Istuntokauden avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden 1997-1998 avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Pasty
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa, että olin eilen paikalla. Nimeni ei ole läsnäololuettelossa. Unohdin luultavasti allekirjoittaa sen, mutta osallistuin nimenhuutoäänestykseen, minkä voitte tarkistaa.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, Pastyn nimi puuttuu läsnäololistasta samasta syystä kuin minun nimeni sekä vähintään 50 muun henkilön nimet. Sen lisäksi olen havainnut, että minut on merkitty eri nimellä: Mayera Ortega. Tämä koskee kuitenkin suurinta osaa jäsenistä. Esimerkiksi hyvä ystäväni Falconer on merkitty nimellä Falconero ja puoluetoverini Dührkop Dührkop nimellä Donnerp Dührkop. Parlamentin puhemiehen nimi on vääntynyt puolittain Gil-Roblesin sijasta Gil-Robleeksi. Bennasar Tousin nimi on Bazinrsar Tous ja Cohn-Benditin CoatesBendit. Minusta näyttää siltä, arvoisa puhemies, että joku pahanilkinen virus on pujahtanut eiliseen läsnäololistaan.
(Naurua )

Martens
Arvoisa puhemies, minun nimeni on nyt "Marcet s" .

McGowan
Arvoisa puhemies, en yksinkertaisesti löydä nimeäni mistään, huolimatta siitä, että allekirjoitin nimeni luetteloon. Voisitteko tarkistaa läsnäololistan?

Poettering
Arvoisa puhemies, asia on vielä hullummin. Näen juuri Wilfried Martensin pöytäkirjasta eli hollanninkielisestä versiosta, että nimeni on merkitty siihen, vaikkakin hieman muokattuna, mutta siellä se on. Haluaisin tehdä selväksi, että minä en ollut eilen läsnä, enkä ole merkinnyt itseäni mihinkään listaan enkä myöskään ota vastaan päivärahaa!

Fontaine
Arvoisa puhemies, haluaisin vain huomauttaa, että päinvastoin kuin herra Poettering en ole luettelossa, vaikka allekirjoitin sen aivan varmasti ja osallistuin keskusteluun.

Pompidou
Arvoisa puhemies, nimeäni ei ole kirjoitettu väärin siitä yksikertaisesta syystä, että sitä ei ole selonteossa, vaikka en olekaan jakautunut kahtia, ja olin varmasti läsnä eilen.

Rübig
Arvoisa puhemies, minä olin myös läsnä eikä minua ole merkitty listaan.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, mitä minuun tulee, rouva Guigousta ja rouva Guinebertièrestä on tehty klooni, joten hän lienee sen ylävartalo ja minä jalat.

Theato
Arvoisa puhemies, minun nimeni on myös kirjoitettu väärin. Joku on kai ajatellut, että se on kreikaksi Theatos. Nimeni on kuitenkin Theato, mutta minä en ollut kuitenkaan läsnä. Pyydän poistamaan nimeni listalta.

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, en ainoastaan ollut läsnä vaan olen varma, että allekirjoitin, mutta minua ei myöskään ole merkitty läsnäololistaan.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, minä vain ehdottaisin jotakin. Koska täällä vallitsee tällainen sekasorto, olisi parempi, että julistettaisiin ensimmäistä kertaa, että kaikki jäsenet olivat paikalla. Silloin kaikki olisi kunnossa.

Van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa hyvillä uutisilla. Minun nimeni on kirjoitettu oikein. Mutta kohdassa 15, jossa keskustellaan tietoyhteiskunnasta, mainitaan minut, mutta valitettavasti puheenvuoron pitäjä oli kollegani Wim van Velzen. Tämä voitaneen muuttaa.

Sarlis
Arvoisa puhemies, nimeni puuttuu läsnäololistasta. Kuitenkin nimeni on merkitty nimenhuutoäänestyksen luetteloon.

Díez de Rivera Icaza
Eilinen äänestyslista on oikea ja nimet on merkitty siihen myös oikein. Siten asia voidaan helposti oikaista äänestyslistan avulla.

McNally
Arvoisa puhemies, olin läsnä. Allekirjoitin nimeni listaan ja osallistuin nimenhuutoäänestykseen, mutta nimeäni ei ole siellä.

Puhemies
Eiliseen läsnäololistaan julkaistaan oikaisu.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Päätös kiireellisen menettelyn noudattamisesta
Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, minun on ilmoitettava tälle parlamentille, että asianomainen valiokunta on päättänyt äänestää tätä kiireellisyyttä vastaan eli se ei hyväksy neuvoston pyytämää kiireellistä käsittelyä, koska sen mielestä neuvoston esittämät syyt eivät ole missään nimessä perusteltuja.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön noudattaa kiireellistä menettelyä.)

Colino Salamanca
Arvoisa puhemies, valiokunta äänestää kiireellisen käsittelyn puolesta. Valiokunta esitti jo eilen, että asiaa voidaan käsitellä täysistunnossa.
(Parlamentti päätti noudattaa kiireellistä menettelyä.)

Eläinten ja ihmisten kloonaus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma eläinten ja ihmisten kloonauksesta.

Cresson
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Skotlannissa tehtyjen kloonauskokeiden viimeaikainen kehitys herättää aivan uudenlaisia niin oikeudellisia kuin eettisiäkin kysymyksiä, joita on käsiteltävä erittäin huolellisesti ja varovaisesti.
Kyseessä on tiedemaailman ensi-ilta, koska nyt on ensimmäistä kertaa onnistuttu kloonaamaan täysikasvuinen nisäkäs. Tämä on merkittävä hyppäys eteenpäin perustutkimuksen ja elämän ymmärtämisen alalla. Tämä avaa tiettyjä uusia näkymiä lääketieteen ja maatalouden alalla. Kyseinen uusi teknologia herättää kuitenkin lukuisia kysymyksiä ja huolenaiheita. Tästä ovat todisteena lehdistön mobilisointi ja komissiolle lähetettyjen kirjeiden määrä.
Olette halunneet sisällyttää tämän asian tämänpäiväiseen istuntoon. Annan tunnustuksen tälle aloitteelle. Tässä on kyse erittäin tärkeästä tapahtumasta, jonka vaikutuksia Euroopan unioni ei missään tapauksessa saa väheksyä.
Kuten tiedätte, komissio reagoi välittömästi ja kutsui kokoon ryhmän komissiosta riippumattomia etiikan ja bioteknologian alan neuvonantajia. Ryhmän tarkoituksena on antaa lausunto toukokuussa. Itse asiassa tässä on kyse siitä, että saadaan yleensäkin perusteellinen mietintö kloonauksen eettisistä vaikutuksista viimeaikaisten kokemusten perusteella.
Neuvonantajien ryhmä on muuten päättänyt järjestää asiasta pyöreäksi pöydäksi kutsutun keskustelutilaisuuden. Sinne kutsutaan Euroopan parlamentin jäseniä sekä komission jäseniä, korkean tason tutkijoita ja asiasta kiinnostuneita tahoja. Komissio kannustaa neuvonantajien ryhmää voimakkaasti tässä vuoropuheluun ja avoimuuteen liittyvässä tehtävässä.
Toisaalta komission yksiköt on mobilisoitu sen tutkimiseksi, miten tämä voi vaikuttaa yhteisön politiikkoihin ja millaisia toimia voidaan toteuttaa omien toimivaltuuksiemme mukaisesti. On huomautettava, että nämä kokemukset tuovat esiin aivan uudenlaisen problematiikan, koska tässä keskitytään täysikasvuisen nisäkkään geneettisen informaation siirtoon vastaanottajasolussa, joka on hedelmöittymätön varhaismunasolu. Tätä on tähän asti pidetty täysin mahdottomana.
Tällaisen yllätyksen jälkeen on rauhassa katsottava, minkä verran voimassaoleva niin kansallisen tason kuin yhteisönkin lainsäädäntö kattaa tällaista toimintaa, vai onko tässä kohdassa oikeudellinen tyhjiö.
Jo nyt on tärkeää tehdä selkeä ero eläimen ja mahdollisesti toteutuvan ihmisen kloonauksen välillä. Selkeistä eettisistä syistä kansainvälinen tiedeyhteisö kieltää yksimielisesti ihmisen kloonausta koskevan tutkimuksen.
Tässä yhteydessä, tällainen tutkimus on jätetty selvästi komission neljännen puiteohjelman ulkopuolelle Euroopan parlamentin vuonna 1993 antaman päätöslauselman perusteella. Jotkut jäsenvaltiot ovat myös selvästi kieltäneet tällaisen tutkimuksen. Nyt olisi tiedettävä, olisiko tällaisen toiminnan selvä lykkäys tarpeen toteuttaa kansainvälisellä tasolla kuten Yhdistyneissä kansakunnissa ja Euroopan neuvostossa.
Nyt on tehtävä perusteellinen mietintö eläinten kloonauksen eettisistä vaikutuksista erityisesti eläinten hyvinvointia ja biologista monimuotoisuutta koskevien periaatteiden noudattamisen kannalta sekä luonnollisestikin sellaisen vaaran takia, että kyseisen tekniikan käyttö laajennetaan ihmisiin. Asioiden näin ollen ei kuitenkaan saa aliarvioida kyseisen löydön mahdollisia etuja varsinkaan ihmisten terveyden alalla.
On selvää, että komissio antaa asiasta selvän kannan ja toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä toimivaltaansa kuuluvilla aloilla kaikkien parhaillaan tekeillä olevien mietintöjen ja erityisesti neuvonantajien ryhmän lausunnon perusteella.
Jo nyt on selvää, että ehdotuksessa tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevaksi viidenneksi puiteohjelmaksi otetaan huomioon tämänpäiväinen keskustelumme ja sen ulkopuolelle jätetään kaikki sellainen tutkimus, jossa ei noudateta eettisiä periaatteita.
Tällä hetkellä on tärkeää antaa tilaa kyseisen löydön mahdollisten jälkiseurausten tutkimukselle. Tässä suhteessa on mielestäni vaadittava, että vuoropuhelua käydään täysin luotettavien ja objektiivisten tietojen perusteelle ja että siihen eivät kuulu tämän tilanteen herättämät oikeutetut tunteenpurkaukset.
Tämä on minusta erityisen tärkeää alalla, jolla on perusteellisia jälkiseurauksia filosofian tasolla ja joka koskettaa jokaisen sisimpiä uskomuksia.

Cot
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, Dolly olisi epäilemättä ollut erinomainen romaanin aihe Robert Louis Stevensonille, H.G. Wellsille tai Aldous Huxleylle, kuten vihreään ryhmään kuuluvat kollegamme meitä taitavasti muistuttavat, samoin kuin siihen liittyvä näyttämösovituskin, josta kyseiset kirjailijat ovat nykyisin tunnettuja.
Kloonaus ruokkii tällaisia järjettömiä spekulaatioita, joilla on tapana tunkeutua keskusteluihimme ja joskus myrkyttää ne, heti kun käsittelemme bioetiikan alan kysymyksiä. Poliittisen vastuun kantajina meidän velvollisuutemme on pitää pää kylmänä, kantaa vastuumme ja rajoittaa tieteellistä vaaraa, jota ilman minkäänlainen inhimillinen kehitys ei ole mahdollista, ja suositella aluksi voimakkaasti joitakin perusperiaatteita ja perustavanlaatuisia varotoimenpiteitä. Myöhemmin tulee esiin varmasti muita reaktioita.
Ryhmäni suosittelee vakavasti, että kaikenlainen ihmisiin liittyvän kloonauksen kieltäminen vahvistetaan selkeästi. Lisäksi totean, että Rothleyn mietinnössä menemme vieläkin pidemmälle ja ehdotamme patentoimisen kieltämistä kaikenlaisilta sellaisilta toimilta, jotka koskevat alkioasteella olevia geneettisiä soluja ja jotka menevät vielä varsinaista kloonaustakin pidemmälle, ja olemme hyvin tyytyväisiä komission mietintöön tässä asiassa.
Hyväksymme selvästi ihmisen kehon arvokkuuteen ja koskemattomuuteen liittyvät periaatteet ja meidän on vahvistettava ne täällä tällä viikolla. Olemme sitä mieltä, että bioeettisten neuvonantajien ryhmä, jonka työstä rouva Cresson juuri muistutti ja jota kunnioitan, on muutettava todelliseksi Euroopan unionin etiikan alan komiteaksi, joka selventäisi poliittisten vastuunkantajien valintaa sitä korvaamatta. Kyse ei ole vähäisestä asiasta, sillä perinteidemme ja kulttuuriemme monimuotoisuus on ilmeistä heti, kun käsittelemme bioeettisiä ongelmia; kyse on kuitenkin tarvittavasta edistyksestä.
Rouva Cresson nosti esiin lykkäyksen ongelman. Se ei koske ihmisen kehoon liittyviä toimia, jotka on heti kiellettävä. Mitä tulee tutkimukseen eläimillä, rajoitettu lykkäys olisi ehkä aluksi asianmukainen ratkaisu.
Lopuksi meidän mielestämme tiedon on oltava avointa ja tehokasta, jotta voitaisiin taata keskustelun kiihkottomuus sekä välttää ihmiskunnan tulevaisuudelle mahdollisesti haitallinen paniikki ja tutkimuksen estäminen.

C. Casini
Arvoisa puhemies, arvostan rouva Cressonin mielipidettä ja olen samaa mieltä kollega Cotin kanssa. Tosiasiassa tämän arkaluontoisen aiheen suhteen on erotettava selvästi toisistaan ihmisten ja eläinten sekä yleensä kasvien kloonaus. Luonnollisesti kloonaus tuottaa ongelmia myös jälkimmäisessä tapauksessa, mutta kyse on erilaisista ongelmista.
Minusta kloonauskielto tulisi säätää ihmisen suhteen pysyväksi, mikä ei ole uusi ajatus, sillä Euroopan parlamenttihan esitti sitä jo 22. marraskuuta 1993, sen olemme mekin esittäneet vuonna 1989, ja se on jo monessa valtioidemme laissa; tähän liittyen on muistutettava, että myös kaikki maidemme hallitusten ja parlamenttien valitsemat tutkimusvaliokunnat - Warnockin, Bendan, Santosuosson ja Palacion valiokunnat - ovat suosittaneet ihmisten kloonauksen kieltämistä ilmeisistä syistä: on välttämätöntä, että on takuu ihmislajin säilymisestä, ettei yhtäläisyyden periaatetta loukata - kloonauksen avulla ihmislajin manipulointiin kykenevät poliittisen ja taloudellisen vallan käyttäjät voisivat itse asiassa alkaa lajitella ihmisiä - mutta tärkeätä on, erityisesti ihmisestä puhuttaessa, välttää yksilölle aiheutuvia vaaroja, sillä hänellehän ovat ominaisia vapaus ja yksilöllisyys. Vapaus, kuten kollega Rothley hienosti muistuttaa vuoden 1989 mietinnössään, on myös mahdottomuutta selkeään ja varmaan tulevaisuuteen. Vapaus on myös tätä, vaikka tämä kuinka tuntuukin oudolta määritelmältä, mutta niin se on!
Minusta ihmisyksilön arvostaminen sellaisenaan johtaa selkeään " eihin" . Minusta parlamentin tulisi vahvistaa tämä " ei" , minusta komissiota tulisi tukea aikomuksessaan. Komissio sanoi, että täytyy mennä myös pidemmälle; otan siis vapauden mennä vielä pidemmälle toistaen tässä salissa asioita, jotka Euroopan parlamentti on esittänyt Euroopan neuvostolle osoitetussa päätöksessään viime syyskuussa: " ei" kloonaukselle, mutta myös sikiövaiheen kokeiluille, koska tästä alkaa kloonaus! Meidän täytyy sanoa " ei" ihmisarvon, lajin kunnioituksen ja yhtäläisyyden periaatteen nimissä. Olisin hyvin iloinen, jos me kaikki sanoisimme " ei" .
Myös kasvi- ja eläinkunnan biodiversiteetin ja ympäristön turvaamisen suojelussa tulee ongelmia. On selvää, ettei tutkimusta, ottaen huomioon, ettei sen päämäärä ole journalismi vaan ihmisen elinolojen parantaminen, voida lopettaa. Emme saa olla tiedettä vastaan. Sitä vastoin meidän tulee huolellisemmin luoda sääntöjä rajoittamaan tätä aluetta, sääntöjä, jotka olisivat tiukkoja ja etenkin kontrolloitavissa, koska tällä alueella perusongelma on juuri kontrollointi.
Näistä syistä toivon, että parlamentti liittäisi mainitsemani asiat, jotka pitävät yhtä kollega Cotin sanoman kanssa, heti yhteen asiakirjaan, ja että komissio siis olisi myös kansainvälisen tason sopimuksen alullepanija, jotta ei ainoastaan Euroopassa vaan myös maailmalla olisi selkeätä, että ihmiseen ei saa koskea ja että kaikki manipulointi, mikä tapahtuu luonnossa, on ihmisen parhaaksi.

Pompidou
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, klooni on yhdestä parentaalisolusta syntyneiden solujen kokonaisuus; niiden geneettinen perimä on täysin identtinen ja ulkoasu sama.
Lisääntyminen kloonaamalla on luonnollista kasveille. Kun on kyse eläimistä ja ihmisistä, todellinen kaksonen eli homotsygootti, joka on jakaantunut samasta munasolusta, on luonnollinen klooni. Tässä ei ole mitään huolestuttavaa tai järkyttävää. Mutta onko toisaalta luvallista tuottaa ihmisklooneja keinotekoisesti ja sallia jo määritelmänsä perusteella toisilleen erilaisten yksilöiden identtinen lisääntyminen, sillä jokainen ihminen on ainutkertainen, mikä johtuu vanhempien sukusolujen geneettisen perimän yhdistymisestä?
Mistä johtuu kiihtymys, jonka vallassa länsimainen yhteiskuntamme on? Yksi tutkijaryhmä Skotlannissa on onnistunut kloonaamaan emälampaan yhden aikuisen emälampaan yhdestä somaattisesta solusta, missä ei toisin sanoen ole kyse minkäänlaisesta suvullisesta lisääntymisestä. Mahdollisuus toteuttaa täysin alkuperäisen kaltainen yksilö vanhempien sukusoluista välittämättä on loukkaus biologista monimuotoisuutta kohtaan ja vaarantaa itse syntymän, jonka ansiosta me kaikki olemme yksilöitä. Kloonauksen soveltaminen ihmisiin tulee mahdolliseksi ja antaa mahdollisuuden kaikenlaisiin johdannaisiin. Ei kuitenkaan saa tuomita menetelmää, joka saattaa eläinten avulla edistää ihmisten kannalta elintärkeiden rokotteiden ja hyödyllisten lääkkeiden valmistamisen kehitystä.
Yhdysvalloissa jotkut tieteen harjoittajat epäröivät lykkäyksen suosittelemista johtavien politiikkojen muotoilemista ehdotuksista huolimatta. Yksi heistä on professori Harold Varmus, Nobelin palkinnon saaja ja NIH: n johtaja.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, tieteen harjoittajat ovat luonnostaan epäileväisiä, mutta inhimilliseen käyttäytymiseen kuuluvat erheet tiedostavan valveutuneen poliitikon sekä lainsäätäjän on pyrittävä rajoittamaan kyseistä alaa paremmin. Meidän täällä Euroopassa on vietävä asia bioetiikasta vastaaviin päättäviin elimiin kuten Euroopan neuvostoon, Unescoon ja Yhdistyneisiin Kansakuntiin. Meidän on vakuutettava, että kaikenlainen ihmisten kloonaus on kiellettävä, kieltämällä joko suoraan alkuvaiheessa olevien tumien kloonaus tai kieltämällä epäsuorasti kaikenlainen suvuton lisääntyminen, jossa tumattomia varhaismunasoluja käytetään levittäjinä ja somaattisten solujen tumia geneettisen perimän tukena.
On siis tärkeää kieltää tällaisten ihmisiä koskevien tutkimusten rahoittaminen. Tämä tarkoittaa, että me varustaudumme valvontatoimenpiteillä, joita tarvitaan sovellettaessa varoittavia toimenpiteitä ja erityisesti rangaistustoimenpiteitä, jotka voivat olla jopa taloudellisia sanktioita. Nämä koskisivat Euroopan unioniin liittyneitä valtioita, jotka lähtisivät tällaiselle tielle, joka on täynnä vaaroja ja ansoja.

Monfils
Arvoisa puhemies, sen jälkeen kun viattoman pienen eläimen kloonaus on tehty erittäin tunnetuksi joukkoviestimien avulla, asioita on yksinkertaistettu mitä ällistyttävimmällä tavalla, mistä muuten on osoituksena täysin sopimaton ja jopa groteski tapa piiloutua sellaisten naamareiden taakse, jotka asettivat tietyt kollegamme naurettavaan valoon muutama minuutti sitten.
Viitataan viisikymmentä vuotta sitten tehtyihin hirvittäviin kokeisiin ottamatta huomioon sitä, että ei ole kyse totalitääristen hallitusten harhateille joutuneista tiedemiehistä vaan aivan päinvastaisesta tilanteesta. Demokraattisella valtiolla on keinot suojella yhteiskuntaa kaikenlaiselta väärinkäytöltä ja valvoa yksilön oikeuksien ja vapauksien noudattamista niin biotekniikan alan kuin muidenkin alojen tutkimuksessa.
Meistä elävällä eläimellä tehty tutkimus on edistystä. Huomenna sellaiset geenisairaudet kuin limaa erittävien rauhasten sairaustila ja fenyyliketonivirtsaisuus on hävitetty. Huomenna eläinten elinsiirrot auttavat korjaamaan sellaista tilannetta, että elinten luovuttajia ei ole riittävästi, tai kloonaus voi olla muuten hyödyksi.
Tällaisen tutkimuksen erittäin nopean kehityksen edessä valtion on ensisijaisesti rajoitettava tai valvottava alaa eikä estettävä tutkimuksia; kyseisten tutkimusten terveyteen vaikuttavien seurausten valvonta ja ihmisen koskemattomuuden noudattamisen valvonta.
Kansallisella tasolla on varmistettava tieteen ja lääketieteen alan eettisten komiteoiden toiminta kaikissa tutkimuskeskuksissa.
Kansainvälisellä tasolla, kuten lukuisissa yleissopimuksissa, vuonna 1946 tehdystä Nurembergin sopimuksesta vuonna 1996 tehtyyn eurooppalaiseen yleissopimukseen bioetiikan alalla, on jo kielletty ihmisillä tehtävät turhat ja hedelmöitymiselle vahingolliset manipulaatiot, kuten kloonaus, ihmissikiön siirtäminen toisen lajin kohtuun tai vastakkaiset toimet jne.
Kyseisten kieltojen, jotka muuten ovat rajallisia, systematisoiminen riittää, samoin kuin asianmukaisen kansainvälisen yleissopimuksen tekeminen tai sopimusten tekeminen muiden maiden kanssa, kuten Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa, joissa geneettinen tutkimus on erittäin pitkälle vietyä.
Hyvät naiset ja herrat, älkäämme lopettako näitä tutkimuksia, jotka voivat näyttää nurjan puolensa mutta joissa on sairaiden naisten ja miesten tulevaisuus, kolmannen vuosituhannen sarastaessa vuonna 1000 esiintyneiden järjettömien pelkojen vuoksi. Ihmisen suuruus on siinä, että hän on jatkuvasti kiinnostunut ympäröivästä maailmasta mutta myös itsestään.

Ojala
Arvoisa herra puheenjohtaja, poliittisten päättäjien on ratkaistava kantansa ihmisten ja eläinten kloonaukseen nyt välittömästi. Silti olemme jälleen kerran myöhässä. Tiede on jo ehtinyt edelle.
Tieto nisäkkään kloonaamisesta aikuisen yksilön solusta tuli päättäjille täytenä yllätyksenä. Nyt on olemassa tähän tarvittava tekniikka, joka kaiken lisäksi on varsin yksinkertainen ja halpa. Kloonaus tulee siis leviämään, haluamme me sitä tai emme.
On kuitenkin varmistettava, että ihmisiä ei koskaan eikä missään olosuhteissa kloonata eikä tähän tähtäävää tutkimustyötä sallita, koska se merkitsisi epäinhimillisiä kokeita elävillä ihmisillä. Tarvittiinhan ensimmäisen elävän kloonilampaan tuottamiseen kaksisataaseitsemänkymmentäseitsemän epäonnistunutta yritystä.
Eläinten kloonaamisen on pysyttävä tiukasti valvottuna tieteellisen tutkimustyön osana. On löydettävä keinot, joilla estetään tämän teknologian leviäminen kaupalliseen käyttöön, joka voisi johtaa esimerkiksi karjan geeniperinnön vaaralliseen kaventumiseen ja arvaamattomiin seurauksiin. On muistettava, että geenejä manipuloitaessa ollaan tekemisissä sellaisten voimien kanssa, joita ei läheskään vielä tunneta eikä kyetä hallitsemaan. Emme voi olla sinisilmäisiä. Muistakaamme vain, miten hullun lehmän tauti pääsi etenemään.

Breyer
Arvoisa puhemies, Dolly-lampaan kloonaus avasi Pandoran lippaan. Mikä on käytännössä mahdollista nisäkkäillä, on pian tehty myös ihmisillä. Painajainen ihmisestä varaosavarastona ja pakastimessa säilytettävänä lapsivarastona näyttää muuttuvan nyt todellisuudeksi. Nisäkkäiden kloonaamisella me otamme ensimmäisen askeleen Huxleyn ihanaan uuteen maailmaan. Ihmisen kloonaus olisi kauhutarina, ihmisarvon loukkausta, hyökkäys ihmisen yksilöllisyyttä ja koskemattomuutta kohtaan.
Ihminen alennettaisiin objektiksi, biologiseksi ainekseksi. Eettisen padon murtuminen on estettävä. Etiikka ei kuitenkaan saa alkaa vasta oman lajin kohdalla. Myös eläinten kloonaus on tuomittavaa. Eläimet alennetaan massatuotteiksi, eläviksi liukuhihnoiksi. Eläimiä pidetään massatavarana, ikään kuin koneina, ja eläimiä rääkkäävä massakasvatus saa lisäpontta.
Tänään me kaikki puhumme etiikasta ja ihmisen kasvatuksen vaaroista. Elämän yksilöllisyys ja omalaatuisuus ei ala kuitenkaan vasta ihmisestä. Myös Dolly, myös eläimet ovat elämää. Me kaikki olemme yhtä mieltä vaatimuksessamme kieltää ihmisten kloonaus. Entä kuinka me suhtaudumme Euroopan parlamenttina eläinten kloonaukseen? Myös eläinten kloonaus täytyy kieltää. Me emme saa totuttautua ruttoon ja varoittaa kolerasta. Nisäkkäiden kloonaus on jo eettistä rajansiirtoa. Eläinten ja ihmisten kloonauksen on oltava tabu. Myös hivuttautuva eettinen padon murtuminen on askel kohti tulevaisuutta, joka täyttää meidät kauhulla.
Jo 1993 Jerry Hallin ihmisen alkioiden kloonauskokeilut sai Euroopan parlamentin yksimielisesti vaatimaan kloonauskieltoa. Kuitenkaan mitään ei tapahtunut. Komissaarin puhe ja EU: n komission kanta on surkea. Se on luopunut kattavista poliittisista toimista. Komissaari puhui tänään vain siitä, että toimia harkitaan.
Edelleenkin EU: n rahoja käytetään suoraan tai epäsuoraan eettisesti arveluttaviin hankkeisiin. Vaikka kloonaus loukkaa yhteiskuntamme eettistä perusyksimielisyyttä, EU: n komissio siirtää eläinten kloonausasian neuvoa-antavalle eettiselle työryhmälle. Mitä poliittista köyhyyden osoitusta ja petosta! Neuvoa-antava ryhmä on saanut komissiolta jopa tehtäväksi tehdä geenitekniikasta hyväksyttävää. Yhteiskunnan on asetettava rajat tieteelle eikä päinvastoin. Eettisen keskustelun painopisteen siirtäminen demokraattisesti valtuuttamattomalle eettiselle komitealle on vain suuren yleisön rauhoittelua. Me emme myöskään saa vaieta, kun on kyse taloudellisesta perustasta. Kloonauksen kieltäminen ja samaan aikaan myönnettävä patentti kloonaukselle ja kloonatuille olioille on absurdia!

Pradier
Arvoisa puhemies, olen aivan samaa mieltä sanoessani, että yksi minuutti ei riitä, mutta koska minulla on aikaa vain yksi minuutti, yritän pysytellä sen rajoissa.
Aluksi on kuitenkin syytä antaa tunnustus korkeatasoisen teknisen ja tieteellisen työn onnistumiselle. Ensiksi on syytä antaa tunnustus tälle voitolle. Sen jälkeen on hieman epäiltävä tunteita. Kyseiset tunteet ovat aivan luonnollisia ja täysin hyväksyttäviä, mutta sellaisina kuin minä media niitä nykyisin ylläpitää, ne saavat ajattelemaan näitä löytöjä tai näitä urotöitä pikemminkin sarjakuvalle ominaisessa hengessä. Tässä salissa muuten juuri todettiin, että kloonin ja klovnin välillä voi olla salainen vastaavuus. Näin ollen varokaamme hiukan omia tunteitamme.
Toiseksi olen sitä mieltä, että on tunnustettava, että eläinten kloonaus jatkuu. Sitä olisi varmastikin rajoitettava ja sitä olisi valvottava, mutta en voi olla samaa mieltä niiden kollegojemme kanssa, jotka sanovat, että tällöin on vaara muuttaa eläimet tuotantokoneiksi. On selvää, että eläimet ovat tuotantokoneita! Ne tuottavat lihaa, ne tuottavat nahkoja, ne tuottavat proteiineja ja ne tuottavat lääkkeitä ihmisten pelastukseksi. Tämä on mielestäni ainoa tällä alalla hyväksyttävä humanistinen näkökulma. Asiat nyt ovat näin ja tulevat näin olemaan.
Nyt on lopullisesti kiellettävä ihmisten kloonaus. Tämä on itsestään selvää. Se on estettävä niin Euroopassa kuin maailmanlaajuisestikin. Yhdistyneiden kansakuntien järjestön olisi tehtävä päätös tässä asiassa.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minä puhun sen puolesta, että lähestymme tätä aihetta hieman vähemmän kiihtyneesti ja yritämme tehdä eron sen, missä olemme yhtä mieltä eli ihmisen kloonaamisen kieltämisessä, ja sen, mistä me emme vielä ehkä ole samaa mieltä eli kysymyksessä, kuinka me muuten suhtaudumme kloonaukseen luonnossa, välillä. Kun kuuntelin tässä aiemmin komissaaria, olin hieman yllättynyt, kun hän puhui yllätysvaikutuksesta. Mehän olemme jo hyvin kauan voineet tietää, rehellisiä ollaksemme, että olemme joskus tämän tilanteen edessä.
Tämä on selvä merkki siitä, että politiikka ja tutkimus eivät käy vuoropuhelua. Tulevaisuudessa sitä on kuitenkin käytävä. Meidän tehtävämme, teidän rouva Cresson ja Euroopan parlamentin, on keskustella tutkimuksen kanssa siitä, mitä me haluamme, mikä on tutkimuksen tarkoitus ja mikä on tieteen eettinen vastuu yhteiskunnassamme. Tämä on myös asia, josta me tänään puhumme. Siksi olen vakuuttunut siitä, että meidän on maailmanlaajuisesti rajattava lykkäys kloonatuille eläimille eikä esimerkiksi siksi, että minä olen siitä vakuuttunut, että eläinten kloonausta ei saa enää tapahtua. Luonto tekee sen itse. Luonto lisääntyy suvuttomasti ja kloonaa itse itseään ilman, että meidän tarvitsee puuttua asiaan. Olen vakuuttunut myös siitä, että yksittäisissä tapauksissa voi olla niin, että kloonaus saattaa olla eettisesti arvokasta ja ihmisille hyvin tärkeää, mutta kyse on kokeellisen tarkoituksenmukaisuuden rajojen asettamisesta.
On kyse sen vahvistamisesta selvästi, mikä voi olla mahdollinen hyöty ihmisille. Missä on yhteiskunnan moraalinen ja eettinen sietokyvyn raja? Sen määrittäminen on meidän tehtävämme. Tähän ei riitä komissio ja Euroopan parlamentin yhteiset pyöreän pöydän keskustelut. Siihen tarvitaan maailmanlaajuisia pyöreän pöydän keskusteluja hallitusten välillä. Siksi teidän täytyy, rouva Cresson, pyydän teiltä tätä, paneutua siihen, että Pohjois-Amerikan, Kanadan, Yhdysvaltojen ja Japanin hallitukset lähettävät vastuulliset edustajat, jotka ovat myös määräys- ja päätösvaltaisia. Meidän on voitava sanoa selvästi, millaiset meidän käsityksemme ovat, mikä on meidän osuutemme moraalisesta vastuusta ja mihin me vedämme rajan. Sen jälkeen on annettava lakeja.
Meidän on tämän jälkeen päätettävä laeista, jotka koskevat koko maailmaa. Tällä hetkellä ei sovi sanoa, mitä meiltä unionissa puuttuu, vaan on puhuttava siitä, missä meidän eettinen rajamme on maailmassa. Pyydän teitä, rouva Cresson, ottamaan vastuun Euroopan unionin puolesta yhdessä Pohjois-Amerikan, Japanin ja muun maailman kanssa tässä asiassa.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, nykyaikaisella biotekniikalla on suuria mahdollisuuksia. Me puhumme tänä iltapäivänä Trakatellisin mietinnöstä, jossa on kyse lääkkeiden ja muiden aineiden valmistamisesta mikro-organismien avulla. Minä kannatan asiassa hyvin liberaalia käsittelyä, koska meidän on tuettava yrityksiä kehityksessä.
Sitten tuleekin se suuri mutta: jos on kyse soveltamisesta ihmiseen, ihmisen manipuloinnista, ei mielestäni voida olla lainkaan tarpeeksi ankaria. Cresson puhui yksimielisyydestä ihmisten kloonausta vastaan. Tämä yksimielisyys näyttää vielä olevan olemassa. Mutta jos me emme pidä erittäin hyvin varaamme, häviää sekin hyvin pian, ja minä kuulen jo huolestuttavia puheenvuoroja. Samoin kuin alkion manipuloinnissa tullaan väittämään, että monissa yksittäisissä tapauksissa poikkeukset ovat kuitenkin mahdollisia, emmekä me voi jälkikäteen enää pelastautua padon murtumiselta.
Kysyn myös aivan avoimesti: miksi yhteiskunnalla voisi olla voimaa lopettaa kloonaus kerralla, jos se ei pysty estämään sitä, että vanhemmat Euroopassa tekevät abortin, koska lapsi olisi tyttö eikä poika, kuten he toivovat? Tällainen on kestämätöntä ja osoittaa, että me olemme jo monilla aloilla olemme menneet liian pitkälle. Siksi olen samaa mieltä niiden kollegojen kanssa, jotka sanovat, että meidän on toimittava nyt hyvin nopeasti ja hyvin ankarasti kaikin käytettävissämme olevin keinoin Euroopan tasolla ja myös Unescon tasolla. Se, mistä nyt keskustellaan, ei ole edistysaskel ihmisarvolle, vaan se vaarantaa ihmisarvon, ja tähän asiaan meidän on puututtava hyvin tarmokkaasti.
Lopuksi vielä huomautus etiikan ja biotekniikan neuvoa-antavasta ryhmästä. Täällä on sanottu, että sen pitäisi käsitellä tätä aihetta. Mikäli saamani tiedot pitävät paikkansa, ja tämä on minun loppukysymykseni, niin tämä neuvoa-antava ryhmä toimii vain enää kesäkuuhun asti ja sillä on melkoisesti muitakin työtehtäviä. Sitten on tarkoitus olla puolen vuoden tauko, jonka jälkeen se on tarkoitus koota uudelleen. Mielestäni meillä ei ole varaa tällaiseen jaksoon. Tämä ryhmän on jatkettava työtään, ja mikäli on suunniteltu uutta kokoonpanoa, voidaan se ehkä toteuttaa samanaikaisesti. Parlamentin pitäisi myös osallistua tämän ryhmän uudelleen muodostamiseen.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä ei mikään uusi asia, eikä se iskenyt kuin salama kirkkaalta taivaalta. Se tuli tietoomme jo 15 vuotta sitten. Silloin kloonitutkimukselle asetettiin joitakin rajoituksia, mutta ne eivät riittäneet pysäyttämään tätä hallitsematonta kehitystä. Tämä herättää joitakin kysymyksiä:
Kenen rahoittamia nämä tutkimukset ovat? Hallitusten vai yksityisten? Kuka on valvonut tutkimusmenettelyä? Kysymys on erityisen tärkeä siinä tapauksessa, että rahoitus on tullut hallituksilta, jotta voisimme nyt varmuudella sanoa, onko näitä kokeita tehty vain eläimillä. Kukaan ei ole todistanut vääriksi niitä tietoja, joiden mukaan kokeita on tehty myös ihmisillä. Kukaan ei ole vielä kumonnut niitä meidän kaikkien suuresta brittiläisestä sanomalehdestä lukemiamme väitteitä, että Belgiassa elää nelivuotias kloonituotettu lapsi. Ja täällä me istumme, hyvät kollegat, ja puhumme edelleen teoreettisella tasolla. Hyvä on, perustetaan komitea, kannatan komitean perustamista. Arvoisa komission jäsen, jätitte kuitenkin kertomatta mitä rankaisutoimenpiteitä me Euroopan parlamentissa otamme käyttöön, jos tutkijat ylittävät rajan ja aloittavat ihmiskokeet. Ovatko ne moraalisia velvoitteita vaiko puhtaasti rikosoikeudellisia? Vai pitäisikö niiden olla valtavan suuria taloudellisia sanktioita? Me vain puhumme ja puhumme, kunnes löydämme edestämme ihmiskokeiden murheellisen lopputuloksen, ja sitten evankeliumin tyhmien morsiusneitojen tavoin itkemme onnettomuutta, jonka olemme itse omaa varomattomuuttamme aiheuttaneet.

Tamino
Arvoisa puhemies, tämänpäiväisestä keskustelusta nousee esille selkeä ei ihmisten kloonaukselle, mielestäni kuitenkin eläinten kloonaukselle yhtä selkeä ei on tarpeellinen sekä siksi, että kun eläimiä kloonataan, on lähes luonnollista siirtyä ihmisten kloonaukseen, että siksi, että tänään meidän täytyy kysyä itseltämme, miksi ihmeessä puhumme kloonauksesta.
Tässä vaiheessa täytyy tuoda esille yhteydet geenitieteen kehitykseen ja siirtogeenisten eläinten patentointiin. Tuloksena oli luonnonlakien vastaisten elävien olentojen sarjatuotanto. Tämä tarkoittaa, että eläimille tyypillisen suvullisen lisääntymisen syrjäyttää suvuton lisääntyminen, kuten kasvien kasvullinen lisääntyminen.
Luonnonlakien järkkyminen on ilmeistä, samantapainen järkkyminen kuin BSE: n kohdalla. Tällaisen tekniikan tavoite ei ole tieteellinen tutkimus, mutta kyllä kaupallisen tuotteen tehdasmainen tuotanto, esimerkiksi eläinten elinten käyttäminen vaihto-osina ihmisille. Eivät ihmiset niin kuin eivät eläimetkään ole kuitenkaan koneita, joille voi mekaanisesti vaihtaa muille eläimille sopivia elimiä.
Tieteellisen tutkimuksen suhteen muistutan, että tiedämme kloonauksesta jo paljon viidenkymmenen vuoden ajalta ja että tekniikka on siis hyvin tunnettu; tämä ei kuitenkaan tarkoita, että kaikki, mikä on mahdollista, on toteutettava. Tämä virhe tehtiin jo kun sovellettiin materian ydinrakenteen tuntemusta atomipommin kehittämiseen; vapautta tutkimukseen ei saa sekoittaa mielivaltaan, joka johti ihmisen käyttämään tappavia pommeja, Tshernobylin onnettomuuteen sekä BSE: hen. Millaista onnettomuutta voimme vielä odottaa?

Amadeo
Arvoisa puhemies, kokemukset kloonauksesta, vaikka ne ovatkin onnistuneet määrittelemään uudet rajat biogenetiikan tutkimukselle, ovat itse asiassa tuoneet esille sen, tulisiko tieteen tutkimukselle asettaa rajat vai ei.
Itse asiassa kloonausta, jos se tieteen kannalta edustaakin suurta saavutusta, tulee eettisistä näkökulmasta katsottuna, jos suuret vaatimukset yhteiskunnassa sovitetaan vähäisiin keinoihin, luokitella ja säännöstellä. Tämän vuoksi olisi mielestämme välttämätöntä perustaa johtava tieteellinen komitea, joka tutkisi geenikloonauksen eettisoikeudellisia perusteita ja eteen tulevia ongelmia.
Meidän täytyy myös vahvistaa Euroopan neuvoston 16. maaliskuuta 1989 tekemät päätökset, kuten myös ensimmäisen bioetiikan kokouksen vuoden 1996 joulukuussa hyväksytyt päätökset, jotka kielsivät niin ihmisten kuin eläinten kloonauksen, sekä pyrkiä asettamaan tieteen menettelytavoille rajat, jotka kunnioittavat eettisiä arvoja ja auttavat suojelemaan ihmistä mahdolliselta tieteen manipulaatiolta.

McNally
Arvoisa puhemies, tiedemiesten uteliaisuudella ei ole rajoja. Ei ole mitään, mitä he eivät haluaisi tietää, mutta yhteiskunnan on asetettava rajat tälle uteliaisuudelle. Vielä noin viisikymmentä vuotta sitten ei rajoja ollut, ja tiedämme, mitä tapahtui, kun tiedemiehet saivat keksiä kaiken mitä halusivat. Tänään me viidentoista eri valtion edustajat olemme yksimielisiä siitä, että ihmisten kloonausta on rajoitettava, kunnes olemme harkinneet asiaa. Eläinten kloonausta on valvottava.
Olen kotoisin maasta, jossa tämä koe suoritettiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on rajoituksia, siellä on lakeja ja asiaa valvova toimielin, mutta Yhdistyneen kuningaskunnan keskivertoasukkaat eivät tienneet tällaista työtä tehtävän. Keskivertokansalaisen on oltava tietoinen siitä, mitä on tekeillä, kun lähestymme hyväksyttävyyden rajoja ja joissain tapauksissa ylitämme ne.
Euroopan unioni on olemassa osittain siksi, että voimme toimia yhdessä ja luoda lisäarvoa kokemuksillemme sekä jakaa ne muiden kanssa. Tästä syystä olen ilahtunut siitä, että katsoessamme viidettä puiteohjelmaa, samoin kuin aiemmin katsoessamme neljättä puiteohjelmaa, me kaikki viidentoista valtion edustajat sanomme: " Tämä riittää. Saatatte olla uteliaita, mutta ette työskentele tämän asian parissa." Useimpien ryhmien yksimielisyys tänään osoittaa, että komissaari on aivan oikeassa viedessään eteenpäin suunnitelmaansa sääntelyelimestä, ja hän on todennut, että toimielintä halutaan vahvistettavan. Voin vakuuttaa, että tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta tutustuu tarkkaan viidennen puiteohjelman eettisiin ulottuvuuksiin.

Collins, Kenneth
Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani osallistua tähän keskusteluun. Epäilen, että komissaari mukaan luettuna olen ainoa tähän keskusteluun tänä aamuna osallistuva henkilö, joka on todella käynyt Roslinin tutkimusinstituutissa. Kävin siellä marraskuussa parlamentin varapuhemiehen Martinin kanssa. Minun täytyy sanoa, että yksi tämän keskustelun huonoista puolista on se, että kukaan ei ole osoittanut kunnioitustaan Roslinin lahjakkaalle tutkijajoukolle, joka on suorittanut mainitut kokeet. Jonkun on aika tehdä se.
Nyt on tullut myös aika joidenkin lukea Aldous Huxleyn Uljas uusi maailma . Kirjan mukaan aivopesu on se, millä on väliä, ei kloonaus, joten toivoisin, että tähän kirjaan viittaavat henkilöt lukisivat sen. Teknologia on tärkeä asia. Se tuo mukanaan etuja ja se tuo mukanaan ongelmia. Siitä ei ole epäilystäkään. Siitä koituu seurauksia tieteen ja lääketieteen alalla, ja meidän olisi hyvä tunnustaa, että teknologian käyttöön liittyy eettisiä ongelmia. Teknologian käyttämättä jättämiseen liittyy myös eettisiä ongelmia. Kiistan molempia puolia tulee tarkastella lähemmin.
Olen tietoinen siitä, että Jacques Delorsin toimiessa komission puheenjohtajana perustettiin bioteknologian alan neuvoaantava ryhmä. Otin osaa keskusteluun, joka johti ryhmän perustamiseen ja olen iloinen, että Delors ryhtyi aikoinaan viemään eteenpäin tätä rohkeaa uutta aloitetta. Ryhmään liittyvä ongelma on kuitenkin sen liian matala profiili. Useimmat tämän parlamentin jäsenistä eivät tiedä ryhmän olemassaolosta. He eivät tiedä, keitä sen jäsenet ovat, miten jäseneksi tullaan, mikä ryhmän tehtävä on ja miten se määräytyy, eivätkä he ole nähneet ryhmän laatimia kertomuksia.
Jos otamme etiikkaa koskevat kysymykset vakavasti, meidän on kohotettava selkeästi bioteknologian alan neuvoaantavan ryhmän profiilia. Meidän täytyy saada kaikki mainitut tiedot. Meidän täytyy tietää, ketkä ovat ryhmän jäseniä. Meidän täytyy tietää, miten heidät nimitetään. Meidän täytyy lukea heidän laatimiaan kertomuksia ja meidän täytyy antaa heidän vastuulleen ei ainoastaan eettisten ongelmien tutkiminen, vaan myös tällaisen tieteellisen tutkimuksen tulevaisuutta koskevien suositusten antaminen.
Roth-Behrendt ja muut edustajat viittasivat siihen tosiasiaan, että asialla on kansainvälistä merkitystä. Tietenkin on. Emme voi olettaa, että koska Euroopan unionissa valvotaan jotakin asiaa, se on valvonnassa kaikkialla muualla. Näin ei ole. Siksi Roth-Behrendt oli täysin oikeassa ehdottaessaan, että komissaari Cresson olisi vastuussa japanilaisten, amerikkalaisten ja muiden kanssa käytävien keskustelujen edistämisestä. Miten pian se voi tapahtua, on eri asia, mutta minulla ei ole epäilystäkään siitä, että tarvitsemme maailmanlaajuisen ratkaisun maailmanlaajuiseen ongelmaan, vaikka sen syynä on vain yhdeksän kuukautta vanha lammas, joka elää tällä hetkellä eläinten hotelli Hiltonia vastaavissa oloissa. Haluan vakuuttaa Breyerille, että Dollya ei kohdella julmasti. Se on hyvin onnellinen lammas ja luultavasti paljon onnellisempi kuin tämän parlamentin jäsenet.

Cresson
Arvoisat jäsenet, olen kuunnellut teitä hyvin tarkkaavaisesti. Ensinnäkin kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että ihmisten kloonaus on kiellettävä, mikä ei ole yllätys. Se on toistettava ja erityisesti on valvottava, että tällaista kieltoa ei voida kiertää. Näin ollen olisi annettava erittäin tiukat säännöt.
Haluaisin heti rauhoittaa teitä, jotka esititte kysymyksiä. Euroopan unioni ei ole lainkaan rahoittanut emälammas Dollyn kloonausta. Se on rahoitettu paikallisesti. Toisaalta mitä tulee jokseenkin sattumanvaraisiin vertauksiin hullun lehmän ongelmaan, haluaisin kuitenkin muistuttaa, että hullun lehmän ongelma ei ole tieteellinen vaan pikemminkin sanokaamme kaupallinen ja rahoituksellinen. Se ei ole tutkimukseenkaan liittyvä ongelma vaan ongelma, joka syntyi tiukkojen eläinlääkärien suorittamien tarkastusten puutteesta ja liiallisesta sallivuudesta tietyissä tällaisissa tarkastuksissa. Tässä ei ole lainkaan kyse tutkimusongelmasta.
Useat teistä ovat muistuttaneet etiikan ja biotekniikan alan neuvonantajien komiteasta. Tällainen komitea on olemassa, se on perustettu, se on erittäin aktiivinen ja tekee perusteellista työtä. Tämän sanottuani tunnustan, että sen töiden olisi oltava helpommin saatavissa. Olen aivan samaa mieltä siitä, että etiikan alan komitean töitä olisi julkaistava useammin ja siitä, että parlamentin jäsenet voisivat lisäksi päästä niihin käsiksi. Lisäsi kuten totesin äsken alustuksessani, olen samaa mieltä siitä, että parlamentin jäsenet ottavat heille kuuluvan paikkansa pyöreästä pöydästä, jonka äärelle etiikan alan komitean jäsenet ja korkean tason tieteenharjoittajat kokoontuvat, jotta keskustelu olisi demokraattinen.
On sekä tieteellisiä ongelmia että niin kutsuttuja demokratiaongelmia. Se mitä äsken sanottiin on aivan totta: ne virheet, joita on tehty historiamme tietyissä vaiheissa ja joita voidaan kenties pelätä tehtävän tulevaisuudessa, ovat johtuneet demokratian puutteesta. Tiede on tässä myös syyllinen muttei yksin, syyllinen on myös sosiaalinen ja poliittinen järjestelmä, jossa tiede on kehittynyt. Tästä syystä sosiaalisessa ja poliittisessa järjestelmässä on hyvin tarkoin huomioitava tieteen kehitys ja se, että tieteen kehitys on tehtävä tunnetuksi niin, että sitä voidaan seurata, ja mahdollisesti niin, että sitä voidaan ennakoida sellaisin kielloin kuin ihmisen kloonauksen kieltäminen. Tällä tavoin voidaan pysäyttää ja kieltää kaikenlainen filosofisesti ja eettisesti arveluttava toiminta.
Ennen kuin päädytään maailmanlaajuiseen sopimukseen, mikä olisi kaikin puolin toivottavaa, on mielestäni tärkeää, että pääsisimme yksimielisyyteen Euroopan tasolla. Mutta totean kloonausta koskevan kehyksen ulkopuolella, että eettiset periaatteet biotekniikkojen alalla ovat erilaiset eri jäsenvaltioissa. Olen aina pahoitellut sitä, että kaikissa jäsenvaltioissa ei ole etiikan alan komiteaa ja olen sen usein sanonut tutkimusasioita käsittelevälle ministerineuvostolle. Tietyissä Euroopan unionin kaikkein tärkeimmissä maissa ei ole etiikan alan komiteaa ja juuri tästä todennäköisesti johtuu se, että ne eivät onnistu määrittelemään muutamia perusperiaatteita. Jos kaikissa jäsenvaltioissa olisi, niin kuin esimerkiksi Ranskassa on, tällainen etiikan alan komitea, joka kokoaa tieteenharjoittajat, filosofit, biotekniikoiden asiantuntijat, juristit, tuomarit ja humanistit, lyhyesti sanottuna sellainen komitea, jonka puheenjohtajana on maineeltaan kiistämätön henkilö, oltaisiin jo päästy merkittävä askel eteenpäin.
En kuvittelekaan, että kaikki jäsenvaltiot olisivat yhtä mieltä kaikesta, mutta sanon, että meidän olisi pystyttävä pääsemään yksimielisyyteen perustasta ja että silloin olisimme jo edistyneet reippaasti. Olisimme näin paljon vahvempia keskustellessamme amerikkalaisten ja japanilaisten kanssa ja päättäessämme periaatteista. Emme kuitenkaan saa olla sokeita: jos kiellämme Euroopassa tietyt tieteelliset käytännöt, eurooppalaiset tutkijat ja erityisesti sellaiset, jotka tarvitsevat suuria laboratorioita, lähtevät tekemään tutkimuksensa Yhdysvaltoihin. Meille on siis etua siitä, että pääsemme yksimielisyyteen suurten kilpailijoidemme kanssa maailmanlaajuisesti. Olette tässä aivan oikeassa. Mutta jotta voisimme näin tehdä, meidän on ensin päästävä itse yksimielisyyteen. Tänään minusta näyttää siltä, että emme ole aivan asiassa, lukuun ottamatta selkeitä rajatapauksia kuin ihmisen kloonaus, josta kaikki ovat samaa mieltä.
Toivoisin myös, että tällaiset kansalliset etiikan alan komiteat perustettaisiin hyvin nopeasti ja että te, jotka olette jäsenvaltioidenne edustajia, puhuisitte tällaisten kansallisten etiikan alan komiteoiden puolesta jäsenvaltioissanne. Tämä antaisi paljon enemmän painoarvoa etiikan alan komitealle, joka on tänään komission käytettävissä ja joka liittyy erityisesti puheenjohtaja Santeriin. Tämä antaisi paljon enemmän painoarvoa etiikan alan komitealle, jonka puheenjohtajana on maineeltaan kiistämätön henkilö, rouva Noëlle Lenoir, joka työskentelee myös Euroopan neuvostolle ja jolla on suuri, kaikki rajat Euroopassa ylittävä kuulujakunta. Näin ollen tänään olisi vahvistettava tätä rakennetta, sitä olisi kirkastettava ja sille olisi annettava paljon enemmän painoarvoa niin Euroopassa kuin muuallakin maailmassa. Tämä on yksi toimi, joka on tehtävä kaikissa jäsenvaltioissamme.
Kiitän teitä äärimmäisen hyödyllisestä osallistumisestanne tähän keskusteluun. Vielä kerran, olen täysin samaa mieltä siitä, että Euroopan parlamentti osallistuu työhön, joka alkaa lähiviikkoina.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 37 artiklan mukaisesti 7 päätöslauselmaesitystä.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Renault'n tehtaan sulkeminen Belgiassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Renault'n tehtaan sulkemisesta Belgiassa.

Flynn
Arvoisa puhemies, Renault'n ilmoitus Vilvoorden tehtaan sulkemisesta on herättänyt järkytystä ja tyrmistystä. Ymmärrän täysin tämän reaktion. 3 100 työpaikan menetys on katastrofi työntekijöille, heidän perheilleen sekä itse Vilvoordelle.
Renault'n päätös on tyrmistyttänyt myös äkillisyydellään ja yrityksen ilmeisen huolettomalla suhtautumisella työntekijöiden oikeuksiin. Renault'n johto toimi tavalla, jota voin kuvailla vain vastuuttomaksi, eikä täyttänyt velvollisuuksiaan, jotka liittyvät työntekijöille tiedottamiseen ja heidän edustajiensa kuulemiseen ennen päätöksentekoa. Tältä osin " eurooppalaisten yritysneuvostojen" direktiivin sekä työntekijöiden joukkovähentämistä käsittelevän direktiivin määräykset on jätetty täysin huomiotta.
Uuden eurooppalaisen lainsäädännön tarve on suuri. Ymmärrän sen. Meidän on kuitenkin myös hyväksyttävä se, että kaksi olemassa olevaa direktiiviä kattavat nykyisen tilanteen. Asianmukaiset kansalliset toimenpiteet sisältävät koneiston, jolla varmistetaan direktiivien noudattaminen. On kuitenkin hyvin epävarmaa, riittääkö kansallisten lakien puitteissa ennakoitujen pakotteiden kirjo ehkäisemään direktiivien noudattamatta jättämistä. Tältä osin on hyödyllistä palauttaa mieliin, että vuonna 1992 jäsenvaltiot hylkäsivät komission ehdotukset tiukemmista pakotteista sellaisia yrityksiä kohtaan, jotka eivät noudata työntekijöille ilmoittamista ja heidän kuulemistaan koskevaa menettelyä.
Uskon meidän nyt saavuttaneen tilanteen, jossa meidän täytyy täydentää olemassa olevia yhteisön sääntöjä yleisemmillä säännöillä, joiden avulla työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa kaikissa yrityksen johtamiseen liittyvissä asioissa tehdään pysyvästi pakolliseksi kansallisella tasolla. Tässä kontekstissa kysymys riittävistä määräysten huomiotta jättämistä koskevista pakotteista on keskeisessä asemassa. Ehdotan komissiolle, että jatkamme lähiviikkoina tätä asiaa koskevien neuvottelujen ensimmäistä vaihetta työmarkkinaosapuolten kanssa eurooppalaisella tasolla. Toivon vilpittömästi meidän pystyvän tällä toiminnalla parantamaan työntekijöiden suojelua.
Tiedän Euroopan parlamentin pyytäneen tällaisia sääntöjä jo varsin pitkään, ja äskettäisessä mietinnössä, joka koskee työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan käsittelevää komission tiedonantoa 14. päivältä marraskuuta 1995, parlamentti tukee edelleen tätä ajatusta. Voin siis luottaa parlamentin apuun tämän tavoitteen saavuttamisessa. Tilanteen tärkein opetus koskee kuitenkin eurooppalaisen prosessin uskottavuutta. Vilvoorden tapaus osoittaa, että meillä on vielä mahdollisuus löytää oikea tasapaino yritysten ja talouselämän sekä toisaalta työntekijöiden ja koko yhteiskunnan sosiaalisten tarpeiden välillä. Tasapainon löytyminen on elintärkeää yhdentymisprosessin yleisen hyväksynnän varmistamiseksi. Tästä syystä uskon, että sosiaalipöytäkirjan sisällyttäminen perustamissopimukseen on tässä asiassa elintärkeää: niin varmistetaan, että sosiaalilainsäädäntöä sovelletaan ja toteutetaan kaikkialla unionissa. Muussa tapauksessa sisämarkkinat eivät voi toimia.
Tapaus herättää myös muita ajatuksia: kysymyksiä valtion tukien tiukemmasta valvonnasta sekä taloudellisten ja sosiaalisten maksujen läheisemmästä yhdenmukaistamisesta. Nämä ovat hyvin arkaluontoisia kysymyksiä. Komissio tutkii niitä tarkkaan selvittääkseen, mitä voidaan tehdä. Tältä osin on kuitenkin ironista, että Renault oli ensimmäisiä yrityksiä, jotka solmivat etukäteen vuonna 1993 vapaaehtoisen sopimuksen työntekijöiden edustajien kanssa ennen eurooppalaisten yritysneuvostojen direktiivin täytäntöönpanoa. Uskon Renault'n toiminnan tässä asiassa vaikeuttavan tilannetta huomattavasti ja hidastavan eurooppalaisten yritysneuvostojen direktiivin täytäntöönpanoa, josta ei tähän mennessä ole säädetty laissa.
Me kaikki tiedämme, että yrityksissä täytyy tehdä kovia kaupallisia päätöksiä, mutta jos teollisuus menettää kykynsä tehdä päätökset mahdollisimman avoimesti eikä edes yritä selittää syitä työntekijöille tai neuvotella tehtaan sulkemisen vaihtoehdoista, hyökkäys kohdistuu koko sosiaalisen yksimielisyytemme ytimeen. Tällainen asennoituminen olisi tuomittavaa jo yhden maan sisällä, mutta valtioiden rajat ylittävissä kysymyksissä avoimuuden ja kuulemisen tarve on vielä suurempi.
Vilvoorden tehtaan suunniteltu sulkeminen on kova isku tehtaan työntekijöille ja heidän perheilleen. Voin vain toivoa, että tästä murhenäytelmästä syntyy uudenlainen tietoisuus riittävistä sisämarkkinoihin liittyvistä sosiaalisista toimenpiteistä ja uusi päättäväisyys toimenpiteiden tehokkaasta täytäntöönpanosta. Jos näin tapahtuu, kaikki ei ole ollut turhaa.

Green
Arvoisa puhemies, miten on mahdollista, että Renault, autoja valmistava yritys, jonka osakkeista Ranska omistaa suuren osan, voi päättää käytännöllisesti katsoen yhdessä yössä Vilvoordessa sijaitsevan tehtaansa sulkemisesta? Miten on mahdollista, että sama yritys suunnittelee avaavansa piakkoin uuden tehtaan Espanjaan EU: n ja Espanjan hallituksen tuella? Miten on mahdollista, että Renault voi täysin avoimesti ja räikeästi jättää huomiotta työntekijöiden joukkovähentämistä ja eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevat direktiivit, kun Ranskan hallitus on allekirjoittanut samat direktiivit?
Tällaisia kysymyksiä esittivät Vilvoorden tehtaan työntekijät tavatessaan ryhmäni Brysselissä viime maanantaina järjestetyn mielenosoituksen yhteydessä. Tänään Renault'n työntekijät marssivat Pariisissa. Renault'n ilmoitettua tehtaan sulkemisesta ranskalaiset ja espanjalaiset työläiset ovat yhteistoimin ilmaisseet tukensa Belgiassa työttömiksi joutuville työntekijöille ja heidän perheilleen. Tänään ryhmäni lähettää tukensa noille perheille, mutta totta puhuakseni se ei riitä. Hurskaat puheet, solidaarisuus, tuki ja sympatia saattavat tehdä olomme paremmaksi, mutta ne saattavat myös estää asianosaisia ilmaisemasta katkeruutta ja kiukkua järjestelmää kohtaan, joka tuhoaa heidät, heidän perheensä ja toiveensa tulevaisuudesta.
Arvoisa puhemies, meille haaste on selvä: aikooko se Eurooppa, jota pyrimme rakentamaan, se Eurooppa, johon uskomme, puolustaa näiden ihmisten oikeuksia vai ei? Aikooko Eurooppamme vaatia, että sen lakeja kunnioitetaan ja toteutetaan? Aikooko Eurooppa helpottaa unionin työväestön osallistumista heidän tulevaisuuttaan koskevaan keskusteluun?
Arvoisa puhemies, tällä kertaa kyseessä ovat autoteollisuus ja Renault. Huomenna, kuka tietää? Tämä edustajainhuone ei voi estää teollisuutta tekemästä tehtaiden sulkemista tai siirtämistä koskevia päätöksiä, mutta me voimme vaatia, että jos yritys saa Euroopan unionin tukea, sen täytyy tuntea vastuunsa ja velvollisuutensa sekä sille annetuista varoista että työväestöstä, jonka työvoima ja toimeentulo sille on uskottu tämän sijoituksen myötä.
Arvoisa puhemies, ryhmäni mielestä tuet tulisi liittää osaksi teollisuuden pitkäaikaista kehityssuunnitelmaa; pyydämmekin Euroopan komissiota varmistamaan, että tällainen yhteys luodaan suunnitellusti kaikille teollisuuden aloille. Parlamentin tulee tarkastella omia päätöksiään ja varmistaa, että budjettivarojen käyttö ei tee siitä rikostoveria. Ja mikäli direktiivit on näin helppo jättää huomiotta ilman, että siitä koituu käytännössä minkäänlaisia seuraamuksia asianomaisille yrityksille, meidän tulee viipymättä pyytää ja vaatia kahden mainitun direktiivin toimivuutta koskevaa tutkimusta.
Aloittakaamme vaatimalla tukien palautusta silloin, kun yritys on selvästi luopunut sijoituksen hengestä - näinhän menettelemme Euroopan sosiaalirahastosta rahoitettavassa hankkeessa: vaadimme rahat takaisin, jos sopimusta ei noudateta. Mikseivät myös tämän maailman Renault't kokisi samaa kohtelua? Olemme kuulleet aivan liian monta kertaa, että politiikassa ei enää ole moraalia. Varmasti liiketoiminnassakin on toimittava eettisesti. Työvoimasta on kannettava vastuuta. Mikäli tuskallisia päätöksiä on tehtävä - ja tiedämme näin toisinaan olevan - johtajien on tehtävä ne rehellisellä tavalla ja keskustelemalla perusteellisesti työntekijöiden kanssa annettava heille mahdollisuus osallistua yhteistä tulevaisuutta koskevien ratkaisujen etsimiseen.

Chanterie
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, päätös sulkea Renault'n Vilvoorden tehdas lyhyen ajan sisällä ilman minkäänlaisia neuvotteluja on herättänyt oikeutetusti pahaa verta, eikä vain asianomaisten, vaan kansan syvien rivien keskuudessa.
PPE: n ryhmän puolesta ilmaisen solidaarisuutemme tänään Pariisissa pidettävälle mielenosoitukselle ja asianomaisille Vilvoordessa.
Olemme suuttuneita ja järkyttyneitä, emme vain sulkemisesta sinällään, vaan myös ja ehkä ennen kaikkea ulkomaisen yritysjohdon kyynisyydestä, ilmoittaahan johto ilman etukäteen käytyjä neuvotteluja, että suuri yritys suljetaan 20 viikon sisällä.
Eurooppalaiset teollisuusuudistukset eivät sinällään ole poikkeuksellisia. Sanotaan, että alojen keskinäinen kilpailu ja kilpailu maailmanmarkkinoilla johtavat valitettavasti yritysten siirtämiseen muualle, supistuksiin, uudelleenjärjestelyihin ja sulkemisiin.
Tätä vastaan voidaan esittää kaksi perustavanlaatuista väitettä; ensiksi: ei ole mahdollista, että me teemme tavaroiden ja palveluiden vapaan liikkumisen mahdolliseksi ja poistamme valtioiden väliset rajat työntekijöiltä ja työnantajilta vain todetaksemme, että ne samat rajat määräävät, mitkä yritykset saavat jäädä ja mitkä katoavat tuotannosta tai suorituskyvystä huolimatta, kansallisuuteen perustuen.
Ei ole puolustettavissa, että komissio tukisi tai jopa rohkaisisi epäsuorasti tällaista päätöstä antamalla kyseiselle yhtiölle kansallista tukea, jotta se voisi laajentaa toista yritystään. Me vastustamme jyrkästi eurooppalaisten varojen käyttöä yritysten siirtoihin; eurooppalaisen rahan on luotava työpaikkoja, eikä se saa siirtää niitä muualle. Talous- ja rahaliitto ei ole hyväksyttävä ilman riittäviä sosiaalisia korjauksia eikä se ole edes elinkelpoinen työntekijöille ja palveluksia suorittaville. Meidän on valitettavasti todettava, että sosiaalinen Eurooppa on 10 vuotta jäljessä yhtenäismarkkinoihin ja talous- ja rahaliittoon nähden.
Näin tulen toiseen väitteeseeni: politiikkaa ei voida tehdä sosiaalisesti ja moraalisesti ilman neuvotteluja. Valitettavasti, kuinka asiaa vatvottaneenkin, eurooppalainen tiedottamista ja neuvotteluja koskeva lainsäädäntö ei ole riittävän tehokasta. Direktiivin " joukkoirtisanomiset" muutos vuonna 1992 jäi liian rajoitetuksi neuvoston saamattomuuden takia, näin kävi parlamentin ja komission vastustuksesta huolimatta. On korostettava tätä: neuvostolla on tässä yhteydessä todella suuri vastuu. Pyydämme komissiota valmistelemaan kurssissa pysymistä ja toivomme, ettei neuvosto tällä kertaa pakene paikalta. Muutoksen on kohdistuttava todellakin siihen, että saadaan pakottavat sanktiot, joita voidaan soveltaa, ellei neuvotteluja ole käyty. Työntekijöiden oikeus päästä neuvotteluihin ja tulla kuulluksi ei ole kohteliaisuuskysymys tai muodollisuus. Tässä on kysymys " mahdollisuuksien hyväksikäytöstä" sellaisten vaihtoehtojen etsimiseksi, joiden avulla yrityksen sulkeminen voidaan estää tai joiden avulla sulkemisen seurauksia ja ennen kaikkea haittoja voidaan rajoittaa tai ne voidaan estää.
Saksan Volkswagen antoi kolme vuotta sitten aivan toisenlaisen esimerkin, joka perustui työntekijöiden väliseen solidaarisuuteen, jonka vuoksi 30 000 työntekijää sai pitää työpaikkansa. Pyydämme Renault'ta seuraamaan tätä esimerkkiä ja purkamaan päätöksensä. Arvoisa puhemies, neuvosto toistaa kerta kerran jälkeen, että taistelu työttömyyttä vastaan on etusijalla Euroopassa, mutta eurooppalaiset ponnistukset työllisyyden takaamiseksi tai työpaikkojen luomiseksi siirretään tulevaisuuteen tai ne tapahtuvat vaatimattomalla tasolla. Euroopassa tehdään enemmän eläinsuojelun hyväksi kuin ihmisten. Ei ole vaikea ymmärtää sitä, miksi tämä Eurooppa hylätään.

Hermange
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Renault'sta, joka on pitkään ollut kansallistettu yritys ja eräänlainen sosiaalinen näyteikkuna, on tullut vähän aikaa sitten yksityisyritys, jonka pääomasta suurin osa on yksityisillä sijoittajilla. Yksityisyrityksen on vastattava kilpailuun maailmanmarkkinoilla ja sen on tämän vuoksi mukautettava teollisuuslaitostensa kokonaisuutta, joka on liian hajanainen ja moninainen Euroopassa. Hoover ja JVC ovat muuten toimineet samaan tapaan vähän aikaa sitten. Vilvoorden tehtaan sulkemispäätöstä on käsiteltävä nimenomaan tässä yhteydessä, ei yksittäisenä toimenpiteenä tai sanktiona, vaan ilman pienintäkään epäilystä teollisuuden strategisena päätöksenä, jonka avulla voidaan vastata Euroopan automarkkinoiden pienenemiseen komission laatimiin ennusteihin nähden - vuonna 1996 myytiin alle kolme miljoonaa ajoneuvoa - ja tietyn ajan kuluttua säilyttää 140 000 työpaikkaa yrityksessä, joka olisi kärsinyt seurauksista, jos tällaista päätöstä ei olisi tehty.
Varmastikin yleisön mielestä on käsittämätöntä, että ranskalainen yritys päättää sulkea yhden tehtaistaan muualla kuin omassa maassaan, mutta tätä päätöstä, joka on täysin yrityksen johdon vastuulla, on varmasti tukenut tuotantokustannuksia koskeva vertaileva tutkimus.
Tästä syystä sellaisten henkilöiden, joiden vastuulla Euroopan tulevaisuus on, on tiedostettava tällainen meitä kuohuttava päätös. On välttämätöntä luoda eurooppalainen sosiaalinen alue. Tässä hengessä Jacques Chirac muuten esitti vuosi sitten eurooppalaisille kumppaneillemme muistion eurooppalaisen sosiaalisen mallin hyväksymiseksi. Vuoropuhelun lisäksi eurooppalaisen sosiaalisen mallin ja eurooppalaisen sosiaalisen alueen luominen on tärkeää. Tätä ennen on kuitenkin syytä varmistaa, että käytössämme olevia työvälineitä käytetään oikein niiden yritysjohtajien toimesta, jotka armottomassa kilpailussa eivät voineet taloudellisista syistä olla noudattamatta inhimillisiä pelisääntöjä. Päinvastaisessa tapauksessa on noudatettava pätemättömyyssanktioita, jos ei päästä yksimielisyyteen eikä käydä vuoropuhelua. On kuitenkin tärkeää, että sosiaalipöytäkirja sisällytetään perustamissopimukseen hallitusten välisessä konferenssissa.

André-Léonard
Arvoisa puhemies, Renault'n johdon raa'asti ja yksipuolisesti tekemä päätös sulkea Vilvoorden tytäryhtiönsä on perinpohjin järkyttänyt Euroopan julkista mielipidettä. Merkkinä mitä julmimmasta kapitalismista, jota en voi hyväksyä, tällä asenteella heitetään 3 100 henkeä perheineen kadulle.
Kuitenkin Renault oli yksi ensimmäisistä Euroopan yhtiöistä, jotka tekivät vapaaehtoisesti sopimukset, jotka koskevat työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan - komission jäsen muistutti tästä. Näin ollen miksi oli rikottava direktiiviä, jolla perustettiin eurooppalaiset yritysneuvostot, ja joukkoirtisanomisia koskevaa direktiiviä? Oikeuttaako pelkästään markkinoiden laki siihen, että pätevät työntekijät sanotaan häpeällisesti irti maailmanlaajuistumisen ja leppymättömän kilpailukyvyn uhreina? Olen liberaali, mutta en voi sietää tällaista viidakon lakia. Olen aina kannattanut sitä, että talous palvelee ihmistä enkä päinvastoin. Nykyisin Euroopan kansalaiset eivät enää ymmärrä eivätkä varsinkaan hyväksy yritysten epäoikeudenmukaista sulkemista eivätkä unionin jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden puutetta.
Eurooppa ei voi kehittyä, jos sitä rakentavat hallitukset eivät todella tiedosta asioita sosiaalisesti ja yhteisesti. Tämä kriisi, tulee olemaan toivottavasti se viimeinen pisara, jota sosiaalinen Eurooppa on pitkään odottanut. Renault'n työntekijöiden solidaarisuus, olivat he belgialaisia, ranskalaisia tai espanjalaisia, tulee olemaan esimerkki kaikille. Meille ja erityisesti hallitustemme päättäjille, jotta tekisimme kaikkemme sisällyttääksemme sosiaalisen pöytäkirjan perustamissopimuksen samoin kuin sellaiset säännökset, joiden tarkoituksena on edistää työllisyyttä uudessa perustamissopimuksessa.
Uskon Eurooppaan, kansojemme unioniin ja inhimillisiin voimavaroihimme, jotka ovat rikkautemme. Älkäämme uhratko niitä pelkästään voiton alttarille.

Lannoye
Arvoisa puhemies, minulla on vähän aikaa, joten aion tehdä vain joitakin huomautuksia. Ensinnäkin mitä tulee Renault´n päätökseen, menetelmää ei selvästikään voida hyväksyä. Yksi yritys tai yhtiö ei voi päättää yhden alueen sosiaalisesta ja taloudellisesta maanjäristyksestä ilman yhteisymmärrystä ja tuotantosuunnan muutosta koskeva ohjelmaa. Joukkoirtisanomisia ja yritysneuvostoja koskevia kahta direktiiviä ei noudatettu. Mitä päätelmiä tästä voi tehdä? Tietysti sellaisen, että komissiolla ei ole keinoja varmistaa direktiivien noudattamista. Sanktioista ei ole säädetty. Komissio voi päinvastoin pyytää Renault´a harkitsemaan päätöstään uudelleen ja ellei tämä niin tee kieltää Renault´lta ja muilta samaa käytäntöä harjoittavilta yrityksiltä pääsy mahdollisiin etuihin. Luullakseni pääsy yhteisön ohjelmiin tutkimus/kehitysohjelmiin ja kaikkiin rakennerahastoihin liittyviin toimiin.
Rakennerahastoista puheen ollen huomautan ensimmäiseksi, ettei voida hyväksyä sellaista, että yritykset voivat soveltaa erityistä menettelyä, jossa otetaan rakennerahastoja tai koheesiorahastoja käyttämällä myönnetyt edut ja siirrytään koheesiorahastojen ja rakennerahastojen mukaan. Lyhyesti sanottuna sosiaalisilla eriarvoisuuksilla pelaamista ei voida hyväksyä. Tämä varmasti puhuttelee Euroopan unionia parhaillaan käytävässä hallitusten välisessä konferenssissa.
Toiseksi huomautan, että on ehdottomasti suosittava maahan sidottua taloutta ja hillittävä maasta riippumatonta taloutta samoin kuin emme suosittele maasta riippumatonta karjanhoitoa. Korostan tässä yhteydessä, että OECD: ssä on nyt tutkittu monenvälinen investointeja koskeva sopimus, jonka mukaan on odotettavissa useita uusia Renault-tapauksia. Mielestäni meidän on oltava tässä asiassa erityisen tarkkaavaisia.

Moreau
Arvoisa puhemies, ilmoitus Renault´n Vilvoorden tehtaan sulkemisesta herättää paljon tunteita. 3 100 työntekijää jätettiin työttömiksi, uusi 8, 5 miljardia investointia maksava moderni tehdas myytiin huutokaupalla: tällaista sotkua ei voida hyväksyä. Samana päivänä Renault´n osakkeet kuitenkin nousivat 13 prosenttia Pariisin pörssissä. Mikä merkki Ranskan ja Euroopan politiikasta, joka asettaa rahamaailman etusijalle ja halveksii ihmisiä, uhraa työpaikat ja teollisuuslaitoksen osingoille. Pilatut elämät, murskatut tulevaisuudet, rahamiehet niistä vähät välittävät, kunhan he ansaitsevat rahaa! Irtisanokaa, irtisanokaa lisää työkustannusten alentamiseksi ja kilpailukyvyn kehittämiseksi: tällainen on Euroopan yhtenäismarkkinoiden ja yhteisen rahan ainoa ratkaisukeino. Se ei ole pelkästään epäinhimillinen vaan myös katastrofaalinen talouden kannalta. Näin ollen palkkojen osuus yhdessä Renault´n autossa laski 23 prosentista vuonna 1980 12 prosenttiin vuonna 1995. Samaan aikaan Renault´n markkinaosuus väheni kolmanneksella Ranskassa ja Euroopassa. Vuodesta 1986 Renault on saanut 40 miljardia voittoa. Mitä se on hyödyttänyt? Mutta ei ole sanottua, että palkansaajat, että kansa hyväksyy vielä pitkään sen, että heidät uhrataan aina. Vastalauseet vahvistuvat, vastaisku ja solidaarisuus järjestäytyvät. Ensimmäinen 7. maaliskuuta järjestetty eurooppalainen lakko ilmaisee sen voimakkaasti. Tänä aamuna kokouksessa Boulogne-Billancourtissa ilmaistaan tämä ja useita muita kehitettäviä aloitteita.
Haluan tässä antaa tunnustusta Vilvoorden palkansaajien päättäväisyydelle ja rohkeudelle sekä heidän osoittamalleen taistelunhalulle samoin kuin heidän ranskalaisille kollegoilleen, joita irtisanomiset ovat myös koskeneet ja jotka ovat toiminnallaan torjuneet jakautumisyrityksen, jota johto toivoi saadakseen suunnitelmansa toteutettua.
Ryhmämme vaatii koko Schweitzerin suunnitelmasta luopumista sekä neuvottelujen käynnistämistä ammattiyhdistysten kanssa. Renault´n johtajat on pakotettava hyväksymään joku muu vaihtoehto. On esimerkiksi käytävä käsiksi ostovoiman lisäämiseen tarkoitettuun 2, 6 miljoonan rahoitusosuuteen, lyhennettävä työaikaa alentamatta palkkoja, annettava lopultakin puheenvuoro palkansaajille yhdessä uusien oikeuksien kanssa. Ehdotuksillamme, aloitteillamme ja solidaarisuudellamme Renault´ta kohtaan yritämme tehdä kaikkemme myötävaikuttaaksemme todella sosiaalisen ja demokraattisen, nykyistä aivan päinvastaisen kaltaisen Euroopan rakentamiseen.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puolitoista viikkoa sitten yli 3000 työntekijää joutui kapitalistisen terrorismin uhriksi. Kuinka muuten voitaisiin nimittää Renault'n tekemää päätöstä sulkea Vilvoorde. Jopa autoteollisuuden asiantuntijat olivat hämmästyneitä. Renault'n Vilvoorden tehtaat olivat malliesimerkki. Vilvoorde oli nykyaikainen ja tuottelias. Lisäksi työntekijät olivat tehneet paljon sen eteen. Enemmän vastuuta, enemmän joustavuutta, pidemmät työajat ja kaiken lisäksi pienemmät palkat. Ennen kaikkea nämä panokset huomioon ottaen ilmoitettu sulkeminen on varsinainen skandaali. Tänään Vilvoorde liittyy suljettujen tehtaiden pitkään riviin.
Vuonna 1986 keskustelimme täällä parlamentissa rengastuottaja Michelinistä, joka irtisanoi kaikki työntekijänsä viimeisenä päivänä ennen kesälomaa. Tällaista ei tulisi enää koskaan tapahtumaan. Tästä on nyt 10 vuotta ja luvatusta sosiaalisesta sisällöstä ei ole toteutunut juuri mitään. Mitä miljoonat työttömät hyötyvät Euroopasta, ellei oikeus työhön ole itsestään selvä ihmisoikeus? Mitä varten Eurooppa on olemassa, jollei se edes pysty valvomaan lainsäädäntönsä noudattamista? Sillä Renault'n Vilvoorden tehtaita koskeva sulkemispäätös on muodollisesti ristiriidassa kahden direktiivin ja niihin sidotun belgialaisen toteuttavan lainsäädännön kanssa. Nämä direktiivit ovat Euroopan yritysneuvostoa koskeva direktiivi vuodelta 1984 ja joukkoirtisanomisia koskeva direktiivi vuodelta 1975. Viimeksi mainittua tiukennettiin Michelinin tapauksen jälkeen, mutta ei missään nimessä riittävästi, nimittäin lainsäädännön noudattamatta jättämisestä ei ollut tiedossa rangaistusta. Vuonna 1991 tämä parlamentti äänesti tekstistä, jonka mukaan monikansallisten yritysten suorittamat joukkoirtisanomiset eivät olisi laillisia, mikäli ne eivät tapahtuisi direktiivin säännösten mukaisesti, mutta jälleen kerran neuvosto ei halunnut seurata parlamenttia. Monikansalliset yritykset saivat siis vapaat kädet. Muuten, eivät edes eurooppalaiset monikansalliset yritykset välitä neuvostosta. Ne eivät välitä komissiosta eivätkä parlamentista. Ne kuuntelevat vain yhtä lainsäätäjää: osakkeenomistajaa. Eivät ketään muuta. Ja juuri Renault'n kohdalla on niin, että Ranskan valtio omistaa 48 prosenttia osakkeista. Siksi ehdotan, että Ranskan hallitus ottaisi käyttöön tämän mahtavan osakeaseen. Ranskan hallituksen on mahdollisimman pian pakotettava Renault'ta kutsumaan koolle ylimääräinen yleiskokous, jossa käsitellään vain yhtä asiaa: Vilvoorden tehtaiden sulkemispäätöksen purkamista. Ranskan hallitus väittää, että se on tosissaan Euroopan suhteen. Sen onkin siksi käytettävä hyväkseen osakesalkkuaan pakottaakseen Renault'n noudattamaan eurooppalaisia direktiivejä.
Renault'n päätös on osoittanut, että neuvostossa vaadittava yksimielisyyssääntö on poistettava. Amsterdamin huippukokouksessa on päätettävä, että sosiaaliset päätökset tulee tehdä määräenemmistöllä, jotta perustamissopimus lopultakin otettaisiin vakavasti. Sosiaalinen Eurooppa on tänään tyhjä tynnyri. Viimeisen 21 vuoden aikana on saatu aikaiseksi vain kolme yritysdemokratiaa käsittelevää direktiiviä. Tänään on kyse kahdesta niistä, mutta edes niitä ei noudateta. Neuvosto on jarruttanut jo vuosien ajan seitsemää muuta direktiiviä. Mutta myös komission on tehtävä enemmän kuin vain merkittävä direktiivien muutokset tiedoksi. Päätöslauselmaluonnoksessa, jonka jätin ryhmäni nimissä, annetaan joitakin konkreettisia ehdotuksia asian suhteen.
Kollegat, huomenna juhlimme 40-vuotista Eurooppaa. Tällä välin olemme kokeneet 10 päivää Renault'n Vilvoorden tehtaita. Renault Vilvoorde on opettanut meille, että emme oikeastaan ole saavuttaneet mitään!

Lis Jensen
Herra puhemies, saanko aivan aluksi sanoa, että on aina murheellista, kun työpaikka suljetaan tai kun se siirretään toiseen maahan, ja erityisen murheellista se on työntekijöille. EU: n komissio on osoittanut tavattoman suurta kiinnostusta Vilvoordessa Belgiassa sijaitsevan Renault'n tehtaan sulkemiseen liittyviä asioita kohtaan. Voisikin ehkä toivoa, että sellaista kiinnostusta osoitettaisiin aina kun työpaikka suljetaan tai siirretään ja ehkä varsinkin silloin kun sulkemisen syy liittyy jollain tavalla EU: n rakennerahaston varoihin.
Haluaisin kertoa parlamentille eräästä Tanskaan liittyvästä asiasta. Se koskee amerikkalaisessa omistuksessa olevaa Stenlösessä Tanskassa sijaitsevaa Boston Scientific Corporationia, jossa 258 työntekijää saa lähtöpassit vuoden 1997 lopussa, koska toiminta siirtyy Irlantiin EU: n rakennerahaston tuella. Tämä on melko kohtuutonta eikä mikään järkevä tapa käyttää EU: n varoja. Rakennerahaston varoja ei tule käyttää työttömyyden siirtämiseen yhdestä jäsenvaltiosta toiseen. Se voi johtaa kilpailun vääristymiseen.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, nyt kun Vilvoordessa potkitaan tuhansia flaamilaisia työntekijöitä kadulle ilman minkäänlaisia neuvotteluja, meidän on uskallettava nimetä syylliset. On aivan liian helppoa osoittaa sormella vain Renault'n johtoa. Meidän on asetettava myös komissio ja Belgian hallitus vastuuseen.
Ensiksi komissio, jonka suuttumus Renault'n Vilvoorden tehtaan sulkemisesta kuulosti korvissani kovin tyhjältä ja teeskennellyltä. Juuri komissiohan on jokaisessa sopivassa ja vähemmän sopivassa tilanteessa esittänyt, että autoteollisuus on siirrettävä halpoihin maihin, esimerkiksi Espanjaan tai Portugaliin, jotta pystyttäisiin paremmin kilpailemaan Euroopan ulkopuolisten tuottajien kanssa. Komissio on myöntänyt miljardituet tällaisia siirtoja varten. Etenkin komissio on ollut sokea kolmansien maiden epärehellisen kilpailun suhteen.
Meidän on kysyttävä tänään itseltämme, mikäli on totta, että Renault siirtää suuren osan tuotannostaan Turkkiin ja Brasiliaan, mitä toimenpiteitä komissio aikoo suorittaa huolehtiakseen siitä, etteivät monet muut yritykset tee samoin huomenna, jolloin Euroopasta tulee teollisuuden hautausmaa. Älkää ymmärtäkö minua väärin: en puolla ehdotonta protektionismia. Mutta sanon, että eurooppalaisten yritysten, jotka maksavat suhteellisen korkeita palkkoja työntekijöilleen ja jotka ovat sitoutuneet monenlaiseen pitkälle menevään lainsäädäntöön, on aivan hullua ryhtyä villiin kilpailuun maiden kanssa, joissa sosiaalista lainsäädäntöä, ympäristölainsäädäntöä ja muuta vastaavaa ei juurikaan ole olemassa. Kyse ei ole enää vapaasta kaupasta, vaan itsemurhasta. Emmekä voi jättää syyttämättä Jean-Luc Dehaenen hallitusta, joka on sallinut palkkakustannustemme nousta korkeimmalle tasolle maailmassa ja ei koskaan ole suhtautunut vakavasti flaamilaisen yritysmaailman vaatimukseen suuremmasta rahallisesta ja taloudellisesta ankkuroitumisesta ja joka on myynyt miltei koko Belgian talouden ulkomaisille ja ranskalaisille ryhmittymille. Belgian hallitus noudattaa vallonien sosiaalista käskyä ja kieltää flaamilaista talouselämää laskemasta palkkakustannuksia. Maksamme nyt tämän politiikan hintaa. Se, että Dehaene tiesi dramaattisesta sulkemisesta jo päiviä etukäteen ja että hän on pitänyt Vilvoorden työläisiä pilkkanaan skandaalimaisella tavalla, on hänelle tunnusomaista. Tämä on hyvä tietää miehestä, joka tavoittelee komission jäsenyyttä.
Lopuksi minun on sanottava, että myös se tapa, jolla Renault toteuttaa tämä sulkemisen, on skandaalimainen. Me tiedämme, että pääjohtaja Schweitzer edustaa Ranskan sosialistista aparatchiks ia. Siinä meillä on siis ihmiskasvoinen sosialismi.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, vastakohtana sille naurettavalle pilakuvalle, jonka kollega Vanhecke esitti syyllisistä, haluaisin kiittää komissiota niistä terävistä sanoista, joilla se tuomitsi Renault'n Vilvoorden tehtaiden röyhkeän sulkemisen, ja myös sen paneutumisesta uusiin suoritettaviin toimenpiteisiin.
Arvoisa komission jäsen, toivon, ettei asia jää vain lupaukseksi ja että Renault'n Vilvoorden tehtaista ja siitä kansainvälisestä solidaarisuudesta, jota nyt osoitetaan, tulee sosiaalisen Euroopan nostokurki. Olen yhtä mieltä kanssanne siitä, että Euroopan uskottavuus on pelissä enemmän kuin koskaan ennen, kuinka voimme selittää ihmisille, että komissio voi estää valtion tuen antamisen yrityksille, mutta se ei voi estää sulkemista, jonka yhteydessä kaikkein alkeellisimmatkin työmarkkinaosapuolten välisiä neuvotteluja koskevat säännöt on rikottu. Hyvä komission jäsen, olenkin erittäin tyytyväinen ehdotukseenne tiukentaa direktiiviä ja toivon ennen kaikkea, että se tulee tapahtumaan pian. Haluaisin muuten myös esittää, että niitä sanktioita, joita esitätte, ei jätettäisi jäsenvaltioiden vastuulle, vaan että ne määriteltäisiin eurooppalaisella tasolla, sillä jokainen tietää, että mikäli sanktiot jätetään jäsenvaltioiden vastuulle, niistä tulee uudestaan kilpailun väline houkuteltaessa investointeja. Haluaisin myös, että komissio tulevaisuudessa hankkisi itselleen keinot, jotta se voisi tulla väliin, silloin kun laeista ei piitata tippaakaan, kuten tässä Renault-asiassa. Odotan muuten tänään, että komissio tulee käyttämään kaikki poliittiset ja lailliset mahdollisuutensa soveltaa olemassa olevia direktiivejä nyt ja pakottaa johdon purkamaan päätöksensä ja etsimään muita vaihtoehtoja, kuten esimerkiksi työajan lyhennystä, jota jo on esitetty. Toivon, että kaikki hallitusten johtajat ja poliittisesti vastuussa olevat, jotka nyt ovat kovin tuohtuneita Renault'n sulkemisesta, tulevat kieltäytymään sellaisesta perustamissopimuksen uudistuksesta, jossa työ ja sosiaalipolitiikka eivät ole keskeisellä sijalla, ja että he pakottavat neuvottelijat tekemään uuden sopimuksen.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, sallinette minun tehdä alustavan huomautuksen. Kun me nyt kaikki valittelemme sosiaalisen Euroopan puutetta, on huomattava, että tämä keskustelu on ollut tähän mennessä täysin kahden kansan välistä, rouva Greenin väliintuloa lukuunottamatta. Mielestäni on tämä valitettavaa ja tämä osoittaa Euroopan välinpitämättömyyttä jopa täällä puoliympyrässä.
On oikein arvostella Renault-yrityksen asennetta, jolla päätettiin sulkea Vilvoorden tehdas ilman selkeästi selitettyjä taloudellisia perusteita, ilman, että oltaisiin päästy yksimielisyyteen ennakolta palkansaajia edustavien järjestöjen kanssa, ja ilman sosiaalista jatkosuunnitelmaa tai tuotantosuunnan muuttamista koskevaa suunnitelmaa palkansaajia varten, jotka joutuvat jälleen pois pelistä.
Näin on puhuttu ja komission jäsen on vuodattanut uskoakseni aitoja kyyneleitä siitä, että kyseinen yritys on rikkonut vähintäänkin eurooppalaisten direktiivien henkeä jollei jopa kirjainta tai ymmärtänyt ne väärin. Mielestäni on kuitenkin jokseenkin tekopyhää teeskennellä kollektiivisesti, että jos ilmoitus olisi annettu mitä parhaissa oloissa, siitä olisi päästy yksimielisyyteen, ja jos Euroopan direktiiveissä säädettyjä menettelyjä olisi noudatettu, ongelma olisi jo selvitetty. Luulen, että he, jotka odottavat pelkästään tiettyjen sosiaalialan säännösten tiukkuuden lisäämistä, vaikka se olisi toivottavaakin, ja ratkaisua ongelmaan, jonka Renault-yrityksen julma päätös aiheutti, no niin, he tekevät raskaan virheen.
Varmastikin meidän asiassamme on selvää, että ei ole solidaarisuutta eikä sosiaalista Eurooppaa, mutta on perustavaa laatua oleva taloudellinen ongelma: autoteollisuudella on nykyisin 30 prosenttia liikakapasiteettia, tuottavuus kasvaa vuosittain seitsemän prosenttia ja kysyntä yhden prosentin. Toisin sanoen mekaanisesti uskomme, että työttömyys kasvaa kuusi prosenttia vuodessa, jos emme toteuta mitään toimenpiteitä. Tämä on taloudellinen todellisuus, joka meillä on vastassamme.
Miten tästä selvitään? Varmastikaan ei sellaisilla valtion kapitalistisilla toimenpiteillä, että veronmaksajat rahoittavat tuottavuuden puutteen, vaan varmastikin päinvastoin siten, että harjoitetaan kysyntää tukevaa, tuki-, tuotantosuunnan muutosta koskevaa ja täydentävää yhtenäistä politiikkaa rakennerahastojen avulla, kuten on tehty terästeollisuudessa ja laivanrakennusteollisuudessa.
Arvoisat komission jäsenet, älkää tyytykö valittamaan solidaarisuuden tai sosiaalisen tiukkuuden puutetta. Itse asiassa se mikä puuttuu, on taloudellinen aloite. Ette tule välttymään suurilta taloudellisilta aloitteilta tällä alalla.

Neyts-Uyttebroeck
Arvoisa puhemies, Renault'n röyhkeä päätös sulkea Belgian Vilvoorden tehtaansa on monen mielestä kaksoiskonkurssi. Euroopan konkurssi ja liberaalin markkinatalouden konkurssi. Vakuutan, että tämä röyhkeä päätös ei ole kumpaakaan. Kun tärkeä eurooppalainen työnantaja ja tuottaja antaa yritysstrategiansa seurausten koitua yhteisön haitaksi, kuten tässä tapauksessa, kyseinen yhteisö saa tutkia tämän yritysstrategian oikeutusta ja asettaa sen kyseenalaiseksi. Renault oli kaksi vuotta sitten vielä valtion yritys ja Ranskan valtio omistaa vieläkin 47 tai 48 prosenttia osakkeista. Mikäli Renault'n kapitalismi on tehnyt konkurssin, kyseessä on valtiokapitalismi. Mutta tässä on kysymys enemmästä. Vapaa markkinatalous ei tarkoita vapautusta lyhytnäköisyydestä. Eurooppalaisen autoteollisuuden vaikeudet yleensä ja erityisesti Ranskassa ovat olleet tiedossa jo kauan. En voi välttyä vaikutelmalta, että Renault'n ranskalainen yritysjohto on liian kauan tyytynyt vain valittamaan. Nyt se on paennut röyhkeän päätöksen taakse ulkomaisen tehtaan kustannuksella, joka on yksi ryhmän tuottavimmista tehtaista. Näin se ei vain tallaa kahta eurooppalaista direktiiviä jalkoihinsa, vaan antaa kovan iskun uskolle eurooppalaiseen solidaarisuuteen, se tekee Euroopalle karhunpalveluksen ja se on valitettavaa.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, meillä oli tilaisuus kuunnella kyseisiä työntekijöitä viime viikolla. Me ihailemme heidän itsehillintäkykyään tällaisen päätöksen edessä, jonka teki yritys, joka ei kunnioita tippaakaan heidän työtään, ponnistelujaan tai välitä heidän tulevaisuudestaan ja sen alueen tulevaisuudesta, jossa yritys sijaitsee. Me ihailemme, toistan, heidän itsehillintäkykyään.
Olemme samaa mieltä Santerin kanssa eurooppalaisten toimielinten uskottavuuden puutteesta tämänkaltaisessa kysymyksessä, koska se on tosiasia. Olemme kuukausikaupalla keskustelleet määrätyistä direktiiveistä työntekijöiden oikeuksien suojelemiseksi, mutta tosipaikan tullen yhtäkään pakotetta ei käytetä sen vaatimiseksi, että direktiivejä noudatetaan.
Ryhmien puheenjohtajille osoitetussa kirjelmässä yrityksen johtokunta perustelee päätöstään kilpailukyvyllä. Luulen, että meidän on ryhdyttävä pohtimaan, mihin suuntaan eurooppalaisen teollisuuden ja yleensäkin maailman kilpailukykyintoilu on meitä oikein viemässä. Emme pysty koskaan kilpailemaan kolmannen maailman ja Itä-Euroopan maiden nälkäpalkkojen ja ammattiyhdistysoikeuksien kanssa. Se on kilpailu, jota emme voi voittaa.
Viimeisen kuuden vuoden aikana Renault'n tehdas on nostanut kannattavuuttaan 200 000 yksiköllä ja vähentänyt henkilöstöään 7000 työntekijällä. Näyttää siltä, että tämä ei ole riittävää. Tuotantoa on lisättävä, kilpailukykyä on vahvistettava. Mielestämme Euroopan unionista lähtien on ryhdyttävä pakotteisiin näitä yrityksiä vastaan, jotka eivät noudata yhteisön oikeutta. Komissio ja Euroopan parlamentti tekisivät hyvän työn pyytäessään tällaisen päätöksen kumoamista, joka rikkoo näin selvästi yhteisön oikeutta.
Meistä näyttää siltä, että tämä ei jää viimeiseksi tapaukseksi. On ryhdyttävä tehokkaisiin toimenpiteisiin ja vaadittava neuvotteluja irtisanotun yhteisön työntekijöiden kanssa, kuten eurooppalaisten yritysten komiteaa käsittelevässä kahdessa direktiivissä edellytetään.

Sainjon
Arvoisa puhemies, Vilvoorde on kouluesimerkki. Täällä, jossa harjoitetaan itse asiassa äärimmäisen liberaalia politiikkaa, jota suurin osa unionin hallituksista tukee ja johon lukuisat komission yksiköt osallistuvat.
Tulelle huutaminen ei riitä, kun talo on täysin palanut. Raunioiden äärellä itkeminen ei riitä eikä riitä sekään, että arvostellaan tiettyjä tehtaan sulkemisesta annettuja ilmoituksia. Renault´n tapauksesta on opittava kaikki mahdollinen vastaavan taloudellisen ja sosiaalisen katastrofin välttämiseksi. Itse asiassa on aika koetella tiettyjen johtavien piirien järkkymättömyyttä ja erityisesti mielikuvitusta sekä tuomita samalla niitä ympäröimä tekopyhyys.
Puhutaan paljon sosiaalisesta Euroopasta, mutta mistä sosiaalisesta Euroopasta me puhumme? Sosiaalinen Eurooppa ei ole työttömyyden, epävarmuuden ja syrjäytymisen Eurooppa, se ei ole saavutettujen oikeuksien loukkaamista, se ei ole miljoonien kansalaisten kurjuus. Sosiaalisen Euroopan on oltava sellainen, että kaikilla on oikeus toimintaan, työhön, pysyvään koulutukseen, elintason nousuun ja sosiaaliseen suojeluun.
Epäilemättä tällaiset edistykselliset tavoitteet ovat toisista mullistavia ja mullistavat sellaiset yritysjohtajien ja poliittisten päättäjien piirit, jotka ovat talous- ja rahajärjestelmän vankeja. Kyseinen järjestelmä vahvistaa tuottavuuden tavoittelua ja pyrkii murskaamaan yksilön. On toimittava viivyttelemättä, jos ei haluta tehdä Euroopan kansoja epätoivoisiksi. Minusta näyttää siltä, että tänään on välttämätöntä aloittaa harkitsemalla, mitkä ovat Euroopan unionin jäsenvaltioiden väliset sosiaaliset valmiudet, ja myös sitä, millainen olisi Euroopan teollisuusstrategian oltava.
On välttämätöntä, että sosiaalisessa pöytäkirjassa, joka olisi sisällytettävä unionista vuonna 1997 tehtävään perustamissopimukseen, olisi oltava teollisuuslaitosten mielivaltaista sulkemista koskeva tarkka kohta. Siinä olisi selkeästi määriteltävä ensinnäkin se, että palkansaajia on kuultava edustuksellisten järjestöjen välityksellä vähintään kolme kuukautta ennen kuin tehdään minkäänlaisia uudelleenjärjestelyä koskevia lopullisia päätöksiä.
Lisäksi on selvää, että mitään sellaista tehdasta, jolla tunnustettu tekninen potentiaali ja riittävän koulutuksen saaneet työntekijät, ei pitäisi sulkea yhtäkkiä. On pöyristyttävää, että yritys saa yhteisön ja kansallisia tukia ilman esimerkiksi sellaista vastinetta, että se sitoutuu toimimaan vähintään kymmenen vuotta yhdessä paikassa. Jos tätä viimeistä edellytystä ei noudatettaisi, monikansallinen yritys huomaisi kaiken Euroopan unionin tuen ehtyvän.
Lopuksi, arvoisa puhemies, Vilvoorden sulkeminen ei ole yllättävä onnettomuus. Työntekijöillä on täysi syy vastustaa sitä ja minun ryhmäni tukee heitä tässä taistelussa.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, odottamatta tapahtunut ilmoitus Belgian Vilvoordessa sijaitsevan Renault'n tehtaan sulkemisesta, jonka yhteydessä 3 100 ihmistä menettää työpaikkansa, on tragedia, sitäkin suuremmalla syyllä, että eurooppalaisen direktiivin vastaisesti työntekijöiden kanssa ei ole lainkaan neuvoteltu.
Renault'n monikansallisen luonteen takia on selvää, että Euroopan unionilta odotetaan toimenpiteitä. On ymmärrettävää, että komission jäsen Van Miert käynnistää tässä yhteydessä tutkimuksen Espanjan valtion oletetusta tuesta Espanjassa sijaitsevalle Renault'n tehtaalle ja että komission jäsen Flynn ryhtyy tutkimaan uudestaan säädöksiä, jotka koskevat yritysneuvoston puoleen kääntymistä.
Mutta voiko unioni tehdä enempää? On sanottu, että ranskalainen yritys Renault sulkee helpommin belgialaisen kuin ranskalaisen tehtaan. Olkoon miten tahansa, ei ole epäilystäkään siitä, että työntekijöiden suojelun on oltava etusijalla samalla tavalla missä tahansa jäsenvaltiossa. Jokaiseen saneeraukseen kuuluu vastuullinen sosiaalinen ohjelma, joka tässä tapauksessa puuttuu. Mutta eikö meidän ole myönnettävä, että monikansallisella yrityksellä, jonka on pakko yritystaloudellisesta syistä suorittaa saneeraus, on mahdollisuus yhtenäismarkkinoiden puitteissa keskittää tuotantonsa paikkaan, jossa kustannukset ovat alhaisimmat?

Féret
Arvoisa puhemies, Ranskan hallituksen synkkä päätös, jonka toteuttaja herra Schweitzer on, jättää työttömiksi ei pelkästään 3 000 vaan 6 000 belgialaista työläistä, vahvistaa Ranskan halua sijoittautua Iso-Britannian ja Saksan rinnalle niiden kansojen kerhoon, jotka odottavat Euroopalta pelkkiä etuja omaksumatta niitä velvoitteita, jotka liittyvät kansojemme väliseen alkeelliseen solidaarisuuteen.
Tämä ei ole uutta. Maani, Belgian työläiset ovat olleet yhteisön sisäisten siirtojen uhreja jo 15 vuotta. Englantilaiset ampuivat ensimmäiset laukaukset, kun Valloniaan sijoitettu British Leylandin ajoneuvojen kokoonpanolinja siirrettiin takaisin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Jotten puhuisi vain autoteollisuudesta, muistutan Tudorin paristojen ja myöhemmin Championin kynttilöiden tuotantoyksikköjen perättäisistä sulkemisista ja Forestissa sijaitsevan Volkswagenin tehtaan työntekijöitä painavista raskaista uhkauksista. Tämä tilanne saa minut harkitsemaan useita seikkoja.
Ensinnäkin Renault´n johtajien jyrkän asenteen luulisi saavan sellaiset Ranskaa ihannoivat poliitikot miettimään, jotka haaveilevat Vallonian liittämisestä Ranskaan. Lisäksi ajattelen väistämättömiä vastatoimenpiteitä, joihin belgialaiset kuluttajat ryhtyvät spontaanisti boikotoimalla kaikkia Ranskassa tehtyjä tuotteita, jotka eivät loppujen lopuksi ole suinkaan korvaamattomia. Lopuksi mielestäni nyt on Belgian aika vaatia Ranskalta niitä kolmea miljardia uutta Ranskan frangia, jotka varastettiin belgialaisilta säästäjiltä vuonna 1994, kun Ranskan valtionyritys AGF valtasi belgialaisen vakuutusyhtiö Assubelin . Kolme miljardia Ranskan frangia on enemmän kuin mitä tarvitaan Renault´n Vilvoorden työntekijöiden ja myös Clabeckin rautatehtaan työntekijöiden työllistämiseksi pysyvästi.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, tämä on se, mitä olisi voitu ja se mikä olisi täytynyt välttää, jos Euroopassa olisi ollut tarvittavat Euroopan työläisten solidaarisuutta osoittavat keinot.

Berès
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Vilvoordella on nykyisin symboliarvoa ja paljastuksen arvo. Se velvoittaa kyselemään tarkoin kunkin vastuuta.
Mikä oli sellaisen valtion strategia, jolla oli 48 prosenttia osakkeista eli enemmän kuin mitä vähintään tarvitaan esityksen kaatamiseen? Esityksen paheksuminen jälkeenpäin ei sama asia kuin sen kaataminen. Pyrkikö Ranskan hallitus tuhoamaan sekatalousjärjestelmän, koska se ei toiminut?
Vastassaan käynnissä oleva teollinen vallankumous ja maailmanlaajuinen kapitalismin kehitys onko Euroopalla keinoja selviytyä niistä sosiaalisen mallinsa säilyttäen.
Eurooppa on toteuttanut kilpailua edistävän ja sääntelyä vapauttavan kehyksen, mikä johtaa tuotannon liikakapasiteetin kehittymiseen. Eurooppa on kehittänyt sellaisen kilpailupolitiikan, joka suosii Euroopan ulkopuolisia liittoja ja vaikeuttaa Euroopan sisäisten todellisten liittojen luomista ja joka johtaa siihen, että työvoima on tärkein mukautuva muuttuja.
Sellainen sosiaalinen kauheus, johon kilpailu ja villi kapitalismi johtavat, tekee tyhjäksi komission vakuutukset, joiden mukaan työpaikkojen säilyttäminen on automaattisesti tärkeämpää kuin suurimpaan mahdolliseen joustavuuteen alistuminen.
Vilvoorden tehtaan sulkeminen osoittaa, jos se oli tarpeen, sosiaalisen dumppauksen vaarat. Tämän tuotantoyksikön sulkeminen johtui myös siitä, että sen työvoimakustannukset olivat 25-30 prosenttia suuremman kuin muissa tehtaissa. Lisäksi huomenna, jos emme tee mitään, uudet draamat herättävät meidät verotus- ja ympäristödumppauksen vaaroihin jopa Euroopan unionin sisällä.
Eurooppalaiset kääntyvät Eurooppaa vastaan, jos se ei laadi heitä todella palvelevaa teollisuuspolitiikkaa, myönnä panosten suuruista julkista tutkimusrahoitusta ja käynnistä nimensä arvoista sosiaalista vuoropuhelua. Miten voi olla olematta Jean-Luc Dehaenen kanssa samaa mieltä, kun hän sanoo, että sosiaalialalla ainoastaan Euroopan tasoinen yhteistyö tarjoaa ratkaisun monikansallisten yritysten yksittäisille strategioille. Kyllä, meidän on sisällytettävä sosiaalinen pöytäkirja perustamissopimukseen ja kumottava yksimielisyyttä koskeva sääntö siltä osin kuin sitä sovelletaan sosiaalialalla.
Yksi oikeistopuolue on nykyisin sosiaalisen Euroopan puolustaja. Haluaisin sanoa heille "haastan teidät" ! Joten vakuuttakaa hallituksenne hyväksymään todellinen työllisyyttä koskeva luku hallitusten välisessä konferenssissa.
Mutta näen tässä draamassa toivoa. Useita vuosia olemme itkeneet sitä, että ei ole sellaista ammattiyhdistystä, joka pystyisi pitämään puolensa monikansallisen strategian omaavia yrityksiä vastaan. Kuten historia on meille opettanut, mahdollisuutta sosiaaliseen vuoropuheluun ja sääntelyyn annetaan harvoin. Ne voitetaan taisteluilla, voimasuhteilla. Vuoropuhelu on onneksi tulossa esiin! Luulen, että näin käy, kun euro velvoittaa jäsenvaltioidemme hallitukset noudattamaan yhteensovitettua eurooppalaista politiikkaa talouden alalla.
Vielä kerran, arvoisa puhemies, totean, että me emme kärsi Euroopan puutteesta, vaan me kärsimme siitä, että Eurooppa on liian liberaali, me kärsimme kauppiaiden Euroopasta, vapaakaupan Euroopasta, me kärsimme siitä, että Euroopassa ei ole eurooppalaisia palvelevaa teollisuusstrategiaa, me kärsimme siitä, että Euroopassa ei ole sääntelyä eikä solidaarisuutta ja me kärsimme siitä, ettei ole poliittista ja sosiaalista Eurooppaa.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, haluaisin hieman pehmentää keskustelun sävyä ja päästää ulos pahimpia paineita.
Keskustelemme kahden eri maan näkökulmasta. En halua lisätä keskusteluun vielä yhtä maata kolmanneksi vaan yksinkertaisesti asettaa asioita hieman järjestykseen. Renault'n Vilvoordessa sijaitsevan tehtaan sulkeminen on luonnollisesti hyvin surullista. Renault on tehnyt tämän liiketoiminnallisen päätöksen ja olemme Vilvoordin työntekijöiden puolella. Mutta emme saa yhdistää tätä sulkemista siihen, että Renault'n yritys haluaa laajentaa valmistustaan Espanjassa. Mielestäni tällainen asenne ei ole solidaarinen, koska myös Espanja on Euroopan unionin valtio, johon mikä tahansa yritys voi siirtää toimintaansa voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti. Luulen, että tässä tapauksessa Renault pyrkii noudattamaan voimassa olevaa lainsäädäntöä ja käyttää voimassa olevan lainsäädännön suomia taloudellisia, sosiaalisia ja verotuksellisia resursseja. En ymmärrä, miten nämä kaksi asiaa oikein sekoittuvat toisiinsa. En olisi halunnut käyttää puheenvuoroa, koska mielestäni nämä kysymykset ovat täysin erillisiä: Vilvoorden sulkeminen ja laajentuminen Espanjaan ovat kaksi eri asiaa. Euroopan unionin on saatettava - unionia on kuitenkin rakennettu vasta muutaman vuoden ajan ja siten kaikkea ei voi toteuttaa nopeasti - sosiaalinen ja verotuksellinen lainsäädäntö ja määräykset yhteneväiseksi kaikissa maissa. Näin vältytään siltä, että Euroopan unionin tehtaita siirretään muihin maihin, koska panokset ovat samantapaisia. Myöskään monikansalliset yhtiöt eivät voisi hyötyä tilanteesta siirtämällä toimintaansa toisesta Euroopan unionin valtiosta toiseen, kuten Espanjassa on käynyt, tai kolmansiin maihin.
Yksi kysymys jää kuitenkin vielä avoimeksi: millaiseksi tämän parlamentin keskustelu olisikaan muodostunut, ellei komissaari olisi kotoisin Vilvoordesta?

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, hyvät komission jäsenet, kollegat, haluan painottaa tässä keskustelussa vielä kerran sitä, että tämän ongelman ydin on se, että Renault'n johto on rikkonut joitakin kansallisia, eurooppalaisia ja kansainvälisiä sääntöjä. Keskustelua ei käydä siitä, oliko Renault oikeassa sulkiessaan Vilvoorden tehtaan yritystaloudellisista syistä. Yhdyn täysin Renault'n johtoon kohdistuneeseen raskaaseen kritiikkiin. En kuitenkaan ole samaa mieltä niiden kanssa, jotka käyttävät asiaa väärin ja hyökkäävät Eurooppaa vastaan ja tekevät vapaasta markkinataloudesta syntipukin.
Haluaisin sanoa belgialaisille kollegoilleni, että katolis-sosialistinen hallitus, joka aina ajaa sosiaalisen Euroopan asiaa, vastusti aikoinaan komission esitystä lainsäädännön tiukentamisesta. Toisaalta Saksan Volkswagenin toiminta osoittaa, että ilman tiukempaa lainsäädäntöäkin asiat voidaan hoitaa hyvin.
Kollegat, kohta tulee katoamaan lisää työpaikkoja, ei vain Ranskan Renault'lla, vaan koko eurooppalaisessa autoteollisuudessa, jolla on 20-30 prosentin ylituotanto.
Tässä keskustelussa on ennen kaikkea tärkeintä se, että luomme Eurooppaan yrityksille ystävällisen ilmapiirin, johon sisältyy työvoimakustannuksien alentaminen ja työn suurempi joustavuus, jotta voisimme aseistautua maailmanlaajuista kilpailua vastaan.

Bertinotti
Arvoisa puhemies, tapahtuma on varmasti dramaattinen, ensisijaisesti niille, jotka menettävät työnsä, eli niille Vilvoorden 3000 työntekijälle ja heidän perheilleen, se on dramaattinen maalle, joka läpikäy sosiaalista draamaa, Belgialle, joka oikeudenmukaisesti tuntee itsensä petetyksi eurooppalaisen kutsumuksen osalta.
Vakava tapahtuma, mutta ei valitettavasti uusi: koko 80-luku ja 90-luvun alkupuoli ovat tällaisten tapauksien värittämiä. Myös tänä päivänä eletään muissa Euroopan maissa samanlaisia tragedioita. Sorces de Clébecqissä 2000 terästehtaan työntekijää, joista 1 000 italialaista, ovat vaarassa menettää työpaikkansa, samoin Saksassa kaivostyöntekijät, Philipsillä Milanon kupeessa ilmoitetaan, että tehdas suljetaan, ja se muuttaa Puolaan, jossa kuitenkin lopetetaan Danzican työmaa.
Dramaattisia tapahtumia, mutta ei uusia. Uusi asia on työntekijöiden taistelu, eurooppalainen lakko, tämän päivän kohtaaminen Biancourtissa ja aloitteellisuuden kehittyminen. Tämä on syntyvä Eurooppa, mutta valitettavasti tämä on syyte Euroopan taloutta ja politiikkaa kohtaan, jota ei ole ja josta Eurooppa on vastuussa. Tämä Maastrichtin Eurooppa ei kasvata työllisyyttä eikä kykene edes estämään irtisanomisia.
Tästä Euroopasta on keskusteltava perusteellisesti. Nykyisten tapahtumien syyt ovat poliittiset. Euroopalla ei ole sosiaalipolitiikkaa, sillä on vain Maastrichtin rahapolitiikka: Eurooppa kärsii siksi ulkopuolelta tulevasta sosiaalisesta dumppauksesta sekä sisällä vallitsevasta deflaatiopolitiikastaan. Ei ole teollisuuspolitiikkaa, ei työtuntien vähentämistä ajavaa politiikkaa, ei monikansallisten yhtiöiden julkista valvontapolitiikkaa.
Komissaari Flynn, puhuitte tyrmistyksestä Vilvoorden sulkemisen yhteydessä: minä puhun tyrmistyksestä, joka liittyy asiasta tiedottamiseen. Parlamentin ja komission kykenemättömyys tässä asiassa on todella sopimatonta. Joko Eurooppa onnistuu saamaan takaisin itsetuntonsa tai tällaisista tapauksista ei syytetä ainoastaan Renault'ta vaan myös parlamenttia ja Euroopan kykenemättömyyttä ratkaista työntekijöiden ja työttömien ongelmia.

Dury
Arvoisa puhemies, ilman puheaikaa haluaisin tarkentaa espanjalaista kollegaani varten, että Renault´n kaupunki Belgiassa ei ole komission jäsenen kaupunki vaan Belgian pääministerin kaupunki eli sen henkilön, jonka olisimme halunneet nähdä komission puheenjohtajana.
Älkäämme vaipuko epätoivoon Billancourtin tähden, älkäämme vaipuko epätoivoon Vilvoorden tähden, älkäämme vaipuko epätoivoon Euroopan tähden! Renault oli vuosia Ranskan sosiaalinen näyteikkuna. Ranska on nykyisin sosiaalisen Euroopan puolustaja.
Päätöksen raakuus ja asianomaisten työntekijöiden lukumäärä ovat saaneet aikaan sen, että ammattiyhdistykset, hallitukset ja komissio ovat tiedostaneet tilanteen, ja toivon, ettei kyseessä ole vain hetkellinen innostus.
Arvostamme komission ja komission jäsen Flynnin väliintuloa. Mutta kunhan se ei vain olisi kaksinaamaista kielenkäyttöä. Olemme kuunnelleet riittävästi sitä, että komissio taipuu kuin uskontunnustukseen kilpailukyvyn edessä syyllistäen työntekijät, joiden palkkakustannukset ovat liian suuret ja jotka eivät ole riittävän joustavia. En keksi mitään, näin lukee Euroopan autoteollisuutta koskevassa komission kertomukseen.
Luulen, että ongelma tässä tapauksessa ei ole palkkakustannukset vaan autoteollisuuden tuottavuus yleensä. Sitä kysyy itseltään, kuka loppujen lopuksi ostaa vielä autoja, koska on niin paljon työttömiä.
Mutta nyt, mitä odotamme komissiolta? Kahta asiaa. Ensinnäkin, lyhyellä aikavälillä minä en hyväksy ajatusta, että Vilvoorden sulkeminen olisi väistämätöntä. Tätä varten on olemassa painostuskeinoja. Entä jos puhumme komission tuesta espanjalaiselle yritykselle nimenomaan painostaaksemme Renault´a, jottei se sulkisi Vilvoordea. Entä jos komissio olisi johdonmukainen itsensä kanssa ja käyttäisi tällaista painostusta Renault´a vastaan säilyttääkseen tehtaan Vilvoordessa, säilyttääkseen työpaikat Vilvoordessa. Ei saa hyväksyä sen sulkemista.
Toiseksi odotamme komissiolta, että se tekee tietystikin ehdotuksia sekä yritysneuvostoa koskevan direktiivin parantamiseksi että sen varmistamiseksi, että yritykset eivät leiki työntekijöillä kuin legopalikoilla ja etteivät ne leiki yrityksen tuotantoyksiköillä kuin legopalikoilla. Tästä syystä tarvitaan todella vahvoja aloitteita.
Lopuksi sovin tapaamisesta hallitusten kanssa. Hallitusten on hyväksyttävä hallitusten välisen konferenssin tulokset 17. kesäkuuta. Sanon aivan suoraan, oli kyseessä Belgian hallitus, Ranskan tai jonkun muun valtion hallitus, että ne lopultakin muuttaisivat perustamissopimuksia luodakseen alun sosiaaliselle Euroopalle tässä hallitusten välisessä konferenssissä, muutoin ne eivät ole siinäkään johdonmukaisia.
Lisäisin vielä, että kutsun kaikki ne kollegani, jotka ovat puhuneet Vilvoorden puolesta, osallistumaan työllisyyden puolesta järjestettävään mielenosoitukseen sunnuntaina 16. maaliskuuta.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, kymmenien vuosien kuluttua, kun tulevaisuuden historioitsijat ja tutkijat yrittävät ymmärtää tätä päivää, heillä on johtolankanaan sana Renault.
Renault'n avulla voi tutkia aikaa, joka mukautui ja epävakautti työn luonnetta. Työntekijöiden yhteiskunnalliset oikeudet vähenivät, työtä nykyaikaistettiin ja kun työläiset katsoivat, että hekin saisivat osuutensa kehityksestä, he saivatkin osakseen työttömyyttä ja yhteiskunnallista syrjintää.
Renault'n kautta voi havaita, miten vuoden 1997 alussa kansainvälinen autoteollisuus sulki yksikköjänsä ja jätti tuhansittain työläisiä työttömäksi, koska se oli vaikeuksissa ja samaan aikaan sen osakkeiden arvo nousi merkittävästi Pariisin pörssissä.
Renault auttaa meitä myös näkemään, että tänä Euroopan rakentamisen aikana tasa-arvoisista valtioista toiset ovat tasa-arvoisempia kuin toiset. Se, mitä tapahtui Portugalissa Setúbalissa, ansaitsi armeliaan päätöksen ilman seurauksia, ja se, mitä Belgiassa tapahtuu, herättää voimakasta vastustusta, solidaarisuutta, mielenosoituksia ja lakkoja. Jopa komissaari on belgialainen eikä hän peittele syntyperäänsä. Sitä ei kummastella, vaan ylistetään, vaikka muistissa on muita tilanteita, joissa tulkittiin, että komissaarina toimiminen pakottaisi portugalilaisten tapauksessa luopumaan kansallisten intressien puolustamisesta.
Tulevaisuuden historioitsijoita ja tutkijoita kummastuttanee, että tänä päivänä, tänä samana päivänä kun tätä keskustelua käydään tässä samassa Euroopan parlamentissa, toinen keskustelu, joka koskee autoteollisuuden uudistamista, ei keskeisenä osanaan käsittele yhteiskunnallisia ongelmia eikä edes viittaa niihin: se keskustelu alkoi erään hyvin vastuunalaisen Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen kirjoittamasta mietinnöstä.
Sille, joka näkee kirjoitettavan historiaa siitä, mitä tänään teemme, moni asia jää vieraaksi ja käsittämättömäksi. Toivon kuitenkin, että se päätös, jonka tämä parlamentti tästä asiasta tekee, olisi ymmärrettävä tulevaisuuden ihmisten kannalta sen yhteiskunnallisen ja tulevaisuutta koskevan merkityksen vuoksi.

Cabezón Alonso
Arvoisa puhemies, on erittäin vaikea käsittää Renault'n johtokunnan asennetta heidän ilmoittaessaan yhtäkkiä tuotantolaitoksen sulkemisesta eurooppalaisessa maassa. Ei ole kuitenkaan oikein liittää tähän ongelmaan muita maita ja mainita Espanjaa tässä yhteydessä: meidän ei pidä sekoittaa asioita toisiinsa. Sulkeminen ei liity uusien tehtaiden avaamiseen Euroopassa eikä Renault'n päätöksellä näytä olevan yhteyttä uusiin tuotantoihin muissa Euroopan maissa. Ongelman ainoat syylliset - ja joiden on kannettava asiassa vastuu - ovat Renault'n omistajat. Muita vastuuhenkilöitä ei ole.
Kyseenalaiseksi ei aseteta ainoastaan jo olemassa olevaa vähäistä sosiaalista Eurooppaa vaan myös itse ajatus Euroopasta. Jos tällaisia asioita tapahtuu Euroopassa, josta haluamme yhteisen, ilman että huolestumme asiasta, jotain on pahasti vialla itse Euroopan rakentamisessa. Vaikeasti mitattavat käsitteet kuten markkinat pakottavat säälimättömästi tuotantolaitosten siirtämiseen ja sulkemiseen sekä keskittämiseen. Jos markkinat, pääoma ja kannattavuus eivät ole puolueettomia, myöskään työllisyyden puolustamisen ja ammattiyhdistysoikeuksien ei pidä olla puolueettomia.
Renault'n on yhteisön oikeuden noudattamisen lisäksi vastattava myös eurooppalaiseen yleiseen mielipiteeseen. Valitettavasti se ei tule olemaan ensimmäinen sulkeutuva tehdas ja meidän on tiedostettava, että teolliset strategiat aiheuttavat toisinaan tällaisia surullisia seurauksia. Mutta nyt käsittelemme äkillisesti tehtyä päätöstä, jossa ei ole noudatettu pienintäkään vaadittua pelisääntöä, ei kuulemisia, ei neuvotteluja. Jos suhtaudumme näihin ongelmiin passiivisesti, alistumme, ilman että asialla on mitään merkitystä. Tämä ei ole tuhansien flaamilaisten työntekijöiden ongelma. Mielestäni se on pikemminkin tuhansien eurooppalaisten työntekijöiden ongelma, ja me olemme heidän puolellaan.
Sosiaalinen vuoropuhelu on paras keino hoitaa työelämän suhteita. Tämä on konkreettinen esimerkki siitä, että sosiaalisen vuoropuhelun avulla on ratkaistava hyvin vakava ongelma. Renault'n on hyväksyttävä, että työelämän ja työmarkkinoiden välisillä suhteilla on merkitystä. Renault'n johtokunnan ja työntekijöiden edustajien välisissä neuvotteluissa on löydettävä mahdollisia ratkaisuja tähän eurooppalaiseen ongelmaan, ja ratkaisuja löytyy, jos sosiaalinen vuoropuhelu on mahdollista.

Puhemies
Ilmoitan, että on ehdotettu työjärjestyksen 2 artiklan mukainen muutos.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia tämänaamuiseen keskusteluun osallistuneita. Keskustelu on ollut antoisa ja on aivan oikein ja soveliasta, että parlamentti käsittelee asiaa, ainakin kahdesta hyvästä syystä.
Ensinnäkin meillä on oikeus tuoda ilmi Renault'n sulkemispäätöstä koskevien tunteidemme syvyys. On myös oikein, että osoitamme solidaarisuutta niitä ihmisiä kohtaan, joita uhkaa työpaikan menetys, sekä heidän perheitään kohtaan, jotka joutuvat kohtaamaan vaikeuksia.
Sekä parlamentti että komissio ovat asettaneet työllisyyden poliittisten ohjelmiensa tärkeimmäksi kohdaksi. On erittäin vaikeaa hyväksyä hyvien, koulutettujen ammattilaisten irtisanominen tehtaasta, joka oli ja on ymmärtääkseni edelleen teollisesti ja taloudellisesti tehokas. Tehtaan työväestö oli joustavinta, mitä tällä alalla löytyy, ja päätöstä sulkea tehdas on vaikea ymmärtää.
Toiseksi tämän nimenomaisen tehtaan sulkeminen herättää monia tärkeitä Euroopan yhteisön politiikkaa koskevia kysymyksiä. Oikeutta tai jopa tarvetta tehdä näinä entistä kiristyneemmän kilpailun päivinä kaupallisia päätöksiä, jotka vaikuttavat tehtaiden investointeihin, sijaintiin, toimintaan ja jopa sulkemiseen, ei voida asettaa kyseenalaiseksi. Tämä on aina ollut selvää.
Kuitenkin oikeudet ja valta tuovat tietenkin mukanaan yhtäläisiä velvollisuuksia. Kestelijn-Sierens osuu asian ytimeen todetessaan Renault'n rikkoneen sääntöjä. He ovat rikkoneet sääntöjä ja muiden on jatkettava asian käsittelyä kansallisen direktiivien täytäntöönpanoa koskevan lainsäädännön puitteissa. Tätä suunnitellaan ja näin asiaa tulee käsitellä.
Sisämarkkinat tarjoavat kilpakentän, jossa ei ole sisäisiä rajoja - lajissaan maailman suurimman - ja jossa liiketoiminta voi kukoistaa, jonka sisällä pääoma ja tavarat liikkuvat vapaasti ja jossa suositaan kilpailukykyä ja teollisuutta. Yksikään yritys ei kuitenkaan menesty ilman työntekijöiden myötämielisyyttä ja sitoutumista, ja itseään monikansallisiksi väittävät yritykset eivät voi siirtää tuotantoa uuteen maahan silloin, kun niille sopii. Hiljattain tätä nimenomaista teollisuudenalaa koskevassa tiedonannossa todettiin selvästi, että sosiaalinen vuoropuhelu on tärkeä näkökohta käsiteltäessä rakenteellisia järjestelyjä, jotka ovat alan kehityksen kannalta tarpeen. Tätä ei voi jättää huomiotta, kuten nyt on tapahtunut. Tämä on se viesti, joka tulisi lähettää eteenpäin. Mielestäni Renault'n toiminnan tuomitsemiseen on hyvä syy. Se oli väärin, eikä tällainen työntekijöiden lainmukaisten oikeuksien ylimielinen kohtelu ole millään tavalla hyväksyttävissä. Niiden, jotka katsovat näitä oikeuksia loukatun, on tarpeen vaatiessa tartuttava asiaan toimivaltansa antamien mahdollisuuksien mukaan. Tästä syystä sosiaalista ja taloudellista ulottuvuutta pidetään saman kolikon eri puolina.
Avauspuheenvuorossani selvitin olemassa olevan lainsäädännön tilanteen työntekijöiden irtisanomisesta esimerkiksi Renault'n Vilvoorden tehtaan kaltaisissa tilanteissa. Osoitin pakotteisiin liittyvät heikkoudet ja olen tuonut julki aikomukseni tukkia nämä aukot ja vahvistaa yhteisön toimenpiteitä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevissa asioissa. Sanoisin Van Lanckerille: laki on olemassa ja se tulisi panna täytäntöön, ja ennen kuin peräänkuulutetaan uutta lainsäädäntöä välittömänä ja täysin ymmärrettävänä ratkaisuna tällaisiin tilanteisiin, meidän on aina muistettava kokeilla olemassa olevaa lainsäädäntöä. Jos se havaitaan puutteelliseksi, sen muuttamiselle on olemassa hyvät perusteet. Väittäisin kuitenkin vilpittömästi, että olemassa olevat lait ovat tehokkaita ja niitä tulisi noudattaa; jos ja kun mitä tahansa kohtaa tarvitsee muuttaa tai täydentää, en epäröisi palata ehdottamaan sitä.
Muidenkin on tietenkin tehtävä osansa. Teollisuuden on katsottava uusin silmin velvollisuuksiaan sisämarkkinoilla, jotka edistävät sen kilpailukykyä ja hyvinvointia. Tässä nimenomaisessa tapauksessa Renault'n ja myös hallituksen, joka omistaa 48 % yhtiöstä, on noudatettava eurooppalaisia ja kansallisia lakeja, sekä lain kirjainta että sen henkeä. Hallituksen - kaikkien hallituksien - on varmistettava, että kansalaisten Euroopassa, joka on nimensä arvoinen, sosiaalinen ja taloudellinen ulottuvuus ovat tasapainossa ja kansalaisten kohtelu ja oikeus suojeluun ovat yhtäläisiä kaikkialla Euroopassa. Uskon hallitusten välisen konferenssin antavan tilaisuuden tähän.
Tällainen katastrofaalinen sulkeminen horjuttaa luottamusta. Nyt - kuten myös päätöksen aikaan - on tärkeätä saada liikkeelle joukkomme ja energiamme, joilla palautetaan sijoittajien ja kuluttajien luottamus, joka luo taloudellista kasvua ja uusia työpaikkoja. Sosiaalipolitiikan rooli tuotannollisena tekijänä on tämän yhtälön ratkaiseva tekijä. Emme saa unohtaa sitä valmistautuessamme HVK: n keskustelujen viimeisiin vaiheisiin ja Amsterdamin huippukokoukseen sekä käsitellessämme tämänhetkisiä aloitteita työmarkkinaosapuolten kanssa.
Lähitulevaisuudessa aion esittää muutamia tärkeitä ehdotuksia sosiaalialalle, erityisesti sosiaalisesta suojelusta ja uusista työnjakometodeista; lisäksi, kuten avauspuheenvuorossani totesin, ehdotamme tiedottamista ja kuulemista kansallisella tasolla. Haluaisin täten täyttää ehdotuksen mahdolliset aukot, jotka katsaus tähän nimenomaiseen tapaukseen tuo esiin, mikäli sitä käsitellään kansallisella tasolla.
Davignonin ryhmän menestyksekäs päätös laukaisisi myös yrityslainsäädäntöä koskevan ehdotuksen tilanteen ja sillä olisi huonmattava merkitys sisämarkkinoiden kannalta. Meidän on myös toivottava, että työmarkkinaosapuolten väliset osa-aikatyötä koskevat neuvottelut saadaan vietyä menestyksekkäästi päätökseen; siitäkin olisi suurta hyötyä.
Lopuksi haluaisin todeta, että koostaan tai vaikutusvallastaan riippumatta yksikään yritys ei mielestäni saa erottaa työntekijöitään ja rikkoa lakia niin ylimielisesti kuin mitä olemme tässä tapauksessa olleet todistamassa. Se on vastoin lakia ja sitä henkeä, jonka oletimme hallitsevan kaikkea Euroopan yhdentymisen ja sisämarkkinat muodostavaa toimintaa. Tämä yksimielinen vastaus osoittaa osaltaan kaikille asiasta vastuussa oleville, että emme voi hyväksyä tällaista vastuutonta toimintaa.
Työntekijöiden oikeudet on kirjattu lakiin, ja lain henkeä tulee kunnioittaa samoin kuin lain kirjainta. Ne muodostavat pohjan, jonka pohjalta sopimukset on ensisijaisesti solmittu, ja pohjan huomiotta jättäminen johtaa vain kaaokseen työmarkkinoilla.
Euroopan rakentamiselle on koitunut tässä tapauksessa vahinkoa. Meidän täytyy ymmärtää se. Haluan täten jälleen korostaa sitä, että sosiaalinen ulottuvuus on tärkeä, jos haluamme Euroopan yhdentymisen onnistuvan perusedellytyksenä Euroopan kansalaisten tuen saavuttamiselle eurooppalaisesta ihanteesta. Odotamme tulevaisuudessa parempaa vastausta niiltä, jotka kantavat vastuun tästä asiasta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Flynn.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Toivokaamme, että käymämme keskustelu vaikuttaa parhaalla mahdollisella tavalla tilanteeseen, jossa Renault'n työntekijät ovat.

Teollisuuden kilpailukyky
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
A. J. Donnellyn talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0052/97) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Euroopan autoteollisuudesta 1996 (KOM(96)0327 - C4-0493/96); -Langenin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0040/97) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle teollisuuden kilpailukykyä koskevasta politiikasta Euroopan kemianteollisuudelle: esimerkki (KOM(96)0187 - C4-0273/96); -Katiforisin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0036/97) Euroopan merenkulun tulevaisuutta koskevasta komission tiedonannosta - artikkeli meriteollisuuden kilpailukyvystä (KOM(96)0084 - C4-0211/96).Mietinnön valmistelijat: 
Jäsen Estevan Bolea tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan puolesta, jäsen Pex taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta, jäsen Belleré liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta ja jäsen Ken Collins ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta.
" HUGHES" -menettely

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensimmäiseksi käsitellä näitä kolmea mietintöä yhdessä, koska kuten te totesitte, tämä on yhteinen teollisuuspolitiikkaa koskeva keskustelu ja mielestäni se on hyvin ajankohtainen ottaen huomioon aikaisemman keskustelumme Renault'n tapauksesta sekä komissaari Flynnin erittäin hyödyllisen vastauksen, jonka mukaan meidän tulisi tarkastella näitä kolmea teollisuuden alaa yhdessä, koska vaikka autoteollisuus, meriteollisuus ja kemian teollisuus ovatkin selvästi erilaisia teollisuudenhaaroja, minusta on selvää, että on olemassa selviä yhtäläisyyksiä siinä tavassa, miten meidän tulee pyrkiä tarjoamaan näille teollisuudenaloille toimintaympäristö Euroopan unionissa.
Kaikilla aloilla on vastassa lisääntynyt maailmanlaajuinen kilpailu ja nopeita rakennemuutoksia, ja mielestäni tämänaamuinen keskustelumme tulee käydä juuri tässä kontekstissa. Lisäksi olen varma, että komissaari Bangemann vastaa Euroopan komission puolesta juuri tässä kontekstissa.
Kun otetaan huomioon, että Renault'n päätös on juuri vienyt työpaikan 3 000 työntekijältä, meidän on mielestäni tärkeätä tarkastella myös kilpailukyvyn, tuottavuuden ja työllisyyden yhteyksiä, koska tässä parlamentissa ja eurooppalaisissa toimielimissä puhutaan liikaa kilpailukyvystä, mutta sitä ei yhdistetä tuottavuuteen ja työllisyyteen.
Kilpailukyky sinänsä ei ole päämäärä, vaan sen täytyy olla keino jonkin päämäärän saavuttamiseen, ja päämääränä on tietenkin pyrkiä nostamaan tuottavuutta ja parantamaan työllisyysmahdollisuuksia. Euroopan unionissa on päästävä eroon opinkappaleesta, jonka mukaan kilpailukyky on itsessään vastaus kaikkiin ongelmiimme. Tehtaiden uudelleenjärjestelyyn, siirtoihin ja sulkemisiin liittyvät kysymykset lisäävät työntekijöiden ja yleisön turvattomuutta, ja on erittäin tärkeätä, että Euroopan komission ehdotuksissa tätä kysymystä käsitellään kokonaisuutena. Ymmärrämme, että teollisuussuunnittelu on monimutkaista ja moninaistaa, kun tehtaita siirretään, järjestetään uudelleen ja suljetaan. Jos se on tässä kontekstissa monimutkaista, tarvitsemme erilaisia ideoita ja aloitteita sekä ratkaisuja, joiden avulla pyrimme poistamaan unionissa nyt vallitsevan hirvittävän turvattomuuden tunteen. Turvattomuus johtaa motivaation kadottamiseen, mikä on osa Euroopan taloutta koskevaa ongelmaa. Toivon komissaarin ottavan vastauksessaan huomioon nämä kysymykset yleisessä teollisuutta koskevassa keskustelussa.
Haluan käyttää loput ajastani puhuakseni erityisesti autoteollisuudesta, koska se on suurin eurooppalainen teollisuudenhaara: se vastaa noin kahta prosenttia Euroopan bruttokansantuotteesta, se työllistää suoraan 2 miljoonaa työntekijää ja sen osuus Euroopan unionin tuloista on yli 220 miljardia ecua. Kyseessä on erittäin merkittävä teollisuudenhaara, ja rehellisesti sanottuna, jos jatkamme suunnittelua tällä teollisuuden alalla nykyiseen tapaan, joudumme näkemään Euroopasta häviävän huomattavan määrän työpaikkoja. Renault on ongelma j ongelmia on nähty Fordin tehtailla Enfieldissä Lontoossa ja Halewoodissa Liverpoolissa. Tulemme näkemään tähän teollisuuteen kohdistuvan entistä ankarampia paineita, ellemme voi laatia suunnitelmaa tulevaisuuden varalta. Parlamentti vaatiikin ensimmäiseksi, että komissaari Bangemann yhdessä parlamentin kanssa kutsuu koolle johtavien eurooppalaisten autotehtaiden johtohenkilöt sekä autonosateollisuuden ja ammattiliittojen edustajia, jotta nähtäisiin, voimmeko perustaa korkean tason ryhmittymän, joka voi suunnitella tämän teollisuudenalan tulevaisuutta.
Haluamme " tulevaisuuden autoa" koskevalle aloitteelle suuremman tuen. Aloite on erinomainen, mutta se tarvitsee lisää resursseja ja enemmän tukea. Haluamme nähdä kansainvälisen standardien yhdenmukaistamisen edistyvän nopeammin. Jos haluamme maailmanlaajuiset markkinat sekä maailmanlaajuisesti kilpailukykyiset markkinat Euroopan unionin sisällä, meidän on tärkeätä jatkaa kansainvälisiä yhdenmukaistamistoimia. Erityisesti meidän täytyy varmistaa useiden aloitteiden osalta, että tuottamamme ajoneuvot ovat hyväksyttäviä paitsi omilla markkinoillamme, myös Yhdysvalloissa ja muilla markkina-alueilla kaikkialla maailmassa, ja että meillä on tuote, jota kuluttajat haluavat ostaa.
Tämä tarkoittaa sitä, että meidän täytyy etsiä uutta teknologiaa päästöjen ja polttoaineen kulutuksen alalla. Meidän täytyy tarkastella moottoreiden elektroniikkaa, parannuksia ajoneuvojen turvallisuuteen, sähkö- ja hybridiajoneuvoja, tuoatantotekniikoiden optimointia ja kaikkien ajoneuvojen kierrätysjärjestelmiä.
Tiedän yhteisön lainsäädännössä olevan jo noin 56 autoteollisuutta käsittelevää direktiiviä. Lakia säätävänä elimenä emme voi vain jatkaa näiden asioiden käsittelyä kuulematta teollisuuden edustajia, ja niinpä vetoan kuulemisen ja yhteistoiminnan hengessä, että meidän tulee tarkastella pikaisesti näitä asioita kuullen teollisuuden, ammattiliittojen ja tutkimuslaitosten edustajia, jotta voimme turvata Euroopan suurimman teollisuudenhaaran tulevaisuuden ja pysäyttää nykyisen alamäen.

Langen
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, kemianteollisuus on toiseksi suurin teollisuuden ala Euroopassa. Siinä on 1, 6 miljoonaa työpaikkaa ja sillä on ylipäätään suurin vientiosuus. Maailman suurimat kemian alan yritykset sijaitsevat Euroopassa eli niillä on lähes vertailukelpoinen lähtötilanne. Kemianteollisuuden on kuten autoteollisuudenkin reagoitava maailmanlaajuisiin markkinoiden muutoksiin. Sen 350 miljardin ecun kokonaisliikevaihto, joka on 3-4 % koko Euroopan bruttokansantuotteesta, on hyvä perusta tulevaisuutta ajatellen. Komission tiedonanto kemianteollisuuden kilpailukyvystä on lähes malliprojekti, jolla luotiin suunnitelma vuoropuheluun teollisuuden kanssa. Haluaisin kiittää täällä usein arvosteltua komissiota tässä yhteydessä! Herra komissaari, kun olette kiitoksen ansainnut, pitäisi teidän ottaa se vastaan!
Kuitenkin on olemassa yksi seikka, jota olisi voinut parantaa: työntekijäjärjestöjen osallistuminen oli puutteellinen eli siinä olisi parantamisen varaa.
Perusteellisen rakennemuutoksen ja lisääntyvän maailmanlaajuistumisen myötä markkinat ja tuotantopaikat siirtyvät jatkuvasti alueellisesti. Syitä ovat muun muassa uusien Aasian ja Tyynenmeren alueen kilpailijoiden vahvistuminen, ItäEuroopan valtioiden avautuminen ja niiden lisääntyvä yhdentyminen maailmanmarkkinoihin sekä Euroopan sisämarkkinoiden suurempi kilpailuintensiteetti. Kemianteollisuuden maailmanlaajuisen sijaintirakenteen on sopeuduttava kemian alan maailmanmarkkinoiden muuttuvaan alueelliseen rakenteeseen. Aasian, Keski-Idän ja ItäEuroopan kilpailijat pystyvät jo nyt tarjoamaan lukuisia kemianteollisuuden tuotteita, ja erityisesti perustuotteita, huomattavasti halvemmalla kuin Euroopan yritykset ja tuotteiden laatu ja toimitusvarmuus ovat täysin vertailukelpoisia.
Näillä kemianteollisuuden perusaloilla on myös tekninen etumatka huvennut, koska tekniikat on saatavissa käyttöön maailmanlaajuisesti. Markkinoiden maailmanlaajuistuminen ja uusien tuotantolaitosten rakentaminen kasvualueille, mitä täällä usein arvostellaan, mutta mikä on välttämätöntä yritysten selviytymiselle, ovat johtaneet siihen, että kemianteollisuuden työllisyystilanne on viime vuosina huonontunut 25 prosentilla nykyiseen 1, 6 miljoonaan työntekijään.
Kemianteollisuuden tulevaisuuden tehtäviin kuuluu siksi, myös voimakkaammin markkinasuuntautuneen tuotannon välttämättömyyden vuoksi, turvata kestävästi kemian alan työllisyys ja tasata perinteisten kemian haarojen työpaikkojen väheneminen luomalla uusia työpaikkoja tulevaisuuden teknologian parissa. Kannattamattomien tuotantoalojen korvaamisessa merkitystä on bio- ja geenitekniikalla, tehoaine- ja raaka-ainekemialla, ympäristöteknologialla, uusilla materiaaleilla sekä monimutkaisten järjestelmäratkaisujen kehittämisellä, herra komissaari. Siksi mielestäni on myös tärkeää, että tutkimusprojekteissa, kuten valiokuntakin totesi, kemia liitetään poikkitieteenä voimakkaammin työryhmiin eikä se vain kulje mukana, sillä se voi vaikuttaa huomisen autoon, liikennejärjestelmään ja synergiaratkaisuihin, jotka menevät paljon pidemmälle kuin komissio on tähän mennessä esittänyt.
Talousvaliokunta käsitteli aihetta hyvin tiiviisti. Me järjestimme kuulemistilaisuuden. Me otimme huomioon lausunnon antavien tutkimus- ja ympäristövaliokuntien tulokset ja sen lopputuloksena syntyi mietintö, joka on saanut taakseen laajan yksimielisyyden. 55 kyllä- ja vain 2 ei-ääntä on täysin ilahduttava tulos huomioon ottaen vaikean tehtävän, joka johtuu lainsäädännöllisen vähimmäismäärän aikaansaamisesta ympäristöalalla tai ympäristömääräysten vähentämisestä, jotka pikemminkin haittaavat kemian tuotantoa ja Eurooppaa kemian sijaintipaikkana. Perusteellinen käsittely on osoittanut, että komissio on saanut aikaan hyvän perustan, mutta meidän ehdotuksillamme komission kertomusta voidaan vielä parantaa.
Niinpä teistä, herra komissaari, riippuu oletteko te valmis ottamaan esitykseenne meidän hyvät ehdotuksemme, joille saisitte laajan kannatuksen. Mielestämme komissio ja jäsenvaltiot voisivat esimerkkinä kemianteollisuudelle tukea yhteiskunnallista vuoropuhelua teknologian kehityssuunnista. Siten voidaan saavuttaa uusille tuotantolinjoille tarpeellinen hyväksyntä. Niin voidaan myös onnistua siinä, että CO2 -verosta, joka on monien puheenaiheena ja johon valiokunta suhtautuu skeptisesti, me emme nimittäin usko, että se on ratkaisu kilpailun turvaamiseksi, voidaan puhua objektiivisesti ja ilman ideologisia esteitä. Tähän sisältyy myös infrastruktuurin laajentaminen, putkiverkosto, joka parantaa vaarallisten aineiden kuljetusta.
Mielestäni tässä kokonaiskehyksessä tämä mietintö on komission järkevä tiedonanto. Lopuksi haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet tähän, komissiota, järjestöjä, jotka ovat osallistuneet aktiivisesti, talousvaliokunnan kollegoja. Uskon, että me voimme olla tähän mietintöön kokonaisuutena tyytyväisiä!

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jatkan alustusta siitä mihin herra Donnelly jäi. Mietintöni keskittyy meriteollisuuteen, ja samassa yhteydessä esitän joitakin yleisiä huomioita eurooppalaisen teollisuuspolitiikan ongelmista. Euroopan teollisuuden kehityssuuntaa määrittää kolme päätekijää, jotka ovat: sitkeästi alhaisena pysyvä tuottavuus, uuden teknologian tarjoamien mahdollisuuksien laiminlyönti sekä paineet, jotka aiheuttaa yhteiskunnan yhä herkempi suhtautuminen ympäristökysymyksiin.
Tässä kriittisessä vaiheessa näiden kolmen tekijän yhteisvaikutus on lannistava, ja se jarruttaa Euroopan teollisuuden kehitystä. Kuitenkin uuden luovemman asenteen kautta jarruttavat tekijät voitaisiin muuntaa kannustimiksi. Teollisuuspolitiikan tehtävän tulee olla tämän muutoksen aikaansaaminen. Uuden teknologian avulla kykenisimme lisäämään tuottavuutta, mikä puolestaan lisäisi varallisuutta, josta sitten osa voitaisin käyttää ympäristöolojen parantamiseen. Ratkaiseva kysymys kuuluu, miksi tämä prosessi käynnistyy niin hitaasti. Ainoa varteenotettava yritys vastata tähän kysymykseen on se, että talouskasvun hitaus, suhdannekriisi, joka on vaivannut meitä 1990-luvun alusta asti ja aikaisemminkin, sekä alhainen investointitaso vaikeuttavat uuden teknologian käyttöönottoa.
Meitä erityisesti kiinnostavaan uuteen informaatioteknologiaan liittyy se lisävaikeus, että kuluttajat eivät tunne sitä, kuluttajilla ei ole ollut riittävästi tilaisuuksia tutustua uuden tekniikan tarjoamiin mahdollisuuksiin, eikä täten ole muodostunut riittävää kulutuskysyntää tuotannolle. Näin ollen informaatioteknologian kehittämisessä ei pidä panostaa ainoastaan tuotantoon, vaan myös uusien markkinoiden luomiseen.
Merenkulkua on jo kauan pidetty kuihtuvana elinkeinona, siitä huolimatta, että se työllistää 2, 5 miljoonaa ihmistä. Sen ei uskota selviävän kilpailussa niiden maiden kanssa, joissa työvoimakustannukset ovat alhaiset ja toiminnan sääntely on löyhää. Komissio, meitä läsnäolollaan kunnioittava komission jäsen sekä yhteisten ponnistuksiemme tulos, meriteollisuuden foorumi, ovat vuodesta 1991 pyrkineet aloitteillaan vastaamaan näihin haasteisiin. Komission yhdessä muiden tahojen kanssa ajama ratkaisumalli on vahvistaa Euroopan omia kilpailuvaltteja, uuden teknologian hyödyntämistä vastapainona halvan työvoiman käytölle sekä korkeaa palvelutasoa vastapainona löyhälle sääntelylle. Tälle perustalle voidaan rakentaa uudistuva nykyaikainen ja kilpailukykyinen teollisuudenhaara. Tätä mallia soveltamalla voidaan tällä teollisuudenalalla saavuttaa todellinen vallankumous, jonka hyöty Euroopalla hyöty voi olla arvaamattoman suuri. Tämän tavoitteen toteutuminen edellyttää kuitenkin luovaa yhteistyöhenkeä ja -tahtoa kaikilta osapuolilta.
Varustamoiden täytyy käyttää hyväkseen kalustonsa vanhentuneisuus ja kiireellistää laivaston uusimista. Vaikka viivyttely kaluston uusimisessa voi nykyisessä tilanteessa taata kohtuullisen tuloksen, se vaarantaa kuitenkin kilpailukyvyn ja voitonmahdollisuudet tulevaisuudessa. Varustamoiden työllistävä vaikukus on väliaikaisesti alhaisella tasolla - nimenomaan väliaikaisesti, sillä tulevalla 15-vuotiskaudella on odotettavissa kauppamerenkulun kaksinkertaistuminen. Tässä tilanteessa rahoituslaitosten velvollisuus on ottaa käyttöön joustava lainapolitiikka ja alhainen korkokanta uusien investointien edistämiseksi. Jäsenvaltioilta tulee vaatia, että ne panostavat henkilökunnan kouluttamiseen uuteen teknologiaan. Lisäksi harjoitettava yhteistyötä, jotta löydettäisiin joustavia työllistämistapoja ja kyettäisiin sopimaan miehistöjen koostumuksesta, mikä taas helpottaisi uuden teknologian käyttöönottoa laivoissa sekä kaikilla merenkulun sektoreilla. Telakkateollisuuden täytyy vapautua tukiaisista ja sen on vallattava takaisin asemansa kansainvälisillä markkinoilla. Satamalaitokset ovat avainasemassa, sillä ne voivat yhdistää maa- ja meriliikenteen tavalla, joka moninkertaistaa tehokkuuden.
Suurin vastuu merenkulun kilpailukyvyn vahvistamisessa, kustannusten vähentämisessä ja työvoiman uudistamisessa kuuluu kuitenkin jäsenvaltioiden ja unionin viranomaisille. Ennen kaikkea niiden on taas nähtävä työllisyyden merkitys kokonaistaloudessa. Ilman välttämätöntä ja kiireellistä työllisyystilanteen parantamista, pelkään pahoin, arvoisa komission jäsen, että uuden teknologian käyttäänotto, uusi teollinen vallankumous ja samoin Euroopan voiman uusiutuminen siirtyvät hamaan tulevaisuuteen.

Heinisch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kemianteollisuus käy jatkuvasti kiristyvää maailmanlaajuisesta kilpailua ja erityisesti sellaisten yritysten kanssa, jotka pystyvät tuottamaan enimmäkseen alhaisin hinnoin. Tämä on johtanut Euroopassa seuraamuksiin työllisyyden osalta. Kyse on teollisuuden haarasta, joka on suuntautunut vientiin ja sellaisena sen pitäisi myös säilyä kansantaloudellisista syistä, jotta se tukisi edelleen Euroopan suhdanteita. Tämä teollisuuden haara ei tarjoa korkealaatuisia työpaikkoja vain kemian alalla, vaan myös sen lähialoilla, esim. autoteollisuudessa tai tietokonealalla, koska se tarjoaa ratkaisumahdollisuuksia, joita se on kehittänyt. Siksi on tärkeää ja välttämätöntä, että kemia kehittää koska innovatiivisena teollisuuden haarana tulevaisuuden tieteenaloille, kuten esim. biotekniikkaan, uusia keksintöjä, jotka johtavat uusiin tuotteisiin ja menetelmiin ja vähentävät samalla ympäristömme kuormitusta. Tällaisissa uusissa keksinnöissä pitäisi kuitenkin turvata eurooppalaisten yritysten patenttioikeudellinen suoja, kuten maailman muissa osissa on tehty.
Ympäristönsuojelusta: Meidän on oltava selvillä siitä, että nykyaikainen ympäristönsuojelu, sellaisena kuin sitä Euroopassa ja kaikissa muissa teollisuusmaissa harjoitetaan, on mahdotonta ilman kemianteollisuutta - ajatellaanpa vaikkapa katalysaattoreita. Tässä on olemassa suuret mahdollisuudet ympäristölle. Kemianteollisuutta pitäisi siksi tukea sen pyrkimyksissä löytää ratkaisuja ympäristöongelmiin. Erityistä huomiota pitäisi kiinnittää kemian alan pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Ne kehittävät ja ottavat käyttöön usein uusia tekniikkoja, jotka parantavat merkittävästi nykyisiä tuotteita. Ne luovat siten myös usein monia uusia työpaikkoja. Tällaisille yrityksille pitäisi myöntää perustamistukea sopivin toimenpitein, esim. välittämällä riskipääomaa. Erityisesti pitäisi kuitenkin helpottaa niiden toimintaa ja selviytymistä säännöksiä purkamalla.
Kemianteollisuus on yksi harvoista Euroopan teollisuuden haaroista, joka ei ole tarvinnut valtion tukea, koska se on aina pystynyt itse jatkuvasti uusimaan rakenteitaan ja sopeutumaan jatkuvasti muuttuviin maailmanmarkkinoiden olosuhteisiin. Politiikan tavoitteena tulee olla tukea sitä tulevaisuudessa eikä haitata sitä liioilla säännöksillä.
Lopuksi sydämellinen kiitos herra Langenille erittäin hyvästä mietinnöstä ja tutkimusta, teknologista kehitystä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan ehdotusten huomioon ottamisesta.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rouva Heinischin ja herra Langenin kanssa meitä yhdistää ainakin yksi asia eli se, että me kaikki olemme tietoisia kemianteollisuuden erityisestä vastuusta. Muuten meillä ei ole arvioissamme paljonkaan yhteistä. Sallikaa minun sanoa muutama kommentti. Minä olen vakuuttunut siitä, että kemianteollisuudella on - ja muuten myös ympäristövaliokunta on kanssani samaa mieltä - tietty vastuu terveistä, ympäristöystävällisistä tuotteista ja terveestä, ympäristöystävällisestä tuotannosta. Johtopäätökset, jotka ympäristövaliokunta tästä tekee - Langen ravistelee päätään, mutta hänhän sanoi tämän onneksi jo omassa puheessaan - ovat toiset kuin herra Langenilla, kemianteollisuudella ja rouva Heinischilla. Tämä jännitteinen tilanne, jossa kemianteollisuus on, tekee nimittäin tarpeelliseksi tehdä kaksi asiaa eli toisaalta olla suurpiirteinen kemianteollisuutta kohtaan ja toisaalta suhtautua siihen tiukasti. Mitä sitten tarkoittaa tarkemmin suhtautua suurpiirteisesti ja ankarasti siihen - kuten myös muuten komissaariin? Kollega Langen huuteli tähän väliin jotain, mitä toiset eivät ymmärtäneet. Vastaan siihen heti jotakin. En myöskään yritä hajottaa mietintöänne yksittäisiin pikku osiin, mikä olisi muuten helppoa. Mikäli niin tekisin, olisin pikkumainen saivartelija.
Suhtautua kemianteollisuuteen suurpiirteisesti merkitsee itse asiassa, että sille annetaan sitä luotettavuutta, niitä sijaintipaikkamääräyksiä, joita se tarvitsee. Suhtautua ankarasti tarkoittaa, että varmistetaan, että sen valmistamat tuotteet eivät vahingoita ympäristöä ja meidän kaikkien terveyttä. Langenin mietinnössä on siksi jotakin, mitä ympäristövaliokunta ei voi hyväksyä ja mitä myöskään minun ryhmänikään ei muuten vielä onneksi hyväksy - mutta tämän sanon sivuhuomautuksena.
Ympäristövaliokunnassa me teemme tällä hetkellä mietintöä vapaaehtoisesta itsensä velvoittamisesta, jossa me yritämme selvittää, mitä vapaaehtoisella itsensä velvoittamisella voidaan saada aikaan ja mitä ei. Lainsäädäntöä se ei varmasti voi korvata. Olen Langenin kanssa samaa mieltä myös siitä, että ympäristönormien vähentäminen on ehdottoman välttämätöntä, jotta voidaan tasata sijaintipaikan aiheuttamia haittoja. Siksi en pidä hyväksyttävänä, että mietintöön otetaan etukäteen tulos, josta parlamentti ei ole vielä päättänyt. Lisäksi alhainen energian hinta ei ole se, mitä tämä parlamentti on tähän mennessä korostanut.
Lopuksi käsittelen vielä yhtä asiaa. Tämä parlamentti on käsitellyt pitkään CO2 -energiaveroa tuloksetta. Minä ihailen talousvaliokunnan kollegojen rohkeutta sanoa aiheesta jotakin, mutta lyhentäminen tuo myös virheitä ja siksi minä pidän tätä osaa samoin kuin ympäristövaliokunta vääränä.

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, meriteollisuuden on katsottu olevan kypsää ja taantumassa. Hyvät läsnäolijat, tämä ei ole totta, koska vanhentunutta teollisuutta ei ole: on olemassa vanhentuneita teknologioita. On totta, että tällä hetkellä eurooppalaisella meriteollisuudella - ja erityisesti laivanrakennuksella - on ainoastaan 20 prosentin osuus maailmanlaajuisista markkinoista, mutta luku voi nousta huomattavasti. Puhuttaessa meriteollisuudesta ei pidä ainoastaan viitata laivanrakennukseen ja alusten korjaukseen. Siihen sisältyvät myös satamapalvelut ja meren luonnonvaroihin liittyvä teollisuus, kuten kalastus sekä kalojen, nilviäisten ja levien viljely ja ennen kaikkea öljyn poraus ja kaasun kaivaminen merestä.
Euroopassa on siten vielä paljon tehtävää. Meidän on luonnollisesti saatava aikaan syvällisiä muutoksia näillä aloilla työskentelevien henkilöiden koulutuksesta ja teollisuutemme uudenaikaistamisesta alkaen; tässä viittaan säiliöaluksiin. Tällä hetkellä maailmassa on 3600 säiliöalusta, joista 10 prosenttia olisi poistettava käytöstä välittömästi, koska ne eivät täytä vaadittuja normeja. Kaikkein vakavimmat öljyonnettomuudet ovat tapahtuneet Euroopassa, vaikka raakaöljystä ainoastaan 30 prosenttia kulkee satamiemme kautta. On myös saatava takaisin 10 prosenttia kapasiteetista eli rakennettava 700 uutta säiliöalusta, joissa on kaksoisrunko ja sähköiset turvajärjestelmät, jotka takaavat turvallisen navigoinnin. Euroopan unioni, meidän teollisuutemme, voisivat rakentaa suuren osan näistä 700 aluksesta. Ne voisivat myös rakentaa huomattavasti enemmän öljynporauslauttoja ja erikoistua uuteen teollisuuteen, öljynporauslauttojen purkamiseen. Meillä on yli 40 hylättyä öljynporauslauttaa, jotka on purettava. Tämä vaatii tietynlaista teollisuutta, enkä tiedä, olemmeko siihen vielä valmiita.
Lyhyesti sanottuna sekä tutkimuksen että energia-asioiden alalla on vielä paljon tehtävää, ja olemme pyytäneet - ja Katiforis on sisällyttänyt ystävällisesti tämän pyynnön mietintöönsä - komissiota tekemään useita asioita. Sen pitäisi muun muassa pakottaa noudattamaan olemassa olevia direktiivejä siten, että satamiimme saapuvat laivat ovat turvallisia. Lisäksi uskomme, että komission olisi annettava ensin suositus ja sitten asetus, jotta vanhentuneet säiliöalukset korvattaisiin uusilla, ja niitä on 700, hyvät läsnäolijat, kuten totesimme. Uusissa laivoissa olisi oltava kaksoisrunko, kaksoiskonehuone, kaksoispropulsointijärjestelmä, erillinen painolasti ja tarpeelliset sähköiset laitteet. Uskomme myös, että Euroopan unionin satamissa ja muilla merenkulun asemilla, joihin me pystymme vaikuttamaan, olisi oltava tarpeellinen välineistö talousjätteiden, käytettyjen öljyjen ja kölivesien keräämiseksi sekä koko ympäristön parantamiseksi.

Pex
Arvoisa puhemies, täydentäen sitä, mitä jo on sanottu merenkulkuteollisuudesta, haluaisin korostaa sitä, että merenkulkuteollisuuden erityispiirre on sen yhteenkuuluvuus Euroopan unionin kauppatoiminnan kanssa. Siksi taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on tehnyt niin paljon merenkulkuteollisuuden ja erityisesti laivanrakennuksen hyväksi. Muistutan mietinnöstä, jonka taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta laati vuonna 1995 ja jonka yhteydessä keskusteltiin OECD: n kilpailuehtoja koskevasta sopimuksesta laivanrakennus- ja korjausalalla.
Ulkomaankaupasta 90 prosenttia ja sisäisestä kaupasta 30 prosenttia tapahtuu meritse ja se työllistää kaksi ja puoli miljoonaa ihmistä. Merikuljetuksen osuus tulee kasvamaan, etenkin välimerellisen kumppanuuden ja Keski- ja ItäEuroopan maiden, kuten Puolan ja Baltian maiden vaikutuksesta.
On harmi, että suuri osa taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan toiminnasta ja myös mietinnössä esitetyistä suosituksista on jäänyt EMAC-komissiolta huomaamatta. Olen pettynyt siihen. Mielestäni on erittäin tärkeää nähdä, että etenkin laivanrakennus kehittyy hyvin siellä, missä on pystytty ottamaan käyttöön uutta teknologiaa. Missä menee huonosti? Juuri siellä, missä joudutaan tekemisiin huonojen kilpailuehtojen ja epärehellisen kilpailun kanssa. Suurin eurooppalaista laivanrakennusta uhkaava vaara on se, että se on liikaa keskittynyt itseensä, painii liikaa keskenään ja tekee liian vähän yhteistyötä saavuttaakseen aseman kansainvälisillä markkinoilla. OECD: n sopimuksen voimaantulo on erittäin tärkeä asia eurooppalaiselle laivanrakennukselle. Meidän on oltava todella pettyneitä Yhdysvaltain asenteeseen, sillä se on ainoa maa, joka ei ole hyväksynyt sopimusta. Mielestäni on erittäin tärkeää, että me pyrimme rehellisiin kilpailuehtoihin Euroopassa ja että me yritämme edesauttaa sitä, että näin tapahtuu myös kansainvälisesti ja tästä saamme kiittää OECD: n sopimusta.
Lopuksi on puhuttu välttämättömyydestä tehostaa toimintaa research and development -alueella. Haluaisin lisätä tähän, että tällainen toiminta, johon on sijoitettu niin paljon rahaa, ei saa johtaa uusiin eroihin eurooppalaisen teollisuuden toimintaehdoissa.

Rapkay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tiedonannollaan Euroopan unionin teollisuuden kilpailukykyä koskevasta politiikasta komissio esitti 1994 toimintasuunnitelman horisontaaliselle nykyaikaisen teollisuuspolitiikan aloitteelle. Aineettomien investointien tukeminen, teollisuuden yhteistyön kehittäminen, oikeudenmukaisten kilpailuedellytysten takaaminen ja julkisen sektorin uudistaminen ovat myös toiminta-alueita, joilla on strategista merkitystä tänään keskustelun aiheena olevan teollisuuden haaran kilpailukyvylle.
Parlamentti korosti puolestaan päätöslauselmassaan tätä lähtökohtaa, mutta kiinnitti erityistä huomiota muihin kohtiin, joista kahta aion käsitellä. Ensimmäinen on, että teollisen kehityksen esikuvana on sosiaalisesti suuntautuneet ja ympäristön huomioon ottavat tuotteet ja tuotantoinnovaatiot. Toiseksi olemme viitanneet siihen, että tunnustettujen kasvualueiden, kuten tietoliikennetekniikka, biotekniikka, ympäristötekniikka, korkea teknologia ylipäätään, ohella on kiinnitettävä erityistä huomiota perinteisten teollisuusalojen kilpailukyvyn vakiinnuttamiseen ja laajentamiseen. Tällä en tarkoita vanhoja teollisuuden aloja, vaan olemassa olevia aloja, jotka on uudistamalla pidettävä kilpailukykyisinä, kilpailukykyisinä niiden tuotteiden korkean käyttölaadun ja korkean ympäristölaadun suhteen.
Käsitettä " vanhentuneet teollisuuden alat" minä pidän kyseenalaisena. Saksassa tällä käsitteellä parjataan kokonaista alaa eikä vain itse alaa, vaan myös arvonmuodostusketjua mukaan lukien nykyaikaiset tekniikat. Mutta tämä tulee siitä, että nykyaikaisen teollisuuspolitiikan tilalla tulee autoliberaalinen suunsoitto.
Kemianteollisuudessa ja autoteollisuudessa ei kenenkään mieleen tule puhua vanhentuneesta teollisuudesta. Aivan oikeutetusti! Sillä molemmat ovat tärkeimpiä valmistavia teollisuudenaloja, joissa on 3, 5 työpaikkaa ja vielä niiden nykyiset maailmanmarkkinaosuudet, mikä osoittaa, että kyse on Euroopan talouden avainteollisuudesta.
Merenkulkuteollisuuden yhteydessä Katigoris viittasi siihen, että myös tämä oli vielä vähän aikaa sitten vanhentunutta teollisuutta. Vasta viime vuosina on saanut itsensä läpi ajatus, että taloudellisista syistä lamaa ei pidä vain pysäyttää, vaan se täytyy muuttaa nousuksi. Sallikaa minun mainita siksi kaksi näkökulmaa, joilla on strategista merkitystä tänään puheenaiheina oleville aloille.
Ensinnäkin, koulutukseen, ammattikoulutukseen ja jatkuvaan jatkokoulutukseen, joiden ei ole tarkoitus kehittää vain teknistä pätevyyttä, investoimisen merkitys. Yhtä tärkeää on tukea kaikkien tuotantoprosessiin osallisten luovuutta ja tuottaa sitä. Siten sosiaaliselle vuoropuhelulle tulee avainasema kilpailukyvyn parantamisessa. Toiseksi, korkealuokkaisten puhtaalla tekniikalla tuotettujen laatutuotteiden kehittämisen kestävyys eli ei jälkikäteen tehtävää ympäristön korjailua, vaan ympäristönsuojelua tuotteissa ja menetelmissä. Vain silloin voidaan puhua oikeutetusti siitä, miten komissio tiedonantonsa kemianteollisuudesta otsikoi: esimerkistä.

Stenmarck
Herra puhemies! Vuonna 1996 uusien autojen rekisteröinti kasvoi EU: n alueella 6, 5 prosenttia. Se on kuitenkin huomattavasti alempi luku kuin 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. Tämän katson olevan kasvava ongelma, sillä autokanta yksinkertaisesti vanhenee liikaa. Se on askel väärään suuntaan, etenkin sitä taustaa vasten, että jokainen uusi auto Euroopan teillä on hieman turvallisempi ja hieman ympäristöystävällisempi kuin se auto, joka ketjun toisessa päässä joutuu romuksi. Jos sitten samalla tiedetään, että lähes 50 000 ihmistä saa surmansa EU: n tieverkolla vuosittain ja että liikenne, ei vähiten autoliikenne, aiheuttaa suuren osan ympäristöongelmistamme, on tärkeää tehdä sellaisia päätöksiä, jotka edistävät Euroopan autoteollisuuden suotuisaa kehitystä.
Sekä Donnellyn mietinnön että aikaisemmin Renault'sta käydyn keskustelun taustaa vasten on syytä pohtia, miten poliitikot ylipäätään voisivat oikeastaan yrittää vaikuttaa tapahtumien kulkuun. Ei ole tietenkään epäilystäkään siitä, että seuraukset ovat erittäin vakavia, jos Renault lopettaa tehtaansa Belgian Vilvoordessa. Samalla on kuitenkin aiheellista varoittaa siitä, että jos me poliitikot puutumme siihen, missä jonkin yrityksen tulee toimintaansa harjoittaa, seurauksena voi olla, ettei toimintaa harjoiteta enempää Belgiassa kuin Espanjassakaan tai muualla EU: ssa, vaan Euroopan rajojen ulkopuolella. Silloin olemme kaikki menettäneet sen.
Mielestäni olisi sen sijaan toivottavaa viedä EU: n autoteollisuus huipulle. Tässä yhteydessä uskon meillä poliitikoilla olevan suuremmat mahdollisuudet vaikuttaa mukana, sillä osittain Euroopan autoteollisuus on jo nyt huippua, esim. turvallisuutta parantavien toimenpiteiden osalta. Monet valmistajat ovat päässeet erittäin pitkälle esim. hakiessaan hybridiajoneuvoista ja akkutekniikasta vaihtoehtoja nykyiselle polttomoottorille. Sen täytyy näkemykseni mukaan olla ehdottamasti tärkeimpiä haasteita ympäristöalalla. Se olisi toivottavaa.
Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan autoteollisuus selviää haasteesta tarttua tähän vaihtoehtoon ja tehdä se kilpailukykyisellä ja kaupallisesti toteutettavalla tavalla. Se voi viedä 10, 15 tai 20 vuotta, mutta autoteollisuus selviää siitä edellyttäen, ettemme aseta sille lisävaatimuksia. Kysymykseni komissaari Bangemannille kuuluu, onko komissio valmis asettamaan tavoitteen ja sen jälkeen johdonmukaisesti työskentelemään juuri ympäristötavoitteen saavuttamiseksi.

Garosci
Arvoisa puhemies, näinä päivinä on Ranskan lehdistössä esiintynyt erään tunnetun eurooppalaisen autonvalmistajan mainos, joka tuo esille auton haitat, kun muistetaan, että se saastuttaa, on vaarallinen ja kallis.
Tästä huolimatta tämä yhtiö ja kaikki muutkin eurooppalaiset yhtiöt jatkavat autojen valmistamista ja pyrkivät joka päivä poistamaan puutteita tehden autoista varmempia, helppokäyttöisempiä, halvempia, vähemmän saastuttavia jne. juuri siksi, että auto on jokapäiväinen virkistys- ja etenkin työkumppanimme.
Tämä yritys on myös sama kuin mitä esittelijä, jota kiitän, ja talous- ja raha-asioita käsittelevä valiokunta kokonaisuudessaan ovat ehdottaneet kyseisessä ratkaisuehdotuksessa. Meidän tehtävämme on voittaa nykyiseen autoon liittyvät ongelmat, jotta meillä olisi huomenna yhä käyttökelpoisempia kulkuneuvoja. Yleisemmällä tasolla eurooppalaisen autosysteemin taloudellisesta, sosiaalisesta ja siis täystyöllisyyskysymykseen liittyvästä roolista puhutaan perin pohjin. Tehtaiden asteittainen automatisoituminen ja työpaikkojen menetys aiheuttavat vakavia muutoksia alalla, joka kärsii kulutuskriisistä ja joka tähän mennessä on turvannut käytännössä lähes kaksi miljoonaa työpaikkaa tuotannon ulkopuolella.
Meillä on siis kaksi vaatimusta: ensimmäinen on nykyisen vanhentuneen ja saastuttavan automeren vaihdon nopeuttaminen - ajatelkaa erityisesti kuorma-autoja ja busseja - myös verotoimenpiteiden ja -helpotusten avulla. Ajattelen erityisesti Italiaa, jossa hallitus voisi vihdoinkin laajentaa yhtiöiden valtuuksia alv: n vähentämiseksi auton ostossa. Toisin sanoen se vähentäisi alv: n vaikutusta koko yrityksen talouteen. Tämän tulee tapahtua sisämarkkinoita vahvistamalla ja asettamalle selkeät rajat Euroopan ulkopuolisille markkinoille: meidän täytyy neuvotella Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa autojen turvallisuudesta, kuten määrättiin Washingtonissa huhtikuussa 1996.
Toinen vaatimus on valmistaa huomisen autoja myös muuttaen nykyisen eurooppalaisen task forcen (työryhmän) roolia, jotta se loisi yhteistyöllä strategisen ja sovittelevan toiminnan, joka pakottaisi avun lähteet suojelemaan ympäristön turvallisuutta ja työtä tekevän ammattitaidon kasvua tai voisi vihdoinkin työskennellä tällä alalla.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat läsnäolijat, keskustelemme yhteisesti kolmesta Euroopan unionin tuotantojärjestelmän erittäin tärkeästä alasta: kemianteollisuudesta, autoteollisuudesta ja meriteollisuudesta. Kaikilla näillä aloilla on ongelmia sopeutua siihen valtavaan haasteeseen, jonka Euroopan unioni itse hyväksyi GATTin Uruguayn kierroksen ja sen tulosten myötä avatakseen asteittain maailmanlaajuista kauppaa. Meidän kilpailijoitamme eivät enää ole - kuten perinteisesti on ollut tapana - Yhdysvallat ja Japani vaan niiden lisäksi myös nousevat taloudet, joiden kustannusrakenteet antavat niille hyvin kilpailukykyisen aseman kansainvälisillä markkinoilla.
Olisi erittäin epäedullista, jos joidenkin näiden alojen yritysten ongelmat - jotka ovat nousseet pinnalle erityisesti viime viikon aikana - ajaisivat meidät protektionistiseen asemaan, jossa pyrkisimme puolustamaan markkinoita ja välttämään kansainvälistä kilpailua. Mielestäni eurooppalaisen teollisuuden - jota Euroopan komission on ohjattava - on tehostettava kilpailutasoaan, kuten asianomaisissa mietinnöissä selvitetään, ja kartettava kaikkea pyrkimystä protektionismiin. Meidän on määritettävä kaikkein tärkeimmät näkökohdat ja yritettävä vahvistaa entisen puheenjohtajan Delorsin valkoisessa kirjassa mainittua kolmea aluetta: tutkimuksen ja kehityksen edistämistä, ulkomarkkinoiden tehostamista - ja siten kansainvälisyyteen suuntautumista - sekä opetuksen ja koulutuksen parantamista.

Hautala
Arvoisa herra puheenjohtaja, Euroopan parlamentti hyväksyi marraskuussa mietintöni, joka koskee teollisuuden siirtymistä alueelta toiselle niin Euroopan unionin sisällä kuin myös maailmanlaajuisesti. Nyt Renault'n tapaus on antanut komissiolle aihetta ryhtyä joihinkin toimiin, joita parlamentti tässä mietinnössä vaati. Komissio aikoo tutkia, millä tavoin yritykset siirtyvät tukea saaville alueille sieltä, missä tukiaisia ei jaeta. Euroopan parlamentti vaati myös, että komissio perustaa seurantayksikön, joka keräisi tietoa yritysten siirtymisestä alueelta toiselle. Kysynkin nyt, aikooko komissio Renault'n tapauksen innostamana perustaa tällaisen seurantayksikön, joka analysoisi syitä, joiden vuoksi yritykset vaihtavat toimipaikkoja.

Puhemies
Annan kahden ja puolen minuutin puheenvuoron viimeiselle puhujalle, arvoisalle jäsen Bloklandille. Ilmoitan jo nyt, että Bloklandin puheen jälkeen keskustelu keskeytetään ja se jatkuu jälleen klo 15.00.

Blokland
Arvoisa puhemies, huomioni on kiinnittynyt tämän aamun keskustelussa siihen, että kannanottojen erilaisuus ei niinkään liity poliittiseen taustaan vaan puhujien kansallisuuteen. Se tapa, jolla teollisuutta arvostetaan kussakin jäsenvaltiossa, on hyvin erilainen. Belgiassa teollisuuden kuva on myönteinen, Hollannissa enemmänkin kielteinen.
Eurooppalainen teollisuus kohtaa kolme haastetta. Ensimmäinen on kestävyys. Suuri kysymys kuuluu, kuinka me säilytämme luonnollisen pääoman. Energian ja puhtaan veden lähteet muodostavat suurimmat ongelmat.
Kestävyyteen pyrkiminen vaatii noin 50 vuoden suunnittelujaksoa ja se menee yksittäisen tuottajan horisontin yli. Tässä on valtiovallalle ja tieteilijöille tehtävä saada tuottajat ja kuluttajat vakuuttuneiksi muutoksen välttämättömyydestä.
On huomiota herättävää, että kemian teollisuus ei ole vakuuttunut hiilidioksidiveron tehokkuudesta. Se puoltaa vapaaehtoisia velvollisuuksia. Tämä näkökanta on ymmärrettävä, mutta pitkällä tähtäimellä kestämätön. Eräs asia, jonka yhteydessä en iloitse markkinaideologiasta, on bio- ja geeniteknologia. Mielestäni yleinen mielipide kiinnittää oikeutetusti huomiota niihin eettisiin ongelmiin ja vaaroihin, jotka liittyvät tähän.
Toisen haasteen muodostavat tutkimus ja kehitys. Eurooppalainen teollisuus tekee paljon tällä alueella, muttei tarpeeksi suhteessa kilpailuun Yhdysvalloissa ja Japanissa. Valtiovalta ei voi loputtomasti edistää uuden keksimistä verohelpotuksin. Tässä ei ole paljoa joustovaraa. Huolestuttavaa on ennen kaikkea luonnontieteen opintoihin kohdistuva vähentynyt kiinnostus. Tämä voi johtaa koulutuksen ja tiedon taantumiseen, vaikka näitä juuri tarvitaan muiden uhkien torjumiseksi.
Lopuksi viittaan yhteistyöhön. Tässä ei ole kyse vain teollisesta yhteistyöstä. Myös jäsenvaltioiden on ponnisteltava tuotteita ja puolivalmisteita koskevien erilaisten vaatimusten yhdenmukaistamisen aikaansaamiseksi. Lainsäädännön erilaisuus on kaupan este. Toiseksi meidän on pyrittävä saamaan Keski- ja Itä-Euroopan maat jäseniksi niin pian kuin mahdollista. Teollisuus näkee oikeutetusti tästä saatavat edut. Mutta on hämmästyttävää, että hallitusten välinen konferenssi työskentelee niin sisäänpäin kääntyneesti ja lykkää eurooppalaisten elinten perustavanlaatuisen rakennemuutoksen tapahtumista.

Tajani
Arvoisa rouva puheenjohtaja, tänä aamuna sattui eräs hyvin ikävä tapaus: koskien kalastusta Italiassa - joidenkin italialaisten kalastajien kalastustoimintaa koskevien toimenpiteiden uudistuksia - ei ole ollut mahdollista äänestää nimenhuutoäänestyksestä - kuten olemme säännöllisesti pyytäneet. UPE-ryhmä suhtautui myönteisesti kiireellisyyteen. Valitettavasti meillä ei ole ollut mahdollisuutta äänestää nimenhuutoäänestyksellä: olen turhaan pyytänyt puheenvuoroa, jota minulle ei ole annettu. Valitettavasti tämän ikävän tapauksen vuoksi italialaiset kalastajat eivät ole saaneet ääntään kuuluviin tässä salissa. Italiassa jatkuu vaikea tilanne työllisyyden, veneiden ja kalastajien suhteen; on palattava ajoverkkokysymykseen: valitettavasti tätä arkaluontoista aihetta ei ole osattu käsitellä.
Toistan: olimme kiireellisyyden puolesta, koska siten vanha ongelma olisi tullut ratkaistuksi; olisimme voineet antaa merkin, jota italialaiset kalastajat odottavat parlamentilta. Neuvosto ja komissio olivat puolesta, mutta valitettavasti parlamentti päätti olla hyväksymättä kiireellisyyttä kieltäen kannanoton nimenhuutoäänestyksellä.

Puhemies
Hyvät kollegat, jos olettekin kärsineet epäoikeudenmukaisuudesta tänä aamuna, olette mielestäni nyt voineet ilmaista itseänne hyvin vapaasti ja jopa puhua teille myönnettyä minuuttia kauemmin.

Baldarelli
Arvoisa rouva puheenjohtaja, en halua aloittaa keskustelua vaan sanoa ainoastaan, että parlamentti on päättänyt ottaa tämän asenteen, koska luotettavalla parlamentilla täytyy olla aikaa työskennellä. Siksi me äänestämme tuosta toimenpiteestä huhtikuussa, niin kuin olemme pakotetut tekemään komissiossa.

Äänestys
Van Lancker
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää niitä kollegoja, jotka ovat osoittaneet luottamuksensa tätä mietintöä kohtaan. Haluaisin samalla myös ilmaista ihmettelyni PPE: n ryhmän asennetta kohtaan, ryhmän, jonka kanssa on neuvoteltu kauan ja kärsivällisesti, jotta päästäisiin yhteisymmärrykseen. Kaikista ponnisteluista huolimatta he äänestävät tätä mietintöä vastaan. Minun on sanottava, että tämä käy yli ymmärrykseni.

Chanterie
Arvoisa puhemies, se mitä Van Lancker sanoi, pitää paikkansa. On käyty erilaisia keskusteluja, jotta nämä kaksi ryhmää pääsisivät yhteisymmärrykseen. On esitetty muutamia kompromissitarkistuksia, mutta joidenkin kohtien suhteen ei ollut mahdollista saada aikaan kompromissitarkistusta, etenkin turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan kohdalla, ja siksi, että sosialistien ryhmä ei ole ottanut meidän kantaamme huomioon, meidän oli pakko äänestää vastaan. Mutta pitää paikkansa, kuten Van Lancker sanoi, että on käyty paljon neuvotteluja.

Bernardini
Edustajakokouksemme antaa tänään lausuntonsa oikeudellisen välineen teknisestä mukautuksesta ja sen tavoitteena on lentokoneiden melun vähentäminen. Tämän direktiivin mukaan kehitysmaista peräisin olevat lentokoneet hyötyvät laskeutumisoikeuksia koskevista poikkeuksista.
Parlamentin valiokunta pyytää kollegani van der Waalin mietinnön välityksellä Euroopan komissiota rajoittamaan kehitysmaiden käsitettä. Itse asiassa kyse ei ole sellaisten maiden kuten Saudi-Arabian panemisesta syytettyjen penkille sen takia, että tietyille senmaalaisille lentokoneille on myönnetty poikkeuksia. On pakko kuitenkin todeta, että on kyse yksityiskoneista ja että ylenmääräinen poikkeusten myöntäminen niille rajoittaa kehitysmaiden kansallisten lentoyhtiöiden koneille myönnettävien poikkeusten myöntämistä, koska tekstissä säädetään poikkeusten enimmäismäärästä kutakin maata kohden.
Lentokentän reunassa asuville henkilöille meluhaitta on tärkein ongelma, johon on löydettävä kaikista asianosaisista hyväksyttävä ratkaisu.
Toivon, että Euroopan komissio ottaa kantamme huomioon.

Lindqvist
Olen äänestänyt mietinnön puolesta. Tietyillä kehitysmailla ei ole mahdollisuutta täyttää alhaisen melutason vaatimuksia, ja tässä tarvitaan poikkeuksia. Ei kuitenkaan ole hyvä, että poikkeukset koko ajan lisääntyvät. Ei ole hyväksyttävää, että " rikkaiden" kehitysmaiden, kuten Saudi-Arabian tai Libanonin, yksityisille lentoyhtiöille myönnetään niin suuri osa poikkeuksista, kun taas " köyhille" kehitysmaille, kuten Ugandalle ja Zimbabwelle, sallitaan vain muutama poikkeus.

Van Dijk
Euroopan parlamentin vihreät voivat hyväksyä mietinnön, koska se antaa jäsenvaltioille mahdollisuudet suorittaa pitkälle meneviä toimenpiteitä näiden lentokoneiden aiheuttamia meluhaittoja vastaan. Lisäksi tarkistus 9 poistaa Saudi-Arabiaa koskevan poikkeuksen. Tämä maa ei ole lainkaan köyhä kehitysmaa ja sen yhteydessä on jopa kysymys yksityislentokoneista.
Siitä huolimatta nämä tekniset toimenpiteet ovat vain osa muista keinoista, joita tarvitaan tämän lisääntyvän meluhaitan rajoittamiseksi. Komission ääntä koskevan vihreän kirjan ja komission meluhaitan vastustamisstrategiaa koskevan lausunnon puitteissa on esitettävä pitkälle meneviä eurooppalaisia rajoitustoimenpiteitä, kuten yölentoja koskevia rajoituksia kaikilla eurooppalaisilla lentokentillä.
Tämän tulee estää se, etteivät esimerkiksi Euregio-lentokenttien Biersetin, Beekin ja Köln-Bonnin välisessä kovassa kilpailussa jatkolennoista hyödy ne, jotka eivät sovella niin tiukkoja sääntöjä (tässä Köln-Bonnin haitaksi ja Biersetin eduksi).
Caccavalen mietintö (A4-0010/97)
Lindqvist
On tärkeää, että kuluttajan etua suojataan ja vahvistetaan kulutusluottojen alalla. Mietintö menee kuitenkin liian pitkälle harmonisoivaan suuntaan kohti eräänlaista yhteistä eurooppalaista siviilioikeutta, mitä en voi tukea. Hypoteekkilainojen yhdenmukaistamista ei myöskään voi tukea, mitä valiokuntakin tähdentää, sillä ne ovat vakuusjärjestelmiltään hyvin erilaisia eri jäsenmaissa.
Van Lanckerin mietintö (A4-0014/97)
Berthu
Arvoisa puhemies, van Lanckerin mietintö herättää sellaisen käsityksen, joka viime vuosina on aiheuttanut merkittävää haittaa Euroopalle. Hänelle turvallisuus- tai maahanmuuttokysymykset eivät ole ensisijaisia, tärkeintä on rajatarkastusten nopea lopettaminen kansojen sulautumisen edistämiseksi.
Meidän vastassamme on etenevä ideologia, joka murskaa kansalaiset. Tässä esitetyssä tekstissä pahoitellaan esimerkiksi, että Schengenin sopimukset, suora lainaus, "painottavat liiallisesti maahanmuuttoa rajoittavaa politiikkaa ja järjestyksen säilyttämistä" . Kun taas nykyisin hyvällä tavallisella järjellä varustetut yksilöt huolestuvat pikemminkin päinvastaisista asioista. Lisäksi mietinnössä kehotetaan, kuten tavallisesti, poistamaan kaikki tarkastukset sisärajoilta, mikä koskee myös kolmansista maista kotoisin olevia ulkomaalaisia. Ne tukevat jopa uutta päähänpistoa, teeskenneltyä tarvetta taata oikeus turvautua sitä vastaan, että ulkorajoille saapuvilta henkilöiltä kielletään pääsy, aivan kuin olisi olemassa yleinen oikeus, että ulkomaalaiset saavat tulla unionin valtioiden alueelle, turvapaikkaoikeutta koskevia erityistapauksia lukuun ottamatta.
Tämä kanta puhuu puolestaan Euroopan parlamentin taka-ajatuksista ja aikomuksista. Parlamentti muuten vaatii, älkäämme unohtako sitä, uusia toimivaltuuksia maahanmuuton alalla.
Tässä yhteydessä ei ole yllättävää todeta, että suurin osa tästä edustajakokouksesta haluaisi viitata Schengenin sopimuksissa tarkoitettuihin korvaaviin toimenpiteisiin. Minun ryhmäni taas haluaisi vahvistaa niitä. Olen jo maininnut eilisessä keskustelussa siitä järjestelmästä, jonka mukaan kolmansien maiden kansalaisten on jätettävä maahantuloilmoitukset ja joka ei lainkaan toimi.
Sallinette minun mainita vielä toisenkin esimerkin viimeaikaisista kokemuksista Ranskassa. Kansalliskokouksessamme on juuri äänestetty sellaisen maahanmuuttoa koskevan lakiehdotuksen toisesta käsittelystä, jossa määrätään, että Ranskasta lähtevien ulkomaalaisten olisi jätettävä poliisilaitokselle todistus majoituksestaan. Mutta mitä hän tekee, jos hän lähtee Ranskasta ylittämällä sisäisen rajan, jolla ei enää periaatteessa tulisi olla tarkistuksia?
Oikeusasioita käsittelevän valiokuntamme puheenjohtaja on sopinut, että neuvottelut olisi käynnistettävä uudelleen Schengenin sopimuspuolten kanssa. Tässä onkin uusi kohta, joka olisi lisättävä täydentäviin toimenpiteisiin. Olisi hyödyllisempää ratkaista tällainen konkreettinen ongelma kuin laatia epätodellisia suunnitelmia rajojen poistamiseksi.

Elliott
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin antaa äänestysselityksen sekä omasta puolestani että läsnä olevien brittiläisten työväenpuolueen edustajien puolesta. Äänestimme lopulta tämän mietinnön hyväksymisen puolesta, koska siinä oli hyvin paljon sellaista, minkä me uskomme olevan oikein ja mikä täytyy sanoa julkisesti ja mitä tämän parlamentin tulee tukea.
Haluan kuitenkin tehdä selväksi, että suhtaudumme varauksellisesti joihinkin mietinnön osiin. Varauksemme koskevat erityisesti loppuosan kohtia, 47 kohdasta eteenpäin. Emme voi tukea ja itse asiassa äänestimme niitä kohtia vastaan, joissa esitetään, ettei neuvoston enää tarvitse päättää yksimielisesti oikeus- ja sisäasioita koskevissa asioissa, emme voi tukea vaatimuksia tuomioistuimen vapaata liikkuvuutta koskevasta täydellisestä oikeudellisesta valvonnasta emmekä voi tukea vaatimuksia kolmannen pilarin alaan kuuluvien kysymysten yhteisöllistämisestä. Nämä ovat asioita, joista sekä meillä että edustamallamme puolueella on selvä mielipide, emmekä voi hyväksyä niitä. Äänestimme kuitenkin mietinnön hyväksymisen puolesta kokonaisuudessaan, koska uskomme, että se sisältää monia asioita, jotka täytyy sanoa ääneen ja että sen hyvät puolet ovat mainavampia kuin sitä kohtaan tuntemamme varaukset. Halusin selittää tämän.

Nassauer
Arvoisa rouva puhemies, PPE-ryhmä äänesti tätä Van Lanckerin mietintöä vastaan, koska me suhtaudumme Schengenin prosessiin täysin myönteisesti, koska me tunnustamme, että Schengen on lisännyt vapaata liikkuvuutta Eurooppaan ja se on siten tehnyt monille kansalaisille mahdolliseksi kokea positiivista eurooppalaista kehitystä. Meidän on lisäksi korostettava, että sisärajojen valvonnan purkamiseen täytyy liittyä ulkorajojen lisäturvallisuus. Schengenin prosessiin sisältyy se, että sisärajojen valvonnan purkaminen vaatii enemmän huolellisuutta ulkorajojen varmistamisessa.
Meidän täytyy myös painokkaasti puolustautua sitä vastaan, että Schengen-mietintö otetaan verukkeeksi puuttumiseen kulloiseenkin kansalliseen turvapaikkapolitiikkaan. Euroopassa on tehty joukko turvapaikkalainsäädännön muutoksia, joiden tavoitteena on erityisesti ohjata turvapaikkalainsäädännön väärinkäyttöä eikä se käy, että nämä tarvittavat yritykset tehdään mitättömiksi kiertoteitse Schengen-raportin avulla. Kaikista näistä syistä, koska meidän kantamme Schengeniin on myönteinen, katsoimme tarpeelliseksi äänestää tätä mietintöä vastaan, koska siihen ei sisälly näitä pohdintoja.

Chanterie
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata esittelijän esittämään huomautukseen siitä, että sosialistien ryhmän ja PPE: n välillä on käyty neuvotteluja. Nämä neuvottelut olivat joidenkin kohtien osalta menestyksekkäät ja ne paransivat mietintöä, mutta toisaalta jotkin tärkeät aiheet eivät saaneet tarpeeksi huomiota ja meidän piti loppujen lopuksi äänestää vastaan. Olen sitä mieltä, että laillinen ja laiton maahanmuutto ovat erittäin tärkeitä kysymyksiä. Kyseessä on yksi suurimmista yhteiskunnallisista ongelmista, joita kohtaamme maissamme. Paine on kova ja on olemassa järjestäytynyt laittoman maahanmuuton ilmiö. Ei ole sattumaa, että tiettyinä aikoina satoja, tuhansia ghanalaisia tulee tänne. Ei niinkään siksi, että Ghanan tilanne olisi yhtäkkiä huonontunut, vaan siksi, että eräänlainen ihmiskauppa on voimakkaasti lisääntynyt. On mahdotonta, että Euroopan unioni ja Schengenin alue ovat ilman muuta avoimia tälle. Toisin sanoen, olen kollega Nassauerin kanssa samaa mieltä siitä, että kun suljemme sisärajat, ulkorajojen ei tule pysyä aivan valvomattomina.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Emme voi äänestää tämän mietinnön puolesta. Meillä on varauksia koko joukkoon kohtia Schengenin sopimukseen liittyvän yhteistyön muotoilusta. On esitetty kritiikkiä siitä, että Schengenin sopimuksen jäsenenä Ruotsin olisi pakko pidentää niiden maiden listaa, joiden kansalaisilta vaadittiaan viisumi Ruotsissa käymiseen. On myös esitetty huolestuneisuutta siitä, että tämä salateitse voisi johtaa rajoittavampaan pakolaispolitiikkaan maassamme.
On myös kysymysmerkki, miten Ruotsi voi itsenäisesti päättää rajatarkastustensa tason " sisärajoillaan" Schengenin jäsenenä. Myös tässä kohden on ruotsalaisessa keskustelussa esitetty uhkakuvia. Muun muassa on väitetty, että Ruotsi voi joutua vakaviin ongelmiin, jos Schengenin jäsenet tulevaisuudessa yhdenmukaistavat huumepolitiikkaansa. Emme myöskään tänään tiedä, millaisia seurauksia Schengen-maiden rajatarkastuksen poistamisella voi olla nuorison huumematkailulle.
Schengenin sopimuksen mukainen yhteistyö on valtioiden välistä yhteistyötä. Mielestämme niin on hyvä. Mutta se merkitsee myös sitä, että kullakin valtiolla on oikeus sanoa " jaa" tai " ei" osallistumisestaan kuhunkin valtioiden välisen yhteistyön muotoon.
Varmasti kannatamme ihmisten vapaan liikkumisen avaamista Euroopassa. Mutta meistä se tarkoittaa enemmän sitä, että ihmisille annetaan matkustaa vapaasti ilman viisumipakkoa ja annetaan myös mahdollisuus työskennellä missä tahansa Euroopassa. Meidän mielestämme rajatarkastukset huumeiden, salakuljetettujen aseiden, rikollisuuden ym. vapaan liikkuvuuden estämiseksi eivät sodi ihmisten vapaan liikkuvuuden periaatetta vastaan. Ei ole este vapaalle liikkumiselle, jos valtioiden rajalla joutuu näyttämään passinsa.

Andersson, Lööw ja Waidelich
Mietinnön kohdissa 31 ja 32 valitetaan sitä, että Ranska ylläpitää rajatarkastuksia Belgian ja Luxemburgin vastaisilla rajoillaan käyttäen niitä painostuskeinona etenkin Alankomaita vastaan saadakseen sen noudattamaan rajoittavampaa huumausainepolitiikkaa. Emme voi tukea tätä muotoilua. Ensinnäkin katsomme, että yksittäisillä mailla tulee olla oikeus säilyttää ne rajatarkastukset, joita ne pitävät välttämättöminä esim. huumeiden tuonnin estämiseksi. Toiseksi katsomme, että Ranska menettelee aivan oikein harjoittaessaan painostusta Alankomaiden vastuuttoman huumepolitiikan muuttamiseksi.

Amadeo
" Kyllä" Schengenille, " ei" Euroopalle, joka on rakennettu kuten linnoitus: tämä on pääidea mietinnössä, josta olemme tänään puhuneet.
Hämmennyksemme ei kuitenkaan johdu tästä tehtävästä vaan siitä, että Schengen voi olla jarruna vapaalle liikkumiselle ja turvallisuudelle toimiessaan verukkeena sille, että rajoja suljetaan täysvaltaisesti sekä luodaan uusia kontrollointikeinoja, jotka voivat itse asiassa olla kuolinisku ensinnäkin yksilön vapaudelle sekä yhteisön jäsenten oikeuksille, siis yhteisön maaperällä laillisesti oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille.
Oikeuden vapaaseen liikkumiseen ja turvallisuuteen täytyy toteutua demokraattisen valvonnan alaisena eli kansallisten parlamenttien valvonnassa, jotta kansallisoikeuksien mukauttaminen Schengenin sopimukseen tapahtuisi kaikessa kunnioituksessa kansainvälisiä lainsäädäntökoneistoja kohtaan, jotka säätävät turvapaikkakysymyksestä, yksityisyyden suojasta ja ihmisoikeuksista.
Käytännön lyhytaikaisuus, epäselvyydet, parlamentaarisen valvonnan puute ja viivästyminen sen korvaamiseksi yhteisön lainsäädännöllä osoittavat kuitenkin, että useat jäsenvaltiot eivät ole suhtautuneet myönteisesti valvonnan lakkauttamiseen sisärajoillaan.
Mielestämme olemassaolevat välineet on optimoitava. Uskomme, että tietojärjestelmä, paljon kritisoitu, koska sitä käytetään epätoivottuja ulkomaalaisia koskevana tietokantana, on luotu tarpeeseen ennaltaehkäistä todellista uhkaa ja tiettyä rikollista toimintaa ja siksi toteuttaa turvallisuuden teknisiä vaatimuksia.
Olemme yhtä mieltä lähinnä kollega Van Lanckerin kanssa hänen vaatiessaan, että Euroopan parlamentin tulisi olla ajan tasalla toimenpiteistä ja tekeillä olevista päätöksistä suhteessa kaikkeen siihen, mikä muodostaa oikeusasioiden kolmannen pilarin, aikomuksena vihdoinkin yhteisöllistää tämä alue.
Lopuksi, meidän mielestämme ihmisten vapaaseen liikkuvuuteen, turvapaikka-, ulkoraja-, oikeustieto- ja huumausaineiden kuljettamiseen liittyvään politiikkaan, kansainvälisiin petoksiin ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvää käytäntöä käsittelevien keskustelujen rinnalla olisi tarpeellista aloittaa keskustelu, joka voisi johtaa yksimielisyysperiaatteen poistoon neuvostossa.
Anttila, Lindqvist, Ryynänen, Virrankoski ja Väyrynen (ELDR), Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm ja Schörling (V), Bonde, Lis Jensen ja Sandbæk (I-EDN), kirjallisesti. (SV) Jaamme täysin Van Lanckerin kritiikin Schengenin sopimusta kohtaan kysymyksessä " Eurooppa-linnoituksesta" , mikä liittyy turvapaikanhakijoiden kohteluun ja SIS: n pääasialliseen käyttöön tietokantana " ei-toivotuista kolmansien maiden kansalaisista" jne. Kritiikkilistastamme Schengeniä kohtaan voidaan tehdä pitkä.
Sen sijaan emme jaa Van Lanckerin johtopäätöksiä Schengenin sopimuksen oikeudellisesta integroinnista EU: n perussopimukseen. Äänestämme siksi tätä mietintöä vastaan.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Schengenin sopimusten tarkoituksena on alunperin ollut Euroopan kansalaisten ja Euroopassa asuvien henkilöiden vapaan liikkuvuuden takaaminen poistamalla sisärajat ja vahvistamalla yhteistyötä poliisi- ja oikeusasioissa unionin ulkorajoilla.
Schengenin yleissopimuksen perusajatus on nyt kuitenkin muuttunut huomattavasti "Euroopan linnoituksen" hyväksi. Sen soveltaminen, valvonta ja hallinta on tähän mennessä ollut sekavaa ja lähinnä turvallisuuteen liittyvää, koska se on kääntynyt pois alkuperäisistä tavoitteistaan. Mikä siis innoittaa Eurooppaa?
Schengenin alue on itsessään luonnoton. Ranska muuten ei edelleenkään ole valmis poistamaan tullitarkastuksiaan Belgian ja Luxemburgin vastaisilta rajoiltaan. Tämä on haitallista imagolle ja kaiken lisäksi täysin tehotonta.
Tilanne on niin vakava, että se voitaisiin purkaa. Varmastikin tutkitaan tarvetta suojella unionia laittomalta maahanmuutolta, mutta onko tästä syystä turvauduttava hallitsemattomaan kaavakekäytäntöön ja moninkertaistettava hallinnolliset rasitteet, jotka loppujen lopuksi uhkaavat ihmisoikeuksia? Minä sanon EI.
Kuten esittelijä toteaa, unionin on löydettävä kunnianhimoisia aikeitaan vastaavat keinot. Laittoman maahanmuuton torjumiseksi tehokkaasti on yhtenäistettävä turvapaikkaoikeutta, ulkorajoja ja rikollisuuden torjuntaa koskevat politiikat.
Jos kolmas pilari olisi todellakin olemassa, voisimme rajoittaa muuttovirtoja tehokkaasti ja torjua yhtä tehokkaasti myös kaikenlaista rikollisuutta.
Voisiko hallitusten välinen konferenssi näin ollen ulottaa keskustelunsa tähän asiaan ja voisivatko hallitukset ottaa suosituksemme ja odotuksemme huomioon!
Voidaan unelmoida, voidaan toivoa... mutta tähän mennessä saadut tiedot neuvottelujen kulusta eivät vaikuta toiveikkailta.

Fayot
Hämmästelen yhä tapaa, jolla Euroopan parlamentti käsittelee Schengenin sopimuksia, ja parlamentin syvää epäluuloisuutta niitä toimia kohtaan, joita on toteutettu yhden kansalaisten perusvapauden eli henkilöiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi.
Hallitusten välisen konferenssin eli Schengenin logiikan mukaan on epäilemättä olennaisen tärkeää, että parlamentin ja oikeudellinen valvonta olisivat todellisia.
Alalla, jolla on kyse perusvapauksista, niin Euroopan kansalaisten kuin kolmansien maiden kansalaistenkin on suojauduttava hallinnon ja poliisien mielivallalta.
Olen siis pohjimmiltani samaa mieltä, kun mietinnössä vaaditaan, että tarkastusten poistamiseen sisärajoilla ei liity uusien hallinnollisten tarkastusten käyttöönottoa, mikä olisi hyökkäys ihmisoikeuksia vastaan.
On kuitenkin todellinen ongelma: kansainvälisen rikollisuuden kasvu, väestössä kasvava turvattomuuden tunne; kansalliset viranomaiset eivät pysty yksin torjumaan rikollisuuden sivuvaikutuksia koko Euroopassa; tarve toimia nyt ja heti Euroopan edun puolesta.
Voimme varmastikin riidellä pitkään kansallisten parlamenttien toimivaltuuksista, COSACin institutionalistamisesta ja HVK: n kolmatta pilaria koskevista ehdotuksista. Kansalaisten kannalta olennaista on toimia suoraan alalla ja saada sisäistä turvallisuutta edistäviä tuloksia.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit äänestivät tänään Van Lanckerin mietintöä vastaan, koska se sisältää monia arveluttavia kohtia verrattuna siihen, mitkä tanskalaisten oikeus- ja sisäpoliittisiin asioihin liittyvälle yhteistyölle asettamat ehdot ovat.
Mietinnössä ilmaistaan huolestuneisuutta siitä, että Schengen-yhteistyön demokraattinen valvonta on puutteellista ja että sekä Euroopan parlamentin että EU: n tuomioistuimen mukanaolo ei ole riittävää. Näkökulma saattaa olla oikeutettu, mutta niin kauan kuin Schengen-yhteistyö on valtioiden välistä, demokraattisesta valvonnasta huolehtivat kansalliset kansanedustuslaitokset.
Mikäli Schengen-yhteistyön rakennetta aiotaan muuttaa, se on tehtävä hallitusten välisen konferenssin puitteissa. Mietinnössä ilmaistaan toive, joka koskee Schengen-sopimuksen integroimista yleiseen yhteisöoikeuteen. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit suhtautuvat tähän epäilevästi, koska me haluamme säilyttää pohjoismaisen passiunionin yhdessä Schengen-yhteistyön kanssa.

Le Gallou
Esittelijä pelkää Euroopan linnoitusta. Hänen mukaansa Schengenin yleissopimus ei saa olla tekosyy ulkoisten rajojen hermeettiselle sulkemiselle. Heti kun tarkastukset lopetetaan sisäisillä rajoilla ja Ranska tuomitaan, epätoivottuja ulkomaalaisia koskevia poliisien kaavakkeita arvostellaan ja turvapaikkapolitiikkaa muutetaan ääriliberalististen eli löyhien periaatteiden mukaan, se tarkoittaa sitä, että Eurooppa määritellään läpikulkupaikaksi ja sitä suositellaan.
Mietinnön tavoitteena on Schengenin säännöstön saattaminen osaksi yhteisön säännöstöä. Mitä se sisältää? Maahanmuuton kasvun sekä huumekaupan ja muun laittoman kaupan lisääntymisen. Meidän vuoksemme nämä sopimukset on purettava eikä niitä ole puolustettava.
Lopuksi, kun turvattomuus ja rikollisuus leviävät kaikkialla Euroopassa, on vahvistettava uudelleen se, että kunkin kansan on voitava hallita omia muuttovirtojaan ja valvottava aluettaan sillä uhalla, että niiden suvereniteetti ja identiteetti katoavat.
Tästä syystä Ranskan Kansallinen rintama ja flaamilainen kansallinen ryhmittymä vastustavat Euroopan muodostumista läpikulkupaikaksi ja van Lanckerin mietintöä, jossa se halutaan toteuttaa.

Palacio Vallelersundi
PPE: n kansanpuolueen espanjalaisen valtuuskunnan ja itseni nimissä haluan paneutua seuraaviin näkökohtiin koskien äänestystä Van Lanckerin mietinnöstä.
Yleisesti ottaen PPE: n suuntautuminen ja sen jäsenten - sekä jäsenvaltioissa hallituksesta vastuussa olevien että erityisesti meidän tämän parlamentin ryhmään kuuluvien - erilaiset julkiset mielenosoitukset ovat osoittaneet erittäin selvästi sen, että puollamme Schengenin sopimuksen toteuttaman vapaan liikkuvuuden kehittymistä. Erityisesti kannatamme sitä, että Schengen on tarpeen sisällyttää sopimukseen Euroopan unionista sekä yhteisön sisämarkkinoiden kehykseen neljännen vapauden eli henkilöiden vapaan liikkuvuuden - jota käsitellään 7 A artiklassa - kehittämiseksi.
On samoin ilmeistä - ja tämän vuoksi painotamme asiaa -, että PPE kokonaisuudessaan ja etenkin nykyinen Espanjan hallitus, johon PPE kuuluu, sekä jäsenet, joiden nimissä minä puhun, olemme aina puolustaneet sitä, että Euroopan unionin kansainvälisiä kolmannen pilarin alaan sisältyviä suuria ongelmia olisi ratkaistava yhteisesti yhteisön toimielimistä käsin; kannatamme erityisesti yhteisen vapauden ja turvallisuuden alueen luomista.
Vastustamme kuitenkin puoluehenkisyyttä ja puolueellisuutta. Siten nämä piirteet sisältävä lopullinen äänestys on mielestämme metodologisesti ja juridisesti virheellinen. Itse asiassa tässä yhteydessä ei pidä keskustella turvapaikkapolitiikasta ja vielä vähemmän esittää pyyntöjä, joilla on näin raskaita seuraamuksia, kuten on tapahtunut. Esimerkkinä voidaan mainita vetoomusten automaattinen peruuttaminen missä tahansa turvapaikkamenettelyssä.
Kannatamme näin ollen vahvasti Schengenin perusperiaatteiden merkitystä, sisärajojen poistamista ja valvonnan korvaamista vahvistamalla Euroopan unionin ulkorajoja. Lopullinen äänestyksemme mietintöä vastaan on siten nähtävä tässä valossa.

Schaffner
Ilmaisen eriävän mielipiteeni joistakin kohdista rouva van Lanckerin mietinnössä niin ranskalaisena Euroopan parlamentin edustajana kuin myös Jacques Donnayn nimissä. Hän on Euroopan parlamentin edustaja ja Nord-Pas-de-Calais´n maakuntaneuvoston puheenjohtaja.
On pysähdyttävä juuri huumeisiin liittyvien ongelmien kohdalla, koska se on valitettavasti vaikea kysymys Nord-Pas-deCalais´n departementille.
Voidaan mainita joitakin lukuja: neljässä vuodessa Nord-Pas-de-Calais´n alueella huostaan otettujen huumeidenkäyttäjien lukumäärä on kaksinkertaistunut. Samalla alueella on myös tarkistettu eniten henkilöllisyyksiä huumekauppaan tai huumeiden kulutukseen liittyen koko maassa.
Tämä johtuu epäilemättä talouden heikkoudesta, varmasti, mutta myös maantieteestä. Läheisyytemme sellaisiin valtioihin nähden, joissa ei harjoiteta samanlaisia alaa koskevia politiikkoja kuin meillä, helpottaa huumekauppaa, joka on laajentunut kaupunkialueidemme ulkopuolelle ja koskee koko aluetta.
Tässä yhteydessä emme voi muuta kuin toivoa, että rajoillamme olisi edes väliaikaisesti jonkinlaisia tarkistuksia. Tästä syystä vastustan rouva van Lanckerin mietinnön niitä kohtia ja viittauksia, jotka koskevat Ranskassa harjoitettua huumeiden valvontaa, erityisesti 5, 31 ja 32 kohtaa muuttamattomina.
Tällainen valvonta rajalla ei tietenkään voi muuta kuin täydentää alueella harjoittamiamme politiikkoja: Nord-Pas-deCalais&#x02BC;ssa on kehitetty lukuisia aloitteita, joiden tehokkuuden kaikki tuntevat.
Muuten puolustan aktiivisesti mitä läheisintä yhteistyötä Alankomaiden ja Belgian kanssa kaikilla näillä aloilla, jotta löydettäisiin keinot vähentää huumeiden aiheuttamia vahinkoja. Meidän on tehokkuuden vuoksi yhdistettävä voimamme näiden ongelmien ehkäisyssä, niin hoidossa kuin tutkimuksessakin. Uskon, että nämä ovat meidän kaikkien yhteisiä huolenaiheitamme.
Ensimmäiset Ranskan ja Alankomaiden väliset huumeidenväärinkäyttöä koskevat tapaamiset on järjestetty tällaisissa tunnelmissa ja ne ovat parhaillaan käynnissä Lillessä ja niihin osallistuvat myös naapurimme Belgiasta.
Wim van Velzenin mietintö (A4-0045/97)
Fayot
Haluaisin erityisesti korostaa kollegani van Velzenin erinomaisen mietinnön kolmea kohtaa.
Aivan ensimmäiseksi kansainvälisen palvelun merkityksestä televiestinnän vapauttamisen perusteella erityisesti tiettyjen erittäin syrjäisten alueiden kannalta, mutta myös tiettyjen väestömme keskellä olevien ryhmien kannalta. Jos tietoyhteiskunta rajoittuu tiettyihin kaupunkikeskuksiin ja tiettyihin sosiaalis-ammatillisiin ryhmiin, tämä johtaa kahtia jakautuneeseen yhteiskuntaan, joka on pohjimmiltaan eriarvoinen ja epäoikeudenmukainen, mitä tulee kaikkien mahdollisuuteen käyttää edistyneintä tietoa.
Toiseksi joukkoviestimien oikeuksien käsittämisen merkitys mahdollistaa keskittymistä rajoittamalla kaikkien mielipiteiden ja sananvapauden monimuotoisuuden turvaamisen ja edistämisen.
Kolmanneksi kuluttajansuojelun merkitys. Nykyisin tietoliikennealan tuotteiden markkinat ovat kaoottiset. Tavallinen kuluttaja, nyt en puhu asiantuntijasta, voi varustautua ainoastaan kuluttamalla paljon rahaa ja joskus jopa turhaan. Onkin siis syytä tarjota eurooppalaisille kuluttajille virkailija, puolueeton toimisto, joka mahdollistaa heidän suojelunsa Japanin ja Yhdysvaltojen valta-asemaa vastaan.
Tästä mietinnöstä - vihreä kirja, komission kertomus sosiaali- ja työllisyysasioista - on päästävä nopeasti konkreettisiin päätöksiin edistääksemme tietoyhteiskuntaa ja saattaaksemme sen samalla kaikkien käyttöön.

Gahrton, Holm ja Schörling
Olemme äänestäneet mietinnön puolesta. Vähemmän hierarkkiset, hajautetut ja verkostosuuntautuneet yritysorganisaatiot ovat hyviä. Sama pätee ehdotuksiin lyhyemmästä työajasta, etätyöstä, pienyrityksiin panostamisesta sekä siitä, että koko väestölle ja kaikille alueille annetaan samat mahdollisuudet osallistua tietoyhteiskunnan kehitykseen. Näiden asioiden pääasiallisia päättäjiä ja toteuttajia olkoot työmarkkinaosapuolet ja yksittäiset jäsenvaltiot. Käsittääksemme ei ole syytä säätää niistä EU: n tasolla.
Samoin olemme unionin yhteistä veropolitiikkaa vastaan.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit äänestivät tänään Van Velzenin laatiman komission elämistä ja työskentelyä tietoyhteiskunnassa koskevaa vihreää kirjaa käsittelevän mietinnön puolesta. Komission vihreää kirjaa arvostellaan runsaasti siitä syystä, että sen tietoyhteiskuntaa koskevassa analyysissa painotetaan ensisijaisesti työtä, työllisyyttä ja talouden kilpailukykyä. Siksi mietinnössä peräänkuulutetaan aiempaa suuremman huomion kiinnittämistä siihen, miten tietoyhteiskuntaa voidaan muokata parhaiten yksittäisen ihmisen eduksi, siten että kaikki pääsevät samalla tavoin osallisiksi tietoyhteiskunnasta. Mietintö avaa laaja-alaisen keskustelun täydennyskoulutuksesta, etätyöstä ja osa-aikatyöstä, joiden merkitys kasvaa tulevaisuudessa.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit suhtautuvat myönteisesti aiempaa laaja-alaisempaan keskusteluun tietoyhteiskunnan yksittäistä ihmistä koskevista seurauksista ja ovat siksi sitä mieltä, että Van Velzen saa aikaan jännittävän keskustelun. Mietintöön sisältyy kuitenkin tiettyjä aspekteja, joiden suhteen tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat epäilevällä kannalla. Tanskalaisten sosiaalidemokraattien mielestä Euroopan tasolla ei ole tarpeen ryhtyä välittömästi työolosuhteita koskeviin lainsäädännöllisiin säätelytoimenpiteisiin tietoyhteiskunnan kehityksen takia.

Lindqvist
Olen äänestänyt mietinnön puolesta. Vähemmän hierarkkiset, hajautetut ja verkostosuuntautuneet yritysorganisaatiot ovat hyviä. Sama pätee ehdotuksiin lyhyemmästä työajasta, etätyöstä, pienyrityksiin panostamisesta sekä siitä, että koko väestölle ja kaikille alueille annetaan samat mahdollisuudet osallistua tietoyhteiskunnan kehitykseen. Näiden asioiden pääasiallisia päättäjiä ja toteuttajia olkoot työmarkkinaosapuolet ja yksittäiset jäsenvaltiot. Käsittääkseni ei ole syytä säätää niistä EU: n tasolla.

Theonas
Otettaessa käyttöön teknologisia uudistuksia, varsinkin jos ne aiheuttavat syviä muutoksia yhteiskunnan rakenteisiin, niitä on sovellettava vain ja ainoastaan ihmisten ja inhimillisten tarpeiden näkökulmasta. Uudistukset eivät saa missään tapauksessa heikentää ihmisarvoa eivätkä tehdä ihmisestä teknologian ja kapitalistisen markkinatalouden villien lakien orjaa.
Käsillämme on Vihreä kirja aiheesta " elämä ja työ tietoyhteiskunnassa" . Kuitenkaan eivät kirjan teksti eikä varsinkaan henki anna etusijaa ihmisarvolle eikä työntekijöiden oikeuksille. Käsillämme on suunnitelma, jonka tarkoitus on tehdä ihmisestä markkinoiden halvin ja mukautuvaisin hammasratas.
Esitetyt ehdotukset ja toimintavaihtoehdot perustuvat käsityksiin kustannuksista ja markkinoiden kilpailukyvystä. Lisäksi ne voimistavat pyrkimyksiä riistää työntekijöiltä heidän saavuttamansa edut ja oikeudet sekä pyrkimyksiä vääristellä itse työn käsitettä ja riistää siltä merkitys.
Työntekijöiden ja kansalaisten valvonnasta tulee tehokkaampaa, kun alasajetaan työturvaa ja työaikaa sekä sosiaalivakuuksia ja terveydenhoitoa säätelevät järjestelmät. Nämä toimenpiteet eivät ole luonnollisia seurauksia teknologian, informatiikan ja viestinnän kehitystahdista ja uusista sovellutuksista, vaan tämän politiikan takana piilevä voima on suuriin ja nopeisiin voittoihin pyrkivä suurpääoma. Vihreä kirja julistaa selvästi ja rehellisen kyynisesti, että " ehdotettu yhteiskuntamalli perustuu yritysten väliseen kilpailuun" ja tämä puolestaan edellyttää " vakaata ja työlleen omistautunutta työväestöä" , joka on valmis palvelemaan yritysten tarvetta sopeutua nopeisiin markkinoiden muutoksiin.
On siis ilmiselvää missä ja miten uutta teknologiaa käytetään: siellä missä suurimmat voitot ovat helpoiten saavutettavissa. Voidaan jo nähdä mitä ihmisten tulevaisuuteen kuuluu tällaisessa yhteiskunnassa: epävarmuutta, turvattomuutta, omien tarpeiden laiminlyöntiä. Enää ei ihmisen elinympäristöä muokkaisi hänen omat tarpeensa, vaan päinvastoin, ihmisten tarpeet alistettaisiin palvelemaan tehokkaimmilla ja halvimmilla tavoilla niitä, jotka hänen elinympäristöään rajaavat.
Tällaisia suunnitelmia etätyöstä ja ihmisen eristämisestä yhteiskunnan piiristä voi verrata lobotomialeikkaukseen. Ihmisestä tehdään halpaa ja helposti muokattavaa voitontavoittelun raaka-ainetta. Nämä suunnitelmat johtavat moninkertaisen nopeuden yhteiskuntaan, yhden kolmasosan yhteiskuntaan ja kansalaisten ja työntekijöiden syyllistämiseen, yhteiskuntaan jossa työttömät, vanhukset ja eläkeläiset heitetään syrjään.

Wibe
Mietinnön kohdassa 23 ehdotetaan " eurooppalaisen viranomaisen" perustamista tietosuojaa varten. En nyt kuitenkaan usko, että Euroopan kansalaiset hyötyvät tästä kestovaatimukseesta perustaa uusia viranomaisia EU: n hallintoon.
Sangen todennäköisesti se tuottaa vain lisää byrokratiaa. Uskoakseni ongelmat ratkaistaan parhaiten kansallisten viranomaisten voimin.

Puhemies
Nyt siirrymme äänestykseen.
(Istunto keskeytettiin klo 13.00 ja se jatkui klo 15.00.)

Teollisuuden kilpailukyky (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa yhteiskeskustelulle Donnellyn, Langenin ja Katiforisin mietinnöistä.

Caudron
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät kollegani, käytän kahden minuutin puheenvuoron teollisuuspolitiikkaa koskevassa keskustelussa. Ensinnäkin haluan sanoa uudelleen, että eurooppalaista vapaaehtoista teollisuuspolitiikkaa tarvitaan välttämättä. Taloudellinen voimamme, itsenäisyytemme, tulevaisuutemme ja erityisesti työllisyyden ja työttömyyden tasomme riippuvat siitä. Tämä on totta laivanrakennusalalla, tämä on totta kemianalalla, tämä on totta myös tekstiilialalla ja tämä on totta lopulta myös autoteollisuudessa.
Autoista puheen ollen haluan ensin onnitella kollegaamme Donnellyä hänen mietintönsä hyvästä laadusta ja komission jäsentä sekä toimeenpanevaa valiokuntaa heidän tiedonantonsa vakavuudesta. Kannatan tietysti sellaisen ryhmän muodostamista, jossa on autoteollisuuden, varustajien, ammattiyhdistysten ja käyttäjien edustajia tutkimuksen ensisijaisten tavoitteiden ja strategioiden määrittämiseksi tulevaisuutta varten. Tutkimuksen alalla on tarpeen pyrkiä vähentämään tietenkin moottorien aiheuttamaa pilaantumista sekä ellei jopa erityisesti polttoaineiden aiheuttamaa pilaantumista. On myös jatkettava ponnisteluja turvallisuuden alalla. Teillämme kuolee ja loukkaantuu aivan liian moni. Kaikki tämä on tärkeää. Mutta, hyvät kollegani, on erityisesti puolustettava Euroopan autoteollisuutta epärehellistä ja epäoikeudenmukaista kilpailua vastaan sekä sosiaalista dumppausta vastaan ja on tehtävä kaikki mahdollinen sen kehittämiseksi. Tätä käsitellään kaikkia eurooppalaisia direktiivejämme ja päätöksiämme koskevassa mietinnössä ja aina tehdään samat kysymykset: mikä edistää työllisyyttä, mikä lisää tuotantoa ja kulutusta sekä mikä edistää markkinaosuuksien kasvua?
Lopuksi vielä yksi asia, jota pahoittelen eniten luettuani tänään keskustelun kohteena olevat asiakirjat, niistä puuttuu inhimillinen ulottuvuus, sosiaalinen ulottuvuus. Tämänaamuinen Renault´a koskeva keskustelu muistutti meitä siitä ja siirtojen skandaalimaisuus on vielä vaikeampi varsinkin Euroopan rakennusteollisuudelle. Ilman poliittista ja sosiaalista Eurooppaa kaikki muu on vain krokotiilin kyyneleitä, niin kuin ranskaksi sanotaan.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, herra komissaari, arvoisat kollegat, kristillisdemokraatit tukevat periaatteessa linjoja, joita komissio on esittänyt tiedonannossaan Euroopan merenkulun tulevaisuudesta. Myös parlamentti on sitä mieltä, että Euroopan unionissa yhtenä maailman suurimmista kauppamahdeista pitäisi olla kestävästi myös merenkulkualan teollisuutta. Kuitenkin, suuntaviivat, herra komissaari on hieman epämääräinen eikä vielä sovellu pysäyttämään laivanrakennuksen taantumista ja eurooppalaisten varustamojen laivojen siirtymistä muiden maiden lipun alle.
Me molemmat tiedämme myös, että merenkulkualan foorumin kokouksissa, joista olette tehneet aloitteita monta vuotta sitten, ei ole viime vuosina saatu enää suuria uusia ajatuksia. On joukko yksittäisiä hankkeita, mutta suuria ideoita meidän ei kai enää tarvitse merenkulkualan foorumilta odottaa. Me uskomme kuitenkin, ja siis koko parlamentti uskoo, että on käynnistettävä uudelleen intensiiviset keskustelut yhteisön elimien ja asianosaisten talouden alojen välillä, olivat ne sitten varustamoja, telakoita, toimittajayrityksiä, satamayrityksiä jne., koska vain asianosaisten talouden alojen oma toiminta voi todella kehittää mahdollisuuden saavuttaa Euroopan yhteisölle tulevaisuuden merenkulkualalla.
Sallikaa minun vielä puhua parista, kolmesta asiasta selkeästi ja avoimesti: Laivanrakennukselle ei tule missään tapauksessa suurempia tukia. Siellä toivotaan vielä vain, että OECD-sopimus menee läpi myös USA: ssa ja että yleiset laivanrakennuksen tuet jäisivät siten pois. Telakoiden on yksinkertaisesti säilytettävä tai saavutettava omin toimenpitein tuottavuutensa ja kilpailukykynsä. Ja jos minä maassa, jonka tunnen hyvin, katselen ympärilleni, voin todeta, että juuri keskisuuret telakat pystyvät vallan hyvin olemaan omin voimin kilpailukykyisiä. Ainoa mahdollisuus auttaa telakoita, joita meillä yhteisössä on, on esimerkiksi vetää tiukemmilla tarkastuksilla sub-standard ships pois liikenteestä ja siten epäsuorasti lisätä uusien laivojen tarvetta. Laivojen osalta, herra komissaari, komissio antoi valitettavasti raueta parlamentin vaatimuksen EUROS-rekisteristä.
Komission nykyinen politiikka sallia jäsenvaltioille erilaisia tukijärjestelmiä, meidän on torjuttava, herra Bangemann, koska se johtaa kilpailun vääristymiseen yhteisön sisällä ja jopa muodostaa vaaran, että varustamot muuttavat maasta toiseen Euroopan unionin sisällä, jos esimerkiksi Hollannissa verotusjärjestelmä on houkuttelevampi kuin jossakin toisessa suuressa jäsenmaassa. Ei toki voi olla niin, että sisämarkkinoilla varustamot vaihtaisivat maata edullisempien verojärjestelmien takia!
Puite-ehtojen, joiden on oltava yhtenäisiä, lisäksi komission on myös harjoitettava päättäväistä merenkulkupolitiikkaa. Ei voi olla niin, että PO IV estää tai haittaa väärin ymmärretyllä kilpailupolitiikalla varustamoiden liittymiä, jotka ovat ehdottoman välttämättömiä, jotta Euroopan varustamot voivat pärjätä. Sikäli komission teollisuuspolitiikan pitää sisältää myös kilpailupolitiikkaa oikeassa mielessä.

Malerba
Arvoisa rouva puheenjohtaja, arvoisa komissaari, merellisen ja Genovan historiallisen alueen edustajana haluaisin tuoda esille joitakin merialueiden ihmisten ongelmia, koska nämä ihmiset tuntevat ammattinsa uhatuksi alueellaan tapahtuvien muutoksien vuoksi. Tarkoitan erityisesti merenkulkuoppilaitoksista valmistuvien viransaantivaikeuksia sekä merikouluihin kirjoittautuneiden määrän vähenemistä.
Uskon, että unionin ulkopuolisella rintamalla tarvitsemme oikeanlaista kilpailupolitiikkaa, joka ei perustuisi niinkään valtion avustuksiin vaan tasapainoon tehokkuuden ja attaseojen oikeuksien valvonnan välillä. Tämän takia seuraamme tarkasti OECD: n sopimusten kehitystä.
Sisärintamalla ja taloudellisen yritteliäisyyden alalla haluaisin korostaa joitakin esittelijöidemme suosituksia: jäsenvaltioiden merenkulkupolitiikkaan panostaminen, sijoitukset satamien infrastruktuureihin, turvallisiin opastusjärjestelmiin Euroopan rajat ylittävillä reiteillä ja merialueiden ihmisten koulutukseen panostaminen.
Mielestäni unionin täytyy edistää tutkimusohjelmien ja teknologian välityksellä yhteistyötä tutkimuskeskusten, yliopistojen ja teollisuuden kesken edistääkseen uudistuksia teollisuuden alalla, joka arkkitehtuuriltaan, materiaaliltaan, opastus- ja tiedotussysteemiltään muistuttaa yhä enemmän ilmailualaa.
Unionin pitää edistää jäsenvaltioiden yhteistoiminnalla ja verotoimenpiteillä tuettua kuljetuspolitiikkaa toimien tukena kokeilussa ja kuljetussysteemin luomisessa.
Ehdotan, että rannikkoalueet liitetään rakennerahaston piiriin kohteena, jota meriliikenteen alalla tapahtuvat muutokset erityisesti koskevat. Lopuksi, ottaen huomioon muutokset kansainvälisessä tavarankuljetuksessa, jotka johtuvat Suezin reitin rakenteesta, pyydän neuvostoa harkitsemaan tarpeellista tämän alueen mukaista tarkastelua yhdessä merenkulkuhenkilöstön kanssa, sekä sen strategista merkitystä unionille että Välimeren kolmansien maiden kanssa solmittavia uusia yhteistyösuhteita.

Cox
Kiitos, arvoisa rouva puhemies. Haluan tehdä huomautukseni tänään käydyn laajemman Renault'ta koskevan keskustelun ja nyt käytävän teollisuuspolitiikkaa koskevan keskustelun kontekstissa ja lähinnä esittää yhden perusajatuksen. Euroopan rooli on pyrkiä varmistamaan, että eurooppalainen teollisuus saavuttaa suuremman osuuden sekä eurooppalaisilla että maailmanlaajuisilla markkinoilla, ja valitsemiemme strategioiden tulisi auttaa, ei heikentää, eurooppalaista teollisuutta.
Työttömyys on epäilemättä ensi vuosikymmenen suurin haaste, ja suoraan sanottuna Eurooppa on huono luomaan uusia työpaikkoja. Ongelmat koskevat veronalaista tuloa - ero sen välillä, mitä ihmisille jää käteen ja mitä heille maksetaan, on ongelma; työmarkkinoiden jäykkyys on ongelma. Emme voi väistää näitä ongelmia, jos haluamme luoda uusia työpaikkoja.
Donnellyn mietinnössä ja komission aikaisemmassa kertomuksessa minua ilahduttaa se, että tällainen strategia vie eteenpäin. Se määrittää ympäristöstandardit, se asettaa tutkimuksen ja kehitystyön tavoitteet, se auttaa lisäämään jotakin eurooppalaisen teollisuuden kohtaamaan maailmaanlaajuiseen haasteeseen. Tässä olemme parhaimmillamme, ja toivon meidän jatkavan tällaista politiikkaa, vaikkakaan ei keskusjohtoisempaa taloudellista johtoa kohti.

Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minä voin tässä koko käymiemme keskustelujen sekamelskassa viitata lähiaikoina vain kemianteollisuuden esitykseen. Ensin haluaisin sanoa, että en voi aivan ymmärtää aiemmin puhuneen sosialistisen kollegan puhetta kääreestä. Tietenkin me vihreät äänestimme yleisesti ottaen Langenin mietintöä vastaan, mutta että se ei muuta siinä yhtään mitään, ei ole totta, herra Langen, ja haluan tuoda sen tässä vielä selväksi.
Kun me sanomme olevamme sitä mieltä, että talouspoliittiset välineet ovat kulujen puolesta tehokkaita välineitä suhtautua ympäristöongelmiin, on se varmasti askel oikeaan suuntaan, mutta ei luonnollisesti vielä sitä, mitä me haluamme saavuttaa 20. vuosituhannen lähtökuopissa ja ongelmissa, joita erityisesti kemianlaitokset, kemian kuljetukset ja tuotteet tuovat mukanaan. Tämä tarkoittaa, että pieni askel oikeaan suuntaan on otettu, mutta se ei vielä pitkään tarkoita, että me sekä komissio voisimme vielä levähtää.
Haluaisin lopuksi sanoa, ja tämän tietysti erityisesti herra Bangemannille, josta en usko, että hän toteuttaa tai pystyy toteuttamaan tämän vielä virkakautenaan, mutta ehkä hänen seuraajansa sitten. Tämä kuuluu näin: Se joka haluaa tehdä huomisen politiikkaa, ei saa kannattaa enää vain tehokkuuden aikaansaamista, vaan hänen on otettava huomioon, että ympäristön asiaankuuluvuudella on aina suuri ja erityinen rooli.

García Arias
Arvoisa puhemies, haluan luonnollisesti kiittää esittelijöitä, Bangemannia ja Euroopan komissiota. Meille on itse asiassa esitelty eurooppalaisen teollisuuspolitiikan osia sen teollisuuden alojen näkökulmasta, ja tämä rauhoittaa meistä useimpia. Haluaisin kuitenkin pohtia hieman teollisuuspolitiikkaa ja työntekijöiden kuulemista alkaen tämän aamun keskustelusta, johon osallistuin. Olen tutkinut sen jälkeen mietintöjä ja sitä, mitä niissä todetaan työntekijöiden kuulemisesta: " tosiasiat ovat karvaita" . Olemme keskustelleet kuulemisesta yrityksessä, eurooppalaisissa yrityksissä, mutta emme ole pohtineet sitä, mitä Euroopan komissio voisi tehdä teollisuuspolitiikassaan työntekijöiden kuulemiseksi. On totta, että autoalaa käsittelevässä mietinnössä kyseessä on korkean tason kuulemisryhmä, ja mitä merialaan tulee, kyseessä ovat erityistyöryhmät ja merenkulun foorumi. Kysymykseni keskittyy kuitenkin työntekijöitä koskevaan aiheeseen, joka mainitaan jo EHTY: n perustamissopimuksessa. Tämä perustamissopimus oli hyvänä mallina eurooppalaiselle teollisuudelle vuosina, jolloin sopimuksessa tarkasteltavana olevat kaksi alaa kehittyivät. On myös totta, että siinä käsitellään kahta eri perusnäkökohtaa: rekonversiopolitiikkaa ja teknologisten innovaatioiden ja sosiaalisten toimenpiteiden politiikkaa (näyttää siltä, että tulevaisuudessa sosiaaliset toimenpiteet käsittävät ainoastaan työntekijöiden koulutuksen). Mutta tämä sopimus sisältää yhden hyvin tärkeän aineksen, työntekijöiden ja työnantajien kuulemiskomitean. Komissiolle tämä malli ei ole enää hyväksyttävä. Ottaen huomioon, että yhteisön teollisuuspolitiikoiden seurauksena yritykset rekonvertoituvat ja muuttuvat jatkuvasti, miten kykenemme sisällyttämään tähän alakohtaiseen kuulemiseen eurooppalaiset ammattiyhdistysjärjestöt?

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, oli kyse autoteollisuudesta, kemianteollisuudesta tai merenkulkualan teollisuudesta, maailmanlaajuinen kilpailu uhkaa Eurooppaa. Jotkut kuvittelevat voivansa voittaa tämän uhan suojautumalla kansallisten suojamuurien taakse, mikä on täysin epärealistista ja utopistista, tai Eurooppalaisten suojamuurien taakse, jos se onnistuu poliittisesti, mitä epäilen suuresti asioiden ollessa niin kuin ne nyt ovat. Taloudellisesti tällainen suojelu ei tarjoa minkäänlaisia näkymiä, ottaen huomioon Euroopan talouden sulautumisen maailmamarkkinoihin.
Sekä Langenin kertomuksen että Donnellyn ansiona on se, että ne osoittavat oikean suunnan, joka on kyseiseen uhkaan mukautuminen toisin sanoen se, että jatketaan tutkimustoimintaa tuotteen parantamiseksi, sijoitustoimintaa tuottavuuden parantamiseksi ja rationalisointitoimintaa kansainvälisen kilpailukyvyn parantamiseksi edelleen.
Mitä tulee Donnellyn mietintöön, olen käytännössä samaa mieltä kaikista hänen ehdotuksistaan. Haluan tehdä vain yhden huomautuksen, se on arvostelu aiheesta, jonka hän ohittaa sitä mainitsematta. Kaikki mitä siinä sanotaan on hyvää. Sen osalta mitä siinä ei sanota vaikuttaa hiukan siltä kuin lakaistaisiin pölyt maton alle. Ei sanaakaan työvoimakustannusten aiheuttamasta ongelmasta. Ei sanaakaan työn jäykkyydestä. Ei sanaakaan siitä, mistä herra Cox meitä hyödyllisesti muistutti. Se on kuitenkin perustavaa laatua oleva ongelma, sitä ei voida välttää jättämällä se huomiotta ja painottamalla kaikkea muuta. Tiedän, että aihe ei ole suosittu. Tiedän, että teidän puolueessanne sen käsittelemisestä ei pidetä, mutta päänsä pensaaseen panemisen politiikka ei ole koskaan pelastanut ketään. Olenkin sitä mieltä, että on rohkeasti katsottava asioita suoraan. Tiedän hyvin, että on kyse toimenpiteistä, joita ei ole helppo toteuttaa varsinkaan nyt.
Mitä tulee Langenin mietintöön, uskon, että suurin osa siitä, mistä on äänestetty, on hyvää ja menee oikeaan suuntaan. Hämmästyin kovin tänä aamulla kuunnellessani rouva Roth-Behrendtin puhuvan ja kuullessani, että hänen mukaansa ympäristövaliokunta oli ollut täysin eri mieltä. Tämä ei käynyt ilmi tekstejä luettaessa. Joko rouva Roth-Behrendt puhui omasta puolestaan tai on uskottava, että ympäristövaliokunta ei aivan seuraa häntä. En tiedä, mitä on tapahtunut, mutta en huomannut suurta eroa meille annettujen tekstien välillä. Niissä on tietysti erilaisia painotuksia, mutta se on loogista ja tavallista.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin sanoa tämän: meidän on oltava loogisia. Toistan, että kaikki, mitä ehdotamme tänään kyseisissä kolmessa mietinnössä menee oikeaan suuntaan. Mutta on myös tiedettävä, että jos tämä on se mitä haluamme, emme voi huomenna hyväksyä täysin päinvastaista lainsäädäntöä. Tämä parlamentti on kuuluisa siitä, että se jättää hyväksymänsä lainsäädännön seuraukset huomiotta. Emme ole mielestämme riittävän kilpailukykyisiä, miellä on liian suuria kustannuksia, meillä on liikaa byrokratiaa jne. Mutta ei kulu viikkoakaan, ettemme äänestäisi täällä parlamentissa enemmän tai vähemmän innokkaasti, mikä riippuu paikasta täällä puoliympyrässä, lainsäädännöstä, joka aiheuttaa tutkimukselle uusia kustannuksia tai vaikeuttaa tutkimukseen sijoittamista suuresti. Näin ollen meidän olisi opittava hallitseman taipumuksemme säätää enemmän lakeja kuin mikä on järkevää. Ympäristöalalla ja sosiaalinen suojelun alalla saavutettavat tavoitteet ovat perusteltuja. Meidän on huolehdittava siitä, mutta meidän on myös otettava kaikki tavoitteet huomioon, eikä niitä kaikkia voida sovittaa yhteen samaan tapaan.

Crowley
Arvoisa rouva puhemies, muiden puhujien tavoin minäkin haluan onnitella esittelijää ja komissiota tämän keskustelun aloittamisesta tällä hetkellä, koska olemme Euroopan talouselämän kehityksen kannalta ratkaisevassa vaiheessa. Erityisesti voin Hermanin tavoin antaa täyden tukeni Donnellyn mietinnössä esitetyille ajatuksille. Ne ovat innovatiivisia ja kaukonäköisiä ja soveltuvat vastaukseksi muuttuville olosuhteille, joissa elämme.
Langenin kemianteollisuutta koskeva mietintö on oman Munsterin vaalipiirini ja koko Irlannin kannalta erityisen tärkeä, koska Irlannissa tämä sektori työllistää tällä hetkellä 18 500 ihmistä. Alan tuotteiden viennin vuosittainen arvo on yli viisi miljardia puntaa, ja Irlannin taloudelle se tuottaa yli 200 miljoonaa puntaa. Teknologian kehityksen sekä uusien tutkimustekniikoiden ansiosta tämän alan työntekijät ovat yleensä erittäin päteviä. Yli 40 prosentilla tämän alan työntekijöistä on korkeakoulutason loppututkinto.
Kun yhdelle koulutusvaatimusten ja elinikäisen oppimisen mahdollisuuksien lisäämisen aspektille annetaan näin paljon arvoa, on tärkeätä, että tarjoamme työllistämiselle tällä alalla kunnollisen sääntelykehyksen. Olen täysin yhtä mieltä Hermanin kanssa. Meidän on oltava loogisia. Meidän täytyy valita joustava lähestymistapa, jotta varmistamme Euroopan kilpailykyvyn säilymisen maailmanlaajuisilla ja globaaleilla markkinoilla, joilla nykyään elämme. Pyydän parlamenttia varmistamaan, ettemme aseta esteitä tälle teollisuudelle, joka on talouden ja työllisyyden kannalta tärkeä ala.

Riis-Jørgensen
Rouva puhemies, vapaa kilpailu ja vapaat markkinavoimat ovat välttämättömiä eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyvyn turvaamisen kannalta. Siksi liberaaliryhmä haluaa turvata vapaan kilpailun Euroopan autoteollisuudessa ja siten myös taloudelliset edut meille kuluttajille. Siksi olemme tehneet kaksi tarkistusta, nrot 6 ja 7, jotka liittyvät blokkien vapauttamista myynti- ja palvelusopimusten yhteydessä koskevan asetuksen 1475/95 tiukentamiseen. Tämä asetushan on komission hyväksymä vapautus Rooman sopimuksen vapaata kilpailua koskevista vaatimuksista. Toivon hartaasti, että puheenjohtaja Donnelly ja tässä salissa istuvat kollegani voivat tukea näitä kahta tarkistusta. Toivon myös, että komission jäsen Bangemann noudattaa tarkistuksen nro 7 pyyntöä, jossa halutaan komission saavan autotehtailijat ja autojen maahantuojat lopettamaan blokkien vapauttamista koskevan sopimuksen systemaattisen rikkomisen. Toivon lisäksi, että komissio seuraa päätöslauselmaehdotuksen 1 d kohtaa ja perustaa autoteollisuutta käsittelevän korkean tason paneelin, johon osallistuvat kaikki osapuolet, heidän joukossaan myös riippumattomat automyyjät ja tietenkin kuluttajat. Haluan samalla ehdottaa, että tämän korkean tason paneelin ensimmäisiin tehtäviin kuuluisi erittäin tärkeää aihetta, autoteollisuudessa tulevaisuudessa tapahtuvia muutoksia käsittelevän konferenssin järjestäminen.

Miller
Arvoisa rouva puhemies, haluan muiden puhujien tavoin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää mietinnön esittelijöitä ja erityisesti Katiforista yksityiskohtaisesta Euroopan meriteollisuuden ongelmien analyysista, kokonaisvaltaisesta lähestymistavasta ongelmien ratkaisuun sekä johtopäätöksistä.
Euroopan suhtautumisessa meriteollisuuteen on kuitenkin räikeä epäjohdonmukaisuus. Joka vuosi tämä parlamentti hyväksyy KONVER-ohjelmalle myönnetyt miljoonat ecut, joilla pyritään auttamaan pieniä yrityksiä monipuolistamaan tuotantoaan siirtymällä puolustusteollisuudesta siviilituotantoon. Samalla rankaisemme suurempia, yli 230 työntekijän yrityksiä puolustusteollisuuden alalla niiden pyrkiessä monipuolistamaan tuotantoaan. Tällaisia yrityksiä ovat laivaston tarpeisiin keskittyneet telakat. Koska sotalaivojen tilausten määrä on kääntynyt laskuun, telakoiden on etsittävä töitä muualta. Jos nämä telakat kilpailevat Euroopan unionissa siviilisopimuksista, ne joutuvat heti epäedullisempaan asemaan, koska ne eivät saa samoja tukia kuin siviilitelakat.
Kuinka me voimme toisaalta rohkaista tuotannon monipuolistamista ja toisaalta rangaista yrityksiä, jotka pyrkivät siihen? Jos todella uskomme monipuolistamiseen ja puolustusvälineisiin keskittyneen tuotannon muuttamiseen siviilituotannon tarpeisiin, meidän on käytävä käsiksi tähän ongelmaan. Siksi pyydän ja vaadin tätä parlamenttia tukemaan tarkistusta 4.

Peijs
Arvoisa puhemies, tänään meillä on teollisuuspolitiikkaa käsittelevä päivä. Ihmisten ja eläinten kloonaus, Renault'n autoteollisuus, meriteollisuus ja nyt kemian teollisuus. Haluan kiittää esittelijöitä, jotka edustivat meitä kaikissa neuvotteluissa, sekä myös komission jäsentä, joka ottaa teollisuuspolitiikan tosissaan. Se on mielestäni tärkeää Euroopalle. Meidän kemian teollisuutemme on kehittyneempää Yhdysvaltoihin ja Japaniin verrattuna ja haluamme asian olevan niin. Tällainen ala voi olla esimerkkinä muille aloille ja tämän aiheen merkitys teollisuuspolitiikalle on siinä, että lopultakin sanotaan selvästi, mitä kenenkin on tehtävä kilpailuaseman vahvistamiseksi, jolloin on selvää, että suurin vastuu on kemian teollisuudella itsellään. Komission ja jäsenvaltioiden tulee huolehtia reunaehdoista, kuten selkeästä ympäristölainsäädännöstä ja itsesäätelyn puitteista, joka voi antaa tärkeän panoksen teollisuuden muuttumiselle nopeammaksi, puhtaaksi ja turvallisemmaksi. Siksi en ole samaa mieltä kollegani Heinischin kanssa, joka sanoo, että kemian teollisuutta koskevia säädöksiä voidaan poistaa. Kannatan selkeää, yksinkertaista lainsäädäntöä, mutta tämä teollisuus on niin haavoittuvaa, etten usko, että meillä on varaa ryhtyä purkamaan säädöksiä.
Yksi alue kemian teollisuuden sisällä voisi kyllä saada ylimääräistä huomiota. Tarkoitan pientä ja keskisuurta teollisuutta. Miltei kaikki lainsäädäntö on tarkoitettu suuria yrityksiä varten. Pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on liian vähän henkilökuntaa, jotta ne voisivat täyttää kaikki lainsäädännön vaatimukset. Yksi esimerkki. Euroopan unionissa yrityksen on ilmoitettava tuotteidensa valmistusaineet etiketissä. Kemian teollisuuden tulee ilmoittaa valmistusaineiden lisäksi niiden suhteet. Arvoisa puhemies, kuvitelkaa, että kun pikku yritys on vuosien tutkimuksen jälkeen kehittänyt uuden tuotteen, sen pitää antaa resepti kilpailijalle. Herra Bangemann, näytätte siltä, että pidätte hyvästä ruuasta; kysykää joskus tähtiravintolan pääkokilta, suostuisiko hän tällaiseen. Enpä usko. Mielestäni on itsestään selvää, että komissio huolehtii selkeästä ympäristölainsäädännöstä ja hiilidioksidipäästöjen vähentämisestä. Mutta Länsi-Euroopan ympäristöparannukset voisivat mieluummin koitua Itä-Euroopan hyväksi, sillä siellä vaikutus on paljon suurempi.

Paasilinna
Arvoisa rouva puheenjohtaja, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää Alan Donnellya hyvästä ja asiantuntevasta mietinnöstä.
Renault-autotehdas on ilmoittanut sulkevansa täysin toimivan autotehtaan Belgian Vilvoordessa ja irtisanovansa myös Ranskassa. Samaan aikaan se julkeaa anoa EU-tukea Espanjassa. Jos Renault-autokonserni toteuttaa kauhuskenaarionsa EU-säädöksiä rikkoen, on kyseessä aikamoinen farssi. Onko tämä osoitus siitä, millä keinoin teollisuus pyrkii eurokuntoon? Ei ihme, että eurosta saattaa tulla työttömien keskuudessa haukkumasana. Joustoa vaativien tulisi muistaa, että työtön on joustanut jo sataprosenttisesti omalta kohdaltaan.
Yksin talouden kasvu ei poista työttömyyttä, on siis lopultakin puututtava rakenteisiin. Painopiste on suunnattava ihmistyön verotuksesta lisäarvon verotukseen. Tämä suosisi työllistävää palvelusektoria ja sallisi samalla tietointensiivisen sektorin kasvun. Koneet tehkööt ikävät työt ja ihminen palvelkoon toista ihmistä. Odotan komissiolta aloitteita tällä sektorilla.
Lähes kaikissa unionin jäsenmaissa runnotaan taloutta EMU-kriteereiden mukaiseksi. Pulma on siinä, että lähestymiskriteerien aikataulu on hyvin nopea ja niiden tulkinta liian tiukka. Kaikki tapahtuu nyt ennätystyöttömyyden ja ankarien sosiaalisten olosuhteiden puitteissa. Vakavin puute on tietysti se, että työttömyys ei ole kriteerien joukossa. Siksi ehdotankin, että kovien EMU-kriteerien joukkoon sovitetaan kaksi vakautta: taloudellinen vakaus ja sosiaalinen vakaus. Koska rahavakaus ei näytä luovan sosiaalista vakautta eikä merkittävästi parantavan työllisyyttä, on parlamentin sitouduttava EMU-kriteereissä erityisesti sosiaalisen vakauden kannalle, jotta säästymme tulevilta Vilvoordeilta.

Sarlis
Arvoisa puhemies, yhdyn herra Katiforisin mietinnössä esittämiin näkökohtiin ja kannatan siinä esitettyä päätöslauselmaesitystä.
On selvä, että telakkateollisuuden ja yleensä meriteollisuuden tulevaisuus kulkee rinnakkain meriliikenteen tulevaisuuden kanssa. Telakkateollisuus on supistunut 82, 5 %: lla vuosien 1985 ja 1994 välisenä aikana, ja vastaavasti eurooppalainen meriliikenne samana ajanjaksona on supistunut 40-50 %. Kyseessä ovat rinnakkaiset elinkeinot, ja tähän olisi pitänyt kiinnittää huomiota.
Mitä tulee telakkateollisuuteen, yhteisö on jo aikaa sitten hyväksynyt säädökset tukiaisten lakkauttamisesta. Se ei kuitenkaan samaan aikaan tarjonnut vaihtoehtoisia ratkaisuja, joiden avulla Euroopan telakkateollisuutta olisi voitu lähteä kehittämään yksityisen pääoman turvin. Tänä ajanjaksona yhteisö ei tehnyt mitään Euroopan merenkulun hyväksi. Kaikki tehdyt esitykset, jotka pääsääntöisesti ovat tulleet Euroopan parlamentin taholta, kuten mietintö EUROSlaivarekisteristä, ovat jääneet tyhjiksi puheiksi.
Näin ollen, -sanon tämän, koska komission jäsen Bangeman on nyt läsnä- telakkateollisuus ei ole saanut unionin puolelta minkäänlaista huomiota. Poikkeuksena ovat aloitteet, jotka liittyvät lähellä telakkateollisuutta oleviin tuotantoaloihin, kuten tavarantoimituksiin, elektroniikkaan, jne. Ja samalla kun EU keskittyi tukiaisjärjestelmien alasajoon ja itseasiassa tuhosi telakkateollisuuden, se edesauttoi kolmannen maailman teollisuutta. Tämä tulisi kaikkien tietää.

Sindal
Rouva puhemies, haluaisin mielelläni korostaa kahta asiaa. Toinen on Euroopassa juuri nyt vallitseva tilanne, jossa valtiontuet nousevat jatkuvasti ja jossa esiintyy yhä useampia kilpailun vääristymisen muotoja. Me puhumme liberalisoimisesta. Parlamentti on tiiviisti mukana tässä prosessissa. Koko ajan on kuitenkin maita, jotka ovat käynnissä olevassa prosessissa pahasti jäljessä. On uskomattoman vaikeaa saada Euroopan kansalaisia uskomaan siihen, mitä me täällä teemme, kun näemme yritysten muuttavan maasta pois unionin tuella. On vaikeaa saada Euroopan kansalaisia uskomaan meidän hankkeeseemme, kun näemme valtiontukia annettavan eri yrityksille komission ulkopuolella, jotta ne voitaisiin hyväksyä jälkeenpäin. Kollegani Miller on nyt ehdottanut, että meidän tulee tukea siirtymistä sotalaivojen rakentamisesta tavallisten kauppalaivojen rakentamiseen. Telakoiden uudelleenrakentamista tulee tukea. Meillä on Euroopassa telakkakapasiteetti, joka on erittäin suuri. Tämä on esimerkki siitä, kuinka alueelliset intressit törmäävät yhteen. Ymmärrän Millerin ehdotusta hyvin. Jos kuitenkin puhuisin eurooppalaisen telakkateollisuuden puolesta - sitä en tee, mutta jos niin tekisin -, meille tulisi ongelmia liian suuren kapasiteetin takia. On ollut puhetta konferenssien järjestämisestä. Niitä on riittänyt. Meillä on kuitenkin ongelma suhteessamme Euroopan kansalaisiin. Me joudumme jatkuvasti tilanteisiin, jotka ovat sen politiikan vastaisia, jota haluamme tosiasiassa noudattaa. Tämän vuoksi vetoan komission jäseneen, jotta neuvosto saataisiin puhumaan näistä tilanteista. Ei siinä vielä kaikki, että yritys voi saada tukea muuttamiseen Tanskasta Irlantiin, sillä meillä on lisäksi kilpailua verojen alueella. Yritys ei maksa Irlantiin muutettuaan paljonkaan veroa kymmenen ensimmäisen vuoden aikana. Toisin on kuitenkin muualla Euroopassa. Ei siis ole kysymys pelkästään kilpailupolitiikasta, vaan myös veropolitiikasta ja valtion tukiaisista.

McIntosh
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin puhua Euroopan merenkulun tulevaisuutta käsittelevästä komission tiedonannosta. Arvoisa rouva puhemies, uskon että olette samaa mieltä siitä, että koska " kaikki kiltit tytöt rakastavat merimiehiä" , on tärkeätä vaalia ja tukea meriteollisuuttamme ja erityisesti merimiehiä ja heidän koulutustaan, missä asiassa Britannian hallitus on mielestäni antanut myönteisen esimerkin.
Haluaisin esittää tänään haasteen komissaari Bangemannille ja hänen virkaveljilleen. Meidän on taattava yhtäläiset mahdollisuudet kaikkialla Euroopan unionin alueella. Kehotan komissiota varmistamaan, että mahdollisimman suuri osa satamille ja lauttaliikennettä harjoittaville yhtiöille maksettavista valtion tuista lakkautetaan vähitellen. Tällä hetkellä valtion tukien hakemiseen ei liity minkäänlaista avoimuutta. Toivon komissaarin olevan kanssani samaa mieltä siitä, että hänen täytyy puuttua asiaan ja että ei voi olla oikein, että esimerkiksi Stena/Sealink irtisanoo brittiläisiä merimiehiä, koska kuten Jarzembowski mainitsi aikaisemmin, Alankomaiden hallitus haluaa suojella oman maansa merimiehiä myöntämällä verohelpotuksia. Tämän täytyy olla väärin.
Pyydän komissaaria ja parlamenttia tutustumaan Bellerén lausuntoon ja erityisesti 8 ja 9 kohtaan, joissa vaaditaan vapaata ja rehellistä kilpailua eri kuljetusmuotojen välille siten, että ne kattavat itse kaikki kustannuksensa, myös sisäiset kustannukset, ja joissa vaadimme, että yhteisön satamien ja meriliikennettä harjoittavien yhtiöiden välistä vapaata ja rehellistä kilpailua edistetään.
Vaikka komissio ei tekisi mitään muuta tämänpäiväisen keskustelun jälkeen, toivon sen pyrkivän tasaamaan tilannetta ja pyrkivän poistamaan törkeimmät valtion tuet, kuten esimerkiksi Alankomaissa harjoitetun tukimuodon, joka on mielestäni täysin vilpillinen. Tuen Bellerén lausuntoa ja myös Katiforisin mietintöä.

Porto
Arvoisa puhemies, komissiota ja mietinnön esittelijää Katiforista täytyy onnitella päätöslauselmaesityksistä, jotka kiinnittävät huomiota mahdollisuuksiin ja keinoihin, jotka voinevat auttaa käyttämään paremmin hyväksi merenkulkualaa (rajaan asiani tähän näkökulmaan).
Suhteessa 90 prosenttia Euroopan viennistä ja 30 prosenttia sen sisäisestä kaupasta kuljetetaan meritse. Meriliikenne on kaikkein halvin liikennemuoto. Se myös ruuhkauttaa vähiten liikennettä ja saastuttaa vähiten. On tärkeätä, että nämä tekijät otetaan aina vain enemmän huomioon.
Meriliikenteen kasvaessa on kuitenkin välttämätöntä ottaa entistä paremmin huomioon sen niveltäminen muihin liikennemuotoihin, erityisesti rautatie- ja maantieliikenteeseen. Vain näin pystymme hyödyntämään parhaiten meriliikenteen ja Euroopan alueella liikenteen kattavuuden koko Euroopassa, mukaan lukien myös sisämaan alueet ja valtiot, joiden sijainti on epäedullinen.
Tämän ajattelutavan mukaan meidän täytyy pitää tärkeänä keskikokoisten ja pienten satamien kehittämistä, sellaisten, jotka pystyvät ottamaan vastaan laivoja, joita on suhteessa 60 prosenttia Euroopan unionin laivaliikenteestä. Sen lisäksi, että näin isoissa satamissa vältyttäisiin liikenneruuhkilta, tämä edistäisi huomattavasti koko alueen liikenneverkoston laajentamista, kaikkien voimavarojen entistä tehokkaampaa hyväksikäyttöä ja kansalaisten yleistä hyvinvointia.
Mielestäni siis nämä kohdat pitäisi vielä ottaa huomioon.

Bowe
Arvoisa puhemies, yhtenä sosialistiryhmän viimeisistä puhujista tänään haluaisin selventää muutamia kohtia, jotka nousivat esiin Langenin mietinnöstä keskusteltaessa. Sosialistiryhmä pitää mietintöä myönteisenä. Kemian teollisuutta viime vuosina kohdanneet ongelmat on ymmärretty siinä selvästi. Maailmanlaajuisen kilpailun kehittyminen muuttaa tätä teollisuudenhaaraa jatkuvasti. Tämä tarkoittaa sitä, että me tukisimme useimpia mietinnössä esitettyjä toimenpiteitä, joilla teollisuutta autetaan sopeutumaan kilpailuun. Sosialistien ja kristillisdemokraattien välillä on kuitenkin vielä tiettyjä eroja, jotka menevät vivahteita syvemmälle.
Energialähteiden vapauttamiseen ja sääntelykehyksen purkamiseen kemianteollisuuden osalta liittyy kysymyksiä, joissa emme voi olla täysin samaa mieltä kristillisdemokraattien kanssa. Erityisesti tämä koskee hiilidioksidiveron edistämiseen käytettäviä vapaaehtoisia sopimuksia. Sosialistien mielestä vapaaehtoiset sopimukset täydentävät lainsäädäntöä, eivät korvaa sitä. Mitä tulee hiiliveroon, uskomme, että se otetaan lähes vääjäämättä käyttöön joissakin jäsenvaltioissa. Se pitää siis valmistella järkevällä tavalla.
Euroopan kemianteollisuuden tulevaisuus rakentuu jo olemassa olevalle perustalle: laadukkaan teollisuuden laadukkaille tuotteille sekä koulutetulle työvoimalle, joka saa hyvän korvauksen tehtävistään. Siinä on Euroopan kemianteollisuuden tulevaisuus, ei sääntelyn purkamisessa eikä sellaisena lähestymistapana kilpailuun, joinka mukaan halvin on parasta.

Theonas
Arvoisa puhemies, on kiistatonta, että Euroopan meriteollisuus on siinä tilanteessa, että telakkateollisuus on hälyttävällä tasolla supistumassa ja toisaalta Euroopan suuri kauppalaivasto on pienenemässä ja siirtymässä mukavuuslippujen alle. Mielestäni pääsyyllinen tähän katastrofaaliseen tilanteeseen on Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden jo vuosikausia soveltama kilpailupolitiikka.
Telakkateollisuus on ehtinyt supistua jo 82, 5 %. Kysymys kuuluu: voiko Euroopan telakkateollisuus täysin vapaassa markkinatilanteessa kilpailla työvoimakustannuksillaan Kauko-Idän telakkateollisuuden kanssa? Vastaus on kielteinen, ja mielestäni on koittanut aika uudenlaiselle politiikalle.
Arvoisa puhemies, kysyn vielä, onko merimiehille suunnatulla ohjelmalla, joka on nimetty " valmennus, koulutus ja huipputeknologia" , enää mitään merkitystä, nyt kun eurooppalaiset kauppalaivat kahdenvälisiä sopimuksia hyödyntäen käyttävät lähes yksinomaan Kauko-Idästä kotoisin olevia miehistöjä? Tämä puoli-ilmaisten miehistöjen käyttäminen vaarantaa myös koko merenkulun turvallisuuden. Näihin kysymyksiin ei löydy vastausta julkilausumasta, kuten ei myöskään herra Katiforisin mietinnöstä.

Bangemann
Arvoisa puhemies, Alan Donnelly ja myös herrat Langen ja Katiforis aloittivat mietintönsä siten, että he luonnostelivat ensin hieman teollisuuspolitiikan luonnetta sellaisena kuin he sen näkevät. Kun parlamentille annetaan tiedonanto yksittäistä aloista ja parlamentti laatii niistä mietinnöt, ovat ne tietysti vain osia koko politiikasta. Sikäli oltiin täysin oikeassa. Myös minä haluaisin ensin aloittaa kertomalla vielä kerran, millaisena me näemme teollisuuspolitiikan, jota me olemme nyt harjoittaneet 8 vuoden ajan emmekä mielestäni huonoin tuloksin.
Lähtöasetelma oli täysin selvä. Me loimme silloin sisämarkkinoita eli omilla markkinoillamme syntyi uudet kilpailuolosuhteet, ja jo silloin oli nähtävissä, että suuntaus maailmanlaajuistumiseen voimistuisi, että siis myös unionin ulkorajoista tulisi sen kauppakumppaneille helpommin läpäistävät ja kilpailusta tulisi yhä enemmän tämän maailmanlaajuisen talousjärjestelmän periaate. Kilpailua voidaan tarkastella ideologisesti tai täysin rennosti, jos niin saa sanoa. Ideologisesti tarkasteltuna kilpailua voidaan kirota tai ylistää taivaisiin. Minä en kuulu kumpaankaan ryhmään, koska mielestäni kilpailu on tosiasiassa väline, edellytys sille, että voidaan saavuttaa monia muita päämääriä.
Rouva Soltwedel-Schäfer esimerkiksi sanoi, että talousjärjestelmän tehokkuuden ja sosiaalisen suuntautumisen tai ympäristöasioiden huomioon ottamisen välillä on ristiriita. Näin on vain pinnallisesti tarkasteltuna. Sillä tehoton talousjärjestelmä ei ole koskaan, tämän ovat myös kaikki historian esimerkit osoittaneet, sosiaalinen eikä ympäristön huomioon ottava. Vaikeudet, jotka esim. Saksan uusissa osavaltioissa ovat aiheutuneet pelkästään maaperän puhdistamisesta alueilla, joissa vanhat teollisuusyritykset ovat sijainneet, ja näiden ympäristövahinkojen poistamisesta, ovat osoittaneet selvästi, että se ei ole kertakaikkiaan oikein.
Mutta myös tehokkuus tai parempi kilpailukyky ovat välineitä parempien ja suurempien päämäärien saavuttamiseksi. Otanpa esimerkiksi suuremmat palkat, joista myös ystäväni Herman puhui. Sinällään tarkasteltuna suuremmat palkat ovat tietenkin lähinnä jotakin, joka voi haitata kilpailua. On täysin selvää, että jos palkat ovat suuremmat ja siten kulut ovat suuremmat eikä niitä pystytä hillitsemään, ollaan epäedullisessa tilanteessa suhteessa kilpailijoihin. Niitä voidaan kuitenkin hillitä olemalla tuottavampia. Tämä on yksi mahdollisuus. Voidaan siis, kuten monissa jäsenvaltioissa tehdäänkin, rahoittaa suuremmat palkat ja suuremmat palkkojen sivukustannukset ja siten sosiaalijärjestelmiä, jos tuottavuus sen sallii. Tämä tarkoittaa, että on yksinkertaisesti oltava hieman parempi, hieman tehokkaampi. Siksi minua aina hermostuttaa - olen seurannut tätä poliittisella urallani toistuvasti -, kun ihmisillä on jotakin suorituskykyä vastaan. Mitä suorituskykyä vastaan voi olla? Sehän on jotakin aivan inhimillistä, jos joku haluaa tehdä jotain järkevää.
En muista, kuka esitti esimerkin pääkokista. Mikäli minulla on esim. valittavana kaksi ravintolaa ja toisessa niistä on erinomaista ruokaa, koska kokki pystyy siihen, ja toisessa on täyttä roskaa, menen tietysti suorituskykyiseen ravintolaan. Muuten niin menevät kaikki, joilla on jotakin suorituskykyä vastaan. Tämä on erityinen tapa luopua omista periaatteistaan. Minä en siis pidä suoritusta mitenkään huonona. Me tarvitsemme myös sitä ja siten me voimme myös tasata monia haittojamme.
Otetaanpa nyt esimerkki autoteollisuuden alalta. Palaan siihen kuitenkin vielä yksityiskohtaisesti. Meillä on unionissa täysin erilaiset tilanteet eri yrityksissä. On yrityksiä, joilla on vaikeuksia, ja toisia, joilla ei ole lainkaan vaikeuksia. Otetaanpa nyt vaikka ylikapasiteetti. On yrityksiä, joilla on ylikapasiteettia ja niiden on purettava sitä, ja on toisia, joilla on tietylle mallille yli vuoden toimitusaika eikä ole kyse halvoista autoista. Tämä osoittaa jälleen kerran, että edes hinta ei ole välttämättä ratkaiseva tekijä ja että halvin ei ole aina paras. Olette aivan oikeassa, herra Bowe. Ei voida tehdä kuitenkaan niinkään, että on sama mitä tuotamme, joku ostaa sen meiltä kuitenkin. Se ei toimi. Siksi me olemme teollisuuspolitiikassamme aina tuoneet esille, että meidän on oltava vähän parempia, koska me olemme ehkä hieman kalliimpia. Tämän me voimme kuitenkin saada kuntoon. Siihen kuuluu erityisesti joustavuus. Ohjelmassamme, jonka me esitimme kaksi vuotta sitten, muistaakseni herra Rapkay mainitsi sen, oli tehokas työntekijöiden ammatti- ja jatkokoulutus ensisijaisen tärkeä kohta. Sillä, jos me emme investoi human capital iin, me emme saavuta haluamaamme. Juuri tämä on se asia, josta meidän oikeastaan pitäisi päästä yhteisymmärrykseen. Tämä suoritus on välttämätöntä, jotta voidaan saavuttaa muita poliittisia päämääriä.
Nyt yksittäisiin kysymyksiin. Ensin autoteollisuuteen. Kaikki, mitä mietinnössä ehdotetaan lisäksi, ei ole komissiolle ongelma. Me olemme mielellämme valmiita ryhtymään aloitteisiin, joita Alan Donnelly esittää, erityisesti myös foorumiin, eli pysyvään elimeen, jossa keskustelevat ammattijärjestöt, yritykset ja aliurakoitsijat eli koko autoteollisuuden kokonaisuus. Vaikka myönnän, että vaikka minua aina epäillään siitä, etten ole sellainen henkilö, joka suhtautuu erityisen suopeasti ammattijärjestöihin, pyydän teitä kuuntelemaan, miten kävi merenkulkualan foorumissa. Herra Jarzembowski on todistajani. Minä olin melkein ainoa, joka väkisin sai läpi sen, että ammattijärjestöt voivat myös osallistua ja niillä olisi rooli myös high level panel issa eli steering committee ssa.
On täysin selvää, tämän sanon vielä nimenomaan kyseisen tapauksen suhteen, että tehokas talous- ja teollisuuspolitiikka ei tule toimeen ilman järkeviä sosiaalisia osatekijöitä. Työntekijöiden osallistuminen yrityksen päätöksentekoon ei ole vain sosiaalipoliittinen kysymys tai oikeudenmukaisuusseikka, vaan kyse on yrityksen tehokkuudesta. Yrityksestä tulee tehokkaampi, jos työntekijät saavat osallistua tärkeisiin päätöksiin.
Kollegani Flynn sanoi jo, kuinka monimutkaista on saada tällainen asia läpi Euroopassa. Tehän tunnette, mitä tapahtui sosiaalisen peruskirjan kanssa. Minä itse koin yritettäessä saada aikaan eurooppalaisen osakeyhtiön asemaa, kuinka valtavan vaikeaa oli jo pelkästään yhteispäätöksen kanssa. Tämä oli ainoa syy siihen, miksi koko juttu lopulta kaatui. Jotkut eivät halunneet ylipäätään mitään, toiset eivät halunneet luopua omista erityisen hyvistä malleistaan ja lopulta päädyimme ei mihinkään. Tässä ei tietenkään ole mitään järkeä. Siis, kyllä vuoropuhelulle ja myös muille vaatimuksille.
Autoteollisuuden on epäilemättä käytävä läpi rakennemuutos, mutta se pystyy selviytymään siitä. Minä en ole sitä mieltä, vaikka jotkut niin ajattelisivatkin, että se ei pysty siitä selviytymään. Autoteollisuus selviää siitä purkamalla kapasiteettia. Joissakin yrityksissä se tulee olemaan mahdollista, sillä meistä on nyt tullut kilpailukykyisempiä kuin vielä muutama vuosi sitten olimme. Japanilaisten autojen markkinaosuuden pienenemisellä unionissa on varmasti useita syitä; yksi tärkeimmistä on varmastikin se, että meidän autovalmistajamme tarjoavat tuotteita, jotka ovat parempia, jotka vastaavat ostajien vaatimuksia paremmin kuin japanilaiset tai korealaiset autot.
Joku sanoi, että meidän pitäisi olla johdonmukaisia. Se on minusta oikein hyvä asia. Valitettavasti keskusteluihimme osallistuvat eri henkilöt. Kun me puhumme teollisuuspolitiikasta, ovat aina läsnä samat osanottajat, kun me puhumme ympäristöpolitiikasta, samat eri osanottajat ovat paikalla. Myös ministerineuvostossa on näin. On olemassa teollisuusministerineuvosto, joka keskustelee ja sanoo, että energian hintaa on laskettava. Ja on ympäristöministerineuvosto, joka sanoo, että energian hintaa on nostettava. Ja aina sen mukaan, mihin puheenjohtajamaa suuntautuu, tehdään päätökset. Tämä on järjetöntä. Meidän on pidettävä johdonmukaista linjaa ja tietysti me tarvitsemme Eurooppaan enemmän yhtenäisyyttä.
Rouva Peijs mainitsi ja toisetkin ovat viitanneet siihen, että Hollannissa on tehty parempia ratkaisuja ja ihmiset menevät sitten Hollantiin. Niin kauan kuin meillä ei vielä ole yhteistä politiikkaa, kannatan toiseksi parasta ratkaisua. Hollannissa kaikki on joka tapauksessa paremmin. Sillä sittenhän me menemme kaikki Hollantiin, se ei haittaa! Näin syntyy painetta, joka sitten myös saa aikaan yhteisen ratkaisun, ja minä tulen olemaan ensimmäinen, joka sanoo, että me tarvitsemme myös verojärjestelmää, ja komissio tulee esittämään joukon ehdotuksia. Eli sille, mitä Alan Donnelly ehdottaa: kyllä, me teemme näin ja panemme sen toimeen mitä pikimmin.
Sitten kemianteollisuuteen. Tämä on oikeastaan ensimmäinen benchmarking -tapaus. Me olemme sopineet teollisuuden kansa, että me haluamme kehittää mallin siitä, kuinka teollisuus pitää itsensä kilpailukykyisenä ja vastaa samalla syntyviin sosiaalisiin kysymyksiin.
Kuten voitte havaita Langenin erinomaisesta mietinnöstäkin, on tämä onnistunut kemianteollisuudelle. Se on todella mahdollista, myös teollisuudessa, jossa hinnalla on todellisuudessa ratkaiseva rooli. Voidaan toki sanoa, että auto, joka on hieman kalliimpi, on ehkä hieman tyylikkäämpi, hieman parempi, mutta kun valmistetaan jotakin raaka-ainetta, kuten kemianteollisuudessa pääasiassa tehdään, jos jätetään ulkopuolelle johdannaiset ja upstream -tuotteet, voi sitä tuotetta valmistaa kuka muu tahansa ja kyse on pelkästään hinnasta. Kuitenkin meidän teollisuutemme on puolustanut paikkaansa näin hyvin, ja mielestäni se on erinomaisen hieno suoritus yrityksiltä ja hyvä suoritus ammattijärjestöiltä, sillä tämän teollisuuden alan ammattijärjestöt ovat rakenteiden järjestämisessä ja uudelleenjärjestämisessä hyvin avoimia ja keskustelevat tavalla, jota voisi toivoa myös muilla teollisuuden aloilla.
Me emme keskustele tänään hiilestä, mutta, herra Rapkay, haluaisin sanoa teille vielä, että teollisuus, jossa tuetaan työpaikkoja 120 000 Saksan markalla vuodessa, nämä ovat tosiasioita, joita ei voi kiistää, eli jokainen työpaikka maksaa valtiolle 10 000 Saksan markkaa kuukaudessa, ei voi kestää. Ruhrin alueen kaupunkeja, jotka ovat jättäneet tämän teollisuuden taakseen ja siirtyneet nykyaikaisiin, uusiin näköaloihin, kuten esim. Essen, Essenhän on Saksan suurin palvelualan kaupunki, ei ole moittiminen. Jos juttelette näiden kaupunkien kanssa tai paikallisen SPD: n kanssa, saatte vastaukseksi kysymyksen, miksemme tehneet näin jo aikaisemmin. Ei ole kysymys siitä, millä tavoin tämä tapahtuu, sosiaalisesti sopuisastiko, mutta te suhtaudutte asiaan ikään kuin perinteisellä teollisuudella olisi tulevaisuutta! Tässä teen eron merenkulkualan kanssa. Siksi me olemme sanoneet, että meidän täytyy taistella väärinymmärrystä vastaan, että tällä perinteisellä teollisuudella ei olisi tulevaisuutta. Me olemme muuten onnistuneet siinä, että nyt kaikki uskovat, että tulevaisuutta on.
Älkää kysykö minulta, kuinka teollisuus pystyy vastaamaan, jos tuista huolimatta Saksan kivihiili on tonnilta 200 Saksan markkaa kalliimpaa kuin mistä tahansa tuotu kivihiili rahtikuluineen. Sitä en ymmärrä. Tässä minun ymmärryskykyni loppuu ja mielestäni asiassa on meneteltävä avoimesti ja rehellisesti.
Merenkulun alalla meillä on jo vuosia, muistaakseni nyt tulee viisi vuotta, ollut foorumi ja mielestäni hyvin menestyksellisesti. Totta, herra Jarzembowski, joka vuosi ei saada aikaan loistavia uusia ideoita. On hyvin harvinaista, että sellaista tapahtuu, ja jos niin tapahtuisi, olisin jonkin verran huolestunut asianosaisten suhteen, sillä silloin ei olisi kyse ihmisistä, joilla olisi jalat tukevasti maassa. Me edistymme erityisesti tutkimuksen ja kehityksen alalla. Jäsen Estevan Bolea sanoi, että laivanrakennus on enemmän kuin laivanrakennusta. Jos olette lukeneet mietinnön, ilmeisesti olette lukeneet, sillä tämä lause on siellä suoraan, ette voi pitää sitä kritiikkinä komissiota kohtaan. Mehän sanoimme nimenomaan foorumissa, että me tarvitsemme satamia, alihankkijoita, luokitusyhtiöitä, tieteellisiä instituutteja, merentutkimusta jne. Tätä kaikkea me tarvitsemme saadaksemme aikaan järjestelmän, joka toimii.
Tämä on siis jossakin määrin onnistunut. Mitä meillä ei vielä ole tässä mietinnössä, mistä täällä oikeutetusti puhuttiin, on uusi tilanne, jonka aiheutti amerikkalaisten kieltäytyminen ratifioimasta OECD-sopimusta. En usko, että se enää onnistuu. Silloin olemme sen kysymyksen edessä, että mitä me nyt teemme. Meillä on useita vaihtoehtoja. Ensinnäkin: toteutamme tämän ilman amerikkalaisia. Se on mahdollista ja täysin järkevää, sillä meidän pahimmat kilpailijamme alalla ovat japanilaiset ja erityisesti korealaiset eivätkä ensisijaisesti amerikkalaiset. Me voimme myös kehittää aivan toisen, uuden oman politiikan. Kolmas mahdollisuus, jonka me todennäköisesti valitsemme, on tehdä molemmat. Yritämme pitää OECD-sopimuksen elinvoimaisena ilman amerikkalaisia ja samaan aikaan kehitämme uuden politiikan laivanrakennusteollisuudelle laajassa merkityksessä.
Tässä on hyvin merkittävä rooli sotalaivateollisuudella, the navy ship building , sillä jos me haluamme oman turvallisuusja puolustuspolitiikan, tätä samaa sanon aina myös puolustusteollisuudelle, on meillä oltava myös vähimmäiskapasiteetti materiaalin, eli myös laivojen, tuotantoon. On täysin selvää, että kulukysymykset eivät ole yhtä tärkeitä sotalaivateollisuudessa kuin siviililaivanrakennuksessa, niin että telakat, jotka pystyvät tekemään molempia pääsevät sellaiseen kustannussuhteeseen, joka on sille edullisempi. Meidän on lisäksi pohdittava, missä määrin kauppalaivanrakennus on kilpailukykyistä. Sitä ei voi suunnitella; me emme voi asettaa siihen mitään tavoitteita. Joku sanoi, että komission pitäisi asettaa objectives . Sillä ei ole enää mitään tekemistä markkinatalouden kanssa. Me voimme luonnollisesti määritellä selkeämmin kuin tähän asti edellytykset, joissa teollisuuden on toimittava. Näin on myös tehtävä.
Sallikaa minun sanoa vielä jotakin tuista ja paikallisesta hajaannuttamisesta. Mehän olemme puhuneet siitä jo moneen kertaan. Tässä on kaksi liioiteltua ja siksi väärää lähtökohtaa ja yksi ainoa oikea mahdollisuus tarttua ongelmaan. Olisi täysin liioiteltua sanoa, että ei ole mitään ongelmaa tehdä niin kuin kaikki olisi kunnossa. Renault'lla oli ehkä tietty myönteinen vaikutus, kun kaikille tuli selväksi, että on olemassa ongelma.
Toinen väärä lähtökohta on sanoa, että meidän on otettava käyttöön tiukemmat säännöt: kukaan ei liiku, siitä mihin on asettunut, koska siellä on myös pysyttävä! Ei saa vähentää työpaikkoja tai muuttaa niitä, sitä ei sallita! Myös tämä merkitsisi loppua kilpailukykyiselle teollisuuden rakenteelle, sillä tietty uudelleensijoittaminen on järkevää ja tiettyjä uusia sijaintipaikkoja voidaan myös tietyissä oloissa tukea. Tämä merkitsee siis, että meidän täytyy, tämä on oikea lähtökohta, joka tapauksessa tarkastaa, onko tällainen rahoitus järkevää aluerahastosta, sosiaalirahastosta vai jostakin muusta.
Tässä on nimittäin kaksi päämäärää ristiriidassa keskenään: toisaalta tavoite kehittää jollakin alueella teollisuuden rakennetta ja toisaalta olla luomatta liikakapasiteettia. Terästeollisuutta ei mainittu syyttä. Siinähän me olemme laatineet taideteoksen purkaa ylikapasiteettia ja vielä tavalla, joka tuo varmastikin aina sosiaalisia ongelmia, jotka kuitenkin otettiin vastaan ja joita ymmärrettiin. Siten meillä on kapasiteetti, joka vastaa kysyntää, meillä on järkevät hinnat ja siten ei myöskään ongelmia.
Meidän on tutkittava, ei vain autoteollisuudessa, vaan myös muilla aloilla, onko uusien kapasiteettien luomisessa järkeä vai sekoittaako se markkinat ja saammeko me olosuhteet, joita me voimme taas hallita vain vastaveroilla, eli taas muulla rahalla, mikä on tietysti täysin järjetöntä. Tämä meidän on tehtävä. Meillä on muuten muovikuiduista samanlainen säännös, jossa me emme hyväksyneet uusia kapasiteetteja, koska kapasiteettia on riittävästi, tai paremmin sanottuna emme hyväksyneet tukia, sillä jos joku haluaa tehdä tämän itse, hän voi sen tehdä.
Siten koko asiasta pitäisi saada järkevä lähtökohta ja toivon, tämä on tullut keskustelussa ilmi, että luovumme tästä käskevästä kannasta, jota aina esitetään, koska talousongelmissa on aina hyviä, oikeita ja vääriä ratkaisuja. Eräs suhteellisen merkittävä SPD-mies sanoi kerran seuraavasti: " Ei ole SPD: n talouspolitiikkaa ja CDU: n talouspolitiikkaa?" , en siteeraa nyt ketään liberaalia, vaan SPD: n edustaja, koska mielestäni hän on teistä uskottavampi, rouva edustaja, mutta nyt se ei taas miellytä teitä, siis tämä mies on sanonut mielestäni aivan oikein: " Ei ole SPD: n, CDU: n tai FDP: n talouspolitiikkaa, on vain väärää tai oikeata talouspolitiikkaa." Mielestäni tämä mies oli oikeassa ja juuri tässä me yritämme pysyttäytyä.

Puhemies
Kysymys kuuluu tietenkin, kuka päättää siitä, mikä on oikein ja mikä väärin.

Bangemann
Sen tekee aina komissio!

Puhemies
Joskus asia on toisin! Paljon kiitoksia, herra Bangemann!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tietoyhteiskunta, kulttuuri ja opetus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Morganin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0325/96).

Morgan
Arvoisa rouva puhemies, kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta on aina tunnustanut tietoyhteiskunnan merkityksen tulevan taloudellisen hyvinvointimme kannalta. On kiistämätön tosiasia, että me arvostamme suuresti pyrkimyksiä tarjota kaikille pääsy uusiin viestintätapoihin ja että me pidämme myönteisenä eri puolilla Eurooppaa EU: n rahoituksen avulla aikaansaatua edistystä infrastruktuurin kehittämisessä.
Jos vedämme yhtä köyttä, saavutamme kaikesta huolimatta vääjäämättä pisteen - emme ehkä vielä, emme ehkä tällä vuosisadalla - joskus 21. vuosisadalla, jolloin kaikki olemme yhteydessä tietoyhteiskuntaan. Mutta entä sitten? Miksi kukaan haluaisi käyttää sitä? Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta oli hyvin tietoinen siitä, että tietoyhteiskunnan sisällöltä puuttui selkeä suunta ja että on keskityttävä sekä tietoyhteiskunnan opetukseen ja kulttuuriin liittyviin mahdollisuuksiin että sen mukanaan tuomiin esteisiin. Tästä syystä valiokunta päätti panna alulle tämän mietinnön.
Me kaikki tiedämme, miten nopeasti tämä ala kehittyy, ja alkuperäisen luonnoksen jälkeen olemme ilahtuneina todenneet, että monet mietinnön suosituksista on jo pantu täytäntöön tai niiden täytäntöönpanoa ainakin harkitaan vakavasti. On mielenkiintoista huomata, että jopa eilen illalla emme saaneet vastausta ainoastaan komissiolta vaan myös Jacques Chirac sitoutui puheessaan liittämään kaikki keskiasteen koulut osaksi tietoyhteiskuntaa vuoteen 2000 mennessä sekä vähentämään multimediatuotteiden arvonlisäveroa. Toivon tämän koskevan opetustarkoituksiin käytettävää multimediaa.
Ennen kuin jatkan tästä, minun on kerrottava teille, miksi olen esitellyt viisi mietintöäni koskevaa tarkistusta ja esitellyt aikataulun, jonka mukaan ne tulisi panna täytäntöön vuoteen 2000 mennessä. Muutamat jäsenet ovat kysyneet: " Miksi vuosi 2000, miksei 1999 tai 2001?" Syynä on yksinkertaisesti vain se, että vertaileva tutkimus, kokeiluhankkeet ja opettajankoulutus voidaan toteuttaa tähän ajankohtaan mennessä. Jos emme aseta aikataulutavoitteita, meillä ei ole viitekehystä mietinnön sisältämien ehdotusten pohjaksi. Tästä syystä toivon kaikkien tukevan näitä tarkistuksia.
Euroopan unionin on luotava esikuvat. Olen juuri kuullut, että Bangemann on hyvin kiinnostunut esikuvista, joten toivon hänen ryhtyvän ajamaan mietinnön esikuviin liittyviä asioita. On tärkeätä, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat näitä esikuvia. Muutoin kehitymme eliitiksi, joka tietää valtavasti mutta ei tee mitään edistääkseen Euroopan sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Ensimmäiseksi meidän täytyisi varustaa lapsemme tämän uuden alan työkaluilla, mutta jotta voimme toimia näin, meidän on ensin varustettava opettajat. Jäsenvaltioiden tulisi tutkia pakollisten tietotekniikkaopintojen sisällyttämistä opettajankoulutukseen. Opintoja täytyy tukea elinikäisellä oppimisella, jotta opettajat pysyvät teknologian kehityksen tahdissa. Vanhempia tulisi myös kannustaa osallistumaan asiaan, jotta vältettäisiin sukupolvien välisen teknisen kuilun syntyminen.
Teknologia kehittyy sellaista vauhtia, että meidän on tärkeätä tutkia, mitä voidaan tehdä, jotta koulutusinstituutiot voidaan sopeuttaa muutoksiin asiaankuuluvalla tavalla. Nykyisin tietokoneista osataan tehdä niin pieniä, että oppilaat pystyvät helposti piilottamaan ne sekä vanhemmilta että opettajilta. He saattavat jopa kätkeä tietokoneen lenkkitossuihinsa. Tietojen hausta tulee monelle oppilaalle toinen luonto. Vierailin äskettäin eräässä vaalipiirini alueella sijaitsevassa koulussa, jossa oppilaat saivat tehtäväksi piirtää atomin. Eräs lapsista tuli takaisin mukanaan viimeisin kuva Massachusetts Institute of Technologyn kotisivuilta. Tämän tasoisesta opetuksesta on nyt kyse. Oppilaita täytyy siksi opettaa analysoimaan saamaansa tietoa.
Meidän täytyy varmistaa, että he oppivat tulkitsemaan tietoa ja arvioimaan sitä kriittisesti. Mikä tärkeintä, meidän on varmistettava, että naiset tarttuvat annettuihin mahdollisuuksiin, jotta he eivät joudu entistä enemmän sivuun 21. vuosisadalla. Myös hitaasti oppiville annetaan mahdollisuus kehittyä omaan tahtiin, samoin maaseutualueiden asukkaille, jotta he eivät tunne jäävänsä sivuun. Vastaan tulee aina kysymys siitä, kuka kustantaa uudet teknologiat, erityisesti koulutuksessa. Siksi on järkevää tutustua parhaista käytännöistä kertoviin esimerkkeihin ja katsoa, miten voimme kehittää julkisia ja yksityisiä kumppanuuksia, jotta varmistamme laadukkaan tarjonnan tuleville sukupolville.
Uudet teknologiat saattavat muuttaa koko kulttuurimme ja elämäntapamme. Meidän on kuitenkin käsiteltävä myös kulttuuria sanan ahtaassa merkityksessä. Onko parempaa keinoa varmistaa kulttuurin saatavuus kuin kirjastot? Tietotekniikalla voisi olla suunnaton vaikutus kirjastoihimme. Tästä syystä olemme iloisia havaitessamme komission jälleen vastanneen vaatimuksiimme kirjastoja ja tietotekniikkaa koskevan komission kertomuksen laatimisesta.
Viimeinen, mutta keskeinen ehdotukseni koskee tuhatvuotisjuhla-arkiston perustamista. Kyseessä olisi digitaalimuotoinen arkisto, joka sisältäisi EU: n viidentoista jäsenvaltion tärkeimmät kansalliset kulttuuriin liittyvät kokoelmat. Vapaa pääsy myönnettäisiin kaikille EU: n aluella toimiville kouluille, oppilaitoksille ja kirjastoille. Meidän on kuitenkin toimittava nyt. Digitaalisten yksinoikeuksien myynti on todellisessa vaarassa päätyä vaikutusvaltaisille monikansallisille yrityksille, mikä rajoittaisi yleisön mahdollisuuksia tutustua omaan kulttuuriperintöönsä.

Evans
Arvoisa rouva puhemies, haluan aloittaa esittämällä länmpimät onnitteluni esittelijälle erinomaisesta mietinnnöstä. Mietinnössä on paljon sisältöä, niin paljon, että minun on annetussa ajassa vaikea poimia esiin tärkeimmät kohdat.
Tästä syystä haluan keskittyä 27 ja 28 kohtaan - Euroopan kirjastojen asemaan ja rooliin - joihin esittelijä on juuri viitannut.
Kirjastojen olemassaolo on sivistyneen yhteiskunnan merkki: koulutetussa ja sivistyneessä yhteiskunnassa on hyviä ja helppopääsyisiä kirjastoja. Ne, jotka haluavat vääristellä historiaa tai tukahduttaa yhteiskunnan osia, ovat puolestaan usein tuhonneet tai lakkauttaneet kirjastoja. Meidän tehtävmme on varmistaa, että tietovallankumouksen suunnaton valta ei sivuuta, tuhoa tai laiminlyö kirjastojamme. Ne ovat keskeisiä yhteyksiä, joista rakentuu silta köyhiä ja rikkaita erottavan kuilun yli ja jotka tarjoavat elintärkeätä tietoa muista kulttuureista ja muista kielistä - sosiaalista yhteenkuuluvuutta, kuten esittelijä juuri totesi.
Tulevaisuuden tietoyhteiskunnassa - yhteiskunnassa, johon tämä mietintö viittaa paremmin kuin hyvin - kirjastojen on oltava keskeisessä asemassa.
Eluned Morgan on juuri puhunut tietojen hausta, ja materiaalin ja tietojen sähköinen tallentaminen sekä pääsy käyttämään niitä tarjoavat ihmeellisiä mahdollisuuksia, joissa sekoittuvat fyysinen todellisuus ja virtuaaliroolit. Tätä voidaan laajentaa, uusia mahdollisuuksia laajentamalla voidaan hyödyttää miljoonia ihmisiä ja monet aikaisemmin useimpien ihmisten ulottumattomissa olleet kokoelmat voidaan nyt tuoda helposti ulottuville moniin eri pisteisiin - yleisiin kirjastoihin, kouluihin, yliopistoihin ja kaikkiin oppilaitoksiin.
Näitä mahdollisuuksia vapaat markkinat eivät kuitenkaan tarjoa. Tätä ei pidä tärkeänä maailma, jossa rahan hankkiminen on ainoa päämäärä. Tästä syystä Euroopan unionin rooli on tärkeämpi kuin koskaan: sen on tietenkin suojeltava kulttuuriamme ja kulttuuriperintöämme, mutta myös avattava uusia ovia miljoonille, ei vain harvoille - ovia, jotka pysyvät suljettuina, jos jätämme markkinat omiin oloihinsa. Tätä asiaa on kuitenkin käsitelty vain harvoin; se ansaitsee enemmän huomiota.
Kannatan komissiolle esitettyä vaatimusta vihreän kirjan laatimiseta. Olen iloinen, että komissio on ilmaissut tukensa tälle asialle ja toivon, että se ryhtyy toimiin nopeasti, jotta kirjastot eivät jää jälkeen. Esittelijä on esitellyt erinomaisen mietinnön. Onnittelen häntä. Cymru am byth.

Pex
Arvoisa puhemies, kyseessä on tänään kolmas aihe, joka liittyy tietoyhteiskuntaan, ja se osoittaa oikeastaan, kuinka tasapainottomasti me kaikki yritämme saada tätä valtavaa ongelmaa ratkaistua. Tänä aamuna keskusteltiin tietoyhteiskunnasta ja sosiaaliasioista, nyt keskustellaan tietoyhteiskunnasta ja opetuksesta.
Haluaisin ensimmäiseksi onnitella Morgania hyvästä mietinnöstä. Olen sitä mieltä, että hän on kuvannut tarkasti, mitä kulttuurivaliokunnassa, joka samalla on koulutusasioita käsittelevä valiokunta, ajatellaan tietoyhteiskunnasta. Kyseessä on sisältö ja kehitys, jota emme pelkää, vaan jonka uusia mahdollisuuksia täytyy hyödyntää. Kyse on siitä, ja olen iloinen, että voin sanoa tälle komission jäsenelle saman, mitä sanoin toiselle komission jäsenelle tänä aamuna, että kulttuuriset tekijät, kulttuuri laajassa mielessä, sisällytetään tietoyhteiskuntaan liittyvään politiikkaan ja että tässä 128 artiklan 4 kohta toteutuu todella. Kyse on myös siitä, ettei ole niin, että kulttuuriset tekijät ovat alisteisia muille tekijöille, vaan ne otetaan mukaan samanarvoisina. Mielestäni pitäisi olla Euroopalle tyypillistä politiikkaa seurata tietoteknologiaan liittyvää kehitystä. Suurin vaara on siinä, että me tulemme jäljessä kehitellessämme suunnitelmia toteuttamisen sijasta. Kaikkiin kouluihin Internet-yhteys: yhteistyössä ohjelman " Web for schools" kanssa haluaisin henkilökohtaisesti esittää, että me Euroopan parlamentin jäsenet adoptoisimme joitakin kouluja huolehtiaksemme siitä, että meidän täällä ilmaisemamme ajatukset muuttuvat myös teoiksi ja että ne siirretään opetukseen, jolloin voimme samanaikaisesti luoda yhteyden opetuksen ja Euroopan parlamentin välille.

Poisson
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat aivan ensimmäiseksi haluan antaa tunnustusta kollegamme rouva Morganin mietinnön laadulle, mietinnön, jossa mainitaan joitain huomautuksiamme, joista suurin osa meistä on uskoakseni samaa mieltä.
Jo muutamia vuosia sitten useat eurooppalaiset tutustuivat viestinnän uusiin käsitteisiin. Ranska muuten oli tämän kulttuurivallankumouksen kärjessä mahdollistaen sen, että minitel tuli kaikkiin ranskalaisiin kotiin.
Puhuessaan nuorille presidentti Jacques Chirac korosti sitä, että on kiireesti taisteltava lukutaidottomuutta vastaan ja että on pyrittävä avaamaan pääsy tietojenkäsittelyyn mahdollisimman monelle, erityisesti on pyrittävä saamaan se taloudellisesti mahdolliseksi.
Tämä panos on pääomaa Euroopalle. Päätöksissä, jotka meidät saatetaan tekemään, on itsessään oltava tämä kiireellisyyden käsite, sillä uudet tietojenkäsittelytekniikat kehittyvät erittäin nopeasti.
Multimediaa, joka on tavallisuudesta poikkeava pedagoginen väline, on käytettävä harkiten. Sen on täydennettävä perinteisiä menetelmiä kuten kirjoja ja kirjoituksia, mutta kyseinen koulutuksen apuväline ei saa missään tapauksessa aloittaa kohtalokkaasta kilpailua.
On myös seurattava nuorisoamme kyseisen kielen koodin purkamisessa, jotta ensinnäkään tästä lähestymistavasta ei tulisi epäinhimillistä, mutta myös sen sisällön suojelemiseksi. Suojelulla ei tarkoiteta sulkeutumista; päinvastoin sillä halutaan sanoa, että kaikki saavat mahdollisuuden ilmaista näkemyksensä erityisesti kulttuurin alalla kaikkia kunnioittaen.
Näin ollen on sanomattakin selvää, että nyt meitä kaikkia koskevat raakalaismaisuuden erilaiset ilmentymät, joita ei voi hyväksyä. Alaikäisten suojelua on vahvistettava niin ohjelmistojen laatimisessa kuin levittämisessäkin. Kun tällaiset pidäkkeet on asennettu, voimme ottaa vastaan suuremman haasteen, johon kuuluu pohjoisen ja etelän, kaupunkialueiden ja maaseutualueiden sekä matkailualueiden ja teollisuusalueiden välisten verkkojen ja yhteyksien luomisen edistäminen, jotta innostaisimme eurooppalaiset maanmiehemme toteuttamaan yhteisiä hankkeita. Yhteisten kokemusten ja yhteisen taitotiedon jakaminen on merkittävä etu taistelussamme työttömyyttä vastaan ja yleisemmin taistelussamme sosiaalista murrosta vastaan.

Ryynänen
Arvoisa rouva puheenjohtaja, arvoisa komissaari, rouva Morganin erinomainen mietintö on tervetullut, sillä tietoyhteiskunnassa on korkea aika korostaa koulutuksen ja kulttuurin keskeistä asemaa. Nyt on aika siirtää voimavaroja sisällön kehittämiseen ja laadun parantamiseen.
Opetuksessa käytettävän multimedian markkinat ovat kasvava ala, jossa tarvitaan tuottajien ja käyttäjien välistä yhteistyötä sekä tuotteiden kielellistä ja kulttuurista sopeuttamista eurooppalaisen monimuotoisuuden vaalimiseksi. INFO 2000 -ohjelmaan on sisällytettävä lisää tukea tähän tarkoitukseen, ja tutkimusohjelmissa on painotettava opetustarkoitukseen suunnatun multimedian ja ohjelmiston kehittämistä.
On myös välttämätöntä, että komissio tuo ripeästi käsiteltäväksi valmisteltavana olevan vihreän kirjan kirjastoista ja avaa siten tärkeän keskustelun elektronisen tiedon julkisesta saatavuudesta, tekijänoikeuksista myös käyttäjän näkökulmasta katsottuna, lukemisen ja kirjojen asemasta sekä kirjasto- ja informaatioalan ammattilaisten työnkuvasta ja koulutustarpeista modernissa verkosto- ja tietoyhteiskunnassa. Sillä ongelmat eivät ole enää pitkään aikaan olleet myöskään tiedon suhteen määrällisiä, vaan yhä suuremmassa määrin laadullisia. Kyse on siitä, onko kaikilla pääsy heidän kannaltaan oleelliseen tietoon ja onko heillä kyky arvioida ja valikoida tuota tietoa.

Ripa di Meana
Arvoisa rouva puheenjohtaja, Morganin mietintö on loistava, koska se kiinnittää huomiota kulttuurin ja opetuksen keskeiseen asemaan tietoyhteiskunnassa.
Uusteknologia on varmasti erinomainen mahdollisuus, mutta kätkee sisälleen myös suuria riskejä. Kaksi pääriskiä ovat poissulkeminen ja hyväksyminen. On ilmeistä, että yhteiskunnan alimmat kerrokset ovat vaarassa jäädä selvästi syrjään, koska niillä ei ole kulttuurisia ja taloudellisia keinoja päästä käsiksi tietoon. Toisaalta teknologia, joka on jätetty ainoastaan yksityisen aloitteellisuuden varaan, on vaarassa aiheuttaa kulttuurin banalisoitumisen poistaen asteittain erilaisten paikallisten kulttuurien ilmausten erityislaatuisuuden.
Tämän vuoksi Morganin mietinnössä esitetyt toimenpiteet ja aloitteet ovat minusta äärimmäisen tärkeitä erityisesti opettajien koulutuksen suhteen. Jäsenvaltioiden tulee muun muassa ryhtyä muuntamaan kansallisia kulttuurikokoelmiaan digitaaliseen muotoon auttaakseen eurooppalaisen arkiston luomisessa. Neuvosto puolestaan laittaa käytettävissä olevien tietojen verkkoon museoidemme, gallerioidemme ja teatteriemme valtavan perinnön.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi pahoitteluni. Uskoakseni olisi ollut parempi tutkia kyseistä mietintöä samanaikaisesti valkoisen kirjan kanssa, josta keskusteltiin täällä eilen, sillä oikeudellisen perustan ero vaikuttaa minusta keinotekoiselta ja jopa kohtalokkaalta johdonmukaisuuden ja poliittisen tehokkuuden osalta.
Mitä tulee meitä tänään askarruttavaan mietintöön, haluaisin onnitella rouva Morgania hänen työnsä laadusta. Hän on älykkäästi välttänyt ne kompastuskivet, joita aiheuttavat edistyksen pelosta johtuva järjestelmällinen hylkiminen ja saman edistyksen autuas ihailu.
Tämän keskustelun keskeisenä kysymyksenä on tietää, onko uusien tekniikoiden kehitys yhtä kuin edistys kasvatustieteiden alalla, toisin sanoen vähentääkö se eriarvoisuuksia. Itse asiassa jos uudet viestintätekniikat mahdollistavat sen, että voidaan tehokkaasti torjua koulutuksen epäonnistuminen, tiedämme myös sen, että kyseisten laitteiden kustannukset aiheuttavat eriarvoisuutta.
Olemme siis vastakkain sellaisen tarpeen kanssa, että on löydettävä oikea tasapaino perusoppien hankkimisen ja uusiin tekniikkoihin pääsyn välille, sillä näppäimistöstä, kuvaruudusta ja hiirestä ei yksin tule 2000-luvun kynää ja vihkoa.

Seillier
Mietinnössänne, rouva Morgan, on paljon hyviä ominaisuuksia ja siinä korostetaan rohkeasti tiettyjä vaaroja ja osoitetaan samalla, mitä mahdollisuuksia on kulttuuri- ja koulutusaloilla. Mutta uskon, että se on joutunut tiettyjen, niin perhe-elämää, koulunkäyntiä kuin kulttuurielämääkin koskevien harhaluulojen uhriksi.
Kriisi, jonka monet nuoret tuntevat perheissään ja yhteiskunnassa, johtuu kieli- ja vuorovaikutusongelmista. On hallittava kieli ja sen käytön hienoudet tullakseen ymmärretyksi ja voidakseen elää paremmin muiden kanssa. Tämä käy ilmi ennen kaikkea yhdessä eletystä ajasta ja henkilöiden välisen vuorovaikutuksen rikkaudesta. Tekniikoiden ja tietotekniikoiden käyttöömme antavat välineet sopivat henkilöille, jotka ovat jo harjaantuneita ja jotka siis hyötyvät näiden välineiden tarjoamista lisämahdollisuuksista. Kyseessä on draama silloin, kun tällaista kielellistä harjaantumista ei ole mielen eli arvostelukyvyn varsinaisen koulutuksen tasolla. Tällaisissa tapauksissa koneen käyttö ei sovellu hätäratkaisuksi. Tällaisissa oloissa vastassamme on eräitä harhaluuloja. Koulun ja kulttuurin ala on myös sellainen ala, jolla löydämme mieltymyksen ponnisteluun. Jos tämä tarkoittaa sitä, että annetaan sellainen harhakuva, että henkinen työ ja kulttuuri on helppoa, että se on käden ulottuvilla, että se on jonkinlaista vaivatonta kulutusta, tämä todellakin on suuri harha. Mieltymys ponnisteluun hyvän, todellisen ja kauniin etsinnässä edistymiseksi lisää todellakin henkilöiden välisen vuorovaikutuksen rikkautta. Tekniikan ja tietotekniikan alalla kuvaruutu on kaikkialla läsnä. Sanan "kuvaruutu" tulisi muuten saada meidät ajattelemaan. Pelkään, että nämä välineet ovat ihmeellisiä ainoastaan niille, jotka jo ovat harjaantuneita ja jotka jo ovat tämän yleiskulttuurin sivistämiä, mikä mahdollistaa sen, että he hyötyvät niistä, ja on suuri vaara, että pidämme niitä hätäratkaisuna.

Amadeo
Arvoisa rouva puheenjohtaja, koko maailmaa koskettavat, uuteen tietoisuuden tasoon vievät muutokset, työn ja tuotannon luonteen muuttavan tietoyhteiskunnan tuleminen yhdessä tekniikan ja tieteen kehityksen nopeuttamisen kanssa ovat tulevaisuuden visioita, jotka pakottavat neuvoston todella pohtimaan, miten parhaiten kyetä vastaamaan työ- ja koulutusmaailman vaatimuksiin.
Näihin kysymyksin voidaan olettaa olevan kaksi vastausta: yleissivistyksen uudelleenarviointi, välttämätön pohja uusien teknisten taitojen oppimiseksi, ja oppilaiden sekä työntekijöiden liikkuvuus, mutta etenkin sellaisen systeemin luominen, joka takaisi jokaiselle yksilölle mahdollisuuden yleissivistykseen, ja työasenteiden kehittäminen soveltaen opetusmenetelmiä nykypäivän todellisuuden muutoksiin, jotka johtuvat juuri talouden yhtenäistämisestä, tietoyhteiskunnan syntymisestä ja tieto- ja tekniikkayhteiskunnan kehityksestä.
Nykyisen tietoyhteiskunnan välittömästi saatavilla olevan viestimäärän huomioon ottaen opetus ei voi jäädä koulun mikrokosmoksen rajoihin vaan sen täytyy varustaa huomisen kansalaisia antaen heille keinot purkaa saatavilla olevasta tietomäärästä se kaikkein soveliain, hyödyllisin ja tärkein.
Jos haluamme vihdoinkin ottaa esille hirviöt teknologian edistyksen paljastamasta Pandoran lippaasta, meidän opetusjärjestelmästämme täytyy tulla yhteiskuntamme peili, joka heijastaa ja opettaa menetelmänsä ja teknologiansa.
Eurooppa on myöhässä informaation alalla ja tämä muodostaa todellisen ongelman nykypäivään sopivan opetuksen politiikalle ja päälinjan muotoilemiselle. Tämän takia koulutuskulttuuria on muutettava siitä hetkestä lähtien, jolloin tieto tulee shokkina, joka mullistaa itse sivistyksen käsitteen.
Itse asiassa velvollisuus kouluttaa nuoria tulevaisuuden työtehtäviin voi tapahtua vain todellisen ja perinpohjaisen muodonmuutoksen kautta: teknologian muodonmuutoksen, jonka täytyy pakottaa harkitsemaan tilan ja ajan hallintaa, taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia ja aineiston purkamista.
Systeemin muokkaaminen uusien vaatimusten mukaiseksi on välttämätöntä: samat sokratelaiset, jotka skeptisyydestään huolimatta alati etsivät totuutta, olisivat itse hyväksyneet oman koulutuksensa mukauttamisen uusimpiin vaatimuksiin!

Sanz Fernández
Arvoisa puhemies, uudet tietotekniikat tulevat vaikuttamaan merkittävästi koulutukseen ja kulttuuriin. Ne sisältävät valtavia mahdollisuuksia, mutta myös vaaroja. Tietoyhteiskunnan avulla voidaan parantaa vammaisten ja maaseudulla asuvien koulutuksellista ja kulttuurillista asemaa sekä niiden asemaa, joilla ei ole taloudellisista tai muista syistä pääsyä perinteisiin koulutuspalveluihin tai kulttuureihin. Mutta tämän vastapainona tietoyhteiskunta voi myös sulkea pois suuria kansanryhmiä, kuten tapahtui jo muiden teollisten vallankumousten aikana. Siten se syventää kuilua tietoa saavien ja jälkeen jäävien välillä: tulevaisuuden tietoyhteiskunnassa se, jolla on pääsy tietoon kaikkein uudenaikaisimpia keinoja käyttämällä ja joka kouluttaa itseään koko elämänsä ajan, saa työpaikan ja soveliaan elämän. Vastaavasti ne, jotka eivät saa tätä koulutusta, syrjäytyvät, jäävät työttömiksi tai saavat alempaa koulutustasoa vastaavia töitä. Kysymys on siten mahdollisuuksien tasa-arvosta, sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta ja henkisen pääoman hyödyntämisestä, joka on eurooppalaisten yhteiskuntien pääasiallinen rikkauden lähde.
Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimenpiteisiin varustaakseen koulut tarpeellisella tietokonevälineistöllä, jotta kaikilla on pääsy opetustarkoituksiin suunniteltuun multimediaan. Useat perheet eivät selvien taloudellisten syiden takia voi hankkia multimediavälineistöä. Opetushenkilöstöä on samoin koulutettava, jotta uudet teknologiset välineet sisällytetään opetuskäytäntöihin.
Mitä tulee kulttuuriin, voimme tallentaa sekä kansallista että alueellista eurooppalaista kulttuuriperintöä digitaaliseen muotoon. Tätä tarkoitusta varten kehitetyt multimediatuotteet helpottavat siten kulttuuriperinnön levittämistä ja saatavuutta etenkin nuorten keskuudessa. Museot, muistomerkit, kulttuurimaisemat jne. voidaan arkistoida ja ne ovat vapaasti koulutuslaitosten ja kirjastojen käytössä. Tätä silmällä pitäen on luotu RAPHAEL-ohjelma; ohjelmalta puuttuu vain sen pyrkimyksiä vastaava taloudellinen tuki. Myös koulut tarvitsevat huomattavasti varoja, jotta ne saisivat asianmukaista avustusta.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, varmasti ei ole olemassa alaa, jolla olisi maailmanlaajuisesti vallalla sellainen buumi kuin tietotekniikka. Myös EU: n komissio, erityisesti herra Bangemann, joka on täällä tänään, tarjoaa sitä liikaa asiakirjoissa, tiedonannoissa, vihreissä kirjoissa jne., mutta kollega Morganin mietintö työntää kiitettävällä tavalla sormen haavaan eli kaivaa esiin poliittisten toimenpiteiden puutteen tietoyhteiskunnan kulttuurin ja kasvatuksen alalla.
Uusien tiedotusvälineiden edut on riittävän tuttuja ja niistä kerrotaan meille jatkuvasti, samoin kuin mahdollisuuksista työmarkkinoille, mutta meidän on myös nähtävä tietoyhteiskunnan riskit ja yritettävä toimia niiden vastaisesti. Maailmanlaajuisia tietoverkkoja on esimerkiksi vaikea valvoa. Tekijänoikeuden ja kansainvälisen rikollisuuden torjumisen osalta on monet oikeuskysymykset pitkälti selvittämättä. En halua myöskään vaieta siitä, että ne johtavat yksittäisissä tapauksissa anonymisoitumiseen tai terapiaa tarvitseviin internet-narkkareihin, kuten juuri viime viikolla todettiin Alankomaissa.
Sekä loputtomat edut, joita meille aina toistellaan, että vielä ratkaisemattomat kielteiset seurannaisilmiöt tekevät meille yhden asian selväksi: Euroopan unionin on otettava nopea kehitys huomioon. Tämä ei saa kuitenkaan tapahtua vain tekniikkaa tukemalla, vaan sen on huipennuttava myös siinä, että me pyrimme toimenpiteisiin myös kasvatuksen ja kulttuurin alalla. Meidän on varustettava koulutuslaitoksemme, koulut, yliopistot, jälleenkoulutuslaitokset asianomaisilla tietokoneilla ja verkkoliittymillä. Meidän on myös verkotettava ne keskenään. Meidän on otettava kirjastot tähän mukaan. Mutta meidän on huolehdittava myös siitä, että opettajat ovat tähän valmistautuneet ja että he pysyvät jatkuvasti ajan tasalla, etteivät he jää tiedoissaan edessään istuvia nuoria jälkeen. Kun he välittävät uutta tekniikkaa, on heidän myös voitava välittää niiden kanssa toimimista. Tärkeää on, että kaikki kiinnostuneet kansalaiset saavat mahdollisuuden osallistua tähän nopeaan kehitykseen.
Erityisesti me emme saa tehdä sitä virhettä, että me tarkastelemme näitä viestintävälineitä itsetarkoituksena, vaan meidän on otettava ne käyttöön apuvälineinä esimerkiksi leikkaaville kirurgeille, valtameren takana olevien kollegojen kuulemiselle tai koululaisille maissamme, jotka oppivat tuntemaan toisiaan ja kulttuurejaan Internetin kautta. Siten voidaan todella voittaa rajoja. Kenenkään ei pitäisi pelätä sitä, että jonakin päivänä ihmisopettaja korvataan virtuaalikollegoilla tai kirjoitettu kirja pannaan näytteille museoon. Tietotekniikka tarjoaa meille vain tukevaa apua. Järkevien kasvatuksellisten ja kulttuuristen sisältöjen eteen meidän on nähtävä vaivaa; me emme saa keskittyä vain tekniikkakysymyksiin. Toivon, että tämä on tullut Morganin mietinnössä niin selväksi kuin se on minulle tullut.

Baldi
Arvoisa puheenjohtaja, hyvät kollegat, jäsen Morgan osoittaa meille hienosti, että tietoyhteiskunta asettaa meidät erityisen tärkeiden valintojen ja aikojen eteen.
On tärkeätä taata kaikille pääsy tietoon, jotta hyötyisimme kaikista julkisen ja yksityisen sektorin koulutus- ja kulttuurimahdollisuuksista, jotka voivat kehittyä yhdessä uusteknologian myötä. Kehitysmaihin tulisi kiinnittää erityistä huomiota saadaksemme ne kykeneviksi arvioimaan ja soveltamaan tietoteknologiaa ottaen huomioon voiman, joka viimeksi mainitussa on, suhteessa kokemuksiin.
Voima uusteknologian informaation ja tiedotuksen käytössä on valtava. Se tarjoaa itse asiassa mahdollisuuden käydä käsiksi lukutaidottomuuteen ja koulutuksen epäonnistumiseen, avoimen opiskelun ja etäoppimisen kehittämiseen, aikuisopetukseen, koulujen verkostoitumiseen ja kielten opetuksen ongelmiin. Sen lisäksi se luo haasteita ja mahdollisuuksia kirjastoille niiden keskinäisessä yhteydenpidossa edistäen näin talous-, sosiaali- ja kulttuurielämää ja jokaisen jäsenvaltion kansallisen kulttuuriperinnön arvostusta yhdistäen siihen Euroopan suuren ja arvokkaan kulttuuriperinnön turistikohteissa, museoissa ja näyttämötaiteissa.
Ei pidä kuitenkaan unohtaa kirjojen, lehtien ja muiden kirjoitukseen perustuvien tiedotusvälineiden erityistä tärkeyttä. Neuvoston täytyy jatkaa aloitteiden tekemistä parantaakseen tiedon alan sisäistä koordinaatiota ja ulkoista konsultointia. Sen täytyy siis määritellä tulevaisuuden toimintasuunnitelma luomalla vakituinen työryhmä, joka huolehtisi aloitteista, jotka ovat kulttuurin kanssa tekemisissä.
Lopuksi, tietoyhteiskunnan kulttuurin ja opetuksen, sen edustamien riskien ja tarjoamien etujen pohdinnan tulee jatkua tulevaisuudessa tietynlaisella rauhallisuudella, kohtuudella ja tasapainolla.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, myös meistä Morganin mietintö on erinomainen ja erityisesti se osa, jossa käsitellään teknisiä ja pedagogisia ongelmia. Eräs ongelma, joka esimerkiksi meitä Itävallassa askarruttaa, lyödään hieman laimin. Meillä on valtiollinen puhelinjärjestelmä. Miellä on valtion velvollisuus huolehtia siitä, että jokaisella koululaisella ja jokaisella opiskelijalla on pääsy tietoyhteiskuntaan. Tämä alkaa jo pienistä ongelmista, kuten esimerkiksi talon toisesta puhelinliittymästä, joka ei ole liikaa tavallisen perheen budjetille.
Me olemme joutumassa vaaraan synnyttää koululaisille ja opiskelijoille kaksiluokkainen yhteiskunta, joka oikeastaan on vastoin vanhaa ajatusta yleisen ja vapaan kouluvelvollisuuden käyttöönotosta. Meidän erityisesti valvottava puhelinjärjestelmää edelleen silloin, kun valtio vastaa siitä, ja muistuttaa siitä, että me elämme historiallista aikakautta, jossa valtiolla on vastuu mahdollistaa kaikille koululaisille ja opiskelijoille samanlainen mahdollisuus oppimiseen ja opiskeluun.

Ahlqvist
Herra puhemies! Haluan myös osoittaa lämpimän kiitoksen Morganille hänen tekemästään työstä. Meidän sosiaalidemokraatien tärkeimpänä tehtävänä on kamppailla kauhistuttavaa työttömyyttä vastaan, josta kärsivät miljoonat ihmiset, heidän joukossaan monet nuoret. Olen henkilökohjtaisesti vakuuttunut siitä, että tie uusien, kestävien ja ympäristöystävällisten työpaikkojen luomiseen kulkee tietoyhteiskunnan kautta. Tietotekniikka on jo käynnistänyt teollisen vallankumouksen. Tämän hyväksyminen ei merkitse sitä, että antaisimme teknologian ohjata elämäämme. Minulle se merkitsee työskentelyä sen puolesta, että informaatioteknologian tulee parantaa ihmisten elämänlaatua eikä luoda uusia kuiluja enempää sosiaalisten ryhmien kuin maantieteellisten alueidenkaan välille.
Me tarvitsemme eurooppalaisia tietokoneohjelmia opetukseen: CD-ROMia tai Internet-kotisivuja. Ne eivät saa ottaa itselleen oepttajan tehtävää, joka käy sitä tärkeämmäksi mitä vuolaampaan informaatiovirtaan oppilaat joutuvat. Tekniikka on tuotava luokkahuoneisiin varhaisessa vaiheessa, ja opettajille on annettava koulutusta ja tukea, jotta he parhaalla tavalla voivat antaa ja saada osansa tietotekniikan mahdollisuuksista, jotka ovat miltei rajattomat. Sitä paitsi tietotekniikka avaa aivan uusia mahdollisuuksia vammaisille sekä koulutuksessa että työmarkkinoilla.
Meidän on asetettava demokraattiset, sosiaaliset, kulttuuriset ja koulutukselliset intressit keskeiseen asmaan, ei taloudellisia ja teknisiä. Jos keskitytään yksinomaan infrastruktuuriin ja tekniikkaan eikä palvelujen sisältöön, unohdetaan tietoyhteiskunnan tärkein osanen, nimittäin ihminen.

Heinisch
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, pidän tätä mietintöä erittäin tärkeänä, sillä se korostaa käsitystäni siitä, että kulttuuri ja koulutus ovat keskeinen tekijä innovaatioille ja kasvulle uudessa tietoyhteiskunnassa ja niille on siksi annettava suuri merkitys tätä yhteiskuntaa suunniteltaessa.
Missään tapauksessa uusia viestintävälineitä ei saa tarkastella riippumattomina niiden välittämistä sisällöistä. Pedagogisen laadun näkökulma on erityisesti suhteessa uusien tekniikoiden panokseen koulutusalalla erityisen merkittävää. Tärkeää on myös keskustelu opetus- ja oppimismenetelmien uudelleen järjestämisestä. Ensinnäkin opettajat on koulutettava asianmukaisesti. Heidän on opittava muuttamaan perinteistä rooliaan tiedon haltijoina ja opettaa yhä enemmän uusien tekniikoiden avulla ja autettava oppilaita oppimaan valitsemaan, sillä näitä välittyneitä sisältöjä on tarkasteltava kriittisesti.
Ratkaisevaa tässä on myös tietysti myös jatkuva ja tehokas opettajien jatkokoulutus. Mutta sanoma on tarkoitettu myös vanhemmille. He ovat yhteiskuntamme perusta ja uusien tekniikoiden hyväksyminen ja tietoyhteiskunnan suunnittelu ja siten sen menestyminen tai menestymättömyys riippuvat keskeisesti heidän äänestämisestään. Siksi kannatan erityisesti vanhempien virtuaalikoulutusta ja virtuaalikirjastojen perustamista ja laajentamista ja olen saanut aikaan tätä varten myös STOA-hankkeen.
Tärkeää on erityisesti elinikäisen oppimisen näkökulma. Tietoyhteiskunta on yhä vähemmän riippuvainen materiaalisista raaka-aineista ja energiasta ja sitä vastoin paljon riippuvaisempi ihmisten taitotiedosta. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että komission aiemmat toimenpiteet erilaisten multimediahankkeiden tukemiseksi ovat olleet hajanaisia ja hakemusten jättäjille usein hyvin sekavia. Siksi minusta on komission educational multi media joint call on tervetullut, sillä se yhdenmukaistaa lopultakin paremmin eri ohjelmia ja tekee ne helpommin haettaviksi.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, myös minä onnittelen rouva Morgania hyvin tärkeästä mietinnöstä. Näin monien perusteellisten puheenvuorojen jälkeen ja huomioon ottaen tietyn multimediainnostuksen, joka on havaittavissa jopa komissiossa, sallikaa minun tehdä muutama huomautus tämän alan käytännön kysymyksistä. Kuinka pitkälti komission multimediatoimet liittyvät yksitäisten jäsenvaltioiden koulutuspolitiikkaan? Onko kyseessä hyväksytty, täydentävä suunnitelma? Minulla on tämän suhteen suuria epäilyksiä. Komissio sanoo, että kaikki Euroopan koulut on verkotettava. Tällä hetkellä kuitenkin alle 5 prosentilla Euroopan kouluista on pääsy Internetiin tai muihin verkkoihin. Miten tässä on siis tarkoitus olla tasa-arvoisten mahdollisuuksien pääsy uusiin tiedotusvälineisiin ja siten myös uusiin työllisyysmahdollisuuksiin suuremman liikkuvuuden Euroopassa?
Telekomin tai komission pilottihankkeilla myönnetyt ajallisesti rajalliset tuet kouluille ovat hyviä ja kauniita, siitä olen iloinen. Mutta mitä ne lopulta hyödyttävät asiaan paneutuneita opettajia ja kouluttajia, jos hankkeiden jälkirahoitusta ei ole turvattu? On kyse hyvien rajoja ylittävien hakkeiden ja muiden moduulien tukemisesta, jotta vieraiden kielten opetuksesta tehdään elävämpää ja tehokkaampaa. Ne kaikki riippuvat ilmassa. Edelleen selvittämätön, ja tässä käännyn jäsenvaltioiden puoleen, on kysymys, kuinka nopeasti ja kattavasti opettajien ammatti- ja jatkokoulutus tällä alalla tapahtuu. Haluaisin viitata vielä yhteen näkökulmaan: tässä on kyse myös pedagogisista ja yhteiskuntapoliittisista mahdollisuuksista kouluille vaikuttaa myönteisesti ohjaten ja kiinnostavasti nuorten yksityiseen tietokoneen käyttöön. Minun ei tarvitse varmasti mainita, että nuorten opettajien, jotka ovat kiinnostuneita tietokoneista ja ovat saaneet siihen myös koulutusta, palkkauksen lopettaminen vaikuttaa tähän myös kielteisesti.
Lopuksi käännyn komission puoleen ja haluaisin kiinnittää huomionne siihen, herra Bangemann, että Euroopan unionin multimediaohjelmien ohjelmien kuvauksesta ja hakemusmenettelystä, tässä olen eri mieltä Heinischin kanssa, puuttuu kovasti kansalaisläheisyyttä ja avoimuutta. Hakemusten jättämisen byrokraattinen osuus on liian suuri. Viime vuoden joulukuulta olevan Joint Call multimediamenettely on esimerkiksi hyvin epäavoin, koska eri ohjelmat liittyvät toisiinsa, minkä tiedämme käytännön kokemuksesta. Huomioon ottaen erilaiset hallintokomiteat, jotka tekevät kussakin hankkeessa vain osapäätöksiä, on uusille hakijoille lähes mahdotonta osallistua moitteettomasti. Pyydän teitä todella miettimään asiaa vakavasti ja luomaan koulu- ja ammattikoulutusalalle ohjelman pohjalta, joka on avoin ja myös uusille hakijoille mahdollinen.

Vaz da Silva
) Arvoisa puhemies, Morganin mietintö on tehty kulttuurivaliokunnan aloitteesta. Itse asiassa täytyy korostaa, että ilman suunnitelmallisesti järjestettyä koulutustoimintaa ja ilman kulttuurin näkökulmaa eurooppalainen tietoyhteiskunta olisi pelkkä ilmapallo. Meidän sukupolvellamme, joka keksi nämä tiedon moottoritiet, on edessänsä suurin kaikista haasteista: tehdä Pandoran lippaasta Ali Baban luola eli toisin sanoen muuttaa pelko tiedon pirstaloitumisesta ja tiedon kontrolloimattomasta saatavuudesta oppimisen ja muistin ihmeelliseksi tilaksi.
Eurooppa on aina ollut maanosa, joka on ollut tietoinen pitkästä historiastaan, ja se on aina ollut vaatimalla vaatien siirtämässä sitä muille kulttuureille. Meidät erottaa muista se, että Amerikan mantereilla on lyhyt historia, kun taas aasialaisilla on niin pitkä historia, että he ovat olleet aina itseriittoisia.
Meidän täytyy, jos mahdollista ennen vuotta 2000 - koskaan ei voi korostaa liikaa kiireellisyyttä tehdä jotain alalla, joka saattaa kasvaa jopa 40 prosenttia vuodessa - meidän täytyy, toistan sen, ryhtyä joihinkin pakollisiin toimiin:
Komission täytyy tehdä selvitys, jossa osoitetaan tietotekniikan alalla tehtävien toimien kokonaisuus, rahoituksen suuruus ja rahoitustavat eri jäsenmaissa ja arvioidaan niiden tehokkuus;
Opettajien ja nuorten täytyy saada pakollinen koulutus, ja samalla kaikille on taattava mahdollisuus saada käytännön apua tietokoneen käytössä;
Yhteisön budjettia täytyy vahvistaa luomalla oma talousarvionsa tieto- ja tiedonvälitysteknologiaohjelmalle ja siirtää osa budjetista, joka oli varattu infrastruktuureille, kehittämään tietokoneohjelmien sisältöjä;
Täytyy kannustaa kansallisia verkostoja koulujen ja yliopistojen kesken, koska niistä on huomattavaa hyötyä;
Täytyy kannustaa yritysten ja oppilaitosten välistä yhteistyötä antamalla verohelpotuksia tai eri keinoin kannustaa tuotannon laatua ja luoda näin tärkeä silta opetuksen ja vapaa-ajan välille.
Tärkeää on, arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, että tietoliikenteen teknologioita - siitä on jo aikaa, kun kutsuimme niitä vielä " uusiksi teknologioiksi" - ei tarkastella päämääränä vaan välineinä, joilla voimme valita ja viestittää tietotaitojamme.
Onnittelen jäsen Morgania siitä, että hän on osannut tiivistää mietintöönsä oleellisimmat huolet. Ne koskevat meitä kaikkia.

Bangemann
Arvoisa puhemies, sallikaa minun ensin kiittää esittelijää. Mietintö on erittäin hyvä ja se auttaa meitä työssämme, jonka olemme jo aloittaneet. Tähän liittyy kuitenkin myös pyyntö kaikille, jotka ovat osallistuneet tähän keskusteluun: Me emme tuota pelkästään paperia paperin vuoksi, vaan me yritämme niillä osoittaa, missä vielä on tehtävä jotakin, mistä voidaan aloittaa, ja me yritämme myös saattaa yhteen eri tahot, joiden on tehtävä yhteistyötä. Olisi hyödyllistä, jos keskusteluissa voitaisiin myös todeta, mitä me kaikki mahdollisesti jo teemme.
Ei ole nimittäin totta, että me olemme vain keskittyneet tekniikkaan tai infrastruktuuriin. Me olemme alusta asti korostaneet tätä sisältöpuolta, niin kuin sitä yhteenvedonomaisesti nimitetään, ja se tosiasia, että me puhumme tietoyhteiskunnasta, osoittaa selvästi, että me olemme myös ottaneet huomioon tämän sosiologisen, yhteiskunnallisen ja tietysti myös kulttuurisen näkökohdan alusta alkaen.
Me olemme luoneet tietoyhteiskunnalle foorumin, jossa kaikki voimat, ammattijärjestöt, luonnollisesti myös kulttuurintekijät sekä multimedian parissa toimivat kokoontuvat. Tämä foorumi on hyväksynyt ensimmäisen vuosittaisen kertomuksensa. Siihen oli muuten myös kutsuttu parlamentin jäseniä, ja myös ne, jotka eivät siihen osallistuneet, voivat lukea kertomuksesta, kuinka me pyrimme saamaan aikaan ratkaisuja juuri koulujen ja kirjastojen suhteen, siis yleisesti mahdollisen julkisen kulttuurin suhteen.
Tämä foorumi on esimerkiksi omistanut kaksi työryhmää kuudesta nimenomaan näille ongelmille eli kirjastoille ja tiedotusvälineiden kehitykselle yleensä, ja toisekseen kouluille ja oppimis- ja ammattikoulutusongelmille, jotka liittyvät tähän. En sano tätä korostaakseni, että me olemme langenneet sokean innostuksen valtaan, sillä niin emme ole tehneet. Olen alusta pitäen sanonut myös, että ei ole syytä olettaa, että maailma romahtaisi. Toisaalta ei ole kuitenkaan mitään syytä olettaa, että maailmasta tulisi nyt paratiisi, vaan meidän on käytettävä näitä uusia välineitä siellä, missä ne ovat järkeviä ja hyödyllisiä, ja siellä missä niistä ei ole mitään iloa, ei voi myöskään tehdä mitään, ja siellä, missä ne tuovat jotain huonoa, on meidän toimittava sitä vastaan. Tämä tarkoittaa tässä tapauksessa, että me käyttäydymme hyvin asiantuntevasti.
Haluaisin, kuten myös esittelijä jo teki, kiinnittää huomionne oppimisohjelmien ja multimediatyöryhmän mietintöön. Te ette saa sanoa, että tämä on jälleen vain asiakirja. Te tiedätte, että task forces , joita me, rouva Cresson ja minä, olemme perustaneet, ovat yritys tehdä tiedepolitiikasta läpinäkyvämpää, avoimempaa, mutta samalla tehokkaampaa, koska ne puuttuvat voimakkaammin tiettyihin käytännön ongelmiin ja yrittävät ratkaista niitä. Tämä työryhmä on tutkinut tarkasti kaikkia näitä kysymyksiä, joista teidän mietinnössänne puhuttiin, rouva Morgan. En aio nyt lukea teille meidän asiakirjaamme. Te voitte hankkia sen tietysti komissiosta. Se on vuodelta 1996 ja sen numero on SEC 96/1426. Se sisältää kaiken, mitä me tällä hetkellä teemme, ja se on aika paljon. Siinä mainitaan muuten myös, että meidän täytyy yksinkertaistaa kilpailuttamismuotoja ja menetelmiä, jotka on käytävä läpi ennen kuin tukea voidaan myöntää, kuten sanoitte, ja toivon, että se meille myös onnistuu. Joskus on se kuitenkin vaikeaa, sillä me emme voi syyttää itseämme ainakaan kiinnostuksen puutteesta.
Kuulin juuri, että me saamme yhtä ohjelmaa kohti 600-1000 hakemusta. Toisaalta se on ilahduttavaa, koska se osoittaa, kuinka laajaa kiinnostus on, mutta toisaalta se osoittaa kuinka vaikea tehtävä on. Sallikaa minun vielä tehdä pari, kolme huomautusta muutamiin yleisluontoisiin asioihin, jotka ovat tulleet uudelleen esiin.
Minä kannatan sitä, mitä sanottiin kulttuurista ja luovasta toiminnasta. Ei pidä olettaa, että luovaa toimintaa voisi demokratisoida. Se on väärin. Pääsyn ja välineet siihen voidaan demokratisoida, niistä voidaan tehdä yleisesti saatavilla olevia. Mutta, että nyt oletetaan, että meistä tulisi nyt nerojen yhteiskunta, on väärin, sillä luova työ tulee olemaan luovaa työtä edelleenkin, ja olettaen että se on luovaa, se on vain harvojen, vähemmistön työtä. Myöskään tämän kulttuurin myötä ei tule olemaan laajaa kiinnostusta tähän, eli ei saa antaa johtaa itseään harhaan.
Se, mitä tietoyhteiskunta todella voi tuoda, on helppo pääsy näihin ehkä hieman hermeettisesti suljettuihin sisältöihin. Siinä ei pitäisi myöskään torjua välineitä, jotka ovat uusia. Esimerkiksi jossakin ongelmassa ei pitäisi olettaa pelkästään kirjaa klassiseksi välineeksi tiedon saannissa, vaan pitäisi myös oppia tuntemaan muita, helpompia, valmistavia mahdollisuuksia ratkaista ongelma. Me tiedämme kouluissa saaduista kokemuksista, että on paljon uusia mahdollisuuksia juuri koululaisille, jotka eivät tällä suhteellisen abstraktin kirjainmenetelmällä tule toimeen, joista tämä tapa ei ole niin helppo, vaan jotka ajattelevat toisella tavalla. Sen ei tarvitse olla lainkaan vähemmän innovatiivista. Tällaisia mahdollisuuksia ei pitäisi siis heittää menemään etukäteen, vaan niitä pitäisi hyödyntää. Ei pidä kuitenkaan myöskään tehdä erehdystä, että voisimme elää nyt niin sanotusti aivan toisenlaisessa maailmassa.
Toinen ennakkoluulo on, että kun tämä tehdään julkisoikeudellisesti, sillä on korkeampi laatu, korkeampi taso, ja jos se tehdään yksityisesti, on se häpeämätöntä rahan ansaitsemista. Myös tämä on pelkkä ennakkoluulo. Muuten, kun katsotaan, mitä jäsenvaltioissa tehdään käytännössä koulujen verkottamiseksi, epävirallinen neuvosto Amsterdamissa hyväksyi ruotsalaisen ministerin mietinnön, joka esitteli, miten Ruotsissa on tehty, ja aikoo kehittää siitä suuntaviivat koko unionille, silloin voi todeta, että paljon siitä tehdään yksityisillä aloitteilla ainakin alkuvaiheessa. Tietenkään tätä ei pitkällä aikavälillä voida jättää pelkästään yksityisille, mutta ne ovat ainakin aloittaneet. Samalla haluan kuitenkin sanoa suurten julkisten puhelinyhtiöiden hyväksi, että ne ovat toimineet hyvin aktiivisesti, että ne toimivat yhteistyössä koulukirjojen tarjoajien kanssa ja valmistelevat sisältöjä, jotka jo ovat käytännössä koulukirjoissa, ja levittävät niitä tällä uudella tavalla.
Eli tämän suhteen tapahtuu jo jotakin, myös yksityisten avulla. Ei saa olettaa, että kaikki muuttuu paremmaksi, jos sen tekee julkisoikeudellinen laitos. Ei tarvitse kuin katsella joitakin julkisoikeudellisten lähettäjien televisiolähetyksiä todetakseen, että ne eivät aina tee oikeutta sille suurelle mitalle kulttuuria, jota nämä laitokset itse edustavat. Siksi pyydän myös, ettei lasta heitetä pesuveden mukana, vaan yritetään tehdä tarpeellinen. Meillä on muuten vielä eräs vaikeus, joka minun täytyy mainita: näillä aloilla eivät useinkaan jäsenvaltiot ole toimivaltaisia, vaan jäsenvaltioiden alaorganisaatiot, Saksassa esimerkiksi osavaltiot, niin että meidän on voitettava kaksinkertaiset esteet, mutta minä näen tulevaisuuden myönteisessä valossa.
Yllätyksekseni meidän tähänastisissa konferensseissamme jäsenvaltiot eivät ole ehdottomasti sanoneet, lopettakaa, tämä ei kuulu teille! Vaan aivan päinvastoin! Ne ovat sanoneet, kehittäkää jotakin, näyttäkää meille mallia! Tämä osoittaa, millaisia kokemuksia voi saada! Tämä voi olla meille vain hyödyksi.
Eli vielä kerran kiitos esittelijälle. Toivon, että meillä, kun me kerromme edistymisestämme, ehkä jo vuoden lopussa on olennaisesti suurempi määrä kouluja verkossa ja että se on onnistunut hyvin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Arvoisat jäsenet, haluaisin ilmoittaa Teille Euroopan parlamentin puhemiehen pyynnöstä, että tänä aamuna Espanjassa, San Sebastianin kaupungissa, kaupungin vankilan Martutenen psykologi menehtyi oletettavasti ETA: n terroristin ampumana. Kyseinen terroristi pidätettäneen tekonsa vuoksi.
Puhemies, vakuuttuneena ilmaisevansa Euroopan parlamentin tunteet, on lähettänyt surunvalittelut uhrin perheelle ja Espanjan hallitukselle. Hän ilmaisi myös Espanjan hallitukselle tukensa sen jatkaessa määrätietoista taistelua kaikkia terroristitekoja vastaan.

Geneettisesti muunnetut mikro-organismit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Trakatellisin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0070/97) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi annetun direktiivin 90/219/ETY (geneettisesti muunneltujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa) muuttamisesta (KOM(95)0640 - C4-0271/96-95/0340(SYN)).

Trakatellis
Arvoisa puhemies, yksi bioteknologian tärkeimmistä aloista on sovellutukset, joissa käytetään geneettisesti muunnettuja mikro-organismeja. Nämä organismit ovat eräs tärkeimmistä bioteknologian työvälineistä, ja geneettisen muuttamisen kautta ne voidaan saada tuottamaan hyödyllisiä aineita, kuten esimerkiksi ihmisen insuliinia.
Nämä sovellutukset ovat arvokkaita monilla ihmiselämälle tärkeilla alueilla, kuten terveys ja sairaus, ravinto, ympäristönsuojelu ja maanviljely. Geneettisesti muunnettujen mikro-organismien tutkimus on lupaava tieteenala, ja siksi on jatkettava työtä sen tarjoamien mahdollisuuksien kehittämiseksi. Kuitenkaan kaikkia geeniteknologiaan liittyviä ihmisiin ja heidän ympäristöönsä kohdistuvia vaaroja ei tunneta vielä aivan täsmällisesti, ja juuri tästä syystä työskentelyn näiden organismien parissa tulee rajoittua vartavasten suunniteltuihin suljettuihin tiloihin, joissa kaikki vaaratekijät on suljettu pois.
Direktiivi 90/219 on ollut voimassa jo 7 vuotta, ja sen hyvät ja huonot puolet ovat ehtineet jo tulla esiin. Nyt on tarpeellista uudistaa direktiiviä, jotta voitaisiin vastata tapahtuneisiin muutoksiin ja nykyisiin tarpeisiin.
Pidän oikeina ja järkevinä yliopistojen sekä lääkealan yritysten, teollisuuden ja pienten sekä keskisuurten yritysten vaatimusta yksinkertaisesta, erittäin selkeästä ja joustavasta toimintakehyksestä, joka mahdollistaa epävarmuus- ja häiriötekijöistä vapaan investointiympäristön sekä toiminnan jatkuvuuden. Samanaikaisesti on otettava huomioon eri järjestöjen ja ryhmien huoli siitä, ettei geenimuunnelluista mikro-organismeista koidu mitään vaaraa terveydelle, ympäristölle tai eliöstön monimuotoisuudelle. Juuri tästä syystä on direktiiviä uudistettaessa pyrittävä mahdollisimman suureen hallinnolliseen joustavuuteen. Tämä ei kuitenkaan saa tapahtua turvallisuudesta tinkimällä, vaan on luotava selkeä ja yksinkertainen järjestelmä, jonka puitteissa sekä käyttäjät että toimivaltaiset viranomaiset pystyvät helposti toimimaan.
On syytä soittaa varoituskelloja: meidän ei tule sekoittaa joustavaa ja selkeää toimintakehystä ja turvallisuussäännöksiä keskenään. Onnettomuusriski kasvaa tulevaisuudessa, sillä biotekniikan alue laajenee jatkuvasti. Hullun lehmän -taudin tapauksessa saimme huomata, että se aiheutti romahduksen lihanmyynnissä, ja vastaavasti pienikin onnettomuus biotekniikan alalla aiheuttaisi vakavan kriisin ja tuhoaisi luottamuksen biotekniikan sovellutuksiin.
Turvallisuus taataan parhaiten jakamalla tietoa ihmisille, jotka ovat geneettisesti muunnettuihin mikro-organismeihin liittyvään toimintaan käytettyjen tilojen välittömässä läheisyydessä. Myös yleisemmällä tasolla avoimuus ja tiedottaminen uusista biotekniikan keksinnöistä ja sovellutuksista ovat paras tae sekä turvallisuudelle että biotekniikan investoinneille ja kehitykselle Euroopan unionissa.
Mielestäni direktiivin tärkeimmät muutosta vaativat kohdat ovat seuraavat:
Ensinnäkin, mikro-organismi -käsite on määritelty tyhjentävästi jo vanhassa direktiivissä. Sitävastoin komission ehdottama lisäys määritelmään sisältää ongelmia, eikä ole tieteellisesti hyväksyttävissä, että eläin- ja kasvisolut luokiteltaisiin mikro-organismeiksi.
Sana 'rajoittaa' tulee korvata sanalla 'ennaltaehkäistä', sillä ensimmäiseen vaihtoehtoon sisältyy se merkitys, että ihmiset ja ympäristö altistuisivat vaaroille, vaikkakin rajoitetusti, mutta toinen vaihtoehto sulkee pois tämän mahdollisuuden. Tämä on sopusoinnussa komission jätteiden käsittelyä koskevan ehdotuksen kanssa.
Kolmanneksi, toimintojen luokitteleminen niihin liittyvien vaaratekijöiden mukaan on askel oikeaan suuntaan. On kuitenkin vaikea todistaa tieteellisesti, että luokkaan 2 kuuluvat toiminnot olisivat vain vähän vaarallisia.Tähän luokkaan lasketaan mukaan esimerkiksi sellaiset mikro-organismit kuin stafylokokit, streptokokit, kurkkumätää aiheuttavat corynobakteerit ja jäykkäkouristusta aiheuttavat clostridiumbakteerit, joita pidetään varsin vaarallisina ihmisen terveydelle.
Edelleen, komissio määrittelee luokan 3 toiminnot vaarallisuudeltaan keskitasoisiksi. Tämä on ristiriidassa direktiivin 90/679 kanssa, joka määrittelee ne erittäin vaarallisiksi. Esimerkiksi HIV-virusta ei ole mahdollista luokitella muuksi kuin erittäin vaaralliseksi.
Komission esityksen pääongelma on vaarojen tarkka arviointi, ja sitä koskeva kohta jää hyvin epäselväksi. Olemme tehneet korjausehdotuksia, jotka tarkemmin määrittelisivät, miten vaaroja tulisi arvioida. Arviointiperusteet tulevat pohjautumaan ihmiseen kohdistuvien vaarojen arviointiin, ympäristöön kohdistuvien vaarojen arviointiin, sekä lopuksi yhdistämällä molempien edellämainittujen vaarojen arviointi.
Pidämme hyvin tärkeänä mahdollisuutta direktiivin uudelleenarvioimiseen. Emme kuitenkaan pidä mahdollisena, että esityksen keskeisiä kohtia muutettaisiin enää valiokuntakäsittelyssä. Emme myöskään hyväksy, että diektiivin keskeisiä kohtia sisältyisi liitteisiin.
Kuten tiedämme, eilen lakiasian valiokunnassa keskusteltiin siitä, pitäisikö kyseisen direktiivin laillisuuspohjan olla 130 S, eli yhteistyöperiaate, vaiko 100 A, eli yhteispäätösperiaate.
Haluaisin korostaa kahta seikkaa:
Ensinnäkin, direktiivi liittyy suoraan bioteknisen alan käytännön sovellutuksiin ja tuotteisiin, joita ovat mm. hormonivalmisteet, rokotteet, lääkkeet ja elintarvikkeet. On selvää että direktiivin mukaisesti tapahtuvan tuotekehittelyn kustannukset siirtyvät tuotteiden hintoihin, ja sen tähden säädökset on sopeutettava sisämarkkinoiden toimintaehtoihin.
Ja siinä tapauksessa, että jollakin on vielä epäilyksiä sisämarkkinoiden ja toimintaperiaatteen 100 A suhteen, haluaisin toiseksi muistuttaa parlamentin hiljattain tekemästä terveydenhoitoa koskevasta päätöksestä. Parlamentin 19. päivänä helmikuuta ottama kanta on selvä. Sen mukaan terveydenhoitoa koskevissa asioissa noudatetaan yhteipäätösperiaatetta. Haluaisinkin nyt kysyä komissiolta, minkä tähden käsittelyyn on tuotu kaksi eri teksiä, jotka on laadittu komission kahdessa eri virastossa? Lopuksi kysyisin vielä, mitkä näistä muutoksista komissio aikoo hyväksyä?

Poisson
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron kollegani Alain Pompidoun nimissä, hän on tämän tutkimusvaliokunnan puolesta annetun lausunnon esittelijä.
Käsittelemme tänään geneettisesti muunnettujen mikro-organismien suljettua käyttöä. Tavoitteena on voida vaaratta hyödyntää kyseisiä mikro-organismeja, jotka syntyivät 1970-luvulla kehitettyjen tekniikoiden avulla. Kyse ei ole uudesta menetelmästä vaan vastedes hyvin tunnetusta, oikein hallitusta menetelmästä, jonka vuoksi on tärkeää erottaa tavoitteeseen liittyvät vaarat ja mahdolliset muut vaarat. Jos geneettisesti muunnettu rakenne tai sellaisen saavuttaminen aiheuttaa vaaraa, kyseinen vaara voi tulla esiin erilaisena toimien luonteesta riippuen.
Viimeisten 15 vuoden aikana hankittu kokemus, joka johti direktiivin 90/219 tarkistukseen hallinnollisten määräysten mukauttamiseksi toimien todellisiin vaaroihin ja kansainvälisten teknisten suositusten ottamiseksi paremmin huomioon bioturvallisuuden alalla, toisin sanoen terveyden ja ympäristön suojelemiseksi.
Vaarojen hallinnan alalla on tärkeää varmistaa paremmin, että täsmällisemmällä arvioinnilla määritelty vaaran taso ja hallinnollisten menettelyjen monimutkaisuus vastaavat hyvin toisiaan. Näin ollen kukin vaaran taso vastaa sekä organismin tyypistä että käyttötavasta riippuvia suljettuja oloja ja koekäytäntöjä.
Tämänsuuntaisia muutoksia ryhmämme kannattaa äänestämällä.

Bowe
Arvoisa puhemies, haluan sosialistiryhmän puolesta ilmoittaa, että pidämme tätä mietintöä myuönteisenä, sekä kiittää esittelijää valtavasta työmäärästä. Kuten tiedämme, ehdotuksessa esitetään toimenpiteitä, joilla suojellaan kansalaisten terveyttä ja ympäristöä riskeiltä, jotka liittyvät geneettisesti muunnettujen organismien käyttöön suljetuissa oloissa. Tällä tarkoitetaan laboratorioissa ja instituutioissa tehtävää perustutkimusta sekä lisäksi teollista tuotantoa; esimerkiksi panimoteollisuutta, rokotteiden tuotantoa sekä joitakin elintarviketeollisuuteen kuuluvaa toimintaa. Siitä tulee varmasti tärkeä osa bioteknologian teollisuuden sääntelyä. Ymmärrämme, että nykyistä direktiiviä on tarpeen uudistaa viime vuosien teknisen kehityksen ja kokemusten valossa.
Komission ehdotus on periaatteessa hyväksyttävä, mutta meidän mielestämme joillakin aloilla voitaisiin mennä pitemmälle keskittymällä erityisesti niihin toimiin, joihin liittyy eniten riskejä: riskiluokituksen luokkiin III ja IV kuuluvia organismeja käsitteleviin toimiin. Lisäksi meidän mielestämme kaikki tämän direktiivin tekniset liitteet ovat tärkeitä ja ne pitäisi antaa muokattaviksi tekniselle komitealle, joka kunnioittaa toiminnassaan modus vivendiä ja josta toivoisimme kehittyvän lähivuosina komission, parlamentin ja neuvoston välinen todellinen kumppanuus.
Sosialistiryhmä on lisäksi huolissaan riskien arvioinnista. Sen täytyy olla yhtäläistä kaikkialla unionin alueella. Tämä täytyy määritellä yksityiskohtaiseti liitteissä, jotta varmistetaan yhtäläinen riskien arviointi kaikkialla unionissa.
Lisäksi rajoittamis- ja valvontatoimenpiteitä voitaisiin mielestämme parantaa, erityisesti joidenkin teknisten liitteiden näkökohtien osalta. Nämä on esitetty yksityiskohtaisesti joissakin tarkistuksissa, joita aiomme tukea.
Lopuksi haluaisin kiinnittää huomiota siviilivastuuseen. Se on elintärkeä varokeino. Komission on hyväksyttävä se, että tällä alalla toimivien ihmisten on hyväksyttävä vastuu mahdollisten onnettomuuksien seurauksista. Komission on ilmoitettava selkeästi kantansa tähän kysymykseen sekä ilmoitettava, miten se aikoo edetä siviilivastuukysymyksessä paitsi tällä alalla myös muilla aloilla, joilla sopimattomat toimenpiteet saattavat uhata ihmisten terveyttä ja ympäristöä.
Lopuksi pyytäisin komissiota hyväksymään parlamentin tarkistukset ja hyödyntämään niitä parantamalla sanamuotoa sekä varmistamaan, että ala kehittyy yleisen luottamuksen ja luottavaisuuden ilmapiirissä, mikä on tarpeen, jos alan halutaan kukoistavan.

Heinisch
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, 6.12.1995 esittämällään ehdotuksella muuttamaan käyttödirektiiviä EU: n komissio ottaa huomioon yli kahdenkymmenen vuoden maailmanlaajuiset kokemukset geenitekniikassa. Yhdenmukaisesti nykyisten kansainvälisten tieteellisten tietojen tilanteen kanssa otetaan käyttöön uusi, selvempi eriytys, jossa luokitellaan, kuten monissa Euroopan maissa jo tehdään, neljä turvallisuusluokkaa tähänastisten kahden sijasta. Lisäksi ehdotuksessa korostetaan eroa tieteen ja elinkeinon välillä, mikä vastasi käytännössä vain vähän tarkoitustaan. Ehdotetut tarkistukset merkitsevät sekä yksinkertaistamista ja liian byrokratian välttämistä, koska hallintomenettelyä on keskitetty olennaiseen niin paljon kuin se ilman turvallisuuden vähentämistä on mahdollista, ja teollisuuden näkökulmasta niitä tuetaan lähes rajoituksitta.
Tällainen vaaraton byrokratian vähentäminen on Euroopalle tärkeää biotekniikan sijaintipaikkana. Muutoksen viivästyminen saattaisi Euroopan tieteen ja teollisuuden asiattomasti kilpailullisesti epäedulliseen asemaan erityisesti suhteessa USA: han ja Japaniin.
Minusta komission ehdotus ja tutkimusvaliokunnan lausunto ovat tervetulleita ja kiitän herra Pompidouta. Hän on osannut parantaa komission ehdotuksen uudistuksia muutamilla erittäin hyvillä tarkistuksilla asettamatta kyseenalaiseksi niiden yksinkertaistavaa ja havainnollista luonnetta tai jopa vaarantamatta niitä. Lisäksi herra Pompidou on ilmaissut onnistuneesti näiden säännösten suuren merkityksen Euroopan tutkimuslaitoksille ja saavuttanut sen, että monet ehdotukset hyväksyttiin ympäristövaliokunnassa.
Tarkistus, joka vaatii vastuun varmistamista ympäristövahinkojen osalta, vaikuttaa minusta käytännössä vaikeasti toteutettavalta. Lisäksi komissio aikoo joka tapauksessa laatia valkoisen kirjan ympäristövastuusta, joka ilmestyy lähiaikoina. On kyseenalaista, onko tällaisessa tilanteessa järkevää puuttua komission ehdotukseen etukäteen ja joutua vaaraan, että erilaiset säännökset ovat ristiriidassa keskenään.

Dybkjær
Herra puhemies, keskityn kolmeen kohtaan. Ensimmäinen on ehdotukseen liittyvä menettely. Toinen on direktiivin muuttamisen tausta ja kolmas on itse sisältö. Mitä menettelyyn tulee, en aio kiinnittää huomiota siihen, minkä pykälän mukainen direktiivin tulee olla. Siitä voi olla eri näkemyksiä, mikä on tarkoituksenmukaisin. Haluan kuitenkin korostaa, että on tavattoman epätyydyttävää, että meillä on täällä täysistunnossa käsiteltävänä ehdotus, josta on jo neuvostossa puhemiehistön taholta esitetty kompromissiehdotus niistä kohdista, joista vallitsee suurta erimielisyyttä. Niin voidaan väittää olevan siitä syystä, että parlamentti on käyttänyt käsittelyyn aikaa liian paljon, mutta tilanne ei joka tapauksessa ole tarkoituksenmukainen. Näyttää myös ilmeiseltä, että komissio ja neuvosto ovat erittäin tietoisia siitä, että parlamentin ainoa todellinen toimintamahdollisuus tässä asiassa on sanoa itse ehdotukselle jaa tai ei, kun taas neuvosto ja komissio voivat todellisuudessa viis veisata niistä tarkistuksista, joita me esitämme.
Itse direktiivin muuttamisen taustasta komissio ilmoittaa muuten, että valtavan nopeasti kehittyvällä alueella voi olla syytä tutkia direktiiviä, joka on saanut alkunsa 1980-luvulla, vaikka se onkin hyväksytty vasta vuonna 1990. Ongelma liittyy siihen, että komissio ei tee missään selkoa niistä tieteellisistä tuloksista ja kokemuksista, jotka tukevat tarvetta muuttaa direktiivi. Meidän pitää itse asiassa luottaa enemmän tai vähemmän komission ilmoitukseen ja tehdä se automaattisesti ilman, että oikeastaan tiedämme, ketä komissio on tässä asiassa kuullut, kuka on ollut neuvonantajana jne. Kuten sanottu, direktiivin muuttaminen voi olla tarpeen, mutta muutostarve on todistettava asiakirjojen avulla.
Itse sisällöstä voi sanoa, että meidän lähtökohtamme on se, että suojauksen tasoa ei tule laskea. Se johtaa siihen, että luokittelussa tehtävien muutosten yhteydessä on sanottava, että ehdotuksen ratkaiseva puute on se, että siinä ei anneta suuntaviivoja sille, miten luokittelu halutaan suorittaa. Yksittäisille ihmisille annetaan tällä tavalla suuri vapaus tehdä luokittelu oman päänsä mukaan. Tämä johtaa siihen, että tiedossa on iso joukko tarkistuksia, joita me haluamme tukea tehdäksemme ehdotuksesta hyväksyttävämmän.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, ryhmämme on samaa mieltä Trakatellisin laatiman erinomaisen työn kanssa sekä myös Pompidoun johtaman tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan tulosten kanssa.
Siitä huolimatta, ottaen huomioon kansan perustellun sosiaalisen hädän erityisesti mitä tulee geneettiseen manipulointiin, olemme esitelleet kaksi tarkistusta, joiden tarkoituksena on määritellä mahdolliset uhat ja ehkäistä siten niiden vaikutuksia. Olemme erityisesti sitä mieltä, että hätätapauksien arvioinnissa ja luetteloinnissa sekä myös niiden menettelyissä olisi määriteltävä - koska se nykyisin on mahdollista - ne biologiset ketjut ja elävät oliot, jotka saattavat saada tartunnan, ja se, miten tätä uhkaa käsitellään.

Breyer
Arvoisa puhemies, vaikka laboratoriodirektiivi hyväksyttiin vasta 1990 ja sitä ei vielä ole toimeenpantu monissa jäsenmaissa, on komissio tehnyt jo ehdotuksen, joka kaavailee massiivista säännösten purkamista, ympäristö- ja turvallisuusnormien purkamista.
Minä puhun kahdesta seikasta. Me tarvitsemme vastuuta ympäristöstä ja ihmisistä ja tässä asiassa kysymykseni komissaarille on yksiselitteinen: miksi tiedemiesten omaa vastuuta ei lisätä? Mikäli nimittäin on niin kuin teollisuus ja tiedemiehet meille lupaavat eli, että geenitekniikka on turvallista, niin ihmettelen, miksi se puolustautuu niin kiivaasti vastuuta vastaan!
Toinen seikka: hyväksyminen tietyn ajan kuluttua. Mielestäni on täysin vastuutonta, että hyväksyminen tapahtuu ajan umpeuduttua ja että aikaa lyhennetään 60 päivästä 45 päivään! On aivan järjetöntä, että minun täytyy odottaa polkupyörien pysäköintipaikan lupaa kauemmin kuin tutkimuslaboratorion lupaa, jossa tehdään patogeenista työtä geenimanipuloiduilla organismeilla. Me emme tarvitse lainkaan vähemmän ympäristö- ja turvallisuusnormeja, vaan enemmän ympäristönormeja, enemmän turvallisuutta ja erityisesti enemmän avoimuutta!

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Euroopan unionilla on vuodesta 1990 lähtien ollut maailman ankarin lainsäädäntö biotekniikan alalla. Yksittäiset jäsenvaltiot ovat Euroopan suuntaviivojen toimeenpanossa menneet kansallisessa lainsäädännössä vielä pidemmälle. Tämä ennakointi oli mielestäni järkevää. Tällä välin me olemme kuitenkin saaneet maailmanlaajuisesti kokemusta biotekniikasta. Euroopan tiukat määräykset ovat osoittautuneet tutkimuksen eurooppalaisessa sijaintipaikassa ja tutkimustulosten toteuttamisessa yhä enemmän jarruttavaksi tekijäksi. Tässä yksi selvä esimerkki: Eräällä eurooppalaisella teollisuusyrityksellä, kemianteollisuuden yrityksellä, on tutkimukselle ja kehitykselle 26 sijaintipaikkaa, joista 6 on Euroopan unionissa, 20 Pohjois- ja EteläAmerikassa, Etelä-Afrikassa ja Kaukoidässä. Geenitekniikka on yksi tärkeimmistä avaintekniikoista seuraavana vuosisatana, sillä sitä sovelletaan laajasti lääketieteessä, farmasian alalla, maataloudessa, elintarvikkeiden tuotannossa ja ympäristössä. Geenitekniikka ja sen innovaatiot tulevat määräämään ratkaisevasti talouden kehitystä kaikissa maissa seuraavina vuosikymmeninä.
Direktiivi geeniteknisesti muunneltujen mikro-organismien soveltamisesta suljetuissa järjestelmissä vuodelta 1990 perustuu 80-luvun tieteellisiin tuloksiin. Meidän ryhmämme tukee Euroopan komission tavoitteita purkaa esitetyllä eurooppalaisten määräysten muutoksella tarpeetonta, sanon tarpeetonta, hallintoa ja samalla taata tarvittava huolto ja turvallisuus. Tähän kuuluu luokittelujen sopeuttaminen kansainväliseen olemassa olevaan käytäntöön, ja samoin ei enää ajanmukaisten teknisten liitteiden muuttaminen. Kahden vaarallisuusluokan sijasta on tulevaisuudessa neljä, mikä mahdollistaa merkittävästi paremman vaaran arvioinnin ja tarvittavien suojatoimenpiteiden luokittelun. Minun ryhmälleni on erittäin tärkeää, että Euroopan parlamentti otetaan tulevaisuudessa mukaan direktiiviin keskeisiin muutoksiin. Kun riskit ovat hallittavissa, kuten viimeisinä 20 vuotena on osoittautunut, pidän kehotuksena myös kristilliselle vastuulle tutkia geenitekniikan mahdollisuuksia ja soveltaa tätä tekniikkaa myös vastuullisesti.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, tekniikka kehittyy ja uudet tiedot johtavat siihen, että lakeja on mukautettava. Näin on hyvä. Se, mihin ne kokemukset, joihin komissio tässä asiassa tukeutuu, perustuvat, tulee kai pysymään sen salaisuutena. Evoluutio ja siihen liittyvä tutkimus tarvitsee enemmän aikaa kuin viisi tai kuusi vuotta voidakseen saada yleissilmäyksen geneettisesti muunnettujen mikro-organismien sovellukseen liittyviin seuraamuksiin. Sillä pidempi ei tämä kokemus ole, joka tässä käsiteltävänä olevassa direktiivissä on.
Tästä syystä on erityisesti kaksi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistusta erittäin tärkeitä. Toisessa on kyse julkisuuden tiedottamisesta. Vaaditaan demokratiaa ja avoimuutta, jotta määräykset turvallisuudesta tulevat tutuiksi. Sillä julkisuuden tiedottaminen on todellinen takuu turvallisuudelle. Siksi ei riitä, että suuri yleisö saa tiedot käyttöönsä hätätapauksessa. Tietoja on annettava suurelle yleisölle aktiivisesti. Tämä on yksi vaatimus.
Toinen tärkeä tarkistus tulee kokemuksista, jota olemme saaneet viime aikoina komission kanssa, ja tässä mielessäni on esim. geenimaissin hyväksyminen. Tämä osoittaa, että on asetettava hyvin tiukat rajat, joissa komissio voi yksinään tehdä tarkistuksia, päätöksiä. Siksi on hyvin tärkeää, että komitologialle asetetaan hyvin tiukat rajat. Tämä on toinen tärkeä tarkistus, jonka me olemme tehneet.
Minä epäilen vielä kovasti siitä, taataanko riittävä turvallisuus, vaikka kaikki tehdyt tarkistukset hyväksyttäisiin. Tulevaisuus tulee sen näyttämään, toivottavasti ei negatiivisessa mielessä.

Jackson
Kiitän arvoisaa puhemiestä. Toivon, että komissaari voi vastauksessaan selvittää yksityiskohtaisesti komission kantaa esitettyihin tarkistuksiin. Pyytäisin häntä ennen huomista äänestystä kierrättämään luetteloa niistä tarkistuksista, jotka komissio todennäköisesti hyväksyy, ja niistä, jotka komission on vaikea hyväksyä. Näin on tehty aikaisemmin, ja se olisi meille suureksi avuksi.
Tällä viikolla käytyjen kloonausta käsittelevien keskustelujen perusteella on selvää, että genetiikan alan tieteellisten tavoitteiden hyödyllisyyttä on tutkittu tarkasti - ja mielestäni oikeutetusti. On myös selvää, että BSE-kriisin jälkeen huomio on täytynyt kiinnittää ihmisten terveydelle koituviin riskeihin, joita tähän asti harmittomana pidetty mikroskooppinen lähde mahdollisesti aiheuttaa. Tässä yhteydessä on ymmärrettävää, että osa kollegoistani suhtautuu epäillen ehdotukseen, joka pyrkii tehostamaan hyväksymismenettelyä erittäin arkaluontoisella alalla.
Olen iloinen siitä, että valiokunta on Trakatellisin johdolla päättänyt voivansa tukea direktiiviä ja esittänyt sitä tiukentavia tarkistuksia. Haluaisin kuitenkin kiinnittää parlamentin huomion erityisesti tämän direktiivin tarkistukseen 22, jota ei esittänyt mietinnön esittelijä vaan energiavaliokunta, ja kiinnittämään huomiota tarkistuksen merkitykseen. Toivon, että komissio voi hyväksyä tarkistuksen.
Tämän parlamentin ja meidät valinneiden ihmisten kannalta on olemassa todellinen vaara siitä, että tämä on harvoja tilaisuuksiamme vaikuttaa geneettiseti muunnettuja elintarvikkeita käsittelevään direktiiviluonnokseen ja jopa valmiiseen direktiiviin; vaara siitä, että kun direktiivi on hyväksytty - kuten uskon tapahtuvan - meillä ei ole enää valvontamahdollisuutta. Energiavaliokunnan tarkistus 22 varmistaa sen, että Euroopan komissio antaisi parlamentille säännöllisesti direktiivin seurauksia käsittelevän kertomuksen.
Suosittelen mainitsemaani tarkistusta parlamentille ja toivon komission pystyvän hyväksymään sen.

Aparicio Sánchez
Arvoisa puhemies, minun on omistettava puheenvuoroni ensimmäiset sekunnit Trakatellisin mietinnön ulkopuoliselle aiheelle, joka kuitenkin liittyy kollektiiviseen etiikkaan.
Arvoisa puhemies ilmoitti meille ystävällisesti muutamia minuutteja sitten parlamentin puheenjohtajan välittömän reaktion ETA: n viimeiseen terroristi-iskuun. Kiitän espanjalaisena kaikkien Euroopan kansalaisten solidaarisuudesta. Mutta Euroopan kansalaisten, jota tämä parlamentti edustaa, on tiedettävä, että tällainen suuttumus jokaisen ETA: n uhrin takia ei moraalisesta näkökulmasta katsottuna sovi yhteen sellaisten henkilöiden turvapaikkaoikeuden säilyttämisen kanssa Euroopan unionissa, jotka pakenevat Espanjan oikeutta ja jotka ovat osallistuneet näihin terroristi-iskuihin. Arvoisa puhemies, kiitän kuitenkin parlamentin nopeaa reaktiota.
Mitä tulee Trakatellisin mietintöön, minun on sanottava, että huolimatta siihen sisältyvien tarkistusten runsaudesta - joka voisi viitata hyvin riitaisaan ja kiistanalaiseen mietintöön - yhdyn edellisiin puheenvuoroihin. Huolimatta tarkistuksista - hyvin yksipuolisista - joita on puolustettu ja joista äänestetään huomenna, koko parlamentti on samaa mieltä: direktiiviehdotus on tehty oikeaan aikaan ja se on tarpeellinen, mietintö on erinomainen ja onnittelut tästä Trakatellikselle. Suurimmalla osalla valiokunnan tarkistuksista on myös tavoitteena yhdistää julkisen vallan varovaisuus perustamalla oikeudellinen kehys - tämä koskee meitä - päätökseen jatkaa geeniteknologian resurssien hyödyntämistä.
Siten uskon, että kehitys on kulkenut kohti Yhdistyneiden Kansakuntien biologista monimuotoisuutta koskevien, vuonna 1992 annettujen ehdotusten yhteensovittamista. Tässä mielessä ihmisen turvallisuuden ja omanarvontunnon puolustaminen on yhteneväinen tämän alan teollisen käytön ja tutkimuksen edistymisen kanssa.

Tannert
Käsiteltävänä olevalla direktiivillä on kaksi tavoitetta eli ensinnäkin turvallinen toiminta geneettisesti muunnelluilla mikro-organismeilla ja toiseksi bioteknisen tutkimuksen piristäminen. Komission ehdotukset tarvitsevat parannusta erityisesti kahdessa asiassa, ensinnäkin vahinkovastuun alalla, kuten jo mainittiinkin. Se, joka toimii geneettisesti muunneltujen mikro-organismien kanssa, on vastattava vahingoista, jota mahdollisen vapauttamisen johdosta tapahtuu. Tässä olen täysin eri mieltä kuin kollega Heinisch.
Toiseksi lainsäädännöllinen prosessi: Mitä tulee tämän direktiivin tarkistusten soveltamisalaan, ei parlamentti saa luopua osallistumisoikeudestaan. Tämä koskee direktiivin liitteitä I ja II. Ei nimittäin ole kyse, kuten ensisilmäyksellä saattaisi näyttää, teknisistä määräyksistä, vaan direktiivin turvallisuuden kannalta tärkeästä ytimestä.
Komission luonnoksen arviointia ei helpottanut, että komission yhteenvedonomaista kertomusta direktiivistä saaduista kokemuksista ei vieläkään ole saatavilla. Rouva Bjerregaard, teidän pitäisi huolehtia siitä!
Vastauksessaan kirjalliseen kysymykseeni komissio ilmoittaa kertomukselleen epämääräisen ajan vuoden 1997 kuluessa. Direktiivin mukaan komission olisi pitänyt esittää se jo viime vuonna. Toivon, että komissio ottaa huomioon hyväksymismenettelyn ehdotetun nopeuttamisen yhteydessä myös tiedotusvelvollisuuden suurta yleisöä ja Euroopan parlamenttia kohtaan nopeammin ja noudattaa ainakin laissa määrättyjä määräaikoja tai rankaisee jäsenvaltioita toimeenpanon laiminlyömisestä asianmukaisesti. Huomioon ottaen laiminlyönnit BSE-asiassa on minusta sitä tärkeämpää muistuttaa komissiota näistä uusista laiminlyönneistä.

Bjerregaard
Herra puhemies, haluaisin mielelläni kiittää puheenjohtaja Trakatellista ja tutkintavaliokunnan puheenjohtaja Pompidouta asianomaisen valiokunnan lausunnosta ja siitä perusteellisesta työstä, jota tämän mietinnön eteen on tehty. Kuten me kaikki tiedämme ja kuten keskustelussa on täällä tänään myös korostettu, geneettisesti muunnettuihin organismeihin liittyvän alan säätely on hankala aihe, ja se on poliittisella asialistalla korkealla. Direktiivi 90/219 on horisontaalinen direktiivi, ja se perustuu varovaisuusperiaatteeseen. Sen tarkoituksena on varmistaa, että teknologian kehitys etenee sillä tavalla, että turvallisuus ei vaarannu ympäristön ja terveyden kannalta. Direktiivi siis säätelee niitä pelisääntöjä tai niitä turvallisuustoimenpiteitä, joita tulee noudattaa niissä laboratorioissa, joissa geneettisesti muunnettuja organismeja tutkitaan ja niiden parissa työskennellään. Tämä direktiivi koskee erittäin teknistä aihepiiriä, joka kehittyy ripeästi. Kyseessä on aihepiiri, jolla on merkittäviä seurauksia myös sekä EU: n työllisyyden että teollisuuden kannalta. Direktiivistä tähän mennessä saadut kokemukset ovat tuoneet esiin joitakin heikkoja kohtia. Sallikaa minun mainita ne: Kyseessä on geneettisesti muunnettujen mikro-organismien epätarkoituksenmukainen luokittelu, riskien arvioinnin ja sulkemistoimenpiteiden riittämättömät suuntaviivat, joustavuuden puuttuminen tekniseen kehitykseen sopeutumisen kannalta, yhteyden puuttuminen toisaalta ilmoitusja hallintotoimenpiteiden ja toisaalta kyseisten toimintojen vaarallisuuden väliltä sekä liioiteltu hallinto riskiltään vähäisten toimintojen yhteydessä.
Komission ehdotuksessa varovaisuusperiaatteesta pidetään kiinni samaan aikaan kun ehdotuksessa pyritään ratkaisemaan käytännön ongelmat, joita on tullut esiin olemassa olevan direktiivin aikana. Tärkeimmät muutokset liittyvät siihen, että hallinnolliset menettelyt ja ilmoitusvaatimukset mukautetaan geneettisesti muunnettuihin mikroorganismeihin liittyvien toimintojen riskeihin, ja kuten moni puhuja on maininnut, ne luokitellaan neljään riskiluokkaan. Menettelyistä tulee aiempaa yksinkertaisemmat, edellyttäen että turvallisuuden taso ei laske, ja kullekin neljästä riskiluokasta on määritetty selkeät minimisulkemis- ja valvontatoimenpiteet, ja tulevaisuudessa on helpompaa sopeuttaa direktiivi tekniseen kehitykseen.
Komissio voi hyväksyä 68 tarkistuksesta kokonaan tarkistukset 2, 3, 9, 10, 16, 17, 19, 31, 41 ja 42, 49 ja 56. Kaikki ne auttavat selventämään komission ehdotuksen periaatteita. Komissio voi hyväksyä osittain tarkistukset 4, 11, 27, 30, 35, 37, 38, 39, 43, 47, 48, 54 ja 55, ja se voi hyväksyä periaatteellisella tasolla tarkistukset 7, 8, 14, 15, 17, 21 ja 22, johon varsinkin rouva Jackson pyysi reagoimaan, 23, 24, 25, 64 ja 68, jotka täytyy tosin muotoilla hiukan toisella tavalla, jotta niistä ei synny uusia ongelmia.
Haluaisin tehdä yksittäisen huomautuksen tarkistuksesta 37, koska luulen, että rouva Gebhardt käsitteli tätä ehdotusta epäsuorasti, tarkemmin sanottuna kysymystä liitteen I lainsäädäntömenettelystä. Komissio voi hyväksyä osittain, että liitteen I osalta noudatetaan täydellistä lainsäädäntömenettelyä. Täydellisellä lainsäädäntömenettelyllä on, kuten tiedetään, se etu, jota useat puhujat ovat peräänkuuluttaneet, että sekä parlamentti että neuvosto saavat mahdollisuuden vaikuttaa liitteen muuttamiseen. Tämä johtaa siihen, että komissio ei voi hyväksyä 31 tarkistusta, ja kommentoin tässä lyhyesti joitakin niistä.
Ensimmäisenä on tarkistus 1, jonka tavoitteena on vaihtaa komission ehdotuksen oikeudellinen perusta 130 S artiklasta, 1 kohdasta, 100 A artiklaan. Sitä siis emme voi hyväksyä. Tämä ei johdu siitä, että komissio ei ymmärtäisi parlamentin toivetta päästä täysipainoisesti mukaan lainsäädäntöprosessiin. Me nimittäin kannatamme sitä voimakkaasti. Olen kuitenkin saanut sen käsityksen, että nykyisessä sopimuksessa ei ole juridista perustaa 100 A artiklan valitsemiselle 130 S artiklan tilalle, ellei direktiivin käyttöaluetta muuteta huomattavasti, siten että se voi vaikuttaa suoraan sisämarkkinoihin. Se on aivan selvää, että nyt on kyse parlamentin melko käsittämättömästä diskriminoivasta kohtelusta, johon vaikuttaa se, kumpi kyseessä olevista määräyksistä valitaan. Toivon kyllä itsekin, että asiaa selvitetään uusilla sopimuksen muutoksilla.
Sallikaa minun myös lisätä, että oikeudellisen perustan ehdotetusta muuttamisesta seuraa, että jäsenvaltioilla ei ole, toisin kuin nyt, mahdollisuutta ottaa käyttöön tiukempia sulkemis- ja valvontatoimenpiteitä kuin direktiivissä on määrätty. Nykyiset määräykset merkitsevät, että jäsenvaltiot voivat omassa lainsäädännössään määrätä tiukemmat normit kuin direktiivissä on määrätty. Jos oikeudelliseksi perustaksi otetaan 100 A, se merkitsee täydellisen yhdenmukaistamisen toteuttamista eikä jäsenvaltioilla ole sitten enää edellä mainittua mahdollisuutta. Seurauksena voi olla se, että niiden on lievennettävä kansallisella tasolla sulkemis- ja valvontatoimenpiteitään tämän muutoksen mukaisesti, ja se ei ole tietenkään tarkoituksenmukaista.
Tarkistuksia 18 ja 20, joiden tavoitteena on erottaa luokkien 3 ja 4 toiminnot ilmoitusvaatimusten osalta, ei voi hyväksyä. Sellainen erottaminen monimutkaistaisi komission käsityksen mukaan direktiivin käytännön soveltamista ja johtaisi sekaannukseen. Komissio on kuitenkin selvillä siitä, että näiden tarkistusten tarkoituksena on vahvistaa näiden riskialttiiden toimintojen hallinnollista valvontaa. Siksi komissio ehdottaa, että nämä molemmat tavoitteet saavutetaan siten, että sekä luokassa 3 että 4 tulee vaatia jälkikäyttöä varten nimenomainen lupa.
Komissio ei pysty hyväksymään tarkistuksia 44, 45 ja 46, joissa pyritään rajoittamaan käyttöaluetta siten, että se sisältää pelkästään tutkimusmielessä tehtävän laboratoriotyön. Perustelumme on se, että komissio haluaa säädellä kaikkea toimintaa, kuten esimerkiksi laboratoriotyötä, siitä riippumatta, mikä asianomaisen työn lopullinen päämäärä on.
Sitten siirryn tarkistuksiin 26, 36, 50, 57 ja 58, joita niin ikään emme voi hyväksyä, koska niissä esitetään, että se tiedotus, jota julkisuuteen annetaan, tai toimintojen ne aspektit, joissa suurta yleisöä voidaan kuulla, rajoitetaan terveyden- ja ympäristönsuojeluun sekä valmiussuunnitelmiin. Komission käsityksen mukaan tämä ei ole tarkoituksenmukaista, sillä on tärkeää, että yhteiskunnassa luotetaan siihen, että geeniteknologiaa säädellään riittävästi. Tämä voi komission käsityksen mukaan joutua kyseenalaiseen valoon, jos jätetään ilmoituksen tekijän itsensä päätettäväksi, mikä liittyy terveyden -ja ympäristönsuojeluun sekä valmiussuunnitelmiin. Samasta syystä komissio ei voi hyväksyä myöskään tarkistuksia 32 ja 33. Näiden ehdotusten mukaan niiden tietojen, jotka on annettava asianomaisille viranomaisille ja komissiolle onnettomuuden yhteydessä, tulee sisältää vain ne aspektit, jotka koskevat vakavan vahingon mahdollisuutta. Tämä on jälleen epäonnistunut rajoitus julkisuuden osalta.
Tarkistusten 13 ja 28 suhteen on totta, kuten rouva Heinisch sanoi, että käsittelemme aihetta valkoisessa kirjassa, ja voinkin sanoa, että olen aivan samaa mieltä Bowesin ja Breyersin kanssa siitä, että vastuukysymys on erityisen tärkeä aihe, joka on saatava käsitellyksi EU: n hallinnossa. Käymättä läpi kaikkia hylkäyksiä haluan kuitenkin ottaa esiin tarkistuksen 39, josta komissio voi hyväksyä valintamenettelyn 2 b, joka antaa neuvostolle mahdollisuuden ryhtyä toisiin toimenpiteisiin kuin komissio on ehdottanut, menettelyn 3 b sijasta, joka on komission ehdotuksessa.
Mitä tulee komission kertomukseen direktiivistä saaduista kokemuksista, tämä vaatimus on jo 18 artiklassa, 3 kohdassa. Tämä kertomus lähetetään parlamentille. Parlamentin ehdotusta, jossa neuvoa-antavan valiokunnan päätökset ja selonteot saatetaan kaikkien ulottuville, ei voi hyväksyä, koska se ei ole yhtäpitävä läpinäkyvyyttä ja yleisön pääsyä valiokuntien kokouksiin koskevan komission ja Euroopan parlamentin uuden toimielinten välisen sopimuksen kanssa. Samalla haluan korostaa - vaikka se onkin ilmiselvää -, että komissio haluaa omalta osaltaan täyttää velvollisuutensa tunnollisesti tämän sopimuksen suhteen.
Komissio voi hyväksyä sen periaatteen, johon Bowen laatima tarkistus 15 perustuu, mutta sen mielestä tarkistuksen muotoilu ei ole sopusoinnussa tarkoituksen kanssa. Sen sijasta komissio haluaa ehdottaa muutosta, jonka mukaan hyvän mikrobiologisen käytännön noudattamista tulee valvoa säännöllisesti.
Haluaisin mielelläni lopettaa korostamalla jälleen sitä lisäarvoa, jota kokonaan tai osittain hyväksytyt tarkistukset ovat tuoneet komission ehdotukseen. Yksi esimerkki tästä on puheenjohtaja Trakatelliksen tarkistus 9, jossa varovaisuusperiaatteen noudattamista tehostetaan. Tämän tarkistuksen mukaan korkein riskiluokka tulee valita, jos vallitsee epäselvyyttä siitä, mihin riskiluokkaan jokin tietty toiminto kuuluu, siihen asti kun on käytettävissä riittävät asiakirjat. Kuten sanottu, minun mielestäni tarkistukset ovat mukana terävöittämässä komission ehdotusta ja tekemässä siitä selkeämmän, ja ne auttavat muodostamaan tarkoituksenmukaisen ja tehokkaan puitelainsäädännön sen korkean turvatason saavuttamiseksi, joka meidän kaikkien mielestä on tarpeen komission ehdotukseen sisältyvien toimintojen yhteydessä.

Breyer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, minun on valitettavasti esitettävä vielä kysymys: sekä herra Bowelle että minulle oli tärkeää kuinka te, rouva komissaari, suhtaudutte vastuuseen. Nyt te kuitenkin sanoitte vain vähän tarkistuksista 28 ja 30. Te sanoitte, että te olette samaa mieltä minun sekä herra Bowen kanssa, mutta myös rouva Heinischin kanssa. Tässä on suuri ristiriita. Me kysyimme teiltä selvästi: miten te suhtaudutte siihen, että huolehditaan enemmästä omasta vastuusta tieteessä? Sen pitäisi tarkoittaa, että vastuu otetaan mukaan. Kaikki muu, rouva komissaari, olisi epäsuoraa tukea. Tästä haluaisin myös saada lausuntonne.
Lopuksi: en voi ymmärtää, kun sanotte avoimuuden ja tiedon mahdollisuus loukkaisivat toimielinten välistä sopimusta. On olemassa ympäristötietodirektiivi, ja teidän velvollisuutenne on ottaa tämä ympäristötietodirektiivi huomioon.
Minä pyytäisin siis teitä ehdottomasti vastaamaan näihin kahteen kysymykseen. Ne ovat molemmat todella perusluonteisia ja tässä on pelissä myös geenitekniikan uskottavuus.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ette vastannut, miksi direktiivi on ristiriidassa direktiivin 679 kanssa, joka koskee työntekijöiden suojelua bioottisilta haitoilta. Viimemainitussa direktiivissä todetaan, että luokka 3 on erittäin vaarallinen, kun taas uudessa direktiivissä luokka 3 luetaan vaarallisuudeltaan keskitasoisiin. Tässä on selkeä ristiriita, ja kysyisinkin teiltä: onko mielestänne työskentely HIVviruksen geneettisen muuttamisen parissa vaarallisuudeltaan keskitasoista vai erittäin vaarallista? Pyydän hartaasti että korjaisitte tämän ristiriidan. Komissiolta on nyt tullut kaksi tekstiä, toinen virallinen ja toinen epävirallinen, ja niiden välillä vallitsee vakava ristiriita. Tässä kysymyksessä epävirallinen versio noudattaa käytännössä aikaisemman direktiivin linjaa. Lisäksi kysyisin vielä: mitä aiotte tehdä vaarojen arvioinnin suhteen? Hyväksyttekö esittämämme muutokset, jotka antavat selkeät ohjeet siitä, kuinka vaaroja tulisi arvioida?

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, koska olin käyttänyt melko suuren osan puheajastani jo aiemmin, koetin vastata lyhyehkösti vastuuta koskevaan kysymykseen, ja sanoin, että olin samaa mieltä rouva Heinischin kanssa siitä, että meidän on nyt laadittava komissiossa valkoinen kirja kyseessä olevasta aiheesta käsiteltyämme ensin joitakin aiheita tiedonannossa. Kysymys on horisontaalinen, koska me sitä sellaisena pidämme, ja se merkitsee, että me emme voi tyytyä vastuukysymyksen käsittelyyn meillä täällä käsiteltävänä olevan ehdotuksen yhteydessä. Samalla totesin olevani samaa mieltä Breyersin ja Bowen kanssa asianomaisen kysymyksen tärkeydestä. Siksi luotankin siihen, että palaamme kysymykseen laajemmassa yhteydessä.
En tarkoita, että julkisuuden ja avoimuuden kanssa olisi ongelmia suhteessa olemassa olevaan sopimukseen. Argumentoin parlamentille antamassani vastauksessa melko perusteellisesti nimenomaan julkisuuden mukaanottamisen puolesta, ja hylkäsin jotkut tarkistukset, koska olen sitä mieltä, että ne vähensivät julkisuuden mukaantuloa. Sen jälkeen viittasin sopimukseen, joka on solmittu parlamentin kanssa.
Mitä Trakatelliksen esittämään kysymykseen tulee, minun täytyy sanoa, että keskityin vastauksessani ottamaan kantaa moniin eri tarkistuksiin, jotka ovat aivan aiheellisesti vieneet parlamentin aikaa, ja meillä on sellainen vaikutelma, että sen direktiivin, johon Trakatellis viittaa, ja täällä käsiteltävänä olevan direktiivin välillä ei ole mitään aineellista eroa. Ongelma liittyy siihen, että näissä direktiiveissä käytetään eri luokkia, ja sitä olemme koettaneet ratkaista ehdotuksen tämänhetkisessä muodossa. Olemme myös yrittäneet suhtautua myötämielisesti niihin tarkistuksiin, joista olen tehnyt selkoa käsittelyn kuluessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitettujen kysymysten käsittely (B4-0019/97).

Puhemies
Kysymys nro 28 Mary Banotti (H-0116/97):
Aihe: Israelin kanssa tehty väliaikainen sopimus kaupasta
Onko komissio vakuuttunut siitä, että Israelin kanssa tehdyn väliaikaisen kauppasopimuksen 1 artikla on pantu täytäntöön asianmukaisesti ja että myös sen noudattamista valvotaan asianmukaisesti?
Saako parlamentti EU: n Lähi-idän erityislähettiläältä raportin ottaen erityisesti huomioon lähettiläälle Dublinin julistuksen yhteydessä joulukuussa 1996 määrätyt erikoistehtävät?

Brittan, Sir Leon
Israelin viranomaiset tietävät erittäin hyvin, miten tärkeinä Euroopan unioni pitää laillisuusperiaatetta ja niiden sitoumusten kunnioittamista, joihin Israel osallistuu noudattaessaan kansainvälistä ihmisoikeuksia koskevaa päätöslauselmaa ja Barcelonan julistusta vuodelta 1995. Ihmisoikeuksien ja demokraattisten periaatteiden noudattamisen valvonta maissa, joiden kanssa EU: lla on assosiointisopimus, tapahtuu yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan mukaisesti. Tämänhetkisen väliaikaisen sopimuksen mukaisesti periaatteiden noudattamista valvotaan ajoittain.
Kun hiljattain solmittu Euroopan unionin ja Israelin välinen Euro-Välimeri-assosiointisopimus on ratifioitu, unionin on helpompi vaikuttaa positiivisesti kaikkiin ihmisoikeuksiin liittyviin kysymyksiin sopimuksen mukaisen poliittisen vuoropuhelun viitekehyksessä. Erityisessä ihmisoikeuslausekkeessa määrätään, että demokraattisten periaatteiden ja ihmisoikeuksien kunnioitus on assosiointisopimuksen keskeisiä elementtejä.
EU: n Lähi-idän rauhanprosessissa mukana oleva erityislähettiläs raportoi tehtävästään säännöllisesti neuvostolle puheenjohtajamaan ja komission kautta ottaen erityisesti huomioon hänelle annetut valtuudet, jotka hahmoteltiin ministereiden kokouksessa 28. ja 29. lokakuuta 1996 sekä 14. joulukuuta 1996 annetussa Dublinin julistuksessa. Komissio on täysin samaa mieltä erityislähettilään tehtävistä. Erityislähettiläs on hiljattain ollut parlamentin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan kuultavana ja esittänyt tässä yhteydessä raporttinsa parlamentille.

Banotti
Koska Sir Leon on laukannut huimaa vauhtia vastauksen läpi, minun täytyy kysyä häneltä, voisiko hän antaa minulle kopion vastauksestaan. Olen myös todella huolissani Palestiinasta peräisin olevia tuontitavaroita koskevasta kysymyksestä sekä niistä vaikeuksista, joita monet tuottajat kohtaavat yrittäessään viedä tuotteitaan maasta - ja ymmärrän täysin, kuinka tarpeellista turvallisuuden varmistaminen ja kaikki muu on - koska rajalla tehdään useita melko raskaita turvatarkastuksia. Olen myös kiinnostunut kuulemaan, voiko Sir Leon kertoa, miksi pidetään tarpeellisena joidenkin palestiinalaisten tuotteiden rekisteröimistä israelilaisiksi, jotta niiden tuonti Euroopan markkinoille olisi helpompaa.

Puhemies
Anteeksi, arvoisa Brittan, sallinette minun kiittävän Banottia ja tiedustelevan Teiltä, haluatteko vastata.
Kysymys on kohteliaisuudesta Banottia kohtaan.

Brittan, Sir Leon
Toimitan tietenkin mielelläni kopion vastauksestani. Olen pahoillani, jos puhuin liian nopeasti; en halunnut viedä liikaa aikaa.
Mitä tulee mainittuihin kohtiin, ne eivät kuulu väliaikaisen sopimuksen valvonnan eivätkä myöskään erityislähettiläiden raportin piiriin, joten en voi antaa niihin täsmällistä vastausta. Kiinnitän varmasti komission näitä asioita käsittelevien jäsenten huomion täällä esitettyihin näkökohtiin.

Puhemies
Kysymys nro 29 Wayne David (H-0119/97):
Aihe: Euroopan lainsäädäntö
Voiko Euroopan komissio ilmoittaa, kuinka monta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sovellettavaa sääntöä, asetusta tai direktiiviä hyväksytään keskimäärin joka viikko?

Brittan, Sir Leon
Ensinnäkin on muistettava, että yhteisön asetukset ja direktiivit ovat voimassa kaikkialla yhteisössä eivätkä vain Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuonna 1996 hyväksyttiin joka viikko keskimäärin 19 asetusta ja kaksi direktiiviä, joista useimmat koskivat yhteistä maatalouspolitiikkaa. Nämä luvut perustuvat Celexiin, toimielinten väliseen tietokantaan, joka on yleisön käytettävissä. On todettava, että näihin lukuihin eivät sisälly lyhytaikaisiksi laskettavat asetukset eli asetukset, jotka koskevat yhteisön politiikkojen, esimerkiksi yhteisen maatalouspolitiikan päivittäistä hoitoa, välineitä, joiden otsikot ovat virallisessa lehdessä tavallisella kirjasintyypillä lihavoimatta ja joiden voimassaoloaika on muutamasta päivästä muutamaan viikkon.
Lisäksi - ja mielestäni tämä on tärkeää - on korostettava sitä, että joka viikko yhtä monta asetusta ja direktiiviä lakkaa olemasta voimassa tai kumotaan kuin mitä hyväksytään. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että yhteisössä sovellettavien asetusten ja direktiivien kokonaismäärä pysyy jokseenkin vakiona.

David
Kiitän komissaaria erittäin valaisevasta vastauksesta. Jäsenet ovat varmasti tietoisia siitä, että viime viikkoina Sir James Goldsmith on rahoittanut Yhdistyneessä kuningaskunnassa erittäin kallista julistekampanjaa, jossa sanotaan muun muassa, että Bryssel syöksee, hänen sanaansa käyttääkseni, viikoittain yli 100 sääntöä ja määräystä, joita Yhdistyneen kuningaskunnan on noudatettava. Mielestäni komissaarin tämänpäiväinen vastaus osoittaa, että kyseinen julistekampanja ei ole ainoastaan harhaanjohtava vaan itse asiassa täysin perätön.
Haluaisin pyytää komissaaria lähipäivinä vakuuttamaan parlamentille, että komissio aloittaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa kampanjan, jossa selvitetään perusteellisesti, aivan kuten hän on tehnyt täällä tänään, mikä tilanne on.

Brittan, Sir Leon
Saanko aivan aluksi todeta, että arvoisa jäsen on tehnyt julkisen palveluksen tarjoamalla minulle tilaisuuden selvittää asiaa ja oikaista mahdolliset harhaanjohtavat vaikutelmat.
Mitä tulee kampanjan läpiviemiseen, en ole varma, riittävätkö komission resurssit yhtä pitkälle kuin mainitun herrasmiehen, mutta yleisesti ottaen olen todellakin sitä mieltä, että meidän tulee esittää tosiasiat niin selkeästi kuin mahdollista, ja tämä tosiasia on nyt komission käytettävissä tosiasioiden julkistamiseksi komission Lontoon edustuston ja muiden Yhdistyneessä kuningaskunnassa olevien toimipaikkojen kautta. Hiukan eri kontekstissa avasin itse viime viikolla Lontoossa eurooppalaisen liikkeen kampanjan, joka pyrkii jakamaan tietoa Euroopasta yleensä, toisin sanoen kaikkien puolueiden eikä minkään puolueen kampanjan tosiasioiden julkistamiseksi; komissio tukee sitä myös taloudellisesti.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa Brittan, mutta sallinette minun osoittavan Teille pyynnön, että voisin perustella palkkani ja asemani puhemiehenä. Haluaisin antaa Teille puheenvuoron ja siten olisimme yhtä mieltä normeista, joita tässä parlamentissa noudatamme. Tiedän, että halunne vastata nopeasti johtuu kohteliaisuudestanne eri jäseniä kohtaan, mutta myös puhemies haluaa täyttää tehtävänsä ja perustella palkkansa.

Puhemies
Kysymys nro 30 James Provan (H-0126/97):
Aihe: Maailman kauppajärjestö
GATT: n Uruguayn kierroksen sopimus tarkoittaa sitä, että EU: n maanviljelyyn liittyvä kauppa toimii osana maailmanlaajuista kaupankäyntijärjestelmää ja että tämä on otettava huomioon tulevaisuuden maatalouspolitiikan päätöksenteossa.
Näyttää olevan tarpeen, että EU ottaisi itselleen vahvan neuvotteluaseman valmistauduttaessa uuteen vaiheeseen Maailman kauppajärjestöä koskevissa neuvotteluissa. Mihin toimenpiteisiin komissio asiassa ryhtyy, jotta näin tapahtuisi?

Brittan, Sir Leon
On kiistämätöntä, että maatalouskauppaa käydään maailmanlaajuisessa kauppajärjestelmässä. Uruguayn kierroksella neuvoteltu maataloussopimus määrää maatalouden kaupan perussäännöt.
Kysymys tulevista neuvotteluista on otettu huomioon maataloussopimuksessa, jossa ennakoidaan, että neuvottelut prosessin jatkamisesta aloitetaan yhtä vuotta ennen täytäntöönpanoajankohtaa. Komissio on tietoinen siitä, että neuvotteluihin, jotka on määrä aloittaa vuosisadan lopussa, on valmistauduttava perusteellisesti. Komissio varmistaa, että työt aloitetaan ajoissa, jotta meillä on alusta alkaen vahva neuvotteluasema.

Provan
Kiitän komissaaria mielenkiintoisesta ja varmasti myös paikkansapitävästä vastauksesta.
Monet tämän parlamentin jäsenistä ovat kuitenkin huolissaan siitä, että vaikka tietyt komission PO: t ovat kiinnostuneita kauppaneuvotteluista, näyttäisi siltä, että erityisesti PO VI - maatalousosasto - vitkastelee jossakin määrin. Saamani vaikutelman mukaan meidän täytyy ottaa todella iso askel varmistaaksemme yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen jatkumisen, mikä ei tällä hetkellä näytä kovin ilmeiseltä.
Olisi avuksi, jos komissio ryhtyisi melko pikaisesti toimiin saadakseen Euroopan unionin maatalouden harjoittajat ja maanviljelijät vakuuttuneiksi siitä, että nämä neuvottelut ovat tulossa ja että mikäli emme ryhdy toimiin yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseksi ennen mainittuja neuvotteluja, aloitamme väärästä päästä ja joudumme puolustuskannalle.
Lopuksi haluan vain todeta, että toivon komissaarin ymmärtävän tämän ja että PO VI sitoutuu kaikkiin neuvotteluihin, joihin komissaari aikoo osallistua.

Brittan, Sir Leon
Maatalousyhteisö on hyvin tietoinen siitä, että olemme sitoutuneet jatkamaan neuvotteluja kuten Uruguayn kierroksella sovittiin, ja komission kaikki osat ovat myös tietoisia tästä.
Mitä tulee yhteisen maatalouspolitiikan kehittämistä koskevaan kysymykseen, monenlaiset paineet vaikuttavat luonnollisesti samaan suuntaan: yksi on ajatus uusista neuvotteluista Maailman kauppajärjestön WTO: n kontekstissa; toinen on laajentumismahdollisuus ja kolmas tietenkin budjettiin liittyvät sisäiset paineet. Kaikki nämä vaikuttavat yhdessä ja merkitsevät sitä, että yhteistä maatalouspolitiikkaa on kehitettävä edelleen.
Kauppakumppaneillemme on kuitenkin rehellisyyden nimissä sanottava, että he eivät voi odottaa kehityksen menevän Uruguayn kierroksen sopimusten edelle, kuten joidenkin kohdalla tapahtui ennen Singaporessa järjestettyä WTO: n ministeritason kokousta.
Sopimus koski ainoastaan analyysien prosessointia ja informaation vaihtoa, mutta ei sen enempää. On aivan luonnollista, että puolustautuessamme ulkopuolisesta maailmasta tulevia ennenaikaisia paineita vastaan meidän tulisi olla varovaisia. Voin kuitenkin vakuuttaa, että ette estä meitä tekemästä sitä, mikä on tarpeen, koska tunnette aikataulun ja sen soveltamisen aiheuttamat kumulatiiviset tekijät. Me teemme kaikkemme saadaksemme aikaan tilanteen, jossa kaikki komission osat työskentelevät yhdessä tämän kysymyksen parissa.

Virgin
Vahva neuvotteluasema merkitsee minusta samaan kuin hyökkäävän kannan omaksuminen, jotta eurooppalainen maatalous saisi itselleen kohtuullisen osan kasvavista maailmanmarkkinoista. EU: n sisällä pelätään vapaata kilpailua näillä markkinoilla. Uskoakseni tämä pelko on liioiteltu. Mielestäni on tärkeää sopeuttaa EU: n hintataso maailmamarkkinahintoihin. Tietty kompensaatio voi osoittautua välttämättömäksi, mutta edut olisivat kuitenkin ilmeiset. Jakaako komissaari tämän käsityksen?

Brittan, Sir Leon
Koska tällä hetkellä me vasta työskentelemme informaation vaihtoa analysoivan prosessin parissa, arvoisa jäsen ei ylläty kuullessaan, että komissio ei ole muotoillut neuvotteluasemiaan muutaman vuoden kuluttua alkavaa seuraavaa neuvottelukierrosta ajatellen. Olisi erittäin epätavallista tehdä niin näin varhaisessa vaiheessa. Ymmärrän kuitenkin arvoisan jäsenen esittämän näkökohdan tärkeyden ja olen varma siitä, että se tuo antoisan lisän alkavaan keskusteluun.

Puhemies
Koska kysymyksen laatija ei ole läsnä, kysymys nro 31 jätetään väliin.
Kysymys nro 32 Wolfgang Kreiss-Dörfler (H-0170/97), sijaisena Schnellhardt:
Aihe: Ympäristönsuojelu ja alkuperäiskansojen maaoikeudet ja EU: n ja Kanadan välinen toimintaohjelma
Sierra Legal Defence Fundin tutkimuksen mukaan 92 prosenttia suurten metsäyhtiöiden hakkuista Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa on uuden metsälain (British Columbia Forest Practises Code) käyttöönoton jälkeenkin edelleen avohakkuita. Myös vesistöjä koskevia määräyksiä on useissa tapauksissa rikottu. Rannikon suurissa sademetsissä, jotka ovat nuxalk-intiaanien perinteistä asuma-aluetta, suuria maa-alueita on vuokrattu heiltä lupaa kysymättä pitkäaikaisilla sopimuksilla metsäyhtiöille ja avohakkuut on sallittu.
Mihin yhteisiin toimiin komissio aikoo ryhtyä Kanadan ja EU: n välisen toimintaohjelman yhteydessä, jotta avohakkuut ja alkuperäiskansojen maiden tuhoaminen lopetettaisiin ja toimittaisiin kansainvälisten kestävää kehitystä koskevien sopimusten (esim. biologista monimuotoisuutta koskeva sopimus, Agenda 21) mukaisesti, mihin sekä EU että Kanadan hallitus ovat sitoutuneet?

Brittan, Sir Leon
EU: n ja Kanadan välisen toimintaohjelman 3 lukuun sisältyy erityinen teksti, joka koskee ympäristönsuojelua yleensä ja erityisesti metsien kestävää kehitystä. Toimintaohjelmassa EU ja Kanada sitoutuvat esimerkiksi vaihtamaan metsänhoidollisiin kysymyksiin liittyviä tietoja ja kertomuksia. Lisäksi toimintaohjelmassa säädetään, että EU ja Kanada työskentelevät yhdessä YK: n kestävän kehityksen komiteassa sekä saattavat yhdessä loppuun komission kestävään metsänhoitoon liittyvän työn. Toimintaohjelma sisältää siis selkeät valtuudet jatkaa ja kehittää edelleen yhteistyötä ja vuoropuhelua metsänhoitoon ja ympäristöön liittyvissä kysymyksissä.
Toimintaohjelmaa ei kuitenkaan pidetä laillisesti sitovana sopimuksena, vaan paremminkin ilmauksena aikomuksesta ja poliittisesta tahdosta tehdä yhteistyötä monissa eri kysymyksissä. EU ja Kanada ovat yhtä mieltä siitä, että laillisesti sitova kansainvälinen kestävän metsähoidon hallintojärjestelmä on välttämätön, ja teemme yhteistyötä käynnistääksemme neuvottelut metsää koskevasta maailmanlaajuisesta yleissopimuksesta Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa.
Meillä on jo olemassa mahdollisuus ottaa esiin metsätalouteen liittyviä kysymyksiä kahdenvälisellä tasolla Kanadan kanssa ns. väliaikaisessa metsätaloustyöryhmässä, joka on osa EU: n ja Kanadan jokavuotisia korkean tason ympäristöneuvotteluja. Työryhmän viime kokouksessa, joka pidettiin viime lokakuun 24. päivänä, kanadalaiset ilmoittivat Kanadan aloittavan uuden alkuperäiskansojen metsäohjelman.
Mitä tulee alkuperäiskansoja koskevaan kysymykseen, komissio ja Euroopan unioni kannattavat lujasti sellaisten kestävän metsänhoidon toimintatapojen edistämistä, joissa otetaan huomioon alkuperäiskansojen ihmisoikeudet, muun muassa maanomistus ja perinteisten elintapojen säilyttäminen. Euroopan unioni on ottanut nämä kysymykset esiin asianmukaisissa yhteyksissä, esimerkiksi biologista monimuotoisuutta käsittelevässä kokouksessa, ja on vuoden 1992 Rion konferenssin johtopäätösten mukaisesti aina korostanut ihmisoikeuksien edistämisen ja ympäristön kunnioituksen välistä yhteyttä.

Puhemies
Kiitos, arvoisa Brittan. Schnellhardt ei halua käyttää puheenvuoroa, ja siten olemme päässeet tämän kysymyssarjan loppuun. Ehdotan, että odottaessamme komissaari Van den Broekia pidämme muutaman minuutin tauon.
(Istunto keskeytettiin muutamiksi minuuteiksi. )

Puhemies
Arvoisat läsnäolijat, tämän pienen lepohetken jälkeen - josta sydämellinen kiitos komissaari van den Broekille - ehdotan, että jatkamme keskustelua.
Minun on ilmoitettava, että Grazianin kysymystä nro 33 Albanian tilanteesta ei käsitellä. Kuten tiedätte, tästä kysymyksestä keskustellaan tässä samaisessa parlamentin istunnossa.
Kysymys nro 34 Leen van der Waal (H-0117/97):
Aihe: Ukrainan perimät tullimaksut humanitaarisesta avusta
Hollannin lehdistössä olleiden kertomusten mukaan Ukraina lopetti humanitaariseen apuun kuuluvien tuotteiden verottoman maahantuonnin 1. tammikuuta 1997. Apua koskee nyt noin 30 prosentin tullimaksu, joka avun vastaanottajan on maksettava. Vaikka toimenpiteen tarkoituksena onkin estää tavaroiden verottoman maahantuonnin väärinkäyttö, myös todelliset avustusjärjestöt ovat saatujen tietojen mukaan joutuneet kärsimään tullimaksuista.
Voiko komissio vahvistaa nämä tiedot, ja miten voidaan varmistaa, että todelliset avustusjärjestöt pystyvät vapaasti viemään maahan humanitaarista apua?

Van den Broek
Vastauksena van der Waalin kysymykseen haluaisin sanoa seuraavaa. Ukrainan parlamentti on poistanut humanitaarista apua koskeneen vapautuksen tuontioikeuksista, ALV: sta ja muista maksuista 17. joulukuuta 1996 säädetyllä lailla. Laki astui voimaan viime tammikuun 8. päivänä. Tämän toimenpiteen tarkoituksena oli poistaa humanitaariseen apuun liittyvien petollisten lähetysten väärinkäyttö ja korruptio. Komissio on ottanut yhteyden Ukrainan viranomaisiin Kiovassa olevan valtuuskuntansa välityksellä ja Euroopan unionin troikka otti asian puheeksi tavatessaan Ukrainan ulkoministerin 5. helmikuuta Den Haagissa. Ukrainan viranomaiset vakuuttivat tuolloin unionin troikalle, että parlamentille tultaisiin esittämään muutettu lakiesitys, jotta humanitaarinen apu vapautettaisiin uudelleen maksuista. Ukrainan parlamentti hyväksyi 20. helmikuuta päätöslauselman, joka valtuuttaa hallituksen lyhyen ajan sisällä jokaisen tapauksen kohdalla erikseen antamaan luvan siihen, että humanitaarista apua saadaan tuoda maahan ilman maksuja sillä ehdolla, että jokainen lähetyksen osa on varustettu sisällysluettelolla. Tällä tavalla kysymys on ratkaistu oikeudellisesti. Siitä huolimatta avustusjärjestöjä neuvotaan yhdessä ukrainalaisen vastapuolensa kanssa ottamaan yhteys maan viranomaisiin tai maansa suurlähetystöön ennen avun lähettämistä. Järjestöjen, jotka saavat apua komissiolta esimerkiksi ECHO: n kautta ja joilla on vaikeuksia, tulee ottaa yhteys komission valtuuskuntaan Kiovassa. Toivon, että olen voinut tällä poistaa jonkin verran Van der Waalin huolia.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä sydämellisesti hänen vastauksestaan ja erityisesti hänen osastonsa työstä tässä asiassa.
On todellakin niin, että ollaan toteuttamassa lainsäädäntöä, joka sallii näiden tavaroiden maahantuonnin. Mielestäni meidän on vielä hieman tutkittava sitä tilannetta, jolloin uusi lainsäädäntö ei vielä ole voimassa. Komission jäsen antoi tähän aihetta. Voisimme hoitaa asiat suurlähetystöjen kautta mahdollisimman hyvin. Luulen, että tästä voi koitua ongelmia, sillä yleensä on niin, että sillä paikalla, jonne tavarat saapuvat, on annettava lupa purkaa ne ja jakaa ne ja tähän pitää saada Kiovan viranomaisilta ohjeet, jotta asiat hoituisivat ilman ongelmia. Mielestäni menee liian pitkälle mennä yksityiskohtiin tällä hetkellä. Ehkä komission jäsen voi vielä sanoa, voidaanko nämä lähetykset toimittaa myös Euroopan unionin suurlähetystöön ja voiko komission jäsen luvata komission pysyvää huomiota asialle.

Van den Broek
Olen sitä mieltä, että jokaisen lähettäjän on parasta ottaa yhteys joko siihen vastapuoleen, jonka pitää vastaanottaa tavarat, tai oman maansa suurlähetystöön tai komission valtuuskuntaan. Minusta menisi melko pitkälle, jos komission valtuuskuntaa rasitettaisiin kaikkien jäsenvaltioista, järjestöistä ja muista vastaavista Kiovaan tulevien lähetysten välittämisellä. Siis vielä kerran, mikäli kyseessä ovat tavarat, jotka rahoitetaan komission ohjelmista, esimerkiksi humanitaarisen järjestömme ECHO: n kautta, on itsestään selvää, että valtuuskuntamme puoleen voidaan kääntyä. Muiden lähetysten kohdalla suosittelen joka tapauksessa myös jäsenvaltioiden suurlähetystöjen käyttämistä. Ellei lähetystöä ole, olen varma siitä, että komission valtuuskunnan puoleen voi aina kääntyä.

Von Habsburg
Herra komissaari, kiitän kovasti vastauksestanne, mutta haluaisin esittää käytäntöön liittyen yhden kysymyksen. Vielä nykyäänkin on ongelmia ja erityisesti niissä valtioissa, jotka rajoittuvat maihin, jossa vallitsee todellinen kurjuus. Eikö olisi ehkä järkevää, jos komissio vielä yrittäisi saada aikaan yhteiset säännökset ainakin sellaisten valtioiden kanssa, jotka ovat tähän mennessä hakeneet Euroopan unionin jäsenyyttä, eli toisin sanoen niiden yhdentoista valtion kanssa, jotka ovat todellisuudessa kiinnostuneita luomaan suhteet meihin? Me tarvitsemme yhteistä säännöstöä, joka puuttuu kauttakuljetuksen ongelmiin eri valtioissa, joissa todella on kurjuutta, mainitsen esimerkiksi Romanian, jotta me todella saisimme tämän ongelman päätökseen, lähetystöjen kautta kulkeva tie kestää hyvin kauan ja on hyvin byrokraattinen. Muchas graçias, Señor Presidente!

Van den Broek
Olen täysin samaa mieltä Habsburgin kanssa siitä, että voidaan olettaa, etenkin kun kysymyksessä ovat Euroopan unionin jäsenehdokkaat, että tällä alueella ei aseteta esteitä ja että tehdään hyviä sopimuksia esimerkiksi siitä - Habsburgin mainitsema esimerkki - että kauttakulkua ei estetä. Tässä tapauksessa ei ole kysymys jäsenehdokkaasta, vaan Ukrainasta, ja Ukrainan kanssa meillä on kumppanuussopimus, johon sisältyy muun muassa säännös, että kauttakuljetettavien tavaroiden ei tule saada huonompaa kohtelua kuin niin sanotut kansalliset tavarat. Siinä mielessä olen Habsburgin kanssa samaa mieltä, että meidän on yritettävä, jopa maiden kanssa, joiden kanssa meillä on kumppanuussopimus, poistaa tällaiset esteet. Pelkään kuitenkin, että sen pitää tapahtua joka kerta ad hoc , koska myös tässä tapauksessa kävi ilmi, että humanitaariselle avulle on melko odottamattomasti määrätty maksut ja meidän oli taas tultava väliin, poliittisella tasolla, jotta asia saataisiin peruttua. Meidän on pyrittävä yleistämään tätä niin paljon kuin mahdollista Ukrainassa ja minä luotan jo otettujen yhteyksien takia siihen, että tilanne tulee parantumaan huomattavasti.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komissaari.
Kysymys nro 35 Ursula Stenzel (H-0128/97):
Aihe: PHARE - Puola
PHARE-ohjelma on sen alettua vuonna 1995 tärkein Keski- ja Itä-Euroopan maihin kohdistuva rahoitusväline. PHAREn toteutuksessa on kuitenkin suuria ongelmia, sillä ohjelma on varsin hajanainen ja määrärahojen jakamisessa on puutteita.
Mitä komissio tekee PHARE-ohjelman määrärahojen kohdentamiseksi entistä tehokkaammin tärkeään valmistavaan vaiheeseen?
Mitä konkreettisia toimenpiteitä tehdään jäseneksi pyrkivän Puolan suhteen, jotta PHARE-määrärahojen avulla valmistettaisiin hallintokoneistoa jäsenyyteen? Suunnitteleeko komissio Puolan viranomaisten koulutuksen tehostamista heidän valmistamisekseen EU: n lainsäädäntöön?

Van den Broek
Kuten tunnettua, PHARE-ohjelma aloitettiin vuonna 1989, pääasiassa ohjelmana, joka antaisi teknistä apua taloudellisen muutoksen ja uudistusten tukemisessa Keski- ja Itä-Euroopan maissa. Euroopan unioniin liittymistä koskevan valmistelustrategian puitteissa PHAREsta tehtiin vuonna 1994 taloudellinen väline, joka tulisi tukemaan assosioituneita maita " acquit communautairen" toteuttamisessa ja myös markkinauudistusten loppuun viemisessä ja talouden keskipitkän aikavälin uudistuksessa, jotta luotaisiin edellytykset tulevalle jäsenyydelle.
Laajennusta koskevien neuvottelujen poliittista aikataulua silmällä pitäen valmistellaan melko perustavanlaatuista uudelleen orientoitumista, sekä tukea saavien alojen suhteen että tuen antamistavan suhteen, toisin sanoen, toteuttamistavan suhteen. Uudelleen orientoitumisen tavoitteena on avustaa ehdokasmaita " acquitin" hankkimisessa, toteuttamisessa ja noudattamisessa. Tämä uudistus tulee antamaan suuren panoksen PHAREn tarkoituksenmukaisuuteen ja sopivuuteen tärkeimpänä taloudellisena välineenä autettaessa jäsenehdokkaita niiden valmistautuessa unionin jäsenyyteen.
Vuosina 1995 ja 1996 Puolalle myönnettiin 377 miljoonaa ecua. Tästä avusta 82 prosenttia jaetaan vain kuuden alan kesken. Näitä ovat rajat ylittävä yhteistyö, liikenne, maatalous, pienet ja keskisuuret yritykset, alueellinen kehitys ja tunnettu " Tempus-ohjelma" . Näillä alueilla PHARE-apu keskitetään yhdentymiskehityksen edistämiseen materiaalisella alueella tai lainsäädännön tai opetuksen alueella. Lainsäädännön yhdenmukaistaminen ja institutionaalinen vahvistaminen on tärkeä osa tätä ohjelmaa ja näitä toimintoja tullaan tulevaisuudessa varmasti jatkamaan. Komissio tutkii yhdessä Puolan hallituksen kanssa PHARE-avun jatkossa tapahtuvaa keskittämistä pitäen silmällä Puolan hallituksen kansallisen yhdentymisen strategiaa.
Valtion virkamiesten koulutusta koskevaan kysymykseen voin vastata: Vuonna 1992 PHARE rahoitti Puolassa julkishallinnon uudistusohjelman. Se antoi huomattavan panoksen uuden valtionhallintoa koskevan lain syntyyn ja vuonna 1996 toteutettuun keskushallinnon uudistukseen. Euroopan hallintotiedeinstituutti järjestää parhaillaan koulutusta Puolan viranomaisille ja se rahoitetaan myös PHARE-ohjelmasta. Sama ohjelma rahoittaa myös tärkeää eläinlääkintätarkastajien koulutusta, jossa käsitellään laadun tarkkailua ja jonka hollantilainen järjestö toteuttaa.
Jatkossa tapahtuva virkamiesten institutionaalinen vahvistus ja koulutus Unie-acquitin alueella tullaan vuodesta 1997 rahoittamaan pitäen silmällä hallituksen uusia etusijalle asettamia asioita, jotka liittyvät jo mainittuun kansallisen yhdentymisen strategiaan.

Elliott
Minulla on vain yksi pieni täydentävä kysymys, joka liittyy viranomaisten koulutukseen, johon komissaari viittasi. Koska Puolan parlamentin ja ministeriöiden virkamiesten on toimittava tämän parlamentin kanssa ja ajan myötä sen puolalaisten jäsenten kanssa, toivon olevan mahdollista, että koulutukseen sisältyisi myös yhteydenpito parlamenttiin ja parlamentin jäseniin.
Tässä kontekstissa olin iloinen, kun minut kutsuttiin viime syksynä puhumaan Puolan parlamentin virkamiehistä koostuvalle ryhmälle, joka vieraili Lontoossa erään lontoolaisen yliopiston suojeluksessa. Minusta vaikutti siltä, että virkamiehet olivat hyvin kiinnostuneita kuulemaan lisää parlamentin toiminnasta. Voisimmeko ottaa tämän huomioon koulutusta järjestettäessä?

Van den Broek
Kiinnitämme mielellämme huomiota tähän kysymykseen. Muuten, muistutan siitä, että suhtaudumme erittäin myönteisesti yhteisiin parlamentaarisiin valiokuntiin, Puola ja Euroopan parlamentti, jotka kokoontuvat tiettyinä aikoina ja jonka yhteydessä on hyvin mahdollista, että europarlamentaarikkojen ja Puolan parlamentin jäsenten välillä tapahtuu tietojen välitystä. Mutta laajemmin tarkasteltuna olen arvoisan edustajan kanssa samaa mieltä siitä, että meidän demokratiaohjelmiemme ja Puolan demokraattisten laitosten vahvistamiseen tarkoitettujen ohjelmien puitteissa on kiinnitettävä huomiota siihen, että parlamentin jäsenille on annettava tietoja, mikäli tähän ilmenee tarvetta.

Puhemies
Kiitos, van den Broek.
Kysymys nro 36 Felipe Camisón Asensio (H-0129/97):
Aihe: Keski-Aasian maiden ja Mongolian kanssa solmittavat kumppanuus- ja yhteistyösopimukset
Missä aikataulussa komissio aikoo hyväksyä Keski-Aasian maiden ja Mongolian kanssa solmittavat kumppanuusja yhteistyösopimukset?

Van den Broek
On allekirjoitettu kolme kumppanuus- ja yhteistyösopimusta Keski-Aasian maiden kanssa, eli Kazakstanin kanssa tammikuussa 1995, Kirgisian kanssa helmikuussa 1995 ja Uzbekistanin kanssa kesäkuussa 1996. Näiden sopimusten solmiminen ja voimaanastuminen edellyttää kansallisten parlamenttien ja todellakin myös Euroopan parlamentin suorittamaa ratifiointia. Tähän mennessä seitsemän jäsenvaltion parlamentit ovat ratifioineet Kazakstanin ja Kirgisian kanssa solmitut sopimukset. Euroopan parlamentti on jo ratifioinut Kirgisian sopimuksen, mutta Kazakstanin sopimusta ei ole vielä vahvistettu. Uzbekistanin kanssa tehdyn kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen hyväksymismenettely on vasta aloitettu hiljattain. Eikä sitä toistaiseksi ole ratifioitu missään.
Lisäksi komissio on saanut neuvostolta valtuudet neuvotella samanlaisesta sopimuksesta Turkmenistanin kanssa. Toistaiseksi ei ole olemassa mitään suunnitelmia neuvotteluiden aloittamiseksi tällaisen sopimuksen solmimisesta Tadzikistanin kanssa ja tämä johtuu siitä, että maassa on käynnissä aseistettu konflikti.
Lopuksi, ei myöskään ole ennustettavissa, koska neuvottelut Mongolian kanssa aloitetaan. Se johtuu siitä, että Euroopan yhteisön ja Mongolian suhteet hoidetaan jo kauppaa ja yhteistyötä koskevan sopimuksen pohjalta, joka on astunut voimaan 1. maaliskuuta 1993.

Camisón Asensio
Kiitän komissaaria tiedosta, jonka hän tänä iltapäivänä on parlamentille antanut. Joka tapauksessa on täysin selvää, että vielä on paljon tehtävää ja asiat muuttuvat hitaasti. Kuten komissaari meille kertoi, ainoastaan Uzbekistan on ratifioinut maan kanssa kesäkuussa vuonna 1996 allekirjoitetun yhteistyösopimuksen. Haluaisin kysyä, onko Suomi äskettäin ratifioinut sopimuksen vai ei. Kazakstanin tapauksessa maita on ollut seitsemän. Vakavasta demokratiavajeesta kärsivä Kazakstankaan ei ole sitä ratifioinut. Ja samantapaista on tapahtumassa Kirgizistanin kohdalla.
Näyttää siltä, että tämä parlamentti, joka ei ole ratifioinut yhtäkään näistä edellä mainituista kolmesta sopimuksesta, ehdottaa ratifiointia ylihuomiseksi Kazakstanin kanssa. Joka tapauksessa mitä tulee komissaarin mainitsemaan kolmeen maahan, Mongoliaan, Turkmenistaniin ja Tadzhikistaniin, menettelyä olisi niiden kanssa kiirehdittävä mahdollisimman paljon, koska ensisijainen tavoite on edistää poliittista vuoropuhelua näiden maiden kanssa.

Van den Broek
Kannatan täysin arvoisan kysymyksenesittäjän toivetta siitä, että jo solmittujen tai solmittavien sopimusten hyväksymismenettelyä tultaisiin nopeuttamaan. Minulla oli ilo saada matkustaa puheenjohtajavaltion ja komission puheenjohtajan Santerin kanssa Moskovan huippukokoukseen kymmenen päivää sitten. Ja kun nyt sanon, että kumppanuussopimus Venäjän kanssa on solmittu yli kaksi vuotta sitten, kuten myös Ukrainan kanssa, ja meidän pitää yhä muistuttaa näiden sopimusten ratifioinnista, niin se kuvastaa jotakin siitä ponnistelusta, jota tarvitaan, jotta kaikki 15 jäsenvaltiota ratifioisivat sopimukset ajoissa. Tähän tapaukseen on muuten tullut lisänä juridinen komplikaatio, joka johtuu siitä, että Suomen, Ruotsin ja Itävallan tultua unionin jäseniksi on sopimus ratifioitava vielä kerran. Mutta voitte luottaa siihen, että komissio tulee tekemään kaiken mahdollisen näiden menettelyiden nopeuttamiseksi. Sillä nimeämienne tapausten kohdalla ei ole mitään poliittisia esteitä.

Truscott
Voiko komissaari kommentoida Uzbekistanin nykyistä ihmisoikeustilannetta, ja pitääkö hän vallitsevaa tilannetta soveliaana, jotta EU voi jatkaa kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen ratifioimista? Kuulisin mielelläni komissaarin näkemyksiä asiasta.

Van den Broek
Syy siihen, miksi komissio aikoinaan suositteli neuvostoa antamaan komissiolle valtuudet neuvotella Uzbekistanin kanssa samanlaisesta kumppanuussopimuksesta, oli tämän maan keskeinen asema KeskiAasiassa, eikä se, että maan ihmisoikeustilanne olisi täydellinen ja demokraattinen. Merkitsevintä oli sekä kysymyksemme että neuvoston antaman myönteisen vastauksen kannalta se, että olimme vakuuttuneita siitä, että Uzbekistanin hallitus oli täysin valmis vuoropuheluun ihmisoikeustilanteen suhteen. Vuoropuheluun, jota maan kanssa käydäänkin. Olen siis Truscottin kanssa samaa mieltä siitä, että huomauttamisen aihetta riittää, kuten asian ilmaisisin. Mutta on varmaa, että avoin vuoropuhelu Uzbekistanin kanssa on mahdollista ja että kumppanuussopimukseen pyrkiminen voi aiheuttaa laadullista edistystä demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioituksen alueella.

Puhemies
Kiitos, van den Broek.
Hyvät läsnäolijat, Camisónin kysymys nro 36 oli tälle kysymyssarjalle varatun 20 minuutin ajanjakson viimeinen. Siten kiitettyäni arvoisaa komissaaria hänen meille uhraamastaan ajasta minun on ilmoitettava, että kysymyksiin 37-44 vastataan kirjallisesti. Siten, hyvät läsnäolijat, voimme siirtyä seuraavaan kysymyssarjaan, josta vastaa komissaari Bjerregaard.
Kysymys nro 45 (H-0077/97) Ivar Virgin:
Aihe: Kosteikkoalueiden perustaminen
Kosteikkoalueet voivat toimia mm. ravintoalueiden suodattajina ja voivat suojella merialueita rehevöitymiseltä, mikä puolestaan uhkaa useiden eläinlajien lisääntymistä. Viimeksimainittu on suuri ongelma Itämerellä.
EU: n nykyiseen maatalouden ympäristöohjelmaan - ohjelmaan 2078 sisältyy kannustimia kosteikkoalueiden perustamiseksi. Tämä koskee kuitenkin vain alueita, jotka määrätään tähän tarkoitukseen. Hyvien kosteikkoalueiden perustaminen olisi ympäristön kannalta hyvä ratkaisu, sillä kosteikkoalueet suojelevat ympäristöä erityisesti rehevöitymistä vastaan, mutta tämä vaatii investoinneille annettavaa tukea. Aikooko komissio muuttaa säännöstöä siten, että investointien tukeminen on mahdollista?

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, vuodelta 1992 olevan asetuksen 2078 mukaan jäsenvaltioiden tulee panna käyntiin ympäristöystävällistä maanviljelyä edistäviä ohjelmia, mutta ohjelmien tarkempi muotoilu on yleensä jätetty jäsenvaltioiden omalle vastuulle. Tämä ei ole este sille, että jäsenvaltio voi asetuksen 2078 nojalla perustaa kosteikkoalueita kaikkiin sopiviin paikkoihin valtion alueelle. Sen ei itse asiassa ole pakko rajata sellaisia toimenpiteitä erityisesti sitä varten osoitetuille alueille. Tarkemmin määriteltyjen lupausten puitteissa yhteisö voi osallistua sellaisten hankkeiden rahoittamiseen.

Virgin
Saimme ilahduttavan tiedon komissaari Bjerregaardilta. Ruotsissa olemme keskustelleet tästä, ja tällöin on väitetty, että tämän alan investoinnit koskisivat vain niitä pinta-aloja, jotka käytetään kosteikoiksi. Jos on niin, että käsitettä voidaan laajentaa ja saada tämä asetus koskemaan myös kosteikkojen perustamiseen liittyviä investointeja, esim. kaivutyötä ja erilaista perustamistyötä, niin pidän asiaa hyvin ilahduttavana. Onhan aivan ilmeistä, että Suomen ja Ruotsin liityttyä EU: iin ovat Itämeren ympäristökysymykset saaneet uutta ajankohtaisuutta, sillä Itämeressä ravinneongelma on vakava ympäristöongelma. Siksi maataloudella on kaikki syy panna tämä merkille, niin että tätä menetelmää voidaan käyttää investointien tekemiseen ympäristöystävällisellä tavalla.

Bjerregaard
Haluan vain vahvistaa sen, mitä Virgin olikin jo päätellyt vastaukseni perusteella. On selvää, että on erilaisia taloudellisia mahdollisuuksia tukea näitä alueita ja erilaisia rahoitustapoja, jotka kuuluvat maatalouskomissaarin alaan. Koska kysymyksiä on melko paljon, en aio puuttua yksityiskohtiin, mutta on siis olemassa joitakin mahdollisuuksia, joita voi varmasti hyödyntää.

Puhemies
Kiitos, arvoisa Bjerregaard.
Kysymys nro 46 (H-0114/97) Tom Spencer:
Aihe: Sisäeritteitä rikkovat kemikaalit
Onko komissio tietoinen lisääntyneestä tieteellisestä todistusaineistosta, jonka mukaan ravintoketjussa, teollisuuspäästöissä ja tuotteissa sekä elintarvikkeiden pakkauksissa esiintyvät kemikaaliyhdisteet vaikuttavat ihmisten ja eläinten lisääntymiseen ja hormonitasapainoon?
On selvästi osoitettu, että nämä sisäeritteitä rikkovat hormonien kaltaiset aineet vaikuttavat suoraan eläinten lisääntymiskykyyn ja niiden katsotaan vaikuttaneen miesten siittiöiden lukumäärän vähenemiseen. Ne aiheuttavat myös lisääntymisterveyteen vaikuttavaa syöpää, kuten rintasyöpää, sekä käyttäytymishäiriöitä ja neurologisia ongelmia.
Ottaen huomioon, että EU: n myrkyllisten aineiden testausta ja haitallisten aineiden päästöjä koskeva lainsäädäntö ei nykyisellään ulotu näihin sisäeritteitä rikkoviin aineisiin, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä tulevien sukupolvien suojaamiseksi?

Bjerregaard
Komissio kiinnittää suurta huomiota sisäeritteitä rikkovia aineita koskevaan kysymykseen. Nämä hajottajat vaikuttavat yleisen hormonijärjestelmän eri osiin, myös lisääntymiseen liittyvään osaan, mikä vaatii ottamaan esiin mahdolliset sivuvaikutukset. Siitä ei ole nyt itse asiassa epäilystäkään, että näitä vaikutuksia esiintyy, mutta epätietoisuutta vallitsee siitä, mitä voitaisiin kutsua vaikutusmekanismiksi, ja epätietoisuutta vallitsee syy-yhteyksistä testausmenetelmien puutteessa. Tästä epävarmuudesta huolimatta alalla on joitakin sääntöjä. Olemme luokitelleet joukon aineita, joilla on todennäköisesti vaikutuksia ihmisen terveyteen oletettavasti sisäeritteiden rikkoutumisen takia, lisääntymisen kannalta myrkyllisiksi. PCB: n ja DDT: n kaltaiset aineet, jotka on usein mainittu sisäeritteitä rikkoviksi aineiksi, ovat sitä paitsi olleet tietysti jo pitkän aikaa kiellettyjä muista syistä. On totta, että teollisten kemiallisten aineiden tutkimusohjelmia koskeva yhteisön lainsäädäntö ei kata myrkyllisyyttä ihmisen lisääntymisen kannalta tai mitään eläinmaailmaan kohdistuvia vaikutuksia. Tämä on puute juuri kun tarvitaan tutkimuspöytäkirjoja sen määrittämiseksi, mitkä markkinoilla olevista sadoista tuhansista aineista voivat olla syynä kuvattuihin vaikutuksiin vahingoittaessaan sisäeritysjärjestelmää.
Komissio on asettanut tutkimuksen puiteohjelmassa ja USA: n kanssa käymässä kahdenvälisessä yhteistyössään etusijalle seulontamenetelmien kehittämisen sisäeritteitä mahdollisesti rikkovien aineiden tunnistamiseksi ja myös uudet menetelmät niiden uusien sivuvaikutusten peittämiseksi, joita lainsäädäntö ei tällä hetkellä kata, sekä epidemiologiset tutkimukset ongelman laajuuden selvittämiseksi. Siksi komissio haluaa samalla kun se tunnustaa, että on olemassa tiettyjä ihmisiin ja ympäristöön kohdistuvia vaikutuksia, jotka voivat johtua teollisten, kemiallisten aineiden aiheuttamasta sisäeritysjärjestelmän vahingoittumisesta, koettaa selvittää, kuinka laajasta ongelmasta on kyse, kehittää mainittuja seulontamenetelmiä ja määrittää syy-yhteydet pitäen silmällä määrätietoista erityisiin aineisiin tai aineryhmiin kohdistuvaa säätelyä kokonaisohjelman puitteissa.

Spencer
Kiitän komissaaria ystävällisestä vastauksesta. Mielestäni kyseessä on selvästi tapaus, jossa meidän tulisi ottaa huomioon varovaisuusperiaate, jonka mukaan jos edes 50 % tieteellisen tietämyksemme nykytilan uhkakuvista osoittautuu todeksi, meillä on edessämme vakava ja erittäin monimutkainen haaste.
Pyydän komissaaria vahvistamaan, että voimme odottaa komissiolta erityistoimia Euroopan unionin tutkimusohjelmissa (asioita, jotka sekä komissio että Euroopan parlamentti tekevät suoraan) käyttämällä huomattavaa vaikutusvaltaansa edistämään sekä teollista että tieteellistä tutkimusta tällä alalla, ja toiseksi, että hän harkitsisi muiden komission jäsenten kanssa tutkimusta siitä, miten tämä uhka vaikuttaa paitsi ympäristön pääosastoon, myös komission ehdotuksiin ja toimintaan laajemmin.

Bjerregaard
Olen aivan samaa mieltä siitä, että näiden asioiden tulee perustua varovaisuusperiaatteeseen, ja olen samaa mieltä siitäkin, että tämän periaatteen tulee kuulua keskeisenä osana tutkimusohjelmaan. Mainitsin vastauksessani meidän jo huolehtineen siitä, että niin myös tapahtui, ja pidän sitä myös tärkeänä, että laajennamme sitä edelleen. Uskon, että voi olla paikallaan nähdä asia laajemmassa yhteydessä, ja täällä käymämme pienen keskustelun perusteella haluamme harkita, millä tavalla voimme tarttua siihen hiukan laajemmasta näkökulmasta kuin pitämällä sitä vain ympäristöön liittyvänä asiana.

Truscott
Lukuun ottamatta Spencerin mainitsemia sisäeritteitä rikkovia kemikaaleja, komissaari on varmasti tietoinen siitä, että on muitakin alueita, joilla EU: n lainsäädäntö ei kata ravintoketjussa ja vesijohtovedessä esiintyviä haitallisia aineita. Voiko komissaari myös harkita EU: n standardien tarkistusta, jotta ne kattaisivat myös kierrebakteerin hiljattaisen lisääntymisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa? Olen jättänyt tästä asiasta yksityiskohtaisemman kysymyksen, mutta kuulisin mielelläni komissaarin alustavia ajatuksia asiasta.

Bjerregaard
En voi luvata voivani vastata Spencerin esittämän kysymyksen yhteydessä kaikkiin lisäkysymyksiin aineista, joita meidän tulisi tutkia tarkemmin. Olemme jo ryhtyneet ratkaisemaan joitakin näistä ongelmista juomavesidirektiivin yhteydessä, minkä kysyjä on varmastikin huomannut, ja olen saanut pääosasto XI: ltä sellaisen käsityksen, että emme ole kiinnittäneet kovin suurta huomiota kysyjän esille ottamiin ongelmiin, ja niinpä aiomme tutkia niitä mainitusta syystä.

Pollack
Onko komissaari samaa mieltä kanssani siitä, että sisäeritteitä rikkovia kemikaaleja koskevassa kysymyksessä tunnutaan edistyvän erittäin hitaasti, ja voiko hän ilmoittaa mitään ajankohtaa, johon mennessä hän toivoo tutkimuksesta saatavan tuloksia? Voiko hän kertoa, suunnitteleeko hän aineiden tutkimusta erikseen vai tehdäänkö tutkimusta aineiden yhteisvaikutuksesta, mikä on monien ihmisten mielestä erityisen vaarallista ja mistä tiedetään hyvin vähän?

Bjerregaard
Kun puhumme näistä ongelmista, jotka liittyvät osittain ihmisten terveyteen ja osittain ympäristöön, olemme erittäin usein tilanteessa, jossa me tarvitsisimme nopeasti joitakin muita tieteellisiä tuloksia kuin niitä, joita saamme. Useinhan tapahtuu, että saamme tuloksia, jotka ovat sen tyyppisiä, että huolestumme aivan aiheellisesti jostakin kehityksestä ja meidän täytyy voida puuttua asiaan. Emme toisaalta voi tehdä niin huolehtimatta siitä, että asia tutkitaan pohjia myöten. Meillä ei ole mahdollisuuksia puuttua asioihin olettamusten perusteella, ja siksi, kuten vastasin Spencerille aiemmin, pyrimme panostamaan tutkimusalueelle ja saamaan tutkimuksissa saavutettuja tuloksia esille. On selvää, että koetamme asettaa etusijalle myös ne aiheet, jotka aiheuttavat huolestuneisuutta kansalaisissa. Olen sinänsä pahoillani siitä, että en voi tällä hetkellä antaa tarkempaa vastausta, mutta se ei vain ole mahdollista. Olen vain tietoinen siitä, että olemme käynnistäneet uusia hankkeita tutkimusrintamalla. Siitä, kuinka pitkällä olemme ja milloin pystyn esittämään joitakin tuloksia, minulla ei ole tietoa juuri nyt tässä tilanteessa, mutta sehän on erinomainen syy selvittää asiaa hiukan, ja lupaan huolehtia niin käyvän.

Puhemies
Kiitos, arvoisa Bjerregaard.
Kysymys nro 47 (H-0124/97) Konrad Schwaiger:
Aihe: Merimetsojen aiheuttama Reinin ja muiden EU: n sisävesistöjen kalakannan tuhoutuminen
Onko komissio tietoinen, että merimetsojen aiheuttama häiriö Reinin kalakannassa on muodostunut eurooppalaiseksi ongelmaksi?
Tietääkö komissio, että tuhannet kalastajat Ranskasta, Saksasta ja Sveitsistä järjestivät vuoden 1996 lopulla suuren mielenosoituksen Strasbourgissa kiinnittääkseen huomiota merimetsovitsaukseen?
Onko komissio sitä mieltä, että Baden-Würtembergin osavaltionhallituksen 16.12.1996 antama " merimetsoasetus" on soveltuva ja riittävä toimenpide merimetsokannan hävittämiseksi sellaisista sisävesistöistä, joissa sitä ei ole alunperin esiintynyt?
Eikö olisi järkevää harkita myös muita toimenpiteitä, joilla varmistettaisiin merimetsokannan kestävä pieneneminen kansainvälisesti?
Harkitseeko komissio merimetsokannan poistamista ainakin väliaikaisesti lintujensuojeludirektiivin liitteestä 1, jos kanta kasvaa entisestään?

Bjerregaard
Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun minulla on syytä vastata tällaiseen kysymykseen, ja minun täytyy sanoa, että kiinnitämme huomiota tietyillä EU: n alueilla ilmenevään merimetsojen määrän kasvuun, jolla on useiden urheilukalastajien ja kalastuspiirien mielestä kielteinen vaikutus kalakantoihin. Tilannetta kuvataan äskettäin, vuonna 1996 julkaistussa tutkimuksessa, jonka nimi on Cormorants, Phalacrocorax carbo, a first step towards a European management plan . Tässä raportissa ei ole erityisiä tietoja Reinin ammatti- ja urheilukalastukselle aiheutuneista havaituista haitoista eikä siinä niistä myöskään valiteta, mutta tiedän julkisuudessa niin usein tehtävän. Sitä vastoin siinä vihjataan, että lajin status on jälleen noussut ja se pyritään säilyttämään. Ottaakseen huomioon tämän seikan ja ne monet erilaiset näkemykset ja huolet, joita tämän asian yhteydessä on tuotu esiin, komissio haluaa esittää ehdotuksen asiaa käsittelevälle valiokunnalle alalajin poistamisesta neuvoston villien lintujen suojelua koskevan direktiivin 79/409 liitteestä 1. Komissio haluaa lisäksi kannustaa jäsenvaltioita tekemään yhteistyötä tämän alalajin kannan kokoa valvottaessa. Asia on oikeastaan sillä tavalla, että jäsenvaltiot voivat valvoa lajien kantojen kokoa paikallisella tasolla lintudirektiivin 9 artiklassa olevien määräysten perusteella, mikäli ne haluavat puuttua asiaan niissä paikoissa, joissa merimetsoista on haittaa. Mitä tulee Baden-Würtembergin osavaltion 16. joulukuuta 1996 antamaan merimetsoasetukseen, komissio ei ole vielä saanut ilmoitusta kyseisestä toimenpiteestä.

Schwaiger
Arvoisa puhemies! Rouva komissaari, tiesittekö te, että myös alueiden komitean maatalouden asiantuntijaryhmä on kiinnittänyt huomiota tähän ongelmaan ja että juuri eri alueiden maatalousministerit ovat nyt myös puhuneet asiasta komissiolle? Tänne Ylä-Reinin keskivaiheille tulivat ensimmäiset merimetsot vuonna 1973. Silloin eli 70-luvun lopulla niitä oli 10 pariskuntaa. Nyt niitä on 20 000. Onko asiaa vielä tutkittava lisää, kun ammatti- ja urheilukalastajat osoittavat jo mieltään ja komissiokin tuntee heidän ongelmansa? Eikö tässä pitäisi ryhtyä yhteisiin toimiin tämän kannan vähentämiseksi järkevästi? Minusta vastauksenne oli hieman epäröivä.

Bjerregaard
Mielestäni antamani vastaus ei ollut erityisen empivä. Otin esille sen, että on tarkoitus esittää alalaji Phalacrocorax carbo sinensistä koskeva ehdotus asiaa käsittelevälle valiokunnalle tämän alalajin poistamisesta. Korostin vastauksessani myös, että haluamme kannustaa jäsenvaltioita tekemään yhteistyötä tämän alalajin kannan kokoa valvottaessa, joten olen sitä mieltä, että vastauksessani on riittäviä merkkejä siitä, että tutkimme ongelmaa ja suuntaamme yhteydenotot niihin valiokuntiin ja niille viranomaisille, jotka alkavat ongelmaa selvittää.

Howitt
Korostan tukevani luonnonvaraisina eläviä lintuja käsittelevää direktiiviä ja minusta on tärkeätä todeta, että onkiminen on Britanniassa ja olettaakseni myös Euroopassa suosituin harrastus ja on tärkeätä osoittaa, että me kuuntelemme ongintaa harrastavien näkökantoja.
Tämä kysymys ei koske ainoastaan Reiniä vaan se on ongelma myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa esimerkiksi vaalipiirini alueella toimiva Billericayn alueen ongintaseura, jossa on yli 3 400 jäsentä, on havainnut kalakannan tuhoutuneen niillä 22 vesialueella, joilla he liikkuvat harrastuksensa takia. Seura on vapaaehtoisjärjestö, mutta heidän täytyi viime vuonna käyttää 1 700 puntaa kalakannan palauttamiseen vesialueille, joissa se on tuhoutunut.
En halua luonnonvaraisia lintuja teurastettavan, mutta haluaisin nähdä kaikkia vaihtoehtoja tutkittavan.
Kysyn komissaarilta erityisesti kahta seikkaa: ensinnäkin hyväksyttekö sen, että asialla on eurooppalainen ulottuvuus? Rannikkovesiemme kalakannan tuhoutuminen ja epäonnistunut yhteinen kalastuspolitiikka, joka on ajanut merimetsoja sisämaahan. Toiseksi voisitteko kommentoida Britannian hallituksen kantaa maataloudesta ja kalastuksesta vastaavan ministerin todettua, että tarvitaav kolmesta viiteen vuotta, ennen kuin asiasta saadaan minkäänlaista raporttia? Jos he voivat toimia 9 artiklan mukaisesti, kuten komissaari totesi, eikö hän voi keskustella heidän kanssaan, jotta he toimisivat nopeammin?

Bjerregaard
Minun on sanottava, että en tunne Ison-Britannian hallituksen näkemystä tästä aihepiiristä, mutta haluan mielelläni jälleen painottaa, että se, mitä olen täällä tänään sanonut, on, että me nimenomaan haluamme käyttää villien lintujen suojelua koskevaa direktiiviä ja siten myös liitettä 1 kysyäksemme asiaa käsittelevältä valiokunnalta, eikö alalajia voi poistaa, ja toistan tämän ei kovinkaan helpon nimen, Phalacrocorax carbo sinensis, niin voidaan ratkaista ongelma, joka on nyt tuotu esiin eri tahoilta.

Eisma
Mikäli ymmärsin komission jäsentä oikein, hän tulee esittämään merimetson poistamista aikaisemman direktiivin I liitteestä. Minusta tämä oli erittäin valitettavaa, sillä ei ole koskaan osoitettu selvästi merimetsojen ja kalakannan välistä suhdetta. Kalakantaa uhkaa ryöstökalastus. Meidän ei pidä antaa väärää syytä aikaisemman direktiivin I liitteen muuttamiselle. Haluaisin, että komissio miettisi asiaa, mutta tietenkin parlamentti voi kohta sanoa mielipiteensä asiasta, kun esitys tulee parlamentin käsittelyyn. Tällä hetkellä olen kuitenkin eri mieltä komission jäsenen aikomusten kanssa.

Bjerregaard
En ole ehdottanut tietenkään sitä, että meidän on nyt saatava liite 1 poistetuksi lintudirektiivistä. Olen ottanut kantaa yhteen metsolajiin, ja haluan jättää asiaa käsittelevälle valiokunnalle niiden tietojen perusteella, joita minulla ja pääosastolla on, aiemmin mainitsemani ehdotuksen.

Puhemies
Kiitos, Bjerregaard.
Kysymyksiin 48 ja 49 vastataan yhteisesti, koska niiden aihe on sama.
Kysymys nro 48 (H-0125/97) Carmen Díez de Rivera Icaza:
Aihe: Valtiosta riippumattomien järjestöjen kuuleminen Bernin yleissopimuksesta
Voiko komissio selittää, miksi EU ja jäsenvaltiot eivät päässeet sopimukseen yhteisestä kannasta Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta tehtyä Bernin yleissopimusta käsittelevän pysyvän komitean viime joulukuun kokouksessa? Kysymys nro 49 (H-0139/97) Ulla Sandbæk:
Aihe: Kuulemismenettelyt ja Bernin sopimus
Voiko komissio antaa tietoja komission ja jäsenvaltioiden sekä kansalaisjärjestöjen välisten kuulemismenettelyjen muodosta ennen Bernin sopimuksen pysyvän komitean kokouksia ja niiden aikana kunakin viimeksi kuluneena viitenä vuonna?
Bjerregaard
Arvoisa puhemies, minun täytyy sanoa, että minusta tuntuu, että minulla ei ole todella tyydyttävää vastausta annettavana näihin kahteen kysymykseen. Haluaisin sanoa rouva de Riveralle, että pysyvän valiokunnan 16. kokouksessa valiokunnalle esitettiin yhteinen kanta siitä, kuinka pitkälle työ oli edennyt Kreikkaan perustettavan merellisen luonnonpuiston suhteen. Useita yhteisön toimivaltaan kuuluvia aiheita, kuten kalastusta, ei voitu kuitenkaan käsitellä, koska komissio ei ollut saanut neuvostolta vielä sitä valtuutusta, jota se oli pyytänyt.

Díez de Rivera Icaza
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, kuten komissaari ilmoitti, että vastaus ei ole tyydyttävä. Jos komissaari ilmoittaa vastauksen olevan riittämätön, minun on siten kysyttävä häneltä, eikö hän tunne asemaansa uhatuksi, koska ennen joulukuuta 1997 ei ole yhteistä kantaa? Tällä voi olla vaikutusta lajien suojeluun. Ensiksi: mitä muutoksia tapahtuu, jos joulukuussa saavutamme tämän yhteisen kannan? Toiseksi: järjestäytyykö komissio tehokkaammin tämän sopimuksen saavuttamiseksi? Ja kolmanneksi: kuten tavallisesti on tapana, keskustellaanko sopimuksesta etukäteen alan valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa?

Bjerregaard
Kuten sanoin, minunkaan mielestäni vastaus ei ollut erityisen tyydyttävä, sillä ei ole tietenkään mukavaa, että asiaa ei voi käsitellä, koska puuttuu yhteinen kannanotto. Siksi haluankin tämän kysymyksen johdosta ja joiltakin tästä alueesta erityisesti kiinnostuneilta valtiosta riippumattomilta järjestöiltä tulleen yhteydenoton perusteella huolehtia siitä, ettemme joudu tällaiseen tilanteeseen uudestaan. Meidän täytyy tehdä, mitä pystymme, painostaaksemme neuvostoa - onhan komissio esittänyt ehdotuksen - jotta pääsemme vaikuttamaan asiaan aiempaa suuremmassa määrin. Voin siis joka tapauksessa luvata sen, että aiomme parlamentissa tänään esille tuotuja kysymyksiä lähtökohtanamme pitäen tehdä, mitä suinkin voimme, välttääksemme jälleen kerran joutumasta tällaiseen onnettomaan tilanteeseen.

Sandbæk
Ymmärsin, että meidän kahteen kysymykseemme vastattiin yhden kysymyksen kohdalla, eikä kai olisi kovin vaikeaa antaa minulle erillistä vastausta sitä koskevaan kysymykseen, mitä kuulemisen muotoja on käytetty komission ja jäsenvaltioiden välillä viimeisten viiden vuoden aikana. Vastaaminenhan on varmaan aika helppoa. En ole kiinnostunut pelkästään saamaan tietoa siitä, aikooko komissio tulevaisuudessa olla varautunut sillä tavalla, että käytännössä päästään yhteiseen kantaan, koska viisitoista ääntähän tulee suljetuksi pois jo sen kautta. Toisin sanoen kaikkea sitä, mikä tulee hyväksyä määräenemmistöllä Bernin sopimuksen yhteydessä, ei voida hyväksyä ollenkaan, kun komissio sulkee pois viisitoista ääntä, joita ei voida käyttää. Tämähän on jo ajatuksena uskomattoman epätyydyttävä. Sen jälkeen kun olemme saaneet asuinpaikkaa koskevan direktiivin, on kuitenkin käynyt myös niin, että komissio on Bernin sopimuksen alaisen pysyvän valiokunnan valmistelevissa kokouksissa tavannut viisitoista jäsenvaltiota, jolloin on määritetty yhteinen kanta. Tarkoittaako komission jäsen, että on tarkoituksenmukaista, että komissio määrää viidentoista jäsenvaltion kannan silloin kun valtiosta riippumattomat järjestöt eivät ole vielä olleet mukana kuvassa ja kun ei sen tähden voida ottaa niiden näkemystä huomioon ollenkaan, koska nehän eivät voi olla läsnä tässä valmistelevassa kokouksessa? Toivon, että se tuli selväksi, mistä halusin kysyä, nyt kun aikaa on näin vähän.

Bjerregaard
Ei, en yrittänyt välttää antamasta rouva Sandbækille vastausta hänen esittämäänsä kysymykseen. Toin vain esiin sen, että esitettyjen kahden kysymyksen välillä on yhteys, enkä oikeastaan usko, että rouva Sandbækille antamani vastaus on kovin paljon parempi kuin rouva Riveralle antamani vastaus. Mitä muodollisiin kuulemistilaisuuksiin tulee, sellaisia vaatimuksia ei siis ole, että sellaisia muodollisia kuulemistilaisuuksia tulee tällä alalla järjestää, ja siksi en tietysti voi myöskään sanoa, että on pidetty niin ja niin monta muodollista kuulemistilaisuutta, koska ei siis ole ollut mitään velvollisuutta pitää sellaisia tilaisuuksia. Siitä ei ole paljonkaan aikaa, kun meillä oli keskustelu valtiosta riippumattomille järjestöille annettavasta taloudellisesta tuesta. Silloin meillä oli tilaisuus pohtia kyseisten järjestöjen merkitystä ympäristöasioissa ja toin erittäin selkeästi esiin, että olen sitä mieltä, että meidän tulee huolehtia valtiosta riippumattomien järjestöjen mukaanottamisesta työhön aktiivisina osallistujina. Tämä koskee tietenkin myös tätä alaa, ja mielestäni moni asia viittaa siihen, että tarvitsemme nyt parannuksen, ja nyt on meidän tehtävämme panna asia alulle.

Puhemies
Kiitos, arvoisa Bjerregaard.
Hyvät läsnäolijat, tämä kysymys oli tälle kysymyssarjalle varatun 20 minuutin ajanjakson viimeinen. Siten kiitän komissaari Bjerregaardia hänen läsnäolostaan sekä hänen vastauksistaan ja ilmoitan kaikille, että kysymyksiin 49-56 vastataan kirjallisesti.
Kysymys nro 57 (H-0138/97) David Martin:
Aihe: Euroopan yhteisön vammaisia koskeva politiikka
Komissio laati Helios II -asiakirjassa " Yhtäläiset mahdollisuudet vammaisille" (" Towards Equal Opportunities for Disabled People" ) suuntaviivat, jotka koskevat hyvää käytäntöä vammaisia kohtaan. Aikooko komissio noudattaa näitä suuntaviivoja myös omassa henkilöstöpolitiikassaan?

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, Euroopan komission rekrytointi- ja henkilöstöpolitiikan peruslähtökohtana on tasavertaisuuden periaate. Sen mukaisesti kaikkia päteviä hakijoita kohdellaan tasa-arvoisesti ja kaikilla komission työntekijöillä on yhtäläinen mahdollisuus urakehitykseen.
Komissio suhtautuu positiivisesti kaikkiin toimenpiteisiin, jotka edistävät vammaisten henkilöiden integroitumista komission työympäristöön. Komissio on laatinut vammaisten henkilöiden työhönottoa koskevat ohjesäännöt. Tarkoituksena on, että ohjesäännöt tulisivat kaikkien EU-toimielinten käyttöön.
Ohjeet koskevat työelämän kaikkia osa-alueita: työhönottoa, koulutusta, urakehitystä ja työympäristöä. Siten ne vastaavat myös HELIOS-ohjelman korostamia periaatteita. Ohjesäännön toteuttamista seuraamaan nimitetään virkamies. Komission uusien rakennusten tulee noudattaa sijaintimaan kansallista vammaisten henkilöiden julkisiin rakennuksiin pääsyä koskevaa lainsäädäntöä. Komission rakennuksia koskevissa määräyksissä on tiukkoja kriteerejä, jotka määräävät rakennusten sopeuttamisesta vastaamaan vammaisten työntekijöiden tarpeita.

Martin, David
Ensinnäkin totean hyvin lyhyesti, että kysymykseni ei koskenut erityisesti rekrytointipolitiikkaa, vaan nykyistä henkilöstöä koskevaa politiikkaa.
Annan komissaarille kuvitteellisen esimerkin: jos 62-vuotias, sokeaksi todettu virkamies olisi työssä jossakin jäsenvaltiossa sijaitsevassa toimipaikassa - toisin sanoen hänellä on vain kolme vuotta eläkeikään - ja hän viihtyy toimipaikassa, osaa liikkua siellä eikä hänen työnsä laatu anna aihetta valituksiin, olisiko komissaarin mielestä järkevää politiikkaa vammaisia kohtaan harkita kyseisen henkilön pakollista siirtoa takaisin Brysseliin tässä vaiheessa hänen uraansa?

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, on kovin vaikea vastata hypoteettisiin kysymyksiin. Jos tällaista tapahtuu vammaiselle henkilölle, joka hoitaa tehtävänsä hyvin ja haluaa jatkaa työtään, niin pyrkisin mielelläni siihen, että hän voisi jatkaa entisessä tehtävässään, jos se on hänen ja yhteisön etujen mukaista. Tällaisessa asiassa työnantajan pitää osoittaa suurta joustavuutta.

McMahon
Komissaari mainitsi jäsenvaltioiden julkisten rakennusten sopeuttamisen vammaisten henkilöiden tarpeita vastaaviksi. Kannattaako hän yhteisön tasolla muiden toimielinten kanssa käytäviä neuvotteluja, joilla varmistetaan, vammaisille helppo ja nopea pääsy kaikkiin yhteisön rakennuksiin - parlamentin rakennuksiin, neuvoston uuteen rakennukseen sekä kaikkiin komission rakennuksiin?
Tarkastelisiko komissaari rekrytointipolitiikkaansa uudestaan ikäsyrjintäongelman osalta? Osallistuisiko hän keskusteluun rekrytointipolitiikan ikäsyrjintään liittyvistä ongelmista?

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, meillä on eräs tähän liittyvä hanke juuri nyt käynnissä. Tarkoituksena on järjestää arkkitehtikilpailu yhdessä Brysselin instituutioiden ja Belgian viranomaisten kanssa. Tavoitteena on luoda rakennusten välille jalankulkuväylät, joilla myös vammaiset voivat liikkua turvallisesti. Tällä hetkellä liikkuminen turvallisesti rakennuksesta toiseen on vammaiselle Brysselissä täysin mahdotonta. Keskustelemme tästä asiasta instituutioiden välillä maanantaina, ja tiistaina tapaamme Belgian viranomaiset. Olen valmis ottamaan itse rakennuksia koskevat määräykset esille myös muiden instituutioiden vastaavien henkilöiden kanssa ensi maanantaina pidettävässä kokouksessa. Olen valmis palaamaan asiaan myöhemmin.
Liittyen ikärajoihin, komissio on päättänyt uudesta määräaikaisten virkamiesten rekrytointia koskevasta politiikasta. Tämä merkitsee sitä, että komissio järjestää jatkossa kilpailuja alle 32-35 -vuotiaille nuorille hakijoille, mutta myös vanhemmille, A4 - A5 -tasoille, jolloin ikäraja on huomattavasti korkeampi, jopa 55 vuotta. Tarkoitus on tällä tavoin enemmän eriyttää kilpailuja.

Crowley
Haluaisin kysyä komissaarilta hänen äskeiseen rakennuksiin pääsyä sekä Euroopan unionin instituutioiden ja Belgian viranomaisten välisiä neuvotteluja koskevaan vastaukseensa liittyen, miten hän aikoo, jos aikoo, neuvotella vammaisten henkilöiden kanssa siitä, minkälaista pääsyä ja mitä erikoispalveluja he tarvitsevat. Liian usein arkkitehtuurissa toimitaan oppikirjan mukaan, ja kun vammaiselta kysyy jälkeenpäin, millainen tämä ratkaisu on, se on ensinnäkin aina kalliimpi kuin mitä vammaiset itse haluavat ja toiseksi se ei itse asiassa ole sitä, mitä vammaiset tarvitsevat.
Haluaisin mainita vain yhden tekijän: sen, että Brysselin uusissa rakennuksissa pyörätuolissa istuvan henkilön on mahdotonta siirtyä B-rakennuksesta C-rakennukseen tai B-rakennuksesta A-rakennukseen, koska käytävät ovat liian kapeita. Siksi tällaisen henkilön täytyy mennä hissillä pohjakerrokseen ja siirtyä rakennusten poikki ulko- tai sisäkautta ja mennä toisella hissillä ylös, jotta hän pääsee rakennuksen toiselta puolelta toiselle.

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, olen puhunut asiasta yksittäisten vammaisten edustajien kanssa, mutta komissio ei ole kuullut heitä järjestötasolla. Keskustelen mielelläni asiasta kunnioitetun edustajan kanssa ja kuuntelen hänen kokemuksiaan. On selvää, että ihmiset, joilla on vammaisuudesta henkilökohtainen kokemus, tuntevat asian parhaiten.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komissaari.
Kysymys nro 58 (H-0162/97) Josu Imaz San Miguel:
Aihe: Vuoden 1998 talousarvio ja rakennerahastot
Vuoden 1997 talousarviota laadittaessa leikattiin miljardi ecua komission alustavan talousarvioesityksen rakennerahastojen maksumäärärahoja koskevista budjettikohdista. Tämä neuvoston tekemä vähennys kohdistui yksinomaan tavoitteisiin 2, 3, 4 ja 5 sekä yhteisöaloitteisiin, mutta ei tavoitteisiin 1 ja 6.
Kuitenkin vuoden 1996 talousarvion 31. toukokuuta mennessä tapahtunutta toteutumista tutkittaessa paljastuu, että maksamisprosentti tavoitteen 2 osalta (23 prosenttia) on korkeampi kuin muissa tavoitteissa, kuten tavoitteessa 1 (17 prosenttia).
Aikooko komissio lisätä tavoitteiden 2, 3, 4 ja 5 sekä yhteisöaloitteiden määrärahoja vuoden 1998 alustavassa talousarvioesityksessään? Pitääkö komissio budjettivallan käyttäjien tekemiä vähennyksiä järkevinä talousarvion toteutumisesta edellä esitettyjen tietojen valossa?

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, vuonna 1996 rakennerahastojen maksusitoumuksista jäi käyttämättä 5, 2 prosenttia eli 1200 miljoonaa ecua. Vuosina 1994-1995 varojen alikäyttö oli vielä huomattavampaa. Vuonna 1996 varojen käyttö tavoitealueella yksi oli 99, 3 prosenttia ja tavoitealueella kaksi 98, 3 prosenttia. Vuoden 1997 maaliskuun alkuun mennessä tavoitealueen yksi varoista on käytetty 14 prosenttia ja tavoitealueen kaksi varoista 27 prosenttia. Tämä osoittaa, että varojen käyttöaste voi vaihdella huomattavasti tavoitealueittain kalenterivuoden aikana, mutta erot eivät välttämättä säily samoina vuoden loppuun asti. Lisäksi on hyvä huomata, että varoja siirretään budjettimomenttien kesken varainkäytön tehostamiseksi.
Komissio arvioi voivansa hoitaa vuoden 1997 maksupyynnöt. Mutta samalla komissio on todennut budjettivallan tekemien rakennerahastojen varojen leikkausten yhteydessä aikovansa esittää lisävaroja budjettivuoden aikana, mikäli se osoittautuu välttämättömäksi. Tässä vaiheessa on vielä ennenaikaista arvioida vuoden 1998 budjetin yksityiskohtia. Niistä komissio tekee ratkaisut vuoden 1997 huhtikuussa.

Imaz San Miguel
Arvoisa komissaari, jos oikein ymmärsin, niin vuonna 1996 maksatusvarojen käyttöaste tavoitealueella 2 oli 98 prosenttia. Haluaisin Teidän vahvistavan tämän asian: pitääkö paikkansa, että tavoitealueella 2 maksatusvarojen käyttöaste oli 98 prosenttia?
Jos tämä luku on oikein, niin minusta tuntuu vieläkin kummallisemmalta, että neuvosto ehdotti viime vuoden 1996 heinäkuussa pitämässään kokouksessa 1000 miljoonan ecun vähennystä. Tämä maksatusvarojen leikkaus koski yksinomaan tavoitealueita 2, 3, 4 ja 5 - yhteisöaloitteita - lukuun ottamatta tavoitealueita 1 ja 6. Siten haluaisin tietää, jakaako komissio tämän parlamentin jäsenen ihmetyksen siitä, että neuvoston leikkaus koski pelkästään ja yksinomaan näitä tavoitealueita ja ymmärtääkö komissio asian niin, että syyt, joiden takia neuvosto teki tämän ehdotuksen, eivät olleet missään mielessä teknisiä vaan poliittisia tiettyjen jäsenvaltioiden etuja silmällä pitäen.

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, arvoisa edustaja, neuvosto todellakin päätti tehdä leikkaukset tällä tavoin. Kun neuvosto päätyi leikkaamaan maksatusvaroja, komissio piti parhaana, että se olisi tehty tasaisesti kaikkien tavoitteiden osalta. Mutta hyvin vaikean ja pitkän keskustelun jälkeen neuvostossa päädyttiin jättämään tavoitteet yksi ja kuusi ulkopuolelle. Voin silti sanoa, että meidän sitoumusmäärärahamme ovat tulleet laajalti käytetyiksi, mutta maksatusvarojen osalla on ollut selvää ylibudjetointia. Varoja on merkittävästi säästynyt. Itse en usko, että maksujen hoitamisesta tulee erityistä ongelmaa tämän vuoden aikana. Jos näin käy, niin olemme jo aikanaan ilmoittaneet neuvostossa ja parlamentissa, että komissio tulee tekemään lisäbudjettiesityksen.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komissaari.
Kysymys nro 59 (H-0169/97) Charlotte Cederschiöld:
Aihe: Komission työn tehostaminen
Komissio on aloittanut useita projekteja tavoitteenaan työn tehostaminen komission sisällä. Näistä projekteista voidaan mainita mm. SEM 2000. Yhteisöjen toimielinten työn tehostaminen on välttämätöntä, koska monet kansalaiset kadottavat uskonsa yhteisöön, ellei työtä tehdä oikealla tavalla.
Sujuuko komission työn tehostaminen suunnitellulla tavalla, ja millä tavalla työstä on ollut taloudellista hyötyä tähän mennessä?

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, jo mandaattinsa alussa nykyinen komissio asetti tärkeäksi tavoitteeksi uudistaa varain- ja henkilöstöhallintonsa rakenteita. Tämä hallinnonkehittämishanke, niin sanottu SEM 2000 -ohjelma, pyrkii järkeistämään hallintoa ja luomaan komissiolle uudenlaisen hallinto- ja budjettikulttuurin.
Hankkeen kolmannessa vaiheessa yhteistyötä tiivistetään jäsenmaiden kanssa. Se on tärkeää, koska 80 prosenttia budjetin varoista hallinnoidaan jäsenmaissa. Yhteisövarojen hallinnoimisen parantamiseksi toimii tällä hetkellä jäsenmaiden valtiovarainministerien edustajien työryhmä, jonka työ on edistynyt varsin hyvin. Työryhmän ensimmäinen raportti, joka sisälsi lukuisia toimenpide-ehdotuksia, valmistui viime vuoden joulukuussa ja sai positiivisen vastaanoton neuvostossa ja Eurooppa-neuvostossa.
Yleisesti ottaen hallinnon kehittämistyö etenee suunnitelmien mukaisesti. Ajan myötä tehtävät uudistukset tulevat tehostamaan yhteisövarojen käyttöä. Olen samaa mieltä edustajan kanssa siitä, että hallinnon uudistukset ovat hyvin merkityksellisiä unionin kansalaisten luottamuksen kannalta. En haluaisi antaa vielä numeroarvioita saavuttamistamme tuloksista, mutta parlamentilla tulee olemaan erinomainen tilaisuus arvioida niitä vuosittain, aina kun tilintarkastustuomioistuimen raportti tulee parlamentin käsittelyyn.

Cederschiöld
Haluan kiittää rohkaisevasta vastauksesta, mutta myös todeta, että komission sisältä on esitetty kritiikkiä kohtuuttomista työtavoista ja byrokratiasta. Tämä kritiikki on hiljentynyt, mikä on myönteistä, jos se perustuu terveeseen tehostamistyöhön eikä siihen, että rakentavalla kritiikillä on vaikeuksia tulla ilmaistuksi.
SEM 2000 sisältää monta hyvää osaprojektia. Muun muassa halutaan parantaa maksusuoritusten ennakkokontrollin tasoa. Kaksi kolmasosaa kaikista maksusuorituksista alistettaisiin kontrolliin. Onko tämä toteutunut, ja onko havaittavissa myönteisiä tuloksia?
Tämä lisäksi kaivataan toimenpiteitä henkilöstöpuolella. Tiedämme, että komissiolla on paljon työntekijöitä. Muun muassa on SEM 2000 kiinnittänyt huomiota 23 virkaan, joista 8 on A2-tasoisia. Tietääkö komissaari, kuinka moni on komission suoraan palkkaama, kuinka moni työskentelee konsulttipohjalta tai on komission käytettävissä kolmantena osapuolena? Olen kiitollinen saadessani tietää, kuinka paljon väkeä komissiossa on, ja ehkä joitakin lukuja, koska kansalaisten on siten helpompi arvioida tehostamistyön taloudellisia tuloksia.

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, arvoisa edustaja, komissio valmistelee parhaillaan merkittävää hallinnon uudistusta. Tavoitteenamme on, että vuoden 1998 budjettiesityksen yhteydessä voimme tehdä merkittäviä toimenpiteitä hallinnon hajauttamiseksi. Tämä tarkoittaa sitä, että talon sisäistä byrokratiaa vähennetään ja että pääosastoille annetaan enemmän valtuuksia toimia omalla kentällään ja samalla myös lisää vastuuta. Tavoitteena on, että tämä asia voitaisiin päättää huhtikuun lopussa samalla kun budjetista päätetään, niin että uudistuksen ensimmäinen vaihe astuisi voimaan ensi vuoden tammikuussa.
Samaan aikaan komissio valmistelee laajempaa kokonaisuutta niin sanotun Santerin paketin yhteydessä. Kun vuoden 2000 jälkeistä rahoituspakettia esitellään, komission täytyy siinä yhteydessä esittää myös käsitys komission roolista vuosina 2000-2006: miten sen toimintaa voidaan tehostaa ja selkiinnyttää siten, että se voi ottaa vastaan laajentumisen haasteen. Heinäkuun lopussa, Santerin pakettia koskevien ensimmäisten tiedonantojen yhteydessä parlamentilla tulee olemaan tilaisuus keskustella tästä.
Mitä tulee yleensä kritiikkiin, pidän sitä kaiken hyvän keskustelun pohjana. Aina parempi, jos kritiikki vielä sisältää parannusehdotuksen ja sillä siten vauhditetaan uudistusten läpimenoa.

Puhemies
Kiitos, herra Liikanen.
Hyvät läsnäolijat, kysymys 59 oli esityslistan komissiolle esitetyille kysymyksille varatun ajan viimeinen. Siten ilmoitan, että kysymyksiin 60-94 vastataan kirjallisesti.
(Istunto keskeytettiin klo 19.20 ja se jatkui klo 21.00.)

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston kyselytunti (B4-0019/97).
Kysymys nro 1 Brian Crowley (H-0098/97):
Aihe: Toisen mahdollisuuden koulut
Komission mukaan viisi miljoonaa 16-25 vuoden ikäistä nuorta on keskeyttänyt koulunkäyntinsä ilman päästötodistusta, ja tämän lisäksi on olemassa mahdollisuus, että 2 miljoonaa toimii samalla tavoin vuosisadan loppuun mennessä.
Onko neuvosto sitä mieltä, että tämä vakava yhteiskunnallinen ongelma vaatii kiireellisiä toimia, ja tuleeko neuvosto pyytämään komissiota kehittämään kumppanuusohjelmia jäsenvaltioiden hallitusten kanssa Euroopan sosiaalirahaston voimavarojen hyödyntämiseksi siten, että näille nuorille tarjottaisiin työnsaantia helpottavaa koulutusta?

Patijn
Kiitän teitä, että saan olla taas tänään läsnä täällä. Haluaisin vastata Crowleyn kysymykseen seuraavasti: kysymys koskee toisen mahdollisuuden kouluja ja voin sanoa, että neuvosto on jo jonkin aikaa kiinnittänyt erityistä huomiota tähän ongelmaan, josta arvoisa edustaja puhui. Neuvosto on johtopäätöksissään vuosilta 1984 ja 1987 viitannut välttämättömyyteen käydä uupumatonta taistelua lukutaidottomuutta vastaan. Neuvosto ja opetusministerit muistuttivat tuolloin koulussa epäonnistumisen tuhoisista seurauksista. Se, kuinka tärkeänä neuvosto ja ministerit pitävät ammattikoulutusta työnhakijoiden tulevaisuuden kannalta, käy ilmi siitä seikasta, että neuvosto ja opetusministerit ovat hyväksyneet sitten vuoden 1976 13 aihetta käsittelevää päätöslauselmaa tai johtopäätöstä. Se osoittaa, että neuvosto kiinnittää jatkuvasti huomiota tähän ongelmaan. Muistuttaisin myös siitä, että Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä 23. lokakuuta 1995, jolloin vuosi 1996 nimitettiin eurooppalaiseksi koko elämän kestävän koulutuksen ja opetuksen vuodeksi, mainittiin tämän vuoden teemoina muun muassa sellaisen ammattikoulutuksen edistäminen, joka huolehtii siitä, että kaikki nuoret voivat hankkia taitoja, sekä peruskoulun jälkeisen opetuksen ja koulutuksen edistäminen.
Muistutan myös neuvoston 6. joulukuuta 1994 tekemästä päätöksestä aloittaa toimintaohjelma Euroopan yhteisön ammatillista koulutusta koskevan politiikan kehittämiseksi, niin sanottu Leonardo da Vinci -ohjelma, johon sisältyy yhteisön toimenpiteitä jäsenvaltioiden ammattikoulutusjärjestelmien ja mahdollisuuksien parantamiseksi koehankkeiden ja ylikansallisten ohjelmien avulla.
Leonardo da Vinci -ohjelmassa sanotaan, ja pyydän arvoisaa edustajaa tutustumaan osaan 4, kohtaan 1, että yhteisö tukee jäsenvaltioiden aloitteita ammatillisen koulutuksen alueella tapahtuvien ylikansallisten kumppanuussuhteiden luomiseksi ylikansallisia koehankkeita varten. Mitä tulee mahdollisuuteen saada varoja sosiaalirahastosta, huomautettakoon, että aiemmin mainittua Leonardo da Vinci -ohjelmaa koskevan päätöksen 8 artiklan 2 kohdassa sanotaan seuraavaa, jota lainaan: jäsenvaltioilla on yhteisön välineiden käyttöön liittyvän vastuullisuutensa puitteissa mahdollisuus luoda yhteys tämän ohjelman ja rakennerahaston välille rakennerahastojen toimintaa säätelevien asetusten mukaisesti. Lainaus loppu. On siis jo olemassa yhteys Leonardon ja sosiaalirahaston välillä.
Lopuksi, ei ole liiallista korostaa sitä, että päätöksen 10 artiklan, 4 kohdan mukaan komission tulee antaa viimeistään 31. joulukuuta 1997 Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja ammattikoulutuksen neuvontakomitealle väliraportti ohjelman toiminnasta. Heti kun tämä raportti on valmis, voidaan arvioida sitä tapaa, jolla edellämainitut säännökset on toteutettu.

Crowley
Haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa erittäin pitkästä ja valaisevasta vastauksesta. Varsinaisesta aiheesta eksyttiin kuitenkin hieman, koska kysymys käsitteli erityisesti toisen mahdollisuuden kouluja. Erityisesti ajattelen henkilöitä, jotka ovat riskitilanteessa sosiaalisten ongelmien takia tai siksi, että he eivät voi osallistua koulutukseen, tai henkilöitä, jotka ovat joutuneet keskeyttämään koulunkäyntinsä ja joutuneet rikollisuuden ja muiden vastaavien toimintojen pyörteisiin.
Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta kysymykselle neuvostossa aikaisemmin annetun tärkeän merkityksen huomioon ottaen, miksi tätä ongelmaa ei ole vieläkään ratkaistu. Miksi emme ole tarkastelleet niitä rakenteellisia ongelmia, jotka saavat ihmiset jättämään koulutuksen kesken? Lopuksi, miksi neuvosto asian käsittelyyn sopivana toimielimenä ei voi työskennellä yhdessä parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi? Koska monista jäsenvaltioista löytyy sellaisia erinomaisia toisen mahdollisuuden koulutusmahdollisuuksia, joita ei näytä löytyvän muilta alueilta.
Pyytäisin puheenjohtajaa välittämään tämän asian neuvoston uudelleen käsiteltäväksi, mikäli mahdollista.

Patijn
Vien Crowleyn toiveen eteenpäin. Haluaisin kylläkin muistuttaa siitä, että päävastuu opetuksesta ja mahdollisuuksien luomisesta sosiaalisesti heikoille nuorille koulutuksen avulla kuuluu ensi sijassa jäsenvaltioille ja että yhteisö tekee tässä vain täydentävää työtä ja puuttuu asiaan, mikäli tehdään rajat ylittävää yhteistyötä tai mikäli voidaan suorittaa erityisiä toimenpiteitä sosiaalirahastojen tai rakennerahastojen puitteissa. Mikäli Crowley vaatii neuvostoa ottamaan vastuun, olen sitä mieltä, että hän astuu askeleen liian kauas, mitä tulee normaaliin vastuun jakamiseen yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä, mutta tulen viemään hänen esittämänsä asian komission ja täydentävästä hankkeesta ja rakennerahastojen käytöstä mietintöä laativien tiedoksi, jotta he kiinnittäisivät asiaan erityistä huomiota.
Arvoisan edustajan kysymys liittyy tulevan Madridin ja Lissabonin välistä junayhteyttä koskevaan suunnitelmaan. Minun on sanottava tähän, että päätös tällaisen suurnopeusradan rakentamisesta ja kyseisen rataosuuden suunnittelusta on asia, joka kuuluu kummallekin jäsenvaltiolle. Muistutan kylläkin siitä, että tämä yhteys sisältyy Euroopan parlamentin ja neuvoston 23. heinäkuuta 1996 tekemään päätökseen 1682/96 EY, joka liittyy yhteisön suosituksiin Euroopan laajuisista liikenneverkoista. Tähän päätökseen lisätyssä kartassa nro 3, 3.5 tämä yhteys on merkitty suurnopeusyhteydeksi, ilman, että tässä yhteydessä on kuitenkaan annettu täsmällistä suunnitelmaa.

Puhemies
Kysymys nro 2 Felipe Camisón Asensio (H-0103/97):
Aihe: Madridin ja Lissabonin välinen suurnopeuksinen juna
Onko olemassa mahdollisuutta, että osa tulevaisuudessa mahdollisesti Madridin ja Lissabonin välillä liikennöivän suurnopeuksisen junan radasta kulkisi Espanjassa Extremaduran alueen halki?

Patijn
Arvoisan edustajan kysymys liittyy Madridin ja Lissabonin välistä tulevaa junayhteyttä koskevaan suunnitelmaan. Minun on sanottava tähän, että päätös tällaisen suurnopeusradan rakentamisesta ja kyseisen rataosuuden suunnittelusta on asia, joka kuuluu kummallekin jäsenvaltiolle. Muistutan kylläkin siitä, että tämä yhteys sisältyy Euroopan parlamentin ja neuvoston 23. heinäkuuta 1996 tekemään päätökseen 1682/96 EY, joka liittyy yhteisön suosituksiin Euroopan laajuisista liikenneverkoista. Tähän päätökseen lisätyssä kartassa nro 3, 3.5 tämä yhteys on merkitty suurnopeusyhteydeksi, ilman, että tässä yhteydessä on kuitenkaan annettu täsmällistä suunnitelmaa.

Camisón Asensio
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän Teitä meille antamastanne tiedosta. Minun on todettava, että viimeisten vuosien aikana on jaettu satoja hyvinkin värikkäitä asiakirjoja - useat niistä neuvostolta -, joissa mainitaan mahdollinen suunnitelma Madridin ja Lissabonin välisestä suurnopeuksisesta junasta. Madridin, Lissabonin, Extremaduran ja Castellano-Manchan asukkaat tietävät tämän tuovan huomattavan parannuksen, vaikkakin kysymyksessä on pitkän aikavälin suunnitelma. Todisteena on se, että suunnitelmaa ei hyväksytty edes Euroopan laajuisiin verkkoihin. Mutta koska käsite " pitkällä aikavälillä" sisältää mahdollisen toteutuksen, herättää se tiettyä toiveikkuutta.
Nyt meille kerrotaan, että kyseessä on multimodaalinen yhteys Espanjan ja Portugalin ja muun Euroopan välillä. Muotoilin tämän kysymyksen tosiasiassa siten, että kaikki epäilykset hälvennettäisiin. Näemme, että epätietoisuus jatkuu, mutta että komissaarin sanojen jälkeen on toivoa. Ja koska toivoa on jäljellä, jatkamme odotustamme. Lopultakin voimme todeta, että rakentamista ei ole hylätty, koska Lissabonista Valladolidin kautta Ranskaan on hyväksytty multimodaalinen yhteys.

Patijn
Onnittelen itseäni siitä, että arvoisa edustaja ja minä olemme täysin samaa mieltä tämän hankkeen asettamisesta etusijalle ja erityisesti tärkeästä kansainvälisestä perusyhteydestä jäsenvaltioiden välillä. Kuten tiedätte, Euroopan unionin neuvosto on kaikissa Essenin kokouksissaan sanonut kannattavansa yhteisön puuttumista ja myös sen suorittamaa rahoitusta suurnopeusratojen rakentamisen yhteydessä. Toistan vielä kerran, että itseasiallinen toteuttaminen ja reitin valinta ovat asioita, joista jäsenvaltiot itse päättävät siitä huolimatta, että Euroopan unionin neuvosto ja neuvosto sellaisenaan ovat asettaneet asian etusijalle. Tämä kuulostaa ehkä erikoiselta, mutta haluaisin pyytää teitä käyttämään vaikutusvaltaanne kollegoihinne Euroopan parlamentissa, jotta he vaatisivat talousarvioita laadittaessa suurnopeusratojen asettamista etusijalle.

Puhemies
Kysymys nro 3 Ulla Sandbæk (H-0108/97):
Aihe: EU ja CITES sekä norsut
Afrikan norsu (Loxodonta Africana) merkittiin CITESin yleissopimuksen liitteeseen I Lausannessa Sveitsissä pidetyssä 7. COP-kokouksessa vuonna 1989. Eteläisen Afrikan kansat vastustivat kieltoa sen perusteella, että norsukannat menestyivät hyvin ja kasvoivat monissa tapauksissa yli kyseisen maan kantokyvyn, ja toivoivat voivansa jatkaa valvottua ja laillista norsusta peräisin olevien tuotteiden kauppaa luonnonsuojelun ja maaseutuyhteisöjen eduksi.
Hararessa Zimbabwessa 9. 20. kesäkuuta 1997 pidettävässä CITESin COP 10 -kokouksessa käsitellään tätä aihetta ja tarkastellaan useiden eteläisen Afrikan maan tekemiä ehdotuksia. Kunnioittaako Euroopan unioni CITESin päätöslauselman johtopäätöstä 7.9 (Somalia tarkistus) ja tukeeko se kaikkien niiden norsukantojen luetteloon merkitsemistä, jotka täyttävät CITESin asiantuntijapanelin asettamat kriteerit? Jos ei, niin miksi ei? Suunnitteleeko EU korvauksien myöntämistä näille maille norsuista peräisin olevia tuotteita koskevasta jatkuvasta myyntikiellosta aiheutuvista tappioista.

Patijn
Arvoisa puhemies, Ulla Sandbækin kysymykseen liittyen voin sanoa seuraavaa. Neuvosto ei ole vielä saanut komission esitystä, joka koskee kantaa, joka täytyy ottaa kymmenennen CITESsopimuksen osapuolien konferenssin aikana. En siis voi antaa täsmällisiä vastauksia arvoisan edustajan esittämiin kysymyksiin. Haluaisin tässä vaiheessa huomauttaa, että asiantuntijapaneelin mietintö päätöslauselmassa 7.9, jonka arvoisa edustaja mainitsi, on vain perustana osapuolten välisille keskusteluille pyynnöstä siirtää liite 1 liitteeseen 2.
Mahdollisesta tulojen menetyksestä, joka aiheutuu eläintensuojelusta, koska norsuista peräisin olevia tuotteita ei enää saa myydä, ja siitä kysymyksestä, aikooko EU vapauttaa kyseiset maat korvauksista, en voi tässä vaiheessa sanoa mitään. Kuten sanottu, neuvoston on ensin tutustuttava komission esitykseen, jota ei ole vielä annettu.

Sandbæk
Koska asia on edelleen neuvoston harkittavana, haluaisin pyytää neuvostoa ottamaan huomioon sen, että asiantuntijapaneeli, jonka tehtävänä oli arvioida CITES: iä, on antanut lausuntonsa Botswanan, Namibian ja Zimbabwen elefanttikannoista, ja siitä ilmenee, että nämä kannat eivät ole uhattuja vaan että ne kasvavat, ja yhden valtion osalta paneeli on sanonut seuraavaa: It is very probable that the proposal will have a positive effect on elephant conservation and community conservation and development programmes in the country. Tämä merkitsee sitä, että saadaan aikaan myönteinen vaikutus, jos sallitaan norsunluun valvottu myynti. Voisitteko te mahdollisesti kommentoida tätä?

Patijn
Olen samaa mieltä arvoisan edustajan kanssa, mutta nyt yleistän sanoessani, että hyvän riistanhoidon yhteydessä voisi olla mahdollista myydä riistatuotteita myös toreilla. Tätä on vain punnittava tarkoin suhteessa niihin yleisempiin ja pidemmälle meneviin toimenpiteisiin, joilla vastustetaan laittoman kaupan, ja nimenomaan norsunluun kaupan kieltämistä. Tässä esiintyy tiettyä jännitystä ja meidän on tuomittava asia jatkuvasti jyrkästi. Kun komission CITES: n kokousta koskeva esitys on annettu, tulen esittämään arvoisan edustajan esittäneen huomion neuvostolle.

Puhemies
Kysymykset 4 Gerardo Bianco (H-0110/97) ja 5 Birgitta Ahlqvist (H-0148/97) koskien Albanian tilannetta jätetään käsittelemättä, koska aihe on jo tämän päivän esityslistalla.
Kysymys nro 6 Mary Banotti (H-0115/97):
Aihe: Israelin kanssa tehty väliaikainen sopimus kaupasta
Onko neuvosto vakuuttunut siitä, että Israelin kanssa tehdyn väliaikaisen kauppasopimuksen 1 artikla on pantu täytäntöön asianmukaisesti ja että myös sen noudattamista valvotaan asianmukaisesti?
Saako parlamentti EU: n Lähi-idän erityislähettiläältä raportin ottaen erityisesti huomioon lähettiläälle Dublinin julistuksen yhteydessä joulukuussa 1996 määrätyt erikoistehtävät?

Patijn
Pykälää, johon arvoisa edustaja Banotti kysymyksessään viittasi, nimitetään usein ihmisoikeusklausuuliksi. Ihmisoikeuksien ja demokraattisten periaatteiden kunnioitus on oleellinen osa Barcelonan seurantaa, Euroopan unionin ja Välimeren maiden välistä yhteistyötä. Se muodostaa lisäksi erottamattoman osan kaikista Euroopan ja Välimeren maiden välisistä assosiointisopimuksista, Israelin kanssa tehty väliaikainen sopimus mukaan lukien. Tämän perusteella Euroopan unioni seuraa tarkkaan ihmisoikeustilannetta maissa, joiden kanssa on solmittu tällaisia sopimuksia, varmistuakseen siitä, että sopimuksen ehtoja noudatetaan. Tämä koskee sekä Israelia että PLO: ta, jonka kanssa Euroopan unioni on solminut väliaikaisen sopimuksen 24. helmikuuta.
Lähi-idän rauhanneuvotteluja seuraamaan lähetetyn erityislähettilään nimittämiseen liittyvän yhteisen esiintymisen takia lähettilään tulee puheenjohtajavaltion määräysvallan alaisena raportoida myös yleisten asioiden neuvostolle. Tämä ei tietenkään estä parlamenttia kutsumasta kyseistä lähettilästä asianmukaiseen valiokuntaan keskustelemaan aiheesta, jonka arvoisa edustaja otti esille.

Banotti
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, oletteko tyytyväinen erityissovittelijan antamiin mietintöihin? Odotatteko, että hän antaa tarkkoja kertomuksia asianomaisille parlamentin valiokunnille säännöllisesti? Kuulemme edelleen häiritseviä väitteitä siitä, että palestiinalaisilla on yhä suuria vaikeuksia asioissa, jotka koskevat erityisesti tavaravientiä Gazasta sekä suhteettomia turvallisuustoimenpiteitä, joilla saattaa olla haitallinen vaikutus näihin tuotteisiin ennen vientiä. Esimerkiksi kukat, jotka muodostavat huomattavan osan Palestiinan kaupasta Euroopan kanssa, kuolevat erittäin nopeasti joutuessaan alttiiksi auringon valolle.

Patijn
Suurlähettiläs Moratinos on nimetty viime vuoden lopulla seuraamaan neuvoston erityislähettiläänä Lähiidän rauhanneuvotteluja. Siitä ei ole vielä pitkä aika. Hänen ensimmäinen tehtävänsä oli nostaa kaikki purjeet kiinnittääkseen kaiken huomionsa paikallaan seisovien neuvotteluiden käynnistämiseen, etenkin Hebronin tilanteen ja Israelin armeijan suorittaman Hebronin evakuoinnin suhteen. Voin vakuuttaa, että neuvosto ja etenkin puheenjohtajavaltio Hollanti ovat erityisen tyytyväisiä Moratinosin panokseen ja aikaansaannoksiin rauhanneuvotteluissa. Tällä hetkellä mieleeni tulevat erityisraportit ihmisoikeustilanteesta, mutta Moratinoshan aloitti tehtävänsä vasta muutama kuukausi sitten. Hänen tehtäväkseen on annettu erityisesti tarkkailla ihmisoikeustilannetta, sillä Israelin ja Palestiinan viranomaisten ja Palestiinan kansan suhteet ovat hyvin monimutkaiset myös siinä, missä on kysymys ihmisoikeuksien loukkauksen vastustamisesta. Neuvoston ja lähettiläs Moratinosin välisessä normaalissa yhteydenpidossa asiasta keskustellaan myös säännöllisesti.
Kysymys, jonka arvoisa edustaja myös esitti, tai se huomautus, jonka hän teki kaupan esteistä, saa neuvoston ja myös jäsenvaltioiden erityisen huomion. Sydäntämme lähellä on se, että on tehtävä kaikki mahdollinen taloudellisen toiminnan ja mahdollisuuksien luomiseksi palestiinalaisilla alueilla, koska kun otetaan huomioon alueiden työttömyys ja sosiaaliset ongelmat, ei voida kuvitella, että ilman taloudellisen perustan vahvistamista palestiinalaisilla alueilla syntyisi rauhanomaisia suhteita Palestiinan viranomaisten ja Israelin välillä. Ennen kaikkea kauppaliikenteen häiriötön jatkuminen on se asia, joka tulee säännöllisesti puheeksi keskusteluissamme Israelin ja Palestiinan viranomaisten ja etenkin PLO: n johdon kanssa. Aihe on meille tuttu. Se on vanha asia, mutta yhteisö, komissio ja neuvosto eivät unohda asian esille ottamista toistuvasti.

Puhemies
Kysymys nro 7 Heidi Hautala (H-0120/97):
Aihe: Groupeuro
Euroopan kansalaisten tiedotusohjelman (Prince) yhteydessä komissio on perustanut riippumattomien EMU-asiantuntijoiden Groupeuro-verkon. Komissio vaatii, että he allekirjoittavat vakuutuksen, jossa he myöntyvät siihen, että he saavat puhua omissa nimissään osan heille varatusta ajasta, edellyttäen, että he erityisesti ilmoittavat tekevänsä niin ja edellyttäen, että he eivät esitä komission näkökannan vastaisia näkökantoja.
Onko neuvosto tietoinen tällaisista komission esittämistä vaatimuksista? Onko neuvosto sitä mieltä, että tällaisista vaatimuksista on apua yritettäessä vakuuttaa Euroopan kansalaisia yhtenäisvaluutasta? Onko tällainen vakuutus yhdenmukainen asiantuntijoilta tavallisesti vaaditun etiikan ja demokraattisten, pluralististen arvojen kanssa?

Patijn
Vastauksena arvoisan edustaja Hautalan kysymykseen groupeurosta haluan sanoa, että neuvosto ei ole tietoinen komission laatimista säännöistä, jotka koskevat riippumattomien EMU-asiantuntijoiden verkostoa, joka on perustettu Euroopan kansalaisille tarkoitetun tiedotusohjelman, niin sanotun PRINCE-ohjelman puitteissa. Komissiolla on oikeus tehdä päätös omalla vastuullaan tästä tiedotuskampanjasta ja määritellä sen ehdot. Komissio on muuten perustanut itsenäisesti arvoisan edustajan mainitseman verkoston sen aloiteoikeuden nojalla, joka sillä perustamissopimuksen mukaan on, ja neuvonkin häntä kysymään asiaa komissiolta eikä neuvostolta.

Hautala
Arvoisa herra puheenjohtaja, hyvä neuvoston puheenjohtaja, itse asiassa minä esitin tämän kysymyksen myös komissiolle, koska totta kai on niin kuin te sanotte, eli komissiolla on oikeus tehdä itse omat sääntönsä. Sain tänään kirjallisen vastauksen ja minua huolestuttaa se, että komissio todellakin puolustaa tätä käytäntöä. Ainakin Suomessa ja eräissä muissakin jäsenmaissa tätä on kovasti arvosteltu. Kuinka me voimme luottaa komission lähettämiin asiantuntijoihin, jos he ovat valmiiksi sulkeneet suunsa ja sitoutuneet komission näkökantoihin? Vielä pahempaa on se, että komissio kertoo vastauksessaan, että vastaavissa olosuhteissa he hyvinkin voivat pyytää samanlaisia uskollisuudenvakuutuksia. Silloinhan tämä on tavallaan laajempi käytäntö ja mielestäni neuvoston on hyvä olla tietoinen siitä.
Haluan myös kertoa teille, että komissaari Liikanen, joka edustaa hiukan modernimpaa ja ehkä demokraattisempaa hallintokäsitystä, on tänään suomalaisessa sanomalehdessä tuominnut tämän käytännön. Toivottavasti neuvosto ottaa tähän asiaan kantaa ja keskustelee komissaarien kanssa, koska kysehän on myös neuvostolle tärkeästä projektista.

Patijn
Ensimmäinen ongelmani oli se, että en tuntenut komission sääntöjä, mutta nyt minulla on toinen ongelma, nimittäin se, että en tiedä, mitä komissio on vastannut Hautalalle, eli tämä keskustelu on hieman kummallinen. Haluaisin kuitenkin antaa hänelle neuvon ottaa yhteys hallitukseen Helsingissä. Mikäli se on sitä mieltä, että komission toiminta sen omalla alueella häiritsee normaalia Euroopan talous- ja rahaliittoa koskevaa ajatusten kehittymistä, Helsingissä oleva hallitus ei varmasti jätä asiaa selvittämättä vastuullisen komission jäsenen kanssa, joko suoraan tai oman komission jäsenensä välityksellä. Minun on melko vaikea vastata tähän kysymykseen, koska minulla ei ole kaikkia asiaa koskevia tietoja.

Lindqvist
Minun on sanottava olevani hiukan yllättynyt siitä, että neuvosto ottaa tämän kysymyksen näin kevyesti. Onhan kuitenkin niin, että neuvosto on vastuussa siitä, pidetäänkö näitä tällaisia menetelmiä hyväksyttävinä vai ei. Silloin ei voida huitaista pois kysymystä ilmoittamalla, ettei asia ole tiedossa. Ensinnäkin mielestäni on valitettavaa, lähes tietämättömyyden rajoilla olevaa, ettei tiedetä, mitä omassa organisaatiossa tapahtuu. Toiseksi mielestäni pitäisi olla itsestään selvää, että kysymyksiin vastataan eikä niitä ohjata toiseen instituutioon silloin, kun komission ehdotusta kritisoidaan ja neuvostolla on kokonaisvaltainen vastuu tämän alueen tapahtumista, mikä neuvostolla ja neuvoston edustajalla aina on. Kysymykseni kuuluu, mitä neuvosto aikoo nyt tehdä pitäen mielessä tänään Euroopan parlamentin jäseneltä saamansa tiedot.

Patijn
Väärinkäsityksen poistamiseksi: komissio tiedottaa omalla vastuullaan Euroopan yhteisöä koskevan lainsäädännön toteuttamisesta ja toteuttamispäätöksistä, eikä neuvoston asiana ole tarkistaa kaikkia pikkuseikkoja. Toistan taas, että minun on vaikea seurata näitä kysymyksiä ja vastauksia, koska en tunne kyseisiä komission sääntöjä enkä sitä vastausta, jonka komissio on antanut Hautalan kirjalliseen kysymykseen.

Puhemies
Kysymys nro 8 jätetään väliin, koska sen esittäjä ei ole paikalla.
Kysymys nro 9 Jan Bertens (H-0132/97):
Aihe: Henkilömiinojen kieltoa koskevien neuvottelujen kehittyminen
Euroopan parlamentti on kannattanut yksiselitteisesti henkilömiinojen kieltoa. Euroopan parlamentti on lisäksi pitänyt myönteisenä neuvoston viimeisintä yhteistä toimintaa.
Henkilömiinoja käsitellään tällä hetkellä sekä " Ottawan prosessissa" että YK: n aseistariisuntakonferenssissa. YK: n konferenssi uhkaa kuitenkin ajautua umpikujaan muissa asioissa. Sen vuoksi on erittäin tärkeää, että Euroopan unioni antaa huomattavan etusijan Ottawan prosessille.
Onko puheenjohtaja kanssani samaa mieltä siitä, että Wienissä järjestetty Ottawan prosessin ensimmäinen seurantakokous oli menestys, kun otetaan lisäksi huomioon, että siihen osallistui enemmän kuin 100 maata?
Voiko se taata, että neuvosto sitoutuu siihen, että unioni osallistuu aktiivisesti Ottawan prosessin toimintaan riippumatta YK: n aseistariisumiskonferenssin toiminnasta?
Mihin toimiin neuvoston puheenjohtaja aikoo käytännössä ryhtyä saadakseen Ottawan prosessin seurantakokoukset, joista yksi pidettiin Brysselissä kesäkuussa, menestykselliseen päätökseen siten, että otetaan huomioon yleissopimuksen tekeminen vuoden lopussa?

Patijn
Ymmärrän, että Bertens on esittänyt kolme kysymystä, toistan ne peräkkäin. Olen arvoisan edustajan kanssa samaa mieltä, että 110 maan osallistumista Wienin konferenssiin voidaan pitää suurena menestyksenä. Suuri osanottajamäärä korostaa sitä maailmanlaajuista kiinnostusta, jota tunnetaan maamiinakysymystä ja etenkin henkilömiinoja kohtaan. Samanaikaisesti on kuitenkin käynyt selväksi, että tarvitaan vielä paljon työtä, jotta mielipide-erot henkilömiinoja koskevan ehdottoman kiellon sisällöstä ja sen toteuttamistavasta saataisiin tasoitettua.
Mitä Bertensin toiseen kysymykseen tulee, sanon, että Euroopan unioni on menneisyydessä monissa yhteyksissä ilmaissut tukensa Ottawan konferenssin seurannalle. Kaikki 15 jäsenvaltiota ovat osallistuneet Ottawan ja Wienin konferensseihin. Ongelma " maamiinat" ja etenkin se tapa, jolla totaalikielto saadaan toteutettua, kuuluu osana intensiiviseen EU: n suorittamaan yhteensovittamiseen. On myös tärkeää valita taktiikka, joka tarjoaa suurimmat mahdollisuudet onnistumiseen. Foorumi on väline, ei päämäärä sinänsä. Taktiikan määrittelyssä unioni ottaa huomioon kehityksen eri foorumeilla, joista yksi on Geneven aseistariisuntakonferenssi.
Euroopan unioni on hiljattain päättänyt yrittää käynnistää Geneven aseistariisuntakonferenssissa neuvottelut tehokkaasta maailmanlaajuisesta henkilömiinojen käytön, tuotannon, omistuksen ja luovuttamisen kiellosta; neuvottelujen päämääränä on saada sopimus aikaan mahdollisimman pian. Nämä neuvottelut eivät tietenkään sulje pois EU: n aktiivista osanottoa Ottawan seurantaan. Tässä vaiheessa ei kuitenkaan ole mahdollista sanoa, riippuen kehityksestä aseistariisuntakonferenssissa ja muualla, mikä tulee olemaan tulevaisuudessa Euroopan unionin konkreettinen panos Ottawan konferenssin seurantaan.
Bertensin viimeiseen kysymykseen haluaisin vastata sanomalla, että puheenjohtajavaltio lähtee siitä olettamuksesta, että kaikki 15 jäsenvaltiota tulevat antamaan rakentavan panoksen Brysselissä. Ei ole vielä mahdollista sanoa, mikä tulee olemaan EU: n panoksen täsmällinen sisältö Brysselissä. Kuten sanottu, se riippuu kehityksestä muualla. Puheenjohtajavaltio on ehdottanut jäsenvaltioille asiaa koskevia yhteensovittamisneuvotteluja kesäkuun alussa.

Bertens
Saan kiittää neuvostoa sydämellisesti sen panoksesta totaalikiellon aikaansaamiseksi kaikkein epäinhimillisimmän tuntemamme aseen käytölle, joka on: anti-personnel mine tai anti-people mine . Olen myös tyytyväinen siitä, että Ottawan konferenssin seuranta ei vain tapahdu tarkasti, vaan se nähdään myös hyvänä foorumina. Toivon, että kyseinen Kanadan aloitteesta viime vuoden lokakuussa käynnistetty foorumi tulee tämän vuoden lopulla johtamaan sopimukseen, jota like-minded countries tukevat, maat jotka ovat samoilla linjoilla. On valitettavaa, että aseistariisuntakonferenssin puitteissa maamiinat ovat vähempiarvoisessa asemassa, kuten tapahtui vuosina 1995 ja 1996. Tiedän, että Euroopan unionin jäsenten joukossa on viisi maata, jotka haluavat asian olevan näin, muun muassa Ranska ja Englanti, mutta toivon joka tapauksessa, että tämä puheenjohtajavaltio yrittää diplomaattiteitse tehdä jotakin asialle.

Patijn
Haluaisin puheenjohtajavaltion nimissä korostaa sitä, että on poliittisesti ehdottoman tärkeätä saada täysin käsistä karannut vitsaus tässä maailmassa kuriin. Ennen maamiinat olivat sotilaallisia välineitä, nykyään ne ovat terrorin välineitä, jotka aiheuttavat väärissä käsissä kuolemaa ja tuhoa. Puheenjohtajavaltiolla on paljon työtä Ottawan konferenssin seurantaan liittyvässä yhteensovittamisessa, mutta etenkin virallisten aseistariisuntaneuvottelujen kehittelemisessä, jotka voivat johtaa YK: n valvonnassa sellaisen sopimuksen aikaansaamiseen, joka kieltää henkilömiinojen tuotannon ja kaupan. Tietenkin meillä on voitettavana välttämätön vastustus ja taloudelliset edut näyttelevät osaa tässä, mutta tämä prosessi on käynnistetty ja me tulemme viemään sen mahdollisimman hyvään päätökseen.

Needle
Haluan vain kiittää neuvoston puheenjohtajaa erinomaisesta, pitkästä ja yksityiskohtaisesta vastauksesta tähän tärkeään asiaan.
Ihmettelin kuitenkin kuultuani Bertenin kolmannen kysymyksen seurantatyöstä, onko neuvosto selvillä siitä laajasta julkisuudesta, joka kohdistui tähän aiheeseen Britannian kuningashuoneen entisen jäsenen prinsessa Dianan vieraillessa Angolassa Punaisen Ristin kanssa. Onko neuvosto sitä mieltä, että hänellä ja muilla kansainvälisillä kuuluisuuksilla on roolinsa asiakeskeisen julkisuuden hankkimisessa tälle erittäin tärkeälle asialle?

Patijn
Neuvosto sinällään ei ole tutustunut brittiläisen kuningashuoneen jäsenen vierailuun Angolassa. Henkilökohtaisesti olen seurannut asiaa tiedotusvälineistä. Sanomatta mielipidettäni erityisesti tästä vierailusta olen sitä mieltä, että on erittäin tärkeää saada riittävästi poliittista kannatusta, jotta ilmiön " maamiina" käyttö terroriaseena saataisiin loppumaan. Tunnetut ihmiset ja ihmiset, joilla on kyky motivoida toisia ihmisiä, voivat omalla tavallaan antaa panoksensa, jotta yleinen mielipide tulisi tietoisemmaksi asiasta.

Puhemies
Kysymys nro 10 Sören Wibe (H-0133/97):
Aihe: Veroton myynti EU: ssa
Komissio vastasi kysymykseen 18/2 1997, ettei ole tarpeen tutkia seurauksia, jotka aiheutuvat verottoman myynnin lopettamisesta EU: ssa ja että päätös lopettamisesta on tehty jo kauan sitten, minkä vuoksi on ollut runsaasti aikaa varautua muutokseen.
Eri mieltä olevat sanovat, että jos veroton myynti lopetetaan, yhteensä noin 100 000 työpaikkaa on vaarassa. Erityisesti Pohjoismaiden välinen lauttaliikenne saa merkittävän osan tuloistaan verottamasta myynnistä. Monet linjat, esimerkiksi Uumajan (Ruotsi) ja Vaasan (Suomi) välinen, lopetetaan, jos veroton myynti loppuu.
Tämä huomioon ottaen haluan kysyä neuvostolta, eikö seuraukset pitäisi analysoida ennen verottoman myynnin lopettamista vuonna 1999? Jos analyysi osoittaa toimenpiteellä olevan tuntuvia vaikutuksia esimerkiksi työttömyyteen tai Pohjolan lauttaliikenteeseen, neuvoston on voitava harkita päätöstään uudelleen esimerkiksi pidentämällä siirtymäaikaa ainakin juuri lauttaliikenteen osalta.
Onko neuvosto valmis toteuttamaan seurausanalyysin verottoman myynnin lopettamisesta ja onko neuvosto valmis lykkäämään päätöstä tai myöntämään poikkeuksen esimerkiksi jäsenmaiden väliselle lauttaliikenteelle?

Patijn
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata seuraavasti Wiben esittämään kysymykseen: muistutan teitä siitä, että veroton myynti yhteisön sisäisessä matkustajaliikenteessä ei sovi yhteen rajattomien yhtenäismarkkinoiden kanssa. Siksi neuvosto päätti hyväksymällä verorajojen poistoa koskevat direktiivit lopettaa 1. tammikuuta 1993 lähtien verottoman myynnin.
Neuvosto on hyvin tietoinen niistä taloudellisista ongelmista ja sosiaalisista seurauksista, joita tämä aiheuttaa kyseisille aloille. Aikoinaan, siis jo kauan sitten, on päätetty pitkän ylimenokauden käyttöönotosta, nimittäin 1. tammikuuta 1993 lähtien 30. kesäkuuta 1996 asti, jolloin tämä veroton myynti yhteisön sisäisessä liikenteessä lopetetaan.

Wibe
Kiitokset lyhyestä vastauksesta. Olen oppinut, että puhuttaessa tämän kaltaisista uudistuksista pitää aloittaa kysymyksellä: Where is the beef? Tai sitten " euroopankielellä" : Where is the profit? Tässä tapauksessa en näe mitään voittoa kenellekään asianosaiselle. Vapaan kilpailun ja kaikkien markkinoiden tasapainon teoreettisessa mallissa voidaan mahdollisesti saavuttaa taloudellisia hyötyjä tämänkaltaisilla uudistuksilla. Mutta meidän todellisessa 20 miljoonan työttömän EU: ssamme ei toki ole näitä voittoja.
Voin mainita, että Ruotsin osalta kysymys on lähinnä autolautoilla n. 5000: sta työpaikasta, jotka tullaan menettämään. Unionin osalta kysymys on varmasti 10-, 20- tai 30-kertaisesta työtilaisuuksien määrästä lisättynä kalliimpien kuljetusmaksujen epäsuorilla vaikutuksilla. Uskoakseni on virhe toteuttaa tämäntyyppisiä uudistuksia korkean työttömyyden vallitessa. Haluan siksi vedota neuvoston puhemieheen, jotta tämä kysymys otetaan uudelleen esille ja että vähintäänkin käynnistetään analyysi näiden muutosten seurauksista.

Patijn
Olen kuunnellut Wiben huomautuksia. Mielestäni hänellä on hieman yksipuolinen kuva asioista. Tämän politiikan muutoksen suuria voittajia Euroopassa ovat jäsenvaltioiden rahakirstut, jotka saavat suuria lisätuloja haittaveroista, koska suuret verottomat ostokset, jotka ovat aina olleet poikkeus yhteisön normaalissa liikenteessä, tulevat jäämään pois ja tullaan siirtymään normaaliin verojen perimiseen. Tästä koituu mielestäni myös suuri hyöty kansanterveydelle, koska ehkä alkoholiongelma pienenee tämän takia.

Andersson
Saan kiittää neuvostoa vastauksesta, vaikka se olikin mielestäni kielteinen. Voin ymmärtää, että sisämarkkinoiden periaatteisiin ei kuulu mikään veroton myynti. Toisaalta on tämän päivän Euroopan tärkein kysymys, kuinka voimme alentaa työttömyyttä. Nythän on yksiselitteisesti niin, että tällä ehdotuksella on kielteisiä seurauksia työllisyystilanteelle erityisesti tietyissä maissa, nimittäin kauimpana Euroopan keskuksesta sijaitsevissa maissa. Nämä maat tulevat kärsimään erityisen paljon.
Alankomaat on toisissa yhteyksissä, mm. työmarkkinaministerinsä kautta, esittänyt aivan erinomaisia ehdotuksia työllisyyden alueella. Se on nyt tärkein asia, ja siksi tulee periaatteiden väistyä todellisuuden tieltä. Todellisuus on tärkeämpi kuin periaatteet. Työllisyys on tärkeämpi kuin verottoman myynnin lopettaminen.

Patijn
Ehkä ensimmäinen vastaukseni Wibelle oli vähän lyhyt ja toinen vähän tyly. Olen sitä mieltä, että mikäli haluatte keskustella asiasta vakavasti, meidän tulee ottaa se vakavasti. Haluan korostaa sitä, että normaalissa yhteisön sisäisessä liikenteessä verovapauksien myöntäminen, etenkin tupakalle ja alkoholille, sillä niistähän on kysymys, on ehdottomasti poikkeustapaus.
Se, että tämän poikkeustapauksen ympärille on kehittynyt taloudellista toimintaa, risteilijöiden ja lentokenttien verottoman myynnin merkeissä, on taloudellinen tosiasia. Tämän toimenpiteen valmistelusta on käyty keskustelua jo 1980-luvun alusta, siihen ei siis sisälly mitään yllätyksellistä enää. Ja lisään tähän vielä kuuden vuoden ylimenokauden. Olen sitä mieltä, että kaikki ne, jotka tieten tahtoen ovat hyötyneet tästä poikkeuksesta, ovat olleet tietoisia asiasta hyvin pitkään ja heille on myönnetty jopa ylimenokausi, jotta he voisivat suorittaa tarvittavat toimenpiteet siirtyäkseen liikennöintinsä markkinoimiseen muuhun kuin halpaan alkoholiin perustuen.
Mielestäni te aliarvioitte myös asian makro-taloudellista vaikutusta. Mikäli otatte selvää, minkälaisia summia brittien valtion kassa menettää tällä hetkellä rekka-autoilla tapahtuvan verottoman alkoholin tuonnin takia, tai vaikkei rekkaautoilla, niin joka tapauksessa sen omien kansalaisten tavarasäiliöissä kuljettaman alkoholin takia, niin uskon, että tulette huomaamaan, että niistä saatavilla verotuloilla voitaisiin kehitellä suuri määrä uusia taloudellisia aloitteita IsoBritanniassa, jotka kompensoisivat runsaasti kyseisillä risteilijöillä tapahtuvan toiminnan.
Mielestäni on loogista, että jos annatte ymmärtää, että tässä ei tehdä oikeutta tietylle ryhmälle, niin teillä on yksipuolinen kuva asiasta, enkä voi olla siitä samaa mieltä.

Stenmarck
Ministerineuvoston puheenjohtaja sanoi itse, että nyt on aika aloittaa tämän kysymyksen käsittely hieman entistä vakavammalla tavalla. Silloin haluaisin antaa hänelle mahdollisuuden tehdä niin esittämällä hänelle kaksi konkreettista kysymystä, joihin hänen täytyy mielestäni antaa lähes tarkka vastaus, jotta hän voi vaikuttaa verottoman myynnin poistamiseen. Ensimmäinen kysymys kuuluu näin: Kuinka monta ihmistä joutuu työttömäksi, jos EU: n päätös verottomasta myynnistä luopumisesta jäsenmaiden välillä toteutetaan 1999? Toinen kysymys on: Jos näin menetellen viedään n. 30 prosenttia lauttavarustamojen tuloista, mitä suunnilleen merkitsee verottoman myynnin poisto, millä tavoin tämä tulee vaikuttamaan kuljetuskustannuksiin?

Patijn
Arvoisa edustaja ei luonnollisesti hämmästy kysyessään minulta yhtäkkiä näin konkreettisen kysymyksen, ettei minulla ole niitä tietoja käsillä. Lisäksi kun tutkitaan risteilijöiden verottoman myynnin poiston seurauksia, sitä ei voida eristää muista asioista. Englannin kanaalin kohdalla se liittyy kanaalitunnelin avaamiseen tai muihin liikennemuotoihin. Siis kysymystä ei voida eristää.
En myöskään ole sitä mieltä, että tätä keskustelua voidaan käydä eristämällä yhden alan seuraukset. Voidaan myös sanoa, että tämän toimenpiteen seurauksena Ruotsin tai Ison-Britannian valtion kassat tulevat saamaan huomattavasti enemmän tuloja haittaveroista. Niiden avulla voidaan edistää taloudellista toimintaa tai antaa verohelpotuksia, mikä myös edistää taloudellista kehitystä. Olen siis sitä mieltä, että mikäli haluatte käydä tätä keskustelua, meidän on käytävä sitä vakavasti ja laajemmin ottaen huomioon kaikki asian kannalta merkittävät seikat oikeisiin lukuihin perustuen.

Puhemies
Kysymys nro 11 Glenys Kinnock (H-0140/97):
Aihe: Kansainvälisen korruption torjunta
Voiko neuvosto vakuuttaa parlamentille, että kansainvälisen mittakaavan korruption ennaltaehkäiseminen ja sen torjunta lisätään niihin aloihin, jotka luetellaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artiklassa yhteistä etua koskevina asioina pitäen silmällä yhteistyötä ja yhteistä toimintaa?

Patijn
Vastaan Kinnockin kysymykseen. Kuten arvoisa edustaja ymmärtänee, en katso voivani yleisesti ottaen enkä etenkään neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa voivani puuttua syvällisesti siihen, mistä hallitusten välisen konferenssin puitteissa keskustellaan, sillä se on jäsenvaltioiden välisten neuvottelujen asia, eikä neuvosto sinällään näyttele mitään osaa siinä. Voin kuitenkin vakuuttaa, että tämä asia, joka puheenjohtajamaa Irlannin luonnoksessa oli otettu esityksenä hallitusten väliselle konferenssille, saa melko suuren huomion. Neuvoston nimissä en kuitenkaan voi antaa hänen pyytämäänsä vakuutusta. Se riippuu nimittäin tämän hallitusten välisen konferenssin lopullisesta tuloksesta. Haluan kuitenkin sanoa arvoisalle edustajalle, että myös sen jälkeen kun Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojelua koskevan sopimuksen pöytäkirja hyväksyttiin syyskuussa 1996, neuvosto on työskennellyt kansainvälisen korruption leviämisen estämiseksi. Parlamentti on ilmaissut mielipiteensä asiasta päätöslauselmassaan 15. marraskuuta 1996. On käynyt selväksi, että myös EU: n nykyisen sopimuksen pohjalta on mahdollista puuttua arvoisan edustajan havaitsemiin väärinkäytöksiin.

Kinnock, Glenys
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan ja ymmärrän, että hänen on vaikea antaa tarkkoja vastauksia. Haluaisin kuitenkin esittää hänelle muutaman kysymyksen. Kolmannen pilarin nojalla Euroopan unionissa lahjontaa pidetään rikoksena. Miksi me emme toimi samalla tavalla, kun on kyse kolmansista maista? Eikö tällainen aloite olisi toivottava, kun on kyse joko kehitysmaista tai siirtymävaiheessa olevista maista samoin kuin Euroopan unionista? Koska neuvosto ei pystynyt antamaan tarkempaa vastausta, haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, olisiko hän valmis suhtautumaan myönteisesti komission ehdotukseen, jolla on tarkoitus vähentää lahjontaa ja korruptiota kehitysmaissa sekä siirtymävaiheessa olevissa maissa.

Patijn
Minun on nyt mietittävä tarkkaan, koska käsite, josta Kinnock puhui, " international bribery and corruption" , on erittäin laajalta alueelta yhdistetty käsite, jonka kanssa ensinnäkin Euroopan unioni sellaisenaan on monin tavoin tekemisissä, esimerkiksi kansainvälisen tulliliikenteen kautta tai kehitysyhteistyöohjelmiensa kautta ja myös suhteissaan kolmansiin maihin. Voin vakuuttaa teille, että normaalin ohjelmien ja toimintojen toteuttamisen puitteissa ja Euroopan yhteisöjen sopimuksiin liittyen tämä asia saa varmasti osakseen huomiota, eikä vähiten siksi, että Euroopan unionin tilintarkastajat tarkkailevat, missä Euroopan unioni ja Euroopan yhteisöt uhkaavat joutua vaaravyöhykkeelle tässä asiassa. Kolmansien maiden kanssa tehtävän rikosoikeudellisen ja jäljittämisyhteistyön suhteen asia on mutkikkaampi, koska Euroopan unionin koko vastuu perustuu hallitusten väliselle yhteistyölle ja haluan myöntää, että yksi heikkous on se, että on vaikea päästä kolmansien maiden kanssa tehtävään rakenteelliseen yhteistyöhön kolmannen pilarin puitteissa. Tämä aihe ei ole niinkään hallitusten välisen konferenssin asia, vaan sitä tullaan tutkimaan Dublinissa kokoontuneen neuvoston nimittämässä korkean tason virkamiesryhmässä, joka on saanut tehtäväkseen lyhyen ajan sisällä antaa lausunnon järjestäytyneestä rikollisuudesta Euroopassa ja myös sen ulkopuolella, siltä osin kuin se koskee Eurooppaa. Minun ymmärtääkseni ryhmä tulee kiinnittämään myös huomiota juridiselta ja hallinnolliselta kannalta paremman yhteistyön aikaansaamiseksi kolmansien maiden kanssa petoksien ja väärinkäytösten ehkäisemiseksi ja jäljittämiseksi.

Puhemies
Kysymys nro 12 Jonas Sjöstedt (H-0141/97):
Aihe: EMU: n kolmatta vaihetta koskeva poikkeus
Ruotsin valtiopäivien enemmistö päättää varsin todennäköisesti, että Ruotsi ei liity EMU: n kolmanteen vaiheeseen vuoden 1999 alusta, vaikka se täyttäisikin lähentymiskriteerit. Virallisesti Ruotsi ei ole sopinut tätä perustamissopimuksen kohtaa koskevasta poikkeuksesta.
Onko neuvosto sitä mieltä, että Ruotsin pitäisi pyytää Tanskan ja Ison-Britannian tavoin virallista poikkeusta EMU: n kolmannesta vaiheesta käynnissä olevan hallitusten välisen konferenssin aikana? Vai onko neuvosto sitä mieltä, että Ruotsi voi aivan yhtä hyvin yksinkertaisesti jättää liittymättä yhteiseen rahaan riippumatta siitä, mitä perustamissopimuksessa sanotaan?

Patijn
Kaikkein ensimmäiseksi haluaisin vastauksessani Sjöstedtin kysymykseen viitata siihen, että Madridissa kokoontunut neuvosto on päättänyt kolmannen vaiheen päivämääräksi 1. tammikuuta 1999. Perustamissopimuksen 11 pöytäkirjan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ei ole velvollinen tai sidottu siirtymään talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen, ilman että sen hallitus ja parlamentti ovat erikseen päättäneet niin. Lisäksi Tanska on ilmoittanut 12 pöytäkirjan mukaisesti, ettei se tule menemään mukaan kolmanteen vaiheeseen, näin siihen asti kunnes se päättää toisin. Kaikki muut jäsenvaltiot ovat päättäneet vahvistamalla unionin perustamissopimuksen tai liittymissopimuksen, että ne ottavat osaa kolmanteen vaiheeseen, sillä ehdolla, että valtioiden päämiehistä ja hallitusjohtajista koostuva neuvosto, ja viittaan tässä perustamissopimuksen 109J artiklaan, 4 kohtaan, vahvistaa, että ne täyttävät vaadittavat ehdot, niin sanotut konvergenssikriteerit. Niiden jäsenvaltioiden kohdalla, jotka eivät täytä näitä ehtoja, tehdään poikkeus 109K artiklan pohjalta. Yllämainitun neuvoston päätöksen toteuttamiseksi jokainen jäsenvaltio voi itse määrätä, mitä sisäistä menetelmää se tulee käyttämään, myös parlamentin roolin suhteen. Ruotsin liittymisestä Euroopan unioniin käytyjen neuvottelujen neljännessä istunnossa neuvottelijat merkitsivät muistiin Ruotsin valtuuskunnan antaman lausunnon tästä asiasta. Mitä hallitusten välisen konferenssin toimintaan tulee, neuvostolla ei ole oikeutta puuttua konferenssin esityslistaan tai niihin aloitteisiin, joita jäsenvaltiot siellä tekevät tai haluaisivat tehdä.

Sjöstedt
Minä kiitän hyvin seikkaperäisestä juridisesta vastauksesta tähän kysymykseen. Mutta se koskettaa myös hyvin konkreettista poliittista todellisuutta, jonka neuvoston puheenjohtaja varmasti tuntee, nimittäin sitä, että Ruotsin valtiopäivien enemmistö tulee todennäköisesti päättämään, että Ruotsi ei osallistu yhteiseen valuuttaan vuodesta 1999 alkaen. Siksi minulta puuttuu, huolimatta neuvoston puheenjohtajan vastauksesta, vastaus alkuperäiseen kysymykseeni. Oletteko sitä mieltä, että jokin maa voi päättää näin? Vai pitääkö neuvosto parempana sitä, että meneillään oleva hallitusten välinen konferenssi säätää tästä asiasta varsinaisessa sopimustekstissä? Tähän kysymykseen neuvostolla täytynee olla kanta. Minä haluaisin saada selvemmän vastauksen kysymykseen siitä, mitä mallia neuvosto pitää parempana, kun Ruotsi päättää olla osallistumatta yhteiseen valuuttaan.

Patijn
Yritin selittää melko tarkasti, minkälainen talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen liittyvä juridinen tilanne on. Haluaisin muistuttaa siitä, että päätöksenteko tapahtuu vasta vuoden kuluttua ja että siihen mennessä voi tapahtua vielä paljon, enkä haluaisi kiirehtiä vuotta ennen kyseistä päivämäärää neuvoston, Ruotsin hallituksen, Ruotsin parlamentin enkä muiden jäsenvaltioiden päätöksenteon edelle, mikäli ne haluavat käyttää 109J artiklan mukaisia oikeuksiaan. Haluaisin kuitenkin pyytää teitä olemaan spekuloimatta sillä, mitä vielä voi tapahtua, meillä on vielä vuosi aikaa valmistautua.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vain yhden kysymyksen, mitä minun täytyy heti pyytää anteeksi, koska täällä ei kuullut hyvin, joten voin vain luulla ymmärtäneeni, mitä neuvoston puheenjohtaja sanoi. Kysymykseni kuuluu: onko ylipäätään järkevää spekuloida tällä hetkellä siitä, mitä Ruotsissa tulee tapahtumaan vuonna 1999? Kuten minä olen asian ymmärtänyt, sitä ennen tulee olemaan vaaleja, ja nykyisen yleisen mielipiteen perusteella enemmistö tulee vaihtumaan, jolloin koko ongelma on ikään kuin turha. On turha murehtia etukäteen.

Patijn
Von Habsburgin huomautus oli täysin samoilla linjoilla sen kanssa mitä olen sanonut, sanoin itse, että en kiirehdi niiden päätösten edelle, jotka on tehtävä Ruotsin hallituksessa, Ruotsin parlamentissa, neuvostossa sekä jäsenvaltioiden hallituksissa vuoden kuluttua, ja vuosi politiikassa, kuten von Habsburg tietää, on hyvin pitkä.

Puhemies
Kysymyksiin 13 ja 14 vastataan samanaikaisesti.
Kysymys nro 13 Mihail Papayannakis (H-0150/97):
Aihe: Kyproksen tasavallan kanssa käytävät jäsenyysneuvottelut
Äskettäin (24.2.1997) pidetyssä yleisten asiain ministerineuvostossa ilmeni toisistaan eriäviä näkemyksiä EU: n keskustelukumppanista Kyproksen tasavallan jäsenyysneuvotteluissa, jotka pitäisi aloittaa kuuden kuukauden kuluttua HVK: n päättymisen jälkeen. Virallisten tietojen mukaan eräät neuvoston jäsenet katsovat, että Kyproksen turkkilaisten yhteisön pitäisi olla myös mukana neuvotteluissa. Kyproksen hallitus ei ole torjunut tätä ajatusta ja se on jo ilmoittanut voivansa ottaa Kyproksen turkkilaisia valtuuskuntaansa. Mutta näköjään jotkut neuvoston jäsenet tukevat erillisen Kyproksen turkkilaisten valtuuskunnan osallistumista neuvotteluihin ja asettavat siten samaan asemaan Kyproksen tasavallan, jonka YK ja EU ovat tunnustaneet, ja Kyproksen turkkilaisten " valtion" , joka perustettiin saaren pohjoisosaan turkkilaisten vuonna 1974 tapahtuneen sotilaallisen maahantunkeutumisen jälkeen ja jonka on tunnustanut tähän mennessä vain Turkki. Voisiko neuvosto esittää Euroopan parlamentille kantansa tästä asiasta? Kysymys nro 14 Katerina Daskalaki (H-0173/97):
Aihe: Kyproksen Euroopan unioniin liittymistä koskevien neuvottelujen uusi käänne
Yleisten asiain neuvoston kokouksessa 24. helmikuuta 1997 jotkut jäsenvaltiot yrittivät vetää Kyproksen turkkilaisia mukaan Kyproksen liittymisneuvotteluihin asettaen siten samalle lähtöviivalle Kyproksen tasavallan ja Kyproksen " turkkilaisvaltion" , joka luotiin saaren pohjoisosaan turkkilaisten 1974 suorittaman miehityksen jälkeen. Tämä on vastoin YK: n ja EU: n päätöslauselmia, joiden mukaisesti Kyproksella on ainoastaan yksi laillinen ja tunnustettu hallitus.
Eikö neuvosto usko, että Kyproksen turkkilaisten osallistuminen Kyproksen liittymisneuvotteluihin olisihuomattava muutos neuvoston aiemmin tekemiin päätöksiin ja vastoin 6. maaliskuuta 1995 annetun, strukturoidun vuoropuhelun aloittamista koskevan päätöksen henkeä?
Voiko neuvosto esittää Euroopan parlamentille selkeän ja lopullisen kantansa kysymykseen?
Patijn
Haluaisin vastata yhdistetysti arvoisien edustajien Papayannikisin ja Daskalakin kysymyksiin. Cannes'ssa kokoontuneen neuvoston kesäkuussa 1995 tekemien päätösten mukaisesti jäseneksituloneuvottelut Kyproksen kanssa aloitetaan niiden esitysten pohjalta, jotka komissio tekee kuusi kuukautta hallitusten välisen konferenssin päättymisen jälkeen. Lisään tähän, että näin tapahtuu konferenssin tulokset huomioon ottaen. Tämä on unionin kanta, joka on tehty taas kerran tiettäväksi Kyproksen hallitukselle assosiointineuvoston kokouksessa 25. helmikuuta 1997. Kansainvälisen yhteisön sisäinen kiinteä yhteensovittaminen YK: n ponnistelujen tukemiseksi on ratkaisevan tärkeää, jotta päästäisiin YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien mukaiseen kokonaisvaltaiseen ratkaisuun, joka johtaa kahden yhteisön ja kahden vyöhykkeen muodostamaan liittovaltioon.
Se mahdollisuus, että Kyproksesta tulee Euroopan unionin jäsen, tarjoaa tänä vuonna mahdollisuuden vanhan ja erittäin hankalan Kyproksen kysymyksen ratkaisuksi. Neuvosto on 6. maaliskuuta 1995 tekemiensä johtopäätösten mukaisesti sitä mieltä, että Kyproksen tulon Euroopan unionin jäseneksi pitäisi johtaa saaren molempien yhteisöjen lisääntyneeseen turvallisuuteen ja hyvinvointiin. Näin saaren pohjoisosa voisi päästä taloudellisesta jälkeenjääneisyydestään ja kasvu sekä työllisyystilanne parantuisivat.
Neuvosto on sitä mieltä, että on Kyproksen turkkilaisyhteisön on ymmärrettävä paremmin Euroopan unioniin liittymisen edut ja unohdettava sitä kohtaan tuntemansa epäilyt. Neuvosto on pyytänyt komissiota luomaan tarvittavat yhteydet Kyproksen turkkilaisen yhteisön kanssa, yhteisymmärryksessä Kyproksen hallituksen kanssa. Neuvosto pitää myös kiinni hiljattain vahvistetusta kannastaan olla tunnustamatta Pohjois-Kyproksen hallitusta.
Tätä tavoitteenasettelua mielessä pitäen on kesäkuussa vuonna 1995 allekirjoitettu taloudellinen pöytäkirja tukena niille ponnisteluille, joita suoritetaan Kyproksen kysymyksen kokonaisvaltaisen ratkaisun löytämiseksi. Mahdollisia Kyproksen kanssa sovittavia aloitteita varten, jotka liittyvät luottamusta herättäviin toimenpiteisiin, on varattu 12 miljoonaa ecua. On sovittu, että on mahdollista saada täydentävää apua taloudellisiin ohjelmiin ja hankkeisiin, jotka edistävät kehitystä koko saarella.

Papayannakis
Herra ministeri, kiitän vastauksestanne. Voin ilokseni todeta voivani yhtyä suurimpaan osaan siitä, mitä sanoitte. Kuvailemianne päätöksiä, Kyproksen tasavallan tunnustamista keskusteluosapuoleksi sekä toisaalta Kyproksen turkkilaisen yhteisön mukaan ottamista neuvotteluihin, minkä Kyproksen tasavalta on hyväksynyt ja sitä myös ehdottanut, täytyy pikaisesti viedä eteenpäin ja panna ne täytäntöön. Kysymykseni kuuluu: voitteko ilmoittaa, milloin EU ja Kypros aloittavat poliittisen vuoropuhelun jäsenyysneuvotteluista? Koska olemme pääpiirteistä yhtä mieltä, edistystä on pian tapahduttava, sillä aika rientää. Milloin siis tapahtuu lähentyminen, joka saa aikaan rakentavan poliittisen vuoropuhelun jatkumisen?

Patijn
Euroopan unionin ja Kyproksen hallituksen väliset suhteet ovat yleisesti ottaen tiiviit. Kerroin jo teille, että assosiointineuvosto kokoontui hiljattain. Komission jäsen Van den Broek vieraili hiljattain saaren molemmissa osissa. Valmistaudumme intensiivisesti siihen, että neuvottelut Kyproksen jäseneksi tulosta voivat alkaa lyhyen ajan sisällä. Sitä varten tarvittavan poliittisen ohjauksen on myös toteuduttava.
Papayannakisin kysymys liittyy erityisaiheeseen, nimittäin Euroopan unionin ja Kyproksen välillä käytävään poliittiseen vuoropuheluun. Papayannakis tietää epäilemättä, että tätä poliittista vuoropuhelua ei ole voitu käydä samanaikaisesti assosiointineuvoston kanssa, koska 15 jäsenvaltiota eivät ole saavuttaneet yksimielisyyttä siitä poliittisesta julkilausumasta, jonka Euroopan unioni on valmistellut tätä poliittista vuoropuhelua varten.
Pian saamme epäilemättä mahdollisuuden jatkaa sitä keskustelua, jonka yhteydessä esitän se kannan, että kaikki mitä Euroopan unioni tekee ja myös kaikki, mitä jäsenvaltio Kreikka tekee neuvoston puitteissa, tähtää tällä hetkellä sellaisten ehtojen luomiseen, joiden puitteissa Kyproksen rauhanneuvotteluja voidaan jatkaa, mutta jatkaa sillä tavalla, että se herättää luottamusta siihen, ettei mitään poliittisia hankauksia esiinny siitä sitoumuksesta, jonka unioni on tehnyt Kyproksen jäseneksi liittymistä koskevien neuvottelujen aloittamisesta. Toistan: neuvoston ja sen jäsenten ponnistelujen on nyt tähdättävä siihen, että tälle asialle annetaan poliittisesti tilaa, jotta on mahdollista aloittaa neuvottelut Kyproksen jäseneksi liittymisestä. Tärkeä asia, vaikkakaan ei välttämätön ehto, mutta ilmapiiriä parantava asia, on se selkeä näkökulma, että rauhanneuvottelut aloitetaan YK: n valvonnassa lyhyen ajan sisällä ja toivottavasti ne johtavat tulokseen hyvin lyhyen ajan sisällä.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen seikkaperäisestä vastauksestaan. Yhdyn herra Papayannakisin näkemykseen, että päälinjoiltaan se oli erittäin hyvä vastaus. Mutta palaan vielä kysymykseen jäsenyysneuvotteluista. Tahtoisin kysymykselläni lisätä hieman painetta: vasten tätä taustaa, tunnetuja vaikeuksia ja herra ministerin aiemmin mainitsemia tapahtumia, onko neuvostolla näkemystä selkeästä aikataulusta tämän vuoropuhelun uudelleen aloittamiseksi? Lisäksi, mihin toimiin on ryhdyttävä, jotta olemassa olevat vaikeudet voitaisiin voittaa?

Patijn
Neuvosto tulee epäilemättä aloittamaan neuvottelut sen pienen mielipide-eron takia, kysymyksessä oli yksi lause, joka vallitsi poliittisesta julkilausumasta, joka oli laadittu rakenteellisen vuoropuhelun uudelleen aloittamiseksi. Luotan siihen, että tämä laajempi asiayhteys otetaan huomioon, sillä kyseessä ei ollut lainkaan Kyproksen kanssa käytävä rakenteellinen vuoropuhelu. Kyseessä on poliittisten ehtojen luominen, jotta neuvoston commitment voi sujua häiriöttömästi ennen Kyproksen jäseneksi ottamista koskevien neuvottelujen alkamista. Tämä on commitment , jonka takana neuvosto on ja me haluamme noudattaa sitä. Emme myöskään halua mitään poliittisia komplikaatioita tässä. Tässä on kysymys laajemmasta asiayhteydestä, johon liittyvät Kreikan ja Turkin väliset suhteet ja Turkin suhde Euroopan unioniin, johon kuuluu se, että kaikkien asianosaisten - viittaan tässä yhteydessä myös siihen, että Euroopan parlamentilla on tässä oma vastuunsa - on panostettava siihen, että poliittisesti arkojen aiheiden ja poliittisten riskien kokonaisuus on palautettava hallittaviin mittasuhteisiin ja että poliittiset ongelmat voidaan muuttaa ratkaistaviksi ongelmiksi ja että Kyproksen jäseneksiliittymistoive voidaan täyttää.

Puhemies
Kysymys nro 15 jätetään väliin, koska sen esittäjä ei ole paikalla.
Kysymys nro 16 Hans Lindqvist (H-0153/97):
Aihe: EU: n ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Unionin ulko- ja turvallisuuspoliittisen tavoitteet ilmenevät selvimmin EU-sopimuksen J.4 artiklan 1 kohdasta.
Nykyinen muotoilu on seuraava: " Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka käsittää kaikki Euroopan unionin turvallisuuteen liittyvät kysymykset, mukaan lukien pitkällä aikavälillä määriteltävä yhteinen puolustuspolitiikka, joka saattaa aikanaan johtaa yhteiseen puolustukseen" .
EU-sopimuksen tarkistusehdotuksessa sanonta " pitkällä aikavälillä" on muutettu " asteittaiseksi määrittelyksi" . Nykyinen muotoilu " joka saattaa aikanaan johtaa" kuuluu tarkistettuna seuraavasti: " jonka tavoitteena on" . Tämä merkitsee ilmiselvästi yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tavoitteen terävöittämistä, nimittäin yhteistä puolustusta.
Onko näillä muutoksilla tarkoitus valmistella siirtymistä EU: n yhteiseen puolustukseen?

Patijn
Vastaukseni ei tule tyydyttämään Lindqvistiä täysin, sillä hänen kysymyksensä koski hallitusten välistä konferenssia, enkä voi antaa siihen lainkaan vastausta neuvoston nimissä. Mielestäni ei ole sopivaa vastata siihen, mutta haluan omasta HVK: iin liittyvästä kokemuksestani käsin vakuuttaa Lindqvistille, että hänen esittämäänsä kysymykseen kiinnitetään runsaasti huomiota. Vielä parempaa, se on yksi niistä pääkohdista, joista neuvotellaan unionin perustamissopimuksen toisen pilarin uudistamiseen liittyen.

Lindqvist
Paljon kiitoksia vastauksesta, vaikkei se ehkä sisältänytkään kovin paljon uutta. Ruotsin kaltaiselle jäsenmaalle on sotilaallinen liittoutumattomuus hyvin tärkeää. Se on tärkeää ottaen huomioon, että Ruotsilla on pitkä 180-200 vuoden kokemus liittoutumattomana maana. Mutta tämä on myös tärkeää tulevaisuuden kannalta, jotta voimme ylläpitää väestön ja puolueiden suurin piirtein yksimielisesti hyväksymää kantaa. Siksi olisikin vahinko ja vaikeus - aika vakavakin sellainen - jos uusia määräyksiä vietäisiin tuleviin EU-sopimuksiin, jotka menisivät pidemmälle kuin ne jo valtavan keskustelun maassamme aiheuttaneet, kansanäänestyksessä 1994 hyväksytyt ja edelleen voimassa olevat määräykset. Ymmärrän varsin hyvin, ettei neuvoston edustaja voi tänään täällä vastata hallitusten välisessä kokouksessa esille tulevista asioista. Asia on kuitenkin tärkeä meidän näkökulmastamme, ja siksi kysymys esitettiin.

Puhemies
Kysymys nro 17 Clive Needle (H-0154/97):
Aihe: Lahjonnan vastustamista koskevat OECD: n suositukset
OECD: n jäsenvaltiot ovat hyväksyneet ministeritasolla vuosina 1994 ja 1996 joukon kansainvälisissä liikesuhteissa esiintyvän lahjonnan torjumista koskevia suosituksia. Niiden mukaisiin toimenpiteisiin ei kuitenkaan juuri ole ryhdytty. Katsooko myös neuvosto, että 15 jäsenvaltion yhteinen, samanaikainen toiminta olisi keino päästä lukkiutuneesta tilanteesta, ja että tällainen toiminta kannustaisi muitakin OECD: n jäsenvaltioita ryhtymään toimenpiteisiin? Eikö ensimmäisiä toimenpiteitä tulisi olla vieraan valtion viranomaisille maksettujen lahjusten verovähennysoikeuden (joka aiheuttaa melkoisia kilpailun vääristymiä ja on kehityksen suurimpia esteitä) poistaminen?

Patijn
Vastauksena Needlen kysymykseen voin sanoa seuraavaa. On totta, että neuvosto on hyväksynyt 11. hutikuuta 1996 OECD: n suosituksen, jossa se pyytää OECD: n jäsenvaltioita uudistamaan verotuslainsäädäntöään eikä sallimaan enää ulkomailla maksettujen lahjusten vähentämistä verotuksessa. Tämän suosituksen ja muiden vielä käynnissä olevien neuvottelujen seurauksena, kuten Euroopan neuvostossa käytävien neuvottelujen, jotkin maat ovat lopettaneet ulkomailla maksettujen lahjusten verovähennyskelpoisuuden tai niillä on konkreettisia suunnitelmia tehdä niin. Koska tämä kysymys liittyy joissakin jäsenvaltioissa mahdollisesti rikoslain muuttamiseen, ja etenkin siihen osaan, joka käsittelee korruptoituneiden ulkomaalaisten virkamiesten rankaisemista, voi kestää jonkin aikaa ennen kuin lainsäädäntöä eri jäsenmaissa on muutettu OECD: n suositusten mukaisesti. Vaikka tässä onkin kysymys tekstistä, joka on hyväksytty yhteisön ulkopuolella, ja joka siis ei kuulu unionin toimivallan alle, puheenjohtajavaltio tulee joka tapauksessa tekemään arvoisan edustajan toiveen tunnetuksi valtuuskunnissa. Tässä yhteydessä haluan vielä ilmoittaa, että neuvosto valmistelee sopimusluonnosta, jossa EU: n virkamiehien lahjonta määritellään rangaistavaksi. Mainitsin asiasta jo äskettäin. Onhan lahjonnan vastustaminen neuvoston mielestä tärkeä asia. Sillä niiden yksilöiden toiminta, jotka häikäilemättä käyttävät hyödykseen koko yhteiskuntaa ja viime kädessä kansalaisia ja veronmaksajia, on tuomittava jyrkästi. On itsestään selvää, että puheenjohtajavaltio Hollanti ei tule säästelemään vaivojaan tämän asian jatkokäsittelyn varmistamiseksi.

Needle
 Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen kannustavasta vastauksestaan, ja olen ilahtunut, että tämän ja Kinnockin aikaisempaan kysymykseen annetun kysymyksen myötä olemme tänä iltana saaneet odotetun ja erittäin positiivisen kannanoton tähän tärkeään aiheeseen.
Haluaisin vain esittää pari pientä huomausta siitä, mitä voidaan todella saavuttaa erityisesti, kun otetaan huomioon Euroopan neuvoston ja OECD: n hidas prosessi. Uskooko neuvosto, että komissiota voitaisiin rohkaista käyttämään sen olemassa olevia lainsäädäntövälineitä esimerkiksi erityisesti kilpailulainsäädännön ja sisämarkkinoita koskevien sääntöjen osalta?
Lopuksi, ottaen huomioon mainitsemanne aloitteet OECD: n ja Maailmanpankin yhteydessä, aikooko neuvosto edistää uusien sääntöjen laatimista Euroopan unionin hankintatoiminnassa, jotta korruptiota voidaan ehkäistä tehokkaammin?

Patijn
Mikäli kyseessä ovat sellaiset OECD: n suositukset, jotka liittyvät vero- ja rikoslainsäädäntöön, kilpailuja yhtenäismarkkinasäädökset eivät mielestäni vaikuta suoraan tähän keskusteluun, eli minun on hieman mietittävä asiaa. Minä en pysty tällä hetkellä vastaamaan kysymykseenne Euroopan unionin tavaroiden hankkimiseen liittyvistä toimenpiteistä. Mielestäni on erittäin tärkeää, että Euroopan unioni, joka kuluttaa vuosittain suuria summia, varoo sitä hämärää toimintaa, jota saattaa esiintyä tällaisten suurten menoerien yhteydessä. Mielestäni komission ja tilintarkastajien on pysyttävä valppaina tässä asiassa. Puheenjohtajavaltio tulee myös näyttelemään osaa tässä.

Puhemies
Kysymys 18 jätetään väliin, koska sen esittäjä (Pirker) ei ole paikalla.

Habsburg-Lothringen
Minulle kerrottiin Pirkerin toimistolta, että puhemiehistölle oli ilmoitettu minun esittävän Pirkerin kysymyksen.

Puhemies
Jäsen Pirkerin toimisto on kyllä ystävällisesti ilmoittanut teille, mutta ei meille.

Habsburg-Lothringen
Mutta minullehan kerrottiin, että puhemiehistölle oli ilmoitettu.

Puhemies
Olen pahoillani, mutta minä en tiedä siitä mitään.
Kysymys nro 19 Charlotte Cederschiöld (H-0168/97):
Aihe: Kolmannen pilarin alueen määräajat
Hallitusten välisen konferenssin yhteydessä keskustellaan nk. määräaikojen ottamisesta käyttöön niiden tehtävien yhteydessä, jotka aikaisemmin lukeutuivat kolmanteen pilariin sisältyviin tehtäviin ja jotka nyt hoidetaan yhteisesti. Määräajoilla tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä vuotta, jonka kuluessa jäsenvaltioiden on täytettävä yhteistyön asettamat vaatimukset.
Miten neuvosto katsoo tällaisten määräaikojen käyttöönoton vaikuttavan unionin laajentumiseen?

Patijn
Cederschiöldin kysymyksestä, joka koski kolmanteen pilariin liittyvää valtuuksien siirtämisen aikataulua, voin neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa sanoa vain, että tämä on taas yksi niistä monista esityksistä, joita käsitellään hallitusten välisessä konferenssissa. Kuten edeltäjäni ja minä itse aikaisemmissa HVK: n toimintaa koskevissa kysymyksissä olemme painottaneet, neuvosto ei ole osapuolena tässä konferenssissa. Ei ole siis opportunistista, etten käsittele tätä asiaa enempää tänään.

Cederschiöld
Haluan kyllä vielä mielelläni sanoa muutaman sanan. On ehkä vähemmän tärkeää saada neuvoston vastaus, sillä me kaikki voimme lukea asiakirjoja ja tunnemme puheenjohtajuuden kannan tähän kysymykseen. Mutta mielestäni on kuitenkin kansalaisilla aihetta puhua tästä, nimittäin siitä tosiseikasta, että kolmannen pilarin alue ei toimi tyydyttävästi. Luulen, että pitäisi voida saada tiettyä painetta kansalaisilta näissä kysymyksissä, mikä saattaisi olla avuksi hallitusten välisessä kokouksessa.
Onhan niin, ettei tämä tule toimimaan, jos me saamme lisää jäsenmaita; jos jäsenmaiden määräksi tulee 27, se ei missään tapauksessa toimi. Me tarvitsemme enemmistöpäätöksiä, jotta saamme sisäisen turvallisuuden kysymykset johonkin järjestykseen. Nämä viivästykset, joista on keskusteltu, nimittäin vuosi 2003 tai paljon myöhemmin, voivat vaikuttaa vakavasti laajentumiseen. Se tulisi viemään toivon uusilta demokratioilta. Se voisi luoda toivottomuutta ja ehkä jopa lamaantumista näissä uusissa maissa. Uskoakseni se on vaarallista. Siksi haluan korostaa, ettei tyynnytteleviä vastauksia pidä antaa. Jos HVK epäonnistuu, miten voimme saada käyntiin tehokkaan päätöksenteon raja- ja siirtolaisuuskysymyksissä?
Viimeinen kysymys: Pitääkö kansalaisten maksaa laajenemisen parantama ulkoinen turvallisuuspoliittinen ympäristö huonontuneena sisäisenä turvallisuutena, joka johtuu tehottomasta päätöksentekoprosessista?

Patijn
Toistan, ettei minun pidä puuttua hallitusten välisen konferenssin sisältöön, mutta Cederschiöld esitti toisen kysymyksen, jonka suhteen neuvostolla on vastuu. Kyseessä on nimittäin yhteys hallitusten välisen konferenssin päätöksen ja jäseneksiliittymisneuvottelujen aloittamisen välillä. Haluan sanoa täällä, että asia on neuvoston puheenjohtajalle Hollannille erittäin tärkeä ja se tulee tekemään kykyjensä mukaan kaiken mahdollisen, jotta hallitusten välinen konferenssi saadaan päätökseen sen puheenjohtajakaudella. Näin siksi, että HVK: n päätökseen saattamisen ja jäseneksiliittymisneuvottelujen välillä on poliittinen yhteys. Hallitusten välinen konferenssi on kestänyt, Westendorpin johtaman heijasteryhmän toiminta mukaanlukien, jo kolme neljäsosaa vuodesta ja meidän mielestämme on erittäin tärkeää, että jäsenvaltioiden hallitukset tulevat olemaan viimeiset kolme kuukautta valmiit panostamaan siihen, että konferenssi saadaan vietyä päätökseen. Olen Cederschiöldin kanssa ehdottomasti samaa mieltä siitä, että meidän on aloitettava liittymisneuvottelut mahdollisimman lyhyen ajan sisällä, mehän tiedämme, että neuvottelut tulevat kestämään hyvin kauan ja että niitä seuraa ratifiointimenettely, tämä on tärkeää siitä syystä, jonka Cederschiöld mainitsi, eli emme saa pettää jäsenvaltioehdokkaiden odotuksia sisäisen jakautumisen tai sisäisten viivästysten takia.

Puhemies
Kysymys nro 20 Gerard Collins (H-0174/97):
Aihe: Kätkytkuolemat
Siitä huolimatta, että Irlannissa on ponnisteltu kätkytkuolemien ehkäisemiseksi, kuolemantapausten lukumäärä kasvoi Irlannissa vuonna 1996, vaikka lukumäärä oli laskenut tasaisesti sitä edeltäneellä viiden vuoden ajanjaksolla.
Voiko neuvosto kertoa ne tavat, joilla se uskoo Euroopan yhteisön voivan edesauttaa kätkytkuolemien ehkäisemistä? Katsooko neuvosto, että viidennen tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelman olisi ikääntymiseen liittyvien sairauksien vastaisen tutkimuksen lisäksi tuettava myös kätkytkuolemien tutkimusta? Lopuksi, aikooko neuvosto rohkaista unionin laajuisen kätkytkuolemien rekisterin perustamista, joka mahdollistaisi kaikkien selittämättömien kätkytkuolemien ilmoittamisen kyseisen valtion terveysministeriöön ja tiedonkulun EU: n sisällä?

Patijn
Arvoisa puhemies, vastauksessani Collinsin kätkytkuolemaa koskevaan kysymykseen voin vakuuttaa hänelle, että neuvosto jakaa hänen huolensa tästä kehityksestä. Haluan korostaa tätä. Minun on kuitenkin sanottava arvoisalle edustajalle, ettei neuvostolle ole esitetty kansanterveyden alaan kuuluvan toiminnan puitteissa vielä yhtäkään esitystä, joka koskisi erityisesti kätkytkuolematapausten ilmoittamista ja rekisterin laatimista yhteisön tasolla.
Ei ole pois suljettu, etteivätkö yhteisön tietyt Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 29. maaliskuuta 1996 hyväksyttyyn toimintaohjelmaan liittyvät yleiset ohjelmat terveyden edistämisen, terveystiedotuksen, kasvatuksen ja koulutuksen alalla vaikuttaisi epäsuorasti kätkytkuolemien ennalta ehkäisyyn, vaikkei tätä ilmiötä olekaan nimetty ohjelmassa.
Komission tehtävä on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa huolehtia tämän ohjelman toteuttamisesta. Mikäli komissio näkee aihetta tehdä esityksen asiasta, neuvosto tulee tutkimaan asiaa tarkasti ja puheenjohtajavaltio tulee edistämään asian eteenpäin viemistä.

Puhemies
Kysymys nro 21 jätetään väliin, koska sen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymys nro 22 Pat Gallagher (H-0181/97):
Aihe: Korvaus irlantilaisille kalastajille
Viime kuukausien myrskyt ovat vahingoittaneet vakavasti Irlannin kalastus- ja kalajalostusteollisuutta. Aikooko neuvosto nyt kehottaa komissiota tekemään välittömästi esityksen kiireellisestä korvauspaketista näiden ankarien myrskyjen vahingoittamiksi joutuneiden kalastajien ja kalajalostusteollisuudessa osallisina olevien auttamiseksi?

Patijn
Vastatessani Gallagherin kysymykseen, joka koski irlantilaisille kalastajille annettavia korvauksia niistä vahingoista, joita he ovat kärsineet viime kuukausien myrskyjen seurauksena, haluan ensiksi ilmaista myötätuntoni asianosaisille. Minun on sanottava, että ei ole neuvoston tehtävä pyytää komissiota jättämään korvauksia koskevaa esitystä. On pikemminkin asianosaisten jäsenvaltioiden asia viedä kysymys komissioon, jolla on valtuudet myöntää hätäapua tuhojen uhreille.

Gallagher
 Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. En kuitenkaan hyväksy hänen käsitystään siitä, että tapauksen esittäminen komissiolle on jäsenvaltioiden tehtävä. Hän esittää myös implisiittisesti, että on olemassa rahasto. Haluaisin kiinnittää neuvoston puheenjohtajan huomion siihen tosiasiaan, että komissio otti tapauksen esille ministerineuvostossa maaliskuussa 1995 ja esitti muun muassa ehdotuksen avusta huonosta säästä aiheutuvaa työttömyyttä koskevien rahastojen perustamiseksi. Ministerineuvosto hylkäsi tämän ehdotuksen. Tämä on ristiriidassa neuvoston puheenjohtajan äskeisen vastauksen kanssa.
Kysyn nyt neuvoston puheenjohtajalta, onko rahastoa olemassa ja mikäli on, voiko hän kertoa minulle sen yksityiskohdista. Mikäli rahastoa ei ole olemassa, harkitseeko ministerineuvosto nyt myönteisessä hengessä maaliskuussa 1995 hylättyä ehdotusta.

Patijn
En tunne sitä esitystä, jonka neuvosto tai parlamentti hylkäsi vuonna 1995, asia ei ole minulle täysin selvä. En voi sanoa mitään siitä. Komissiolla on hätäapua varten varattua rahaa. Yksinomaan komissiolla on valtuudet päättää tällaisesta yhteisön välisestä tuhojen uhreille tarkoitetusta avusta. Niinpä komissio päätti itsenäisesti 16. lokakuuta 1996 myöntää 300.000 ecua Irlannissa tammikuussa 1996 tapahtuneiden tulvien uhreille.
Parlamentti voi muuten itse pyytää komissiota myöntämään apua tuhojen uhreille esimerkiksi hyväksymällä päätöslauselman kiireellisistä asioista käytävien keskustelujen puitteissa.

Puhemies
Kysymykset nro 23-25 jätetään väliin, koska niiden esittäjät eivät ole ole läsnä.
Kysymys nro 26 Bernd Posselt (H-0193/97):
Aihe: Laajentuminen ja sisäinen turvallisuus
Missä vaiheessa on unionin yhteistyö ja jäsentynyt vuoropuhelu jäsenyyttä hakevien Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa sisäisen turvallisuuden alalla ja mitä vaikutuksia sillä on turvallisuuteen EU: n ulkorajoilla?

Patijn
Vastauksena Posseltin kysymykseen voin sanoa, että rakenteellinen vuoropuhelu Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa on aloitettu kesäkuussa vuonna 1995 Luxemburgissa Ranskan toimiessa puheenjohtajana. Maaliskuusta 1996 lähtien vuoropuhelu on saanut uuden sisällön. Jokaisella eri puheenjohtajakaudella asetetaan jokin tietty teema etusijalle. Vuoden 1996 toisella puoliskolla vuoropuhelussa keskityttiin huumeongelmaan. Aiheesta pidettiin seminaari 24. ja 25. lokakuuta 1996 ja kumppanit ovat hyväksyneet sen johtopäätökset sellaisenaan 28. ja 29. marraskuuta 1996.
Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa on 10. maaliskuuta neuvoteltu työryhmässä " Drugs and Organised Crime" . Neuvoston elimet toteuttavat nyt sen tekemiä johtopäätöksiä, joista osa liittyy sisäiseen turvallisuuteen, esimerkiksi tietojen vaihtoon ja kemiallisten huumeiden valmistusaineiden valvottuihin lähetyksiin ja valvontasäädöksiin.
Vuoropuhelu keskittyy nyt turvapaikkakysymyksiin. Johtopäätökset tullaan esittämään toukokuussa neuvostolle. Erityisiä käytännöllisiä rajojen valvontaan liittyviä ongelmia käsitellään niin sanotun " CIREFIn" puitteissa. Se on EU: n turvapaikka-asioiden tietopankki. Jäsenvaltioehdokkaat ovat jo kerran osallistuneet näiden neuvottelujen puitteissa pidettyyn kokoukseen. Toinen tapaaminen Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa tämän aiheen puitteissa tullaan järjestämään vielä Hollannin puheenjohtajakaudella.

Posselt
Arvoisa puhemies, kiitän tästä hyvin yksityiskohtaisesta vastauksesta ja haluaisin vain vielä kerran kysyä, eikö yhteistyön aloittamista joillakin aloilla, joita jäsenyyden voidaan odottaa tuovan mukanaan, voitaisi neuvotteluiden keston huomioon ottaen aikaistaa yhteistyön ja kansalaisten turvallisuuden nimissä? Eikö esimerkiksi Europol voisi tehdä tiivistä yhteistyötä jo jäsenyyttä anovien valtioiden poliisiviranomaisten kanssa, ja eikö järjestelmällistä keskustelua voitaisi myös laajentaa kolmelle alalle, jotka ovat erityisen räjähdysalttiita, nimittäin ensinnäkin ihmiskauppaan - rikollisjärjestöt ansaitsevat sillä jo nyt enemmän rahaa kuin huumekaupalla - toiseksi taidevarkauksiin ja taiteen salakuljetukseen, jotka ovat keskeisessä asemassa Baijerin ja Tshetshenian alueella, ja kolmanneksi huumekysymykseen, joka jo mainittiinkin.

Patijn
Vastauksessani Posseltin toiseen kysymykseen haluaisin vahvistaa, että neuvosto asettaa Keski- ja ItäEuroopan maiden kanssa tehtävässä yhteistyössä järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemisen ja vastustamisen etusijalle. Sen rajat ylittävän luonteen takia asia ei pysähdy unionin rajoille. Keski- ja Itä-Euroopan maat joutuvat yhtä hyvin tekemisiin sen kanssa. Unioni ja jäsenvaltiot asettavat asian etusijalle, muun muassa Posseltin mainitsemilla alueilla.
On olemassa muutamia rajoituksia, joita ei ole vielä ratkaistu, mutta joiden ratkaisemiseksi työskennellään. Ensimmäinen rajoitus on se, että Europolin sopimusta ei ole vielä ratifioitu. Mikäli lyhyen ajan sisällä saadaan aikaan käytännön yhteistyötä, se voi vain tapahtua tilapäisen European Drugsunit in puitteissa, jonka mahdollisuudet ovat rajoitetut. Mutta olen sitä mieltä, että niin pian kuin Europl on ratifioitu ja varustettu tarvittavalla henkilökunnalla ja varoilla, laajentuminen Itä-Euroopan maiden kanssa voi tapahtua pian.
Toinen asia, johon haluan viitata ja josta jo mainitsin vastauksessani Kinnockin kysymykseen, on se, että kolmannen pilarin institutionaalisten keinojen suhteen esiintyy tiettyjä puutteita, on nimittäin erittäin vaikea tehdä konkreettisia sitovia sopimuksia kolmansien maiden kanssa kolmannen pilarin puitteissa. Olen jo sanonut, että korkean tason edustajista koostuvassa ryhmässä, joka tutkii järjestäytyneen rikollisuuden vastustamista ja jonka neuvosto nimitti Dublinissa ja jonka pitää raportoida neuvostolle huhtikuussa myös tästä Euroopan unionin ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden välisen yhteistyön osasta, keskustellaan myös järjestäytyneen rikollisuuden vastustamisesta.

Puhemies
Kysymykseen nro 27 vastaan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.

Ajoverkot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Arias Cañeten kalatalousvaliokunnan puolesta laatima neuvostolle osoitettu suullinen kysymys ajoverkoista (B4-0017/97 - O-0001/97).

Fraga Estévez
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän Teitä ensin läsnäolostanne ja avuliaisuudestanne keskustellaksenne meidän kanssamme ajoverkkojen tulevaisuudesta. Kuten tiedätte, komissio on tehnyt muutosehdotuksen nykyiseen teknisten toimenpiteiden säännöstöön, jonka tarkoituksena on kieltää 2, 5 kilometriä pidemmät ajoverkot 31. joulukuuta 1997. Tämä ehdotus annettiin vuonna 1994, ja tähän päivään mennessä neuvosto ja komissio eivät ole tehneet elettäkään ottaakseen ehdotuksen esille. Minun kalatalousvaliokunnan Teille esittämäni kysymyksen tarkoituksena on muistuttaa, että kysymyksen taustalla on vakaumuksemme siitä, että vuodesta 1994 alkaen on tapahtunut erilaisia oikeudellisia, lainsäädännöllisiä, taloudellisia ja ympäristöllisiä asioita, jotka ovat asettaneet komission ehdotuksen täysin erilaiseen valoon. Siksi mielestämme on jo korkea aika tarkistaa sen sisältö uudelleen.
Valvonta-alukset ja asiasta riippuen komission seuranta-alus ovat valvoneet rannikkomaissa jatkuvasti tilannetta, ja siten vuodesta 1994 alkaen ei ole sattunut aiempien vuosien vakavia selkkauksia. Tämä on edellyttänyt huomattavaa rahoitusta ja näyttää jopa siltä, että komissio ei vuokraa alustaan Atlantille seuraavan kesän kampanjaa varten. Tämä tarkoittaa epäilemättä sitä, että jäsenvaltioiden on tehostettava valvontaansa. Tunnemme hyvin nämä laivastot ja tiedämme konfliktin kytevän pinnan alla. Kuten komission kertomukset osoittavat, rikkomuksia tapahtuu edelleen. Näyttää selvältä, että 2, 5 kilometrin pituiset verkot eivät ole kannattavia suurimmassa osassa satamista. Todisteena tästä on se, että useat maat, kuten Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta, ovat tarkastusten paineen alaisina purkaneet ajoverkkolaivastoaan niiden taloudellisen kannattamattomuuden takia. Syyt voivat olla myös monisyisempiä, mutta ne liittyvät suoraan kannattamattomuuteen, kuten Italian tapauksessa.
Toisaalta tällä hetkellä neuvosto, komissio ja parlamentti työskentelevät yhdessä uuden teknisten toimenpiteiden säännöstöä koskevan ehdotuksen parissa. Onko siten järkevää hyväksyä tämä ehdotus, koska aikaisempaa säännöstöä ei ole muutettu eikä sitä ole edes sisällytetty uuteen ehdotukseen?
Toinen mielestäni erittäin tärkeä uusi asia liittyy New Yorkin sopimuksen hyväksymiseen, joka koskee rajan yli kulkevia ja voimakkaasti liikkuvia lajeja käsittelevää sopimusta, jonka Euroopan unionin on määrä ratifioida. Saanen huomauttaa joistakin sen 5 artiklan kohdista ja erityisesti f kohdasta, jonka mukaan jäsenvaltiot sitoutuvat vähentämään mahdollisimman paljon saastumista, tuhlausta, jätteitä, saalistamista löydetyillä tai hylätyillä välineillä sekä eikalastettavien lajien, sekä kalojen että muiden lajien vahingossa tapahtuvaa pyydystämistä. Tämä toteutetaan sellaisten toimenpiteiden avulla, joihin sisältyy valikoivan kalastuksen välineitä ja tekniikoita, jotka eivät vahingoita ympäristöä ja ovat edullisia. Voin mainita myös muita tämän artiklan kohtia, mutta luulen, että tämä on riittävää sen osoittamiseksi, että nämä verkot eivät täytä edellä mainittuja ehtoja.
Toisaalta ekologinen suuntaus ja ympäristöstä eniten huolissaan olevat jäsenvaltiot saavat nykyisin ajoverkoista huomattavasti tarkempaa tietoa kuin vuonna 1994. Yhdysvaltain kauppasaartouhka Italiaa vastaan, joka koskee suoraan koko yhteisön tonnikalan ja miekkakalan tuotantoa, on vain yksi osoitus lisää siitä mitä on odotettavissa, jos emme käsittele tätä kysymystä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, saanen muistuttaa toisesta syystä, joka on huomattavasti vaikuttanut edellä mainitsemiini muutoksiin, eli parlamentin ajoverkkojen kieltoa koskevasta päätöslauselmasta, joka annettiin vuonna 1994. Päätöslauselmaan sisältyy Baltian maille myönnetty erivapaus ja 12 meripeninkulman vyöhykkeen käyttö; tämä on edesauttanut sitä, että päätöslauselmaan on otettu mukaan myös unionin pohjoisimmat maat.
Uskomme siten, että on olemassa runsaasti aineksia uuden ehdotuksen laatimiseksi ja tarpeellisten ponnistelujen avulla neuvosto voi päästä asiassa ratkaisuun. Kalatalousvaliokunnan puolesta ja esiteltyjen väitteiden valossa pyydän Teiltä näitä ponnisteluja ja tätä kannustusta.

Patijn
Minun täytyy selvittää tässä muutama tosiasia. Nykyinen yhteisön ajoverkkoja koskeva lainsäädäntö, EEC: n asetus N: o 3094/86, jota on muutettu neuvoston asetuksella N: o 345/92, kieltää yhteisön laivoja käyttämästä yli kahden ja puolen kilometrin pituisia ajoverkkoja, riippumatta siitä millä vesillä kalastetaan. Ainon poikkeuksen tähän asetukseen muodostaa Itämeri, jota koskevat erityiset kansainväliset säännöt. Komissio on jättänyt 8. huhtikuuta 1994 neuvostolle esityksen, jonka avulla pyritään kieltämään ajoverkkojen käyttö kokonaan 1. tammikuuta 1998 lähtien. Neuvostossa on käsitelty tätä esitystä toistuvasti Euroopan parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean lausuntojen valossa, mutta toistaiseksi ei olla onnistuttu saavuttamaan määräenemmistöpäätöstä. Esitys on jäänyt siksi pöydälle ja odottaessaan neuvoston päätöstä jäsenvaltiot ovat tehneet yhteistyötä komission avustamana toteuttaessaan tiukempaa valvontaa ja säilyttäviä toimenpiteitä tonnikalan kalastuksessa Atlantilla ja vuodesta 1996 myös Välimerellä.
Esityksestä on viimeksi keskusteltu kalastusneuvostossa 22. huhtikuuta 1996, jolloin neuvosto painotti, että nykyistä yhteisön ajoverkkoja koskevaa lainsäädäntöä on noudatettava tiukasti. Neuvosto ilmaisi myös tyytyväisyytensä siitä tuloksesta, joka oli saavutettu säilyttävillä toimenpiteillä. Neuvosto oli myös tyytyväinen komission aloitteeseen pyrkiä tähän tavoitteeseen kalastussesongin aikana laajentamatta kaikkia kalastusponnistelujaan. Komission edustaja selvitti, että komissio halusi asian edistyvän ja että se ottaisi kaikki valtuuskuntien rakentavat ehdotukset huomioon saavuttaakseen määräenemmistön tuen esitykselleen. Komissio jätti neuvostolle 17. joulukuuta 1996 Italian viranomaisten laatiman suunnitelman pohjalta tehdyn esityksen, jotta neuvosto tekisi päätöksen erityistoimenpiteestä, joka edistäisi italialaisten kalastajien siirtymistä toisenlaisiin tehtäviin tiettyjen kalastustoimintojen yhteydessä. Tällä esityksellä pyritään saamaan Italian kalastajat luopumaan ajoverkkojen käytöstä vähitellen, ja siihen liittyy takuu siitä, että sen seuraukset työllisyydelle tulevat olemaan mahdollisimman vähäiset.
On suoritettu järjestelyjä kalastajien rohkaisemiseksi siirtymään muihin valikoivimpiin tapoihin ajalla 1997-1999 ja korvauksien tarjoamiseksi mahdollisen ansionmenetyksen sattuessa. Tämä 17. joulukuuta tehty esitys on neuvoston käsittelyssä ja Euroopan parlamenttia on kuultu. Parlamentin lausunnon valossa puheenjohtajavaltio on valmis tekemään kaikkensa huolehtiakseen siitä, että esitys tullaan hyväksymään Hollannin puheenjohtajakaudella. Se tulee myös muistuttamaan jäsenvaltioita komission neuvoston istunnossa huhtikuussa 1996 esittämästä pyynnöstä aloitteen tekemiseksi ja rakentavien ehdotusten antamiseksi ajoverkko-ongelman ratkaisemiseksi. On kuitenkin todettava, että ilman tällaista aloitetta, johon vaaditaan yksimielisyys neuvostossa, ja koska komissio ei ole muuttanut esitystään, näköalat ratkaisun löytämiseksi eivät ole kovin hyvät. Tässä kaikki, mitä halusin sanoa.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni tästä asiasta keskusteleminen on ollut oikein ja uskon, että syvennämme keskustelua ensi kuussa, kun käsittelemme Italiaa koskevan ajoverkkokalastuksen uudelleensuuntautumista.
Italia, ja etenkin sen uusi hallitus, on suhtautunut päättäväisesti aiheeseen ja tulee mitä todennäköisimmin hyväksymään kolmessa vuodessa kalastusveneet, jotka käyttävät enintään 2, 5 kilometrin pituisia ajoverkkoja. Suunnitelman toteuttaminen on vapaaehtoista ja kiinnostaa siis niitä, jotka haluavat uudistaa omaa työtään.
Aihetta ei tule kuitenkaan käsitellä vain italialaisesta näkökulmasta, vaan ottaen huomioon laajemman, koko Välimeren alueen. Olemme vakuuttuneita siitä, että joitakin kalastuksessa käytettäviä pyyntivälineitä väärinkäytetään, myös ajoverkot luovat ongelmia ympäristön kannalta. Tämä on myös tieteellisesti osoitettu.
Ongelma ei saa koskea ainoastaan Italiaa, vaan myös kolmansia maita, koska vaarana on, että kun nämä laivastot otetaan käyttöön Euroopan maissa, niiden käyttö valtaa helposti kolmannet maat.
Tämän vuoksi tarvitaan uudelleensuuntautumissuunnitelma, joka koskisi koko Välimeren aluetta, ja tärkeää on myös se, että Eurooppa hoitaa osansa eurokumppanuudesta Välimeren maiden kanssa, toimien siten, että myös ne ymmärtäisivät tällaisen kalastuksen edut ympäristön suhteen.
Meidän täytyy myös muistaa, että Välimeren alueella on laivastoja, jotka kalastavat häikäilemättömästi - viittaan japanilaisiin ja korealaisiin aluksiin - sekä huviristeilijöitä, jotka jättävät mereen pahoja jälkiä.
Näistä syistä ajoverkkokysymystä täytyy analysoida yhdessä koko Välimeren kalastuskysymyksen kanssa. Myös muunlainen kalastus ja kalastusvälineet ovat erityisen haitallisia joidenkin hyvin herkkien lajien säilymiselle: delfiinit ja valekarettikilpikonnat voivat kärsiä myös muunlaisesta, esimerkiksi long life -tyyppisestä kalastuksesta.
Tämän takia meidän täytyy jatkaa myös kontrollointia tietoisina siitä, että meidän on noudatettava yhteisön sääntöjä, jotka määräävät ajoverkkojen enimmäispituudeksi 2, 5 kilometriä. Tämä on perusajatus, jota meidän on noudatettava.

Langenhagen
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vastauksenne on mielestäni täysin riittämätön. Sanotte, että puuttuu rakentavia ehdotuksia. Kysyn vain keneltä? Mielestäni neuvosto ei ole tehnyt rakentavia ehdotuksia, EP: lta niitä ei aivan varmasti puutu! Olemme ottaneet jo useamman kerran kantaa ajoverkkojen ongelmaan. Me olemme kieltäneet ne aikaisemmin aivan oikeutetusti, sillä yleinen mielipide, jota me edustamme, katsoo näiden verkkojen vaarantavan meren eliöt ja ekologisen tasapainon säilymisen.
Kalastus on myös ihmisten taloudellisen ja sosiaalisen elämäntilanteen turvaamista. Meidän täytyy kuitenkin toimia tässä hyvin varovasti, varsinkin tällaisena ajankohtana ja sellaisissa paikoissa, joissa kalakanta näyttää kärsivän. Ajoverkkojen käytöllä on erityisesti kaksi haittapuolta: ensinnäkin on ongelmallista, ettei niillä voida valikoida kalastettavia lajeja ja lisäksi näillä niin kutsutuilla haamuverkoilla tapetaan meren eliöitä turhaan. Vaikka pohjoisen Tyynenmeren, eteläisen Tyynenmeren, Pohjois-Atlantin, Etelä-Atlantin, Itämeren, Välimeren ja kahdentoista meripeninkulman vyöhykkeen kalastusongelmat täytyy erottaa toisistaan, voidaan kuitenkin todeta, että ajoverkkojen käyttö on periaatteessa yhtä vahingollista kaikkialla.
Meidän pitää jatkossakin toimia aiemman päätöksemme mukaisena esimerkkinä tässä asiassa. Asioiden saattaminen ajantasalle on tarpeen. Neuvoston on siksi välttämätöntä hyväksyä komission vuoden 1994 mahdollisesti tarkistettu ehdotus, ja sitä pitäisi kiirehtiä.
Jotta EU pystyisi puolustamaan omia sekä muiden yhteisöjen ja maiden etuja ja arvoja, sen on löydettävä EU: ssa ja kansainvälisissä instansseissa sopiva ja heti käyttöön otettavissa oleva keino kieltää ajoverkkojen käyttö ja löytää myös samalla sen valvontaan tarvittavat tehokkaat toimenpiteet.

d'Aboville
Arvoisa puhemies, se joka haluaa hukuttaa koiransa, syyttää sitä raivotaudista. Tämä sananlasku soveltuu parhaiten juuri ajoverkkokysymykseen.
Ongelmia aiheutuu ensinnäkin asian sekavuudesta. On huiputusta sisällyttää saman otsakkeen alle sekä Välimerellä että Atlantilla käytetyt verkot. Välimerellä kalastetaan harvinaista miekkakalaa ja muita erittäin laajalle alueelle levinneitä kaloja, jotka edellyttävät hyvin pitkiä verkkoja, kun taas Biskajanlahdella, joka on puheenvuoroni aiheena, kalastetaan runsaskantaista tonnikalaa, joka elää matalikoilla ja jota voidaan siis pyytää lyhyemmillä verkoilla.
On väitetty lisäksi, että 2, 5 kilometrin pituiset verkot eivät voi olla kannattavia. Kyse oli siis yleisestä petkutuksesta. Tämän varmistamiseksi riitti, että asia tarkastettiin. Asia tarkastettiin yhteisön vuosina 1995-1996 vuokraamilla kahdella veneellä: tehtiin 60-70 tarkastusta pyyntikautta kohti eikä todettu yhtään rikkomusta. Meidän annetaan siis luulla, että nämä verkot ovat äärettömän tehokkaita, mutta tiedättekö, miten monta prosenttia tonnikalaa kalastetaan verkolla? 80, 50 vai 25 prosenttia? Ei niinkään paljon, vaan alle 12 prosenttia saaliista!
Mihin perusteeseen voidaan tänään turvautua? Yhteen ainoaan päätöslauselman kohtaan: ajoverkko luokitellaan eivalikoiviksi. Mitä isompi se on, sitä paremmin se läpäisee. Miten voidaan siis jättää huomiotta IFREMER: n tekemä tutkimus, johon osallistui tarkkailijoita viidestä eri maasta? Tutkimuksesta saatu johtopäätös oli seuraava: valikoivuusaste 85, 8 prosenttia, eli se on yksi tehokkaimmista pyydyksistä. Mitä siis seuraisi, jos ranskalaiset tonnikala-alukset luopuisivat tästä menetelmästä? Seuraukset olisivat tuhoisat kalavaroille. Nämä alukset saavat itse asiassa tonnikalan pyyntiaikana 50 prosenttia liikevaihdostaan. Jos niiltä evätään tämä mahdollisuus, niiden on luovuttava tonnikalan pyynnistä ja omistauduttava ympäri vuoden talviaktiviteetilleen troolaukselle, jonka avulla pyydetään sellaisia erittäin uhanalaisia lajeja kuin esimerkiksi kummeliturskaa.

Eisma
Arvoisa puhemies, mikäli asia olisi riippunut Euroopan parlamentista, tätä kysymystä ei olisi tarvinnut esittää lainkaan, sillä me esitimme vuonna 1994 toivomuksen, että ajoverkkojen käyttö olisi kielletty sen vuoden loppuun mennessä. Muistutan vain kyseisestä mietinnöstä.
Minun ei tarvitse selittää miksi parlamentin mielestä se, mitä ajoverkkojen kanssa tapahtuu, on niin pahaa. Langenhagen kuvaili sitä laajasti. Etenkin italialaiset ajoverkkokalastajat saavat kuulemma alle 20 prosenttia tonnikalan ja miekkakalan toivotusta kokonaispyynnistä, 80 prosenttia on sivupyyntiä. Minun ei tarvitse selittää teille, kuinka vakavaa tämä on merelliselle ympäristölle.
Nyt kuulin neuvoston puheenjohtajalta, että Hollanti tulee tekemään parhaansa keskustellakseen vielä asiasta, eli se tarkoittaa siitä esityksestä, jota on viimeksi käsitelty neuvostossa 22. huhtikuuta 1996. Haluaisin pyytää, että komission tekemä esitys, eli esitys kiellosta 1. tammikuuta 1998 lähtien, otettaisiin vakavasti. Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, koska tämä tapahtuu ja millä tavalla puheenjohtaja tulee valmistelemaan asiaa seuraavaan kalastusneuvostoon.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, on kulunut jo kolme vuotta siitä, kun komissio esitti ehdotuksensa ajoverkkojen kieltämisestä ja päätös on yhä juuttuneena neuvostoon. Vaikka hallitukset, kuten Italian hallitus, ovat valmiita hyväksymään toimenpiteitä näiden välineiden käytön vähentämiseksi, aloitteet ovat kaikessa suhteessa riittämättömiä. On olemassa jäsenvaltioita, jotka ovat kieltäneet nämä välineet, mutta jos yleistä kieltoa ei saada aikaan, tilanne jatkuu entisellään.
On väitetty, että kolmansien maiden laivastot käyttävät näitä välineitä edelleen. Emme saa pettää itseämme. Jos niitä ei kielletä Euroopan unionissa, on mahdotonta vaikuttaa kolmansiin maihin, jotta ne lopettaisivat välineiden käytön.
Euroopan unioni pyrkii perustelemaan käyttäytymistään valvontatoimien avulla. Nämä toimet eivät kuitenkaan pureudu ongelmaan syvällisemmin ja toisaalta niiden kustannukset ovat ylettömän korkeita tehokkuuteen verrattuna.
On olemassa painavia syitä ajoverkkojen käytön kieltämiseen, ensiksikin ympäristölliset ja kalavarantojen säilyttämiseen liittyvät syyt. Käytettäessä näitä välineitä noin 80 prosenttia pyynnistä tapahtuu vahingossa ja tämä vaikuttaa merkittävästi suojeltuihin lajeihin. Näiden välineiden kielto on erittäin tärkeää, sekä varantojen säilyttämisen että uhanalaisten lajien suojelun kannalta.
On olemassa myös taloudellisia syitä, jotka puoltavat näiden välineiden kieltämistä. Välineet valikoivat hyvin vähän, vaikuttavat muuhun kalastamiseen ja asettavat valikoivia menetelmiä käyttävät kalastajat erittäin vaikeaan asemaan. Emme saa pettää itseämme. Nämä välineet eivät hyödytä edes niitä käyttäviä kalastajia. Toinen asia on, että jotkut kalastajat ovat tehneet tästä valtiollisen kysymyksen. Markkinatilanteet, näillä välineillä pyydettyjen saaliiden alaarvoisuus ja korkeat investoinnit ja kuoletukset tekevät näiden välineiden käytön epätaloudelliseksi. On totta, että jotkut kalastajat ovat tekemiensä investointien vankeja. Näistä saaliista saatu pienempi hyöty aiheuttaa sen, että kuoletukset ovat kohtuuttoman pitkiä.
Joidenkin hallitusten tulisi siten päättäväisesti kohdata rekonvertio-ongelma omien kalastajiensa ja tulevien sukupolvien auttamiseksi. Yhteisön ja koko maailman kalastus on valtavan kriisin edessä. Syynä tähän ovat varantojen vähäisyys ja markkinaongelma. Ajoverkot ovat esimerkki siitä, mitä kalastuspolitiikassa ei pitäisi tehdä. Neuvoston on oltava tästä tietoinen ja ratkaistava lopultakin tämä ongelma. Puheenjohtajavaltiolle Hollannille tämä on haaste ja suuri mahdollisuus.

Tamino
Arvoisa puhemies, myös minun täytyy kollegojeni lailla ilmaista tyytymättömyyteni neuvoston nykyisen puhemiehen vastaukseen, sillä en usko, että rakentavia ehdotuksia puuttuisi.
Ongelmana on, että meillä on edessämme komission ehdotus vuodelta 1994, joukko Euroopan parlamentin kannanottoja, mutta myös YK: n päätös. Tilanteen huomioon ottaen olettaisi, että neuvosto tekisi yhtenäisiä päätöksiä ja että vuorossa oleva puheenjohtajamaa toimisi positiivisten tulosten aikaansaamiseksi.
Miksi miekkakalojen pyynnissä käytettävien verkkojen täydellinen kieltäminen on tärkeää? Vastaus on se, että nämä verkot ovat ei-valikoivia välineitä, kuten jo on muistutettu, eikä niitä käytetä ainoastaan Välimerellä vaan myös Atlantilla; erityisesti niitä käyttävät ranskalaiset, englantilaiset ja irlantilaiset kalastusveneet, vaikka käytäntö onkin viime vuosina ollut vähenemään päin. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään, etteikö suurin haitta tapahtuisi juuri Välimerellä.
Haitta voidaan tiivistää seuraavasti: verkot, jotka ovat saaneet nimensä miekkakalojen pyydystämisestä, tappavat kansainvälisen valaanpyyntijärjestön mukaan joka vuosi noin 5000 delfiiniä ja kymmeniä kaskelotteja. Lisäksi maalitaululaji, miekkakala, muodostaa vain 17-18 prosenttia saaliista. Tästä käy ilmi, ettei tällainen kalastus ole valikoivaa.
Lisäksi, FAO: n mukaan miekkakalavarastoja on tuhlattu. Tämä tarkoittaa, että kalastuksen väheneminen aiheuttaisi erityisesti sellaisten saaliiden lisääntymisen, jotka nykyään muodostuvat nuorista yksilöistä, jotka eivät useinkaan ole tuottaneet jälkeläisiä.
Mikä on sitten tämän päivän tilanne? Suuresti vaarassa olevalla Välimeren alueella toimii italialaisia laivastoja sekä yhä useampia kolmansien maiden laivastoja. Kun haluamme kontrolloida kolmansia maita, ainut ratkaisu on, että Euroopan unioni kieltäytyy käyttämästä kyseisiä verkkoja ja luo kolmansien maiden kanssa kauppasuhteita, jotka ehkäisevät niiden käyttöä. Vain tämä on uskottava ratkaisu.
Puhuttaessa verkkojen 2, 5 kilometrin pituudesta ne joko ovat käyttökelpoisia tai eivät. Jos ne ovat käyttökelpoisia, valittamista on vaikea ymmärtää; jos ne eivät sitä ole, on kaksi vaihtoehtoa: joko kalastajat sanovat käyttävänsä 2, 5 kilometrin pituisia verkkoja käyttäessään todellisuudessa pidempiä tai he haluavat uudistusta toisen suuntaiseksi.
Näistä syistä ainut tapa turvata kalastuksen ja italialaisten kalastajien tulot ja tulevaisuus on kieltää täysin miekkakalojen pyydystämiseen käytettävät verkot, aloittaa uudistusprosessi, käyttää valikoivampia ja ympäristölle turvallisempia menetelmiä ja solmia siis kolmansien maiden kanssa suhteita, jotka voisivat auttaa kontrolloimaan tällaisten verkkojen alueella käytettävää määrää.

Souchet
Arvoisa puhemies, miksi tänään aloitetaan uudestaan keskustelu ajoverkosta, vaikka sitä koskevat ainoat uudet tieteelliset todisteet vahvistavat sen valikoivuuden, ja vaikka samalla kehitetään uusia, kysymyksiä herättäviä " naveranin" kaltaisia kalastusvälineitä. Miksi herättää hinnalla millä hyvänsä henkiin väittely, joka oli kaikkien eduksi tukahdutettu?
Valkotonnikalan kahden edellisen pyyntikauden aikana kävi itse asiassa ilmi, että verkkoalukset noudattivat vastuullisen tiukasti 2, 5 kilometrin rajoitusta. Tämä ilmeni niistä erittäin monista kansallisista ja yhteisöllisistä tarkastuksista, joita kohdistettiin ranskalaisiin tonnikala-aluksiin. Kyseisten kausien aikana kävi ilmi erityisesti se, että aluksissa voidaan käyttää samaan aikaan sekä verkkoa että siimaa, sillä nämä kaksi menettelyä voidaan sovittaa täydellisesti yhteen.
Lisäksi saatiin todisteet siitä, että 2, 5 kilometrin rajoituksen myötä saadaan kannattavia tuloksia. Meidän on muistettava, että tämän rajoituksen hyväksyminen merkitsee useille kalastajille huomattavia uhrauksia. Luopumisia on tapahtunut ja useat kalastajat laskivat luonnollisesti aluksensa kapasiteetin ja investointinsa tuona aikana voimassa olevien sääntöjen, eli viiden kilometrin rajoituksen perusteella. Siirtyminen 2, 5 kilometrin rajoitukseen muodostaa heille erityisen raskaita lisäkustannuksia.
Nyt ei siis ole syytä uskotella, että pelisääntöjä voitaisiin muuttaa uudelleen. Verkkojen osalta on lopetettava poliittisista syistä toteutettava toiminta ja epävarman ilmaston säilyttäminen.
Kalastajamme tarvitsevatkin vakaita pelisääntöjä ja kestävän säädöskehyksen voidakseen harjoittaa vaikeaa ammattiaan tarvittavalla ennakoitavuudella.
Arvoisa puhemies, tehtävämme on erittäin yksinkertainen. Ensiksikin on otettava huomioon, että ajoverkko on elintärkeä väline useille Euroopan kalastajayhdyskunnille. Tämän jälkeen on vahvistettava, että käytössä on yksi ainoa pelisääntö eli 2, 5 kilometrin rajoitus kaikille kalastajille kaikilla kalastusalueilla ja että vaikka tämä sääntö on tiukka, se on ainakin selkeä. Lisäksi on valvottava, että kaikki soveltavat tätä sääntöä tunnontarkasti, niin kolmannet maat kuin kyseessä olevat jäsenvaltiotkin, joiden kaikkien on lähetettävä paikalle tarkastusalus seuraavan pyyntikauden aikana.
Arvoisa puhemies, tällä tavoin, ei lietsontaa harjoittamalla, vältämme menneisyyden yhteentörmäysten toistumisen, mikä vahingoittaisi kaikkia, ja rauhallinen tilanne voi vakiintua pysyvästi kalastusalueille. Tätä linjaa ryhmämme toivoo neuvoston suuressa viisaudessaan noudattavan.

Martinez
Arvoisa puhemies, kyse on vanhasta keskustelusta, sillä se on peräisin jo vuodelta 1994, jolloin Carmen Fraga - joka tietää miekkakalasta ja tonnikalasta saman verran kuin Astrid Lulling hunajasta tai minä itse viiniköynnöksistä - intohimoinen miekkakalan puolesta puhuja, nosti kyseisen verkon ja siiman välisen taistelun esille. Komissio ehdotti tuolloin kieltoa, mutta neljän vuoden siirtymäajalla, joka päättyy joulukuun 1997 lopussa. Carmen Fraga Estévez halusi tietyin vivahde-eroin ehdotonta välitöntä kieltoa, lukuun ottamatta Itämerta - ei itse asiassa tiedetä, miksi Itämeri oli ulkopuolella - ja aluemerta, mutta on totta, että rannikkovaltiot harjoittavat itsemääräämisoikeuttaan 12 000 metrin alueella.
Kyse on siis hegeliläisestä, dialektisesta ongelmasta, sillä hyvä ja paha eivät ole yksiselitteisiä. On totta, että ristiriidassa ovat taloudelliset perusteet: sadat espanjalaiset kalastajat, jotka ovat lisäksi Carmen Fragan äänestäjiä, ja italialaiset. Kävimme rouva Péryn kanssa Palermossa, jossa asiaan liittyy 500 italialaista kalastusalusta. Toisaalta kyse on rahoitustasapainosta - d'Aboville ja Luçonin määri puhuivat asiasta juuri äsken - Yeun saaren kuudenkymmenen yrityksen tai kuudenkymmenen aluksen rahoitustasapainosta kaikkine alusten muuntamista koskevine ongelmineen. Kollegamme Baldarelli puhui asiasta juuri äsken.
Tämän jälkeen tulevat ekologiset perustelut, Atlantin todelliset seinät, jotka ovat 20 kilometrin pituiset Italian tapauksessa, jossa nämä kaikki ongelmat törmäävät toisiinsa kuin toisen maailmansodan aikana. Kilpikonnia ja delfiinejä kuolee! Sieltä tulee ainoastaan 2 prosenttia jätteistä, mutta myönnän, että sekin on liikaa. Haluaisin muistuttaa teille, mitä Sisilian kalastajat kertoivat meille. Kun kävimme heidän luonaan, he sanoivat ymmärtävänsä delfiinien tilanteen mutta he ovat itsekin vaarassa kuolla sukupuuttoon. Kalastus on kulkenut suvussa isältä pojalle, pienet delfiinit ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon mutta niin ovat myös pienkalastajat. He kertoivat meille lisäksi, että kielto ei koske korealaisia ja japanilaisia. Erottavatko delfiinit sitten korealaisen, japanilaisen ja italialaisen verkon toisistaan? Tämä on ongelmana. Myös intensiivikalastus muodostaa uhkan. Uskon, mitä d'Aboville juuri sanoi: se edustaa noin 12 prosenttia saaliista.
Komissio pääsi viisaudessaan lopulta, kerrankin, sillä on korostettava tämän olevan harvinaista, eräänlaiseen sovitteluratkaisuun, jonka YK oli hyväksynyt vuonna 1989 ja jonka mukaisesti verkon oli oltava 2, 5 kilometriä eikä viisi kilometriä pitkä. Verkko leikattiin kahtia, jos sallitte minulle tämän ilmaisun. Yksi ainoa verkko, yksi ainoa pyydys. Mutta yhdessä tästä aiheutuvien kaikkien vaarojen, kaikkien verkon korjausongelmien kanssa, verkon vaihtaminen saattaa viedä yhden kalastuspäivän tai enemmänkin.
Uskon, että tästä sovitteluratkaisusta lähtien saatiin päätökseen tämä psykodraama, tämä Biskajanlahden verkkoneuroosi, ja tämä kaikki valvonnan alaisuudessa - kahdeksan valvojaa valkotonnikalalle ja kahdeksan valvojaa ETY: stä. Jos brittilehmillä olisi ollut yhtä paljon valvojia kuin tonnikaloilla, tätä toista draamaa ei olisi ehkä aiheutunut.
Tonnikalasota ei syty, koska rouva Fraga ymmärtää minua ja koska pysyttäydymme 2, 5 kilometrissä. Tämä on sovitteluratkaisu, jonka myötä järjestys palautetaan Biskajanlahden aluksille.

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, tämän kysymyksen avainsana on " tasapaino" . On etsittävä ensiksikin oikea tasapaino yhteisön laivaston elinkelpoisen toiminnan ja toiseksi varantojen säilyttämisen välille.
Huolimatta siitä, mitä jotkut ranskalaiset kollegat ovat todenneet, tonnikalamäärän vähentyminen Cantabrianmerellä on hälyttävää nimenomaan näiden välineiden käytön takia.
Toiseksi tasapaino merkitsee kaikkien tasa-arvoista kohtelua. Espanjalaisilta ja portugalilaisilta kalastajilta on kielletty ajoverkkojen käyttö maiden liittymissopimuksesta alkaen vuonna 1986. Muiden maiden kalastajat käyttävät jopa 2, 5 kilometrin pituisia verkkoja ja Cantabrianmerellä jopa 25 kilometrin pituiset verkot ovat sallittuja.
Pyydämme alueesta riippumatta, että ajoverkkojen käyttö yleisesti kiellettäisiin. Pyydämme samaan aikaan, että neuvosto paneutuu suoraan tähän kysymykseen, puoltaa kieltoa ja määrää samalla tarkoituksenmukaisia korvaustoimenpiteitä.
Haluamme kiinnittää huomiota myös ristiriitaan, joka syntyy siitä, kun näitä välineitä käyttävien ulkomaisten laivastojen saalistamia huomattavia kalamääriä tuodaan unioniin. Voimmeko valita tuontimme siten, että ajoverkkojen kielto ei rajoitu ainoastaan meidän laivastoihimme ja meidän vesillemme?
Lopuksi, arvoisa puhemies, komission on siirtymävaiheessa tehostettava valvontaansa. Vaikka komission vuokraaman kahden aluksen määrä ei olekaan riittävä, komission aluksilla ja muilla tonnikalan rannikkokalastukseen liittyvillä toimenpiteillä on ollut ratkaiseva merkitys jännitteiden purkamisessa ja vuoden 1994 surullisten tapahtumien välttämisessä.

Arias Cañete
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan vastaus ei olisi voinut olla suurempi pettymys. Hän ei antanut merkkiäkään siitä, että menettelyä kiirehdittäisiin johonkin suuntaan. Meistä näyttää siltä, että sulkemismenettely esityslistalta jatkuu tai että neuvosto järjestelmällisesti jäädyttää tämän ehdotuksen. Tämä huolestuttaa meitä, ja meitä huolestuttaa joidenkin jäsenvaltioiden jääräpäisyys, koska ainoana syynä jäsenvaltioiden ja komission viime vuosien valvonnan tehostamiseen on ollut ajoverkon säännönmukaisen pituuden taloudellinen kannattamattomuus. Joidenkin jäsenvaltioiden laivastot ovat luopuneet sen käytöstä ja jos joitakin tapauksia on vielä jäljellä, on siihen syynä joidenkin jäsenvaltioiden antama taloudellinen tuki.
Me käsittelemme sellaisia kalastustekniikoita, sanottiin niistä sitten mitä tahansa, jotka ovat vahingollisia ympäristölle, taloudellisesti kannattamattomia - lainmukaisuuden rajoissa - ja jotka lisäksi nykyisin tietyn jäsenvaltion tapauksessa aiheuttavat kauppakiistoja kolmansien maiden kanssa. Näissä olosuhteissa puheenjohtajavaltiolla Hollannilla on oiva tilaisuus hoitaa tämä kysymys, joka ei voi jäädä sivuosaan teknisten toimenpiteiden yleisessä tarkistuksessa. Olisi mieletöntä, jos ylituotannon yhteydessä - puhuttaessa uusista monivuotisista suuntaviivoista - sallittaisiin edelleen eivalikoivien kalastustekniikoiden käyttö. Parlamentin ehdottamat tarkistukset voivat tuoda asiaan joustavuutta, joiden avulla neuvostossa päästään tarpeelliseen enemmistöön. Komission alkuperäistä ehdotusta ei luonnollisesti voida soveltaa tähän tarkoitukseen. Lopuksi, arvoisa puhemies, kiiruhtaisin Teitä sisällyttämään tämän kysymyksen tämän neuvoston esityslistalle ja solmimaan etukäteen tarpeellisia suhteita ja saamaan aikaan neuvotteluja, joiden avulla neuvostossa päästään asiasta sopimukseen. Jos asia saadaan ratkaistua, astutaan askel eteenpäin yhteisen vastuuntuntoisen ja kestävän politiikan edistämisessä.

Tajani
Arvoisa puhemies, vastustamme ajoverkkojen välitöntä kieltämistä Välimerellä, koska se koskisi ainoastaan yhteisön kalastajien toimintaa, kun taas kolmansien maiden kalastajat jatkaisivat kalastusta ilman sääntöjä tai kontrollia.
Kukaan ei tietenkään halua väittää, että ajoverkot olisivat vaarattomia ja etteikö niistä olisi haittaa kalakannalle, mutta on ilmeistä, että niiden välittömällä kieltämisellä ei ainoastaan menetettäisi pääsyä haluttuihin tuloksiin vaan se näyttäisi myös kalastajien silmissä syrjinnältä, jolla olisi todella ikäviä vaikutuksia työllisyyteen. Sellaiset vaikutukset olisivat vielä ikävämpiä Italialle, jos huomioidaan, että tätä toimintaa harjoitetaan lähes yksinomaan ykkösvyöhykkeellä, eikä mahdollisia kansalaisjärjestysongelmiakaan pidä poissulkea.
Italia näyttää nyt haluavansa löytää ratkaisun. Hallitusten ja ammattijärjestöjen kesken on luotu " verkkosuunnitelma" , jossa toivotaan yhteisön taloudellista tukea. Komission ehdotusta taloudellisesta tuesta käsiteltiin ja siihen suhtauduttiin myönteisesti kalatalousministerineuvostossa viime vuoden joulukuussa. Joka tapauksessa epämääräiset kalastajat ovat varustautumassa aloittaakseen kalastuskampanjan.
On siis välttämätöntä, että yhteisö antaa heti selkeän merkin halustaan ratkaista myönteisesti Italian ajoverkkokysymys, siten että kalastajien ja varustajien ei tarvitsisi jälleen kerran joutua aloittamaan kalastuskampanjaa epävarmassa ja epävakaassa ilmapiirissä.
Arvoisa puhemies, tehtävä jota neuvostolta pyydämme, on siis se, että se alkaisi soveltaa avustustoimenpiteitä Italian suunnitelmalle, pitäen mielessä sen erikoisluontoisuuden, joka oikeuttaa ei ainoastaan turvautumaan KOR: iin vaan myös käyttöoikeuteen muihin yhteisön rahastoihin, siellä missä Italialle tarkoitettuja osuuksia ei ole täysin käytetty.

Vallvé
Arvoisa puhemies, kuten jotkut minua edeltäneet puhujat, haluaisin todeta, että mielestäni neuvoston antama vastaus ajoverkkoja käsittelevään ongelmaan on hyvin riittämätön. Viittaan ainoastaan Välimerellä esiintyvään ongelmaan ja niihin konkreettisiin vahinkoihin, joita tämä ajoverkkokalastus aiheuttaa kalastajille. Erityisesti tämä koskee Baleaarien saaria, jotka kärsivät suuria vahinkoja ajoverkkoja käyttävien yli 500 italialaisen aluksen läsnäolon takia.
On todettu monta kertaa, että Välimeri on suljettu meri, jolla on ongelmia lajien säilyttämisessä. Näiden lajien säilyminen edellyttää mahdollisimman valikoivien kalastusmenetelmien käyttöä, ja ajoverkot eivät missään tapauksessa ole valikoiva kalastusmenetelmä.
Olen kääntynyt useita kertoja komission puoleen niiden vahinkojen takia, joita tällainen kalastus aiheuttaa Baleaareilla. On todettu ja vahvistettu, että kielto annettaisiin viimeistään joulukuussa 1997. En tällä hetkellä pidä mahdollisena, että neuvosto aikoo noudattaa näitä aiottuja määräaikoja ja tämä aiheuttaa vakavia vahinkoja joillekin yhteisön kalastajille.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Hyvät läsnäolijat, neuvoston puheenjohtajan sanat ovat todellakin pettymys. Ennen minua puheenvuoron käyttäneet toverini ovat sen todenneet ja minun täytyy tämä toistaa. Odotimme paljon enemmän neuvoston puheenjohtajavaltiolta ja erityisesti puheenjohtajavaltio Hollannilta.
Nykyinen ajoverkkoja koskeva lainsäädännöllinen umpikuja on yksinkertaisesti ennenkuulumaton. Komissio on sen tänään todennut ja on pyytänyt, että tämän vuoden lopussa tällaiset verkot poistettaisiin. Parlamentti on pyytänyt tätä useita kertoja ja näyttää siltä, hyvät läsnäolijat, että meidän on toimittava edelleen samalla tavalla.
Jos ajan annetaan kulua eikä ongelmaa ratkaista, tilanne vain pahenee ja tämä vahingoittaa yhteisön toimielinten uskottavuutta ja aiheuttaa ei-toivottuja tilanteita, kutan Italian nykyinen asema sen jouduttua pohjoisamerikkalaisen painostamaksi, mihin me olemme myös tässä yhteydessä viitanneet.
Pian alkaa toinen kampanja ja sen myötä kasvaa uhka yhteisön laivastojen välisestä yhteenotosta ja ryhdytään kalliisiin valvontatoimenpiteisiin. Tämä voitaisiin välttää, sillä ongelmassa on yksinomaan kyse kalastusvälineiden välisestä yhteensopimattomuudesta, kuten aiemmin on todettu: yhtäältä perinteisten, valikoivien ja ympäristöä kunnioittavien ja toisaalta tuhoavien ja uudenaikaisten ajoverkkojen. Tiedetään yleisesti, että 2, 5 kilometriä pitkät verkot eivät ole kannattavia. Italian hallitus on ryhtynyt rekonvertiotoimenpiteisiin tarjoten vastaavaa avustusta; myös Atlantilla olisi toimittava näin niiden maiden kanssa, jotka käyttävät edelleen ajoverkkoja. Siten joudutettaisiin merkittävästi ongelmaa, joka hiertää kalastajia ja vie joka vuosi merkittävän summan yhteisön talousarviosta.
Arvoisa puhemies, Välimeren uuden tilanteen ja Baltian maille myönnetyn erivapauden avulla neuvostossa olisi päästävä uuteen enemmistöön, joka poistaisi ongelman lopullisesti ja siten tämän parlamentin pyyntöihin vastattaisiin. Neuvosto voi ratkaista ongelman ja sen täytyy niin tehdä. Sallinette minun toteavan, että puheenjohtajavaltiolla Hollannilla on nyt erinomainen mahdollisuus saavuttaa tämä historiallinen poliittinen menestys ilman, että siitä tulee suoraan asianosainen.
Pyydämme siten neuvostolta poliittista vastuuntuntoa ja johdonmukaisuutta. Koska neuvoston puheet eivät ole meitä tyydyttäneet, pyydän, että neuvosto harkitsee, mitä täällä on sanottu. Neuvoston on tiedettävä, että sillä on tämän parlamentin enemmistön tuki ja että parlamentti ei peräänny vakaumuksestaan kunnes niin sanotut " kuoleman verhot" on kokonaan poistettu.

Gallagher
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi tämän kalastuskeskustelun aikana haluan viitata onnettomuuteen, joka tapahtui Irlannin lounaisrannikolla viime sunnuntaina kirkkaana, aurinkoisena päivänä, jolloin meri oli tyyni ja näkyvyys oli hyvä. Onnettomuudessa törmäsivät 16-metrinen irlantilainen alus Exodus ja 33-metrinen brittiläinen alus Seahorse , jonka miehistönä oli espanjalaisia ja portugalilaisia. Irlannin viranomaiset tekevät parhaillaan tutkimusta asiasta. Ehdotan parlamentille, että neuvosto pitää itsensä ja kalastusvaliokunnan täysin ajan tasalla tutkimuksen edistymisestä. Toivon, että meillä on tilaisuus keskustella tutkimuksen tuloksesta jonain myöhempänä ajankohtana.
Pyydän parlamenttia lähettämään surunvalittelut onnettomuudessa kuolleen kapteeni Danny O'Driscollin omaisille sekä Castletownbearin kunnalle.
Itse en ole pettynyt neuvoston vastaukseen, koska neuvosto suhtautuu realistisesti ajoverkkokysymykseen. Jos ajoverkot kielletään, silloin olisi loogista kieltää puomitroolarit tai todellakin kaikki muut kalastustavat, joiden katsotaan olevan vahingollisia ympäristölle.
Tonnikalaa on saatu 66 % vähemmän maassamme sen jälkeen, kun määrättiin, että verkot saavat olla enintään 2, 5 kilometriä pitkiä. Alalla ei ole suoritettu mitään taloudellista analyysiä tai konsultointia, eivätkä tiedemiehet ole koskaan suositelleet ajoverkkojen kieltämistä.

Imaz San Miguel
Kiitos, arvoisa puhemies. Kalastussektorin tuotannon lisääminen on laillista ja tarpeellista. Tosin vain silloin, kun valikointia lisätään. Ajoverkot eivät täytä tätä valikoinnin ehtoa, ja kuten edellä mainittiin, ne vaarantavat lisäksi varantojen ja tuotannon välisen tasapainon. Voitteko kuvitella millainen katastrofi syntyisi, jos 400 baskilaista ja galicialaista laivaa käyttäisivät tällaisia verkkoja? Tämän seurauksena Biskajanlahden tonnikalavarannot häviäisivät täydellisesti. Verkot ovat siten ympäristöllinen riski, tuottamattomia, yhteensopimattomia näiden samojen vesistöjen perinteisten välineiden kanssa, konfliktin aiheuttajia laivastojen välillä, ja verkkojen todellinen valvonta on vaikeaa ja vaarana ovat kaupalliset sanktiot.
Siksi on ryhdyttävä toimenpiteisiin. Sallinette minun esittävän puheenjohtajavaltiolle Hollannille konkreettisen ehdotuksen: neuvoston puheenjohtaja voi johtaa jäsenvaltioiden välistä sopimusta ongelman lopulliseksi ratkaisemiseksi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte aloitteiden harkitsemisesta, jotta neuvostossa saavutettaisiin määräenemmistö. Aloitteissa pohditaan mahdollisuutta myöntää Itämerelle erivapaus ja kieltää nämä verkot lopullisesti 31. joulukuuta 1997. Aloitteeseen pyritään saamaan mukaan sellaiset maat kuten Italia, jonka kalastusministeri Pinto ilmoitti puoltavansa viime marraskuun 29. päivänä Venetsiassa näiden verkkojen poistamista Välimereltä korvaustoimenpiteitä vastaan, joita Te olette kuvailleet sosiaalistaloudelliseksi vaihtoehdoksi.
Näitä toimenpiteitä mahdollisesti vastustavilla mailla - Yhdistyneellä kuningaskunnalla, Ranskalla ja Irlannilla - ei ole asian lukkiuttamiseen vaadittavaa vähemmistöä. Maat voidaan pikemminkin lukea enemmistöön, koska niillä on vaihtoehtoinen suunnitelma rekonvertoida ajoverkkojen käyttäjät myös Atlantilla. Suunnitelma rahoitetaan kalatalouden ohjausrahaston IFOPin varoista. IFOP voisi vuosien 1997-1998 aikana rahoittaa ensiksi äskettäin investoitujen ajoverkkojen kustannukset, toiseksi näiden kalastajien koulutuksen, joka koskee samojen lajien pyydystämistä valikoivien tekniikoiden avulla, ja kolmanneksi rekonvertoinnin edellyttämät tarpeelliset investoinnit. On pyrittävä vakuuttamaan sellaiset hallitukset kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, joka käytti viime kampanjassa 600 000 puntaa kalastuksen valvontaan, vaikka kokonaissaaliin arvo oli vain 400 000 puntaa, tuottajina vain viisi alusta.
Tämä on vaihtoehtoinen tie. Toinen mahdollisuus on kamppailla yhteisön vesissä piilevän ratkaisemattoman ympäristöongelman kanssa, joka aiheuttaa komissiolle merkittäviä kustannuksia ja säännöstön laiminlyöntejä, joista vuosittain kerrotaan komission kertomuksissa. Lopuksi uhkana ovat Yhdysvaltain kauppasanktiot, jos Italian ongelmaa ei ratkaista. Puheenjohtajavaltiolla Holannilla on tässä asiassa sananvalta.

Puhemies
Kuten olemme kuulleet, kollega Imaz San Miguel on luovuttanut puheenvuoronsa neuvostolle. Luulen, että ministeri Patijn on halunnut vastata siitä hetkestä lähtien, kun useat kollegat ovat arvostelleet hänen edellistä puheenvuoroaan.

Patijn
Puheenjohtajavaltio Hollanti ja hollantilaiset ylipäätään ovat tunnettuja siitä, että he tulevat hyvin toimeen veden kanssa. Valitettavasti en ole vielä oppinut kävelemään veden päällä. Tätä taitoa oikeastaan edellytetään, mikäli komission huhtikuussa 1994 tekemä esitys halutaan saada läpi neuvostossa. Neuvostossa ei saada hyvällä tahdollakaan aikaan enemmistöpäätöstä nykyisestä komission esityksestä. Voitte surra sitä, mutta se on poliittinen realiteetti ja se tarkoittaa myös sitä, että Euroopan unionin perustamissopimuksen pohjalta, joka on yhteinen perustuslakimme, ei saada oikeuskelpoista päätöstä. Mutta on kaksi mahdollisuutta saavuttaa sellainen päätös. Joko komissio muuttaa esitystään niin, että ne jäsenvaltiot, jotka vastustavat sitä, voivat muuttaa kantaansa, mutta pelkään, että komissio ei näe tässä juurikaan mitään mieltä, koska se sitten joutuisi selittämään teille, miksi se muutti esitystään ja jolloin siihen kohdistuisi yhtä paljon kritiikkiä kuin neuvoston puheenjohtajavaltioon nyt kohdistuu; tai sitten neuvoston puheenjohtajavaltio yrittää saada kompromissiesityksellään komission esityksen kaadettua, mutta se vaatii yksimielistä päätöstä, joka on aivan mahdoton saavuttaa. Olette pyytänyt meitä tekemään kaikkemme, jotta komission esitys huhtikuulta 1994 saataisiin menemään läpi neuvostossa. Mikäli näemme tähän mahdollisuuden, teemme niin, mutta hollantilaiset eivät osaa kävellä veden päällä.
Toinen vaihtoehto on, mikäli ensimmäinen on poliittisista syistä toistaiseksi hyllyllä, suorittaa esimerkiksi toimenpiteitä, joita harkitaan nyt Italian hallituksen esitysten pohjalta ja joka tarkoittaa sitä, että Italian kalastusyhteisöihin suunnattujen rakenteellisten toimenpiteiden avulla saadaan ne yhteisöt luopumaan ajoverkkojen käytöstä vähitellen ja ne ohjataan siirtymään muiden välineiden käyttöön tai muihin tehtäviin. Komissio on muistaakseni tehnyt esityksen viime vuoden joulukuussa, jota varten parlamenttia on kuultu ja pyytäisin teitä olemaan tukkimatta tätä toista tietä ja antamaan lausuntonne siitä niin pian kuin mahdollista, jotta joka tapauksessa tälle asialle voidaan tehdä jotakin, jolla ehkä on todistettava vaikutus Välimereen.
Neuvosto ja me kaikki asetamme merellisen ympäristön säilyttämisen etusijalle, mutta kun on kysymys arkipäivän poliittisista realiteeteista, on asiaa punnittava suhteessa taloudellisiin ja alueellisiin etuihin. Mikäli onnistumme tässä neuvostossa, meillä on päätös, mutta mikäli emme saavuta yksimielisyyttä yhteisössä esiintyvien eroavuuksien takia, päätöstä ei synny ja minun on valitettavasti sanottava, että tällä hetkellä ei näytä siltä, että päätös syntyisi. Paitsi jos te annatte komissiolle poliittisessa mielessä vapauden muuttaa päätöstään niin, että neuvostossa olisi ehkä mahdollista saada aikaan enemmistöpäätös.

Puhemies
Jäsen Eisma, emme voi jatkaa keskustelua, koska meillä on esityslistalla vielä yksi aihe. Joka tapauksessa, mistä asiasta haluaisitte puhua?

Eisma
Onko komissio valmis muuttamaan esitystään, kuten neuvoston puheenjohtaja toivoi?

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin komission jäsen Boninon puolesta korostaa, että komissionkin mielestä on ehdottomasti valitettavaa, että tämän asian suhteen ei ole tapahtunut edistystä neuvostossa. Olemme nyt kuulleet, että komission antama ehdotus on ollut siellä vuodesta 1994 lähtien, ja saamieni tietojen mukaan komissio on lukuisia kertoja ilmoittanut neuvostolle, että se suhtautuu myönteisesti kompromissiin, jolle voidaan saada määräenemmistö. Voin tässä vain toistaa sen, mitä on ymmärtääkseni toistettu useita kertoja, että lähdemme siitä, että on olemassa ratkaisu, jossa otetaan huomioon asianomaisten laivastojen taloudelliset edut ja oikeanlainen ympäristönäkökulma.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva huomautus. Lyhyesti sanottuna: mielestäni komissio ei ole vastannut aiemman jäsenen kysymykseen ja pyytäisinkin, että seuraavina päivinä komissio ilmoittaisi, aikooko se todellakin omaksua aktiivisen roolin uuden ehdotuksen laatimiseksi.

Angolan ja Guinean rannikon edustalla harjoitettava kalastus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Cunhan mietintö (A4-0013/97), ehdotus neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja Angolan tasavallan hallituksen välisessä Angolan rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 3 päivän toukokuuta 1996 ja 2 päivän toukokuuta 1999 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(96)0323 - C4-0475/96-96/0176(CNS)); -Macartneyn mietintö (A4-0385/96), ehdotus neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja Guinean tasavallan hallituksen välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän tammikuuta 1996 ja 31 päivän joulukuuta 1997 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä (KOM(96)0111 - C4-0270/96-96/0084(CNS)).
Cunha
Arvoisa puheenjohtaja, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, vuodesta 1987 lähtien Euroopan unionilla on ollut kalastussopimuksia Angolan kanssa. Alussa sopimus oli voimassa kolme vuotta, ja myöhemmin sopimukset uusittiin kahden vuoden välein.
Nykyinen sopimus on voimassa vuoden 1996 toukokuusta vuoden 1999 toukokuuhun. Siihen sisältyy viiden jäsenmaan laivastot - Espanjan, Portugalin, Ranskan, Saksan ja Hollannin laivastot - ja se käsittää huomattavan laajennuksen kalastusmahdollisuuksiin. Sopimuksessa levä- ja hietakatkarapujen pintakalastuksen määrät pysyvät samoina - nämä lajit ovat erittäin arvostettuja -, pohjakalojen ja pintasiima-alusten kalastusmahdollisuudet paranevat huomattavasti, ja ensimmäisen kerran neuvotteluihin on sisällytetty eri makrillilajien pelaginen kalastus.
Tämän kalastussopimuksen kokonaiskorvaus on yhteensä 40 miljoonaa ecua, mikä on huomattavasti enemmän verrattuna aiempaan 18, 5 miljoonaan ecuun. Kokonaiskorvauksen nousuun on kolme perustavanlaatuista syytä. Ensimmäinen ja tärkein syy on se, että sopimuksen kesto pitenee kahdesta kolmeen vuoteen. Toisena syynä on se, että yhteisön laivastojen kalastusmahdollisuudet lisääntyvät huomattavasti. Kolmantena on Angolan valtion saaman maksukorvauksen päivittäminen; korvausta ei ollut korotettu vuoden 1992 jälkeen.
Haluaisin korostaa, että tämä sopimus on uudistuksellinen myös muissa suhteissa. Erityisesti se ottaa huomioon vesistön kunnioituksen ja säilyttämisen periaatteen. Se ottaa ennalta huomioon mahdollisuuden biologisiin taukoihin, jotka perustellaan tieteellisin tiedoin. Se määrää myös enimmäispyyntimäärän joillekin herkille lajeille, kuten esimerkiksi katkaravuille. Toisaalta haluaisin korostaa, että huolimatta siitä, että tämä kalastussopimus - niin kuin muutkin kalastussopimukset - on kaupallinen, se kunnioittaa yhteistyön ja kehityksen periaatteita, varsinkin kun se rahoittaa joitakin toimia, kuten vesistön voimavarojen tieteellistä tutkimusta. Se myöntää apurahoja, se avustaa paikallisia kalastuslaivastoja, nostaa entisestä kolmesta viiteen merimiesten määrän, jotka voivat nousta työskentelemään yhteisön laivoihin maista, minkä lisäksi se avustaa näiden samaisten merimiesten koulutusta.
Meidän johtopäätöksemme esittelijänä on se, että on kysymys mielekkäästä sopimuksesta kummankin osapuolen kannalta, sekä Euroopan unionin että Angolan valtion kannalta. On mielekästä myös laajentaa sopimuksen kestoa kahdesta vuodesta kolmeen. Se antaa omalta osaltaan mahdollisuuksia osittaiseen vakiinnuttamiseen merenkulkuteollisuudelle, jonka täytyy ottaa riskejä pääomansa suhteen.
Lopuksi haluaisin kiinnittää tämän parlamentin ja komission huomion tavanomaisiin viiveisiin Euroopan parlamentille kohdistetuissa kyselyissä. Sehän on jo meille tyypillistä. Oikeastaan kannattaa muistaa, että komissio allekirjoitti tämän sopimuksen vuoden 1996 toukokuun toisena päivänä ja Euroopan parlamentille tiedotettiin asiasta vasta 12. päivänä syyskuuta. Aika mielenkiintoinen juttu! Syyskuun 12. päivänä eli kaksi viikkoa ennen ensimmäisen maksun eräpäivää! Jokin ei toimi niin kuin pitäisi. Esittelijänä totean, että jotta laitoksia itse asiassa kunnioitettaisiin, on välttämätöntä muuttaa hallinnon ja politiikan koneistoa, jotta tiedustelu etenisi Euroopan parlamentilta sopivin aikavälein ja jotta sen mielipiteillä voisi olla tehokas vaikutus päätöksentekoon. Mielestäni tämä ei ole liikaa vaadittu.

Macartney
Arvoisa puhemies, haluaisin toistaa joitakin kollegani Cunhan esittämiä näkökohtia. Haluan kuitenkin ensin sanoa, että valmistautuessani tästä aiheesta käytäviin keskusteluihin tein ensinnäkin melko epätavallisesti konsultoidessani Guinean tasavallan suurlähetystöä ja yrittäessäni saada heidän panoksensa mietintöön. Suosittelen tätä myös muille samassa tilanteessa oleville, koska lähetystö arvosti suuresti yhteydenottoani. Sopimus oli jo tehty, joten emme voineet enää kyseenalaistaa mitään sen osia. He esittivät kuitenkin Guinean hallituksen puolesta joitakin huomautuksia, jotka saatoin liittää mietintöön.
Ensinnäkin on todettava, että Guinean normaalin hallinnon toiminta on hyvin suuressa määrin riippuvainen tämänkaltaisten sopimusten tuottamista tuloista. Näin ollen se on melko heikossa asemassa, koska se on niin riippuvainen Euroopan unionilta saamastaan tuloista. Tästä huolimatta sopimukseen sisältyy muutoksia, jotka avaavat mielenkiintoisia mahdollisuuksia näiden sopimusten käyttämiseksi kehityksen tukena. Keskustelemme usein siitä, pitäisikö näiden sopimusten olla kauppasopimuksia vai kehitysinstrumentteja. Parlamentti on toistuvasti ilmaissut mielipiteenään, että meidän olisi yhä enenevässä määrin nähtävä nämä sopimukset kehitysinstrumentteina. Crampton on todennut tämän omassa puheenvuorossaan parlamentille, samoin myös monet muut.
Näin ollen on hyvä, että Guinean sopimusta kehitetään tämän suuntaisesti. Sopimukseen sisältyy esimerkiksi ensimmäistä kertaa tieteelliseen tutkimukseen, opiskeluun sekä koulutukseen kohdistuvaa tukea kohdentamattoman tuen lisäksi, josta osa päätyy - tällä tavoin puolustellaan tämäntyyppisiä järjestelyjä - asianomaisen hallituksen asettaman tärkeysjärjestyksen mukaisesti kouluille, klinikoille sekä tämänlaatuisen toiminnan kehittämiseen. Näin ollen meidän ei pidä sulkea pois tätä näkökohtaa.
Kuitenkin näiden sopimusten mahdollisuudet ovat valtavat. Guinean kaltaisella maalla, joka on yksi Afrikan köyhimmistä, on suuri potentiaali, mikäli se voi saavuttaa vakaat olot - niin kuin se on mielestäni tehnyt huolimatta alueen epävakaudesta - edellyttäen, että se voi hyödyntää omia aluevesiään. Tämä on ongelma, koska ulkomaiset alukset loukkaavat Guinean aluevesiä. En puhu EU-maiden aluksista - meillä on sentään tämän osalta kalastusta säätelevä sopimus - vaan muualta, erityisesti Aasiasta, lähtöisin olevista laivastoista, jotka ovat loukanneet Guinean tasavallan aluevesiä. Guinea on tällä hetkellä helposti haavoittuva. Meidän on todellakin käsiteltävä tämä ongelma Euroopan unionina ja pyrittävä koko Länsi-Afrikan rannikon kattavaan alueelliseen sopimukseen. Tiedän, että useimmat Afrikan maista, joiden kanssa olemme tehneet sopimuksen, suhtautuvat tähän myönteisesti. Ne tuntevat olevansa Euroopan unionin ulkopuolisten maiden taivuttelun sekä silkan aluevesien tunkeutumisen armoilla.
Vuonna 1958 Guinea tuli kuuluisaksi Afrikassa, kun De Gaulle kysyi Ranskan siirtomailta: " Hyväksyttekö uuden kaikki siirtomaat sisältävän ranskalaisen unionin?" , kaikki muut vastasivat " oui" mutta Guinea " non" . Tämä Sekou Tourén kuuluisa " non" aiheutti joukon Ranskan vastatoimia. Guinea kärsi suuresti periaatteidensa puolustamisesta sekä itsenäistymisestään. Ironista kyllä kaksi vuotta myöhemmin myös kaikille niille siirtomaille, jotka olivat vastanneet " oui" , myönnettiin itsenäisyys ja runsaasti apua. Ihailen suuresti guinealaisia, koska he puolustivat itsenäisyyttään, mutta he ovat sen vuoksi jääneet jälkeen. Näin ollen meidän tulisi suhtautua Guinean kaltaisin maihin jalomielisesti.
Yhteenvetona haluaisin sanoa muutaman sanan parlamentin muiden valiokuntien kommenteista. Budjettivaliokunta on ehdottoman oikeassa menettelyseikkojen osalta. Aina kun parlamenttti sanoo: " olemme kiinnostuneita tästä asiasta ja haluamme, että meitä kuullaan, ennen kuin sopimus astuu voimaan" , sitä ei oteta huomioon. Jöns esitti tämän asian hyvin selvästi, ja tuenkin kaikkia hänen argumenttejaan.
Myös kehitys- ja yhteistyövaliokunta, kuten jo mainitsin, oli täysin oikeassa todetessaan, että nämä sopimukset tulisi nähdä kehitysyhteistyön välineinä. Nämä sopimukset ovat tärkeitä. Parlamentti suhtautuu niihin vakavasti. Toivon kuitenkin, että ministerineuvosto sekä komissio varaisivat meille tehokkaamman tavan osallistua toimintaan, jotta me voisimme tuntea olevamme todella osa tuota prosessia.

Jöns
Arvoisa puhemies, rouva komissaari ja hyvät kollegat, puhun täällä budjettivaliokunnan puolesta, ja haluaisin korostaa seuraavaa: Molemmat sopimukset - kuten minua edeltäneet puhujat jo sanoivatkin - joita me käsittelemme, on parafoitu jo joulukuussa 1995 ja toukokuussa 1996. Tämä tapaus todistaa jälleen kerran, kuinka tärkeää oli, että me paransimme vihdoinkin tapaa, jolla meille tiedotetaan asioista ja jolla me osallistumme kansainvälisten kalastussopimusten lainsäädäntöprosessiin.
Toivon joka tapauksessa, että tällainen osittainen budjettiviranomaisten kiertäminen jää historiaan. Sen varmistaminen on meidän talousarviossa 1997 hyväksymiemme " menettelytapasääntöjen" tavoite ja tarkoitus. On aika paksua, että meitä kuultiin vasta viisi tai neljä kuukautta sopimusten parafoinnin jälkeen! Että neuvosto sitten vielä päättää pöytäkirjan väliaikaisesta soveltamisesta, ja että komissio vielä maksaa kuulematta meitä Guinealle ja Angolalle summia, jotka eivät ole mitenkään vähäpätöisiä - toiselle 2, 7 miljoonaa ja toiselle jopa 13, 5 miljoonaa ecua - on kyllä tosi paksua!
Komissio on siis, kuten sillä on ollut tapana viime vuosina, katsonut neuvoston päätöksen pöytäkirjan väliaikaisesta soveltamisesta riittäväksi oikeudelliseksi perustaksi ensimmäisten erien maksamiselle. Voisi melkein luulla, ettei meidän lausuntomme enää kiinnostaa ollenkaan! Vaadin siksi nyt neuvostoa ja komissiota - pahoittelen sitä, ettei neuvosto ole enää paikalla - pitämään tulevissa kalastussopimuksia koskevissa neuvotteluissa kiinni sovituista " menettelytapasäännöistä" ja tiedottamaan sekä ajoissa että kattavasti niin kalatalous- kuin budjettivaliokunnallekin neuvottelujen etenemisestä ja niiden taloudellisista vaikutuksista. Näin me olemme ainakin päättäneet yhdessä, huomatkaa yhdessä, " menettelytapasääntöjen" puitteissa.
" Menettelytapasäännöt" määrittelevät muuten, että neuvosto, komissio ja parlamentti tekevät kaiken mahdollisen viedäkseen lainsäädäntöprosessin vaiheet läpi niin nopeasti kuin mahdollista. Tämä tarkoittaa myös - ja pyydän komissiota huomioimaan tämän vielä kerran - että komissio aloittaa neuvottelunsa kolmansien maiden kanssa vihdoinkin ajoissa, jotta asianmukaisille lainsäädäntömenettelyille jää riittävästi aikaa. Olisi hienoa, jos näitä kahta vaatimusta ei enää tarvitsisi toistaa mantran omaisesti vielä toisen kahden vuoden ajan.

Teverson
Arvoisa puhemies, yksi kalastuksen maailmanlaajuisen tilanteen keskeisimmmistä piirteistä on tällä hetkellä kalakantojen voimakas väheneminen. Meidän on kysyttävä, mistä tämä johtuu. Yksi tärkeimmistä tähän johtaneista seikoista on maailmanlaajuisen kalastuslaivaston ylikapasiteetti. Yksi syy ylikapasiteettiin ovat kansallisten hallitusten valtavat subventiot pitkän matkan päässä tapahtuvalle kalastukselle. Tästä seuraa, että kalastetaan kilpaa, jotta tuota pääomaa päästään hyödyntämään, ja että eri maiden kanssa solmitaan sopimuksia, jotta kalastuksen painopistettä voidaan siirtää kotivesiltä muille aluevesille ympäri maailmaa. Euroopan unionin solmimissa kansainvälisissä kalastussopimuksissa on kyse juuri tästä. Juuri tukiaiset ovat aiheuttaneet ylikapasiteetin, joka on johtanut kalakantojen vähenemiseen. Tämä kehä on murrettava, jotta kalakantoja voidaan suojella pitkällä aikavälillä kalastajia varten.
Tämän vuoksi parlamentin liberaaliryhmä on ainoa, joka on valmis kohtaamaan todellisuuden ja sanomaan, että kalastussopimusten valtion tuen on loputtava. Tämän takia aiomme esittää näihin kumpaankin sopimukseen tarkistuksia, joiden mukaan sopimuksista hyötyvien alusten sekä niiden omistajien tulisi maksaa näiden sopimusten aiheuttamat kustannukset täysimääräisesti eikä niiden tulisi enää rasittaa Euroopan unionin veronmaksajia - ei siksi, että se olisi paha itsessään, vaan koska subventiot ovat aiheuttaneet ylikapasiteetin sekä kalakantojen vähenemisen.
Pyydän parlamenttia tukemaan näitä tarkistuksia, jotta voimme turvata kalakantamme ja kalastusyhteisömme myös tulevaisuudessa.

Apolinário
Arvoisa puhemies, tuntuu, että käsittelemme asiaa vain muodon vuoksi tai toisin sanoen, että tämä on vain muodollinen asiasta käytävä keskustelu lakiehdotusta tehdessä, kun sopimus on jo käytännössä voimassa. Tilanteen ollessa tällainen ei ole ihme, että Euroopan parlamentissa kritisoidaan yhä enemmän kansainvälisiä kalastussopimuksia ja aina vain enemmän esitetään niistä yhä kriittisempiä julkilausumia. Ongelmana on laitoksen vakiintunut tapa edetä asioissa, mutta myös menetelmä, jonka avulla komissio vastustaa parlamenttia systemaattisesti tässä tilanteessa.
On kuitenkin tärkeää, ettei tästä seuraa harmia ainoastaan kalastajille ja väestöille, jotka ovat riippuvaisia tästä väistämättömästä suuntauksesta kalastuspolitiikassa: kansainvälisten kalastussopimuksien suuntauksesta. Sopimuksista kiinnostuminen perustuu pelkästään kustannus-hyöty -ajatteluun. Se on rajoittava ja kaksimielinen lähestymistapa, jonka tavoitteena on vain lopettaa nämä puheena olevat kansainväliset kalastussopimukset. Jos vaihtoehtona on pelko kalastussopimusten lopettamisesta, sopimus Angolan kanssa on hyvä sopimus sekä Euroopan unionille että Angolalle. Tällä tavoin sitä voinevat hyödyntää myös unionin merenkulkuteollisuus ja kalastajat käyttämällä kokonaisvaltaisesti nyt neuvoteltuja kalastusmahdollisuuksia.

Crampton
Arvoisa puhemies, olen paljolti samaa mieltä siitä, että parlamenttia ei kuulla, ja toivon, että nykyinen komissaari ottaa asian uudestaan esille komissiossa. Meidän täytyy osallistua täysin näiden kalastussopimusten esittelyyn aivan alusta lähtien.
Kuten Macartney, menin Angolan kalatalousasiain ministeriöön puhumaan heille, ja he olivat erittäin huolestuneita. He aikoivat allekirjoittaa sopimuksen, koska he tarvitsivat rahaa. En usko, että näitä kehitysmaita - erityisesti maita, jotka ovat kokeneet yhtä traagisen kohtalon kuin Angola - pitäisi pakottaa tuohon asemaan. Ne tarvitsevat rahaa ja sanoivat aivan selkeästi, että eivät usko pystyvänsä valvomaan tätä sopimusta. Ne eivät pysty valvomaan 1500 kilometriä rantaviivaa seitsemällä vanhentuneella veneellä ilman lentokoneita. Näin ollen meidän pitäisi auttaa niitä. Meidän pitäisi auttaa näitä kehitysmaita. Meidän kalastussopimustemme tulisi olla yhdenmukaisia kehityspolitiikkamme kanssa. Tämä on yksi aihe tai yksi pääaiheista siinä mietinnössä, jonka esitän parlamentille toukokuussa.
Minun on painotettava tätä. Meidän kaikkien täytyy kantaa vastuuta erityisesti kehittyvästä maailmasta ja erityisesti niistä maista, jotka olivat siirtomaitamme aikaisemmin ja joille emme ole osoittaneet niille kuuluvaa kunnioitusta. Meidän tulee auttaa niitä kehittämään kalastusalaansa niin, että pitkällä aikavälillä - ja minä korostan ilmaisua pitkällä aikavälillä, koska se oikea termi - ne pystyvät viemään maasta kalastustuotteitaan ja käyttämään kalastusalansa synnyttämän lisäarvon kehityksensä hyväksi.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, luulen, että voimme olla tyytyväisiä Angolan ja Guinean kanssa uudistettuihin kalastussopimuksiin. Ne hyödyttävät eurooppalaisia kalastajia ja kuluttajia sekä lisäksi Angolaa ja Guineaa, jotka saavat tästä huomattavia tuloja.
Molemminpuolista hyötyä vahvistetaan sillä, että sekä paikallisten että eurooppalaisten laivastojen toiminnat täydentävät toisiaan. Lisäksi kuten jo mainittiin, yhteistyötä vahvistetaan kummankin maan kanssa sekä avustetaan maiden kalastussektoreita esimerkiksi teknisten ohjelmien ja käytännön koulutuksen avulla.
Kyse on tietyistä ohjesäännöistä, mielestäni tasapainoisista ja oikeudenmukaisista, jotka edellyttävät Euroopan unionilta kohtuullisia kustannuksia. On myös luonnollisesti tuettava AKT-maita, jotta ne valvoisivat aluevesiään varantojen säilymisen takaamiseksi, mutta myös laittomasti kalastavien teollisuusalusten häätämiseksi.
Kuten niin monta kertaa aiemminkin, on meidän moitittava sitä, että komissio ja neuvosto asettavat Euroopan parlamentin sille kuulumattomaan sivuosaan talousarviokysymyksissä. Komissio antaa meille yleensä hyvin vähän tietoa ja Euroopan parlamentin kuuleminen - joka on osa talousarviota - on lähes olematonta. Saamme kaiken myöhään, huonosti ja vasta sopimusten jo tultua voimaan.
Mielestäni Euroopan parlamentin on ryhdyttävä toimenpiteisiin. Mutta sen on toimittava hyvin varovaisesti hoputtaessaan neuvostoa ja komissiota toimenpiteisiin, jotta - tahtomme vastaisesti - ei vahingoitettaisi omia kalastajiamme. Mielestäni on myös muutettava joidenkin huonon omantunnon omaavien uskomuksia näistä AKT-maiden kanssa tehdyistä kalastussopimuksista: sopimukset eivät vahingoita maiden kansalaisia eivätkä vaaranna paikallista kalastussektoria. Euroopan unioni maksaa oikeudenmukaisen korvauksen ja nämä sopimukset edistävät näiden maiden kehittymistä samaan aikaan kun ne varmistavat omien kalastajiemme toiminnan.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, ensiksi komissio haluaisi kiittää puheenjohtajia kahdesta erinomaisesta kalastuksesta tehtyjä sopimuksia koskevasta mietinnöstä. Mitä tulee Angolan kanssa tehtyyn sopimukseen liittyvän uuden pöytäkirjan laatimiseen, on syytä huomauttaa, että se avaa yhä enemmän mahdollisuuksia useille kalastusyrityksille. Lisäksi säilytetään katkarapujen kalastamismahdollisuudet ja mahdollistetaan uudenlainen kalastus, nimittäin pelagisten lajien kalastus, minkä ansiosta muut EU-maat, kuten Saksa ja Alankomaat, pääsevät sopimuksesta osallisiksi. Korostan sitä, että pöytäkirjan voimassaoloaikaa on laajennettu kahdesta kolmeen vuoteen, ja tämän pitemmän tähtäyksen ansiosta EU-laivanvarustajat saavat vakaammat ehdot. Pöytäkirjan liite antaa ensimmäistä kertaa Angolan viranomaisille mahdollisuuden toteuttaa biologinen kalastusseisaus. Taloudellista korvausta on nostettu uuden pöytäkirjan luomien kaikkien uusien mahdollisuuksien takia.
Mitä tulee tarkistuksiin 1 ja 3, komission kanta on samankaltainen kuin muutoksissa ilmaistu, mutta se ei voi yhtyä niiihin. Komissio takaa jo nyt sopimusten toteuttamiseen liittyvän tiedotustoiminnan asianmukaisuuden etenkin kalastusvaliokunnan kokousten ja kaikkien neuvottelujen osalta. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 2, koska toimielinten välistä sopimusta koskeneissa neuvotteluissa vain talouteen liittyvät Välimeri-pöytäkirjat sisältyivät luokitteluun muina kuin pakollisina menoina. Muut sopimukset oli jätetty pois, niin myös kalastussopimukset.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 4, koska neuvosto vahvistaa neuvotteluohjeet yhden kerran kutakin sopimusta varten, mutta ei silloin kun yksittäistä pöytäkirjaa uudistetaan. Kun komissio neuvottelee näistä pöytäkirjauudistuksista, se huolehtii siitä, että neuvoston sille antamia ohjeita noudatetaan.
Mitä tulee kalastuksesta Guinean kanssa tehtyyn sopimukseen, komissio katsoo, että EU-laivaston uudet Guinean kulkuvesiin liittyvät kalastusehdot voivat taata sen, että sopimus toteutetaan tehokkaammin ja että tämä tapahtuu ottamalla huomioon kalavarojen säilyttämistä koskevat perustavaa laatua olevat vaatimukset. Tämän uuden pöytäkirjan avulla komissio ja Guinean viranomaiset ovat halunneet edistää EU: n alusten palaamista takaisin Guinean kulkuvesille, paluuta, joka aloitettiin edellisen pöytäkirjan aikana, ja he ovat halunneet antaa Guinealle varoja, jotta maa pystyisi valvomaan kalastusaluettaan paremmin ja taistella laitonta kalastusta vastaan. Pöytäkirjan teknisillä ja taloudellisilla määräyksillä on nämä kaksi tavoitetta, ja erityisen tärkeä on pöytäkirjan määräys kalastuksen valvontaan annettavasta taloudellisesta avustuksesta.
Mitä ehdotettuihin tarkistuksiin tulee, komissio ei voi yhtyä neljään tarkistukseen, koska niissä, tai kolmessa ensimmäisessä ehdotuksessa, ei näy selvää eroa toisaalta AKT-maiden kanssa tehdyille sopimuksille ominaisten tavoitteiden, logiikan ja menettelytapojen ja toisaalta Euroopan kehitysrahastolle ominaisten tavoitteiden, logiikan ja menettelytapojen välillä. Täytyy ottaa huomioon myös se, että vaikka ne tulokset, joita komissio tavoittelee kalastussopimuksia koskevissa neuvotteluissa, liittyvät kauppaan siinä mielessä, että pyrkimyksenä on saavuttaa tasapaino molempien tekemien myönnytysten suhteen, näihin tuloksiin pätee se, että ne noudattavat jo niitä toimenpiteitä ja ovat sopusoinnussa niiden kanssa, jotka toteutetaan osana kehityspolitiikkaa.
Tarkistuksen 4 osalta komissio muistuttaa, että pöytäkirja ei määrää Guinealle velvoitetta laatia raporttia 6 artiklassa mainittujen summien yksityiskohtaisesta käytöstä. Komissio aikoo toki tiedustella Guinean viranomaisilta näiden summien käytöstä, ja se aikoo välittää tiedot sen jälkeen sopivissa olosuhteissa Euroopan parlamentille voimassaolevien tiedottamismenettelyjen mukaisesti.
Haluaisin mielelläni lopettaa sanomalla, että aion tietenkin varmistaa sen, että vastuullinen komission jäsen Emma Bonino saa tietoonsa, että parlamentti haluaa päästä mukaan prosessiin nykyistä varhaisemmassa vaiheessa.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, pyydän anteeksi myöhäistä ajankohtaa, mutta en halunnut jättää ilmaisematta arvoisan komissaarin läsnäollessa syvää pettymystäni hänen vastaukseensa lainsäädäntöehdotuksesta. Itse asiassa minun täytyy sanoa tässä parlamentille suoraan, ettei vaikuta ollenkaan siltä, että se muuttaisi tätä todella typerää ja ala-arvoista suhtautumista kalastussopimuksiin. Sama koskee tarkistusta 3, jossa pyydetään komissiota esittämään Euroopan parlamentille viimeisiltä sopimusvuosilta täytäntöönpanon tilaa koskeva kertomus. Tätä ehdotusta komissio ei halua edes hyväksyä. Suoraan sanottuna joku kyllä pilailee meidän kustannuksellamme!

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 24.00.)

