Udeľovanie ceny Sacharova (slávnostná časť schôdze) 
Predseda
Vážený úradujúci predseda pán Chastel, vážená vysoká predstaviteľka Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku/podpredsedníčka Komisie pani Ashtonová, vážení hostia.
Guillermo Fariñas
(ES) Odkaz Európskemu parlamentu
Santa Clara, 14. decembra 2010
Vážený pán predseda Európskeho parlamentu,
vážené podpredsedníčky, vážení podpredsedovia, vážení európski poslanci tohto mnohonárodného demokratického fóra,
v dôsledku nedostatku tolerancie, ktorým tak veľmi trpí táto v kŕčoch sa zmietajúca planéta, nemôžem byť medzi vami ako zástupca kubánskeho rebelujúceho národa a tej časti kubánskych občanov, ktorá sa už prestala báť totalitnej vlády, ktorá nás v priebehu tohto potupného obdobia utláča už 52 rokov a ktorej poslednou obeťou je martýr Orlando Zapata Tamayo.
Na nešťastie pre tých, ktorí nám tak zle vládnu v našej vlasti, sa domnievam, že skutočnosť, že nemôžem dobrovoľne opustiť ostrov, na ktorom som sa narodil, ani sa naň vrátiť, je už sama osebe tým najjasnejším dôkazom toho, že v autokratickom systéme mojej krajiny sa žiaľ nič nezmenilo.
Súčasná vládnuca garnitúra Kuby nás, kubánskych občanov, považuje za to, čím boli moji predkovia, ktorých v minulých storočiach väznili v Afrike a násilím vyviezli do Ameriky. Ak chcem ja osobne alebo ktorýkoľvek obyčajný občan slobodne cestovať do zahraničia, potrebujem tzv. kartu slobody, ktorú kedysi potrebovali otroci. Jediný rozdiel je v tom, že tá súčasná sa nazýva biela karta.
Z celého srdca dúfam, že nepodľahnete spevu sirén krutého režimu divokého komunizmu, ktorý má v nadväznosti na predstierané imaginárne hospodárske zmeny len jedinú túžbu: aby Európska únia a Európsky parlament ustúpili od spoločnej pozície, aby Kuba mohla
využívať úvery a investície, prostredníctvom ktorých sa poskytuje podpora krajinám tretieho sveta v rámci dohody z Cotonou.
Vo vašej blízkosti už určite niekedy sedeli bývalí politickí väzni alebo väzni svedomia, ktorých divoký komunistický režim nedávno prepustil. Bolo by chybné myslieť si, že boli oslobodení: oni samotní, ako aj ich rodiny sú vystavení psychologickému vyhnanstvu, pretože osoby, ktoré sú im najdrahšie, boli podrobené vydieraniu zo strany kubánskej neostalinistickej vlády.
My, prívrženci pacifistickej opozície v krajine ako najviac znevýhodnená časť obyvateľstva, stoicky a systematicky čelíme všetkým materiálnym a duševným problémom, ako aj hroziacej strate slobody, či dokonca
života. Tu na Kube trpíme všetci, ale nesťažujeme sa. Práve preto dúfame, že sa môžeme spoľahnúť na vašu podporu.
Vážené poslankyne, vážení poslanci, žiadam vás, aby ste neustúpili pred požiadavkami kubánskej vládnej elity, pokiaľ nebude splnených týchto päť bodov:
po prvé, prepustenie všetkých politických väzňov a väzňov svedomia bez toho, aby boli vyhostení, a verejné prijatie záväzku, že už nikdy nebudú väznení nenásilní prívrženci politickej opozície;
po druhé, okamžité ukončenie násilia a vyhrážok voči mierumilovným prívržencov opozície v krajine zo strany príslušníkov vojenských a polovojenských jednotiek režimu;
po tretie, oznámenie, že všetky kubánske zákony, ktoré nie sú v súlade so Všeobecnou deklaráciou ľudských práv, budú preskúmané a zrušené;
po štvrté, zabezpečenie, aby v bežnom živote existovala možnosť zakladať opozičné politické strany, vytvárať médiá, ktoré nepodliehajú socialistickému štátnemu zriadeniu, nezávislé odbory a rôzne ďalšie druhy pacifistických spoločenských subjektov;
po piate, verejné uznanie, že všetci Kubánci patriaci k diaspóre majú právo zúčastňovať sa na kultúrnom, hospodárskom, politickom a sociálnom živote Kuby.
V tejto historicky kľúčovej chvíli, ktorú prežíva moja krajina, by ste mali tak vy, ako aj všetci muži a všetky ženy dobrej vôle na svete venovať pozornosť nepretržitým sociálnym nepokojom a protestom, ku ktorým dochádza v krajine v dôsledku frustrácie spôsobenej arogantnosťou vlády, ktorá je schopná prikázať likvidáciu mojich spoluobčanov.
Dúfajme, že Boh nepripustí, aby došlo k zbytočnej občianskej vojne medzi Kubáncami v dôsledku zaslepenosti a neochoty uznať, že štátny socializmus ako politický model bol a je neúspechom vo všetkých zemepisných oblastiach, kde sa vyskytli snahy o jeho presadenie. Túto skutočnosť pripustil pred zahraničnou tlačou sám historický vodca nesprávne nazvanej Kubánskej revolúcie.
Starí kubánski vodcovia nechcú pri svojom každodennom opovrhovaní ľuďmi, ktorým vládnu, pochopiť, že by mali slúžiť štátu a že všetci tí, ktorí skutočne slúžia štátu, umožňujú svojim spoluobčanom, aby ich nahradili alebo potvrdili vo funkcii. Nikto vo vedúcej pozícii nesmie chcieť, aby mu slúžili tí, ktorým vládne, ako sa to deje na Kube.
Moji spolubojovníci a spolubojovníčky, ktorí zastávate rovnaké demokratické ideály, ktorí ste naďalej väznení, ktorí ste zdanlivo slobodní v uliciach a ktorí ste si museli zvoliť ťažkú cestu exilu, my všetci pokračujeme v nenásilnom a nerovnom boji proti útlaku Castra, v ktorom, s pomocou božou, zvíťazíme bez preliatia krvi.
To, o čo sa snažím v spoločnosti mojich priateľov disidentov, je vypudenie akéhokoľvek pocitu horkosti z duše voči mojim politickým protivníkom. Pravda je - a to nás všetkých robí lepšími v záujme obnovy krajiny - že v tomto boji som sa naučil riadiť sa slovami prvého známeho disidenta, Ježiša Krista: "Milujte svojich nepriateľov".
Ďakujem predsedovi Európskeho parlamentu, že neopustil kubánsky ľud v jeho vyše päťdesiatročnom boji za demokraciu. Cenu Andreja Sacharovova za slobodu myslenia, ktorá mi bola udelená za rok 2010, prijímam len preto, že sa cítim ako malá súčasť tohto odboja, ktorému je oddaný tento národ, ku ktorému hrdo a čestne patrím.
Vážené poslankyne, vážení poslanci, som vám nesmierne vďačný za toto gesto, ktoré je prejavom toho, že nezabúdate na naše utrpenie, a ktoré je pre moju krajinu zábleskom slobody.
Daj Bože, aby na Kube čoskoro nastal zmier medzi jej deťmi a aby v krajine zavládla demokracia.
Guillermo Fariñas Hernández
Diplomovaný psychológ
Knihovník a nezávislý novinár, bývalý trojnásobný politický väzeň
(potlesk)
