Sprememba Pogodbe o delovanju Evropske unije glede mehanizma za stabilnost za države članice, katerih valuta je euro (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo o spremembi Pogodbe o delovanju Evropske unije glede mehanizma za stabilnost za države članice, katerih valuta je euro, ki sta ga vi imenu Odbora za ustavne zadeve pripravila gospod Brok in gospod Gualtieri (00033/2010 - C7-0014/2011 - 2010/0821/NLE)).
Elmar Brok
Gospod predsednik, komisarji, gospe in gospodje, euro je pomembna zgodba o uspehu. Je ena najbolj stabilnih valut na svetu in na trgih je prekosila dolar. Vidimo lahko, da so ekonomske številke, ki prihajajo iz Združenih držav, mnogo slabše od številk za Evropo. A kljub temu smo, glede na to, da nimamo enotnih pogojev, še vedno priča temu, da imajo posamezni deli območja eura težave in se morajo na to odzvati.
Zadeva je taka, da lahko bi bil neuspeh eura izredno drag za vse nas v tem globaliziranem sistemu in rad bi pojasnil, da je moja matična država - ki se včasih prikazuje, kot da se je morala močno žrtvovati - glavna uporabnica ali pa skupna glavna uporabnica eura. Tako se tu ne žrtvujemo. Namesto tega ravnamo v skupnem interesu vseh držav - velikih in malih, bogatih in revnih - in videti moramo biti poenoteni.
Prav tako moramo poskrbeti, da bo jasno, da moramo za svojo verodostojnost predstaviti enotno vodenje. Ne smemo dovoliti, da bonitetne agencije, kakršna je Moody's, čez noč razporedijo državo za tri stopnje navzdol. Ko se to zgodi, znova zaidemo v težave zaradi pritiska Združenih držav. Tudi tu se moramo biti sposobni odločneje predstaviti kot enotni. Zato sem vesel, da na tri načine poskušamo ustvariti pogoje, zaradi katerih bomo verodostojni. Ti pogoji so: poostritev pakta za stabilnost in rast z več možnostmi za posredovanje; okrepitev vloge Komisije; in sistem zgodnjega opozarjanja, evropski semester kot del katerega je treba na začetni stopnji opazovati, ali in v kolikšni meri lahko države članice izvajajo proračunsko disciplino in v kolikšni meri jo izvajajo. Vse to krpi naše zmožnosti, da se ne bomo ponovno znašli v razmerah, kot so sedanje, in to nam bo omogočilo doseči trajno verodostojnost.
Drugič, te krize ne moremo premagati samo s proračunsko disciplino. Iz te dolžniške pasti se bomo rešili le preko kombinacije proračunske discipline in rasti. Zaradi tega so smiselna prizadevanja za spodbujanje rasti in konkurenčnosti. Vesel sem, da se podani predlogi na tem območju počasi spreminjajo, da ne bodo temeljili na izključno medvladnem pristopu, ampak da bodo vključeni tudi v metodo Skupnosti, kjer ima Evropska unija ustrezne pristojnosti. Posledica tega je, da se skrbi, ki smo jih v tem parlamentu po pravici imeli glede določenega predloga, počasi rešujejo. Vseeno pa sta ta dva dejavnika - konkurenčnost in proračunska disciplina - tesno povezana.
Moja tretja točka je povezana z revizijo Pogodbe, za katero smo utrli pot in o kateri se lahko Evropski svet 24. marca odloči le, če bomo do takrat podali svoje mnenje. Predlagana je bila sprememba člena 136(3) Pogodbe. Z gospodom Gualtierijem in tudi z Odborom za ustavne zadeve menimo, da bi bilo bolje spremeniti člen 136(1) in preoblikovati besedilo, da bi ta bolje izpolnjeval naše zahteve.
Vendar pa vemo tudi, da bi bilo morda ta pristop težje izvajati, glede na to, da bi moral biti zaradi političnih in časovnih razlogov naš cilj poenostavljen postopek brez referendumov. Če zaradi navedenih razlogov to ni mogoče, bo morali vsaj poskrbeti, da Svet prevzame odgovornosti, ki jasno kažejo, da medvladni pristop v tem primeru ne pomeni, da so v Evropski uniji ustvarjene stalne nove strukture, ampak da se bo še naprej kot v preteklosti uporabljal le kot metoda, kjer so potrebne inovacije. Te pogoje je treba upoštevati, da bi ustvarili pogoje za možnost povezave v primeru prehoda na metodo Skupnosti in da bi izvedli takšne izboljšave tako, da bomo lahko dolgoročno ravnali kot skupnost.
To pomeni, da vidimo tudi slabost medvladnega pristopa. Medvladni pristop pomeni nič ali skoraj nič parlamentarne zakonitosti in posledica zahteve po soglasju je popolna nezmožnost ukrepati na mnogih področjih. To pomeni, da je rešitev Skupnosti - "Monnetova metoda" - tudi vedno bolj zakonita in ustvarja večjo zmožnost ukrepanja. Tega ne smemo pozabiti v tej razpravi.
Evropski parlament želi ustvariti pogoje, da se bomo v ukrepih, sprejetih na različnih področjih, vrnili k pristopu uporabe institucij Skupnosti. V zvezi s tem ni Evropski parlament tisti, ki predstavlja vprašanje, ko gre za mednarodni pristop, imamo kvečjemu to pravico, da se z nami posvetuje. Vprašanje predstavlja večja vključenost Komisije, ki pripravi podlago, izvede oceno in predloži predloge. Komisija bi morala predlagati tudi resolucijo, ki ureja take zadeve, da bi jih vključila v pravo Skupnosti.
Upam, da je Evropski svet pripravljen - in pozdravljam gospoda Corbetta kot predstavnika Evropskega sveta - do 24. marca ustvariti nujne pogoje v pogovorih z nami in Parlamentu zagotoviti, da je mogoče ta pristop uporabljati tako, da bodo lahko potrebni koraki smiselno oblikovani in da bomo lahko skupaj nosili odgovornost.
Roberto Gualtieri
poročevalec. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ne bi bilo pretirano, če bi rekli, da je to zgodovinski čas v postopku izgradnje Evrope. Ta gospodarska kriza je jasno pokazala, da potrebuje enotna valuta resnično evropsko gospodarsko upravljanje in da se prvič izvajajo pomembni in inovativni koraki v tej smeri.
Obenem smo priča nevarnemu trendu dajanja medvladnega priokusa temu novemu upravljanju, zaradi česar ne obstaja le tveganje, da bo ogrožena institucionalna struktura Evropske unije, ampak da bodo novi mehanizmi neučinkoviti.
Tako je stalni mehanizem za stabilnost vprašanje, ki ima simboličen in osrednji pomen. Res na eni strani vzpostavitev stalnega mehanizma za stabilnost predstavlja odločilen in pomemben korak naprej. Parlament podpira to odločitev, čeprav je pomembno poudariti, da ne sme izločiti možnosti uporabe izrednih solidarnostnih mehanizmov, kot so tisti, ki temeljijo na členu 122 in se zdaj uporabljajo.
Na drugi strani, če je vzpostavitev trajnega mehanizma zato pozitivna, se je Evropski svet odločil ustvariti popolnoma medvladni mehanizem, s katerim na edinstven način zanika vsakršno vlogo evropskim institucijam, tudi v postopku, ki vodi do njegove vzpostavitve.
Med drugim bi lahko to povzročilo spore med procesom ratifikacije o primernosti poenostavljenega postopka glede na to, da skoraj ni dvoma, da bi zmanjševanje pristojnosti Evropske unije zahtevalo redni postopek za spremembo pogodb. Poleg tega, glede na to, da sta v pogodbi navedeni dve jasni zadevi; da je monetarna politika držav članic, katere valuta je euro, v izključni pristojnosti Evropske unije in da morajo države članice usklajevati svojo gospodarsko politiko v okviru Unije, kakor je navedeno v pogodbi, bi bil mehanizem, ki deluje v celoti zunaj institucionalne strukture Evropske unije, komajda združljiv s temi načeli in zato bi bila njegova posledica zmanjšanje pristojnosti Evropske unije, kar ne bi bilo združljivo s poenostavljenim postopkom za spremembo pogodb. Ta problem bi lahko izpostavili tudi številni nacionalni parlamenti med postopkom ratifikacije, ki bo, kot vemo, zapleten in tvegan postopek.
Prav tako bi Parlament zaradi tega dal prednost drugačnemu, institucionalno primernejšemu in manj politično tveganemu postopku, kot je člen 352 sam ali pa skupaj s členom 136. V poročilu je vse to opisano črno na belem, a da bi dosegli realen a trden pristop, smo se raje osredotočili na vsebino kot na postopke.
Osrednja točka je, da bodo države članice ustvarile stalni sklad za stabilnost, ker so se tako odločile, a morda bo lahko prav tako predstavljal temelje za novo strukturo zunaj institucij EU ali pa bo medvladni vagon z vlakom Evropske unije, ki potuje po tirih evropskega prava.
Parlament želi prispevati, ker hodimo po slednji od teh dveh poti. Zato smo v svojem poročilu zahtevali spoštovanje dveh pogojev: predlog spremembe je treba preoblikovati tako, da bo vzpostavitev razporeditve mehanizma nekako vključena v postopek EU ali pa da bodo institucije EU zares udeležene pri praktičnem izvajanju mehanizma in zlasti pri opredelitvi pogojev.
Kakšna načela in pravila morajo biti vzpostavljena za zagotavljanje pomoči? Kdo in kako jih bo vzpostavil? Za to potrebujemo uredbo z rednim zakonodajnim postopkom in čakamo na posvetovanje o teh vprašanjih z Evropskim svetom in državami članicami.
Maroš Šefčovič
podpredsednik Komisije. - Gospod predsednik, spoštovani poslanci, v današnjem medsebojno povezanem svetu ne more ostati nobena država neprizadeta zaradi dogodkov v njenih sosednjih državah.
Poglejte si le dogodke v severni Afriki in razpravo, ki je bila ravno sklenjena v tem parlamentu, in mislim, da tisto, kar drži v politiki, vsekakor drži tudi v gospodarstvu.
Kriza je pokazala, kako velika je nevarnost širjenja - zlasti za države na območju eura -, ko se ena država članica znajde v resnih gospodarskih težavah, in kako hitro se to širi na preostale države.
Lansko leto smo pokazali svojo odločnost, da za obrambo enotne valute storimo vse, kar je treba. Začasni instrumenti, kot sta evropski instrument za finančno stabilnost in evropski mehanizem za finančno stabilizacijo, so dokazali svojo vrednost, a prišel je čas za stalno rešitev.
Torej moramo kot dopolnilo našemu okrepljenemu sistemu gospodarskega upravljanja, ki je bil januarja letos sprožen s prvim letnim pregledom rasti, vzpostaviti trden institucionalni in finančni mehanizem za reševanje morebitne prihodnje krize.
Zato Komisija podpira omejene spremembe člena 136 Pogodbe. Vem, da ste nekateri med vami zaradi tega pristopa razočarani. Povedati moram, da je tudi Komisija razočarana. Kot oba poročevalca, gospod Brok in gospod Gualtieri - ki se jima zelo zahvaljujem za odlično sodelovanje v zvezi s temi dokumenti - in prepričan sem, da večina v Parlamentu, bi raje videli, da bi bila Unija v celoti zadolžena za ta stalni mehanizem.
A razumemo, zakaj so članice območja eura na tej stopnji izbrale medvladni mehanizem. Vendar bodite prepričani, da bo Komisija popolnoma vključena pri delu za vzpostavitev prihodnjega mehanizma za stabilnost z ministri za finance z območja eura in, če bo treba, smo pripravljeni za upravljanje sklada za stabilnost dodati svoje strokovno znanje, ravno tako kot smo storili za Grčijo in za Irsko.
Obenem bo Komisija previdno zagotavljala, da ne bodo nikakor prizadete pristojnosti EU.
Čeprav so se evropski voditelji držav ali vlad strinjali, da se člen 122, ki je pravna osnova za evropski mehanizem za finančno stabilizacijo, ne bi smel več uporabljati za ohranjanje finančne stabilnosti na območju eura kot celote, se zlasti predsednik Barroso - kot veste - ni povezal s to deklaracijo. Zato pri tem ne govorimo o sklepih Evropskega sveta, ampak o izjavi voditeljev držav ali vlad. Komisija meni, da je to popolnoma politična deklaracija, ki ne vpliva na pristojnosti EU.
Komisija bo prav tako sprejela vse potrebne ukrepe, tako v zakonodajnem smislu kot drugače, da bi zagotovila, da bo ta novi mehanizem deloval popolnoma usklajeno z odgovornostjo EU za sodelovanje in nadzor gospodarskih in finančnih politik v vseh državah članicah.
Jean-Paul Gauzès
Gospod predsednik, predsedujoči Svetu, komisar, kot poročevalec mnenja Odbora za ekonomske in monetarne zadeve se seveda strinjam s tem, kar je povedal gospod Brok.
Pozornost bi rad pritegnil le k dvema točkama: danes je pomembno imeti pravno gotovost. Z drugimi besedami, razprava glede pravne osnove ukrepov, ki se morda izvajajo na evropski ravni, najsi bodo to medvladni ukrepi ali ukrepi Skupnosti, ne bi smela potekati; mi dajemo seveda prednost ukrepom Skupnosti.
Zakaj potrebujemo to pravno gotovost? Ker sta Evropa in območje eura pod stalnim pritiskom trgov. Ne smemo uničiti trgov, a lahko jih poskusimo spraviti pod nadzor. Da bi to storili, moramo odpraviti negotovost, odločitve, ki se vsak dan odlagajo, in prenehati se moramo stalno spraševati, ali lahko sprejemamo te odločitve ali ne.
Zato je nujno, komisar, da upoštevate zahteve Parlamenta, mi pa moramo hitro spremeniti Pogodbo, da bomo zagotovili to pravno gotovost, ki je potrebna za učinkovito odzivanje na težke gospodarske razmere, s katerimi se srečujemo.
Edward Scicluna
Gospod predsednik, vsi se strinjamo, da je potreben stalni finančni mehanizem za države na območju eura. Funkcija mehanizma je aktiviranje financiranja v okviru strogih pogojev za korist držav članic območja eura, ki doživljajo resne finančne težave, da bi se zagotovila stabilnost eura. Pereča zadeva je ta, da čeprav smo vsi za ta koncept, pa ta ni nikjer opredeljen v predlogu Sveta. Imamo predlog, ki pojasnjuje zakaj in kdo bo financiral ta mehanizem, a ne določa, kdo bo imel od njega koristi. Parlament počne to, kar Svetu ni uspelo: jasno razlaga, kdo so upravičenci, in določa, da mora to veljati za vse države članice in ne le za območje eura kot celoto. Kaj se zgodi, če se majhna država znajde v krizi, a ni dovolj velika, da bi negativno vplivala na moč eura? Zdaj osnutek predloga Sveta ne zagotavlja nobenih pravnih zagotovil, da bi imela država v tem primeru dostop do tega mehanizma. Majhne države članice bodo prispevale v ta sklad in ne bodo mogle do njega dostopati v primeru finančne krize. To ni sprejemljivo in bi pomenilo kršitev načela solidarnost, ki ga uteleša Evropska unija. To je tako, kot bi plačevali v zavarovalno polico, ki se nikoli ne izplača. Zato pozdravljam to poročilo, v katerem je jasno izraženo, da nobena država članica območja eura, ki prispeva v ta sklad, ne sme biti izpuščena zaradi velikosti. Drugič, obstaja vprašanje obrestnih mer, ki se ne smejo zaračunavati po kaznovalnih obrestnih merah, kot se dogaja na Irskem in v Grčiji. Svet mora zato to vprašanje pregledati glede na odstavek 14 in v zvezi s tem upoštevati programe Komisije, kot sta aranžma za odpravljanje težav v plačilni bilanci in makrofinančna pomoč. Zaskrbljujoče je dejstvo, da se za tako pomembno temo uporablja le medvladni pristop. Komisija se mora vključiti, da bi izdelala predpise, ki upravljajo, izvajajo in spremljajo ta mehanizem. Zaradi tega sem zelo zadovoljen z delom, ki ga v zvezi s tem predlogom opravlja Parlament, in verjamem, da je pomembno, da jih Svet sprejme takšne, kot so in kot so bili dogovorjeni v dveh parlamentarnih odborih.
Paulo Rangel
Gospod predsednik, prva točka, ki mislim, da jo je treba tu poudariti, izhaja iz tega, kar je moj golega, gospod Brok, povedal o udeležbi institucij EU in kar Parlament zahteva od Sveta s tem poročilom: namreč, da bi bile institucije EU in metoda Skupnosti udeležene v reševanje tega vprašanja stalnega mehanizma za stabilnost sklada za stabilnost. Poročilo posebej poziva k tej udeležbi, pri tem pa spoštuje vlogo Komisije. To je nujno za Parlament in verjamem, da je nujno za ta mehanizem.
Druga točka je, in ta je zelo pomembna za nas, da je sklad za stabilnost le eden od dejavnikov. Gospodarsko upravljanje in morebiti zadeve EU sta druga dejavnika pri reševanju finančne in gospodarske krize, ki zdaj nadleguje nekatere države članice območja eura in zato bi moral biti Svet poučen, da sklad ne reši vsega sam po sebi in da ga je treba vključiti v mehanizme gospodarskega upravljanja in v strategijo za rast Evropa 2020.
Glede na to bi rad izpostavil tri zelo pomembne odstavke poročila: odstavek 6, s katerim so vključene vse države ne glede na njihovo velikost; odstavek 12, v katerem je navedeno, da dostop do sklada ne sme biti onemogočen nobeni državi na podlagi njene majhnosti; in odstavek 14, ki menim, da je najpomembnejši, ker na eni strani določa, da morajo biti obrestne mere ponujene pod ugodnimi pogoji, da se ne bo ponovilo, kar se zdaj dogaja z Grčijo in Irsko, kjer pomoč iz EU ali Mednarodnega denarnega sklada ne rešuje problemov. Nujno so potrebni ugodni pogoji in obojestranski pristop brez marž na stroške posojila, da bo mogoče rešiti finančno krizo v najbolj krhkih državah članicah.
Enrique Guerrero Salom
Gospod predsednik, rad bi izpostavil pomembnost posvetovanj, ki jih mora Parlament objaviti. To je prva reforma Lizbonske pogodbe od kar je bila sprejeta in je začela veljati. To je korak v smeri izgradnje gospodarskega upravljanja Unije in to je verjetno prvi primer, kako bodo morebitne prihodnje reforme Pogodbe vključile nekatere elemente tega gospodarskega upravljanja.
Po mojem mnenju mora Parlament storiti potrebno, in sicer je to vzpostavitev tega mehanizma, da bo pomagal pri začetku delovanja tega mehanizma za finančno stabilnost, hkrati pa bo zagotovil, da bo to, kar je potrebno, storjeno najbolje in tako, kot je najbolj zaželeno.
Potrebujemo stabilen mehanizem, kar pomeni, da bo lahko preprečil špekulacije in odvračal od njih in da bo imel zmogljivost za odzivanje, če in ko bo to potrebno. To bi moral biti mehanizem, ki je varen, s pravno osnovo, ki je sedanji začasni mehanizem nima, in moral bi imeti zadosten gospodarski obseg.
Zato sem za poenostavljen postopek, čeprav bi bilo bolje, da bi bil to izjemen korak; da reforme zavzamejo drugačno obliko, da se elementi Unije vključijo v medvladnost s temeljno vlogo Komisije; in nazadnje, da ima Parlament besedo pri odgovornosti.
Zadnjič, po sprejetju našega poročila s strani Odbora za ustavne zadeve upamo, da bo Svet dovzeten za našo zahtevo, ker verjamemo, da bo okrepila ta stalni mehanizem za stabilnost in tako prispevala h gospodarskemu upravljanju Unije.
Andrew Duff
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, predsednik vlade nam je povedal, da bi morali storiti vse, kar je potrebno za stabilizacijo eura, a dejansko je to le minimum tistega, kar je treba storiti.
Liberalna skupina to vidi kot le prvi korak v vrsti ukrepov, ki bodo slej ko prej pripeljali do izgradnje povezane in verodostojne gospodarske vlade. Ključ je seveda, da se ta mehanizem izdela tako, da bo lahko v prihodnosti popolnoma vključen v sistem Unije. Pomembno je, da bi morala biti Komisija v odboru mehanizma in zlasti, da pravila za delovanje mehanizma, vključno s pogoji stroge pogojenosti, predpisuje uredba, ki jo predlaga Komisija in o kateri soodločata Parlament in Svet.
To je prva znatna sprememba Maastrichtske pogodbe o ekonomski in monetarni uniji. Nujno je, da jo prav izvedemo. Zaupam, da se bosta gospod Brok in gospod Gualtieri pred 24. marcem še naprej pogajala v imenu Parlamenta.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8) poslovnika)
William
Gospod predsednik, govorniku želim zastaviti vprašanje: kakšen mandat imata po njegovem mnenju EU in Komisija za gospodarsko vlado? Ali se govornik ne strinja, da brez mandata stranka, ki jo predstavlja, ni niti liberalna niti demokratična?
Andrew Duff
Gospod predsednik, gospodu grofu Dartmouthskemu bi dejal, da je bil mandat za izgradnjo gospodarske in monetarne unije jasno določen v Maastrichtski pogodbi, ki jo je s pogajanji dosegla konzervativna britanska vlada in jo je večkrat pozneje potrdil parlament v Westminstru. Povedati moram, da britanski poslanci delajo veliko napako, če mislijo, da se lahko površno igrajo s prihodnostjo enotne valute.
Gerald Häfner
Gospod predsednik, gospe in gospodje, zelo resno verjamem, da lahko rečemo, da v Evropi stojimo na križišču, in to je križišče, kjer dve veliki krizi hkrati zahtevata naše ukrepanje.
Prva od teh je gospodarska in finančna kriza in po njej tudi kriza eura - po mojem mnenju so to dramatične posledice enostranskega in netrajnostnega razvojnega modela, ki temelji na dolgovih in deregulaciji, ki je v naših državah članicah in po vsej Evropi vedno bolj uničeval trajnost in tudi socialno kohezijo ter doseganje zmožnosti javnih proračunov kot osnovo tega.
Druga velika kriza, ki se je mnogo manj zavedamo, je to, kar jaz štejem za krizo demokracije in zakonitosti, ki je povezana z dejstvom, da lahko sprejemamo vedno več odločitev ne v nacionalni državi, ampak nad njo, in ker je to povezano z več in ne manj demokracije, izgubljamo soglasje in odobravanje ljudi. Zato bi morali zelo pazljivo premisliti, kaj počnemo.
Verjamemo, da potrebujemo mehanizem za stabilnost, vendar pa menimo, da ta ne posega dovolj globoko, saj se ukvarja s simptomi in ne z vzroki. Posredovanje je enostransko in vpliva na javno potrošnjo, mezde, plače, pokojnine in socialno varstvo. Ogromni dobički zaradi špekulacij, ki so se in se še naprej izvajajo, ter vedno bolj neenakopravna porazdelitev bogastva in dohodkov v Evropi se ne rešujejo. Od tistih, ki so zaslužili svoje dobičke od takih špekulacij, ne zahtevamo, naj sežejo v svoje žepe, in to pomeni, da ne gremo dovolj daleč.
Moja druga točka je, da tu vzpostavljamo mehanizem zunaj metode Skupnosti. Vendar pa je Evropa ravno model tega, kako takšno sodelovanje med državami na njihovo lastno pobudo lahko temelji na socialni koheziji in več demokracije. Z Lizbonsko pogodbo smo obljubili, da bomo prihodnje spremembe pogodb pripravili s konvencijo, da bodo tako predmet intenzivne demokratične razprave. Zdaj pa pri prvi spremembi Pogodbe delamo ravno nasprotno. Hočemo ta mehanizem za stabilnost, a nočemo ga na račun evropske demokracije, udeležbe državljanov in na račun tega, da opustimo metodo Skupnosti. Nočemo ga v obliki umika nazaj k medvladni Evropi, ampak kot korak naprej k bolj skupnostni Evropi z večjo udeležbo in več demokracije.
Zato smo s tem namenom predložili predloge sprememb za vsebino in za metodologijo. V tesnem stiku smo s poročevalci. Odločili smo se, da danes ne bomo imeli končnega glasovanja. Upam, da bo napredek, do katerega je prišlo v zadnjih dneh, na koncu pomenil, da bomo lahko dali svojo odobritev. Vendar pa bomo dali svojo odobritev le, če nas bo ta pakt peljal naprej in če ne bomo zaradi njega nazadovali pri naši izgradnji skupnostne, demokratične in socialne Evrope.
Ashley Fox
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, moja skupina z zadovoljstvom podpira predlog spremembe Pogodbe, ki so ga predložile države članice. To počnemo zato, ker želimo, da euro preživi in da države, ki ga uporabljajo, rastejo. V Združenem kraljestvu smo veseli, da nismo del eura, a želimo vam dobro.
Vendar medtem ko podpiramo predlog spremembe Pogodbe, pa ne podpiramo tega poročila, ker imamo tu seznam nepotrebnih sprememb, ki je bil izmišljen zadnji trenutek. Res je neprimerno, da se Parlament tako vede.
Takšno nastopaštvo je še toliko bolj osupljivo glede na to, da bomo o tem mnenju glasovali le nekaj ur preden bo Evropski svet uradno privolil v spremembo Pogodbe. Ali kdo tu resnično verjame, da nas Svet posluša? Če Parlament želi, da se ga resno jemlje, se mora prenehati samoreklamirati in namesto tega začeti skrbeti za državljane naših držav članic.
Lothar Bisky
Gospod predsednik, menim, da je neverjetno, da zdaj v večini skupin tega parlamenta vlada nezadovoljstvo v zvezi s potrditvijo uporabe hitrega postopka za spremembo člena 136 Pogodbe o delovanju Evropske unije. To poročilo jasno potrjuje naša pričakovanja v vlogi poslancev EP, da morebitni prihodnji mehanizem za obvladovanje krize ne bo ustvaril vzporednih struktur zunaj Unije in da je treba parlamentarni demokratični nadzor ohranjati na vseh stopnjah. Gre le za to, da mi nekoliko primanjkuje vere v zvezi s tem.
Gospod Barroso je včeraj jasno povedal, da podpira cilj socialne kohezije znotraj Unije in metodo Skupnosti. Vsi govorniki so se strinjali z njim. Vendar pa do zdaj to ni postalo predlog resolucije in zaradi tega se mi zdi to nekoliko pomanjkljivo. Imeli pa smo - ali pa ne - pakt Merkel-Sarkozy. To vzbuja moje nezaupanje in neko mero skeptičnosti.
Za mojo skupino je jasno, da ne moremo odobriti nobene politike, katere cilj je konsolidacija proračuna z dodatnimi znižanji na socialnem področju. Evropski parlament mora najprej dobiti volilno pravico glede posebnih predlogov za prihodnjo gospodarsko in monetarno politiko Unije in za s tem povezane mehanizme, saj gre pri tem ravno za njih. Posledično je to tako temeljna odločitev, da je ne smemo sprejeti na podlagi "Evrope z odlokom", ampak le v skladu z ustaljeno metodo, ki jo določa Pogodba.
Moja skupina tako ne more glasovati za to, kar je v mnogih pogledih pozitivno poročilo. Na koncu bi to kljub neprestanim trditvam o nasprotnem seveda ustvarilo precedens.
Godfrey Bloom
v imenu skupine EFD. - Gospod predsednik, tu sem že šest let in pol, in moj bog, slišal sem že mnogo neumnosti. A nisem slišal toliko neumnosti kot danes.
Pred mnogimi leti sem o tej temi predaval na univerzi v Cabridgeu in predlagam, da bi bilo dobro, če bi si prebrali nekatere moje stare zapiske s predavanj. Zdi se, da nihče od vas ne razume pojma mednarodnega denarja. Gospod Brok, ki je prišel poslušati le sebe in je, od kar je prišel sem, ves čas na telefonu, je bil dokaj zanimiv. To razpravo je začel tako, da je namignil, da je bil to velik uspeh - euro. Človek se vpraša, na katerem planetu živi gospod Brok. Ojoj! To je popolna katastrofa.
Če misli, da je to uspeh, bi ga prepričal, naj govori milijonom brezposelnih ljudi, zlasti otrokom na Iberskem polotoku, v južni Italiji in v preostali Evropi, ki trpijo zaradi te sramotne, goljufive in sleparske valute, s katero so bili Evropejci posiljeni proti svoji volji.
Gospod Duff, nobenega mandata ni. Naj vam povem, da glede vašega modrega kartončka, ki visi tam gori, ni nobenega mandata. Za to ni nobenega mandata. Britanci niso dobili volilne pravice v zvezi s to celotno zadevo Evropske unije, prav tako pa je ni dobil nihče drug. Obstaja le en način, kako lahko ta smešna valuta, ki obsega mnogo različnih gospodarstev, ob celotnem ozadju neuspelih zamisli preživi - in če bi do kakršne koli mere razumeli mednarodni denar, bi to razumeli - in to je s finančno, osrednjo, centralistično javnofinančno politiko. Če mislite, da imate mandat za to, ste v sramoto in malopridnež.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
Andrew Duff
Gospod predsednik, gospoda Blooma bi rad vprašal le, kako so njegov žolčen napad sprejeli v Cambridgeu. Ne morem si predstavljati, da bi ekonomski razred trpel takšen neumen in nebrzdan nesmisel. Rad bi mu zastavil tudi naslednje vprašanje: ali se mu ne zdi, da je v Združenem kraljestvu brezposelnost? Ali ni seznanjen s položajem Združenega kraljestva v zvezi s čezmernim primanjkljajem? Ali ga ne skrbi, da je inflacija v Britaniji višja, kot je na območju eura, in da je funt šterling šibka valuta?
Godfrey Bloom
Gospod predsednik, gospodu Duffu moram reči, da so takrat, sredi devetdesetih let 20. stoletja, nekateri moji učenci moja stališča sprejeli nekoliko skeptično. Še vedno se zdaj občasno vračam na srečanja ob večerji in večina jih pride do mene in pravi: "Moj bog, Godders, imeli ste prav".
In zaboga, res je! Močno prav sem imel, ali ne?
(Aplavz)
Andrew Henry William Brons
Gospod predsednik, Britanci radi gledamo na mehanizem za stabilnost kot na nekaj, kar nima nič opraviti z nami, preprosto zato, ker smo zunaj območja eura. Mislim, da bi bila to velika napaka.
Nedvomno je tu mnogo politikov Združenega kraljestva, tu in doma, ki bi želeli, da se Britanija pridruži euru. Vse stranke so prisegle, da bo pred poskusom pridružitve euru izveden referendum, a vsi vemo, kako dragocene so referendumske obljube v Združenem kraljestvu. Tako laburistična stranka kot konzervativna stranka sta prisegli, da bomo imeli volitve o Lizbonski pogodbi. Prva se je iz tega izmuznila na resni podlagi, da sta Ustavna pogodba in Lizbonska pogodba različni; druga pa se je svoji obveznosti izognila na podlagi, da je bila Lizbonska pogodba ratificirana in zato ni mogoče imeti referenduma. Poleg tega se je sedanja vlada odločila, da ne bomo imeli referenduma o spremembi te pogodbe.
Predlog spremembe Pogodbe zagotavlja drago sodelovanje v mehanizmu za stabilnost za tiste države, ki niso na območju eura. Celotni mehanizem za stabilnost je seveda priznanje prirojene napake v poskusu z eurom. Vrednost valute bi morala kazati relativno vrednost uvoza in izvoza države - stanje njenega gospodarstva. Enotna valuta ne more točno kazati stanja 17 - ali nazadnje 27 - različnih gospodarstev. Naša prednostna naloga mora biti, da poskrbimo, da se ta katastrofalen poskus nikoli ne razširi na Združeno kraljestvo.
Carlo Casini
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, nenavadno pri predlogu Sveta je to, da bo, ko bo sprejet, utrl pot za ustvarjanje trajnostnega mehanizma za stabilnost prek instrumenta mednarodnega prava in tako brez neposredne povezave z institucionalno strukturo Unije.
To dejstvo je povzročilo veliko skrbi v Odboru za ustavne zadeve, ki mu predsedujem in katerega naloga je skrbeti za povezanost institucionalnega okvira Unije. Predlog o poenostavljeni spremembi je zato sprožil živahno razpravo, kjer so utemeljitve, ki temeljijo na trdnih načelih procesa evropskega povezovanja, prišle nasproti pragmatizmu in realpolitiki.
Na kratko, Odbor za ustavne zadeve meni, da mora Parlament, da bi lahko razpravljal o predlogu za spremembo pogodbe, oceniti okvir gospodarskega upravljanja, v katerega sodi ta predlog. Več moramo vedeti o tem, kako se bo prihodnji mehanizem povezal z obstoječimi institucionalnimi strukturami. Napaka bi bila ustvariti dvojne strukture, ki bi dolgoročno predstavljale tveganje, da se Unija razpade.
Cilj predlogov in namigov v poročilu gospoda Broka in gospoda Gualtierija je izgradnja primernih mostov med institucionalno strukturo Unije in novim mehanizmom. Poleg tega bi rad poudaril, da mora Svet ta vprašanja šteti kot temeljna za usklajeno sodelovanje med evropskimi institucijami.
Zato odločno pozivam Evropski svet, naj upošteva to zahtevo in premislek, ki nam ga mora dati pred našim glasovanjem, ki bo 24. marca. Medtem ko čakamo na pozitiven znak, želim izraziti svojo iskreno zahvalo za odlično delo poročevalcev, gospoda Broka in gospoda Gualtierija.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, nikakršnega dvoma nimam, da Evropa potrebuje stalni mehanizem za stabilnost. Boril sem mnoge politične bitke in referendume glede demokratično zakonitega odločanja skupnosti. Zato imam velike pridržke glede mehanizma Pogodbe, ki ga predlagajo voditelji držav za vzpostavitev in upravljanje Evropskega mehanizma za stabilnost.
Pozivam voditelje držav, naj zelo temeljito premislijo o posledicah za Evropo, če bodo zavrnili široko soglasje neposredno izvoljenega Parlamenta. Da, potrebujemo hitro odločitev, ampak za tako temeljno vprašanje moramo ravnati v skladu s Pogodbami. Zelo očitna je skrb, da sprememba besedila ali sprememba v redni postopek lahko sprožita referendum na Irskem. Kot demokrat sem se odzval dokaj preprosto: kaj potem? Spoštujem ljudi. Ne bojim se ljudi. Menim, da je Irska zrela demokracija, ki je sposobna prepoznati, kje je naš največji interes, in to je v srcu Evrope.
Sharon Bowles
Gospod predsednik, odziv na državne vidike gospodarske krize je bil počasen. Na začetku so trgi kaznovali neprimerne odzive. V zadnjem času smo imeli premor. Zdaj nekatere obrestne mere obveznic ponovno dosegajo netrajnostno območje.
Reševalni ukrepi, ki so bili sprejeti, so pokazali potrebo po spremembah in po najboljši volji dvomim, da bo naslednji poskus stoodstotno pravilen, kaj šele neobčutljiv na prihodnost.
Zato potrebujemo stalni mehanizem za financiranje, ki je prožen, zlasti, da omogoči zgodnje posredovanje, če je to najučinkovitejše zdravilo. To ni tako nora zamisel. To počne MDS. A seveda so potrebne meje, prednostne naloge in upravljanje.
Tako potrebujemo spremembo Pogodbe, ki omogoča evolucijo, in ne spremembo Pogodbe, ki vodi do zapleta v zvezi s tem, kaj pomeni, da je nujen za območje eura kot celoto, ki trpi najmanj zaradi diskriminacije na področju velikosti.
Celo močne države na območju eura potrebujejo mehanizem za stabilnost zaradi medsebojne povezanosti bančnega sistema in državnega dolga. Ni naključje, da ECB poziva k dovolj velikemu skladu za obvladovanje dokapitalizacije bank na območju eura.
Glede obrestnih mer je treba doseči ravnotežje med vzdržnostjo in moralnim tveganjem, ampak končno stališče ne sme biti, da si države članice mnogo več izposojajo, kot pa znašajo stroški.
Vicky Ford
Gospod predsednik, sprememba Pogodbe je občutljiva tema v moji matični državi članici, kjer je bila Lizbonska pogodba kljub obljubam sprejeta brez referenduma. A razumem, zakaj vas kriza na območju eura spodbuja k vzpostavitvi stalnega mehanizma za stabilnost in čeprav Združeno kraljestvo ni član območja eura, si želimo vašega gospodarskega uspeha. Zaradi tega je moja vlada dejala, da ne bo zavirala sprememb Pogodbe, ki so potrebne za vzpostavitev mehanizma. A ta resolucija gre še dlje in iz zgodovine vemo, da uvajanje nejasnega jezika pripelje do negotovosti.
V uvodnih določbah je naveden pojem evroobvenic, in sicer nejasno in brez podrobnosti. Člani moje skupine so zaskrbljeni. Ali to pomeni predajo državne pravice do upravljanja lastnih finančnih sredstev? Kaj pa vprašanja moralnega tveganja?
Če povzamem, ne bomo glasovali proti jeziku Pogodbe, za katerega so se dogovorile države članice in je zlasti namenjen omogočanju tega, da se ustvari ta mehanizem, a ne moremo podpreti te resolucije s potuhnjenimi in nejasnimi pojmi.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Gospod predsednik, le malo več kot leto dni je preteklo od takrat, ko je Lizbonska pogodba začela veljati. Vseeno pa smo že v postopku druge spremembe Pogodbe. Dejansko mislim, da je zelo zanimivo, da je bila Lizbonska pogodba tako slaba, da jo je treba stalno spreminjati. Kaj se spreminja in kako smo se tega lotili? Ne po običajnem postopku, ampak s posebnim hitrim postopkom. Zakaj? Zato, ker je sprememba Pogodbe nepomembna? Ne, dejansko povsem nasprotno. Vseeno pa naj bi tako hitro napredovala, da ne bo nobene prave možnosti, da bi se ljudi vključilo v poglobljeno razpravo.
Ko je bila Lizbonska pogodba prodana ljudem, je bila ena od predstavljenih utemeljitev, da bo Parlament dobil večji vpliv. Vendar pa bo predlagana sprememba pomenila, da se bodo lahko pomembne odločitve na ravni EU sprejemale, ne da bi imel Evropski parlament pri zadevi kakršno koli besedo. Kakšen bo torej rezultat spremembe Pogodbe? V tem smislu se popolnoma strinjamo z Evropsko konfederacijo sindikatov (ETUC). Sprememba Pogodbe bo utrla pot za napade, vodene od zgoraj, na kolektivne sporazume povsod po Evropi in tako za poslabšanje razmer za delavce. Ali kdor koli res verjame, da je to način, kako dobiti podporo ljudi za skupni evropski projekt? Hvala za besedo.
Morten Messerschmidt
(DA) Gospod predsednik, glavna stvar, ki mi pride na misel, ko berem to poročilo in ta predlog spremembe Pogodbe, je, da je to popolna žalitev - žalitev za volivce, ki so se zdaj že drugič znašli v položaju, ko se jih v zvezi s pogodbo sploh ne upošteva -, Pogodbe, glede katere jih že prvič ni nihče niti vprašal, ali jo sploh želijo. To je žalitev za davkoplačevalce, zlasti za tiste v severni Evropi, ki morajo plačevati za prekomerno potrošnjo številnih držav v južni Evropi. Prav tako je popolna žalitev za južnoevropska gospodarstva, ki so morda pod vtisom, da je to vprašanje pomanjkanja denarja v zadevnih državah. To ne drži. Težava v teh državah so strukturne pomanjkljivosti. Te države bi morale izvesti številne strukturne reforme, če želijo ustrezati modelu, ki ga euro zahteva in za katerega si prizadeva. Le s spremembo njihove finančne politike, ki bo bolj podobna nemški, bodo te države lahko spodbudile svoja gospodarstva. Lahko pa rečemo tako, kot je, in jim stalno dajemo vedno več denarja in vedno cenejša posojila bodo le podaljšala bolečino. Hvala, gospod predsednik.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Gospod predsednik, rad bi povedal, da se strinjam z mnenjem poslancev, ki so danes zjutraj tu spregovorili in ki vztrajajo pri spoštovanju Parlamenta in Komisije.
Zato bo moj skromen glas za podporo spremembi odvisen od tega, ali bo Evropski svet pripravljen sprejeti vlogo teh institucij. Tako je zato, ker morajo biti novi mehanizmi, o katerih govorimo, pomembna sestavina v gospodarskem upravljanju, ki ga vodi Evropska unija, sposobna zagotavljati povezanost med skupno gospodarsko politiko, ki mora določati jasne, točne in omejene cilje, in tem instrumentom za stabilnost. Z drugimi besedami, za vsako ceno moramo zagotavljati, da ta prizadevanja, v katera smo vključeni, ne bodo na koncu šla po medvladni poti, ki je slepa ulica oziroma takšna, na kateri prevladujejo le nekatere države, ker bi to oviralo reformo.
Kolegi poslanci, Evropa se gradi s po eno opeko naenkrat in to je opeka, ki bo okrepila in uravnotežila to občutljivo zgradbo.
Werner Langen
(DE) Gospod predsednik, v tej razpravi ne smemo pozabiti, da se ukvarjamo s poenostavljenim postopkom za spremembo pogodbe v skladu s členom 136 in da bi morali biti mi kot Parlament - v povezavi s katerimi koli mehanizmi - veliko bolj vključeni. To je izhodiščna točka. V zvezi s tem je bil predstavljen seznam želja. Svojo podporo bi rad dal gospodu Broku, ki pravi, da je treba predvideti udeležbo Komisije in Parlamenta. Zato imamo to razpravo in odločitve ne bomo sprejeli do 24. marca, da bi Svetu dali možnost za dejansko uresničitev te udeležbe.
Popolna vključitev Komisije prinaša vprašanja, glede na to, da Komisija v preteklosti ni uspela spoštovati svoje dolžnosti, da ravna kot varuhinja pogodb, ker ni sprožila postopkov. Tudi same države članice niso spoštovale svojih dolžnosti. Zato je nujno, da v tem poenostavljenem postopku za spremembo pogodb naredimo nekaj korakov v smeri sklenitve ekonomske in monetarne unije.
Imam tudi zamisel, kako je to mogoče uresničiti, in sicer mora Komisija pripraviti vse - vključno s predlogi in osnutki - v imenu Sveta in nato mora biti Svet dolžan, podobno kot pri monetarnem dialogu, ki ga imamo z neodvisno Evropsko centralno banko, poročati nam in z nami razpravljati o zadevah. To bi bil smiseln pristop.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Gospod predsednik, s pravne perspektive je sprememba sporazuma nujna za uvedbo stalne evroobveznice. Nedvomno je nujno uvesti tudi mehanizem za stabilnost na območju eura.
Če je mehanizem za medsebojno pomoč pravilno zastavljen, lahko poveže Unijo in pripelje do večjega povezovanja in solidarnosti med državami članicami. Vendar pa se zagotovo ne smemo ustaviti pri tem. Če želimo, da je ta mehanizem pomemben, je treba izboljšati usklajevanje na gospodarskem področju, pa tudi na področju socialnih politik.
Obenem menim, da je namen vzpostavitve mehanizma za stabilnost zunaj sistema evropskih institucij slab znak. Medvladni značaj ali celo značaj zasebnega prava predlaganega mehanizma lahko projekt evropskega povezovanja pomakne za več let nazaj.
Zato ne bi rada pozvala le Komisije, ampak zlasti predstavnike držav članic, naj opustijo take zamisli. Če želimo krizo izkoristiti vsaj nekoliko pozitivno, potem jo moramo obravnavati kot možnost za mobilizacijo in ne za ločevanje. Vzpostavitev in delovanje stalnega mehanizma za stabilnost bi se morala zgoditi v najtesnejši možni povezavi z okvirom EU in vključiti bi morali mednarodne postopke okrepljenega sodelovanja.
Za konec bi rada izrazila upanje, da bodo sadove obrodili le dobri znaki predloženega predloga.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospod predsednik, spreminjamo Lizbonsko pogodbo, ki smo jo pravzaprav sprejeli šele pred kratkim. Morda bi zaradi tega morali razmisliti, ali se ni Pogodba, ki se je tako zelo oglaševala in naj bi bila čudežno zdravilo za vse težave Evrope, vseeno izkazala za v bistvu popolnoma precenjeno.
Zaradi krize, ki zdaj pesti Unijo, je seveda treba ukrepati zelo odločno. Je pa vprašanje, ali je to, kar predlagata Komisija in Svet, res dobra rešitev. To ne zadeva samo euroobmočja, saj bo vplivalo tudi na države zunaj tega območja. Še več, tem državam - in mednje spada tudi moja država, Poljska - bodo v bistvu vsiljene odločitve, ki so bile sprejete brez njihovega sodelovanja. To ni dobro sporočilo državljanom, ki so jim nekoč govorili, da bo Lizbonska pogodba čudežno zdravilo za vse težave.
Gunnar Hökmark
Gospod predsednik, imam tri pripombe. Prvič, primanjkljaje ne povzročajo valute. Povzročajo jih vlade in čezmerna poraba. Menim, da je to morda slaba novica za gospoda Blooma, ki je prej govoril tukaj, saj bi bilo to v primeru, da ima prav in da so odgovorne valute, izjemno slaba novica za funt ali dolar, kjer so danes največji primanjkljaji na svetu. Odgovorne so vlade.
Zato je pomembno, da zagotovimo in strukturiramo mehanizem za stabilnost tako, da bo pomagal spraviti države članice iz težav, da pa bo pomagal tudi zagotoviti, da se države članice ne bodo znašle v težavah. Zato menim, da je pomembno, da se financiranje mehanizma za stabilnost strukturira tako, da bi morali tisti, ki nas izpostavljajo večjim tveganjem, ker imajo večje primanjkljaje, plačati več, da bi prispevali k mehanizmu. Potem imate nekakšno načelo "onesnaževalec plača" in imate tudi preventivni ukrep v mehanizmu za stabilnost, ki prispeva k stabilnosti eura kot takega.
Zato menim, da ne smemo razpravljati samo o formalni strukturi mehanizma za stabilnost, temveč tudi o tem, kako ga bomo financirali. Zagotoviti moramo tako dolgoročno kot kratkoročno stabilnost.
Vital Moreira
(PT) Svoje stališče lahko povzamem v treh točkah. Prvič, zamisel o stalnem mehanizmu za stabilnost eura je že sama po sebi bistven prispevek h krepitvi skupne valute, večjemu monetarnemu povezovanju v EU in stabilizaciji trgov javnega dolga. Zato bi jo morali podpreti brez pridržkov.
Drugič, stalni mehanizem za stabilnost je mogoče vzpostaviti s pravno varnostjo in gotovostjo samo, če je jasno vključen v pogodbe. Zato bi morali podpreti previdno spremembo Pogodbe o delovanju Evropske unije.
Tretjič, očitno bi bilo bolje, če bi omenjeni mehanizem vzpostavile in upravljale evropske institucije same, ne pa da ta mehanizem predstavlja medvladno pobudo za euroobmočje. Vendar dobro vemo, da to ni mogoče zaradi nepremostljivih ugovorov nekaterih držav članic, in dovolj je samo en takšen ugovor, pa sprememba Pogodbe ne bo sprejeta. Zato bi morali podpreti predlog Sveta o spremembah Pogodbe, kakršen je.
Rafał Trzaskowski
Gospod predsednik, najprej bi se rad zahvalil poročevalcema za odlično delo, ki sta ga opravila. Zelo spodbudno je, da govorimo z enakim glasom kot Evropska komisija. Predvsem bi se jima rad zahvalil za zagovarjanje posebnih pravic tega parlamenta. Kolegom iz skupine ECR bi povedal, da to ni propaganda, temveč upravičeno zagovarjanje naše vloge v tem postopku.
V obdobju krize potrebujemo učinkovite rešitve, stabilnost in predvidljivost, vse to pa je najlaže doseči, kadar uporabljamo institucije Skupnosti.
Medvladne rešitve nas dolgoročno ne bodo privedle nikamor. Predvsem, če mislimo resno z bojem proti gospodarski krizi in konkurenčnostjo, se moramo tega lotiti skupaj ne glede na to, ali je določena država članica del euroobmočja ali ne.
Zato pozdravljam dejstvo, da smo se v svojem stališču - glasovanje o katerem je potekalo včeraj v Odboru za ustavne zadeve tega parlamenta - strinjali s tem, da se mehanizem odpre za vse države, ki so pripravljene sodelovati pri njem, in se tako odpravijo neutemeljene bojazni glede Evrope dveh hitrosti.
Jo Leinen
(DE) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, Lizbonska pogodba, ki smo jo tako dolgo pripravljali, je imela dve jasni sporočili: prvič, krepitev metode Skupnosti z osrednjo vlogo Komisije in, drugič, krepitev demokracije s sodelovanjem Evropskega parlamenta.
Malo več kot eno leto po začetku veljavnosti Pogodbe je duh Lizbone že spregledan in poteptan. To, kar si je Evropski svet izmislil s to spremembo Pogodbe, je jasno v nasprotju z obema sporočiloma Lizbonske pogodbe. Metoda Skupnosti se ne krepi - namesto tega imamo ponovno nacionalizacijo, krepitev medvladnega vpliva na pomembnem področju prihodnje politike EU in popolno izključenost organov EU. To je nesprejemljivo in Parlament mora dejansko nasprotovati temu predlogu. Čudi me, da se Komisija kot varuhinja pogodb ni jasneje izrekla in da moramo tukaj v Parlamentu do neke mere delovati kot predstavniki Komisije. Komisijo moramo prisiliti, da bo ukrepala, kot bi že morala.
Tukaj se ustvarja nevaren precedens. Zaradi gospodarske krize opažamo, da monetarna unija ne more obstajati sama. Glede na val beguncev iz Severne Afrike in negotovost v naši soseščini želimo dodatne politike EU in nočemo ponovne nacionalizacije. Upam, da poročevalca še vedno lahko naredita izboljšave, saj sicer ne bom mogel glasovati za to spremembo Pogodbe.
Frank Engel
(FR) Gospod predsednik, mehanizem za stabilnost, ki je pred nami, je bil zasnovan z vidika prejšnjih izrednih razmer. To je reševalni mehanizem. Vendar dolgoročno držav ni mogoče rešiti in se jih ne bi smelo reševati. Cilj bi morala biti izpopolnitev evropske gospodarske unije in vzpostavitev evropskega proračunskega območja, ki je sposobno podpirati države članice in skupno valuto.
V ta namen moramo iti dlje, kot to narekujejo sedanje izredne razmere. Na koncu morajo evropske institucije prevzeti vodilno vlogo in prenehati se moramo zanašati na neskončne medvladne pobude, pa naj bodo francosko-nemške ali od kod drugod.
Pierre Werner, katerega načrt lahko štejemo za temeljno podlago evra, je v svoje delo vključil zamisel o evropskem centru gospodarskega odločanja, ki odgovarja Parlamentu. Torej, danes sta ta center gospodarskega odločanja lahko le Komisija in Parlament.
Zato mora biti naslednji korak potem, ko bomo premagali oviro majhne spremembe Pogodbe, o kateri bomo glasovali, to, da se vrnemo za 40 let v preteklost in končno izpolnimo željo Pierra Wernerja.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, spreminjanje pogodbe je vedno zapletena in občutljiva tema, še toliko bolj prvič, ker lahko ustvari precedens za prihodnje posege.
Tudi zaradi tega menim, da je delo gospoda Broka in gospoda Gualtierija zelo temeljito, uravnoteženo in si res zasluži podporo. Rad bi poudaril tri vprašanja v poročilu, ki sta nam ga predložila.
Prva točka je, da stalni mehanizem ne more in ne sme biti zunaj evropskega institucionalnega okvira. Zato bo prisotnost Komisije pri tem odločilna za zagotavljanje skupne točke v odnosu med sedanjim institucionalnim okvirom in mehanizmom, ki se spremeni.
Drugo vprašanje je ustrezna kontinuiteta začasnih ukrepov v sedanjih razmerah - če tega ne bomo dosegli, bodo nastale težave. Za konec, odnos z gospodarskimi institucijami je ključen za prihodnji razvoj gospodarskega upravljanja. Izogniti se moramo vzpostavitvi dvojnih sistemov, ki bi naredili več škode kot koristi.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Gospod predsednik, danes dopoldne ne bomo nadaljevali z glasovanjem o poročilu gospoda Broka in gospoda Gualtierija - o tem bomo glasovali na seji v Bruslju. Takrat bomo glasovali zato, da bosta gospod Brok in gospod Gualtieri imela čas za pogajanja z Evropskim svetom o pogojih za uporabo člena 136.
Tako bomo naredili zato, ker je tudi Evropski parlament, kot je rekel gospod Leinen, der Hüter der Verträge - varuh pogodb - in ker želimo, da euro deluje ob sodelovanju vseh in ob predanosti vseh; konec koncev, gospod predsednik, želimo, da je euro učinkovit.
To smo zahtevali. Ne gre za spor med institucijami. Ne gre za to, da si Parlament pridobi pristojnosti. Gre za to, da bo rezultat - mehanizem, ki bo posledica tega - učinkovit za evropsko javnost.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Gospod predsednik, glede na to, kako težko je bilo ratificirati Lizbonsko pogodbo, še pred enim letom nihče od nas ni razmišljal o možnosti, da bo treba spremeniti njene določbe. Vendar je zaradi gospodarskih razmer v Evropi to, kar je bilo še pred enim letom nemogoče, postalo možno in ima celo soglasje večine držav članic.
Ne samo, da nas gospodarska in finančna kriza uči solidarnosti, temveč razkriva tudi močne gospodarske odnose med posameznimi državami članicami. Dejstvo, da niso v euroobmočju, držav, ki ne uporabljajo skupne valute, ne ščiti pred proračunsko krizo v euroobmočju. Nasprotno, finančne težave članic euroobmočja škodljivo vplivajo na razmere po vsej Uniji. Zato bi moral biti stalni mehanizem za finančno stabilnost odprt za vse države članice, tudi tiste, ki niso v euroobmočju. Zapiranje pred državami članicami, ki niso del euroobmočja, med drugim z močnejšim gospodarskim in družbenim povezovanjem, kot je predlagano v francosko-nemškem paktu za konkurenčnost, bo spodbudilo širitev razkoraka v Evropi dveh hitrosti, kar nam ne bo pomagalo pri gradnji močne, povezane in konkurenčne Evrope in ne bo ustvarilo razmer za sodelovanje Evrope, k čemur nas spodbuja gospod Brok. Hvala.
Zita Gurmai
Gospod predsednik, vsi se zavedamo sedanje gospodarske krize in nevarnosti, ki jo na splošno predstavlja za naša življenja in zlasti za euro, ki je bistven za evropski politični in gospodarski projekt. Stabilnost euroobmočja moramo ohraniti v načelu odgovornosti in solidarnosti za vse države članice v stiski. Vendar bi rada poudarila tri točke.
Tudi ko so zaradi težkih časov potrebni težki ukrepi in poenostavljeni postopki, dolgoročno ni mogoče ignorirati preglednosti, parlamentarnega nadzora in demokratične odgovornosti. Mehanizem za stabilnost bi moral predstavljati prvi del celovitega pristopa in stalnih ukrepov, namenjenih približevanju gospodarskemu upravljanju Unije. Ko bo stalni mehanizem za stabilnost enkrat vzpostavljen, ne bi smel obstajati zunaj institucionalnega okvira EU.
Naj se končno zahvalim našima poročevalcema za odlično delo, ki sta ga opravila pri tej izjemno pomembni, nujni in zapleteni zadevi. Tudi če nima prav veliko informacij o mehanizmu za stabilnost, si zasluži mesto v institucionalnem okviru EU. Zelo sem zadovoljna, ker bo sem kmalu prišel predsednik Madžarske.
Pervenche Berès
(FR) Gospod predsednik, pred tremi leti so nam govorili: "To je zadnja pogodba; ne bomo je spreminjali." Zaradi stvarnosti jo moramo danes spremeniti. Lizbonska pogodba Evropskemu parlamentu prvič zagotavlja dejanske pristojnosti v zvezi s spreminjanjem pogodb. Pred nami je predlog, ki ne upošteva pravic tega Evropskega parlamenta in v katerem je za zadevo Skupnosti - monetarno politiko - predlagan medvladni mehanizem.
Na podlagi tega sem prišla do dveh sklepov. Prvič, upam, da bosta naša kolega, ki se bosta pogajala v našem imenu, lahko čim bolj spremenila predlog, ki nam je bil predložen, tako da bo mehanizem ponovno postal zadeva Skupnosti. Drugič, upam tudi, da bo ta sprememba Pogodbe zadnja, ki bo izvedena brez soglasja ali sodelovanja Evropskega parlamenta.
Ta Evropski parlament ima predloge in vemo, da bomo pri spremembi Pogodbe in okrepljenem sodelovanju morali iti še dlje, če naj euroobmočje preživi.
Sven Giegold
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zdaj so pred nami trije različni svežnji o gospodarskem upravljanju: šest predlogov Komisije, pakt za konkurenčnost - o katerem zdaj potekajo pogajanja pod vodstvom gospoda Van Rompuya in gospoda Barrosa - ter predlogi o spremembi Pogodbe in s tem povezana vzpostavitev evropskega mehanizma za stabilnost. Po tej razpravi je jasno, da mora vse to potekati pod parlamentarnim nadzorom in na podlagi predloga Komisije.
Dejstvo pa je, da ima Parlament v skladu s pogodbami različne pravice glede treh različnih svežnjev. Obenem se ti svežnji prekrivajo. Kaj naj torej storimo s političnega vidika? Po mojem mnenju je nujno, da naše soglasje k šestim predlogom Komisije povežemo z izpolnitvijo naših zahtev na drugih področjih, tako da vse postane en uravnotežen sveženj v interesu državljanov.
Jaroslav Paška
(SK) Gospod predsednik, številne države članice EU so se dogovorile o vzpostavitvi in uporabi ene skupne valute. Vendar je različen gospodarski potencial privedel do položaja, v katerem povezanost s skupno valuto nekaterim državam članicam otežuje možnosti uporabe standardnih postopkov za obvladovanje nesolventnosti. Vse države, ki uporabljajo skupno valuto, so se zato dogovorile, da se vzpostavi mehanizem, s katerim lahko odpravijo obstoječe finančne težave in jih tudi preprečijo v prihodnosti.
Zaradi rešitve, o kateri so se dogovorile vpletene države, pa so potrebni sprememba in dopolnitev člena 136 Pogodbe o delovanju Evropske unije ter sprejetje te rešitve s strani vseh držav članic EU. Vendar je za skupno valuto zdaj odgovornih predvsem 17 držav evropske monetarne unije, zato je logično, da mora evropski mehanizem za stabilnost imeti medvladni značaj, in po mojem mnenju je dovolj, da ima Evropska komisija zgolj položaj opazovalke.
Maroš Šefčovič
podpredsednik Komisije. - Gospod predsednik, kot je bilo večkrat povedano, mora Komisija včasih spregovoriti glasneje, da se jo sliši. To bom poskušal narediti zdaj.
Najprej bi se rad zahvalil poročevalcema za njuno odlično sodelovanje in poslancem za zelo pomembno razpravo. Menim, da se vsekakor lahko strinjamo z veliko tega, kar je bilo povedanega v tej razpravi, zlasti s tem, da potrebujemo odločno ukrepanje na evropski ravni in da bi moral biti prihodnji mehanizem kar se da blizu duhu in metodi Skupnosti.
Če se odzovem na pripombe o naši pomoči Grčiji in Irski: menim, da naše izkušnje jasno kažejo, da si moramo nenehno prizadevati za občutljivo ravnovesje med ohranitvijo vzdržnosti zadolževanja in izogibanjem moralnim tveganjem. Dejstvo, da se učimo iz izkušenj, po mojem mnenju jasno dokazujejo izjave mojega kolega komisarja Ollija Rehna v zadnjih nekaj dnevih.
Obenem menim, da se moramo opomniti, da so okoliščine, v katerih živimo, resnično izjemne. Kriza je še vedno tukaj, oživitev je krhka in trgi so nemirni, kot lahko vidimo na podlagi nenehnega gibanja razponov. Še pomembneje je to, da so evropske države pod nesprejemljivim pritiskom in da menijo, da bodo v prihodnosti obremenjene z visokimi obrestnimi merami za svoje dolgove.
Zato moramo ukrepati in ukrepati moramo hitro. Vsekakor moramo biti odločni. Zato je treba stalni mehanizem vzpostaviti v kar se da kratkem času in kar se da hitro.
Zelo pomembno je - in Komisija je zelo vztrajala pri tem pogoju -, da je treba to narediti v okviru pogodb. Strinjam se z gospodom Gauzèsom, da je treba hitro ukrepati, ker potrebujemo pravno varnost. Strinjam se tudi z gospodom Guerrerom Salomom, ki je rekel, da tega ne smemo obravnavati kot precedens. Lahko mu zagotovim, da Komisija uporabljenega postopka in predlagane vrste sodelovanja vsekakor ne bo štela za precedens.
Moram vas obvestiti, da je Komisija tesno povezana s pripravljalnim delom in da je po našem mnenju nujno, da smo tudi mi vključeni v vzpostavitev in delovanje tega mehanizma. Kot je navedeno v Prilogi 2 sklepov Evropskega sveta, se pričakuje, da bo Komisija imela osrednjo vlogo pri pripravi analiz in programov za prihodnje države v tem mehanizmu. Vendar menimo, da je treba osrednjo vlogo Komisije še bolj poudariti.
V zvezi s kritiziranjem izbrane metode moram reči, da smo videli dobre primere, do katerih lahko privede takšna metoda, na primer schengen ali tretji steber.
Za konec samo en stavek. Ko se je pripravljala Lizbonska pogodba, se je štelo, da je ta vrsta sodelovanja, to področje sodelovanja preveč ambiciozno za države članice. Vendar nam resnično življenje, resnične izkušnje, ki jih imamo s soodvisnostjo in gospodarskim sodelovanjem, zdaj jasno kažejo, da potrebujemo evropsko rešitev za to zelo pomembno evropsko težavo. Prepričan sem, da jo bomo našli.
Predsednik
Hvala, gospod Šefčovič. Gospod Gualtieri ima besedo, vendar bi ga odločno pozval, naj upošteva eno minuto.
Roberto Gualtieri
poročevalec. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, to je bila pomembna razprava, ki je po mojem mnenju jasno pokazala, da med političnimi skupinami obstaja široko soglasje glede ocen in splošne usmeritve poročila.
Razen nekaj izjem Parlament resnično govori z enim glasom in to je pomembno. Podpiramo stalni mehanizem za stabilnost, čeprav ne moremo prikriti nekaj zmedenosti in zaskrbljenosti, ki ju ima, kot smo izvedeli, tudi Komisija, pa čeprav bi si želeli, da bi bili ti pomisleki navedeni v mnenju Komisije o izbranem postopku.
Pripravljeni smo pokazati praktičnost in občutek za odgovornost pri upoštevanju, da ni političnih razmer za to, da bi se danes vzpostavil evropski mehanizem, vseeno pa smo odločno vztrajali in še vedno odločno vztrajamo pri svoji želji, da pomagamo vključiti mehanizem v pravni in postopkovni okvir Unije ob spoštovanju pogodb.
Naši predlogi so jasni, vendar menim, da je zdaj ključno vprašanje nekaj drugega. Ali je Evropski svet pripravljen začeti dejansko razpravo s Parlamentom o njegovih predlogih in ali je Komisija pripravljena prevzeti dejavno vlogo v tej razpravi?
Rad bi poudaril, da je Parlament sprejel odločitev, ki bi jo označil za običajno, namreč, da glasovanje preloži na 24. marec. Menim, da je to pomembno sporočilo: to je odgovoren Parlament, vendar menim, da mora tudi Svet pokazati ta občutek za odgovornost z upoštevanjem predlogov Parlamenta.
Predsednik
Razprava je končana.
Pisne izjave (člen 149)
George Sabin Cutaş
v pisni obliki. - (RO) Glede na sedanjo gospodarsko krizo predlog o uvedbi mehanizma za finančno stabilnost izpolnjuje nujno potrebo po solidarnosti med državami članicami in je pozitiven korak. Vendar bi sprememba Pogodbe v obliki, kakršna je predvidena zdaj, lahko vzpostavila mehanizem, ki je namenjen samo omejenemu številu držav članic. To na primer ne omogoča, da bi bile v okvir tega mehanizma vključene države članice, ki nimajo eura. Menim, da je treba ta mehanizem zato, da bi bil resnično evropski, vzpostaviti znotraj institucionalnega okvira Evropske unije ob sodelovanju Komisije in Evropskega parlamenta. Upoštevati mora tudi sodelovanje vseh 27 držav članic. Ne smemo pozabiti, da gospodarska nihanja v državah članicah zunaj euroobmočja vplivajo na gospodarsko in finančno stabilnost celotne Unije.
Ilda Figueiredo
To, kar se zdaj dogaja z napovedano spremembo Lizbonske pogodbe, kaže na to, da je bilo vse, kar so voditelji EU rekli o pomenu nacionalnih parlamentov in Evropskega parlamenta, okrepitvi demokracije in vzdržnosti same Pogodbe, zgolj propaganda.
Eno leto in nekaj mesecev po začetku veljavnosti Lizbonske pogodbe so vsi odrinjeni na stran zaradi spremembe z uporabo mehanizma same Pogodbe, ki ne samo, da dopušča sprejetje spremembe brez kakršnega koli demokratičnega sodelovanja - s čimer pravzaprav še naprej zavračajo nacionalne referendume za odobritev Pogodbe -, temveč vzpostavlja tudi mehanizem, ki omogoča stalni nadzor gospodarstev držav članic.
To poročilo gre v isto smer, saj so v njem nekatere predlagane spremembe predlogov Komisije o spremembi Pogodbe o delovanju Evropske unije glede mehanizma za stabilnost za države članice, katerih valuta je euro.
V praksi je vse namenjeno konsolidaciji podpore, ki jo poskušajo zagotoviti temu gospodarskemu upravljanju z vzpostavitvijo "evropskega semestra": povečanje kazni v zvezi z izpolnjevanjem pakta za stabilnost in rast ter okrepitev smernic gospodarske politike in vseh kazalnikov, ki utegnejo biti sprejeti. Državam članicam poskušajo natakniti pravi prisilni jopič.
Jiří Havel
Maja 2010 je dolgotrajno javnofinančno neravnovesje v Grčiji privedlo do obsežnega svežnja pomoči v višini 720 milijard EUR iz sredstev EU in Mednarodnega denarnega sklada. Kljub temu, da je bil za države euroobmočja vzpostavljen posebni evropski instrument za finančno stabilnost (EFSF) s sredstvi v višini do 440 milijard EUR, ne moremo reči, da so bile odpravljene vse težave EU. Poleg tega se delovanje EFSF konča konec leta 2012 in med vlagatelji prevladuje določena mera negotovosti glede tega, kaj se bo zgodilo z dolgovi problematičnih držav euroobmočja po tem datumu ali po izteku zagotovljenih jamstev. Zaradi tega je za prihodnjo finančno in javnofinančno stabilnost EU zaželena sprememba člena 136 Pogodbe, ki vzpostavlja mehanizem za stabilizacijo po letu 2013. Vendar bi rad poudaril, da ta mehanizem ne bo čudežno zdravilo za dejansko zaščito proračunov problematičnih (ali obrobnih) držav in da moramo razmisliti tudi o celoviti rešitvi te težave (zmanjšanje javnega dolga, ponovna vzpostavitev zaupanja v bančni sektor in strukturne reforme, vključno z javnofinančno konsolidacijo obrobnih držav, da se poveča njihova konkurenčnost). Na splošno menim, da poročilo, ki sta ga predložila Elmar Brok in Roberto Gualtieri, predstavlja natančno analizo vprašanja ter se sklicuje na ustrezno zakonodajo EU in mnenje Odbora za proračun, zato priporočam odobritev spremembe člena 136 Pogodbe v predlagani obliki.
Sandra Kalniete
v pisni obliki. - (LV) V zadnjih nekaj letih je euro doletelo več pretresov, ki bi morda uničili kakšno drugo valuto. Kljub temu, da ukrepi voditeljev EU niso bili vedno dovolj hitri ali prepričljivi, so omogočili zaščito eura. Položaj je še vedno zelo težaven, vendar sem prepričana, da bo Evropa premagala to krizo in postala gospodarsko močnejša. Ta kriza je razkrila šibke točke EU in jasneje pokazala, kakšne spremembe zakonodaje Evropske unije, med drugim Pogodbe o delovanju Evropske unije, so potrebne v zvezi z mehanizmom za stabilnost za države euroobmočja. Prepričana sem, da je vzpostavitev evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (EFSM) eden od najpomembnejših korakov, ki jih je mogoče sprejeti za to, da se EU v prihodnosti izogne resnim gospodarskim krizam. Seveda vzpostavitev EFSM ne bo odpravila vseh težav, zaradi česar je pomembno, da vlade priznajo svojo odgovornost za izpolnjevanje maastrichtskih meril ter izvajajo smiselno, premišljeno gospodarsko in monetarno politiko na podlagi dolgoročnih ciljev. Ne moremo si privoščiti, da bi se ponovili scenariji zadnjih let, ko so države članice izvajale gospodarske politike brez vsakršnih pridržkov ter niso upoštevale maastrichtskih meril in so kršile druge temeljne zakone ekonomije. Euro ni samo valuta; je politična zaveza, ki dokazuje sposobnost EU, da je združena v raznolikosti. Euro je jamstvo evropske stabilnosti, rasti in enotnosti. Zato niti najmanj ne dvomim, da bomo lahko dovolj daljnovidni in preudarni, da bomo premagali to krizo in zagotovili novo spodbudo za razvoj.
