
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 23. marts 2005, for genoptaget
Formanden.
   - Formandskonferencen har bedt mig meddele plenarforsamlingen, at Liberias tidligere præsident, Charles Taylor, blev taget til fange den 29. marts og er udleveret til Sierra Leone for at blive stillet for Den Særlige Domstol for Sierra Leone.
Som bekendt er Taylor blevet beskyldt for krigsforbrydelser og forbrydelser imod menneskeheden. Han beskyldes bl.a. for mord, voldtægt, rekruttering af børnesoldater og lemlæstelser under borgerkrigen i Sierra Leone.
Europa-Parlamentet beskæftigede sig med denne sag, og det krævede i sin beslutning om Charles Taylor-sagen af 24. februar 2005 og i sin beslutning om menneskerettigheder i verden af 28. marts 2005, at Taylor blev udleveret til Den Særlige Domstol.
Eftersom vi har vedtaget disse beslutninger, tror jeg, at Parlamentet i dag vil glæde sig over denne vigtige sejr i kampen mod straffrihed for krigsforbrydelser. Jeg minder Dem om, at vi har inviteret Liberias nye præsident til at tale i plenarforsamlingen, og jeg håber, at hun snart får lejlighed til at gøre det.
Formanden.
   - Det endelige forslag til dagsorden som opstillet af Formandskonferencen på mødet torsdag den 30. marts 2006 i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 130 og 131 er omdelt. Der er foreslået følgende ændringer: 
Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet har anmodet om, at afstemningen om hr. Őrys betænkning, der er fastsat til i morgen, bliver flyttet til på onsdag. 
Martin Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, ifølge den oprindelige udgave af dagsordenen skulle Őry-betænkningen behandles om onsdagen, og tilsvarende skulle afstemningen også afholdes om onsdagen. Så sent som i torsdags besluttede Formandskonferencen at fremrykke betænkningen til tirsdag, og derfor har vi ikke har haft mulighed for at drøfte denne afslutningsvis i gruppen, fordi vi i forbindelse med udsendelsen af invitationer til vores medlemmer gik ud fra, at afstemningen ville finde sted om onsdagen, og at vi således ville kunne have de afsluttende forhandlinger herom i gruppen tirsdag aften. Det ville derfor glæde mig, hvis kollegerne ville være indforstået med, at vi forhandler i morgen, men venter med afstemningen til på onsdag. 
Csaba Őry (PPE-DE ),
   Det har jeg ingen indvendinger imod, og jeg er personligt enig. Mange tak. 

Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet har anmodet om, at afstemningen om betænkningerne af Monica Frassoni (A6-0089/2006), Bert Doorn (A6-0082/2006), Arlene McCarthy (A6-0083/2006) og Giuseppe Gargani (A6-0080/2006) udsættes til en anden mødeperiode.
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne - uden at have informeret Dem forud herfor - sige noget om emnet "Bedre retsskabelse". Vi stemte for, at disse vigtige forhandlinger skulle finde sted i denne uge. Inden for de seneste par timer har det dog vist sig, at der stadig var nogle spørgsmål, som skulle afklares i forbindelse med afstemningen. I det mindste er man dog blevet enige med ordførerne om, at vi ikke afholder afstemningen om alle fire betænkninger om bedre retsskabelse i indeværende uge, men først i forbindelse med det næste møde. Jeg ved ikke, om vi allerede nu kan stemme om det, hvis der er enighed herom. Under alle omstændigheder vil jeg allerede i dag gøre opmærksom på, at der er kraftig stemning for at forhandle om betænkningerne om bedre retsskabelse i denne uge, for så at vente med afstemningen til senere. 
Formanden.
   - Hvis jeg har forstået det ret, så anmoder De om, at forhandlingen bliver afholdt som planlagt, men at der ikke kommer nogen afstemning. 
Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne bekræfte, at det er den generelle holdning og på vegne af min gruppe sige, at vi støtter den. 
Formanden.
   - Vi taler for øjeblikket om tendenser. Kan man stemme om tendenser? 
Monica Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det er ikke en tendens i den store koalition, men vi er også enige i, at afstemningen bør udsættes, og det er vi af en meget simpel grund, nemlig at vi mener, at tiden endnu ikke er moden til, at der så at sige kan finde en gensidig kombination af disse betænkninger sted. Derfor er det helt fint, at vi drøfter dem nu og stemmer i maj, hvis Parlamentet beslutter sig til dette. 
Formanden.
   - Jeg fortolker det således, at denne tendens kan blive fortolket som et konkret forslag om, at der ikke skal være nogen afstemning i denne mødeperiode.
Rådet har redigeret titlen på den sidste af de redegørelse, det vil komme med i eftermiddag, og som lyder som følger: "Foranstaltninger for at forbedre færdselssikkerheden (SAFETY) og sikringsforanstaltninger inden for transportsektoren, herunder deres finansiering (SECURITY)".
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne bede tjenesterne om at gøre rådsformanden opmærksom på, at han skal fokusere på det oprindelige sikkerhedskoncept, nemlig kampen imod terrorisme og ikke kun behandle sikkerheden på trafikområdet. Man kunne nemlig frygte, at det kun er det andet emne, som bliver behandlet. 
Formanden.
   - Kommissionen noterer sig naturligvis det, som hr. Swoboda netop har sagt. Sikkerheden i forbindelse med terrorisme og færdselssikkerhed er to meget forskellige ting, men Rådet er ikke til stede og kan ikke notere sig Deres bemærkning. Vi vil viderebringe den. Det ville være fint, hvis vi ikke kun talte om færdselssikkerhed, hvis formålet med anmodningen var, at vi også skulle tale om spørgsmålet om sikkerhed i forbindelse med terrorisme.
Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre har foreslået, at der som første punkt på dagsordenen for torsdag indføjes en erklæring fra Kommissionen om situationen i det sydøstlige Tyrkiet, som afsluttes med afstemning om et beslutningsforslag. 
Francis Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, min gruppe har anmodet om en redegørelse fra Kommissionen efterfulgt af en forhandling. Vi havde i øvrigt også gerne set, at der blev fremlagt et beslutningsforslag, men det er mit indtryk, at flere grupper ikke ønsker dette.
Hvorfor insisterer vi på, at der i det mindste bliver tale om en redegørelse fra Kommissionen efterfulgt af en forhandling? Det gør vi, fordi der i de seneste dage er sendt kampvogne ind i dette område, det tyrkiske Kurdistan. Der meldes om mange ofre, heriblandt børn. Der er tale om ekstremt voldsom undertrykkelse. Det drejer sig imidlertid om et land, som har indledt tiltrædelsesforhandlinger med EU. Jeg mener således, at denne særdeles alvorlige krænkelse af de forpligtelser, det pågældende land har indgået, direkte angår Kommissionen.
Det er baggrunden for, at vi ønsker en redegørelse og en forhandling sat på dagsordenen for torsdagens møde, om muligt som første punkt til behandling torsdag morgen. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, selv om vi støtter forslaget om forhandlinger efter en holdning fra Kommissionen, ønsker vi imidlertid ikke at udarbejde et beslutningsforslag herom på nuværende tidspunkt, men ser gerne at dette spørgsmål - om muligt - indgår i den kommende Eurling-betænkning. Jeg vil blot stille forslag om, at vi enten behandler dette på torsdag kl. 15.00, eller at vi starter tidligere på torsdag, for ellers vil vi igen komme i problemer i forhold til afstemningen om de to planlagte betænkninger, og vi vil endnu en gang stå i den situation, at vi vil skulle udskyde afstemningen osv. Vi begynder altså enten tidligere på torsdag, eller også behandler vi spørgsmålet kl. 15.00, således at vi rent faktisk også vil kunne stemme om de to planlagte betænkninger. 

 - Mine damer og herrer, jeg er bange for, at der er noget, der ikke står helt klart i den beslutning, vi har taget. Vi har besluttet at starte mødet kl. tre, og at vi vil behandle spørgsmålet om det sydøstlige Tyrkiet, men efter min mening fremgår det ikke klart, om forhandlingen skal afslutte med afstemning om et beslutningsforslag eller ej.
Francis Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, efter at have hørt de forskellige grupper og for at imødekomme deres ønsker har vi fundet det mest hensigtsmæssigt at trække anmodningen om fremlæggelse af et beslutningsforslag tilbage. Vi ønskede som udgangspunkt, at der blev fremlagt et beslutningsforslag, men har på baggrund af høringerne besluttet ikke at begære det sat under afstemning. 
Formanden.
   - Det glæder mig, at vi fik det på plads. Der bliver således en forhandling, men den vil ikke blive efterfulgt at afstemning om et beslutningsforslag.
Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har også foreslået, at titlen på forhandlingen "Situationen i fængslerne i Irak" ændres til: "Irak: det assyriske samfund og situationen i fængslerne".
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i henhold til den oprindelige titel skulle der forhandles om det assyriske samfund i Irak. Så blev titlen ændret på Formandskonferencen til "fangerne i Irak". Vi er ikke imod forhandlinger om fangernes situation i Irak, men anser det for at være presserende, at der også tales om det assyriske samfund. Derfor opfordrer jeg til, at vi bliver enige om, at vi forhandler om det assyriske fællesskab og fangerne i Irak. 
Formanden.
   - Hvis jeg ikke husker galt, var det den formulering, som Formandskonferencen havde aftalt. Sådan står der ikke i dagsordenen, og nu får vi se, om vi skal fastholde den eller ændre den, som hr. Poettering har anmodet om. 
Johan Van Hecke (ALDE ).
   - Hr. formand, som hr. Poettering for lidt siden sagde, var der nogen uklarhed om, hvordan titlen præcist skulle formuleres. Vi tilslutter os hr. Poetterings forslag om at lægge lige stor vægt på begge emner, både det assyriske mindretals rolle og situationen i Iraks fængsler. Også titlen skal være utvetydig. Hvis det drejer sig om en ændring eller et ændringsforslag som f.eks. "Situationen i Irak, herunder fængslerne og det assyriske mindretals situation" kan ALDE-Gruppen i hvert fald gå med til det. 
Formanden.
   - Hr. Poetterings forslag er nærmere bestemt "Irak: det assyriske samfund og situationen i fængslerne", begge ting.
(1)
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indlæg af et minuts varighed om politisk vigtige sager.
Der er mange, der har anmodet om at få ordet, og jeg må endnu en gang minde Dem om, at medmindre De alle nøje overholder den fastsatte taletid på ét minut, vil det være umuligt at give ordet til alle dem, der har bedt om at få ordet, ikke mindst fordi der som altid kommer nye anmodninger om at få ordet under mødet. 
Marcin Libicki (UEN ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet har nu i adskillige år undersøgt Lloyds-sagen i relation til det første direktiv om forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og den måde, hvorpå direktivet er gennemført - eller nærmere ikke gennemført - især i de sidste 20 år, inden loven blev modificeret efter indledningen af en overtrædelsesprocedure over for Det Forenede Kongerige i 2001.
Hensigten med vores seneste udveksling af skrivelser om Lloyds-sagen, hr. formand, er at afslutte sagen og forsikre andragerne om, at de har Europa-Parlamentets støtte. Jeg vil gerne spørge om, hvorvidt De har noget at tilføje, som vil hjælpe med at afslutte sagen? 
Formanden.
   - Hr. Libicki, som De ved, skrev jeg til Dem om Lloyds andragere den 17. januar 2006. Som jeg mindede Dem om i den pågældende skrivelse, bekræfter Parlamentets seneste beslutning om sagen, vedtaget i juni 2005, at der er velunderbyggede og fornuftige grunde til at tro, at det første direktiv om ikke-livsforsikring og de senere ændrede versioner ikke var tilstrækkeligt gennemført og håndhævet i Det Forenede Kongerige. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at henlede Europa-Parlamentets opmærksomhed på det vigtige forslag om den såkaldte første ansættelseskontrakt , som den franske regering har fremlagt.
Der er afgjort tale om en alvorlig trussel mod den sociale model i Frankrig, men jeg har forstået - og flere af mine kolleger vil komme ind på dette emne - at der er lignende trusler i mange lande, hvor usikre ansættelsesforhold især for de unge er den eneste mulighed for at komme ind på arbejdsmarkedet. Set i lyset af de forpligtelser, man indgik med Lissabon-strategien, ifølge hvilken EU sigter mod at blive det mest konkurrencedygtige område i verden, samtidig med at der udvikles en social model i særklasse, finder jeg det passende, at EU's institutioner anmoder Frankrig om ikke at sætte spørgsmålstegn ved et punkt, som ILO har lagt særlig vægt på, nemlig at der ikke bør foretages afskedigelser uden legitim begrundelse.
Hvorom alting er. Vi kan konstatere, at de unge i Europa nærer en stærk bekymring for fremtiden, og jeg finder det vigtigt, at vi gør det klart, at vi vil bekæmpe, hvad der betegnes som atypiske og usikre ansættelsesforhold. 
Józef Pinior (PSE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at henlede medlemmernes opmærksomhed på de urimelige skatteregler, der gælder i Polen for polske statsborgere, som arbejder i udlandet. Problemet opstår først og fremmest for de flere hundrede personer, der arbejder i Det Forenede Kongerige, og i relation til dobbeltbeskatningsaftalen indgået mellem Det Forenede Kongerige og Polen i 1976.
Den polske metode til beregning af indkomstskat af polske statsborgeres indkomster i Det Forenede Kongerige er uhensigtsmæssig og kan medføre dobbeltbeskatning. Både den britiske regering og især den polske regering skal sikre, at aftalen genforhandles hurtigst muligt af hensyn til EU-borgerne. Polske statsborgere, der beslutter at tage til udlandet for at arbejde, bidrager til velfærdet i hele EU. De udfører ofte særdeles hårdt arbejde for en meget lav løn og bor under vanskelige forhold. Og i mange tilfælde udnyttes de af uærlige mellemled.
Den polske finansminister bør slet ikke opkræve indkomstskat af den indkomst, som polske statsborgere har tjent i udlandet og sendt hjem til Polen. Samtidig bør Europa-Parlamentet komme disse personer til undsætning for at beskytte EU-borgernes ret til et anstændigt liv. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at rejse spørgsmålet om Zimbabwe. Som alle er klar over, er der ingen bedring i situationen i Zimbabwe. Derimod er den politiske situation forværret, og halvdelen af befolkningen i landdistrikterne overlever alene som følge af den internationale fødevarehjælp.
Parlamentet har hele tiden haft den holdning, at der ikke skulle tildeles EU-støtte til Zimbabwe, undtagen gennem ngo'er. Støtten skal under ingen omstændigheder administreres af regeringen. Derfor er jeg bekymret over at høre, at Kommissionen tilsyneladende har til hensigt at tildele 1 million euro i støtte til Zimbabwe til en såkaldt "parlamentarisk reform", som dog administreres gennem FN's udviklingsprogram. I FN's udviklingsprogram hedder det, at programmet har et upartisk og tillidsfuldt forhold til regeringen i Zimbabwe. Jeg håber, at Kommissionen kan klarlægge situationen for os, inden den tildeler den pågældende støtte, og komme med nogle forsikringer i denne sammenhæng. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne understrege, at støtten til og respekten for alle europæiske borgeres menneskerettigheder uden undtagelse bør sikres, men det gælder især de store flertal, som af "historiske" årsager anses for at nyde godt af menneskerettighederne og derfor ikke stiller krav via organiserede grupper, der lægger pres og kommer med protester.
Tilmålingen af rettigheder til EU's befolkning i spørgsmål, hvor ingen naturligvis kan forestille sig at nægte nogen retten til ikke at blive diskrimineret, fører ofte til misforståelser og tvivl med hensyn til, om det indlysende gælder for det tavse flertal, hvad angår alle former for rettigheder: retten til livet og menneskelig værdighed og respekt for ytringsfriheden og det frie valg. Desuden overholder og støtter flertallet af befolkningen de umistelige grundlæggende menneskerettigheder. Derfor må støtten til mindretallenes rettigheder ikke give det indtryk, at flertallets rettigheder ophæves. 
Maria Matsouka (PSE ).
   - Hr. formand, urolighederne i Frankrig må ikke lade min generation upåvirket, da det er den, den famøse første ansættelseskontrakt eller "engangsarbejder-modellen" er henvendt til.
De unge europæere, som er presset af arbejdsløshed, beslutter sig måske for at deltage i forsøget. Endvidere er risikoen for et sammenstød mellem generationerne uundgåelig. De ældre arbejdstagere vil betragte de unge som konkurrenter. De vil blive skubbet ud af de unge "engangsarbejdere", af skiftende billig og lydig arbejdskraft. De tvangsløsninger, der foreslås af tilhængerne af den økonomiske liberalisme, viser, at de undervurderer historiens hovedperson, nemlig borgeren, arbejdstageren, mennesket. Det bliver også deres skæbnesvangre fejltagelse.
For nylig blev forfatningstraktaten stemt ned. I dag er der samfundsoptøjer for at få trukket loven om "arbejderne som objekter" helt tilbage. Den sociale bevægelse intensiveres, den forkaster og stiller krav. Arbejdsløsheden kan og bør bekæmpes. Ikke uden principper, ikke uden hensyn til samfundets behov og i hvert fald ikke til skade for en generation, som ikke har skabt den verden, den har fået overdraget.
Andrzej Tomasz Zapałowski (NI ).
   - Hr. formand, i nogle af de vesteuropæiske landes trykte medier er den polske regering og regeringens magtgrundlag beskrevet som nationalistisk. Sådanne artikler er en skandale og en fornærmelse mod millioner af polakker. Netop den polske regering og regeringens støtter var en del af de stolte historiske begivenheder som f.eks. Anden Verdenskrig, hvor mange tusinde polakker satte deres liv på spil for at skjule jøder og personer af andre nationaliteter, og hvor mange tusinde polakker mistede livet.
Denne såkaldte politiske korrekthed, som hæmmer ytringsfriheden i EU, definerer alle, der taler om patriotisme, nationale traditioner og betydningen af kristendommen for Europa, som chauvinistiske, nationalistiske og måske inden længe også fascistiske. Den politiske korrekthed har medført, at alle naturstridige handlinger, der går imod de traditionelle værdier for de kristne i Europa, samt de personer, der accepterer fornærmelser imod katolikker og medlemmer af andre trosretninger, betragtes som normale.
Uanset hvad der offentliggøres i den vesteuropæiske presse, holder Polen fast i sine traditioner og demokratiske værdier. 
Jörg Leichtfried (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne benytte lejligheden i dag til at komme nærmere ind på den måde, som Kommissionen behandler forespørgsler fra parlamentsmedlemmerne på. Jeg stillede for nylig en meget detaljeret forespørgsel med tre konkrete spørgsmål til Kommissionen. Efterfølgende fik jeg tilsendt et kort uddrag af en lovtekst.
Jeg mener, at man med rimelighed kan forlange af en organisation som Kommissionen, at den tager konkret stilling til forespørgsler fra parlamentsmedlemmerne og også besvarer dem indholdsmæssigt og ikke kun fremsender en lovtekst. Jeg er jurist og kan selv finde den pågældende lovtekst. Det er dog ikke formålet med det hele.
Hr. formand, jeg vil gerne stille denne forespørgsel og svaret til rådighed for Dem. Måske deler De min forargelse over dette svar og vil kunne gøre noget, således at tingene ændrer sig til det bedre. 
Formanden.
   - Hr. Leichtfried, det vil være mig en stor fornøjelse at viderebringe Deres klage til Kommissionen, så svarene i fremtiden ikke bliver fotokopier i reduceret størrelse af tekster, der er alment kendt. 
Jelko Kacin (ALDE ).
   - Spørgsmålet om menneskerettigheder er en integreret del af EU's grundlæggende værdier. I den seneste rapport fra USA om tilstanden for menneskerettighederne af 8. marts 2006 fremhæves den manglende gennemførelse af afgørelsen fra den østrigske forfatningsdomstol, som i årevis har krævet, at der anbringes regionale skilte på flere sprog, både tysk og østrigsk, i den sydlige del af den østrigske provins, Carinthia, som er hjemstavn for et slovensk mindretal.
Samme dag indledte hr. Jörg Haider, Carinthias guvernør, imidlertid overtrædelsesprocedurer over for distriktschef, August Muri, for at have misbrugt sit offentlige embede ved omsider at have udstedt en ordre om at anbringe skilte på flere sprog i Bleiburg/Pliberk. Der er også anbragt to skilte på flere sprog i parlamentsbygningen i Bruxelles.
Som alle er klar over, har Rusland stillet et officielt forslag om at sætte overtrædelser af rettighederne for det slovenske mindretal i Østrig på dagsordenen for topmødet mellem EU og Rusland. Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvordan Kommissionen vil håndtere dette tydelige eksempel på krænkelse af det slovenske mindretals rettigheder samtidig med, at Østrig har formandskabet i EU. 
Feleknas Uca (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi er chokerede over de billeder og nyheder, som vi har fået fra mange kurdiske byer, men især fra Diyarbakır, siden sidste mandag. De ligner i forbløffende grad dem fra Gaza eller fra Vestbredden. Indtil nu er 11 mennesker blevet dræbt af tyrkiske sikkerhedsstyrker, og heraf var det yngste barn lige fyldt tre år.
Der er hundredvis af sårede og hårdt sårede samt hundredvis af fanger. En yderligere eskalering skal forhindres. Udtalelser fra ministerpræsident Erdogan såsom "Vores styrker vil gennemføre de nødvendige interventioner imod de kræfter, som gør sig til terrorens værktøj, også hvis det er kvinder og børn," tjener ikke ligefrem en fredelig løsning på det kurdiske problem.
Jeg beder Kommissionen og Dem, hr. Borrell, om at tage kontakt til borgmesteren i Diyarbakır, hr. Beydemir, og opfordrer til etableringen af en ad hoc-delegation, som bliver sendt ud med henblik på en nærmere undersøgelse af hændelserne i de berørte områder. 
Richard Corbett (PSE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at henlede medlemmernes opmærksomhed på en række organisationer, der gennemfører svindelnumre rettet imod mindre virksomheder i Europa. Den mest velkendte af disse organisationer er "European City Guide" fra Spanien, men der findes andre: "Construct Data" i Østrig, "Novachannel" og "Intercable Verlag" i Schweiz, "Deutsche Addressdienst" og "TVV Verlag" i Tyskland. De sender alle misvisende dokumenter til små virksomheder i Europa. Dokumenterne er camoufleret som gratis oplysningsformularer, men ifølge den del af teksten, der er skrevet med småt, forpligter man sig efter undertegnelse af formularen til at betale et større beløb.
En schweizisk avis afslørede for nylig, at det er en enkelt mand - Meinolf Lüdenbach - der står bag de fleste af disse organisationer. Han kontrollerer endvidere de kreditorer, der forfølger ofrene, når de er lokket til at skrive under. Meinolf Lüdenbachs netværk er en sammensværgelse med henblik på at bedrage små virksomheder i Europa.
Disse fupnumre breder sig fra land til land og udnytter de forskellige retssystemers smuthuller. Det glæder mig derfor, at kommissær Kyprianou har indvilget i at undersøge sagen, og jeg opfordrer alle kolleger, der har oplevet eksempler på tilsvarende svindelnumre i deres valgkredse - og der er mange, ved jeg - om at sende oplysninger herom til kommissæren, så han kan inddrage disse eksempler i sagen. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mange medlemmer har ved flere lejligheder omtalt den tid, det tager de ansvarlige organer at svare på de spørgsmål, de er blevet stillet.
Det sidste tilfælde drejer sig om min egen skriftlige forespørgsel, som jeg forelagde den 27. september 2005, om Ministerudvalgets møde den 11. oktober 2005. Det pågældende organ besvarede mit spørgsmål fem måneder senere, helt konkret den 9. marts 2006, hvor man, i tre linjer, oplyste mig om, at Rådet ikke havde drøftet det spørgsmål, som jeg havde udbedt mig dets holdning til, og heller ikke havde planlagt at drøfte det.
Hvilken rolle har Europa-Parlamentets medlemmer så, og hvilken funktion har Parlamentet, mine damer og herrer? Og hvor er respekten og ansvaret over for de europæiske borgere, som har betroet os den position, vi befinder os i i dag? Hvilken forklaring skal jeg give borgerne med hensyn til det svar, de har ventet på, men som vi aldrig har fået?
Formanden.
   - Hr. Mavrommatis, De har helt ret i Deres klage. Den eneste årsag, som efter min mening kan forklare, at de har været så længe om at svare Dem og ende med at sige, at Rådet ikke havde behandlet spørgsmålet, er, at de ventede på, at Rådet behandlede det, men selv om det skulle være tilfældet, er fristen ikke rimelig. Jeg vil rette henvendelse til Rådet og Kommissionen og påpege, at de bør tage medlemmernes spørgsmål seriøst, såvel med hensyn til indholdet og, som i Deres tilfælde, til tiden, det vil sige, at de ikke kun bør besvare spørgsmålene inden for nogle rimelige frister, men også at indholdet skal kunne anses for egentlige svar. Jeg er sikker på, at de ansvarlige i Rådet og Kommissionen vil tage meget hensyn til denne anmodning.
Margrietus van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, som De for lidt siden oplyste, er Charles Taylor, som beskyldes for krigsforbrydelser, stillet for FN's krigsforbryderdomstol i Sierra Leone. Som leder af EU's valgobservatørdelegation i Liberia opfordrede jeg kraftigt den for nylig valgte præsident Ellen Johnson-Sirleaf til at anmode om udlevering. Det gik hun med til under forudsætning af, at Nigerias præsident og Den Afrikanske Union ville medvirke. Arrestationen af og anklagen mod Charles Taylor er en succes for det nye Liberia og en vellykket test for Den Afrikanske Union og bestemt også for EU. Vores arbejde på stedet fortjente ros. Med arrestationen er en skygge over Vestafrika forsvundet, og regionen får en chance for fred og en demokratisk udvikling. Som leder af valgobservatørdelegationen i Liberia støtter jeg kraftigt formændenes idé om at indbyde hende til at tale her på plenarmødet, og jeg håber, at EU i mellemtiden vil fortsætte med kraftigt at støtte millenniummålene og demokratiseringen i landet, for det er, hvad dets borgere nu fortjener. 
Formanden.
   - Hr. van den Berg, som jeg tidligere har påpeget, bliver Liberias præsident inviteret, og vi håber, at hun snart får mulighed for at tage imod vores invitation. 
Mirosław Mariusz Piotrowski (NI ).
   - Hr. formand, i min kapacitet af formand for IND/DEM-Gruppens sekretariat sendte jeg en skrivelse til Dem den 16. og 23. marts i år om den såkaldte genopbygning af Gruppen for Selvstændighed og Demokrati, hvorom Parlamentet blev orienteret af gruppens formand under sidste plenarmøde. I lyset af den polske delegation var den procedure, der resulterede i udelukkelsen af to nationale delegationer, den italienske og den polske delegation, fra IND/DEM-Gruppen, ulovlig. Hvornår kan vi forvente et svar på førnævnte skrivelser? 
Formanden.
   - Hr. Piotrowski, lige før dette plenarmødet startede, havde jeg et møde med hr. Bonde og hr. Farage. Vi har behandlet spørgsmålet, og jeg venter på, at de skriftligt meddeler mig deres synspunkt om situationen og de foranstaltninger, der skal træffes. Jeg håber, at jeg kan oplyse Dem yderligere herom, når vi starter mødet i morgen.
Marc Tarabella (PSE ).
   - Hr. formand, for nøjagtigt 1.500 dage siden blev Ingrid Betancourt og hendes kollega, Clara Rojas, bortført af oprørsbevægelsen FARC i Colombia. De føjedes dermed til den alt for store skare af gidsler, omkring 3.000, for ikke at nævne de tusindvis af mennesker, der meldes savnet i landet.
Jeg taler i dag på vegne af den internationale sammenslutning af Ingrid Betancourt-komitéer, som i forståelse med familien ønsker at fremsætte tre anmodninger. For det første en anmodning om, at man aktivt støtter den mæglingsindsats, der ydes af Frankrig, Schweiz og Spanien i forening. For det andet, at der lægges stærkt pres på FARC gennem de organisationer, som støtter bevægelsen uden for landets grænser og især i lande, som ikke har opført denne bevægelse på deres liste over terrororganisationer, således at FARC reagerer positivt på de tre landes forslag og dermed viser oprigtig vilje til at nå frem til en humanitær aftale. Endelig for det tredje anmoder vi om, at der lægges stærkt pres på den colombianske regering for at sikre, at den overholder Genève-konventionen, som er ratificeret af Colombia. I henhold til denne konvention påhviler det således regeringen, i øvrigt i overensstemmelse med tidligere indgåede forpligtelser, i tilfælde af interne konflikter at indgå humanitære aftaler for at redde så mange menneskeliv som muligt.
Ryszard Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand, i aftes var det et år siden, at en stor personlighed og europæer, Pave Johannes Paul II, døde.
Jeg er taknemmelig for denne lejlighed til at hylde en mand, der var og fortsat vil være et symbol på dialogen mellem forskellige trosretninger: mellem kristendom og jødedom, mellem kristendom og islam. Pave Johannes Paul II er endvidere et symbol på tolerance og respekt for alle mennesker, uanset race, nationalitet, køn, social klasse eller økonomisk status. En pave, der kom fra Central- og Østeuropa, og som igen og igen understregede betydningen af et forenet Europa, selv i tiden med Berlin-muren og Jerntæppet. I Santiago de Compostela i Spanien talte han for snart 20 år siden om et Europa forenet i sin mangfoldighed. Det er mit håb, at disse ord stadig har betydning i dag. 
Formanden.
   - Hr. Czarnecki, der er faktisk allerede gået et år siden, hans hellighed, Johannes Paul den II døde. På det tidspunkt befandt jeg mig på officielt besøg i Litauen, og jeg kunne observere den inderlighed, hvormed europæerne i de østeuropæiske lande følte bortgangen af en personlighed, der har haft så stor indflydelse på den proces, der førte til den senere udvidelse af EU.
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den seneste tids voldsomme regnskyl i Bulgarien og Nordgrækenland har fået Evros-floden til at gå over sine bredder. Flere tusind hektar landbrugsjord er blevet oversvømmet af flodvand, der forårsagede skader på afgrøderne på tilsåede marker, ligesom det er gået ud over husdyrproduktionen, fordi over 3.000 dyr, både får, geder, grise og køer, er druknet. Mange landsbyer blev oversvømmet, og mange huse blev helt dækket af vand.
Ud over de foranstaltninger, som de enkelte medlemsstater vil iværksætte, vil jeg gerne spørge, om EU vil vise sin solidaritet med landene i de prøvelser, de går igennem, og sende et signal til landmændene i de ramte lande om, at EU står ved deres side, eftersom solidaritet som bekendt er et af EU's vigtigste principper. 
Philip Claeys (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne udtrykke min utilfredshed med sluterklæringen fra Euro-Middelhavs-partnerskabets Parlamentariske Forsamling den 27. marts. Jeg forstår naturligvis også godt betydningen af en dialog mellem landene nord og syd for Middelhavet, men jeg er ikke overbevist om, at en sådan dialog tjener noget særligt formål, hvis den ender med en ensidig indrømmelse af skyld, i dette tilfælde fra Europas side. Jeg synes ikke, det kan udtrykkes anderledes, når jeg læser denne sluterklæring. Først fordømmes de danske tegninger med en obligatorisk kort sætning, eller bisætning, om volden mod disse tegninger. Selv om der bruges konkrete udtryk om disse danske tegninger, bruges der bevidst meget vage og meget generelle udtryk om alt det øvrige. Der tales om fremme af demokrati, men ingen steder tales der om den systematiske diskrimination af kristne og andre mindretalsgrupper i den muslimske verden. Det behøver vi sandelig ikke tage helt til Afghanistan for at finde eksempler på. I Tyrkiet, f.eks. skal man melde en ændring af religion til myndighederne. Der blev en italiensk katolsk præst for nylig myrdet på grund af det, han repræsenterede. I Tyrkiet gøres det så godt som umuligt at restaurere kristne bygninger. Jeg beklager, at der ikke er talt om dette. 
Formanden.
   - Det er faktisk ikke en del af konklusionerne, men som bekendt har Den Parlamentariske Forsamling for EU-Middelhavssamarbejdet ikke afsluttet sit arbejde. Den fortsætter drøftelserne, og jeg håber, at Parlamentets repræsentanter i forsamlingen tager Deres forslag til sig og giver udtryk herfor. Den eneste måde, det kan komme med i konklusionerne på, er, at et af medlemmerne i Den Parlamentariske Forsamling tager det op i dens midte. 
Gerard Batten (IND/DEM ).
   - Hr. formand, en af vælgerne i min valgkreds, Alexander Litvinenko, var tidligere oberst i Ruslands Føderale Sikkerhedsbureau, efterfølgeren for KGB. Hr. Litvinenkos afsløring af FSB's ulovlige aktiviteter tvang ham til at søge politisk asyl i udlandet. Inden han traf en endelig beslutning om asylland, konsulterede han sin ven, general Anatoly Trofimov, tidligere vicestabschef i FSB. General Trofimov havde efter sigende rådet hr. Litvinenko til ikke at tage til Italien med den begrundelse, at der var mange KGB-agenter blandt politikerne, og at Romano Prodi var deres mand i Italien. I februar 2006 videregav hr. Litvinenko disse oplysninger til Mario Scaramella fra Guzzanti-kommissionen, der er i færd med at efterforske KGB's infiltration i italiensk politik.
Beskyldningen imod en tidligere formand for Europa-Kommissionen er meget alvorlig og bør efterforskes grundigt. Europa-Parlamentet bør foretage en uafhængig undersøgelse. 
Formanden.
   - Alle forslag bør behandles med respekt. Foreslår De, at Europa-Parlamentet undersøger, om de italienske politikere er KGB-agenter? Er det Deres forslag?
Gerard Batten (IND/DEM ).
   - Jeg mener, at det vil være fornuftigt, hvis Parlamentet foretager en undersøgelse i lyset af hr. Prodis tidligere stilling som formand for Europa-Kommissionen. Europa-Parlamentets stærkt fremhævede demokratiske akkreditiver vil blive underbygget af en sådan undersøgelse. 
Formanden.
   - Jeg er bange for, at vi ikke har tid til at foretage denne undersøgelse før det næste italienske valg, men vi kan altid gøre det senere, hvis Parlamentet ønsker det, naturligvis. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   - Flere EU-medlemsstater er for nylig blevet ramt af voldsomme oversvømmelser. Tusinder af mennesker i Tjekkiet, Tyskland, Ungarn og Østrig kæmper heroisk imod oversvømmelserne, der truer med at ødelægge deres hjem, ejendele og landbrug. Der har været over 100 store oversvømmelser i Europa mellem 1998 og 2004. Oversvømmelserne sidste år og i år har vist, at det er nødvendigt med en fælles indsats på europæisk plan. I januar 2006 foreslog Europa-Kommissionen et direktiv om vurdering og forvaltning af oversvømmelser i Europa. Formålet med direktivet er at begrænse risikoen for og virkningerne af oversvømmelser og fremme samordnede aktioner. EU skal prioritere vedtagelsen af direktivet hurtigst muligt og yde en fælles indsats for at beskytte borgerne imod oversvømmelser. Jeg ønsker indtrængende at opfordre formanden, hr. Borrell, og Rådet til at træffe foranstaltninger hurtigst muligt til udvikling af et samordnet forsvarssystem over for oversvømmelser. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i sidste uge mistede fire mennesker livet i Diyarbakir i Tyrkiet, og ca. 500 mennesker blev såret under episoder efter en begravelse. Alle ofrene var kurdere, mens gerningsmændene var det tyrkiske politis specialtropper.
For et par uger siden havde den tyrkiske hær iværksat en aktion for at undertrykke den kurdiske arbejderbevægelse, og i denne forbindelse mistede yderligere 14 mennesker livet. Med disse aktiviteter viser Tyrkiet klart, at landet ikke agter at løse dette problem med demokratiske procedurer, men gennem vold, hvor den stærkeste overlever. Derfor er vi medskyldige i udslettelsen af en befolkning, samtidig med at vi lukker Tyrkiet ind i de europæiske gemakker.
Denne politik er paradoksal, og vi bør endnu en gang minde kandidatlandet Tyrkiet om, hvad europæisk demokratisk tradition handler om. 
Glyn Ford (PSE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at henlede opmærksomheden på en virksomhed i min valgkreds. Hygrade, der er et datterselskab af den danske virksomhed Tulip, foreslår at lukke to fabrikker i Chard og Chippenham med deraf følgende tab på henholdsvis 300 og 500 arbejdspladser. Det vil være ødelæggende for de to industriområder. De er i øjeblikket i færd med at gennemføre en høring om de foreslåede lukninger, og det er rent ud sagt latterligt. Indbyggerne i nye bebyggelser i Chippenham har allerede garantier i deres kontrakter om, at virksomheden vil lukke. I Chard har man allerede planlagt at fjerne udstyret. Jeg håber, at De vil tage spørgsmålet op over for Kommissionen.
Samtidig er det en virksomhed, der ikke er truet af konkurs, men som har store indtægter. Virksomheden tilbyder i forbindelse med forhandlingerne den mindste arbejdsløshedsunderstøttelse til personer, der har været loyale over for virksomheden i op til 20 år.
Virksomhedens varer og tjenesteydelser sælges hovedsageligt til Co-op og Tesco - som er fødevarekæder. Jeg håber, at der vil blive lagt pres på disse kæder, som ofte fremhæver redelig handelspraksis, for at sikre, at de ansatte på fabrikkerne får en rimelig aftale. 
Formanden.
   - Det er muligt, at man bør tage hensyn til den sag, De omtaler, i forbindelse med anvendelsen af den fond for tilpasning til globaliseringen, som Kommissionen har foreslået, og som vil være med i det næste budget. Lad os håbe, at der vil blive taget hensyn hertil i forbindelse med anvendelsen af midlerne.
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, ytringsfrihed og retten til fredelige demonstrationer er en grundlæggende del af EU's . I et stort område, der grænser op til min fødeby, Limassol, er der ikke ytringsfrihed, idet EU's ikke gælder her. Området har været under Storbritanniens militære besættelse siden kolonitiden, og selv om området er en del af Cypern og befolkes af cypriotiske statsborgere, har Storbritannien sikret, at området er uden for EU. Derfor gælder EU's ikke her.
Sidste lørdag - Cyperns frihedsdag - demonstrerede en cypriotisk statsborger imod tilstedeværelsen af britiske baser i Cypern. Det var en fredelig demonstration, han forstyrrede ingen og færdedes ikke på militær ejendom. Inden for få minutter blev han angrebet af britiske soldater, der pegede på ham med maskinpistoler og truede med at skyde ham. Han blev tilbageholdt på en offentlig vej imod sin vilje under trussel om magtanvendelse, indtil militærpolitiet og den lokale presse ankom. Han blev frigivet, da det viste sig, at han var medlem af Europa-Parlamentet - dette parlament! Hvor længe vil Parlamentet tolerere, at britiske tropper holder en anden medlemsstat besat og udsætter sine borgere for denne form for chikane? 
Eoin Ryan (UEN ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at nævne den beslutning, som blev truffet i slutningen af sidste uge af den britiske regering, om at sælge den britiske nukleare gruppe privat. Det betyder, at det nukleare anlæg Sellafield vil være privatejet. Hvis man tager i betragtning, at 80 % af alt nukleart affald i Storbritannien opbevares i Sellafield, og at anlægget kan forarbejde 5.000 t affald om året - ca. en tredjedel af verdens affald - og hvis man tager de mange års alvorlige spørgsmål om sikkerhed på dette anlæg og den række ulykker, der er sket, i betragtning, vil jeg gerne vide, hvilke garantier den britiske regering kan stille bekymrede parter og Irlands befolkning for, at de højeste sikkerhedsstandarder vil blive fulgt, når anlægget bliver privatejet.
Man kan indvende, at det ikke kan blive værre, og at anlægget bør være privatejet. Det er imidlertid kun rimeligt, at den britiske regering giver en kategorisk forsikring om, at man vil opfylde de bedst mulige sikkerhedsstandarder, da spørgsmålet ligger Irlands befolkning og mange andre meget på sinde. 
Formanden.
   - Hr. Ryan, jeg forstår fuldt ud Deres bekymring, og jeg er sikker på, at den britiske regering vil have forståelse for det spørgsmål, De rejser.
Eluned Morgan (PSE ).
   - Hr. formand, jeg beklager, at jeg ikke var til stede tidligere. Men det er på grund af Air France. Jeg vil blot nævne, at Air France har aflyst flere fly fra London.
Jeg ønsker at rejse spørgsmålet om de 84 Lissabon-direktiver, der er godkendt af Parlamentet. 76 af disse direktiver burde have været implementeret og fuldt ud gennemført, men kun 13 af 84 direktiver er fuldt ud gennemført af alle medlemsstaterne. Direktivet om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester burde have været fuldt ud gennemført inden den 24. juli 2003, men Belgien, Grækenland og Luxembourg har endnu ikke meddelt Kommissionen om gennemførelsen heraf.
Lissabon-strategien er i fare på grund af medlemsstaternes slaphed, hvad angår gennemførelse af direktiverne. Det er dog opmuntrende, at Kommissionen vil indlede 50 overtrædelsesprocedurer over for de medlemsstater, der ikke har gennemført liberaliseringen af energimarkederne. Det er på tide, at der handles. 
Formanden.
   - Hermed er vi færdige med talerlisten, men jeg tror, at fru Hennicot-Schoepges forsigtigt løftede hånden. De skal naturligvis også have lov til at få ordet, fru Hennicot-Schoepges.
Erna Hennicot-Schoepges (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig mine to kolleger, som har klaget over, at medlemmernes spørgsmål ikke bliver besvaret i overensstemmelse med tidsfristerne. Jeg betragter Dem som forretningsordenens vogter og beder Dem anmode Kommissionen om at besvare vores spørgsmål under iagttagelse af de foreskrevne frister.
Jeg henviser til de luxembourgske kabeldistributører, som henvendte sig til Kommissionen i marts 2005, og som blev sendt fra den ene kommissær til den anden og i september 2005 fik et svar, som var i modstrid med det svar, jeg med tre måneders forsinkelse fik på mit spørgsmål til besvarelse i Parlamentet.
Hr. formand, hvis vi vil sikre bedre lovgivning, må Kommissionens juridiske tjenester fungere i overensstemmelse hermed, og De bør påse, at vores forretningsorden fuldt ud håndhæves. 
Bogusław Rogalski (NI ).
   - Det bizarre præsidentvalg i Belarus, som Alexander Lukasjenko naturligvis vandt, fandt sted for 14 dage siden. Valget blev gennemført ved hjælp af tvang fra det belarussiske KGB, politiet og hæren.
Hr. formand, hvad var EU's og Parlamentets reaktion på denne situation? Mange af observatørerne blev arresteret samt journalister og et polsk medlem af Parlamentet. Nogle af disse personer tilbageholdes stadig.
Til trods for at vi har beskæftiget os med valget i Liberia og andre valg i eksotiske stater, sendte vi ikke engang en effektiv delegation af observatører til Belarus. Europa-Parlamentet og EU skal indtage en fast og målrettet holdning vedrørende Belarus, så vi omsider kan komme af med det sidste blodige diktatur i Europa. 
Zdzisław Zbigniew Podkański (UEN ).
   - I Polen er der stigende utilfredshed med EU's landbrugspolitik. De polske landmænds holdning illustreres tydeligt på deres protestbannere, hvor der står, at EU's landbrugspolitik betyder konkurs for landbruget i Polen.
Landmændenes krav omfatter genforhandlingen af tiltrædelsestraktaten, indledning af beskyttelsesprocedurer på markederne for bærfrugter og æblemarkedet, suspendering af liberaliseringen af sukkermarkedet og frigivelse af omstruktureringskvoterne for mælk på 416.000 t.
Polen har fået tildelt en kvote på 9,3 millioner t mælk, men har brug for ca. 12,5 millioner t. Det har allerede betydet, at landmænd skal betale bøder for overproduktion, og det vil fra 2010 medføre, at Polen skal importere mælk og mælkeprodukter. På denne måde mister Polen gradvist sin fødevaresikkerhed. Europa mister også sin fødevaresikkerhed. Vi skal stille os selv et grundlæggende spørgsmål. Hvad er vores mål? 
Formanden. -
   Vi har hermed afsluttet indlæggene. Som De kan se, bestræber formandskabet sig på, at De alle kan få ordet, og at der ikke er nogen, der bliver forbigået. Det forsinker forhandlingerne. Jeg beder Kommissionen om undskyld, fordi den har været nødt til at vente længere end forventet.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om situationen i flygtningelejrene på Malta. 
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, de problemer, som Malta kæmper med, påvirker EU generelt og viser, at der er brug for en global indsats til forvaltning af migration og asyl. EU's eksterne grænser er under permanent pres fra den vekslende strøm af indvandrere, og mange af disse indvandrere kræver beskyttelse.
I december identificerede Det Europæiske Råd en række foranstaltninger til fremme af EU's udenrigspolitik om indvandring og asyl. Kommissionen gør en aktiv indsats for at finde strukturelle løsninger på presset på EU og EU's partnerlande som følge af den omfattende indvandring. I denne sammenhæng er ministerkonferencen for EU og Afrika, som fandt sted den 10. og 11. juli i Rabat, det forstærkede samarbejde med Den Afrikanske Union og dialogen med de største oprindelseslande vigtige nye politiske initiativer, der er taget for at drøfte indvandringsspørgsmålene i detaljer og samtidig finde bæredygtige fælles løsninger.
Kommissionen er bekendt med den pågældende situation i Malta og har i sinde at træffe følgende foranstaltninger til at forbedre situationen. Den umiddelbare støtte til rådighed for Malta på EU-plan tildeles gennem EU's relevante finansielle programmer. Den Europæiske Flygtningefond yder allerede økonomisk støtte til medlemsstater gennem håndtering af konsekvenserne af at modtage flygtninge og fordrevne personer.
Støtte til etablering af tilstrækkelige modtagelsesforhold for asylansøgere prioriteres højt af Den Europæiske Flygtningefond, og Malta drager stor fordel af fondens støtte på dette område. Den Europæiske Flygtningefond tildelte Malta 114.000 euro i 2004, 500.000 i 2005 og 600.000 euro i 2006. Kommissionen besluttede endvidere at tildele 120.000 euro i støtte til et projekt til forbedring af modtagelsesforholdene på Malta som led i Argo-programmet.
For at håndtere specifikke situationer, som f.eks. situationen i Malta, vil der også blive stillet ændringsforslag til Den Europæiske Flygtningefond med henblik på at gøre det lettere for medlemsstaterne at få adgang til støtten og - med et minimum af administrative byrder - håndtere konsekvenserne af den vekslende strøm af indvandrere, der eventuelt har behov for international beskyttelse. Helt specifikt har ændringsforslagene til formål at støtte nødforanstaltninger til etablering af tilstrækkelige modtagelsesforhold til asylansøgere, herunder imødekommelse af grundlæggende behov og udvikling af rimelige og effektive asylprocedurer.
Kommissionen vil endvidere om kort tid stille et forslag til en afgørelse fra Rådet for at sikre det praktiske samarbejde blandt medlemsstaterne som fastlagt i meddelelsen om et forstærket praktisk samarbejde, der blev vedtaget den 17. februar. Efter forslaget vil der blive oprettet ekspertgrupper til at støtte medlemsstaterne i situationer som den i Malta i forbindelse med modtagelsesforhold og behandling af asylansøgninger.
I direktivet om modtagelsesforhold, som nu er trådt i kraft, fastsættes en minimumsstandard for indkvartering af asylansøgere, herunder de asylansøgere der tilbageholdes eller er genstand for begrænsninger af deres frihed eller bevægelighed. Kommissionen overvåger gennemførelsen af direktivet, og der vil især blive fokuseret på Maltas gennemførelse heraf, også i lyset af rapporterne fra medlemmerne af Parlamentet efter besøget i sidste uge. Europa-Parlamentet vil få forelagt en rapport om anvendelsen af direktivet og eventuelle forbedringer i efteråret. 
Stefano Zappalà,
   Hr. formand, kære kolleger, i sidste uge besøgte en delegation fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender Malta, ligesom den tidligere har være i Paris, i Ceuta og Melilla og i Lampedusa.
Vi bør alle være bevidste om og opmærksomme på dette emne. Én ting er snak, en anden ting er handlinger. Indvandringssituationen i Europa er så afgjort hverken god, glædelig eller passende. Den er ikke passende for 2006, for EU og EU's principper, for traktaterne og for det politiske ansvar, vi som Europa-Parlament har over for de europæiske befolkninger.
Kommissionen går uden om problemet. Jeg hørte for lidt siden, at man talte om initiativer til 25.000 eller 120.000 euro. Hr. kommissær, jeg vil gerne fortælle Dem, at Malta bruger 1.000.000 euro om året på dette problem. Siden 2002, dvs. fra førtiltrædelsesfasen til i dag, har landet oplevet en stigning i indvandringstallet og står nu med hele 2000 mennesker mere, som det ikke ved, hvor det skal gøre af. De 2000 mennesker på Malta svarer f.eks. til 400.000 mennesker, som er lukket inde i Tysklands fængsler, eller til 300.000 mennesker i Italiens, Frankrigs eller Det Forenede Kongeriges fængsler. Malta bruger 10 % af sine politistyrker på at sørge for indvandrerne. Det svarer til, at man bruger 30.000 mennesker i Italien eller 40.000 mennesker i Tyskland, dvs. hele politiet samlet. Det er ikke muligt.
Hr. kommissær - men jeg henvender mig navnlig til Rådet - vi har en meget klar pligt, nemlig pligten til ikke at lade vores lande stå alene og til ikke at efterlade Malta alene midt i havet. Landet er nemlig Europas sydligste grænse. Det er Europas grænse. Ud fra dette synspunkt kan Malta ikke betragtes som en selvstændig stat.
EU skal tage alle de nødvendige initiativer i den forbindelse. Hr. kommissær, jeg opfordrer Dem til hurtigst muligt at indkalde til et rådsmøde (indre anliggender) på Malta, hvor Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender er til stede.
Malta må i øjeblikket tackle en meget alvorlig situation, eftersom landet har 2000 mennesker, som det ikke ved, hvor det skal flytte hen. De kan kun sendes til Gozo, og det ville forværre en situation, som i forvejen er yderst alvorlig. Vi får snart den maltesiske befolkning til at fortryde, hvad den har gjort, selv om dette selvfølgelig ikke ville ske, eftersom landet er en stærk EU-tilhænger. Der begynder at opstå episoder med fremmedhad på Malta, hvilket er en meget alvorlig ting.
Som Parlament har vi pligt til at påtage os et politisk ansvar. Jeg opfordrer kraftigt Rådet til at handle hurtigt og tage Dublin-konventionen op til revision. Malta skal være et transitland. Som det er i dag, tager folk ikke til Malta for at blive der, men rejser forbi Malta for at undslippe. Jeg opfordrer Dem alle til at være solidariske med Malta.
I overmorgen kommer Maltas præsident tilfældigvis på besøg her i Parlamentet, og det glæder jeg mig meget over. Jeg håber, at Europa-Parlamentet vil vise den fornødne solidaritet med dette vigtige, gamle og ædle land, som lider for vores skyld. 
Martine Roure,
   Hr. formand, Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender konstaterede under sine besøg i interneringscentrene en række meget alvorlige problemer. Det, vi har oplevet på Malta, er imidlertid forfærdeligt. De vilkår, man byder de internerede, er inhumane og nedværdigende. Asylansøgerne er lukket inde i bure uden mulighed for udgang, og der tages ikke hensyn til selv deres mest elementære rettigheder. De har ikke adgang til hverken juridisk eller lægelig bistand. Vi har mødt personer, som har været spærret inde i undertiden 18, 19, ja, endog 20 måneder, uden nogen kontakt med verden udenfor og under ganske uacceptable sanitære forhold.
Vi må afgjort glæde os over, at de maltesiske myndigheder ikke skjulte noget for os. Det er et vidnesbyrd om respekt for Europa-Parlamentet og EU som sådan. Men de vilkår, man byder de internerede, udgør ikke desto mindre en krænkelse af menneskerettighederne og EU's direktiv om modtagelse af flygtninge.
Vi opfordrer således bestemt den maltesiske regering til hurtigst muligt at sætte en stopper for den systematiske internering af indvandrere. Asylansøgere er ikke forbrydere. De kommer ofte fra de frygteligste forhold og bør behandles med værdighed. Når dette er sagt, må vi også anerkende, at Malta er et lille land, og i kraft af den geografiske placering er øen udsat for et særligt stærkt pres. Det er således EU's pligt at vise solidaritet med Malta og bidrage til at bære den økonomiske byrde, der knytter sig til forvaltningen af landets grænser, ved, som De anførte, hr. kommissær, at gøre brug af eksisterende programmer, såsom Argo og Den Europæiske Flygtningefond. Men der er behov for en mere dybtgående reform, for det er ikke kun et spørgsmål om penge!
Derfor opfordrer jeg Kommissionen til hurtigst muligt at revidere Dublin II-forordningen og stille forslag om væsentlige ændringer af denne. Bør vi ikke sætte spørgsmålstegn ved selve princippet heri, nemlig at den medlemsstat, som er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, er første adgangsland? Dette princip lægger en uacceptabel byrde på landene i de sydlige og østlige dele af EU og har negative konsekvenser, idet betingelserne for modtagelse og adgang til asyl bringes i fare.
Migration er uomtvisteligt et fænomen, som hører den moderne verden til. Vi vil ikke unddrage os det ansvar, der påhviler os som rige lande, hvad angår modtagelse af ofre for undertrykkelse eller bekæmpelse af fattigdom. Lad os ikke glemme, at sidstnævnte er den grundlæggende årsag til migrationen. 
Jean Lambert,
   Hr. formand, jeg kan fuldt ud tilslutte mig synspunkterne fra fru Roure, der meget tydeligt har beskrevet den situation, som Parlamentets delegation var vidne til i Malta. Jeg og de øvrige medlemmer af Verts/ALE-Gruppen kan endvidere tilslutte os hr. Zappalàs og fru Roures synspunkter om konsekvenserne af denne situation, ikke blot i Malta, men i forskellige andre områder, som vores delegation har besøgt, herunder Dublin. Det, som hovedparten af Parlamentet - dog ikke alle - betragtede som et meget logisk system på det pågældende tidspunkt, er forbundet med store problemer, som skal behandles.
Vi har hørt, at en række af disse problemer er opstået på grund af manglende ressourcer og manglende ekspertise. Kommissionen har udtalt, at en af målsætningerne i relation til en fortsættelse af asylpolitikken vil være at sikre, at alle medlemsstaterne følger de højeste standarder og bedste praksis. Det glæder mig derfor at høre om ekspertgrupperne, men Kommissionen bør ikke undervurdere antallet af ekspertgrupper i mange af områderne i EU. Jeg formoder, at de vil samarbejde med agenturer som UNHCR og andre organer med denne ekspertise. Det i sig selv vil have budgetmæssige konsekvenser, hvad angår de midler, som EU tildeler UNHCR. Vi har allerede afsat et stort beløb til UNHCR, og hvis vi kræver mere af agenturet, skal vi tage dette aspekt med i betragtning.
Jeg har endvidere et spørgsmål til Kommissionen om tidshorisonten i forhold til Malta. Hvor hurtigt mener Kommissionen, at der kan oprettes og etableres ekspertgrupper? Og hvilke andre ressourcer vil være nødvendige for at hjælpe Malta på lang sigt med at behandle mennesker med den værdighed, som de fortjener? 
Giusto Catania,
   Hr. formand, kære kolleger, jeg vil også gerne takke mine kolleger i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender for at have udpeget mig og bedt mig om at være ordfører for vores besøg på Malta.
Som ordfører kan jeg kun bekræfte, at situationen i flygtningelejrene på Malta simpelthen er forfærdelig. Det er et sandt Dantes helvede, hvor selv de mest grundlæggende rettigheder nægtes. Vi besøgte tre flygtningelejre, hvor vi konstaterede, at forholdene var ydmygende, helt umenneskelige og uværdige for et civiliseret land, nemlig uacceptable hygiejneforhold, promiskuitet, gravide kvinder, som tilbageholdes indtil fjerde måned, ulækker mad, brusebad med koldt vand og toiletfaciliteter uden døre - alt sammen omgivet af snavs og forfald.
Maltas lovgivning er modbydelig, eftersom den foreskriver 18 måneders tilbageholdelse for borgere, der ikke har begået nogen som helst forbrydelse. Efter min mening er dette virkelig for meget! Desuden mener jeg, at den behandling, som asylansøgerne får, er i strid med Genève-konventionen og med EU-direktiverne på asylområdet. Migranterne får ingen information, og deres asylansøgninger behandles ikke, før der er gået 8-9 måneder. På Malta nægter man også asyl til flygtninge fra krigsområder og navnlig fra Darfur. Det gjorde indtryk på mig at se en mand med et skilt, hvor der stod "folkedrab i Darfur og fængsling på Malta."
Europa må ikke forholde sig passivt til denne forfærdelige situation, og efter vores udvalgs besøg i de midlertidige opholdscentre i Europa er vi af den opfattelse, at det er nødvendigt med en radikal ændring af flygtningemodtagelsespolitikken. Det er først og fremmest nødvendigt at udvide de lovlige indrejsekanaler, gøre spørgsmålet til et fællesskabsområde og ændre Dublin II-aftalerne, og endelig er det nødvendigt at lukke alle de tilbageholdelsessteder, der ligger på europæisk område. Det er juridisk uacceptable steder, hvor alle menneskerettighederne bliver krænket. 
Simon Busuttil (PPE-DE ).
   - Hr. Catania, der talte lige før mig, undlod at nævne, at den største og mest vedvarende klage fra indvandrerne i de tilbageholdelsescentre, som vi besøgte, ikke handlede om forholdene i centrene, men om den omstændighed at de aldrig havde haft til hensigt at tage til Malta. De endte i Malta imod deres ønsker og ønskede at komme videre til det kontinentale Europa. Det er også meget uheldigt. Mange af flygtningene bad om at komme til andre lande i Europa. Det er efter min opfattelse derfor positivt, at Parlamentet gennem denne forhandling og beslutningsforslaget viser sin solidaritet med indvandrerne og befolkningen samt myndighederne og ordensmagten i Malta, som står over for en vanskelig opgave. Det er positivt, at de politiske grupper i Parlamentet kan enes om at vise deres solidaritet og anmode både Kommissionen og Rådet om hurtigst muligt at træffe hasteforanstaltninger. Men hvad er hasteforanstaltninger? For det første skal medlemsstaterne tage imod personer fra Malta, der ansøger om asyl. For det andet skal medlemsstaterne acceptere, at Dublin II-forordningen skal revideres på en sådan måde, at medlemsstaternes ansvarsområder fordeles mere retfærdigt end på nuværende tidspunkt, hvor Malta og andre lande bærer uforholdsmæssigt store byrder ud over deres formåen. For det tredje skal de acceptere, at de økonomiske ressourcer i EU også skal anvendes i særligt presserende tilfælde, som kommissæren ganske rigtigt nævnte. Der bør imidlertid indbygges en krisemekanisme i alle de fire europæiske fonde, der skal oprettes i relation til flygtninge og indvandrere fra næste år, og ikke blot i Den Europæiske Flygtningefond. Hr. formand, endelig ønsker jeg at spørge Kommissionen om, hvad der er blevet af det initiativ, som Kommissionen lovede sidste år, om fælles patruljer i Middelhavet. Hr. formand, Parlamentet har taget spørgsmålet op. Vi forventer, at Rådet og Kommissionen træffer foranstaltninger hurtigst muligt. Mange tak. 
Louis Grech (PSE ).
   - Hvis man ser bort fra nogle af de initiativer, der er taget for nylig, føler jeg ikke, at EU har håndteret den øjeblikkelige alarmerende situation med tilstrækkelig alvor, energi og praktiske foranstaltninger. Beslutningsforslaget, som vi drøfter i dag, afspejler den alarmerende situation i Malta og andre lande på en dybtgående, tydelig og objektiv måde. I beslutningsforslaget er det helt korrekt angivet, at centrene, hvor indvandrerne tilbageholdes, skal drives under hensyntagen til indvandrernes værdighed og rettigheder. Fejl og forsømmelser skal afhjælpes straks. I beslutningsforslaget understreges det, at intet enkelt land kan klare problemerne alene, og slet ikke et land som Malta, der bærer en uforholdsmæssigt stor byrde. Faktisk kræver den europæiske dimension en integreret politik baseret på princippet om fordeling af ansvar, hvorved ansvaret fordeles mellem alle medlemsstaterne i forhold til de enkelte landes befolkningstal og bruttonationalprodukt. Lige så vigtigt er det, at Dublin II-forordningen revideres, og især systemet til behandling af indvandrernes asylansøgninger. For overhovedet at kunne begynde at løse disse problemer, skal EU yde økonomisk støtte og ikke blot komme med løfter. EU skal tildele de nødvendige midler til at hjælpe de små grænselande med at håndtere situationen. Der skal endvidere tildeles specifikke midler til nødsituationer, især når der er en overdreven strøm af indvandrere, især i løbet af sommeren. Parlamentet har med dette initiativ vist, at det er villig til at gøre en indsats. Nu er det Kommissionens og Rådets tur til at vise, at de er villige til at føre løfterne om solidaritet ud i livet. Hr. formand, enhver foranstaltning, som EU træffer for at hjælpe indvandrerne på en retfærdig og ordentlig måde og yde praktisk hjælp til små medlemsstater som Malta, betyder mere end mange tusinde erklæringer eller dokumenter for at styrke EU's troværdighed og skabe tillid. Mange tak. 

Hélène Flautre (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, de besøg, som Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har aflagt, har efter min opfattelse haft stor betydning ved at påvise, at indespærring af udlændinge til en vis grad er blevet den gængse måde at forvalte migrationsspørgsmålet på. Når vi ser, hvordan udlændinge indespærres overalt i Europa, vidner det om, at denne udvikling har nået sin grænse og har fået helt uacceptable konsekvenser, især på Malta, af de årsager, som allerede er blevet fremført i denne forhandling.
Desværre er det ikke gjort med at registrere kendsgerninger. Førende internationale menneskerettighedsorganisationer har allerede gjort dette arbejde i 2004 og 2005. Vi kender situationen, og jeg mener, vi nu må erkende, at det er absurd at anvende Dublin-konventionen på Malta. Det er efter min opfattelse påkrævet for alvor at komme i gang med reformen, og det bør, som visse kolleger har udtrykt det, være en gennemgribende reform. Først og fremmest bør en person, som kommer til Malta, kunne indgive sin ansøgning og søge om asyl i det land, hvor den pågældende ønsker at bosætte sig. Endvidere skal personer, som opnår flygtningestatus på Malta, kunne bevæge sig frit i Europa, og i øvrigt på Malta eller i ethvert andet land, som måtte være første adgangsland.
Reformerne er efter min opfattelse helt afgørende, hvis vi vil undgå disse situationer, som set fra et menneskerettighedssynspunkt er helt katastrofale. EU må endvidere være i stand til at fastlægge en lovmæssig indvandringspolitik og ophøre med udelukkende at prioritere forfølgning og lukning af grænserne, hvilket, som vi har set, forvaltes på en usaglig og inhuman måde. Herom vidner de hundreder, ja, tusinder, der hver uge drukner, ikke kun i Middelhavet, men også i havet omkring De Kanariske Øer, for det er velkendt, at strømmene af migranter nu er flyttet til Mauretanien. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kommissæren talte tidligere om modtagelsescentre. Jeg vil dog gerne sige, at det, som vi, der deltog i Udvalget om Borgernes Rettigheders delegation så på Malta, var alt andet end modtagelsescentre.
Det er uacceptabelt og skandaløst, at Europa, fordi det lever i skyggen af en krise med antidemokratisk hysteri, forvandler sig til et middelalderligt fort og fremmer centre, hvor indvandrere og asylansøgere lever under fængselslignende forhold, der er i strid med internationale konventioner. Tilbageholdelsesforholdene i de lukkede centre, vi besøgte på Malta, er nok de værste, vi har set til dato.
Maltas geografiske placering og landets manglende evne til økonomisk og administrativt at håndtere indvandrerbølgen, især efter dets optagelse i EU, som betød en større strøm af indvandrere og flygtninge, er ikke nogen undskyldning for forholdene. Det i sig selv, at indvandrerne tilbageholdes, er kritisabelt. At asylansøgere og indvandrere berøves deres frihed, kan ikke retfærdiggøres. De tilbageholdes under dårlige forhold, og den manglende gennemsigtighed med hensyn til, hvordan de pågældende centre drives, og hvilken praksis der gælder, er uacceptabel. 
David Casa (PPE-DE ).
   - Efter at Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har sendt en delegation til Malta for at tage bestik af situationen for de illegale indvandrere, noterer jeg mig i dag med tilfredshed, at Parlamentet tager den pågældende situation i Malta meget alvorligt. Alle tilstedeværende oplevede den vanskelige situation for alle de personer, der er landet ved vores kyster, og som opholder sig i vores centre. De oplevede imidlertid også de store bestræbelser, som de maltesiske myndigheder gjorde for at behandle alle, der ankom til Malta på denne ureglementerede måde, godt trods de meget begrænsede ressourcer, som myndighederne har til rådighed. Der skal tydeligvis gøres noget ved denne situation snarest. Vi har alle hørt, at strømmen af flygtninge forventes at blive fordoblet i år, og problemerne vil derfor blive endnu større. Malta kan ikke selv foretage mirakler. Vi har i mange år forsøgt at henlede Europas opmærksomhed på disse problemer i håbet om at løse dem. Jeg taler ikke blot om økonomisk støtte (som vi efter min opfattelse har set meget lidt af), men om mere praktiske løsninger, hvorved EU, som vi er medlem af, kan hjælpe os med at håndtere den store tilstrømning af flygtninge til vores land. Vi skal respektere disse flygtninges værdighed, men vi kan ikke længere blive ved med at strække vores midler og træffe foranstaltninger uden at have tilstrækkelige midler. Situationen er kritisk, og vi skal finde løsninger, hvorved vi ikke længere lægger så stort pres på Malta og ikke lader situationen komme ud af kontrol. Vi skal derfor omsætte alle de fine ord og løfter til handling. Kommissionen, Rådet og Parlamentet skal hurtigst muligt træffe foranstaltninger til gennemførelse af de løsninger, som allerede er foreslået af de medlemmer, der har haft ordet før mig i forhandlingen. Myndighederne og befolkningen i Malta vil forsat gøre deres bedste, men vi har ret til at forvente, at alle gør en reel og praktisk indsats, for jeg mener ikke, at det udelukkende er Maltas problem, men et problem for alle EU's medlemsstater. 
Joseph Muscat (PSE ).
   - Hr. kommissær, det, De har nævnt i dag, har fået mig til at lægge den tale væk, som jeg havde forberedt til i dag, og henvende mig til Dem direkte som repræsentant for Kommissionen. Jeg tror ikke, at De forventer, at vi, repræsentanterne for den maltesiske befolkning, vil takke Dem her i Parlamentet for at yde økonomisk støtte, for De har ikke ydet mere støtte, end vi kan samle ind på én dag i velgørenhedssammenhæng til jul. Deres beskrivelse afspejler ikke den reelle situation i vores land. Derudover har De undveget det mest afgørende spørgsmål af alle. Vi har præsenteret et praktisk forslag fra Dem, nemlig at Dublin II-forordningen revideres, således at ansvaret for at behandle asylansøgningerne fra de personer, der kommer til Malta, ikke længere kun er Maltas ansvar, men også de øvrige landes ansvar. Hvad mener De om dette forslag? Jeg spørger, fordi det i sidste ende ikke blot er en mindre sum penge, som vi har brug for (og jeg gentager, at der er tale om penge, ikke peanuts), vi har brug for millioner, tilstrækkeligt til at byde disse medmennesker velkommen. Ud over økonomisk støtte, hvad vil De så gøre for at løse problemerne i relation til administrativ og langsigtet hjælp? Det kunne vi godt tænke os at få at vide i dag. 
John Attard-Montalto (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker Dem for denne lejlighed til at henlede medlemmernes opmærksomhed på dette meget vigtige spørgsmål. EU har desværre svigtet Malta, som tilsyneladende skal klare sig selv. I denne vanskelige tid, som ikke blot den maltesiske befolkning skal gennemleve, men også de personer, der er tilbageholdt i centrene, har vi følt, at vi går imod strømmen, at vi er ladt i stikken, og at Europa til trods for alle de fine ord har svigtet os. Det, der skete og måtte ske, var, at der efter anmodning fra os gennem længere tid kom en delegation til Malta for at opleve de frygtelige forhold, som de tilbageholdte asylansøgere lever under. Disse forhold er meget beklagelige, og der er ingen, som er tilfredse med situationen, men det er et spørgsmål om ressourcer. Der ankommer 2.000 personer til Malta hvert år, og det lyder måske ikke af mange, men disse 2.000 svarer til, at der ankommer 800.000 personer til Tyskland hvert år eller 400.000 personer til Italien. Prøv at forestille Dem strømmen af flygtninge til det mindste land af alle, og forestil Dem, hvad et land uden ressourcer skal gennemgå. Jeg ønsker at understrege, at vi har brug for økonomisk støtte. Vi har også brug for solidaritet - en solidaritet, som udmønter sig i, at EU hjælper Malta ved at tage imod flygtningene i andre EU-lande, hvor de kan integreres ordentligt, for det kan de ikke på Malta, som er en ø på blot 300 km2. Jeg vil konkludere med at sige, at vi betragter Dem som et klart bevis på, at solidaritet virkelig eksisterer, når det drejer sig om at anerkende de behov, der er opstået i et land, hvis overfladeareal er lille sammenlignet med resten af Europa. Mange tak. 
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, som jeg sagde i min første redegørelse, er jeg ikke enig i synspunktet om, at Malta er ladt i stikken. Kommissionen har indtil nu ydet støtte i det omfang, det var muligt, herunder alle de programmer, der kan anvendes til at bistå Malta med henblik på at løse problemet. Men vi skal også være klar over, at centrene ikke løser problemerne, og det er meget vigtigt at arbejde med de lande, hvor strømmen af indvandrere starter. Det er vores største udfordring, for mennesker vil flytte sig, så længe der er forhold, som ansporer dem til at flytte, og hvis det er Malta, der nu er målet, vil det måske være Letland eller et andet land næste gang. Det er derfor den største udfordring.
Kommissionen har allerede lovet økonomisk støtte. Denne støtte vil være til rådighed snarest. Der er endvidere truffet beslutning om at oprette ekspertgrupper, og forslaget vil være klart den 31. maj. Vi vil fortsat arbejde på at oprette fælles patruljer. Hvad angår Dublin II-pakken er arbejdet i denne sammenhæng tidskrævende, selv om medlemsstaterne er enige, der blev truffet en beslutning for fire år siden. Det er meget vigtigt, at Parlamentet rejser dette spørgsmål, og at man overvejer, hvordan situationen håndteres bedst.
Princippet om, at de medlemsstater, der modtager asylansøgere og flygtninge, kommer først, er helt logisk, men vi ved, hvilke problemer det har skabt for Malta. Kommissionen vil fortsat arbejde med dette spørgsmål og yde mest mulig støtte i denne fase, men det er meget vigtigt, at de maltesiske myndigheder også gør deres, for jeg mener, at humane forhold og værdighed også skal betragtes fra de nationale myndigheders synsvinkel. Vi forventer, at medlemsstaterne gør deres hjemmearbejde og overvejer, hvordan de finder de bedst mulige løsninger. Men vi forventer samtidig, at hver enkelt medlemsstat opfylder de betingelser, der er fastsat i de europæiske direktiver. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Anne Laperrouze for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om retningslinjer for de transeuropæiske net på energiområdet og om ophævelse af beslutning nr. 96/391/EF og nr. 1229/2003/EF (10720/1/2005 - C6-0016/2006 - 2003/0297(COD)) (A6-0071/2006).
Anne Laperrouze (ALDE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg gerne rette en hjertelig tak til ordførerne for de andre politiske grupper, især fru Ayuso og hr. Swoboda, som har fulgt mig i mine overvejelser og i vid udstrækning bidraget til den tekst, De i dag får forelagt, og som i morgen sættes under afstemning.
Jeg vil gerne takke repræsentanterne for Kommissionen og sekretariatet for Udvalget om Industri, Forskning og Energi for lydhørhed og for svar på de spørgsmål, der har været rejst. Jeg vil endvidere gerne understrege, at det østrigske formandskab har bidraget positivt og søgt, baseret på førstebehandlingen i Europa-Parlamentet, at finde formuleringer, som medlemsstaterne kunne støtte.
Det vil måske være hensigtsmæssigt at erindre om sigtet med dette forslag til beslutning. Det drejer sig om at sikre Olefin-transportnettene et europæisk stempel, således at der åbnes mulighed for at få del i de lån, der ydes af Den Europæiske Investeringsbank. Det drejer sig om at tilpasse retningslinjerne til et EU med 25 medlemsstater, at afklare mulighederne for finansiering af projekter af fælles interesse, at gøre det muligt at gennemføre det indre marked for elektricitet og gas og først og fremmest at garantere forsyningssikkerheden gennem forbindelser mellem medlemsstaterne og med nabolandene: Sydøsteuropa, Middelhavslandene, Ukraine og Belarus. 
Rådet foreslog i sin fælles holdning, som blev fremsendt til Europa-Parlamentet i januar, en anden tilgang end Parlamentets, idet Rådet forkastede forslaget om erklæringer om europæisk interesse og om udpegning af en koordinator. I forbindelse med andenbehandlingen blev der imidlertid udarbejdet kompromisændringsforslag under uformelle triloger mellem Europa-Parlamentet, formandskabet for Rådet og Kommissionen. Kompromisændringsforslagene er helt i overensstemmelse med vores målsætninger under førstebehandlingen. Bl.a. defineres projekter af europæisk interesse som en række projekter på de prioriterede akser, som har en grænseoverskridende karakter eller en væsentlig virkning for grænseoverskridende transmissionskapacitet. Disse projekter kan således betragtes som prioriterede projekter i forbindelse med finansiering under de transeuropæiske energinet og vil have særlig prioritet i forbindelse med andre fællesskabsmidler.
Forsinkelser i forbindelse med gennemførelsen gøres til genstand for en undersøgelse, og de fælles koordineringsmøder skal navnlig omhandle procedurerne for vurderingerne og de offentlige høringer. Ændringsforslagene indeholder også en bedre definition af EU-koordinatorens rolle. Denne kan udpeges, hvis der optræder betydelige forsinkelser eller problemer med gennemførelsen af et projekt. Koordinatoren skal fremme projektets europæiske dimension, bidrage til koordineringen af de nationale procedurer for høring af de berørte befolkninger og forelægge en årsrapport om fremskridtene i forbindelse med gennemførelsen af projektet.
Hr. kommissær, der er dog to forhold, jeg beklager. For det første den beskedne finansiering, der stilles til rådighed i forbindelse med de transeuropæiske energinet. Det vil sandsynligvis lige netop være muligt at finansiere nogle gennemførlighedsvurderinger. Og for det andet har Europa-Parlamentet, som det vil være Dem bekendt, ikke ønsket at sætte spørgsmålstegn ved legitimiteten af de projekter, der er opført i bilagene til rapporten. Jeg mener dog, man burde prioritere projekter, som bidrager til forsyningssikkerheden i så mange af medlemsstaterne som muligt, og dermed fremme denne europæiske dimension. Jeg tænker især på de baltiske stater, hvor gasnettene er helt utilstrækkelige til at dække behovet for sikre og bæredygtige forsyninger, idet man som bekendt har prioriteret gasledningen mellem Rusland og Tyskland som resultat af de aftaler, der blev indgået mellem hr. Schröder og hr. Putin. Jeg beder Dem tilskynde til etablering af de infrastrukturer, der er påkrævet for at forsyne alle staterne.
Set i lyset af den seneste krise mellem Ukraine og Rusland og erklæringerne fra Hampton Court er en europæisk energipolitik påkrævet. Den foreliggende tekst giver de europæiske institutioner lejlighed til at vise, at de ønsker en sådan politik. De nye bestemmelser, som indfører erklæringen om europæisk interesse og muligheden for at udpege en EU-koordinator, er afgørende redskaber for at skabe et virkeligt indre marked for gas og elektricitet og opnå forsyningssikkerhed. Det europæiske net kan imidlertid ikke fuldføres, medmindre de indbyrdes forbindelser forbedres og udbygges. 
Kære kolleger, jeg beder Dem støtte den fælles holdning som ændret ved pakken af kompromisændringsforslag. Vores vedtagelse vil sikre EU et af de værktøjer, som er påkrævet for at nå de mål, vi har sat os. 
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, vi havde for nylig mulighed for at drøfte de spørgsmål, der er forbundet med grønbogen om den fælles energipolitik. Jeg mener, at de spørgsmål, som vi drøfter i dag - forsyningssikkerhed, miljømæssig bæredygtighed og konkurrenceevne - er tæt forbundet indbyrdes, og at Europa skal finde en fælles fremgangsmåde. Vi har også brug for at finde ud af, hvordan vi mobiliserer investeringer i Europa, og de transeuropæiske net er en del heraf.
Det hævdes sommetider, at der ikke er tilstrækkelige midler i denne sammenhæng, men jeg kunne for nylig glæde mig meget over et projekt, som vi støtter: den fremtidige elektricitetsforbindelseslinje mellem Irland og Wales. Det viser tydeligt, hvordan de europæiske midler anvendes. Der er mange lignende projekter, som vi kan være stolte af. De gennemførlighedsundersøgelser, som vi har finansieret, har banet vejen for den pågældende forbindelseslinje og infrastruktur. Ud fra denne betragtning bifalder jeg stærkt det arbejde, som ordføreren, skyggeordførerne og alle, der har bidraget til udarbejdelsen af denne beslutning, har udført.
Jeg mener helt klart, at de transeuropæiske energinet vil bidrage til EU's udvikling. Hvad angår naturgas, f.eks., er der en stigende afhængighed af import af gas. Vi ved, at det vil fortsætte. Politikken for det transeuropæiske energinet har til formål at sikre og diversificere yderligere gasimportkapacitet fra kilder som f.eks. området omkring den kaspiske bugt, Nordafrika og Mellemøsten.
I Bruxelles har vi ofte drøftet behovet for at udvikle det europæiske elektricitetsmarked yderligere. Hvad angår elektricitetsmarkedet vil de transeuropæiske energinet skabe og udvikle europæiske forbindelseslinjer og et europæisk ledningsnet.
Vi kan ikke blot bruge skatteydernes penge, vi skal også tiltrække midler til projekterne fra Den Europæiske Investeringsbank, strukturfondene og private investorer, for der er helt klart midler til rådighed til investering. Indtil nu er den største flaskehals manglende politisk vilje til at udvikle disse projekter eller manglende evne til at træffe relevante beslutninger.
Beslutningsforslaget blev allerede fremlagt for Parlamentet i december 2003. I beslutningsforslaget behandlede man på det pågældende tidspunkt nye udfordringer, der er opstået som følge af udvidelsen, og de grundlæggende energiforbindelser med tredjelande.
Hvad angår valget af projekter identificerede Kommissionen de projekter, der har højeste prioritet i den store gruppe af projekter af fælles interesse. Takket være forhandlingerne mellem de tre institutioner har vi nu et kompromis, som alle tilsyneladende kan acceptere - i hvert fald på dette trin. De projekter, der har højeste prioritet, indgår i en meget selektiv liste over projekter af europæisk interesse og har til formål at støtte den hurtige gennemførelse af den størst mulige grænseoverskridende forbindelseskapacitet. For at nå dette mål skal projekterne af fælles europæisk interesse opfylde specifikke kriterier. De skal være kunne gå på tværs af grænser eller have særlig virkning på grænseoverskridende transmissionskapacitet, og de skal være klar til iværksættelse.
Et meget vigtigt resultat, som opnåedes mellem første- og andenbehandlingen, er indførelsen af en EU-koordinator, hvis rolle betragtes som afgørende, da han eller hun skal fremme samarbejdet mellem brugere og operatører samt fremme projekterne blandt de private investorer og penge- og finansieringsinstitutter. Som medlem af Europa-Kommissionens gruppe for transeuropæiske net har jeg set det fortræffelige arbejde, som de nuværende europæiske koordinatorer har udført for transportinfrastrukturerne, da der gøres en seriøs indsats for at fremme disse, finde og identificere flaskehalsene og forsøge at løse problemerne.
Jeg noterer mig med tilfredshed, at de vigtigste elementer i Kommissionens forslag er bibeholdt i pakken, som Parlamentet skal stemme om i morgen. Jeg støtter fuldt ud det endelige forslag.
Jeg ønsker endnu en gang at takke alle de personer, der har været involveret i opnåelsen af dette kompromis. 
María del Pilar Ayuso González,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er et afgørende tidspunkt for energiproblematikken. Det fremgår af grønbogen og de nylige rapporter fra Europa-Kommissionen om status for liberaliseringen af energimarkederne. De understreger alle behovet for at styrke samkøringslinjerne mellem staterne og fremme udviklingen af de transeuropæiske net for at forbedre alle disse energitjenesteydelser.
Ordføreren, fru Laperrouze, har gjort en fremragende indsats, og jeg lykønsker hende, fordi hun har forstået at forene kravene fra Parlamentets medlemmer og Kommissionens og Rådets holdninger. Vi støtter de højt prioriterede projekter, der er af grænseoverskridende karakter, og som kan forøge transportkapaciteten, forsyningssikkerheden og handlen med gas og elektricitet i medlemsstaterne. Med andre ord, et mere effektivt system, der vil have en positiv indflydelse på priserne for virksomhederne og forbrugerne.
For at det europæiske energinet skal blive en realitet, skal vi undgå unødvendige forsinkelser i gennemførelsen af projekterne, især for projekter af europæisk interesse. Regeringerne bør gøre en stor indsats for at fjerne disse administrative hindringer, og derfor er det vigtigt at få en europæisk koordinator, der kan bidrage til at fremme de projekter af europæisk interesse, som er forsinket, eller som det er vanskeligt at få gennemført.
Jeg vil ikke slutte mit indlæg uden at nævne det nylige europæiske topmøde den 23. og 24. marts, hvor energipolitikken blev behandlet som det, den er, nemlig et meget vigtigt spørgsmål. Det glæder mig især, at Rådet har genoptaget målet om at øge sammenkoblingerne af medlemsstaternes elektricitetsnet med et niveau, der svarer til 10 % af den installerede kapacitet, således som det blev vedtaget på Det Europæiske Råd i Barcelona i 2002.
Flere sammenkoblinger mellem medlemsstaterne og en stigning i kapaciteten til opbevaring af gas er af afgørende betydning for det indre marked. Jeg synes, at den tekst, vi skal stemme om i morgen, er et godt skridt i den rigtige retning. 
Hannes Swoboda,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne starte med at takke ordføreren, fru Laperrouze, for hendes fremragende arbejde, og især for også at have inddraget skyggeordførerne heri og for de gode forhandlinger, som vi har ført.
Da vi begyndte på dette arbejde, vidste vi ikke, hvilken aktuel situation denne betænkning skulle anvendes på. Den seneste udvikling har på den ene side vist, hvor prekære de mange elementer i Europas energiforsyning er, og på den anden side hvor nødvendigt det netop er for vores kontinents konkurrenceevne at forbedre energiforsyningssituationen, og det vel at mærke varigt.
Det glæder os meget, at Kommissionen, Rådet og Parlamentet indtager en fælles holdning til de mål, der først og fremmest skal forfølges i energipolitikken og i forbindelse med energiforsyningen. Det er selvfølgelig klart, at enhver netsammenkobling og -forbindelse ikke automatisk skaber større sikkerhed, fordi det kan være, at visse problemer overføres fra det ene område til det andet. Hvis vi imidlertid totalt set når frem til en øget sammenkobling af strømnettet, men også af forsyningsnettet med gas og olie, er det nemmere at udligne sådanne problemer. Dette ville være muligt, hvis vi investerede mere i diversifikation, som vi bekender os til - og det ikke kun som et koncept, men også som et mål.
Fru Laperrouze har ret i, at der desværre ikke er afsat nok midler i budgettet på dette område. Men dette ville jo alligevel kun være en ringe andel af de samlede midler, der skal anvendes, og som de enkelte medlemsstater skal bære, fordi det jo også er i deres interesse.
Særdeles vigtigt er også kravet om at få mulighed for at kunne anvende europæiske koordinatorer. Hr. kommissær, De var inde på, at man netop på trafikområdet allerede kan spore en positiv effekt. Det er korrekt. I forbindelse med koordinatorerne var jeg ikke indforstået med alle rammebetingelser, men vi har i princippet brug for disse koordinatorer for virkelig at fremskynde nogle projekter. Hvis jeg eksempelvis må nævne Nabucco-projektet i forbindelse med gasforsyningen, som berører flere europæiske lande direkte og mange indirekte, og hvor vi ville kunne opnå en passende diversifikation, ville dette være et projekt, som man burde give sig i kast med hurtigt for at sikre en passende forsyningssikkerhed. Disse koordinatorer kan formidle mellem de enkelte lande og måske undgå en situation som den, der opstod i forbindelse med projektet mellem Rusland og Tyskland, og det ikke, fordi projektet som sådant var dårligt, men fordi det havde været muligt at inddrage lande som f.eks. Polen og de baltiske stater allerede fra starten.
Jeg håber, at vi vil føre en virkelig europæisk energipolitik i fremtiden, også når det drejer sig om enkelte projekter. 
Vittorio Prodi,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne takke fru Laperrouze for hendes arbejde med de transeuropæiske net på energiområdet.
Jeg er helt enig i hendes synspunkt, når hun gør opmærksom på den stadig overhængende risiko for en tilbagevenden til nationale holdninger. Man bør tværtimod på en meget mere resolut måde fortsætte konstruktionen af nogle stærke og virkeligt europæiske net, både når det gælder gas og elektricitet. Kun på dette plan kan vi forvalte energiressourcerne bedst muligt. Det er f.eks. kun ved hjælp af et egentligt europæisk net, at vi kan udnytte vindenergiens store potentiale bedst muligt og samtidig den grundbelastning, som de franske atomreaktorer udgør.
Kun på dette plan kan vi sikre en reel konkurrence på det europæiske marked mellem europæiske virksomheder og ikke nationale virksomheder. Den forsyningsnedgang, som vi oplevede for nylig - og som netop fandt sted i en periode, hvor der var stor efterspørgsel efter gas - viste os, at det er absolut nødvendigt med både en forbindelse mellem systemer, der oprindeligt var nationale, og en effektiv indførelse af oplagringsinfrastruktur - også ved at lade nettet omfatte udnyttede gasfelter, som er ved at være udtømt - for at skabe solidaritet mellem landene. Det er en absolut nødvendig solidaritet, hvilket allerede er blevet understreget effektivt i grønbogen.
Det betyder også, at vi har brug for et europæisk holdepunkt og for en koordinator, der kan sikre et ægte marked for både gas og elektricitet, og som garanterer forsyningssikkerheden og en optimal brug af ressourcerne på et hvilket som helst tidspunkt.
At skabe et ægte europæisk net er en absolut nødvendighed. Derfor opfordrer vi kraftigt Rådet, hele EU og alle institutionerne til at sikre, at dette bliver muligt, hvilket både er i medlemsstaternes interesse og i hele EU's interesse. 
Esko Seppänen,
   hr. formand, hr. kommissær, målsætningen for de transeuropæiske netværk på energiområdet er relevant og nødvendig. Et indre marked vil dog ikke løse alle problemer, og det vil endvidere medføre nye problemer.
Hvis der oprettes et transeuropæisk indre marked for elektricitet, vil det medføre en stigning i elektricitetspriserne i Finland. Hvis prisen i et andet land falder, skal forbrugerne i Finland betale for det. På et indre marked vil producenter af billig atomkraft og hydroelektrisk kraft altid sælge elektricitet til den højeste markedspris. Forbrugerne i producentlandet, i vores tilfælde Finland, vil ikke opleve nogen prisfordel som følge af, at vores vandfald er udnyttet til fremstilling af energi fra fiskeriindustrien, og det brugte nukleare brændsel er for altid begravet i vores jord.
Vi har nyere erfaring med det nordiske indre elektricitetsmarked i relation til den måde, hvorpå producenter spekulerer i elektricitetsprisen, så de ikke udnytter hele deres produktionskapacitet. I perioden med de højeste gaspriser i Storbritannien blev gasrørledningen ikke udnyttet fuld ud. Det frie marked betyder også frihed til at spekulere. 

Ryszard Czarnecki (NI ).
   - Hr. formand, hvis man ser på den energipolitiske kontrovers mellem Rådet og Europa-Parlamentet, er man nødt til at spørge sig selv om, hvorvidt EU blot skal være en institution, der foregiver at handle - en fiktiv institution? For det er i virkeligheden det, denne kontrovers handler om.
Der er meget at lære af konflikterne mellem Ukraine og Rusland og mellem Rusland og Georgien i 2006, og de konflikter, der kan opstå mellem Belarus og Rusland i den nærmeste fremtid.
Den fælles europæiske energipolitik, hvor man naturligvis samtidig stadig har suverænitet i de enkelte medlemsstater, skal ikke desto mindre laves helt om. Gamle metoder var gode i gamle dage - den gang vi havde 10, 12 eller 15 medlemsstater. I dag efter udvidelsen af EU er de gamle mekanismer, som bedst illustreres med et gammelt polsk ordsprog om, at alle passer sig selv, ikke længere tilstrækkelige.
Vi står over for nye udfordringer, f.eks. i forbindelse med spredning af udbud. Det er ikke et politisk problem, men et sikkerhedsproblem og et økonomisk problem. Polen ønsker at sprede udbudsbasen for ikke at være helt så afhængig af Rusland. Spanien ønsker også at følge spredningsprincippet og købe mere fra Rusland for ikke at være så afhængig af sine eksisterende leverandører.
EU har mulighed for at opnå en reel koordinering frem for en virtuel koordinering af disse aktiviteter på nuværende tidspunkt. Europa skal helt korrekt aflæse tidens tegn og reagere på de nye udfordringer. Konflikten mellem den europæiske reguleringsmyndighed og de europæiske prioriterede projekter drejer sig i realiteten om forskellige målsætninger og om, hvorvidt den europæiske energipolitik skal realiseres eller forblive på papiret. Hvis det sidste er tilfældet - hvis politikken blot er en samling af de nationale politikker - skal vi være realistiske og ikke foregive, at EU har en ny fælles politik. Og vi skal ikke være overraskede over de problemer, der kan opstå senere. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil godt starte med at takke fru Kroes for at være til stede her i salen i dag, for hun er ansvarlig for sektorundersøgelsen, som vil vise os, hvor der er flaskehalse på energimarkedet, og om flaskehalsene opstod naturligt eller er menneskeskabte.
Desuden arbejder hr. Piebalgs med undersøgelsen i øjeblikket. Resultatet af denne undersøgelse vil vise, hvor der er behov for handling. I de senere år har lovgivningen åbnet helt nye muligheder for markedet, og dette gælder især på adskillelsesområdet. Hvis man tager i betragtning, at der fremlægges 280 projekter i dag - heraf 19 i Østrig - vil det være nødvendigt at anvende koordinatorer, som kan foretage en interdisciplinær behandling af de forskellige problemer, som opstår i sådanne forbindelser. Koordinatorerne ville måske kunne danne et udvalg, hvori man rådfører sig med hinanden, og hvor man kan opnå fremskridt på området med bedste praksis metoder og benchmarking.
Desuden vil det måske være hensigtsmæssigt at udarbejde konkrete tidsplaner, dvs. udover selve omkostningerne at fastsætte tidspunkter, og - som vi også har det på andre områder - ændre prioriteringerne tilsvarende ved overskridelse af tidsfrister. Vekselstationer spiller ikke kun en rolle på liberaliseringsområdet, men det er også et ejendomsspørgsmål. Ligger ejendommen i eller uden for EU, og kræves der særlige kontrakter? Det er en vigtig udenrigspolitisk situation.
Et yderligere punkt er nødsystemer. Hvad sker der i nødstilfælde eller ved terrorhandlinger, som forårsager store problemer på energiområdet? Kan man her målrettet tilkoble bestemte producenter og forbrugere? Hvordan ser det ud med den tilsvarende software? Her vil der være et større behov for handling i fremtiden. Jeg beder kommissæren om at udarbejde en grønbog på dette område, således at der i forbindelse med nødsituationer kan gennemføres passende foranstaltninger i hele Europa og sammen med vores naboer. 
Reino Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i beslutningen om energiforsyning, som blev vedtaget i sidste måned, er det fastsat, at oprettelsen af energinetværk har højeste prioritet, og det er sandt. TEN-energinetværk spiller en vigtig rolle i EU's interne energimarked og forsyningssikkerhed, og det er forsyningssikkerheden, der er vores største problem. De nye medlemsstater i EU skal være involveret i løsningen af dette problem hurtigst muligt. Spekulation, som også er nævnt i forhandlingen i dag, er en af årsagerne til de problemer, som vi har oplevet i de nordiske lande. Måske kan EU-koordinatorerne gøre noget ved dette.
Vores energikriser for nylig har vist, at der er alt for stor afhængighed af importeret energi. Vi har således brug for en energipolitik, hvor landene hjælper hinanden, men på en retfærdig måde. Det er der også stort behov for. Derfor håber jeg, at vi hurtigst kan nå frem til en konklusion under andenbehandlingen.
Vi skal overveje, hvordan Europa kan komme ud af en situation, hvor den er sårbar over for kriser i relation til energimarkederne. Hvis der ikke træffes foranstaltninger på nuværende tidspunkt, vil det hurtigt få konsekvenser. Derudover stiger forbruget hele tiden. Vi skal derfor fastlægge en ny form for energietik, hvor der tages højde for denne situation. Vi skal finde en grundlæggende indgangsvinkel til energibesparelse. Ingen ved længere, hvad mørke og dysterhed er, når der altid er lys overalt.
Derfor vil jeg anmode kommissæren om at sammensætte en opdateret energibesparelsespakke baseret på en ny etik, som kan vise befolkningen, industrien og samfundet hvordan man sparer på energien, for det vil nok være den mest bæredygtige fremgangsmåde af alle. Vi vil samtidig producere energibesparende teknologi og anvende vedvarende energikilder. 
Šarūnas Birutis (ALDE ).
   - Hr. kommissær, jeg ønsker først og fremmest at takke ordføreren og understrege, at jeg støtter den aftale, man ønsker at indgå, men jeg ønsker endnu en gang at henlede opmærksomheden på, at medlemsstaterne i de baltiske lande i dag nærmest er isoleret fra de europæiske energiordninger. Desværre lykkedes det ikke med revisionen af TEN-E-bilagene at tage højde for den geopolitiske situation. Den kontroversielle nordeuropæiske rørledning, som går rundt om de baltiske lande og Polen, er fortsat på listen over prioriterede projekter, hvorimod de projekter, som blev foreslået til opførelse på listen, og som var særligt vigtige for dette område, som f.eks. gasrørledningen "Amber" og "Yamal II", som skal krydse Belarus, eller yderligere synkroniserede elektricitetsforbindelser endnu ikke er drøftet af Det Europæiske Råd. Det er ikke rimeligt.
I 2006 skal Europa-Kommissionen udarbejde en plan over prioriterede forbindelser, hvori der er fastsat konkrete foranstaltninger til integration af isolerede energimarkeder. Medlemsstaterne skal udvise solidaritet og tage højde for fælles interesser. Det er den eneste måde, hvorpå man kan garantere en sikker forsyning af energikilder i hele EU. 
Jacky Henin (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det var ikke i Europa, det skete, men det kunne det lige så godt have været. Vi har således ikke draget nogen lære af de strømafbrydelser, der ramte Californien i 2000, og De er ydermere ved at skabe vilkår, som vil resultere i, at også Europa kommer til at opleve en omfattende energikatastrofe.
Deres forslag medfører stigende energipriser og svækker forsyningssikkerheden. Adskillelse af distributionsnettet fra de enheder, der producerer elektricitet, er en vildfarelse i såvel økonomisk som økologisk og industriel henseende. Endnu en gang vælger de europæiske institutioner side til fordel for de økonomiske interesser på bekostning af almenvellets interesser. Det kapitalistisk orienterede marked er ikke i stand til at bære langsigtede investeringer på energiområdet. I bestræbelserne på at varetage aktionærernes interesser ofres forskning, bæredygtig udvikling og sikkerhed. Beslutningen om et kunstigt skabt indre marked for energi vil også medføre, at adskillige arbejdspladser nedlægges, og andre bringes i fare.
Unionen har imidlertid behov for et stærkt offentligt kraftcenter, som er offentligt finansieret med det sigte at opfylde de europæiske borgeres behov. 
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, en sikker, pålidelig og prisgunstig energiforsyning er essentiel i EU både for borgerne og for de hjemmehørende virksomheder med henblik på at sikre EU's industrielle konkurrenceevne. En forøgelse af energiproduktionens effektivitet og den optimale udnyttelse af eksisterende produktionskapaciteter og eksisterende infrastruktur giver ikke kun mening rent økonomisk, men er også en måde at beskytte miljøet på.
Hvis vi udbygger infrastrukturen på energinetområdet i hele EU, bør vi som et minimum anvende nye teknologier, med hvilke der kan tilvejebringes en forbedring af nettenes effektivitet, og med hvilke man kan undgå en unødig duplikering af rørledninger og holde miljøbelastningen - som f.eks. udslippet af metangas i forbindelse med gasrørledninger - på et så lavt niveau som muligt. Desuden er dette et vigtigt skridt i retning af den tilsigtede reduktion af energiforbruget.
Hvor væsentlige overvejelserne i forbindelse med sikringen af EU's energiforsyning end er, kan de dog ikke føre til, at Tyrkiets tiltrædelse fremmes massivt ud fra energipolitiske bevæggrunde. Efter min opfattelse bør intet land uden for Europa blive medlem af EU ene og alene med det formål at udvide EU's grænser til de energirige regioner i Mellemøsten og ved Det Kaspiske Hav. Også uden tiltrædelse vil det være muligt at føre olierørledninger gennem Tyrkiet eller realisere gasinfrastrukturprojekter her. Det er efter min mening også muligt med et Tyrkiet, som ikke er medlem, men kun privilegeret partner. 
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ).
   - Målsætningerne for beslutningsforslaget, som vi drøfter i dag, er klare og tydelige - at tilpasse landemærkerne til de efter udvidelsen 25 medlemmer af EU, fastlægge finansieringen af projekter af fælles betydning, opfylde betingelserne for oprettelsen af et internt gas- og elektricitetsmarked og vigtigst af alt at garantere strømforsyningssikkerhed ved at forbinde medlemsstaternes netværk med hinanden og med netværkene i nabolandene, landene i Sydøsteuropa og Middelhavet, Ukraine osv. Allerede under førstebehandlingen godkendte Europa-Parlamentet Kommissionens forslag om fastlæggelse af prioriterede projekter, beskrivelsen af projekter af europæisk interesse og udpegelsen af en EU-koordinator til behandling af komplicerede projekter. Rådet gav dog udtryk for en anden holdning, da den f.eks. foreslog, at man droppede EU-koordinatoren og andre vigtige bestemmelser, som vi allerede havde godkendt. Rådet godkendte i stedet kun de ændringsforslag i Parlamentets beslutningsforslag, der ikke var lige så vigtige, og selv om Rådet godkendte oprettelsen af de transeuropæiske netværk på energiområdet, fortolker det kun netværkene som en ukompliceret samling af medlemsstaternes netværk og koordinering af EU-medlemsstaternes energipolitiske tiltag. Det er efter min opfattelse helt utilstrækkeligt. EU's energimarked har over 450 millioner forbrugere. Markedet er det andet største i verden. Hvis EU handler i samlet flok, vil vi kunne forsvare os selv og tvinge andre til at respektere vores interesser. Vi skal ikke glemme den krise, der opstod for nylig mellem Ukraine og Rusland, og erklæringerne fra Hampton Court, og jeg understreger, at vi helt afgjort har brug for en europæisk energipolitik. Vi har brug for mere end de 25 medlemsstaters individuelle energipolitikker. Samtidig vil oprettelsen af de transeuropæiske energinetværk kun kunne realiseres, hvis vi forbedrer og udvider de eksisterende netværksforbindelser.
Hvad angår projekter af europæisk interesse og prioriterede projekter ønsker jeg at minde Parlamentet om rørledningsprojektet "Amber" og at drøfte, hvorvidt dette projekt skal indgå på listen over prioriterede projekter af europæisk interesse. Det skal endvidere tages med i betragtning, at gennemførelsen af projekter vil forbedre energiforsyningssikkerheden for de baltiske lande. 
Eluned Morgan (PSE ).
   - Hr. formand, med de reviderede retningslinjer vil EU's nuværende gas- og eltransmissionsnet blive udvidet til at omfatte de nye medlemsstater, og det bifalder jeg. Vi har allerede oplevet, hvad der sker, når det indre marked ikke fungerer, når det ikke er fuldt ud gennemført, når forsyningerne ikke er sikret. Europas største gasleverandør, Rusland, har vist, at man kan og vil lukke af for gasforsyningen, hvis det er til politisk fordel for Rusland. Det gør os utroligt sårbare, og det glæder mig at se, at EU endelig tager hele energispørgsmålet alvorligt.
Gaspriserne rundt omkring i verden er steget voldsomt, men der er ingen grund til, at gaspriserne i Det Forenede Kongerige er tre gange så høje som i Nederlandene. Forklaringen i Det Forenede Kongerige er, at fabrikkerne måske skal lukke på kort sigt som følge af, at de høje priser har forårsaget en mangel på gasforsyning via gasrørledninger, som igen skyldes mangel på adgang til andre europæiske markeder. Gordon Brown har udtalt, at den manglende liberalisering af europæiske energimarkeder har kostet Det Forenede Kongerige 10 milliarder engelske pund om året. Hvordan kan virksomhederne i Det Forenede Kongerige være konkurrencedygtige i lyset af denne form for ulighed?
EU's ledere har for nylig bakket op om grønbogens forslag om udvikling af gas- og elforbindelseslinjer. Det er alt sammen meget godt, men vi skal også drøfte spørgsmål som prisfastsættelse, nationale "mestre", den genopståede nationalisme og medlemsstaternes manglende gennemførelse af EU-lovgivning.
I denne sammenhæng glæder det mig, at Kommissionen har meddelt, at den vil indlede 50 overtrædelsesprocedurer over for de medlemsstater, der ikke har gennemført EU-lovgivningen ved at undlade at åbne EU's energimarked. Det er særdeles gode nyheder, men må jeg spørge kommissæren om, hvorfor det har taget så lang tid at træffe disse foranstaltninger? 
Danutė Budreikaitė (ALDE ).
   - Jeg bifalder drøftelsen af landemærker i relation til de transeuropæiske netværk på energiområdet - den var længe ventet og nødvendig. Tre nye EU-lande, de baltiske stater Litauen, Letland og Estland, har indtil nu været uden for det europæiske energisystem. De transeruopæiske netværk på energiområdet skal være af fælles interesse for hele EU og forbinde medlemsstaternes energi på det indre marked og med naboerne i Øst og Syd. Uden oprettelsen af det transeuropæiske netværk på energiområdet som den vigtigste prioritet for EU's energiforsyningssikkerhed og økonomiske konkurrenceevne vil EU fortsat befinde sig i periferien af energimarkedet. Som en stat, der er afhængig af gas og olie fra Rusland, og som er afhængig af atomkraft, bør Litauen ikke også blive afhængig af elektricitet fra Rusland. Vi skal opbygge en elektricitetsforbindelse mellem Litauen og Polen hurtigst muligt og forbinde Estland og Finland med elkabler. Det fælles baltiske elektricitetsmarked vil således være en nødvendig del af EU's elektricitetsmarked. Jeg opfordrer indtrængende alle medlemmer til at udvise solidaritet og støtte til integrationen af de baltiske energinetværk i EU. 
Andris Piebalgs,
   Hr. formand, jeg ønsker først og fremmest at takke Dem for denne forhandling. Transeuropæiske net er en meget vigtig del af den europæiske energipolitik, men det er efter min opfattelse blot en del af den.
En meget væsentlig forudsætning er samarbejdet mellem medlemsstaterne. De bedste nyheder, jeg har hørt i de seneste måneder, er meddelelsen om samarbejdet i energisektoren mellem de baltiske lande. Regeringerne forsøger at udarbejde en fælles energipolitik, selv om deres markeder er isolerede. Men det viser stadig tydeligt, at regeringerne skal fokusere på denne politik. Det Europæiske Råd kom med mange forsikringer, fordi stats- og regeringslederne igen vendte tilbage til spørgsmålene om en forbindelseslinje - beslutningen fra Barcelona om 10 %, der blev ignoreret - og anmodede om en prioriteret plan om forbindelseslinjen. Det transeuropæiske energinet kan i denne sammenhæng danne grundlag for et svar.
Der har været mange kritiske bemærkninger om, at nettet kan give anledning til nogle bestemte former for spekulation. Derfor ønsker jeg slå fast, at lovgivning er lige så vigtig som forbindelseslinjen. Lovgivning er helt afgørende for markedet, og Kommissionen har altid holdt fast i at få medlemsstaterne til at gennemføre EU-lovgivningen. Men der er to trin i relation til gennemførelsen. Først og fremmest er målet at få medlemsstaterne til at gennemføre lovgivningen. 23 medlemsstater har gennemført lovgivningen, og to medlemsstater er henvist til EU-Domstolen. Det er første trin. Andet trin er overholdelse. I den nye pakke behandles spørgsmålet om overholdelse. Der vil i denne sammenhæng muligvis opstå nye sager, idet spørgsmålet om overholdelse ikke blot er opstået efter Kommissionens undersøgelse, men også når markedsaktører erfarer, at direktivet ikke er gennemført korrekt. Det er således ikke enden på historien. Det er imidlertid tydeligt, at nettene og den positive udvikling af disse er helt nødvendig. Net betyder ikke blot forbindelse, men også oplagring. Det tager lang tid at opbygge gasoplagring, f.eks.
Jeg er klar over, at det er en enorm udfordring. Der var tale om at undgå overlapning, og jeg ved, at der er et par projekter inden for samme område. I denne sammenhæng mener jeg, at regeringerne bør træde til og finde en fælles fremgangsmåde og ikke opbygge konkurrerende net. De bør koncentrere sig om udviklingen af de bedste projekter, der tjener interesserne hos de fleste medlemsstater og EU.
Endelig vil jeg svare på spørgsmålet om, hvad en europæisk energipolitik betyder. En europæisk energipolitik betyder ikke summen af EU-medlemsstaternes politikker. Den er baseret på medlemsstaternes politikker, men den skaber nye muligheder for handling for EU i en situation, hvor globaliseringen af energimarkederne har givet anledning til nye udfordringer, hvor en medlemsstats handlinger ikke fuldt ud eller i tilstrækkelig grad svarer til forventningerne hos borgerne i en anden medlemsstat, og hvor det er vores pligt at handle efter og inden for EU's anvendelsesområde generelt. Transeuropæiske net er helt klart et af de instrumenter, vi kan benytte.
Jeg ønsker endnu en gang at takke ordføreren, fru Laperrouze, og alle skyggeordførerne, der har haft den tålmodighed, der skal til for at forhandle med Rådet, og som på det rigtige tidspunkt nåede frem til dette overordnede kompromis, som jeg kan acceptere. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12:00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Alain Lipietz for Økonomi- og Valutaudvalget om Kommissionens årlige beretning om konkurrencepolitikken - 2004 (2005/2209(INI)) (A6-0065/2006). 
Alain Lipietz (Verts/ALE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, vi skal drøfte en beretning, som, for første gang, antager en politisk dimension. Et område med fri og åben konkurrence, som det nu betegnes, eller med fair konkurrence, som det var blevet betegnet, hvis traktaten om en forfatning for Europa var blevet vedtaget, var således et helt centralt begreb under debatterne op til folkeafstemningerne i 2005 om ratificering af forfatningstraktaten.
I dag står vi over for den udfordring at skulle godtgøre, at konkurrencepolitikken kan være til gavn for befolkningen, at den bør være til gavn for befolkningen og også allerede er det. Herom hersker der bred enighed i vores udvalg, men så snart jeg som ordfører skulle påpege tilfælde, som klart krævede nyvurdering og nyorientering af konkurrencepolitikken eller tværtimod gav anledning til i høj grad at fremme konkurrencepolitikken, viste uenigheden sig.
Betænkningen, som den nu foreligger med ændringer, er et karakteristisk eksempel på Europa-Parlamentets betænkninger, som praktisk talt ingen kan eller har lyst til at læse, fordi de ikke siger noget som helst. Jeg har ønsket, at der på mindst tre områder stadfæstes klare holdninger, som viser befolkningen, at de europæiske institutioner varetager dens interesser.
Konkurrencepolitikken kan opdeles i tre store delområder: bekæmpelse af monopoldannelser, bekæmpelse af karteldannelser og bekæmpelse af ulovlig statsstøtte eller statsstøtte, som skader en sund og fair konkurrence. Jeg vil holde mig til disse tre eksempler, og jeg vil stille forslag om klare holdninger, hvad angår disse politikker.
For det første drejer det sig om bekæmpelse af monopoler. EU's politik har været beundringsværdig i kampen mod Microsofts misbrug af en dominerende stilling. Vi har i mit udvalg, Økonomi- og Valutaudvalget, valgt ikke at støtte GD Konkurrence i denne kamp. Jeg beder Dem, mine damer og herrer, bekræfte Europa-Parlamentets støtte til GD Konkurrence og til Kommissionen i denne styrkeprøve med Microsoft.
For det andet vil jeg nævne opbygningen af sådanne monopoler og bekæmpelse af karteldannelser. Generelt har GD Konkurrence gjort det glimrende. Jeg tænker i den forbindelse ikke mindst på sagen mellem Vivendi og Hachette. Der blev efter min opfattelse handlet overilet og derfor uforvarende begået nogle fejl i 1999 i forbindelse med fusionen mellem Rhône-Poulenc og Hoechst. Vi må prøve at forstå, hvordan disse fejl opstod. Vi har ikke beføjelser til at tilbagekalde Kommissionens afgørelser, og jeg beder heller ikke om, at vi får det, men jeg beder om, at der nedsættes et undersøgelsesudvalg til at undersøge, hvad der skete, så vi bedre kan forstå, hvorfor i titusindvis af arbejdstagere og i titusindvis af småaktionærer blev ruineret på grund af manglende kontrol fra Kommissionens side, til trods for at denne har påtaget sig at udøve en sådan kontrol.
Det tredje område, hvor jeg beder Dem gribe ind og give udtryk for en klar holdning, er statsstøtte. GD Konkurrence og beretningen for 2004 godkender denne støtte, såfremt den er i overensstemmelse med Göteborg-politikken og Lissabon-politikken. Vi bør støtte GD Konkurrence i så henseende. Men når GD Konkurrence billiger, at byen Charleroi yder markant støtte til selskabet Ryanair, mener jeg, der er grund til at fremsætte kritik, da denne støtte skaber unfair konkurrence mellem byer, mellem virksomheder og mellem transportformer på en måde, som skader Lissabon-politikken og Göteborg-politikken. 
Neelie Kroes,
   Hr. formand, jeg ønsker at takke ordføreren, hr. Lipietz, og Økonomi- og Valutaudvalget for betænkningen. Jeg er klar over, at der er en række punkter, hvor jeg skal takke ordføreren for at give æren til Kommissionen og Kommissionens tjenestegrene.
Som De er klar over, skal konkurrencepolitikken bidrage til konkurrencen, konkurrenceevnen og væksten i EU, og, som ordføreren nævnte, skal den i sidste ende fungere til fordel for forbrugerne - som han kalder de almindelige mennesker.
Det glæder mig, at Parlamentet følger udviklingen inden for konkurrencepolitikken tæt og proaktivt. Vores værdifulde debat i februar om reformen af statsstøtten er et meget godt eksempel. Jeg vil fortsat involvere Dem fuldt ud i den politiske udvikling, selv om Parlamentet i henhold til traktaten ikke har en lovgivningsmæssig rolle på dette område.
Parlamentet har endvidere været en stor støtte i forbindelse med Kommissionens indsats med henblik på en retfærdig, fast og effektiv håndhævelse af konkurrencereglerne, som ordføreren helt korrekt nævnte - og det takker jeg for. Jeg tilslutter mig Deres kommentarer om mange spørgsmål, antitrustreformerne gennemført i 2004, koordinationen af det europæiske konkurrencenetværk, de europæiske konkurrencedage og naturligvis formidling af oplysninger til forbrugerne.
Hvad angår private erstatningssager om overtrædelse af EU's antitrustlovgivning ser jeg frem til Parlamentets gennemgang af vores grønbog. Vi fortsætter arbejdet med gennemgangen af artikel 82 i traktaten på områder, der har betydning for informationssamfundet, og vedrørende sektorforespørgsler, hvor jeg tager Deres kommentarer om de områder, hvori vores metodologi kan forbedres, til efterretning.
Med hensyn til et par specifikke punkter, som ordføreren nævnte, har vi tidligere drøftet Altmark-dommen indgående, og Kommissionen vil udarbejde retningslinjer i forbindelse med vedtagelsen af afgørelser om de enkelte sager. Jeg har ingen anledning til at sætte spørgsmålstegn ved de nationale konkurrencemyndigheders håndtering af de nationale selskaber, men ønsker at minde om, at Kommissionen kan gribe ind og håndtere sagen selv, hvis en sådan sag opstår.
Endelig har jeg to kommentarer til hr. Lipietz. For det første er Kommissionens håndtering af fusionen mellem Rhône-Poulenc og Hoeschst i 1999 og 2004 drøftet indgående og detaljeret på udvalgsmøder under udarbejdelsen af betænkningen. Kommissionen har fremlagt detaljerede svar på alle de spørgsmål, der er rejst. Jeg mener ikke, at der er opstået nye omstændigheder. Efter min opfattelse har vi lagt denne sag bag os.
For det andet besluttede Kommissionen, at en del af den støtte, der er tildelt Ryanair i Charleroi, var forenelig med det fælles marked i relation til transportpolitik. Heri indgik den støtte, der gav mulighed for at fremme udvikling og anvendelse af sekundære lufthavnsinfrastrukturer, som ikke blev udnyttet fuldt ud, og som var en omkostning for samfundet generelt. Jeg ønsker dog at tilføje, at den resterende del af støtten ikke blev betragtet som forenelig, og denne del skal derfor tilbagebetales. 
Jonathan Evans,
   Hr. formand, jeg ønsker at sige, at jeg i høj grad bifalder betænkningen efter behandling i udvalget, og jeg ønsker at takke hr. Lipietz for det store arbejde.
Jeg tror, at det er den generelle opfattelse, at betænkningen er forbedret gennem en række ændringsforslag, og jeg ønsker kort at gennemgå nogle af disse ændringsforslag. Der skal lægges vægt på forbrugerne med specifikke forslag til støtte af konceptet om privat konkurrence og fremme af rollen for forbindelsesofficeren for forbrugerne. Vi bifalder det første år for Kommissionens gennemførelse af reformprocessen, og vi ser endvidere frem til færdiggørelsen af artikel 82 - fortolkningen af den artikel, som i øjeblikket er emnet for en høring.
Jeg ønsker imidlertid ikke at gennemgå alle bestemmelserne i betænkningen i detaljer. Jeg ønsker blot at sige, at jeg samtidig med, at jeg bifalder de sektorforespørgsler, der er fremlagt, ønsker at henlede opmærksomheden på Kommissionens og kommissær Kroes' målsætning med henblik på at håndtere problemerne med protektionisme.
I denne sammenhæng vil jeg på ingen måde undskylde, at jeg fremhæver et punkt, som ligger os alle på sinde, og som er opstået efter udarbejdelsen af betænkningen, nemlig afstemningen i USA for nylig om at udvide processen til behandling af sager om fusioner på en måde, der er udtryk for grov amerikansk protektionisme. Denne ændring af reglerne i Committee on Foreign Investments i USA kan medføre nye og skadelige begrænsninger for udenlandske investeringer. Det er ikke mine ord, men ordene fra seks af de største penge- og finansieringsinstitutter i USA.
Kommissæren har sammen med sine kolleger arbejdet tæt sammen med den amerikanske regering med henblik på håndteringen af spørgsmål om lovgivningsmæssigt samarbejde. Jeg har foran mig et eksemplar af aftalen fra sidste december. I punkt 8 i aftalen fastsættes det, at den amerikanske regering og Kommissionen vil drøfte enhver betydelig tilbageværende hindring for transatlantiske investeringer, som den anden part identificerer, og overveje, hvordan man håndterer og mindsker sådanne hindringer for at fremme transatlantisk økonomisk integration.
De amerikanske forslag går efter min opfattelse imod denne aftale, og jeg mener, at det er så alvorligt, at kommissæren bør gøre sine amerikanske modparter opmærksom på, at EU kan blive nødt til at træffe gengældelsesforanstaltninger, hvis de fortsætter i denne retning. 
Antolín Sánchez Presedo,
   Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, Kommissionens forelæggelse af den årlige beretning om konkurrencepolitikken, som Parlamentet behandler, forhandler og træffer beslutning om, er udtryk for ansvarlighed. 
Det giver mulighed for at understrege de vigtigste milepæle, konsolidere den akkumulerede fællesskabsret og berige den med den erfaring, der er høstet i perioden, og rette den mod fremtiden. I denne henseende synes jeg, at hr. Lipietz har været virkelig effektiv.
Som ordfører for Den Socialdemokratiske Gruppe vil jeg begynde med at udtrykke min glæde over, at konkurrencepolitikken siden den 1. maj 2004 er blevet udbredt til 10 nye lande som følge af udvidelsen, og over, at myndighederne fra de nye medlemslande er blevet optaget i netværket af konkurrencemyndigheder.
Efter valget udtalte Parlamentet sig om indsættelsen af den nye Kommission, som havde en ny ansvarlig for konkurrenceområdet.
Parlamentets aktive og voksende rolle gør, som det har kunnet konstateres, udviklingen af konkurrencepolitikken mere legitim og gennemsigtig. Parlamentets gentagne ønske om at få medbestemmelsesret er velbegrundet.
I løbet af 2004 færdiggjorde Kommissionen sin moderniseringspakke. Den har forbedret garantierne i forbindelse med dens procedure, og den har fremmet initiativer vedrørende informations- og kommunikationssamfundet. Den har forfulgt svigagtige aftaler og misbrug af dominerende stilling, og den har også kontrolleret koncentrationer og statsstøtte. Vi har ønsket at fremhæve betydningen af disse handlinger og give udtryk for vores støtte.
Vi har dog også konstateret utilstrækkeligheder og svagheder i beretningen, f.eks. den manglende evaluering af virkningerne af de vigtigste beslutninger om koncentrationer og statsstøtte, behandlingen af spørgsmålet om tjenesteydelser af almen interesse, problematikken omkring kollektive overenskomster inden for følsomme økonomiske sektorer såsom landbruget, fremme af det internationale samarbejde, også med vækstlandene og udviklingslandene, eller forbrugerens grundlæggende rolle i en konkurrencekultur. Den endelige beslutning vil være mere komplet, hvis den genspejler alle disse aspekter, så de får den opmærksomhed, de fortjener.
Konkurrencepolitikken er et afgørende bidrag til Lissabon-strategiens succes og for at nå vækst- og beskæftigelsesmålene. Den beslutning, vi vedtager, vil have mere værdi, hvis den genspejler denne virkelighed, det vil sige dens strategiske rolle og netværket af konkurrencemyndigheders potentiale, og den vil være stærkere, hvis den fastsætter to klare retningslinjer, nemlig at Kommissionen skal fokusere på spørgsmål, der er relevante for vores borgere for at forbedre deres levevilkår, og at den skal handle proaktivt, det vil sige, at den er på forkant med og fremmer ændringerne, og at den ikke kun reagerer på dem. 
Sharon Bowles,
   Hr. formand, Kommissionen udstedte i 2004 sin afgørelse om Microsoft. I presserapporter har der siden da været modstridende oplysninger om forsøg på overholdelse.
Det er ikke første gang, at fremskridt og endog retten til forsvar inden høringer eller appelsager tilsyneladende er bragt i fare af Kommissionen, som har nægtet virksomhederne adgang til alle oplysninger eller har ført beviser imod de pågældende virksomheder. Virksomhederne får faktisk at vide, at de skal gør mere, men de kan ikke få beviserne at se, og Kommissionen vil ikke fremlægge alle oplysninger. Er en sådan mangel på gennemsigtighed gavnlig eller i ekstreme situationer endog i tråd med principperne for retfærdighed, som man forbinder med et avanceret demokratisk samfund?
Selv om jeg har enkelte forbehold, bifalder jeg høringen om artikel 82, som trækker på den seneste erfaring, men det forekommer mig, at der burde være flere høringer om Kommissionens procedurer og forordning (EF) nr. 773/2004, som skulle omfatte sammenligninger med andre lande, herunder USA, og opretholdelse af konkurrencedygtige erhvervs- og investeringsmuligheder.
Microsoft-sagen er især vanskelig, fordi den omfatter interoperabilitet på et meget teknisk område. Det er meget vigtigt at definere de generelle procedurer for interoperabilitet, og det er beklageligt, at vi mistede disse procedurer i CII-direktivet. De generelle procedurer for interoperabilitet skal dog ikke defineres med en markant sag. Markante sager resulterer i dårlig lovgivning, og det er på nuværende tidspunkt endda vanskeligt at forene forslagene i debatoplægget - som f.eks. punkt 238, 239 og 240 - både indbyrdes og i forhold til de tilsyneladende krav til Microsoft. Der er endvidere yderligere problemstillinger i punkt 242 angående handelshemmeligheder. 
Godfrey Bloom,
   Hr. formand, jeg spekulerer på, om Parlamentet og Kommissionen ville være så velvilligt indstillet over for fru Kroes, hvis de vidste, at hun for 10 år siden var medlem af Ballast Nedams velfærdsråd, som blev oprettet for at beskytte arbejdstagernes velfærd. Hun ville således have været klar over den situationen, der ville opstå, da Ballast Nedam, som er ejet af et hollandsk byggefirma, hensynsløst satte en stopper for datterselskabet i Det Forenede Kongerige og efterlod omkring 2.000 ansatte med en latterligt lav pensionsfond. Mange mennesker i min valgkreds er nu næsten uden midler.
Hvis det er den form for opførsel, der resulterer i stillinger i Kommissionen, er det ikke så underligt, at Europa klarer sig så dårligt i alle sammenhænge. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ).
   - Hr. formand, når vi forhandler om konkurrencepolitikken er der grund til at understrege en ting, og det er, at europæisk velfærd, europæiske virksomheder og europæiske arbejdspladser er skabt ved hjælp af konkurrence. Muligheden for at starte nye virksomheder og for at udfordre gamle eksisterende virksomheder er det, der har skabt den europæiske velfærd og velstand. Det er derfor højst legitimt og vigtigt at forsvare konkurrencepolitikken imod alle de kræfter, som vil lancere protektionismen på forskellig vis. Det findes et par opgaver i den sammenhæng - og det fremgår også af den betænkning, som vi forhandler om - og hvor Kommissionen spiller en særlig vigtig rolle.
Det første er at drøfte konkurrencespørgsmål på baggrund af hele det indre marked. Det er et skridt, som vi skal tage, for hvis vi ønsker at få "verdensmestre", skal vi skabe grundlaget for store transnationale livskraftige virksomheder i Europa, som også kan være aktører på den globale scene. Det stiller krav til en konkurrencepolitik, som flytter grænserne for den gamle konkurrencepolitik. Dermed mener jeg, at Kommissionen skal handle med styrke og være fuldstændig loyal, når det handler om traktaten.
Med dette mener jeg at handle med kraft mod de dele af det indre marked, hvor medlemsstater ikke lever op til de stillede krav. Det gælder telekommunikationsspørgsmål, hvor vi har kunnet konstatere, at dereguleringen af konkurrencen har givet velfærd, og her er det vigtigt, at dette kommer til at gælde i alle dele af økonomien. Det gælder energispørgsmålene, og jeg hilser det faktum velkommen, at Kommissionen ifølge de oplysninger, som jeg har fra medierne, vil handle for at gennemtvinge det indre marked og tage kampen op imod den protektionisme, som vi ser i dag i forbindelse med virksomhedsfusioner.
Den sidste opgave handler om det, som hr. Evans også var inde på, at vi skal sørge for få en transatlantisk konkurrencepolitik, der er gensidig, og som giver hele den transatlantiske økonomi styrke og kraft. Med dette vil jeg også gerne understrege, at det er konkurrencen og konkurrencepolitikken, som er den stærkeste kraft bag den europæiske integration i dag. Det er den, som fletter økonomierne sammen, og det er den, som giver os nye arbejdspladser.
Pervenche Berès (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, denne årligt tilbagevendende forhandling er vigtig, eftersom det er det eneste tidspunkt, hvor Europa-Parlamentet grundigt kan drøfte og vurdere den konkurrencepolitik, der føres af Kommissionen. Det er i den forbindelse vigtigt, at Europa-Parlamentet sikrer, at den frie og fair konkurrence også virkelig forbliver fri og fair, og at der er mulighed for, også i Europa-Parlamentet, at se nærmere på visse sager, når dette findes påkrævet, hvad enten det så drejer sig om Microsoft, Rhodia-Rhône-Poulenc eller Ryanair-Charleroi. 
Fru kommissær, set i lyset af at De ønsker at tage bl.a. et vigtigt begreb som koncentrationer, som spiller en afgørende rolle i konkurrencepolitikken, op til fornyet drøftelse, vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på et enkelt forhold, og det er mit håb, at Europa-Parlamentet vil følge os i denne sag. Det er vores indtryk, at de kriterier i form af tærskelværdier, der er gældende i Kommissionen, forhindrer den i at erklære sig kompetent, når som helst det findes påkrævet. Eksempelvis i spørgsmålet om samarbejde mellem London Stock Exchange og Deutsche Börse viste det sig, at sagen ikke faldt inden for Deres kompetenceområde, fordi den konkrete omsætning lå under tærskelværdierne. Det må give anledning til en nærmere undersøgelse.
Min anden bemærkning vedrører sagen Mittal-Arcelor. Er fri og fair konkurrence ensbetydende med, at de ejendomsretlige forhold i de pågældende virksomheder fuldstændig lades ude af betragtning? Det er efter min opfattelse ligeledes et forhold, som bør tages op til overvejelse.
Endelig vil jeg, som det sidste punkt, gerne påpege, hvilket næppe vil overraske Dem, at for Socialdemokraterne giver konkurrencepolitikken kun mening, hvis den bidrager til Lissabon-strategien. Den bør omfatte sociale målsætninger, miljømålsætninger og langsigtede målsætninger. Jeg håber, det på denne måde vil lykkes os igen at gøre begrebet fri og fair konkurrence til et afbalanceret begreb, således at Unionen faktisk bliver det mest konkurrencedygtige område i verden under hensyntagen til fuld beskæftigelse og bæredygtig udvikling. 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ).
   - Hr. formand, konkurrencepolitikken er en af den europæiske politiks vigtigste grundpiller, og i lyset af Lissabon-strategien er det vigtigt, at den gennemføres godt og grundigt. Jeg støtter derfor kraftigt kommissær Kroes' reformpolitik med større vægt på at forenkle procedurerne og forhindre bureaukrati og juridiske omkostninger. I denne betænkning står Deres konkurrencepolitik med rette centralt, for politikere skal ikke optræde som kommissær eller endog som dommer, når det drejer sig om konkrete tilfælde. Det har nogle medlemmer tilsyneladende svært ved ikke at gøre, men i den betænkning, vi nu diskuterer, står Deres konkurrencepolitik centralt.
Oprettelsen af Det Europæiske Konkurrencenetværk er en vigtig udvikling, og jeg opfordrer Kommissionen til at forbedre udvekslingen af information mellem de nationale konkurrencemyndigheder i det europæiske netværk, således at en ensartet gennemførelse af den europæiske konkurrencepolitik stadig sikres.
Til sidst vil jeg opfordre Kommissionen til at skynde sig med den sidste del af moderniseringsprocessen, og her taler jeg om artikel 82 om misbrug af en økonomisk dominerende stilling. Jeg vil gerne fremhæve betydningen af en politik, som i vid udstrækning tager hensyn til markedsstrukturen og ikke, som det i øjeblikket er tilfældet, især er koncentreret om en bestemt virksomheds markedsandel. Globalisering har jo ændret verden, og store virksomheder med en betydelig markedsandel, som f.eks. yder vigtige bidrag på innovationsområdet, skal ikke uden videre bedømmes ud fra deres dominerende stilling, men betragtes i en bredere økonomisk kontekst. Jeg håber, at De, når det gælder artikel 82, vil øve retfærdighed mod dette i den politik, De vil føre. 
Ieke van den Burg (PSE ).
   - Hr. formand, tillad mig først lige en kort reaktion på det, som hr. Bloom netop sagde om Ballast Nedam-affæren og pensionsfondene for Ballast Nedams engelske medarbejdere. Tilfældigvis fordybede jeg mig dengang i denne sag. Jeg tror, det var en typisk sag om manglende tilsyn og manglende regler i Det Forenede Kongerige, og at det derfor er forkert nu at give Europa skylden. Desuden var det i Thatcher-perioden, for tydelighedens skyld.
Jeg vil begrænse mine bemærkninger til en række spørgsmål, som også tages op i betænkningen, og som er drøftet i den seneste tid, navnlig i debatten om, hvordan nationale interesser igen kan komme til at spille en rolle i konkurrencepolitikken.
På det punkt er der i hvert fald to ting, som også er relevante for den europæiske konkurrencepolitiks spilleregler. En af dem er to tredjedelsreglen. Det vil være godt, hvis der træffes yderligere skridt på dette område, fordi der jo tages for lidt hensyn til forskellene i medlemsstaternes størrelse og den virkning, som visse foranstaltninger har, også for omkringliggende lande og for regionalpolitikken. Det er et meget vigtigt punkt, som vi endnu en gang har taget op. Det andet punkt nævnte fru Berès også i forbindelse med eksemplet med fondsbørserne.
Deraf fremgår det tydeligt, at virkningen af en sådan koncentration faktisk kan være europæisk, selv om der er tale om en omsætning, som ligger under grænsen for europæisk indblanding. Som kommissæren sagde, giver dette derfor anledning til også i denne sammenhæng at se på, om vi ikke kan udvide kriterierne for europæiske beføjelser. Jeg vil gerne tage disse punkter op endnu en gang, og jeg vil ligeledes bede om støtte til vores ændringsforslag 9. 
Andreas Schwab (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg godt takke fru Kroes for hendes arbejde som konkurrencekommissær i rapporteringsperioden, selv om hun kun havde posten i halvdelen af tiden. Jeg mener, at Parlamentet har kunnet fremlægge en god alternativ tekst på grundlag af Kommissionens betænkning, hvis positive elementer allerede er blevet omtalt flere gange.
Jeg vil gerne berøre to ting, som endnu ikke er blevet nævnt. For det første mener jeg, at det ville være ønskeligt, hvis Kommissionen i det kommende år - altså i forbindelse med evalueringen af 2005 - igen ville anføre tjenesteydelsesområdet af almen økonomisk interesse separat. Kommissionen vil alligevel snart gennemføre yderligere lovgivningsforanstaltninger på dette område, og derfor vil det være hensigtsmæssigt, hvis vi får et separat overblik.
For det andet var jeg noget overrasket over, at postmarkederne overhovedet ikke var nævnt i rapporten om 2004. Vi følger initiativerne med henblik på en åbning af postområdet med stor interesse og mener, at vi nok skal få noget at læse om i disse rapporter i de kommende år.
Tillad mig uagtet betænkningen at knytte et par korte kommentarer til konkurrencepolitikken i al almindelighed. Man siger jo altid, at konkurrencelovgivningen udgør hjørnestenen i de europæiske traktater. Under alle omstændigheder forholder det sig således - det blev også allerede beklaget - at den er yderst forvaltningstung. De tilfælde, som vi ser i Europa i øjeblikket, får imidlertid spørgsmålet til at melde sig, om konkurrencelovgivningen virkelig stadigvæk går frem for alt andet, eller om andre faktorer ikke er begyndt at spille en vigtig rolle her. Jeg mener, at vi kan sige helt ærligt, at vi som parlament ønsker at sætte den fulde gennemførelse af artikel 81 og 82 i centrum for vores økonomiske politik.
Derudover introducerer De nogle strukturreformer i den europæiske kartellovgivning, hvilket jeg anser for at være usædvanligt godt. Men jeg mener, at det i forbindelse med mange spørgsmål - f.eks. vil vise sig, at vi har brug for et bedre samarbejde mellem de nationale kartelmyndigheder. I den sammenhæng vil jeg gerne udtrykkeligt opfordre Dem til at fortsætte ad den vej, som De slog ind på i Deres første taler. 
Elisa Ferreira (PSE ).
   - Konkurrencepolitikkens vigtigste mål er at sikre, at det indre marked virker hensigtsmæssigt, og at de europæiske borgere derigennem forsynes med varer og tjenesteydelser af høj kvalitet til rimelige priser.
Vi har set en række fusioner på det indre marked, der har skabt naturlige monopoler inden for grundlæggende varer og tjenesteydelser. Kommissionens vurdering heraf er formelt korrekt, men viser sig i praksis utilstrækkelig ud fra disse mål, ikke mindst når der er tale om offentlige tjenester. I en tid, hvor der igen opstår protektionistiske følelser, må EU kunne give borgerne garantier for, at Fællesskabet - i det mindste - kan sørge for sikker, almen og billigst mulig forsyning af varer og tjenesteydelser.
Det er ikke nok at uddybe det indre marked. Uddybningen må i hvert fald følges op med en bedre reguleringsmuligheder. Fællesskabslovgivningen skal være effektiv, og medlemsstaternes ulige størrelsesforhold må ikke være endnu en konkurrenceforvridende faktor. De europæiske borgeres forståelse for, at det indre marked skal gennemføres, afhænger også af, om der bliver større sikkerhed for, at deres mest grundlæggende interesser varetages. De gældende regler må derfor føres ajour efter de mål, som vi ønsker at nå. 

Othmar Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, konkurrencepolitikken er motoren for den succes, som strategien for vækst og beskæftigelse oplever. Derfor er det klart, at Parlamentet går ind for øget medbestemmelse, fordi vi ønsker så meget konkurrence som muligt - af sociale og økologiske årsager og af hensyn til fairness og etiske værdier - og så lidt begrænsning som mulig.
Derfor er enhver grænsedragning et politisk spørgsmål. Konkurrencepolitikken er motoren i det indre marked, og der er dermed en sammenhæng mellem gennemførelsen af de fire friheder på grundlag eller på grund af konkurrencepolitikken og styrkelsen af det indre marked såvel indadtil som udadtil. Jeg har en oplevelse af, at vi altid betragter konkurrencepolitikken på tre niveauer: konkurrencepolitik i medlemstaterne, mellem medlemsstaterne og EU's konkurrencepolitik på globalt plan. Som følge heraf opstår der meget retsusikkerhed. Vi har ganske vist Altmarkt-dommen, som klart og tydeligt fastlægger undersøgelseskriterierne, men der er dog ofte noget, som tyder på, at Kommissionen udlægger disse undersøgelseskriterier forskelligt. På den ene side har vi diskussionen om, hvorvidt der den ene gang tages hensyn til den markedsbeherskende stilling på det nationale marked og den anden gang på det europæiske marked i forbindelse med undersøgelsen. Vi har ikke nogen klar grænse for, hvad der er en del af konkurrencepolitikken, og hvad der er en del af forsyningspligten. Nu er kapitlet i det hele taget faldet ud af betænkningen. For mig at se er det en del af konkurrencepolitikken også at sørge for, at de direktiver, som vi vedtager, bliver gennemført samtidigt. Den uens gennemførelse af direktiverne medfører konkurrenceforvridninger og er en af hovedårsagerne til den øgede protektionisme, som vi skal skride massivt ind over for.
Vi bakker således op om et fælles europæisk forskningsrum og et fælles energirum samt om medbestemmelse i forbindelse med skattepolitikken. Som minimum er det nødvendigt med et fælles beregningsgrundlag for virksomhedsbeskatningen. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at fremhæve tre punkter. For det første bifalder jeg både betænkningen med ændringer fra Europa-Parlamentet og Kommissionens årlige beretning om retningslinjerne for 2004. Tingene bevæger sig i den rigtige retning, og jeg ønsker at takke hele gruppen omkring Generaldirektoratet for Konkurrence og kommissæren, der dygtigt fører hr. Montis arbejde videre. Vi lever i en tid med økonomisk nationalisme, og det er ikke nødvendigvis det letteste job at være kommissær for konkurrence. Kommissionen gør det godt.
For det andet er det - som hr. Hökmark også nævnte - meget vigtigt med en bred indgangsvinkel. Efter min opfattelse hænger konkurrence og det indre marked sammen, de går hånd i hånd. Kommissær Kroes tager sig af konkurrencen, og kommissær McCreevy tager sig af det indre marked. Hvis vi på nuværende tidspunkt skal definere de fire friheder, mener jeg desværre ikke, at vi med vores nuværende indstilling kan opnå disse. Vi skal derfor fokusere på de fire friheder. De er ligesom konkurrencepolitikken generelt under angreb.
For det tredje ønsker jeg at tale om de fire nøglepunkter, som er beskrevet i betænkningen. Det første vedrører fusioner, hvor der i betænkningen opfordres til at bekæmpe den form for protektionistiske opførsel, som man f.eks. oplever hos den spanske regering i Endesa-sagen eller hos den polske regering i relation til banksektoren. Det andet vedrører statsstøtte, hvor jeg opfordrer til, at man fortsætter den strenge kontrol og bekæmper så mange nationale "mestre" som muligt, da disse skaber problemer for forbrugerne og skatteydere. Jeg vil stærkt opfordre Dem til at læse hr. Hökmarks betænkning om dette spørgsmål. Det tredje punkt vedrører artikel 81 om karteller, og der opfordres i betænkningen til, at disse bekæmpes. De er alle vegne, de forsøger at skjule sig, de skal lokkes ud. Alt sammen til fordel for forbrugerne.
Endelig er der artikel 82 om dominerende stillinger, og i denne sammenhæng er der en tilstrækkeligt profileret sag. Jeg er ikke helt sikker på, at alle oplysninger er fremlagt i denne sag. Man kan muligvis se sagen fra begge sider, men det er vigtigt at undersøge sagen i dybden, og vi skal, som hr. Evans nævnte, fortsat gøre en indsats og holde øje med protektionismen i USA, hvis vi ønsker et transatlantisk marked. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ).
   - Hr. formand, inden jeg starter, vil jeg bede om at få slettet bogstavet "t" fra mit navn på skærmen, da det ser lidt foruroligende ud!
Jeg ønsker at tilslutte mig hr. Stubbs og fru Bowles' kommentarer, men jeg vil gerne tale lidt om gennemsigtigheden i disse spørgsmål. Er jeg den eneste, der mener at Kommissionens håndtering af gennemsigtighed i konkurrencesager har været ret mærkværdig? Det er meget mærkværdigt, fordi Kommissionen synes at føre sager igennem medierne i stedet for igennem høringer eller domstole. Inden jul oplevede vi nogle besynderlige udtalelser fra Kommissionens talsmand om sagen vedrørende det kollektive salg af britiske tv-rettigheder til fodboldmesterskabet, og Kommissionen har gentaget denne taktik i den løbende antitrustundersøgelse i relation til Microsoft.
Jeg finder det helt klart bekymrende, at Kommissionen samtidig med, at den fungerer som efterforsker, anklager, dommer og jury i konkurrencesager, kan komme med udtalelser offentligt til bedømmelse af de personer, som den efterforsker, eller med glæde tillade, at fortrolige dokumenter anvendes offentligt uden at have undersøgt forholdene nærmere. De af os, der er interesseret i gennemsigtighed i Europa-Parlamentet, og de af os, der er interesseret i retfærdighed globalt, er bekymrede over, at Kommissionen tilsyneladende tilsidesætter billighedsprincippet i forsøget på at nå frem til et retligt og pr-mæssigt resultat af de sager, den forfølger.
Fru kommissær, De har fremsat en række meget fornuftige erklæringer om den fremtidige retning af konkurrencepolitikken i EU, herunder erklæringen den 13. december 2005 vedrørende forbedring af reglerne om aktindsigt i relation til fusioner og antitrustprocedurer. Må jeg have lov til at foreslå, at De drøfter disse erklæringer med Deres kolleger, da adgangen til oplysninger og dokumenter i den nylige sag om Microsoft og andre før den - sagen om General Electric, Tetra Laval og om tv-rettighederne til fodboldmesterskabet - har været en af Kommissionens svage punkter. 
Neelie Kroes,
   Hr. formand, jeg håber inderligt, at De ikke vil afbryde mig. Jeg vil starte med at sige, at jeg er meget tilfreds med udtalelserne fra stort set alle under forhandlingen, især udtalelserne om dette spørgsmål. Konkurrencepolitik er en udfordring. Konkurrencepolitik er også et instrument, et værktøj til opfyldelse af målsætningerne i Lissabon-dagsordenen. Jeg kunne ikke være mere enig med hr. De Rossa og fru van den Burg om, at vi skal levere bæredygtig og fuld beskæftigelse og social velfærd inden for rammerne af Europa, men vi skal altså også skabe større økonomisk vækst og bedre arbejdspladser.
Angående et par punkter om konkurrencepolitikken, blev det helt korrekt nævnt, at karteller er helt uacceptable, og at vi skal bekæmpe dem. Hvor der næsten er monopol, skal vi erkende, at det ikke gavner forbrugerne. Man kan hævde, at det på kort sigt er det en positiv situation, men jeg kan forsikre om, at der i en situation med monopol eller næsten monopol ikke vil blive brugt penge på områder som forskning eller innovation. Men vi har hårdt brug for den form for investering. Hvorfor? Fordi vi skal konkurrere globalt, fordi vi skal være klar over, at konkurrenter uden for Europa investerer meget i forskning, innovation og egen konkurrenceevne. Hr. Evans henviste derfor helt korrekt til behovet for rimelig behandling, en bilateral, men ikke uafbalanceret fremgangsmåde. Hvis vi håndterer situationen fornuftigt, vil andre også gøre det. Det er et spørgsmål om Europas konkurrenceevne.
Jeg bifalder i høj grad Deres interesse for konkurrencepolitik. Kommissionen informerer om alle de større politiske initiativer på dette område, og jeg er naturligvis meget opmærksom på Parlamentets holdning. Vi er muligvis ikke altid helt enige om alle spørgsmål og dokumenter, og der har været enkelte indlæg tidligere i aften, som jeg ikke er enig i, idet de ikke afspejler sandheden og ikke er realistiske. Men det vil jeg vende mere detaljeret tilbage til senere.
Jeg har lyttet opmærksomt til synspunkterne fra ordføreren, medlemmerne af Økonomi- og Valutaudvalget og alle de øvrige medlemmer. Jeg har et par kommentarer til specifikke spørgsmål. Hvad angår internationalt samarbejde mener jeg, at konkurrence er meget vigtig i et globalt marked, og at konkurrencemyndighederne skal ensrettes. Med hensyn til et europæisk netværk er jeg meget imponeret over Det Europæiske Konkurrencenetværk, og de involverede gør en fantastisk indsats. Vi kan stadig lære af hinanden, og vi skal stadig erkende, at det er for sent at fastsætte nationale politikker. Vi har i sidste ende ét indre marked. Det skal fungere for alle. Hr. McCreevy og jeg er gode venner, og vi skal fjerne de pågældende hindringer.
Hvad angår Microsoft, som et par af medlemmerne nævnte, gør Kommissionen en aktiv indsats med henblik på gennemførelsen af beslutningen af marts 2004. Jeg accepterer naturligvis udtalelser, der ikke er i tråd med mine synspunkter, men at påstå, at vi ikke er gennemsigtige, at vi ikke lytter til alle spørgsmål og udtalelser, er ikke sandt. Der har siden marts 2004 eksisteret en beslutning, som helt korrekt er nævnt og drøftet. Jeg har selv drøftet den med ledelsen i Microsoft. Professor Neil Barrett, en af Kommissionens højt respekterede rådgivere, blev helt korrekt udnævnt af Kommissionen, men listen med emner kom fra Microsoft. Han er velkendt for sin viden og uafhængighed og for sine ærlige svar, han er forbindelsesleddet mellem Microsoft og Kommissionen. Han er rådgiveren. Men da vi traf beslutningen i december 2005, blev meddelelsen af klagepunkter - som omfattede en umiddelbar konstatering af, at Microsoft ikke havde indfriet sine løfter, at virksomhedens forpligtelser i henhold til beslutningen ikke var gennemført som forventet - ikke offentliggjort på grund af spørgsmål i relation til bestemte procedurer, protektionisme og alle parters legitime interesser. Høringen var en mulighed for at opnå det, jeg håber var en udbytterig debat, og alle deltagerne havde mulighed for at udtale sig. Dette handler ikke blot om Microsoft, der er andre klagere, og der er et par andre meget interessante amerikanske virksomheder.
Microsoft er således ikke den eneste interessante virksomhed fra USA, der er par andre sager om interessante virksomheder. Jeg har naturligvis derfor været nødt til handle og reagere. Jeg håber, at det har skabt klarhed over situationen, når vi skal drøfte det, der blev talt om sidste torsdag og fredag. Der vil blive afholdt endnu en høring - retsmødet - i Luxembourg den 24.-28. april 2006. Når vi har drøftet det, der blev talt om i sidste uge, vil vi nå frem til en konklusion hurtigst muligt.
Fru Berès nævnte Mittals tilbud om overtagelse af Arcelor. Fru Berès bør læse det, og det havde hun lovet at gøre, men lad mig uddybe det nærmere. Meddelelsen af Mittals tilbud om overtagelse af Arcelor har tiltrukket en del opmærksomhed, ikke blot i medierne, men også i nogle af de europæiske hovedstæder. Handelen er endnu ikke formelt meddelt Kommissionen. Når og hvis det sker, vil Kommissionen undersøge omstændighederne meget nøje og upartisk og foretage en vidtrækkende undersøgelse for at vurdere den mulige virkning på stålindustrien i Europa.
Det er Kommissionens, kommissærens og de involverede tjenestegrenes ansvar altid at vurdere sagerne omhyggeligt og upartisk. Størrelse og nationalitet er i sig selv ikke en faktor i beslutningsprocessen. Spørgsmålet er, om der kan træffes en beslutning, og om alt foregår efter parternes ønsker, eller om der bør fastsættes retsmidler. Det vil vi se nærmere på.
Jeg vil vende tilbage til forordningen om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser for sager under to tredjedelsreglen, som et par af medlemmerne nævnte. I øjeblikket anmoder vi medlemsstaterne om oplysninger. Når vi har modtaget oplysningerne, vil vi indlede en dialog og debat med de pågældende medlemsstater og forsøge at nå frem til en konklusion. Reglerne blev fastsat og beslutningerne truffet i 1980'erne, og de fungerede på det pågældende tidspunkt, men heldigvis er det indre marked etableret siden da. Jeg er klar over, at det indre marked endnu ikke er fuldt ud gennemført, der er stadig meget, som skal gøres, og målsætningerne om de fire friheder skal stadig opfyldes. På det pågældende tidspunkt var to tredjedelsreglen relevant, men nu må vi overveje, om den stadig er relevant for det pågældende område. Vi skal i forbindelse med visse sektorer skabe balance og sikre ligebehandling, og der skal være gennemsigtighed, uanset i hvilket land fusionen finder sted. Bruxelles skal sikre ligebehandling, uanset hvad der ligger til grund for fusionen.
Hr. Hökmark og fru Ferreira rejste spørgsmålet om fusioner på det indre marked. Vi er alle klar over, at der er udtrykt bekymring om den påståede stigende protektionisme. Protektionisme skal bekæmpes. Jeg kan godt sætte mig ind i det, men det er forbudt og skal ikke tolereres. Vi skal forklare de involverede, at det ikke er i tråd med den beslutning, vi traf om ét indre marked, ét Europa, hvor vi er - og vil være - bedre i stand til at konkurrere med verden uden for. Kommissionen har tilstrækkelige beføjelser i henhold til traktaten til at reagere som uafhængig og upartisk dommer for at sikre, at medlemsstaterne fuldt ud overholder reglerne om det indre marked og ikke skaber ulovlige hindringer for grænseoverskridende fusioner. Jeg kan forsikre om, at Kommissionen er fuldt ud forpligtet til at anvende disse beføjelser og fremme omstrukturering i Europa. Men til det har vi brug for et forenet Europa.
Det blev helt korrekt nævnt, at vi skal fortolke reglerne på samme måde, uanset om holdet spiller på hjemmebane eller på udebane. Vi skal overholde reglerne, og vi skal respektere beslutningerne - de beslutninger, der er truffet tidligere. Vi skal gennemføre de pågældende beslutninger om ét indre marked og Lissabon-dagsordenen. Næsten alle medlemmer har accepteret, at vi skal kæmpe for disse forhold. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af David Hammerstein Mintz for Udvalget for Andragender om særlig beretning fra Den Europæiske Ombudsmand efter forslag til henstilling til Rådet for Den Europæiske Union om offentlig adgang til Rådets møder i de tilfælde, hvor det optræder som lovgivende myndighed (klage 2395/2003/GG) (2005/2243(INI) (A6-0056/2006) og
betænkning af Michael Cashman for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender med henstillinger til Kommissionen om adgang til institutionernes tekster (2004/2125(INI) (A6-0052/2006). 
David Hammerstein Mintz (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil indlede med at takke for det østrigske formandskabs samarbejde om dette spørgsmål, i særdeleshed kommissær Wallström, der har udvist stor entusiasme og engagement med hensyn til gennemsigtigheden og den måde, den kan fremmes på.
Jeg vil også gerne nævne hr. Michael Cashmans initiativ om regulering af den offentlige adgang til dokumenter, en betænkning, der er parallel til denne betænkning, men som går i samme retning. 
Rådet har i dag et troværdighedsproblem. På den ene side støtter de politiske ledere i medlemsstaterne EU-traktatens artikel 1.2, de har endda undertegnet traktaten om en forfatning for Europa, hvori det står, at Rådets afgørelser bør træffes så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt. 
Men virkeligheden er en ganske anden. Rådet afviser at åbne dets lovgivningsmæssige møder for offentligheden og pressen. Den Europæiske Ombudsmand har ret, når han hævder, at der er tale om dårlig forvaltningsskik, og han konkluderer, at Rådet ikke er kommet med nogen gyldig, tungtvejende grund til ikke at åbne dørene for dets drøftelser.
For at øge de almindelige borgeres interesse i og forpligtelse over for EU, og på grund af forfatningskrisen, har Europa brug for at tage dristige og fantasifulde skridt for at bringe de europæiske anliggender tættere på alle borgerne. For det første skal det åbne sine døre for offentligheden, men Rådet ønsker ikke at gøre det. Hvis millioner af europæere i tv kunne se deres ministre diskutere åbent om europæiske anliggender såsom energikrisen, servicedirektivet, lagringen af personoplysninger eller stamcelleforskning, kunne vi skabe meget større interesse for de europæiske spørgsmål, og vi kunne vække millioner af europæere, som viser meget lille interesse for den europæiske virkelighed, af deres døs. Offentligheden beskæftiger sig med rent nationale forhandlinger.
Denne betænkning, der er vedtaget af Udvalget for Andragender, bakker fuldt op om henstillingen fra Den Europæiske Ombudsmand, der er af den opfattelse, at princippet om gennemsigtighed ikke kun bør gælde Rådets drøftelser, men også alle de tilfælde, hvor Europa-Parlamentet er involveret, herunder høringer og spørgsmål om individuelle rettigheder og frihedsrettigheder, og dem, der henhører under den tredje søjle.
I oktober sidste år offentliggjorde Den Europæiske Ombudsmand en beretning, hvori Rådet anmodedes om at genoverveje sin afvisning af offentlige møder, når der blev truffet afgørelser af lovgivningsmæssig karakter. Ombudsmanden anmodede derfor Rådet om at ændre sin forretningsorden for på denne måde at sikre pressens og offentlighedens adgang til dets drøftelser. Rådet har imidlertid, og til trods for det britiske formandskabs henstilling, ikke truffet nogen foranstaltninger med henblik på at ændre forretningsordenen for at fremme gennemsigtigheden.
Medlemsstaternes ledere kan derfor fortsat sige det modsatte i Bruxelles af det, de siger til deres vælgere i hjemlandet. Følgerne af den åbning, vi ønsker, kunne være vidtrækkende for Rådet og ændre dets karakter. Ministrene ville være nødt til at udtale sig under pressens bevågenhed og for øjnene af millioner af personer. Det ville være den bedste måde at synliggøre det europæiske demokrati på og vække os af den aktuelle døs og kedsomhed.
Rådet kunne endda begynde med et pilotprojekt, hvor det bliver forklaret, hvordan beslutningerne træffes, og hvordan proceduren er, for øjnene af millioner af personer og tv-kameraerne. Jeg vil gerne stille formandskabet for Rådet og Kommissionen følgende spørgsmål: Er de villige til at foreslå konkrete initiativer med henblik på at tillade gennemsigtige og åbne drøftelser og beslutningsprocesser i Rådet? Hvis ikke nu, hvornår så?
Borgerne og Europa-Parlamentet beder Rådet om at komme frem i lyset. Rådet har bolden. Vi beder Dem, åbn dørene. Vi europæere ønsker at deltage.
Michael Cashman (PSE ),
   Hr. formand, jeg kan fuldt ud tilslutte mig erklæringen fra min ven, hr. Hammerstein Mintz. Jeg var den oprindelige ordfører for forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt, og jeg husker tydeligt de følelsesladede diskussioner, ikke blot i Parlamentet, men også i Rådet og i trialogen, da vi forsøgte at vinde argumenterne for en på det tidspunkt banebrydende forordning. Jeg husker - og det er værd at nævne nogle af de gamle lande i EU-15 - den store modstand fra Frankrig, Spanien, Italien, Tyskland og Østrig. Det glæder mig at kunne sige, at det østrigske formandskab nu har ændret holdning, men jeg nævner det, fordi det viser, hvor langt vi er kommet.
Der er forskellige måder at opnå åbenhed og gennemsigtighed på. Vi har det fremragende nordiske eksempel, og så har vi den noget mistænkelige holdning hos andre medlemsstater, men der er intet at frygte i forbindelse med gennemsigtighed. Hvad skulle der kunne ske ved at stille vores beslutninger til rådighed for ekstern undersøgelse? Hvad skulle der kunne ske ved, at en medlemsstat skal forklare sit eget parlament, hvorfor ministeren stemte, som han eller hun gjorde?
Jeg kommer med flere henstillinger i min betænkning, og jeg opfordrer Kommissionen til at handle. Vi anerkender, at forordning (EF) nr. 1049/2001 ikke var enden på historien, men blot starten på en lang - men dog kulturel - kamp for at vinde argumenterne for åbenhed og gennemsigtighed inden for de tre institutioner. Vi har alle forskellige traditioner. Derfor har jeg anmodet om en yderligere gennemgang af forordningen. Der blev taget højde for denne gennemgang i den oprindelige henstilling, og der er adskillige områder vedrørende forordningens gennemførelse, som nu - flere år senere - kan forbedres betydeligt på grundlag af de erfaringer, vi har gjort med gennemførelsen.
Vi skal gennemgå definitionerne af de lovgivningsmæssige og ikke-lovgivningsmæssige tekster om aktindsigt for at sikre, at alle institutionerne arbejder åbent og gennemsigtigt. Aktindsigt er ikke en gave - det er en rettighed. Det er især vigtigt, når Parlamentet og Rådet fungerer i en lovgivningsmæssig kapacitet. Øget interinstitutionelt samarbejde og øget anvendelse af den fælles beslutningsprocedure nødvendiggør større åbenhed i Rådet især. Borgerne skal kunne se, hvad der aftales på deres vegne af ministrene i de nationale regeringer, så de og oppositionspartierne kan blive draget til ansvar.
Vi skal gennemgå definitionerne af de omstændigheder, under hvilke specifikke dokumenter helt eller delvis kan klassificeres som fortrolige. I disse regler skal der også fastsættes legitime afvigelser af specifikke klart definerede årsager, men disse skal ikke fortolkes bredt, for det ville resultere i, at offentligheden nægtes adgang til de pågældende dokumenter.
Jeg vil slutte af med at sige, at vi vandt diskussionen fra 1999 til maj 2001, da forordningen blev vedtaget. Vi har gang på gang vundet diskussionen om en gennemgang af institutionernes interne regler med henblik på, at især Rådet, når de optræder som lovgivende myndighed, skal mødes offentligt og afholde offentlige afstemninger. Vi har vundet diskussionen. Jeg ved, at næstformanden personligt går helt ind for idéen om åbenhed og gennemsigtighed. Parlamentet går også helt ind for åbenhed og gennemsigtighed, men det er ikke nok. Vi har en fantastisk mulighed den 9. maj, som er Europadag. Vi skal sørge for, at Europadag er en positiv dag, hvor vi kan meddele, at vi vil styrke borgernes ret til at vide, hvilke beslutninger der træffes på deres vegne.
Endelig er der en omsiggribende antieuropæisk holdning, ikke mindst i de 10 nye medlemsstater, der tiltrådte EU for to år siden. Regeringer, der bringer et land ind i EU, lider ofte som følge deraf. De genvælges ikke. Hvis vi fortsat træffer beslutninger i hemmelighed, risikerer vi at fremme den antieuropæiske holdning. Lad os udfordre den antieuropæiske holdning. Vi skal fremme vores institutioner. Vi skal hylde vores arbejde. Vi skal beslutte at gennemgå forordning (EF) nr. 1049/2001, ikke modvilligt, men med entusiasme. 
Margot Wallström,
   Hr. formand, jeg vil gerne starte med at gratulere Parlamentet og ordførerne, hr. Hammerstein Mintz og hr. Cashman, for to meget vigtige betænkninger. Hvis jeg må starte med at kommentere åbenheden i Rådet, så støtter Kommissionen fuldt ud åbne rådsmøder. Vi sagde allerede i plan D i oktober, at Rådet burde være åbent for offentligheden, når der lovgives, og vi støtter de initiativer, som Rådet har taget i den forbindelse.
Jeg er overbevist om at åbne rådsmøder ville øge EU's troværdighed og interessen hos borgerne. Jeg ved, at der findes et principielt helhedssyn mellem vores institutioner i dette spørgsmål, og nu er det medlemsstaterne, som skal handle og levere varen Jeg tror desuden, at det ville være en effektiv måde at sætte en stopper for det, som vi kalder , så det er et væsentligt spørgsmål.
Åbenhed gælder også offentlighedens adgang til dokumenter og forordningen 1049/2001. Formelt set gælder denne lovgivning udelukkende for Parlamentet, Rådet og Kommissionen, men den er alligevel kommet til at omfatte mange flere. EU's forskellige kontorer og agenturer og de fleste organer har frivilligt vedtaget tilsvarende regler om adgang til dokumenter. På denne måde og i høj grad takket være Parlamentet har EU's institutioner på forbløffende kort tid, præcis som hr. Cashman sagde, nået et niveau af åbenhed, som er vældigt godt, hvis man sammenligner med mange medlemsstater.
Dermed ikke være sagt, at det ikke kan blive bedre. Det kan det, og det skal det. I 2003 gennemførte Kommissionen en undersøgelse af, hvordan indførelsen af forordningen har fungeret i de første par år. I 2004 publicerede vi vores evalueringsrapport. På det tidspunkt havde forordningen kun været i kraft i knap to år, men havde fungeret godt, og der er ikke noget umiddelbart behov for at revidere den og heller ikke nogen juridisk grund til at gøre det. Det var anledningen til, at Kommissionen syntes, at det var bedre at afvente ratificeringen af forfatningstrakten, inden vi foretager os noget yderligere. Forfatningen kræver nemlig ny lovgivning på dette område.
Men vi ved jo alle, hvordan det står til med forfatningstraktaten. I mellemtiden har EF-domstolen også stillet flere forslag om indførelse af regler om adgang til dokumenter. Kommissionen mener derfor, at det er et passende tidspunkt at påbegynde en revision af forordningen, og beslutningen om at gøre dette er en del af det bredde "europæiske gennemsigtighedsinitiativ", som vi traf beslutning om i Kommissionen i november sidste år.
Cashman-betænkningen kommer derfor vældig belejligt, efter som vi netop er i gang med at kigge på, hvordan vi kan forbedre reglerne om offentlighedens adgang til dokumenter. Kommissionen - og jeg personligt, det kan jeg forsikre Dem om - vil kigge grundigt på henstillingerne i betænkningen.
En af de konklusioner, som Kommissionen nåede frem til i sin evalueringsrapport i januar 2004, var, at forordningen i første omgang er blevet anvendt af EU-ansatte, af lobbyister, konsulenter og advokatkontorer snarere end af offentligheden. Det er noget, som vi skal ændre på, og vi skal gøre meget mere for at nå ud til borgerne. Hvad dette i grunden handler om, er først og fremmest offentlighedens adgang til dokumenter og offentlighedens ret til at holde sig orienteret, og dette er et yderligere argument for, at vi ønsker en offentlig høring, inden vi ændrer på lovgivningen. Kommissionen påtænker at holde en sådan høring fra juli til oktober i år, og derefter vil vi stille et konkret forslag i slutningen af indeværende år eller i starten af næste år.
Uden at gå detaljer med de forskellige henstillinger i betænkningen vil jeg blot præcisere nogle forskellige ting. I henstilling nr. 2 tales der om øget åbenhed i lovgivningsproceduren og om en klarere afgrænsning mellem lovgivningsmæssige og administrative dokumenter. Dette er et meget interessant forslag, som vi skal kigge nærmere på. Samme henstilling vedrører også EU-Tidende og elektronisk udgivelse heraf. Allerede i 2004 besluttede vores institutioner i fællesskab at kigge på spørgsmålene, og publikationskontoret har allerede udgivet en rapport om EU-Tidendes fremtid.
I henstilling nr. 3 tales der om fortroligt stemplede dokumenter. I den forbindelse skal vi passe på ikke at blande forskellige ting sammen. Fortrolighed medfører ikke i sig selv en generel undtagelse fra retten til at få adgang til dokumenter. Hvis udlevereringen af et fortroligt stemplet dokument nægtes, skal årsagen hertil begrundes på præcis samme måde som ved et hvilket som helst andet dokument. Proceduren er den samme, og institutionens forpligtelser er de samme. I samme henstilling beskæftiger man sig også med spørgsmål om Parlamentets adgang til fortrolige oplysninger. Her risikerer vi også at blande tingene sammen. Parlamentets rettigheder på dette område reguleres ikke i forordningen, men i bilag 1 i rammeaftalen mellem vores institutioner. Det er vores erfaring, at rammeaftalen fungerer godt.
I henstilling nr. 5 har jeg fundet flere vældigt interessante og anvendelige forslag til mere brugervenlige registre og databaser. Disse forslag kræver ikke nogen lovgivning, for de handler om praktiske detaljer og foranstaltninger, og den interinstitutionelle komité, som blev udpeget på baggrund af den omtalte lovgivning, mødtes senest i november sidste år, hvor man besluttede at nedsætte en arbejdsgruppe for at se på disse spørgsmål, så en løsning kan være tættere på, end vi umiddelbart tror.
Afslutningsvis er Kommissionen meget engageret i spørgsmål om offentlighedens adgang til dokumenter. Vi har påbegyndt en revision af forordningen og mange af de spørgsmål, som behandles i betænkningen, er vi begyndt at kigge nærmere på. Vi håber på fortsat hjælp fra Parlamentet og forventes os meget af den almindelige høring, som vil blive gennemført mellem juli og oktober. Offentlighedens adgang til dokumenter handler om indsigt, troværdighed og i grunden også om demokrati. Derfor er det vigtigt, at vi fortsætter vores gode samarbejde, og at vi lytter til offentligheden.
Andreas Schwab,
   Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg godt på vegne af PPE-DE-Gruppen i Udvalget for Andragender takke ordføreren hr. Hammerstein Mintz og hr. Cashman for deres arbejde og for de betænkninger, der blev et resultat heraf. Disse yder et væsentligt bidrag til, at der ikke kan sås tvivl om Parlamentets parathed til at gøre Europa mere gennemsigtigt.
Med Deres tilladelse vil jeg gerne kort sige noget om forhistorien til betænkningen af hr. Hammerstein Mintz. Det forholdte sig således, at vi diskuterede spørgsmålet med vores venner i CDU's Ungdom om, hvordan det egentlig kan være, at vi i den nationale offentlighed så ofte får nyheder om bestemte beslutninger, som så lægges EU's institutioner til last, selv om Rådet - som er yderst prominent repræsenteret her i aften - har medvirket paritetisk til disse beslutninger. Dette kombineret med konventet gav os idéen til at henvende os til Den Europæiske Ombudsmand via hr. Brok i et forsøg på at inddrage den europæiske retsstilling, hvor Rådet jo også er medbestemmende, i denne sammenhæng.
Den, som taler om borgernærhed og om, at EU bør være mere demokratisk, bør naturligvis også bidrage aktivt til, at dette bliver en realitet. Europas anseelse, i dette tilfælde dog først og fremmest Rådets og EU's totalt set, ville være godt tjent hermed.
Uanset de enkelte emner, som hr. Cashman og hr. Hammerstein Mintz var inde på, har Kommissionen og Parlamentet lidt mindre behov for handling med hensyn til gennemsigtighed og åbenhed, hvorimod der mangler meget i Ministerrådet i den forbindelse. Naturligvis er Ministerrådets arbejdsbetingelser på sin vis vanskeligere, fordi visse tings stabilitet ikke er givet på samme måde som i Parlamentet eller i Kommissionen. Alligevel mener jeg, at man netop i forbindelse med sådanne forhandlinger - uden at jeg vil træde det østrigske formandskab for nær - måtte kunne forlange, at man griber dem langt mere seriøst an. Der hersker ikke nogen tvivl om, at man ikke kan tilfredsstille ethvert ønske om information, men hovedtrækkene i gennemsigtigheden bør ikke desto mindre være gældende. Måske kan De, fru kommissær, videregive denne melding til Deres kolleger. 
Michael Cashman,
   Hr. formand, jeg vil ikke opholde Parlamentet ved at bruge to værdifulde minutter, men opfordre alle til at støtte hr. Hammerstein Mintz' gode og værdifulde arbejde. Han har samarbejdet tæt med os alle, og jeg ønsker på vegne af PSE-Gruppen at sige, at han har gruppens fulde støtte.
Jeg glemte at takke min gode kollega, fru Cederschiöld, som jeg har arbejdet tæt sammen med - også sammen med andre - og jeg ønsker at takke medlemmerne af Parlamentet for deres tålmodighed. 
Chris Davies,
   Hr. formand, der er bred offentlig mistillid forbundet med EU's beslutningsprocesser, og det er jo ikke så mærkeligt, når ministre mødes for at fastsætte lovgivning bag lukkede døre. Det behøver ikke at være sådan. EU bliver aldrig perfekt, men vi kan i det mindste gøre EU bedre. Ombudsmanden har givet os omfattende moralske beføjelser og har tilføjet moralske beføjelser til den kampagne på tværs af partierne, der eksisterer i Parlamentet, og som har fået overraskende stor støtte. Hvad angår Det Forenede Kongerige har landet formået at forene medlemmer af det proeuropæiske britiske liberale parti med medlemmer af det antieuropæiske britiske uafhængighedsparti i et fælles mål - en enestående begivenhed.
Der er et enkelt princip til grund for dette. Lovgivning skal fastsættes i åbenhed. Ministrene skal give udtryk for deres holdninger, ærligt og offentligt, så borgerne er klar over, hvad der foregår, og de nationale regeringer kan sørge for, at de drages til ansvar.
Alle regeringsledere forpligtede sig til at overholde dette princip, da de undertegnede forfatningstraktaten. Der skal være offentlig adgang til Rådets møder i de tilfælde, hvor det optræder som lovgivende myndighed. Men det kræver ikke en ændring af traktaten, blot en ændring af Rådets forretningsorden. Ikke én ud af 25 stemmer, men blot 13 stemmer - et simpelt flertal - kan resultere i denne helt grundlæggende ændring og indførelse af det pågældende princip.
Det britiske formandskab virkede positivt indstillet, men veg i sidste ende uden om.
(Nej!)
Men de har ikke ændret forretningsordenen, Michael, og det er et faktum.
Det østrigske formandskab har nu mulighed for at gøre en forskel. Da jeg stillede den østrigske minister spørgsmålet i januar, sagde hun, at de ville gøre, hvad de kunne, men at vi skulle være opmærksomme på, at det var et følsomt emne. Hvorfor er det et følsomt emne? Det drejer sig om åbenhed og gennemsigtighed, et grundlæggende europæisk princip, som alle regeringsledere har forpligtet sig til at overholde.
Jeg ser frem til, at det østrigske formandskab tager et initiativ nu og afholder en afstemning. Hvis det forholder sig således, at nogle medlemsstater - f.eks. Frankrig - bag kulisserne forsøger at stoppe initiativet, må vi have det frem i lyset og lade dem stå til ansvar over for deres befolkning og Europas borgere.
Johannes Voggenhuber,
   Hr. formand, mine damer og herrer, hvad er demokrati? Hvad der end måtte være givet af svar i løbet af den århundredlange europæiske historie - er der ikke et eneste af dem, hvori offentligheden i lovgivningen ikke betegnes som demokratiets grundlæggende byggeprincip, og uden hvilken demokratiet ikke fandtes. Rådet tillader sig denne foragt for et grundlæggende princip. Rådet har den frækhed at betegne dette som sit eget anliggende og sin egen politiske beslutning samt at afvise den traktatmæssige forpligtelse til offentlighed og gennemsigtighed med en uhørt grad af kynisme ved at hævde, at dette gennemsigtighedspåbud gælder for en fremtidig Union.
Det er naturligvis utåleligt for Parlamentet. Denne rapport berører den inderste kerne i den tillidskrise, der hersker i det europæiske borgerskab. Jo mere jeg beskæftiger mig med dette misforhold - og det var et hovedanliggende for mig på konventet, hvor jeg havde succes hermed - desto mere forekommer Rådet mig at være demokratiets sorte hul. Det er det demokratiske underskud.
Parlamentet bør sætte alt ind på, at dette ikke bliver til en alibiaktion med henblik på at bevare vores bedre samvittighed. Vi er de europæiske borgeres direkte valgte repræsentation, og vi skal gøre denne sag til vores sag. Selv om jeg er taknemmelig for denne betænkning, går mit forslag langt videre end som så: Parlamentet, som repræsenterer Europas borgere, bør stille Rådet et ultimatum inden udgangen af året. Hvis Rådet ikke respekterer dette demokratiske grundprincip og ændrer sin forretningsorden og etablerer offentlighed i lovgivningen, bør Parlamentet afvise alle lovforslag fra Rådet, som ikke er blevet drøftet og besluttet offentligt. 
Erik Meijer,
   Hr. formand, i EU tiltrækker Kommissionen og Parlamentet måske størst opmærksomhed, men Rådet er i sidste instans den mest magtfulde institution. Det har mulighed for at nedlægge veto og forsinke det, som Kommissionen og Parlamentet har besluttet, og det driver byttehandel mellem medlemsstaternes regeringer. I Rådet beskyttes uigennemsigtige saglige interesser, og her hersker der den største hemmelighedsfuldhed. Den foreslåede forfatning, som vælgerne i Frankrig og i Nederlandene forkastede sidste år, ville ikke have ændret Rådets magtfulde rolle. Rådet er på samme tid både regering og senat.
At Rådet holder møde bag lukkede døre, er et af Unionens største demokratiske underskud. Det gør det i praksis umuligt for medlemmer af Europa-Parlamentet og nationale parlamentsmedlemmer at forvisse sig om, at deres medlemsstaters ministre stemmer, som de har lovet. Et godt praktisk eksempel er afstemningen om softwarepatenterne for et år siden, hvor enten den nederlandske eller den danske minister over for deres eget parlament løj om deres stemmeadfærd. Demokratisk kontrol med beslutningsprocessen bliver på den måde umulig. Offentlige rådsmøder, ikke kun de lovgivende møder, men alle møder, behøver ikke vente på en forfatning, men kan også indføres allerede nu. Yderligere udsættelse betyder en bevidst underminering af det parlamentariske demokrati. 
Marcin Libicki,
   Det glæder mig at deltage i forhandlingen i dag, fordi vi drøfter to dokumenter, der er udarbejdet af medlemmer af Europa-Parlamentet samt et enestående medlem af Udvalget for Andragender, som jeg er formand for, hr. Hammerstein Mintz, og fordi vi også drøfter en betænkning udarbejdet af hr. Cashman for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender - han er næstformand for Udvalget for Andragender og et meget dygtig.
Et af udgangspunkterne for forhandlingen er den særlige beretning fra Den Europæiske Ombudsmand, professor Diamandouros, om offentlig adgang til Rådets møder. Det arbejde, som professor Diamandouros, Den Europæiske Ombudsmand, udfører, er også tæt forbundet med arbejdet i vores udvalg. Når jeg taler på vegne af Gruppen Union for Nationernes Europa, men også som formand for Udvalget for Andragender, glæder det mig især at kunne tale om disse tre velforberedte dokumenter, og jeg ønsker at lykønske forfatterne, hr. Hammerstein Mintz og Michael Cashman, med deres fremragende arbejde.
Vi har talt om åbenhed i dag. Sommetider hører man, selv om vi ikke har hørt den slags synspunkter i dag, at ikke alt skal være offentligt tilgængeligt, og at der er forhandlinger, drøftelser, forberedelser, hvortil der ikke skal være offentlig adgang. Det er vi enige i. Disse forhandlinger, drøftelser og forberedelser skal finde sted bag kulisserne. Vi kræver ikke den form for åbenhed, som vil give os mulighed for lytte ved dørene, når ministrene drøfter forhold med kolleger i deres kontorer eller inden møder i Rådet. Når Rådet indleder forhandlingerne, ønsker vi imidlertid at vide, hvad det drøfter, og hvem der repræsenterer de forskellige synspunkter.
Der er mindst tre grunde til at kræve åbenhed. Den første grund er helt enkelt, at vi har ret til at høre sandheden, og at vi derfor ønsker at vide, hvad sandheden er. Den anden grund er, at vi har ret til at føre kontrol. Vi har ret til at føre kontrol som individuelle medlemmer af Europa-Parlamentet og som institution, og vi har endvidere ret til at føre kontrol som medlemmer af og borgere i EU. Derudover har vores kolleger, de medlemsstater i Parlamentet, hvis ministre taler i Rådet, også ret til åbenhed. Både den europæiske og nationale offentlighed har med andre ord ret til at vide, hvad der foregår i Rådet.
Der er endvidere et spørgsmål, som især ligger Udvalget for Andragender på sinde, og det er bestræbelserne på at bringe de europæiske institutioner tættere på borgerne. Hvis vi hævder, at der er en tillidsproblem i de europæiske institutioner, vil åbenhed omkring forhandlingerne kunne medvirke til at løse dette problem. Vi ønsker med andre ord tillid i Europa, vi ønsker den tillid, som det glæder mig at kunne sige, at Udvalget for Andragender og de to enestående medlemmer, forfatterne af disse to dokumenter, arbejder for. 
Jens-Peter Bonde,
   - Hr. formand Der findes en meget enkel metode til at gennemføre åbenhed i EU: Vend proceduren, så adgangen til alle møder og papirer er åbne, medmindre man beslutter det modsatte. Sådan er det her i EU-Parlamentet, og det kan de andre institutioner lære af. Vores lovforberedende udvalgsmøder er åbne. Hvorfor kan man ikke åbne de tilsvarende drøftelser i Rådets 300 halvhemmelige arbejdsgrupper? Vores benyttelse af eksperter er offentlig. Hvorfor vil Kommissionen ikke fortælle, hvem der er med i de 3000 hemmelige arbejdsgrupper?
Forslaget om at vende proceduren fik 200 underskrifter af 220 mulige i konventet. Ingen andre forslag samlede så stor støtte: samtlige folkevalgte i de nationale parlamenter, alle minus en fra EU-Parlamentet, 23 af 28 regeringer. Forslaget kræver ikke engang en traktatændring, det kan gennemføres ved en simpel ændring af forretningsordenen. Både Kommission og Rådet kan vedtage forslaget med helt almindeligt flertal, 13 ud af 25 kommissærer, 13 ud af de 25 lande i Rådet. Kom i gang nu Barroso og Schüssel, så borgerne kan få respekt for det nødvendige samarbejde over grænserne. 
Charlotte Cederschiöld (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne rette en varm tak til hr. Cashman for et godt samarbejde igennem årene og for større åbenhed. Europa-Parlamentet har altid været den drivende kraft, men jeg må i sandhedens navn også erkende, at Kommissionen og Rådet på det sidste også har bidraget til den enorme kvalitetsforøgelse, som vi har kunnet konstatere de seneste fem år. Vi har nu en lovgivningsprocedure i EU, som i visse henseender er meget mere åben end de fleste nationale parlamenters, herunder mit eget lands.
Formålet med denne revision er at opnå ens regler for alle tre institutioner. På længere sigt håber jeg selvfølgelig, at dette smitter af på de nationale organer. Bestemmelserne skal være udformet således, at de kan forstås af de fleste, både i EU og i medlemsstaterne. Parlamentet tager dette åbenhedsinitiativ for at øge den demokratiske kontrol og foretage præciseringer dér, hvor lovgivningen er uklar. Protokollen fra rådsmøderne skal være offentlig, når der lovgives, hvilket imidlertid ikke indebærer, at alle Coreper-møder er offentlige.
Præcis som i forligsproceduren bør man garantere et vist forhandlingsspillerum, og åbenheden skal naturligvis tilpasses, når der træffes beslutninger om selve lovgivningen. At give offentligheden en generel adgang til en udtalelse fra Den Juridiske Tjeneste ville betyde en begrænsning af det politike spillerum. Alternativet ville være ringere kvalitet i forbindelse med udtalelserne. Man burde derimod i visse tilfælde lade et parlamentsmedlem, som er involveret i en sag, studere de juridiske udtalelser, efter at vedkommende har skrevet under på en fortrolighedserklæring, som gælder for alle andre, der spiller en rolle i sagen.
En klar og stærk databeskyttelse er en forudsætning for øget åbenhed. De rettigheder - åbenhed og databeskyttelse -komplementerer og forstærker hinanden. Oplysninger, som giver i fortrolighed, skal respekteres, og vi skal heller ikke have retroaktive foranstaltninger på dette område. Når Kommissionen er færdig, er jeg overbevist om, at vi får et fair og velafbalanceret forslag. Jeg har fuld tillid til fru Wallström. Borgernes adgang til dokumenter skal gennemgå en yderligere udvikling, og Rådet skal vise respekt for borgerne og for den demokratiske proces. På dette område forestår der stadig meget arbejde.
Alexandra Dobolyi (PSE ).
   - Jeg ønsker at takke kommissæren for sammen med Europa-Parlamentet at gå aktivt ind for, at der skal være offentlig adgang til Rådets møder. Jeg kan kun gentage det, der allerede er sagt af de øvrige talere, som alle har berørt emnet. Parlamentarisk lovgivning er et grundlæggende princip i et moderne demokrati med lovgivende og udøvende magt. Selv om visse parlamentariske forsamlinger i EU-medlemsstaterne - som f.eks. det britiske House of Lords - ikke er valgt direkte af borgerne, træffer disse forsamlinger på medlemsstatsplan deres beslutninger offentligt.
Desværre er Rådet en undtagelse til dette grundlæggende princip. Inden for det demokratiske system i EU er det det eneste lovgivende organ i verden, som lovgiver bag lukkede døre. Udelukkelsen af offentligheden og hemmelighedskræmmeriet virker ikke befordrende for EU's troværdighed. Når et særligt vigtigt spørgsmål drøftes, vil medlemsstaternes drøftelser være mere gennemsigtige og forståelige, hvis Rådet har gennemført de lovgivningsmæssige forhandlinger offentligt på et tidligere tidspunkt i processen. Jeg bifalder derfor især den fremragende betænkning fra David Hammerstein, forslagene fra Michael Cashman og den særlige beretning fra Den Europæiske Ombudsmand om dette spørgsmål og vil gerne takke dem for deres arbejde. Jeg ønsker at minde om, at beslutningerne i EU ifølge EU-traktatens artikel 1 skal træffes så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ).
   - Hr. formand, ifølge EU-traktaten skal beslutningerne træffes så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt. Ingen af disse principper følges i praksis, og det stiller ikke EU i et positivt lys. Det er uacceptabelt, at EU's vigtigste lovgivende organ, Rådet, stadig holder møder bag lukkede døre i tilfælde, hvor det optræder som lovgivende myndighed. Jeg kan let forestille mig, hvad der ville ske, hvis en regering i en medlemsstat lukkede sine døre under lovgivningsprocessen - det ville helt sikkert ikke være populært. I EU er det dog stadig muligt at fastlægge lovgivning på udemokratisk vis.
Større gennemsigtighed vil gøre det lettere at overvåge Europa-Parlamentet og de nationale regeringer og vil i høj grad forbedre den offentlige debat om spørgsmål vedrørende EU. I dag er det meget vanskeligt for de nationale regeringer og borgerne at følge og overvåge de beslutninger, som er truffet af deres egne ministre i Rådet. Det er ganske enkelt ikke acceptabelt. I demokrati indgår gennemsigtighed.
Man siger i øjeblikket i EU, at forfatningstraktaten skal ratificeres hurtigt. Jeg betragter det rent faktisk som langt mere vigtigt, at EU gør en stor indsats for at fremme gennemsigtighed, samt at alle EU-institutioner gør en stor indsats for at opnå åbenhed og gennemsigtighed, og naturligvis først og fremmest Rådet. På denne måde vil den mørke plet på demokratiet forsvinde, og gennemsigtighed vil være en realitet på EU-plan. 

Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordførerne for deres konstruktive arbejde. Jeg synes godt om hr. Voggenhubers forslag om at afvise at være medløbere i en udemokratisk beslutningsproces. Hvor er Rådet henne? Har de et problem med at holde sig vågne så sent på dagen? Det er fordi de lukker sig inde i deres rum. Hvis de åbnede deres rum, ville de få ilt nok til resten af aftenen, således at de også kan deltage i disse forhandlinger. Hvorfor åbner de ikke dørene? Benytter politikere ikke enhver lejlighed til at komme i fjernsynet? Jeg undrer mig over, at Rådet frasiger sig denne mulighed. I det hele taget undrer jeg mig over, hvad de laver, og det gør hele Europas befolkning. Der findes en nem måde at afhjælpe situationen på: åbn dørene, og lad os se, hvad der foregår. Jeg stoler på, at fru Wallström vil føre EU ind i det 21. århundrede og vække Rådet af dets 20. århundredes søvn. Jeg føler, at det er vigtigt at minde Rådet om, at hvis det nu åbner sine møder, må det ikke resultere i et møde på kun én time og fire timers arbejdsfrokost, således at åbenheden bliver et fantasifoster. Vi stoler også på, at Rådet spiser hurtigt, og at deres beslutninger træffes åbent og over en udvidet periode. 
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   - Fru næstformand i Kommissionen, ærede medlemmer, for os er retten til aktindsigt i dokumenter en af de europæiske borgeres vigtigste rettigheder.
EU har gjort et stadig stigende antal dokumenter tilgængelige for offentligheden. Der har dog været en del problemer, især på grund af utilstrækkelig gennemførelse af forordning (EF) nr. 1049/2001. Europa-Parlamentet har derfor vedholdende gentaget sit ønske om, at forordningen revideres, og har anmodet om, at EU's lovgivning om åbenhed forbedres og styrkes.
Det har vi gjort, fordi det er yderst vigtigt at styrke borgernes tilhørsforhold og tilslutning til den europæiske integration, hvilket forudsætter gennemsigtige og åbne forhandlinger og loyalt samarbejde mellem institutionerne uden hemmelighedskræmmeri. Den ændrede forordning bør også være retsgrundlaget for regler, god praksis og interinstitutionelle aftaler, der skal forbedre affattelsen af lovgivningsteksterne og sikre, at de endelige lovgivningstekster er tilgængelige.
Jeg er helt enig med hr. Cashman - der endnu en gang har udført et fremragende arbejde - om, at det er i strid med det demokratiske princip, som EU er baseret på, at Europa-Parlamentet ikke har et klart retsgrundlag for at få adgang til klassificerede EU-oplysninger.
Det er ligeledes beklageligt, at de tre institutioner ikke har nogen fælles tilgang om, hvordan man forvalter, deler og opbevarer de forskellige typer dokumenter. Selv om der utvivlsomt er sket visse forbedringer, er der stadig en klar mangel på koordinering mellem institutionerne, navnlig med hensyn til dokumenter vedrørende interinstitutionelle procedurer. Der bør også findes klare regler for adgang til dokumenter af administrativ karakter.
Jeg slutter, hr. formand, med en bemærkning om en sag, der særlig angår mig som formand for det midlertidige udvalg, der undersøger CIA's flyvninger. Jeg vil her gerne beklage, at hele problematikken om adgang til dokumenter, som medlemsstaterne har klassificeret og overdraget til Rådet, er blevet ladt ude af betragtning. 
Roger Knapman (IND/DEM ).
   - Hr. formand, det britiske uafhængighedsparti vil formentlig for første gang nogensinde være til gavn, så det er positivt at kunne holde mit indlæg på ét minut. Vi har gentagne gange fordømt Rådet for dets mangel på gennemsigtighed. Men det kan nemt afhjælpes. Rådets forretningsorden skal ændres, som hr. Hammerstein Mintz fastslog i betænkningen. En sådan foranstaltning vil helt klart sikre, at den britiske befolkning i fremtiden kan se, når britiske ministre ikke holder, hvad de lovede inden møderne.
Men det er ikke nok. Kommissionen vil fortsat være en ikke-valgt regering i EU, der formulerer og dikterer love uden noget demokratisk mandat overhovedet. I mellemtiden fortsætter Parlamentet helt latterligt med at afholde afstemning efter afstemning med tvivlsom håndsoprækning. Helt overordnet betragtes Frankrigs og Hollands demokratiske afvisning af den fejlslagne europæiske forfatning med total foragt af Rådet, Kommissionen og Parlamentet. Vi skal holde op med at belære resten af verden om demokrati. Rådet og Kommissionen skal åbne dørene for møder og forhandlinger. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne varmt lykønske hr. Hammerstein og kommissæren for deres indsats for en gang for alle at demokratisere Rådets møder, for at åbne dørene til disse møder, hvor der lovgives, uden at borgerne har al den nødvendige information.
Jeg vil gerne sige, at i mit land, Spanien, hvor man stemte ja til den europæiske forfatning, var et af de argumenter, der blev mest accepteret af borgerne, følgende: muligheden for at demokratisere Rådets møder og få adgang til alle informationerne.
I denne henseende støtter jeg således ordførerens forslag, og i særdeleshed med hensyn til offentliggørelsen af al denne information, herunder alt det, der har at gøre med de successive formandskaber, på internettet og på alle fællesskabets officielle sprog for at undgå begrænsninger i kommunikationen.
Det ville ikke være meget værd, hvis man offentliggjorde al denne information, at man åbnede disse døre, men kun på to eller tre sprog, som det ser ud til, at der er en institution, der for øjeblikket ønsker at foreslå. Det er et krav i forbindelse med gennemsigtigheden, at det, der bliver kommunikeret, også bliver forstået, at alle borgerne kan forstå det. Derfor opfordrer vi alle de institutioner, der går ind for demokratisk åbenhed i Rådet, om ikke at sky nogle midler for at sikre denne åbenhed på alle sprog.
Bill Newton Dunn (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at komme med et par kommentarer til hr. Knapmans absurde bemærkninger. Han udtalte, at Kommissionen er en ikke-valgt regering. Alle ved naturligvis, at Kommissionen ikke er en regering. Ønsker De, at Kommissionen vælges? Ønsker De et føderalt Europa med en valgt regering? Hvad mener De egentlig, hr. Knapman? Og så bruger hr. Knapman den tåbelige formulering, at Kommissionen "dikterer" lovgivningen. Den dikterer ingenting. Kommissionen har sine beføjelser fra Rådet og Parlamentet. Den britiske befolkning skal blot have sandheden at vide, det er alt, hvad vi beder om. Jeg vil ikke bruge mere tid på hr. Knapman.
ALDE-Gruppen støtter fuldt ud betænkningerne, og vi ønsker mere åbenhed. Vi kæmpede meget hårdt under det britiske formandskab for at overbevise hr. Blair om at gøre noget ved det. Som det er hans stil, var der store ord og løfter, men meget lidt handling i Ministerrådet under det britiske formandskab, og det var meget beklageligt. Vi ønskede, at Rådet skulle fastsætte lovgivning i fuld åbenhed. Det er helt klart og tydeligt. Kun Nordkorea og Beijing opfører sig som Ministerrådet i Bruxelles. Det skal ændre sig, hvis vi ønsker, at offentligheden forstår, hvad der sker i Europa.
Derudover ønsker vi, at udarbejdelsen af retlige udtalelser inden for rammerne af en lovgivningsmæssig proces skal være offentlige, ikke blot for Parlamentets udvalg, men også for EU's borgere, som vi repræsenterer.
Jeg har brugt min taletid. Vi stemmer imidlertid alle for betænkningerne - endda hr. Knapman, håber jeg. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand, efter at have arbejdet i seks år for den finske repræsentation og det finske udenrigsministerium - med andre ord Rådet - og tre år i Kommissionen som embedsmand ved jeg ikke, om jeg er en fordel eller ulempe for diskussionen - formentlig en ulempe, og jeg henvender mig i denne sammenhæng til Pekka Shemeikka og alle hans venner fra Rådet!
Jeg ønsker at nævne flere punkter. Mit første punkt vedrører forhandlingen i dag om to adskilte, men indbyrdes forbundne spørgsmål, aktindsigt og åbenhed i Rådet. Jeg beklager over for hr. Cashman, at jeg vil fokusere på den sidste betænkning. Sommetider har jeg en følelse af, at vi er lidt hykleriske i relation til forhandlingen, da det forholder sig sådan, at mange udvalg også er lukket for offentligheden i de nationale regeringer. Vi er langt mere åbne og gennemsigtige end de nationale regeringer, det skal vi huske.
Mit andet punkt vedrører offentlig adgang til Rådets møder. Det er en længere historie, der starter med rapporten fra Trumpf-Piris i 1999, derefter var der flere konklusioner fra Rådet i 2001, forfatningen i 2004 og Rådets afgørelse i 2005. Det er historien uden ende, men det forstår vi ikke. Jeg mener personligt, at det er en fremragende idé med offentlig adgang til Rådets møder. Vi ved alle, hvordan ministrene bruger EU som syndebuk. Først klapper de hinanden på skuldrene i Rådet og taler om fornuftige kompromiser, og fem minutter senere udtaler de til medierne, at de desværre ikke kunne gøre noget. Der skal være offentlig adgang til Rådets møder i de tilfælde, hvor det optræder som lovgivende myndighed - jo før jo bedre.
Et helt separat punkt vedrører den omstændighed, at jeg efter at have overværet mange hundrede timers møder i Rådet kan afsløre, at det nok er de kedeligste møder, man kan opleve. Åbenhed vil bringe liv i debatten i Rådet, da mange af deltagerne ofte blot læser op af dokumenter. Det er virkelig kedeligt, og det vil blive lidt mere spændende, hvis der er offentlig adgang til Rådets møder.
Mit næste punkt vedrører Coreper. Lad os være ærlige. Jeg tror ikke, at Coreper nogensinde vil være åben og gennemsigtig, og jeg tror ikke nødvendigvis, at det er negativt.
Jeg ønsker at slutte af med et urealistisk forslag, som ligner hr. Voggenhubers forslag. Rådets møder burde afholdes i en mødesal uden alle assistenterne og i fuld åbenhed. På den måde vil Rådet være fuldt ud åbent og gennemsigtigt, og det har vi brug for. 
Proinsias De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, en livlig, offentlig og politisk debat om konkrete spørgsmål er grundlaget for at skabe et europæisk politisk rum. Når en af vores lovgivende institutioner mødes og træffer beslutninger om spørgsmål bag lukkede døre, er det ikke muligt at skabe det politiske rum.
Jeg ønsker ikke at undervurdere de kommunikationsproblemer, der kan være forbundet med en sådan debat, over for en befolkning på 450 millioner med over ca. 25 sprog, men vi har teknologien til det allerede. Vi har satellit-tv, radio, webcasting, en lang række kommunikationsværktøjer, som vi kan anvende, og jeg mener ikke, at omkostningerne skal bruges som undskyldning, da omkostningerne forbundet med ikke at gøre det, ved ikke at have en åben, offentlig og livlig debat i Europa er store, da det så ikke vil være muligt at skabe en fremtid for Europa.
Den 22. april mødes Konkurrencerådet bag lukkede døre for at afgøre fremtiden for direktivet om tjenesteydelser, et direktiv, hvori millioner af europæiske borgere har spillet en aktiv rolle, og som har betydet noget for dem. Der bør være offentlig adgang til forhandlingen. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ).
   - Det glæder mig, at EU-institutionerne bliver mere og mere åbne og gennemsigtige, men vi skal huske, at EU-institutionerne ikke selv kan vælge, om de ønsker, at Europas borgere skal have adgang til dokumenter og til Rådets møder. Det er mere en retlig og moralsk forpligtelse i tråd med de grundlæggende principper om hensigtsmæssig forvaltning af offentlige anliggender, eller som også kendes som god styreform, da det vil gøre det muligt for os gradvist at modvirke de europæiske borgeres fremmedgørelse i forhold til EU-institutionerne og deres voksende euroskepsis og påstandene om, at alt, hvad vi foretager os, er at drøfte den symbolske krumning af agurker.
Hvis EU udbreder og ønsker at udbrede de grundlæggende værdier, der er forbundet med beskyttelsen af menneskerettigheder og værdier for god styreform, skal EU selv være det bedste eksempel på disse værdier. Men i forhold til de postkommunistiske nye medlemsstater, men også de stater, der ønsker demokrati, og stater i overgangsfaser, må jeg beklageligvis konkludere, at EU-institutionerne på grund af deres begrænsede gennemsigtighed stadig ikke fremstår som det bedste eksempel. Det er derfor helt afgørende at fastsætte nye bestemmelser, som i detaljer beskriver EU-institutionernes forpligtelser med en klar og tydelig definition af de omstændigheder, hvor adgang til dokumenter eller protokoller i forbindelse med Rådets møder kan nægtes.
I praksis er sporing af langt de fleste oplysninger meget problematisk. For at opnå adgang til et dokument skal alle først og fremmest vide, at det eksisterer. Det næste væsentlige aspekt i sikringen af størst mulig adgang og åbenhed i relation til møder i alle EU-institutionerne er at begrænse korruption, interessekonflikter og flertydigheder samt beskyldninger om manglende objektivitet i beslutningsprocesserne. Hvor ofte har vi ikke hørt beskyldninger om partiske beslutningsprocesser i EU-institutionerne, opfyldelse af uklare målsætninger...?
Maria Matsouka (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, når det kommer til stykket, er debatten om åbenheden omkring Rådets møder en debat om demokrati. Jeg må erklære mig fuldstændig enig med Ombudsmandens henstillinger og forslagene fra min kollega, Hammerstein Mintz, og min gode ven, Michael Cashman.
Den manglende information af vælgerne om de standpunkter, som regeringsrepræsentanterne forsvarer på EU-plan, lægger et slør over, hvem der har ansvaret for de beslutninger, der vedrører deres dagligdag. Det er bekvemt for regeringerne at anklage EU for de beslutninger, der ikke interesserer dem, samtidig med at de gerne tager æren for de beslutninger, der gavner deres eget land.
Imidlertid kræver demokrati viden, dømmekraft og reaktion. Mangel på viden om regeringernes standpunkter i Rådet fratager også de nationale parlamenter muligheden for at kontrollere deres staters regeringer i europæiske anliggender.
Endelig munder spørgsmålet om Rådets gennemsigtighed ud i det grundlæggende spørgsmål, om vi ønsker en europæisk offentlig mening eller ikke. En offentlig mening, som kan give udtryk for tilfredshed og utilfredshed, og som også er i stand til at sende et signal til de europæiske institutioner og - som ordføreren så udmærket påpeger - kan tvinge ministrene i Rådet til at tage et kollektivt ansvar.
Dette kan meget vel være vejen frem for den europæiske foreningsproces. 
David Hammerstein Mintz (Verts/ALE ). -
   . Hr. formand, jeg vil gerne takke for støtten fra alle medlemmerne i Udvalget for Andragender - et meget vigtigt udvalg i Europa-Parlamentet - i særdeleshed dets formand, hr. Libicki, og dets næstformand, hr. Cashman.
Jeg mener kort sagt, at denne forhandling har vist, at Parlamentet kræver åbenhed. Men kravet bliver mødt af døve øre, et autistisk svar og endog af intet svar. Der er mange ord, men ingen handling.
Når jeg overvejer hr. Voggenhubers forslag, spørger jeg mig selv, om vi er nødt til at gå til yderligheder og indlede en strejke i Parlamentet for at opnå et minimum af åbenhed i Det Europæiske Råd? Eller skal vi fortsætte disse forhandlinger hvert år, hvert andet år, med en enstemmig holdning i Parlamentet, men uden noget svar fra Det Europæiske Råd, uden et handlekraftigt initiativ fra Kommissionens side, uden at folk på gaden ser det?
For det er udmærket, fru Wallström, at det i oktober blev vedtaget at åbne rådene, men folk på gaden har ikke set noget, der er ingen ministre, der diskuterer på tv, der er ingen synlig debat.
Vi skal gøre den europæiske politiske debat synlig, vi skal gøre forhandlingerne i Rådet politisk spændende, ikke kun i Parlamentet. Det er det, vi beder om, og jeg mener, at vi skal træffe konkrete foranstaltninger og stille konkrete forslag, og ikke kun komme med fine ord. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, undskyld at jeg ankom i sidste øjeblik, men mødet i Udenrigsudvalget er først sluttet nu. Det glæder mig, at denne betænkning er blevet udarbejdet, fordi den udgør et vigtigt skridt i den rigtige retning. Vi havde slet ikke behøvet at beskæftige os med denne betænkning, hvis forfatningstraktaten havde været ratificeret, for det er et af vores vigtigste ønsker i forfatningstraktaten: Spørgsmålet om gennemsigtighed er afgørende for politiks legitimitet.
Dette betyder ikke andet, end at vi skal besvare borgernes spørgsmål om, hvem der er ansvarlig hvornår og hvorfor, når der træffes beslutninger. Hvis en af de to lovgivende instanser, nemlig Ministerrådet, ikke forhandler offentligt, når det handler om lovgivning, har vi et problem på sigt. Et muligt svar under denne refleksionsfase kunne netop også være at åbne dørene for offentligheden.
Jeg er naturligvis klar over, at der er grænser for - også i forbindelse med De Faste Repræsentanters Komité - hvornår offentligheden kan få adgang, og at der kan være tilfælde, hvor forhandlinger vanskeliggøres på grund af offentlighed. Her kan der være grænser, hvor jeg ikke er helt enig med ordføreren. Fru kommissær, fru næstformand, jeg vil godt indtrængende bede Dem om at tage dette initiativ sammen med os for at fremme processen på dette område.
Jeg vil også godt takke Den Europæiske Ombudsmand for, at han med sin rapport afgav en positiv holdning, for anstødet hertil kom fra en andragender, som repræsentanter fra CDU's Ungdom i Nordrhein-Westfalen stillede med min hjælp, og det glæder os, at det med pres fra unge mennesker er muligt at få en sådan debat i gang, som muliggør større gennemsigtighed og mere demokrati. 
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
Richard Corbett (PSE ).
   - Vi er allerede kommet langt i bestræbelserne på at opnå offentlig adgang til Rådets møder, men der skal stadig gøres en stor indsats, og jeg bifalder derfor betænkningen.
Rådet har altid holdt møder for lukkede døre, der har ikke været offentlig adgang til dokumenter, og Rådet har ikke engang offentliggjort resultaterne af afstemningerne, og det har derfor også været umuligt for de nationale parlamenter at se, hvordan de ministre, der repræsenterer deres lande, har stemt. I løbet af de seneste par år er dette ændret betydeligt takket været pres fra Europa-Parlamentet.
Nu offentliggør Rådet i det mindste resultaterne af afstemningerne, der er adgang til de fleste dokumenter, og takket være det britiske formandskabs initiativ sidste år offentliggøres oplysninger om lovgivning, der er fastsat ved den fælles beslutningsprocedure. Det er nu på tide at gå et skridt videre og etablere princippet om, at alle lovgivningsaktiviteter i Rådet skal være offentlige, som det allerede er tilfældet for den anden del af EU's lovgivende forsamling, Parlamentet. 
Jules Maaten (ALDE ).
   - Det østrigske formandskab må gøre det til en prioritet, at Ministerrådets møder bliver offentlige. Som medlovgiver holder Europa-Parlamentet møder og stemmer offentligt, og alle mødedokumenter står på internet, således at alle mennesker, organisationer, medier og nationale politikere, som ønsker det, kan holde øje med os. Jeg kan ikke se nogen som helst grund til, at Rådet ikke skulle gøre det samme.
Rådets konklusioner fra den 21. december 2005 om dette emne viser for lidt mod. Netop på de punkter, hvor Rådet træffer beslutning alene og enstemmigt, er det vigtigt, at både afstemningen og debatten finder sted offentligt. Kun på den måde kan vi komme af med hemmelige aftaler. Det er ikke svært i betragtning af, at der ikke behøves en traktatændring for at gøre rådsmøderne offentlige, men kun en ændring af Rådets forretningsorden.
Det er ikke længere tidssvarende, at Rådet stadig hovedsagelig træffer beslutninger bag lukkede døre. Også adgangen til institutionernes dokumenter skal forbedres. De europæiske borgere, som i sommeren 2005 forkastede traktaten om forfatningen, har vist, at det er nødvendigt at gøre Unionen mere gennemsigtig og mere demokratisk. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Georgios Papastamkos for Udvalget om International Handel om evaluering af Doha-runden efter WTO's ministerkonference i Hongkong (2005/2247(INI)) (A6-0051/2006). 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ),
   Hr. formand, vi er kede af, at den ansvarlige kommissær, hr. Mandelson, ikke er til stede. At afveje forpligtelser er en objektiv handling og under alle omstændigheder en byrde for den, der skal træffe valget. Jeg glæder mig naturligvis meget over Kommissionens næstformand, hr. Wallströms tilstedeværelse.
Et heldigt resultat af de løbende forhandlinger inden for Verdenshandelsorganisationen er en enorm udfordring for verdenssamfundet, da det forventes at betyde en væsentlig styrkelse af verdensøkonomien, udviklingen og beskæftigelsen. Det forventes også at gøre det internationale handelssystem mere retfærdigt, mere afbalanceret og mere effektivt, til gavn for alle handelspartnere.
Indtil nu har landbrugssektoren været i forhandlingernes centrum. EU er dog hele tiden under pres, selv om det i oktober sidste år som bekendt kom med et meget væsentligt tilbud om markedsadgang. Jeg behøver blot at nævne, at EU på verdensplan er den største importør af landbrugsprodukter fra udviklingslandene.
Den overordnede ramme for toldbegrænsningerne bør vurderes i sammenhæng med for det første EU's væsentlige tilbud om at afskaffe Fællesskabets eksportrestitutionsordning, for det andet den allerede gennemførte drastiske reduktion af den interne EF-støtte og for det tredje europæiske landbrugsproducenters forholdsvis ugunstige position på grund af deres forpligtelse til at efterleve strengere regler.
Jeg tror, at, hvis EU giver flere ensidige indrømmelser på dette tidspunkt, vil det bringe anvendelsen af den reviderede fælles landbrugspolitik klart i fare og slet ikke hjælpe de lande, som udviklingsprogrammet er oprettet for, eller kun være en ringe hjælp.
Udvikling bør ikke forveksles med ensidig fremme af de store landbrugseksportørers interesser. Samtidig kræves væsentlig fremgang på andre vigtige områder, hvor EU, andre industrilande og ulande gør aggressive fremstød for at fremme deres interesser.
Hvad NAMA angår, bør den endelige aftale sikre nye, reelle muligheder for markedsadgang via væsentlige nedsættelser af toldsatserne både i industrilandene og de dynamiske ulande.
Med hensyn til tjenesteydelser kræves yderligere væsentlige liberaliseringer, naturligvis med fuld respekt for nationale politikker og medlemsstaternes ret til at regulere deres offentlige tjenesteydelser.
De nye vækstøkonomier bør tage deres del af ansvaret og bidrage med deres del. Det er netop disse lande, der opretholder det højeste beskyttelsesniveau og sidder med nøglen til vækst i de fattigste lande gennem fremme af syd-syd-handelen.
Differentiering mellem udviklingslandene er ikke kun legalt, det er også påkrævet, hvis de mest skrøbelige udviklingslande skal drage fordel. Hvis alle udviklingslande blev fritaget for forpligtelser, ville det ikke anspore til reformer og til at gøre noget ved de faktorer, der ligger til grund for den forsinkede udvikling.
Derimod tror jeg, at udviklingslandenes udadvendthed og mere aktive deltagelse i de multilaterale forhandlinger, alt efter udviklingsniveau, vil være med til at inddrage disse lande mere effektivt i den globale økonomi. Det er naturligvis en nødvendig forudsætning, at der ydes tilstrækkelig og målrettet teknisk bistand, så de kan leve op til deres nye forpligtelser og effektivt gennemføre WTO-reglerne. Særlig vigtigt er det at sikre et ambitiøst og effektivt program for bistand til handel.
Hvis de multilaterale forhandlinger ikke lykkes, og man som følge heraf går tilbage til regionale topartsaftaler, kunne det føre til en ulige liberaliseringsproces, en ulige udvikling og ukontrollerede handelskonflikter. EU holder helt korrekt fast i sin forpligtelse til en multilateral tilgang til handelspolitikken og sin støtte til WTO som et organiseret udtryk for en global handelsledelse.
Margot Wallström,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Papastamkos, og på vegne af min kollega, hr. Mandelson, som ville have foretrukket at være her personligt, beklage, at han ikke er til stede, fordi han netop er kommet tilbage fra Rio, hvor han har tilbragt et par dage i forsøget på at nå frem til en fælles forståelse med sine modparter fra USA og Brasilien, samt hr. Lamy, generaldirektøren for WTO.
Hr. Mandelson har bedt mig om at opdatere Dem om hans vurdering af situationen i lyset af weekendens begivenheder. Desværre førte forhandlingerne i Rio ikke til noget markant gennembrud. De var dog et vigtigt yderligere skridt i retning af en bedre forståelse af de forskellige holdninger. Vi skal forstå det pres, der hviler på vores partnere, og de forhåbninger, som de har. Det handler ikke om at tvinge andre til at ændre holdning, så den passer til vores. Det handler om at forstå, hvor alle befinder sig rent holdningsmæssigt og erfare, hvordan vores holdninger kan forenes til fordel for alle. Der er stadig forskelle, men de vigtigste aktører taler ikke lige så meget hen over hovedet på hinanden mere. Vi skal finde fælles fodslag.
Hvad angår tidsfristen for ordningerne for landbrugsmæssig og ikke-landbrugsmæssig markedsadgang, som er fastsat til slutningen af april, er der stadig mulighed for at nå det. Rammerne for den eventuelle handel er endnu ikke fuldt ud på plads. Hr. Lamy opsummerede situationen efter mødet i Rio ved at opfordre Brasilien til at åbne sine industrier for udenlandsk konkurrence og opfordre EU og USA til at forbedre deres tilbud om at åbne landbrugsmarkederne. Det viser, at EU er i en bedre position end tidligere og umiddelbart efter konferencen i Hongkong.
Medlemmerne skal være klar over, at der ikke umiddelbart er planer om en forbedring af EU's landbrugstilbud, og at rundens succes og fiasko ikke kun afhænger af denne ene faktor, men om en overordnet balance. Det er ikke let at løse ligningen mellem WTO-medlemmernes konkurrerende interesser. Vores målsætninger og ambitioner er dog stadig de samme og omfatter oprettelse af nye erhvervsmuligheder i forbindelse med landbrugs- og industrivarer og tjenesteydelser i udviklingslandene og de mere avancerede udviklingslande samt fremme af udvikling, omstrukturering af handelen i landbruget og styrkelse af multilaterale regler.
Vi kan kun nå vores mål gennem en bred og ambitiøs Doha-runde. Vi foreslår reelle nedskæringer i landbrugstariffer og handelsfordrejende subsidier, hvis disse følges af reelle medskæringer i industritariffen og yderligere liberalisering af tjenesteydelser fra de parter, der kan bidrage. Vi skal endvidere fortsat følge helhedsprincippet, også for andre områder end landbrugs- og industrivarer.
I denne sammenhæng skal vi takke hr. Papastamkos for hans fremragende betænkning. Vi takker for støtten til en ambitiøs og dybfølt udviklingsrunde. Vi er enige i synspunkterne fra ordføreren, som har understreget behovet for fremskridt i forbindelse med alle spørgsmål på denne omfattende dagsorden med klart fokus på målsætningerne med henblik på mindskelse af fattigdommen og fremme af bæredygtig udvikling. Vi bifalder i høj grad Parlamentets støtte i forfølgelsen af disse mål. Når vi henviser til en ægte udviklingsrunde, skal vi dog passe på ikke at ikke falde i den fælde, hvor man forenkler og generaliserer så meget, at man slet ikke forholder sig til den fejlagtige opfattelse, at liberaliseringen af landbruget er den eneste opskrift på udvikling.
Som fastlagt i en interessant undersøgelse af Carnegie Endowment er størstedelen af fordelene ved liberaliseringen af landbruget begrænset til udviklingslandene og en kernegruppe af meget konkurrencedygtige landbrugseksportører, især Brasilien, Argentina og Sydafrika. Der skal tages højde for andre elementer, f.eks. virkningen af en udhuling af præferencer i de fattigere udviklingslande. De vigtigste fordele for udviklingslandene i Doha-udviklingsdagsordenen findes derfor ikke inden for landbruget, men inden for handel med landbrugsvarer, især inden for arbejdsintensive industrier som sko og tekstiler.
En anden vildfarelse, som helt korrekt afdækkes i betænkningen, er, at alle lande inden for gruppen af udviklingslande er lige. Det er de ikke. Hvis vi virkelig ønsker, at denne runde skal resultere i udnyttelsen af udviklingspotentialet, skal der tages højde for denne omstændighed. Bidrag til runden skal være baseret på evnen til at bidrage. Udviklingslandene har ikke samme interesser og muligheder inden for handel. Det siger sig selv. Vi accepterer, at udviklingslandene generelt skal yde et mindre bidrag, hvad angår markedsadgang end de udviklede lande. Men de mere avancerede udviklingslande skal yde et betydningsfuldt bidrag gennem reel ny markedsadgang i forbindelse med markedsadgang for ikke-landbrugsvarer og tjenesteydelser, dog mindre end de udviklede lande. De bør kun yde to tredjedele af det, vi yder. Det er det, der kaldes princippet om mindre end fuld gensidighed.
Hvad angår udviklingslandene er vi enige om, at de skal have færre forpligtelser i tråd med deres udviklingsniveau eller, hvad angår de mindst udviklede lande, ingen forpligtelser overhovedet.
Vi skal fortsat gøre en indsats for at opnå retfærdige handelsvilkår. Et af de vigtigste resultater af ministerkonferencen i Hongkong i december var accepten fra andre udviklingslande med henblik på at følge EU's metode til opnåelse af afgiftsfri, kvotefri adgang til varer fra de mindst udviklede lande. Men som det helt rigtigt fremhæves i betænkningen, er det beklageligt, at denne beslutning stadig medfører, at rige lande kan undgå 3 % af toldpositionerne.
Da vi nærmer os slutfasen i denne runde, skal vi nu beskæftige os med alle forhandlingsområderne samtidig. Det kræver en intensivering af stiltiende aftaler med nøglepartnere - som på mødet i Rio i sidste weekend - at fastlægge potentielt endelige pakker. Samtidig skal vi fortsat forsøge at inddrage alle medlemmer af WTO, især i de mindst udviklede lande og de moderat udviklede lande, for at opnå multilateral enighed. Hr. Lamy spiller en afgørende rolle i denne sammenhæng.
Den endelige aftale skal tjene interesserne hos alle WTO-medlemmerne, især de mindst udviklede lande og de andre svage og sårbare medlemmer. Selv om udfordringen bliver større og større, vil vi fortsat forsøge at overholde de tidsfrister, der blev fastsat i Hongkong, f.eks. tidsfristen for aftalen om ordningerne for landbruget og industritoldsatserne inden slutningen af april. Samtidig skal vi sikre, at andre spørgsmål i runden, som vil være mere tidskrævende, f.eks. tjenesteydelser, regler og geografiske betegnelser, fortsat er en del af helhedsprincippet.
Vi vil holde Dem orienteret og lytte til Deres synspunkter om udviklingen i runden. 
Maria Martens (PPE-DE ),
   Hr. formand, fru kommissær, allerførst vil jeg give hr. Papastamkos en kompliment for hans fortræffelige betænkning. Som ordfører for udtalelsen fra Udviklingsudvalget er jeg glad for, at udviklingselementet i betænkningen har en fremtrædende plads. Det er berettiget.
Det bidrag, som handel kan yde, når det gælder udvikling, fattigdomsbekæmpelse og opfyldelse af millenniummålene er uomtvistelig. Men handel er stadig et vanskeligt emne, fordi de forskellige landes interesser ikke altid er parallelle. Det er imidlertid stadig vigtigt, at der hersker lov og orden inden for verdenshandelen. Alle har gavn af ærlige regler på handelsområdet. Derfor er de multilaterale handelsrammer stadig meget vigtige, især også for udviklingslandene, og derfor skal der gøres alt for, at denne Doha-runde i år afsluttes succesfuldt.
Jeg var forventningsfuld, men nu bliver jeg alligevel bekymret. Der er allerede gået næsten fire måneder, uden at der er gjort særlige fremskridt, og heller ikke Rio har åbenbart kunnet give tilstrækkelige resultater indtil nu. På mange områder er der stadig meget, der skal gøres, f.eks. - som kommissæren også nævnte - hvad angår udformning af den særlige og differentielle behandling, støtte til især de mindst udviklede lande for at forstærke handels- og forhandlingskapaciteten, handelsforstyrrende subsidier såsom intern støtte osv. Der skal forhandles yderligere om disse emner, og intet af alt dette bør afhænge udelukkende af resultatet på landbrugsområdet eller NAMA-området.
Hr. Lamy advarede os for nylig om, at runden vil mislykkes, hvis de tre vigtigste målsætninger, vi stræber efter, ikke nås inden den aftalte frist, nemlig den 11. april. Han nævnte den interne støtte, markedsadgang for landbrugsprodukter og industrisatser. Europa, USA og de store og mere udviklede udviklingslande skal påtage sig deres ansvar.
Jeg håber stadig på et positivt resultat i år. Europa yder en god indsats, men uden bestræbelser fra alle store aktører kan der på multilateralt plan ikke opnås et resultat, som er af afgørende betydning for de svagere udviklingslande. Lad os fortsætte med at gøre en indsats for en vellykket runde med et godt resultat, især for de fattige lande. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ),
   Som repræsentant for Økonomi- og Valutaudvalget ønsker jeg at understrege, at betænkningen er mere afbalanceret end dokumenter om lignende emner, som tidligere har været drøftet. Desværre lægges der hverken i betænkningen eller i selve drøftelserne vægt nok på at løse problemerne med handel i EU's servicesektor, selv om EU's servicesektor udgør 70 % af EU's bruttonationalprodukt. For at understrege betydningen af sektoren og betydningen i forhold til tjenester i forbindelse med international handel vil jeg nævne to punkter. Det ene omhandler finanssektorerne. I udviklingslandene er de dårlige muligheder for finansiering og udnyttelse af en lang række nyskabende finansielle produkter, især for små og mellemstore virksomheder, hvor den største andel af disse landes befolkning er beskæftiget, en hindring for den økonomiske vækst og overgangen for arbejdskraft fra landbrug til områder med højere produktivitet. Samtidig forhindres EU-institutionerne i at udnytte de enorme muligheder, som de finansielle tjenesteydelser rummer. Vi er meget konkurrencedygtige på dette område. Og vi oplever problemer i landbrugshandelen med udviklingslandene. Det betyder, at vi skal arbejde på at ændre handelsstrukturen, således at det er lettere at arbejde, og således at en mere moderne økonomi er en mere global økonomi. Det betyder endvidere, at vi skal fremme handelen inden for finansielle tjenesteydelser, som vil give udviklingslandene mulighed for at modernisere deres økonomier og dermed gøre den internationale handelsstruktur mere effektiv. Det betyder naturligvis også, at vi skal drøfte indførelsen af standarder for handelsregulering, virksomhedsledelse og regulering af finansielle tjenesteydelser. 
Albert Deß (PPE-DE ),
   Hr. formand, fru kommissær, først vil jeg gerne takke min kollega, hr. Papastamkos, hjerteligt for hans betænkning og for de klare og entydige holdninger til, hvordan vi forestiller os en WTO-aftale.
Også Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter ønsker en vellykket afslutning på Doha-runden, men ikke for enhver pris. Det kan ikke være rigtigt, at der kun er nogle få, fru kommissær, som har en fordel heraf, og mange andre må bukke under. Det, som vi har brug for, er fair handelsbetingelser. Jeg hilser kravet i betænkningen om, at det er nødvendigt med en gennemgribende reform af WTO, velkommen. Det er ikke tilstrækkeligt, hvis man i forbindelse med WTO-forhandlinger fastsætter handelsudvidelsen som det primære mål. Miljø-, forbruger- og dyrebeskyttelsesstandarder samt sociale minimumsstandarder skal ligeledes fastsættes som WTO-mål. Det kan ikke være rigtigt, at det ved afslutningen på WTO-forhandlingerne forholder sig således, at fordelene tilfalder dem, der øver rovdrift på naturen og udbytter mennesker socialt.
Det er unfair, hvis de europæiske landmænd skal opfylde det ene påbud efter det andet i forbindelse med levnedsmiddelproduktionen, mens disse påbud ikke gælder for importvarer. Helmut Kohl, den tidligere tyske kansler, sagde en gang, at han ville ønske, at der galt de samme regler for levnedsmiddelimport som for bilindustrien. Det er ganske vist tilladt at importere biler fra Japan, USA og Korea til Tyskland, men de får kun tilladelse til at køre på de tyske veje, hvis de opfylder de høje tekniske standarder, som der er fastsat her. Hvis importerede levnedsmidler skal opfylde de samme høje standarder, som er gældende for europæiske landmænd, er vi ikke bange for den globale konkurrence.
Vi er gerne parat til at tage konkurrencen op, men vi har imidlertid brug for en aftale, hvor mange medvirker til velstandsøgningen og ikke kun nogle få. 
Paul Rübig,
   Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke hr. Papastamkos hjerteligt, fordi han allerede havde nogle klare mål i Hongkong. Vi kan prise os lykkelige over, at der blev opnået en politisk ramme i Hongkong, som nu de facto udgør målsætningen for forhandlingerne i Genève. Politikken har alligevel opnået en del her. Nu er det imidlertid op til eksperterne i Genève at få afklaret substansen. Vi kan dermed kun håbe på, at dette sker så hurtigt som muligt. Vi ved, at det ikke er nemt, men der hersker et vist tidspres, og som oftest er det kun under tidspres, at der kommer løsninger i stand på dette område.
For de små og mellemstore virksomheder handler det selvfølgelig i første instans om markedsåbning. Den bør være ambitiøs og først og fremmest være orienteret imod gensidighed. Jeg mener, at netop på det område ville - et SMV-program, med hvilket man fører små familievirksomheder i udviklede lande sammen med familievirksomheder i de mindst udviklede lande - være et godt middel til at opnå succeser på begge sider i fremtiden.
I den forbindelse har vi brug for den parlamentariske dimension i de forskellige WTO-lande. Vi ved, at oppositionen er repræsenteret i ethvert parlament, og især oppositionen ville kunne opnå rigtig mange fremskridt, for netop i de mindst udviklede lande har oppositionen og naturligvis også medierne en særlig betydning, når det handler om at opnå fremskridt i forhandlingerne.
Mit sidste punkt - og jeg mener ikke, at det er uden betydning - vedrører de transatlantiske relationer. Specielt på landbrugsområdet er det nødvendigt at føre forhandlinger. Jeg kan kun være enig med hr. Deß i, at vi har brug for en ramme, som er lovende for alle. Vi har brug for det globale marked, og sådan skal det også være i fremtiden. 
Javier Moreno Sánchez,
   Hr. formand, fru næstformand, mine damer og herrer, jeg vil begynde med at lykønske hr. Papastamkos med hans betænking og takke ham for den velvilje og det samarbejde, han har udvist for at bevare sammenhængen og den overordnede linje, som Europa-Parlamentet har lagt siden indledningen af Doha-runden.
Vores gruppe vil komme med et par mindre ændringer og bakke op om hans indsats op i morgen.
I Hongkong - vi drøftede det allerede her i januar - var resultaterne beskedne, men der blev udformet en køreplan med faste tidsfrister, og den første af disse er den 30. april.
Jeg vil, mine damer og herrer, koncentrere mit indlæg om den vej, der fører os til Genève. Det er opmuntrende, at forhandlingerne har genfundet balancen, og at der ikke længere udelukkende tales om landbrug. Der sker fremskridt såvel i forbindelse med markedsadgangen for ikke-landbrugsprodukter, tjenesteydelser og fremme af handlen som i forbindelse med udviklingsspørgsmålene.
Vi er fortsat fortalere for, at runden bliver afsluttet med udgangen af året med en ambitiøs og afbalanceret aftale på alle forhandlingsområderne. Vi bakker helt og fuldt op om Kommissionens strategi, og vi forsvarer fortsat princippet om .
Nuvel, succesen afhænger især af de store aktørers politiske vilje og fleksibilitet. Tiden er inde til at komme videre. Vi har nogle forhandlingsdygtige kommissærer, der kan opfordre USA til at stille nye forslag om den interne støtte til deres landbrugere og til vækstlandene, især Brasilien og Indien, og om at de indtager en mere fleksibel holdning og stiller forslag, der betyder en reel åbning af deres industrimarkeder.
På dette område burde der i forbindelse med markedsadgangen for ikke-landbrugsprodukter, under hensyn til at man har valgt den schweiziske model, defineres et passende antal koefficienter og anvende princippet om ikke fuld gensidighed for at sikre, at udviklingslandene kan beskytte deres skrøbelige industrisektorer, og så den europæiske industri kan styrke sin konkurrencemæssige stilling i forbindelse med adgangen til industrimarkederne.
På serviceområdet er det nødvendigt at fortsætte ad den vej, vi er slået ind på, i forbindelse med de flersidige forhandlinger, og at de anmodninger, der blev fremsat den 28. februar, bliver fulgt op af seriøse reviderede tilbud den 31. juli, idet vi altid skal huske på, at der skal fastholdes en balance mellem liberaliseringen af markederne og medlemslandenes fulde ret til at regulere aktiviteten inden for denne sektor, især på området væsentlige offentlige tjenesteydelser.
Fru kommissær, i Hongkong havde vi parlamentsmedlemmer en fantastisk udsigt over bugten, men vi var nødt til at bruge kikkert for at følge udviklingen i konferencens arbejde. I Genève er der en smuk sø. Jeg håber ikke, at der sker det samme dér.
Vi ved, at vi kan regne med Kommissionens støtte og logistik, så der bliver reserveret en passende plads til Europa-Parlamentets delegation, og så den bliver fuldt ud involveret i og informeret om hele forhandlingsprocessen.
Sajjad Karim,
   Hr. formand, jeg ønsker at starte med formelt at takke hr. Papastamkos for den indsats, han har ydet. Han har formået at inddrage hele Parlamentet i udarbejdelsen af denne fremragende betænkning, som efter min opfattelse fremmer og sætter fokus på spørgsmålet for Parlamentet, Kommissionen og EU generelt.
WTO har truffet konkrete foranstaltninger for at forbedre gennemsigtighed og demokratisk deltagelse i beslutningsprocesserne, der er dog stadig grundlæggende fejl, som mange af mine bidrag til betænkningen omhandler.
I Hongkong var der planlagt ca. 450 møder, men alligevel blev udvalgte observatører kun inviteret til at deltage i et fåtal af disse møder. Kun to møder involverede med alle WTO-medlemmerne, og hovedparten af møderne var eksklusive med hemmelige "green rooms". Det kan muligvis give effektive forhandlinger, men ikke mange muligheder for offentligt overblik over den vigtigste institution i det globale handelssystem. Denne kultur med hemmelig beslutningstagning er et stort tilbageskridt i kampen for at fjerne hemmelighedskræmmeriet, som ligner vores egen kamp i forhold til Det Europæiske Råd. Selv om konferencelederne lykønskede sig selv med en gennemsigtig bottom up-proces, findes der ingen optegnelser over eller protokol for disse møder. Offentligheden vil aldrig få klarhed over, hvem der sagde hvad, hvilke lande der var inviteret eller var til stede. Bekymringen bliver bare endnu større med planlægningen af mini-ministermøder og "super green rooms", hvor hovedparten af udviklingslandene enten ikke inviteres eller ikke kan være til stede.
Øget medlemskab og konsensusbaserede beslutningsprocesser kan stadig ikke kompensere for indflydelsen fra de industrialiserede lande sammenlignet med indflydelsen fra udviklingslandene, selv om det umiddelbart forekommer mere demokratisk. Til trods for, at over tre fjerdedele er udviklingslande, sætter WTO stadig de stærke op imod de svage.
Mangel på adgang har ført til sammenbrud i forhandlingerne i Seattle og Cancun, når ministrene har udøvet deres demokratiske rettigheder og sagt nej. Men man har tilsyneladende ikke taget være lære. Forhandlingerne i 2005 var stadig organiseret således, at drøftelserne fandt sted forskellige steder inden for samme tidsrum. Det var fordelagtigt for de store delegationer fra EU og USA, men håbløst for nogle af ministrene fra udviklingslandene - dem, der ikke kan være to steder på én gang, og som ofte ved mindre end de allestedsnærværende ngo'er og erhvervsledere.
Ngo'erne har skabt en betydningsfuld rolle for sig selv i WTO-forhandlingerne, fordi de repræsenterer det civile samfund, men gør de nu også det? Hvem er deres vælgere, og hvordan kan de overhovedet drage fordel af snævre kampagner om enkeltspørgsmål? Og endnu vigtigere - hvordan kan demokratiet opretholdes, når ikke-valgte ngo'er har mere privilegeret adgang til nøgleaktørerne end demokratisk valgte repræsentanter?
Kommissionen har muligvis gjort en bevidst indsats for at kommunikere med observatørerne i Hongkong, men det kan ikke opveje det direkte input fra valgte parlamentarikere i relation til afhjælpning af dette demokratiske underskud. 
Frithjof Schmidt,
   Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, i Doha-runden handlede det primært om, at handelen også skal støtte og fremme udviklingen. Dette normative krav er en milepæl i de internationale handelsrelationers historie, og dette krav var og er rigtigt. Det betyder, at udviklingsperspektivet skal præge de fortsatte forhandlinger.
Desto mere alarmerende er det derfor, når der nu foreligger en rapport fra den velrenommerede Carnegiefonden, hvori det understreges, at udviklingsindholdet af den nuværende runde nærmer sig nul. Denne analyse og denne dom skal vi tage særdeles alvorligt, og på denne baggrund er Kommissionen sat på en hård prøve under forhandlingerne med hensyn til at muliggøre og støtte fleksible løsninger for udviklingslandene ved hjælp af den såkaldte sær- og præferencebehandling.
Nu gælder det om at sikre, at resultaterne fra Hongkong ikke bliver forringet af de nuværende forhandlinger. Derfor forkaster vi grønne også det forslag i Papastamkos-betænkningen, som går ud på at holde antallet af koefficienter så lavt som muligt i forbindelse med den såkaldte Schweizer-formel. Det er helt grundlæggende i strid med ånden i kompromiset fra Hongkong og ville fratage udviklingslandene yderligere handlespillerum for en selvstændig udvikling. De har dog brug for denne fleksibilitet, og jeg opfordrer Rådet og Kommissionen til ikke at følge sådanne forslag og i stedet slå ind på en mere udviklingsvenlig forhandlingsstrategi. 
Helmuth Markov,
   Hr. formand, fru kommissær, jeg vil naturligvis også godt takke hr. Papastamkos for hans betænkning. De mange ændringsforslag i udvalget har vist, at man kan vurdere tingene meget forskelligt, at man har forskellige interesser og selvfølgelig også forskellige prioriteringer.
Landbrug: Det er klart, at den fælles landbrugspolitik skal reformeres under bibeholdelse af dens multifunktionelle karakter, hvilket også indebærer, at der fortsat skal ydes støtte til landmændene i EU. Man skal imidlertid holde sig for øje, at støttemidler anvendes til en social og økologisk bæredygtig regional udvikling i landdistrikterne og ikke tilflyder landbrugets storindustri og bankerne. EU's tilbud om at afskaffe sine eksportrestitutioner inden 2013 som et led i FLP, mener jeg i øvrigt ikke er særligt generøst, og det gælder ligeså lidt den forsigtige reduktion i den indenlandske støtte.
NAMA: Den Schweizer-formel på NAMA-området, der er stillet i udsigt, anser jeg for at være fuldkommen utilstrækkelig, for "ligeværdig" betyder netop ikke "retfærdig". Alle stater, især udviklingslande, skal have ret til sin egen industrialisering i sit eget tempo, hvilket også indebærer at kunne yde støtte til svage industrier. Derudover advarer jeg udtrykkeligt imod de negative samfundsøkonomiske konsekvenser, som det pludselige bortfald af toldindtægter kan have for disse lande, da told hyppigt er en hovedindtægtskilde i deres statsbudgetter.
Tjenesteydelser: Det samme gælder i endnu større omfang for tjenesteydelser. I den forgangne uge har selv WHO's generaldirektør, Pascal Lamy, på ny bekræftet, at det i overensstemmelse med GATS-reglerne står alle stater frit for at liberalisere eller netop ikke liberalisere deres tjenesteydelsesmarkeder, eller at afgøre, hvornår og i hvilken grad de ønsker at gøre dette. Også ministererklæringens bilag C kan og må ikke rokke ved det, og da slet ikke inden for rammerne af de offentlige forsyningspligtydelser såsom uddannelse, kultur, sundhed, infrastruktur og energi.
Toldpræferencer: Det er korrekt, at man i betænkningen kommer ind på problemet med de eroderende toldpræferencer og de faldende råstofpriser. I denne sammenhæng og i lyset af udløbet af AKP-EU-aftalen bør Parlamentet presse på for at opnå en kraftigere betoning af udviklingsmålene inden for rammerne af forhandlingerne om økonomiske partnerskabs-aftaler.
Demokrati: Hvad angår den demokratiske dimension, anser jeg ikke kun den forøgede høring af Den Interparlamentariske Union, men også høringen af Parlamentet, de nationale og regionale Parlamenter og af offentligheden for at være afgjort nødvendig.
TRIPS: Jeg glæder mig over aftalen om en ændring af TRIPS for at give udviklingslandene bedre adgang til medicin, men jeg mener dog ikke, at den er tilstrækkelig. Med hensyn til den forpligtende licencering vil det være nødvendigt med yderligere ændringer med henblik på at sikre alle adgang til medicin. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk,
   Hr. formand, vi drøfter hr. Papastamkos' betænkning om evaluering af Doha-runden efter WTO's ministerkonference i Hongkong, som fandt sted i 2005. Selv forberedelserne til konferencen og de foranstaltninger, der blev truffet af Kommissionen og Rådet i den pågældende periode, skabte en del bekymring i Europa-Parlamentet, især hvad angår fremtiden for landbruget i EU. Jeg ønsker at henlede medlemmernes opmærksomhed på to punkter i relation til denne periode.
For det første udtalte kommissær Mandelson den 18. oktober på EU's udenrigsministermøde, at EU skulle gøre indrømmelser over for andre lande under WTO-forhandlingerne, fordi EU vil få større fordele af eksport af industrivarer og tjenesteydelser til industrien end ulemper som følge af dårligere beskyttelse af landbruget. I denne udtalelse antydes det, at der muligvis er et ønske om at ofre EU's landbrugsinteresser til fordel for små gevinster på andre områder.
For det andet var Kommissionen og Rådet i december 2005, inden de relevante betænkninger blev vedtaget af Europa-Parlamentet, hurtigt ude med en meddelelse om reform af sukkermarkedet, der formentlig ikke vil hjælpe de fattigste lande, som eksporterer sukker til EU, men som helt sikkert vil være et smertefuldt tab for EU's sukkerroeproducenter, især producenterne i de nye medlemsstater.
Disse to forhold viser, at Kommissionen og Rådet inden konferencen i Hongkong ønskede at vise verden deres vilje til at give indrømmelser under forhandlingerne, især på landbrugsområdet. Som det har vist sig efterfølgende, har de øvrige WTO-medlemmer ikke vist samme vidtrækkende vilje til at gøre indrømmelser, og derudover bebrejder disse medlemmer EU for de manglende resultater af forhandlingerne.
Sandsynligvis forholder det sig derfor sådan, at EU-institutionerne i de fortsatte forhandlinger, som er planlagt i 2006, skal følge følgende principper for landbruget. Indrømmelser, der er givet under WTO-forhandlingerne, må hverken underminere EU's selvforsyning med fødevarer eller den europæiske landbrugsmodel, ej heller den multifunktionelle egenskab heraf. Tilbud om indrømmelser på landbrugsområdet skal være givet med forbehold og skal trækkes tilbage, hvis der ikke er tilfredsstillende tilbud fra andre samarbejdspartnere i WTO under de efterfølgende forhandlinger. På grund af den betragtelige nedsættelse af afgifter på landbrugsvarer, er det endvidere kun varer, der ikke er forbundet med økonomisk, miljømæssig og social dumping, som skal have fri adgang til det europæiske marked, hvorimod landbrugsvarer, som er fremstillet under forhold, der er i strid med menneskerettighederne, internationale aftaler eller europæisk dyreværns- og miljølovgivning, skal være pålagt yderligere afgifter eller en særlig beskyttelsesklausul.
Da omkostningerne for de europæiske landmænd forbundet med sikring af tilstrækkelige standarder for dyrevelfærd er beregnet til ca. 10 milliarder euro, skal vi kræve, at produkter af animalsk oprindelse uden for EU opfylder lignende standarder. 
Kathy Sinnott,
   Hr. formand, da alt andet var væk, og Jack solgte den sidste ko fra det, der en gang var hans blomstrende landbrug, havde han i det mindste en håndfuld bønner. På ministerkonferencen i Hongkong gav kommissær Mandelson betydelige indrømmelser vedrørende europæisk landbrug til gengæld for - formoder jeg - håbet om indrømmelser i relation til ikke-landbrugsmæssig markedsadgang fra de øvrige økonomiske stormagter, men de tilbød ikke meget, som vi ved.
Til gengæld for at erstatte landbrug med tjenesteydelser har irske sukkerroeproducenter mistet deres afgrøde, og vi har nu mistet den sidste af vores sukkerfabrikker, som ligger i Mallow i min valgkreds, og som lukkede for blot to uger siden.
Irske landmænd er bange for, at kød og mejerivarer vil være de næste varer, der ofres, i et forsøg på at opnå handelsindrømmelser i relation til tjenesteydelser. Hr. kommissær, når hr. Mandelson bytter den sidste ko væk, hvad forventer De så, at vi får til gengæld? Indtil nu kan jeg ikke se, at vi har opnået særlig meget. 
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, selv om den nuværende multilaterale handelsrunde har været i gang siden 2001, ser det mere og mere ud til, at man ikke kan opfylde målsætningen om at afslutte forhandlingerne i år, især ikke hvis vi skal dømme efter den skadelige effekt af ministerkonferencen i Hongkong. Der skete ikke nævneværdige fremskridt i Hongkong i relation til liberaliseringen af international handel med tjenesteydelser eller ikke-landbrugsmæssig markedsadgang. EU fik ikke noget af betydning til gengæld for sin forpligtelse til at eliminere eksportstøtten inden udgangen af 2013.
Denne indrømmelse, der kommer efter den pinefulde reform af den fælles landbrugspolitik, vil have store konsekvenser for Europas landdistrikter. I Nordirland, f.eks., er vores mælkeproduktion meget afhængig af eksportrestitutioner for sødmælkspulver. Indrømmelsen bør trækkes tilbage om kort tid, hvis der ikke er nogen gensidig reaktion i forbindelse med ikke-landbrugsmæssig markedsadgang og tjenesteydelser.
Jeg er endvidere bekymret over manglen på reel demokratisk kontrol over de spørgsmål, der forhandles på vegne af Kommissionen. Som en af betingelserne for medlemskab af EU skal enhver stat overdrage kontrollen over handelspolitikken til Bruxelles, således at ingen medlemsstater uafhængigt kan forhandle handelsaftaler med andre lande i verden. Nationale interesser er underlagt det, der opfattes som værende i EU's interesse. Det involverer en omfattende overdragelse af nationale beføjelser, som er endnu mere tåbeligt som følge af manglen på reel kontrol over, hvad Kommissionen derefter foretager sig på vores vegne. Vi drøfter det ganske vist her, men reelt har vi ingen indflydelse. Der er ingen effektive mekanismer til at drage kommissær Mandelson til regnskab. Et sådan demokratisk underskud er en af fejlene ved EU. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand, inden jeg starter, vil jeg nævne, at jeg finder det helt utroligt, at en kvinde fra Irland hævder, at Irland ikke har fået noget ud af EU-medlemskabet, og at en person fra Nordirland derefter hævder, at handelspolitikken ikke har noget med demokrati at gøre. Det er rystende. Det er helt tydeligt, at Irland er den største succeshistorie i EU. Og ja, handel hører under EU's kompetenceområde, men medlemsstaterne indgår i forhandlingerne og træffer beslutninger med kvalificeret flertal, hvorefter de giver Kommissionen mandat til at forhandle. Men hvis De ønsker en føderation, skal man måske vælge at gøre tingene lidt anderledes, men det har jeg ikke hørt noget om. Jeg beklager, men jeg var nødt til at tage det op.
Der er flere punkter, jeg gerne vil berøre. Jeg ønsker for det første at takke for betænkningen, det er jeg nødt til, for hr. Papastamkos sidder foran mig, og hvis jeg ikke gør det, vil han vende sig om og slå mig i hovedet! Efter min opfattelse rejses der i betænkningen vigtige spørgsmål. Jeg mener endvidere, at globaliseringen er det bedste, der er hændt os i de sidste 150 år. Betænkningen omhandler også velfærd globalt. Mange millioner mennesker har fået forbedret deres levevilkår. Den store udfordring i WTO-sammenhæng er at finde den rolle, som EU skal spille, og få alle med.
For det andet vil vi formentlig overleve på kort sigt, hvis Doha-runden ikke er en succes. Vi er trods alt en global handelsmagt - over 20 % af verdenshandelen kommer fra os, og over 20 % kommer fra USA. Vi kan også indgå nogle bilaterale handelsaftaler med andre dele af verden. Men på lang sigt mener jeg ikke, at det vil lykkes. På lang sigt vil protektionisme fungere ligesom strudsen, der stikker hovedet i busken.
For det tredje - og dette er henvendt til fru Wallström - er jeg enig med de medlemmer, der mener at vi allerede har givet for mange indrømmelser, især på landbrugsområdet. Jeg synes, at Kommissionen gør det rigtig godt, men realiteten er, at vi formentlig bliver nødt til at komme med flere indrømmelser.
Endelig er det efter min opfattelse nødvendigt at afslutte disse forhandlinger i 2006, fordi vi derefter ikke vil have følgeskab af USA. 
Erika Mann (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil godt kommentere et par punkter. Som det første vil jeg godt takke hr. Papastamkos, men jeg vil gerne udvide min tak til også at omfatte hr. Moreno Sánchez fra min egen gruppe, som er vores skyggeordfører. Begge kolleger og alle andre kolleger, som agerede skyggeordførere her, har udført et fremragende stykke arbejde. De er indtil et vist punkt nået frem til et godt kompromis og har fået udarbejdet en fornuftig betænkning.
Der er et par vigtige punkter, som lægger sig i forlængelse af de aspekter, som De, fru kommissær, var inde på. Vi befinder os i en meget vanskelig situation her, idet hverken London eller Rio var nogen succes, og nu er turen så kommet til Genève. Er De parat til og kan De sige noget om, hvordan forhandlingerne så ud? Vil Genève-forhandlingerne blive gennemført, og hvordan vil det hele foregå?
Et andet punkt, som vi allerede har nævnt flere gange over for kommissæren, er spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen denne gang vil være parat til at anerkende parlamenternes rolle i den afsluttende erklæring? Vi har allerede civilsamfundets anerkendelse, men der mangler stadigvæk parlamenternes rolle. Kun på den måde vil man fremover kunne sikre sig parlamenternes kontrollerende funktion og inddragelse heri. 
Jorgo Chatzimarkakis (ALDE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil godt starte med at ønske hr. Papastamkos tillykke med denne virkelig fremragende betænkning. Jeg ved, at han har lagt meget hjerteblod i sit arbejde hermed. Rigtig hjertelig tillykke med betænkningen!
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på to punkter. Det første punkt er de geografiske oprindelsesbetegnelser. Kommissionen og EU som helhed har desværre ikke formået at finde en løsning på dette vigtige spørgsmål om den geografiske oprindelsesbetegnelse. Og her handler det ikke kun om navne, men derimod om den viden, der er indeholdt i de produkter, som kommer fra disse områder. Europa udgør det geografiske oprindelsessted i ganske mange tilfælde. Der er mange, som kopierer os, og det bør vi have betaling for.
Det andet punkt, som jeg vil komme ind på, er det, som fru Mann, hr. Karim og andre påpegede, og som heldigvis har vundet indpas i denne betænkning. Det går ikke an, at 130 parlamentsmedlemmer fra 80 lande forhandler i tre dage og ikke forekommer en eneste gang i det afsluttende kommuniqué, mens ngo'erne optræder hele seks steder. Det foranlediger en til at sætte spørgsmålstegn ved dette arrangements demokratiske legitimering! Hvem andre end demokraterne bør have et ord at skulle have sagt her? Afslutningsvis vil jeg gerne ønske hr. Papastamkos held og lykke med den fortsatte realisering af denne idé. 
Margrete Auken (Verts/ALE ).
   - Hr. formand Tak til ordføreren for en udmærket betænkning, der slår vigtige principper fast. For det første at der ikke er noget alternativ til det multilaterale handelssystem. Bilaterale aftaler gavner altid den stærke part. Vi skal fokusere på ulandene, og de får mest ud af klare multilaterale systemer, så de kan gøre sig fri af afhængigheden af kolonimagterne. For det andet slås det fast, at EU skal udvise lederskab. Det betyder, at EU nødvendigvis må acceptere, at vi kommer til at betale for aftalerne. Vi skal væk fra noget-for-noget-princippet og ikke fokusere på, hvad vi i EU kan få ud af aftaler på kort sigt. Aftaler, der bekæmper global fattigdom, gavner også os mest.
Så er der landbruget. Det er fint med beslutningen om at afvikle eksportsubsidierne, men vi må også se på resten af støtteordningerne, og herunder landdistriktstøtten, som ifølge UNDP er meget problematisk for verdens fattigste. Og endelig vil jeg sige, at det er glædeligt, at vi har fået ILO og miljøstandarderne med i rapporten, selv om det er sket i alt for brede vendinger. 
Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, forhandlingsrunden i Doha blev reduceret til en typisk forhandling for at øge liberaliseringerne til fordel for de store økonomiske koncerner, og derfor var den en fiasko. Selv om man kaldte den en udviklingsrunde, er det netop udviklingslandene, der bliver de største tabere, hvilket i øvrigt også fremgik af en rapport, som Verdensbanken selv havde bestilt fra en uafhængig gruppe.
Desuden vil fastholdelsen indtil 2013 af USA's bomuldsstøtte og af EU's eksportstøtte til landbrugsprodukter skabe en yderligere social katastrofe i udviklingslandene. De rige landes anmodning om en ophævelse eller kraftig reduktion af udviklingslandenes satser vil forværre den negative tendens for disse regioner yderligere. Desuden vil muligheden for at fastholde importsatserne på 3 % af de produkter, der er beskyttet i øjeblikket, f.eks. gøre det muligt for USA at forstærke toldbeskyttelsen af hele 420 produkter, og det er meget let at forestille sig, at de produkter, som beskyttes i den sidste ende, netop kommer til at omfatte dem, der er af størst interesse for de fattigste lande.
Og så må vi ikke glemme revisionen af TRIPs-aftalerne, som uanset alle de smukke ord vil gøre adgangen til medicin endnu vanskeligere for hele den sydlige halvkugle. Til sidst vil jeg sige, at disse aspekter efter min mening ikke er fremhævet i betænkningen, hvor man heller ikke understreger, at WTO faktisk repræsenterer et uopfyldt løfte om en nødvendig multilateralisme med det formål at fordele rigdommen bedre. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg deler hr. Papastamkos' bekymring over, at Doha-runden indtil nu i for høj grad er domineret af landbrug. Derfor står EU med næsten tomme hænder, når det gælder geografiske betegnelser og tjenesteydelser. EU skal prioritere fremskridt på disse områder, og derfor er jeg glad for ordførerens ændringsforslag, hvori han opfordrer Kommissionen til at opstille en alternativ handlingsplan i tilfælde af, at forhandlingerne mislykkes. Det vidner om større realisme end simpelthen at opfordre til, at runden afsluttes i 2006.
Et andet element, som jeg vil fremhæve i den for øvrigt solide betænkning, er Kinas rolle. Ikke blot beskyttelsen af intellektuel ejendom og tackling af illegal statsstøtte skal Europa prioritere, men også adgangen til det kinesiske marked. Jeg er derfor glad for at høre om udvidelsen af samarbejdet mellem EU og USA, som har resulteret i en fælles klage over importen af bildele i Kina. Dette er endnu en illustration af, at Kommissionen fortsat skal prioritere, at Kina gennemfører WTO-reglerne bedre. 
Jean-Claude Martinez (NI ).
   - Hr. formand, fru kommissær, alle de tilstedeværende tilslutter sig tanken om fri konkurrence. Ingen ønsker at genskabe et Albanien, som det tog sig ud under Enver Hoxhas styre. Vi går således alle ind for multilaterale regler, men hvilke og til fordel for hvem, det er spørgsmålet.
Vi får at vide, at frihandel gavner vækst og beskæftigelse. Men har de regler, som har fundet anvendelse hidtil, sikret nationernes velfærd? Svaret er, at i Mexico er der underskrevet 94 frihandelsaftaler, og det har ikke bragt fremgang, i Ecuador er den oprindelige befolkning i Andesbjergene imod frihandelsaftalen, i Frankrig demonstrerer 3 millioner gymnasieelever i dette øjeblik, fordi der mangler job, og i det område, jeg kommer fra, er vinavlerne i nød, selvmordsraten stiger, og ikke desto mindre er der frihandel.
Påvisningen af, at de gældende frihandelsregler ikke fører til økonomisk opgang, peger i to retninger. Den første mulighed er, at frihandel betragtes som kristendommens verdslige udtryk, hvor Europas vinavlere, bønder og arbejdere må bære deres kors og sone verdens synd. I så fald behøver vi blot at fortsætte som hidtil. Til gengæld for vores indrømmelser vil Brasilien og Indien ikke åbne deres markeder, og den angelsaksiske verden vil ikke anerkende vores intellektuelle rettigheder, hvad angår oprindelsesbetegnelser for landbrugsvarer. Fru kommissær, med den løsning bevæger vi os videre ad den golde vej, som efter 10 forhandlingsrunder i GATT og WTO ikke har ført til resultater for Afrika.
En anden mulighed er, at vi slipper denne vildfarelse og slår ind på en anden vej, ikke den forældede teknik, som tager sigte på at reducere og ophæve toldafgifterne, men den moderne teknik, som beror på fradrag for toldafgifter. Vi kunne vælge det teknologiske spring og indføre fradragsberettigede toldafgifter. For med toldafgifter i form af skattefradrag, som tilbydes eksportørerne og kan anvendes i importlandene, får vi etableret toldafgifter, som sikrer økonomisk neutralitet, og vi får løst de dramatiske følger af globaliseringen.
Fortæl Peter Mandelson, at det ikke er hans opgave at følge i David Ricardos fodspor, men at vise samme evne til fornyelse som John Maynard Keynes. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ).
   - Hr. formand, indledningsvis vil jeg gerne komplimentere min ven, den tidligere græske økonomiminister Georgios Papastamkos, for den glimrende indsats, han har ydet for at sammenfatte og finde kompromiser, og jeg vil bede Dem, kommissær Wallström, om at videregive min tak til hr. Mandelson for den indsats, han har ydet.
Den største succes i forbindelse med konferencen i Hongkong var, at den ikke endte i fiasko. Den nuværende fase er afgørende for at sikre den globale balance. Jeg vil gerne stille to forslag og tilføje en bemærkning. Først og fremmest, hvad angår 2013 som frist for afskaffelse af eksportsubsidierne, vil jeg gerne vende tilbage til forslaget om at iværksætte en uafhængig revision omfattende alle former for synlig og usynlig støtte for at sætte en stopper for den manglende oprigtighed, der hersker omkring denne sag. Endvidere bør der lægges vægt på det vigtige analysearbejde for kvantitativt og kvalitativt at vurdere de økonomiske og sociale virkninger for Europa, eksempelvis hvad angår beskæftigelsen set i lyset af disse forhandlinger. Nogle af vores vigtige erhvervssektorer, eksempelvis levnedsmiddelindustrien, er meget sårbare i forbindelse med disse forhandlinger, og det mindste, vi kan gøre, er at sikre dem oplysninger.
Endelig bør vi tage fat på spørgsmålet om sammenhængen mellem international handel, velstand og fattigdom. Det er væsentligt, ikke mindst for den vestlige verdens økonomier, som skaber velstand i henhold til de frie markedskræfter, at bidrage til at gennemføre ordninger, som tager sigte på at udrydde fattigdommen i verden. Hvis vi som demokrater ikke gør det, kommer vi til at betale dyrt herfor på det politiske plan, især ved yderligtgående holdningers fremmarch. Der er medlemmer af Europa-Parlamentet, som mener, at den internationale handel skaber fattigdom og ikke velstand. I Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater anlægger vi det modsatte synspunkt. Tidligere klarede man verdens store omvæltninger ved krige. I dag føres krigen ikke på slagmarken, men på det økonomiske felt, vi tæller ikke døde, men arbejdsløse, og vi kender ikke fjenden. I denne sag og set i lyset af den stigende nationale egoisme, som i virkeligheden blot er summen af enkeltindividernes egoisme, står der meget på spil for EU. Under forhandlingerne om en forfatning for Europa forklarede vi således, at vi har brug for et mere politisk Europa, eftersom vi skal eksistere i en verden, som for hver dag, der går, bliver tiltagende kompleks. Tvivler borgerne på, om EU gør nytte i denne globale styrkeprøve, vil det tilføje vores store europæiske projekt endnu et stød. 
Harlem Désir (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil indledningsvis også gerne lykønske ordføreren og sige, at vi efter Deres præsentation, som det også var tilfældet efter den præsentation, Pascal Lamy på WTO's vegne for nogle dage siden gav i Udvalget om International Handel, må konstatere, at Doha-runden efter Hongkong, efter London og efter Rio, svæver i uvished, ja, endog er i fare.
Vist gøres der fremskridt, men ikke så hurtigt som påkrævet, i betragtning af hvornår den amerikanske regerings forhandlingsmandat udløber. Og i modsætning til de tidligere forhandlingsrunder har vi denne gang ikke mulighed for at forlænge forhandlingerne med to eller tre år, medmindre vi vil bringe hele den multilaterale konstruktion i fare. Ønsker vi at bevare den multilaterale ramme, bør vi efter min opfattelse nu appellere til alle aktører om at gøre en sidste anstrengelse. Efter computersimulationerne i London og efter de første frembringelser eller spæde, forberedende skridt i Rio kræves der nu handling.
Der er især behov for, at de industrialiserede lande, Europa og USA træffer beslutninger og indgår forpligtelser, at de gør de nødvendige gestus, for der er tale om en udviklingsrunde. G20-landene, de nye vækstøkonomier, bør afgjort også gøre visse indrømmelser med hensyn til told på industrivarer, men vi ved, at gensidigheden ikke vil være fuldstændig. Vi kan ikke forlange, at de skal bringe visse sårbare erhvervssektorer i fare eller industri- eller tjenesteydelsessektorer, som endnu ikke nødvendigvis er klar til at blive åbnet for international konkurrence.
Jeg mener derfor, denne forhandlingsrunde trods alt bør føres til ende, og her adskiller jeg mig måske fra visse kolleger, såsom hr. Agnoletto, som for et øjeblik siden påpegede dens mangler. Der er afgjort mangler, og EU bør koncentrere sin indsats om overholdelse af de forpligtelser, der er indgået for at fremme udviklingen. Der er imidlertid også spørgsmålet om ophævelse af eksportstøtten. Gennemførelsen skal påbegyndes inden 2013 og ikke mindst være ledsaget af en forpligtelses- og kontrolmekanisme, som sikrer, at de øvrige industrialiserede lande, og ikke kun EU, tager skridt til at fjerne enhver eksportstøtte.
Landbrugsprodukter fra udviklingslandene vil alligevel få øget adgang til de rige landes marked, og vi bør reducere listen over følsomme produkter. De mindst udviklede lande bør sikres adgang uden afgifter og kvoter, men vi bør ophæve en del af de 3 % af toldpositionerne, som gør det muligt for lande som Japan eller Australien at omgå denne bestræbelse, endvidere bør TRIPs-aftalen ændres for at sikre adgang til lægemidler, og der bør etableres en udviklingspakke, hvori indgår handelsrelateret støtte. Det skal understreges, at disse midler ikke må erstatte allerede afsat bistand i forbindelse med offentlig udviklingsbistand til finansiering af millenniumudviklingsmålene. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg taler på vegne af PSI, Italiens nye socialistparti. I 10 år har WTO stået for de komplekse internationale handelsanliggender. Denne handel er i kraftig vækst, både ud fra et kvalitativt og kvantitativt synspunkt. Derfor er det absolut nødvendigt at indføre et stærkt og ensartet retsgrundlag, som sikrer gennemsigtigheden og fjerner ulighederne. Det multilaterale system er den eneste forhandlingsform, der kan sikre en balance mellem alle medlemmerne.
Derfor håber jeg, at Europa vil forsvare denne holdning under de nye forhandlinger og gøre en aktiv indsats for at indgå aftalerne inden udgangen af 2006. En ny fiasko ville nemlig svække hele systemet, og det ville ikke mindst have alvorlige konsekvenser for udviklingslandene. Det er navnlig udviklingslandene, som vi skal forsvare, og det, at de industrialiserede lande giver afkald på eksportstøtte, er et stort skridt i denne retning. Hvis dette initiativ skal give positive resultater, er det naturligvis vigtigt, at det får tilstrækkelig støtte, og at det foreslås af de andre medlemmer af WTO.
For at skabe udvikling i de mest tilbagestående lande er det desuden vigtigt at sørge for, at liberaliseringen af andre sektorer såsom servicesektoren ikke gør uoprettelig skade på den økonomiske og sociale struktur i disse lande, og det er navnlig vigtigt at sørge for, at de offentlige tjenesteydelser ikke er underlagt konkurrencereglerne og et handelsmæssigt pres fra landene på den nordlige halvkugle.
Til sidst vil jeg dog kraftigt opfordre Kommissionen til at sikre beskyttelsen af vores produkter, navnlig i de sektorer, hvor forfalskning og illegal import er ved at blive en uacceptabel byrde for tusindvis af industrier. Kommissionen skal kræve en nøje overholdelse af de gældende bestemmelser for at bekæmpe disse fænomener. 
Margrietus van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, Afrika deltager for mindre end 2 % i verdenshandelen, og alligevel går udviklingsrunden i stå på grund af utilstrækkelige indrømmelser. USA halter stadig bagefter, hvad angår landbrugsreformloven, EU er tilbageholdende med yderligere begrænsninger af produkter, der er følsomme for bilindustrien, og begrænsningen af de såkaldte blå tjenesteydelser, dvs. tjenesteydelser inden for forvaltning af vandressourcer, og G20 halter bagefter, når det gælder nedsættelsen af industrisatserne. Afrika og de mindst udviklede lande risikerer at blive ofre for dette. De fortjener en permanent ret til at beskytte deres eget landbrug, for syv ud af 10 mennesker i disse lande lever af denne sektor, og de fortjener en generøs adgang til EU's, USA's og G20's vækstmarkeder.
Pascal Lamy, generalsekretær for WTO, sagde for to uger siden i Europa-Parlamentet tydeligt, at vi er nødt til at være standhaftige i slutningen af denne måned i Genève, ellers er runden mislykket. Det koster Europa økonomisk vækst og job, og det koster Afrika økonomisk udvikling og gennemførelse af millenniummålene på områderne grundskoleundervisning og sundhedsvæsen. Vi skal kombinere Europas og Afrikas interesser. Jeg opfordrer kommissær Mandelson til at gå så langt, han kan med at ophæve og begrænse landbrugssubsidierne. Vi skal støtte det 21. århundredes Europa, og Afrika og vores borgere skal ikke fanges af fortidens valg! 
Saïd El Khadraoui (PSE ).
   - Hr. formand, først og fremmest vil jeg takke ordføreren for det fortræffelige arbejde, han har gjort. Selv om der stadig venter et stort arbejde under forhandlingerne, taler folk i det mindste stadig med hinanden, og det er i sig selv positivt. Jeg vil nævne tre punkter, som efter min mening stadig er af væsentlig betydning i de kommende uger og måneder.
For det første er det nødvendigt, at de fattigste lande inddrages. Små delegationer fra de fattigste lande, som skulle have størst fordel af denne runde, har svært ved at vedblive at være inddraget i forhandlingerne på ekspertniveau.
For det andet skal verdenshandelen især gavne disse udviklingslande. Vi taler, når alt kommer til alt, om Doha-udviklingsrunden. Jeg vil derfor opfordre Kommissionen og EU's medlemsstater til at omsætte dette flotte princip, som er nævnt i mange taler, i handlinger under og efter forhandlingerne.
Til sidst er der liberaliseringen af handelen med tjenesteydelser. Den måde, hvorpå disse forhandlinger føres, er ved at ændre sig, og det er i mine øjne en farlig udvikling. At opgive den traditionelle -tilgang harmonerer efter min mening ikke med idéen med en udviklingsrunde. På dette punkt kunne betænkningen have været noget stærkere. 
Margot Wallström,
   Hr. formand, jeg har blot tre korte kommentarer. Jeg ønsker for det første at takke Dem for forhandlingen, som efter min opfattelse har været meget konstruktiv og afbalanceret og meget interessant. Mange tak for ikke at skyde budbringeren! Og jeg vil sikre, at alt, hvad vi har drøftet i aften, straks bliver videresendt til hr. Mandelson, som helt sikkert også vil foretrække, at jeg ikke går i dybden med detaljer omkring Doha-runden.
Jeg ønsker endvidere at kommentere den generelle proces. Som De nok vil forstå, er dette noget, som løbende drøftes i Kommissionen. Som adskillige medlemmer har spurgt om, hvad sker der så, hvis Doha-runden ikke er en succes, og hvad vil vi derefter sige om den overordnede proces? Det er korrekt, at det ikke er en ukompliceret proces, men den er heller ikke umulig, og vi er stadig fuldt ud opsat på at afslutte forhandlingsrunden inden udgangen af året og følge helhedsprincippet.
Som det er nævnt, har vi foreslået nedskæringer i toldsatserne for landbrugsvarer, men de skal følges af nedskæringer i toldsatserne for industrivarer og liberalisering af tjenesteydelser. Vi har et par uger tilbage inden slutnngen af april, og vi vil fortsat drøfte situationen med vores partnere - trin for trin - for at indgå aftale om ordningerne inden for den tidsfrist, vi fastsatte i Hongkong.
Jeg ønsker endvidere at sige et par ord om parlamentsmedlemmernes deltagelse i det næste WTO-møde, da jeg tror, at det er meget vigtigt for alle. Sådan som jeg har forstået det, vil WTO-mødet i april være et møde i WTO's Almindelige Råd, som har ansvaret for forhandlingsprocedurerne. Det er ikke en ministerkonference som sådan og har derfor ikke samme opbygning, og Kommissionen forudser derfor ikke en decideret officiel EU-delegation, som vi plejer at sende til ministerkonferencer som konferencen i Hongkong. Hvis INTA-Udvalget i Parlamentet sender medlemmer til Genève under mødet, vil kommissæren naturligvis tage imod dem og give den sædvanlige orientering. Kommissionens delegation i Genève vil endvidere yde den støtte, den normalt yder til medlemmer af Parlamentet, når de er på officielt besøg i udlandet. Mere kan vi ikke sige i dag om parlamentsmedlemmernes deltagelse.
jeg takker endnu en gang for forhandlingen, og jeg skal sørge for, at Deres synspunkter straks videresendes til hr. Mandelson og resten af Kommissionen. 
Erika Mann (PSE ).
   - Hr. formand, jeg har et kort spørgsmål til det punkt, som kommissæren netop nævnte om, at mødet i april vil være et møde i WTO's Almindelige Råd.
Ifølge de oplysninger, som jeg har modtaget, vil mødet i WTO's Amindelige Råd muligvis blive ændret - hvis det er en succes - til et ministermøde. Hvis det er tilfældet, er den sædvanlige praksis, at der er politikere til rådighed. Vil De venligst drøfte med deres kolleger i Kommissionen og kommissær Mandelson, hvordan de vil håndtere situationen i det pågældende tilfælde. 
Margot Wallström,
   Hr. formand, det er kommissær Mandelson, der skal give Dem de seneste oplysninger. Hvis beslutningen eller formatet ændres, skal vi naturligvis også sikre, at der tages højde for denne situation i forbindelse med parlamentsmedlemmernes deltagelse. Vi bifalder deltagelse fra Europa-Parlamentets medlemmer, som altid har været meget hjælpsomme, og ønsker at fremme åbenhed og fornuftig støtte. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00. 

