Spørgetid (spørgsmål til formanden for Kommissionen)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetid med spørgsmål til formanden for Kommissionen.
Manfred Weber
Hr. formand! Tillad mig at begynde med et smil og lykønske alle medlemmer med, at de har overlevet brandøvelsen og sunde og raske har fundet tilbage til deres pladser her i salen.
Som repræsentant for Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) vil jeg gerne spørge Kommissionens formand, som har haft travlt på grund af det, vi har set i de sidste par uger fra Middelhavet, hvor det er lykkedes for mange mennesker, der flygter fra situationen i Afrika, at komme til Europa, mens det ikke er lykkedes for andre. Vi har set billeder af disse strandede, døde mennesker i nyhederne.
Vi ved alle, at det er en fælles europæisk udfordring at finde en løsning på dette drama og denne elendighed for flygtningene. For PPE-Gruppen vil jeg bede formanden for Kommissionen give os en vurdering af, om Kommissionen - og frem for alt Frontex - har ressourcer nok, om vi, EU, har kapacitet nok til at reagere på stedet, og om vi har et tilstrækkeligt lovgivningsmæssigt grundlag til, at vi i Europa kan handle samlet i Middelhavsregionen.
Jeg er også interesseret i at høre, hvilken form drøftelserne med oprindelseslandene (Tunesien og Egypten, f.eks.) tager, og om vi europæere gør fremskridt på dette område.
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Vi beklager alle de seneste begivenheder, hvor så mange har mistet livet, hr. Weber. Jeg er enig med Dem i, at der skal træffes mere konkrete foranstaltninger på dette område
Den øjeblikkelige reaktion var at bistå landene i Nordafrika - mere end 1 mio. EUR til humanitær bistand - og denne bistand fortsættes. Gennem den fælles operation Hermes koordinerer Frontex reaktionen på det store indvandringspres. Men det er meget vigtigt, at medlemsstaterne i Middelhavsområdet sammen med tredjelande fortsat samarbejder og koordinerer deres indsats. Der skal gøres mere.
Så mit meget direkte svar til Dem er, at ja, vi skal have flere ressourcer til Frontex. Forslaget om at styrke Frontex skal vedtages som en hastesag. Medlemsstaterne skal også udvise politisk vilje og frem for alt solidaritet med hinanden ved at tilbyde de nødvendige tekniske og menneskelige ressourcer. Som De ved, har EU som sådan ikke alle disse ressourcer, så vi skal finde dem i samarbejde med medlemsstaterne.
Manfred Weber
Hr. formand! Tak for Deres vurdering af situationen. De siger, at vi skal have flere ressourcer til Frontex, så jeg vil gerne høre, om De ikke også mener, at medlemsstaterne hidtil har været for uvillige til at afsætte ressourcer til Frontex. Vi havde allerede værktøjskassen. Var medlemsstaterne ikke parate til at støtte Frontex tilsvarende?
José Manuel Barroso
Hr. formand! Det diskuteres stadig. Det er faktisk et af punkterne på Det Europæiske Råds dagsorden den 23.-24. juni. Ikke alene bør medlemsstaterne vedtage det forslag, der allerede er fremsat om at styrke Frontex, men det er også et vigtigt skridt i retning af at fremskynde den logistiske reaktion. Der er således brug for flere fly og skibe, og dem kan vi ikke finde på EU's budget.
Jeg tror, at den politiske vilje er til stede, men det skal koordineres, og det er her, Kommissionen har taget et initiativ. Kommissær Malmström arbejder på dette sammen med medlemsstaterne, og jeg håber, at Det Europæiske Råd senere på måneden vil bekræfte vores tanker.
Samtidig skal vi naturligvis også samarbejde med tredjelande. Jeg har selv været i Tunesien, hvor jeg talte med premierministeren, og de har lovet at samarbejde med os. Det gør de allerede, og vi forsøger nu at indgå en form for pragmatisk, logistisk aftale mellem de tunesiske myndigheder og vores egne agenturer.
Formanden
Ikke alle medlemmer er tilbage i salen efter brandøvelsen.
Guy Verhofstadt
Hr. formand! Ja, jeg lagde mærke til, at nogle af kollegerne stadig deltager i brandøvelsen.
I går meddelte kommissær Olli Rehn, at Kommissionen vil tage en række vigtige skridt. Først bad han om en række ændringer i en redningsmekanisme. Han sagde, at der med denne mekanisme skal kunne tilbydes fleksible kreditlinjer til forskellige lande. Han sagde, at denne mekanisme skal kunne komme på det sekundære marked, og det vigtigste, han sagde, var, at dette kan ske gennem foruddiskonterede swaps med dens egne AAA-obligationer. Dette er meget vigtigt, fordi det betyder, at man kan veksle dårlige obligationer fra lande i problemer med AAA-obligationerne fra redningsmekanismen.
For det andet sagde han også, Kommissionen bør begynde at se på muligheden af euroobligationer - og det er også på tide, mener jeg.
Mit spørgsmål til Dem, hr. Barroso, er, om De kan bekræfte, at dette også er Kommissionens holdning? Da tiden er knap, vil jeg for det andet spørge, om De vil foreslå disse ændringer i redningsmekanismen på det næste møde i Det Europæiske Råd om et par uger?
José Manuel Barroso
Hr. formand! Jeg kan bekræfte de tanker, som vi har hørt fra kommissær Rehn, og at de har min fulde støtte og tilslutning, så jeg vil ikke gentage, hvad han sagde.
Vedrørende ESM er vi nu ved at oprette den. Som De ved, håber jeg, at regeringerne meget snart vedtager den, så jeg håber, at Det Europæiske Råd træffer en politisk beslutning om at bekræfte beslutningerne om den europæiske stabilitetsmekanisme, og De kender naturligvis vores holdning.
Vedrørende euroobligationer er det ikke nogen ny idé. Kommissionen har i årevis, også under en af mine forgængere, fremsat forslag til euroobligationer. Men hidtil har medlemsstaterne ikke accepteret tanken. Da vi havde krisen i Grækenland, foreslog Kommissionen en gensidiggørelse af gælden, hvilket blev afvist af de fleste medlemsstater i euroområdet. Der er nu sket et vist fremskridt med hensyn til at acceptere tanken om at overveje flere muligheder, og Kommissionen vil naturligvis fremlægge adskillige forslag til sådanne muligheder. Vi har altid ment, at euroobligationer vil være tiltrækkende, forudsat at medlemsstaterne kan støtte dem, men der er vi ikke endnu, for at være ærlig. Der er vi ikke endnu, og nu mener jeg, at vi skal fokusere på ESM.
Guy Verhofstadt
Hr. formand! Jeg tror ikke, at krisen i Grækenland og med euroen er ovre. Det er den ikke. Så vi skal finde flere instrumenter. Et af disse instrumenter er det, Olli Rehn foreslår - at bytte dårlige obligationer fra nogle lande med en mindre pakke AAA-euroobligationer. Det er vejen frem. Disse euroobligationer kan udstedes af EFSF, ESM eller et nyt europæisk agentur i fremtiden. Det er lige meget. Det er mekanismen, der er det vigtige, og det er vigtigt, at det for første gang ser ud til, at Olli Rehn og Kommissionen erkender, at det er vejen frem.
José Manuel Barroso
Hr. formand! Kommissionen handler som et kollegium, hr. Verhofstadt. Jeg tror, at De vil finde det lettere at blive enig i noget, Olli Rehn siger, end i det, jeg siger, men rent faktisk siger vi nøjagtig det samme.
I den årlige vækstundersøgelse stillede den samlede Kommission forslag om flere indgreb af denne art på markederne. Det kunne medlemsstaterne desværre ikke tilslutte sig. Så det, jeg kan bekræfte, er, at vi arbejder i den retning. Vi forsøger at skabe mere fleksibilitet til at gribe ind markedet, men jeg mener helt ærligt, at vi skal fokusere på ESM og naturligvis overveje fremtidige muligheder for euroobligationer, forudsat at medlemsstaterne er parate til at tage dette skridt.
Jan Zahradil
Hr. formand! Som De ved, består min gruppe især af medlemmer, der ikke er med i euroområdet, men vi ønsker bestemt ikke at se euroen falde, som jeg allerede har sagt mange gange her. Vores økonomier hænger for tæt sammen til det, og jeg vil derfor sige, at vi har blandede følelser for det, der sker.
Her får vi uklare signaler. Det Europæiske Råd siger ét, Den Europæiske Centralbank noget andet og Den Internationale Valutafond noget helt tredje. Mest af alt har jeg indtryk af, at politiske holdninger stadig har forrang for økonomiske, som om det var muligt at narre markederne med at par løfter og undgå en reel løsning på situationen.
Jeg vil gerne spørge om, hvad Kommissionens holdning er til omstrukturering af statsgæld. De ser stadig ud til at foretrække at hælde flere og flere penge ud og stille flere og flere uendelige lån til økonomier, der er i alvorlige problemer og på randen af sammenbrud, eller begynder vi at se noget fornuft her og alvorlige overvejelser af muligheden af at omstrukturere deres statsgæld, for efter min mening kan vi ikke undgå dette på lang sigt.
José Manuel Barroso
Hr. formand! For det første er de økonomiske problemer, vi har i Europa, desværre ikke begrænset til euroområdet, hr. Zahradil. Nogle medlemsstater uden for euroområdet er også med i betalingsbalancestøtteprogrammer gennem Kommissionen og IMF.
Vedrørende euroområdet er der, som De siger, drøftelser i gang mellem medlemsstaterne, Rådet, Kommissionen og Den Europæiske Centralbank om den bedst mulige løsning. Som De ved, er eksperterne ikke altid enige om, hvad den bedste løsning er. Der arbejdes stadig med problemet.
Det må erkendes, at disse spørgsmål er ekstremt vanskelige og komplekse. Denne udfordring er den hidtil største, og den kræver et vist arbejde med at skabe enighed. Derfor har Kommissionen været yderst forsigtig med, hvordan den kommunikerer om denne sag, fordi nogle af områderne er markedsfølsomme. Et står fast: Som vi har sagt, er omstrukturering ikke et alternativ til den smertelige finanspolitiske konsolidering, som alle medlemsstater skal gennemføre, hvis de ønsker at rette op på deres ubalance mellem underskud og gæld.
Daniel Cohn-Bendit
Hr. formand, hr. Barroso! Det er rigtigt, at vi ikke altid forstår EU's holdning, men De har netop svaret på det spørgsmål. Jeg vil gerne sige tre ting.
Først skal vi ikke have flere omstruktureringer. Vi ved alle, at der til en vis grad kommer en omstrukturering af gælden i f.eks. Grækenland af den simple grund, at den græske regering skal have chancen for at genskabe tillid, og at det græske samfund bør omstruktureres. Som tingene ser ud i Grækenland, er der ingen, der stoler på nogen, mindst af alt på regeringen. Indtil til det lykkes for regeringen at give borgerne en anden udsigt til fremtiden ud over krisepolitik, vil det ikke lykkes at sætte nyt liv i økonomien.
Det vigtigste, som Kommissionen og de pågældende derfor bør diskutere, er behovet for at give det græske folk fornyet tillid, for uden den kan der ikke vedtages foranstaltninger overhovedet. Men den nuværende krise giver ikke det græske samfund tid til at stoppe op og tænke. Derfor afviser de krisepolitikken, og det kan blive ekstremt risikabelt.
Et sidste spørgsmål: Skatteunddragelse. Kan Europa ikke også hjælpe Grækenland på det område? Der findes græske konti i banker i Østrig, Luxembourg, Cypern og Schweiz. Hvorfor ikke fastfryse disse konti eller i det mindste udfordre bankhemmeligheden, så den græske regering kan finde ud af, hvor problemet med skatteunddragelse ligger. Vi beder dem sætte en stoppe for skatteunddragelser, men samtidig tilbyder vi dem ikke hjælp. Det er vores banker, de europæiske banker, der rent faktisk dækker over denne skatteunddragelse.
José Manuel Barroso
Hr. Cohn-Bendit! De har ret i, at der er et problem med skatteunddragelse i Grækenland, selv om det efter min mening ikke er grunden til det græske strukturproblem.
Vi behandler i øjeblikket spørgsmålet om bankhemmelighed. Som De ved, har alle medlemsstaterne og Schweiz siden marts 2009 accepteret at gennemføre OECD's standard, hvor det hedder, at en stat ikke kan nægte at afgive oplysninger, hvis en anden stat anmoder derom, unde påberåbelse af at disse oplysninger forefindes hos en bank eller en anden finansinstitution. Dette princip fik vi i Kommissionen med i direktivet om administrativt samarbejde om beskatning, der trådte i kraft i marts 2011, og som desværre først anvendes fra 1. januar 2013.
Spørgsmålet om bankhemmelighed er derfor blevet behandlet på europæisk plan rent juridisk og kan ikke udgøre en hindring for fuldstændig udveksling af oplysninger på anmodning af skattemyndigheder. Alle kriterier er allerede opfyldt på grundlag af det administrative samarbejde for, at medlemsstaterne og EU nu giver Grækenland oplysninger om bedrageri eller skatteunddragelser.
Lothar Bisky
Hr. formand! Jeg har kun et kort spørgsmål til hr. Barroso. Det glæder mig, at man på G8-topmødet og e-G8-forummet, der gik forud for topmødet, drøftede internettet. Der er også uro over, hvorfor magthaverne bekymrer sig om Internet. Vi er klar over, at det er et meget følsomt område. Er der mere, De kan sige os i den sammenhæng? Er dette en engangsforestilling, eller kommer der yderligere diskussioner? Hvornår sætter De det på dagsordenen igen?
José Manuel Barroso
Hr. formand! Jeg synes, at præsident Sarkozys ide var fremragende, fordi internettet er et globalt fænomen. Vi ønsker alle et internet, der er åbent. Det bidrager enormt til at skabe viden og frihed. Samtidig er internettet også åbent for misbrug. f.eks. udnyttes børn, og der begås forbrydelser i form af udnyttelse af de friheder, som internettet tilbyder.
Vi havde derfor en meget interessant diskussion med nogle af de store navne i oprettelsen af internetinitiativer, fra direktøren for Google til hr. Zuckerberg, der stiftede Facebook, og andre. Vi talte om, hvordan det er hensigtsmæssigt at regulere internettet, samtidig med at vi sikrer frihed og det potentiale for innovation, som internettet giver. Så vi havde en debat efterfulgt af bekræftelse af, at internettet på et tidspunkt kommer en G8-dagsorden.
Lothar Bisky
Hr. formand! Min nysgerrighed er endnu ikke tilfredsstillet, og jeg vil spørge Dem, om De er parat til i generelle vendinger at fortælle os om disse kommende forhandlinger om internettet, da dette er en vigtig, vidtrækkende foranstaltning for fremtiden.
José Manuel Barroso
Hr. formand! Der var ikke tale om en rigtig forhandling. Det var mere en meget generel udveksling af synspunkter, en slags brainstorming. Der var en konference forinden, som specifikt hed e-G8, med deltagelse af nogle store spillere i internetvirksomheder og myndighederne. Det var ikke en rigtig forhandling. Sådan opfattede jeg det ikke. Vi bad disse chefer for vigtige internetselskaber fortælle os, hvordan de ser fremtiden for denne industri, og vi fortalte om vores bekymringer, vores interesser og vores opfattelse af internettet med de forskellige medlemmer af G8. Men det var ikke en rigtig forhandling, og der var ingen specifikke resultater.
Nigel Farage
Hr. formand! Vi har haft en række pantomimeudvekslinger om euroen, hr. Barroso. Hver gang jeg har forudsagt, at et land fik brug for en redningsaktion, er De kommet tilbage og har sagt, at nej da, det har det ikke, alting går fint. Og nu har vi den fjerde redningsaktion - den anden græske - medmindre naturligvis De i dag fortæller os, at det heller ikke er nødvendigt. Men det spørgsmål, jeg ønsker at stille Dem i dag, er måske meget alvorligere end noget andet, der er sket i Grækenland eller Irland eller Portugal til dato. Det handler om den reelle statsgældskrise, som vi kan komme ud i i det næste par uger, og som vedrører selve Den Europæiske Centralbanks integritet.
Måned efter måned har jeg advaret Dem om, at De ikke kan blive ved med at opkøbe enorme mængder af Deres egen dårlige gæld. Hr. Barroso! Kan De erkende, at Den Europæiske Centralbanks finanser og integritet nu er i alvorlig fare?
José Manuel Barroso
Hr. formand! Nej, det kan jeg ikke erkende. Jeg mener, at Den Europæiske Centralbank er en meget troværdig institution, der ledes med stor visdom og intelligens. ECB's uafhængighed respekteres af alle medlemsstater i euroområde. Naturligvis ved vi, at der er problemer i euroområdet. Som allerede sagt er der problemer, der retfærdigvis ikke kun vedrører euroområdet.
Desværre er Deres kritik af euroområdet altid ideologisk. Gældsproblemerne er ikke eksklusive. Gennemsnitligt er gælden i euroområdet lavere end f.eks. gælden i Det Forenede Kongerige. Men vi har forskellige problemer, for dette er første gang, vi har haft den form for valutaunion uden nogle mere integrerede institutionelle rammer. Der er netop derfor, at vi nu søger at finde et omfattende svar, og ECB indgår i vores indsats for at skabe finansiel stabilitet i euroområdet.
Nigel Farage
Hr. formand! Som opbakning til noget af min retorik kom den respekterede tænketank Open Europa så sent som i går med nogle tal for det. De sagde, at hele 190 mia. EUR af ECB's eksponering er eksponering over for den græske stat og græske banker. Hvis værdien af ECB's aktiver falder med så lidt som 4,25 %, er hele dens kapitalgrundlag væk. Erkender De rigtigheden af Open Europas ord, eller tilslutter De Dem hr. Juncker påstand for et par dage siden om, at De her, hvor situationen med euroen er så alvorlig, som den er, rent faktisk har løjet over for offentligheden?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! For det første lyver jeg ikke, og Kommissionen har altid været meget pålidelig med hensyn til de oplysninger, den har givet om alle situationerne. Det er en vanskelig situation. Det har vi ærligt sagt fra begyndelsen, og vi forsøger ikke at male et rosenrødt billede af situationen.
Når dette er sagt, afhænger Centralbankens troværdighed af, at euroområdets regeringer er fast besluttede på at gøre alt, der står i deres magt, for at sikre den finansielle stabilitet i euroområdet, så jeg sætter ingen spørgsmålstegn ved systemets muligheder eller ved bestræbelserne i euroområdet og Centralbankens troværdighed. Jeg betvivler ikke Centralbankens evne til at forsvare de europæiske interesser eller medlemsstaterne i euroområdets forpligtelse til at stille alle de garantier, som Centralbanken behøver for at kunne udøve sin uafhængige rolle som EU's centralbank.
Med hensyn til centralbankernes eksponering er der andre centralbanker i og uden for Europa, som befinder sig i en meget vanskeligere og mere sårbar situation end Den Europæiske Centralbank, som er et troværdigt og internationalt set meget respekteret organ i EU.
Nicole Sinclaire
(EN) Hr. formand! EU udvides stadig mere og bliver med fremkomsten af tværeuropæiske politiske partier tilsyneladende stadig dybere med den manglende evne til at nå til enighed, som bevises gang på gang. Tysklands modstand i forhold til Libyen og uenigheden mellem Italien og Frankrig vedrørende anerkendelsen af Schengenvisa er et eksempel herpå.
Kan De forklare mig og mine vælgere, hvordan det er muligt at forberede en fælles politik inden for vigtige områder, som f.eks. internationale anliggender og sikkerhed, uden enighed, medmindre vi ser bort fra medlemsstaternes demokratiske rettigheder til ensidigt at give udtryk for deres egne ambitioner?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg kan faktisk ikke forstå den bekymring, der ligger til grund for Deres spørgsmål. Vi er faktisk en union bestående af 27 demokratiske stater, og vi er enige om, at beslutninger vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skal vedtages enstemmigt. Hvis der ikke opnås enstemmighed mellem medlemsstaterne, er det ikke muligt for os at trække en beslutning ned over hovedet på disse medlemsstater, og vi overholder således fuldstændigt de demokratiske spilleregler i ikke blot EU, men også i vores medlemsstater.
Efter min mening er det i vores interesse som europæere og europæiske borgere, at medlemsstaterne handler i fællesskab i udenrigsanliggender. Det er indlysende, at selv de største medlemsstater i Europa i dag ikke har den nødvendige indflydelse eller magt til at gennemføre drøftelser på lige fod med USA eller Kina eller andre stormagter, men EU kan gøre en forskel i fællesskab. Jeg håber således, at processen vil medføre en øget konvergens med hensyn til også udenrigspolitiske spørgsmål indbyrdes mellem vores medlemsstater.
Nicole Sinclaire
(EN) Hr. formand! Det første, jeg nævnte, var tværeuropæiske partier. Kan De give mig en forklaring på, hvorfor skatteborgerne overhovedet skal finansiere politiske partier? Måske kan De forklare mig, hvor nyttige de er i forbindelse med opnåelsen af EU's målsætninger.
Jeg har et andet spørgsmål, og det omhandler Cathy Ashton. Jeg har bemærket, at hun meget ofte er fraværende til Kommissionens møder. Er Det Forenede Kongerige behørigt repræsenteret i Kommissionen?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Der er to spørgsmål her. For det første er de europæiske partier som bekendt anerkendt som vigtige enheder i den traktat, som er blevet enstemmigt ratificeret af EU's medlemsstater. Der er således en årsag til at støtte de europæiske partier, eftersom de er europæiske enheder, der er anerkendt som sådan i EU-traktaten.
For det andet, for så vidt angår Cathy Ashton, er hun ikke blot næstformand i Kommissionen, men også højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik. Hun har et meget krævende job, hvor hun skal repræsentere EU, så det er naturligt, at hun har flere rejsedage end de fleste af Kommissionens medlemmer. Hun yder en stor personlig indsats for at være til stede på næsten alle Kommissionens møder. Hun kan ikke deltage i alle møder.
Jeg vil imidlertid påpege, at Kommissionens medlemmer ikke er der for at repræsentere lande. De nomineres af lande, men de er der for at repræsentere EU. Når vi påtager os vores forpligtelser, aflægger vi alle en ed, hvorved vi fastslår, at det ikke er vores opgave at repræsentere lande, og faktisk er det nøjagtig dette, der gør vores institution troværdig, nemlig at vi forsøger at være uafhængige og tjene Europas almene interesser. Jeg kan sige, at medlemsstaterne, herunder Det Forenede Kongerige, er meget velrepræsenterede i Rådet af deres premierministre og af de forskellige ministre.
Martin Schulz
Hr. formand! Jeg beklager, at jeg kommer for sent. Som følge heraf ventede jeg til afslutningen.
Jeg har et spørgsmål til hr. Barroso, som vedrører den alvorlige situation, som vi i EU befinder os i. 2008 var det år, hvor der var en dyb krise i banksektoren. I 2009 resulterede denne bankkrise i en dyb økonomisk krise i realøkonomien. Det forhold, at staterne påtog sig de omkostninger, der var forbundet med bankunderskuddene, førte i sidste ende i 2010 til en dyb krise i statsbudgetterne. Denne dybe krise i statsbudgetterne ledsages af en bølge af nedskæringer, hvilket fører til dramatiske situationer i adskillige af EU's medlemsstater, hvilket til dels skyldes foranstaltninger som EU har krævet. Der er en risiko for, at 2011 og 2012 efter den økonomiske krise og krisen med hensyn til statsbudgetterne efter bankkrisen vil blive sociale kriseår i EU.
Derfor ønsker jeg at spørge Dem, hr. Barroso, om Kommissionen nu er indstillet på en drøftelse med os, om hvordan vi bedre kan underbygge det sociale sikkerhedsnet, nemlig socialsikringsordningerne, i EU's medlemsstater, herunder især i de medlemsstater, der er blevet ramt hårdest af budgetkrisen?
Er De endvidere indstillet på en endelig drøftelse med os om euroobligationer med henblik på at finde de ressourcer, som vi har brug for, for at kunne investere i økonomien med henblik på at fremme vækst og arbejdspladser i de hårdest ramte medlemsstater?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Jeg kan oplyse hr. Schulz om, at Kommissionen netop i dag har vedtaget landespecifikke anbefalinger for hvert af de 27 lande, og der er også en indledende bemærkning, hvori vi meget klart giver udtryk for den bekymring, som De lige har nævnt, og som vi vægter meget højt. Vi er udmærket klar over, at tilbageholdenhed, der er nødvendig på nuværende tidspunkt som følge af behovet for at mindske underskud og gæld, virkelig er særdeles vanskelig.
Samtidig mener vi, at hver eneste euro, der bruges nu på at betale renter af gældsbyrden, er ensbetydende med en euro mindre til hospitalerne, offentlige sundhedsydelser, det offentlige uddannelsessystem og social sikring. Der er derfor tale om virkelig tilbageholdenhed her. Derfor skal vi deltage i alvorlige budgetsamråd for at genskabe tilliden og samtidig gennemføre de strukturreformer, der er nødvendige for at sikre konkurrencedygtighed, sideløbende med, at vi beskytter de mest sårbare.
Jeg tror, at du vil kunne lide det dokument, vi vedtog i dag. Det omhandler alle de problemstillinger, som berører arbejdsmarkedet, nemlig hvordan vi gør arbejdsmarkedet attraktivt for flere mennesker og hvordan vi indarbejder denne sociale dimension i alle vores politikker.
Vi er nu nødt til at se, hvor store manøvremuligheder de enkelte lande har med hensyn til at sikre disse mål. Jeg tror imidlertid, at vi er enige om målene.
Marco Scurria
(IT) Hr. formand! For at være helt ærlig ønskede jeg ikke at deltage i drøftelserne om G8, men jeg vil gerne stille kommissionsformand Barroso et spørgsmål om kultur.
I EU findes der mange programmer, der har til formål at tilskynde unge - og andre - til at mødes, således at vi får en rigtig union. For mange unge og erhvervsaktive har programmer såsom Comenius, livslang læring, Aktive Unge osv. været et virkeligt samlingspunkt i EU, som har vakt virkelig europæiske følelser.
(Formanden afbrød taleren og forklarede ham, at forhandlingerne omhandlede et andet emne, men opfordrede ham efterfølgende til at fortsætte ...)
Jeg ønsker derfor at få at vide, hvad der skal blive af disse programmer, i det omfang, at Kommissionen kan oplyse dette, eftersom de er ved at udløbe, og vi burde allerede have behandlet spørgsmålet i Kultur- og Uddannelsesudvalget. Hvordan agter Kommissionen at udvikle det næste program fra 2014? Efter min mening er dette emne særlig interessant for mange mennesker, der er aktive med hensyn til EU- anliggender, og mange af de unge i vores medlemsstater.
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Kommissionen er særdeles interesseret i alt, der vedrører fremme af denne kulturelle dimension i Europa og i enhver form for udvekslinger. Personligt er jeg selv stærkt knyttet til det og har allerede mødt nogle af hovedaktørerne inden for dette område.
I slutningen af indeværende måned vil vi stille forslag om den fremtidige finansiering af alle sektorer, herunder kultur. Vi vil naturligvis stille håndgribelige forslag vedrørende dette område. Vores tankegang går i retning af at rationalisere instrumenterne, samtidig med at vi beskytter programmernes mål, herunder dem, som De nævnte. Programmerne er flagskibsprogrammer og af utrolig stor betydning for et borgernes Europa og et Europa, som anerkender værdien af kultur.
Sarah Ludford
(EN) Hr. formand! Jeg holder mig til emnet. I går vedtog Kommissionen en omfattende pakke med rapporter om og foranstaltninger til bekæmpelse af den korruption, der hvert år koster EU 120 mia. EUR, hvilket nogenlunde svarer til EU's samlede budget, men otte medlemsstater opnår mindre end fem point ud af ti mulige på Transparency Internationals indeks. Kommissionen anfører, at gennemførelsen af instrumenter til korruptionsbekæmpelse er utilfredsstillende.
Ville det derfor ikke have været en god idé at have taget korruption op på G8-topmødet? Den eneste omtale, jeg kan finde, var indirekte og omhandlede udviklingslandene. Der var ikke et eneste ord om, hvordan rige lande skal udvise politisk vilje til at håndtere problemet i vores eget hus og vise lederskab i denne forbindelse. Gik vi ikke her glip af en mulighed for at tale om korruption og bestikkelse på G8-mødet, især da et af medlemmerne, nemlig Rusland, ligger som nummer 154 ud af 178, og mange af EU's egne medlemsstater har en ringe placering på Transparency Internationals indeks?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Korruptionsspørgsmålet blev behandlet, da vi holdt et outreach-møde med afrikanske ledere, men jeg kan oplyse Dem om, at korruptionsbekæmpelsesforanstaltninger kommer til at stå højt på dagsordenen for G20-mødet i november. Når dette er sagt, mener jeg, at vi havde en nyttig drøftelse, da korruption medfører, at der er korrupte personer, men også at der er nogle, der udfører korruption, så på en måde blev G8-medlemmerne også underkastet en kritisk vurdering, da vi drøftede spørgsmålet om Afrika.
Forresten kom jeg med meget gode nyheder, da jeg annoncerede, at Kommissionen vil foreslå initiativer, der vedrører gennemsigtighed med hensyn til råvarer. Der er selvfølgelig delte meninger om, hvorvidt det er gode eller dårlige nyheder, for mindre gennemsigtighed gør det lettere for nogle regimer at bruge indtægter fra deres nationale ressourcer og råvarer til ikke-gennemsigtige formål, og nogle gange må vi sande, at de såkaldte industrialiserede lande medvirker hertil. Dette var den vinkel, der blev anlagt med hensyn til spørgsmålet på det sidste G8-møde.
Peter van Dalen
(NL) Hr. formand! Hr. Barroso talte for et øjeblik siden om Centralbanken, som han beskrev som værende uafhængig. Det forholder sig imidlertid sådan, at ECB ikke er uafhængig i den græske krise, for den har valgt side. ECB har som en kommerciel bank opkøbt flere end 10 mia. svage obligationer og bremser nu den nødvendige omstrukturering af Grækenlands gæld.
Mit spørgsmål er konkret og er som følger, nemlig hvad De, hr. Barroso, gør for at hindre, at ECB med sine to hatte står i vejen for de vanskelige, om end nødvendige, foranstaltninger, hvis formål det er at omstrukturere den græske økonomi?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Den Europæiske Centralbank (ECB) er så afgjort uafhængig, og ikke blot er dens uafhængighed anerkendt i traktaten, hvilket gør det til en lovlig og traktatbaseret uafhængighed, men jeg kan også oplyse Dem om, at jeg har godt syv års erfaring i denne stilling, og at jeg meget ofte har beskæftiget mig med ECB og har været til stede i mange situationer, hvor ECB har vist, at den ikke har brug for vores støtte for at bekræfte sin uafhængighed. Det vil jeg forsikre Dem om.
Med hensyn til spørgsmålet om omstrukturering er der som bekendt ved at blive analyseret forskellige muligheder. Vi tager alle forhandlingerne op til overvejelse, men Kommissionen har allerede givet klart udtryk for sin holdning, idet vi nemlig er af den opfattelse, at omstruktureringen ikke er et alternativ til de bestræbelser, som medlemsstaterne skal gøre med hensyn til finanspolitisk konsolidering og strukturreformer. Dette har hele tiden været vores holdning, og den holder vi fast i.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand, hr. Barroso! Dette indlæg vedrører også G8-topmødet, og jeg ønsker at få at vide, hvorvidt hele spørgsmålet om regulering af finansmarkederne er blevet udskudt igen, herunder især med hensyn til gennemførelsen af en skat på kapitalbevægelser, kapitalgevinster, afskaffelse af skattely, forbud mod derivat- og kreditvurderingsbureauer i lyset af deres fuldstændige mangel på troværdighed på nuværende tidspunkt og deres absolutte mangel på gennemsigtighed. Endelig vil jeg også gerne stille Dem et spørgsmål, der vedrører det, der for øjeblikket sker her i EU med hensyn til Grækenland, Portugal og Irland, hvor der bliver gennemtvunget en proces, som hovedsagelig har til formål at trække instrumenter og processer, der skærper udnyttelsen og økonomisk nedgang, ned over hovedet på arbejdstagere og lande, og som på kort eller mellemlangt sigt vil bidrage til øget fattigdom, arbejdsløshed og ulighed.
Mener De ikke, at dette strider mod alle de principper, som er blevet udtrykt, herunder i selve traktaten?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (PT) Hr. formand! Hvad angår spørgsmål om global regulering af finansmarkederne har G20, siden dette forum blev etableret som det væsentligste økonomiske forum for global styring i finansielle spørgsmål, haft forrang med hensyn til spørgsmål af denne art, som fru Figueiredo ved.
Nogle af disse punkter er blevet behandlet i et vist omfang. Jeg kan oplyse Dem om, at jeg selv bragte drøftelserne på G8-mødet om beskatning af finansielle transaktioner på bane, da vi også drøftede problemet med udviklingsstøtte, og at jeg klart er for denne skat. Vi beskæftiger os med emnet i Kommissionen og vil fremlægge nogle idéer meget snart.
Med hensyn til Deres generelle spørgsmål blev situationen i euroområdet også drøftet. I denne forbindelse har vi nok vidt forskellige holdninger. Vi mener ikke, at der uden budgetmæssig konsolidering og strukturreformer vil være en chance for at fremme vores målsætning, nemlig en social markedsøkonomi.
Jacek Saryusz-Wolski
(EN) Hr. formand! På G8-mødet drøftede deltagerne deres forpligtelser inden for rammerne af naboskabspolitikken i Middelhavsområdet, hr. Barroso. De har selv på vegne af EU afgivet løfte om 1,24 mia. EUR med begrundelsen, at det er til naboskabslandene, hvilket kan være blevet forstået, som om at midlerne kun er til syden.
Vi er fra de foreløbige versioner af Kommissionens dokument bekendt med, at 150 mio. EUR af de 1,24 mia. EUR i den indledende fase var til den østlige del, mens det store restbeløb var til den sydlige del. Dette er i strid med princippet om symmetri og om, at begge naboskabsområder skal tildeles lige stor opmærksomhed. Hvordan vil De forklare dette? Hvad har De reelt og faktuelt forpligtet EU til at yde til EU's nabolande i det sydlige Middelhavsområde inden for rammerne af det eneste beløb, som De har nævnt?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Lad mig udtrykke mig meget ærligt over for Dem, hr. Saryusz-Wolski, og sige til Dem, at jeg fuldt ud forstår Deres bekymring med hensyn til naboskabslandene mod øst, men at jeg mener, at det allervigtigste består i ikke at stille landene mod øst og landene mod syd over for hinanden som i en konkurrence, for vi har brug for begge regioner. Det, der er vigtigt for os nu, er at hjælpe dem, der gerne vil have vores hjælp, og at gøre det effektivt.
Faktisk er den strategi, som vi har fremlagt i forbindelse med revisionen af naboskabspolitikken, tydelig. Vi tildeler ikke ressourcer ved at opstille øst og syd i to skarpt opdelte grupper, men derimod på grundlag af betingelser, der vedrører den enkelte partners fremskridt i retning mod reformer, eller om De vil, mere for mere. Dem, der gør mest, og dem, der viser, at de fortjener mest, vil få tildelt flest midler. Vi har derfor ikke en konvolut, der er forseglet på forhånd, til land A eller land B, for landene skal bevise, at de fortjener støtte.
Efter min mening er dette den rette måde at gribe det an på, og vi vil i denne forbindelse naturligvis opfylde vores forpligtelser over for både vores østeuropæiske partnere, der er utroligt vigtige, men også vores naboer i Middelhavslandene.
Marielle De Sarnez
(FR) Hr. formand! Mit spørgsmål er faktisk knyttet til det sidste spørgsmål, hr. Barroso, og til Deres svar på dette.
De har lige talt om den bistand, som De gav tilsagn om på G8-topmødet i Deauville, herunder især til de nye arabiske økonomier, nemlig 40 mia. USD, hovedsagelig i form af lån fra Den Internationale Valutafond (IMT), Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling (EBRD) og Den Europæiske Investeringsbank (EIB) samt ca. 15 mia. fra EU og medlemsstaterne.
De nævnte betingelser, og det er disse betingelser, mit spørgsmål vedrører. Denne bistand er bestemt betinget af, at visse kriterier, som De i høj grad er bekendt med, er opfyldt, nemlig regelmæssige, frie valg, foreningsfrihed, pressefrihed, ytringsfrihed, bekæmpelse af korruption, retssystemets uafhængighed, reform af militæret og reform af politiet.
Jeg vil gerne vide, hvem der faktisk skal vurdere, hvorvidt disse kriterier er opfyldt, især for så vidt angår disse spirende arabiske demokratier. Vil Parlamentet komme til at deltage fuldt ud i vurderingen af, hvorvidt disse betingelser er opfyldt, eller vil dette være omfattet af Rådets skønsmæssige beføjelser?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Vi forestiller os, og det håber jeg, at De vil være enig i, at det skal være Kommissionen, som samordner denne øvelse. Jeg er faktisk meget stolt over, at det var Kommissionen i samarbejde med den højtstående repræsentant, som omgående fremlagde handlingsplanen for vores reaktion, nemlig et partnerskab for demokrati i Nordafrika og landene i det sydlige Middelhavsområde samt et partnerskab for fælles velstand. Rådet anerkender nu, at det faktisk ville være godt, hvis Kommissionen koordinerede denne indsats, og Kommissionen skal naturligvis holde Parlamentet underrettet om situationen. Jeg kan derfor kun glæde mig over alle interessetilkendegivelser og Parlamentets bestræbelser på at blive inddraget i høj grad.
De begivenheder, der for øjeblikket finder sted i nogle arabiske lande er faktisk af stor strategisk betydning, ikke blot for de pågældende lande, men også for det globale demokrati, for udviklingen i den muslimske verden og for os europæere. Derfor er alt, som vi kan gøre for at mobilisere ikke blot EU-institutionerne, men også vores samfund, for at hjælpe vores nabolandes overgang til demokrati, at meget stor betydning, og jeg kan kun glæde mig over Parlamentets interesse.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Hr. formand! Mit indlæg vedrører G8-topmødet. I henhold til nogle finansielle oplysninger, jeg har læst, udgjorde BNP på verdensplan 58 billioner USD og pengeforsyningen 615 billioner i 2009. Samtidig blev det, for så vidt angår "valutapolitikken", som vedrører Dem, bekræftet, at USA udsteder nye penge, nye dollars, mens EU ikke sender nye penge i omløb.
Økonomerne er uenige om mange ting, men vi har lært to ting af historien, og det er for det første, at man ikke kan redde en konkursramt ved at give ham dyre lån, og for det andet, at ekstrem tilbageholdenhed aldrig kan mindske underskuddet i en makroøkonomi i recession, som er ude af stand til at nedskrive sin valuta. Der er stærkt behov for euroobligationerne. Ser De euroobligationerne som en metode til at opveje den hastige stigning i nye sedler, der bliver udstedt i USA?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Dette spørgsmål burde have været stillet i den første del af forhandlingerne, men jeg kan besvare det ved at sige, at Kommissionens holdning gennem årene har været meget åben og faktisk positiv med hensyn til forslaget om euroobligationer. En af mine forgængere var den første, der lagde forslaget om euroobligationer på bordet.
Faktum er, at der ikke var enighed mellem medlemsstaterne. Det, som medlemsstaterne er blevet enige om nu, er oprettelsen af en europæisk stabilitetsmekanisme. Når den bliver oprettet, bliver det den største finansielle institution i verden, og altså den største i verden med hensyn til finansiel styrke. Efter min mening er det der, vi nu bør koncentrere vores indsats.
Samtidig er vi åbne for en drøftelse med medlemsstaterne og naturligvis med Parlamentet om adskillige alternativer med hensyn til muligheden for euroobligationer, forudsat at medlemsstaterne er villige til at overveje denne mulighed. Det er naturligvis en meget væsentlig og afgørende mulighed.
Andrew Henry William Brons
(EN) Hr. formand! Det G8-topmøde, der blev afholdt for nylig, ville gerne sprede nyheden om, at det ydede 40 milliarder USD til Egypten og Tunesien for at have omstyrtet diktaturer og taget imod demokratiet med kyshånd. Af erklæringen fra G8-mødet fremgik det, at det ville støtte lande i regionen, der bevæger sig i retning af demokrati, men også i retning af en markedsøkonomi. Målet er at få disse lande til at "høste frugterne af globaliseringen" og deltage i "investeringsintegration", hvilket er ensbetydende med at gøre det lettere for G8-landene at tjene penge i disse lande og derefter trække pengene ud igen.
Jeg gør ikke indvendinger mod, at modtagere af bistand forventes at gennemføre og opretholde demokratiske institutioner og procedurer. Det vil kun være rimeligt. Er det imidlertid ikke ondsindet at diktere over for modtagerne, hvilken økonomisk politik de skal vælge, og hvilke de skal fravælge? Bidragyderne har vel ikke ret til at beordre disse nye demokratier til at træffe et bestemt demokratisk valg?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg er enig i den synsvinkel, der blev vedtaget af G8-landene. Efter min mening er det i vores fælles interesse at have ikke blot åbne samfund, men også åbne økonomier. Disse lande er vores naboer, og jeg tror, at den bedste måde at hjælpe dem er gennem handel.
Vi vil aldrig kunne give dem beløb i den størrelsesorden, de har behov for, hvis de forbliver lukkede. Som de sandsynligvis ved, forholder det sig i Maghreb-landene f.eks. sådan, at den indbyrdes handel tilnærmelsesvis er ubetydelig. De beder os om at åbne vores markeder, men de handler ikke indbyrdes. Jeg tror, at det er vigtigt, at vi siger ja til at støtte dem, men at de også skal åbne deres økonomier og integrere sig i verdensøkonomien.
Faktisk kan vi se, at et lands fremskridt i meget høj grad er knyttet til dets evne til at integrere sig i verdensøkonomien. Hvis vi retter blikket mod Asien, hvor der er lande, som endnu ikke er demokratier, ser vi, at årsagen til, at de kunne deltage i verdensøkonomien og høste fordele for deres befolkninger, er, at de formåede at åbne op.
Gabriele Albertini
(IT) Hr. formand, hr. kommissionsformand Barroso! Det anføres i sluterklæringen fra G8-topmødet om Mellemøsten, at forhandlinger er den eneste vej i retning af en omfattende og varig løsning på konflikten, og at vi kan opfordre Israel og Den Palæstinensiske Myndighed til at overholde de gældende samarbejdsaftaler og afstå fra ensidige foranstaltninger, som kan hindre fremskridtet og yderligere reformer.
Støtter EU, der er en vigtig partner i G8, denne erklæring? Hvis ja, har De da underrettet den palæstinensiske side, som planlægger at iværksætte et ensidigt tiltag på FN's Generalforsamlings møde i september?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Med hensyn til den mellemøstlige fredsproces kan jeg ikke huske, at der har været et eneste internationalt møde i de seneste 30 år, hvor dette emne ikke er blevet nævnt. Vi har gentaget vores indtrængende anmodning om at genoptage fredsprocessen, og vi har kraftigt opfordret begge parter til at genoptage de væsentlige drøftelser med henblik på en effektiv afslutning af den mellemøstlige fredsproces.
Vi roste alle USA's nye vision om at indgå en rammeaftale som værende banebrydende og fremsynet. Der var imidlertid forskellige reaktioner på detaljerne i denne nye vision. For at være ærlig er der forskellige tilgange blandt G8-partnerne til samarbejdet mellem Hamas og PLO samt spørgsmålet om 1967-grænserne.
Der var også en vis bekymring blandt nogle af deltagerne med hensyn til de risici, som de potentielle palæstinensiske bestræbelser på ensidigt at søge anerkendelse på FN's Generalforsamling vil medføre. Jeg kan informere om, at vi også drøfter dette med medlemsstaterne, og at jeg håber, at vi i Europa vil indtage en fælles holdning til spørgsmålet.
Malika Benarab-Attou
(FR) Hr. formand, hr. Barroso! Som før nævnt besluttede G8-landene at bevilge et beløb på 40 milliarder USD til Tunesien og Egypten. EU skal imidlertid argumentere for øget gennemsigtighed, synlighed og sporbarhed, altså kort sat bedre styring af denne bistand.
Vi er nødt til at fokusere på fire centrale punkter, nemlig for det første at sikre, at udviklingssamarbejdet er i overensstemmelse med principperne om demokrati og absolut gennemsigtighed, for det andet at sikre, at menneskerettighederne bliver overholdt og at styrke civilsamfundets organisationers rolle og kapacitet samt at reformere det system som bistand bliver styret i overensstemmelse med, hvilket indebærer en øget deltagelse af Parlamentet.
EU skal kunne garantere, at denne bistand når frem til mennesker, som den var målrettet, hr. Barroso. Hvilke konkrete foranstaltninger planlægger EU i denne forbindelse?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Deres indlæg afspejler præcist mine egne holdninger. Jeg er fuldstændig enig med Dem. Vi vil nu gøre dette ved hjælp af adskillige instrumenter, således at vi kan kontrollere, at alle partnerlandenes tilsagn bliver overholdt og gennemført med beslutsomhed. Jeg kan sige så meget, som at der vil blive fulgt op på alle disse programmer af ikke blot Kommissionens tjenestegrene, men ligeledes af den højtstående repræsentant, der vil udpege en særlig repræsentant for den pågældende region. Efter vores mening er det netop gennem denne form for dialog, at vi vil kunne hjælpe disse lande, herunder især ved i højere grad at inddrage civilsamfundet.
For nylig var jeg i Tunesien, hvor jeg ikke blot mødtes med regeringen og republikkens præsident, men også med repræsentanter for civilsamfundet, kvindeorganisationer og fagforeninger. Jeg så, hvor vigtig de anser vores forpligtelse for at være, og dette gælder ikke kun støtte fra regeringer, men også støtten fra civilsamfundet. Som tidligere sagt til fru Sarnez vil Parlamentets engagement også være meget vigtigt i denne forbindelse, med hensyn til forbindelserne med de spirende parlamenter og politiske partier i disse unge og nye demokratier.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Hr. formand! På det nylige G8-topmøde drøftede De den globale økonomi og var enige om, at der i bestræbelserne bør fokuseres på målsætningerne med de offentlige finansers holdbarhed, økonomisk genoprettelse og tiltag for at tackle arbejdsløsheden. Alt dette bliver behandlet til gavn for samfundet og offentligheden.
Hvis vi f.eks. ser på Grækenland, tog titusindvis og hundredtusindvis af borgere for nylig helt spontant til pladsen og gaderne omkring det græske parlament uden at have fået ordre til dette, hvor de vredt krævede en værdig levestandard og værdige fremtidsudsigter. De må, hr. formand, være enig i, at ingen politik kan være effektiv, medmindre den bakkes op eller i det mindste tolereres af samfundet. Politikken i Grækenland er i bund og grund begrænset til et dilemma om en udmattende tilbageholdenhed eller bankerot.
Bekymrer denne samfundsudvikling Dem? De er et væsentligt politisk problem. Hvilket budskab skal De sende til disse personer, der på en værdig og fredelig måde søger fremtidsudsigter og en bedre fremtid for sig selv, deres familier og deres børn?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil først og fremmes udtrykke solidaritet med den græske befolkning. Jeg har forståelse for, hvor vanskelig denne tid er for Grækenland. Imidlertid mener jeg også, at de europæiske eller nationale politiske ledere i både regering og opposition bærer ansvaret for at vise, hvad landene skal gøre. Faktisk forholder det sig sådan, at Grækenland ikke vil komme ud af denne krise uden en finanspolitisk konsolidering og uden strukturreformer.
Virkeligheden er, at man ikke kan undgå at gennemføre nogle smertefulde foranstaltninger i Grækenland, og alle, der måtte påstå det modsatte, lyver for den græske befolkning. Jeg appellerer til de græske ledere om, at de ærligt skal forklare Grækenlands befolkning, hvilke vanskelige valg landet er nødsaget til at træffe. Vi vil alle bakke op om det.
I Rådet var jeg den, der foreslog en lavere rente på lån til Grækenland. Imidlertid skal vi samtidig være ærlige. Grækenland skal selv yde en del af indsatsen, for et land kan ikke køre videre i al evighed med en så tung gældsbyrde.
Det er det ærlige budskab, som vi bør formidle til regeringen og oppositionen i Grækenland, og som vi i Europa skal acceptere, hvis vi virkelig ønsker at hjælpe Grækenland.
John Bufton
(EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over, at du på G8-topmødet tog spørgsmålet om problemerne i euroområdet op. Der er tale om krisetider, og vi er alle klar over, at der er en krise. Som nævnt i det forrige indlæg er mange medlemsstater bekymrede. For nylig var der problemer i Madrid, hvor mennesker protesterede i gaderne. Der har været protester i Lissabon af alle steder, og vi har også set, hvad der er sket i Grækenland.
Nu, hvor De for et øjeblik siden talte om at lyve, er det da ikke på tide, hr. Barroso, at De rejser Dem op og fortæller sandheden, som er, at der er et alternativ, nemlig at disse lande skal have lov til at forlade euroområdet. Det er den eneste udvej.
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg nærer stor respekt for alle vores demokratiske stater, så det er ikke op til mig at fortælle dem, hvad de skal gøre i denne sag. Vi ved imidlertid, at Grækenland ikke på nogen måde agter at forlade euroområdet. Jeg er i konstant kontakt med både de græske myndigheder og det største oppositionsparti, og jeg er udmærket klar over, at de ikke ønsker at forlade euroområdet.
Der er sandsynligvis nogle af medlemmerne, som ville ønske, at Grækenland forlod euroområdet, eller måske er medlemmets eget land ikke medlem af euroområdet, og det respekterer vi, men Grækenland er meget engageret i det europæiske projekt. Grækenland befinder sig i en vanskelig situation, og vi forsøger at støtte landet, men lad venligst være med at angribe euroen af ideologiske årsager.
I realiteten er der lande uden for euroområdet, som har problemer, der er mindst lige så store. Island er ikke medlem af euroområdet, og Island gik bankerot. Lad os sige det ligeud: Før finanskrisen var Island et af verdens rigeste lande regnet per capita.
I EU har vi også lande, som står over for samme slags vanskeligheder som følge af meget høje udgifter. Konklusionen er derfor, at euroen ikke er problemet, men at problemet derimod er en meget stor gældsbyrde eller et meget stort underskud i de pågældende lande.
Formanden
Spørgetiden til formanden for Kommissionen er afsluttet.
