Konvencija o boju proti dezertifikaciji (razprava)
Predsednik
Naslednja točka je razprava o
vprašanju za ustni odgovor za Svet o ciljih konference pogodbenic konvencije o boju proti dezertifikaciji, ki bo od 3. do 14. septembra 2007 v Madridu, ki ga je predložil Miroslav Ouzký, v imenu Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane - B6-0140/2007), ter
vprašanju za ustni odgovor za Komisijo o ciljih konference pogodbenic konvencije o boju proti dezertifikaciji, ki bo od 3. do 14. septembra 2007 v Madridu, ki ga je predložil Miroslav Ouzký, v imenu Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane - B6-0312/2007).
Miroslav Ouzký  
avtor. - (CS) Gospod predsednik, najprej se opravičujem tolmačem, ker nimam pripravljenega besedila v pisni obliki, zato jim nisem mogel vnaprej zagotoviti besedila mojega prispevka. Vendar se bom zelo potrudil, da bom govoril počasi in jedrnato, saj je vprašanje, ki ga bom obravnaval, jasno.
Kot predsednik Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane se zahvaljujem portugalskemu predsedstvu, da je za enega od ključnih ciljev svojega programa določilo vprašanje dezertifikacije in pomanjkanja vode. Zato še posebno pozdravljam predvideno prej omenjeno konferenco.
Zelo dobro se zavedate dejstva, da sta ta parlament in EU kot celota podnebne spremembe opredelila za enega od glavnih izzivov za prihodnje obdobje, in dobro je znano, da sta pomanjkanje vode in povečana dezertifikacija nesporni posledici podnebnih sprememb.
Spadam med tiste, ki so prepričani, da se moramo pripraviti na vpliv podnebnih sprememb in ne le obupano poskušati, da bi jih zaustavili, ker bo to naše prizadevanje verjetno neuspešno. Danes zagotovo vemo, da se bo morala Evropa, zlasti njene južne regije, ukvarjati s pomanjkanjem vode in degradacijo tal.
Iz klimatoloških razprav vemo, da izguba atmosferske vode povzroča dodatno dezertifikacijo, ki je potem vzrok za dodatno segrevanje ozračja. Prekinitev tega začaranega kroga bo zelo težka. Moje vprašanje Komisiji in Svetu v imenu mojega odbora je naslednje: kakšni so praktični ukrepi, ki jih nameravata sprejeti Komisija in Svet? Al je danes jasno, kaj je mogoče narediti na ravni držav članic in kaj je mogoče narediti na evropski ravni?
Manuel Lobo Antunes
predsedujoči Svetu. - (PT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospod Ouzký, najprej se vam zahvaljujem za sklicevanje na program portugalskega predsedstva o okolju, zlasti na vprašanja v zvezi s sušo in dezertifikacijo. To je dejansko ena od prednostnih nalog portugalskega predsedstva in poudaril bi rezultate, ki so bili v zvezi s tem področjem doseženi na nedavnem neuradnem zasedanju Sveta ministrov za okolje na Portugalskem.
Ne bom prebral vseh točk iz sklepov predsedstva o tem vprašanju. Vendar menim, da so sklepi zelo zanimivi in pomembni, zato bi vas rad opozoril nanje, zlasti na tiste v zvezi z bojem proti suši ter povezavo med sušo in okoljem, ter tudi na ukrepe, ki jih lahko ali moramo sprejeti, zato da obravnavamo ta vedno večji problem.
Poleg tega bi nekaj več povedal o konferenci pogodbenic konvencije Združenih narodov o boju proti dezertifikaciji, ki je pomemben element tega zasedanja. Ta konferenca, kot veste, poteka zdaj, od 3. do 14. septembra v Madridu.
Svet je 23. julija potrdil sklepe, ki določajo prednostne naloge Evropske unije - tiste, ki jih mora EU zagovarjati na konferenci pogodbenic, ki je osma konferenca od odobritve konvencije. Svet podpira, da pogodbenice na tej osmi konferenci sprejmejo desetletni strateški načrt in okvir za učinkovitejše izvajanje konvencije Združenih narodov, ki ju je pripravila medsejna medvladna delovna skupina, ter z veseljem pričakuje njeno izvajanje.
Zavedamo se, da ima civilna družba pomembno vlogo v zvezi s tem, zlasti na lokalni ravni, kar podpiramo; zato moramo spodbujati večjo udeležbo vseh akterjev civilne družbe pri izvajanju ali v procesu konvencije Združenih narodov o boju proti dezertifikaciji.
Prav tako je znano, da se bo konferenca pogodbenic osredotočila na povezavo med revščino in dezertifikacijo, zato da točno opredeli, kako lahko konvencija prispeva k boju proti revščini v tesnem sodelovanju z drugimi pomembnimi svetovnimi ali regionalnimi akterji. Svet meni, da je treba doseči soglasje o izboljšanem sistemu za spremljanje konvencije, ki bo temeljil na standardih za ohranjanje, upravljanje in trajnostno uporabo suhih območij. S takšnim sistemom bo mogoče izmeriti prejšnji in sedanji napredek.
Odbor za znanost in tehnologijo ima ključno vlogo pri izboljšanju baze znanja konvencije ter omogočanju, da se ukrepi in sklepi sprejmejo na bolj usklajeni podlagi. Svet Evropske unije meni, da se izzivi dezertifikacije, podnebnih sprememb in biološke raznovrstnosti dopolnjujejo ter jih je treba obravnavati usklajeno in z ustreznimi politikami, da se razvije sinergija in doseže večja učinkovitost. Svet tudi meni, da so drugi bistveni dejavniki razpoložljivost ustreznih finančnih virov, učinkovito upravljanje in financiranje pobud za boj proti dezertifikaciji ter dejaven in učinkovit sekretariat konvencije.
Suša je tako kot dezertifikacija zelo zaskrbljujoča. Svet je trdno prepričan, da je mogoče ti grožnji - sušo in dezertifikacijo - učinkovito obravnavati le v tesnem mednarodnem sodelovanju. Evropska unija si zato prizadeva cilje na tem področju uresničevati v sodelovanju s tretjimi državami. V zvezi s tem vas želim spomniti, da je Svet ministrov AKP-ES na letnem zasedanju 25. maja letos sprejel skupno izjavo o boju proti suši in dezertifikaciji.
Ta skupna izjava držav AKP in Evropske unije priznava pomen konvencije Združenih narodov o boju proti dezertifikaciji za zmanjšanje revščine in uresničevanje ciljev novega tisočletja, ki so jih določili Združeni narodi.
Izjava podpira tudi, da se na konferenci pogodbenic sprejme desetletni strateški načrt, in vse pogodbenice poziva, da s sodelovanjem dosežejo večjo učinkovitost konvencije Združenih narodov. Zato je zelo pomembno, da se določi omejeno število prednostnih nalog v zvezi z izvajanjem, ki bodo izbrane na podlagi znanstvenih podatkov, in da se uporabijo kazalniki za merjenje doseženega napredka.
Večja udeležba civilne družbe na drugi strani ter boljša komunikacija in širši dialog med akterji pa bo po našem mnenju prav tako znatno prispeval k učinkovitosti konvencije Združenih narodov o boju proti dezertifikaciji.
Joaquín Almunia
komisar. - (ES) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Evropska skupnost konvenciji Združenih narodov o boju proti dezertifikaciji pripisuje pomembno vlogo pri zmanjševanju revščine, odkar je bila podpisana leta 1994. Konvencija je bila oblikovana kot glavno sredstvo za pomoč pri doseganju cilja trajnostne uporabe tal v okviru boja proti lakoti in revščini.
Komisija še vedno meni, da je konvencija ključen element boja proti revščini in dezertifikaciji ter je edinstveni forum, ki lahko zaradi ustrezne usposobljenosti in izkušenj pridobiva nova spoznanja in oblikuje nove pristope za obravnavanje poslabšanja tal, pri čemer je veliko že dosegla, česar se vsi zavedamo, vendar je treba še veliko narediti.
Sedanje delo konvencije se osredotoča na ključna vprašanja izvajanja ukrepov, kot sta vključevanje in skladnost, v strateških okvirih za sodelovanje. Zadevne države kot tudi države donatorke morajo zagotoviti, da bo razvoj konvencije tesno povezan z drugimi ključnimi razvojnimi pobudami ter zlasti da je zadevna država odgovorna za ukrepe in jih sama upravlja.
V zvezi s cilji Evropske unije za konferenco, ki bo potekala v Madridu, je Komisija zlasti zadovoljna, da so štirje poslanci Evropskega parlamenta del delegacije Skupnosti za to konferenco. Konvencija vstopa v drugo desetletje in se mora prilagoditi, da se bo lahko ustrezno odzivala na nove izzive in izkoristila nove priložnosti. To pomeni, da je treba pregledati ukrepe, ki se sprejemajo v skladu s konvencijo, zato da se bosta učinkovitost in uspešnost našega dela v boju proti degradaciji tal in revščini čim bolj povečali.
Ob upoštevanju tega je glavni cilj EU za konferenco v Madridu sprejetje desetletnega strateškega načrta za izboljšanje uporabe konvencije, ki ga je pripravila delovna skupina v skladu s sklepi zadnje konference pogodbenic, ki je potekala leta 2005. Ta načrt, ki ga Evropska unija odločno podpira, predstavlja skupno prenovljeno vizijo pogodbenic glede strateške usmeritve, ki naj bi prevladala naslednjih deset let. Če bo, kot upamo, ta skupna vizija sprejeta, bomo morali oblikovati učinkovit okvir za njeno uporabo, zato da se bo povečala učinkovitost dela sekretariata konvencije in drugih njenih institucij.
Končno bo ta paket reform imel realen proračun, ki je sprejemljiv za vse pogodbenice in bo določil rezervacijo izdatkov v skladu z načrtovanimi dejavnostmi, ki izpolnjujejo zelo stroge standarde preglednosti in jasnosti. Julija, kot je rekel predsednik Sveta, je bil s sklepi Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose sprejet splošen pristop, o katerem sem govoril.
Cristina Gutiérrez-Cortines
v imenu skupine PPE-DE. - (ES) Gospod predsednik, ponosna sem, da smo v Parlamentu uspeli oblikovati resolucijo za naslednjo konvencijo, ki že poteka v Madridu in jo organizirajo Združeni narodi. Prav tako sem ponosna, da - kot so me pravkar obvestili - nam je španski parlament dal dovoljenje, kar je povsem izjemoma, in zahvaljujem se gospodu Marínu, predsedniku španskega kongresa za to; imamo mnenje in ga bomo tudi predstavili na plenarnem zasedanju španskega parlamenta.
Vendar imam precej pomislekov glede vprašanja dezertifikacije. Dokumenti Evropske komisije kažejo, da pomoč, ki je bila dodeljena v zadnjih letih, in politika, za katero smo si prizadevali, nista prinesla potrebnih rezultatov. Zakaj? Zato, ker so za politiko dezertifikacije potrebni celoviti sistemi in ker je treba združiti vse vidike, vendar jih organi žal obravnavajo ločeno: kmetijstvo ne deluje z okoljem, vodna politika deluje ločeno in dejansko so problemi dezertifikacije, na primer obsežna opuščena zemljišča, na katerih ni dejavnosti, v primeru Sredozemlja izredni.
Evropska kmetijska politika povzroča opuščanje zemljišč na jugu in po vsej Evropi ter bo zelo vplivala na dezertifikacijo. Da ne omenjam podnebnih sprememb, področja, na katerem se na primer nič ne ukrepa glede problema pomanjkanja vode in taljenja ledenikov, kar se že dogaja in bo vsekakor vplivalo na stanje tal.
Zato želim opozoriti države, naj namesto opazovanja raje oblikujejo posebne politike in izvajajo programe, ker dejansko gre za vprašanje celostnih projektov, v katerih morajo države obravnavati celostne in dejavne politike. Menim, da zelo veliko vemo o dezertifikaciji, vendar zelo malo ukrepamo.
To je sporočilo, ki ga bomo upoštevali, Evropa pa bo pomagala s skupno politiko.
María Sornosa Martínez
v imenu skupine PSE. - (ES) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, v skladu s programom Združenih narodov za okolje dezertifikacija ogroža četrtino kopne površine Zemlje ter tudi 250 milijonov ljudi in preživljanje več kot milijarde prebivalcev v 100 državah zaradi zmanjšane kmetijske in živinorejske proizvodnje.
Revščina, politična nestabilnost, krčenje gozdov, čezmerna paša in slabe prakse so dejavniki, ki zmanjšujejo produktivnost zemljišč. Zato upam, da bo mednarodna skupnost v Madridu, več kot 13 let po nastanku konvencije ZN o boju proti dezertifikaciji, razpravljala o reformi konvencije, zato da se bodo vključili ukrepi, s katerimi bo boj proti temu pojavu učinkovitejši, zlasti osnutek desetletnega strateškega načrta, o katerem se razpravlja.
Erozija tal, nenadzorovan razvoj mest, izguba rodovitne zemlje, požari, krčenje gozdov in čezmerno izkoriščanje vodnih virov so nekateri od vzrokov, s katerimi si lahko razlagamo izčrpanost velikega dela sušnih, polsušnih ali suhih območij, pri čemer ti vzroki nezadržno povzročajo vedno večjo dezertifikacijo planeta, ki jo moramo poskušati ustaviti z vsemi mogočimi sredstvi.
Prav tako ne smemo pozabiti, kot so že rekli nekateri poslanci, da dezertifikacija prispeva k podnebnim spremembam, ker povzroča degradacijo tal in izgubo vegetacije, kar je povezano s povečanjem emisij, zato bi bilo zelo koristno podpreti politiko obnove gozdov, da se ponovno vzpostavijo in spremenijo pogoji na sušnih območjih.
Menim, da je za Evropsko unijo bistveno, da se čim prej ustanovi evropska opazovalna služba za sušo, ki smo jo že večkrat obravnavali v tem parlamentu ter ki bi delovala kot središče za znanje, ublažitev in spremljanje grozljivih posledic suše, zlasti v južni Evropi. Žal se v jugovzhodni Španiji zelo dobro zavedamo tega problema, zato predlagam, da bi imela opazovalna služba sedež v okviru tematskega centra za rabo tal pri Evropski agencije za okolje v Barceloni, kot je predlagala ministrica za okolje, Cristina Narbona, ali v okviru Sredozemskega centra za okoljske študije ali Centra za raziskave dezertifikacije, oba s sedežem v Valenciji, saj se ti centri pri svojem večdisciplinarnem delu osredotočajo na področja, povezana z dezertifikacijo, in imajo obsežne mednarodne izkušnje.
Menim, da se morajo institucije Skupnosti nujno bolj vključevati v vprašanje dezertifikacije, zato da bo lahko Evropska unija prevzela vodilno vlogo na tem področju, kot jo je pri boju proti podnebnim spremembam.
Ob koncu bi rekla, da je boj proti temu problemu velik izziv ne le z okoljskega vidika, ampak tudi z vidika ljudi in človekovih pravic: veliko ljudi zapušča svojo zemljo zaradi lakote in revščine, ki jo v velikem obsegu povzroča dezertifikacija.
Satu Hassi
v imenu skupine Verts/ALE. - (FI) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zahvaljujem se gospodu Ouzkýju in drugim za odličen predlog resolucije.
V skladu z Združenimi narodi dezertifikacija zdaj neposredno vpliva na 100 do 200 milijonov ljudi. Predstavlja pa potencialno grožnjo za več kot milijardo in morda celo dve milijardi ljudi. Ne gre le za to, da se širi Sahara, in podobne pojave. Dezertifikacija, izginjanje rodovitnih plasti tal in vegetacije se dogaja po vsem planetu, od obal Španije do ravnin Kitajske. Skoraj tretjini kopenskega območja Zemlje grozi dezertifikacija. Kar 40 % obdelovalnih površin je trenutno v zelo slabem stanju. Položaj je najslabši v Srednji Aziji, kjer so tri četrtine tal nerodovitne.
Podnebne spremembe poslabšujejo dezertifikacijo, čeprav so do zdaj nanjo vplivale predvsem lokalne dejavnosti, kot so sečnja, neustrezno kmetovanje, namakanje in živinorejske metode. Medtem ko podnebne spremembe slabo vplivajo na dezertifikacijo, dezertifikacija poslabšuje podnebne spremembe, ker se ob manjši vezavi ogljika v tla posledično več ogljika sprosti v ozračje. Če ne bomo ukrepali modro, dosledno in hitro, lahko nastane začarani krog.
Boj proti dezertifikaciji vključuje preprečevanje lakote in prek tega tudi preprečevanje konfliktov. Junija lani so Združeni narodi opozorili, da lahko dezertifikacija v naslednjih 10 letih prežene 50 milijonov ljudi z njihovih domov, predvsem v podsaharski Afriki in Srednji Aziji. To tudi pomeni, da bo več ljudi poskušalo nezakonito priti v Evropo.
Kriza v Darfurju je bila označena za prvi konflikt podnebnih sprememb. Pomanjkanje vode je le en vidik krize. Splošneje je priznano, da sta dolgotrajno pomanjkanje vode in zmanjšanje produktivnosti zemlje pomagala spodbuditi konflikt.
Kot je navedeno v resoluciji, je treba vlagati v trajnostno uporabo tal. Ukrepi za preprečevanje dezertifikacije bodo veliko cenejši od njenih posledic. Opozorilni primer v majhnem obsegu so Velikonočno otoki. Tam je bila nekoč cvetoča kultura, vendar je po sečnji gozdov zemlja postala revna, otoki so se spremenili v suha travišča in bogata kultura je v kratkem času propadla. Če bomo ukrepali modro, dosledno in odločno, lahko preprečimo, da bi vse človeštvo doživelo enako usodo.
Roberto Musacchio
v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ta osma konferenca o dezertifikaciji je izredno pomembna priložnost na ustreznem forumu, kot so Združeni narodi, vendar zahteva tudi posebne odzive na resen položaj.
Podnebne spremembe pospešujejo procese, ki že potekajo in vplivajo na zelo občutljiva območja, kot je Afrika, vendar tudi naši celini ne prizanašajo. Lakota in bolezni, preseljevanja bibličnih razsežnosti in požari so naša prihodnost, pa tudi naša sedanjost.
Zato moramo sprejeti trdne in jasne odločitve. Prva je seveda izvajanje kjotskega sporazuma in končno tudi podpis post-kjotskega sporazuma, to pomeni večstranskega sporazuma, ki zagotavlja referenčni okvir za drugačno prihodnost. Potrebne so še dodatne odločitve, zato da se lahko prilagodimo in tako zavarujemo naša življenja. Imamo pravo tragedijo: imenuje se voda. Pravica dostopa do vode je že bila odrečena in bo verjetno vedno pogosteje odrečena milijonom ljudi.
Zato moramo nasprotovati procesom lastninjenja tega vira, ki je bistven za življenje. Dostop do vode mora biti zagotovljen in mora postati resnično skupno premoženje, ki pripada človeštvu, tudi s slovesno izjavo Združenih narodov, ki bo posledično omogočila uvedbo javnih politik za zagotavljanje te pravice.
Prav tako je pomembno, da boj proti dezertifikaciji vpliva na finančne politike o podnebju. Na primer, vse dobre prakse, ki omogočajo zajemanje CO2 v okviru kmetijstva in gozdarstva, je treba spodbujati in pospeševati. To mora povzročiti tudi pregled odločitev, kot so tiste pri skupni kmetijski politiki, ki so spodbujale ločevanje proizvodnih dejavnosti, ki vključujejo tveganje dezertifikacije in požarov. Ponovno je treba preučiti tudi odločitev o intenzivni proizvodnji biomase za energijo.
Tudi v Evropi potrebujemo posebno in odločno politiko v zvezi s tlemi, tako kot za vodo in zrak. Zato ne smemo postavljati ovir, kot to v tem parlamentu dela evropska ljudska stranka, ampak moramo pozdraviti okvirno direktivo o varstvu tal, ki jo je predložila Komisija. Ta določa, da so tla sestavni del podnebne politike. Dezertifikacija nastaja tudi zaradi pomanjkanja politike. Proti njej se moramo boriti z dobro politiko.
Johannes Blokland
v imenu skupine IND/DEM. - (NL) Gospod predsednik, v Evropski uniji so območja, ki jih dolga obdobja suše in njeni uničujoči učinki prizadenejo vsako leto ali vsakih nekaj let, zato je dobro, da se to upošteva pri oblikovanju politike. Pravzaprav obstajata dva vzroka za dezertifikacijo: prvi je naraven, drugega pa povzroča človek. Suša je naravni vzrok, ki lahko povzroči slabo kakovost tal, zlasti v kombinaciji z vzroki, ki jih povzroča človek, kot so slabo upravljanje kmetijskih zemljišč, gozdov in vode. Nevarnost dezertifikacije je tako veliko večja, zlasti v sredozemskih regijah Evrope. Zdaj ko veliko klimatologov napoveduje zvišanje temperature s povečano nevarnostjo hude suše, bi bilo treba sprejeti preventivne ukrepe za omejevanje vpliva suše, vključno z dezertifikacijo.
Po mojem mnenju mora biti politika usmerjena v vse vzroke za dezertifikacijo, naravne in tiste, ki jih povzroča človek. V zvezi z naravnimi vzroki je pomembno, da se razpoložljiva voda uporabi čim bolj učinkovito. Vodo je treba ohranjati, kjer je to mogoče, in tla je treba zaščititi pred izsuševanjem. Slednje je mogoče doseči z dobrim gospodarjenjem z gozdovi. Dobro gospodarjenje z vodami je prav tako pomembno.
V zvezi s tem se lahko uporabi tudi veljavna zakonodaja o vodah. V moji domovini, na Nizozemskem, imamo nacionalni koordinacijski center, ki začne delovati takoj, ko se pojavi nevarnost suše, in izvaja ukrepe na regionalni ravni. Okviri se lahko določijo na evropski ravni ali ravni Združenih narodov, vendar mora izvajanje potekati predvsem na nacionalni in regionalni ravni.
Prostovoljna partnerstva med težavnimi območji, katerih namen bi bila izmenjava izkušenj pri obravnavanju težav, se mi zdijo še ena učinkovita možnost. Ta partnerstva bi lahko imela obliko platforme znanja s političnim in znanstvenim prispevkom. Takšne pobude obstajajo tudi v zvezi z izvajanjem direktive o oceni in obvladovanju poplavne ogroženosti ter imajo očitno pozitiven učinek.
Roberta Alma Anastase
. - (RO) Gospod predsednik, gospe in gospodje, globalno segrevanje je grožnja, katere dolgoročni vplivi so uničujoči. Letos poleti smo bili priča vplivom vročinskega vala v Grčiji in drugih evropskih državah, poplavam v Veliki Britaniji ter hudim sušam v Romuniji.
Učinki globalnega segrevanja so v Romuniji vedno bolj vidni na področju Dobrudže, južnih ravnin ali zahodne puščave. Zaradi globalnega segrevanja bo Romunija poleg Španije, Grčije in Italije država, ki jo bodo do leta 2015 podnebne spremembe najbolj prizadele. Skoraj četrtina romunskega ozemlja bo v naslednjih 20 letih postala sušno območje in veliko rastlinskih vrst bo izginilo.
Učinki dezertifikacije so že vidni. Romunija ni edina članica Evropske unije v takem položaju in zato moramo skupaj ukrepati na podlagi načela solidarnosti, na katerem temelji evropski projekt.
Deset let po začetku veljavnosti konvencije Združenih narodov o boju proti dezertifikaciji ocena kaže povečanje tega pojava, vendar se države ne odzivajo. Če ne bodo sprejeti ukrepi za odpravo negativnih dejavnikov, bo dezertifikacija vedno obstajala ali pa bodo stroški sanacije okolja nesorazmerni.
Dragi kolegi, preprečevanje dezertifikacije je lažje kot njena odprava. Učinkovito upravljanje pridelkov, namenjanje večje pozornosti namakalnim sistemom in oblikovanje strategij za zagotavljanje delovnih mest na nekmetijskih področjih za prebivalce suhih območij so lahko rešitve za preprečevanje dezertifikacije.
Za večjo učinkovitost prizadevanja pri boju proti dezertifikaciji potrebujemo celovite razvojne sisteme na nacionalni, regionalni in mednarodni ravni. Medtem mora biti izvajanje konvencije tesno povezano s prizadevanjem za omejevanje podnebnih sprememb.
Ob upoštevanju navedenega sprašujem Komisijo: ali bo Komisija na konferenci v Madridu napovedala spremembo ali preoblikovanje strategije ter prevzela nove obveznosti v imenu EU v zvezi s konvencijo ob upoštevanju pristopa najnovejših držav?
Edite Estrela
(PT) Zelena knjiga o podnebnih spremembah opozarja na naravne pojave, ki so zaradi podnebnih sprememb hujši.
Podnebne spremembe naj bi povzročile zmanjšanje padavin, višje temperature ter večjo pojavnost vročinskih valov in sušnih obdobij, kar bo povzročilo večjo dezertifikacijo. V nasprotju z naravnimi katastrofami suša ne vpliva na infrastrukturo, ampak na proizvodnjo in okolje ter na življenje lokalnega prebivalstva.
Ena od resnih posledic suše je težava oskrbovanja prebivalstva s pitno vodo. Študije kažejo, da zaradi suš in poplav umre več ljudi kot zaradi katerih koli drugih naravnih katastrof. Poleg tega 8 milijonov ljudi vsako leto umre zaradi bolezni, povezanih z uporabo vode, ki ni varna, na primer zaradi griže, kolere in trebušnega tifusa.
Pomanjkanje pitne vode povzroči 80 % bolezni in smrti v državah v razvoju. Več kot 4 500 otrok umre vsak dan zaradi bolezni, ki jih povzroča pomanjkanje vode. Ni bilo naključje, da je bilo neuradno srečanje ministrov za okolje, ki je pred nekaj dnevi potekalo v Lizboni, namenjeno težavi pomanjkanja vode in suše, ki je tudi eno od glavnih vprašanj in prednostnih nalog okoljskega programa portugalskega predsedstva, kot je že povedal državni sekretar. Upamo, da bo konferenca pogodbenic sprejela ustrezne sklepe za boj proti suši in dezertifikaciji ter da bodo tudi evropske institucije dale svoj prispevek.
Za konec želim na kratko ponoviti predloge, ki sem jih predlagala v poročilu o naravnih katastrofah, zlasti tiste, ki jih je sprejel Evropski parlament: ustanovitev evropske opazovalne službe za sušo in dezertifikacijo, zato da bi se zbirale informacije in zagotovil učinkovitejši odziv; izvajanje preventivnih ukrepov na področju obvladovanja tveganja suše, vključno s strategijami za zmanjšanje posledičnih vplivov, in vključitev teh ukrepov v strategije za upravljanje porečij.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Gospod predsednik, nekoliko ironično je, da ta razprava poteka ravno po tragičnih dogodkih v južni Evropi, ki so se zgodili to poletje. Te katastrofe bodo žal imele veliko vlogo pri spreminjanju pokrajine in ustvarjanju prihodnjih okoljskih problemov.
Dezertifikacija ni moderen problem, poznamo jo že desetletja. V preteklosti je bilo postopno poslabšanje rodovitne zemlje zapleten proces. Ima več vzrokov in zaradi podnebnih razlik napreduje različno hitro.
Dezertifikacija lahko na primer okrepi obstoječ splošen trend spreminjanja podnebja v bolj suho ali pa lahko sama nastane zaradi spremembe lokalnega podnebja. Poudariti je treba, da bližina puščave ne vpliva na dezertifikacijo. Žal javnost na območje, prizadeto zaradi dezertifikacije, postane pozorna šele, ko proces že zelo napreduje.
Ponavadi je na voljo le zelo malo informacij, ki prikazujejo prejšnje stanje ekosistema ali stopnjo degradacije. Zato moramo biti še posebno previdni glede tega, kaj bomo naredili s požganimi površinami v južni Evropi: v bližnji prihodnosti obstaja nevarnost podnebnih sprememb, ki prav gotovo lahko povzročijo dezertifikacijo v prizadetih regijah.
Tudi znanstveniki preučujejo, ali je dezertifikacija stalni dejavnik v procesu globalnih sprememb ter kako in kdaj jo bo mogoče ustaviti ali obrniti njen trend. To bo ena od tem za razpravo na mednarodni konferenci Združenih narodov.
Učinkovitejša uporaba obstoječih vodnih virov in nadzor zasoljevanja sta učinkoviti orodji za območja s suho zemljo. Obstajajo tudi načini za uporabo površinskih vodnih virov, kot je deževnica.
Poleg znanosti je politika lahko koristno orodje za boj proti dezertifikaciji. Če želimo zaustaviti dezertifikacijo in obrniti trend degradacije suhe in srednjerodovitne zemlje, moramo razumeti kako in zakaj raven podnebnih sprememb, rast prebivalstva in proizvodnja živil vplivajo na ta okolja.
Najučinkovitejše ukrepanje je mogoče le na podlagi preudarne uporabe najboljših informacij. Ob zaključku te razprave naj povem, da je bila na konferenci Združenih narodov predložena resolucija o ciljih Evropske unije.
Poudaril bi dve točki, ki sta po mojem mnenju zelo pomembni. Prvič, skrajni čas je že, da EU seže v žep, če se želi imenovati "Evropska unija"; določiti mora pravno zavezujoče financiranje ukrepov za boj proti dezertifikaciji. Drugič, EU ne sme oropati Petra, da plača Pavlu: ne more se predstavljati kot zaščitnica okolja, če je neuspešna pri spodbujanju obveznih splošnih predpisov za preprečevanje uvoza nezakonitega lesa, ki ni bil trajnostno posekan, v EU.
Dezertifikacija dejansko ne zadeva le Evropske unije, ampak celoten planet. Če EU želi, da je njena prisotnost opazna, mora sprejeti ustrezne ukrepe in ne oditi v Madrid le kot opazovalka.
Manuel Lobo Antunes
predsedujoči Svetu. - (PT) Zdi se mi, da sem v tej razpravi pri nekaterih poslancih začutil nekakšno žalost, prizadetost in morda nekaj dvoma glede tega, kaj lahko od zdaj naprej naredimo za boj proti suši in dezertifikaciji, ob upoštevanju tega, kar smo na tem področju naredili do zdaj.
Vendar menim, da so se pogoji in okoliščine bistveno spremenili od leta 1994, zlasti v zadnjem času. Menim, da nam bo vedno večja ozaveščenost vlad, politikov na splošno, civilne družbe in javnega mnenja glede vprašanj v zvezi s podnebnimi spremembami, okoljskimi izzivi, s katerimi se srečujemo, in zlasti bojem proti dezertifikaciji, podnebnim spremembam in pomanjkanju vode, pomagala, da z odločenostjo, optimizmom in novimi spodbudami nadaljujemo boj proti resnim okoljskim problemom, s katerimi se bomo vedno več srečevali.
Razlog za zaupanje in optimizem je tudi, da Svet Evropske unije sprejema pomembne zaveze, rekel bi celo izredno pomembne zaveze, ter prevzema vodilno vlogo v mednarodnem merilu z napovedjo ukrepov za boj proti podnebnim spremembam in predlogom, da ti ukrepi postanejo standardi, tj. cilji, ki jih mora dosegati celotna mednarodna skupnost.
Portugalska bo imela kot predsedujoča Evropski uniji v zvezi s tem seveda prav tako pomembno vlogo, saj bomo Evropsko unijo vodili na konferenci na Baliju, ki bo, kot veste, pripravila sklepe, ki jih bomo morali sprejeti na tem področju po izteku kjotskega sporazuma leta 2012.
Menimo, da lahko madridska konferenca pogodbenic konvencije o boju proti dezertifikaciji dejansko ponudi priložnost za spremembo in posodobitev zavez iz leta 1994. Upamo, da je res tako. Imamo tri ali štiri prednostne naloge, za katere menimo, da bi jih bilo dobro uresničiti.
Prvič, po našem mnenju morajo pogodbenice konvencije izboljšati svoje notranje usklajevanje v zvezi z bojem proti dezertifikaciji, tako da bolj celovito pristopijo k vprašanju kot celoti. Kot je navedel eden od poslancev, ministri za različne sektorje pogosto sprejmejo domače ukrepe, ne da bi se prej dogovorili o ciljih, ki jih je treba doseči, zato je odločanje bolj priložnostno in naključno. Zato mora biti usklajevanje različnih služb, ki so odgovorne za to področje, na nacionalni ravni dejansko učinkovitejša in uspešnejša.
V Parlamentu je že bilo omenjeno in tudi sam sem v svojem prvem govoru rekel, da je zelo pomembno, da se civilna družba počuti bolj vključena v izvajanje ukrepov, potrebnih za boj proti dezertifikaciji. Veliko problemov je posebnih in lokalnih ter zelo vplivajo na lokalno prebivalstvo. Pri tem boju je pomembno, da obstaja občutek "lastništva" ali upoštevanja politik, potrebnih za boj proti dezertifikaciji.
Okrepiti moramo tudi institucionalne mehanizme za izvajanje konvencije. Prav tako menimo, da je pomembno, da se pospešita takšno sodelovanje na regionalni in mednarodni ravni ter sodelovanje pri boju proti dezertifikaciji. Pogodbenice konvencije pogosto obravnavajo svoje probleme izključno z nacionalnega vidika. Vendar je po našem mnenju zaradi same narave problemov regionalno in mednarodno sodelovanje na tem področju posebno ustrezno.
Za konec, omenjeno je bilo vprašanje proračuna - odobrena proračunska sredstva. To je pomembna točka; seveda moramo dodeliti zadostna finančna sredstva, da bodo ti mehanizmi lahko izpolnjevali potrebe.
Omenjena je bila ustanovitev evropske opazovalne službe za sušo. To je bila pravzaprav ena od točk, o kateri so ministri za okolje razpravljali na neuradnem srečanju na Portugalskem, in iz razprave je mogoče sklepati, da se ustanovitev evropske opazovalne službe za sušo obravnava kot pomemben ukrep, s katerim se bo opozorilo na probleme v zvezi s sušo in oblikovalo model, potreben za ukrepe, ki se morajo ali se lahko izvajajo za boj proti suši. Zato je to, kot sem rekel, ukrep, ki ga ministri za okolje obravnavajo z zanimanjem in navdušenjem.
Upajmo, da bo konferenca v Madridu prinesla rezultate, ki bodo zadovoljili naša pričakovanja.
Predsednik
Gospe in gospodje, to je bila zelo zanimiva razprava, v zvezi s katero bi rad poudaril, da so govorili trije moški in pet žensk. Menim, da je to zelo pomembno in da kaže na to, da so naše poslanke posebno pozorne v zvezi s tem temeljnim vprašanjem.
Ob zaključku razprave naj povem, da sem prejel sedem predlogov resolucije v skladu s členom 108(5) Poslovnika.
Ta razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo jutri ob 12.00.
(Seja je bila prekinjena ob 17.15 do časa za vprašanja in se je nadaljevala ob 15.30.)
