahdu, voimme käyttää Lissabonin julistusta vessapaperina ja heittää hyvästit Euroopan kilpailukyvylle.

Van den Berg (PSE). -
Arvoisa puhemies, päätöslauselmassa 1441 vaaditaan ensinnäkin tehokkaita asetarkastuksia Irakissa ja toiseksi keskustelua asetarkastajien raportista turvallisuusneuvostossa tammikuun lopussa. Vasta sen jälkeen voidaan ryhtyä uusiin toimiin. Näiden toimien on perustuttava uuteen YK:n päätöslauselmaan, ja niissä on keskityttävä poistamaan kohdatut ongelmat. Tätä mieltä ollaan Euroopan maissa, joissa suurin osa ihmisistä täysin oikeutetusti vastustaa Irakin sotaa, kuten puheenjohtaja Prodi totesi. Ihmiset ovat oikeassa pelätessään, että kansainvälisessä terrorismin vastaisessa liittoutumassa on erimielisyyksiä, että rauhanneuvottelut keskeytyvät ja että kipeästi kaivattu Lähi-idän demokratisoituminen kariutuu. Tällaisella kehityksellä olisi tuntuvia vaikutuksia talouteemme varsinkin köyhimmissä maissa, joilla ei ole raakaöljyä omasta takaa.
Tänä historiallisena hetkenä Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä pyytää puheenjohtajavaltio Kreikkaa ilmoittamaan selvästi, että tämä on myös Euroopan unionin kanta. Pyydämme Eurooppaa toimimaan johtajana, niin että se esittää kantansa yksimielisesti. Meidän on tehtävä kaikki voitava Irakin sodan estämiseksi ja sitouduttava samalla vakaviin rauhanneuvotteluihin Lähi-idässä. Kaksivaiheinen ratkaisu on nyt vietävä loppuun saakka. Euroopan on viipymättä otettava käyttöön kaikki diplomaattiset ja taloudelliset voimavaransa tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Olemme aivan oikeutetusti ylpeitä kyvystämme ratkaista konflikteja ja antaa humanitaarista apua. Toteutamme laajaa turvallisuuskäsitettä ja ymmärrämme, että ennaltaehkäisy kannattaa. Eurooppa on kerta toisensa jälkeen korostanut turvallisuusneuvoston kautta toteutettavan monenkeskisen lähestymistavan merkitystä. Koska neuvosto ja komissio saavat jatkuvasti lausuntoja, joiden mukaan sota ei voida välttää, on erittäin tärkeää, että ne tukevat parlamenttia. Saddamia on painostettava turvallisuusneuvoston kautta mahdollisimman paljon, mutta on myös tehtävä kaikki voitava sodan estämiseksi.
Vetoamme presidentti Bushiin, että hän suhtautuisi kansamme rauhantoiveisiin vakavasti, eikä kylväisi eripuraa kansainväliseen terrorisminvastaiseen liittoutumaan. Näin voisimme yhdessä taistella rauhallisemman ja vakaamman maailman puolesta.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Kreikan ohjelma on kunnianhimoinen, mutta kuitenkin realistinen, ja sen tavoitteena on antaa uutta puhtia Euroopan unionin keskeisille politiikan aloille. Valitettavasti ohjelma on jo nyt jäänyt Irakin sodanuhkan varjoon. Sota on sähköistänyt kansainvälistä mielipidettä, joka ei ole jakautunut, kuten komission puheenjohtaja totesi. Mielipiteet eivät ole jakautuneet myöskään Yhdysvalloissa, jossa tietojemme mukaan kaksi kolmasosaa kansasta vastustaa sotaa.
Kuten lukuisten parlamenttiryhmien jäsenet ovat korostaneet, sota olisi sekä järjetön että tuhoisa. Sotilaallinen isku kohdistuisi joka tapauksessa voimakkaimmin Irakin väestöön, joka on jo vuosia kärsinyt taloussaarrosta. Sotilaallinen konflikti tekisi tyhjäksi kaikki toiveet köyhyyden, nälän, lasten aliravitsemuksen ja sairaanhoidon puutteiden torjumisesta. Miljoonien itsevaltaisesta hallinnosta ja länsimaiden kovista otteista kärsivien ihmisten on yritettävä tulla toimeen näiden ongelmien kanssa. Kaksitoista vuotta kestänyt taloussaarto on jo itsessään ollut joukkotuhoase. Se on vaatinut miljoonan ihmisen hengen, puolet heistä lapsia. Epäilysten poistamiseksi riittää vierailu irakilaisissa sairaaloissa, joissa lapsia kuolee aliravitsemukseen ja perussairaanhoidon puutteeseen. Olen nähnyt sen omin silmin.
Hyvät kollegat, kreikkalaisilla on sanonta, jonka mukaan hyvät kapteenit erottuvat myrskyssä. Onneksi Euroopan unionia ohjaa taitava kapteeni ja yhtä tehokas miehistö. He ovat selvästi osoittaneet rohkeutensa, johon yhdistyy myös varovaisuus, kansallisten ja Euroopan unionin asioiden tehokas hoitaminen sekä tehokas ulkopolitiikka. Tämä on tehnyt Kreikasta vakauden keskuksen ongelmallisella Balkanin alueella - keskuksen, joka edistää vuoropuhelua ja erimielisyyksien ratkaisemista rauhanomaisin keinoin.
Olen varma, että puheenjohtajavaltio Kreikka selviytyy haasteista ja hoitaa historiallisen tehtävänsä.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, toivotan Kreikan pääministerin tervetulleeksi ja toivon hänelle menestystä. Tiedämme, että Kreikka on suhteellisen pieni maa, eikä kukaan odota ihmeitä. Sen sijaan siltä odotetaan oikeaa toimintatapaa. Kreikka on toiminut puheenjohtajana kaksi kertaa aiemminkin, ja molemmat kerrat ovat antaneet paljon aihetta arvosteluun. Aikaisemmista puheenjohtajuuksista oli kuitenkin myös hyötyä. Myös Andreas Papandreoun pääministerikaudella niitä hoiti Pasok-puolue, ja niistä jäi perinnöksi taisteleva asenne, joka usein toimi rauhankysymyksissä vastavirtaan. Luotan siihen, että tämä myönteinen suuntaus, jota niin maamme kuin sen hallitseva puoluekin osoittavat, jatkuu tänään myös Irakin kysymyksessä. Vihreiden puheenjohtaja totesi aivan oikeutetusti, että emme voi aina piileskellä turvallisuusneuvoston takana. Euroopan unionilla on turvallisuusneuvostossa neljä jäsentä, ja sen pitäisi toimia sodan estämiseksi.
Kuuntelin pääministerin puhetta hyvin tarkasti ja haluaisin tehdä huomautuksia kolmesta minua huolestuttaneesta kohdasta. Ensinnäkin siitä, että pääministeri totesi tämän olevan Kreikan ja Italian puheenjohtajakausien yhteinen vuosiohjelma. Mielestäni pääministeri Simitis on - ja hänen tuleekin olla - eri asia kuin pääministeri Berlusconi, enkä pysty ymmärtämään, miten heillä voisi olla mitään yhteistä sosiaalipolitiikkaa, demokratiaa, Yhdysvaltojen suhteita tai tiedotusvälineitä koskevissa kysymyksissä. Toinen minua huolestuttava kohta on, että maatalouspolitiikalle oli varattu vain yksi rivi pääministerin puheen lopussa. Ajattelen erityisesti pieniä, etelässä sijaitsevia perhetiloja, jotka ovat joutuneet ahtaalle uudistusten ja WTO:n tapahtumien vuoksi. Toivon hänen paneutuvan tähän kysymykseen perusteellisemmin seuraavassa puheessaan. Kolmas kohta liittyy sosiaaliasioihin. Arvoisa pääministeri, odotan, että Kreikka panee täytäntöön määräaikaista työtä koskevan direktiivin 70/1999/EY. Direktiivin täytäntöönpanon piti alkaa 10. kesäkuuta 2002, mutta se on edelleen tekemättä. Komission jäsentä Diamantopoulouta ei pitäisi saattaa hankalaan tilanteeseen, jossa hänen velvollisuutensa on nostaa kanne Kreikkaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluan tuoda esiin kaksi seikkaa, jotka minua huolestuttavat lausunnoissanne.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ensinnäkään ette ole todella kehittänyt meriturvallisuutta koskevaa hankettanne. Toivon, että ette aiheuta ikäviä yllätyksiä. Kuten tiedätte, Euroopan kansalaiset sekä Galiciassa että Ranskassa odottavat kärsimättöminä, jopa epätoivoisina, että Eurooppa auttaa heitä ja ottaa käyttöön tiukkoja ja selkeitä sääntöjä varmistaakseen merikuljetusten turvallisuuden ja ehkäistäkseen saastumista. Tiedämme tietenkin, miten huolissaan Kreikka on meriturvallisuudesta. Siksi kysymmekin, tukisiko se eurooppalaisen rannikkovartioston perustamista, "vihreiden barettien" joukkoja, organisoidakseen vapaaehtoisia, joista oli Galiciassa huutava pula. Antaisiko se määräyksen hätäsatamien nimeämisestä? Arvoisa puheenjohtaja, päätän luetteloni tähän.
Toinen minua huolestuttava aihe on kevään huippukokous. Osoitan sanani sekä teille että komission puheenjohtajalle ja joudun valitettavasti toteamaan, että ette ole ymmärtäneet mistä on kysymys. Kevään huippukokouksen selkeänä tavoitteena on arvioida, onko unionin politiikoiden avulla edistetty kestävää kehitystä, vai onko tämä kehitys taantunut. Vaikka asialla on kiire, te valmistelette täysin tavanomaista huippukokousta. Mainitsen vain yhden esimerkin. Aikooko unioni jatkaa rahoitustukien myöntämistä monikansallisille yrityksille saamatta niiltä mitään vastinetta tai takeita pysyvistä työpaikoista? Tarkoitan tietenkin Daewoon työntekijöitä Ranskan Lothringenissa. He ovat jälleen kerran ilman työtä, vaikka unioni ja Lothringenin alue olivat panostaneet rakenneuudistukseen myöntämällä huomattavaa rahoitustukea. Tämä on kaikkea muuta kuin kestävää kehitystä. Toivoisinkin, että esittelisitte kevään kertomuksissanne todellisia toimia, joissa otetaan ympäristö huomioon sen pilaantumisen ehkäisemiseksi ja luodaan todella pysyviä työpaikkoja.

von Wogau (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tekemienne huomioiden päätteeksi käsittelitte lyhyesti Euroopan puolustuspolitiikkaa. Huomautitte, että Nato ja Euroopan unioni ovat nyt päässeet yhteisymmärrykseen ja antaneet näin mahdollisuuden Euroopan tuleville puolustuspoliittisille toimille, jotka todennäköisesti toteutetaan Bosniassa ja Hertsegovinassa. Tähän mahdollisuuteen on kiinnitettävä erityistä huomiota, sillä Euroopan unioni ottaa silloin ensimmäistä kertaa vastuulleen puolustukseen liittyviä tehtäviä näkyvällä tavalla.
Tämän johdosta esitän kaksi kysymystä, joista ensimmäinen liittyy puolustuspolitiikan tulevaan kehitykseen. Oletteko samaa mieltä siitä, että parhaillaan neuvoteltavaan perustuslailliseen sopimukseen tulisi liittää artikla, jossa säädetään sitoutumisesta yhteiseen puolustukseen ja joka olisi verrattavissa Länsi-Euroopan unionista tehdyn sopimuksen vastaavaan artiklaan? Se olisi luottamuksen osoitus toteuttaessamme yhteisiä toimia.
Lisäksi käsittelitte hyvin lyhyesti puolustusmateriaalipolitiikkaa viittaamalla siihen, miten Euroopan unionin valtiot käyttävät puolustukseen 150 miljardia euroa, vaikka aina sanotaan, että tästä aiheutuva kohtuuton lisäys tarkoittaa minimaalista tehokkuutta. Oletteko samaa mieltä, että on perustettava puolustuksen alan yhtenäismarkkinat? Mitä täsmällisiä toimia Kreikka aikoo toteuttaa toimiessaan neuvoston puheenjohtajana?
Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Irakiin liittyvistä toimista on puhuttu paljon, eikä minulla ole suurimpaan osaan mitään lisättävää. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin kuitenkin esittää teille kaksi huomautusta. Vaikuttaa siltä, että parlamentissa vallitsee laaja yksimielisyys siitä, ettei päätöslauselma 1441 anna automaattisesti aihetta sotilaallisiin toimiin. Pikemminkin on niin, että asetarkastajien raporttien perusteella kaikkiin toimiin tarvitaan turvallisuusneuvoston päätöslauselma.
On tärkeää, että puheenjohtajavaltio sanoo tämän myös EU:n puolesta, ja pyydän teitä tekemään aloitteen ilmoittamalla sen nyt täällä. Asian merkitystä lisää entisestään voimakas vaikutelma siitä, että Yhdysvallat on asiasta eri mieltä, ja niinpä meidänkin on ilmoitettava heille eriävät näkemyksemme. Yhdysvallat katsoo, ettei päätöslauselma 1441 sulje pois mahdollisuutta välittömään sotilaalliseen iskuun, sillä miksi se muuten olisi sijoittanut alueelle 100 000 sotilaan joukot. Tähän sisältyy kuitenkin vaara, että yhden YK:n jäsenvaltion yksipuolinen vallantavoittelu tekee tyhjäksi kansainvälisen oikeuden, jota valtioiden on noudatettava ja joka on ainoa keino taata pitkäaikainen maailmanrauha. Tässä tapauksessa Euroopan unionin on ilmaistava kantansa selkeästi pääasiassa siksi, että kansainvälistä oikeutta ei voida saattaa voimaan mielivaltaisesti ja opportunistisin keinoin.
Pohjois-Korean kanssa neuvotellaan, vaikka sitä vastaan on olemassa koko joukko todisteita, että se haluaa ja pystyy valmistamaan joukkotuhoaseita, ja myös sen toiminta viittaa tähän. Sen sijaan Saddam Husseinia uhataan, vaikka Irakissa on joukoittain asetarkastajia, jotka eivät ole löytäneet mitään. Voisin lisäksi todeta, että YK:n peruskirjan mukaan tällainen uhkaaminen ei ole oikeutettua. Tämän ristiriidan paljastaminen on Euroopan unionin ja sen puheenjohtajavaltion Kreikan tärkeimpiä tehtäviä, ja tiedän, että olette päättäneet tehdä tämän. Voitte luottaa Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän tukeen parlamentissa.
Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, toivotan puheenjohtajavaltio Kreikalle menestystä ja vetoan siihen, että se tekisi kaikkensa puuttuakseen maataloustulojen vähenemisen aiheuttamiin vakaviin ongelmiin. Vetoomukseni perustuu siihen, että olen koko ikäni tavalla tai toisella toiminut maatalouden ja maaseudun kehittämisen parissa.
Euroopassa on käytössä ainutlaatuinen perhetiloihin perustuva malli, joka on nyt vakavasti uhattuna tulojen vähentymisen vuoksi. Tällä viikolla on määrä hyväksyä väliarviointiin liittyvät ehdotukset, ja lisäksi maailmankauppaneuvottelut lähestyvät. Näiden toimien yhteydessä kehotankin puheenjohtajavaltio Kreikkaa työskentelemään sen puolesta, että EU jatkossakin sitoutuu eurooppalaisen maatalouden malliin ja takaa maanviljelijöillemme kunnollisen toimeentulon. Nuorten haluttomuus valita maanviljelyä ammatikseen on osoitus maatalouden ongelmista.
Ellemme puutu vakaviin ongelmiin, joita laskeva ikäprofiili Euroopan maataloudessa aiheuttaa, parlamentti joutuu lähitulevaisuudessa pitämään hätäistunnon selvitäkseen erittäin vakavaksi osoittautuneesta ongelmasta.

Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tarttuminen Euroopan unionin ruoriin kuuden kuukauden ajaksi on suuri haaste mille tahansa valtiolle. Arvoisa pääministeri Simitis, tämä pitää paikkansa myös puheenjohtajavaltio Kreikan kohdalla.
Luettelemanne viisi ensisijaista tavoitetta, jotka olette itsellenne asettaneet, eivät poliittiselta kannalta ole ainoastaan johdonmukaisia vaan myös välttämättömiä. Luettelo ei kuulosta mitenkään sensaatiomaiselta, mutta kuten olette Euroopan parlamentissa pidetyistä puheista huomanneet, monet näistä aiheista saattavat aiheuttaa jännitteitä sekä Euroopan unionissa että sen rajojen ulkopuolella.
Kytevä Irakin kriisi, Yhdysvaltojen jatkuva joukkojen sijoittaminen alueelle sekä Lontoon, Berliinin ja Pariisin eriävät näkemykset vaativat varovaista käsittelyä. Kysynkin puheenjohtajavaltio Kreikalta, mihin toimiin se on aikonut ryhtyä saadakseen EU:n mahdollisesti omaksumaan yhtenäisen linjan tässä kysymyksessä.
Toinen kysymykseni liittyy laajentumiseen ja erityisesti Turkkia koskevaan strategiaanne. Kööpenhaminassa Turkille annettiin tietty päivämäärä ja toiveita liittymisneuvottelujen aloittamisesta sillä edellytyksellä, että se täyttäisi Kööpenhaminassa vahvistetut arviointiperusteet kyseiseen määräaikaan mennessä. Turkilla on huomattava este voitettavanaan, eikä tällä hetkellä ole lainkaan varmaa, että se kykenee täyttämään nämä edellytykset. Lisäksi on mielestäni väärin, että Turkille tarjotaan ainoastaan joko tai -vaihtoehto, eikä mahdollisuutta etuoikeutettuun erityissuhteeseen, joka saattaisi olla paljon palkitsevampi vaihtoehto ja jota on jo käsitelty Brokin laatimassa mietinnössä. Kysymykseni liittyy siis Kreikan strategiaan Turkin suhteen.
Lisäksi on kolmas kohta, jolle haluaisin antaa kiitosta. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että ilmoititte energiapolitiikkaa koskevassa osuudessa uskovanne ydinturvallisuutta koskevien yhteisten sääntöjen laatimiseen. Luuletteko, että tämä ajatus voi todella saada laajempaa kannatusta neuvostossa?

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, on aivan oikein, että Irakista on puhuttu paljon, sillä se on hyvin ajankohtainen aihe. Haluaisin kuitenkin käsitellä aihetta, joka ei ole ajankohtainen ainakaan tällä hetkellä. Tarkoitan Balkanin tilannetta. Olette ilmoittaneet Salonikissa pidettävästä eräänlaisesta yhdentymishuippukokouksesta, jonka tavoitteena on avata Balkanin maille tie Euroopan unioniin. Mielestäni tämä on erittäin ansiokasta, vaikka emme saakaan pettää itseämme. Nykyäänkin Balkanilla voi huomata merkkejä kriisistä, ja Sandzakissa on viime aikoina ollut toistuvasti aseellisia yhteenottoja. Tiedämme, ettei tilannetta Jugoslaviassa - tällä hetkellä Serbiassa ja Montenegrossa - eikä myöskään Kosovossa ole todellisuudessa ratkaistu kaikkia osapuolia tyydyttävällä tavalla.
Siksi puheenjohtajavaltio Kreikan, ja tietenkin koko EU:n, on mielestäni tärkeää osoittaa Balkanin maille, että niiden on mahdollista liittyä Euroopan unioniin, vaikka tie siihen saattaakin olla pitkä ja vaikea. Meidän on otettava huomioon, että kannustin- ja tukimekanismeja on mukautettava. Se, mitä nykyisin annamme kaikkein köyhimmille valtioille, eroaa suuresti siitä, mitä annoimme pian liittyville valtioille, joten näiden välineiden mukauttaminen on tarpeen. Seuraavan, vuoden 2004 jälkeen aloittavan komission on harkittava, miten jakaa omaa sisäistä vastuutaan Balkanin maista. Jos Salonikissa annetaan selkeitä ohjeita, myös komissio kykenee sopeuttamaan toimintaansa tarpeen mukaan.
Lisäksi on laadittava edistymistä koskevia vuosikertomuksia. Balkanin maiden on tiedettävä, milloin ne ovat lähentymässä Euroopan unionia, milloin pysähtyneisyys on pääsemässä vallalle ja milloin niiden kehitys on taantumassa. Alueen kaikkien vaikuttajien on tiedettävä, että Balkanilla on mahdollisuus lähentyä Euroopan unioniin, mutta myös, että me valvomme maakohtaisesti tarkoin, onko näitä mahdollisuuksia todella hyödynnetty.
Arvoisa neuvoston puhemies, uskon, että jonain päivänä Saloniki voi merkitä Balkanin alueelle samaa kuin Kööpenhamina - tarkoitan vuonna 1993 kokoontunutta Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostoa - nykyisille ehdokasvaltioille. Toivon, että lähettämänne viesti on rohkea ja helposti ymmärrettävä ja että se myös herättää vastuuntuntoa näissä maissa.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin haluaisin tänään puhua laajentumisesta, valmistelukunnasta, Irakista ja taloudellisesta tilanteesta, mutta minulla ei ole aikaa. Tuen tietenkin sitä, mitä ryhmäni puheenjohtaja sanoi.
Ennen tänne tuloani kysyin puheenjohtajavaltio Kreikalta, asettaisiko se vaarallisten aineiden kuljetusta hoitavan kansainvälisen meriliikenteen etusijalle. Jälkeenpäin panin merkille, että neuvoston puheenjohtaja todellakin mainitsi tämän kysymyksen. Meriliikenne on tärkeä kysymys Kreikalle, ja voidaan olettaa, että Kreikan pääministerin tulee asettaa se etusijalle. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kansainvälinen meriliikenne on kuitenkin tällä hetkellä joutunut epäsuosioon, ja se yhdistetään Galician tilanteeseen, koska siellä on tapahtunut yksi Euroopan ja maailman suurimmista katastrofeista 30 vuoteen. Nimet "Andros Patria", "Polycomander", "Urquiola", "Casón" ja "Prestige" ovat liiankin tuttuja. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mainitsemieni nimien tavoin monet nimistä ovat kreikkalaisia ja monet varustamoista olivat tai ovat kreikkalaisia. Prestigen katastrofille ei tunnu löytyvän ratkaisua eikä loppua. Rannikkomme ja meremme ovat pilaantuneet, ja merenpohjassa makaava Prestigen hylky aiheuttaa edelleen jatkuvaa vaaraa. Espanjan hallituksen ja pääministeri Aznarin kansanpuolueen toimet ovat olleet tuhoisia, samoin kuin Galician hallituksenkin. Euroopan unioni on pysytellyt sivustakatsojana ja päättänyt Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa, että viisi miljoonaa euroa riittää ratkaisemaan tämän ongelman, joka on koko Euroopan ja Galician lisäksi muidenkin valtioiden ongelma.
Merta hallitsevat nyt laittomat ja häikäilemättömät mafiat. Tässäkin tapauksessa kansalaiset, vapaaehtoiset, merimiehet ja kalastajat ovat joutuneet tekemään hallituksen ja Euroopan unionin työn ja ratkaisemaan ongelman omin käsin, koska "musta vuorovesi" kulkeutuu yhä Galician, Iberian niemimaan ja jopa Ranskan rannoille.
Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto paljasti vakavan poliittisen konfliktin. Jäsenvaltiot käänsivät selkänsä ihailtavasti toimineille kansalaisille, kalastajille ja vapaaehtoisille. Jäsenvaltiot eivät ole panneet täytäntöön tapaus Erikan jälkeen annettua lainsäädäntöä eivätkä perustaneet korvausrahastoa. Tämä on hyvin kaukana Yhdysvaltojen asenteesta. Siellä onnettomuuksia ehkäistään öljyvahinkolailla ja siellä on jopa perustettu neljän miljardin euron vastuurahasto. Miten puheenjohtajavaltio Kreikka aikoo toimia näiden periaatteiden mukaisesti? Mielestäni sen tulisi toiminnallaan kunnostautua tällä alalla.

Marinos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan toivottaa tervetulleeksi Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana toimivan Kreikan pääministerin ja toivottaa hänelle menestystä, koska hänen onnistumisensa on hyödyksi sekä Euroopalle että Kreikalle.
Hän totesi aivan oikein, että yksi puheenjohtajavaltion keskeisistä tavoitteista on edistää Lissabonin strategiaa. Myös puheenjohtaja Prodilla oli tästä paljon tärkeää sanottavaa. Luin kuitenkin kansainvälisistä lehdistä tänään, että komissio aikoo jättää kertomuksen, jonka päätelmissä todetaan, että Eurooppa on jäämässä tavoitteestaan luoda maailmanlaajuisesti kilpailukykyisempi talous vuoteen 2010 mennessä. Kasvu on päinvastoin hyvin heikkoa ja poliittinen tahto puuttuu. Jos Le Figaroa on uskominen, komissio toteaa kertomuksessaan, että se pitää todennäköisenä kaksiraiteisen Euroopan syntymistä. Siinä Ruotsi ja Tanska etenevät nopeasti yhdellä raiteella ja Kreikka, Italia ja Ranska hitaammin toisella.
Haluan ensinnäkin kysyä, onko Lissabonin strategian edistämiseksi laadittu yhteinen politiikka, vai onko tarkoitus, että kukin maa tekee mitä haluaa tai vähintäänkin laiminlyö yhteisen politiikan täytäntöönpanon. Toiseksi, aiotteko toteuttaa toimia, joiden avulla Lissabonin tavoitteet saavutetaan kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, varsinkin Kreikassa?

Bakopoulos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Kreikka on tullut mukaan planeettamme kannalta ratkaisevalla hetkellä, eikä ainoastaan siksi, että olemme ainakin yhden aseellisen konfliktin partaalla. Tämä on ratkaiseva hetki, koska ainoa suurvalta, Yhdysvallat, tekee kaikkensa muuttaakseen suunnattoman valtansa maailmanherruudeksi, mikä saa luonnollisesti aikaan vastustusta.
Selvittyämme näistä vaiheista koko maailma, ja varsinkin Euroopan unioni, tulee olemaan erilainen paikka kriisin lopputuloksesta riippumatta. Varmaa on, että sodanjälkeinen maailmanjärjestys ja sen instituutiot kärsivät konfliktista, ja että siitä syntyvä maailma on erilainen. Euroopan unionilla on oltava näkemys ja mielipide tästä uudesta maailmasta. Mielestäni vaikuttaa kuitenkin siltä, että Euroopan unionin toimielimissä vallitsee omahyväisyys, aivan kuin kaikki nämä tapahtumat eivät koskettaisi meitä. Minusta vaikuttaa siltä, että monet meistä uskovat elävänsä tyhjiössä, eri maailmassa, turvassa nykyisiltä ja tulevilta tapahtumilta.
Tällaisina aikoina Euroopan unionin puheenjohtajan on kyettävä uudistamaan puolustamiamme arvoja ja muodostamaan niiden pohjalta näkemys tulevasta maailmasta. Lisäksi sen on saatava eurooppalaiset vakuuttumaan siitä, että näiden arvojen puolesta kannattaa taistella. Puheenjohtajavaltio onnistuu ja pystyy hallitsemaan nykyisen tilanteen ainoastaan asettamalla nämä arvot etusijalle.
Istuntoja tulee ja menee, kuten ohjelmiakin. Nykyhetki edellyttää kuitenkin palaamista eurooppalaisiin arvoihin, kuten rauhan puolesta taistellessa sopiikin.

Folias (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, arvoisa komission puheenjohtaja, olen kuunnellut erittäin tarkoin mainitsemianne ensisijaisia tavoitteita.
Toivon, että niitä olisi viiden sijasta kuusi, mutta luulen, että kuudes tavoite lisätään niihin aikanaan. Tarkoitan yhteisen maatalouspolitiikan välitarkistusta. Lopulliset ehdotukset on määrä esittää ennen tammikuun loppua. Euroopan unioni ottaa jo nyt kymmenen uutta jäsenvaltiota. Euroopan unionin maaseutuväestön määrä lisääntyy 165 prosenttia, maatalousmaan määrä 43 prosenttia ja viljelyskelpoisen maan 55 prosenttia. Talousarvio pysyy kuitenkin vuoteen 2013 asti samana, mikäli paras ennuste, jossa inflaatio pysyy minimissä, pitää paikkansa. Arvoisa pääministeri, kysynkin teiltä, mitkä ovat puheenjohtajavaltion tavoitteet ja mitä aiotte tehdä miljoonien eurooppalaisten maanviljelijöiden hyväksi niin nykyisessä kuin laajentuneessakin Euroopan unionissa.
Lissabonin strategian kymmenestä vuodesta on kulunut kaksi, ja saavutukset ovat jääneet vähäisiksi, paljon vähäisemmiksi kuin ne 20 prosenttia, jotka tähän mennessä olisi pitänyt saavuttaa. Varmaa ainakin on, että ero suurimman kilpailijamme Yhdysvaltojen kilpailukyvyn ja oman kilpailukykymme välillä on vain kasvanut, vaikka sen olisi pitänyt kaventua. Olin sekä kiinnostunut että ilahtunut huomatessani, että yrittäjyys ja pienet yritykset kuuluvat ensisijaisiin tavoitteisiinne. Se on erinomaista. Ilmoititte sen tänään kunnianhimoisesti. Kokoonnumme tänne noin viiden kuukauden kuluttua tekemään tiliä saavutuksista. Arvoisa pääministeri ja neuvoston puheenjohtaja, haluaisin tietää, miten aiotte saavuttaa nämä kunnianhimoiset tavoitteet, joissa olette kotimaassanne epäonnistuneet.

Trakatellis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa Euroopan komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, olen tyytyväinen siihen, että Kreikka on ottanut vastaan puheenjohtajan tehtävät. Haluan kuitenkin huomauttaa, että se on tapahtunut Euroopan yhdentymiskehityksen kannalta historiallisella hetkellä. Yhdentyminen on ainutlaatuinen ilmiö, ja se on muun muassa syrjäyttänyt maanosamme sodanjälkeisen jakautumisen.
Koska aikaa on vähän, tyydyn esittämään puheenjohtajavaltio Kreikan ensisijaisista tavoitteista muutamia lyhyitä näkökohtia ja huomautuksia.
Tärkeimmät laajentumista koskevat päätökset saatettiin tehdä edellisellä puheenjohtajakaudella, mutta viimeiset osuudet on vielä saatettava päätökseen, jolloin ne huipentuvat liittymissopimusten allekirjoittamiseen Ateenassa. Tarvitaan vielä valmisteluja, jotta uudet jäsenvaltiot voivat joustavasti mukautua Euroopan unionin kehitykseen. Juuri siksi laajentuminen on oikeutetusti asetettu etusijalle, ja se on otettava tarkoin huomioon, jos aiomme välttää virheitä ja viivästyksiä liittymisprosessissa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, panin merkille, että aiotte jatkaa vahvistettua liittymistä valmistelevaa strategiaa Bulgarian ja Romanian kanssa, mikä on aivan oikein. Emme kuitenkaan saa unohtaa eteläistä Balkania, jossa lähentyminen Euroopan unioniin alkoi jokin aika sitten vakautus- ja assosiaatioprosessin mukaisesti. Lähentymistä on kannustettava tälläkin alueella, jotta voimme lujittaa suhteitamme. Näin ei ole tapahtunut uuden, laajentuneen Euroopan turvallisuuden ja vakauden osalta.
Lissabonin strategiassa haluaisin korostaa kestävää kehitystä. Koska laajentuminen ja lisääntyvä globalisaatio aiheuttavat nykyään yhä enemmän paineita, on kestävän kehityksen strategian edistäminen Euroopan yhdentymisen puitteissa entistä välttämättömämpää. Euroopan komission laatima suunnitelma kestävän kehityksen strategian täytäntöönpanemiseksi täyttää jo sanojemme ja tekojemme välistä tyhjiötä lainsäädännön avulla. Näin voidaan suojella ympäristöä ja kansanterveyttä ja kannustaa ympäristöllisen ulottuvuuden täytäntöönpanoa ja valtavirtaistamista kaikissa toimissamme. Siksi on mielestäni niin tärkeää ottaa käyttöön vaiheittainen menettely käytännön toimien valvomiseksi kevään Eurooppa-neuvostossa. Kioton pöytäkirjan allekirjoittamiseen liittyvät ongelmat velvoittavat meitä yhä voimakkaammin tehostamaan vuoropuhelua ja yhteistyötä Yhdysvaltojen, Japanin ja kehitysmaiden kanssa. Euroopan unioni ei selvästikään voi käsitellä tätä sisäisenä ongelmanaan. Niinpä sen on kannettava kansainvälinen vastuunsa toteuttamalla uraauurtavia toimia kestävän kehityksen saavuttamiseksi tekniikan ja tieteen avulla. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin teidän kiinnittävän tähän huomiota, sillä Eurooppa on viime aikoina jäänyt selvästi jälkeen Yhdysvalloista ja Japanista varsinkin biotekniikassa.
Olen samaa mieltä puolustuksesta ja maahanmuuttopolitiikasta. Kuten tiedätte, olemme vuosien ajan vaatineet Euroopan unioniin maahanmuuttopolitiikkaa saamatta konkreettisia tuloksia. Edellytämme maahanmuuttoa ja laitonta maahanmuuttoa koskevan yhtenäisen politiikan kehittämistä. Vaikka laittomat maahanmuuttajat elävätkin usein kurjissa oloissa, he aiheuttavat myös valtavia ongelmia Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteiskunnille ja niissä eläville ihmisille. Sen vuoksi on toteutettava toimenpiteitä ulkorajojemme valvonnan parantamiseksi sekä laittomien maahanmuuttoverkostojen ja ihmiskaupan torjumiseksi edistämällä kolmanteen pilariin kuuluvia toimia. Olin erittäin kiinnostunut kuullessani teidän puhuvan kaikkien kumppaneidemme kanssa tehtävistä takaisinottoa koskevista sopimuksista. Tämä koskee varsinkin niitä kumppaneita, joihin kohdistuu vakavia paineita, ja pyytäisinkin teitä ajamaan tarmokkaasti tätä asiaa.
Mielestäni Thessalonikin Eurooppa-neuvoston on jatkettava Euroopan unionin perustamissopimusten uudistamista.
Lisäksi olen sitä mieltä, että ulkosuhteissa on kannustettava Euro-Välimeri -yhteistyötä pääasiassa pitkän aikavälin Euro-Välimeri -politiikan mukaisesti. Kreikan jälkeen puheenjohtajana toimii Italia, ja näin ollen nämä kaksi maata, joilla on erinomainen tietämys kyseisistä ongelmista, voivat kehittää tehokasta Euro-Välimeri -politiikkaa. Yhteistyö ei riitä, vaan tarvitaan pitkän aikavälin politiikkaa.
Toivon teille menestystä. Luotan siihen, että kun tapaamme täällä kuuden kuukauden kuluttua, ilmoitatte tehneenne sen, mitä tänään sanoitte. Me olemme silloin valmiit antamaan teille rakentavaa ja rehellistä palautetta vilpittömästi. Haluan toivottaa teille menestystä joka suhteessa.

Katiforis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Kreikka tarttuu Euroopan unionin peräsimeen käännekohdassa, jolla on ratkaiseva merkitys sekä Euroopan unionissa että sen ulkopuolella. Olemme unionin historian mittavimman laajentumisen kynnyksellä, laajentumisen, joka lopettaa 50 vuotta kestäneen jakautumisen. Aiomme laatia Euroopan perustuslain ja vahvistaa toimielimiämme varmistaaksemme Euroopan yhteenkuuluvuuden jatkumisen vielä sittenkin, kun siihen on liittynyt kymmenen uutta valtiota. Lisäksi haluamme varmistaa, että Eurooppa jatkaa toimintaansa poliittisena unionina saavuttaakseen tavoitteensa, joka on Euroopan kansakuntien yhä suurempi yhdentyminen. Valmistelukunta on useaan otteeseen vaatinut vahvempaa unionia, ja puheenjohtajavaltio Kreikka viimeistelee tämän suunnitelman kesäkuussa Thessalonikissa.
Eurooppaa koettelee myös hyvin vakava talouden laskusuhdanne. Maailmantalouden taantuminen ei kuitenkaan ole mitään uutta. Euroopan talouden laskusuuntaus on kestänyt ainakin kymmenen vuotta. Eurooppa on vastustanut innostavaa Lissabonin strategiaa, ja nyt tämä strategia on vaarassa hävitä laskusuhdanteen myötä. Kreikan talous on toipunut maan omasta aloitteesta toteutetun uudistusohjelman ansiosta ja maa on saavuttanut kasvun, jolla se on päässyt eturiviin Euroopan unionissa. Kreikka on hyödyntänyt tätä prosessia toteuttaakseen myönteisen vallankumouksen maatalouden alalla, ja sen talous on nyt pikemminkin kehittyneen kuin kehitysmaan talous luonnollisesti myös yhteisen maatalouspolitiikan ansiosta. Kreikka onkin hyvin valmistautunut antamaan Lissabonin prosessille uutta puhtia, joka on enemmän kuin tarpeen prosessin säilymisen kannalta.
Euroopan rajalla sijaitsevana maana Kreikka on myös aina yhdistänyt idän ja lännen välistä kauppaa, ja voi tehdä sen nytkin. Se ymmärtää paremmin kuin mikään muu valtio, että Itä-Euroopan taloudesta voi tulla viidentoista jäsenvaltion talouden kantava voima. Näitä luovia tulevaisuudennäkymiä ei voi kumota. Emme aio peruuttaa laajentumista emmekä lopettaa Euroopan perustuslain laatimista.
Näiden toimien suotuisat tulokset voivat kuitenkin viivästyä, jos joudumme selviytymään Irakin kanssa käytävästä sodasta. Olen samaa mieltä kuin kollegani Poettering, että ydinaseita ei voi jättää epäluotettaviin käsiin, mutta toteaisin hänelle, että niitä ei myöskään voi jättää luotettaviin käsiin. Mitkään kädet eivät ole tarpeeksi luotettavat näille hirvittäville lopun ajan aseille, joilla olemme varustautuneet. Emme tiedä Irakin tulevista tapahtumista. Tiedämme kuitenkin, että neuvoston puheenjohtaja on Euroopan johtajista ainoa, jolla on ollut valitettava etuoikeus joutua tilanteeseen, jossa hänen maansa on vaarassa joutua osalliseksi tuhoisaan sotaan. Hän onnistui torjumaan tuon sodan. Luotan siihen, että saavuttamansa kokemuksen avulla hän voi tehdä yhtä paljon estääkseen tällä hetkellä koko maailmaa uhkaavan sodan.

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen, että minulla on tilaisuus vastata keskustelun lopussa. Parlamentin jäsenet ovat tuoneet esiin mielenkiintoisia seikkoja. Toivon, että neuvoston puheenjohtaja on merkinnyt ne tarkoin muistiin ja on halukas ottamaan niistä käsiteltäväksi mahdollisimman monta.
Viime aikoihin saakka parlamentin ja neuvoston suhteet ovat olleet melko rajoitetut, mutta parlamentin valtuuksien lisääntyminen ja näkymät jäsenvaltioiden määrän lisääntymisestä ovat tuoneet nämä kaksi toimielintä huomattavasti lähemmäs toisiaan.
Ilmaisen liberaaliryhmän puolesta tyytyväisyyteni parlamentin ja neuvoston tiiviimmästä yhteistyöstä. Se näkyy hyvin avoimesti varsinkin valmistelukunnassa ja monissa neuvotteluissa, joista on saatu erittäin hyviä tuloksia yhteispäätösmenettelyn avulla. Olen tyytyväinen Tanskan puheenjohtajakaudella aloitettuun ja puheenjohtajavaltio Kreikan jatkamaan toimintamalliin, jossa parlamentin kanssa tehdään tiiviimpää yhteistyötä. Tämä kävi ilmi puheenjohtajan esittämästä ajatuksesta, että Euroopan unionin toimielinten onnistunut uudistaminen edellyttää jäseniä koskevia sääntöjä. Toivomme tiivistä yhteistyötä kanssanne.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, valitettavasti en voi olosuhteiden vuoksi olla juhlallisella mielellä. Kreikan hallitus on todellakin ottanut puheenjohtajan tehtävät ankaran talouskriisin aikana, jolloin imperialististen valtioiden entistä tuhoisampi hyökkäys Irakin kansaa vastaan on yhä todennäköisempi. He käyttävät tekosyynä Irakin mahdollisia aseita, joita eivät vielä ole löytäneet. Kuitenkin nämä samat tekopyhät valtiot valmistavat, käyttävät ja myyvät kaikenlaisia joukkotuhoaseita.
Kreikan hallitus osallistui Jugoslaviaa ja Afganistania vastaan käytävään sotaan ja on ilmoittanut osallistuvansa lähestyvään Irakin vastaiseen sotaan, vaikka piileskeleekin viikunanlehtensä takana sanoen sodan aloittamisen edellyttävän YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa. Puheenjohtajavaltio Kreikka edistää interventionistista Euroopan puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaa sijoittamalla välittömästi eurooppalaisen armeijan ensin Bosniaan ja entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan ja sitten tarvittaessa minne tahansa. Se tehostaa hyökkäystä työllisyyttä sekä vakuutus- ja eläkeoikeuksia vastaan. Se tuhoaa yhä enemmän pieniä ja keskisuuria maatiloja yhteisen maatalouspolitiikan välitarkistuksen yhteydessä. Se edistää maahanmuuttajien karkottamiseen tarkoitettuja rakenteita sekä tiukkaa turvapaikkalainsäädäntöä. Käyttäen terrorismia tekosyynä se edistää kansalaisista kaukana olevan Euroopan unionin lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä demokraattisten oikeuksien ja vapauksien lakkauttamista.
Euroopan unionin laajentumista koskevan sopimuksen allekirjoittaminen Kreikan puheenjohtajakaudella merkitsee sen kansalaisille yhä uusien vastoinkäymisten alkua. Pelkäämme myös, että se johtaa Kyproksen jakautumiseen Euroopan unioniin liittymisen yhteydessä. Haluan rauhoittaa kaikkia, jotka ovat huolissaan siitä, että Kreikan hallitus kehuskelee sosialistisella linjallaan. Kuten tänään kuitenkin olemme kuulleet, puheenjohtajavaltio Kreikka aikoo pitää suuryritykset tyytyväisinä. Päinvastoin kuin suuryrityksillä, Euroopan kansalaisilla ei ole mitään hyvää odotettavissa Kreikan puheenjohtajakaudella, ja sen vuoksi heidän ei pitäisi olla itsetyytyväisiä. Ainoa ratkaisu on liittyä joukkoon ja vastustaa tehokkaammin tätä politiikkaa. Kreikassa mielenosoituksia on jo lähes päivittäin. Ne huipentuvat kesäkuussa pidettäviin mielenosoituksiin, joihin kehotamme eurooppalaisia työntekijöitä osallistumaan. Ainakin Kreikan kommunistinen puolue aikoo olla etulinjassa tässä taistelussa.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan oikaista muutaman puheenjohtaja Prodin ja puheenjohtajavaltio Kreikan esiin tuoman seikan.
Ensimmäinen koskee Euroopan unionin tutkimus- ja kehitystoimia. Puheenjohtaja Prodi toi esiin, että puhdasta teknologiaa on kehitettävä ja että siihen on investoitava. Ryhmämme on selkeästi samaa mieltä. Ympäristöystävällistä tekniikkaa on kehitettävä osittain sen synnyttämien työllistämismahdollisuuksien ja nykyisen koulutustarpeen vuoksi, mutta myös sen myönteisten yhteiskunnallisten vaikutusten vuoksi. Olen pannut merkille, että puheenjohtajavaltio Kreikka on määritellyt ensisijaisiksi tutkimuskohteiksi uusimman teknologian biotekniikan ja puolustuksen alalla. Tämä herättää joitakin kysymyksiä siitä, miten päätämme investointikohteista ja siitä, kenen kanssa haluamme kilpailla ja mitä varten.
Haluaisin tietää, miten tämä liittyy nykyisen perustamissopimuksen 6 artiklan vaatimukseen, jonka mukaan ympäristönsuojelu on sisällytettävä Euroopan unionin politiikkaan ja toimintaan. Trakatellis esitti tästä joitakin erittäin tärkeitä huomautuksia. Olemme iloisia siitä, että tulevaisuudessa toimien seurannassa korostetaan yhteiskunnan kestävää kehitystä. Koska kevään huippukokouksessa on määrä käsitellä kestävää kehitystä, olen kiinnostunut tietämään, mitä ehdotuksia neuvosto aikoo tehdä omien rakenteidensa muuttamisesta kyetäkseen käyttämään tätä paljon kokonaisvaltaisempaa lähestymistapaa.
Ryhmämme on myös pannut kiinnostuneena merkille, että puheenjohtajavaltio Kreikan ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluvat yleishyödyllisiin palveluihin liittyvät tehtävät, sillä tarkastelemme Cancunia varten tehtäviä valmisteluja ja EU:n niihin liittyviä tarjouksia.

Berthu (NI).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Kreikka on edellisestä puheenjohtajuudestaan muuttunut paljon, sillä siitä on tullut Turkin jäsenyysehdokkuuden innokas kannattaja. Voimme jossain määrin ymmärtää Kreikan hallituksen kantaa, sillä se yrittää ratkaista ongelmansa ylhäältä käsin siirtämällä sen Euroopan unionille. Kuten olen jo useita kertoja sanonut kollegoilleni täällä parlamentissa, meidän ei pitäisi antaa voimakkaasti päätöstä muistuttavan asian edetä unionissa, ennen kuin sitä on harkittu lähemmin.
Olimme hieman yllättyneitä Kreikan kannasta toimielimiin. Pääministeri Costas Simitis, joka on paikalla tänään, totesi äskettäin ranskalaisessa päivälehdessä, että "Kreikan mielestä tarvitsemme pikemminkin vahvan komission kuin kaksi päätöksiä tekevää elintä, komission ja neuvoston. Muutoin on vaarana, että Euroopan unionista tulee hallitustenvälinen unioni, eikä toivomamme liittovaltiomalli". Kun tätä lausuntoa tarkastellaan lähemmin, huomataan, että Kreikan hallituksen mielestä komissiolla olisi oltava jopa suurempi päätösvalta kuin neuvostolla. Tämä on hyvin kaukana hallitustenvälisestä unionista, mutta myös perinteisestä yhteisön mallista. Toivon, että pääministeri kumoaa väitteeni myöhemmin.
Olemme tyytyväisiä siihen, että puheenjohtajavaltio Kreikan ensisijaisissa tavoitteissa korostetaan maahanmuuttoon, turvapaikka-asioihin ja ulkorajojen valvontaan liittyviä kysymyksiä, joista on tänä päivänä tullut erittäin vakavia. Siksi pyydämmekin puheenjohtajavaltiota osoittamaan suurempaa päättäväisyyttä näissä kysymyksissä, varsinkin laittoman maahanmuuton torjumisessa.
Lisäksi olemme yllättyneitä siitä, että ensisijaisissa tavoitteissa ei ole erityistä talous- ja rahaliittoa koskevaa osuutta. Tässä yhteydessä Kreikka olisi tulevaisuutta koskevien ensisijaisten tavoitteiden lisäksi voinut esitellä myös yhteenvedon aiemmasta kehityksestä. Yhteenveto olisi ollut täysin perusteltu, sillä Kreikka on viimeiset kuusi kuukautta toiminut euroryhmän puheenjohtajana. Tällaista yhteenvetoa ei kuitenkaan ole tehty. Miten euro on aiemman kehityksen valossa edistänyt kasvua, vai onko sillä päinvastoin ollut haitallinen vaikutus? Entä miten puheenjohtajavaltio Kreikka on tulevaisuutta ajatellen aikonut myötävaikuttaa vakaussopimuksen järkevöittämiseen? Kaikkien näiden näkökohtien selvittämisestä olisi ollut hyötyä.

Simitis
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä. Heidän puheenvuorojensa avulla puheenjohtajavaltion on paljon helpompi suunnitella toimintaansa ja toimia päättäväisesti. Keskustelu on ollut erittäin hyödyllinen.

Prodi
Arvoisa puhemies, pääministeri Simitisin tyhjentävän vastauksen jälkeen haluan esittää vain lyhyen huomautuksen ja vastauksen, etten enää pidentäisi kärsimyksiänne.
Ensimmäinen kysymys koskee ehdotusta maailmanlaajuisen Sokrates-ohjelman toteuttamisesta. Mielestäni tämä on oikea suunta. Olemme jo toteuttaneet Erasmus World -ohjelman samoin perustein, mutta rahoituksen vuoksi meidän on rajoituttava pienempiin hankkeisiin. Haluan tehdä selväksi, että ellei Eurooppa toteuta laajaa yhteistä tutkimusohjelmaa saadakseen takaisin ulkomaille siirtyneitä kykyjä, hyödyntääkseen nuorisoamme parhaalla mahdollisella tavalla ja luodakseen kasvualustan tieteelliselle ja kulttuuriselle tietämykselle, olemme hukassa. Tiedätte, etten koskaan liioittele. Voin vakuuttaa teille, että olemme hukassa. Ellemme edisty huomattavasti, olemme hukassa kustannustemme, yhteiskuntarakenteemme ja eroavaisuuksiemme vuoksi. Annan teille vain yhden käytännön esimerkin. Nykyään maksaa kolme kertaa enemmän kuljettaa kontti Kiinasta Amsterdamiin kuin Amsterdamista Kiinaan. Tämä johtuu molempien maiden markkinavoimista. Annan teille toisenkin luvun. Viime kuussa Kiinan matkapuhelinverkoissa avattiin kahdeksan miljoonaa uutta liittymää - yhden kuukauden aikana. Kuvittelemmeko todella selviytyvämme maailmassa, kun tutkimussektorimme on näin hajanainen? Kuvittelemmeko selviytyvämme menemättä mukaan teknologiakilpailuun ja olematta eturintamassa innovaatioiden suhteen? Silloin petämme itseämme.
Vastaan toiseen kysymykseen seuraavasti. Meitä on syytetty siitä, että emme ole tuoneet esiin sisämarkkinoiden etuja. Ei, sillä kaikki tänä vuonna toteuttamamme toimet perustuvat niihin. Haluan korostaa sisämarkkinoiden valtavaa merkitystä. Voisimme osallistua laajaan ja kiihkeään eurosta käytävän keskusteluun ja analysoida aloja, jotka ovat viime kuukausina kärsineet inflaatiosta. Huomaisimme, että aloilla, joilla sisämarkkinat on toteutettu, ei ole ollut inflaatiota. Sen sijaan inflaatiota on ollut niillä aloilla, joilla sisämarkkinoiden toteuttaminen on viivästynyt. Haluan vain sanoa, että tulevaisuutemme riippuu sisämarkkinoiden tuomasta kilpailukyvystä.
Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavana kysymykset komissiolle (B5-0001/2003).
Komissiolta on juuri tullut tieto, jonka mukaan komission jäsen Vitorino ei pääse osallistumaan kyselytuntiin yllättävän esteen vuoksi. Hänen tilallaan on jäsen de Palacio, joka vastaa Papayannakisin kysymykseen nro 18.
Osa I
Puhemies. Posselt käyttää työjärjestyspuheenvuoron.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tiedän, että pyyntöni on hiukan epätavallinen, mutta voisinko ottaa hoidettavakseni Lagen kysymyksen? Tekisin sen mielelläni. Esittäisin joka tapauksessa lisäkysymyksen.

Puhemies.
Se ei käy päinsä. Lisäkysymykset on esitettävä lisäkysymyksinä.
Seuraavana on Carlos Lagen kysymys nro 15 (H-0851/02):
Aihe: Humanitaarinen kriisi Angolassa

Vuosia kestänyt sota Angolassa on saanut aikaan syvän kriisin ja tuhonnut maan talous- ja yhteiskuntaelämän. Tuhansia ihmisiä, myös lapsia, kuolee nälkään. Luandan hallitus on pyytänyt toistamiseen hätäapua. Humanitaarinen kriisi Angolassa on niin hälyttävä, että siihen on vastattava kansainvälisellä, etenkin Euroopan unionin hätäavulla. Seuraako komissio Angolan nälänhätää koskevan tilanteen kehitystä? Viimeisimpien tietojen mukaan neljä miljoonaa ihmistä kärsii nälästä. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä näin suuren ihmisjoukon kärsimysten lieventämiseksi?

Nielson
Arvoisa puhemies, komissio on sitoutunut Angolan dramaattisen humanitaarisen kriisin tehokkaaseen ja nopeaan käsittelyyn sekä rauhanprosessin tukemiseen. Komissio tarkkailee jatkuvasti Angolan tilannetta, kuten se on tehnyt jo monia vuosia, saadakseen selkeän kuvan humanitaarisen avun tarpeesta. Olen itse menossa loppukuusta Angolaan ja Sambiaan arvioimaan tilannetta saadakseni yleiskuvan humanitaarisesta tilanteesta ja Angolan rauhanprosessin etenemisestä. Samalla allekirjoitan EY:n ja Angolan välisen, vuosia 2002-2007 koskevan yhteistyöstrategian, johon kuuluu myös toimintasuunnitelma.
Komissio toimii Angolassa kahdella tavalla: se toimittaa humanitaarista hätäapua ja noudattaa yhteistyöhön perustuvaa pitkän aikavälin strategiaa. Toiminta rahoitetaan humanitaarisen avun toimiston (ECHO) ja Euroopan kehitysrahaston (EKR) varoista. Komissio on jo koonnut ECHO:n kautta huomattavasti varoja humanitaarisen avun tarpeisiin ja aikoo jatkaa toimintaansa Angolassa näkyvästi tänäkin vuonna.
Viime vuonna Angola oli niiden kymmenen maan joukossa, jotka saivat eniten rahoitusta ECHO:n varoista. Kaiken kaikkiaan apua myönnettiin 14 miljoonaa euroa. Tänä vuonna apua on alustavasti päätetty myöntää kahdeksan miljoonaa euroa. Lopullinen päätös on määrä tehdä pian.
Aliravitsemuksen poistaminen on humanitaarisen avun tärkeimpiä tavoitteitamme erityisesti unohdetuilla alueilla, joilla ei ole muita rahoittajia. Pidemmän aikavälin strategiasta totean, että toukokuussa 2002, kuukausi rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen, komissio esitteli toimintasuunnitelman rauhanprosessin tukemiseksi. Yleisten asiain neuvosto hyväksyi suunnitelman 13. toukokuuta 2002. Toimintasuunnitelmassa määriteltiin alun perin 124 miljoonan euron suuruinen rahoituspaketti, joka kootaan käyttämättömistä EKR:n varoista ja budjettikohdista, ja tällä paketilla on tarkoitus vastata tässä vaiheessa kaikkein kiireellisimpiin tarpeisiin. Niitä ovat hätäapu, elintarvikeapu ja elintarvikevarmuus, pakolaisten ja kotiseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden uudelleenintegrointi ja uudelleenasuttaminen sekä miinanraivaus. Olemme nyt toimeenpanovaiheessa ja voimme tyytyväisinä panna merkille, että voimme ryhtyä toimiin maassa, jossa monien vuosien ajan on olosuhteiden vuoksi voitu tehdä vain humanitaarista työtä.
Tältä pohjalta ja tämän toimintasuunnitelman mukaisesti komissio on järjestänyt rauhanprosessiin liittyvää hätäapua varten 30 miljoonaa euroa kohdentamalla uudelleen varoja aiemmista Euroopan kehitysrahastoista. Näin se pyrkii tukemaan rauhanprosessia lyhyellä aikavälillä.
Varat kohdistetaan lääkinnälliseen apuun, siementen ja työkalujen jakamiseen, elintarvikeapuun ja entisten UNITA:n sotilaiden ja heidän perheidensä uudelleensijoittamiseen. Miinanraivaus on myös tärkeää. Viime vuonna pyrimme tekemään kaiken tämän mahdollisimman nopeasti.
Näistä asioista tehtyjen päätösten toimeenpanosta vastaavat YK:n erityisvirastot. Elintarvikevarmuudesta tehtyjen päätösten toimeenpanosta vastaavat FAO ja EuronAid, ja miinanraivauksesta puolestaan monet kansalaisjärjestöt. Ehdotukset 16 miljoonasta eurosta on hyväksytty, ja jäljellä olevat ehdotukset odottavat Angolan viranomaisten hyväksyntää. Asia saataneen päätökseen lähiviikkoina.
Humanitaarista apua annetaan jatkossakin, mutta komission mielestä Angolan hallitusta on edelleen painostettava ottamaan suoremmin vastuuta omista haavoittuvista väestönosistaan. Vetoammekin Angolan hallitukseen, jotta se vastaisi tarmokkaammin kansansa vakaviin humanitaarisiin tarpeisiin.
Olemme tyytyväisiä Angolan hallituksen aikeisiin järjestää maan uudelleenrakentamista käsittelevä kansainvälinen konferenssi. Luotamme siihen, että kaikkien yhteiskuntaryhmien näkemykset otetaan huomioon esitettävässä jälleenrakennussuunnitelmassa. Konferenssi järjestetään alustavan suunnitelman mukaan Brysselissä maaliskuussa tai huhtikuussa 2003. Belgian hallitus on ystävällisesti lupautunut toimimaan konferenssin isäntänä, ja komissio on tarjoutunut auttamaan sen järjestelyissä.
Monien konfliktivuosien jälkeen Angola elää nyt suurten muutosten ja haasteiden aikaa. Painopisteinä ovat nyt kehittäminen, talouskasvu, vakaus ja hallinto. Maan koko poliittinen ilmapiiri on muuttumassa, ja odotan innokkaana neuvotteluja, joihin osallistumme ensi viikolla.

Lage (PSE).
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä tasapainoisesta vastauksestanne esittämääni kysymykseen. Olen tyytyväinen komission ja Euroopan unionin toimintaan Angolassa, ja olen pannut merkille, että komissio on lisännyt monin eri tavoin osallistumistaan kehityksen tukemiseen ja humanitaarisen avun antamiseen Angolassa. Olen täysin samaa mieltä siitä, että Angolan kannalta paras ratkaisu on hyödyntää maan valtavat voimavarat. Luonto on ollut Angolalle antelias, mutta ikävä kyllä tämä maa on joutunut vuosikymmenestä toiseen kärsimään ihmiskunnan mielipuolisuudesta. Vihdoin maan valtavia luonnonrikkauksia voidaan käyttää asukkaiden hyväksi. Vaikka Angola on pinta-alaltaan valtava, asukkaita on vain noin 13 tai 14 miljoonaa. Tilanne on ristiriitainen: maa on rikas, mutta kansa elää kurjuuden, nälän ja kuoleman partaalla.
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä ja toivon, että komissio jatkaa toimintaansa esittämällänne tavalla.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, haluaisin lisätä jotakin äskeiseen. Angola kuului vielä muutama kymmenen vuotta sitten Afrikan tärkeimpiin maataloustuotteiden viejämaihin. Siksi onkin niin järkyttävää, että maahan joudutaan nyt toimittamaan elintarvikeapua. Tämän tilanteen ovat saaneet aikaan sota ja sosialistien huono taloudenpito.
Haluaisin esittää kolme kysymystä. Mitä konkreettisia maatalousohjelmia komissio on aloittanut? Mielestäni kaikkein tärkeintä on, että Angolasta tulisi jälleen omavarainen ja se voisi alkaa viedä maataloustuotteita. Entä missä tilassa on elintarvikkeiden jakeluun tarvittava infrastruktuuri? Miten on laita koulutusalan ohjelmien? Nämä ovat mielestäni kolme tärkeintä seikkaa, joihin on kiinnitettävä huomiota.

Nielson
On vaikea ottaa kantaa siihen, mikä on kaikkein tärkeintä. Tällaisessa tilanteessa melkein kaikki on tärkeää. Vastaisinkin Posseltille, että tärkeintä juuri nyt on vakiinnuttaa rauha ja saada ihmiset myös luottamaan rauhan vakauteen. On tietenkin ensiarvoisen tärkeää saada sisämaa avautumaan ja raivata tiet maamiinoista, jotta elinkeinoelämä ja uudelleenasuttaminen tulevat mahdollisiksi. Tämä on ensisijainen tavoite.
Monia vuosia kaikki apu, jopa elintarvikkeet ja perustuotteet, oli lennätettävä suurimmassa osassa maata pieniin kaupunkeihin, jotka olivat UNITA:n saarron vuoksi enemmän tai vähemmän eristyksissä. Humanitaarisista, poliittisista ja taloudellisista syistä avautuminen ja normaalien tavarantoimitusten aloittaminen on ensiarvoisen tärkeää. Maamiinaonnettomuudet ovat lisääntyneet kasvavan liikkuvuuden vuoksi. Siksi näiden toimien nopeuttaminen on aivan välttämätöntä.
Maakohtaisen strategia-asiakirjan mukaisesti maataloudessa keskitytään maatalouden kehittämiseen. Tämä on tärkeää ihmisten selviytymisen ja Posseltin mainitsemien valtavien voimavarojen kannalta. Angola ei ole vain timantteja ja öljyä: sillä on loistavat mahdollisuudet kehittyä paljon monipuolisemmaksi kansantaloudeksi.

Puhemies.
Kysymys nro 16 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla.
Pyydän anteeksi komission jäseneltä parlamentin puolesta.
Puhemies.
Seuraavana on John Walls Cushnahanin kysymys nro 17 (H-0872/02):

Aihe: Äskettäiset merionnettomuudet
Katsooko komissio, että Euroopan unionin olisi reagoitava koordinoidusti Euroopan vesillä marraskuussa ja joulukuussa 2002 sattuneisiin merionnettomuuksiin eli Prestige-alusta kohdanneeseen onnettomuuteen, joka synnyttää yhä uusia Galician rannikkoa sekä meren eläimistöä ja kasvistoa tuhoavia öljylauttoja, Tricolor- ja Kariba-rahtialusten äskettäiseen törmäykseen sekä toiseen, Tricolor-hylyn ja Nicola-aluksen väliseen törmäykseen? Koska tällaisilla merionnettomuuksilla on erittäin vakavia seurauksia, mitä mieltä komissio on Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevälle valmistelukunnalle tekemästäni ehdotuksesta (Conv 150/02), jossa vaaditaan Euroopan unionin rannikkovartioston perustamista?

De Palacio
Arvoisa puhemies, komissio antoi 3. joulukuuta tiedonannon toimenpiteistä, joihin säiliöalus Prestigen onnettomuuden takia on ryhdyttävä. Tiedonannossa ehdotetaan monia yksityiskohtaisia toimenpiteitä ja siinä nopeutetaan erityisesti neuvoston ja parlamentin Erikan onnettomuuden jälkeen antaman lainsäädännön eli niin kutsuttujen Erika I- ja II -pakettien soveltamista.
Liikenneasiain neuvosto kannatti 6. joulukuuta pitämässään istunnossa suurinta osaa komission ehdottamista aloitteista. Kollegio hyväksyikin 20. joulukuuta ehdotuksen asetukseksi, joka on juuri lähetetty neuvostolle ja parlamentille. Siinä kielletään raskasöljyn kuljetus yksirunkoisilla säiliöaluksilla Euroopan unionin satamista tai satamiin ja kehotetaan nopeuttamaan yksirunkoisten säiliöalusten korvaamista kaksirunkoisilla säiliöaluksilla.
Euroopan unioni aloitti hyväksytyn meriturvallisuuspolitiikan täytäntöönpanon jo ennen äskettäisiä merionnettomuuksia. Käytössä oli jo monenlaisia toimenpiteitä, joilla taataan parempi suoja tällä alalla. Komissio ottaa huomioon parlamentin osallistumisen valmistelukunnan työhön Euroopan merivartioston perustamiseksi. Euroopan merivartiosto on tehokas keino estää pilaantumista ja säilyttää meriturvallisuus.
Erikan ja Prestigen kaltaiset onnettomuudet tai pienemmät onnettomuudet, kuten vain pari päivää sitten tapahtunut Vickyn onnettomuus, osoittavat, että koko Eurooppa hyötyisi Euroopan merivartiostosta. Tässä yhteydessä on erityisesti pidettävä mielessä, että unioniin kuuluu tulevaisuudessa 25 valtiota, ja kaikilla niistä ei ole mitään vastaavaa tämän alan suojaa eikä vastaavaa elintä.
Pian perustettavan Euroopan meriturvallisuusviraston tärkein tehtävä on joka tapauksessa yhteisön sääntöjen soveltamisen tekninen yhteensovittaminen. Komissio aikoo tutkia meriturvallisuusvirastosta saatujen kokemusten perusteella, mihin toimenpiteisiin jatkossa on ryhdyttävä.

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne.
Prestigen onnettomuus on osoituksena niistä puutteista, joita tällaisten onnettomuuksien välttämiseen tähtäävässä Euroopan unionin lainsäädännössä on ja joihin te puheessanne viittasitte. Se kuvaa myös sitä, että Euroopan unionilta puuttuvat riittävät valmiudet ryhtyä nopeisiin toimenpiteisiin. Prestigen tapauksessa kiisteltiin syyllisyydestä ja korvausvastuusta, mikä hidasti toimintaa, ja Euroopan unionin koordinoidun nopean toiminnan puuttuminen pahensi ympäristövaikutuksia. Onnettomuudella oli vaikutuksia monen valtion yhteiseen ympäristöön ja Euroopan kalatalouteen. Jos onnettomuus olisi sattunut Euroopan unionin aluevesillä ja jos Euroopan unionilla olisi ollut rannikkovartiosto, toiminta olisi ollut nopeampaa, suojasatama olisi määritelty ja tuhot olisi voitu minimoida.
Myöhemmin ovat lisäksi sattuneet Tricolorin, Kariban ja Nicolan onnettomuudet. Kaikki viittaa siihen, että lainsäädännön lisäksi tarvitaan resursseja työn tekemiseen. Harkitseeko komissio tutkimuksen laatimista? Voimme ottaa oppia siitä, miten Yhdysvallat hoitaa tämän ongelman: se ei tyydy vain ennaltaehkäisemään onnettomuuksia - se säästää noin kuusi miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa ehkäisemällä vastaavanlaiset onnettomuudet - vaan toimii myös nopeammin onnettomuuden sattuessa. Yhdysvalloilla on paljon kokemusta asiasta, ja meillä on siltä paljon opittavaa.
Koska komissiolla on oikeus tehdä lainsäädäntöaloitteita, vetoan teihin, hyvä komission jäsen, että toimisitte mahdollisten tutkimustenne tulosten vaatimalla tavalla.

De Palacio
Hyvä jäsen Cushnahan, olen täysin samaa mieltä muun muassa siitä, ettei Euroopan kansalaisilla saisi olla vähempää oikeuksia kuin Yhdysvaltain kansalaisilla, minkä teinkin hyvin selväksi tehdessäni ehdotukset Erika I- ja Erika II -paketeista.
Jos neuvosto olisi hyväksynyt ehdotuksen, jolla olisi kielletty yksirunkoisten säiliöalusten liikennöinti unionin aluevesillä, Prestigen kaltaista onnettomuutta ei olisi sattunut. Prestige olisi nimittäin joutunut poistumaan unionin aluevesiltä jo kuukausia aiemmin. Olen täysin samaa mieltä siitä, että meillä on Yhdysvalloilta opittavaa. Yhdysvallat karkottaa öljyä kuljettavat yksirunkoiset säiliöalukset satamistaan vuoteen 2010 mennessä, enkä ymmärrä, miksemme voisi tehdä samoin.
Kuten te parlamentin jäsenet hyvin tiedätte, hyväksytty aikataulu on paljon vaatimattomampi. Olen ehdottanut parlamentille ja ministerineuvostolle, että palaamme komission alkuperäiseen ehdotukseen ja kiellämme yksirunkoiset öljysäiliöalukset jo aiemmin. Mahdollisimman hyvän turvallisuuden takaamiseksi ehdotin myös, että raskasöljyä, raskasta polttoöljyä, bitumituotteita ja tervoja eli kaikkein saastuttavimpia aineita voitaisiin kuljettaa vain turvallisemmilla eli kaksoisrunkoisilla säiliöaluksilla.
Kööpenhaminassa puhuttiin yksityiskohtaisista toimenpiteistä. Komissio tutkii, miten näitä toimenpiteitä voitaisiin soveltaa Prestigen onnettomuuden jälkeen. Toimenpiteisiin kuuluvat kahden tai kolmen öljyntorjunta-aluksen rakentaminen ja ylläpito sekä suurten imulaitteiden käyttöönotto. Näin ollen jos öljyä pääsee mereen - riskit on minimoitava, vaikkei nollariskiä ole valitettavasti olemassakaan - Euroopan rannikolla olisi mahdollisimman tehokkaita ja nykyistä paljon tehokkaampia aluksia, jotka lisäksi pystyvät liikennöimään ja toimimaan merellä myrskyssä ja hankalissa olosuhteissa.
Euroopan toimintavalmiutta on koordinoitava. Meriturvallisuusvirasto olisi vastuussa aluksista ja niiden sijoittamisesta Euroopan rannikkoalueiden tärkeimpiin kohtiin. Sen on myös pantava täytäntöön erilaisia suunnitelmia, joita voidaan hyödyntää vastaavissa merionnettomuuksissa. Tämä onkin yksi tehtävistänne tulevaisuudessa: luoda ennalta määritelty, nykyistä paremmin toimiva yhteistyötapa unionin jäsenvaltioiden välillä. Nyt yhteistyö riippuu suurelta osin kahdenvälisistä sopimuksista eikä niinkään täydellisesti yhteensovitetuista eurooppalaisesta toimista.
Vastuukysymyksistä toteaisin, että kuten arvoisa jäsen tietää, komissio pohtii niitä parhaillaan. Toivonkin, että komissio voi muutaman viikon kuluttua esitellä ja hyväksyä ehdotuksen, jossa annetaan kaikissa unionin jäsenvaltioissa voimaan tuleva rikosmääritelmä siitä, mikä lasketaan vakavaksi laiminlyönniksi tämänkaltaisen onnettomuuden sattuessa.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Hyvä komission jäsen, olen lukenut komission laatimat, teidän hyväksymänne asiakirjat ja kuunnellut, mitä olette sanonut, tai ainakin sen, mitä olette sanonut muutaman kerran aiemmin. Olen saanut sen vaikutelman, että teidän ja samalla komission kanta ja toisaalta neuvoston Kööpenhaminassa esitelty kanta ovat todellisessa poliittisessa ristiriidassa keskenään.
Minulla on tosiaankin tuo 3. joulukuuta päivätty asiakirja. Luin sen hyvin kiinnostuneena. Samassa kuussa pidetyt liikenneasiain neuvoston ja ympäristöasiain neuvoston istunnot sekä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto eivät mielestäni antaneet kuitenkaan mitään käytännön vastausta komission vaatimukseen nopeasta toiminnasta.
Hyvä de Palacio, vaaditte Erika-pakettiin kuuluvien sitoumusten noudattamista ja vaaditte näitä sitoumuksia pidemmälle menevää lähestymistapaa, mutta Eurooppa-neuvosto käänsi selkänsä katastrofin uhreille, jotka juuri samaan aikaan keräsivät öljyä omin käsin. Neuvosto tuntui vähättelevän komission näkemyksiä: tarvitsee vain muistuttaa, että se ehdotti ainoastaan viiden miljoonan euron korvauksia Galicialle ja muille katastrofista kärsineille maille, kun Yhdysvallat vaatii neljää miljardia euroa Exxon Valdezin onnettomuuden johdosta.
Näiden tietojen valossa haluaisin kysyä teiltä, arvoisa komission jäsen, miksei komissio ole ehdottanut öljyvahinkoja koskevan Yhdysvaltain lain kaltaista lainsäädäntöä, joka tarjoaisi todellisen perustan ongelman käsittelylle. Lisäksi kysyisin, aiotaanko Galiciaa ehdottaa Euroopan meriturvallisuusviraston toimipaikaksi?

De Palacio
Hyvä jäsen Nogueira, viimeisiin huomioihinne viitaten toteaisin, etten koe komission ja neuvoston kannan olevan keskenään ristiriidassa. Liikenneasiain neuvoston kokouksessa 6. joulukuuta hyväksyttiin yksimielisesti päätelmät, joiden mukaan yhteisön lainsäädännön ehdottamiseen saakka jäsenvaltiot sitoutuvat toteuttamaan kansallisella tasolla toimia, joilla niiden satamista karkotetaan bitumituotteita (raskas polttoöljy, raskasöljy, tervat) kuljettavat säiliöalukset, joilla ei ole kaksoisrunkorakennetta. Lisäksi maa, jonka tunnen arvoisan jäsenen tavoin parhaiten, on juuri hyväksynyt lakiesityksen, joka tuli voimaan 1. tammikuuta kuluvaa vuotta, ja muutama muukin maa on hyväksynyt sen.
Samat maat ovat myös sitoutuneet hyväksymään ennen kesäkuuta nopeutetun aikataulun yksirunkoisten öljysäiliöalusten karkottamiselle Euroopan satamista.
Ne ovat lisäksi sitoutuneet nopeuttamaan kaikkien Erika I- ja Erika II -paketeissa hyväksyttyjen toimien täytäntöönpanoa, eivätkä siis jää odottamaan tämän vuoden heinäkuuta tai ensi vuoden helmikuuta pannakseen ne täytäntöön. Odotan erityisesti vastausta arkaluontoiseen kysymykseen paljonpuhutuista suojasatamista. Periaatteessa jäsenvaltioilla on aikaa helmikuuhun 2004 saakka, mutta toivon niiden tiedottavan meille tästä jo aiemmin, mieluimmin ennen kesää - jotkin valtiot ovatkin jo työstämässä kysymystä.
Painottaisin siis, että toimimme suuressa yhteisymmärryksessä. Prestigen onnettomuus on todella herättänyt kaikki jäsenvaltiot miettimään asiaa.
Toivoisin, että meillä olisi yhtä paljon valtuuksia kuin Yhdysvaltain liittohallituksella. Euroopan unioni ei kuitenkaan ole liittovaltio, eikä komissiokaan siis ole Euroopan yhdysvaltojen liittohallitus. En tosin panisi pahakseni, vaikka se olisikin, ja että olisin tämän liittohallituksen ministeri, mutta niin ei vain ole. Tästä huolimatta ehdottamamme toimenpiteet ovat suurelta osin Yhdysvaltain ehdotusten kaltaisia, paitsi aikataulultaan ja korvaussummiltaan. Vaadin, että otamme aikataulun uudelleen esille ja koetamme nopeuttaa sitä. Korvaussummista taas päättävät ministerit, ja niistä täytyy neuvotella. Jos Kansainvälinen merenkulkujärjestö ei hyväksy korvaussummaa, ministerit ovat sitoutuneet tekemään ehdotuksen Euroopan laajuisesti sovellettavasta korvaussummasta.
Toteaisin lopuksi arvoisalle jäsenelle, ettei minulla ole mitään meriturvallisuusvirastoa vastaan, vaan olen päin vastoin täysin sen kannalla, mutta minä en päätä asiasta. Eurooppa-neuvosto tekee tämän päätöksen sopivalla hetkellä.

Watts (PSE).
Kiitän Cushnahania siitä, että hän otti aiheen esille tänään parlamentissa. Esittäisin lisäkysymyksen komission jäsenelle: kun katsellaan äskettäisiä merionnettomuuksia Espanjan rannikolla ja myös Englannin kanaalissa, oletteko samaa mieltä siitä, että on vain ajan kysymys, milloin kielletynlainen öljysäiliöalus törmää matkustajalauttaan ja aiheuttaa mittavia ympäristötuhoja ja vakavia seurauksia ihmisille? Eikö nyt olisi aika lopullisesti karkottaa kaikki mukavuuslippulaivat, ei pelkästään Euroopan unionin satamista vaan myös sen aluevesiltä?

De Palacio
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen tuntee hyvin meriturvallisuuskysymykset. Jäsen Watts, olette ollut esittelijänä ja olette lisäksi onnistunut hyvin työssänne: mustat laatikot tulivat pakollisiksi paljolti teidän työnne, vaivannäkönne ja sitkeytenne ansiosta. Tunnette myös hyvin merenkulkuun liittyvät ongelmat. Mielestäni asiaa on käsiteltävä. Olemme nähneet, että Englannin kanaaliin liittyvissä ongelmissa voidaan päästä eteenpäin.
Hyvät parlamentin jäsenet, tiedätte varmasti, että Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä tehdään töitä mukavuuslippulaivatilanteen parantamiseksi. Mukavuuslippulaivoja on kuitenkin kahdenlaisia: sellaisia, joiden taustalla ovat vain taloudelliset tai verotukselliset syyt, ja toisaalta sellaisia, joissa aluksen valvonta- ja laatukysymyksiin suhtaudutaan varsin vastuuttomasti. Meidän on tehtävä ero näiden kahden välillä.
Emme voi vain antaa yleistä julistusta, vaikka se olisikin helpoin tapa toimia. Julistusta olisi kuitenkin vaikea toteuttaa käytännössä. Meidän on tehtävä alusten olo hankalaksi satamissamme, niin etteivät ne enää palaa. Satamatarkastukset ja niihin liittyvät ehdottamamme valikoivat ehdot, jotka parlamentin tuella on hyväksytty ja jotka neuvostokin on hyväksynyt, tarkoittavat käytännössä, että mukavuuslippulaivat tutkitaan perusteellisesti niiden saapuessa Euroopan unionin satamiin. Niiden on siis täytettävä meidän vaatimuksemme.
Tällainen toiminta ja valvonta on oikea tapa toimia lyhyellä aikavälillä erityisesti, kun kyseessä ovat suurimpaan riskiryhmään kuuluvat maat ja mukavuuslippulaivat. Arvoisa jäsen on kuitenkin oikeassa, sillä asia ei koske vain mukavuuslippulaivoja. Ongelmana on myös luokitteluyritysten vastuu. Niitä voi kohdata eturistiriita, koska ne tutkivat laivojen laatua ja antavat siitä todistuksen lipun myöntävän valtion puolesta, mutta tekevät samalla töitä laivan omistajalle, jotta voisivat antaa laivoille tietynlaisia todistuksia.
Meidän on tutkittava mainitun kaltaisia ketjuja ja käsiteltävä asioita perusteellisesti. Meidän on myös selvitettävä, kenelle kuuluu vastuu vakavasta laiminlyönnistä.

Puhemies.
Aloitamme kyselytunnin toisen osan kysymyksellä, johon jäsen Vitorinon oli määrä vastata, mutta johon vastaa jäsen de Palacio, kuten jo alussa totesin.
Osa II
Komission jäsenelle de Palaciolle osoitetut kysymykset
Puhemies.
Seuraavana on Mihail Papayannakisin kysymys nro 18 (H-0874/02):

Aihe: Väitteet kidutuksesta Kreikassa
Euroopan neuvoston kidutuksen vastainen komitea julkisti äskettäin raportin, jossa kerrotaan, että Kreikan poliisi ja satamapoliisi sekä tulliviranomaiset ovat myöntäneet, että ulkomaalaisia on pantu tilapäiseen vankeuden kaltaiseen säilytykseen. On myös tuotu esiin, että olosuhteita Kozanin ja Heraklionin vankiloissa ei voida mitenkään hyväksyä.
Toimikunta on saanut monia valituksia vangituilta henkilöiltä, jotka väittävät, että poliisi ja satamapoliisi on pahoinpidellyt heitä tavallisesti kuulustelun yhteydessä. Raportin päätelmissä todetaan, että Kreikka vähättelee räikeästi vangittujen pahoinpitelyjä, joista viranomaiset ovat vastuussa, ja että EU:n periaatteena on muun muassa ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Mitä komissio aikoo tehdä näiden räikeiden ihmisoikeusrikkomusten lopettamiseksi? 
Komission jäsenelle Liikaselle osoitetut kysymykset
De Palacio
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio huomauttaa, että parlamentin jäsenen esille tuomat kysymykset liittyvät erityisesti ihmisarvon kunnioittamiseen ja kidutuksen sekä epäinhimillisten tai ihmisarvoa alentavien rangaistusten tai kohtelun kieltämiseen. Nämä periaatteet ovat kaikille jäsenvaltioille yhteisiä. Periaatteista määrätään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa ja ne vahvistetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 1 ja 4 artiklassa.
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 226 artiklassa määrätyllä rikkomisesta johtuvalla menettelyllä ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklassa määrätyillä poliittisilla menettelyillä taataan, että jäsenvaltiot noudattavat näitä periaatteita. Rikkomisesta johtuvan menettelyn mukaisesti komissio voi saattaa asian yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos väitetty teko kuuluu yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan. Poliittisen menettelyn mukaisesti komissio tai yksi kolmasosa unionin jäsenvaltioista voi ottaa asian esille valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontuvassa neuvostossa, jos teolla rikotaan vakavasti ja jatkuvasti 6 artiklassa mainittuja periaatteita.
Suurin osa tapauksista, jotka liittyvät arvoisan jäsenen mainitsemiin kysymyksiin, koskee turvapaikka-asioita, maahanmuuttoa ja yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten oikeuksien suojelua. Nämä kysymykset kuuluvat yhteisön toimivallan piiriin. Lisäksi yhteisö on alkanut antaa asiaa koskevaa lainsäädäntöä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 61 ja 63 artiklan mukaisesti.
Komissio huomauttaa kuitenkin, että Kreikan viranomaiset vastasivat yksityiskohtaisesti Euroopan neuvoston laatimaan raporttiin, johon arvoisa jäsen viittasi, ja reagoivat näin Euroopan neuvoston kidutuksen vastaisen komitean ilmaisemiin huolenaiheisiin. Komissio aikoo kuitenkin seurata tarkkaan Euroopan neuvoston ja Kreikan viranomaisten käymää vuoropuhelua.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Toivon todella, että tarkkailette tilannetta. Asia on hyvin vakava. Se herättää kysymyksiä avoimuudesta ja valvonnasta, koska Euroopan neuvoston komitealle on annettu väärää tietoa, kuten huomaatte. Toivon, ettei teille eikä komissiolle anneta väärää tietoa.
Haluaisin esittää teille seuraavan lisäkysymyksen, joka liittyy oikeuteen päästä katsomaan ulkomaalaisia, etenkin maahanmuuttajia, mainituissa tapauksissa, riippumatta siitä, missä heitä pidetään - mikä useimmiten tapahtuu epävirallisissa pidätyskeskuksissa. Voisimmeko vaatia tai vakuuttaa Kreikan viranomaiset tekemään vierailuoikeuksista tavallisen käytännön ainakin kansalaisjärjestöille? Silloin voisimme vihdoin ratkaista ongelmat, joita nämä syytökset ovat herättäneet. Ne saavat minut punastumaan häpeästä, niin omasta puolestani kuin myös Kreikan kansalaisena.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten jo totesin, näyttää siltä, että Kreikan viranomaiset ja Euroopan neuvosto käyvät selkeää vuoropuhelua. Sen lisäksi haluaisin todeta, että Euroopan unionin ministerineuvosto pääsi joulukuussa 2002 poliittiseen sopimukseen direktiivistä turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista. Direktiivi perustuu komission toukokuussa 2001 tekemään ehdotukseen.
Muodollisesti direktiiviä ei vielä ole hyväksytty yhden jäsenvaltion parlamentaaristen tarkasteluvaraumien takia. Tällä direktiivillä - jota myös Kreikan hallitus kannatti - on kuitenkin tarkoitus taata turvapaikanhakijoiden aineelliset vastaanotto-olosuhteet. Näitä ovat majoitus, ruoka ja vaatetus sekä päiväraha, joka takaa turvapaikanhakijoille riittävän elintason ja toimeentulon.
Valtioiden on myös tiedotettava turvapaikanhakijoille mahdollisista eduista, taattava heille pääsy työmarkkinoille tietyissä olosuhteissa ja varmistettava, että he saavat tarvittavaa lääketieteellistä hoitoa. Valtioiden on lisäksi varmistettava, että vastaanotto-olosuhteita tarkkaillaan ja valvotaan asianmukaisesti. Valtioiden on myös estettävä väkivalta paikoissa, jotka on tarkoitettu turvapaikanhakijoiden majoittamiseen rajaseuduilla ja asuntoloissa. Kaikilla näillä toimilla on tarkoitus parantaa laillisesti maassa oleskelevien turvapaikanhakijoiden oloja, vaikka heidän olisikin pysyttävä yhdessä ja samassa paikassa.
Hyvät parlamentin jäsenet, Kreikka on hyväksynyt tämän sopimuksen, ja tiedämme, että Kreikan viranomaisten ja Euroopan neuvoston välinen vuoropuhelu parlamentin jäsenen mainitsemista valituksista jatkuu. Komissio kuitenkin tarkkailee tilannetta.
Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, mielestäni Papayannakis otti myös esille kysymyksen valvonnasta. Italiassa parlamentin jäsenillä on oikeus vierailla vankiloissa ja muissa vastaavissa laitoksissa milloin tahansa ja ilman ennakkovaroitusta. Aikooko komissio ehdottaa, että Euroopan parlamentin jäsenet voisivat vierailla vankiloissa ja vastaavissa laitoksissa kaikkialla Euroopan unionissa?

De Palacio
Arvoisa puhemies, voin vastata arvoisalle jäsenelle vain, että olen ottanut ehdotuksen huomioon ja välitän sen kollegalleni Vitorinolle.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viittaan kysymykseeni, joka on nykyisellä listalla kysymys nro 52. Toimitin kysymyksen määräaikaan mennessä ja osoitin sen komission jäsenelle Liikaselle. Kysymys koskee sääntelyn vaikutusten arviointia, ja tiedän, että hän pystyy hyvin käsittelemään tätä aihetta, sillä olen osallistunut moneen hänen yksikkönsä järjestämään seminaariin.
Kun tulin Strasbourgiin tällä viikolla, huomasin, ettei kysymystäni ollut pantu Liikasen vastattavaksi. Parlamentin sihteeristöstä kerrottiinkin, että komissio - ilmeisesti Prodin yksikkö - oli luokitellut kysymykseni uudelleen yleisluonteiseksi, eikä se siten kuuluisi Liikasen alaan. Arvoisa puhemies, haluan todeta kaksi seikkaa.
Ensinnäkin olen keskustellut asiasta Liikasen kanssa, ja jos meillä on tarpeeksi aikaa tänä iltapäivänä, hän on valmistautunut vastaamaan kysymykseen ainakin osittain.
Laajempi kysymys on, voisimmeko pyytää parlamentin sihteeristöä - en syytä parlamenttia millään tavalla, koska asia kuuluu komissiolle - varmistamaan, että jos parlamentin jäsenen kysymys luokitellaan tällä tavalla uudelleen eikä siihen vastaa se komission jäsen, jolle kysymys on alun perin osoitettu, niin saisimme kuulla asiasta. Tällöin voisimme tarpeen vaatiessa muotoilla kysymyksen uudelleen ja siihen voisi vastata se komission jäsen, jolle kysymys on osoitettu. 
Arvoisa puhemies, parlamentin näkökulmasta tuntuu siltä, että komission yksiköt voivat todellakin muilta kysymättä siirtää kysymykset joltain komission jäseneltä ilman, että kysymyksen tehnyt parlamentin jäsen edes tietää asiasta. Ehkä voisitte puhua aiheesta ja ottaa sen esille sihteeristössä niin, että saisimme jatkossa enemmän tietoa näiltä tahoilta. Voinko pyytää, että Liikanen vastaa kysymykseeni, jos vain aika riittää?

Puhemies. -
Yleisesti minun on todettava Harbourille, että meillä on muutama viikko sitten hyväksytty työjärjestys, jossa säädetään oikeastaan kaikesta. Kysymykset kuuluvat komission toimivaltaan, ja sillä on oikeus päättää niiden järjestyksestä ja luokittelusta. Komissio voi tietenkin tehdä virheitä, aivan kuin parlamenttikin. Tämänpäiväisessä luokittelussa kysymystä ei osoitettu Liikaselle, kuten aivan oikein totesittekin.
Minulla ei ole mitään sitä vastaan, että Liikanen vastaa kysymykseenne. Minun on kuitenkin todettava, ettei asia koske pelkästään Liikasta, teitä ja minua: täällä on muita parlamentin jäseniä, joiden kysymykset ovat listalla ja jotka haluavat päästä esittämään ne, ja meillä on käytettävissämme hyvin vähän aikaa.
Toisin sanoen, jos otamme yhden uuden kysymyksen, joudumme luopumaan jostain toisesta, ja tästä tulee hyvin vaikea ennakkotapaus. Te brittinä tiedätte paremmin kuin kukaan muu, kuinka tärkeitä ennakkotapaukset ovat. 
Periaatteessa kysymykseenne vastataan kirjallisesti. Siihen voidaan vastata täällä vain siinä tapauksessa, että varatusta kahdenkymmenen minuutin ajasta jää aikaa yli ja jos Liikanen on valmistautunut vastaamaan siihen, muuten ei.
Liikanen voi joka tapauksessa kertoa mielipiteensä. Koska kerran viittasitte Liikasen mielipiteeseen, annan hänelle puheenvuoron, jotta hän voi kertoa mielipiteensä tästä työjärjestyspuheenvuorosta.

Liikanen
Arvoisa puhemies, komissiolla on tietenkin tällä hetkellä yleinen lähestymistapa vaikutusten arviointiin, sillä pyrimme arvioimaan liiketoimintaa, ympäristökysymyksiä ja sosiaalisia kysymyksiä samalla kertaa. On suuri kunnia, että komission puheenjohtaja on ottanut asiasta täyden vastuun, mutta minulla on ehkä joitain Harbourin kysymykseen liittyviä kysymyksiä, ja voin niihin vastatessani vastata samalla Harbourin kysymykseen.
Puhemies.
Jos vastaus mahtuu varattuun kahdenkymmeneen minuuttiin ja jollei asiasta tule ennakkotapausta - ja olen kuullut Liikasta - sallin lyhyen vastauksen. Muuten vastaaminen ei käy päinsä, ja teille vastataan kirjallisesti.

Puhemies.
Kysymys nro 19 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla.

Puhemies.
Seuraavana on Rodi Kratsa-Tsagaropouloun kysymys nro 20 (H-0876/02):

Aihe: Kreikka ja pienet ja keskisuuret yritykset
Barcelonan huippukokouksessa jäsenvaltioita pyydettiin nopeuttamaan pk-yrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanoa ja komissiota pyydettiin laatimaan vihreä kirja yrittäjähengestä ja pk-yrityksistä. Onko komissio ryhtynyt laatimaan tällaista tekstiä ja jos näin on, mitkä ovat uudet päästrategiat pk-yritysten liiketoiminnan edistämiseksi? Onko komissio jo ryhtynyt arvioimaan pk-yritysten osallistumista nykyisiin niille suunnattuihin yhteisön tukiohjelmiin? Onko erityisesti Kreikan osalta käytettävissä tietoja niiden pk-yritysten lukumäärästä toimialoittain ja yritysten koon mukaan jaoteltuna, jotka ovat tähän mennessä hyötyneet yhteisön myöntämästä rahoituksesta (enemmän kuin sen 1 000 euron tuen verran, jota myönnetään Kreikan alueellisen kehityksen ministeriön "Verkostoitukaa"ohjelmasta), sekä tällä rahoituksella aikaansaaduista tuloksista?

Liikanen
Komissio on sitoutunut parantamaan pienten yritysten toimintaympäristöä. Olemme noudattaneet tätä linjaa jo monia vuosia. Pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja on ollut arvokas väline työmme keskittämisessä ja vahvistamisessa.
Monet peruskirjan suositukset koskevat kysymyksiä, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden vastuulle. Komission työn tavoitteena onkin pääasiassa auttaa jäsenvaltioita parantamaan pienyritystensä toimintaympäristöä. Komissio on tyytyväinen Barcelonan Eurooppa-neuvoston vaatimukseen, että jäsenvaltiot nopeuttaisivat peruskirjan täytäntöönpanoa. Tämä on auttanut pitämään pienyritykset keskeisellä sijalla politiikassa.
Sain tilaisuuden keskustella puheenjohtajamaa Kreikan edustajien kanssa viime viikolla, ja yksikköni on erikseen tavannut viranomaisia kaikista jäsenvaltioista ja myös Kreikan kehitysministeriön edustajan arvioidakseen edistymistä peruskirjan noudattamisessa. Komissio tiedottaa ensi viikolla peruskirjan täytäntöönpanosta, mutta voin jo todeta, että jäsenvaltiot ovat edistyneet vuonna 2002 lupaavasti erityisesti yrittäjäkoulutuksessa ja sääntelyn parantamisessa. Sääntelyn parantaminen on tällä hetkellä komission ensisijaisia tavoitteita.
Viittaan jäsen Harbourin kysymykseen ja totean, että parempaan sääntelyyn kuuluu komissiossa ensinnäkin avoin kuulemismenettely, jotta pienet ja keskisuuret yritykset eivät ylläty, kun uutta lainsäädäntöä ehdotetaan. Lisäksi siihen kuuluu vaikutusten arviointi, jossa pyrimme arvioimaan yhtenäisellä tavalla niitä vaikutuksia, joita yrityksille, erityisesti tietenkin pienille ja keskisuurille yrityksille, aiheutuu mistä tahansa uudesta komission lainsäädäntöaloitteesta.
Tänä vuonna sovimme suullisesti niistä kysymyksistä, joista tehdään tällainen laaja taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöön liittyvien vaikutusten arviointi. Yksityiskohtainen tilannekatsaus kaikista pieniä ja keskisuuria yrityksiä hyödyttävistä yhteisön toimenpiteistä julkaistaan myös ensi viikolla, kun komissio esittää kattavan selvityksen yrittäjyydestä sekä pienten ja keskisuurten yritysten toiminnasta. Toivon, että komissio voi samalla hyväksyä yrittäjyyttä koskevan vihreän kirjan.
Vihreällä kirjalla on tarkoitus käynnistää keskustelu mahdollisimman monen merkittävän sidosryhmän välillä kahdesta tärkeästä aiheesta:
miten lisätä yrittäjien määrää
kuinka yrityksiä voi vauhdittaa kasvuun.
Vihreässä kirjassa yrittäjyys määritellään ajattelutavaksi. Siinä keskitytään yrittäjyyskäyttäytymiseen liittyvän politiikan asemaan niin uusien kuin kokeneidenkin yrittäjien keskuudessa. Siinä pohditaan myös yhteiskunnan vaikutusta yrittäjyyteen liittyviin aloitteisiin ja riskinottoon.
Vihreässä kirjassa ehdotetaan yhtenäistä lähestymistapaa, johon osallistuu päättäjiä niin yhteisön, jäsenvaltioiden kuin aluetasonkin yksiköistä. Tarkoituksena on vastata yrittäjien tarpeisiin yhtenäisesti. Komissio voi auttaa jäsenvaltioita jakamaan kokemuksiaan ja vertailemaan tuloksia.
Vihreässä kirjassa esitellään kolme keskeistä toimintakokonaisuutta:
esteiden poistaminen yritysten kehittymiseltä ja kasvulta,
yrittäjyyden riskien ja siitä saadun palkkion tasapainottaminen ja
yrittäjyyttä arvostava yhteiskunta.
Vihreässä kirjassa esitetään jokaisesta mainitusta kohdasta joitain keskustelunaiheita.
Yhteisön rahoitusta saaneista pienistä ja keskisuurista yrityksistä on kerätty joitain perustietoja, mutta kokonaiskäsityksen muodostaminen vaatisi enemmän aikaa ja perusteellisempaa tutkimista.
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE).
Kiitos vastauksestanne, arvoisa komission jäsen. Ainut yksityiskohtainen tieto vastauksessanne oli, että vihreää kirjaa valmistellaan ja että se liittyy Euroopan unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden yhteiseen hankkeeseen, jolla on tarkoitus lisätä yrittäjyyttä, vauhdittaa Euroopan talouskasvua ja luoda siten lisää työpaikkoja. 
Kaipaan lisää yksityiskohtaisempia tietoja ja luulen, että teidän kannattaisi käyttää tähän enemmän aikaanne. Kun nimittäin tänään keskustelimme pitkään Lissabonin strategiasta puheenjohtajamaa Kreikan esiteltyä tärkeimmät tavoitteensa, näimme, ettei asettamiimme tavoitteisiin ole helppo päästä. Pienten ja keskisuurten yritysten kehittäminen on paras tapa tukea Euroopan talouden kilpailukykyä.
Odotan, mitä tietoja saan vastaukseksi kysymyksiini ensi viikolla julkaistavasta komission selvityksestä, ja pidätän itselläni oikeuden esittää kysymykseni uudelleen ja pyytää yksityiskohtaisia vastauksia yksityiskohtaisiin kysymyksiin.

Puhemies.
Seuraavana on Paul Rübigin kysymys nro 21 (H-0879/02):

Aihe: Ulkopuolisten sertifioijien asema EU:ssa
Euroopan komissio valmistelee parhaillaan CE-merkintää koskevaa uutta lähestymistapaa ja sitä koskevaa tulevaa järjestelmää. Eurooppalaisten pk-yritysten näkökulmasta katsottuna on erityisen tärkeää, että eurooppalaiset ulkopuoliset sertifioijat voivat jatkossakin varustaa kaikki tuotteet omalla merkinnällään. Erityisesti maailmanlaajuista kilpailua ja kuluttajansuojaa silmällä pitäen olisi tärkeää, että kaikki kansalaiset tunnistaisivat ulkopuolisten sertifioijien merkinnät. Muilla kuin eurooppalaisilla sertifioijilla on nimittäin mahdollisuus milloin tahansa varustaa tuotteet omalla nimellään tai omalla tavaramerkillään sen jälkeen, kun ne ovat tarkistaneet tuotteet.
Miten Euroopan komissio aikoo ottaa nämä eurooppalaisten sertifiointiyritysten vahvistamista koskevat näkökohdat huomioon CE-merkintää koskevassa uudessa lähestymistavassaan?

Liikanen
Pian ilmestyy tiedonanto uudesta lähestymistavasta ja sen toimeenpanon parantamisesta. Sen tavoitteena on tutkia laajan tuotevalikoiman kattavien, uuden lähestymistavan direktiivien kokonaistilanne. Tavoitteena on myös paljastaa mahdolliset heikot kohdat ja hahmotella korjaavia toimenpiteitä, joilla uuden lähestymistavan direktiivien soveltamista voidaan parantaa.
CE-merkintöjen yhdenmukaisuus on yksi tärkeimmistä parannusta vaativista näkökohdista. CE-merkintä, jota vaaditaan useimmissa uuden lähestymistavan direktiiveissä, on suunnattu markkinoiden valvonnasta vastaaville jäsenvaltioiden viranomaisille. Tämä merkintä kertoo, että tuote on yhteisössä voimassa olevien, valmistajaa sitovien vaatimusten mukainen.
Tiedonannossa käsitellään myös CE-merkintöjen ja vapaaehtoisten merkintöjen välistä suhdetta. Komissio on toteuttanut online-kyselyn uuden lähestymistavan sidosryhmien parissa. CE-merkinnöistä voidaan todeta, että komissio on ottanut huomioon suurimman osan kyselyyn vastanneiden mielipiteistä. Keskeinen ajatus on, että vapaaehtoiset lisämerkinnät eivät ole ristiriidassa CE-merkintöjen kanssa, kunhan ne eivät aiheuta sekaannusta tai niiden merkitys tai tarkoitus ei ole päällekkäinen CE-merkinnän kanssa. Lisämerkinnät tuovat usein myös lisäarvoa kuluttajille, käyttäjille, viranomaisille ja kaikille, joille ne osoitetaan.
Ulkopuoliset sertifioijat ovat joillain aloilla jo mukana CE-merkintään johtavassa vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyssä. Usein vaaditaan myös, että tuotteen tunnistenumero on CE-merkinnän vieressä. Niillä vaatimustenmukaisuuden arvioinnin aloilla, joihin ei sovelleta yhdenmukaistettuja direktiivejä, ulkopuolinen sertifiointi on sallittua ja jopa toivottua, koska se kertoo tuotteen kohderyhmälle, että kyseinen viranomainen on testannut joitakin tuotteen ominaisuuksia ja sertifioinut ne.
Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, kiitän komission jäsentä, sillä uskon, että ulkopuolinen sertifiointi on meille tärkeä aihe tulevaisuudessa. CE-vastaavuusmerkintä tarkoittaa todellakin, että tuote täyttää kaikki yhteisön asettamat vaatimukset ja on täällä laillinen. Asia on kuitenkin niin, ettei yleisö tyydy pelkkään laillisuuden osoittamiseen. Se toivoo ulkopuolista ja tietenkin puolueetonta sertifiointia, jotta paremmat tuotteet erottautuisivat paremmin. Päädymme siis käytännön syistä laatupyramidiin, jonka alin taso olisi CE-merkintä. Standardimerkintää tarvittaisiin osoittamaan, että tuotteen laatu, käytettävyys tai turvallisuus on oleellisesti CE-merkintään vaadittavaa parempi.
Mielestäni tällainen asteittain ylenevä laatumerkintä olisi tärkeä kuluttajien ja yleisön kannalta.

Liikanen
Kiitän jäsen Rübigiä siitä, että hän on kiinnostunut vaatimustenmukaisuuden arvioinnista. Vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevat uuden lähestymistavan direktiivit eivät yleensä kuulu niihin poliittisiin kysymyksiin, jotka pääsevät etusivulle.
Kysymykset ovat tärkeitä niin pienille ja keskisuurille yrityksille kuin kaikille muillekin yrittäjille. Ne mahdollistavat yritysten toiminnan sisämarkkinoilla ja maailmanlaajuisesti, oli sitten kyseessä pieni tai suuri yritys. Toisaalta niiden avulla myös kuluttajan eduille annetaan asianmukainen painoarvo.
Toivon, että parlamentti löytää tavan käsitellä perusteellisesti pian ilmestyvää tiedonantoamme.

Puhemies. -
En todellakaan aio luoda huonoja ennakkotapauksia. En vastusta sitä, että Liikanen vastaa osittain kysymykseen - ei kysymykseen 53 vaan kysymykseen 20b. Jos Liikanen kuitenkin katsoo kysymyksen olevan paljon yleisempi ja jos komissio hänen mielestään on toiminut oikein luokitellessaan kysymyksen Prodin vastattavaksi, kysymykseen vastataan kirjallisesti.

Liikanen
Haluaisin ensinnäkin viitata vastaukseen, jonka puheenjohtajamme tänään antaa.
Komissio on tehnyt ensi kertaa ehdotuksen, jolle on tehty näin laaja, työllisyyden suuntaviivoihin liittyvä vaikutusten arviointi. Sisäisen työmme kannalta on tärkeää, että pidämme kiinni tällaisesta vaikutusten arvioinnista. Toivomme, että parlamenttikin hyötyy tästä. Lainsäädäntöä käsitellessään parlamentti voi kunnolla arvioida komission ehdotusta. Seuraava haaste on, miten parlamentti ja neuvosto voisivat arvioida komission ehdotukseen mahdollisesti tekemiään muutoksia. Tämä kysymys otetaan esille parlamentin, neuvoston ja komission tulevissa neuvotteluissa.
Puheenjohtajamme vastausta lainaten: meillä on tilaisuus keskustella asiasta tarkemmin.

Puhemies. -
Jäsen Rübig, saatte joka tapauksessa kirjallisen vastauksen kysymykseen nro 52.
Komission jäsenelle Pattenille osoitetut kysymykset
Puhemies.
Seuraavana on Bart Staesin kysymys nro 22 (H-0832/02):

Aihe: YUTP: Kosovon tulevaisuudennäkymät
Viimeaikaiset kontaktit Kosovon poliittisiin johtajiin ovat osoittaneet minulle, että Kosovon nuorilla instituutioilla on suuria vaikeuksia niiden etsiessä aitoa ja tehokasta toimintatapaa, eikä vähiten sosiaalis-taloudellisella alalla. Minun ei tarvitse kuvata Kosovon tuskallista taloustilannetta, koska se tunnetaan hyvin. Kosovoa olisi kiireellisesti autettava laatimaan politiikka, jolla houkutellaan investointeja. Suurena ongelmana on, että voimassa oleva perussäädös kieltää Kosovon viranomaisia tavoittelemasta tällaista politiikkaa. Kosovo ei nykyisin voi tehdä kansainvälisiä kauppasopimuksia tai ottaa lainaa kansainvälisiltä rahoituslaitoksilta. Maa tarvitsee selvästi autonomisen perussäädöksen. Kysynkin komissiolta, mitä tulevaisuudennäkymiä komissio voi tarjota tässä asiassa, ja voivatko Kosovon instituutiot laskea sen varaan, että Kosovo saa tulevaisuudessa erittäin laajan autonomian?

Patten
Haluaisin korostaa, että YK:n turvallisuusneuvosto on määritellyt Kosovon institutionaalisen järjestyksen ja vastuunjaon, ja niitä kaikkien osapuolien, myös Kosovon väliaikaisen itsehallinnon, on kunnioitettava. Kosovon talouden nykytila on selkeästi menneisyyden poliittisten ja taloudellisten laiminlyöntien sekä vuotta 1999 edeltävän sorron seurausta. Tilanne on vaatinut viimeisten kolmen vuoden aikana paljon taloudellista tukea YK:n väliaikaiselta hallinnolta ja erityisesti sen Euroopan unionin pilarilta. Sodan repimä alue on nyt taloudellisesti vakaa, perusinfrastruktuuri on korjattu, euro on otettu käyttöön ja markkinataloutta tukevaa sääntelykehystä ollaan laatimassa. Uusi tullilaitos kerää Kosovon budjettiin kipeästi kaivattuja tuloja.
Olemme edelleen aidosti sitoutuneet tukemaan Kosovon elvyttämistä ja toimimme paikan päällä muun muassa oikeusvaltion vakauttamiseksi. Tämä on ensiarvoisen tärkeää ulkomaisten suorien sijoitusten houkuttelemiseksi. Paljon työtä on vielä jäljellä, mutta on pidettävä mielessä, mikä oli lähtötaso.
Komissio on lisäksi voinut antaa Kosovon hyötyä Euroopan unionin vakauttamis- ja assosiaatioprosessin useista välineistä, jopa ilman päätöstä sen tulevasta asemasta. Näin on varmistettu, ettei se jää jälkeen ympäröivään alueeseen verrattuna.
Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen hallinnon operaatio Kosovossa (UNMIK) on myös selvittämässä monilta kansainvälisiltä rahoituslaitoksilta, miten Kosovon olisi mahdollista saada niiltä rahoitusta, vaikkei Kosovon lopullisesta asemasta ole tehty päätöstä.
UNMIK tutkii vakauttamissopimuksen yhteydessä mahdollisuuksia liittää Kosovo alueellisen kaupan vapauttamisprosessiin. Se on jo hyväksynyt Kaakkois-Euroopan alueellisia energiamarkkinoita koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan.
Lyhyesti sanottuna olemme edenneet todella paljon ja löytäneet luovia tapoja parantaa Kosovon taloudellista tilannetta, ja näin toimimme myös jatkossa. Meidän ja YK:n toimet vastaavat varmasti parlamentin jäsenen kysymyksessään mainitsemaa luovaa politiikkaa, vaikkakin ratkaisematon kysymys Kosovon asemasta tuo lisähaasteita niin kansainvälisille kuin paikallisillekin viranomaisille. Tämä ei saisi estää meitä tavoittelemasta tervettä talouspolitiikkaa ja rakenneuudistuksia, jotka ovat toteuttamiskelpoisia ja tarpeen talouskasvun varmistamiseksi ja kosovolaisten hyvinvoinnin takaamiseksi.

Staes (Verts/ALE). -
Toivon, ettei tekniikan pettäminen kuvaa Kosovon tilannetta, sillä tiedämmehän kaikki, että joskus sattuu sähkökatkoksia, kun sähkönjakelu ei vielä toimi kunnolla. Kiitän lämpimästi komission jäsentä Pattenia hänen vastauksestaan. Se oli yksityiskohtainen, ja siinä otettiin huomioon todellinen tilanne. Kysymykseni innoittajana ovat oikeastaan olleet keskustelut Kosovon yhteisön edustajien kanssa, niin Haradinajin puolueen edustajien kuin Ibrahim Rugovan johtaman demokraattisen liiton edustajienkin kanssa. Joka tapaamisessamme molempien puolueiden edustajat toteavat, ettei Kosovon asemaa ole vielä määritelty, mikä vaikeuttaa heidän työtään huomattavasti. He pyytävät, että yrittäisimme tosissamme saada aikaan sen, että he voisivat olla yhteydessä kansainvälisiin rahoituslaitoksiin huolimatta Kosovon nykyisestä asemasta. Tiedämme, että paljon on tapahtunut. Sota käytiin melkein kolme ja puoli vuotta sitten. Eikö Euroopan unionin, jolla on tarpeeksi sananvaltaa kansainvälisissä laitoksissa, ole mahdollista pyrkiä auttamaan Kosovoa, jotta se voisi neuvotella Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston kaltaisten laitosten kanssa YK:n yhteydessä? Kysymys tulee suoraan kosovolaisilta.
Patten
Hyvä parlamentin jäsen, totean aluksi, että olen iloinen siitä, että tekniikan ansiosta lisäkysymyksenne lopulta välittyi minulle.
Haluaisin kommentoida kahta seikkaa. Olen pitkälti samaa mieltä YK:n Kosovo-siviilioperaation johtajan Steinerin kanssa siitä, että Kosovon todellisena tavoitteena lähivuosina on saavuttaa ensin asetetut vaatimukset ja miettiä vasta sitten asemaansa. Haluamme Kosovon laativan sellaista politiikkaa ja sellaiset toimeenpanevat yksiköt, joiden avulla se voi entisestään lähentyä Euroopan unionia alueen muiden valtioiden tavoin.
Arvoisa jäsen on oikeassa todetessaan, että ongelmana Kosovossa on, että muuttuessaan taloudellisesti omavaraiseksi ja tullessaan riippumattomammaksi tuesta se toivoo tietenkin lainaa kansainvälisiltä rahoitus- ja muilta laitoksilta. Kosovon asema on tämän kannalta joiltakin osin ongelmallinen. Neuvottelemme asiasta kansainvälisten rahoituslaitosten, erityisesti Euroopan investointipankin, kanssa. Toivon todellakin, että voimme ratkaista asian tavalla, jonka avulla Kosovo voi lakata olemasta riippuvainen tuista ja alkaa ottaa lainaa ja myös hoitaa lainojaan, kuten miltä tahansa samassa tilanteessa olevalta taloudelta voisi odottaa.

Puhemies.
Seuraavana on Bernd Posseltin kysymys nro 23 (H-0866/02):

Aihe: Kosovon asema
Olisiko komissio valmis laadituttamaan eri vaihtoehtoja Kosovon tulevaksi asemaksi ja esittämään ne neuvostolle ja parlamentille keskustelun pohjaksi, vai katsooko komissio, että on muita keinoja käydä vihdoinkin käsiksi tähän ongelmaan?

Patten
Kosovon nykyinen asema on määritelty YK:n turvallisuusneuvoston 10. kesäkuuta 1999 antamassa päätöslauselmassa 1244. Turvallisuusneuvoston on siten myös tehtävä päätös Kosovon lopullisesta asemasta. Kansainvälinen yhteisö ei ole asettanut selkeää määräaikaa, johon mennessä aiheesta olisi keskusteltava. Ei siis ole myöskään komission tehtävä laatia suunnitelmia Kosovon tulevasta asemasta.
Euroopan unioni tukee täysin Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen hallinnon operaation Kosovossa (UNMIK) harjoittamaa politiikkaa, johon juuri viittasin ja jonka mukaan vaatimukset on täytettävä ennen Kosovon aseman määrittämistä. YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi tämän linjan kokouksessaan 24. huhtikuuta viime vuonna.
UNMIK on määritellyt tarkat demokratian ja markkinatalouden uudistusta, ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia koskevat kriteerit, joita tarvitaan Kosovon valmistautuessa tuleviin haasteisiin. Asetetut perusvaatimukset on täytettävä ennen kuin neuvottelut asemasta voivat käynnistyä.
Kosovo on olennainen osa aluetta, jota varten olemme luoneet vakauttamis- ja assosiaatioprosessin sen tuomiseksi lähemmäksi Euroopan unionin rakenteita. Olemme varmistaneet, että vaikka Kosovon asemaa ei ole määritelty, se voi silti hyötyä vakauttamis- ja assosiaatioprosessista.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, tiedän kyllä, että Kosovon nykyinen asema määritellään YK:n päätöslauselmassa. Yksinkertainen totuus on kuitenkin, että meidän on tarkasteltava myös tulevaisuutta. Tässä näenkin ongelman: mikään merkittävä sijoittaja ei halua sijoittaa Kosovoon, jollei tiedetä, millainen tulevaisuus aluetta pitkällä aikavälillä odottaa. Jolleivät ihmiset tiedä, millaiset maan tulevaisuudennäkymät ovat, he yrittävät jatkossakin muuttaa maasta sen sijaan, että suuntaisivat tarmonsa Kosovoon.
Siispä kysyn seuraavaa: käydäänkö Euroopan unionin ja Kosovon edustajien välillä mitään vuoropuhelua, jossa näitä kysymyksiä edes pohdittaisiin? Nykyinen tilanne ei nimittäin voi jatkua ennallaan vuosikymmeniä, emmekä voi vain jäädä odottamaan tulevaisuutta välinpitämättöminä ilman mitään ennakkosuunnitelmia.

Patten
Hyvä parlamentin jäsen, olette kyllä oikeassa siinä, että Kosovoon olisi tärkeää houkutella ulkomaisia sijoituksia. Luulenpa kuitenkin, että kaikilla potentiaalisilla sijoittajilla on suurempiakin huolenaiheita kuin Kosovon perustuslaillinen asema. Nämä huolet liittyvät etenkin oikeusvaltioon, järjestyksenpitoon, järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja poliittiseen infrastruktuuriin, jonka vallitessa heitä kannustetaan sijoittamaan. Kuten jo totesin, kannatankin siksi YK:n pääsihteerin erityisedustajan Steinerin esittämää näkemystä, jonka mukaan Kosovon tämänhetkinen tehtävä on keskittyä vaatimusten täyttämiseen eikä kuormittaa poliittista prosessia neuvotteluilla Kosovon asemasta. Olemme tietenkin keskustelleet mainitsemistanne poliittisista kysymyksistä Kosovon edustajien kanssa.
Olen todella tyytyväinen siihen, että niinä kolmena viime vuonna, joina olen vieraillut Kosovossa, ei vain taloudellinen ja sosiaalinen tilanne ole muuttunut, vaan maahan on myös asetettu kosovolaisten toiveiden mukainen väliaikaishallinto. Se on mielestäni edistysaskel, mutta toivon kovasti, että paikalliset poliitikot tunnustavat käymissään keskusteluissa, että aivan aluksi on luotava perusta Kosovon talous- ja sosiaalielämälle, olivat heidän toiveensa Kosovon aseman suhteen mitkä hyvänsä.
Staes (Verts/ALE). -
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, mielestäni on hyvä, että viittaatte arvoisaan jäseneen, joka kannattaa vaatimusten täyttämistä ennen asemasta neuvottelua. Kyseessä on joko-tai-lähestymistapa. Eikö tavoitteena olisi kuitenkin oltava sekä-että-lähestymistapa? Olen täysin samaa mieltä kanssanne vaatimuksista, mutta eikö meidän tulisi samaan aikaan miettiä Kosovon asemaa? Mielestäni sekä-että-lähestymistapa sopii paremmin. Se tarjoaa kosovolaisille enemmän toivoa ja tuo lisää mahdollisuuksia. Vain tämän halusin tuoda esille.

Patten
Ei ole kohtuutonta sanoa, että pitäisi edetä askel kerrallaan. En missään tapauksessa tarkoita, että keskustelu Kosovon asemasta olisi merkityksetön Kosovolle ja sen tulevaisuudelle. Tarkoitan vain, että Kosovon kannalta olisi mielestäni parasta, jos se keskittäisi voimansa vaatimusten täyttämiseen. Tämä ei suinkaan tarkoita, että aiomme lykätä YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman ehdoista käytävää keskustelua loputtomiin. "Asiat tärkeysjärjestykseen" ei tällä hetkellä ole mikään huono neuvo kosovolaisille.

Puhemies.
Seuraavana on Torben Lundin kysymys nro 24 (H-0836/02):

Aihe: Israelin sotilaallinen toiminta ja menetetyt EU:n varat
EU on rahoittanut useita hankkeita palestiinalaisalueilla mm. demokratian rakentamiseksi ja ihmisoikeuksien turvaamiseksi. Pyydän komissiota tekemään selvityksen siitä, mitä hankkeita EU rahoittaa palestiinalaisalueilla, ja selvityksen siitä, kuinka suurta tuhoa Israelin sotilaallinen toiminta on aiheuttanut EU:n rahoittamille hankkeille.
Lopuksi pyydän komissiota ilmoittamaan, miten Israelin sotilaallinen toiminta palestiinalaisalueilla vaikuttaa Israelin mahdollisuuksiin saada tukea EU:lta, ja miten se vaikuttaa EU:n ja Israelin suhteisiin yleensä.

Patten
Neuvoston pyyntöä noudattaen komissio laati viime vuoden tammikuussa luettelon hankkeista, joita Euroopan unioni tai jäsenvaltiot olivat rahoittaneet ja jotka Israelin asevoimat olivat tuhonneet tai joita ne olivat vahingoittaneet. Komission Jerusalemin edustusto on äskettäin päivittänyt luetteloa tuhotuista hankkeista yhteistyössä Euroopan unionin jäsenvaltioiden Jerusalemissa ja Ramallahissa sijaitsevien edustustojen kanssa. Vahinkojen arvioitu kokonaissumma oli noin 24 miljoonaa euroa 14. joulukuuta viime vuonna. Arviointi koskee vain konkreettista infrastruktuuria, eikä huomioon ole otettu epäsuoria vahinkoja, kuten hankkeiden viivästymisiä tai lykkääntymisiä.
Arviot vahingoista esitettiin yleisten asiain neuvostolle viime vuonna 28. tammikuuta. Yleisten asiain neuvosto puolestaan pyysi Israelin hallitusta lopettamaan nämä toimet ja pidätti itsellään oikeuden vaatia korvauksia sopivassa yhteydessä. Asiasta keskusteltiin myös tämän jälkeen EU-Israel-assosiaationeuvoston kokouksessa 21. lokakuuta 2002.
Euroopan unionin kansainvälisessä yhteisössä esittämä kanta on, että perusinfrastruktuurin ja rakennusten mielivaltaisella tuhoamisella on kielteiset seuraukset. Se viivästyttää taloudellisen, sosiaalisen ja humanitaarisen tilanteen kohentamiseksi tehtäviä toimia Länsirannalla ja Gazan alueella, joiden asukkaista köyhyysrajan alapuolella on nyt yli 60 prosenttia ja työttöminä noin 50 prosenttia. Talouden romahtaminen ja syvenevä humanitaarinen kriisi vievät kaiken toivon ja samalla murskaavat kaikki niin israelilaisten kuin palestiinalaistenkin toiveet vakaudesta ja turvallisuudesta.
Israelilaisten keskitulot asukasta kohden ovat melko korkeat, joten maa ei voi saada MEDA-ohjelmista kahdenvälistä Euroopan unionin rahoitusta. Israelin hallitus ja Israelin julkiset laitokset eivät siis saa rahoitusta Euroopan unionin apuvaroista. Joidenkin Israelin ja palestiinalaisalueiden kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden on mahdollista hakea tukea hankkeisiin, joiden tarkoituksena on tukea rauhanprosessia. Mielestämme näitä hankkeita olisi jatkettava joka tapauksessa.
Jotkin järjestöt ovat ehdottaneet, että Israelia vastaan asetettaisiin kauppapakotteita, ja tästä on keskusteltu parlamentissa. Minun täytyy ilmaista oma vankka mielipiteeni: se, että lakattaisiin soveltamasta assosiaatiosopimusta, jolla annetaan perusta Euroopan unionin ja Israelin kauppasuhteiden lisäksi myös poliittiselle vuoropuhelulle, ei auttaisi millään tavoin Israelin viranomaisia ymmärtämään sitä, miksi Euroopan unioni ja niin monet sen kansalaiset ovat huolissaan.
Suuntaa-antava taulukko Euroopan unionin palestiinalaishallinnolle antamasta taloudellisesta avusta vuosina 1994-2002 sekä päivitetty taulukko arvioiduista tuhoista toimitetaan suoraan kysymyksen esittäjälle.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä Pattenia hyvin tarkasta ja kaikin puolin tyydyttävästä vastauksesta. Meidän kaikkien mielestä Lähi-idän tilanne on varmastikin koston kierre, jota on vaikea edes kuvitella. Mielestäni Israelin aseellinen toiminta tekee miltei mahdottomaksi ajatella, että palestiinalaiset voisivat yhdessä saada aikaan hyvin toimivan yhteiskunnan.
Vastauksena ainoaan lisäkysymykseeni haluaisin kuulla, vaikuttavatko nykyiset Israelin Gazan alueella ja Länsirannalla harjoittamat sotatoimet EU:n palestiinalaisille osoittamiin tukiin. Onko sotatoimilla mitään vaikutusta, vai yrittääkö EU pitää ennallaan tuen, jota se tällä hetkellä pystyy antamaan palestiinalaisten yhteiskunnan kehittämiseksi?
Mielestäni kaikkea tätä kuvaa todella havainnollisesti se, ettei Palestiinan alueella ole ollut mahdollista järjestää edes demokraattisia vaaleja sen tilanteen vuoksi, johon Israel on palestiinalaiset saattanut.
Patten
Haluaisin tehdä kaksi huomautusta.
Me kaikki tuomitsemme terroriteot. Me kaikki tuomitsemme itsemurhaiskut. Moni meistä miettii, onko julkisten palveluiden infrastruktuurin ja palestiinalaishallinnon tuhoaminen oikea tapa kitkeä terrorismi palestiinalaisalueilta. En ole varma, mitä tekemistä palestiinalaisalueiden tilastotoimiston vaurioittamisella - miltei tuhoamisella - on terrorismin kitkemisen kanssa. Hyvin usein sivustakatsojista näyttää siltä, kuin kaikkea palestiinalaisalueiden institutionaalista toimintaa vastaan hyökättäisiin, oli se sitten julkista tai yksityistä, oli kyseessä viranomaisten hallintorakenne tai kansalaisyhteiskunnan organisaatio. Mielestäni tällainen on täysin vääränlaista politiikkaa, varsinkin jos halutaan pitää kiinni palestiinalaisten poliittisista näkymistä sekä pysytellä rauhaan ja turvallisuuteen johtavalla tiellä.
Vastaan seuraavaksi kysymykseen Palestiinalle osoitetusta tuesta. Jatkamme todella tarkkaan valvotun ja seuratun tuen antamista palestiinalaishallinnolle tukemalla esimerkiksi lääkäreiden ja sairaanhoitajien palkkoja sekä perusinfrastruktuuria. Aloitimme tuen antamisen, kun Israel lakkasi maksamasta verotuloja palestiinalaishallinnolle. Olemme kuuluneet palestiinalaishallinnon suurimpiin tukijoihin, ja meitä on syyttä kritisoitu siitä. Palestiinalaishallinnon ylläpitäminen on kuitenkin tärkeä osa rauhanprosessin jatkumista. Annamme edelleen paljon muutakin tukea, kuten humanitaarista apua. Ennen joulua ilmoitimme tukevamme 30 miljoonalla eurolla niitä Palestiinan kuntia, jotka olivat kärsineet pahimmin vihamielisyyksistä. Tarjoamme 10 miljoonan euron lainarahaston pienille ja keskisuurille yrityksille. Voin toimittaa lisätietoja kaikesta tuesta, jota olemme antaneet palestiinalaishallinnolle. Olen tosin pahoillani siitä, ettei tuella ole onnistuttu luomaan rauhanomaisen poliittisen tulevaisuuden kannalta niin tärkeää taloudellista ja sosiaalista perustaa.

Schröder, Ilka (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin tietää, onko komissio tarkastellut syytöksiä Israelin näkökulmasta. Palestiinan infrastruktuurin tuhoamisen jälkeen syytöksiä esitettiin nimenomaan silloin, kun tuhotulla infrastruktuurilla oli jotain tekemistä Israelia ja Israelin siviilejä vastaan kohdistettujen terroritekojen kanssa riippumatta siitä, olivatko nämä siviilit syntyjään juutalaisia vai arabeja. Haluaisin tietää, mitä komissio on tästä päätellyt.
Patten
Kuten totesin vastauksessani edelliseen lisäkysymykseen, saattaa olla, että joitakin hankkeita ja infrastruktuuria on saatettu tuhota oikeutetun terrorisminvastaisen toiminnan yhteydessä. Tällöin toiminta on ollut suhteessa siihen väkivaltaan, jota sillä pyritty hillitsemään.
Tämä voi olla totta joissain tilanteissa, mutta meistä on ollut yllättävää, miten palestiinalaisjärjestö toisensa jälkeen on tuhottu tai niitä on vahingoitettu pahoin ikään kuin jotkut luulisivat, että perimmäisenä tarkoituksena olisi estää palestiinalaisia luomasta tulevan palestiinalaisvaltion hallintorakenne.
Otan esille kaksi esimerkkiä, joihin viittasin jo aiemmin. Miten maarekisterin tuhoaminen voi auttaa terrorismin kukistamisessa? Voiko tilastotoimiston vaurioittaminen olla esimerkki muusta kuin tarpeettomasta tuhoamisesta? Sen tuhoaminen ei ole edes kovin järkevää, koska suurin osa tilastotoimiston aineistosta on vapaasti käytettävissä Internetissä. On vaikea ymmärtää näiden toimien oikeutusta. Totesin saman asian jo aiemmin, ja samaa mieltä on ministerineuvosto. Samaa pitäisi Israelin viranomaisten miettiä älykkäämmällä ja myötätuntoisemmalla tavalla kuin tähän saakka.

Puhemies.
Seuraavana on Olivier Dupuis'n kysymys nro 25 (H-0843/02):

Aihe: Euroopan ääni -radioasema
Vastauksessaan kysymykseen H-0234/02

Patten
Komissio on arvoisan jäsenen kanssa samaa mieltä motiiveista ja tavoitteista sekä erityisesti siitä, että tiedonsaantia lisäämällä voidaan parantaa ihmisoikeuksien kunnioittamista.
Näemme kuitenkin kaksi asiaa eri tavalla. Ensimmäinen on ehdotetun hankkeen valintakelpoisuus nykyisten rahoitusperusteiden ja -menettelyiden valossa. Toinen näkemysero koskee kustannuksia, jotka syntyisivät hankkeen alkurahoituksesta ja ylläpitokuluista.
Tällaisia hankkeita ei sisälly toukokuussa 2001 julkaistuun komission tiedonantoon Euroopan unionin asemasta ihmisoikeuksien ja demokratian edistämisessä kolmansissa maissa eikä myöskään eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen vuosiksi 2002-2004 laadittuun ohjelma-asiakirjaan. Hankkeiden valintaa säätelevässä ohjelma-asiakirjassa määritellään tukikelpoiset aiheet, kuten sananvapaus vapaissa tiedotusvälineissä. Aiheet määriteltiin sittemmin tarkemmin, kun suunniteltiin eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen 29 kohdemaahan suunnattuja tiedustelumatkoja. Nämä uudelleen määritellyt aiheet, jotka sulkivat pois alueellisten hankkeiden mahdollisuuden, muodostivat perustan kansainväliselle ehdotuspyynnölle, joka julkistettiin heinäkuussa 2002. Ehdotukset piti jättää 5. marraskuuta.
On silti todennäköistä, että tulevien ehdotuspyyntöjen myötä demokratisoitumista, hyvää hallintotapaa ja oikeusvaltiota vahvistavien hankkeiden valintaperusteita muutetaan siten, että myös alueelliset hankkeet voidaan ottaa huomioon. Tässä yhteydessä hakijan olisi mahdollista esitellä Euroopan ääni -radioasemaa koskeva hanke. Tässä herää kuitenkin kysymys kustannuksista. Hakemukset hyväksytään vain, jos ne täyttävät hakuoppaassa määritellyt yleiset valintaehdot, muun muassa ehdon siitä, että apuraha myönnetään hankkeen yksityiskohtaisten toimintojen rahoittamiseen eikä niinkään yleisiin toimintakuluihin. Käytettiin vertailukohtana kumpaa tahansa, radioaseman perustamiskustannukset ovat korkeat, ja siihen tarvittaisiin luultavasti pysyvää, vuosittaista perusrahoitusta, johon tämä budjettikohta ei sovellu. Internetin käyttö samoihin tavoitteisiin pääsemiseksi voisi olla sopivampi etenemistapa.

Dupuis (NI).
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne, joka avaa uusia tulevaisuudennäkymiä. Aion lukea kirjallisen vastauksenne todella tarkkaan, kun saan sen. Ette vastannut tarkkaan kysymykseeni kustannuseroista 130 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maksavan Amerikan ääni -radioaseman ja toisen hyvin tehokkaan, monien aasialaisten tunteman, vain 30 miljoonaa dollaria vuosittain maksavan Vapaa Aasia -radioaseman, välillä. Kolmekymmentä miljoonaa kuulostaa jo mahdolliselta suhteessa ihmisoikeuksille varattuun sadan miljoonan vuosibudjettiin.
Kysymykseni on tarkemmin sanottuna kuitenkin seuraava: jos Euroopan parlamentti äänestäisi ihmisoikeuksien edistämiselle varattujen määrärahojen merkittävän kasvattamisen puolesta, olisitteko valmis siirtymään Euroopan ääni -hankkeessa toimeenpanovaiheeseen?
Patten
Totean heti aluksi, että olen itse todella kiinnostunut aiheesta. Olen täysin vakuuttunut siitä, että on erityisen tärkeää tuottaa luotettavaa tietoa maailman tapahtumista niille maille, joissa vallitsee hirmuvalta tai joissa sananvapautta tai tiedotusvälineitten vapautta on rajoitettu. Viittaan parhaiten tuntemaani maahan ja totean, että BBC World Servicen vuosien ajan tekemällä työllä on ollut valtava maailmanlaajuinen merkitys moniarvoisuuden edistämisessä. Ymmärrän kuitenkin esittämänne näkökohdan.
Vapaa Aasia -radioaseman vuosittainen budjetti on noin 30 miljoonaa euroa. Jos otamme tämän summan malliksi, käyttäisimme 30 prosenttia budjettikohdan B7- 7 varoista. Luulenpa, että parlamentin mielestä se olisi aika suuri osa käytettävissä olevista varoista. Kysyitte, olisiko radioaseman perustaminen varojen hyvää käyttöä, jos budjetti olisi suurempi ja jos ihmisoikeuksiin käytettäviä varoja olisi enemmän. Luulenpa, että jos näin olisi, joutuisin kiistelemään tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan parlamentin kanssa. Nyt noudattamamme demokratia- ja ihmisoikeuspolitiikka on tarkkaan tilintarkastustuomioistuimen kertomusten ja parlamentin mietintöjen mukaista. Niin neuvosto kuin parlamenttikin tukivat lämpimästi sen strategisia periaatteita.
Hyvä parlamentin jäsen, teillä on todellinen taito suostutella ihmisiä. Ehkäpä pystyisitte taidoillanne vakuuttamaan parlamentin kannattamaan ehdotustanne ja muuttamaan näkemystään strategisista periaatteista. Voi kuitenkin olla vaikeampaa saada tilintarkastustuomioistuin vakuuttuneeksi siitä, että meidän olisi tuettava perusrahoitusta, jota varmasti tarvitaan radioaseman perustamiseen.
Mielestäni on järkevämpää harkita muita vaihtoehtoja, kuten Internetin käyttöä. Olen kuitenkin täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että on tärkeä välittää todellista tietoa maihin, joissa totuutta vielä valitettavasti sumentavat takapajuisuus ja hirmuvalta.
Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, käsitellessään talousarviota vuodelle 2003 budjettivaliokunta keskusteli perusteellisesti tv-kanava Euronewsista, joka keskittyy välittämään uutisia Euroopan tapahtumista. Luuletteko, että Euronewsin välityksellä voitaisiin levittää eurooppalaisia arvoja ja keskustelunaiheita maailmanlaajuisesti?

Patten
Euronews on puhunut eurooppalaisten arvojen puolesta ja taannut sen, että yhä useammat ihmiset joka puolella maailmaa voivat seurata Euroopan tapahtumia. Kun kuitenkin aletaan puhua julkisesta tuesta, lainsäätäjät ja muut tahot alkavat kokemukseni mukaan kysellä, mitä rahalla saa ja millä vaihtoehtoisilla tavoilla voitaisiin päästä samaan tavoitteeseen. Sama pätee niin Euronewsiin kuin muihinkin yrityksiin. Kenenkään ei tulisi välttyä tällaiselta tarkkailulta, kun kyseessä ovat veronmaksajien rahat.
Kun katson taaksepäin, toivoisin, että yleisradiotoiminnan eurooppalaiset harjoittajat olisivat tehneet jo aiemmin enemmän, jotta CNN:n kanssa voitaisiin kilpailla paremmin. Tv-uutisten kannalta se olisi ollut mielekästä, mutta ei myöskään pidä aliarvioida kustannuksia. Nykypäivänä ei myöskään pitäisi väittää, että Euroopan olisi helppoa kilpailla Yhdysvaltain tärkeimmän kansainvälisen televisiokanavan kanssa.
Puhemies.
Komissiolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 26-58 vastataan kirjallisesti.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Andrian laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0431/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille selvitystoiminnasta Euroopan unionissa - Keskeiset kysymykset ja tulevaisuuden haasteet (KOM(2002) 257 - C5-0325/2002 - 2002/2169(COS)).

Andria (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, rahoitusmarkkinoilla markkinoiden likviditeetti liittyy läheisesti luottamukseen, jota toimijat tuntevat arvopapereiden maksu- ja selvitysjärjestelmien luotettavuutta kohtaan. Niiden tehoton toiminta voi olla riski markkinoille. Luotettavat maksu- ja selvitysjärjestelmät edellyttävät selviä oikeudellisia puitteita, sääntöjä ja menettelyjä, joilla hallinnoidaan arvopapereiden hallussapitoa, siirtoja, lainaksi antoa ja niihin liittyviä maksuja, sekä rajoitteiden asettamista näille arvopapereille. Maksu- ja selvitystoiminta, joka on olennainen osa kaikkia arvopaperimarkkinoiden transaktioita, on siksi keskeistä yhtenäisten arvopaperimarkkinoiden sujuvan toiminnan kannalta. On kuitenkin merkillepantavaa, että ulkomaisten arvopapereiden kysynnän lisääntymisestä huolimatta EU:n rajatylittävien transaktioiden selvitystoimintaa koskeva infrastruktuuri on yhä erittäin hajanainen. Myös kustannukset ovat liian suuret eikä niitä todellakaan valvota kansainvälisesti. Joka tapauksessa erityistavoitteisiin pääsemiseksi on tiedettävä, miten ala tällä hetkellä toimii, jotta voidaan toteuttaa tarkoituksenmukaisia oikaisutoimia.
Tärkeimpiä viitemarkkinoita on kaksi, Yhdysvallat ja Eurooppa. Yhdysvallat on valinnut DTCC-elimen (Depository Trust and Clearing Corporation), joka kattaa sekä selvitys- että toimintajärjestelmät ja jota valvoo yksi ainoa johtoelin, jonka todistettu tehokkuus pienentänyt kustannuksia huomattavasti. Euroopan malli, jossa on jopa 20 arvopaperikeskusta, on hajanainen. Siinä on se etu, että kilpailu rajoittuu vain uusien vaikutusalueiden valtaamiseen. Hintasotaa ei ole käyty koskaan, koska markkinoiden likviditeettiä valvoo yksi ainoa aktiivinen toimija.
Nykyisten puitteiden analysoinnista ja Giovanninin ryhmän perusteellisesta tutkimuksesta käy selvästi ilmi, että korkeat hinnat ja tehottomuus johtuvat lukuisista teknisistä, oikeudellisista ja verotukseen liittyvistä esteistä. Teknisten esteiden poistamisen on oltava ensisijainen tavoitteemme, ja se voidaan saavuttaa helposti. Tietokonekielen ja paperiasiakirjojen standardisointi ei todellakaan vaadi kovin paljon työtä. Oikeudellisten ja verotukseen liittyvien sääntöjen yhdenmukaistaminen on tietysti vaikeampaa. Meidän olisi asetettava kunnianhimoiseksi tavoitteeksemme laatia yhtenäinen arvopaperisäännöstö, joka olisi todellinen tae toimijoille. Jäsenvaltioiden olisi tietysti vaikea päästä yhteisymmärrykseen tästä kysymyksestä, sillä omistusoikeuksia, yhtiöitä ja maksukyvyttömyyttä koskevan lainsäädännön erot ovat arkaluonteisia asioita. Kyseisen säännöstön laatimista olisi näin ollen pidettävä pitkän aikavälin tavoitteena. Lyhyellä aikavälillä olisi laadittava markkinatoimijoille tiedote, jonka avulla ne voisivat perehtyä jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen eroihin. Verotuksellisten esteiden osalta vaikeudet eivät johdu ainoastaan järjestelmien välisistä eroista, vaan myös siitä, että jotkin jäsenvaltiot vastustavat voimakkaasti muutoksia ja yhdenmukaistamista.
Puhun ensin kaupankäynnin jälkeisten toimien uudistamistarpeesta. Kun tavoitteena on välttää infrastruktuurien ja toimintojen välinen sekaantuminen ja poistaa nykyiset luontaiset monopoliasemat, on selvitystoiminnan keskeisiä palveluita varten oltava järjestelmä, jota hallinnoidaan oikeudellisia tarkoituksia varten käyttäjien omistamana palveluna, jota koskevat voittoa tavoittelemattoman yksikön asemaan sovellettavat säännöt. Tällä valinnalla varmistettaisiin markkinoiden yhtenäisyys, palvelun hyvät käyttömahdollisuudet ja tehokas toiminnallisten riskien valvonta. Kilpailun vääristymiä ei voisi olla, koska tae perustuu siihen, että palvelujen käyttäjä osallistuu elimen hallintaan. Näin varmistetaan myös innovaatiot ja tekninen kehitys, sillä mietinnön 11 kohdassa sanotaan järjestelyistä, että voittoa tavoittelemattoman yksikön asema toteutetaan sallimalla kuitenkin tarvittavat investointitarpeet.
Keskeisten palvelujen ja lisäarvoa tuottavien palvelujen erottamista pidetään olennaisen tärkeänä. Lisäarvoa tuottavia palveluja voisivat joka tapauksessa tarjota valvottujen tai jaettujen yritysten kautta arvopaperikeskukset, joilla olisi erilliset rakenteet myös logistiikan suhteen. Selvitystoimintapalvelu sisältää takuu-, aliarvostus-, selvitys-, toimitus- ja sääntelytoimet. Nopea tarkastelu paljastaa, että nämä ovat kaikki yleishyödyllisiä palveluja. Pankkien tai arvopaperikeskusten erillisten rakenteiden tarjoamat lisäarvoa tuottavat palvelut ovat arvopapereiden lainaksi anto, rinnakkainen hallinta, käteisvarojen hoito, yrityksen toimet, tulojen hallinta ja verotukseen liittyvät palvelut, jotka ovat kaikki täysin kaupallisia toimia.
Lopuksi totean, että jäsenvaltioiden välinen tiivis yhteistyö on myös olennaisen tärkeää tarkoituksenmukaisen valvonnan varmistamiseksi.

Bolkestein
Komissio pitää myönteisenä Euroopan parlamentin tervetullutta ja rakentavaa vastausta selvitystoimintaa koskevaan tiedonantoon. Erityisesti haluan kiittää esittelijää tärkeästä mietinnöstä. Komissio arvioi parlamentin vastausta tiedonantoon hyvin huolellisesti ja ottaa huomioon mietinnössä esitetyt kannat.
Komissio on samaa mieltä päätöslauselmassa ilmaistusta kannasta, jonka mukaan tehokas selvitystoiminta on olennaisen tärkeää Euroopan rahoitusmarkkinoiden asianmukaisen ja turvallisen toiminnan kannalta. Kuten usein sanotaan perustellusti, selvitystoiminta on itse asiassa arvopaperimarkkinoiden putkisto, jota ilman mikään ei toimi. Yhteisön toimielinten haasteena on varmistaa yhteistyössä markkinatoimijoiden, kansallisten sääntelyviranomaisten ja kansallisten lainsäätäjien kanssa, että kaikki sellaiset yhdentämistä estävät ja kilpailua rajoittavat tekijät poistetaan, jotka tekisivät rajatylittävät kaupankäynnin jälkeiset järjestelyt Euroopan unionissa tehottomiksi. Tämä on olennaista yhteisen tavoitteemme kannalta, joka on EU:n yhtenäisten pääomamarkkinoiden luominen vuoteen 2005 mennessä.
Komission mielestä meidän olisi tuettava markkinajohtoisia lähestymistapoja ja ratkaisuja mahdollisimman usein. On kuitenkin myös totta, että suurimmat julkisen politiikan huolenaiheet on ratkaistava. Näitä ovat järjestelmien tehottomuus, kustannukset, muutoksenhalukysymykset - kuten avoin ja syrjimätön pääsy ja yksinoikeussopimukset - järjestelmien yhteentoimivuus sekä tarkoituksenmukainen järjestelmän turvallisuus. Kaikki nämä seikat on otettava huomioon, ja esittelijä mainitseekin osan niistä.
Nyt alustavan kuulemisjakson päätyttyä me komissiossa tarkastelemme vastauksia kyseiseen kuulemisasiakirjaan ja määrittelemme lähestymistapamme selvitystoimintajärjestelyihin. Komissio aikoo antaa nyt uuden tiedonannon, jossa vahvistetaan selvät poliittiset linjaukset. Tätä emme ole vielä pystyneet tekemään. Kyseinen asiakirja on lähtökohtana toiselle neuvottelukierrokselle, joka on mahdollisesti tämän vuoden alkupuoliskolla. Odotan innokkaana parlamentin kanssa käytävää keskustelua kyseisestä aiheesta, toivottavasti saman esittelijän kanssa.
Haluamme siis edetä tiiviissä yhteistyössä esittelijän, parlamentin ja erityisesti talous- ja raha-asioiden valiokunnan kanssa.

Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsenen Bolkesteinin tavoin jäsen Andriaa uutteruudesta tässä erittäin tärkeässä asiassa. Olen samaa mieltä komission jäsenen ja esittelijän kanssa siitä, että on erittäin tärkeää poistaa tekniset ja muut esteet rajatylittävästä selvitystoiminnasta Euroopassa. Komissiolla ja Euroopan unionilla voi olla rakentava tehtävä rajatylittävän selvitystoiminnan helpottamisessa, joka on olennaisen tärkeä osa rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden luomista.
Joistakin mietinnön kohdista PPE-DE-ryhmän jäsenet eivät ole yhtä mieltä. Tämä koskee etenkin 11 kohtaa. Toisin kuin esittelijä katsoo, ei ole tarpeen erottaa niin sanottuja keskeisiä palveluja ja lisäarvoa tuottavia palveluja. On olennaisen tärkeää hinnoitella nämä eri palvelut avoimesti, jotta ihmiset hankintoja tehdessään tietävät tarkkaan, mitä palveluja he ostavat ja mitä eivät. On myös tarpeen varmistaa, että on perustettu asianmukaiset riskienhallintajärjestelmät, jotta ongelmien ilmaantuessa jossakin palvelussa niin kutsutut keskeiset palvelut ja lisäarvoa tuottavat palvelut eivät sekaannu. Lailla, jonka mukaan rahoituslaitos saisi ainoastaan luoda tai tarjota tiettyä keskeistä palvelua, mutta ei eriytyä muihin palveluihin, puututtaisiin markkinoihin liikaa. Minä ja monet ryhmäni jäsenet kannatamme sen vuoksi pientä tarkistusta Andrian mietinnön kyseiseen kohtaan.
Suhtaudun varauksellisesti ehdotukseen, jonka mukaan asiasta olisi laadittava tässä vaiheessa direktiivi. Ehkä tulevaisuudessa on hyvinkin tarpeen harkita direktiiviä, mutta tällä hetkellä olisi varmaan ennenaikaista päättää direktiivin tarpeellisuudesta. On varmaan monia muita tapoja, joilla Euroopan unioni ja Euroopan komissio voivat helpottaa rajatylittävää selvitystoimintaa turvautumatta voimakkaisiin lainsäädäntöratkaisuihin.
Ainoa muu sisältöä koskeva näkökohta, josta olen hieman eri mieltä jäsen Andrian kanssa, on ehdotus, jonka mukaan olisi määrättävä, että selvitysjärjestelmät perustuvat voiton tavoittelemattomuuden periaatteelle. Arvostan sitä, että jäsen Andria on ottanut asian esille, tehnyt myönnytyksiä ja antanut palveluille mahdollisuuden investointeihin, mutta meidän ei pitäisi määrätä voittoa tavoittelemattoman yksikön asemasta ja pakottaa markkinoita hyväksymään tätä mallia. Monet seikat puhuvat käyttäjien omistamien järjestelmien puolesta. Niillä voidaan oikein hyvin varmistaa, että selvitystoimintapalvelulla tarjotaan erinomaista palvelua käyttäjille, mutta en ole ollenkaan varma, pitäisikö asiasta antaa määräyksiä. Meidän ei suinkaan pitäisi tässä vaiheessa vaatia näiden palvelujen hallinnoimista voittoa tavoittelemattomalta pohjalta. On tärkeää antaa yritysten tehdä innovaatioita ja investointeja, ja nämä investoinnit edellyttävät tiettyä tuottoa.
Näistä kolmesta pienestä varauksesta huolimatta pidän jäsen Andrian mietintöä erittäin myönteisenä. Meidän ei pitäisi päättää etenkään markkinoista tässä vaiheessa. Meidän olisi annettava markkinoiden tehdä omat markkinajohtoiset ratkaisunsa ja tuettava niitä, vaikka moni seikka puhuu nähdäkseni käyttäjien omistamien järjestelmien puolesta, koska joissakin paikoin Euroopan unionia voi nähdä järjestelmiä, jotka toimivat hyvin käyttäjien omistamalta pohjalta.

Guy-Quint (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän ensin ryhmäni puolesta jäsen Andriaa hänen tekemästään työstä. Aihe on monimutkainen, ja Andria on käyttänyt kaikkia mahdollisia keinoja saadakseen aikaan kompromissin. Ryhmämme on erittäin tyytyväinen hänen työmenetelmiinsä ja hänen saavuttamiinsa tuloksiin. Mietintö, sellaisena kuin siitä äänestettiin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, on erittäin tasapainoinen. Haluaisimme tehdä kaksi pientä tarkistusta lähinnä tekstin selventämiseksi, emme niinkään sisällön muuttamiseksi.
En aio toistaa, että on tärkeää vakiinnuttaa Eurooppaan yhtenäiset rahoitusmarkkinat. Parlamentti on käsitellyt tiettyjä rahoitusmarkkinoiden näkökohtia ja esittänyt joitakin niistä lukemattomista yhteisistä säännöistä, jotka ovat markkinoiden asianmukaisen toiminnan kannalta välttämättömiä. Selvitystoiminnan yhtenäinen ja avoin kehys on osa näitä olennaisia sääntöjä. Juuri siksi parlamentti kehottaa komissiota laatimaan direktiiviluonnoksen selvitystoiminnasta yhtä aikaa sijoituspalveludirektiiviä koskevien toimiemme kanssa.
Koska minkäänlaista sääntelyä ei ole, markkinatoimijat ovat järjestäytyneet itse ja luoneet järjestelmän, joka toimivuudestaan huolimatta ei ole lainkaan ihanteellinen. Lisäksi järjestelmä pyrkii luonnostaan vakiinnuttamaan yksityisen monopolin ja vääristämään kilpailua, mikä johtuu toisistaan eroavien infrastruktuuri- ja pankkipalvelujen sekaantumisesta. Tätä ei voida mitenkään hyväksyä. Joidenkin jäsenvaltioiden ehdotuksen mukaisesti voisimme tietenkin antaa markkinoiden itse järjestäytyä. Voisimme myös kantaa vastuumme lainsäädäntöön osallistuvana elimenä ja pyytää komissiota laatimaan sääntöjä, joilla varmistetaan avoimuus ja vapaa kilpailu. Kaikki täällä tietävät, että markkinoilla ei voida saavuttaa tervettä tasapainoa ilman niiden avointa ja turvallista järjestelyä. Tällä hetkellä niin ei tapahdu, ja juuri sitä ryhmäni vaatii.
Kannatamme kolmea esittelijän esiin tuomaa keskeistä näkökohtaa. Ensimmäinen on kaikkien esteiden poistaminen selvitystoiminnan yhtenäismarkkinoiden luomisen tieltä. Olivatpa nämä esteet teknisiä, verotuksellisia tai oikeudellisia, ne estävät yksittäisten rajatylittävien transaktioiden loppuun saattamisen, ja ne on poistettava. Toinen on vapaa ja avoin kilpailu. Vaadimme selvitystoiminnan infrastruktuurin avointa ja oikeudenmukaista käyttömahdollisuutta. Mielestämme näitä selvitystoiminnan infrastruktuureja olisi pidettävä yleishyödyllisenä palveluna. Tämän ei pitäisi vaarantaa niiden yksityistä tai julkista asemaa, vaan mahdollistettava niiden toiminta voittoa tavoittelemattomina eliminä ja niihin pääsy käyttäjiä syrjimättä. Viimeinen näkökohta on, että meidän on päästävä eroon sekaannuksesta kaupallisten ja ei-kaupallisten toimintojen välillä. Emme voi hyväksyä sitä, että tietyt toimijat, joita houkuttelee vain odotettavissa oleva hyöty, asettavat ei-kaupalliset toiminnot alttiiksi pankkitoimintaan kuuluville riskeille. Tämä on erityisen tärkeää aikana, jolloin Yhdysvallat lisää toimiaan markkinoidensa suojelemiseksi. Sen vuoksi ryhmämme tukee Andrian vaatimusta, jonka mukaan tehtävät on erotettava toisistaan selkeästi. Sillä tavoin suojelemme omia markkinoitamme ja lopetamme hintojen polkemisen, jota sekaannuksen takaa usein löytyy.
Euroopan komissio on pyytänyt meitä puhumaan tästä asiasta. Jos aiomme täyttää tehtävämme yhtenä lainsäädäntöelimenä, ei riitä, että esitämme komissiolle sisältöä vailla olevan suosituksen. Tämän vuoksi ryhmämme hylkää kaikki tarkistukset, jotka ovat vain viivyttelytaktiikkaa, ja kannattaa esittelijän selkeitä ja rakentavia mielipiteitä. Olemme jättäneet käsiteltäväksi kaksi tarkistusta, joiden tärkein tavoite on täsmentää talous- ja raha-asioiden valiokunnan äänestämää tekstiä. Tarkistuksissa tekstistä ei poisteta mitään. Katsomme yksinkertaisesti, että nykyisen 11 kohdan sanamuoto ei enää vastaa markkinavoimien tämänhetkistä tilaa, vaan johtaisi liialliseen hajaannukseen, jos selvitystoiminnan palvelujen on oltava käyttäjien omaisuutta.
Olemme rohjenneet lisätä kaikkien ryhmien hyväksymään, 12 kohtaa koskevaan kompromissiin huolemme avoimuudesta ja vapaan kilpailun harjoittamisesta. Kollegani ovat tästä varmaan samaa mieltä.

Herzog (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kiitän Andriaa ennen kaikkea erinomaisesta työstä, mutta myös poliittisesta rohkeudesta tässä vaikeassa asiassa.
Rahoitusmarkkinoiden toimintasuunnitelmassa selvitystoimintaan ei alun alkaen kiinnitetty tarpeeksi huomiota, ja sen vuoksi meidän on nyt korjattava tämä laiminlyönti.
Kaupankäynnin jälkeisillä infrastruktuureilla on todella keskeinen osa transaktioiden asianmukaisessa loppuun saattamisessa. Puhuitte luottamuksesta ja turvallisuudesta. Myös tällaiseen toimintaan liittyy järjestelmänriskejä, joten toiminta on selvästi yleishyödyllistä. Toisaalta näistä toimista saa kasvavaa tuottoa. Juuri näiden kahden seikan vuoksi ja kokemukseen perustuen yleishyödyllisyyteen liittyvä sääntely on olennaisen tärkeää. Tiedämme kuitenkin, että tätä sääntelyä on sekä jäsenvaltioissa että yhteisössä, ja hajanaiset infrastruktuurit ja säännöt olivat vallitsevia vielä vähän aikaa sitten. Sen vuoksi nyt on aika laatia säädös sisämarkkinoiden toteuttamista koskevan tavoitteen mukaisesti. Huomaamme kuitenkin, että asiaa koskevan lainsäädännön puuttumisen vuoksi nykyinen kehitys on vääristynyt ja vaarallinen, sillä on muodostettu elimiä, jotka harjoittavat sekä selvitystoimintaa että kilpailevaa pankkitoimintaa ilman yleishyödyllisiä puitteita ja näin ilmiselvästi uhkaavat vääristää kilpailua.
Sisältöön liittyvistä ja kokemukseen perustuvista syistä esittelijä tekee siis oikein valitessaan julkisten palvelujen linjan, vai pitäisikö sanoa yleishyödyllisten palvelujen (termit eivät ole tärkeitä) linjan. Yhdysvalloissa käytetään termiä public utility, mikä merkitsee samaa asiaa. Tästä johtuvat ehdotukset voittoa tavoittelemattomien toimintojen erottamiseksi kustannuksiin perustuvista maksujärjestelmistä.
Lopuksi totean, että nyt on lainsäädännön aika. En ymmärrä, miksi meidän pitäisi vielä neuvotella. Kantamme ovat selviä siitä, mitkä esittelijän esittämät seikat parlamentin olisi hyväksyttävä niitä kaunistelematta myönteisen linjan saavuttamiseksi. Mielestämme komission olisi nyt laadittava luonnos direktiiviksi kaikkien toimiemme uskottavuuden vuoksi.

Blokland (EDD). -
Viime aikoina on nähty selvästi Euroopassa ja Yhdysvalloissa, että rahoitusmarkkinat reagoivat tapahtumiin hyvin herkästi. Rahoitusmarkkinoiden vakaus on jatkuvasti uhattuna ja se vaikuttaa merkittävästi luottamukseen, jota kuluttajat tuntevat taloutta kohtaan. Rahoitusmarkkinoiden vakautta voidaan tukea selvään sääntelyyn perustuvalla tehokkaalla hallinnalla. Meidän on sen vuoksi suhtauduttava erittäin vakavasti Andrian mietintöön arvopapereiden tehokkaan selvitystoiminnan tukemisesta.
Koska arvopaperijärjestelmä on mutkikas, yksinkertaista ratkaisua ei ole. Haluan kuitenkin korostaa, että ratkaisun on oltava avoin ja sen on oltava hallittavissa. Siten säilytetään luottamus rahoitusmarkkinoihin. Kilpailunäkökohtien tutkimisella 15 kohdassa kuvaillulla tavalla voidaan osaltaan edistää avointen arvopaperimarkkinoiden toteuttamista.
Voimme mielestäni arvioida tapaa, jolla parlamentti toimi viime vuonna esteiden poistamiseksi rajatylittävien maksujen tieltä. Silloinkin kaikki järjestöt, säännöt ja edut muodostivat mutkikkaan kokonaisuuden. Kuitenkin käytännöllisesti katsoen ylipääsemättömien esteiden poistaminen osoittautui mahdolliseksi. Sen vuoksi on korkea aika varmistaa, että lukuisat selvityskustannukset eivät saa estää rajatylittäviä transaktioita arvopaperien sisämarkkinoilla.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, selvitystoiminta on oleellinen osa kaikkia arvopaperimarkkinoiden transaktioita. Komission tiedonannossa selvitystoiminnasta Euroopan unionissa analysoidaan rajatylittävän selvitystoiminnan tehottomuuden syitä. Tehottomuus johtuu suurelta osin teknisistä vaatimuksista ja markkinakäytänteistä sekä kansallisten erojen ja oikeudellisten esteiden aiheuttamasta hajanaisuudesta.
Onkin hyvin tärkeää, että valvonnasta vastaavat viranomaiset noudattavat yhteistä lähestymistapaa ja yhdenmukaistettuja sääntöjä. Ensimmäiseksi tulisi poistaa tekniset esteet ja siirtyä kohti järjestelmien yhteensopivuutta. Yhteismarkkinadirektiivien valmistelun lähtökohtana on ymmärrettävästi usein suurten jäsenvaltioiden tilanne, mikä näyttää joskus johtavan "yhden koon" periaatteen soveltamiseen. EU:n arvopaperilainsäädännön valmistelussa valittava ratkaisu ei välttämättä kuvaa Euroopan yhteisiä rahoitusmarkkinoita, vaan kansallisen ratkaisun sovellusta Euroopan mittakaavassa. Tämä periaate soveltuu erittäin huonosti osakemarkkinoihin, joita leimaavat vielä pitkään kansalliset piirteet.
Tällaisesta tilanteesta on nähdäkseni osittain kysymys myös kollegamme Generoso Andrian mietinnössä, jota käsittelemme tänään. Mietinnön 11 ja 12 kohdassa selvitetään toivottavinta arvopaperikaupan selvitystoiminnan järjestämisen tapaa sekä kansallisten arvopaperikeskusten ja säilyttäjäpankkien suhdetta. Näiden kohtien sanoma on tiivistetysti se, että selvitystoiminnassa olisi määriteltävä ydintoiminnot, joita arvopaperikeskusten ja selvitysyhteisöjen tulisi harjoittaa voittoa tavoittelevasti ja käyttäjien valvonnassa; toisaalta palvelujen tarjoajat olisi erotettava toisistaan. Näiden kahden kohdan osalta en valitettavasti pysty yhtymään kollegamme esittämään ratkaisuehdotukseen. Arvopaperikaupan selvitystoiminnassa ja arvopaperien säilytyksessä on huomattavasti enemmän jäsenvaltioiden välisiä eroja kuin arvopaperien pörssikaupassa. Esimerkiksi Saksassa fyysisiä arvopaperikappaleita säilytetään edelleen holveissa, kun taas Suomessa arvopaperit on muutettu kokonaan elektronisiksi kirjauksiksi, arvo-osuuksiksi. Kansallisten osakeyhtiölakien takia saksalaisen osakkeenomistajan asema poikkeaa esimerkiksi yhtiötapahtumissa olennaisesti suomalaisen osakkeenomistajan asemasta. Mannereurooppalaisten ja pohjoismaisten arvopaperikeskusten rakenteessa on myös se perustavanlaatuinen ero, että pohjoismaisessa arvopaperikeskuksessa tieto sijoittajasta kirjataan suoraan arvopaperikeskuksen järjestelmään ja Tanskaa lukuun ottamatta myös suoraan liikkeeseenlaskijan osakasluetteloon. Mannereurooppalaisissa järjestelmissä säilytyksen hallinta rekisteröidään, eikä sijoittajalla ole suoraa yhteyttä liikkeeseenlaskijaan.
Myös komissio on tiedostanut nämä eroavaisuudet, ja se lähestyy selvitystoimintaa varovasti ja toiminnallisesta näkökulmasta, mikä on erittäin hyvä. Mikäli tästä asiasta annetaan direktiivi, komission lähestymistapa, jossa huomioidaan nämä markkinoiden eroavaisuudet, pitäisikin säilyttää. Esimerkiksi kotimaassani Suomessa suomalaiset liikkeeseenlaskijat ovat jokapäiväisessä toiminnassaan arvostaneet osakasluetteloon perustuvia lisäarvopalveluita; esimerkiksi suuryhtiö Nokia pitää niitä erittäin tärkeinä. Andrian mietinnön 11 ja 12 kohta vastaavat pitkälti eräiden maiden pankkien näkemyksiä suhteessa selvitystoiminnan rakenteeseen, ja siltä osin ne kuvastavat osittain vanhahtavaa ajatusmaailmaa.
Olen valmistellut yhdessä kollegani Astrid Lullingin kanssa kaksi tarkistusta, jotka tähtäävät kansallisten markkinoiden tehokkuuden säilymiseen ja mahdollistavat kaikkien rakenteellisten järjestelmien ja vaihtoehtojen olemassaolon. Englanninkielisessä sananlaskussa todetaan: "If it ain't broken, don't fix it." Mietinnön esittelijä, herra Andria, yrittää tässä nyt korjata tilannetta, joka on toimiva. Tältä osin korostan, että nämä kaksi tarkistusta tulisi hyväksyä, ja toivon, että ryhmäni myös niitä tukisi.

Doyle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Andriaa mietinnöstä, joka koskee komission tiedonantoa Euroopan parlamentille ja neuvostolle selvitystoimintaan liittyvistä poliittisista kysymyksistä ja tulevaisuuden haasteista Euroopan unionissa. Selvitystoimintahan tarkoittaa arvopaperimarkkinoilla tapahtuvaa omistuksen siirtoprosessia.
Mainittu tiedonanto perustuu marraskuussa 2001 laadittuun Giovanninin raporttiin, jossa selvitettiin rajatylittävän selvitystoiminnan tehottomuuden monia syitä Euroopan unionissa. On olennaisen tärkeää hallita tehokkaasti selvitysjärjestelmien mahdollisia suuria riskejä rahoitusjärjestelmän vakauden varmistamiseksi.
Euron käyttöönoton jälkeen tapahtuneen ulkomaisten arvopapereiden kysynnän kasvun johdosta selvitystoiminnan infrastruktuuri on rajatylittävissä transaktioissa hajanainen ja kustannukset paljon suuremmat kuin kansallisissa transaktioissa. Mietinnössä meille esitetään ehdotuksia, joiden tarkoituksena on poistaa esteet ja vääristymät kaupan jälkeisistä toimista Euroopan unionissa, luoda tasapuoliset kilpailuolosuhteet toimintaan osallistuville yhteisöille, laatia yhteiset sääntelyperiaatteet sekä varmistaa selvitysjärjestelmiin pääsy ja valinnanvapaus.
Yleiseurooppalaiset infrastruktuurit ovat olennaisen tärkeitä yhtenäisille rahoitusmarkkinoille, joilla markkinatoimijoilla, valvojilla ja kilpailuviranomaisilla on oma tehtävänsä. Tiedämme, että Euroopan unioni on jo hyväksynyt luontaiset monopolit tietyillä palvelualoilla, joita ovat esimerkiksi kaasu- ja sähköala sekä lennonjohto, jotta kaikille käyttäjille varmistetaan tasapuoliset palveluiden käyttömahdollisuudet yhtenäismarkkinoilla. Nyt samaa periaatetta on sovellettava kaupan jälkeiseen infrastruktuuriin. Haluaisin kuitenkin todeta - ja tässä kohtaa esitän erittäin painavan varoituksen - että kilpailun ja rahoituksen vakauden lujittamiseksi on hyvin tärkeää suojata hintoja alalla, joka ei itse asiassa ole kovinkaan kilpaileva. Jos palvelut keskitetään yhdelle tai kahdelle päätoimijalle, on varmistettava turvallisuus institutionaalisen romahduksen varalta. Tähän tarvitaan asianmukaisia suojatoimia.
Amerikkalainen malli on ilmeisen houkutteleva. Sen kustannustehokas selvitystoiminta on erittäin toimivaa. Vastaava radikaali toimintamuoto olisi kuitenkin hyvin vaikea saavuttaa nykyisistä järjestelmistämme käsin, joissa on jopa 20 arvopaperikeskusta ja toisistaan hyvin paljon eroavia oikeudellisia järjestelmiä.
Koska paljon on vielä tehtävää ennen komission lainsäädäntöaloitteita - ja pidän myönteisenä komission jäsenen Bolkesteinin ehdotusta toisesta neuvottelukierroksesta - talous- ja raha-asioiden valiokunnan mielestä on tärkeää, että erotetaan keskeiset selvitystoimintapalvelut käyttäjien omistamana tai julkisena palveluna, jota hallinnoidaan voittoa tavoittelemattoman yksikön asemaan sovellettavilla säännöillä. Valiokunta katsoo, että tätä varten yhtäältä selvityksestä ja toisaalta toimituksesta tarvitaan erityisdirektiivi, jossa säädetään muun muassa hyväksyntää, valvontaa ja yhteistä kehystä koskevista yhteisistä säännöistä.
Aluksi olisi luonnollisesti tarkistettava sijoituspalveludirektiiviä, jossa annetaan mahdollisuus valita järjestelmät kaupankäynnin jälkeistä toimintaa varten. Edessä on varmasti pitkä ja kivinen tie eri pankkikulttuurien ja oikeudellisten järjestelmien vuoksi, mutta tärkeimmästä näkökohdasta ei ole epäselvyyttä: ilman säännöksiä tehokkaasta rajatylittävästä selvitystoiminnasta rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden mahdollisuuksia ei voida täysin hyödyntää.

Lulling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en voi olla ihmettelemättä tapaa, jolla monet täällä läsnä olevat jäsenet esittävät kantojaan tästä erittäin mutkikkaasta aiheesta, vaikka he eivät ole koskaan osallistuneet aihetta koskeviin keskusteluihin. Haluaisin kuitenkin sano, että olipa kyse politiikasta tai maanviljelystä, on tiedettävä, että toimia ei pidä aloittaa väärästä päästä. Mielestäni on valitettavaa, että esittelijä ei ole juurikaan ottanut huomioon tätä päivänselvää totuutta. Olemme päässeet selvitystoiminnassa neuvotteluvaiheeseen komission tiedonannon pohjalta. Tässä vaiheessa on ennenaikaista sanoa mitään komission ohjaamiseksi, tarkemmin sanoen, kehottaa sitä esittämään ehdotusta direktiiviksi ja sanoa sille, mitä ehdotuksen pitäisi sisältää.
Olemme kaikki komission kanssa samaa mieltä siitä, että on oikein tehostaa selvitystoimintajärjestelmiä ja vähentää niiden kustannuksia. Tästä ei kuitenkaan välttämättä seuraa, että tarvitsemme tarkoitusta varten yhteisön säädöksen. Ensin on poistettava tekniset esteet EU:sta. Ainakin toistaiseksi on ennenaikaista sanoa, missä muodossa tämä tapahtuu, sillä aiheesta ei keskusteltu kovinkaan tyydyttävästi valiokunnassa, jossa olisimme tarvinneet enemmän aikaa monien ilmeisten väärinkäsitysten välttämiseksi. Mielestäni olisi ollut parempi odottaa toista Giovanninin raporttia, jonka on määrä valmistua helmikuun puolivälissä, eikä yrittää saada parlamenttia sitoutumaan linjaan, joka mielestäni on suoraan sanoen järjetön. Tällä alalla järjettömyys on tosin yleinen uhka. Ehdotus, jonka mukaan keskeisiä selvitystoimintapalveluja hoitaisi voittoa tavoittelemattomiin järjestöihin sovellettavien sääntöjen alainen palvelu, saa hiukseni nousemaan pystyyn. Tällaisessa ehdotuksessa ei yksinkertaisesti oteta huomioon, että yhtenäistä oikeudellista järjestelmää voidaan soveltaa vain, jos arvopapereita ja verotusta koskevat säännökset on yhdenmukaistettu. Näillä aloilla toimivat ammatinharjoittajat ja näiden alojen asiantuntijat ovat kertoneet minulle, että tällä hetkellä ei ole järjestelmää, jolla pystyttäisiin saamaan yhteen edes kaksi lainkäyttöaluetta, mikä merkitsee sitä, että järjestelmää ei saataisi toimimaan koko EU:ssa.
Minua ihmetyttää myös ehdotus tämänkaltaisesta voittoa tavoittelemattomasta järjestelmästä, vaikka ei ole lainkaan varmaa, että malli olisi parempi kuin järjestelmä, jota johdetaan voittoa tavoittelevalta pohjalta. On paljon esimerkkejä, joilla voidaan osoittaa, että hyödyn saavuttaminen ja alhaisemmat kustannukset eivät ole toisiaan poissulkevia. Jos olen ymmärtänyt komission jäsentä oikein, hän sanoi täällä parlamentissa kannattavansa markkinalähtöistä lähestymistapaa. Nykyään on monia aloja, joilla sääntelyä puretaan hillitysti ja joiden markkinoita avataan. Se, että selvitystoiminnan kaltaisella alalla, joka on hyvin tärkeä rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden kehittymisen kannalta, toimitaan aivan päinvastoin ja pyritään vakiinnuttamaan julkinen monopoli, on aivan järjetöntä ja osoittaa tietämättömyyttä yleisistä realiteeteista. Terve kilpailu, jota jo on, on aina hyödyttänyt kuluttajaa. Toisin kuin esittelijä haluaa meidän uskovan, kyse ei ole pirstaloitumisesta vaan kilpailusta.
Sellaisena kuin mietintö hyväksyttiin valiokunnassa sillä suunnitellaan myös selvitystoiminnan keskeisten palvelujen järjestämistä yhdellä rakenteella ja lisäarvoa tuottavien palvelujen järjestämistä toisella, erillisellä rakenteella. Tämä johtaisi väistämättä useiden yritysten hajoamiseen ja olisi sekä useimpien markkinatoimijoiden että Euroopan keskuspankin kannattaman lähestymistavan vastaista. Kaikkien markkinatoimijoiden pitäisi pystyä tarjoamaan kaikkia näitä palveluja, ja kaikessa yhteisön lainsäädäntötoimissa olisi jatkossa keskityttävä itse palveluun eikä palvelua tarjoavaan elimeen. 
Näiden huomioiden pohjalta jäsen Kauppi ja minä olemme jättäneet käsiteltäväksi tarkistuksia, ja toivon, että jäsenet kannattavat niitä. Koska olen kuullut parlamentin sosialistisen/kommunistisen ryhmän kehuvan vuolaasti esittelijää, toivon erityisesti, että Andria miettii vielä asioita.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Andria, hyvät kollegat, tiesin, miksi minut oli siirretty viimeiseksi puhujaksi, kun tajusin, että minulla on sanottavaa jäsen Lullingille. Sekä henkilökohtaisesti että ryhmäni koordinaattorina torjun täysin kaikenlaiset henkilökohtaiset hyökkäykset esittelijää vastaan. Hyvän poliittisen tavan mukaan vastakkaiset näkemykset on hyväksyttävä ja niitä on kuunneltava eikä hylättävä oitis hölynpölynä.
Selvä enemmistö talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenistä hyväksyi Andrian mietinnön. Mietintö ei ole ainoastaan hänen, vaan se on myös talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö täysistunnolle, ja jäsenet, jotka eivät ole saaneet ääntään kuuluville valiokunnassa, saavat esittää tarkistuksia keinona jatkaa keskustelua ja tehdäkseen mielipide-erot selviksi. Näin tapahtuu entistä useammin - ja nähdäkseni se on aivan oikein - kun neuvottelut ovat vielä kesken, toisin sanoen, kun olemme vasta muodostamassa kantaamme. Monista toimista ja täällä tänään käytetyistä puheenvuoroista käy ilmi, että kannat eivät ole vielä lopullisia. Kyse ei ole siitä, että mietintö ei ole tarpeeksi hyvä, vaan siitä, että aihe on erittäin tärkeä. Yhtenäisten rahoitusmarkkinoiden toteuttaminen ei ole ainoa asia, jonka tiellä on liian monia esteitä ja vaikeuksia, ja siihen liittyvät kustannukset ovat vielä liian suuret. Jos suuntaamme katseemme taaksepäin, huomaamme, että selvitysjärjestelmät ovat kehittyneet Euroopan unionissa eri suuntiin. Tämän vuoksi yhtenäisyyttä on tavoiteltava tehokkaasti, jos todella haluamme yhtenäiset rahoitusmarkkinat, mutta en rohkenisi sanoa vielä, onko vertikaalinen vai horisontaalinen yhtenäistäminen parempi vaihtoehto, toisin sanoen, onko eri selvitysjärjestelmien yhdistäminen sinänsä suositeltavaa vai hylättävää vai vahingoittaako se tosiaankin kilpailua.
Kustannuksia on tietysti liikaa. Keskustelussa on viitattu raportteihin, joissa todetaan selvästi, että tämä johtuu osaltaan esteistä. Tutkimuksesta, jonka Saksan pörssi ja Clearstream ovat tehneet yhdessä, käy selvästi ilmi, että esteistä johtuvat transaktiokustannukset ovat yhteensä noin 4,3 miljardia euroa. Me kaikki haluamme tasapuoliset kilpailuolosuhteet. Me kaikki haluamme helpomman pääsyn palveluihin, ja useimpien mielestä valtarakenteet merkitsevät sitä, että sääntelytoimet ovat ristiriidassa funktionaalisen sääntelykäytännön kanssa.
Mietintöön kohdistuva kritiikki on keskittynyt kahteen näkökohtaan. Toinen on ajatus keskeisten selvitystoimintapalvelujen hallinnollisen elimen muodostamisesta ja siitä johtuva kansainvälisten arvopaperikeskusten palvelujen rajoittaminen keskeisiin selvitystoiminnan palveluihin, toinen ajatus voittoa tavoittelemattoman yksikön asemasta. Monien mielestä tämä estäisi kilpailun. On myös esitetty toive, että pankit ja arvopaperikeskukset voisivat tarjota kaikkia näitä palveluja. Tästä johtuvat tarkistukset, ja toivomme, että keskustelu on osoittanut komissiollekin, että kantoja on vielä harkittava uudelleen. Odotamme direktiiviehdotusta, jonka avulla keskusteluun saataneen konkreettisempi sävy.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, jäsen Karas.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Mantovanin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0452/2002) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Terveyden- ja vanhustenhuollon saatavuus, laatu ja taloudellinen kestävyys tulevaisuudessa (KOM(2001) 723 - C5-0163/2002 - 2002/2071(COS)).

Mantovani (PPE-DE)
 - (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Käsittelemme tänä iltana aihetta, joka on hyvin tärkeä kaikille Euroopan kansalaisille. Keskustelemme terveyden- ja vanhustenhuollosta, ja voinkin todeta, että kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmät ovat varsin samankaltaisissa tilanteissa, vaikkakin eri asteisessa. Itse asiassa tässä ratkaisevassa vaiheessa ne kohtaavat jo nyt sen perustavaa laatua olevan ongelman, joka koskee erityisesti sitä, kuinka terveydenhuollon kustannuksia hallinnoidaan ja kuinka ne katetaan.
Väestön ikääntyminen, lääketieteellisen teknologian kehitys ja terveyspalveluiden kysynnän lisääntyminen ovat johtaneet terveyden- ja vanhustenhuollon kustannusten huomattavaan kasvuun niin, että kaikilla jäsenvaltioilla on nyt terveydenhuoltojärjestelmän kulujen rajoittamista ja kattamista koskeva ongelma, jota nykyinen talous ei aina kata. Tässä joitakin esimerkkejä: Euroopan unionissa yli 65-vuotiaiden osuus nousee vuoden 2000 16,1 prosentista 22 prosenttiin vuonna 2025 ja vuonna 2050 osuus on jo 27 prosenttia. Tämä on kolmannes koko väestöstä. Samanaikaisesti yli 80-vuotiaiden vanhusten osuus, joka vuonna 2000 oli 3,6 prosenttia, nousee 6 prosenttiin vuonna 2025 ja 10 prosenttiin vuonna 2050. Vaikka terveyden- ja vanhustenhuollon järjestäminen onkin pääasiassa jäsenvaltioiden vastuulla, ymmärrämme, että näin merkittävä suuntaus monimuotoisine vaikutuksineen ei ole tehokkaasti hoidettavissa yksinomaan kansallisella tasolla. Todellisia tuloksia voidaan siten saavuttaa vain entistä laajemman eurooppalaisen yhteistyön puitteissa, jossa on otettava huomioon erityisesti yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman periaatteet ja päämäärät sekä Yhdistyneiden kansakuntien toimintaohjelmassa asetetut erityistavoitteet.
Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää kaikkien terveydenhuollon ammattilaisten yhteistyötä. Yhteistyötä on kehitettävä tietojen ja hyvien toimintatapojen vaihdon sekä tutkimuksen alalla. On perustettava sosiaali- ja terveydenhuoltoalan tietopankki, joka sisältää Euroopan ja kansallisen tason tilastollisia analyyseja ja ennusteita, joiden avulla palveluita suunniteltaessa ja perustettaessa saadaan käsitys alalla vallitsevasta tilanteesta. On määriteltävä laadulliset ja määrälliset standardit sekä terveysindikaattorit terveydenhuoltopalvelujen arvioimiseksi. Barcelonassa maaliskuussa 2002 pidetyssä Eurooppa-neuvostossa korostettiin tarvetta luoda ja kehittää jäsenvaltioiden keskinäistä yhteistyötä sosiaaliturvan alalla vaihtamalla tietoja ja hyviä toimintatapoja keskustelemalla Euroopan tasolla kohdattavista yhteisistä haasteista. Euroopan unioni on useaan otteeseen vahvistanut tarpeen kehittää kattava eurooppalainen strategia, joka käsittää ikääntymiseen liittyvät taloudelliset näkökohdat, työllisyys- ja sosiaalinäkökohdat, jonka toteutukseen osallistuvat täysimääräisesti kaikenikäiset henkilöt ja joka lisää sukupolvien välistä solidaarisuutta. Terveydenhuoltopalvelujen kestävyyttä, saatavuutta ja laatua koskevien tavoitteiden saavuttaminen edellyttää erityisesti solidaarisuuteen ja kaikkien saatavilla olevaan terveydenhuoltoon perustuvan laadukkaan sosiaaliturvan säilyttämistä ja parantamista jäsenvaltioissa.
Tulevaisuudessa tämän olisi myös johdettava terveydenhuoltopalvelujen ja -tuotteiden sisämarkkinoiden luomiseen. Näitä sisämarkkinoita ei pitäisi säännellä samalla tavalla kuin kaupallisia tuotteita koskevia markkinoita, joita koskevat omat säännöt, vaan terveydenhuollon tuotteita varten olisi laadittava omat laatua ja saatavuutta koskevat säännöt. Sanon tämän erityisesti kollega Jönsin puolesta, sillä hän on osallistunut voimakkaasti asian valmisteluun ja haluan kiittää häntä hänen työstään tämän mietinnön yhteydessä.
Toinen huomioon otettava merkittävä näkökohta on se, että on varottava pitämästä kestävän rahoituksen tavoitetta liian tärkeänä palveluiden saatavuuden ja laadun kustannuksella. Ratkaisut olisi tehtävä mahdollisimman pian. Tarvitaan tietoisuuden lisäämistä ja tiedotuskampanjoita, analyyseja ja tutkimuksia, ohjelmia koulutushankkeiden rahoittamiseksi sekä täydennyskoulutusta lääkäreille, sairaanhoitajille ja hoitohenkilöstölle, kuten kollega Mussa on ehdottanut. Lisäksi on kiinnitettävä enemmän huomiota tiettyihin ikääntyneiden terveydenhuollon ja sosiaalialan palvelujen kehittämisen näkökohtiin. Huomiota on kiinnitettävä niille väestöryhmille tarjottaviin palveluihin, jotka eivät tule toimeen omillaan ja jotka muodostavat merkittävimmän ongelman. Tämä koskee esimerkiksi vanhusten psyykkisten sairauksien hoitoa, autonomian säilyttämistä, sosiaalista osallisuutta, kuntoutus- ja ennaltaehkäisypalvelujen saantia, vanhuksista huolehtivien perheiden tukemista sekä pahoinpitelyjen ja hylkäämisen ehkäisemistä.
Komissio vaati eilen jälleen kerran, että yhteisön on oltava kaikkein kilpailukykyisin talous maailmassa vuonna 2010: juuri tätä vaadittiin Lissabonissa kolme vuotta sitten hitaan kasvun vuoksi. Väestön ikääntymisen vaikea kysymys on tämän kannalta merkittävä. Toivon, että Euroopan parlamentti voi pian osallistua entistä aktiivisemmin talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen sekä terveyspolitiikan suuntaviivojen määrittämiseen, ja kehotan komissiota ja neuvostoa ottamaan huomioon yhteisen selvityksen päätelmät talouden uusia yleisiä suuntaviivoja laadittaessa ja kevään 2003 huippukokouksen yhteenvetoa valmisteltaessa. Myös Eurooppa-valmistelukunnan olisi pidettävä yleisenä tavoitteena terveydensuojelun korkeaa tasoa. Uskon, että ainoastaan "sosiaalisen Euroopan" avulla voimme kehittyä pankkien ja rahan Euroopasta kansalaisten ja kansojen Euroopaksi.
Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Mantovania ja arvoisia parlamentin jäseniä mietinnöstä. Komissio ottaa huomioon siinä esitetyt ehdotukset ja suositukset.
On hyvin tärkeää, että mietinnössä kannatetaan yhteistyötä yhteisön tasolla Euroopan unionin terveydenhuollon parantamiseksi. Yhtä lailla tärkeitä ovat Mantovanin esittämät tiedot, jotka osoittavat, että sosiaaliturvajärjestelmien ja varsinkin ikääntyneiden terveydenhuoltopalvelujen kestävyys on heikentynyt huolestuttavalla tavalla ja että me todella tarvitsemme yhteistyötä yhteisön tasolla. Ikääntyvä väestö, ikääntyneille tarkoitettujen palvelujen yhä teknisempi luonne, erityisen ohjelman tarve sekä vaurauden lisääntyminen edistävät osaltaan valtavaa ongelmaa, johon meidän on puututtava. Kuten tiedätte, Barcelonan Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota ja jäsenvaltioita yhteistyöhön tällä alalla. Komissio julkaisi ensimmäisen tiedonantonsa joulukuussa 2001, ja tämä parlamentin mietintö on vastaus komission tiedonantoon. Jäsenvaltioille lähetettiin syksyllä useita kyselyitä. Ne on nyt palautettu, ja komissio laatii parhaillaan uutta kertomusta, joka esitetään ensin työllisyysneuvostolle ja sitten Eurooppa-neuvostolle vuonna 2003.
Haluan korostaa, että koko menettely keskittyy pikemminkin sosiaaliturvaan kuin terveydenhuoltoon. Tavoitteenamme on huolehtia siitä, että kansalaisilla, varsinkin ikääntyneillä kansalaisilla, on mahdollisuus saada korkealaatuista terveydenhuoltoa, johon heillä on varaa, sekä pitkäaikaisia terveydenhuoltopalveluita, joita ikääntyneet tavallisesti tarvitsevat. On käsiteltävä myös kustannuksiin liittyvää ongelmaa, sillä kustannukset ylittävät usein sekä potilaiden että heidän perheidensä varat. Toinen tärkeä tavoite on terveydenhuoltopalvelujen taloudellinen kestävyys väestön ikääntyessä, sillä kuten aiemmin sanoin, tämä aiheuttaa monissa jäsenvaltioissa vakavia ongelmia ja näin tapahtuu monissa jäsenvaltioissa vastaisuudessakin. Tämä menettely on osa yhteistä strategiaa sosiaaliturvajärjestelmien nykyaikaistamiseksi. Komissio ehdotti tätä strategiaa vuonna 1999 osana Lissabonin strategian mukaista sosiaalipoliittista ohjelmaa.
Luonnollisesti tämä mietintö vaikuttaa työhömme vuonna 2003, ja uskon parlamentin ja komission esittävän jäsenvaltioille saman kiireellisen kehotuksen toimia yhteistyössä ja opettaa toisiaan, jotta seuraavat kolme perustavoitetta voidaan saavuttaa: ikääntyneiden pääsy näihin järjestelmiin, laadukkaiden palvelujen tarjoaminen sekä taloudellinen kestävyys. Teemme jatkuvasti töitä tietojen vertailtavuuden eteen ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä helpottavien indikaattorien eteen. Komissio antaa uuden tiedonannon tämän vuoden aikana toteutettavista toimenpiteistä kokemusten ja sen työn perusteella, johon aiemmin viittasin. Luonnollisesti koko menettely liittyy kansanterveyttä koskevaan yhteisön toimintasuunnitelmaan sekä yhteisön toimintaohjelmaan, joka on vihdoin hyväksytty ja johon Berend viittasi.
Mantovanin mietinnössä tarkastellaan myös lukuisia muita seikkoja, jotka liittyvät kansanterveyteen sekä ihmisten ja palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen sisämarkkinoilla. Nämä ovat tärkeitä asioita, joiden osalta jatkamme työtämme edelleen käyttäen asianmukaisia poliittisia välineitä ja muistaen, että toimien on oltava toisiaan täydentäviä ja yhtenäisiä.
Lopuksi haluan puhua ehdokasvaltioista. Yksikköni aloittivat viime vuonna 13 ehdokasmaan sosiaaliturvajärjestelmiä koskevat tutkimukset ja ne tutkivat parhaillaan terveydenhuoltojärjestelmiä. Näiden tutkimusten tulokset, joista keskusteltiin Brysselissä 5. ja 6. joulukuuta, toimitetaan teille lähiaikoina.

Honeyball (PSE)
Arvoisa puhemies, kuten täällä on jo todettu, kyseessä on yksi merkittävimmistä asioista, jotka Euroopan unioni joutuu kohtaamaan. Koska ikääntyneiden osuus väestöstä kasvaa, meidän on löydettävä keinot tilanteesta selviämiseksi ja laadittava koko Euroopan unionin kattava toimiva strategia. Tämä on kuitenkin viime kädessä jäsenvaltioiden vastuulla. Meidän tehtävämme on varmistaa, että jäsenvaltiot täyttävät huolenpitotehtävänsä, mutta tehtävää on koordinoitava, on tehtävä yhteistyötä ja jaettava parhaita käytäntöjä kaikkialla Euroopan unionissa.
Meidän on myös muistettava, etteivät ikääntyneet henkilöt ole yksi yhtenäinen ryhmä. Ikääntyneitä henkilöitä on kannustettava toimimaan aktiivisesti, sillä kuten edellinen puhuja totesi, muutoin tilanne tulee kalliimmaksi kuin mihin meillä on tällä hetkellä varaa. Meidän on siis löydettävä kestävät keinot ihmisten pitämiseksi aktiivisina ja terveinä mahdollisimman pitkään.
Olen tyytyväinen Mantovanin mietintöön ja komission tiedonantoon. Meidän on huolehdittava siitä, että pikemminkin ennemmin kuin myöhemmin käynnistetään todellinen jäsenvaltioiden välinen vuoropuhelu ja parhaiden käytäntöjen vaihto, jotta voimme soveltaa strategiaamme ja toteuttaa sen käytännössä.

Mussa (UEN)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onnittelen Mario Mantovania, joka on tehnyt suuren työn määritellessään ne vaikeat haasteet, joita Euroopan unionin jäsenvaltioiden terveydenhuoltojärjestelmät ja kansanterveysala joutuvat kohtaamaan ikääntyvän väestön ja varsinkin laajentumisen vuoksi. Vaikka vastuu terveydenhuollosta yleensä ja vanhustenhuollosta erityisesti onkin jäsenvaltioilla, meidän on hyvä tarkastella laajempaa eurooppalaista yhteistyötä näiden ongelmien ratkaisemiseksi, ottaen huomioon se äärimmäisen vaikea tilanne, jossa valtiot edelleen ovat.
Yksi ongelmista on pula hoitohenkilöstöstä: itse asiassa hoitohenkilöstöä tarvitaan yhä enemmän. Euroopan väestön odotettavissa oleva yhä pidempi elinikä sekä aikuisten kasvava osuus väestöstä johtaa vaikeaan kysymykseen heitä hoitavan henkilöstön määrästä, henkilöstön, jonka on oltava yhä pätevämpää, sillä ikääntyneitä vaivaavat erityiset sairaudet. Hoitohenkilöstön työpaikat ovat yli kaksinkertaistuneet viimeisten viiden vuoden aikana, mutta työllisyysaste ei vieläkään vastaa hoitohenkilöstön kysyntää. Toiseksi on helppoa ennustaa, että hoitohenkilöstön puute koetaan varsin raskaaksi, kun Keski- ja Itä-Euroopan maiden potilaiden liikkuvuus laajentumisen myötä lisääntyy, sillä näiden maiden terveydenhuoltojärjestelmien taso on heikompi kuin yhteisössä. Potilaat nimittäin turvautuvat automaattisesti rajat ylittäviin terveydenhuoltopalveluihin.
Tältä kannalta yksi seikka korostuu: terveyden korkean tason takaaminen Amsterdamin sopimuksen 152 artiklan mukaisesti sekä yhteisön kansanterveysalan toimintaohjelman tavoitteiden mukaisesti. Toimintaohjelmassa lisäksi vaaditaan yleistä ja yhtäläistä pääsyä terveyspalveluihin, näiden palvelujen jatkuvaa parantamista sekä vammaisten ja kaikkein heikoimmassa asemassa olevien sosiaalisen osallisuuden edistämistä.
Terveydenhuoltoalalla laadulliset periaatteet voidaan panna täytäntöön luomalla Euroopan koulutusrahastojen rahoittamaa erikoiskoulutusta hoitohenkilöstölle. Tämä kannustaisi ihmisiä hankkimaan lisää ammattipätevyyttä sellaisilla merkittävillä aloilla kuten onkologia, elinsiirrot, sydänkirurgia ja kaikki ikääntymiseen liittyvät sairaudet.
Tällaisen erikoistumiskoulutuksen järjestämisellä me takaisimme Euroopan kansalaisten pääsyn terveyspalveluihin, korkealaatuisen hoidon saatavuuden sekä taloudellisesti kestävät hoitojärjestelmät, jotka sisältyvät Barcelonan Eurooppa-neuvoston ehdottamiin kolmeen tavoitteeseen. Hoidon takaamiseksi kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioiden on kuitenkin saatava nuoret kiinnostumaan terveydenhoitoalan ammateista.
Ratkaisun ongelmaan on löydyttävä pikaisesti, sillä se koskee kaikkia jäsenvaltioita. On yksinomaan hienoa, että lisätään jäsenvaltioiden nuorten tietämystä terveydenhuoltoalan ammateista, mutta tähän mennessä toiminta on ollut liian heikkoa, joten pätevää hoitohenkilöstöä on aivan liian vähän valtioiden tarpeisiin nähden. Olisi siis myös harkittava KIE-maiden tutkintotodistusten tunnustamista. Näin ratkaistaisiin nopeasti ongelman molemmat puolet: vastattaisiin jäsenvaltioiden hoitohenkilöstön puutetta koskevaan kriisiin sekä tilanteeseen, jossa lukemattomat maahanmuuttajat etsivät työtä Euroopasta.
Se, mitä aion sanoa, saattaa kuulostaa provokatiiviselta, mutta en voi olla puhumatta toisesta vakavasta ongelmasta, joka koskettaa kaikkien Euroopan valtioiden kansalaisia. Tarkoitan nyt 500 000 metalliteollisuudessa seuraavien neljän tai viiden vuoden aikana katoavaa työpaikkaa . Luku perustuu kansainvälisen ammattiliiton lähteisiin. Työttömyysongelma olisi osittain ratkaistavissa siirtämällä pätevät henkilöresurssit alalta toiselle. Työttömien teollisuustyöntekijöiden , joilla on korkeamman keskiasteen koulutuksesta saatu pätevyys, liikkuvuutta ja uudelleenkouluttautumista voitaisiin edistää tarjoamalla heille tietoja hoitoalasta.
Lopuksi haluan kehottaa kaikkia pohtimaan sitä, mitä on sanottu hoitohenkilöstöpulan poistamisesta mahdollisimman nopeasti Euroopan unionissa, tarvetta täyttää yhteisön toimintaohjelmassa esitetyt hoitoalan laatuvaatimukset tarjoamalla lisää koulutusta sekä tarvetta vastata jäsenvaltioiden kansalaisten erityisiin työllisyystarpeisiin liikkuvuutta ja uudelleenkouluttamista koskevilla ratkaisuilla. Muissa tapauksissa on harkittava Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden henkilöresurssien hyödyntämistä.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, hyvä esittelijä, haluan onnitella Mantovania hänen mietintönsä laadusta. Mielestäni se on asiallinen ja tasapainoinen.
Olen usein kuullut sanottavan, ettemme voi esittää kantaamme lukujen perusteella ja näin ollen emme sano mitään uutta, kun toteamme, että maailman väestön kehitys viittaa siihen, että väestö ikääntyy vaiheittain. Esittelijä mainitsi jo, että yli 65-vuotiaiden osuus Euroopan väestöstä on 16 prosenttia ja että sen arvioidaan olevan 22 prosenttia vuonna 2025 ja 27,5 prosenttia vuonna 2050. Myös yli 80-vuotiaiden määrä lisääntyy. Se oli 3,6 prosenttia vuonna 2000 ja se kasvaa 6 prosenttiin vuonna 2025 ja 10 prosenttiin vuonna 2050.
Näiden tilastojen osalta emme voi työntää päätämme pensaaseen ja odottaa mitä tapahtuu. Emme myöskään saa lietsoa pelkoa. Väestön kehityksen tilanne on selvästi merkki yhteiskunnan menestyksestä, joka perustuu lääketieteelliseen hoitoon ja parantuneisiin elinoloihin yleensä. Ikääntyneet eivät ole yhtenäinen joukko, minkä vuoksi myös heidän tarpeensa vaihtelevat. Ikääntyneitä koskevan politiikan on keskityttävä kahteen näkökohtaan: ensinnäkin hoitoon, jota he tarvitsevat näiden tarpeiden täyttämiseksi ja johon heillä on oikeus. Toiseksi politiikassa on hyödynnettävä ikääntyneiden mahdollisuuksia ja heidän yhteiskunnalle tarjoamia palveluja. Yksikään yhteiskunta - eurooppalainenkaan yhteiskunta - ei voi jättää hyödyntämättä ikääntyneiden henkilöiden kokemusten, koulutuksen ja taitojen panosta.
Perustamissopimuksen 152 artiklan lisäksi politiikan on oltava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan mukaista. Sen on estettävä kaikki syrjintä - tässä tapauksessa erityisesti ikään perustuva syrjintä. Perusoikeuskirjan 25 artiklan mukaan unioni tunnustaa ikääntyneiden henkilöiden oikeuden ihmisarvoiseen ja itsenäiseen elämään sekä oikeuden osallistua yhteiskunnalliseen elämään ja kulttuurielämään, ja kunnioittaa näitä oikeuksia. Näiltä periaatteilta vietäisiin niiden sisältö, jos niitä ei tuettaisi politiikalla, jossa niitä sovelletaan käytännössä. Maaliskuussa 2002 Barcelonassa kokoontunut neuvosto korosti tarvetta käynnistää ja kehittää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä näillä aloilla vuosina 2002 ja 2003, tarvetta jakaa hyviä käytäntöjä ja tietoja sekä tarvetta jatkaa keskustelua Euroopan tason yhteisistä haasteista.
Terveydenhuoltojärjestelmät joutuvat vastaamaan kolmeen haasteeseen. Ensinnäkin terveydenhuoltopalveluiden on oltava kaikkien saatavilla, ja ikääntyneiden hoitoon liittyy erityispiirteitä. Toiseksi palveluiden on oltava korkealaatuisia ja kolmanneksi järjestelmien on oltava taloudellisesti kestäviä. Uskoakseni nämä kolme tavoitetta ovat tarpeellisia ja kiitettäviä vähimmäistavoitteita ja haluankin kiinnittää huomiota niiden välisiin yhteyksiin. Rahoitettiinpa haasteet verovaroin tai palvelumaksuin, ne ovat saavutettavissa myös kannustamalla terveempiä elintapoja ja ehkäiseviä toimenpiteitä sekä lisäämällä palvelujen tarjoajien ja käyttäjien tietoja hoitojen ja lääkityksen asianmukaisesta soveltamisesta. Näin kolme tavoitetta voivat olla keskenään tasapainossa. Taloudellisen kestävyyden tavoitteen asettaminen ensisijaiseksi saattaisi vaarantaa laadun ja saatavuuden tavoitteet. Ilman kestävyyttä laatu ja saatavuuskin olisivat kuitenkin mahdollisia vain lyhytaikaisesti.

Jöns (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää Mantovania lämpimästi eriomaisesta yhteistyöstä. Uskon, että olemme onnistuneet varmistamaan se, että suuri enemmistö antaa huomisessa täysistunnossa äänensä tälle merkittävälle mietinnölle. Olen iloinen myös siitä, että vihdoin voimme tehdä tiiviimpää yhteistyötä terveyspolitiikan alalla ja tietenkin myös vanhustenhuollon alalla. Tätähän Göteborgin huippukokouksessa valmisteltiin, tosin hyvin myöhäisenä ajankohtana.
Olkaamme kuitenkin rehellisiä. Terveyspolitiikan alalla EU on vasta havaitsemassa todellisen asiaintilan. Monilla aloilla eurooppalaista terveyspolitiikkaa on jo laadittu - mieleen tulee esimerkiksi Euregios-aloite. Esimerkiksi jo nyt Saksan reininmaalaiset potilaat voivat käyttää saksalaista sairausvakuutuskorttiaan saadakseen hoitoa Alankomaiden terveyskeskuksista. Tämän lisäksi Euroopassa on sairaaloita, jotka ovat yleisesti tunnustettuja erityisiin sairauksiin erikoistuneina ja Euroopassa on verkostoja, jotka laativat suuntaviivoja näiden sairauksien hoitoa varten.
Kaikki jäsenvaltiot pyrkivät laatimaan strategioita, joilla taataan, että maiden terveydenhuoltojärjestelmät ovat tulevaisuudessakin kaikkien saatavilla, ja joilla varmistetaan laatu- ja suoritusstandardit sekä järjestelmien rahoituskeinot. Uusia keinoja kokeillaan jatkuvasti, mutta tähän mennessä kukaan ei ole tehnyt suurta läpimurtoa. On siis täysin loogista ja johdonmukaista, että hallitukset ymmärtävät EU:n laajuisen kokemusten vaihdon merkityksen terveydenhuollon ja vanhustenhuollon aloilla.
Skeptikkoja tyynnytelläkseni kerron olevani vakuuttunut siitä, ettei kukaan täällä parlamentissa toivo yhtä yhtenäistä eurooppalaista terveydenhuoltojärjestelmää. Ei sitä halua komissio eikä varsinkaan neuvosto. Terveydenhuoltojärjestelmien organisointi ja rahoitus on asia, josta päätetään kansallisella tasolla ja näin pitää olla tulevaisuudessakin. Kysymys on pikemminkin siitä, kuinka pystymme pitkällä ajanjaksolla säilyttämään eurooppalaisen solidaarisuuteen perustuvan terveydenhuoltopolitiikkamme.
Puhun aivan tarkoituksellisesti eurooppalaisesta mallista, sillä kaikki terveydenhuoltojärjestelmät perustuvat seuraaviin neljään periaatteeseen. Ensimmäinen on se, ettei terveys ole puhtaasti taloudellinen hyödyke eikä sen pidä sallia muodostuvan sellaiseksi. Toinen periaate on, että terveyspalvelujen yhtäläinen saatavuus on perusoikeus ja sen on säilyttävä sellaisena. Kolmas periaate on, että kaikki terveydenhuoltojärjestelmät perustuvat solidaarisuuden periaatteeseen, kuten täällä jo on todettu. Neljäs periaate on, että valtiolla on ratkaiseva asema palvelujen sääntelyssä, rahoituksessa ja tarjoamisessa.
Mantovanin mietinnössä esitetään varsin käytännöllisiä ehdotuksia siitä, millä lailla eurooppalaista yhteistyötä voitaisiin tiivistää terveydenhuoltopolitiikan alalla. Ehdotukset koskevat menetelmiä, tavoitteita ja erityissisältöä. Työmenetelmien osalta mietinnössä ehdotetaan avoimen koordinoinnin soveltamista myös tällä alalla. Ilokseni voin sanoa tämän olevan sopusoinnussa sen kanssa, mitä puheenjohtajavaltio Kreikka on todennut. Meidän ei kuitenkaan pidä enää hukata aikaa ja juuri tästä syystä mietinnössä kehotetaan keväällä kokoontuvaa Eurooppa-neuvostoa päättämään tulevan toiminnan tarkasta aikataulusta ja sopimaan vuoden kuluessa yhteisistä tavoitteista ja indikaattoreista.
Jotta ylipäänsä voimme vaihtaa kokemuksiamme, meidän on aloitettava kehittämällä terveyteen liittyvän raportoinnin ja tietojen keruun kansallisia ja Euroopan tason järjestelmiä. Vertailukelpoiset tiedot ovat korvaamattoman tärkeitä, mutta tähän mennessä EU:lla ei ole ollut käytössä standardeja edes kuolleisuuslukujen vertailuun. Tämän osalta voimme edistyä jo nyt, uuden terveydenhuoltopolitiikan toimintasuunnitelman avulla. Sama koskee myös yhtenäisten potilaan oikeuksien määrittelemistä, ja erityisesti itälaajentumisen vuoksi tarvitaan myös potilaiden liikkuvuuden seurantaa Euregios-aloitteen yhteydessä, sillä tiedämme varsin hyvin, että puutteet terveydenhuollon tarjonnassa korostuvat uusien jäsenvaltioiden raja-alueilla. Euroopan uudessa perustuslaissa on asetettava tavoitteeksi terveydenhuollon korkea taso. Terveydenhuollon on kuitenkin jatkossa oltava EU:n ja jäsenvaltioiden jaetulla vastuulla. Loppujen lopuksi me kaikki haluamme, että EU pystyy vastaisuudessakin täydentämään lainsäädännöllään jäsenvaltioiden politiikkaa.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Mantovania hänen työstään tämän mietinnön parissa. Sanon tämän, vaikka lopullisessa mietinnössä onkin piirteitä, joita ryhmäni ei hyväksy. Kiitän komissiota sen esittämästä katsauksesta ikääntyneiden huollosta tulevaisuudessa, sillä katson, että komission tiedonanto on aidosti rakentava. Siinä esitetään useita ensisijaisia tavoitteita terveydenhuollon saatavuuden, laadun ja taloudellisen kestävyyden osalta. Siinä myös korostetaan, että vaikka tiedämme ikääntyvien osuuden väestöstä kasvavan tulevaisuudessa, on vielä epäselvää mitä se käytännössä merkitsee tulevaisuuden rahoitustaakan osalta. Ennen kaikkea komission tiedonannossa korostetaan, että EU:lla on monilla aloilla mahdollisuuksia yhteistyöhön nykyisten sääntöjen puitteissa. Tämä pätee koskee perustamissopimuksen 152 artiklan perusteella kansanterveyspolitiikkaan, talouspolitiikkaan sekä sisämarkkinoiden kehittämiseen.
Meillä on paljon mahdollisuuksia yhteistyöhön nykyistenkin sääntöjen puitteissa. Ryhmäni on tämän vuoksi hylättävä tämä mietinnössä esitetty parlamentin ehdotus, jonka mukaan meidän olisi kertakaikkisesti koordinoitava terveydenhuoltopolitiikkaa ja ikääntyneiden huoltoa koskevaa politiikkaa. Olemme jättäneet useita tarkistuksia, ja koska uskon, ettei parlamentti voi tukea niitä, meidän on vaikea kannattaa mietintöä kokonaisuudessaan.
Avoin koordinointimenettely on tietysti viime vuosina tullut hyvin suosituksi ja sitä sovelletaan hyvin monilla talouspolitiikan aloilla, kuten eläkkeiden, koulutuksen aikana tapahtuvan sosiaalisen syrjäytymisen sekä työllisyyspolitiikan lähentymisperusteiden aloilla. Se on hyvä yhteistyön muoto, jossa asetetaan useita yhteisiä tavoitteita, jotka voidaan saavuttaa eri tavoin. Uskon avoimeen koordinointiin, sillä se on keino saavuttaa yhteisiä tavoitteita ilman, että on säädettävä paljon uutta lainsäädäntöä, mutta mielestäni avoimen koordinoinnin on oltava sitovaa.
Joillakin aloilla avoin koordinointi perustuu suoraan perussopimuksiin. Tämä koskee talouspolitiikkaa ja työllisyyspolitiikkaa. Muilla aloilla avoin koordinointi ei perustu yhtä selkeästi perustamissopimuksiin tai sille ei tosiasiassa ole perustaa. Voidaan sanoa, että jäsenvaltioilla on täysi vapaus päättää pyrkimystensä koordinoimisesta ja hyvien käytäntöjen kehittämisestä. Näin olemme tehneet OECD:ssa jo vuosia, mutta ero OECD:n raporttien ja EU:ssa sovelletun avoimen koordinoinnin välillä on - ja mielestäni sen pitääkin olla - se, että avoin koordinointi on sitovampaa ja että valtiot tosiasiallisesti sitoutuvat yhteisiin tavoitteisiin. Lisäksi osapuolet osallistuvat toimintaan hyvin aktiivisesti.
Mielestäni olisi väärin, jos laajentaisimme avoimen koordinoinnin soveltamista siinä määrin, että sitä sovellettaisiin kaikilla mahdollisilla aloilla. EU:n yhteistyön perusperiaate on luonnollisesti se, että hyväksymme moninaisuuden ja eroavuudet. Meidän kannaltamme on hyödyllistä, että malleja on monenlaisia, jotta voimme oppia toisiltamme. Meidän ei pidä vaivihkaa yhdenmukaistaa aloja, jolla on selvästi sovellettava kansallista toimivaltaa. Siitä ei koituisi mitään hyvää.
Terveydenhuoltoalalla yhteistyö ja yhteiset säännöt ovat monin paikoin tärkeitä ja tarpeellisia, minkä vuoksi niistä määrätään selvästi perustamissopimuksessa. Yhteistyö kehittyy sisämarkkinoiden kautta sisämarkkinoiden tuloksena ja muiden alojen yhteistyön, esimerkiksi tutkimusyhteistyön, tuloksena. Mitä tulee yhteiseen, hoitolaitoksia koskevaan EU:n politiikkaan, vastaan ei kiitos.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden hallintoelinten on kiinnitettävä erityistä huomiota terveydenhuoltoon ja erityisesti ikääntyneiden hoitoon, sillä terveys on perustavaa laatua oleva ihmisoikeus ja sosiaalinen oikeus, joka tunnustetaan kansainvälisessä ja kansallisissa lainsäädännöissä. On siis tärkeää pitää ensisijaisina sellaiseen yhtenäiseen lähestymistapaan perustuvia toimintatapoja ja toimenpiteitä, jolla suojellaan terveyttä, varmistetaan ensisijainen sairauksien ehkäisy, torjutaan terveysriskejä, varmistetaan terveydensuojelun korkea taso ja jonka mukaisesti laaditaan ja toteutetaan alakohtaista politiikkaa terveyteen liittyvän eriarvoisuuden torjumiseksi.
On myös syytä korostaa sosioekonomisten toimenpiteiden sekä terveyden välistä tiivistä suhdetta erityisesti työllisyyden, asuntopolitiikan, koulutuksen, liikenteen, tulojen jakautumisen ja sosiaalisen hyvinvoinnin aloilla. Rahapolitiikan korostaminen siten, että ensisijaiseksi katsotaan näennäinen lähentyminen ja vakauspaketin kriteerien sokea noudattaminen johtaa rajoittavaan sosiaalipolitiikkaan ja sellaisen politiikan puolustamiseen. Sillä on kielteisiä vaikutuksia kansanterveyspolitiikkaan sekä ikääntyneiden terveydenhuoltoon, kuten Portugalin esimerkki osoittaa.
Komission tätä asiaa koskevassa tiedonannossa, joka mietinnössä satunnaisesta kritiikistä huolimatta todetaan myönteiseksi, esitetään sosiaalipolitiikan ristiriidat. Huolimatta lausunnoista, joiden mukaan terveydenhuollon laatua ja saatavuutta on puolustettava, taloudellisen kestävyyden tavoitteelle annetaan edelleen liikaa painoa terveyspalvelujen ja -tuotteiden sisämarkkinoiden kehittämisen yhteydessä. Tämä voi johtaa terveydenhuollon kaltaisten keskeisten julkisten palvelujen vapauttamiseen ja yksityistämiseen ja viime kädessä vaarantaa korkeatasoisten terveyspalvelujen yhtäläisen saatavuuden. Tällainen tilanne olisi kestämätön, ja juuri tästä syystä emme kannata nyt käsiteltävänä olevaa mietintöä, jos sitä ei tarkisteta tältä osin ja jos jättämiämme tarkistuksia ei hyväksytä. Tarkistuksilla pyritään parantamaan terveyspalvelujen laatua, turvallisuutta ja solidaarisuutta, ja niissä ehdotetaan uusia keinoja lakisääteisten eläkejärjestelmien rahoittamiseksi. Näin on tarkoitus erityisesti laajentaa sosiaaliturvamaksujen perintä koskemaan kaikkia tuloja, jolloin kaikista tuloista kannettaisiin yhtä paljon sosiaaliturvamaksuja kuin palkkatuloistakin.
Haasteena on siten edelleen jonkinlaisen yhteisymmärryksen saavuttaminen niiden kesken, jotka sanovat sitoutuneensa puolustamaan terveydenhuoltoa ja vanhustenhuoltoa.

Evans, Jillian (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen iloinen mahdollisuudesta osallistua tätä mietintöä koskevaan keskusteluun, sillä asia on tärkeä kaikkien jäsenvaltioiden kannalta. Kiitän Mantovania hänen tekemästään työstä.
Ikääntyvästä väestöstä huolehtiminen kaikkialla Euroopassa on jäsenvaltioiden suurin tulevaisuuden haaste. Täällä on sanottu, että terveydenhuollon järjestäminen on jäsenvaltioiden vastuulla. Vaikka näin onkin, ne eivät voi tehdä sitä yksinään. Tämän vuoksi ryhmäni kannattaa komission ehdottamaa yhteistyötä tietojen ja parhaiden käytänteiden vaihdossa ja yhteisten laatustandardien määrittelyssä.
Vanhustenhuoltoa koskevat säännökset ja rahoitusjärjestelmät ovat tällä hetkellä Euroopassa hyvin erilaisia: joissakin maissa on kattava ja ilmainen vanhustenhuolto, jonka rahoitusriski jakautuu tasaisesti koko väestölle, kun taas toisissa maissa hätävarana on valtio rahoittama turvaverkko. Jäsenvaltioiden vanhustenhuoltojärjestelmien vertaileminen ja tarkasteleminen voisi olla hyödyllinen keino onnistuneiden ratkaisujen esiin tuomiseksi.
Olen tyytyväinen siihen, että Mantovanin mietinnössä mainitaan sekä sosiaalihuolto että terveydenhuolto, sillä nämä molemmat vaikuttavat olennaisesti ikääntyneiden henkilöiden hyvinvointiin. Jos terveys- ja sosiaalipolitiikasta vastaavat omaksuisivat todella elinikäisen lähestymistavan ihmisten sairauksien ja tautien sekä vammojen ehkäisemiseen ja pitäisivät terveyden suojelua ja sairauksien ehkäisyä mietinnössä mainitun kaukokatseisen politiikan kulmakivinä, voitaisiin paitsi lisätä terveyttä myös vähentää kustannuksia. Kustannusten väheneminen ei olisi tällöin väliaikaista tai lyhytaikaista vaan pitkäaikaista.
Tiedämme esimerkiksi, että iäkkäät naiset ja maaseutualueiden asukkaat ovat muita köyhempiä. Vaalipiirissäni Walesissa kolme viidestä ikääntyneestä henkilöstä elää köyhyydessä. Suurin osa eläkeläisistä on täysin riippuvaisia valtion eläkkeestä tai muista valtion tarjoamista etuuksista, jotka ovat heidän ainoita tulonlähteitään. Walesissa useammat ihmiset kärsivät pitkäaikaissairauksista kuin Englannissa tai Skotlannissa. Nämä seikat liittyvät toisiinsa.
Jotkut terveyden suojelun ja tautien varhaisen havaitsemisen menetelmät ovat hyvin tärkeitä. Yhtä lailla tärkeää on monen tahon välinen lähestymistapa terveydenhuollon koordinoimiseen sekä monialainen lähestymistapa politiikkaan, jotta siihen sisältyisi paitsi sosiaalisten näkökohtien sekä työllisyys-, ympäristö- ja talousnäkökohtien tarkastelu myös palvelujen käyttäjien ja heidän perheidensä osallistaminen.
Ikääntyneillä henkilöillä on arvokas asema yhteiskunnassamme. Elinikäinen oppiminen, sukupolvien välinen viestintä, vapaaehtoistyö ja monet vastaavat asiat, joiden parissa työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on tehnyt paljon työtä, liittyvät olennaisesti tähän keskusteluun.
Terveyden- ja vanhustenhuollon sekä hoitoalan vapaiden markkinoiden luomiseen ja terveydenhuoltojärjestelmien yhdenmukaistamiseen liittyy riskinsä. Merkittävin haaste on täyttää vakaussopimuksen vaatimukset ja tarjota riittävä rahoitus terveydenhuollon ja sosiaalihuollon palveluille.
Kuten aiemmin totesin, terveydenhuolto on jäsenvaltioiden vastuulla. Mietinnössä esitetyt maininnat terveyspalvelujen ja -tuotteiden vapaista markkinoista kuvastavat siirtymistä kohti liberalisointia. Kuten olemme toistuvasti voineet todeta ja kuten voidaan todeta Yhdistyneen kuningaskunnan terveyspalvelujen yksityistä rahoittamista koskevan aloitteen perusteella, yksityistäminen ei paranna palveluja eikä vähennä kustannuksia. Se johtaa pikemminkin entistä pitempiin jonoihin, hoidon entistä huonompaan tasoon ja henkilöstöpulaan. Ryhmäni mielestä terveydenhuolto ja vanhustenhuolto ovat liian merkittäviä asioita vaarannettavaksi yksityistämisellä ja GATS- sopimuksella.
Mietinnössä ja tässä keskustelussa olisi keskityttävä yhtäläisiin mahdollisuuksiin käyttää terveyspalveluja. Tämä tarkoittaa, että kaikilla on oltava mahdollisuus saada hoitoa ja palvelujen paikallisesta tarjonnasta on huolehdittava. GATS-sopimus vaarantaa nämä mahdollisuudet. Tämän vuoksi pyydän teitä kannattamaan tarkistusta 6, jotta terveydenhuolto- ja hoitopalvelut jätettäisiin GATS-sopimuksen ulkopuolelle. Näin varmistamme, että Mantovanin erinomaiset ehdotukset - jotka parlamentti toivottavasti hyväksyy huomenna - voidaan panna täytäntöön ja ikääntyneiden henkilöiden palvelut voidaan taata pitkällä ajanjaksolla.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kollegoideni tavoin onnitella ja kiittää esittelijä Mantovania hänen työstään. Kiitän myös komissiota ehdotuksensa esittämisestä.
Heikommista ja vanhuksista huolehtiminen on haaste meille kaikille ja valitettavasti me kaikki joudumme todennäköisesti myös tekemisiin sen kanssa jossain elämämme vaiheessa. Meitä arvioidaan sen mukaan, kuinka tarjoamme ihmisille hoitoa ja palveluja.
Terveydenhuolto ja vanhustenhuolto, jotka toki ovat merkittävä osa yleistä terveydenhoitojärjestelmää, eivät kuitenkaan välttämättä edusta koko terveydenhoitojärjestelmää. Mietinnössä otaksutaan, että ikääntyneiden terveydenhuoltoon liittyvät asiat koskevat koko terveydenhoitojärjestelmää. Kotimaassani Irlannissa toteutetaan parhaillaan yksityiskohtaista selvitystä ikääntyneiden ihmisten pitkäaikaisen hoidon rahoituksesta. Odotan selvityksen valmistumisen myötä esitettäviä terveydenhoitopolitiikkaa koskevia ehdotuksia.
Mietinnössä kiinnitetään erityistä huomiota pitkäaikaisen hoidon tarpeen täyttämiseen, tarpeettoman laitoshoidon vähentämiseen ja kuluttajien valintamahdollisuuksien laajentamiseen. Irlannissa me tarjoamme aktiivisella terveyspolitiikalla ikääntyneille ihmisille parempaa elämänlaatua. Tarkistusten 1-6 vaikutukset olisivat vastoin tätä politiikkaa. Voin kannattaa tarkistuksia 7-11, joilla "avoin yhteistyömenetelmä" korvataan "yhteistyöllä".
Myös yksityisesti rahoitettujen terveyspalvelujen alalla on oltava riskejä tasoittava tekijä siten, että jos yksityiset vakuutuksenantajat tuodaan terveydenhuoltojärjestelmän piiriin, niillä on oltava samat riskit kuin valtion vakuutuksenantajilla, mikä tarkoittaa kaikkien ihmisten ja yhteiskuntaluokkien kattamista. Olemme kehittäneet omaa terveysstrategiaamme siten, että siihen sisältyy maksut ja palkkiot hoitajille, myös kahden tai useamman henkilön hoidosta vastaaville hoitajille.
Toinen näkökohta, jota haluan käsitellä, on perheen ja yhteisön muuttuva asema. Meidän on huolehdittava siitä, että käytettävissä on tukia, joiden avulla ihmiset voivat mahdollisuuksien mukaan jäädä perheensä pariin ja omaan yhteisöönsä. Ikääntyneiden hoidossa tämä tarkoittaa uuden tekniikan ja uusien menetelmien soveltamista, jotta vanhuksilla olisi mahdollisuus elää itsenäisesti ja osallistua täysin oman yhteisönsä toimintaan.
Kaikki jäsenvaltiot kohtaavat samat asiat: kuinka voidaan selviytyä väestön ikääntymisestä terveydenhuoltojärjestelmiin ja niiden kustannuksiin aiheutuvista vaikutuksista, kuinka uutta tekniikkaa voidaan käyttää vanhusten hyväksi ja kuinka voidaan taata ikääntyneiden ihmisten entistä parempi elämänlaatu. Tämän alan tietojen vaihtamisesta on hyötyä kaikille.
Haluan myös onnitella kollegaani Mussaa hänen työstään ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Hän käsitteli aiheita, joita ei riittävästi käsitelty komission ehdotuksessa, erityisesti ammattitaitoisten sairaanhoitajien ja vanhusten erityishoidosta vastaavan henkilöstön koulutusta. Aiheet sisällytetään nyt Mantovanin mietintöön. Ratkaisu on tervetullut.
Monet järjestöt haluavat osallistua vanhusten hoitotyöhön. Kuluva vuosi - vuosi 2003 - on vammaisten vuosi. Monet ikääntyneet henkilöt kärsivät myös vammoista. Meidän on huolehdittava siitä, etteivät tekomme jää kauniiksi sanoiksi vammaisille tänä vuonna vaan että otamme myös erityisesti huomioon ne, jotka eivät voi puhua omasta puolestaan. Tarkoitan tällä lähinnä ikääntyneitä vammaisia.
Blokland (EDD). -
Me kaikki haluamme elää vanhoiksi mutta emme haluaisi olla vanhoja. Tämä on hollantilainen sanonta vanhenemisen vaikutuksista. Loppujen lopuksi vanhuuden myötä tulevat tavallisesti myös sairaudet. Ihminen voi elää sairauksiensa kanssa, jos niihin kiinnitetään asianmukaista huomiota ja niitä hoidetaan. Tässä huomion kiinnittämisessä ja hoidossa tarvitaan ihmisiä. Ihmisiä, jotka antavat tarpeellista hoitoa käsillään. Asianmukaisen politiikan ja poliitikkojen sitoutumisen tuella tämä on toteutettavissa.
Mantovanin mietinnössä tarjotaan mahdollisuus toteuttaa tämä eurooppalaisesta näkökulmasta. Esittelijä esittää useita ehdotuksia, jotka perustuvat suureen huoleen väestön ikääntymiskehityksestä ja sen vaikutuksiin terveydenhuoltojärjestelmiimme. Sen lisäksi, että totean arvostavani mietintöä, haluan kertoa, miksi esittelijän ehdotuksissa ei mielestäni pidättäydytä terveydenhuoltopalvelujen todellisuudessa. Mietintö pursuaa hyvien aikomusten politiikkaa. Yksinomaan hyvät aikomukset eivät mielestäni ole politiikan ja siihen liittyvän toiminnan päävaikuttimia. Eivätkä varsinkaan silloin, jos Euroopalle annettaisiin tämän perusteella uusia valtuuksia. Toimivallan luovuttaminen yhteisön toimielimille merkitsee sen tosiseikan unohtamista, että hoitoa annetaan ihmisten kesken mikrotasolla.
Kannatan hyvän terveydenhuollon edistämistä sekä hyvien toimintatapojen vaihtoa. On myös hyvin tärkeää tehdä selväksi, että terveydenhuoltoa ja vanhustenhuoltoa ei voida tarkastella ainoastaan niiden aiheuttamien kustannusten perusteella. Ikääntyneet henkilöt ja potilaat ovat enemmän kuin yhteiskunnan menoeriä.
Politiikan koordinoimista koskevien uusien ehdotusten ja luettelojen määrällä ei uskoakseni edistetä hyvää hoitoa ja apua vaan pikemminkin haitataan sellaisen tarjoamista. Kotimaassani keskustellaan juuri nyt paljon terveydenhuollosta. Lukuisat säännöt, menettelyt ja hallinnolliset velvoitteet haittaavat sairaanhoitajien ja muiden hoitotyöstä vastaavien työskentelyä. Yksi asia on tullut selväksi, ja se on, että käsiä tarvitaan vuoteiden vierillä, ei tietokoneilla. Jos meidän on vielä täytettävä eurooppalaiset toiveet tietojen tuottamisesta, on ymmärrettävä, että varsinaisesta hoitotyöstä jäävät huolehtimaan vain harvat kädet.
Vaikka monet Mantovanin ajatuksista ovat mielestäni hyviä, en voi kannattaa mietintöä. Mietinnössä käsitetään väärin toissijaisuuden merkitys yhteisön ja jäsenvaltioiden tämän alan tehtävien osalta. Lisäksi mietinnössä ei oteta huomioon jokapäiväisiä hoitokäytäntöjä. Käytännössä nyt ei tarvita uusia yhteisön sääntöjä vaan työhön halukkaita ihmisiä.
Ymmärtänette, että mielestäni yhteisön toimielimille ja valmistelukunnalle ei ole luovutettu toimivaltaa terveydenhuollon ja vanhustenhuollon aloilla. Tämän vuoksi kannatan Lynnen tarkistusta, jolla poistetaan 18 ja 20 kohdat. Näin huolehditaan siitä, että vastuu terveydenhuollosta ja vanhustenhuollosta on edelleen kansallisella hallinnolla. Vain kansallisella tasolla voidaan määritellä puitteet sekä toteuttaa todellista politiikkaa, jonka avulla voimme vastata ihmisten hoitoarpeisiin. Lopuksi haluan korostaa perheenjäsenten, kirkon ja kotiympäristön välisten suhteiden merkitystä. Käytännössä hoitoa tarjotaan juuri tällä mikrotasolla. Hoidosta murehtiminen on hyödytöntä, on vain mentävä ja tartuttava toimeen!

Oomen-Ruijten (PPE-DE). -
Arvoisa puhemies, aluksi totean olevani kerrankin eri mieltä Bloklandin kanssa, ja selitän Hansille myöhemmin, miksi. Kannatan täysin Euroopan komission ehdotuksia sekä kollegani Mantovanin ehdotusta. Meillä kaikilla on sama ongelma Euroopassa. Kaikkialla terveydenhuolto lisääntyy ja varsinkin sen kustannukset lisääntyvät. Miksikö? Koska olemme tekemisissä sellaisten itsenäisten kansalaisten kanssa, joiden elämäntapa on erilainen ja jotka haluavat enemmän ja parempaa laatua. Meillä on myös palveluja, jotka tekevät terveydenhuollosta yhä kalliimpaa. Me kaikki haluamme pitää järjestelmän hallinnassa, mutta haluamme myös pystyä vastaamaan kansalaisten perusteltuihin vaatimuksiin. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on keskusteltava keskenämme monista asioista. Tarkoituksena ei välttämättä olisi se, että tekisimme kaiken samoin, vaan tarkoituksena olisi oppia toistemme kokemuksista.
Minun on kuitenkin esitettävä myös kriittinen huomautus Euroopan komission tiedonannosta. Alankomaissa terveydenhuoltoa ei rahoiteta verovaroin vaan vakuutusmaksuin; tilanne on siis erilainen, kuin mitä tiedonannossa kuvataan. Tiedonannossa todetaan myös - ja juuri tämän vuoksi kannatan avointa koordinointimenettelyä - että valtioissa, joissa vain pieni osuus terveydenhuollosta rahoitetaan yksityisten vakuutusten turvin ja suurin osa verovaroin, ja joista paras esimerkki on Luxemburg, terveydenhuollon kustannukset henkeä kohden ovat huomattavasti muita pienemmät.
Tämä on siis jotain, mitä voimme oppia toisiltamme. Meidän olisi pitänyt oppia toisiltamme myös se, että yhteisöllä on tosiasiassa jo nyt merkittävä asema terveydenhuoltoalalla huolimatta siitä, että meillä on virallisesti vain vähän sanottavaa. Ensinnäkin perustamissopimuksen artiklassa asetetaan tavoitteeksi terveyden suojelun korkea taso. Sattumalta, Hans, juuri alankomaalaiset ovat hyötyneet tästä paljon. Toiseksi alankomaalaiset ovat hyötyneet sisämarkkinoiden syventymisestä, sillä meillä on paljonkin sanottavaa laitteista ja varsinkin lääkkeistä. Meidän olisikin - ja haluaisin tietää, onko komission jäsen tästä samaa mieltä - löydettävä ratkaisut puutteisiin ja vajeisiin, jotta asianmukainen rahoitus voidaan järjestää. Tällä tarkoitan nyt esimerkiksi kaikenlaisia lääkkeitä. Jos pystyisimme tekemään jotain geneeristen lääkkeiden suhteen, voisimme yksin Alankomaissa säästää 500 miljoonaa euroa. Tämän vuoksi sanonkin komission jäsenelle: tehkää tälle asialle jotain ja aloittakaa kohdennetut toimet kuulemalla kollegaanne Byrneä.
Vielä lyhyesti terveyden suojelun korkeasta tasosta. Tästäkin alankomaalaiset hyötyvät. Miksikö? Koska korkeatasoisella suojelulla voimme ainakin järjestää sen, että ihmisillä on mahdollisuus mennä toiseen valtioon saamaan terveydenhuoltoa, jos se ei ole asianmukaista Alankomaissa, sillä järjestelmämme on kysynnän ohjaama, Euroopan viimeinen kommunistinen järjestelmä. Emme myöskään voi julistaa jotakin hoitoa kokeelliseksi. Tätäkin on kokeiltu yhteisöjen tuomioistuimessa asti.
Olen vakuuttunut siitä, että yhteisö voi tehdä paljonkin, se tekee paljonkin ja sen olisi voitava tehdä vielä paljon enemmän terveydenhuoltoalalla, vaikkapa avoimen koordinointimenetelmän turvin. Ensimmäiset raportit joka tapauksessa todistavat, että meillä on hyvin paljon opittavaa toisiltamme.

Cercas (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten muutkin kollegat, haluan aluksi kiittää ja onnitella komission jäsentä sekä esittelijä Mantovania, sillä mielestäni oli loistava ajatus laatia tiedonanto terveydenhuoltoon ja vanhustenhuoltoon liittyvistä tarpeista. Arvoisa komission jäsen, tämän keskustelun käyminen vastaa osaltaan parlamentin vanhustenhuollon tarpeita koskeviin huoliin, ja on hyvin hyödyllistä, että Mantovanin mietinnössä on löydetty näin laaja yksimielisyys joistakin hyvin tärkeistä ajatuksista.
Olen yksi niistä, joiden mielestä yhteiskunnan arvokkuutta mitataan periaatteessa sen perusteella, miten se hoitaa vanhuksiaan. Uskon myös terveysnäkökohtien olevan pikemminkin oikeuksia kuin kauppatavaraa. Onneksi Mantovanin mietinnössä ja tarkistuksissa, jotka toivoakseni hyväksytään huomenna, sekä niissä tarkistuksissa, jotka toivoakseni hylätään, korostetaan näitä tekijöitä, jotka ovat hyvin tärkeitä Euroopan tulevaisuuden kannalta.
Olen tyytyväinen asioiden etenemiseen tähän suuntaan sekä siihen, että mietinnössä korostetaan komission mainitsemia koordinoinnin osatekijöitä ja säilytetään avoin koordinointimenettely. Lisäksi toivon, että tämä on alku asian laajemmalle tarkastelulle, jotta menettelyllä voitaisiin kattaa myös muita yhteiskunnallisia tekijöitä.
Kuten komissio on joissakin asiakirjoissaan todennut, viime vuosikymmenten laajasta edistymisestä ja huolimatta kohonneesta elintasosta ja pidentyneestä odotettavissa olevasta elinajasta huolimatta Euroopassa on edelleen ongelmia, kuten se, että joka viides kansalainen kuolee ennenaikaisesti, uusia vaaroja, epätasa-arvoa ja eroavuuksia terveysasioissa ja niin edelleen.
Nämä ongelmat eivät koske vain vanhuksia, vaan ne koskevat kaikkia Euroopan kansalaisia, jotka vetoavat meihin poliitikoihin ja Euroopan tulevaisuutta käsittelevään valmistelukuntaan, jotta me lopultakin käsittelisimme Eurooppaa alueena, jossa voi olla kilpailua mutta myös yhteistyötä ja solidaarisuutta. Euroopan kansalaiset pyytävät tätä elämänsä olennaisten asioiden, kuten terveyden, vuoksi.
Tämän vuoksi toivon, että avointa koordinointimenetelmää, terveydenhuollon tarpeiden yksityiskohtaista ja kattavaa arviointia - sekä sosiaalisten tarpeiden ja vanhusten inhimillisen elämän tarpeiden - ja näiden ongelmien arviointia laajennetaan tulevissa tiedonannoissa. Toivon, että löydämme uusia välineitä, jotta Eurooppa ei olisi pelkkä markkina-alue vaan käsittäisi myös oikeuksia ja toivon lähteitä. Tätä kansalaiset meiltä vaativat.

Boudjenah (GUE/NGL).
Ikääntyneiden henkilöiden hoidon tulevaisuus ei saa perustua alakohtaisiin näkökohtiin tai edes inhimilliseen huolestuneisuuteen. Vielä vähemmän se voi perustua puhtaasti taloudellisiin tai kannattavuutta koskeviin näkökohtiin. Ovatko nämä sukupolvet nykyaikaisten yhteiskuntiemme valtti? Onko yhteiskunnillamme voimavaroja taata heille arvokas tulevaisuus ja riittävät varat heidän hoitoonsa, siis myös korkeatasoisiin ajallemme sopiviin eläkkeisiin? Vastaan kolmesti kyllä. Tänä päivänä Ranskassa 40 prosenttia eläkkeelle lähtevistä saa eläkettä alle 1 000 euroa kuukaudessa. Tilastojen mukaan vuoteen 2005 mennessä 30 prosenttia lähestyy köyhyysrajaa. Sosiaaliturvan rahoitusta on näin ollen luonnollisesti tarkistettava. Ongelma onkin siinä, minkä periaatteen mukaan toimitaan.
Eläkkeiden ja hoitojen tulevaisuuden pohdinta tarkoittaa yhteiskunnan valintojen muovaamista. Kuinka puututaan puutteiden syihin ja kuinka kasvatetaan niiden henkilöiden määrää, jotka edistävät kansallista solidaarisuutta? Torjumalla työttömyyttä työllisyyspolitiikan avulla vai jatkamalla irtisanomisia ja yritysten lakkauttamisia?
Kuten muutkin jo ovat tehneet, vastustan mietinnön 10 kohdan c alakohdassa esitettyä "terveydenhuoltopalvelujen ja -tuotteiden sisämarkkinoiden luomista". Tie olisi näin avoinna eläkerahastoille, jotka ovat halukkaampia jakamaan markkinaosuuksia keskenään kuin huolehtimaan minkäänlaisesta terveyspolitiikasta. En voi edes kuvitella, että hoitoja annettaisiin lompakon koon mukaan. Eikö tällainen vaara jo ole olemassa, kun esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa yli 75-vuotiaiden dialyysejä ei enää rahoiteta? Olen pikemminkin sitä mieltä, että Ranskan eläkelainsäädännön kaltaisia sosiaalietuuksia on vahvistettava. Ranskassa seitsemän ammattiliittoa on hiljattain vaatinut tätä. Yhteisrintamassa he vaativat korkeatasoista eläkettä. Ne ovat myös kehottaneet kansaa osoittamaan mieltään asiasta helmikuun ensimmäisenä päivänä kaikkialla maassa.
Meillä on varat korkeatasoiseen eläkkeen varmistamiseksi. Kuten yhdessä ryhmäni tekemässä tarkistuksessa todetaan, on tutkittava laillisten eläkejärjestelmien uusia rahoitusmuotoja erityisesti laajentamalla sosiaalimaksuja soveltamista kaikkiin tuloihin siten, että kaikista tuloista kannetaan yhtä suuri sosiaaliturvamaksuosuus kuin palkkatuloistakin. Haluan tehdä vielä selväksi, että vastustan täysin Barcelonan Eurooppa-neuvoston suosittelemaa eläkeiän nostamista Ranskassa ja Euroopassa.
Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, näkyvästi harmaantuneena kansalaisena olen hyvin kiinnostunut tästä keskustelusta, kuten monet muutkin täällä parlamentissa. Olen hieman huolissani keskusteluilmapiiristä. Haluaisin uskoa, että aitona pyrkimyksenä on tarjota yleisesti korkealaatuista terveydenhuoltoa erilaisissa tilanteissa ja olosuhteissa, mutta keskustelun sävy ei todellakaan ole viitannut siihen. Näin on usein monissa jäsenvaltioissa, joissa kyseessä vaikuttaa olevan pelkästään se, kuinka kustannuksia voidaan vähentää ja mistä löydetään rahat palveluihin. Kuten muutkin ovat sanoneet, tämä ei ole ainoa tapa tarkastella asiaa, jos tätä asiaa ylipäänsä pitää tarkastella.
Yksi tapa parantaa tilannetta on kohtuullisen palkan maksaminen hyvin koulutetulle ja pätevälle henkilöstölle. Tiedän, että muu kuin lääketieteellinen hoiva-ala on yksi niistä aloista, joille syntyy eniten uusia työpaikkoja. Palkat ovat alalla kuitenkin usein liian alhaisia, työtä tekevät naiset, usein siirtolaisnaiset ja henkilöstön löytäminen on vaikeaa. Ala on varmasti yhä merkittävämpi tilapäistä työvoimaa välittäville toimistoille Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kuitenkin työntekijöitä kohdellaan aivan kuin he olisivat jonkinlaisia kertakäyttöhyödykkeitä ja aivan kuin työ ei vaatisi ammattitaitoa, vaikka hoitotyö vaatii paljon ammattitaitoa ja on hyvin stressaavaa.
Meidän on tarkasteltava myös nykyisen työllisyyspolitiikan vaikutuksia, sillä se ei pelkästään kannusta vaan myös ajaa aktiivisesti yhä enemmän ihmisiä, varsinkin naisia, työelämään ja pois siitä hoivatehtävästä, josta he mahdollisesti olisivat huolehtineet tai vapaaehtoistyöstä, jota he olisivat tehneet.
En tarkoita, että naiset pitäisi pakottaa jäämään kotiin. Sellaiseen en ole koskaan uskonut. Meidän olisi kuitenkin tarkasteltava huolellisesti hoivatyöntekijöiden taloudellista ja sosiaalista tukea, ja tässä olisi otettava huomioon ne paljon suuremmat kustannukset, joita yhteiskunnalle koituisi ilman tätä työtä.
Meidän on myös tunnustettava, että hoivatyöstä vastaavien henkilöiden - muidenkin kuin vanhempien - lomajärjestelyistä on huolehdittava. Meidän on tarkasteltava hoivatyöntekijöiden työllistymistarpeita. Ilokseni voin kertoa, että Equal-yhteisöaloitteen rahoitusta käytetään ainakin yhteen tällaiseen hankkeeseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Muut huolenaiheeni liittyvät syrjintään terveyspalvelujen tarjoamisessa ikääntyneille. Syrjintää on todettu useissa jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioiden väliset vertailut olisivat hyödyllisiä tällä alalla ja ne voisivat jossain vaiheessa johtaa toisen laaja-alaisen 13 artiklaa koskevan direktiivin antamiseen.
Keskustelussa on mainittu ikääntyneiden henkilöiden riittämättömät tulot. Olen hyvin tyytyväinen siihen, että Mantovanin mietinnön kohdassa 7 lainataan Maailman terveysjärjestön selvitystä, jonka mukaan terveyttä edistetään parhaiten sosiaalisesti yhteenkuuluvissa ja tasa-arvoisissa yhteiskunnissa, joissa puutetta on suhteellisen vähän.
On esitetty kysymyksiä terveydenhuollon sisämarkkinoista ja muustakin kuin rajat ylittävästä hoidosta. Vastaanottamistani kirjeistä päätellen toivotaan erityisesti mahdollisuutta siirtää vammaistukea ja huoltaja-avustusta yli rajojen asetuksen (ETY) N:o 1408/71 nojalla. Tämä koskee myös palvelujen rajat ylittävää tarjoamista sekä kolmansien maiden tarjoamien palvelujen määrän lisäämistä.
Kuten jäsen Evans sanoi, ei ole vielä aivan selvää, minkälaisia vaikutuksia tulevilla GATS-neuvotteluilla on palvelujen tarjoamiseen ja mitä terveydenhuoltoon tai vanhustenhuoltoon liittyviä näkökohtia EU sisällyttää keskusteluun WTO:n sopimuksista. Ryhmäni kanta on ehdottomasti se, ettei tällaisia palveluja pidä sisällyttää sopimuksiin.
On myös selvää, että tarvitsemme jossakin vaiheessa kehyksen rajat ylittäviä palveluja tarjoavien tahojen vastuusta. Olen samaa mieltä jäsen Crowleyn kanssa riskien tasaamisesta yksityisen sektorin kanssa, jotta voidaan välttää mansikoiden poimiminen kakusta eli vain kannattavien palvelujen tarjoaminen. Meidän on myös tarkasteltava sekä valmistelukunnassa että sen ulkopuolella sitä, missä määrin terveydenhuolto ja yleiset hoitopalvelut ovat yleishyödyllisiä palveluja ja olisiko niiden yleinen saatavuus taattava Euroopan unionin perussopimuksissa.
Meidän on selvitettävä, mikä on terveydenhuollon tai muun hoidon tuote tai palvelu. Tiedän, että Tanskassa on jo otettu käyttöön tätä koskevaa lainsäädäntöä. Myös tämä olisi hyödyllinen vertailukohde avoimen koordinoinnin kannalta.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä mietintö on hyvä, komission ehdotus on hyvä ja vaikka te, arvoisa komission jäsen, ansaitsette tästä kiitokset, haluan esittää yhden huomautuksen. Löysin mietinnöstä sanan "Überalterung". En tiedä, mitä se on kreikaksi, englanniksi tai muilla kielillä, mutta saksaksi se merkitsee varsin loukkaavaa ikääntyneiden henkilöiden syrjintää - suoraan käännettynä se merkitsee yli-ikäisiä. Kun ihminen ei enää ole niin nuori ja kaunis kuten te, vaan kuten minä, jo seitsemissäkymmenissä, tällainen aiheuttaa valtavaa ahdistusta. Euroopan yli-ikääntymisen tai geriatrisoitumisen kaltaisten typerien ilmausten käyttäminen on lopetettava. Vaikka tällaista kuullee kaikista tiedotusvälineistä, se ei yksinkertaisesti ole totta. Euroopassa ei ole koskaan aiemmin ollut elossa näin paljon ihmisiä kuin nykyisin, eikä odotettavissa oleva elinikä ole koskaan ollut näin pitkä. Vain 150 vuotta sitten odotettavissa oleva elinikä oli noin 40 vuotta, kun nyt se on 80 vuotta. Nyt syntyvä tyttö voi elää satavuotiaaksi. Nykyisin ihmisillä on hyvä mahdollisuus elää siihen ikään, joka on aina ollut geneettisesti mahdollista. Lakataan siis puhumasta Euroopan geriatrisoitumisesta tai yli-ikäisyydestä. Uskon, että tämä on vain jäänyt teiltä huomaamatta. Olkaa hyvät ja lakatkaa puhumasta yli-ikäisistä ihmisistä.
Haluan esittää toisenkin huomautuksen. Esitin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa lukuisia tarkistuksia, jotka kaikki hyväksyttiin. Olen siitä hyvin iloinen. Arvoisa komission jäsen, olen erityisen ylpeä yhdestä tarkistuksesta, jota haluaisin erityisesti suositella teille. Se on eräs varsin hieno lisäys siihen, mitä perhe- ja sosiaalipolitiikan turvin on saatu aikaan, nimittäin enintään viikon mittainen vuosittainen palkallinen loma kotiin sairastunutta perheenjäsentä - ehkäpä vanhempaansa tai isovanhempaansa - hoitamaan jäävälle henkilölle. Itävallan lainsäädännön mukaan kuka tahansa työssäkäyvä voi jäädä yhdeksi viikoksi vuodessa kotiin hoitamaan ikääntynyttä perheenjäsentä. Mielestäni on hienoa, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta hyväksyi tämän tarkistuksen. Toivon meidän tekevän samoin äänestyksessä huomenna. Arvoisa komission jäsen, annan tämän asian teidän huoleksenne.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan komission tiedonanto, esittelijämme kiitettävä mietintö sekä Euroopan parlamentti, jonka edustajat ovat tänään esittäneet kantansa, perustavat työnsä kahteen keskeiseen seikkaan. Toinen on hyvin myönteinen: ihmisen elinikä lisääntyy jatkuvasti ja ikääntymisen ulkoiset merkit ilmenevät yhä myöhemmin. Toinen seikka, joka huolestuttaa kovasti taloustieteilijöitä ja varsinkin kaikkia talousarviovastaavia: eliniän pitenemisen myötä terveyttä ja hoitoa koskevat tarpeet lisääntyvät, ja myös niiden kustannukset lisääntyvät merkittävästi varsinkin tulevina vuosina.
Jos emme halua markkinoiden ja vapaan kilpailun ratkaisevan myös tältä osin kaikkia ongelmiamme, meidän näin ollen on varauduttava merkittäviin sosiaaliturvamaksuina ja veroina ilmeneviin taloudellisiin rasitteisiin, jotta kaikille voidaan taata korkeatasoinen hoito. Rasitteet on luonnollisesti jaettava oikeudenmukaisesti. Jotkut kieltävät tämän, mutta he ovat väärässä. Toiset ovat tästä pahoillaan, ja olen pahoillani heidän vuokseen, sillä joskus hekin ikääntyvät. Toiset ovat kanssani samaa mieltä siitä, että tilanne on vain hyväksyttävä. Tämä on ainoa tapa välttää se, ettei eliniän lisääntyminen ole vain kuoleman siirtymistä, ja huolehtia siitä, että eliniän piteneminen on todellista elämää, unohtamatta sitä, että kokemus on myös edistystekijä. Tämä edellyttää laadukkaita hoitoja ja palveluja kaikissa tilanteissa. Se edellyttää uusien lääkkeiden ja hoitojen julkista tutkimusta, asenteiden muutosta sekä yhteiskunnan erilaisia ensisijaisia tavoitteita. Ennen kaikkea se edellyttää tarpeita vastaavia julkisia talousarvioita. Arvoisa puhemies, uuden vuosituhannen alussa me kaikki tiedämme, etteivät nämä edellytykset ja kriteerit ole vielä läheskään täyttyneet, ja jotkut meistä ovat jopa pahoillaan tästä asiasta.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi onnitella Mantovania hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa korostetaan tarvetta huolehtia ihmisten oikeudesta korkealaatuiseen suojeluun terveysriskejä vastaan sekä itsenäisyyden menettämistä vastaan. Siinä korostetaan myös merkitystä, joka näistä oikeuksista huolehtimisella on tällä hetkellä ja varsinkin kun ikääntyvän väestön osuus kasvaa jatkuvasti.
Ilmiö on seurausta alhaisesta syntyvyydestä ja varsinkin naisten odotettavissa olevan eliniän pitenemisestä. Alle kymmenessä vuodessa vuodesta 1990 vuoteen 1999 yli 65-vuotiaiden naisten osuus väestöstä on kasvanut lähes 3 prosenttia. Väestön ikääntymisen vaikutukset tunnetaan monilla tasoilla. Esimerkiksi Portugalissa naisten eliniän pidentyminen merkitsee työikäisen väestön parissa sitä, että vuodesta 1995 alkaen ikääntyneiden naisten osuus on ollut suurempi kuin nuorten naisten. samaan aikaan ikääntyneiden henkilöiden määrän lisääntyminen kasvattaa terveydenhuollon ja sosiaalipalvelujen taakkaa.
Asia on yksinkertainen ja sen ratkaisu perustuu intuitioon. Yhteiskunta ei edisty, jos pidentynyttä elinikää ei vastaa elämänlaadun paraneminen. Suuri haasteemme on siis saavuttaa tyydyttävä taso ikääntyneiden elämänlaadussa ja valvoa samalla tämän aiheuttamia kustannuksia. Tämä johtaa vääjäämättä julkiselle rahoitukselle asetettaviin vaatimuksiin, sillä julkinen rahoitus on merkittävässä asemassa kaikkien jäsenvaltioiden terveydenhuollon kustannuksissa. Jopa Kreikassa, jossa terveyspalvelujen julkinen rahoitus on kaikkein vähäisintä, sen osuus on noin 56 prosenttia ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa jopa 84 prosenttia. Ikääntyvällä väestöllä tulee olemaan merkittävä vaikutus talousarvioihin, minkä vuoksi julkiset menot lisääntyvät. Tämän vuoksi Euroopan unionin terveydenhuoltojärjestelmissä olisi pyrittävä siihen, että ne olisivat helposti saatavilla, korkealaatuisia ja taloudellisesti kestäviä. Jokainen jäsenvaltio on vastuussa oman sosiaaliturvajärjestelmänsä järjestämisestä ja rahoituksesta. Tätä vastuuta harjoitetaan kuitenkin yhä suuremmassa määrin sellaisessa yleisessä kontekstissa, joka vaikuttaa moniin yhteisön politiikkoihin.
Kuten on jo mainittu, juuri tästä syystä Barcelonan Eurooppa-neuvosto korosti jäsenvaltioiden välisen tehostetun yhteistyön käynnistämisen ja kehittämisen tarvetta sosiaaliturvan, hyvien käytäntöjen ja tietojen vaihdon, tutkimuksen, yhteisten indikaattorien ja standardien luomista sekä ikääntyneiden terveys- ja sosiaalipalvelujen kehittämisen tarvetta.
Lopuksi katson, että puheenjohtajavaltio Kreikan olisi tarkasteltava Euroopan yhteisön kansanterveysalan strategiaa ja toimintaohjelmaa Eurooppa-neuvoston seuraavan, keväällä pidettävän kokouksen osalta. Kokouksessa on vahvistettava avoin koordinointimenettely sekä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön tarkka aikataulu.

Bordes (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, emme äänestä tämän mietinnön puolesta, koska esittelijä korostaa taloudellisen kestävyyden tarvetta, mikä selvästi tarkoittaa menotason rajaamista jo etukäteen. Tämän lisäksi haluaisimme kuitenkin tietää, kuinka ikääntyneiden henkilöiden terveyden ja hoidon tulevaisuudesta voidaan edes keskustella puuttumatta eläkeongelmaan? Uudenaikaistamisen varjolla useat unionin jäsenvaltioiden hallitukset jatkavat yhä vakavampia toimiaan eläkkeitä kohtaan ja näin myös tämän päivän ja tulevaisuuden eläkeläisiä kohtaan
Ranskassa toistuvien uudistusten myötä eläkkeiden taso on laskenut vain viimeisten viidentoista vuoden aikana noin 30 prosenttia. Kuinka suuret eläkeläisluokat, jotka jo työelämässä saivat riittämätöntä palkkaa, voisivat selviytyä pysyvästä ostokyvyn laskusta ilman, että se heijastuisi heidän terveydenhoitoonsa ja hoidon laatuun?
Mietinnössä korostetaan ennaltaehkäisyä. Ensimmäinen ennalta ehkäisevä edellytys on kuitenkin taata eläkeläisille kohtalaiset elinolot. On sekä lopetettava eläkkeiden tason laskeminen että huolehdittava siitä, että niiden henkilöiden eläkkeelle jääminen, jotka ovat työskennelleet koko ikänsä, ei merkitse heidän ostovoimansa laskua. Emme hyväksy väittämiä, joiden mukaan tämä olisi mahdotonta ja joiden mukaan työikäisten ja muun väestön suhde ei sitä sallisi. Ongelma ei ole työikäisten ja muun väestön välinen suhde vaan pikemminkin suurten yritysten merkittävien voittojen ja rikkaan väestönosan jatkuvasti kasvavien tulojen sekä palkansaajien jatkuvasti laskevien tulojen välinen suhde, olivatpa viimeksi mainitut sitten työ- tai eläkeikäisiä. Eläkeläisten arvokkaan tulevaisuuden takaaminen edellyttää rikkaiden luokkien voittojen tai tulojen hyödyntämistä.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Flemmingin huomautusten vuoksi minun on sanottava, ettei meidän pitäisi nähdä tätä mietintöä irrallisena muista mietinnöistä ja aloitteista, esimerkiksi Lissabonin strategiasta (jossa myös pyritään sosiaaliseen koheesioon ja kestävyyteen), asianmukaisia ja kestäviä eläkkeitä koskevien kansallisten strategioiden arviointia koskevasta komission kertomuksesta tai talous- ja työllisyyspolitiikan koordinaatioprosessin selkeyttämistä koskevasta komission tiedonannosta. Näiden kaikkien tarkoituksena on huolehtia siitä, että sosiaaliturvajärjestelmämme olisivat edelleen taloudellisesti kestäviä, sillä juuri sitä tarvitaan. Väestönkehityksen muutokset ovat merkittäviä kaikkien politiikan alojen kannalta ja niillä on vaikutusta yhteiskuntarakenteeseen ja yhteiskunnallis-poliittiseen toimintaympäristöön. Olen siis tyytyväinen tähän mietintöön ja keskusteluun, sillä niillä lisätään tietoisuuttamme näistä asioista.
Meidän kaikkien on osallistuttava toimintaan kaikilla politiikan tasoilla. Muutama päivä sitten julkaistu Eurostatin selvitys osoittaa, että vuonna 2002 EU:ssa syntyi vähemmän ihmisiä kuin kuoli. Elävinä syntyneiden lasten määrä EU:ssa oli 3,99 miljoonaa vuonna 2002, mikä on 0,3 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2001. Arvioidaan, että vuonna 2002 EU:ssa kuoli 3,68 miljoonaa ihmistä, mikä on noin 60 000 enemmän kuin vuonna 2001. Jo nämä luvut osoittavat, että yhteiskuntamme muuttuu tavalla, joka vaikuttaa sosiaaliturvaa, työllisyyttä, rahoitusta ja taloutta koskeviin politiikkoihin.
Haluan puhua vielä yhdestä näkökohdasta, hoidosta. Pelkästään kotimaassani Itävallassa 540 000 ihmistä tarvitsee tällä hetkellä apua ja hoitoa. Vuoteen 2011 mennessä määrä kasvaa hieman yli 800 000 ihmiseen. Samaan aikaan 84 prosenttia kaikista hoitoa tarvitsevista - ja tämä koskee kaikkia valtioita - saa hoidon perheenjäseneltään. Vain 26 prosenttia tarvitsee tai saa lisäapua tai hyödyntää sellaista. Väestönkehityksen ja talouden muutokset merkitsevät siis sitä, että hoitavien perheenjäsenten määrä vähenee.
Hoitoalalla työskentelevien määrä on lisääntynyt 5,5 prosenttia, joten terveydenhuoltoalalle syntyy uusia työpaikkoja. Terveydenhuollon kotipalvelujen ja tukipalvelujen alikehittyneisyys tarkoittaa, että läheskään kaikkia koulutettuja henkilöitä ei työllistetä. Tämän vuoksi esitän tässä yhteydessä ennen kaikkea tiettyjä vaatimuksia. Meidän olisi muun muassa kiinnitettävä enemmän huomiota terveydenhuollon kotipalveluihin ja sekä niitä täydentäviin palveluihin - hoitokoteihin, perhetukeen ja päiväsairaaloihin - sekä niitä laajentaviin palveluihin. Henkilökohtaisten asuinympäristöjen voimavaroja on lisättävä ja sekä hoidon saajia että heidän perheitään on tuettava enemmän. Mielestäni tarvitsemme kuitenkin myös yhdenmukaisia koulutusta ja ammatillista kehittämistä koskevia vaatimuksia, sillä apua haetaan usein yli kansallisten rajojen. Hoitoalan ammattilaisten imagoa parantava kampanja on tarpeen ja meidän on tutkittava, miksi henkilöstön vaihtuvuus on niin suurta ja miksi ihmiset pysyvät tehtävissään niin vähän aikaa. Hoitoala on yksi aikamme suurimmista haasteista ja tarvitsemme sitä varten eurooppalaiset standardit.
Puhemies.
Paljon kiitoksia, jäsen Karas.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 11.07.)

