Rozpočet na rok 2011 (rozprava) 
Predseda
Ďalším bodom programu je rozprava o rozpočte na rok 2011.
Rád by som otvoril našu diskusiu. Pán Barroso, Pán Wathelet, pán Chastel, na zmierovacom zasadnutí sa Európskemu parlamentu a Rade nepodarilo dosiahnuť dohodu o rozpočte na rok 2011. Je nám to ľúto. Dohodu bolo možné dosiahnuť.
Európsky parlament si je vedomý potreby šetriť. Boli sme pripravení súhlasiť s obmedzením rastu výdavkových rozpočtových prostriedkov v rozpočte na rok 2011 na 2,91 % v porovnaní s rokom 2010. Za to sme chceli, aby sa vypracovala metóda, pomocou ktorej by sa vykonávala Lisabonská zmluva, a konkrétne sme chceli stanoviť postupy, ktoré by sa používali pri ďalších rokovaniach o rozpočte. To je dôležité, pretože Lisabonská zmluva už platí. V žiadnom prípade sme nechceli ísť za hranice zmluvy. Vieme, že väčšina členských štátov chcela túto dohodu.
Teraz sa musíme čo najskôr rozhodnúť, ako vyriešiť problém, že nemáme rozpočet. To je povinnosťou všetkých troch európskych inštitúcií. Povedali sme, že pre Parlament prichádza do úvahy aj zrýchlený postup, ale len ak nám bude zaručené splnenie našich očakávaní, pokiaľ ide o postupy pre budúce rokovania o rozpočte.
V priebehu niekoľkých posledných dní sme boli svedkami značného pokroku v rozhovoroch s Radou. Som si istý, že dohoda je na dosah. Európsky parlament je pripravený urobiť veľmi veľa pre čo najrýchlejšie dosiahnutie tejto dohody. Rokovania skončili 15. novembra krátko pred polnocou s očakávaním zo strany Parlamentu, že nájdeme dobré riešenia dvoch zásadných otázok: mechanizmov flexibility s cieľom zaistiť financovanie politík vyplývajúcich z Lisabonskej zmluvy a tiež riešenia týkajúce sa účasti Parlamentu na procese rokovaní o nasledujúcich viacročných finančných rámcoch.
Takéto očakávania máme aj v súvislosti s návrhmi týkajúcimi sa vlastných zdrojov pre Európsku úniu. Myslíme si, že Európska komisia by mohla v tejto záležitosti zohrať rozhodujúcu úlohu. Som si istý, že vďaka vzájomnej ochote diskutovať dosiahneme dohodu. Chcel by som ešte raz zdôrazniť, že si myslím, že kľúčová je úloha Európskej komisie. Preto so záujmom čakáme na prejav pána Barrosa, v ktorom predstaví navrhovaný nový rozpočet, o ktorom sa bude hlasovať 1. decembra, ako aj odpoveď na hlavné očakávania Parlamentu. Samozrejme, mimoriadne dôležité bude pre nás aj to, čo povie predsedníctvo - pán Wathelet -, ako aj pán Chastel.
Joseph Daul
Vážení páni predsedovia, dámy a páni, rozprava o rozpočte prichádza v čase, keď majú naši spoluobčania pochybnosti z dôvodu oslabenia meny a keď sa Európa správne zjednocuje na podporu írskeho hospodárstva.
V protiklade s tým, čo sa mohlo hovoriť o cieľoch Európskeho parlamentu v týchto rokovaniach, toto nie je otázka bojov o moc či inštitucionálnych sporov, ani nejde o ignorovanie ťažkostí našich členských štátov či krízy verejného dlhu, ktorou všetci trpíme. Nie, tu ide o zaistenie toho, aby Európa dokázala dodržať svoje záväzky. Záväzky v sociálnej oblasti, pričom mám na mysli vzdelávanie a celoživotné vzdelávanie, záväzky voči obetiam prírodných katastrof, pričom mám na mysli pomoc krajinám postihnutým potravinovými nepokojmi, a záväzky v súvislosti s programami na vytváranie pracovných miest a rastu, ako sú Galileo a ITER.
Realita je taká, že keď sa pozrieme na veci z pohľadu účtovníctva a nie z politického pohľadu, tých niekoľko členských štátov, ktoré aj naďalej blokujú rokovania, ohrozuje záujmy 500 miliónov Európanov. Tým, že z Európskeho parlamentu robia zápornú postavu tejto hry a tvrdia, že chce míňať v čase, keď si členské štáty uťahujú opasky, že chce využívať svoje právomoci, ktoré získal Lisabonskou zmluvou, na úkor šetrenia a Európanov, odvracajú pozornosť od reality problémov, ktoré máme.
Aká je teda táto realita? Je taká, že posledné hospodárske prognózy nedávajú žiadnu nádej, že do roku 2020 sa vrátime k silnému, udržateľnému a inkluzívnemu rastu, ktorý si Európska únia stanovila za cieľ.
Faktom tiež je, že súčasný návrh rozpočtu nijako neumožňuje financovanie nových právomocí, ktoré Únia získala Lisabonskou zmluvou, a nespĺňa naše požiadavky vykonať hodnotenie v polovici obdobia finančného cyklu stanoveného v dohode na roky 2007 - 2013.
A nakoniec, je faktom, že návrh rozpočtu neobsahuje žiadne - naozaj žiadne - finančné prostriedky pre stratégiu EÚ do roku 2020.
Stručne povedané, Rada prijíma programy bez toho, aby im poskytla akékoľvek finančné prostriedky. Navyše, keď ju predseda Európskeho parlamentu upozorní na jej povinnosti, tak sa urazí, ale keď miestny, regionálny alebo celoštátny orgán schváli projekty bez ich financovania, tento orgán je odsúdený. Pýtam sa vás: prečo by niečo, čo je neprijateľné na miestnej alebo vnútroštátnej úrovni, malo byť prijateľné na európskej úrovni?
Toto je spôsob hľadania zmierenia našich občanov s Európou? Myslím si, že nie. Komisii a predovšetkým Rade jasne hovorím: nepočítajte s tým, že náš poslanecký klub a celý tento Parlament budú hlasovať za programy, ktoré nemajú zaručené financovanie. Naša skupina chce návrat k zdravému rozumu a dosiahnutie vyváženej dohody. Musí to byť komplexná dohoda, ktorá sa bude zároveň týkať rozpočtu na roku 2011, opravného rozpočtu na rok 2010 a príslušných opravných listov, postupu flexibility a nakoniec aj záruk v súvislosti s financovaním budúcich politík, ktoré nazývame politickou časťou.
Chcem zdôrazniť, že naše návrhy týkajúce sa tejto politickej časti neobsahujú žiadne zmeny súčasných zmlúv ani nijakým spôsobom nepredznamenávajú rozsah, pôvod či rozdelenie budúcich finančných prostriedkov EÚ. Chcem tiež zdôrazniť, že opätovné otvorenie diskusie o vlastných zdrojoch nie je novým návrhom zo strany Parlamentu, ale rozhodnutím samotnej Rady z mája 2006 v nadväznosti na dohodu uzatvorenú v decembri 2005 v rámci predsedníctva Spojeného kráľovstva.
Náš poslanecký klub v plnej miere podporuje nielen cieľ vytvorenia stropu pre rozpočtové príspevky členských štátov, ale aj ich zníženie. Mimoriadne závažný charakter dlhovej krízy musí viesť k úplnému prehodnoteniu európskych verejných financií. Toto sa netýka len rozdelenia úloh medzi vnútroštátne rozpočty a európske rozpočty, ale aj hľadania všetkých možných foriem spoločného postupu s cieľom ušetriť.
Páni predsedovia, dámy a páni, Poslanecký klub Európskej ľudovej strany (kresťanských demokratov) podporuje dve požiadavky Rady z 15. októbra: aby rozpočet EÚ prispieval k spoločnej finančnej disciplíne a aby bolo zaručené financovanie európskych cieľov. To je všetko, o čo nám ide pri rokovaniach o rozpočte na rok 2011, a veríme, že ak bude predsedníctvo Rady efektívne rokovať so svojimi kolegami v Bruseli, podarí sa nám dosiahnuť dohodu.
(potlesk)
Martin Schulz
Vážený pán predseda, myslím si, že krízu, v ktorej sa momentálne nachádzame, spustili udalosti v Deauville. Domnievam sa, že francúzsky prezident a nemecká kancelárka uzatvorili v Deauville dohodu s Davidom Cameronom, ktorá sa týkala jeho súhlasu s revíziou zmluvy v súvislosti s Paktom stability a rastu výmenou za splnenie rozpočtových požiadaviek Spojeného kráľovstva. Môžem sa mýliť, ale to podozrenie tu je. Bola by to dohoda na úkor tretích strán, inými slovami, na úkor práv Európskeho parlamentu. Preto by nemalo byť žiadnym prekvapením, že tretia strana, v tomto prípade tento Parlament, s tým nechce súhlasiť.
Mimochodom, nemalo by tiež byť žiadnym prekvapením, že osud Európy bol ponechaný v rukách euroskeptických vlád. V takejto situácii bude vláda takéhoto typu testovať, ako ďaleko môže zájsť. Britská vláda momentálne testuje, či zvyšok Európy prijme jej výsady, alebo nie. Tento rozpočet alebo rozprava o tomto rozpočte je preto tiež rozpravou o smere, ktorým by sa Európska únia mala vyvíjať. Nejde o peniaze. Na peniazoch sme sa zhodli. Som presvedčený, že toto je dôležitý odkaz voličom a občanom Európy. Dohodli sme sa na peniazoch a ako Parlament sme splnili požiadavky Spojeného kráľovstva, pokiaľ ide o peniaze: 2,91 % nárast výdavkov, nie viazaných rozpočtových prostriedkov, ale výdavkov.
Ak nejde o peniaze, o čo teda ide? Ide o práva Európskeho parlamentu. Ide o práva, ktoré sú zakotvené v zmluve. Všetko, čo Parlament žiada, je súčasťou zmluvy. Témou vlastných zdrojov sa zaoberá článok 311 Zmluvy o fungovaní EÚ. Strednodobé finančné plánovanie je postup stanovený v zmluve, pre ktorý je nutné prijať nariadenie. Flexibilita rozpočtu zahŕňa spoločný záujem vlád, Komisie a Parlamentu a ich schopnosť pružne reagovať na krátkodobé požiadavky v rámci rozpočtových pravidiel. Nejde o míňanie navyše, ide o efektívne riadenie Európy - minimálne v prípade flexibility - a o základné práva Parlamentu.
Som vcelku prekvapený. Všetci vedúci predstavitelia vlád Európskej únie sú členmi parlamentu. Všetko sú to muži a ženy, ktorí vyrástli v parlamentnej tradícii. Ako už povedal pán Daul, ktorý národný parlament by dovolil, aby do jeho základného práva, práva vypracovať rozpočet, zasahovala vôľa výkonnej moci? Každá z 27 vlád Európskej únie predstavuje výkonnú moc. Nesmieme však dopustiť, aby bola demokracia v Európe postavená na hlavu. Parlament schvaľuje rozpočet a Parlament kontroluje výkonnú moc. Želanie britskej vlády v tomto prípade je, aby 27 vlád kontrolovalo Parlament, čo je v protiklade s parlamentnou demokraciou. Toto rozhodnutie by preto mohlo vytvoriť precedens. Parlament nesmie dovoliť, aby mu boli odoberané jeho práva.
Čo bude ďalej? Potom, ako sa peniaze európskych daňových poplatníkov presunú z pokladníc členských štátov do Bruselu, už nepatria členským štátom. Sú to peniaze EÚ. Musí ich teda kontrolovať Parlament v rámci Únie. Potom musí Parlament prijať rozpočet, pretože európsky rozpočet neprijíma 27 národných parlamentov alebo 27 vlád jednotlivých členských štátov, ale slobodne zvolený Parlament, tento Parlament.
Strednodobé finančné plánovanie, doložka o flexibilite a vlastné zdroje sú tri prvky, o ktorých musíme s Radou diskutovať, nie o peniazoch. Hovorili sme o tom počas niekoľkých uplynulých hodín. Chcel by som ešte raz veľmi jasne povedať, že pán Lamassoure a predsedovia politických skupín sa veľmi snažili, aby sme zaujali podľa môjho názoru pomerne stabilný postoj. Tohto postoja sa však nesmieme vzdať. Rade musíme jasne vysvetliť, že tieto tri prvky sa týkajú našich práv a nie ďalšieho míňania. Akýkoľvek Parlament, ktorý dovolí akejkoľvek vláde obmedzovať jeho práva, by mal prestať existovať.
Naša skupina sa preto jednohlasne rozhodla, že buď sa zhodneme na týchto požiadavkách, ktoré nie sú ničím iným ako pokusom posilniť práva Parlamentu, alebo nebude žiaden rozpočet. Ak nebude rozpočet, nebude projekt ITER, nebude reaktor na jadrovú syntézu. Nebude projekt Galileo a nebude Európska služba pre vonkajšiu činnosť.
Vedúci predstavitelia vlád majú na výber. Buď môžu uznať práva Parlamentu a jeho projekty, alebo môžu Parlament ponížiť, ale v takom prípade nebude žiaden rozpočet. To je jednoznačný postoj, ktorý zaujala naša skupina.
(potlesk)
(Rečník prijal otázku podľa postupu zdvihnutia modrej karty v súlade s článkom 149 ods. 8.)
Krisztina Morvai
Vážený pán predseda, zaujímalo by ma, či by tento Parlament súhlasil s tým, že z ústavného hľadiska existuje aj iná interpretácia celej myšlienky oddelenia právomocí a kontroly a vyváženia? Nemôžeme jednoducho preniesť vnútroštátny model oddelenia právomocí a kontroly a vyváženia na medzinárodnú scénu a na európsku politickú scénu.
Vidím to tak - a zaujíma ma, či by kolegovia so mnou súhlasili -, že v systéme oddelenia právomocí a kontroly a vyváženia Rada vlastne zastupuje národné štáty a všetko to, čo po Lisabonskej zmluve zostalo zo suverenity a nezávislosti národných štátov. Koná v mene štátov, ktorých vlády boli zvolené.
V európskych demokraciách sa vlády volia prostredníctvom demokratického volebného systému. V mene svojich štátov a svojich občanov vykonávajú kontrolu a vyvažujú moc Parlamentu. Nesúhlasí Parlament s tým, že existuje aj iná interpretácia koncepcie kontroly a vyváženia?
Martin Schulz
Vážený pán predseda, pani Morvaiová, je veľa interpretácií. To je úplne samozrejmé. Je možné, že vaša interpretácia Zmluvy o fungovaní EÚ je odlišná od mojej. Tu však nejde o interpretáciu, ale o vykonávanie zmluvy, a to zahŕňa jasný rozpočtový postup. Mimochodom, pokiaľ viem, ste členkou maďarskej strany Jobbik, a ak nie, potom ste členkou inej strany. Vysvetlite, prosím, voličom vo svojej krajine, že ak prijmeme rozpočet EÚ, potom bude v Európskej únii možné dlhodobo vyplácať kohézne fondy. Ak by nebol rozpočet, tieto finančné prostriedky by sa nemohli sprístupniť.
Guy Verhofstadt
v mene skupiny ALDE. - Vážený pán predseda, v decembri 2005 tu v tomto Parlamente sedel jeden premiér. Myslím si, že jedna vec, ktorú sme sa všetci naučili, je, že naozaj potrebujeme seriózne reformovaný rozpočet pre budúcnosť. Poďme všetci spolu - Komisia, Rada, členské štáty a Európsky parlament - prísť na to, ako môžeme v nasledujúcich niekoľkých rokoch dosiahnuť konsenzus pre zmenenú a reformovanú Európu, v ktorej rozpočet bude racionálnou súčasťou budúcnosti a nie nejakým nešťastným zdrapom, o ktorý sa budeme handrkovať.
Nuž, tým premiérom bol Tony Blair, muž, ktorý dosiahol poslednú dohodu o finančných výhľadoch. Odvtedy uplynulo päť rokov. To, čo povedal pán Blair, je zásadnou vecou, ktorú chce Parlament dosiahnuť: odhodlanie inštitúcií EÚ a všetkých zainteresovaných strán zreformovať financovanie Únie a postaviť ho na racionálnych základoch a nie na nejakom politickom handrkovaní, ako je to dnes.
Čo sa týka čísiel, povedzme to veľmi jasne. Nie je žiadnym tajomstvom, že Parlament by mohol byť ochotný prijať čísla Rady, samozrejme, v rámci širšej dohody. Musíme sa však zhodnúť aj na druhom prvku, kolegovia, a to je flexibilita. Povedzme si to úplne jasne. Flexibilita nie je ústupok zo strany Rady, flexibilita je potrebná, nevyhnutná - v opačnom prípade nebudeme môcť financovať množstvo dôležitých vecí. Okrem toho flexibilita je "acquis". Je súčasťou medziinštitucionálnej dohody, ktorú už máme. Rada vlastne porušila svoje slovo, keď to teraz odmietla zaradiť do rozpočtu. Nakoniec, a to je najdôležitejšia vec, musíme sa dohodnúť na budúcom financovaní Únie.
Preto sa musí opätovne otvoriť otázka vlastných zdrojov, o tom niet pochýb. Chcem jasne povedať, že pokiaľ ide o vlastné zdroje, nie je to otázka zmeny zmlúv. Nejde ani o nové právomoci. Je to otázka uplatňovania existujúcich zmlúv a otázka financovania existujúcich právomocí, pretože Únia vždy mala mať svoje vlastné príjmy. Pani Merkelová, pán Sarkozy a pán Cameron to nevedia, ale Únia už pri svojom založení mala vlastné príjmy. Podľa otcov zakladateľov to bol základ financovania Únie.
Všetci však vieme, že časom a s príspevkom istej "Železnej lady" stratila Únia spojenie so svojimi vlastnými zdrojmi, takže teraz tu namiesto toho máme absurdné diskusie o tom, kto profituje z Únie viac a kto menej. Dnes sa rozpočet Európskej únie nesnaží realizovať záujmy EÚ, ale sústreďuje sa len na pozíciu jednotlivých členských štátov z hľadiska čistých platieb.
V problematike rozpočtu Únie sa to nazýva momentálnymi záujmami. Takéto konanie Úniu zabíja - ničí ducha jednoty v Únii a ničí solidaritu v Únii. Opakujem, že môžeme požadovať len skutočné vlastné zdroje, ktoré zároveň povedú k tomu, čo chcú mnohé krajiny, teda k menším príspevkom zo štátnej pokladnice. Ak nezmeníme systém, pri moci zostanú vlády a nie občania. Ak, naopak, pôjdeme cestou vlastných zdrojov, nie vlády, ale občania budú pri moci. Stručne by sa dalo povedať, že vlastné zdroje pre Európu znamenajú viac európskej demokracie - to je základom modernej európskej demokracie.
Mám teda na vás, pán Barroso, jednu požiadavku. Je veľmi jednoduchá. Bez ohľadu na formát - konvent, konferencia, medzivládna konferencia s účasťou národných parlamentov alebo bez nich - nepočúvajte hlasy minulosti. Vyberte si budúcnosť, využite svoje právo na iniciatívu a čo najskôr predložte oficiálny návrh. Proeurópska väčšina v tomto Parlamente vás i túto iniciatívu v plnej miere podporí.
Daniel Cohn-Bendit
Vážený pán predseda, páni predsedovia, domnievam sa, že keď sa pozorne započúvame do toho, čo všetci hovoria, musíme si uvedomiť, že toto je zlomový bod histórie Európskej únie. Dnešný problém s rozpočtom, ako všetci povedali takým či onakým spôsobom, je problémom, ktorý sa týka vývoja európskej myšlienky. Nejde len o rozpočet. Navyše s myšlienkou Európskej únie niečo nie je v poriadku a vo verejných diskusiách je to vždy cítiť.
Sme svedkami návratu európskych aktivít na vnútroštátnu úroveň - úplne absurdného návratu. Prečo? Pretože - a hovoríme to všetci - chcete, aby Európska únia úspešne riešila problémy, ktoré už nedokážete riešiť na vnútroštátnej úrovni, ale zároveň chcete dať zdroje na túto úlohu nie Európskemu parlamentu, ale Európskej únii.
Preto hovoríme, že nebránime práva Parlamentu, ale len práva Európskej únie a potrebu Európskej únie. Preto, hoci sa dnes snažíme dohodnúť na troch bodoch, v skutočnosti sa tu musíme spoločne dohodnúť na jedinej veci: či ísť ďalej, alebo to nechať tak. Navyše, aj keby to malo trvať dva, tri či štyri mesiace - a bude to náročné pre všetkých -, európsky rozpočet schválime len v prípade dohody o bodoch, o ktorých hovoríme.
Nemajme teda strach, ak to bude trvať dlho a ak - a môže sa to stať - nebudeme o rozpočte hlasovať v decembri či dokonca ani v januári alebo februári. Ak začneme túto diskusiu, ale zastavíme sa niekde na polceste, budeme na to doplácať ďalšie štyri roky.
Preto vyzývam všetkých, aby boli zodpovední, pokiaľ ide o vlastné zdroje, a pán Verhofstadt to vysvetlil. Koniec koncov je to pomerne jednoduché, a preto je myšlienka pána Lamassoura v súvislosti s dohodou zaujímavá, pretože na európskej verejnej scéne sa musia uskutočniť diskusie s národnými parlamentmi, s predstaviteľmi vlád a s komisármi. Vlastné zdroje predstavujú príležitosť znížiť - poviem to trikrát - znížiť - tentoraz to bolo venované všetkým konzervatívcom - znížiť vnútroštátne príspevky a zároveň posilniť európsky rozpočet. V konečnom dôsledku to nie je komplikované.
Ak sa nám teda podarí dostať toto posolstvo do celého európskeho priestoru, občania Európy budú s nami súhlasiť. Opakujem: musíme znížiť vnútroštátne príspevky a posilniť európsky rozpočet. Áno, budú tu európske dane, naozaj budú, ale úsporné opatrenia, ktoré teraz zavádzate na vnútroštátnej úrovni budú pre vás aj tak katastrofálne, pretože už roky vieme, že šetrenie zabíja hospodársku dynamiku a nakoniec sa ním nič nedosiahne. Preto vás žiadam: nezmrzačme Európu, pretože vlády už doma mrzačia svoje vlastné hospodárstva.
Moja záverečná poznámka sa týka Írska. Írsko symbolizuje zlyhanie neoliberalizmu, symbolizuje zlyhanie deregulácie. Roky ste nás s pánom Griffithom doháňali k šialenstvu s vaším "deregulovať, deregulovať, znížiť daň z príjmu právnických osôb". Tak, už ste to pochopili? Toto je hospodárska katastrofa a čo teraz robí írska vláda? Plače "mami, mami, Európa, pomôž nám!".
(Predseda prerušil rečníka.)
Lajos Bokros
v mene skupiny ECR. - Vážený pán predseda, chcem uistiť pána Cohna-Bendita, že vieme, čo znamená nemať rozpočet. V protiklade s tým, čo si myslí väčšina ľudí, skupina ECR by bola rada, keby došlo k dohode medzi dvoma zložkami rozpočtového orgánu. Máme pocit, že je hanba nemať rozpočet po všetkých tých náročných zmierovacích rozhovoroch, pretože 500 miliónov daňových poplatníkov v Európe nechápe, prečo tieto dve rozdielne zložky rozpočtového orgánu nedokážu dosiahnuť dohodu v úplne prvom roku platnosti Lisabonskej zmluvy.
Myslím si, že zodpovednosť nesú obe strany. Parlament nemusí nútiť vlády preberať politické záväzky, ktoré, bohužiaľ, nemôžu alebo z akéhokoľvek dôvodu nechcú prijať v tomto čase uprostred krízy. Rovnako Parlament nemusí vynucovať tieto záväzky z dlhodobejšieho hľadiska.
Na druhej strane môžem tiež povedať, že aj Rada má značný podiel zodpovednosti, pretože pred týždňom, keď sme rokovali v rámci zmierovacieho konania, ani jeden veľvyslanec sa neobťažoval vydať akékoľvek vyhlásenie, ktoré by vysvetľovalo postoj jeho vlády. Bolo to teda niečo ako dialóg medzi dvoma stranami, ktoré ani nevyslovili svoje návrhy.
Komisia pripravuje nový návrh na základe čísla rastu 2,91 %. V tomto bode chcem vyzdvihnúť a oceniť úžasnú prácu, ktorú v tejto veci vykonáva pán komisár Lewandowski. Môžeme dosiahnuť kompromis, ak sa dokážeme dohodnúť na využití flexibility - čo je, mimochodom, nesprávne používaný termín, pretože by sme mali používať výraz "rezerva" - ako súčasti medziinštitucionálnej dohody na zostávajúce tri roky na financovanie projektu ITER a niektorých ďalších kľúčových projektov.
Zároveň by sa Parlament mohol rozhodnúť netlačiť Radu do žiadnych politických vyhlásení, ktoré sú v tomto čase neprijateľné pre viaceré kľúčové vlády. Takýmto spôsobom môžeme dosiahnuť kompromis. Myslím si, že pán Wathelet na tom veľmi usilovne pracuje. Môžem vás len povzbudiť, pán Wathelet, aby ste v tom pokračovali, pretože by bolo ešte väčšou hanbou, keby sa nám do konca tohto roka nepodarilo dosiahnuť dohodu.
Mairead McGuinness
(Otázka pre pána Cohna-Bendita podľa postupu zdvihnutia modrej karty v súlade s článkom 149 ods. 8.). Vážený pán predseda, je to naozaj tak a myslím si, že ste si moju požiadavku nevšimli. Mám poznámku a otázku pre pána Cohna-Bendita, aby ste si nemysleli, že írske uši vás nepočúvajú.
Ste ochotný pripustiť, že vaše poznámky v súvislosti s daňou z príjmu právnických osôb v tejto situácii skôr uškodia ako pomôžu? Nemôžete namiesto znevažujúcich poznámok o Írsku, ktoré hľadá pomoc, prijať skutočnosť, že pomocou Írsku pomáha Európska únia aj sama sebe? Hovorím to ako írska mama, pretože mám dojem, že ste použili tento výraz. Správajme sa v tomto Parlamente dospelo a o druhých štátoch sa vyjadrujme s rešpektom.
Daniel Cohn-Bendit
(Odpoveď na otázku podľa postupu zdvihnutia modrej karty v súlade s článkom 149 ods. 8.)
Vážený pán predseda, Európa je politický orgán. Máme národné štáty s vlastnými politikami a diskutujeme o politike. Aj naďalej budem tvrdiť, že jedným z dôvodov katastrofy v Írsku boli chybné hospodárske politiky. Podieľali sa na tom aj zelení. Viem to. Môžem to jasne povedať. Nie som slepý a aj naďalej budem tvrdiť, že to bola chybná politika. Ak vykonávate chybnú politiku a skončí to katastrofou, je spravodlivé povedať, že to bola chybná politika. Ak by to bola dobrá politika, neboli by ste v tejto katastrofe.
Ďalšími zodpovednými sú európske banky. Hrali sa na kasíno, ale keď normálny človek prehrá v kasíne, príde o peniaze. Teraz ale banky hovoria, že chcú svoje peniaze späť, a my sme v komplikovanej situácii, pretože chceme pomôcť ľuďom v Írsku, ale musíme povedať, že je to práve pre systém, ktorý kritizujeme, prečo sme v Írsku tam, kde sme.
Lothar Bisky
Vážený pán predseda, dámy a páni, zástancovia Lisabonskej zmluvy zdôrazňujú skutočnosť, že odstraňuje demokratický deficit v EÚ. Prvý rok v skutočnosti ukázal, že Európsky parlament musel bojovať s Radou a s Komisiou už len o to, aby dosiahol parlamentné spolurozhodovanie a demokratickú kontrolu.
Spolurozhodovanie Parlamentu o všetkých rozpočtových otázkach je minimálnou demokratickou normou. Opakujem: je to minimálna norma. Tento Parlament bol zvolený s cieľom oživiť európsky ideál a pôsobiť ako protiváha národnému egoizmu. Je našou povinnosťou neprijať kompromis v súvislosti s podielom Európskeho parlamentu na rokovaniach o finančnom rámci pre rozpočty na roky 2013 až 2020.
Nové úlohy sa nedajú financovať prerozdelením rozpočtu a ak áno, tak len do veľmi obmedzenej miery. Vzhľadom na malé rozpočty členských štátov je absolútne nepochopiteľné, že Rada odmieta diskutovať o vlastných zdrojoch s Parlamentom.
Európsky rozpočet musí byť konkrétnym vyjadrením solidarity členských štátov. V opačnom prípade sa odkloníme od základnej myšlienky európskej integrácie a stratíme rešpekt občanov Európy. Zdá sa, že čistí prispievatelia na to zabúdajú. Hoci ich firmy dosahujú zisky na európskom vnútornom trhu, Nemecko a ďalšie krajiny sú dôsledne skúpi, keď treba prekonávať spoločné problémy Európy. Definícia solidarity sa zmenila a členský štát pomôže druhým len vtedy, keď má z toho sám prospech.
Nemecké banky sú tak hlboko zapletené do krízy v írskom finančnom sektore, že záchranné lano je pre záchrancov rovnako dôležité ako pre zachraňovaných. V minulých rokoch naša skupina odmietala rozpočet EÚ. Domnievame sa, že jeho priority sú chybné a že sa príliš malá pozornosť venovala prekonávaniu poklesu environmentálnej a sociálnej prosperity. Prehĺbilo sa tým sociálne rozdelenie v rámci EÚ a členských štátov.
Je absolútne neprijateľné, aby sa hlavné projekty ako ITER financovali na úkor projektov, ktoré poskytujú priame finančné prostriedky pre študentov, nezamestnaných, vidiecke oblasti a miestne komunity. Aby som to zhrnul, je najvyšší čas - a priznávam, že toto je trocha zjednodušený spôsob, ako to povedať -, aby sme začali viac myslieť na ľudí v Európe z európskeho hľadiska a nie z egoistického národného hľadiska.
(Rečník prijal otázku podľa postupu zdvihnutia modrej karty v súlade s článkom 149 ods. 8.)
Paul Rübig
(DE) Vážený pán predseda, mám otázku na pána Biskyho. Firmy vytvárajú zisky, keď vyrábajú produkty alebo poskytujú služby, ktoré si občania kupujú. Je vašou alternatívou k tomuto systému to, že firmy by mali byť stratové a vyrábať produkty, ktoré nikto nepotrebuje?
Lothar Bisky
(DE) Vážený pán predseda, pán Rübig, rozumiem vašim hospodárskym otázkam a z hospodárskeho hľadiska sú veľmi hlboké, čo rešpektujem. Domnievam sa však, že tu ide o vzťah medzi rozpočtom a Európskym parlamentom a jeho právami. To je iná téma. Týka sa produktov, ale v značne odlišnom zmysle.
Marta Andreasen
v mene skupiny EFD. - Vážený pán predseda, buďme úprimní. Rokovania o budúcoročnom rozpočte zlyhali z dôvodu ambície tohto Parlamentu získať viac právomocí nad financovaním Európskej únie, hoci tieto právomoci nie sú zakotvené v Lisabonskej zmluve. Takáto požiadavka - ktorá sa prenáša do návrhu na európsku daň - je a vždy bola pre nás neprijateľná.
Boli tu hrozby zablokovania financovania členských štátov, ktoré odmietnu súhlasiť s požiadavkami Parlamentu. Verte mi, bola by to tá najlepšia správa, akú by sme mohli oznámiť britským a všetkým európskym daňovým poplatníkom - tým, ktorí by napokon platili vnútroštátne príspevky aj európsku daň. Audítori mali výhrady k 92 % výdavkov Európskej únie v roku 2009 a odhadujú, že minimálne 6 miliárd GBP sa nemalo vyplatiť, čo je podobná suma ako v minulom roku, ktorá doteraz nebola vrátená. Zablokovanie financovania pre tých, ktorí nezákonne použili peniaze EÚ, by poskytlo Európskej únii dostatok zdrojov na pokrytie vznešených cieľov, ktoré chce, ako tvrdí, podporiť. Zároveň by to tiež dalo európskej byrokracii určitý stupeň dôveryhodnosti. Obávam sa však, že to sa nikdy nestane.
Angelika Werthmann
(DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, okolo rokovacieho stola pre rozpočet na rok 2011 sedia traja rovnocenní partneri: Rada, Komisia a Parlament. Európsky parlament súhlasil so zvýšením rozpočtu o 2,9 %, ktoré navrhla Rada, ale len v kombinácii s politickým balíkom. V kontexte Lisabonskej zmluvy je to veľmi oprávnená požiadavka. Čo sa týka výšky nárastu, myslím si, že je dôležité jasne povedať, že stále pracujeme s objemom rozpočtu EÚ, ktorý pochádza z čias, keď sme mali 15 členských štátov, a preto je prispôsobený Únii takejto veľkosti. Teraz je však v Únii 27 štátov a je tu celá škála nových úloh, ktoré treba brať do úvahy.
Vzhľadom na hospodársku krízu sa zdá nepochopiteľné, že zvyšujeme rozpočet EÚ. Musíme však vziať do úvahy skutočnosť, že takmer 95 % peňazí sa vracia občanom Európy vo forme priamej pomoci, napríklad prostredníctvom Európskeho fondu na prispôsobenie sa globalizácii. Nakoniec musí byť každému jasné, že za súčasnú rozpočtovú situáciu si niektoré členské štáty môžu samy. Faktom je, že bez rozpočtu na rok 2011 nebude možné financovať tri orgány finančného dohľadu. Vzhľadom na súčasnú drámu v Írsku by bolo bývalo dobre, keby tieto organizácie začali pracovať už včera.
Melchior Wathelet
Vážený pán predseda, rád by som na úvod povedal, že nikoho nemôže tešiť, že 15. novembra sa nepodarilo dosiahnuť zmierenie. Je pravda, že by sme boli radšej, keby sme tu dnes mali úplne inú rozpravu a koniec zmierovacieho postupu, ktorý mohol vyvrcholiť dohodou a možnosťou, že tento rozpočet prejde aj v Európskom parlamente.
Je pravda, že sme rozhodne boli všetci sklamaní, že tento zmierovací postup neskončil úspešne. Zároveň som však počul v rámci Komisie, ktorá pôsobila ako sprostredkovateľ a skutočne zohrávala túto svoju úlohu počas celého postupu, a najmä v rámci Parlamentu, želanie a pripomenutie tohto intenzívneho želania uspieť a snažiť sa o úspech a nie o neúspech. Počul som to aj v Rade.
Je teda pravda, že belgické predsedníctvo sa bezprostredne po tomto neúspechu - jednoznačne to tak musíme pomenovať - 15. novembra snažilo obnoviť okamžitý kontakt a vyvíjať tlak s cieľom zaistiť, aby bol tento prvý rozpočtový postup vychádzajúci z Lisabonskej zmluvy úspechom a nie neúspechom. Chcem vám však pripomenúť, že každý jeden z nás bude vždy schopný nájsť dôvody, prečo neuspieť, a práve preto zmierovací postup zlyhal. Parlament vždy bude schopný nájsť návrhy zo strany Rady, s ktorými nesúhlasí, a Rada vždy bude schopná nájsť nejaké návrhy zo strany Parlamentu, ktoré sú neuspokojujúce.
Vždy tu bude spôsob, ako neuspieť. Počul som však, že obe inštitúcie vyjadrili túžbu uspieť. Teraz je dôležité, aby sme všetci prevzali zodpovednosť a namiesto toho, aby sme zostali ustrnutí, úspešne uzavreli túto dohodu.
Opäť zopakujem: aký odkaz by sme vyslali, keby sa nám nepodarilo uzavrieť toto zmierovacie konanie dohodou? Aký obraz by mal projekt Európskej únie vo zvyšku sveta v tomto mimoriadne nestabilnom a náročnom hospodárskom kontexte, keby sme v týchto ťažkých časoch neboli schopní držať pohromade ako predtým a dosiahnuť potrebné kompromisy medzi inštitúciami s cieľom schváliť rozpočet a úspešne dosiahnuť dohodu medzi našimi rôznymi inštitúciami?
Nemýľme sa: okrem obrazu, okrem počiatočného neúspechu tohto rozpočtového postupu vychádzajúceho z Lisabonskej zmluvy by to malo aj veľmi reálne dôsledky - a zasiahli by najmä ľudí v Európe. Niektoré z týchto dôsledkov už boli spomenuté, pretože dočasný dvanástinový rozpočet znamená rozpočet s nulovým rastom, a to ani nehovorím o inflácii. Do problémov by sa mohla dostať aj Európska služba pre vonkajšiu činnosť, v ťažkej situácii by sa mohli ocitnúť orgány finančného dohľadu, politiky súdržnosti - chcem vám pripomenúť, že navrhovaný rozpočet umožňuje 14 % nárast výdavkových rozpočtových prostriedkov - a možno by teda neboli uvoľnené finančné prostriedky na politiku súdržnosti. Objavili by sa ďalšie problémy spojené so stratégiou EÚ do roku 2020 a s politickými prioritami, ktoré sú pre Parlament také dôležité a ktoré boli zapracované do tohto návrhu rozpočtu na rok 2011, predovšetkým do rozpočtového riadka 1a, ako sú mobilita, mladí ľudia a vzdelávanie - ani tieto politiky by sa nemuseli realizovať.
Okrem negatívneho obrazu, ktorý by sa mohol vytvoriť nedosiahnutím dohody, by to malo aj veľmi hmatateľné, veľmi reálne a veľmi konkrétne dôsledky, čo by rozhodne nepomohlo zlepšiť obraz Európskej únie v očiach samotných občanov. Z toho vyplýva, že ak chceme odvrátiť tento vývoj, ak chceme zostať dôveryhodní, ak chceme prevziať tento podiel zodpovednosti, musíme využiť týchto niekoľko posledných týždňov, dosiahnuť dohodu a dostať sa tak z tejto špirály konfliktov.
Povedzme si to na rovinu: ak to chceme dosiahnuť, musíme pamätať na tri veci. Po prvé, je tu rozpočet na rok 2011 ako taký so svojimi číslami, rozpočet, v súvislosti s ktorým - a počul som to tu povedať viacero predsedov politických skupín - je možné dosiahnuť dohodu, pokiaľ ide o 2,91 % nárast výdavkových rozpočtových prostriedkov. Mohli by sme dosiahnuť dohodu o číslach ako takých, o rozpočte na rok 2011, teda o tom, čo je vlastne dnes na programe. Chcem zopakovať, že vieme, že to znamená množstvo ústupkov pre Európsky parlament. Vieme, že v súvislosti s rozpočtom na rok 2011 urobil Parlament množstvo ústupkov oproti svojim pôvodným požiadavkám.
Druhou témou, ktorú takmer všetci z vás spomenuli, je viacročný finančný rámec na financovanie projektu ITER, ktorý sa týka otázky flexibility. Ešte raz, belgické predsedníctvo v snahe podporiť tento princíp dohody okamžite opätovne predložilo návrhy týkajúce sa flexibility. V tomto kontexte teda momentálne pracujeme. Chcem vám však pripomenúť, že musíme byť jednotní, ak chceme posunúť otázku flexibility ďalej, že sa to musí chápať v mnohých oblastiach a najmä, že sa musí zachovať neutralita rozpočtu počas obdobia, v ktorom bude platiť viacročný finančný rámec.
Predtým, ako sa zameriame na túto myšlienku flexibility, budeme tiež musieť využiť všetky možnosti prerozdelenia a presunu finančných prostriedkov. Môžeme však dosiahnuť pokrok. Ak všetci vyvinú potrebné úsilie, som presvedčený, že popri otázke rozpočtu na rok 2011 v tom najprísnejšom zmysle môžeme dosiahnuť pokrok aj v problematike flexibility, v tejto úlohe a v tomto cieli financovania projektu ITER v rokoch 2012 - 2013.
Zostáva ešte tretia téma, o ktorej ste tiež hovorili: politické vyhlásenia. V tomto bode musím povedať, že Rada nemôže povedať nič viac než to, čo už bolo povedané v pondelok počas zmierovacieho konania, hoci viem, že Parlament s tým vtedy nesúhlasil. Viem, že záväzky, ktoré boli spomenuté, sa zdali Parlamentu príliš slabé, ale poviem to ešte raz: budeme mať príležitosť znova otvoriť tieto otázky a hovoriť o nich medzi sebou. Tieto diskusie musíme uskutočniť, pretože články 311, 312 a 324 zmluvy hovoria o viacerých konzultáciách, ktoré sa musia uskutočniť medzi našimi rôznymi inštitúciami, a my sa postaráme o to, aby sa uskutočnili, pretože to ustanovuje zmluva.
Vo vyhlásení sa hovorilo o článkoch 312 a 324, na základe ktorých musíme v budúcnosti uskutočniť tieto rozhovory medzi našimi rôznymi inštitúciami. Opäť však budeme počuť celý rad dôvodov, prečo by sme nemali chcieť dohodu.
V každom prípade však medzi členmi Rady a v Parlamente cítim vôľu uspieť. Naozaj chceme robiť paniku a navzájom si hovoriť, že nechceme rozpočet, že nechceme realizovať politiky, o ktorých sa hovorí v rozpočte na rok 2011, a nechceme dosiahnuť úspech s prvým rozpočtom vychádzajúcim z Lisabonskej zmluvy, alebo sa radšej chceme vydať pozitívnym smerom, v ktorom postupne dosiahneme množstvo dohôd, ktoré umožnia Európskej únii pohnúť sa vpred a prostredníctvom rozpočtu na rok 2011 zrealizovať mnohé politiky, ktoré sme sa rozhodli presadzovať? Dúfam, že naozaj práve s týmto cieľom využijeme nasledujúcich niekoľko týždňov a postaráme sa o to, aby bol tento prvý postup v rámci Lisabonskej zmluvy úspechom a nie neúspechom.
José Manuel Barroso
Vážený pán predseda, dámy a páni, členovia Komisie plne využili svoje právo na iniciatívu a na stretnutí tu v Štrasburgu sa práve rozhodli, že Komisia v priebehu niekoľkých nasledujúcich dní, najneskôr 1. decembra, predloží nový návrh rozpočtu. Dúfame, že Parlament a Rada ho počas nasledujúcich štrnástich dní schvália.
Tento návrh bude obsahovať všetky body, na ktorých sme sa dohodli pred koncom zmierovacieho konania minulý týždeň. V skutočnosti sme boli veľmi blízko k dohode a chcem poďakovať všetkým, ktorí pracovali v tomto duchu, v skutočnom európskom duchu kompromisu. Je škoda, že nakoniec sa nepodarilo dosiahnuť dohodu. Chcem však vyzdvihnúť úlohu pána komisára Lewandowského, ktorý prispel všetkou svojou energiou a odbornosťou, úlohu mnohých ľudí v tomto Parlamente, ale aj veľmi konštruktívnu úlohu belgického predsedníctva, ktorému ďakujem za to, že urobilo a aj naďalej robí všetko pre dosiahnutie dohody. Domnievam sa, že návrh, ktorý predstavíme, si zaslúži vašu podporu a podporu Rady a že nám umožní pripraviť rozpočet pred koncom tohto roka, aby Únia 1. januára 2011 mala rozpočet. Ďalej sa domnievam, že by bolo veľmi ťažké vysvetliť európskym občanom, že v kríze, v ktorej sa Európa momentálne nachádza, nedokážeme dosiahnuť dohodu o rozpočte, ktorý je naozaj symbolom schopnosti Európy reagovať na problémy, ako je napríklad ten, ktorému dnes musí čeliť Írsko alebo európske hospodárstvo.
Nás návrh v plnej miere zohľadní návrh Parlamentu na zvýšenie viazaných prostriedkov v rámci rozpočtových riadkov "Konkurencieschopnosť pre rast a zamestnanosť" a "Vonkajšie vzťahy" prostredníctvom využitia nástroja flexibility. Úroveň výdavkov sa tak upraví zvýšením o 2,91 %. Som presvedčený, že tento návrh nám umožní vytvoriť rovnováhu, ktorú bude možné podporiť.
Nemusím ani hovoriť, že táto dohoda musí byť jasná, pokiaľ ide o záležitosti týkajúce sa "budúceho financovania". Musíme ukázať, že všetky zainteresované strany jasne chápu dôsledky zmluvy a že úzka spolupráca medzi inštitúciami na najvyššej politickej úrovni je prirodzeným výsledkom nášho spoločného odhodlania prijať ten najlepší finančný rámec pre budúcnosť. Komisia sa ujme všetkých iniciatív potrebných na pokračujúci a plodný dialóg na všetkých úrovniach vrátane dialógu medzi predsedami inštitúcií s cieľom vypracovať spoločný plán, ktorý umožní uskutočniť nevyhnutné rozhodnutia. Rád by som vám pripomenul dôležitý prejav pána predsedu Buzeka pred Európskou radou 27. októbra, v ktorom zdôraznil posilnenú úlohu Európskeho parlamentu, aj pokiaľ ide o rozpočtové záležitosti, ktorá je zakotvená v Lisabonskej zmluve, úlohu, na ktorú som aj ja mal príležitosť upozorniť, keď som podporil prejav vášho predsedu pred 27 vedúcimi predstaviteľmi štátov a vlád.
Chcel by som sa veľmi jasne vyjadriť k pozícii Komisie v súvislosti s niektorými kľúčovými bodmi.
Predovšetkým, ako vyplynulo z nedávnej revízie rozpočtu, využijeme svoje právo na iniciatívu a predložíme oficiálne návrhy o vlastných zdrojoch pred koncom júna. Samozrejme, podľa zmluvy budeme tieto návrhy musieť konzultovať s Európskym parlamentom, čo je v súlade s očakávaniami vyplývajúcimi z medziinštitucionálnej dohody uzatvorenej v roku 2006.
Po druhé, pri predkladaní návrhov budeme obhajovať potrebu plne zohľadniť zmeny stanovené Lisabonskou zmluvou, a to pokiaľ ide o budúce rozpočty i viacročný finančný rámec ako celok. Rozpočet musí odzrkadľovať revidované priority Únie, ktoré vyplývajú zo zmluvy.
Musím tiež jasne povedať, že, ako ukázala revízia rozpočtu, flexibilita v našich rozpočtoch znamená, že zdroje, ktoré máme, sa koncentrujú na politické ciele Únie. Preto musí byť jednoznačne zachovaná flexibilita, aby bolo možné kvalifikovanou väčšinou prijať revízie hrubého národného dôchodku vo výške menej ako 0,03 %.
V tejto súvislosti úprimne dúfam, že od Rady čoskoro dostaneme dobrú správu, aby sme mali tie správne politické podmienky na zaistenie úspechu postupu prijímania rozpočtu na rok 2011.
Nedávna revízia rozpočtu Únie, ktorú predstavila Komisia, jasne ukázala význam, ktorý prikladáme optimalizácii pridanej hodnoty výdavkov EÚ. Nesmieme premrhať príležitosť, ktorá sa nám naskytla, zaistiť, aby rozpočet Únie naozaj priniesol zmenu prostredníctvom podpory našich ambícií a realizácie cieľov zmluvy. Komisia pripraví metodiku zameranú na ukázanie pridanej hodnoty rozpočtu a sme tiež pripravení kvantifikovať náklady, ktoré presahujú rámec Európy. Musíme veľmi jasne povedať, že výhody členstva v Únii sa nesmú obmedziť len na čísla a sumy. Hoci sa sústreďujeme na náklady rozpočtu, musíme sa tiež viac zamerať na tých, ktorí majú skutočný prospech z politík Únie, a nielen na ročné rozpočtové náklady.
Dámy a páni, toto sú jednoznačné záväzky, ktoré tu dnes pred vami preberám v mene Komisie. Písomne ich potvrdím predsedom Parlamentu a Rady. Ak to pomôže dosiahnutiu dohody, sme tiež pripravení zopakovať ich vo forme vyhlásení, ktoré sa priložia k dohode medzi Radou a Parlamentom.
Pán predseda, dámy a páni, viem, že mnohí ľudia na všetkých stranách počas tejto rozpravy pocítili, že ďalší viacročný finančný rámec bude rozhodujúcou skúškou pre Európu, a ja sa s ich názorom stotožňujem. Bude to skúška našej schopnosti priniesť skutočnú zmenu pre milióny Európanov, využiť tento mocný nástroj na stimuláciu našich ambícií zameraných na Európu, ktorá sa sústreďuje na rast a udržateľné pracovné miesta pre budúcnosť, na silnú Európu na medzinárodnej scéne a na Európu založenú na hodnotách, s ktorými sa stotožňujeme.
Bude to tiež skúška našej schopnosti pripraviť inteligentný rozpočet zameraný na oblasti, do ktorých možno najefektívnejšie smerovať zdroje a ktoré prinesú hmatateľné výsledky a nie pomýlený rozpočet, v ktorom sa uprednostnil politický kompromis pred kvalitou a efektívnosťou našich výdavkov.
Ako však ukázalo posledných niekoľko týždňov, môže to byť predovšetkým skúška nášho systému riadenia, našej schopnosti nielen prezentovať rozumné argumenty, ale aj uvedomiť si, že sila našej Únie a Lisabonskej zmluvy spočíva v nachádzaní najlepších riešení pri dosahovaní našich spoločných cieľov. Návrhy, ktoré Komisia predloží v júni budúceho roka, si vyžadujú veľké úsilie, ak chceme dosiahnuť potrebný konsenzus. Komisia bude otvorená všetkým myšlienkam v súvislosti s tým, ako postaviť diskusiu o našich návrhoch na pevných základoch Lisabonskej zmluvy.
Dámy a páni, otázky, o ktorých tu teraz diskutujeme, majú obrovský význam. Zasluhujú si našu plnú pozornosť. Som presvedčený, že všetky strany budú odhodlané dosiahnuť dohodu. Máme široký rámec riešenia vychádzajúci z možností, ktoré sa nám naskytli za súčasných podmienok, ktoré, a to chcem zdôrazniť, sú veľmi, veľmi citlivé podmienky vyžadujúce, aby sme všetci - Parlament, Rada i Komisia - boli zodpovednejší ako doteraz.
Nesmieme zabúdať, že diskutujeme o rozpočte a nie o nejakom druhoradom probléme. Diskutujeme o jednom z hlavných nástrojov, ktoré má Únia k dispozícii. Tento nástroj ani zďaleka nie je luxusom, bez ktorého sa v ťažkých časoch zaobídeme, a je absolútne kľúčový, ak chceme obnoviť rast v Európe, vytvárať pracovné miesta a dosiahnuť prosperitu.
Európsky rozpočet sa od vnútroštátnych rozpočtov líši. Tento bod chcem zdôrazniť, pretože ľudia niekedy veľmi rýchlo porovnávajú. V prvom rade, európsky rozpočet nemá deficit: vždy je vyrovnaný. Líši sa od rozpočtov členských štátov, pretože je to v prvom rade investičný rozpočet, ktorý prispieva k rastu, a vieme, ako veľmi tieto investície práve teraz potrebujeme.
Tento nástroj je teda príliš dôležitý na to, aby bol ohrozený. Európa potrebuje, aby Európska únia mala rozpočet. Nie je to rozpočet pre Brusel, ale rozpočet pre európskych občanov. Je to rozpočet pre nezamestnaných ľudí, ktorí si v súčasnosti hľadajú novú prácu. Je to rozpočet pre regióny Európy. Je to rozpočet pre inovácie v Európe. Musíme preto jasne povedať, že to nie je rozpočet pre byrokraciu a byrokratov. Je to rozpočet pre občanov Európy.
Musíme zastaviť rozklad, ktorý by spôsobili ďalšie spory, a vyhnúť sa neistote spojenej s dočasnými dvanástinami. Nie je to len obyčajná neistota, sú to reálne straty reálnych občanov. Keby sa uplatnili len dočasné dvanástiny, naši občania by nepochopili, ako môžu problémy, hoci aj veľmi dôležité, ohrozovať rozpočet, ktorý má priamy dosah na živobytie a vyhliadky občanov v celej Únii.
Preto verím, že s väčším odhodlaním - a odvolávam sa na európskeho ducha, najmä čo sa týka tých, ktorí ho naposledy neukázali - bude možné pripraviť rozpočet na rok 2011 a položiť základy skutočne serióznej diskusie o vyhliadkach financovania Európskej únie v budúcnosti.
Martin Schulz
(DE) Vážený pán predseda, Konferencia predsedov sa na vaše pozvanie stretáva o 17.00 hod. V tejto chvíli by som už nežiadal o slovo, keby pán Wathelet neuviedol tieto poznámky. Vzhľadom na to, že Konferencia predsedov bude o 17.00 hod. diskutovať a rozhodovať o ďalších krokoch Parlamentu, bol by som vďačný, keby sme si mohli vypočuť prejav pána Watheleta. Musím povedať, že to, čo bolo povedané, predstavuje krok späť. Je to menej ako to, čo sme doteraz počuli od Rady. Ak je toto stanovisko Rady, potom vám, pán Wathelet, musím povedať - a nie je to obvinenie smerované na belgické predsedníctvo -, že máme pred sebou ťažké časy plné konfrontácií. Chcel by som vám poďakovať, pán Barroso. Vaše poznámky ukázali, že dve inštitúcie Spoločenstva, Parlament a Komisia, pracujú na základe úplne rovnakého stanoviska.
Predseda
Vážené kolegyne, vážení kolegovia, ak bude diskusia pokračovať plynulo, na jej konci pred 17.00 hod. môžeme dať slovo spolu s našou požiadavkou úradujúcemu predsedovi Rady pánovi Watheletovi, ktorý bude môcť všetko vysvetliť. Buďme trpezliví. Toto je veľmi dôležitá diskusia.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Vážený pán predseda, pán Wathelet, pán Barroso, pán komisár Lewandowski, dámy a páni, náš poslanecký klub chce normálny rozpočet na rok 2011. Naša kolegyňa pani Skrzydlewská a kolegyňa poslankyňa pani Trüpelová mimoriadne usilovne pracovali na predložení životaschopného plánu, s ktorým by súhlasili všetky politické skupiny a bol by v súlade s potrebou úsporných opatrení, ktoré požadujú členské štáty.
Poslanci Európskeho parlamentu nie sú z Marsu. Sme Nemci, Briti, Švédi, Maďari a Španieli a uvedomujeme si a pociťujeme dôsledky mimoriadne vážnej hospodárskej a finančnej krízy v našich krajinách. V každom prípade však máme dojem, že silný a dobre financovaný európsky rozpočet je cenným a kľúčovým nástrojom na opätovné naštartovanie hospodárstva EÚ.
Blokovanie, znižovanie alebo obmedzovanie európskeho rozpočtu je paradoxne v rozpore so záujmami 27 členských štátov a 500 miliónov Európanov. Ak na nasledujúce tri roky nebudeme mať flexibilitu, nepodarí sa nám zrealizovať polisabonské politiky. Bez politickej dohody medzi Parlamentom a Radou o vlastných zdrojoch či o spolupráci na ďalšom viacročnom finančnom rámci nedosiahneme politickú ani finančnú stabilitu. Nie je to len otázka práv, ale aj otázka spoločného záujmu. Skupina progresívnej aliancie socialistov a demokratov v Európskom parlamente a Skupina zelených/Európska slobodná aliancia majú právo vystupovať v tomto Parlamente ako politickí oponenti, ale nikto nevie, proti komu vlastne vystupujú. To nikomu neprospieva, ani "kohéznym krajinám".
Hoci sa v súčasnosti o rozpočet na rok 2011 zaujíma veľa politických predstaviteľov, chcel by som vám pripomenúť, že mám 14 rokov politických skúseností so zmierovacím konaním týkajúcim sa rozpočtu. Nič, čo sa kedy počas všetkých tých rokov podarilo dosiahnuť v súvislosti s rozpočtami, sa nedosiahlo konfrontáciou. Vždy sme všetko dosiahli prostredníctvom spolupráce. Nejaké pózy, či už v tomto Parlamente, alebo v budove Justa Lipsia, kde sa to tiež deje, nemajú žiaden praktický význam.
Gianni Pittella
(IT) Vážený pán predseda, dámy a páni, domnievam sa, že Európsky parlament je vyzývaný na to, aby potvrdil svoj prístup, prístup založený na zodpovednosti, vízii a jednote.
Čo sa týka zodpovednosti, chceme dať Európe dôstojný rozpočet. Európski občania, mladí ľudia, podniky, poľnohospodári, obce a regióny, pracovníci i nezamestnaní potrebujú rozpočet s rozumným, udržateľným a realistickým nárastom.
Ak ešte stále nemáme tento rozpočet, nie je to chyba márnotratného Parlamentu, ktorý zabúda, že žijeme v časoch krízy. Naopak, je to chyba niektorých sebeckých, falošne moralistických národných vlád, ktoré tak rýchlo vyskakujú na pódiá a nechcú sa vzdať, ako v prípade Veľkej Británie, svojich nárokov na nespravodlivé privilégiá, ktoré trvajú už takmer 30 rokov. Pán predseda, pán Wathelet, ak sú tri vlády sebecké a zlé, ostatných 24 vlád sa nesmie podriadiť ich vôli a musí reagovať. Musia ukázať, čo v nich je.
Budúcnosť našich občanov nám je veľmi drahá, pokiaľ ide o našu víziu budúcnosti. Lisabonská zmluva a stratégia EÚ do roku 2020 nám stanovili nové úlohy, nové povinnosti, nové ambície pri budovaní lepších zajtrajškov. Ako splníme tieto úlohy? Ako zrealizujeme svoje spoločné ambície? Aké peniaze môžeme použiť na vytvorenie ďalšieho zmätku, ako bola lisabonská stratégia, ktorú sme nikdy nedosiahli, ale rozhodne nie pre nedostatok snahy zo strany Európskeho parlamentu?
A nakoniec, keď hovoríme o jednote, máme na mysli jednotu medzi poslancami EP a jednotu s Komisiou. Prejav pána predsedu Barrosa dnes večer bol dobrý. Nepotrebujeme chlácholenie, potrebujeme napnúť svaly, s rozumom, ale odhodlane. V tejto veci sme jednotní a to je cenná výhoda, mimoriadna sila, ktorá zastupuje 500 miliónov občanov.
Anne E. Jensen
(DA) Vážený pán predseda, chcem povedať pánovi Watheletovi aj pánovi Barrosovi, že úplne jednoznačne súhlasím s tým, že by sa mala dosiahnuť dohoda. Samozrejme, že ju musíme mať. To je aj stanovisko Parlamentu a aj preto sme boli ochotní prijať kompromis, s ktorým prišla Rada, pretože ani Rada nie je jednotná v tom, aký veľký by mal byť rozpočet. Prijali sme 2,91 % nárast výdavkových rozpočtových prostriedkov. Výmenou musíme požadovať perspektívu riadneho rozpočtu v budúcich rokoch. Je to otázka flexibility. Je to aj otázka začatia dialógu o rozpočte na budúce roky.
Táto otázka flexibility je veľmi konkrétna. Pomocou flexibility sa nám darilo plniť nové požiadavky. Nepodarilo by sa nám postaviť na nohy energetické projekty v rámci plánu obnovy - napríklad prepojením elektrických sietí z pobaltských krajín so sieťami zo škandinávskych krajín alebo prepojením plynovodnej siete v Bulharsku so sieťami v západnej Európe, takže Rusko nám už nemôže vypnúť kúrenie -, ak by sme na to nenašli peniaze v rozpočte pre poľnohospodárstvo. Musíme mať takúto možnosť presúvať zdroje v rámci rozpočtu EÚ. Preto musíme mať flexibilitu.
Taktiež je dôležité, aby existoval konštruktívny dialóg medzi Radou, Komisiou a Parlamentom, ako aj s národnými parlamentmi, o rozpočte EÚ na obdobie po roku 2013. Európsky parlament sa nesmie dostať do situácie, keď budeme môcť na strednodobé finančné výhľady povedať len "áno" alebo "nie". Je tu riziko, že povieme "nie", je tu riziko, že to dopadne rovnako ako v prípade dohody SWIFT.
Opäť sa majú reformovať vlastné zdroje EÚ. Nie je to otázka vytvárania daňového zaťaženia na úrovni EÚ, ide o vytvorenie transparentného a komplexného systému bez špeciálnych pravidiel a bez úľav, aby sme mali systém, ktorý občania pochopia. Potrebujeme diskusiu teraz, som preto rada, že Komisia sľúbila prevziať iniciatívu a vypracovať návrh pred letom budúceho roka.
Helga Trüpel
(DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, aj ja by som chcela ešte raz zdôrazniť, že pre tento Parlament, pre tento sebaistý Európsky parlament je dôležitou vecou ctiť Lisabonskú zmluvu. Tu nejde o to, že by sme šli za hranice zmluvy, ako už správne povedal pán Barroso, ide o dodržiavanie ducha Lisabonskej zmluvy v súvislosti s posilnenými právomocami Parlamentu s cieľom zaistiť, aby sa Rada nevracala v čase a aby sme sa riadili ustanoveniami týkajúcimi sa toho, ako máme spoločne pracovať a dosiahnuť dohodu medzi Parlamentom a Radou. To bolo stanovené v roku 2006 v medziinštitucionálnej dohode. Nechceme nič viac než to, aby sa to len znova potvrdilo. Ďakujem vám, pán Barroso, správne ste túto otázku opäť zdôraznili.
Pán Wathelet sa teraz pokúsil presvedčiť Parlament, aby sa nesnažil o taký rýchly pokrok smerom k skutočne proeurópskej budúcnosti, ale aby spomalil. Ak to urobíme, vlastne tým priznáme porážku. Ako povedal pán Schulz, v skutočnosti to je politický spor. Ako zvládneme väčšie právomoci Európskeho parlamentu a členské štáty, ktoré sa správajú čoraz euroskeptickejšie? Ak chceme, aby Európska únia a jej občania mali silnú budúcnosť, a to aj na celosvetovej úrovni, Parlament a Rada musia dosiahnuť proeurópsky konsenzus. Nesmieme sa preto vzdať príliš skoro. Naopak, musíme bojovať za európsku pridanú hodnotu, pretože je to v záujme národných vlád i našich občanov.
Jan Zahradil
(CS) Vážený pán predseda, ako povedal pán Schulz, toto nie je rozprava len o rozpočte, ale je to rozprava aj o budúcej forme Európskej únie, a to je fakt. Môžeme tu jasne počuť, že pod povrchom rozpravy o rozpočte sa okrem iných vecí skrýva diskusia o tom, ako čo najlepšie presadiť vlastné finančné zdroje Európskej únie, a teda väčšiu autonómiu, a ako vlastne posunúť Európsku úniu ďalej na ceste k federalizmu.
Samozrejme, podľa môjho názoru je to niečo neprijateľné, čo sa nemôže a nesmie stať. Okrem toho musím povedať, že už je únavné počúvať tu vytrvalo nepriateľský tón smerom k Rade a že je smiešne počúvať rôzne detinské ultimáta a hrozby. Ak sa Európsky parlament vydá touto cestou a ak bude pokračovať v konfrontačnom tóne, ktorý sme počuli od mnohých poslancov, stane sa len jedna vec: Európsky parlament bude ten, kto prehrá, a to v očiach médií i verejnosti.
Miguel Portas
(PT) Vážený pán predseda, dámy a páni, zajtra začnú štrajkovať milióny portugalských pracujúcich. Pôjdu štrajkovať s veľmi jednoduchým posolstvom: nie tí, čo pracujú, nie dôchodcovia, nie mladí ľudia a nie nezamestnaní by mali platiť za krízu, za ktorú nie sú zodpovední. Súčasný pat v súvislosti s európskym rozpočtom nemožno pochopiť bez analýzy kontextu sociálnej tragédie a úsporných opatrení, ktoré sú vnucované našim krajinám. Úsporné opatrenia nie sú len nespravodlivé: sú kolosálnou hospodárskou chybou, ktorá môže stiahnuť Európsku úniu späť do recesie, ktorá môže priniesť budúcu nezamestnanosť a predovšetkým ďalej zostriť rozdiely medzi krajinami s prebytkom a krajinami s deficitom.
Z tohto dôvodu musíme mať veľmi jasno, pokiaľ ide o túto rozpravu o rozpočte. Neveríme, že môže existovať mena bez silného rozpočtu za ňou a - buďme realistickí - rozpočet na rok 2011, o ktorom diskutujeme, nie je len skromný: je to slabý rozpočet, je to rozpočet, ktorý nereaguje na krízu, ale je súčasťou krízy. Práve preto je dôležité, aby sa neopakoval v roku 2012, 2013 či po roku 2014.
To je otázka, o ktorej diskutujeme, otázka budúcnosti: chceme Európu riadenú vládami alebo Európu, ktorá bude aj naďalej trójskym koňom pre záujmy finančného systému? Európska ľavica má v skutočnosti záujem diskutovať o vlastných zdrojoch. Nechceme nové dane pre európsku verejnosť, ale rozhodne chceme diskutovať o tom, ako dosiahnuť, aby finančný kapitál platil za to, za čo doteraz neplatil: za to, čo dlhuje. To je posolstvo, ktoré verejnosť - pracujúci a nezamestnaní - žiada od tohto Parlamentu a od Európskej únie. Buď chceme európsky projekt, ktorý má také malé ambície vzlietnuť, že sa sotva odlepí od zeme, alebo jasne povieme, že sa neuspokojíme so scenárom, ktorý nám podsúva Spojené kráľovstvo a istá skupina vlád a ktorý hovorí: "urobte viac s menším množstvom peňazí, pretože to je Európa, ktorú vám ponúkame".
Timo Soini
(FI) Vážený pán predseda, naša situácia je teraz skutočne vynikajúca. Európska únia je v kríze, všetky jej inštitúcie sú v kríze. To je situácia, ktorú sme hľadali, a to je pravda. Teraz sa naskytla príležitosť rásť.
Centralizovaná moc a menová politika nefungovali v Sovietskom zväze a nebudú fungovať ani na Západe. Neexistuje jednotná mena, existujú len peniaze daňových poplatníkov v rôznych častiach Európy. Zatiaľ čo rozpočty jednotlivých krajín sa znižujú - vo Fínsku sa dokonca nenašiel 1 milión EUR na nemocnicu pre reumatické choroby -, minimálne moji voliči - a bolo ich 130 000 - nechcú, aby som bol zástupcom EÚ vo Fínsku, ale zástupcom fínskych daňových poplatníkov v EÚ a tým aj mám v úmysle byť.
Centralizovaná politika nič neprinesie. Najskôr padlo Grécko, teraz padá Írsko a za nimi čakajú Portugalsko a Španielsko. Toto cvičenie sa čoskoro skončí.
Lucas Hartong
(NL) Vážený pán predseda, veľmi ma potešili doterajšie postoje najmä Spojeného kráľovstva a Holandska. S použitím skvelých argumentov dokázali zabrániť nárastu rozpočtu EÚ na rok 2011 a odmietli súhlasiť so zavedením vlastných zdrojov, inými slovami, európskych daní. Dobrá práca! Zároveň musím povedať, že mi je ľúto, že Európsky parlament nie je ochotný nijako sa poučiť z lekcie, ktorú mu dávajú členské štáty. Európsky klan si vo svojej odtrhnutosti od reality myslel, že len tak získa o niečo viac peňazí na svoje vlastné záľuby. Teraz už úplne stratili kontakt s tým, čo sa deje v hlavách ich vlastných občanov. Parlament a Komisia žiadajú stále viac a viac, hoci by, naopak, mali vyčkávať alebo dokonca obmedziť svoje výdavky. Ani náhodou. Holandsko a ďalšie členské štáty majú mimoriadne dobré dôvody odmietnuť zvýšenie rozpočtu EÚ aj zavedenie európskych daní. Robíme to z demokratických dôvodov a považujeme za úplne neprimerané, že niektorí v tomto Parlamente, napríklad Poslanecký klub Európskej ľudovej strany (kresťanských demokratov), si, zdá sa, myslia, že Holandsko by za to malo byť potrestané. Ako zakladajúci člen EÚ Holandsko takmer vždy bolo najväčším čistým prispievateľom do rozpočtu EÚ. Hovoríme o peniazoch holandských daňových poplatníkov. Bude teraz pán Daul žiadať sankcie aj proti ďalším členským štátom? Je toto koniec EÚ? Človek by si takmer želal, aby bol, vzhľadom na to, ako sa nakladá so záujmami našich občanov. To je naozaj smutné, pán predseda, ale z populizmu budeme potom obvinení my. Ak populizmus znamená to, že pozorne počúvame, čo ľudia hovoria, že ich zastupujeme a ponúkame naozaj presvedčivé argumenty v súvislosti s prekonaním hospodárskej krízy, ktorú nám nanútila aj EÚ, potom budem rád a hrdo používať tento titul. Samozrejme, aj naďalej budeme vystupovať proti nárastu rozpočtu na rok 2011 a európskym daniam. Mimochodom, pán Schulz, skôr než začnete, nie som blondín.
László Surján
(HU) Vážený pán predseda, dámy a páni, je toto rozprava o peniazoch a moci? Nie, nie je. Motor európskeho rozvoja sa zadrháva. Strana príjmov rozpočtu už roky čaká na reformu. Lisabonská zmluva povedala, že príjmy musíme získavať z vlastných zdrojov. Takže, prečo nie? Prečo o tom nemôžeme uvažovať? Odborníci už roky hovoria, že európsky rozpočet nie je flexibilný, že práve to robí z Európskej únie chudáka. Prečo teda nevytvoríme flexibilný rozpočet?
Nemôžeme reagovať na úlohy rýchlo sa meniaceho sveta, ak budeme zviazaní - zviazaní sedemročným rozpočtom. Zároveň by sme však nemali zabúdať na tie základné európske zásady, ktoré hovoria, že rozdiely v názoroch sa musia vyriešiť v otvorenej diskusii a prostredníctvom kompromisu. Je neprijateľné, že niektoré štáty ani nie sú ochotné zúčastniť sa na diskusii. Znamená to koniec európskeho ducha. My sme aj naďalej otvorení diskusii a zodpovednosť nesú tí, ktorí sa odmietajú zapojiť.
Niektorí ľudia vravia, že politické otázky by sa nemali spájať s rozpočtovými. Práve naopak! Celá história Európskej únie je práve o tom. Zistite si to, prosím, sami. Zastupujeme tu ľudí - nemôžeme sa im pozerať do očí a stále dookola im ukazovať len veľkolepé triky: program do roku 2020, lisabonský program, na ktorých realizáciu nemáme žiadne prostriedky. Takto to už nemôže ísť ďalej! Tu nejde o spor Rady a Parlamentu. Ide tu o spor tých, ktorí nedokážu pochopiť ducha týchto časov, s tými, ktorí chcú mať funkčnú Európu.
Göran Färm
Vážený pán predseda, v prvom rade mi dovoľte poďakovať belgickému predsedníctvu za to, že sa naozaj snaží, musí však urobiť ešte o trochu viac. Európsky parlament ukázal veľa dobrej vôle, keď prijal čísla na rok 2011, pretože rozumieme hospodárskej situácii v členských štátoch.
Čo sa týka viazaných prostriedkov, rozpočet sa v reálnych číslach dokonca znížil. Ponúkli sme tiež riešenia množstva praktických vecí, ako sú inštitúcie ITER, orgány finančného dohľadu a služba pre vonkajšiu činnosť. Boli sme konštruktívni. Nemôžeme však prijať to, že hospodárska kríza tu bude naveky a že by mala stanoviť limity budúcnosti Európy. Neakceptujeme, že jednostranná úspornosť je cestou von. Neakceptujeme, že kríza si vyžaduje menej Európy či protieurópsku agendu. Aby som bol konkrétnejší, už roky kritizujeme nedostatočnú flexibilitu Európskej únie a Komisia s nami súhlasí. Ako teda zrazu môže byť riešením problémov s rozpočtom obmedzenie flexibility?
Ako môže byť budúcnosťou Európy obmedzenie financovania spoločne schválených prioritných programov a nie financovanie nových - ITER nie je jediná priorita - alebo aspoň tých najdôležitejších? Bez rozumnej flexibility riskujeme vytváranie hory problémov v rokoch 2012 a 2013. Skúsme tomu zabrániť.
Ako môže byť problémom zapojiť Európsky parlament do konštruktívneho dialógu o budúcom finančnom rámci a ďalšom dlhodobom rozpočte? Tomu nerozumiem. Pokúsme sa ešte raz dosiahnuť dohodu, musíme však nájsť riešenie otázky flexibility, ktoré nebude o nič menej ambiciózne ako to, ktoré už máme v rámci medziinštitucionálnej dohody. Musíme nájsť otvorený a konštruktívny postup pre nasledujúci finančný rámec. To je naša hranica. Rada, prosím, skúste to znova.
Carl Haglund
(SV) Vážený pán predseda, je jednoduché súhlasiť s väčšinou toho, čo povedali moji kolegovia poslanci. Pre mňa i mnohých ďalších je to v skutočnosti otázka ozajstných obáv o budúcnosť, obáv o to, ako prežijeme nasledujúce roky a nasledujúce desaťročie. Je dôležité pamätať na to, že sme sa spoločne dokázali zhodnúť na pomerne - alebo skôr veľmi - ambicióznej stratégii EÚ do roku 2020 - stratégii, ktorá má posunúť Európu dopredu. Je však naivné myslieť si, že takáto stratégia sa bude financovať alebo realizovať sama. Je tiež určite jasné, že táto stratégia a jej úspech nebudú len otázkou peňazí. Bohužiaľ, do istej miery však aj toto zohrá svoju úlohu.
Rade ani Komisii sa zatiaľ nepodarilo predložiť plány na nasledujúce roky, ktoré by na nás dostatočne zapôsobili, čo je jedným z dôvodov, prečo sme nedávno skončili v konflikte. Chcel by som Rade povedať, že po schválení Lisabonskej zmluvy a úspešnej dohode o stratégii do roku 2020 sa vám veľmi páčilo byť na rodinnom portréte. Všetci významní ľudia tam šťastne stáli a každému hovorili, ako veľmi majú radi Európu, ale keď treba niečo urobiť a tieto veci naozaj realizovať, Rada má zrazu problémy. Tieto problémy sa teraz odzrkadľujú v tom, že zrazu máme rozpočtovú krízu. Týmto problémom by sa Rada, ako tu bolo povedané, mala venovať a nájsť na ne riešenia, pretože faktom je, že tu nejde len o budúcoročný rozpočet, ale aj o budúcnosť. To je politický odkaz, ktorý dnes máme pre Radu.
Vicky Ford
Vážený pán predseda, tento víkend navštívila delegácia Komisie a MMF Dublin, aby tam prezentovala svoje rady v oblasti hospodárstva. Ďalšia európska krajina musela opäť raz pripraviť nový vnútroštátny rozpočet a pre našich priateľov spoza Írskeho mora sú to mimoriadne ťažké časy.
Je to, samozrejme, veľká irónia, že európski predstavitelia vyslovujú názory na vnútroštátny rozpočet, keď ešte nebol prijatý vlastný rozpočet EÚ. Už mnoho mesiacov naša skupina upozorňuje na to, že keďže členské štáty čelia doma takýmto tlakom na rozpočty, je dôležité, aby aj EÚ ukázala zdržanlivosť vo svojich výdavkoch a postarala sa o to, aby sa každá penny z peňazí daňových poplatníkov použila dobre. Posledné hlasovanie v Európskom parlamente neukázalo takúto zdržanlivosť a je, samozrejme, dobrým znamením, že teraz máme dohodu o číslach medzi Parlamentom a Radou, hoci si myslím, že sme mohli ísť ešte nižšie. Je však deprimujúce, že napriek dohode o číslach stále nemáme dohodu o rozpočte.
Naše trhy stále ani zďaleka nie sú stabilné. Trhy sú nervózne, keď vládne neistota, a chcem naliehavo vyzvať poslancov tohto Parlamentu, aby odložili politické ambície a prijali rozpočet.
Bastiaan Belder
(NL) Vážený pán predseda, Európsky parlament odkladá prijatie rozpočtu na rok 2011. Jeho požiadavka, aby mal svoje slovo v otázke financovania Európskej únie z dlhodobého hľadiska, zahŕňa aj daň EÚ, hoci príliš často ju tak nenazýva. Európsky parlament tým vzbudzuje podozrenie, že nechce hrať konštruktívnu úlohu v ročnom rozpočtovom postupe v súlade s článkom 234 zmluvy. To neveští nič dobré pre finančný výhľad na obdobie rokov 2014 - 2020, na ktorom sa Parlament tak veľmi chce podieľať. S 2,91 % nárastom rozpočtu už Európsky parlament dosiahol viac, ako je dobré pre Európu, jej občanov, firmy a rozpočty členských štátov. My sme zodpovední za rozumné plány pre rozpočet na rok 2011. Tie by mohli ukončiť tieto rozpočtové obmedzenia, ktoré sa ešte stále môžu ukázať ako poučné.
Philip Claeys
(NL) Vážený pán predseda, neuškodilo by, keby bol Európsky parlament aspoň raz dobrým príkladom a presadzoval zásadu, že Európska únia by mala míňať len toľko, koľko si môže dovoliť. V čase, keď všetci musia šetriť a keď si naši občania musia uťahovať opasky, vysiela škriepenie sa o výrazné zvýšenie rozpočtu EÚ úplne nesprávny signál. EÚ chce len pre seba získať nové právomoci a chce na to viac peňazí. Je pritom množstvo príležitostí, ako výrazne ušetriť. Podľa Európskeho dvora audítorov predstavuje finančný dosah nezrovnalostí v poľnohospodárskej politike 2 - 5 % výdavkov na poľnohospodárstvo. Finančná chybovosť v regionálnych fondoch je viac ako 5 %, čo teda presahuje výšku dvoch najdôležitejších položiek výdavkov v rozpočte. Potrebujeme preto lepšiu kontrolu využívania finančných prostriedkov a prísnejšie sankcie v prípade ich chybného, nezákonného alebo podvodného použitia. Namiesto toho, aby sme len stále naliehali na zvýšenie príjmov, Parlament by mal rovnako často hovoriť aj o šetrení. Priama daň EÚ, ktorú chce Komisia, je neprijateľná z viacerých dôvodov. Je len ďalším krokom smerom k európskemu superštátu, nevyhnutne povedie k ešte väčšiemu míňaniu a takisto nevyhnutne povedie - ako dokonca priznal aj pán komisár Lewandowski - k nárastu celkového daňového zaťaženia čistých prispievateľov, čo je v tejto chvíli proste neprijateľné.
Alain Lamassoure
(FR) Vážený pán predseda, pán Wathelet, pán Barroso, chcel by som poďakovať Európskej komisii a belgickému predsedníctvu za otvorený, na spolupráci založený a skutočne európsky prístup.
V tomto čase krízy nezabúdajme na zaistenie budúcnosti. Minulý rok sa vlády predbiehali v tom, kto dokáže viac míňať. Všetci šliapali na plný plyn. Tento rok je to naopak. Všetci dupú na brzdy. V poriadku. Parlament súhlasí s číslom, ktoré Rade vnútil ten najšetrnejší či skôr najlakomejší členský štát, ale pod podmienkou, že sa dohodneme na zabezpečení budúcnosti.
Únia už nemá dostatočné zdroje na financovanie svojho rozpočtu. Namiesto toho, aby bol rozpočet Spoločenstva hlavným nástrojom solidarity medzi Európanmi, stal sa bojiskom protichodných národných záujmov. Lisabonská zmluva platí už rok. Dáva Únii dlho očakávané nové právomoci. Nepodarilo sa však vyčleniť žiadne zdroje navyše pre rozpočet na rok 2010 a to isté platí aj pre rok 2011 a akčný program EÚ do roku 2020.
V čase, keď všetky členské štáty vykonávajú politiky zamerané na masívne znižovanie verejných výdavkov, majú obrovský záujem identifikovať a využiť možnosť potenciálnych úspor prostredníctvom rozdelenia niektorých výdavkov, či už medzi viacerými štátmi, alebo všetkými 27 členskými štátmi. Európa, európska vízia a európske kritériá nám môžu pomôcť míňať menej. Z tohto dôvodu Európsky parlament navrhuje dohodu medzi našimi troma inštitúciami o metóde spolupráce na všetkých týchto návrhoch týkajúcich sa budúcnosti.
Za seba chcem dodať, že ušetríme čas, keď zapojíme aj národné parlamenty, pretože sú suverénne, pokiaľ ide o daňové a rozpočtové záležitosti.
Ivars Godmanis
Vážený pán predseda, chcel by som zdôrazniť tri veci. Po prvé, keď všetci prechádzame ťažkými časmi, musíme pracovať spoločne. Myslím si, že najhorším okamihom počas nášho zmierovacieho konania bolo to, keď Rada odmietla začať diskusie, a druhým najhorším okamihom bolo to, keď odmietla začať diskusie na základe dokumentov predložených Komisiou týkajúcich sa politickej časti našich diskusií. Diskusie sú však v zmluve, a to minimálne v dvoch častiach. Po prvé, v súvislosti s viacročným finančným rámcom sa v článku 312 jasne píše, že ak sa pred schválením nového VFR neuskutočnia diskusie, nebude úspešný.
Čo sa týka vlastných zdrojov - čo je možno veľmi citlivá téma pre Radu -, nie je tu žiadna veľká hrozba. Nezavádzame žiadne nové dane, len začíname diskusie, o ktorých hovorí článok 311. Som stopercentne presvedčený, že potrebujeme rozpočet. Žiadne iné riešenie neexistuje. Ak však naozaj chceme dosiahnuť jednu vec - pracovať spoločne a začať diskusie (ktorých výsledok nepoznáme) -, žiadame Radu, aby sa podieľala na tejto spoločnej úlohe. Myslím si, že v takom prípade dosiahneme úspech. V opačnom prípade skutočne dúfam, že to nebudete robiť sami podľa článku 315. Môžete to urobiť, som však presvedčený, že spoločná úloha bude oveľa lepšia ako samostatná.
Hynek Fajmon
(CS) Vážený pán predseda, chcem povedať, že som sklamaný rokovaniami medzi Radou, Komisiou a Parlamentom o rozpočte EÚ na rok 2011. V súčasnosti je celá Európa postihnutá hospodárskou a finančnou krízou. Európske vlády trpia klesajúcimi príjmami a musia splácať veľké dlhy. Európsky parlament nemôže predstierať, že je voči tomu imúnny. V takejto náročnej situácii nie je od Parlamentu správne žiadať zvýšenie rozpočtu o 6 %. Takisto nie je správne ponúkať súhlas s rozpočtom výmenou za sľub poskytnutia vlastných zdrojov Parlamentu. Podľa môjho názoru by vyjednávači Európskeho parlamentu nemali počas rozhovorov zhoršovať situáciu, ale naopak snažiť sa dosiahnuť dohodu.
Občania, domácnosti, firmy, komunity a štáty EÚ potrebujú stabilitu a tú možno dosiahnuť len prostredníctvom riadne schválených rozpočtov, nie dočasných rozpočtov. Preto vyzývam Parlament, Radu a Komisiu, aby sa čo najskôr dohodli na rozpočte EÚ na rok 2011.
Diane Dodds
Vážený pán predseda, vítam túto dnešnú rozpravu o rozpočte. Členské štáty zažívajú ťažké časy a to je realita, ktorú tento Parlament nemôže ignorovať. Z rozhovorov s mojimi voličmi jasne vyplynulo, že si myslia, že tí, ktorí hovoria o potrebe zvýšenia rozpočtu, sú odtrhnutí od ich hospodárskej reality. Celý tento problém navyše podrýva dôveru v európske inštitúcie.
Neschopnosť dohodnúť sa na rozpočte nie je spôsobená neústupčivosťou, ale do veľkej miery federalistickou agendou a hľadaním svätého grálu, koncepcie vlastných zdrojov. Daň EÚ je podľa môjho názoru vylúčená.
V reakcii na dnešné vyhlásenie predsedu Barrosa, že pred júnom budúceho roka predloží návrhy na takúto daň, chcem vyzvať premiéra Camerona, aby jasne povedal, že akýkoľvek krok týmto smerom by priniesol referendum v Spojenom kráľovstve.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Vážený pán predseda, ako spravodajkyňa pre rozpočet Európskej únie na rok 2011 chcem vyzdvihnúť konštruktívnu úlohu, ktorú zohráva belgické predsedníctvo. Rada by som tiež poďakovala Európskej komisii za jej podiel. Naše úsilie však nekončí. Práve naopak, mali by sme ho teraz vystupňovať. Osobne si myslím, že fiasko rokovaní o rozpočte na rok 2011 je porážkou nás všetkých. Chcela by som sa však s vami podeliť o svoje vysvetlenie toho, prečo k nemu v pondelok došlo.
Stali sme sa svedkami poľutovaniahodnej situácie, keď viaceré členské štáty predlžovali rokovania až do polnoci, aby nakoniec skončili neúspechom. Nepodarilo sa nám dokončiť rokovania včas, pretože na strane niektorých členských štátov jednoducho nebola vôľa diskutovať. Pre mňa osobne je to deprimujúca a veľmi prekvapujúca situácia, keď okolo rokovacieho stola sedia diplomati a námestníci ministrov financií a nechcú diskutovať o financiách či o budúcom a súčasnom financovaní Európskej únie. To je pre mňa absolútne nepochopiteľné a neprijateľné, pretože čo bude ďalej, keď politici a diplomati nechcú spolu hovoriť?
Ďalej chcem povedať, že napätie v súvislosti s diskusiou o rozpočte na rok 2011 vzniklo z toho, že Európsky parlament chce upozorniť členské štáty na problém, ktorý pred sebou vidíme v budúcnosti a ktorý sa dá vidieť už dnes: Európska únia stále preberá nové úlohy, vstupuje do nových oblastí činnosti a má stúpajúce ambície, avšak zároveň členské štáty, ktoré tieto ambície podporujú, nechcú financovať tieto ambície, tieto plány, túto činnosť a tieto nové oblasti. O tejto rastúcej nerovnováhe musíme hovoriť. V čase krízy je ešte dôležitejšie hovoriť o financovaní a o tom, ako sa má financovať Európska únia. Takisto aj Európsky parlament je ešte potrebnejší a momentálne nie je ten správny čas na to, aby bol rozpočet tabuizovanou témou.
Janusz Wojciechowski
(PL) Vážený pán predseda, v Európskej únii naozaj zažívame vážnu rozpočtovú krízu a ako povedal predchádzajúci rečník, sú za to zodpovedné mnohé strany. Parlament možno urobil určitú chybu v tom, čo očakával od rokovaní - chceli sme vyriešiť príliš veľa vecí naraz. Toto je problém pre prijímateľov, ale je to tiež vážna politická kríza, ktorá podľa môjho názoru pramení zo skutočnosti, že sa niekde vytratil duch európskeho entuziazmu. Ducha európskeho entuziazmu bolo cítiť v Európskom parlamente, keď sa hovorilo o Lisabonskej zmluve, a tí, ktorí Európou neboli príliš nadšení, boli vyzývaní, aby boli entuziastickejší. Keď však skončili rokovania o zmluve a zlepšila sa integrácia, začali sa diskusie o peniazoch a rozpočte a ukázalo sa, že namiesto európskeho entuziazmu tu je európsky egoizmus a túžba platiť za väčšiu európsku integráciu čo možno najmenej. Chcel by som vidieť viac európskeho entuziazmu v súvislosti s rozpočtom.
Reimer Böge
- (DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, som znepokojený, ale nie rozpočtom, medziinštitucionálnou dohodou či prípadným dvanástinovým rozpočtom. Som znepokojený celkovou politickou situáciou, v ktorej sa ocitla Európska únia a ktorá sa dnes prejavila v súvislosti s rozpočtom. Som znepokojený trendom medzivládnej spolupráce a tým, že posilnené právomoci Parlamentu budú zjavne potlačené a dokonca sa nedodržiava ani dohoda z roku 2006. Znepokojuje ma to, že Lisabonská zmluva sa prakticky nerealizuje. (potlesk) Pán Barroso, vítam vaše vyhlásenia. Možno by však bolo užitočnejšie, keby ste prišli pred 10 dňami, aby bolo zjavnejšie, že Komisia je na strane Parlamentu.
Čo sa týka troch hlavných tém našich rokovaní, prvou, o ktorej by som chcel hovoriť, je nástroj flexibility. V tejto oblasti evidentne došlo k určitým pohybom. Nedávno som však počul, že počas súbežných rokovaní v Bruseli sa vyskytli problémy. Čo sa tam deje? Existuje možnosť - a je to taká veľká požiadavka - dohodnúť sa na rovnakej úrovni flexibility, ako sme mali pred Lisabonskou zmluvou, ktorá bola správnym riešením a dosiahli sme ju po mnohých rokoch rokovaní počínajúc programom pre rok 2000? Žiadame tak veľa v prípade vlastných zdrojov, keď chceme pokračovať v tom, čo sme - Rada, Komisia a Parlament - povedali v roku 2006 vo svojom vyhlásení o medziinštitucionálnej dohode? Žiadame tak veľa, keď chceme, aby si ľudia, ktorí odmietajú myšlienku diskusie o vlastných zdrojoch, prečítali zmluvu? Zmluva hovorí, že táto diskusia sa musí uskutočniť.
A nakoniec, pán predseda, žiadame tak veľa, keď chceme uzatvárať záväzné politické dohody o všetkých otázkach týkajúcich sa postupov vyjadrovania súhlasu, aby sme tak predišli krízam a neocitli sa v rovnakej situácii aj pri iných otázkach, napríklad pri dohodách o zahraničnom obchode či ďalšom viacročnom finančnom rámci? Ak tieto veci predložíte takým spôsobom, akým ste to urobili dnes, odpoveďou tohto Parlamentu bude rozhodné "nie".
Marian-Jean Marinescu
(RO) Vážený pán predseda, členské štáty evidentne zažívajú ťažké časy, pokiaľ ide o rozpočty. Na druhej strane je úplne zrejmé, že rozpočet EÚ výrazne prispel k rozvoju všetkých členských štátov vrátane čistých prispievateľov.
Prekvapilo ma, že zmierovacie konanie neuspelo nie pre nezhody v súvislosti s číslami, ale pre odmietnutie zapojiť sa do praktickej diskusie o spoločnej budúcnosti členských štátov, inými slovami, o budúcnosti Európy. Parlament nechce ísť za hranice svojich právomocí. Chce, aby sa dodržiavala zmluva, a chce brániť budúce záujmy svojich občanov, ktorí ho zvolili.
O ktorých bodoch odmieta Rada diskutovať?
Účasť Európskeho parlamentu na príprave VFR je ustanovená v zmluve. Túto úlohu mal aj v roku 2006 a nemyslím si, že rozpočet na roky 2007 - 2013 bol pre Úniu zlý. Práve naopak.
Flexibilita - tento mechanizmus sa doteraz účinne využíval a všetky členské štáty z toho profitovali.
Vlastné zdroje - práve vlastná rozpočtová situácia by mala podnecovať členské štáty v hľadaní stabilných metód financovania európskeho rozpočtu, ktoré prestanú ohrozovať realizáciu európskych politík.
Nové úlohy podľa zmluvy a v rámci stratégie do roku 2020 si vyžadujú financovanie. Je neprijateľné, aby jedna a tá istá inštitúcia, teda Rada, stanovila ciele do roku 2020 a zároveň neschválila finančné zdroje potrebné na splnenie týchto požiadaviek. Som presvedčený, že našou povinnosťou je dosiahnuť dohodu. Máme zodpovednosť voči našim občanom. Nesmieme dopustiť, aby sa rozplynula dôvera v inštitúcie Európy.
Giovanni La Via
(IT) Vážený pán predseda, dámy a páni, tento týždeň sme mali schváliť všeobecný rozpočet Európskej únie na rok 2011. Namiesto toho sme sa ocitli v situácii, keď Európe hrozí vážne riziko, že nový rok budeme musieť začať s dočasným rozpočtom a výrazne brzdení uplatňovaním systému dvanástin.
Je všeobecne známe, že Parlament, Komisia a väčšina členských štátov boli pripravení dosiahnuť dohodu, ktorú zablokovala menšina krajín, ktoré odmietli začať konštruktívnu diskusiu s Parlamentom o vykonávaní Lisabonskej zmluvy.
Domnievam sa, že pozícia Parlamentu počas rokovaní bola zodpovedná a umiernená. Parlament vyzýval na uplatňovanie Lisabonskej zmluvy a naďalej to aj dôrazne robí.
Čo sa týka Rady, tá ukázala, že nie je schopná dosiahnuť dohodu a že je hlboko rozdelená vo veciach zásadného významu, ktoré vetovala menšina štátov a odmietla tak myšlienku začatia diskusie s Parlamentom o pravidlách a postupoch, ktorými by sa malo riadiť vykonávanie Lisabonskej zmluvy.
Teraz sme však nútení pozerať sa do budúcnosti a spoločne budovať Európu budúcnosti - a tým myslím Radu, Parlament a Komisiu - bez sebeckosti či uhýbania. Tým, že Parlament súhlasil s obmedzením rastu vnúteným Radou, teda s číslom 2,91 %, ktoré všetci dobre poznáme, chce vyslať jasný signál, že citlivo vníma obdobie, ktorým prechádzame.
Všetci sa však zhodujeme na tom, ako dnes vyhlásila aj Komisia, že by sme mali žiadať väčšiu flexibilitu, aby sme splnili potreby Európy. Súhlasím s dnešnými slovami pána predsedu Barrosa, ktorý hovoril o návrhoch, ktoré Komisia vypracuje v súvislosti s využívaním vlastných zdrojov a prispôsobením rozpočtu EÚ Lisabonskej zmluve, a dúfam v lepšiu spoluprácu zo strany Rady pri budovaní Európy budúcnosti.
José Manuel Fernandes
(PT) Vážený pán predseda, počas rokovaní s Radou o rozpočte na rok 2011 urobil Európsky parlament všetko pre dosiahnutie dohody. Jedinou požiadavkou je splniť záväzky Rady, napríklad stratégiu EÚ do roku 2020 a potrebu financovať ju, a dodržiavať Lisabonskú zmluvu.
Podľa zmluvy sa Parlament v skutočnosti musí zúčastňovať - prostredníctvom hlasovania, vyjadrovania názorov alebo konzultácií - na medziinštitucionálnej dohode, ďalšom viacročnom finančnom rámci a určovaní nových vlastných zdrojov. Tieto požiadavky sú logické, rozumné, sú vo verejnom záujme a v záujme predchádzania medziinštitucionálnym rizikám a konfliktom: sú to požiadavky, s ktorými by sa Rada mala stotožniť a podporovať ich.
Pokiaľ ide o medziinštitucionálnu dohodu, je očividné, že dodržiavanie záväzkov európskych inštitúcií, konkrétne Rady, je podmienené existenciou flexibility súčasného viacročného finančného rámca.
Stratégia EÚ do roku 2020, program medzinárodného termonukleárneho experimentálneho reaktora, Európska služba pre vonkajšiu činnosť a orgány finančného dohľadu - to je len zopár príkladov vecí, ktoré si vyžadujú financovanie. Rada si musí vziať k srdcu Lisabonskú zmluvu z hľadiska nových oblastí, ktoré po novom prešli do pôsobnosti Európskej únie, čo zohľadňuje aj rozpočet, a aj z hľadiska posilnených právomocí Európskeho parlamentu najmä v otázke rozpočtu. Tieto zmeny v skutočnosti posilňujú demokratickú legitimitu inštitúcií Únie.
Používaním metódy Spoločenstva namiesto medzivládneho prístupu sa naše riadenie stáva demokratickejším. Dúfam, že egoizmus niekoľkých členských štátov nezahatá ani neohrozí európsky projekt mieru, solidarity a pokroku.
Mairead McGuinness
Vážený pán predseda, toto je najdôležitejšia rozprava - najmä jej politický aspekt -, ale myslím si, že dôležité je hovoriť aj o niektorých praktických aspektoch tejto rozpravy. Som spravodajkyňou pre poľnohospodárstvo pre rozpočet na rok 2011 a ak nedosiahneme dohodu o rozpočte, bude to mať skutočné dôsledky pre peňažné toky členských štátov, ktoré v uplynulých týždňoch uskutočnili zálohové platby svojim poľnohospodárom. Títo poľnohospodári čelia finančným ťažkostiam a výpadku príjmov. Takže sú tu veľmi reálne a praktické dôsledky a toto je len jeden z nich.
Hovorme však o budúcnosti. Práve teraz diskutujeme o budúcnosti spoločnej poľnohospodárskej politiky a žiadame, aby táto politika prinášala Európe viac z hľadiska environmentálnych otázok, potravinovej bezpečnosti a územného rozmeru, avšak celá diskusia sa doteraz týkala len toho, ako by sme mohli znížiť rozpočet na poľnohospodárstvo. Veľmi ma znepokojuje, že v tejto diskusii o rozpočte na rok 2011 vzniká veľmi negatívny obraz rozpočtu na poľnohospodárstvo a rozpočtu Európskej únie na obdobie po roku 2013. Tieto dve veci sú veľmi úzko prepojené a myslím si, že si to musíme uvedomiť.
Edit Herczog
(HU) Vážený pán predseda, počas uplynulých desiatich rokov sme hovorili európskym občanom, že zmluva o Európskej únii je potrebná, a krajiny ju naozaj ratifikovali. Počas uplynulých desiatich rokov sme hovorili občanom, že výskum a vývoj sa lepšie vykonávajú a financujú na úrovni EÚ. Hovorili sme im, že európska politika v oblasti kozmického priestoru sa lepšie vykonáva na úrovni EÚ, a hovorili sme im, že energetický výskum a boj proti zmene klímy sa lepšie vykonávajú na úrovni Európskej únie ako na úrovni členských štátov. Keď sme tomu verili, stáli sme za tým, mysleli sme si, že hovoríme pravdu. Išli sme do toho naplno. Ak ešte aj dnes stále veríme tomu, čo sme hovorili posledných desať rokov, musíme vytvoriť potrebné rozpočtové zdroje, pričom základným prostriedkom, ako to dosiahnuť, je flexibilita, a druhým prostriedkom je vytvorenie vlastných zdrojov Parlamentu, vlastných zdrojov Európskej únie. Ceterum censeo, potrebujeme Európsku úniu.
Niki Tzavela
Vážený pán predseda, vaše nedávne spoločné vyhlásenie po samite EÚ - USA bolo prvým vyhlásením po dlhom čase, keď Komisia prejavila rozvážnosť, optimizmus, silu a solidaritu a tiež koherentnosť. Máme tu paradox, že sme nenašli spoločnú reč v súvislosti s rozpočtom. Ak chceme, aby Európa bola medzinárodnou mocnosťou, čo naozaj chceme, nesmieme si dovoliť luxus nemať rozpočet. Toto som chcela povedať a pokračujme v dobrej práci.
Giovanni Collino
(IT) Vážený pán predseda, dámy a páni, zlyhanie tohto trojstranného rokovania predstavuje veľkú politickú príležitosť zamyslieť sa nad nedávnou históriou Európy.
Problém nie je len politický, ale aj kultúrny a týka sa mnohých členských štátov. Súčasná hospodárska a finančná kríza je štrukturálny a nie prechodný fenomén. Predstavuje vlastne transformáciu, ktorá sa dotýka hospodárstva, zamestnanosti a spoločnosti v dobe, v ktorej žijeme. Ak v rámci globálnej vízie Európy nedosiahneme politický a kultúrny rast, nebudeme schopní konať a prekonávať problémy spojené so začiatkom tretieho tisícročia, ako sú blahobyt, výskum, energetika a environmentálna politika a bezpečnosť, ktoré sa podarí vyriešiť len vtedy, keď sa politicky spoja všetky štáty tvoriace Úniu.
Môj odkaz kolegom poslancom EP je taký, že hoci trojstranné rokovania zlyhali, práca, ktorú vykonáva Parlament, je významná práca, ktorá je v úplnom súlade s naším mandátom zastupovať ľudí. Dnes Parlament vďaka Lisabonskej zmluve znamená viac a Rada už nemôže zastávať dominantnú úlohu voči ľudovej suverenite, ktorú predstavuje Parlament...
(Predseda prerušil rečníka.)
Franz Obermayr
(DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, je zrejmé, že tradiční predstavitelia Európskeho parlamentu vyzývajú na posilnenie flexibility rozpočtu, ale všimol som si, že nikto nespomenul záujmy čistých prispievateľov či záujmy občanov.
V konečnom dôsledku sú práve čistí prispievatelia, ktorí financujú EÚ, zodpovední za nové naštartovanie motora hospodárstva po kríze, zachraňujú krajiny s rozpočtovými deficitmi a aj samotné euro a na svojich občanov uvaľujú ťažké bremeno. Podľa môjho názoru je teda úplne pochopiteľné a oprávnené, že tieto krajiny a ich občania sa chcú držať rozpočtových prostriedkov, zaistiť, aby sa nemohol len tak retrospektívne zmeniť čistý zostatok, a zabrániť presmerovaniu peňazí do iných kanálov. Samozrejme, tu nemám na mysli pomoc poskytovanú v prípade katastrof. O takejto situácii nehovorím.
Rovnako nemá kritický postoj k daniam EÚ nič spoločné so zdanlivým nedostatkom solidarity. Dôvod je jednoducho taký, že členské štáty sú proti tomu. Preto je jasné, že v záujme subsidiarity jednoducho musíme ponechať ratifikáciu národnými parlamentmi.
Monika Hohlmeier
(DE) Vážený pán predseda, v prvom rade chcem v súvislosti s opakovanými vyhláseniami v tomto Parlamente jasne povedať, že počas rokovaní sme nežiadali ani o jediný cent viac, ako nám Rada ponúkla. Znamená to, že sme sa úplne zhodovali so želaniami Rady. Čo sa týka nástroja flexibility, potrebujeme ho, pretože Rada nás pravidelne dostáva do ťažkostí svojimi rozhodnutiami o veľkých projektoch, na ktoré neposkytuje finančné prostriedky. V takýchto prípadoch sa potom musíme spolu s členskými štátmi snažiť hľadať riešenia týchto projektov, aby sme ich dokázali finančne podporiť a pripraviť rozumné plány. Taktiež sme nežiadali viac, ako je stanovené v Lisabonskej zmluve. Naopak, žiadame dodržiavanie zmluvy. Nič iné, nič viac a nič menej.
Pokiaľ ide o vlastné zdroje, Parlament rozhodne nežiada priveľa, keď hovorí, že by chcel o tejto otázke aspoň diskutovať, hovoriť o forme, ktorú by mohli mať, a o tom, či sú vôbec vlastné zdroje na mieste. Nemôžu jednoducho odmietnuť o tom hovoriť a potom zvaliť vinu na Parlament.
Janusz Lewandowski
člen Komisie. - Vážený pán predseda, vypočul som si poznámky vážených poslankýň a poslancov a stručne doplním to, čo povedal pán predseda Barroso.
Stratégia Komisie v týchto špecifických podmienkach je veľmi jednoduchá a vychádza z jednoduchého predpokladu, že jednota a nie rozdelenie je to, čo Európa potrebuje, ak chce čeliť ďalším výzvam. Myslím si, že belgické predsedníctvo koná na základe rovnakého predpokladu.
Naša úloha je jasne definovaná v zmluvách tak v prípade dohody, ako aj v prípade nedosiahnutia dohody, čo nebolo veľmi pravdepodobné, ale stalo sa to, a to po prvýkrát za 26 rokov. Vidíme frustráciu miliónov prijímateľov v celej Európskej únii. Preto musíme reagovať. Chápeme, že by sme mali konať rýchlo, a dnes sme urobili prvý krok smerom k dohode o usmerneniach, a následne, azda 1. decembra, k predloženiu čísiel, ktoré už nebudú kontroverzné, k obrane flexibility, ktorú potrebujeme, k predloženiu návrhu postupu spolupráce vychádzajúcej z Lisabonskej zmluvy a k obrane - čo je tiež dôležité - práva Komisie na iniciatívu predstaviť víziu budúcnosti na budúci rok.
Našou spoločnou úlohou je splniť to, čo sme sľúbili, čo od nás očakávajú prijímatelia, čo bolo pripravené, napríklad rozpočet na strane príjmov, a pritom plne rešpektovať fiškálnu suverenitu členských štátov. Hovoríme o skromnom rozpočte, ktorý sa zvýšil len v polovičnej miere oproti vnútroštátnym rozpočtom, a to napriek rozšíreniu o 12 nových členských štátov. To bol jasný dôkaz disciplíny a prísnosti. Urobme teda svoju prácu a zároveň pracujme na lepšom scenári. Poukazujem na váš zmysel pre zodpovednosť. Spolu s pánom predsedom Barrosom sa cítime dnešnou rozpravou v Parlamente veľmi povzbudení.
Melchior Wathelet
Vážený pán predseda, je pravda, že rozprava takéhoto typu by nám skôr mala pomôcť dosiahnuť dohodu ako situáciu ešte viac sťažiť. Dúfam, že budem môcť povedať, že táto rozprava dnes popoludní bola práve v takomto duchu.
Áno, dosiahneme pokrok a budeme sa musieť pokúsiť dosiahnuť dohodu v otázke flexibility a financovania projektu ITER. Áno, budeme musieť dosiahnuť dohodu o tomto výhľade na rozpočty na roky 2012 a 2013 a naozaj sa snažíme ukázať, že sme schopní dosiahnuť dohodu o tomto výhľade, najmä v dôležitej otázke flexibility.
Po druhé, áno, budeme mať diskusie v súvislosti s článkami 312 a 324 s cieľom zistiť, ako ich môžeme v praxi uplatňovať a realizovať, a zaistiť, aby sa tieto články a tieto nové postupy stali realitou. Budeme musieť nájsť spoločnú reč.
Dnes som počul, že Komisia využije svoju právomoc iniciovať právne predpisy, či už v otázke vlastných zdrojov, alebo viacročného rámca. Na základe týchto prvkov sa budeme musieť spojiť, budeme musieť diskutovať, budeme musieť zaistiť súlad s článkami 312 a 324 zmluvy, ktoré obsahujú ustanovenia v tom zmysle, že sa musia vykonať všetky prvky s cieľom dosiahnuť dohodu, uskutočniť tieto stretnutia a dosiahnuť túto koordináciu, čo umožní, aby sa tieto nové postupy zakotvené v zmluve stali realitou.
Čo sa týka otázky flexibility na roky 2012 - 2013, budeme musieť uplatniť tieto články 312 a 324 zmluvy, pričom ale musíme zaistiť - ešte raz musím tento bod zdôrazniť - schválenie rozpočtu na rok 2011. V stávke je dôveryhodnosť Európskej únie. V stávke je aj účinnosť politík, ktoré sa zrealizujú len za predpokladu schválenia rozpočtu na rok 2011. Hovoríme len o politikách súdržnosti, o ničom inom. V skutočnosti je v stávke naša dôveryhodnosť a realizácia našich politík.
Po tretie, neobhajujme tých, ktorí nechcú rozpočet, aby tak mala EÚ k dispozícii ešte menej zdrojov na vykonávanie svojich politík. Ak však chceme dokázať, že sa mýlia, nepochybne musíme podporiť prístup vychádzajúci zo zmierenia a čo najlepšie využiť týchto posledných niekoľko týždňov na dosiahnutie tohto prístupu, aby sme z toho všetci profitovali napriek tomu, že budeme musieť urobiť ústupky. Toto sú teda minimálne dôvody pre posun vpred a nie vzad, čo by sa stalo, keby sme v nasledujúcich niekoľkých týždňoch neschválili rozpočet na rok 2011.
Predseda
Vážený pán úradujúci predseda Rady, o chvíľu sa začne Konferencia predsedov a tento Parlament požaduje určité reálne otázky a odpovede, pretože to bude veľmi dôležitá schôdza. Musíme vidieť pokrok zo strany Rady. Pravdepodobne ste absolvovali veľa diskusií s členmi Rady, s členskými štátmi. Ako nám to môžete vysvetliť? Je možné pohnúť sa vpred naším smerom? Máme isté očakávania. Veľmi dobre ich poznáte, pretože to vlastne bolo témou našich posledných otázok - troch bodov na úplnom konci rokovania 15. novembra niekoľko minút pred polnocou. Je pre nás veľmi dôležité, aby sme od vás dostali takúto odpoveď.
Melchior Wathelet
Pán Schulz, počul som vašu otázku. Myslím si, že nikto toho nebol ušetrený.
Myslím si, že buď si môžeme zvoliť prístup, keď budeme jeden na druhého ukazovať prstom - tvoja chyba, tvoja chyba -, alebo sa môžeme pokúsiť presvedčiť samých seba a zvoliť si iný prístup, keď sa obe strany pokúsia dosiahnuť pokrok smerom k tomuto zmierovaciemu prístupu. Môžeme tiež zostať v rozpoložení, ktoré, bohužiaľ, viedlo k nezhode 15. novembra.
Koho je to vina? Hneď na začiatku som vám mohol povedať, že Parlament určite povie, že je to vina Rady, a Rada určite povie, že je to vina Parlamentu, a obaja budú ďakovať Komisii za to, že sa snažila o zmierenie. Musíme sa snažiť skoncovať s takýmto prístupom a čo najlepšie využiť posledných niekoľko týždňov a dní a začať myslieť inak.
Odpoviem teda na otázku pána predsedu, či je možné dosiahnuť nejaký pokrok. Áno, je možné dosiahnuť pokrok, pretože vieme, že ak sa budeme správať rovnako ako 15. novembra, len sa zopakujú nezhody, ku ktorým vtedy došlo, najmä v dôležitej otázke flexibility. Prečo je táto otázka dôležitá? Je dôležitá, pretože sa podľa môjho názoru týka jedného z hlavných záujmov Parlamentu v súvislosti s viacerými výhľadmi aspoň na roky 2012 - 2013, kedy končí súčasný viacročný rámec.
To je dôvod, prečo belgické predsedníctvo v tejto veci po 15. novembri okamžite obnovilo kontakty s cieľom pokúsiť sa dosiahnuť pokrok aj v týchto ďalších bodoch. Áno, v tejto veci je možná dohoda, ale obe strany budú musieť zmeniť svoju argumentáciu a prijať zmierovací prístup, aby sme dosiahli výsledky. V opačnom prípade budeme, bohužiaľ, svedkami ďalšieho neúspechu a už som hovoril o škodlivých dôsledkoch, ktoré by takýto neúspech mal najmä na vykonávanie našich politík. Myslím si, že občania Európy si zaslúžia niečo lepšie.
Predseda
Vážený pán úradujúci predseda Rady, ďakujem vám za aktivitu počas rokovaní a tiež za diskusiu. Dúfame, že čo najskôr dosiahneme pozitívny výsledok.
Ďakujem aj vám, pán predseda Komisie Barroso a pán komisár Lewandowski, za váš príspevok do našej diskusie.
Teraz chcem povedať niekoľko dôležitých poznámok vo svojom rodnom jazyku.
Predseda
Rozprava sa skončila.
Chcem vás informovať, že termíny na predloženie návrhov týkajúcich sa tohto bodu programu sú nasledujúce: návrhy uznesení - streda 24. novembra o 10.00 hod., pozmeňujúce a doplňujúce návrhy - streda 24. novembra o 15.00 hod.
Hlasovanie sa uskutoční vo štvrtok 25. novembra 2010.
Písomné vyhlásenia (článok 149)
Cătălin Sorin Ivan
Momentálne sme uviazli na mŕtvom bode, ktorý v skutočnosti siaha ďalej ako len po rozpočtový postup na rok 2011. Toto je citlivý zlomový bod, ktorý určí budúcnosť Únie a je precedensom pre budúce rozpočtové postupy a úlohu, ktorú bude zohrávať Európsky parlament.
Pocity krivdy Parlamentu nie sú smiešne. Jediné, čo v praxi chceme, je to, aby bola rešpektovaná úloha Parlamentu, ktorá mu náleží podľa zmluvy. Parlament urobil veľmi veľa ústupkov počas týchto rokovaní a stále sa od nás žiada, aby sme robili mnohé ďalšie. Dúfam však, že toto obdobie prekonáme a na decembrovej schôdzi budeme môcť hlasovať za nový rozpočet.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
Od roku 1988 nebola v Európe takáto zásadná nezhoda medzi Parlamentom a jeho inštitucionálnymi partnermi v súvislosti s európskym rozpočtom. Toto je historická chvíľa: dokážu si Rada a najmä Spojené kráľovstvo, Holandsko a Dánsko uvedomiť, že Európa chce rozdeľovať zdroje preto, aby sme sa spoločne mali lepšie? Prístup niektorých členských štátov je nedôsledný: znižujú svoje vnútroštátne rozpočty v mene umiernenosti a vyzývajú EÚ, aby vyriešila ich problémy tým, že jej dávajú plniť ambiciózne úlohy. Potom, keď sa už tieto ambície majú zrealizovať, rebelujú proti nenásytným rozpočtovým požiadavkám. Galileo, ITER, stratégia EÚ do roku 2020, Európska služba pre vonkajšiu činnosť - to všetko stojí peniaze. Budeme musieť každý rok bojovať o to, aby sme dostali symbolický príspevok od tvrdohlavých členských štátov, ktoré následne obvinia Európu, že je neefektívna a zbytočná? Preto som za diskusiu o vlastných zdrojoch, o dodržiavaní Lisabonskej zmluvy a o ambicióznej a realistickej Európe.
Georgios Stavrakakis
písomne. - (EL) Nekompromisný postoj malej menšiny členských štátov je v zásade vyjadrením ich jasného odmietnutia položiť základy rýchlych a zmysluplných riešení základných potrieb európskych občanov teraz alebo kedykoľvek sa vyskytnú v bezprostrednej budúcnosti. K otázkam, ktoré sa týkajú európskych občanov, musíme pristupovať zodpovedne. Nesmieme zabudnúť, že okrem nových úloh EÚ vyplývajúcich z Lisabonskej zmluvy členské štáty neustále navrhujú a prijímajú nové politiky a stratégie, napríklad stratégiu EÚ do roku 2020, a žiadajú EÚ, aby ich realizovala. Na druhej strane nie sú ochotné poskytnúť na ich realizáciu peniaze, čím ich odsudzujú na neúspech ešte pred ich začiatkom. Aj ja chcem zdôrazniť, že Európsky parlament nežiada zvýšenie výdavkov ani viac právomocí v porovnaní s tým, čo uvádza Lisabonská zmluva. Parlament len jasne tvrdí, že EÚ musí mať k dispozícii dostatok zdrojov, aby mohla hladko realizovať politiky, ktoré dopĺňajú úsilie členských štátov v oblasti posilňovania zamestnanosti, investícií a celkového hospodárskeho rastu. Pozícia Parlamentu je taká, že rozpočet EÚ nie je súčasťou krízy, ale prostredníctvom investícií do kľúčových odvetví je odpoveďou na ňu.
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein
Som veľmi znepokojená zmätkom okolo rozpočtu EÚ na rok 2011, pretože na jednej strane sa nemôžeme vzdať ambicióznych plánov na vybudovanie silnej Európskej únie, ale na druhej strane je faktom, že Poľsko sa ujme predsedníctva Rady EÚ v druhej polovici roka 2011. Ak Európska únia dovtedy neprijme rozpočet a každý mesiac bude stále musieť pripravovať dočasný rozpočet, pre naše predsedníctvo bude veľmi ťažké plniť svoje povinnosti. Musíme si položiť otázku, čo je dôležitejšie: jednoduché krátkodobé riešenie, čo znamená vzdať sa v prospech niektorých krajín a predsedníctva, alebo ambicióznejší plán, čo môže byť náročnejšie, ale z dlhodobého hľadiska to posilní EÚ a všetci tým naozaj získame? Podľa môjho názoru je dôležitejšie spoločne budovať silnú Európsku úniu. Európska únia takéhoto typu potrebuje vlastné zdroje a silný rozpočet založený na zásade solidarity, aby mohla financovať to, čo je potrebné. Niekoľko členských štátov EÚ, predovšetkým Spojené kráľovstvo, o tom dokonca nechce ani diskutovať. Nesmieme si dovoliť podľahnúť národnému egoizmu.
