3. Primer družine al-Kurd
Predsednik
Naslednja točka je razprava o šestih predlogih resolucij o primeru družine al-Kurd.
Marios Matsakis
avtor. - Gospod predsednik, naj začnem z izjavo, da o tej temi govorim v svojem imenu.
Naj povem tudi, da se dobro zavedam, kot bi se morali tudi vsi vi, da karkoli se v tej dvorani pove o Izraelu, izraelske oblasti zelo temeljito preuči in povsem prezre vsebino zadeve. Edini ukrep je napadanje tistih poslancev EP na različne načine, ki so kakorkoli kritizirali, predstavili ali oblikovali izraelske kršitve.
S tem imam osebne izkušnje. Med nedavno razpravo v tem Parlamentu o palestinskih zapornikih v Izraelu sem z besedami odločno napadel uslužbence izraelske vlade. To sem storil zato, da bi zanje poudaril, da je bilo njihovo stališče glede palestinskih zapornikov - in še vedno je, se bojim - nadvse nečloveško in zločinsko.
Po mojem govoru ni samo veleposlanik Izraela na Cipru proti meni začel kampanje političnega obrekovanja, ampak je, kar je še bolj pomembno, predsednica Knesseta gospa Dalia Itzik napisala uradno pritožbo nad menoj predsedniku Evropskega parlamenta. Gospod Pöttering je odgovoril karseda diplomatsko in zahvaljujem se mu za zagovarjanje pravice do svobode govora poslancev EP v razpravah, ki potekajo v tem Parlamentu. Zahvaljujem se mu tudi, ker mi je posredoval svoj odgovor gospe Itzik. Pismo imam pri sebi in predajam ga sekretariatu kot dokaz, da je to, kar govorim, resnica.
Poleg tega imam za gospo Itzik to sporočilo: v Evropskem parlamentu in v EU na splošno imamo pravico svobodno in demokratično izraziti svoje mnenje. Morda bi tudi vi, gospa Itzik, morali storiti isto v svojem parlamentu in svoji državi.
Glede vsebine te resolucije bi rad povedal naslednje. Prvič, to ni pravosodna civilna zadeva, kot bi morda predlagali nekateri poslanci tega Parlamenta, ki so slabo obveščeni ali slabo obveščajo: vsekakor gre za politično zadevo; gre za nadaljevanje politike zaporednih izraelskih vlad, da odstranijo Palestince iz njihovih domov in njihove zemlje ter si s silo - ali s povsem zakonitimi zvijačami - prisvojijo toliko zasedenega ozemlja v državi Izrael, kolikor je le mogoče.
Drugič, izraelska misija v EU je poskušala v dokumentu, ki je bil poslan samo nekaterim poslancem EP, dokazati, da zadevna posest iz zgodovinskih razlogov pripada Izraelcem. V dokumentu se trdi, da sta dve židovski NVO kupili zemljišče, na katerih so zgrajene stavbe v sporni soseski, med vladavino Otomanskega imperija. Čisto odkrito, takšne trditve ni mogoče jemati resno in ni vredna nadaljnjega obravnavanja.
Naj za zaključek ponovim svoje stališče, da ne bi moglo priti do napak: spoštujem pravico judov, da imajo svojo državo, toda judovska vlada mora spoštovati pravico Palestincev, da imajo svojo.
Véronique De Keyser
avtorica. - (FR) Gospod predsednik, obstajata dva vidika bolečega problema izgona družine al-Kurd, politični in človekoljubni.
Politični vidik je status vzhodnega Jeruzalema, ki si ga Izraelci lastijo kot sestavni del Izraela. Spomnimo na to, da ga niti Evropa niti mednarodna skupnost nikoli nista pojmovali kot takšnega.
V Resoluciji 252 je Varnostni svet ZN jasno navedel, da so vsi zakonodajni in upravni ukrepi, ki jih je sprejel Izrael, vključno z razlastitvijo zemlje in premoženja, ki poskušajo spremeniti pravni status, neveljavni in ne morejo spremeniti njegovega statusa.
Varnostni svet je Izrael glede tega opomnil leta 1980, ko je slednji sprejel ukrepe, s katerimi je združeni Jeruzalem postal njegovo glavno mesto, Resolucija 476 pa poziva k takojšnji opustitvi politik in ukrepov, ki vplivajo na značaj in status svetega mesta. Resolucija 478 potrjuje, da so vsi ukrepi, sprejeti za spremembo statusa mesta, nični in neveljavni. Ne ZN ne Evropa nikoli nista odstopila od te točke.
Zato kljub vsemu spoštovanju, ki ga vsi v Parlamentu čutimo do izraelske neodvisnosti in pravice, vemo, da lahko temelji le na zakonih svoje države, ki je tu v nasprotju z mednarodnim pravom, in da mu poleg tega mednarodno pravo ne daje sodne pristojnosti nad vzhodnim Jeruzalemom.
Zato je treba izgon družine al-Kurd umestiti v ta politični vidik in ga ni mogoče imeti zgolj za spor o premoženju. Družina al-Kurd je bila izgnana v korist judovske družine, ki je šele nedavno emigrirala v Izrael. Odvzeta ji je bila lastninska pravica po 40 letih boja in nekateri izmed naših poslancev, ki so jo spoznali, lahko to človeško dramo, ki jo predstavlja ta izgon, opišejo bolje kot jaz.
Pozdravljam dejstvo, da pozivamo h glasovanju po strankah, da se doseže pravica in se družini vrne njeno premoženje.
(Aplavz)
Luisa Morgantini
avtorica. - (IT) Gospod predsednik, 9. novembra sredi noči je palestinsko družino al-Kurd izraelska policija vrgla iz njenega doma v soseski Šejk Jarah v vzhodnem Jeruzalemu. Družino sestavljajo mati, delno paralizirani oče, ki ima probleme s srcem, in pet otrok, družinski člani pa so bili begunci vse od leta 1948, vrženi iz doma v vzhodnem Jeruzalemu skupaj z na tisoče drugimi Palestinci.
Danes so ponovno brez doma, čeprav so hišo kupili in v njej živeli od leta 1956. Skupina ekstremističnih naseljencev - ne revnih judov, ki so jih preganjali in so ubežali grozljivi tragediji holokavsta, ampak fundamentalisti, ki so prepričani, da je zemlja njihova po božji pravici - si je prilastila njihovo hišo in še 26 drugih domov v isti soseski na podlagi, kot je dejal gospod Matsakis, Otomanskega zakonika iz devetnajstega stoletja, ki je nedvomno verodostojen in ga izpodbijajo celo oblasti ZDA. Vendar pa že obstaja načrt: izraelsko združenje hoče zgraditi 200 domov na ruševinah hiš Palestincev, ki jih nameravajo nasilno izseliti iz njih.
Prejšnji teden smo z delegacijo Evropskega parlamenta v zasedenih palestinskih ozemljih, sestavljeno iz poslancev EP iz vseh političnih skupin, obiskali družino al-Kurd v njihovem domu ter bili priča vsakodnevnemu nadlegovanju in nasilju s strani naseljencev, ki so se že naselili v nekatere izmed hiš.
Zdaj so brez doma, v naši resoluciji pa v odstavku 4 prosimo, in žal mi je, da PPE, ki predstavlja kompromis in je glasovala za ta odstavek, ki poziva, naj se družini al-Kurd vrne njena hiša, zdaj prosi za glasovanje po delih, saj je bilo v kompromisu vse soglasno. Vendar pa je družina danes ne samo brez hiše, ampak tudi brez šotora, saj so šotor, ki je bil postavljen na dvorišču hiše v lasti Palestincev, dvakrat uničili izraelski buldožerji. Enaka usoda čaka še drugih 500 družin, če ne bomo spričo teh zločinov, teh nenehno odobrenih stalnih rušenj, zelo odločno posredovali.
Zato menim, kot je dejala tudi gospa De Keyser, da je politika do vzhodnega Jeruzalema kolonialna politika Izraela, ki ga mednarodna skupnost ne priznava. Mislim, da je čas, da ne samo zelo sočutno rečemo "prosim, Izrael, spoštuj mednarodno pravo", ampak za konkretne korake, da bi preprečili, da njihova dejanja še naprej uničujejo mir med Palestinci in Izraelci.
Ryszard Czarnecki
avtor. - (PL) Gospod predsednik, občutek imam, da se ta zadeva razlikuje od tistih, o katerih smo razpravljali prej. Drama trinajstletne deklice, umorjene pred očmi pobesnele množice v Somaliji, in smrtna kazen ter tisoči, ki čakajo na usmrtitev v Nigeriji, se razlikujeta od teme, o kateri govorimo zdaj.
Reči moramo, da smo opazovalci drame palestinske družine, in temu posvetiti našo pozornost. Po drugi strani pa bi rad poudaril, da to v nasprotju z Nigerijo in Somalijo ni črnobelo vprašanje. Zapletena petdesetletna zgodovina ozemlja kaže, da so bili žrtve pogosto judi in Palestinci. Ravnotežje škode, ki sta jo povzročili obe strani, vsekakor ni enako, vendar to ni tisto, o čemer razpravljamo zdaj. Vmešal sem se, da povem, da si moramo v prihodnje prizadevati videti te stvari v širšem kontekstu. Morda nam bo to dalo pravico do bolj poštene sodbe, kot smo jo zmožni podati zdaj.
Bernd Posselt
pripravljavec. - (DE) Gospod predsednik, zgodovina ljudi Izraela je neskončna zgodba o izgonih. Pred dva tisoč leti so bili pregnani iz svoje prvotne domovine in se razpršili po vsem svetu. V teku stoletij so bili preganjani in izgnani iz držav, v katerih so našli pribežališče. Grozovit vrhunec tega procesa je bil holokavst, zločin proti človeštvu, ki je vodil k temu, da se je veliko število judov vrnilo v Sveto deželo, deželo njihovih prednikov, posledica tega pa je bila, da so tam ponovno nastala nesoglasja, izgoni in pravni spori.
V takšnih razmerah Evropski parlament ne more storiti nič več kot po svojih najboljših močeh podpirati namero izraelske države in miroljubnega dela palestinskega prebivalstva, za katerega ne vem, kako obsežen je, da bi dosegli mirno in sporazumno rešitev. Nima smisla izbrati posameznega primera v nujni zadevi in se nato dogmatično odločiti, da bo rešen nek četrtek v Strasbourgu. Vendar pa obstajajo jasni vzroki, zakaj smo sodelovali v tej resoluciji. Hoteli smo se udeležiti tega postopka razprave in menimo, da so človekove pravice nedeljive.
Seveda nismo brezbrižni spričo usode družine al-Kurd in hočemo razpravljati o njeni usodi. Vendar menimo, da tega ne moremo storiti avtoritativno. Zato menimo, da je točka 4 dogmatična na način, ki je nepravičen do primera. Zato je naš pristop posredovanje v imenu človekovih pravic, mirovnega procesa in seveda družine al-Kurd, vendar pa to lahko storimo samo kot del dialoga z obema stranema in ne z opredelitvijo za eno od strani. Zato odločno podpiramo odločitev, vendar bi prosili za glasovanje po delih o točki 4, saj je to vprašanje, o katerem je treba odločiti takoj. Za ta namen dajemo na razpolago naše službe.
Jana Hybášková
v imenu skupine PPE-DE. - (CS) Gospod predsednik, qui bonum, dovolite mi, da se ne strinjam z načinom, na katerega je bil ta Parlament nespametno potegnjen v posebne politične interese strani v palestinsko-izraelskem sporu. Gre za temeljno nejasnost Resolucije 242 - ki je starejša od mene -, saj ta resolucija ne opredeljuje omejitev sodne pristojnosti za vzhodni Jeruzalem. Je to civilnopravni spor? Ni. Ali zajema Četrto ženevsko konvencijo? Ne.
Brezskrbno pričakujemo pogajanja prihodnje mirovne konference, ne da bi imeli kakršno koli pravico do tega. Vodja delegacije v Palestini je bil malodane prisiljen obiskati zakonito obsojeno družino, s čimer je izredno sprovociral izraelske uradnike, iz česar je nastala resolucija, ki žal ne bo dosegla nič. Treba je vzpostaviti predpogoje za temeljito politično spremembo v stališčih Evropskega parlamenta glede udeležbe Izraela v programih skupnosti in doseči izboljšanje političnih odnosov, ki ga žal nismo mogli doseči z demokratičnimi sredstvi. Namesto demokratične rešitve obstaja način naših poslancev EP, ki so Izraelcem dali vzrok za pregon. Namesto da bi rešili problem, dolivamo olje na ogenj. To ni dostojanstvena vloga za naš Parlament.
Proinsias De Rossa
v imenu skupine PSE. - Gospod predsednik, vesel sem, da lahko rečem, da sem bil eden izmed tistih, ki so sestavljali uradno delegacijo tega Parlamenta v Palestinskem zakonodajnem svetu pred dvema tednoma, in obiskali smo družino al-Kurd. Takrat je še vedno upala, da bodo izraelska sodišča pravično odločila. Obžalovanja vredno je, da je upala zaman in je bila zdaj dokončno izseljena iz svojega doma, in ne samo to, bila je tudi odstranjena iz neposredne okolice svojega doma, kjer je prebivala v šotoru.
Težko je ohranjati kanček upanja, da je trajnostna rešitev z dvema državama še vedno mogoča glede na vojno izčrpavanja proti Palestincem, ki smo ji bili priča ob našem nedavnem obisku in katere odraz je ta nasilna izselitev. Precej grozno je, da trenutno celo razmišljamo o nadgraditvi odnosov z Izraelom, ko pa prihaja do toliko kršitev mednarodnega prava, se nasilno izseljuje družine in ureja naselja. Enajst tisoč Palestincev je v zaporih. Štirideset izvoljenih predstavnikov Palestincev, vključno s predsednikom, je v zaporu, prav tako pa 300 otrok, mlajših od 18 let, vključno z otroki, ki imajo samo 12 let. To ni sprejemljivo za državo, ki trdi, da je demokratična država, in ki zagotavlja, da spoštuje norme mednarodnega prava. To ne drži.
EU mora vztrajati, naj izraelska vlada družini al-Kurd vrne njen dom. Izraelu je treba odločno povedati, da mora, če hoče še naprej poslovati z EU, v praksi in besedah spoštovati demokratične in humanitarne norme. Vsekakor je treba opustiti kakršno koli zamisel, da bi morala EU nadgraditi svoje odnose z Izraelom, kot predlagajo nekatere države članice, dokler se nepravičnost takšne vrste nadaljuje.
Zaključiti želim s pravilnostjo postopka. Menim, da je tu predlog za ustne spremembe v četrtek popoldne - spremembe, ki ne odražajo resničnih dejstev in ki nimajo podpore skupine avtorjev te resolucije - zloraba možnosti podati ustne spremembe. Menim, da bi moral to preučiti sekretariat Parlamenta in podati predloge, da se zagotovi, da se to ne zgodi več.
Predsednik
vsekakor bomo upoštevali vaš predlog, gospod De Rossa. Posredovan bo ustrezni strani, saj je znano, da so ustne spremembe v četrtek popoldne stvar zase, saj lahko tudi, če je morda premalo poslancev, da bi jim lahko nasprotovali, proti njim še vedno glasuje Parlament.
Marios Matsakis
Gospod predsednik, na tej točki bom, čeprav se odločno ne strinjam z ustnimi spremembami, kljub temu branil pravico poslancev EP, da podajo ustne spremembe celo v četrtek popoldne, in zelo ostro obsodil skupine - in moja je ena izmed prvih, ki jih obsojam -, ki jim ne uspe imeti svojih poslancev EP tu v četrtek popoldne.
Predsednik
Ne želim začeti razprave, saj sem prepričan, da razumete.
Obveščam vas samo o pravilih, ki veljajo v tem Parlamentu. Seveda ima vsak poslanec pravico, da med časom za glasovanje v četrtek popoldne poda ustne spremembe. V skladu z našimi pravili jim lahko določeno število poslancev nasprotuje. Obvestil bi vas rad tudi, da se je o teh vprašanjih v preteklosti že odločilo na najvišji ravni. Če bi se kadar koli zgodilo, da bi se na nezadovoljstvo poslancev ustna sprememba, ki je Parlament očitno ni želel, sprejela samo zaradi tega, ker je bilo prisotnih premalo ljudi, da bi ji nasprotovali, bi se vrnili k prvotnemu besedilu, da bi preprečili, da bi imeli besedilo z ustnimi spremembami, ki je nesprejemljivo.
Če želite, lahko predložim natančne in podrobne podatke o predhodnih primerih.
Charles Tannock
v imenu skupine PPE-DE. - Gospod predsednik, preden začne teči ura, bi želel tudi jaz spregovoriti o pravilnosti postopka v tej zadevi. Menim, da je docela nepravilno in nesprejemljivo, da je mogoče Poslovnik Parlamenta spremeniti zato, ker se poslanci z ene strani Parlamenta v četrtek popoldne ne prikažejo tu. To je njihov problem, ne naš, in vso pravico imamo delovati v skladu s Poslovnikom Parlamenta, ki bi moral biti enak za vsako obdobje v delovnem tednu med delnimi zasedanji v Strasbourgu.
Hvaležen bi vam bil, če bi ponovno zagnali uro za moj govor.
Gospod predsednik, na teh nujnih zasedanjih razpravljamo o najhujših zlorabah človekovih pravic, ki vključujejo mučenje, posilstvo in umor. Primer al-Kurd v vzhodnem Jeruzalemu se niti ne približa tej kategoriji. Gre za civilnopravni spor med dvema zasebnima stranema in resnično se ne smemo vmešavati v takšen spor. Družino je prisilno izselila policija, ki je izvrševala odredbo izraelskega vrhovnega sodišča. Družina je že dolgo prej vedela, da se bo izvedel postopek prisilne izselitve. Družina kljub sodni odredbi, ki je določala, naj to stori, 40 let ni plačala najemnine. Ta primer ima malo posledic za širše vprašanje rešitve izraelsko-palestinskega spora.
Običajno se te razprave vodi na dvostrankarski način. Vendar pa je ta razprava samo še en primer spodbujanja protiizraelske sovražnosti in nazorov, predvsem na drugi strani Parlamenta. Naj se še tako trudijo, ne morejo skriti dejstva, da je Izrael demokracija, kjer ostajata načelo pravne države in neodvisnost pravosodja na prvem mestu. Želim si, da bi lahko rekli isto za oblast, ki jo vodi Hamas, na območju Gaze.
Kolegi, ali ni na širnem svetu še mnogo nujnih vprašanj, ki si zaslužijo našo pozornost v razpravi o človekovih pravicah?
Predsednik
Gospe in gospodje, naj razjasnim nekaj, da bomo soglasni.
Pravil Evropskega parlamenta se ne spreminja v četrtek popoldne. So drugačna za četrtkove popoldneve, drugačen pa je tudi naš Poslovnik. Na primer med razpravami v četrtek popoldne po postopku "catch-the-eye" imamo dva govornika namesto petih.
Če se zahteva vrnitev, ker ni sklepčnosti, se točke ne nadaljuje, ampak razveljavi. Zahtevke za ustne spremembe urejajo različna pravila, ne pravila, ki so na voljo predsedniku seje, ampak pravila, ki so že uradno vključena v naš Poslovnik.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
v imenu skupine PSE. - (PL) Gospod predsednik, v nedeljo, 9. novembra, zvečer so izraelske oborožene sile nasilno izselile družino al-Kurd iz njenega doma v soseski Šejk Jarah v vzhodnem Jeruzalemu, kjer je živela več kot 50 let. Nasilna izselitev je bila posledica odredbe, ki jo je lanskega julija izdalo izraelsko vrhovno sodišče, ki je zaključilo dolgotrajne in sporne pravne postopke pred izraelskimi sodišči in organi.
Poudariti je treba, da je bil družini odvzet dom kljub močnim protestom mednarodne skupnosti in da odredba vrhovnega sodišča dejansko odpira pot zasegu nadaljnjih 26 hiš na istem območju. Usoda družine al-Kurd in številni primeri uničenja domov palestinskih družin v vzhodnem Jeruzalemu s strani izraelskih oblasti povzročajo veliko zaskrbljenost. Takšna dejanja so nezakonita v mednarodnem pravu in mednarodna skupnost ter predvsem bližnjevzhodna četverica bi morali storiti vse, kar je v njuni moči, da zaščitita Palestince, ki živijo na tem območju in drugih delih vzhodnega Jeruzalema. Izrael moramo pozvati, naj preneha širjenje naselbin in gradnjo varnostnega zidu onkraj meja Izraela iz leta 1967. Ta dejanja so v nasprotju z mednarodnim pravom in resno ogrožajo možnosti za trajen sporazum o miru med Palestinci in Izraelci.
Paulo Casaca
(PT) Gospod predsednik, menim, da sta v tej razpravi dva predmeta razprave, izmed katerih je prvi, da imamo opravka s pravosodnim sistemom, ki je eden izmed najbolj neodvisnih na svetu. Ta pravosodni sistem je celo prisilil predsednika lastne države, da je pred kratkim odstopil.
Drugič, tega pravnega spora, ki je trajal desetletja in je zadeval lastništvo in neplačevanje najemnine, se ne more primerjati na primer z izgonom milijonov Iračanov, ki so bili do nedavno prepuščeni sami sebi, ne da bi si kdo prizadeval oporekati legitimnosti iraške vlade in ne da bi kdorkoli imel občutek ravnotežja glede tega, kar se dogaja v tej celotni regiji. Ravnotežje je tisto, o katerem moramo govoriti. Vprašanje ravnotežja je bistveno. Povedati moram, da sem bil zgrožen nad tem, kar sem slišal tu v smislu oporekanja obstoju Države Izrael.
Siim Kallas
podpredsednik Komisije. - Gospod predsednik, Komisija je zelo zaskrbljena zaradi nedavnih dogodkov v vzhodnem Jeruzalemu, predvsem zaradi uničenja hiš v lasti Palestincev in širjenja naselij v vzhodnem Jeruzalemu.
V času, ko so za podporo procesa pogajanj, začetega v Annapolisu, nujno potrebni ukrepi za krepitev zaupanja, so takšni ukrepi izredno nekoristni. EU je v svoji izjavi z dne 11. novembra pozvala izraelske oblasti, naj hitro končajo takšne ukrepe.
EU je tudi ob številnih priložnostih v zadnjih mesecih izrazila svojo zaskrbljenost glede odločitve izraelskih oblasti, da odobrijo izgradnjo novih naselij v vzhodnem Jeruzalemu. Ustvarjanje dejstev na terenu spodkopava možnosti za dogovor o rešitvi spora. Jeruzalem je eno izmed tako imenovanih vprašanj končnega statusa, ki ga je treba rešiti med stranmi v pogajanjih.
Komisija je zagotovila podporo, da bi pomagala ohraniti palestinsko prisotnost v vzhodnem Jeruzalemu, in je zavezana nadaljnji podpori.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo ob koncu razprav.
