A kohéziós politika hatása a sebezhető közösségek és csoportok integrációjára (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Regionális Fejlesztési Bizottság részéről Harangozó Gábor által előterjesztett, "A kohéziós politika hatása a sebezhető közösségek és csoportok integrációjára” című jelentés vitája.
Gábor Harangozó
előadó. - (HU) Köszönöm szépen, elnök úr! Tisztelt biztos asszony! Kedves kollégák! Vannak térségek, és ezekben a térségekben emberek, akik nem képesek élni azokkal a lehetőségekkel, amelyeket mi, európai forrásokból próbálunk biztosítani számukra, hogy minél gyorsabban föl tudjanak zárkózni az uniós átlaghoz, hogy megszűnjön az a szegénység, amiben élnek.
Én ezt a jelentést azért kezdeményeztem, hogy vizsgáljuk meg, hogy mi annak az oka, hogy ezekben a térségekben képtelenek vagyunk fejlődést elérni, és tegyünk javaslatokat annak érdekében, hogy ez a folyamat forduljon meg, szűnjön meg. Amint azt az Európai Bizottság negyedik kohéziós jelentése is kimondja, az egyes országok szintjén nagyon hatékonyan működik a kohéziós politika. Gyakorlatilag azokban az országokban, amelyek már csatlakoztak, kapnak kohéziós támogatásokat, nagyobb fejlődés indult be, egy jó felzárkózási pálya indult el. Azonban, hogyha megnézzük egy kicsit lentebbi szinteken, az egyes régiók közötti különbségek már nem csökkennek ilyen mértékben. Példaként szeretném hozni Magyarországot, Magyarországon például a központi régió az európai uniós átlag egy főre jutó GDP-jének a 110%-át érte el, míg Magyarországon a hét régióból négy régió van, ahol 45% alatti az egy főre jutó GDP. De itt már legalább ezek a különbségek nem nőnek. Azonban, ahogy ezt a negyedik kohéziós jelentés is kimondja, a régiókon belüli különbség sok esetben folyamatosan nő.
Mi lehet ennek az oka, hogy egyes régiók jól tudnak élni a lehetőségekkel, mások nem? Ha egy picit megnézzük, nagyon komoly strukturális okokat találunk e mögött, területi alapú strukturális okokat. Ezeken a területeken, ahol nem nagyon van fejlődés, láthatóan hiányzik a humán kapacitás ahhoz, hogy megfelelő projektek szülessenek, hiányzik az alapvető infrastruktúra, hogy oda egyáltalán beruházás menjen ezekbe a térségekbe, hiányzik a megfelelő oktatás is, és hiányzik a megfelelő egészségügyi ellátás is. Több olyan kistérség van, ahol a férfi lakosság várható élettartama, például Magyarországon több, mint 15 évvel alacsonyabb az országos átlaghoz képest.
Mit kéne tennünk? Miután egy nagyon komplex problémáról van szó, és jól behatárolhatóan egyes kisterületekre, kistérségekre fókuszálódik ez a probléma, ezért meggyőződésem, hogy meg kell vizsgálnunk, hogy helyes-e az, hogy a kohéziós politikát csak regionális szinten, régiók szintjén vizsgáljuk, vagy érdemes-e megvizsgálnunk azt, hogy egyes kistérségekben, ahol a legnagyobb probléma van, nem szükséges-e fókuszáltabb, célzottabb intézkedéseket hoznunk? Ezentúl első kiindulópontként meg kell vizsgálnunk, hogy milyen statisztikák alapján tudunk dönteni. Amikor a jelentést elkészítettem, tisztában voltam a problémával, de nem tudok Önök elé konkrét statisztikai összehasonlítást tenni, hiszen nincsenek kistérségi szintű összehasonlítható statisztikák Unió-szerte. Ezentúl meg kell vizsgálnunk, hogy miután ezek többnyire vidéki jellegű területek, helyes-e az, hogy az agrárpolitikához kötjük a vidék fölzárkóztatását? Nem lenne-e sokkal helyesebb az, hogyha a vidék problémáját a kohéziós politika kereteiben, a kohéziós eszközökkel próbálnánk megoldani, és ezt csak kiegészítené az, amit az agrárpolitika tud ehhez hozzátenni.
Ezentúl szeretném megköszönni az árnyék-jelentéstevőknek azt a rendkívül konstruktív munkát, amivel hozzájárultak a jelentés elkészítéséhez. Ugyanakkor szeretném megjegyezni, hogy több hetes egyeztetés után, miután én elfogadtam a Néppártnak az egyik legfontosabb pontban egy rendkívül lényeges változtatást hozó jelentését, a Néppárt ellene szavazott a saját pontjának, és ezek után fölmerül bennem a kérdés, hogy mit szeretnénk? Ki akarjuk-e mondani, hogy létezik egy probléma, és semmi többet nem akarunk elérni, vagy készek vagyunk arra, hogy szembenézzünk a problémával, és javaslatot tegyünk arra, hogy megváltoztassuk a politikánkat, és jobban fókuszáljunk arra, ahol a problémát meg is tudjuk oldani? Köszönöm szépen a figyelmüket.
Danuta Hübner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretném megköszönni Harangozó úrnak a jelentését, továbbá azon erőfeszítéseit is, hogy saját bizottságán belül egyhangú álláspontot érjen el a sebezhető közösségek és csoportok kényes témájában. Annak elkerülése érdekében, hogy társadalmunkban a gazdasági növekedés együtt járjon a szociális polarizálódással, a kohéziós politika kiterjed a társadalmi kirekesztés területére is, és kiemelten foglalkozik a sebezhető közösségek és csoportok integrációjának kérdésével, és ez az elkövetkezőkben is a kohéziós politika célkitűzései között szerepel majd.
Az is igaz, hogy a jelentésben meghatározott problémák egyrészt a területi kohézió, másrészt a társadalmi kohéziós kihívások közti határmezsgyén helyezkednek el, és a társadalmi polarizálódás és társadalmi elkülönítés problémái - ha bizonyos területeken koncentrálódnak - területi kohéziós kérdések formáját öltik.
Az Európai Unió legszegényebb területein a társadalmi kirekesztéssel nézünk szembe, de az Európai Unió leggazdagabb városaiban is találunk példákat a társadalmi nélkülözésre. A jelentés felszólítja a Bizottságot, hogy a területi kohézióval kapcsolatban közreadandó zöld könyv keretében adjon átfogó meghatározást a területi kohézióórl. Magam megerősíthetem, hogy az idén szeptember végén megjelenő zöld könyv előmozdítja azt, hogy az Unió egészében a területi kohézió fogalma azonos értelmezést nyerjen.
A jelentés is elismeri, hogy a sebezhető csoportok és közösségek fogalmának, mint olyannak, meghatározása nem könnyű dolog, és ezt a fogalmat nem lehet csak a roma közösségekre vonatkoztatni. Az is általánosan elismert azonban, hogy a roma közösségek helyzete különleges figyelmet érdemel Európában. A roma kirekesztődés sok összetevőjű problémájának kezelésénél integrált megközelítést kell alkalmaznunk, és a Parlament januárban folytatott mélyreható vitát e témában, amikor a romákkal kapcsolatos európai stratégiáról fogadott el állásfoglalást. A megújított szociális napirend csomagjában a Bizottság július elején előterjeszti a romák integrációjának közösségi eszközeivel és politikájával foglalkozó munkadokumentumot.
Osztom a jelentésben kifejtett véleményt, miszerint erőteljesebben hasznosítanunk kell az európai politikák és a rendelkezésre álló különböző pénzügyi eszközök között jelentkező szinergiákat és egymást kiegészítő elemeket. A Bizottság tekintélyes figyelmet fordított erre, amikor a nemzeti és regionális hatóságokkal a kohéziós politika operatív programjairól tárgyalt.
Ami azt az igényt illeti, hogy tegyünk elérhetővé az Európai Unió valamennyi régiójára vonatkozó, összehasonlítható régiókon belüli adatokat, és ezen belül is különösen szociális mutatókat, magam ezt alapvetőnek ítélem, de egyetértek a jelentésben megfogalmazottakkal: ez egy igen összetett kérdés. Amint a képviselők maguk is tudják, az Eurostat nem állít elő, hanem kezeli a nemzeti statisztikai rendszerek által benyújtott adatokat.
Éppen most zártuk le az Urban Audit második kiadását, amely a 2004-ig terjedő időszakot fedi le és igen világosan látjuk, hogy milyen korlátozottan is állnak rendelkezésre a területi adatok a klasszikus NUTS 2 regionális szint alatt. E kihívás kezelése és a területi kohézióval foglalkozó zöld könyv előkészítésekor szerzett ismeretek hasznosítása érdekében, a Regionális Politikai Főigazgatóság áttekintette a regionális politikával kapcsolatos kutatások minősége javításának kérdését, beleértve ebbe a statisztikai adatbázisokat is. Ennek eredményeként a 2000-2006-os kiadásokat ma a NUTS 3 szintre bontjuk le, 20 költségvetési kategóriát állítva fel ezen a szinten. A kiadások adatai elérhetők az I. és II. célkitűzési régiókra, az Urban, az Interreg és a Kohéziós Alapra vonatkozóan.
A vidéki ellenőrzés még megoldásra váró problémát jelent. El kell ismernem, hogy ma még nem léteznek arra vonatkozóan megbízható adatok, hogy a különös mértékben kirekesztett csoportok hol is koncentrálódnak, és szinte lehetetlen egybevetni az ilyen csoportok elhelyezkedésével az újonnan rendelkezésre álló, arra vonatkozó információkat, hogy a kohéziós politikai forrásokat mire és hol költik el. A mai helyzet alapján úgy gondolom, hogy e téren a haladást a minőségi elemzésekre támaszkodó sajátos kutatások határozzák meg.
Még egyszer, köszönöm a Parlamentnek, hogy ráirányította figyelmünket ezekre a fontos kérdésekre, és kíváncsian várom a mai vitát.
Ilda Figueiredo
a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság véleményének előadója. - (PT) A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság véleményének előadójaként megismétlem, hogy a vidéki területek - köztük a hegyvidéki területek is, ahol a nők központi szerepet töltenek be - támogatásra szorulnak. A nők munkáját meg kell becsülni, és szavatolni kell, hogy tisztességes jövedelmekhez jussanak.
Jól fizetett termelő tevékenységet és magas szintű közszolgáltatásokat kell biztosítani a fiatalok megtartása, és a vidék elnéptelenedése megakadályozása érdekében. Különleges figyelmet kell fordítani a családi mezőgazdasági vállalkozásokra, a kis- és közepes gazdálkodókra. Mindehhez a közös agrárpolitika reformja szükséges, amely most is folyik ugyan a KAP méltányosabbá tétele érdekében, de célja ma elsődlegesen a vidéki elvándorlás elleni küzdelem és a mezőgazdasági termékek támogatása.
Ugyancsak aláhúzom minden, kevésbé kedvező helyzetben lévő térség támogatásának fontosságát, az állandó strukturális hátrányokkal küzdőkét, a legkülső régiókét, az ipari szerkezetváltás, az ipari elköltözések és vállalkozások bezárása miatt károsodó körzetekét, és mindez amiatt fontos, hogy erősödjék a gazdasági és társadalmi kohézió, megvalósuljon a sebezhető közösségek és csoportok társadalmi beilleszkedése.
Maria Petre
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (RO) Tisztelt elnök úr, biztos asszony, kedves képviselőtársak, elsőként is köszönöm az előadónak munkáját, erőfeszítéseit a különböző nézőpontok összehangolására. Mindannyian egyetértünk abban, hogy a sebezhető közösségek és csoportok fejlődésük során számos nehézségbe ütköznek, és a kohéziós politika keretein belül, de a többi rendelkezésre álló pénzügyi támogatási eszközt illetően is különleges figyelmet igényelnek.
A munkafolyamat minden szakaszában támogattam azon igényt, hogy a jelentésben két elkülönülő rész legyen: az egyik - az etnikai kötődés tekintetében - utaljon a sebezhető közösségekre, míg a másik bizonyos földrajzi hátrányok szerinti elkülönítésben közelítsen a sebezhető csoportokhoz. Sajnálatos módon ez a kérésünk nem tükröződik a jelentés mostani formájában. Képviselőcsoportunk három módosítást nyújtott be, amelyek elfogadásától szavazataink alakulása függ. Nevezetesen az Ee., az I. preambulumbekezdéssel tartalmilag azonos bekezdés törléséről, a sebezhető terület vagy körzet fogalmának az ilyen területek felsorolása általi meghatározásáról, valamint a 17. bekezdés törléséről van szó. Remélem, hogy e tekintetben megkapjuk az előadó jóváhagyását.
Végül, két további gondolatot emelnék még ki: a sebezhető közösségek problémája, közelítsünk bár ahhoz akár etnikai és/vagy földrajzi oldalról, jóval hatékonyabban kezelhető, ha ezen a területen együttműködés valósulna meg a helyi, regionális, nemzeti és európai hatóságok között. Ugyanakkor, az oktatási rendszer, valamint az állami, szociális és közlekedési infrastruktúra helyzete megkerülhetetlenül befolyásolja a sebezhető csoportok és közösségek integrációját.
Annak kiemelésével zárom hozzászólásomat, hogy végső álláspontunk - mint említettem - a három módosítás elfogadásától, és különösen a Bizottságban megszavazott 17. bekezdés törlésétől függ. Amennyiben ezek a módosítások elfogadásra kerülnek, természetesen, támogatjuk a jelentést.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
a PSE képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, szeretném azzal kezdeni, hogy köszönöm az előadónak munkáját, a ma előttünk fekvő jelentést. Egyetérthetek azzal, hogy itt az régiókon belüli különbségekre és a legérzékenyebb területekre összpontosító, mikroregionális alapú megközelítésre van szükség.
Bizonyos esetekben a régiókon belüli különbségek még nagyobb szerepet is játszanak, mint a régiók közti különbségek. Emlékezzünk arra, hogy az európai regionális politika célja, valamint hogy az e politika mögött meghúzódó feltételezés az, hogy csökkenteni kell az Európai Unión belüli területek fejlettségbeli különbségeit, valamint hogy a területi kirekesztődés elemét a politikai eszközöknél még nem vettük figyelembe. Az új tagállamokban a társadalmi elkülönülés és az esélyegyenlőségi rendelkezések alkalmazásának kudarca a leggyakrabban a vidéki körzetekben fordul elő. Eközben a regionális gazdasági és szociális kezdeményezések a fejlődési központokban, elsődlegesen is a városi központokban koncentrálódnak.
A szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem forrásai az egyes országoktól függően változnak, de - egy területileg és társadalmilag összetartó EU megteremtése érdekében - olyan kiegészítő intézkedéseket kell végrehajtanunk, amelyek felszabadítják a gazdaságilag elmaradott területeken szunnyadó lehetőségeket.
Ramona Nicole Mănescu
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (RO) Tisztelt elnök úr, elsőször is gratulálok az előadónak munkájához.
A kohéziós politika létfontosságú az elmaradott régiók és alrégiók közösségei számára. Az olyan társadalmi-gazdasági tényezők, mint a szegénység, az infrastruktúra és a közigazgatási képességek hiánya, az ipar leépülése, az oktatás és képzés alacsony szintje, a munkanélküliség magas aránya, a szegényes életkörülmények, valamint az általános közszolgáltatásokhoz való hozzáférés korlátjai, az érintett közösségeket sebezhető csoportokká teszik, és azok mind jelentősebb kihívást jelentenek az Európai Unió területeinek kohéziója tekintetében. Ebből következően az egymásrautaltság - a régiók közötti szociális-gazdasági különbségek mérséklésének igénye, valamint a sebezhető csoportok társadalmi integrációjának igénye között - olyan kapcsolódást eredményez, amelynek természetes módon el kell vezetnie a nemzeti és európai szinten egyaránt érvényesülő, területi megközelítést is magában foglaló konstruktív folyamathoz.
Tisztelt elnök úr, úgy hiszem, az érintett csoportok kiterjedésére, valamint társadalmi kirekesztettségük mértékére vonatkozó statisztikai adatok hiánya, továbbá a régiók közötti különbségek mérését elősegítő, megbízható adatok szolgáltatására alkalmas mutatók elégtelensége ismét azt bizonyítja, hogy a sebezhető régiók és csoportok helyzetének reális felmérése, valamint a területfejlesztésre és a társadalmi kirekesztés leküzdése vonatkozó konkrét programok és stratégiák megfogalmazása a tagállamok és a Bizottság együttműködését igényli.
Hiszem azt is, hogy a tagállamoknak kell az első lépést megtenniük e sebezhető csoportok beazonosítása, prioritásaik nemzeti stratégiai tervekben történő meghatározása, majd azt követően az alkalmazandó értékelési és nyomon követési mechanizmus kifejlesztése érdekében. Nem szabad elfelejtenünk, hogy az esetek többségében a migráció a szegénység következménye, és maga a migrációs jelenség instabilitást és konfliktusokat szül. Ezért is véljük úgy, tisztelt elnök úr, hogy a sebezhető csoportoknak - valamennyi tagállamban - élvezniük kell a társadalmi segítségnyújtás, az egyenjogúság és az esélyegyenlőség előnyeit, sőt, az előbbieken túlmenően, különleges programokat kell kidolgozni azon térségek számára, amelyekből e csoportok érkeznek.
Mieczysław Edmund Janowski
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, szeretném megköszönni Harangozó úrnak, e bonyolult témában végzett munkáját, még akkor is, ha a jelentés nem foglalkozik minden - a helyzethez, a kirekesztéssel érintett vagy az által veszélyeztetett valamennyi személyhez és környezethez kapcsolódó - kérdéssel.
Annak ellenére, hogy az Európai Unió költségvetésének tekintélyes részét fordítjuk a kohéziós program végrehajtására, még mindig súlyos egyenlőtlenségek tapasztalhatók. Például, ha az egy főre jutó GDP-t vesszük, akkor látjuk, hogy a leggazdagabb térségekben a jövedelem közel tízszerese a legszegényebb térségekének. Szem előtt kell tartanunk azt is, hogy a térségeken belül is jelentős különbségek mutatkoznak. Még a nagy városi körzetekben is találhatunk szegény körzeteket. Emellett, ez komoly problémája számos vidéki területnek is. Ez a szegénység nemzedékeken átöröklődhet.
Védjük tehát a gyermekeket és családokat ettől a jelenségtől. Amire szükség van, az az esélyegyenlőség megteremtése, mindenekelőtt az oktatásügy, az egészségügy és a lakhatás terén. Ez bizonyítja majd a társadalmi és területi kohéziót, amelynek pontos fogalommeghatározása azonban még nem született meg. A területi, kulturális és kommunikációs tekintetben elszigetelődő csoportok boldogulási esélyei jelentősen rosszabbak. Ezek olyan témák, amelyeknek kezelése mind technikai, mind társadalmi infrastruktúrát, munkahelyeket, az érintett társadalmakban a belső aktivitás légkörének megteremtését igényli.
Segítsünk az ilyen vagy olyan megkülönböztetést elszenvedő polgártársainkon, hogy visszanyerjék az iránti bizalmukat, hogy képesek kitörni alacsony társadalmi státuszukból. Ugyancsak szakítanunk kell az e csoportokat alábecsülő sztereotípiáinkkal. Ez egy sor fogyatékkal élőt, hajléktalant érint, de vonatkozik az itt már érintett roma társadalmakra is. Ez a fajta elkülönítés ellentétes az általunk képviselt közösségi szolidaritással, és az emberi méltóság tiszteletben tartásának kudarcát jeleníti meg. Emlékezzünk arra, hogy gyakran sokgyermekes családokkal, bevándoroltak családjaival találkozhatunk az ilyen környezetekben.
Kiegészítésként, az egyenlőség különböző, így regionális, nemzeti és uniós szintű közös politikájának megteremtésére van szükségünk. Szükségünk van az önkéntes és nem kormányzati szervezetekre is.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Elnök úr, biztos úr, hálás vagyok Harangozó úrnak, hogy figyelmét a sebezhető csoportok felé fordította. A kohéziós politika már huzamosabb ideje jelentős mértékben hozzájárul a sebezhető csoportok feltételeinek javításához. Vegyük példaként Írországot, ahol korábban igen sok sebezhető csoportot találhattunk: nagyon magas volt a fiatalok körében a munkanélküliség, lepusztult városok, elmaradott falvak jelentkeztek, a kitörés lehetőségek szinte teljes hiányával. Számos más ország esetében is érvényes, hogy a társadalmi kirekesztést a foglalkoztatással, oktatással, és részvétellel kell kiváltani. Ebbe az irányba is haladunk, és rendkívül sikeresen.
A második kérdés: elhangzott, hogy túl keveset tudunk, túl kevés információval rendelkezünk, és egyetértek azzal, ezen lehet javítani, mindenekelőtt a tagállamok, a régiók, és maguknak, a városoknak közreműködése révén. Harangozó úr felveti a kérdést, hogy a magyarok várható élettartama miért alacsonyabb 15%-kal az uniós átlagnál. Magam sem tudom a választ, de felkerestem kórházakat. Az étkezési és italfogyasztási szokások rendkívül rosszak, és az Európai Unió semmit sem változtathat ezen. Úgy gondolom, hogy politikánk egyik legfontosabb elemét az jelenti, hogy az emberek a régiókban felvállalják magukért a felelősséget.
Végül, mi az elsődleges oka annak, hogy az EPP ellenzi a NUTS 4-et? Az ellen vagyunk, mert 2004-ben úgy foglaltunk állást, hogy 2013-ig megerősítjük, több tartalommal, irányultsággal töltjük meg e politikát. Még azt is elfogadtuk, hogy a külső határokat érintő Interreg-területekkel kapcsolatos politikába beillesztjük a külső határok egészét, úgy ahogy azok voltak. Ez viszont most azzal járhat, hogy politikánk elemeire hullik, erőfeszítéseink szétforgácsolódnak, és ez az irány a jövőben nem követhető. Ez nagy hiba volna. Ezért is kérem, még egyszer, hogy töröljük az érintett cikket! Máskülönben vállalom az előadó részéről érkező kihívást, azaz az elkövetkező hat hónapban kemény vitákat folytathatunk egymással a területi kohézióról.
Iratxe García Pérez
(ES) Elnök úr, magam is azzal kezdeném, hogy köszönöm az előadónak egy olyan jelentés elkészítésének kezdeményezését, amely kinyilvánítja, hogy az Európai Unió egyik alapvető célkitűzése a társadalmi, gazdasági és regionális különbségek mérséklése.
A kohéziós politika hatékonyan mozdította elő ezen egyenlőtlenségek csökkentését, de még nagyon sok a teendő, amiként az a kohézióról szóló negyedik jelentésben is megjelenik.
Minden térségben - még a leggazdagabbakban is - fellelhetők embercsoportok, amelyek ki vannak téve a társadalmi kirekesztés és az abszolút szegénység veszélyének. Az esélyegyenlőségi hiányosságok kezelésekor integrált megközelítésre van szükség. A tagállamoknak és a regionális hatóságoknak olyan stratégiákra van szükségük, amelyek újra életre keltik a sebezhető térségeket, fejlesztik azok infrastruktúráját, és sajátos gazdasági adottságaikkal összhangban előmozdítják a tényleges fejlődési lehetőségeket, miközben az állami szektor decentralizálásán keresztül megerősített helyi közigazgatások révén fenntartják a közszolgáltatásokat.
Emmanouil Angelakas
(EL) Elnök úr, biztos úr, a célirányos, témára összpontosító Harangozó-jelentés révén az Európai Parlament rendkívül fontos lépést tesz a sebezhető közösségek és csoportok felé, hogy azokat a lehető legsimábban, az európai kohéziós politikán keresztül integrálja társadalmunkba. Mint kezdeményezés, teljes támogatásomat élvezi, és elismerem az előadó által tett erőfeszítéseket. Eközben azonban elhatárolódom a kérdés kidolgozásának módjától. A jelentés egyes elemeinél - képviselőtársam lelkiismeretes erőfeszítése ellenére - hiányzik az érdemi tartalom.
Ezen elemek némelyike a társadalom és a mikro-közösségek széles rétegeit lefedő sebezhető közösségekkel és csoportokkal foglalkozik, nemcsak a romákkal. Az Európai Parlament egy külön jelentésben már ráirányította figyelmet erre a rétegre, noha a jelentés kitekintése lehetett volna szélesebb is, hogy érinthesse a kérdéskörnek mind a társadalmi, mind a földrajzi vetületeit. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportja ragaszkodott álláspontjához, miszerint hasznos a széles spektrumú megközelítés, de erre mások nem figyeltek fel. A jelentés egyoldalú maradt, és gyakran rövidlátóan közeledik a témához.
Magam különösen a hegyvidéki és szigeti területekre gondolok, miután senki sem kérdőjelezheti meg az ottani közösségek sebezhetőségét. Ezek sehol sem kerülnek említésre a jelentésben. Nem fogadom el azt sem, hogy a jelentés folyamatosan elkerüli a dolgok és helyzetek meghatározását, vagy az azokra történő közvetlen utalásokat. Hadd mutassak rá arra is, hogy a sebezhető közösségek és csoportok nemcsak régióközi, hanem régión belüli szinten is felbukkannak. Anyagi és technikai támogatást, technológiai és tudományos ismereteket, oktatást, képzést, és közigazgatási támaszt igényelnek. Az állami szektor decentralizálására, valamint a közlekedési hálózatok kiterjesztésére kell összpontosítani. Az önkéntes fellépések fontos szerephez juthatnak e csoportok körén belül is, és hozzájárulhatnak a közösségek lendületbe hozatalához, marginalizálódási folyamatuk visszafordításához.
Az előadó kétségbevonhatatlan erőfeszítései ellenére sem állíthatom azt, hogy a jelentés anyagának egésze kielégítő. Említést kell tenni esetenként annak kétértelműségéről, a szerkesztési egyértelműség hiányáról. Amennyiben hozzá kívánunk járulni a sebezhető csoportok gondjainak megoldásához, az általunk összeállítandó szövegnek egyértelműnek és határozottnak kell lennie, a témát pedig átfogó módon kell kezelnie.
Evgeni Kirilov
Elnök úr, szeretnék gratulálni Harangozó képviselő úrnak saját kezdeményezésű jelentése kapcsán.
Az uniós kohéziós politika keretében a sebezhető csoportoknak kölcsönzött különleges figyelem azt jelenti, hogy nem feledkeztünk el ennek a politikának fő célkitűzéséről, azaz polgáraink jólétének előmozdításáról.
E kérdés regionális vonatkozásai egyértelműek. Ezzel együtt a sebezhető csoportok sajátos igényei, és területi elhelyezkedése meghatározásának képessége megköveteli a kisebb területi egységek fejlődési képességeinek elemzését is. Miközben megállapítást nyerhet, hogy a sebezhetőség az alacsonyabb szintek gondja, például a legszegényebb térségeké, ez kihatással van az adott terület egészére, és valamennyi ottani társadalmi réteg életére is kihat. Ezért is elengedhetetlen, hogy a sebezhető csoportokkal kapcsolatos politika, stratégia és a kapcsolódó intézkedések átfogók legyenek, európai, nemzeti és helyi szintű intézményeink közös megközelítésén alapuljanak.
Bernadette Bourzai
(FR) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, elsőként is szeretnék gratulálni Harangozó úrnak az általa végzett kiváló munkáért, az e bonyolult és kényes téma kapcsán kifejtett gondolatokért. Igyekeztem tevékeny szerepet vállalni a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság e jelentéssel kapcsolatos véleményének kimunkálásában, miután a legsebezhetőbb emberek gyakran a legkevésbé fejlett vidéki területeken, és a tartósan természeti eredetű hátrányokban szenvedő körzetekben koncentrálódnak. Ez azt jelenti, hogy itt fontos szerep jut a mezőgazdasági és vidékfejlesztési politikának.
Véleményem szerint a kohéziós politikának arra kell törekednie, hogy a vidéki területeken továbbra is biztosítsa a jövedelemteremtő mezőgazdasági és nem-mezőgazdasági jellegű tevékenységeket, hogy megtartsa azt a népességet, amely különben hajlamos lenne az elvándorlásra, valamint hogy befogadhasson újonnan érkezetteket is. Fontos a munkahely-teremtő családi mezőgazdasági vállalkozások segítése, a közszolgáltatásokhoz való azonos mértékű hozzájutás biztosítása, de a közszolgáltatások olyan jellegű kiterjesztése is, hogy azok megfeleljenek a hátrányos helyzetű családok, közösségek és csoportok igényeinek is. Röviden: a vidéki környezetet vonzóvá és élhetővé kell tennünk. E célt akkor érhetjük el, ha biztosítjuk az e területen végrehajtott, e sérülékeny csoportok felé irányuló különféle politikák közti összekapcsolódást, és ennek révén erőteljesebben hasznosítjuk a rendelkezésre álló különböző pénzügyi eszközök egymást kiegészítő természetét.
Miloš Koterec
(SK) Szeretném megköszönni Harangozó úrnak egy olyan témával foglalkozó kitűnő jelentését, amely mindeddig nemigen került reflektorfénybe, pedig egy nagyon valóságos probléma rejtett forrását képezi. A jelentés két konkrét területével szeretnék itt foglalkozni: a sebezhető, többnyire vidéki és peremterületek lakossága által alkotott közösségek talpra állításával, valamint a leszakadó, az egyes országok általános helyzetétől jelentősen eltérő feltételek között lévő, és a statisztikákban szinte teljesen mellőzött mikrorégiók fejlesztésével.
Mindkét fent említett területet az egyértelmű meghatározások hiányából fakadóan hanyagolják. Egyértelműen definiálnunk kell, hogy az Európai Unióban mit értünk (mind gazdaságilag, mind társadalmilag) erőteljesen sebezhető közösségeken, elemeznünk kell az EU-n belül fellelhető elmaradott mikrorégiók típusait és elhelyezkedését, majd megoldást kell találnunk problémáikra. Mindkét kérdéskört nehéz érzékelni a kohéziós politika általános sikeressége mellett. Nem szeretnénk, ha a kohéziós politika összevethető lenne a kívülről igen tömörnek tűnő ementáli sajttal.
Miroslav Mikolášik
(SK) A kérdéses jelentés helyesen világít rá a társadalmi problémák megoldása és a regionális fejlesztés közti összefüggésekre, valamint annak szükségességére, hogy Európa mutasson szolidaritást és hajtsa végre az e területre vonatkozó kohéziós politikát.
Magam, személyesen, időm jelentős részét szentelem az érintett problémának, annak, hogy segítsem a lemaradó térségeket, mindenekelőtt Szlovákiában. Az erős és vonzó európai vidék megőrzése létfontosságú mind gazdasági, mind kulturális és ökológiai okokból. Támogatom azt a Bizottsághoz intézett felhívást, hogy utóbbi a kidolgozandó "a területi kohézióról szóló zöld könyv” keretében növelje a regionális problémák kezeléséhez szükséges forrásokat. E folyamatban fontos annak biztosítása, hogy a régiók vállaljanak aktív szerepet, valamint működjenek szorosan együtt az nem kormányzati szervezetekkel.
Ebben az összefüggésben, szeretném elmondani, hogy az egyházak és a vallási társaságok által kifejtett szociális tevékenységek külön is méltatást érdemelnek. Tapasztalatból tudom, hogy az általuk a hátrányos helyzetű társadalmi csoportoknak és térségeknek nyújtott szolgáltatások igen hatékonyak, és gyakran nélkülözhetetlenek. Ezért tevékenységüket, a sebezhető csoportok megsegítésére irányuló európai erőfeszítések szerves elemének kell tekintenünk, és azt - európai szinten - a megfelelő támogatásban kell részesíteni.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, magam is szeretnék rámutatni arra, hogy e jelentéssel azon meggyőződésünknek adunk hangot, hogy 20 évvel létrejöttét követően a kohéziós politikával szemben még mindig az az elvárás, fejezze ki uniós szolidaritásunkat nemcsak a leginkább hátrányos helyzetű térségek és országok, de polgáraink legkedvezőtlenebb helyzetben lévő közösségeivel és csoportjaival is.
A kohéziós politikát nemcsak a pénzügyi forrásokkal kell megerősítenünk, de olyan, alkalmazható mechanizmusokkal és eljárásokkal is, amelyek helyi szinten lehetővé teszik az összetett, sokoldalú társadalmi és gazdasági egyenlőtlenségek felderítését.
A régióink számára ma jelentkező kihívások nem teszik lehetővé, hogy a szegénység, valamint a társadalmi és területi kirekesztés problémáit megoldatlanul hagyjuk. Minden szinten, összehangolt fellépésre, lényegében integrált megközelítésre van szükség, forrásokkal és politikákkal, amelyek együtt hasznosulnak a problémák megoldása érdekében.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr, jelenleg a gazdasági növekedés a fővárosok, és a nagyobb városi települések körzetében koncentrálódik. Más területek, beleértve a vidéket is, jóval lassabban fejlődnek, és ez azt jelenti, hogy utóbbiak sokkalta érzékenyebbek a problémákra. A kohéziós politika célja az legyen, hogy segítse e területeket, és a területi kohéziót.
Ennek érdekében alapvető az infrastruktúra javítása, e területeknek a befektetők számára történő vonzóbbá tétele, a közszolgáltatások fenntartása, a lakhatás és az életminőség javítása. A vidéki területek fejlesztése tekintetében igen fontos, a kommunikációs infrastruktúra megteremtése, amelyen elsődlegesen az utakat, a szennyvízkezelő létesítményeket értjük, hiszen ezek révén teremtődnek meg a beruházásokhoz és a munkahelyteremtéshez szükséges feltételek, amelyek viszont lehetővé teszik az emberek számára a helyben maradást, a tisztességes megélhetést.
Mostanáig a közös agrárpolitika alapvetően az élelmiszerminőségre, az élelmiszerbiztonságra, és a versenyképességre összpontosított, és mérsékeltebben foglalkozott a mezőgazdaságon kívül eső vidékfejlesztéssel. Létfontosságú, hogy jobb összhang teremtődjék a kohéziós politika, a vidékfejlesztési politika és a foglalkoztatáspolitika között.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök úr, a jelentés N. pontja helyesen mutat arra, hogy a szegénység és kirekesztés erőteljes földrajzi jelleggel bír. Az Európai Unión belül általában tiszteletben tartott szolidaritási elvet figyelembe véve, az N. pont tartalmával egyetemben, azt szeretném, ha az európai alapokból származó források segítenék a gazdaságilag hátrányos helyzetű területek integrációját.
Sajnos idén ezt az elvet hazámban megsértették. Az infrastruktúra javítására kiosztott, valamint az egyéb segítségnyújtási pénzeszközöket többnyire a gazdagabb, már fejlettebb területek felé irányították. Ez gyakran annak is következménye, hogy ott a pénzeszközökre pályázó személyek felkészültebbek. Remélem, hogy az általunk most érintett dokumentum segít majd felszámolni e rendellenességeket az Európai Unió területének egészén.
Danuta Hübner
a Bizottság tagja. - Elnök úr, úgy gondolom, hogy hasznos vita folyt, és szeretném ezt a felszólalók mindegyikének megköszönni. Az eszmecsere azt mutatta, hogy a különböző sebezhető közösségek és csoportok problémája hatékony kezelésének legjobb módja az integrált politikai megközelítés. A kohéziós politika és a vidékfejlesztési politika közötti kapcsolódás különösen fontosnak tűnik itt.
Ugyancsak osztom a képviselők azon nézetét, hogy amikor a sebezhető csoportokhoz kapcsolódó problémák területileg koncentrálódnak, akkor a területi megközelítés indokolt. A társadalmi kirekesztés nem választható le a területi kohézióról.
Nagyra értékelem a képviselőknek a régióközi különbségek iránti fogékonyságát. Amint arra számos képviselő rámutatott, jó minőségű, megbízható régióközi statisztikák begyűjtése nagymértékben segítségünkre lehetne e tekintetben. Amint azt bevezető szavaimban említettem, a Bizottság további erőfeszítéseket tesz egy ilyen adatbázis kialakítására. Olyan felméréseket végzünk vidéken, mint amilyent a múltban a városokban valósítottunk meg. E kérdést illetően a tagállamokkal való együttműködés alapvető fontosságú lesz, és ennek kapcsán számítok a Parlament támogatására is.
Gábor Harangozó
előadó. - Köszönöm szépen, elnök úr! Tisztelt biztos asszony! Kedves kollégák! Először is szeretném megköszönni biztos asszonynak nemcsak a válaszát, amit most erre a jelentésre, illetve a vitára adott, hanem azt a munkát, amivel folyamatosan dolgoznak azon, hogy jobbá, hatékonyabbá tegyük ezt a politikát. Rendkívül nagyra becsülöm az erőfeszítéseit, és nagyon köszönöm azt a nyitott hozzáállást, amivel az én jelentésemhez is hozzáállt.
Szeretnék válaszolni néhány kérdésre, ami fölmerült. Először is azt gondolom, hogyha komolyan vesszük a problémát, akkor ugyanúgy, ahogy komolyan vettük, hogy szükségünk van a lisszaboni folyamatra, a lisszaboni folyamat végrehajtását biztosítanunk kell a kohéziós politikában, és bevezettünk egy pántlikázási rendszert a kohéziós politikába, hogy biztosítsuk a lisszaboni folyamatot, ugyanúgy a szegénység területi koncentrációja ellen is tudunk tenni, ha akarunk. Elhatározás kérdése.
Először is a Néppártnak is elsődlegesen van Nistelrooij úrnak szeretném mondani, hogy amennyiben a 17-es pontot törölnénk, akkor a jelentés kimondaná, hogy egyetértünk azzal, hogy vannak kistérségek, akik nem tudnak élni azokkal a lehetőségekkel, amiket mi biztosítunk. Egyetértünk azzal, hogy ezek kistérségek, csak éppen azt a pontot törölnénk a jelentésből, amiben kérjük a Bizottságot, hogy vizsgálja meg, hogy nem lenne-e hatékonyabb ezeket a kistérségeket akkor kistérségi szinten felzárkóztatni. Továbbra sem értem, hogy erre miért lenne szükség?
Petre asszonynak szeretném mondani, hogy én azt gondolom, hogy ez egy regionális politikai jelentés. A regionális politikai jelentésben etnikumoknak nincsen helye, és nem értem azt se egyébként, hogy miért kéne etnikumokról beszélnünk. Románia esetében, hogyha etnikai megközelítésről beszélünk, akkor kiket tegyek bele a riportba? A romákat, akik nagyon szegény körülmények között élnek bizonyos területeken? A csángókat, akik szintén nagyon rossz körülmények között élnek egy bizonyos területen? Vagy a hegyvidéki románokat? Nem lehet így meghatározni, komplex mutatóra van szükségünk, komplex megközelítésre és integrált végrehajtásra. Köszönöm szépen a figyelmüket.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap 12 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Bairbre de Brún  
Szeretném üdvözölni Harangozó úrnak a kohéziós politika által a sebezhető közösségek és csoportok integrációjára gyakorolt kihatással foglalkozó jelentését. Mind erőteljesebben érvényesül a követelés, hogy vegyük figyelembe azon körzetek és területek fejlődési gondjait, amelyeknek lakossága a döntéshozatal és a gazdasági fejlődés főáramlatának partvonalára szorul.
Saját választókerületem alapján, ismerem azokat a problémákat, amelyekkel nemcsak a kedvezőtlenebb helyzetben lévő városi területek, de Írország határ menti megyéinek perifériális területei is szembekerülnek. Ezeknek a vidéki területeknek gyakran okoz gondot az üzleti és infrastrukturális beruházások biztosítása. Legyen tehát a jelentésben említett vidéki "exodus” beszüntetése a politikusok számára prioritás!
Harangozó úr helyesen emelte ki a kis- és közepes gazdaságok szerepét a vidéki közösség fennmaradásában. A vidéki közösségeket nem szabad háttérbe szorítani a kohéziós politikában, és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem során nagyobb kötődést kell teremteni a vidékfejlesztés és a regionális fejlesztés között.
A kommunikációs és közlekedési hálózatoktól való távolság kezelést igénylő gyakorlati probléma.
Bogdan Golik  
írásban. - (PL) A kohéziós politika, amelyre az uniós költségvetés 33%-át fordítjuk, létfontosságú valamennyi uniós tagállam számára. Lengyelország kész csatlakozni bármely, az európai társadalom teljes körű gazdasági integrációját, valamint a mikroregionális szintű aránytalanságok minimalizálását megcélzó akcióhoz. Úgy vélem, hogy a kohéziós politika keretében foganatosított intézkedések meghatározók a fenntartható fejlődés előmozdítása, valamint az Európában súlyos társadalmi és gazdasági problémákat jelentő munkanélküliség, szegénység és társadalmi kirekesztés felszámolása tekintetében. Az összes európai országra kiterjedő együttműködés, a tapasztalatok kicserélése különösen fontos e tekintetben.
Az Unió fenntartható fejlődését lelassító problémák, így az alacsony jövedelmek, a gyenge infrastruktúra, az alacsony társadalmi mobilitás, elsődlegesen a vidéki területekhez kapcsolhatók. A helyzetet tovább súlyosbítja a vidékről kiinduló, fokozódó elvándorlás, az érintett területeken jelentkező, mind erőteljesebb kirekesztés. Az előbbieken kívül, a XXI. század kezdetén a kohéziós politika számára jelentkező akadályok között akadnak külső eredetűek is, mint például az Európai Unió és az USA közti fejlődésbeli, egyre növekvő különbség. 1995-2005 között a termelékenység növekedése jóval alacsonyabb volt Európában, mint az Egyesült Államokban, vagy Japánban. Ez komolyan mérsékli az európai piacok versenyképességét.
Szeretném megköszönni Harangozó úrnak, hogy e kérdésre ráirányította figyelmünket.
Lívia Járóka  
írásban. - (HU) A foglalkoztatás, növekedés és versenyképesség előmozdítása érdekében az Európai Uniónak teljes mértékben ki kell használnia a rendelkezésére álló vállalkozási és munkaerő-potenciált. Tekintve, hogy az Európában élő csaknem tízmillió roma nagy részét érinti a strukturális és/vagy abszolút munkanélküliség, illetve a szürke és fekete gazdaságban való részvétel, a romák integrációja döntő hatást gyakorolhat a Lisszaboni Agenda és a kohéziós politika kimenetelére. A jelentés ugyan megállapítja, hogy a kohéziós politika sokat segített a legszegényebb régióknak a társadalmi-gazdasági fejlődésben való felzárkózásban, ám mind a mennyiséget, mind a minőséget tekintve sokkal többre lenne szükség. Az Európai Bizottságnak és a tagállamoknak törekedniük kell az elérhető finanszírozási források koordinációjára és komplementaritására, az uniós pénzügyi eszközök pedig, főként az Európai Szociális Alap és az Európai Regionális Fejlesztési Alap, számos egyedi programot kell, hogy támogassanak, a vállalkozóknak nyújtott mikrohitelektől az infrastrukturális fejlesztésekig. A programok sikeréhez és a pénzek célba éréséhez elengedhetetlen az általános és egyedi akadályok azonosítása és felszámolása. Az összetett problémákkal küzdő, leszakadó területek képtelenek előteremteni az őket jog szerint megillető közösségi támogatások kiegészítéséhez szükséges forrásokat, a romákat pedig hatványozottan sújtják az alacsony képzettségből és a generációkon átívelő munkanélküliségből származó hátrányok.
Cătălin-Ioan Nechifor  
Az Európai Parlament vitára bocsátotta a kohéziós politikának a sebezhető közösségekre és csoportokra gyakorolt hatásával foglalkozó állásfoglalás-tervezetet, amelyben megfogalmazódik annak igénye, hogy a vidéki környezetben - különös tekintettel a családi gazdaságokra, illetve a kis és közepes méretű mezőgazdasági termelő egységekre - megmaradjanak bizonyos jövedelemtermelő tevékenységek.
A közös agrárpolitika legyen igazságosabb, hogy az alapvetően mezőgazdasági jellegű vidéki területek népesség megtartó ereje a feltételezhetően bekövetkező élelmiszerválság közepette is érvényesülhessen.
Úgy gondolom, hogy az állásfoglalás elfogadása jelentős támogatást nyújt Romániának a vidéki területeken a szegénység ellen folytatott küzdelméhez, amely területeken több mint 10 millióan élnek, és ahol a társadalmi és területi kirekesztés jelensége már a román állam puszta létét, valamint az élelmiszerbiztonságot és az általános biztonságot is veszélyezteti.
Azáltal, hogy a figyelem a kisméretű, önellátó gazdaságokra, valamint a kisparcellás családi gazdaságokra összpontosul, a román mezőgazdaság valóságos fejlődési lehetőségekhez jut, amelynek révén fokozhatja GDP-hez való hozzájárulását.
Megragadom az alkalmat és felkérem a román kormányt, tegyen meg minden szükséges lépést az állásfoglalás elfogadása érdekében, mentsen meg mindent, ami még menthetőt, az európai integrációból mindeddig semmiféle hasznot nem húzó mezőgazdaság terén.
