Stemmeforklaringer
Lena Ek, Olle Schmidt og Lars Wohlin 
Rentesubsidier for at kompensere for medlemslandenes renteomkostninger ved opkøb af landbrugsprodukter produceret i EU er en af mange afvigelser inden for EU's landbrug, som skal ændres radikalt. I konsekvensens navn må man dog acceptere, at der sker en vis rentekompensation for de nye medlemsstater, for at der ikke skal skabes massearbejdsløshed i de fattigere dele af Europa.
Denne betænkning kommer i forlængelse af de bestemmelser, der har eksisteret siden 2004, og som kompenserer de nye medlemslande, hvis rente væsentligt overstiger EU's gennemsnit. Omkostningerne for en forlængelse beløber sig til ca. 10 millioner euro pr. år. Det foreslås, at finansieringen skal ske ved besparelser på andre budgetposter, og det fører således ikke til ekstra samlede budgetforhøjelser. Kommissionen betragter desuden denne forlængelse som en del af en pakke, hvor man samtidig foreslår, at subsidierne for majsdyrkning fjernes, hvilket skulle betyde en hård besparelse på ca. 35 millioner euro i 2008 (og den totale besparelse for 2008-2014 beløber sig i henhold til Kommissionen til 617,8 millioner euro).
Fremover risikerer et nej ikke bare at ramme de nye medlemslande, men der vil også være risiko for at sætte Kommissionens forslag om besparelser på godt 600 millioner på spil. Jeg har derfor trods alt valgt at stemme ja til denne betænkning.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Det er meget vanskeligt at afgive en stemmeforklaring i denne larm. Jeg vil imidlertid gerne sige, at jeg undlod at stemme, fordi situationen efter min opfattelse er utilfredsstillende. Selv om Tyskland og enkelte mangeårige underskudssyndere nu er på vej mod bedre tider, er der efter min mening ingen grund til jubel. Og da slet ikke i betragtning af at man profiterer af den overraskende kraftige økonomiske vækst, mens man samtidig pønser på at hive penge endnu flere penge op af lommerne på forbrugerne. Derfor undlod jeg at stemme.
Bogusław Liberadzki 
skriftlig. - (PL) Jeg stemte for vedtagelsen af betænkningen om forslag til Rådets forordning om ophævelse af forordning (EF) nr. 2040/2000 om budgetdisciplin - C6-0277/2006 -.
Hr. Lewandowski forelagde en god betænkning. Rådets forordning (EF) nr. 2040/2000 af 26. september 2000 blev overflødig efter gennemførelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 og indførelsen af den nye mekanisme for reserven til lånegarantier for 2007-2013.
Ophævelsen af denne forordning vil forbedre kvaliteten af fællesskabslovgivningen. Afskaffelsen af forældede bestemmelser vil forbedre vores lovgivnings gennemsigtighed væsentligt og lette dens gennemførelse.
Ilda Figueiredo 
Dette forslag om at ændre diverse direktiver om procedurereglerne og kriterierne for tilsynsmæssig vurdering af erhvervelser har som hovedformål at fremme grænseoverskridende fusioner og erhvervelser inden for bank- og finanssektoren, altså fremme kapitalens koncentration og centralisering på europæisk plan ved at gøre det lettere for udenlandsk kapital at trænge ind og dermed integrere de finansielle markeder. Tilsynsmæssig vurdering ses således som en hindring for grænseoverskridende fusioner og erhvervelser ifølge en undersøgelse, som Kommissionen fremlagde i november 2005 om hindringerne for den finansielle sektors konsolidering inden for det indre marked.
Ud over størst mulig harmonisering sigter forslaget, blandt andre tekniske detaljer, på at indføre kortere frister for de nationale myndigheders og finanstilsyns tilsynsmæssige vurdering, der ønskes nedsat fra de nuværende 65 dage til 30 dage. Kompromisforslaget udvider den af Kommissionen foreslåede periode, men tillader, at den nuværende forkortes. Vi har derfor stemt imod.
Peter Skinner 
Enstemmigheden om aftalen blandt de udvalgsmedlemmer, der aktivt behandlede denne betænkning, understreger problemerne for aktionærerne. Institutionelle aktieposter ejet af porteføljeadministratorer, der forsøgte at repatriere rettighederne til ejerne af disse aktier, var af central betydning for vedtagelsen af og balancen i denne betænkning. Tilsvarende har kommunikationsniveauet og den rette timing genskabt forbindelsen mellem aktionærerne og bestyrelserne, fordi det er muligt at stille spørgsmål uden "skadevirkning", der kan hæmme en effektiv ledelse af generalforsamlingerne.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Jeg vil godt forklare, hvorfor jeg stemte imod Howitt-betænkningen. Under sloganet Corporate Social Responsibility forsøger man nu at gennemtvinge noget, som SMV'erne allerede gør i forvejen, for netop i de små og mellemstore virksomheder lægges der stor vægt på det sociale ansvar, som udgør en permanent del af deres virksomhedskultur. Med EU's misforståede støttepolitik har man imidlertid i årevis støttet storkoncerner og aktieselskaber, for hvilke en medarbejder blot er et nummer i rækken, og som langsomt, men sikkert har fortrængt de små og mellemstore virksomheder fra markedet, hvilket var årsagen til, at jeg stemte imod betænkningen.
Philip Bushill-Matthews 
Den britiske Konservative delegation stemte imod Howitt-betænkningen i udvalget, og det samme gjorde PPE-DE, fordi tonen i den var undertrykkende og lovgivende. Ordføreren fra det britiske Labour har opfordret til endnu mere EU-lovgivning i stedet for at inspirere de virksomheder, der selv ønsker det, til selv at indføre princippet.
Som følge af mit ændringsforslag i plenum er denne betænkning blevet vendt 180 grader. Man støtter nu den frivillighed, som Kommissionen foreslog. Parlamentet har accepteret, at et socialt EU ikke automatisk har brug for mere EU-regulering.
Som det oftere og oftere sker, har de britiske Konservative sat dagsordenen.
Ilda Figueiredo 
Det, der nu foregår i de fleste af EU's medlemsstater, hvor der bliver flere og flere usikre og dårligt betalte job, og hvor migrantarbejdere fra både tredjelande og EU's egne medlemsstater udnyttes, som det er sket for portugisiske arbejdere i f.eks. Holland og Spanien og nu også i Storbritannien, viser, at virksomhederne påtager sig et stadig mindre socialt ansvar.
Også de multinationale virksomheders utallige udflytninger, trods høj produktivitet, fordi de kun stræber efter større og større profit, hvorved de viser total ligegyldighed over for de tusindvis af arbejdsløse, som de skaber, er bevis på, at de fleste store virksomheder ikke udøver det mindste sociale ansvar.
Det er symptomatisk, at plenarforsamlingen har forkastet vores forslag, der fremhæver, at der ikke er sammenhæng mellem de mål, der opstilles for virksomhedernes sociale ansvar, og den beskæftigelsespolitik, som Kommissionen står for, herunder "flexicurity", der liberaliserer afskedigelser uden rimelig grund, øger mængden af usikre job og undergraver de kollektive overenskomster og beskæftigelse med rettigheder.
Trods de gode forslag, som betænkningen indeholder, vil praksis næppe blive anderledes, så længe der ikke politisk vilje eller reel kontrol på grundlag af arbejdsmarkedslovgivning og ILO's standarder.
Bruno Gollnisch 
Jeg ser tre fundamentale modsætninger i betænkningen om virksomhedernes sociale ansvar. Den første er, at den foregiver, at dette ansvar er baseret på frivillighed, samtidig med at den kræver, at der udarbejdes så forskellige og modsigende rammer, normer, definitioner, kontrolforanstaltninger og incitamenter, at der sættes spørgsmåltegn ved selve det frivillige aspekt af dette tiltag.
Den anden er, at betænkningen foregiver at opfordre virksomhederne til at tage socialt ansvar, når alle EU's politikker og især konkurrencepolitikken tværtimod opfordrer virksomhederne til udflytninger og til jagt på den lavest-bydende, både hvad angår skatten, det sociale, miljøet og arbejdsomkostningerne, også inden for EU.
Den trede består i at ville pålægge de europæiske virksomheder et socialt ansvar uden reelt at sætte spørgsmålstegn ved den globale tendens til ekstrem frihandel og ved fortsat at åbne vores markeder for import fra lande, som praktiserer dumping i alle afskygninger, tvangsarbejde, børnearbejde eller arbejde udført af politiske fanger.
Der ligger et vist hykleri i dette. Selv om De forsvarer Dem mod det, lægger De ansvaret over på virksomhederne og lader dem tage konsekvenserne af Deres politikker, fiaskoer, magtesløshed og nederlag.
Carl Lang 
Virksomhedernes sociale ansvar er et rodekassekoncept, som trods europatilhængernes forestilling ikke er spor originalt. Denne ikkebindende patentløsning opstod i USA allerede i 1950'erne. I Frankrig dukkede begrebet "virksomhed med socialt ansvar" op især i forbindelse med Sudreau-rapporten i 1975. Og i 1982 pålagde man virksomhederne i den offentlige konkurrencesektor sociale målsætninger for at dupere folket og lederne af den triumferende socialisme.
25 år senere ønsker VSA ganske enkelt at humanisere og regulere globalismen. Disse fromme ønsker i en tid med arbejdsløshed og social usikkerhed på baggrund af international ustabilitet giver et indtryk af, at VSA er et stort fupnummer. Vi må klart holde op med at spilde vores tid og penge på betragtninger, som kun forsøger at sende os høflige, mosgroede meddelelser, når vi er bagud i forhold til resten af verden.
Lad os først og fremmest tage ansvar for vores egne. Lad os respektere hinanden ved i Europa at gennemføre en fællesskabspræference og -beskyttelse af personer, produktioner og virksomheder. Lad os f.eks. styrke toldafgifterne på import af produkter fra tredjelande, som ikke er fremstillet i henhold til europæiske sociale minimumsstandarder.
Luís Queiró 
I et perfekt marked ville såvel virksomhedernes økonomiske resultater som deres sociale og miljømæssige indvirkninger blive taget i betragtning, når deres værdi og image skulle bedømmes. I et perfekt marked ville forbrugerne vælge de produkter, der direkte ville tjene dem bedst og indirekte også deres øvrige interesser.
Sådan et marked findes selvfølgelig ikke. De, der går ind for, at der konstant bør gribes ind, vil derfor foreslå mere regulering og mere lovgivning. Det er ikke den vej, som jeg ønsker at gå. Selv om jeg således er klar over, at markedet ikke er perfekt og heller ikke vil blive det, foretrækker jeg dets mekanismer og de løsninger, der gør dem bedre. I denne sammenhæng mener jeg, at man bør foretrække indgreb, der fremmer og udbreder bedste praksis, og som især tilskynder til, at forbrugerne stiller større krav.
Derudover er der konkurrencespørgsmålet. Jeg tror ikke på den opfattelse, at der altid må være en modsætning mellem profit, altså simpel økonomisk lønsomhed, og miljø, beskæftigelse og socialt ansvar. Profit er ikke et onde, men et gode, for så vidt den opnås i overensstemmelse med regler, især dem, der gælder for markedet som følge af større krav fra forbrugernes side. Det er dem, vi bør vi fremme.
Bart Staes 
Det burde være en selvfølge, at virksomhederne påtager sig et socialt ansvar, men det er det langtfra. Virksomheder, som hævder, at de er socialt ansvarlige, er forpligtede over for samfundet til at begrænse deres aktiviteters negative sociale og økologiske indvirkning til et minimum. I mellemtiden hævder temmelig mange initiativer at være socialt ansvarlige. Herved kan forbrugerne ikke mere se skoven for bare træer, og det er umuligt for almindelige mennesker at kontrollere det. Også følgerne af det frie marked og den konstante søgen efter den laveste pris er tilintetgørende og efterhånden almindelig kendt. For at støtte forbrugernes magt og en enkelt velmenende virksomheds bæreevne er det på høje tid, at sådanne bestemmelser gennemføres. Når det gælder virksomheders sociale ansvar kan Europa spille en pionerrolle ved at udvikle en politik, som skaber og håndhæver normer og sikrer lige konkurrencevilkår.
Netop det gør hr. Howitts betænkning om virksomhedernes sociale ansvar: et nyt partnerskab. Den opfordrer bl.a. til obligatorisk rapportering, kædeansvar og større gennemsigtighed, hvad angår lobbyister. Den anbefaler også, at de sociale og økologiske følger skal veje tungere i offentlige udbudsprocedurer. Betænkningen vælger helt klart bæredygtighed, og derfor støtter jeg den fuldt ud.
Catherine Stihler 
Jeg hilser ordførerens initiativbetænkning velkommen. Princippet om en europæisk standard for produktmærkning med anerkendelse af menneskerettigheder og arbejdstagerrettigheder fortjener støtte. Der er stadig for mange mennesker i verden i dag, herunder mange børn, der lever i moderne slaveri. Når vi fejrer 200-året for slaveriets afskaffelse den 25. marts, skal vi gøre alt, hvad vi kan, for bekæmpe moderne slaveri. Virksomhedernes sociale ansvar hjælper os i denne kamp.
Thomas Ulmer 
skriftlig. - (DE) Jeg stemmer imod Howitt-betænkningen, fordi det væsentligste kendetegn ved Corporate Social Responsibility er frivilligheden og ikke statslige indgreb. En påbudt social- og miljørapportering forpurrer Lissabon-strategien og afbureaukratiseringen i en grad, som jeg ikke kan acceptere. De statslige indgreb obstruerer og truer først og fremmest de små og mellemstore virksomheder, der som hidtil udgør rygraden i tysk erhvervsliv. Da jeg gør mig bekymringer i den henseende, afviser jeg denne betænkning på det bestemteste.
Agnes Schierhuber
(DE) Hr formand! Ligesom resten af PPE-DE-Gruppen stemte jeg for Sartori-betænkningen, fordi vi mener - og det er desværre tragisk, at vi skal gentage dette igen og igen, at det som hidtil ikke er muligt for kvinder at have et job, en karriere, børn og et i alle livssituationer selvbestemt liv. Vi går ind for, at der omsider kommer til at herske valgfrihed her, og at politikerne skaber de rammebetingelser, som giver kvinderne denne mulighed, især med hensyn til uddannelse, videreuddannelse og samme løn for samme arbejde.
Frank Vanhecke
(NL) Hr. formand! For tydelighedens skyld vil jeg endnu en gang sige, at min stemme imod Sartori-betænkningen ikke må udlægges som en afvisning af ligestilling mellem mænd og kvinder. Det er et princip, som jeg absolut støtter, og som jeg betragter som en af de vigtige ting, som vores europæiske civilisation har opnået.
Det er et princip, som i øjeblikket bringes stadig mere i fare i vores samfund på grund af islams fremmarch i Europa. Der kan for øvrigt siges en hel del om islams fremmarch og følgerne deraf for vores værdier og vores civilisation. Det bliver der desværre ikke sagt et ord om i denne betænkning.
Jeg er imidlertid imod de obligatoriske kvoter og pariteterne i alle mulige institutioner og i de politiske kredse, og derfor stemmer jeg imod. Jeg betragter faktisk disse obligatoriske kvoter for kvinder som en fornærmelse, og jeg mener ikke, at kvinder behøver positiv diskrimination for at indtage deres retmæssige plads i samfundet på den måde, de ønsker det, og hvornår de selv ønsker det.
Françoise Castex 
Jeg har stemt for Sartori-betænknigen om en køreplan for ligestilling mellem kvinder og mænd 2006-2010.
Selv om ligestilling mellem kvinder og mænd er en af de værdier, som EU hævder at forsvare, er der stadig et stykke vej igen, f.eks. med hensyn til ligeløn. I den forbindelse støtter jeg ordførerens forslag, der sigter mod at kræve, at princippet om ligeløn gennemføres, således at lønforskellen på 15 % mellem en mand og en kvinde, der udfører samme stykke arbejde, ikke længere er reglen.
Jeg glæder mig over, at der er iværksat konkrete strategier, som skal fremme kvindelig iværksættervirksomhed.
Desuden glæder jeg mig over betænkningens forslag til Kommissionen om at fremskynde udarbejdelsen af politikker, som har til formål at sikre en bedre overensstemmelse mellem familieliv og arbejdsliv, især ved aktivt at opfordre fædrene til at benytte sig af mulighederne for at tilrettelægge arbejdstiden og tage del i arbejdet i hjemmet og i familien.
Jeg glæder mig også over foranstaltningerne til beskyttelse af kvinder og børn imod enhver form for vold inklusive slaveri, æresforbrydelser, menneskehandel og polygami.
Endelig glæder jeg mig over anmodningen til Kommissionen om at vedtage konkrete initiativer til frigørelse og integrering af indvandrerkvinderne.
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark og Anna Ibrisagic 
Da vi mener, at det er en selvfølge, at der skal være ligestilling mellem mænd og kvinder, har vi stemt for køreplanen for ligestilling mellem mænd og kvinder.
Vi mener dog også, at ansvaret for de fleste handlinger for at opnå ligestilling hviler på enkelte mennesker. Da de foranstaltninger, som kræver lovgivning, oftest hører under national kompetence, har vi stemt imod en lang række enkelte forslag i betænkningen. Vi mener f.eks. ikke, at EU skal træffe beslutninger, hvad enten det drejer sig om børnepasning, forældreorlov eller abortlovgivning i medlemslandene.
Ilda Figueiredo 
Ved afstemningen i plenarforsamlingen er alle de forslag blevet forkastet, som vi havde stillet for at præcisere årsagerne til den forskelsbehandling, der stadig består, og hvoraf jeg fremhæver:
EU's økonomiske politik bør ændres, så alle kvinder, mænd og børn kan leve et værdigt liv uden frygt for fattigdom.
Der må indføres fællesskabsindikatorer for børnepasningsfaciliteter og for forskelle i lønindtægt og anden indkomst mellem mænd og kvinder, registreret efter sektor, herunder utypisk beskæftigelse og deltidsbeskæftigelse.
Ligestillingsperspektivet bør integreres i de økonomiske retningslinjer, herunder i tiltrædelsesprocessen, med henblik på at undgå de negative følger for ligestillingen mellem mænd og kvinder af privatiseringer, liberaliseringer og nedskæringer i de offentlige udgifter til de sociale sektorer, og det bør bekræftes, at offentlige tjenesterydelser af høj kvalitet er af afgørende betydning, hvorfor der bør afsættes flere budgetmidler til de sociale områder for at forebygge social udstødelse og bekæmpe handel med kvinder.
Det må befrygtes, at en politik, der først og fremmest sigter på at forbedre EU's konkurrenceevne, kan skade kvinders interesser i andre dele af verden.
Vi har derfor stemt imod ved den endelige afstemning.
Hélène Goudin og Nils Lundgren 
Ligestilling og kvinders udsathed i såvel samfunds- som privatliv er en af vor tids største spørgsmål. Vi har imidlertid stemt nej til betænkningen, da vi har tillid til, at medlemsstaternes respektive nationale parlamenter forvalter dette vigtige spørgsmål på en god måde. Vi mener ikke, at EU skal udtale sig i denne type spørgsmål i vidtgående betænkninger, som nærmere har karakter af et politisk program, og vi vender os principielt imod den generelle tendens, at EU's institutioner stræber efter at opnå indflydelse og kompetence på flere og flere områder. EU's rolle i sammenhængen er at sørge for, at ingen lande, som er eller bliver medlemmer, krænker værdierne i forbindelse med ligestilling.
Astrid Lulling 
At vi 50 år efter Rom-traktaten er i færd med at drøfte ligestilling mellem mænd og kvinder er ikke et tegn på succes. Dette princip har været forankret i traktaten siden 1999. Retsgrundlaget for denne politik er altså solidt.
Selv om betænkningen kan bruges til at indhente forsinkelsen, lader den meget tilbage at ønske. På Den Internationale Kvindedag var hovedtemaet i mit hjemland individualisering af pensionsrettighederne og fordeling af disse rettigheder, som var akkumuleret i løbet af ægteskabet, i tilfælde af skilsmisse. Jeg glæder mig over, at køreplanen fastslår, at de sociale sikringssystemer burde give mulighed for at akkumulere individuelle pensionsrettigheder.
Jeg vil gerne minde om, at Europa-Parlamentet på grundlag af en af mine resolutioner fra 1991 i 1994 vedtog en betænkning om deling af pensionsrettigheder ved skilsmisse. Den stillede konkrete forslag til Kommissionen, som ikke har fulgt op på dette på nogen måde. Hvorfor?
Det samme gælder min betænkning og vores forslag om at skabe en ramme for at etablere en status som medhjælpende ægtefælle. Alt dette er en del af ligestillingspolitikken. Vi har hørt tilstrækkeligt med flotte ord fra den ene kommissær efter den anden - men hvor er resultaterne?
Lydia Schenardi 
Fem dage efter Den Internationale Kvindedag foreslår Europa-Parlamentet os en køreplan for ligestilling mellem mænd og kvinder. Er det et tilfældigt sammentræf? Uanset hvad, så er det sådan, at det er kvinderne, der er i front, om ikke i virkeligheden, så i hvert fald i forslagene.
Den betænkning, der ligger foran os, foreslår en næsten-udtømmende liste over foranstaltninger, som skal træffes for at sikre ligestilling mellem mænd og kvinder. Selv om mange forslag er avancerede, især dem vedrørende foranstaltninger, der skal sikre en bedre overensstemmelse mellem familieliv og arbejdsliv, må vi desværre konstatere, at der optræder utallige foruroligende eller unødvendige punkter i betænkningen.
Det gælder f.eks. det 117 forsøg på at indføre et kvotesystem for rekruttering og deltagelse af kvinder i alle sektorer inden for det økonomiske og politiske liv. Vi ved, at dette tiltag kun kan være kontraproduktivt for det billede og den opfattelse, vi har af kvinden.
Men det gælder også det unødvendige forslag om at oprette en "Fru Lissabon", som skal sørge for, at Lissabon-strategien iværksættes på ordentlig vis. En slags "europæisk superwoman". Sådanne forslag er bare med til at miskreditere de initiativer, der træffes til fordel for kvinderne.
Marianne Thyssen 
Udvalget om Kvinders Rettigheder har vedtaget en ambitiøs betænkning om køreplanen for ligestilling mellem mænd og kvinder. At forene et fuldtidsjob med andre ambitioner, som mennesker har, såsom familieliv og samfundsmæssigt og personligt engagement, er en udfordring for fremtiden, både for kvinder og mænd.
PPE-DE-Gruppen har stemt imod visse dele af betænkningen, dels fordi disse de ikke er i overensstemmelse med vores politiske overbevisning, dels fordi det drejer sig om medlemsstaternes og ikke EU's beføjelser. Vi synes, at politikken vedrørende lige muligheder er en alvorlig sag og mener, at denne betænkning, selv om den ikke indeholder lovgivende forpligtelser, er tilstrækkelig vigtig til ikke at optage alt muligt i den. Men selv om vi ikke er enige i alt, hvad der står i denne betænkning fra Udvalget om Kvinders Rettigheder, vil også vi alligevel afgive et signal om, at der 50 år efter Rom-traktaten stadig er meget, der kan og skal ske på ligestillingsområdet. Det er klart, at også vi ønsker lige muligheder. Også vi er overbevist om, at der stadig er et stort stykke arbejde, som Europa skal gøre på dette område. Derfor har hele vores gruppe stemt for Sartori-betænkningen.
Ilda Figueiredo 
Vi er alt i alt enige i de forslag, som denne betænkning rummer, og som sigter på at præcisere Kommissionens henstilling om grænseoverskridende kollektiv ophavsret og beslægtede rettigheder i tilknytning til lovlige musiktjenester på nettet. Kommissionens forslag har skabt betydelige spændinger i forholdet mellem de europæiske kollektive rettighedsforvaltere og sat de store, de små og de mellemstore op mod hinanden.
Det må fastslås, at Kommissionens henstilling ville gavne de store operatører på onlinemusikmarkedet og de store multinationale pladeproducenter, men skade ophavsmændene og den kulturelle mangfoldighed. Samtidig ville den være en åben invitation til at koncentrere rettighedsforvaltningen hos to eller tre meget store rettighedsforvaltere, hvilket ville forvanske den tanke, der har ligget til grund for deres dannelse, og som er selve den tanke, der legitimerer dem.
Vi er derfor alt i alt enige i de forslag, der sigter på at forbedre henstillingen og gøre den mere virkningsfuld og rimelig, så den kulturelle mangfoldighed også beskyttes. Vi støtter, at der så hurtigt som muligt udarbejdes et direktiv på dette område for at mindske de skader, som henstillingen skaber i forholdet mellem rettighedsforvalterne og mellem dem og de forskellige brugere.
Bruno Gollnisch 
Selv om det at skabe en konkurrencesituation mellem forvaltningsselskaberne faktisk kan være gavnligt for rettighedshaverne såvel som for musiktjenesterne, er det bydende nødvendigt, at de kontrolleres.
Det faktum, at rettighedshaverne frit kan vælge deres foretrukne forvalter i hele EU, uafhængigt af deres oprindelsesland, risikerer at få diverse konsekvenser. Især vil det hjælpe til at fremme, at rettighederne koncentreres hos de største forvaltningsselskaber. Det risikerer også at få uheldige konsekvenser for de mest tilbageholdende rettighedshavere i det omfang, at rettighedsforvalterne forsøger at tiltrække sig de mest rentable rettighedshavere eller at kompromittere ligebehandling af alle rettighedshavere og således krænke den kulturelle mangfoldighed.
Så selv om henstillingen skulle have til formål at fremme en loyal konkurrence, risikerer den i virkeligheden at få den modsatte virkning.
Bogusław Liberadzki 
skriftlig. - (PL) Jeg stemte for vedtagelsen af betænkningen af fru Lévai om Kommissionens henstilling af 18. oktober 2005 om grænseoverskridende kollektiv ophavsret og beslægtede rettigheder i tilknytning til lovlige musiktjenester på nettet (2005/737/EF).
Det er værd at huske på, at det har været et stort arbejde at udarbejde nævnte betænkning. Ordføreren var meget bevidst om, hvor alvorligt ophavsretsproblemet er, om farerne ved markedsmonopoler og om spørgsmålet om beskyttelse af forbrugernes rettigheder. I overensstemmelse med ånden i betænkningen håber jeg, at det europæiske marked for musiktjenester på nettet vil kunne udvikle sig frit uden at skade den kulturelle mangfoldighed.
Jeg vil gerne sige, at jeg støtter anmodningen om, at Kommissionen gennemfører en dybtgående undersøgelse af virkningen af flerlandelicenser og multi-repertoirelicenser på musiktjenester på nettet, og om, at undersøgelsens resultater forelægges for Europa-Parlamentet.
Bart Staes 
Med rette siger Europa-Parlamentet nu, at Kommissionen har bevæget sig uden for sit område med sin henstilling af 18. oktober 2005 om grænseoverskridende kollektiv ophavsret og beslægtede rettigheder i tilknytning til lovlige musiktjenester på nettet. Hverken musiksektoren, Parlamentet eller Rådet er hørt, og den "bløde" lovgivningsmetode, som Kommissionen foreslår, har allerede påvirket markedsbeslutninger, hvorved det er mere end en henstilling.
Virksomheder, som ønsker at tilbyde musiktjenester på nettet, er stadig nødt til at træffe aftaler om rettighederne med rettighedsforvalterne og pladeselskaberne i de enkelte lande. Med rette siger Kommissionen, at dette kan gøres mere enkelt. Henstillingen baner imidlertid vejen for et fuldstændig frit marked, hvorved den kulturelle mangfoldighed og de lokale repertoirer kan gå tabt. Det er jo mere interessant for kollektive rettighedsforvaltere at tiltrække især de mest indbringende indehavere af rettigheder. Kommissionen foretrækker for øvrigt kommercielle interesser frem for kulturel mangfoldighed.
Parlamentet anbefaler en kontrolleret konkurrence ved at opstille en række tydelige betingelser såsom ligebehandling af ophavsmænd, et ærligt og gennemsigtigt konkurrencesystem, som forhindrer det negative pres på ophavsmænds indkomster, og en ærlig repræsentation af alle involverede i forvaltningsstrukturerne. Denne betænkning lægger vægt på enhed i mangfoldighed, og derfor støtter jeg den.
Andrzej Jan Szejna 
skriftlig. - (PL) Jeg stemte for vedtagelsen af betænkningen af fru Lévai om grænseoverskridende kollektiv ophavsret og beslægtede rettigheder i tilknytning til lovlige musiktjenester på nettet.
Fru Lévai forelagde en glimrende betænkning for Parlamentet.
De tekniske fremskridt og udviklingen af vores civilisation har ført til, et der er opstået en ny generation af grænseoverskridende kommercielle brugere af ophavsret. Det drejer sig om leverandører af musiktjenester på nettet. Det viser, hvordan markedet for ophavsret og beslægtede rettigheder udvikler sig, hvilket yderligere bekræfter, at det er nødvendigt at tage initiativer på dette område.
Under denne debat bør vi også huske på, at det skal være muligt at dække fremtidige behov som følge af arten af grænseoverskridende kollektiv ophavsret og beslægtede rettigheder. Derfor er det også vigtigt at gennemføre en dybtgående undersøgelse af virkningen af flerlandelicenser og multi-repertoirelicenser på musiktjenester på nettet og af virkningerne på rettighedsindehavernes samfundsøkonomiske situation og på den kulturelle mangfoldighed.
Formanden
Stemmeforklaringerne er afsluttet.
