Budoucí evropská mezinárodní investiční politika (krátké přednesení) 
Předsedající
Dalším bodem je zpráva pana Arifa jménem Výboru pro mezinárodní obchod o budoucí evropské mezinárodní investiční politice -.
Kader Arif
Paní předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, úvodem bych chtěl srdečně poděkovat všem, s nimiž jsem měl příležitost spolupracovat na této problematice.
Všechny příspěvky napomohly přípravě této zprávy a díky spolupráci všech politických skupin, za což děkuji především stínovým zpravodajům, máme dnes na stole konzistentní text, který vysílá jasnou zprávu.
Nacházíme se skutečně ve zlomovém okamžiku evropské investiční politiky, v okamžiku, kdy se musíme chopit nové pravomoci, kterou nám svěřila Lisabonská smlouva, abychom vyřešili dvojí problém. Zaprvé musíme dát evropským podnikům nástroje, které potřebují ke kvalitním zahraničním investicím chráněným právním rámcem, který poskytuje dlouhodobou podporu.
Zadruhé, Evropa musí posílit svou pozici předního světového příjemce přímých zahraničních investic a musí si obstarat prostředky na řízení těchto investic, aby podnítila udržitelný rozvoj, který vytváří kvalitní pracovní místa.
Hlasováním o této zprávě, prvním oficiálním vyjádření našeho orgánu poté, co vstoupila v platnost Lisabonská smlouva, Parlament plně přebírá svou úlohu nového spoluzákonodárce ve věcech regulace obchodu a vyjadřuje své priority v době, kdy mají být zahájena první jednání o ochraně investic. Toto vyjádření je důležité, neboť jeho cílem je předat dále zájmy občanů, kteří mají stále větší zájem o obchodní záležitosti a které musíme podporovat.
V dnešním světě, kde často dochází i ke konfliktům obchodní povahy, musí být prioritou ochrana těch našich podniků, které investují do zahraničí. Byly sepsány mezinárodní dohody na ochranu investorů před tvrdým neoprávněným vyvlastněním a před skrytými zákony, jejichž cílem je prostě jejich odstranění z daného trhu. Tento primární cíl musí být zachován.
Přestože Evropa je jedním z nejotevřenějších trhů na světě, je třeba obnovit rovnováhu s našimi hlavními partnery tak, aby evropské podniky mohly těžit z rovných podmínek. Takový návrh obsahuje tato zpráva, která zdůrazňuje, že je nutné, aby budoucí dohody zahrnovaly normy týkající se zákazu diskriminace, spravedlivého a rovného zacházení a ochrany před přímým a nepřímým vyvlastněním.
Tyto normy však musí být formulovány tak, aby nemohlo dojít k chybnému výkladu. Některé podniky tak používaly v první generaci investičních smluv nejasné termíny na ochranu svých zájmů za hranice toho, co je legitimní, například tak, že napadaly nové sociální a ekologické právní předpisy, které poškozovaly jejich zájmy. Když se dostaly před mezinárodní arbitráž bez transparentnosti nebo možnosti odvolání, žádaly značné náhrady a tvrdily, že tyto zákony vlastně znamenají nepřímé vyvlastnění. Evropa, která bude v budoucnosti přijímat ještě větší investice, zejména z nově se rozvíjejících zemí, musí být na stráži před takovým zneužíváním.
Tato myšlenka stojí za reformami, které provádějí Spojené státy a Kanada, dvě země, jejichž vlády a orgány utrpěly v případech mezinárodní arbitráže zásadní nezdary a které radikálně přepracovaly svůj model investičních smluv.
Svým návrhem nových definic ochranných norem stanoví zpráva spravedlivou rovnováhu mezi ochranou práv investorů a práv veřejných orgánů na regulaci. To také znamená, že do všech budoucích smluv budou zařazeny konkrétní doložky, které stanoví možnost, aby veřejné orgány tvořily předpisy a regulaci v oblasti národní bezpečnosti, životního prostředí, veřejného zdraví, práv pracujících a spotřebitelů, průmyslové politiky a kulturní rozmanitosti.
Zvýšená ochrana investorů musí být nakonec provázena odpovědnějším chováním, zejména v rozvojových zemích, kde jsou sociální a ekologické zákony méně závazné. Proto tato zpráva uvádí, že ve všech dohodách o volném obchodu, které Unie podepíše, by měly být obsaženy sociální a ekologické doložky. Kromě toho bychom měli jít nad rámec pouhého pojmenování a zostuzení a do všech budoucích dohod zahrnout soubor jasných pravidel o sociální odpovědnosti podniků, jimiž se podnik musí řídit a které se opírají o linie stanovené OECD.
Je-li zde naším cílem skutečně vytvořit obrysy nové evropské investiční politiky, pak v této zprávě vyzývám, aby byla exemplární a aby podporovala investice, které jsou udržitelné, respektují životní prostředí a podněcují kvalitní pracovní podmínky v Evropě, stejně jako v zemích třetího světa. Proto musí tato zpráva sloužit díky pravomoci, kterou jí svěří středeční hlasování, jako referenční dokument pro všechna budoucí jednání vedená Komisí.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Paní předsedající, podle článků 206 a 207 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou přímé zahraniční investice ve výhradní pravomoci EU. Komise již sestavila seznam zemí, které budou privilegovanými partnery pro jednání o prvních investičních dohodách: Kanada, Čína, Mercosur, Rusko a Singapur.
Vyzýváme Komisi, Parlament a členské státy, aby vypracovaly integrovanou a soudržnou investiční politiku, která bude podporovat kvalitní investice a bude pozitivním přínosem k hospodářskému pokroku a k udržitelnému rozvoji na celém světě. Požadujeme, aby budoucí politika Evropské unie podporovala udržitelné investice, které berou ohled na životní prostředí a vytvářejí vhodné pracovní podmínky v odvětví, na něž je investice zaměřena. Naléhavě žádáme Komisi, aby při jednání o přístupu na trh se svými hlavními obchodními partnery z rozvinutých zemí a z rozvíjejících se ekonomik zajistila reciprocitu.
Paní předsedající, jako zpravodajka pro dohody o leteckém provozu mezi Evropskou unií a třetími zeměmi, například Kanadou a Brazílií, bych se chtěla zeptat zpravodaje a komisařky, jak bude zajištěno propojení mezi postupným pronikáním na trh a leteckými společnostmi a těmito mezinárodními investičními dohodami.
Jaroslav Paška
(SK) Ve zprávě o budoucí evropské mezinárodní investiční politice zpravodaj poukázal na několik otevřených otázek kolem potenciálních dohod Evropské unie. Prvořadou úlohou Evropské unie je ochrana veřejného zájmu občanů Unie, které zastupuje v oblastech svěřených členskými státy. Nicméně státem chráněný veřejný zájem často naráží na zájmy agresivních zahraničních investorů, kteří nezřídka bývají v mezinárodních arbitrážích obratnější než země chránící zájmy svých občanů. Ve zprávě uvedené příklady Argentiny, Spojených států amerických či Kanady jsou toho konkrétním důkazem.
Proto bude opravdu velmi potřebné přesně definovat zásady ochrany, abychom předešli jejich nekorektnímu výkladu ze strany různých investorů. Důležitou a dosud nevysvětlenou otázkou však nadále zůstává mezinárodní zodpovědnost Evropské unie, zejména z hlediska finančního, neboť není jasné, kdo by nesl finanční plnění z případného soudního sporu, který by Evropská unie prohrála. Na tuto otázku zatím Rada Evropské unie nedala korektní odpověď.
Viviane Reding
místopředsedkyně Komise. - Paní předsedající, Komise vítá zprávu Parlamentu o budoucí evropské mezinárodní investiční politice. Je to významný krok, který připravuje cestu pro výkon nové výhradní pravomoci EU v oblasti investic.
Jak víte, investice jsou pro společnou obchodní politiku novou hranicí. Musíme se chopit příležitosti a společně vybudovat integrovanou a soudržnou investiční politiku, která podporuje investice a představuje pozitivní příspěvek k hospodářskému růstu a k udržitelnému rozvoji. V tom se naprosto shodneme s Parlamentem.
Komise také plně sdílí stanovisko Parlamentu, že ochrana investorů by měla být i nadále absolutní prioritou evropské investiční politiky. Jsme přesvědčeni, že nová politika by měla zajistit, že všichni evropští investoři budou moci působit v otevřeném a řádně a spravedlivě regulovaném podnikatelském prostředí, a to nejen v rámci vnitřního trhu, ale i při působení ve třetích zemích.
Zaznamenala jsem i doporučení Parlamentu, aby se EU poučila z osvědčených postupů členských států, které lze nalézt ve dvoustranných investičních dohodách. Podstatou činnosti Unie v této oblasti by skutečně mělo být dosažení lepších výsledků, než jaké mají členské státy jednotlivě.
I když usilujeme o vysoký stupeň ochrany našich investorů, neměli bychom ohrožovat jiné cíle, jako je veřejná regulační schopnost nebo soudržnost s jinými politikami EU. Právo jednotlivých států a EU přijímat opatření nezbytná k dosažení legitimních veřejných politických cílů je trvalým pravidlem společné obchodní politiky. Bude se stejnou měrou vztahovat i na naši investiční politiku.
Dalšími velice důležitými body jsou řešení sporů a s tím spojená finanční zodpovědnost a o tom musíme ještě uvažovat. Naším cílem, jak bylo již uvedeno ve sdělení, je zajistit transparentnost a důslednost rozhodování a co největší účinnost systému. Musíme se zabývat i řadou věcí, které vyplývají z postavení EU na základě mezinárodního práva. Při analýze možných řešení a dalších nápadů na komplexní přístup k těmto věcem vezmeme v úvahu stanoviska Parlamentu vyjádřená ve zprávě.
Pečlivě zvážíme všechna doporučení uvedená ve zprávě Parlamentu při postupném rozvíjení a provádění naší investiční politiky. Komise již předložila návrhy pokynů k investičním jednáním s Kanadou, Indií a Singapurem. Při nadcházejících širších obchodních jednáních se chceme chopit příležitosti a zapojit se do komplexních investičních jednání s těmito zeměmi. Stanovisko Parlamentu proto přišlo v pravou chvíli tak, aby se jím mohla řídit Komise a Rada při formulaci příslušných konečných pokynů pro jednání.
V neposlední řadě bych vás chtěla ujistit, že vzhledem k tomu, že rozvoj komplexní evropské investiční politiky je nyní společnou odpovědností všech orgánů, bude Komise připravena spolupracovat s Parlamentem a s Radou a respektovat při tom rozdělení pravomocí mezi všechny zapojené orgány.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve středu, 6. dubna 2011.
Písemná prohlášení (článek 149)
Tokia Saïfi
Rozšíření pravomocí EU na základě Lisabonské smlouvy o přímé zahraniční investice znamená, že v této záležitosti lze konečně očekávat skutečnou evropskou politiku. V této fázi rozvoje politiky je prioritou poskytnout co nejvíce jistoty jak investicím, tak investorům. Proto by posun z vnitrostátních pravomocí na evropské v žádném případě neměl narušit řádné provádění přibližně 1 200 platných dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi. V zájmu právní jistoty a předvídatelnosti musí EU nyní vypracovat účinný, transparentní mechanismus urovnávání sporů, který bude dostupný všem investorům, včetně těch nejmenších (například malé a střední podniky). Mechanismus začleněný do nejnovějších dvoustranných obchodních dohod jsou dobrým základem, ale týkají se jen sporů mezi státem a EU. Je třeba vypracovat ustanovení vhodná pro případný spor mezi EU a společností. A na závěr, EU se musí chopit příležitosti a pokročit dále. Do budoucích smluv musí zahrnout nejen články usnadňující usazení investorů v těchto zemích, ale i základní ustanovení týkající se sociálních a ekologických norem.
