Konsekvenserne af den nyligt overståede krise i gassektoren - Den anden strategiske energiredegørelse - Håndtering af energieffektivitet ved hjælp af informations- og kommunikationsteknologi (forhandling) 
Formanden
- Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
Redegørelse fra Kommissionen om konsekvenserne af den nyligt overståede krise i gassektoren;
Betænkning af Anne Laperrouze om den anden strategiske energiredegørelse, for Udvalget om Industri, Forskning og Energi;
Mundtlig forespørgsel til Kommissionen (B6-0003/2009) af Vladimír Remek om håndtering af energieffektivitet ved hjælp af informations- og kommunikationsteknologi ), for Udvalget om Industri, Forskning og Energi.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne indlede med at rose Udvalget om Industri, Forskning og Energi og ordføreren, fru Laperrouze. De har arbejdet meget hårdt for at have denne betænkning om forsyningssikkerhed klar til plenarforsamlingen i februar 2009. Da hun startede sit arbejde, havde ingen kunnet forvente, at vi ville have fuld gasforsyning fra Rusland via Ukraine, og det sætter unægteligt mere fokus på spørgsmålet om forsyningssikkerhed.
Hvordan ser det ud med gaskrisen? Alle de pågældende mængder når frem, hvilket betyder, at de fleste forbrugere har fuld gasforsyning. Der mangler stadig en "strøm" i Polen. Det arbejder vi på. Polen er i en usædvanlig situation, idet det blev forsynet af RosUkrEnergo, som nu er ude af betragtning, men vi arbejder også på en fuldstændig genoprettelse af gasforsyningen til alle de regioner i Den Europæiske Union, der er blevet ramt af krisen.
Eftersom forsyningsaftalen løber over en periode på 10 år, kan vi forvente, at aftalen danner et godt grundlag, så vi ikke igen havner i sådan en situation. Jeg vil dog også understrege, at alle EU's observatører stadig er på plads og følger transmissionen af gas, og at vi forventer, at der ikke vil blive brug for dem i fremtiden. Jeg har skrevet til min kolleger i Rusland og Ukraine for at spørge dem om, hvordan vi skal fortsætte overvågningen fremover, for hvis vi har tillid til aftalen, og den er stabil, har vi efter min mening ikke brug for overvågning. Men observatørerne er der dog på nuværende tidspunkt.
Jeg mener ikke, at vi bør nøle med dette transitspørgsmål. Vi bør fortsat arbejde med begge sider, med forsyningssiden, Rusland, og med Ukraine som transitland, og vi bør virkelig sikre, at der er en adskillelse mellem gasforsyningen til Ukraine og transitstrømmene til Den Europæiske Union, og at disse transitstrømme også skal være økonomisk indbringende for Ukraine, være en gevinst for landet og give det hårdt tiltrængte økonomiske fordele. Vi arbejder fortsat med sagen, men vi kan i det store og hele sige, at gaskrisen er overstået.
Hvilke konklusioner kan vi drage? Jeg nævnte det sidste gang, men konklusionerne er, at EU er mere robust, end vi havde ventet. Det er rigtigt, at EU-landene i denne vanskelige situation arbejdede med en stemme under formandskabet og med Kommissionens støtte. Vi har set mange beviser på solidaritet, når medlemsstater har hjulpet andre medlemsstater. Vi har også en erkendelse af, at det indre marked virkede, der hvor det skulle. Jeg var også yderst begejstret over den stærke og koordinerede reaktion fra den europæiske gasindustri, der for det første indtog et fælles standpunkt over for Gazprom, og som for det andet fremsatte et fælles forslag, der kan vise sig at være nyttigt i tilfælde af, at der ikke kommer en permanent aftale i stand mellem Rusland og Ukraine.
Hvilke svagheder blev afsløret? Den første svaghed var manglen på infrastruktur. Det var ret indlysende, og det var også delvist årsagen til, at markedet ikke fungerede. Gasprisen og spotmarkedet er ikke steget synderligt, men det skyldes kun, at det i de dele af Den Europæiske Union, hvor behovet for gasforsyning var størst, ikke var muligt at levere mere gas.
Der var nogle tilfælde, hvor der kunne have været udvist større solidaritet. Vi har også set andre tilfælde, hvor der ikke var nok gennemsigtighed, og vi har helt sikkert behov for en stærkere koordineringsmekanisme for at stå imod krisen.
Den strategiske energiredegørelse, som Kommissionen fremlagde i november, omhandlede fem områder, som fru Laperrouze og ITRE-udvalget ser nærmere på og strømliner. Det drejer sig om energieffektivitet, anvendelse af lokale energikilder (jeg vil gerne tilføje her, at 43 % af den installerede kapacitet i 2008 kom fra vindenergi, som er den største kapacitet, der er installeret, og vind er en lokal energikilde), eksterne forbindelser, bl.a. at vi samarbejder med vores kolleger, krisemekanismer og infrastruktur.
Jeg tror, at Kommissionen på et vigtigt område vil gøre en stor yderligere indsats, nemlig opfordringen i betænkningen til at konsolidere aktiviteterne i de forskellige sektorer, fordi vi virkelig har udviklet mange aktiviteter som led i gennemførelsen af energi- og klimapakken, inden for teknologi, eksterne forbindelser og på det indre marked. Men det er meget vigtigt at undersøge, hvordan aktiviteterne skal konsolideres, og hvilke yderligere skridt vi om nødvendigt skal tage.
Jeg vil runde af med et særligt forslag, som Kommissionen har udarbejdet, og som i høj grad har at gøre med dette emne, men også med den generelle økonomiske krise, som vi står over for. Det er den del af genopretningsplanen, der handler om energi.
Der er tre områder, som vi foreslår, skal modtage støtte. 3,5 mia. EUR går til infrastruktur. Hensigten er ikke at støtte hvert enkelt projekt, men at øge diversificeringen af gasstrømmen fra syd, vest og øst og søge at opnå en afbalanceret og bæredygtig gasforsyningsblanding.
Med hensyn til elektricitet er de mest sårbare områder de baltiske lande og Den Iberiske Halvø.
Så er der to områder, der af og til opfattes som en luksus, men jeg mener, at de er ekstremt vigtige, nemlig havvindmølleenergi, offentlighedens støtte til de igangværende projekter er afgørende, og kulstofopsamling og -lagring. De er absolut nødvendige, hvis vi skal opfylde vores klimamålsætninger globalt, men vil også give den europæiske industri en hårdt tiltrængt saltvandsindsprøjtning til at udvikle den teknologi, der måske vil blive brugt i fremtiden.
Så vi ser på en kombination af målsætninger for forsyningssikkerhed, teknologi og en europæisk genopretning. Jeg mener, at det her er det rette forslag. Støttebeløbet er ikke enormt, men jeg tror, at det går den rigtige vej, og offentligheden bør inddrages for at styrke forsyningssikkerheden i Den Europæiske Union.
Anne Laperrouze
ordfører. - (FR) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vores forhandlinger om den anden strategiske energiredegørelse har naturligvis været markeret af den nye gasforsyningskrise mellem Rusland og Ukraine. Krisen har afsløret en række mangler, sammenkoblingernes skrøbelighed og Den Europæiske Unions vanskelighed ved at reagere og tale med én stemme.
Den har for tredje gang afsløret behovet for en fælles energipolitik. Jeg må dog sige, hvilket vores kommissær også lige har påpeget, at vi nu kan se, at der bliver gjort fremskridt, og at der er mere samarbejde og solidaritet mellem medlemsstaterne, og det giver håb om en løsning, der kan modstå disse kriser.
Jeg vil gerne takke de medlemmer, der har gjort en stor indsats for at berige denne betænkning, som vi i hast har udarbejdet, eftersom vi blev informeret om meddelelsen i november. Jeg vil ikke give en detaljeret redegørelse af alle punkterne i betænkningen, men jeg skal i stedet fremhæve de budskaber, som Udvalget om Industri, Forskning og Energi har ønsket at formidle.
Situationen ser sådan ud: Klimaændringerne vil blive mere udtalte, Den Europæiske Unions forsyningssikkerhed trues af stadigt flere alvorlige og hyppige kriser og dens konkurrencedygtighed kan tage skade. Det betyder, at vi må ændre vores opfattelse af energiforbruget i Den Europæiske Union, ændre vores opfattelse af vores energikilder og give os selv mulighed for at udnytte den vigtige kilde til beskæftigelse, der eksisterer i energisektoren, arbejdspladser der er så vigtige i den økonomiske krise, som vi gennemgår.
Hvad foreslår vi? På kort sigt kan målsætningerne i energi- og klimapakken om 3 x 20 % senest i 2020 fremmes, så den gøres til en europæisk energipolitik. Der er tale om en fælles aktion på forskellige niveauer, globalt, europæisk, nationalt og lokalt, hvilket indebærer, at de vigtigste prioriteter, som vi har fastsat, naturligvis gælder energibesparelse, energieffektivitet og udviklingen af bæredygtig energi, eftersom Den Europæiske Union har et stort potentiale på dette område. Især bør målsætningen om 20 % energieffektivitet gøres bindende.
For det andet skal Den Europæiske Unions forsyningssikkerhed forbedres gennem investeringer i nettene, og navnlig i sammenkoblingerne. Solidariteten mellem medlemsstater betyder, at nettene skal forsyne isolerede regioner, der er stærkt afhængige af en enkelt leverandør. Det betyder også, at direktivet om gasforsyningssikkerhed skal revideres, for at det kan gøres til et europæisk krisestyringsredskab. For at kunne forbedre forsyningssikkerheden, skal dialogen med transitlande og producentlande også styrkes og struktureres. Den indbyrdes energiafhængighed skal udvikles, særligt den mellem EU og Rusland samt Middelhavsområdet.
For det tredje er det indre marked af afgørende betydning for forsyningssikkerheden. Hvordan skal en medlemsstat forsynes via en anden medlemsstat, hvis sammenkoblingerne er svage eller ikkeeksisterende?
For det fjerde skal vi finde frem til bedste praksis på internationalt niveau. Lad os i den forbindelse styrke vores informationsudveksling med Japan og De Forenede Stater, navnlig Californien, men lad os ikke narre os selv. Vores forbindelser med disse energiforbrugende lande bygger på både samarbejde og konkurrence, især hvad angår energiteknologier.
Så er der det lange sigte, som er meget vigtigt. Opgaven går ud på at forudsige fremtidens energiforsyning i Den Europæiske Union. Vi bør i 2010-2020 være i stand til at formulere køreplaner for et fremtidsbillede af Den Europæiske Unions forsyning i 2050. For at det kan lade sig gøre, bør der fastsættes ambitiøse målsætninger for bekæmpelsen af klimaændringer. Vores udvalg foreslår, at CO2-emissionerne reduceres med 60-80 % og måske i fremtiden med mindst 80 %, at energieffektiviteten øges med 35 %, og at vedvarende energi udgør 60 % af energiforbruget, alt sammen inden 2050.
Parlamentet opfordrer til, at det i denne køreplan forudses, hvordan andelen af nye energikilder skal udvikles, så der kan afsættes investeringer til produktionsmidler, sammenkoblinger og forskning og udvikling.
Hvad angår energisammensætningen for 2050, nævner Udvalget om Industri, Forskning og Energi atomkraftenergi foruden andre energikilder, såsom vedvarende energikilder, og ønsket om at udvikle energilagring og udnytte solenergi, som er en uudtømmelig ressource.
Vladimír Remek
Fru formand, mine damer og herrer! De sidder allerede med forespørgslen til Kommissionen om en løsning af problemerne om energieffektivitet ved hjælp af informations- og kommunikationsteknologi (ikt), så jeg tillader mig at tilføje et par bemærkninger. Jeg vil gerne takke alle skygge ordførere og øvrige medlemmer for deres indsats, der har tilført en hel række idéer til den endelige version af beslutningen, som indeholder forespørgslen til Kommissionen. Der blev fundet en kompromisløsning for næsten 90 fremsatte ændringsforslag, og teksten blev enstemmigt vedtaget af Udvalget om Industri, Forskning og Energi.
Vi er kun lige gået i gang med at forbedre energieffektiviteten med ikt. Sidste efterår virkede det måske, som om vi forberedte en revision og en strategi for fremtiden. De seneste ugers begivenheder har dog konfronteret os med en ny realitet. Både finanskrisen og afbrydelsen af gasforsyningen til nogle af EU-medlemsstaterne, som allerede nævnt, har gjort det nødvendigt at tage alle nødvendige skridt til at tage energiudfordringerne op hurtigst muligt. Det samme gælder behovet for en markant forbedring af energieffektiviteten (effektiv energiudnyttelse) med den bredest mulige anvendelse af ikt. Det er mere end indlysende, at det uden en fornuftig, og jeg må understrege, velovervejet og omfattende anvendelse af disse teknologier, hverken vil lykkes os at mindske energiforbruget eller begrænse klimaændringernes negative konsekvenser.
Vi har med støtte fra specialiserede centre, forskningsinstitutter, repræsentanter for vigtige industrisektorer og regeringsmyndigheder i EU's medlemsstater forsøgt at kortlægge situationen med hensyn til brugen af ikt for en bedre energicertificering. Forsøgene på at mindske energiefterspørgslen må ikke være i modstrid med EU's ambitioner om at bevare konkurrenceevnen og en bæredygtig økonomisk udvikling. Der kan bestemt ikke være tale om, at vi slår ind på en ekstrem vej for at "spare, uanset omkostningerne".
Det er sandt, at nedbringelsen af energiefterspørgslen er en af de mest effektive metoder til at begrænse emissionen af drivhusgasser. Vi har dog også at gøre med koncepter som intelligente net, intelligente bygninger og mere effektive metoder til måling af energiforbruget. Vi taler om anvendelsen af ikt inden for transport- og byggesektoren, begrænsede varebevægelser, mere effektive belysningssystemer og -løsninger, såsom nanoteknologi mv. Det er kort sagt svært at finde en sektor, hvor energieffektiviteten ikke kan forbedres ved hjælp af ikt-udviklingen. Under forberedelsen af dokumentet bekræftede vi ganske enkelt, at alle vores forsøg på at håndtere energiefterspørgslen i EU er indbyrdes forbundne og afhængige. Et resultat heraf er, at Parlamentets støtte til Galileoprojektet vil afspejles i effektiv transport, bevægelighed for varer og personer mv.
Det glæder mig at kunne nævne her, at vi i EU allerede har mere end et eksempel på en vellykket anvendelse af ikt med hensyn til en mere effektiv energiudnyttelse. Det er positivt, at der tales om at offentliggøre disse eksempler som en motivationsfaktor for den brede offentlighed. Vi ved i grunden godt, hvad der skal gøres. Det er bare et spørgsmål om at lade handling følge på ord. Ellers vil borgerne i medlemsstaterne miste tilliden. For mange er vi uheldigvis mere af en bureaukratisk debatklub end en institution, der kan hjælpe dem med at overvinde hindringer og forbedre deres liv.
Disse ord gælder også uden undtagelse den generelle energipolitik, som vores kollega, fru Laperrouze, behandler i sin betænkning. Jeg var skygge ordfører for dokumentet om den anden strategiske energiredegørelse, og jeg vil gerne takke fru Laperrouze for hendes fremragende indsats for i sidste ende at opnå en kompromisløsning af betænkningen. Resultatet er mere realistisk og overbevisende end originalteksten. Som forventet har det kommende valg til Europa-Parlamentet været begyndelsen til en vis grad af populisme rettet mod vælgerne. Store ambitioner er dukket op, og folk kan godt lide at høre om dem. Realiseringen af disse overskrider dog ofte virkelighedens grænser. Ja, vi kunne alle godt tænke os udelukkende at opfylde vores energiefterspørgsel med vedvarende energikilder. Det ville være ideelt. Jeg opfordrer dog personligt til realisme. Det samme gælder forsøget på at påtvinge dokumentet en svimlende 80 % reduktion af emissionerne inden 2050, snarere end en mere realistisk reduktion på 50-80 %.
Modstanderne af atomkraft forsøger igen at udelukke denne emissionsfrie kilde, der har vital betydning for Europa, fra den samlede energisammensætning. Det skal gøres fuldstændigt klart for enhver, der ikke uden videre ønsker at følge dette modefænomen og udnytte frygten for atomenergi, at vi simpelthen ikke kan klare os uden. Vi bliver nødt til at investere i en ny generation af atomkraftanlæg, sikker oplagring, genbrug af brændstof og nuklear fusion. Jeg synes, at det er fornuftigt, at betænkningen i det store og hele støtter inddragelsen af atomkraft i energisammensætningen. Endelig er det efter min mening vigtigt at arbejde hen imod en bedre integrering af energinettene, for eksempel med de baltiske lande. Disse lande blev længe ladt i stikken af løfter. Jeg sætter også pris på, at vi her igen har en idé om en mere samordnet udnyttelse af transmissionsnettene, måske, hvis vi vil det, via et slags centralt kontrolsystem.
Viviane Reding
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Lad mig først takke hr. Remek og ITRE-udvalget for deres store arbejdsindsats om et emne, der er af yderste vigtighed, fordi det er rigtigt, at vi med ikt i høj grad vil kunne bidrage til bekæmpelsen af klimaforandringerne og opnå en 20 % reduktion af forbruget og kulstofudledningen.
Vi ved, at det er en enorm, men ikke uovervindelig, udfordring, der kun kan imødekommes, hvis vi ved, hvordan vi skal bruge ikt. Derfor taler Kommissionen ikke, men handler på følgende vis.
For det første har vi arbejdet på en meddelelse om en omfattende ikt-strategi, der skal løse vores energi- og klimaproblemer. Strategien ledsages af en henstilling, der indeholder opgaver, målsætninger og tidsfrister for de tiltag, som interessenter og medlemsstater iværksætter inden for ikt-sektoren. Tiltagene sigter mod at fremskynde indførelsen af ikt som middel, der skal gøre os i stand til at opfylde energiefterspørgslen i vores hjem, vores virksomheder og vores samfund som helhed.
Men på hvilket niveau? For det første naturligvis på niveauet for ikt-produkterne selv. Deres "CO2-fodaftryk" er absolut vigtig, og jeg ved, at industrien arbejder på det. Vi håber, at dette arbejde indebærer, at der investeres i forskning.
Det andet niveau er ikt som middel på tværs af og inden for alle økonomiske sektorer. Vi har her brug for incitamenter til at ændre vores adfærd, "tænke anderledes", som ordføreren sagde, men det vil kun kunne lade sig gøre i regeringer, forvaltninger, virksomheder og blandt borgerne, hvis de er klar over, hvor meget der kan spares. Det betyder, at vi må måle, hvad vi har nu, og hvad vi gør bedre. Hvis vi ikke foretager målinger, får vi ingen resultater og derfor har vi brug for en bundlinje, ud fra hvilken vi kan måle forbedringerne.
Udfordringen med at måle og kvantificere vil være et centralt element i vores forslag.
Et andet centralt element i vores forslag er, hvordan vi går fra forskningsresultater til innovation og konkrete aktioner. Vi er selvfølgelig gået i gang med forskning. Kommissionens FTU-støtteprogrammer sigter også mod at udnytte dette potentiale i servicesektorens systemer og infrastruktur.
De mest betydningsfulde resultater forventes inden for distribution af elektricitet, byggesektoren, transportlogistik og belysning. Ordføreren har ret. Vi har brug for en tværsektoriel deltagelse i disse projekter. Derfor har vi også iværksat tværsektorielle projekter og arbejdet tæt samen med industrien for at begrænse tidsrummet mellem forskning, udvikling og innovation. Det er også derfor, at vi i vores innovationsprogrammer gik ind for at demonstrere og validere nye løsninger og teknologier i virkelige omgivelser, for at optimere programmernes indretning.
Nedbringelsen af ikt-produkternes CO2-fodaftryk indgår også i forskningen. Med hensyn til støtte har vi indtil videre investeret over 4 mia. EUR i dette initiativ. I den genopretningsplan, som Kommissionen har foreslået, står offentlig-private F&U-partnerskaber højt på dagsordenen, hvoraf et af de tre forslag til initiativer er energieffektive bygninger, et område, hvor ikt naturligvis spiller en afgørende rolle.
Et af de pilotprojekter, der i øjeblikket iværksættes, er det intelligente transportsystem. Vi har allerede investeret stort i intelligente systemer til biler, og vi går nu et skridt videre til forholdet mellem bilen og vej- og trafiksignaler. Jeg er her enig med ordføreren i, at det er yderst vigtigt for os at have vores eget satellitprogram, for at vi kan være mere effektive på dette område.
Giorgos Dimitrakopoulos
ordfører for udtalelse fra Udenrigsudvalget. - (EL) Fru formand! Jeg vil gerne rose fru Laperrouze og takke hende for hendes samarbejde, som vi har nydt i hele denne periode. Jeg skal på vegne af Udenrigsudvalget give Dem overskrifterne på nogle af de grundlæggende forslag, som vi fremsatte for fru Laperrouze.
For det første skal der være en fælles europæisk udenrigspolitik for energi, der lægger vægt på sikkerheden af energikilder og -ruter. I en tid hvor konflikter er koncentreret om energikilder, kan vi alle indse, hvor relevant dette forslag er.
For det andet må vi styrke vores forbindelser med andre lande, primært med energiproducerende lande, men også med lande, der gennemskæres af energiruter, eller med andre ord transitlande.
For det tredje har vi brug for en ny generation af bindende indbyrdes afhængige energiklausuler. Disse klausuler er ekstremt vigtige, særligt i de forhandlinger, vi fører med andre lande, som for eksempel vores aktuelle forhandlinger med Rusland om en ny aftale til erstatning af 1997-aftalen.
Vi henviste til vores kamp om energikilder, et vigtigt spørgsmål, der førte os til at differentiere mellem energikilder og de ruter, gennem hvilke energien når frem til os. Der er mange vigtige projekter i øjeblikket. Jeg vil gerne nævne South Stream-gasrørledningen eller TGI-rørledningen (Tyrkiet-Grækenland-Italien), Nabuccorørledningen, og jeg må selvfølgelig også nævne den kaspiske region, som vi gentagne gange drøfter. Jeg står her med et kort over Det Kaspiske Hav, og jeg mener, at når vi ser på Det Kaspiske Hav, må vi se til alle sider, herunder den aserbajdsjanske side og den turkmenske side. Vi kommer til at drøfte dette emne i Europa-Parlamentet i morgen eller i overmorgen, men jeg vil minde Dem om vigtigheden af Turkmenistan og endelig selvfølgelig også Iran.
Romana Jordan Cizelj
Energi er en af livets grundlæggende nødvendigheder. For nogen tid siden holdt menneskeheden dog op med at være tilfredse med at have opnået grundlæggende levevilkår. Vi stræber nu også efter at opnå en social udvikling, der gør vores liv lettere. Derfor følger energi den økonomiske udvikling i et givet samfund.
Det er dog kun for nylig, at vi begyndte at opfatte individuel velstand ud fra et mere holistisk perspektiv, og vi måler den ikke længere udelukkende ud fra hans eller hendes købekraft. Når det kommer til energi, bør vi derfor finde den rette balance mellem forsyningssikkerhed, miljøbeskyttelse og klimatiltag samt konkurrencedygtighed. Vores politiske gruppe fremmer alle disse tre målsætninger som en hjørnesten i en fælles europæisk energipolitik, og vi hilser i den forbindelse Laperrouze-betænkningen velkommen.
Klimaændringer og de problemer, vi oplevede i januar med transmission af russisk gas til Europa, vidner om, hvor vigtigt diversitet er for en fælles energipolitik Den Europæiske Union må iværksætte projekter, der styrker vores energiinfrastruktur hurtigst muligt, så det biver lettere at importere forsyninger ad forskellige ruter. Vi bør i den henseende sikre, at vi både kan importere gas fra forskellige transitlande og fra forskellige energieksporterende lande. Gennemførelsen af Nabuccoprojektet er i dette tilfælde usædvanligt vigtigt.
Vi må derudover også udvide vores energisammensætning. I bund og grund bør vi inddrage en større andel af energikilder, der ikke udleder drivhusgasser, altså både vedvarende energikilder og atomkraftenergi. Vi kan heller ikke fuldstændigt vende kul ryggen, men vi må sørge for, at vi bruger den bedst mulige teknologi, der muliggør kulstofopsamling og -lagring.
Jeg vil gerne understrege, at en effektiv energiudnyttelse er vores højst prioriterede opgave. Talrige undersøgelser har dog vist, at vi må lægge vores finansielle, intellektuelle og kreative kræfter i udviklingen af produktions- og transmissionskapacitet. Selv med alle de nævnte foranstaltninger vil der gå en rum tid, før vi kan blive af med vores importafhængighed. For at begrænse problemerne med energiimport må vi formulere en effektiv ekstern energipolitik. Jeg ønsker derfor, at Lissabontraktaten vedtages, så vi kan få fjernet enhver institutionel hindring for formuleringen af udenrigspolitikker.
Jeg hentyder her til Irland, og vi forventer, at den irske befolkning løser problemet. Vores forventninger til en fælles ekstern energipolitik ville dog være mere realistiske, hvis vi iværksætter konkrete aktioner på de områder, som vi allerede har fastslået er en del af den fælles energipolitik. Jeg er af den opfattelse, at vi allerede i denne valgperiode bør vedtage den tredje pakke om liberaliseringen af elektricitets- og gasmarkederne sammen med harmoniserede markedsregler for hele unionen.
Lad mig til slut redegøre for min holdning til de indgivne ændringsforslag. Jeg synes, at Laperrouze-betænkningen er af tilstrækkelig god kvalitet til, at vi kan udelukke behovet for væsentlige ændringer. De langsigtede målsætninger, som skal nås med 20/20/20-pakken, og som både støttes af Det Europæiske Råd og Europa-Parlamentet, bør forblive uændret. Vores politiske gruppe støtter ikke ændringsforslag, der sigter mod at begrænse en diversificering af energikilder. Vi vil dog støtte de ændringsforslag, der sigter mod at øge antallet af energiruter og forbedre energisikkerheden i unionen.
Endelig vil jeg gerne lykønske ordføreren med den fremragende betænkning og takke hende for det gode samarbejde.
Mechtild Rothe
Fru formand, kommissærer, mine damer og herrer! Lad mig takke ordføreren, fru Laperrouze, for det oprigtige samarbejde, der prægede vores forhandlinger. Lad mig også takke sekretariatspersonalet for deres uvurderlige bidrag.
I lyset af den seneste gaskrise kommer den anden strategiske energiredegørelse i rette tid. Forsyningssikkerhed og solidaritet mellem medlemsstaterne bør være centrale elementer i den europæiske energipolitik. Jeg er overbevist om, at det vil gøre en stor forskel til det bedre, hvis vi efterkommer opfordringen i betænkningen vedrørende en større diversificering af gaskorridorerne. Desuden skal Kommissionen også, før året er omme, fremlægge et forslag om en revision af gasdirektivet af 2004, så der kan inkorporeres et krav om bindende og effektive nationale og europæiske nødplaner.
Som medlemmer af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe lægger vi dog stor vægt på EU-medlemsstaternes pligt til at holde nøje øje med, også i normale tider, de mest sårbare forbrugere i samfundet, nemlig dem, der lider under energifattigdom. Der mangler stadig nationale strategier for at håndtere dette problem. Derfor har min gruppe indgivet et yderligere ændringsforslag, hvori medlemsstaterne opfordres til at gøre en reel indsats for at løse dette problem.
I betænkningen understreges det særligt vigtige i energibesparelse og energieffektivitet. De mest effektive og omkostningseffektive måder at forbedre forsyningssikkerheden på er ganske enkelt at øge energieffektiviteten og spare på energien. Samtidig må vi have ambitiøse og realistiske målsætninger for Europas fremtidige energiforsyning. Det glæder mig at se, at vi går i den retning, for eksempel ved at opfordre til målet om, at 60 % af vores energisammensætning inden 2050 skal bestå af vedvarende energi. Det understreges også i betænkningen, at der skal lægges særlig vægt på lokale initiativer for at sikre en vellykket klima- og energipolitik. Borgmesteraftalen spiller også en central rolle i den forbindelse, men det er også vigtigt at støtte andre lignende tiltag, som for eksempel idéen om en "ø-pagt". Det vil dog i sidste ende blive vanskeligt at nå vores målsætninger uden investeringer i energinettenes infrastruktur og en yderligere liberalisering af det indre marked. Vi har brug for et velfungerende fælles energimarked med fair konkurrence og garanti for fri netadgang og lige distributionsrettigheder for alle producenter. De kommende uger vil i den forbindelse få afgørende betydning. Vi har brug for at skabe og udvikle et smart elnet, der indeholder ikt-baserede kombinationsanlæg og en decentraliseret energiproduktion. Det er den eneste måde, hvorpå energikilder på effektiv vis kan ledes ind i de områder, hvor der virkelig er behov for dem. Vi har brug for et europæisk "supernet", der udnytter og forbinder det enorme potentiale i Østersøen, den baltiske region og Middelhavsområdet.
Betænkningen er dog uholdbar dér, hvor Kommissionen opfordres til at udarbejde en specifik køreplan for investeringer i atomkraft. Min gruppe har derfor indgivet et ændringsforslag, der klart bekræfter vores fælles interesse i at have nuklear sikkerhed, mens vi understreger, at det er op til de enkelte medlemsstater selv at beslutte, om de vil investere i atomkraftenergi. Min personlige holdning er, at vi ikke har brug for atomkraftenergi.
Graham Watson
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Sidste års energirevision kom i rette tid, og jeg roser fru Laperrouze for hendes udførlige betænkning herom.
De rejste spørgsmål er yderst komplekse, men vi kan koge det ned til følgende: Europa har brug for en energipolitik, der giver os vedvarende, billige og sikre energikilder. Vedvarende ved at bryde vores afhængighed af fossile brændstoffer, som kvaler vores planet, billige ved at sikre forbrugerne stabile og realistiske priser og sikre ved at frigøre de europæiske borgere fra deres afhængighed af upålidelige eller monopolistiske leverandører.
På fredag vil en gruppe kommissærer mødes med premierminister Putin og hans ministerstab. Energi er på dagsordenen og vores side skulle gerne gøre det klart, at vi ikke tolererer, at en konflikt mellem Rusland og Georgien udvikler sig til en europæisk gaskrise midt om vinteren. Der skal indhentes tilsagn og gives officiel meddelelse. Det er sket før og må ikke ske igen.
Tiden er nu kommet til en omvurdering af Europas energiforsyning. Dette synspunkt deles af medlemmer fra alle grupper i Parlamentet, der samlet bør gå i spidsen, for at det kan lade sig gøre. Derfor vil en lille gruppe, bl.a. hr. Hammerstein, som tager ordet senere, denne uge lancere en tværpolitisk pjece med titlen "Making the Green Energy Switch at a Time of Crisis".
Jeg sætter pris på alle de medlemmer, der bidrog med deres idéer, og jeg er overrasket over den enighed, der eksisterer. Der er en lyst i dette Parlament til at arbejde hurtigt og arbejde sammen for at finde frem til en varig løsning på Europas energikrise, og det må vi udnytte.
Blandt de mange potentielle planer om at åbne op for en ny energiæra, er der særligt én, der springer frem, nemlig planen om et supernet eller DESERTEC. Det franske formandskab nævnte den som et muligt operativt projekt for vores nye Union for Middelhavsområdet. En række medlemmer, herunder fru Harms, besøgte for nylig Spanien for at se teknologien anvendt i praksis. Solvarmeenergi fra Nordafrika og solrige landområder i det sydlige Europa, hvor der indhøstes energi fra solen og årligt produceres en mængde, der svarer til halvanden mio. tønder olie pr. kvadratkilometer. Hvis denne energi ledes direkte gennem energieffektive, højspændingsledninger, kan den forsyne et europæisk supernet, der kan udnytte vedvarende energi fra hele EU, tidevandsenergi fra kystregioner, vind- og bølgeenergi fra det forblæste Nordvesteuropa og biomasse og geotermisk energi fra områder, hvor de florerer.
Der er forudgående udgifter. Det tyske luft- og rumfartscenter skønner, at det vil koste 45 mia. EUR at bygge, men det siger samtidig, at forbrugerne vil kunne spare et meget større beløb i mindre energiregninger over de næste 35 år, og investeringen ville skabe tusinder af jobs.
Der er tale om et dristigt projekt for en energifremtid, der er vedvarende, billig og sikker. Det er den energifremtid, som Europa må slå til lyd for.
Antonio Mussa
for UEN-Gruppen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne sige tak til fru Laperrouze for hendes arbejde, som jeg i vid udstrækning tilslutter mig. Jeg er dog forvirret med hensyn til visse aspekter, måske på grund af en for stor tiltro til Kommissionens vurderinger.
For det første mener jeg, at den forventede udvikling i gasefterspørgslen er restriktiv. I så fald frygter jeg, at det vil få negative konsekvenser for finansieringen af projekter. Med hensyn til infrastruktur befinder de relevante projekter sig på forskellige udviklingstrin. I stedet for at omdefinere deres prioritering på abstrakt vis og fuldstændig overse Middelhavsområdet, er det tilrådeligt på ny at vurdere dem ud fra udviklingstid, finansiel struktur, disponible ressourcer og forholdet mellem offentlig støtte og privat engagement.
Fru Laperrouze anbefalede dernæst at diversificere kilderne og forsyningsruterne. Et eksempel er den sydlige korridor. Hvad angår disse spørgsmål, mener jeg, at det er nødvendigt med en programmeret og faseinddelt tilgang. I tilfældet med det kaspiske område vil vi i første fase kun have adgang til gas fra Aserbajdsjan. Adgangen til andre lande sker i anden fase, hvilket derfor komplicerer markedet med hensyn til politik, regulering og infrastruktur. Kommissionens forslag om et udviklingssamarbejde i det kaspiske område kan løse disse problemer, hvis det bl.a. får til opgave at lette udviklingen af manglende infrastruktur.
Det næstsidste aspekt er, at solidaritetsmekanismer uden tvivl er afgørende for unionens energipolitik og i forbindelse med Lissabontraktaten. Det vil dog være tilrådeligt for gennemførelsen af disse foranstaltninger at undgå alt for omstændelige procedurer, foruden potentielle vildledelser.
Endelig vil jeg gerne vende min opmærksomhed mod eksterne forbindelser. Udover energicharterets rolle er det et vigtigt mål at udvide Energiudvalget, navnlig for at inddrage transitlande og området for vedvarende energi.
Rebecca Harms
Hr. formand, mine damer og herrer! Trods den gode stemning, der prægede vores arbejde med den anden strategiske energiredegørelse, må jeg desværre erkende, at vi ikke opnåede de rettelser til Kommissionens forslag, som jeg anså for nødvendige.
Efter min mening har titlen "Den anden strategiske energiredegørelse" stærke konnotationer, der forbindes med skabelsen af fremtiden. Hvis vi kigger på denne redegørelse, må vi dog konkludere, at den i høj grad har sin rod i fortiden. Centralt i denne strategiske energiplan, og jeg er bange for, at Laperrouze-betænkningen heller ikke rammer det rigtige, er den gamle energisammensætning af kul og atomkraft, og der sættes endnu engang ekstremt skarpt fokus på det nukleare område.
Hvad er der sket, kommissær Piebalgs, med de forslag, som De fremlagde i begyndelsen af valgperioden, da De fortalte os, at de store risici forbundet med atomenergi skulle bringes under kontrol, at problemet med atomaffald, støtten til nedlæggelse og alle disse problemer skulle løses, inden Kommissionen kunne påbegynde udviklingen af atomenergi. Ingen af disse problemer er blevet løst, og alligevel iværksætter Kommissionen nu denne atomvenlige offensiv. Den kendsgerning at et af historiens største sammenbrud i Vesteuropas atomindustri i øjeblikket finder sted i Finland, at beløbet i konflikten mellem det finske elselskab og Areva nu er oppe på 2,4 mia. EUR, fordi der har været så mange ekstraudgifter i Olkiluoto, virker ikke til at bekymre Dem det mindste. Hvad er meningen med denne nye investering i en industri, der trods årtiers offentlige investeringer, som langt overstiger investeringerne i alle de andre industrier, endnu engang er skyld i dette rod. Jeg vil meget gerne vide, om De virkelig mener dette helt alvorligt, eller om andre hænder trækker i trådene.
Efter min mening er det netop denne strategi med en sammensætning af kul og atomkraft, der har ført Den Europæiske Unions energipolitik ind i en blindgyde. Jeg har sagt nok om atomkraft, men den spildte brug af fossile brændstoffer, noget som redegørelsen heller ikke rigtigt kommer ind på, har også medvirket til den aktuelle klimakatastrofe, og de væsentlige justeringer til denne forældede strategi fra i fjor bliver ikke foretaget i denne redegørelse.
I forhandlingerne om fru Laperrouzes betænkning fastlagde min gruppe klare prioriteter. Det siger sig selv, at atomkraft ikke var en af dem, men vi prøvede også at opnå reelle forandringer på andre områder. Vi ønskede, at målet om en reduktion på 20 % i forbruget af primær energi endelig skulle gøres bindende. Det skete ikke. Vi forventer et realistisk forslag om udviklingen af et supernet, det vil sige et net, der skal kunne inkorporere enorme kapaciteter for den nye generation af vedvarende energikilder i Østersøen, andre kystregioner eller sydlige ørkenområder. Der var overhovedet ikke tegn på noget af dette hverken i betænkningen eller i Kommissionens forslag.
Vi mener også, at det var en stor fejl at udelukke hele transportområdet fra denne strategiske energiplanlægning, for vi ønsker ligesom Dem at slippe bort fra olieafhængigheden. De har besluttet, at transportspørgsmålet drøftes separat, men efter vores opfattelse bør der lægges stor vægt på dette spørgsmål i den strategiske energiplanlægning.
En diversificering af gasforsyningen er udmærket, og det er helt sikkert noget, vi bør gøre, men samtidig bør vi sætte alt ind på én gang for alle at sikre en effektiv anvendelse af gas, for ellers vil vi i sidste ende ikke komme nogen vegne med en diversificering.
Jeg var forfærdet over i sidste uge at erfare, at Europa-Kommissionens genopretningsplan gentager alle disse strategiske forvrængninger og anvender den samme tilbageskuende tilgang som den strategiske energiredegørelse. Jeg må på vegne af min gruppe oplyse, at vi hverken har tænkt os at støtte Laperrouze-betænkningen eller den strategiske energiredegørelse, og at vi også i forbindelse med genopretningsplanen vil bestræbe os for at slå til lyd for bæredygtighed og fornuft.
Esko Seppänen
Hr. formand, kommissærer! Solidaritet er et dejligt ord. Det tilhører normalt venstrefløjens ordforråd. Man bør ikke kun opfordre til solidaritet ud fra en antiGazprom og antirussisk politik, men også for at forhindre generel energifattigdom. Der er også brug for energi i form af elektricitet og varme for fattige.
Det største problem med den europæiske energistrategi er, at den ikke er bygget op fra bunden af, men har sin rod i de enkelte landes egen geografi, historie og energiøkonomi. Hvis der er en fælles strategi og dens struktur er harmoniseret, betyder det, at der vil være vindere og tabere. Der er lande, som tvinges til at opgive deres efterprøvede strukturer i solidaritetens navn. Det kan da ikke være solidarisk.
Harmoniseringen af elnettene indebærer også en harmonisering af elpriserne. I praksis vil det ikke ske med henvisning til de laveste priser, men til nogle gennemsnitspriser. I det tilfælde vil taberne være de lande, der producerer billig elektricitet. På samme vis skal de penge, der bruges på EU's budget til finansieringen af gasrørledninger, findes i lande, der ikke bruger dem.
Fru Laperrouze har ret, når hun siger, at det er op til medlemsstaterne eller virksomhederne i dem at foretage netinvesteringer, ikke op til EU. EU kan ikke fungere som operatør af olie-, gas- eller elektricitetsnet, og store dele af EU's budgetmidler bør ikke gå til finansieringen af netinvesteringer.
Desuden vil vores gruppe gerne, ligesom fru Harms, minde alle om de problemer, som man ved, er knyttet til anvendelsen af atomkraft. På den ene side begrænses CO2-emissionerne, men på den anden side stiger mængden af plutonium.
Bastiaan Belder
Hr. formand! Laperrouze-betænkningen behandler de vigtige problemer med energiforsyning, som Den Europæiske Union i øjeblikket står over for. Den seneste gaskonflikt mellem Rusland og Ukraine gik på ingen måde Den Europæiske Union ram forbi. Betænkningen indeholder en række politiske linjer for det europæiske energimarked, som kan mindske Den Europæiske Unions sårbarhed i tilfælde af en anden konflikt. Jeg går ind for en større spredning af energikilder og de partnerlande, som EU importerer energi fra, eller med andre ord en diversificering af energiforsyningen. Gaskonflikten mellem Rusland og Ukraine har endnu engang fremhævet problemets presserende karakter, og jeg håber oprigtigt, at Nabuccoprojektet, for bare at tage ét eksempel, vil bære frugt i nær fremtid.
Konkret betyder disse ambitioner, at Den Europæiske Union og medlemsstaterne i højere grad må rette fokus mod regional integration. På nuværende tidspunkt er nettene i en række medlemsstater stadig alt for isolerede, og som følge heraf er de for afhængige af import fra tredjelande. Skabelsen af nye forbindelser mellem medlemsstaternes energinet vil også få det indre marked til at fungere mere effektivt.
For yderligere at forbedre det indre markeds funktion er der behov for en fuldstændig adskillelse mellem ejerskabet af produktionsselskaber og netværksselskaber. Det er den bedste måde at modvirke en asymmetrisk åbning af markederne på.
I mellemtiden har flere medlemsstater overvejet at genåbne atomkraftværker, som er blevet lukket ned efter aftale med Den Europæiske Union. Det synes dog ikke at være den bedste vej frem. Det vil i stedet være mere effektivt på lang sigt at investere i et større antal grænseoverskridende forbindelser for at begrænse afhængigheden af en eller flere tredjelande.
Andre vigtige politiske linjer i betænkningen, som jeg er fuldt enig i, er at øge energieffektiviteten og andelen af vedvarende energi. Medlemsstaterne har dog forskellige holdninger til spørgsmålet om, hvorvidt atomenergi skal spille en rolle i nedbringelsen af kulstofemissioner. Det er først og fremmest et spørgsmål, som medlemsstaterne og ikke EU skal tage stilling til. Det ville have været hensigtsmæssigt med mere klarhed i betænkningen på dette punkt. Man kan kun håbe, at der vil blive rettet op på denne mangel med ændringsprocessen.
Desislav Chukolov
(BG) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har indtil videre bemærket i hvor høj grad det, der er bedst for Europa, besluttes på præsumptiv og abstrakt vis her i Parlamentet, men det er de bulgarske vælgere, der har sendt mig her, og derfor interesserer jeg mig mere for, hvad der er bedst for mit fædreland Bulgarien.
For os, patrioterne i Ataka-partiet, har Bulgariens energiuafhængighed førsteprioritet. Under "drøftelserne", som vi kalder for "EU-diktater", fik vi påbudt at nedlægge reaktor 1, 2, 3 og 4 i Kozloduy-atomkraftværket.
Jeg vil gerne minde Dem om, og hvis ikke De allerede er klar over det, kan De huske på det, at disse enheder fuldt ud var blevet kontrolleret og erklæret for fuldstændigt sikre. I begyndelsen af 2007 stillede min kollega Dimitar Stoyanov et spørgsmål til Europa-Kommissionen om, hvorvidt det var et krav for Bulgariens tiltrædelse af EU at nedlægge alle disse reaktorer. Det viste sig, at Europa-Kommissionen ikke stillede et sådant krav. Hr. Günter Verheugen løj dog til det bulgarske parlament, da han sagde, at der forelå et sådant krav.
For nogle få dage siden stod Bulgarien over for en ekstremt alvorlig energikrise. I henhold til artikel 36 i tiltrædelsestraktaten har vi ret til at tage dette atomkraftværk i brug igen. Det er vores ret, og derfor gennemførte mine kolleger i det bulgarske parlament en lov om genaktivering af reaktor 1 til 4 i Kozloduy-atomkraftværket, som i øjeblikket er lukket.
I fællesskab med mine kolleger i Europa-Parlamentet, Dimitar Stoyanov og Slavi Binev, har jeg indgivet en skriftlig erklæring 0005/2009, hvori jeg anmoder om en genaktivering af disse reaktorer med henblik på at opnå Bulgariens energiuafhængighed.
Til slut vil jeg gerne sige, at Europa vil være stærk, når hver enkelt medlemsstat er stærk og har opnået energiuafhængighed. Det er den eneste vej frem, hvis vi vil arbejde for vores vælgere og borgere.
Gunnar Hökmark
(EN) Hr. formand! Når vi drøfter den strategiske energiredegørelse, mener jeg, at det er vigtigt at understrege nogle af de risici, vi tager, ikke bare risikoen for en usikker energiforsyning med alle de problemer, det giver anledning til, men også risikoen for politisk pres fra styrer, der udnytter energiforsyningen som et middel til at påvirke andre regeringer. Som følge heraf er der også risikoen for opsplitning af Den Europæiske Union med medlemsstater, der grupperer sig alt efter deres forskellige interesser, hvilket derved underminerer den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Jeg synes, at det er positivt at se, at de politikker, vi har brug for for at håndtere klimaændringerne, i vid udstrækning er de samme som de politikker, vi har behov for for at styrke vores energisikkerhed. Mindre brug af fossile brændstoffer er ensbetydende med mindre afhængighed af upålidelige leverandører. En øget forsyning fra andre energikilder er ensbetydende med en mindre efterspørgsel efter fossile brændstoffer, lavere priser for de europæiske borgere og ikke mindst en mindre pengestrøm til verdens oliestater.
Det har store sikkerhedsmæssige konsekvenser, som vi må overveje, når vi drøfter Den Europæiske Unions fremtidige energistrategi. Jeg tror, at nogle af brikkerne uden besvær vil falde på plads, når vi indtager denne holdning. Vi har brug for mere af et indre marked i Den Europæiske Union, for det er i virkeligheden den eneste garanti for solidaritet mellem medlemsstaterne. Det betyder, at vi må gøre mere ved grænseoverskridende forbindelser og udvikle et bedre net, der binder medlemsstaterne og derved markedet sammen.
Vi må udvikle flere biobrændstoffer. Jeg er ikke enig med dem, der siger, at der er en risiko. Det er muligt både i Europa og i andre dele af verden at øge det areal, vi bruger. Selv små mængder biobrændstoffer resulterer i mindre afhængighed af fossile brændstoffer og prisændringer.
Jeg må også fremhæve spørgsmålet om atomkraft. Nogle gange føler jeg, at den er "elefanten i rummet", fordi den er en af de potentielt største bidragydere til Den Europæiske Unions kapacitet til at reducere kulstofemissionerne både i dag og i fremtiden. Jeg vil hermed gerne slutte. Hvis vi prøver at samle alle disse elementer, har vi mulighed for at opnå ikke blot en stærkere energipolitik, men også en stærkere sikkerhedspolitik.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! Energipolitik er og vil fortsat være en prioritet for EU. Gaskrisen denne vinter, hvor ekstremt lave temperaturer blev målt, har endnu engang fremhævet Den Europæiske Unions og medlemsstaternes afhængighed af deres traditionelle gasleverandører. "Forenet i mangfoldighed” er Den Europæiske Unions motto. Jeg håber, at gaskrisen vil bringe os sammen for at udtænke en fælles energipolitik.
Udviklingen af Nabuccoprojektet, opførelsen af en LPG-terminal i Constanţa, en vigtig havneby ved Sortehavet, og sammenkoblingen af nationale elektriske energiinfrastrukturer er alle foranstaltninger, der kan medvirke til at øge energiforsyningssikkerheden og styrke EU's evne til at være solidariske med medlemsstater, der rammes af en energikrise.
Jeg opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at investere i en modernisering af det europæiske energinet, øge energieffektiviteten og udvinde energi fra vedvarende energikilder. Jeg opfordrer også Kommissionen og medlemsstaterne til at yde finansiel støtte til de foranstaltninger, der sigter mod at reducere forureningen fra kulkraftværker. Den aktuelle krisesituation får medlemsstaterne til i højere grad at fokusere på at fastsætte prioriteter og strategiske retningslinjer for udvikling.
Hvad angår energieffektivitet, kan EU med få omkostninger opnå hurtige resultater i kampen mod klimaændringer. Europa bør investere i strategiske retningslinjer for udvikling, såsom at øge eksisterende bygningers energimæssige ydeevne, fremme passive bygninger, anvende informations- og kommunikationsteknologi for at begrænse forbruget og øge energieffektiviteten gennem en storstilet installering af intelligente målere og automatiske systemer.
Jeg opfordrer også Kommissionen og medlemsstaterne til at yde finansiel støtte til de foranstaltninger, der sigter mod at reducere forureningen fra kulkraftværker. Den aktuelle økonomiske krise får medlemsstaterne til i højere grad at fokusere på at fastsætte prioriteter og strategiske retningslinjer for udvikling. Senest i 2020 skal EU have øget sin energieffektivitet med 35 % og mindsket sit forbrug af primær energi med 20 %. Jeg opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at fremme og finansiere forskningsprojekter, der skal forbedre energieffektiviteten.
Jeg tilskynder Europa-Kommissionen, Den Europæiske Investeringsbank og medlemsstaterne til at oprette en europæisk fond for energieffektivitet og vedvarende energikilder, der skal sikre, at der rejses nok offentlig og privat kapital til at gennemføre de energieffektivitetsprojekter, som i øjeblikket forberedes i Den Europæiske Union. Sidst men ikke mindst vil jeg gerne nævne transportsektoren, der har det største forbrug af olie. Jeg tror, at vi på europæisk plan bør fastsætte nogle meget ambitiøse målsætninger på mellemlang og lang sigt inden 2020 vedrørende køretøjers energieffektivitet. Jeg tilskynder også medlemsstaterne til på forsvarlig vis at udarbejde transportpolitikker for varer og bevægeligheden for personer, navnlig i byområder. Endelig er intelligent transport en af de strategiske retningslinjer for udviklingen af transport.
Lena Ek
(SV) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Vi ved alle, at det europæiske energimarked har problemer. Vi importerer i øjeblikket næsten 50 %, og om 10 år vil denne andel være steget til 70 %, hvis ikke vi gør noget. Den energi, vi producerer, er ofte udvundet til skade for vores miljø og skaber drivhusgaseffekten, som er skadelig for vores helbred, økonomi og stabilitet, ikke kun i vores verdensdel, men også i mange andre dele af verden.
Den energi, vi har i Europa, leveres via et distributionsnetværk, der er forældet og ikke er blevet renoveret eller holdt ved lige. Vi har også naboer og energikonflikter tæt på, hvilket er ekstremt bekymrende. Vi har flere gange i løbet af året talt om vores forbindelser til Rusland her i Parlamentet, og det er fuldstændigt uacceptabelt at gøre en energikrise til en nytårstradition og bringe almindelige mennesker i en situation, hvor ældre fryser ihjel, hospitaler må lukke og industrier dreje nøglen om. Det er fuldstændigt uacceptabelt.
Noget andet, der er fuldstændigt uacceptabelt, er det, som Rusland og Gazprom forsøger at gøre med Nord Stream, nemlig at tilsidesætte den svenske miljølovgivning og europæiske lovgivning vedrørende Østersøens sikkerhed, trods den kendsgerning, at dette indlandshav allerede har utroligt store arealer af død havbund. Det er fuldstændigt uacceptabelt.
Vi har brug for alle de energikilder, al den nye teknologi, alle de innovationer, al den forskning og al den computerkraft, vi har, for at håndtere alle disse forskellige problemer. Kommissionens fremsatte forordninger, herunder finanspakken, er meget gode, men borgerne venter stadig på, at regeringerne tør tage en beslutning om energisolidaritet og om at opløse de store statsmonopoler. Disse monopoler beskæftiger sig ikke kun med energiproduktion, men også med distributionen af energi, og borgere og virksomheder, både små og store, sidder derfor fast i en uacceptabel situation.
Jeg synes, at ordføreren, fru Laperrouze, har udarbejdet en ekstremt god betænkning. Jeg synes også, at Kommissionens forslag på disse områder er meget gode, og jeg håber, at vi hurtigst muligt kan vedtage en beslutning.
Eugenijus Maldeikis
(LT) Hr. formand! Gaskrisen har som det vigtigste vist Europas yderst sårbare energisystem og den betydelige risiko det indebærer for forsyningssikkerheden. Denne risiko eksisterer stadig, da aftalen mellem Ukraine og Rusland er en engangsaftale, og situationen uden tvivl vil gentage sig. De bilaterale energiproblemer er i bund og grund stadig ikke blevet løst, ikke kun mellem Rusland og Ukraine, men også mellem Ukraine og Den Europæiske Union og mellem Den Europæiske Union og Rusland, eftersom der ikke findes noget fælles energisystem mellem dem. Der har hidtil hverken været nogen sikkerhedskontrol eller garantier, og de lader fortsat vente på sig. Jeg vil gerne understrege, at afhængigheden af gasforsyning og -udnyttelse er drastisk stigende og vil stige endnu mere, når kraftværkerne i Litauen, Bulgarien og Slovakiet er blevet nedlagt. Det viser, at der fortsat er en risiko, og at denne er stigende.
Vi har en meget klar og langsigtet energistrategi for hele Den Europæiske Union. Vi har haft yderst ophedede debatter om den. Der bliver talt om langsigtede foranstaltninger. Efter min mening er det svageste led vores energipolitik på kort og mellemlang sigt. Den har vist sig ikke at være realistisk, hvilket blev påvist af gaskrisen. Jeg opfordrer Kommissionen til at undersøge et sådant scenario, der desværre ikke blev undersøgt af forskellige juridiske og politiske grunde. Hvilke omkostninger, fordele og konsekvenser ville det have at forlænge atomkraftværkernes drift midlertidigt i Bulgarien, Slovakiet og Litauen for derved i bund og grund at styrke energisikkerheden i disse lande og hele Europa i denne situation? Endvidere ville det i forbindelse med en langstrakt økonomisk krise gøre det muligt at udnytte ressourcerne mere effektivt og i høj grad mindske krisens byrde for borgerne og erhvervssektoren.
Claude Turmes
(DE) Hr. formand! Med hensyn til energisikkerhedsstrategien og fru Laperrouzes betænkning mener jeg, at én ting, som Kommissionens forslag og Laperrouze-betænkningen har til fælles, er, at de ikke fastsætter nogen prioriteter. De indeholder et miskmask af alt det, som de allestedsnærværende pressionsgrupper forsøger at få igennem over for Kommissionen og Parlamentet. Så længe vi ikke fastsætter prioriteter, kan vi ikke yde en fornuftig støtte.
Faktisk er prioriteringen tydelig for alle. Vi må begynde med at effektivisere bygninger, køretøjer, køleskabe og så videre. Intet er så billigt, og intet skaber flere arbejdspladser. Dernæst er der vedvarende energi. Når vi siger, at 60 % af hele energisammensætningen bør komme fra vedvarende energikilder senest i 2050, svarer det til, at mindst 90 % af vores elektricitet udvindes af vedvarende energikilder. Vi vil helt sikkert nå denne andel på 90 % længe inden 2050, fordi vi allerede har vedtaget et direktiv, der fastsætter et mål på 35 % i 2020. Hvis vi kan nå op på 35 % grøn elektricitet inden 2020 fra de aktuelle 15 %, skulle vi være i stand til at nå op på 60 % eller mere allerede i 2030.
For det tredje kan gas hjælpe os igennem denne periode. Hvordan skal det ske? Vi investerer milliarder i gasrørledninger nu, og så er det meningen, at gasforbruget i Europa skal falde. Det er, hvad De skriver i Deres dokument, hr. Piebalgs, og det kan også læses mellem linjerne i fru Laperrouzes betænkning.
Så vi har effektivitet, vedvarende energikilder og gas, og så ønsker De at investere 1,3 mia. EUR i CO2-opsamling og -lagring. Hvordan kan der være plads til blind tillid til atomkraft?
Jeg må sige, hr. kommissær, at De ikke engang har styr på Deres tal. Hvis vi gør noget ved effektiviteten og de vedvarende energikilder, stræber efter bare en middelmådig gaspolitik og, hvis det virkelig bliver nødvendigt, investerer lidt mere i CO2-opsamling og -lagring, har vi ikke brug for atomenergi, og vi behøver ikke tage den risiko. Bare se på kendsgerningerne!
Med hensyn til den økonomiske genopretningsplan må jeg sige, at jeg er temmelig misfornøjet med Kommissionen. Ikke én cent til energieffektivitet! Ikke én cent til venskabsbysamarbejdet! Den 10. februar mødes repræsentanter for 300 lokale og regionale myndigheder i Europa her i Bruxelles på Deres anmodning. Hvad skal vi fortælle dem? At hr. Barrosos kabinet strøg 500 mio. EUR af venskabsbybudgettet mellem mandag og onsdag i sidste uge? Jeg finder det så modsigende og så aldeles forkert. Faktum er, at vi har brug for byer som partnere i en ny energipolitik. Ikke én cent til solenergi, og ikke én cent til biomasse! Med andre ord formulerer vi en økonomisk genopretningsplan, i hvilken vi giver 3,5 mia. EUR til oligarkiet af energigiganter og ikke én eneste euro til de partnere, som kan hjælpe os med at sikre overgangen til grøn energi.
Miloslav Ransdorf
(CS) Hr. formand! Mange tak, jeg skal gøre det kort. Jeg vil gerne drøfte to aspekter, som jeg endnu ikke mener er blevet drøftet, nemlig den kendsgerning, at vi har brug for et integreret energisystem i Europa, hvortil kan sammenkobles de forskellige energityper og de forskellige net, så det vil være muligt at kompensere for afbrydelser. Den seneste gaskrise har vist, at det er en ekstremt vigtig opgave. For det andet har vi brug for at koble disse energinet til lignende net inden for andre sektorer, såsom transport- og kommunikationsnet, for at kunne skabe en vis grad af symmetri mellem dem. Det er stadig ikke sket, og jeg tror, at en nærmere undersøgelse vil vise, at der er forbindelser her. Jeg vil gerne sige, at installeringen af net i Europas fremtidige strukturer er meget vigtig, og at disse net er langt vigtigere for et sammenhængende Europa end det evigt voksende bureaukrati både i Bruxelles og medlemsstaterne. Jeg tror, at Den Europæiske Union engang i fremtiden vil være et slags bånd, der er knyttet sammen af disse net.
Sergej Kozlík
- (SK) Hr. formand! Den nuværende finanskrise bliver gjort til en økonomisk krise. Desuden er der på grund af kreditmanglen risiko for energi- og fødevarekriser. For at opretholde blot den nuværende energiproduktion vil der frem til 2030 være behov for globale investeringer på omkring 26 mia. USD til genopbygning og udvikling af nye olie- og gasfelter og også til produktion og distribution af alle former for energi.
Samtidig vil det være nødvendigt at integrere transporten af olie, gas og el, så der skabes et effektivt og i høj grad brancheoverskridende system. Dette system skal bidrage til at overvinde konsekvenserne af lokale, politiske uenigheder og også konsekvenserne af eventuelle naturkatastrofer, samt bidrage til en velfungerende energiforsyning i hele Europa. Den Slovakiske Republik har i de seneste uger selv haft lejlighed til at opleve, hvor kompleks sådan en situation kan være, da der som følge af konflikten mellem Ukraine og Rusland ikke kom én eneste kubikmeter gas til Slovakiet i adskillige dage. Slovakiets og også andre europæiske landes erfaring har vist, at det er nødvendigt med en kraftig opbakning til EU's prioritet om at sammenkoble og integrere de separate energimarkeder i Europa.
Jeg skal dog nævne, at det i den nuværende situation har vist sig at være en uklog fejltagelse at gennemtvinge og fremskynde nedlæggelsen af to reaktorer på atomkraftværket Jaslovské Bohunice. Reaktorerne overholdt alle kriterier for sikker drift. I tiltrædelsestraktaten krævede Kommissionen, at de blev lukket ned, som pris for Slovakiets tiltrædelse af EU. Med denne beslutning har man utvivlsomt svækket selvforsyningen med energi, ikke kun i Slovakiet, men også i EU.
Nikolaos Vakalis
- (EL) Hr. formand, mine damer og herrer! Kampen mod klimaændringerne samt behovet for energisikkerhed og for at styrke vores økonomiske konkurrenceevne fører os ad vejen mod den tredje, industrielle revolution, mod en æra, hvor vi vænner os fra mineralske brændstoffer.
Det er virkelig en revolution, som vil skabe enorme, strukturelle ændringer i produktions- og forbrugsmønstret og i sidste ende i hele vores levevis. Jeg har tillid til, at vi i EU vil opretholde vores globale førerposition under denne revolution. For at det kan ske, skal vi gøre alt, hvad vi overhovedet kan, for at begrænse økonomiens energiintensitet inden for alle sektorer. Et af redskaberne til at forbedre energieffektivitet er at udnytte mulighederne i informations- og kommunikationsteknologierne (IKT). Der er behov for betydelige incitamenter, for at vi kan gøre brug af disse teknologier, så vi kan øge energieffektiviteten i EU med 20 % inden 2020, inden for rammerne af 20-20-20-målsætningen.
I det forslag, vi opfordres til at vedtage om et par dage, og som vedrører øget energieffektivitet ved hjælp af IKT, lægges der særlig vægt på forskning i og udvikling af nye teknologier som f.eks. nanoteknologier og lyslederteknik, der indebærer store muligheder for energieffektivitetsforbedringer, og på at udarbejde politikker til styrkelse af en indføring af disse teknologier.
På tilsvarende måde sætter det også et betydeligt skub i grøn innovation og iværksætteri med en række tiltag og handlinger. Her vil jeg særligt nævne grønne, offentlige indkøb, der gør, at institutionerne i den offentlige sektor kan føre an i energibesparelserne ved at udnytte de nye teknologiske muligheder inden for IKT.
Endelig indeholder forslaget incitamenter til intelligente og integrerede energistyringssystemer i vores byer og til intelligente trafikstyringssystemer med mere rationelle vejindretninger og transportsystemer.
Det fremgår klart af det, jeg har sagt, at selv om dette forslag, som vi skal stemme om om et par dage, ikke er af lovgivende karakter, så er det yderst vigtigt, fordi det grundlæggende gør IKT til én af de væsentligste indikatorer på en bæredygtig udvikling i EU. Jeg opfordrer Dem derfor til at bakke op om det under afstemningen om et par dage.
Hannes Swoboda
- (DE) Hr. formand! Vi er forhåbentlig alle klar over, hvad prioriteterne er her: energieffektivitet, energibesparelser og vedvarende energi. Ikke desto mindre kan vi ikke komme uden om det faktum, at vi er nødt til at bekymre os om vores gasforsyninger i endnu mange år fremover. Hvilken lektie kan vi derfor lære af striden mellem Ukraine og Rusland og af den krise, der opstod som følge af striden? Efter min mening - og jeg er ked af at måtte sige det, hr. kommissær - ser det ikke ud til, at vi vil være bedre, eller i hvert fald ikke ret meget bedre forberedt, næste gang det sker. Man kan heller ikke sige, at krisen er overstået, og jeg har set meget lidt, der tyder på, at man reelt er ved at udvikle en strategi, eller at der er draget nogen konklusioner af denne strid mellem Ukraine og Rusland.
Visse medlemmer i Parlamentet mener, at vi bør indgå bilaterale aftaler med Ukraine, men det bør påpeges, at Ukraine i det mindste i nogen grad er skyld i den situation, der opstod for nylig, og jeg vil virkelig foretrække ikke at gøre mig selv afhængig af diskussioner mellem hr. Yushchenko og fru Tymoshenko, eller hr. Yanukovych, eller hvem det måtte være. Ukraine ville helt naturligt langt foretrække at købe gassen af Rusland og så videresælge den til os, mod en merpris, naturligvis, ligesom Tyrkiet i forhold til Nabucco, men det vender jeg tilbage til senere. Hvis vi så ønsker, at vores gas skal være lige så usikker, men dyrere, skal vi lave en bilateral aftale, men hvis vi ønsker at finde frem til en reel løsning, er vi nødt til at lave en trilateral aftale, der omfatter Rusland som leverandør, Ukraine som transitland og os selv, og at blive enige i denne forbindelse med hensyn til især transit og infrastruktur. Jeg har intet hørt fra Kommissionen om dette eller om, hvilke alternative forslag den har.
Hvad angår investeringerne i infrastrukturer, så er der, hvis vi ser mod øst, grundlæggende tre rørledninger at drøfte: Nord Stream, South Stream og Nabucco. Nord Stream er en forsyningsrørledning mod nord. Den løser transitproblemet, men vil ikke mindske vores afhængighed af Rusland. South Stream kan også løse et transitproblem, men vil heller ikke mindske vores afhængighed af Rusland. Hvis man ser på omkostningerne, er South Stream oven i købet faktisk noget dyrere end Nabucco, i hvert fald ifølge en række undersøgelser, hvilket indikerer, at vi bør investere massivt i Nabucco. Når jeg tænker på - og det har jeg også nævnt tidligere ved nogle få lejligheder, hr. kommissær - hvor hurtigt USA gennemførte PTCP-olierørledningen, og hvor længe vi er om Nabucco-gasrørledningen, synes jeg virkelig, det er skandaløst, så lidt EU har opnået. Det er et tegn på vores svaghed.
Vi er nødt til at reagere hurtigt, ikke kun med hensyn til Aserbajdsjan eller Turkmenistan - som vi skal drøfte om lidt - men også i forbindelse med Irak. At gas dér simpelthen lukkes ud i luften som udslip, uden at man tager hensyn til, hvordan den kunne transporteres til Nabuccorørledningen, er virkelig en stor fejl. Jeg vil gerne bede Dem, hr. kommissær, om at forhandle hurtigt og klart med Tyrkiet for at sikre, at vi også får deres accept heraf. Det vil selvfølgelig også være nødvendigt, at vi overtaler Cypern til at ophøre med at blokere for energikapitlet. Deres insisteren på, at vi ikke engang kan forhandle om dette kapitel, viser en mangel på solidaritet, fordi det ganske naturligt giver problemer med Tyrkiet. De nikker, hr. kommissær, jeg ser, at det er vi fuldstændig enige om.
Sluttelig er der kerneenergi. Her er der meget delte opfattelser i Parlamentet. Desværre kan jeg heller ikke stemme for Laperrouze-betænkningen, bl.a. fordi den er for ensidig i denne henseende.
Hvad der foruroliger mig ved hele forhandlingen er, at vi nu ser en ny udvikling i Frankrig, nemlig en reduktion i mængden af atomaffald, men når man ser nærmere på det, er dette atomaffald mere radioaktivt. Det er ikke måden at løse problemet på, især ikke hvad angår affald. Vi er nødt til at bruge meget mere energi og hjernekapacitet på at løse problemet med affald og deponering.
Konrad Szymański
- (PL) Hr. formand! Energikrisen har afsløret en svaghed i EU. Vi har stadig problemer med at aflæse de politiske udfordringer, der opstår som følge af denne situation, på den rigtige måde. Et himmelråbende eksempel på denne fejltagelse er forslaget fra Angela Merkel, som efter en tredje energikrise i dag foreslår os endnu stærkere bindinger til russiske energiressourcer ved at bygge gasrørledningerne mod nord og syd. Faktisk forholder det sig modsat. Denne krise viser, at vi bør satse alt på at bygge en uafhængig infrastruktur, som vil føre os til uafhængige kilder af energiråstoffer i Aserbajdsjan og Turkmenistan. Krisen viser, at vi bør slette den nordlige gasrørledning af listen over Kommissionens prioriteter for at undgå et russisk monopol i EU. At løse energiproblemet vil blive et kritisk punkt i hele integrationsprocessen. EU har en chance for at vise sin effektivitet og at få fornyet styrke. Den kan også vise sin passivitet og risikere marginalisering.
David Hammerstein
- (ES) Hr. formand! Jeg vil gerne tale om behovet for at sammensmelte it-revolutionen i informationssamfundet med energirevolutionen, hvilket har været emne for en fremragende beslutning i Parlamentet.
Vi har brug for intelligente elnet. I øjeblikket er de uøkonomiske og utidssvarende. Vi har brug for, at forbruget styres efter produktionen.
Vi skal have intelligente net og intelligente huse. Et sådant intelligent forbrug kan kun leveres af internettet og kun ved at sammensmelte alle elnet med oplysninger fra huse, fabrikker, bygninger osv.
På den måde kunne vi blive meget mere selvstyrende, meget mere uafhængige, og EU kunne føre an i dette afgørende, globale spørgsmål, så der ikke, som det er tilfældet i dag, var nødt til at findes dusinvis af unødvendige kraftværker. De fleste lande producerer tre gange mere energi, end der forbruges, fordi produktionen er indrettet efter spidsbelastningsforbrug. Det ville ikke være tilfældet med intelligente net, der ville betyde, at vi kunne tilpasse forbruget til en bæredygtig produktion og til eksisterende produktionsniveauer.
På den måde ville vi også kunne samarbejde med nabolande i Middelhavsområdet. Der er brug for et omfattende, rent og intelligent net som forbindelse til vores naboer mod syd, som har potentiale til at frembringe solenergi ved hjælp af højteknologi og storstilede anlæg. Det ville være en fremragende mulighed for at samarbejde om teknologisk gennemsigtighed. Vi kunne fremme en ren fremtid for os alle.
Jerzy Buzek
- (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for hendes arbejde.
Lad mig fremføre nogle få punkter om den strategiske energiredegørelse og det sidste energikriseproblem, som er tæt forbundne.
Mit første punkt er, at vi i vores betænkning, hvori medlemsstaterne opfordres til at tale med én europæisk stemme om energispørgsmål, udtrykkeligt har fremført, hvad alle europæere har set virkeliggjort i de seneste uger, nemlig at det at skade energiforsyningen i medlemsstaterne påvirker EU som helhed. Det er meget vigtigt. Dette er grundlaget for solidaritet i EU og for at udvikle foranstaltninger til reaktion i nødsituationer.
Mit andet punkt er, CCS-teknologi nævnes i betænkningen som et potentielt middel til at nå vores miljømål, samtidig med at der udnyttes en energikilde - kul - som er tilgængelig i stor udstrækning i EU. Ved at udvikle CCS kan EU blive verdensførende inden for avancerede teknologier, hvilket vil bidrage til vores konkurrenceevne globalt set og styrke vores økonomier. Det samme gælder for teknologi til forgasning af kul. Denne teknologi er meget vigtig som ekstra gasforsyningskilde - det betyder spredning af gasforsyningen.
Mit tredje punkt er, at det i dette strategiske dokument understreges specifikt, at der er behov for investeringer i energiforsyningsinfrastrukturer. Infrastrukturprojekter, der støttes på EU-niveau, bør først og fremmest bidrage til en reel spredning af kilder og forsyningsruter til medlemsstaterne og EU som helhed.
Investeringer i Ukraine synes at være at særlig betydning for os. Sammen med vores ukrainske partnere kunne vi fremover være ansvarlige i fællesskab for gasforsyningerne på grænsen mellem Rusland og Ukraine. Grunden til et sådant skridt fra vores side er meget enkel. Hvad angår energiforbindelser, overholder Ukraine internationale standarder. Det har ratificeret energichartertraktaten og spiller derfor efter gennemsigtige regler.
Mit fjerde punkt er, at vores strategiske dokument i høj grad supplerer vores bestræbelser på at gennemføre den tredje energipakke. Hvad betyder det? Det betyder et indre energimarked i EU, der fungerer. Det betyder solidaritet og støtte på mange sider. Lad os afslutte lovgivningsproceduren i løbet af de næste tre måneder. Det er meget vigtigt for os.
Reino Paasilinna
- (FI) Hr. formand, kommissærer, mine damer og herrer! Vi har historien bag os. Når alt kommer til alt, blev vores energinet bygget til at dække behovene under den kolde krig og i lyset af de politiske forhold dengang. Nu er de forbedret, og de er blevet lappet sammen her og der, men det har skabt et problem for os, som vi vil være nødt til at vende tilbage til igen senere.
I takt med at energibehovet er vokset dramatisk, mens økonomien har udviklet sig i et enormt tempo, har priserne og de leverings- og miljømæssige problemer også ændret sig. De er blevet vores største udfordring. Eftersom problemerne er globale, er det indlysende, at der er behov for globale løsninger. Det er derfor vigtigt, at vi involverer USA og udviklingslandene i en fælles energiproces. Vi vil vise vejen, men USA skal følge EU's eksempel og skal arbejde sammen med os.
Eftersom energiløsningerne er globale, har vi brug for et energidiplomati i EU, og jeg forstår, at energikommissæren har gjort en hel del arbejde i den henseende og i forbindelse med denne seneste energikrise. Vi har brug for et energidiplomati af den simple grund, at disse spørgsmål er så vigtige, at der før har været ført krige om dem, og det vil der blive igen. Det er derfor et meget alvorligt spørgsmål.
Det er også ganske indlysende, at vi har brug for et energimix, der omfatter forskellige energikilder med så bredt et grundlag som muligt, fordi det vil stabilisere energisituationen, og følgelig vil hver nations og også EU's mangfoldighed komme til deres ret.
Energibesparelser er selvfølgelig en vigtig løsning på problemet. Det er den billigste og mest effektive metode. Til det formål har vi brug for noget, som jeg i dag anser for den enkeltstående vigtigste ting, der bør gøres, nemlig at gøre energi intelligent. Hvis ikke vi øger brugen af intelligente teknologier kraftigt, vil vi ikke nå vores mål. Heldigvis er der netop samtidig udviklet intelligente teknologier. Mennesker og firmaer ved ikke noget om den energi, de forbruger, uden intelligente teknologier. Derfor er informations- og kommunikationsteknologier (ITK) den løsning, der gør, at vi kan nå vores mål og holde os på plads. De minder os om vores ødselhed. De er derfor en god lærer, men også en god, ekstra hånd, for der er brug for intelligensen i forbindelse med ikke blot netværk, men også med udstyr, huse og biler. Overalt hvor der er menneskelig aktivitet, er der brug for intelligens for at kontrollere energiforbruget. I den sammenhæng vil jeg gerne særligt understrege de små og mellemstore virksomheders betydning og de innovationer, som skabes her, for disse virksomheder kan være utroligt idérige. Dertil kommer den sociale dimension, idet energifattigdom og også beskæftigelse er forbundet med det, der lige er blevet sagt.
Vi synes, det er mærkeligt, at Ukraine er transitland. Som hr. Swoboda sagde, er det indlysende, at rørledningen burde være under en alternativ ledelse, f.eks. under en tredelt ledelse, som indbefatter EU, og på den måde ville problemet forsvinde.
Fiona Hall
- (EN) Fru formand! I alle drøftelserne af energikrisen er der et aspekt, som min kollega Anne Laperrouze ganske vist nævner, men som i almindelighed får for lidt opmærksomhed. Vi taler om energieffektivitet i sammenhæng med klimaændringer og energifattigdom, men energieffektivitet er også af enorm strategisk betydning. En styring af efterspørgslen løfter presset på leverancerne, og styring er afgørende for at opnå energiuafhængighed i EU. Jeg ønsker at fremhæve to punkter i forbindelse med det mundtlige spørgsmål om brug af informations- og kommunikationsteknologier.
For det første er jeg bekymret over, at lanceringen af intelligente målere ikke skrider fremad med det engagement, som kræves i direktivet om energieffektivitet i slutanvendelserne og om energitjenester, og som der opfordres til i Morgan-betænkningen. I nogle lande findes der digitale displays, så kunderne kan se, hvor meget energi de bruger - hvilket er en hjælp - men en egentlig intelligent måler gør meget mere end det. Den muliggør tovejskommunikation, detaljerede analyser af forbrugernes efterspørgsel og korrekt måling af og betaling for el fra mikro-energianlæg. Vi har brug for intelligente målere nu. De er afgørende for, at bygninger kan omdannes fra at være energiforbrugere til at være nettoenergiproducenter.
For det andet sætter jeg min lid til, at vi med hensyn til belysning fortsat har til hensigt at fjerne de mest ineffektive belysningskilder til privat brug fra markedet, og det samme bør ske for kontor- og gadebelysning. Vi bør dog allerede nu se frem mod de næste teknologiske skridt som f.eks. en udvidet brug af intelligente belysningssystemer med sensorer, som måler bevægelse og naturlig lysintensitet, så belysning kan reduceres - eller endda helt slukkes, om nødvendigt. Hvad angår energieffektiv belysning er der meget andet end CFL-belysning, og det er på tide, at den offentlige sektor - og det omfatter også EU-institutionerne - fører an i brugen af IKT for at øge energieffektiviteten.
Roberts Zīle
- (LV) Fru formand, kommissærer! Jeg vil gerne begynde med at takke fru Laperrouze for hendes ekstremt udførlige betænkning. Kriser giver altid anledning til at træffe vigtige beslutninger, som i væsentlig grad kan ændre vores værdier og politikker. Jeg har grund til at tro, at den nylige gaskrise har åbnet politikeres øjne med hensyn til den sårbarhed, der er i mange egne af EU, hvad angår energiforsyning. Ikke blot genopretningsplanen og den anden strategiske energiredegørelse, der er udarbejdet af Kommissionen, men også denne betænkning giver os forhåbning om, at der kan skabes en samlet energipolitik i EU. Det giver os også forhåbning om, at de energimæssigt set isolerede områder i EU langt om længe vil komme ud af deres isolation, herunder det i Baltikum. Et andet aspekt vedrører udvikling af terminaler til flydende naturgas. Disse terminaler kunne faktisk mange steder blive et alternativ til leverancer af russisk gas, men kun på betingelse af, at de nationale regeringer kan modstå presset og ikke opretter dem som ekstra kapacitet til eksport af russisk gas, men udelukkende som importterminaler.
Paul Rübig
- (DE) Fru formand, hr. Piebalgs, fru Reding, mine damer og herrer! Vi har brug for investeringer nu. Vi er på kanten af en energikrise og en finanskrise. Vi er nødt til at gøre en indsats for at investere så hurtigt og så godt som muligt, og derfor kan vi ikke andet end sige ja til bygning af ikke blot rørledninger, men også LNG-skibe. Vi bør bygge dem hurtigst muligt, da det ville skabe job og derved bidrage til fuld beskæftigelse i EU.
Rørledningerne burde ikke konkurrere med hinanden, for bygning af hver ny rørledning er en win-win-situation, lige så vel som bygning af LNG-terminaler er det. Det er et vigtigt spørgsmål for fremtiden.
Frem for alt skal vi investere i energieffektivitet, ikke via statsfinansiering, men snarere via skattelettelser. Hvis vi kunne give alle borgere et fradrag på 10 000 EUR hver om året, som de kunne modregne i skatten, kunne vi øjeblikkelig begynde at investere i energieffektivitet og vedvarende energi. Hvad angår det sidste, ville progressiv afskrivning, med andre ord øjeblikkelig indregning af omkostninger i balancen, være et særligt værdifuldt værktøj. Hvis vi kunne sætte en grænse på tre år for dette, ville det være en stor succes for os alle. Vi kunne få bedre styr på beskæftigelse og energi. I den forbindelse er det op til kommissær Kovács at igangsætte et initiativ.
Et punkt, som især optager os i dette program, er ganske naturligt atomkraftindustrien. Det er altafgørende at sikre atomkraftværkernes sikkerhed og at gøre det så godt, som vi overhovedet formår. Det er ikke muligt at sætte overliggeren for højt her. Vi har ganske enkelt brug for, at folk har tillid til, at man fra EU's side træffer de nødvendige forholdsregler, at der forskes yderligere i sikkerhed, og at der vil være juridisk bindende krav, der gør, at farlige atomkraftværker kan fjernes fra nettet, straks efter en retskendelse eller en tilsynsmyndigheds afgørelse. EU's befolkning har ret til sikkerhed på dette område, så vi kan se en fremtid i møde, hvor energiproduktion ikke bringer os i fare, og hvor vi kan sove trygt. Kommissionen kan yde et betydeligt bidrag hertil.
I sidste ende vil det imidlertid også være op til Rådet, til den gruppe, der er ansvarlig for atomkraftsikkerhed, at leve op til sit ansvar og ikke gå ad en vej, som borgerne ikke vil sætte pris på, ved at blokere forslag fra Parlamentet og Kommissionen.
Teresa Riera Madurell
- (ES) Fru formand, kommissærer! Situationen for nylig med Rusland og Ukraine og gasforsyningerne har vist det klart, at vi mere end nogen sinde før er nødt til at sprede vores forsyninger og forbedre forbindelserne medlemsstaterne imellem og med producentlande.
Kommissionens forslag er på vej i denne retning, men med det formål at skabe større effektivitet bør disse forslag, og jeg var glad for at høre kommissæren nævne det i dag, også omfatte det potentiale, der findes i den sydlige del af vores kontinent og især i mit land, Spanien.
Spanien er den medlemsstat, der har den største forsyningsspredning, både hvad angår antal lande - vores gas importeres fra 10 forskellige lande - og hvad angår udvalget af typer. Af den grund er mit land en fortrinlig forsyningsplatform for EU. Forsyningen sker både via gasrørledningen fra Algeriet og i form af flydende naturgas, i samme mængder som via Nabucco, men til en lavere pris og med bedre leveringstider. Denne platform kan imidlertid ikke bruges af EU i øjeblikket på grund af manglende forbindelse til Frankrig. Medgas skal opprioriteres af EU, hr. Piebalgs, og det skal vores øområders særlige problemer også.
Hvor den iberiske halvø klart lider under isolation med hensyn til energi, lider øer som f.eks. Balearerne, hvor jeg kommer fra, under en dobbelt isolation. Det er meget unfair over for beboerne af disse øer, for vi har som EU-borgere de samme rettigheder.
Jeg beder derfor venligt om, at De, hr. Piebalgs, tager øområdernes særlige situation i betragtning, når De træffer beslutninger og fastlægger prioriteringsområder.
Endelig vil jeg gerne takke ordføreren for hendes arbejde.
Olle Schmidt
- (SV) Fru formand, hr. kommissær! EU har måttet lære på den hårde måde, hvad det betyder at være alt for afhængig af én enkelt energileverandør. Indbyggerne i adskillige medlemsstater er blevet berørt af Ruslands lunefuldhed på en fuldstændig uacceptabel måde. Vi ved, at Rusland er skånselsløs i sin behandling af sine naboer, men da frysende slovakker og bulgarere blev taget som gidsler i skænderiet mellem Rusland og Ukraine, var det forhåbentlig en øjenåbner for os alle, inklusive os her i Parlamentet.
Ukraine har brug for EU's støtte, og bygningen af Nabucco med gas fra bl.a. Aserbajdsjan skal sættes i gang nu. EU må og skal nu vise handlingskraft, præcis som krævet af hr. Swoboda.
Vi ved, at Rusland presser på for at få Nord Stream, gasrørledningen i Østersøen. Disse forslag bør afvises. Østersøen er et af vores mest følsomme indlandshave. Af hensyn til miljø og økonomi bør denne rørledning ikke lægges i Østersøen, og desuden er der de sikkerhedspolitiske aspekter. I stedet skal et landbaseret alternativ undersøges indgående. Parlamentet har også ved en tidligere lejlighed udtrykt tvivl om dette.
Jeg er glad for at se, at det fastholdes i betænkningen, at kerneenergi nødvendigvis skal være en vigtig del af EU's fremtidige energimix. Hvis vi skal overholde kravene om emissionsreduktion i henhold til energipakken, har vi brug for moderne kerneenergi i EU. Det er godt, vi kan drøfte dette i Parlamentet de næste par dage.
Dariusz Maciej Grabowski
- (PL) Fru formand, kommissærer! Det er på tide at sige tingene ligeud. For det første har EU ikke nogen energistrategi. Det ansporer f.eks. Rusland, som behandler energiressourcer som et politisk våben, til at forsøge sig med pres og afpresning, hvilket forværrer EU's situation.
For det andet er EU bukket under for kollektiv manipulation i form af trusler om global klimaopvarmning på grund af CO2-emissioner. Flere og flere eksperter og kendsgerninger bekræfter, at dette ikke er sandt. Hvad angår dem, der spreder denne teori og truer os med global opvarmning, ville det være værd at undersøge, i hvis interesser de agerer.
For det tredje kræver EU en energistrategi, der er baseret på det svageste leds princip, med andre ord hjælp i form af økonomisk bistand og investering i de lande, der er mest afhængige af én leverandør, som f.eks. de baltiske lande og Polen.
For det fjerde skal EU undskylde og tage stenkul og brunkul til nåde igen, fordi der er rigelige forsyninger af dem, og de er billige. For det femte er der brug for en skatte- og kreditpolitik i EU til støtte for nye teknologier og besparelser på energiemissionsområdet, og det findes der ikke nu.
Herbert Reul
- (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg meget gerne takke fru Laperrouze og hr. Piebalgs for alle de dokumenter, de har fremlagt.
Jeg er ikke enig i alle detaljerne, men forslagene går i den strategisk set rigtige retning, for det er rigtigt og nødvendigt endnu engang at fokusere på, at forsyningssikkerhed er et centralt spørgsmål. Måske har vi i det forløbne år fokuseret for meget på andre energipolitiske spørgsmål, og jeg er taknemmelig for, at forsyningssikkerhed nu igen er kommet ind midt på scenen.
For det andet er jeg også taknemmelig for, at holdningen er så differentieret. Som sagt er man måske ikke enig i hvert enkelt punkt, men det er generelt rigtigt, hvad der står i betænkningen, i modsætning til hvad hr. Turmes lige har antydet. Hr. Turmes, det er forkert at tro, at der et simpelt svar, et enkelt svar på dette enorme og komplicerede problem.
Politikere forsøger altid at give et hurtigt og simpelt svar, der tilfredsstiller alle, men det er bare ikke muligt. Det er desværre forbandet svært, og derfor er svarene så forskellige. Vi kan ikke give folk løfter og optræde, som om vi har en løsning, og som om alt går i orden med et snuptag. Og når det er sagt, så ville folk en dag blive bitterligt skuffet, når de fandt ud af, at sådan fungerer det ikke.
Differentieringen betyder, at der er ikke blot en enkelt energikilde, men at vi i lang tid fremover snarere fortsat vil arbejde med flere kilder. Det er umoralsk blot at kassere en energikilde. Efter min mening er det uansvarligt blot at forkaste kerneenergi. Den er en del af løsningen, naturligvis ikke hele løsningen, men man bør indse, at den kan bidrage med noget. Jeg vil også advare mod at sætte for meget på gas, for vi har lige hørt en hel del om den afhængighed, det indebærer.
Jeg mener også, at vi må indse, at vi ikke sådan uden videre kan opgive kul - en energikilde, som vi har i vores land og mange andre steder i Europa - og sige, at kul producerer CO2, så det er ikke nogen valgmulighed. Det ville være uansvarligt. Vi har også brug for et differentieret svar på spørgsmålet om de forskellige transportveje. Som hr. Rübig lige har sagt, er der ikke blot ét svar med hensyn til rørledning, for det ville være en fejl at vælge kun én. I stedet skal vi åbne en vifte af transportveje og valgmuligheder. Ingen kan i dag nøjagtigt forudsige, hvad der vil ske om 10, 20 eller 30 år.
I den henseende er den vej, vi skal følge, at sige ja til intelligente løsninger. Med intelligent mener jeg alsidig samt at være åben over for nye ting og ikke stå stille. Svaret er teknologi. Svaret er at investere i forskning og være åben over for løsninger, som vi i øjeblikket ikke engang kan se, og ikke blot skødesløst udelukke den ene eller den anden valgmulighed. Det er også at blive enige om at investere.
Det ville være en fatal fejltagelse - og den er gjort i nogle energipolitiske beslutninger - at give dem, der faktisk skal investere penge, nemlig virksomhederne, for lidt råderum og for lidt støtte. Tror nogen virkelig på, at vi, medlemsstaterne, staten eller Fællesskabet vil kunne løse investeringsproblemet? Nej, det er privatsektoren, der vil skulle gøre det.
Atanas Paparizov
- (BG) Fru formand, kommissærer! Jeg vil gerne begynde med at fremhæve den konstruktive debat i Udvalget om Industri, Forskning og Energi om fru Laperrouzes betænkning og særligt påpege hendes rolle ved udarbejdelsen af den objektive og altomfattende betænkning.
Jeg ønsker at fokusere særligt på de forslag i betænkningen, som er udarbejdet med det formål at afspejle problemerne i de lande, der er mest påvirket af eksterne leverandører af energi, især gas.
For det første har man bemærket betydningen af, at Parlamentet deltager aktivt i fordelingen af nye energiforbindelsesprojekter, især imellem medlemsstaternes gas- og energiforsyningsnet. Jeg skal dog med beklagelse påpege, at der kun er afsat 20 mio. EUR til Kommissionens projekt for Republikken Bulgarien og dens forbindelser med Grækenland, trods det at Bulgarien er et af de hårdest ramte lande. F.eks. er gasfeltet i Chiren, som kan løse krisens problemer med minimale forsyninger, slet ikke nævnt.
For det andet er alle muligheder for at bygge en sydlig gaskorridor blevet indarbejdet, med andre ord er South Stream- og TGI-projekterne, ud over Nabuccoprojektet, også blevet anført. Desuden har man anført den langsigtede plan for eventuelt at få gasforsyninger fra andre lande i regionen, som f.eks. Usbekistan og Iran.
For det tredje understreges betydningen af, at der i EU bygges terminaler til flydende gas, og også at disse bør være tilgængelige for alle medlemsstater ud fra et solidaritetsprincip. Det er igen særligt vigtigt for Bulgariens og Grækenlands fælles brug af sådanne terminaler.
For det fjerde opfordrer jeg Kommissionen til at se på en udvidelse af energifællesskabet i Sydøsteuropa og andre nabolande med det formål at danne et indre marked for hele regionen. Som ordfører i forbindelse med forordninger og betingelser om adgang til gasforsyningsnet ønsker jeg endnu engang at understrege den tredje energipakkes betydning for oprettelse af et indre energimarked i EU og at tilskynde til dets hurtigst mulige gennemførelse.
Endelig ønsker jeg at påpege, at også kerneenergiens rolle forklares objektivt i betænkningen. Jeg finder, at det nuværende rammedirektiv om nuklear sikkerhed vil danne et godt grundlag for at analysere tilstanden på alle reaktorer i EU og ikke blot nybyggede reaktorer, og at det vil være et objektivt grundlag for at vurdere deres sikkerhed.
Det er klart, at politisk baserede beslutninger som dem, der er truffet i forbindelse med Kozloduy, ikke kan være af langsigtet karakter med den nuværende udvikling i energispredningen i EU. Jeg håber, at medlemsstaterne på grundlag af objektive kriterier vil være i stand til at genoverveje spørgsmålet om reaktorlukningerne.
Andrzej Wielowieyski
- (FR) Fru formand! Fru Laperrouzes betænkning om energipolitik omhandler et emne af umådelig betydning for alle lande i EU.
Jeg nærer stor respekt for det arbejde, hun har udført, men situationen er stadig meget alvorlig. De pinefulde og katastrofale erfaringer, som vores lande sydpå fik i januar, og de forudsigelser, der truer os med betydelig knaphed på energi i de næste to årtier, peger alle mod et behov for, at energipolitik kommer til at spille en nøglerolle i vores udenrigspolitik.
Imidlertid er fremtiden dyster, hr. kommissær, fordi vi mangler enstemmighed, solidaritet og ressourcer. Med hensyn til solidaritet gælder det måske ikke Kommissionen, men snarere visse store lande i EU. Vi taler ikke med én stemme.
Jeg er helt enig med hr. Swoboda i, at Nabucco er en stor skændsel for EU. F.eks. er den russiske South Stream-rørledning, der støttes af staten og visse EU-lande, i fare for at vælte Nabucco, som er halvt så dyr, og som for sin del fungerer i overensstemmelse med markedslovene. Dens forsyningskilder i Aserbajdsjan er i risiko for at blive beslaglagt af dens rival, hvilket gør det til en usikker og tvivlsom investering. På den måde mister Unionen sandsynligvis en enestående mulighed for spredning og større sikkerhed ...
(Formanden afbrød taleren)
Péter Olajos
- (HU) Fru formand! Den anden strategiske energiredegørelse kunne ikke komme på et bedre tidspunkt. Forsyningssikkerheden i den østlige halvdel af EU har så sandelig været udfordret af begivenhederne i begyndelsen af året. Efter tre ugers krise er naturgassen igen strømmet til Europa siden 20. januar, men spørgsmålet er, hvor længe den gør det? For virkelig at kunne garantere forsyningssikkerheden skal vi tage ved lære af gaskonflikten. Her tænker jeg først og fremmest på spredning i de energiformer, der anvendes, forsyningskilder og transportveje. Ifølge beregninger bruger Europa 500 mia. m3 gas om året, og ifølge visse analyser kan dette behov stige med så meget som 30 % i løbet af de næste 20 år.
Der er allerede fremkommet idéer vedrørende mulige alternativer. Nord Stream-rørledningen, der transporterer russisk gas til Europa, er allerede under opbygning, og Blue Stream i Tyrkiet er klar. De interesserede parter er nået til enighed om bygning af South Stream, Ukraine har påtaget sig at bygge White Stream, og så er der Nabucco, som der tales så meget om, om end med usikre kilder eller et usikkert, økonomisk fundament. Under alle omstændigheder vil man for størstedelen forblive afhængig af Rusland. Selv om Nabucco skulle transportere asiatisk gas, har EU - til forskel fra Gazprom - endnu ikke engang givet Baku et tilbud. Hvad kan der gøres nu? Mange siger måske, at for øjeblikket kan vi have tiltro til, at forhandlingerne mellem EU-kommissærerne og den russiske delegation ved topmødet i Moskva vil give væsentlige resultater og medføre betydelige fremskridt med hensyn til gasrørledningerne, og at det fremover ikke alene vil være det russiske gasmonopol, der dikterer priserne.
Dette er muligt, men jeg for min del mener, at ud over alt dette - og faktisk før alt andet - er vejen frem at bruge mindre og renere energi. Det er netop derfor, jeg fastholder, at der er brug for en grøn "New Deal" i EU, med andre ord en aftale, hvori der fokuseres på bæredygtig vækst, samtidig med at man ansporer til og anvender innovation i miljøindustrien. Som følge af den igangværende, globale finanskrise får flere og flere mennesker øjnene op for, at det er nødvendigt med en ny logik inden for den økonomiske organisation. Stadigt flere mennesker er ved at indse, at for at komme ud af den globale krise er en ny drivkraft nødvendig, én, hvis motor kører på nye organisationsprincipper. Flere og flere mennesker erkender, at der er behov for et paradigmeskifte. Den grønne New Deal, med andre ord en ny logik inden for økonomisk organisation, der er baseret på innovation inden for miljøteknologier og støttet af de internationale kapitalmarkeder, vil blive hjørnestenen i stadigt flere økonomiske rednings- og incitamentsprogrammer, herunder i EU-medlemsstaterne. Vi har brug for disse incitamenter, for sidste år voksede antallet af arbejdsløse i EU med 1,7 mio. Hvis der bliver givet grønt lys for den grønne New Deal i EU, får den en gennemgribende virkning på EU's fremtidige energipolitik.
Libor Rouček
- (CS) Fru formand, mine damer og herrer! I øjeblikket importerer EU 50 % af sit energibehov, og andelen vokser konstant. Unionens afhængighed af import af konventionelle energikilder og af et begrænset antal leverandører udgør en alvorlig trussel mod vores sikkerhed, stabilitet og fremgang. Denne strategiske redegørelse for EU's energipolitik er derfor efter min opfattelse kommet på det rigtige tidspunkt. Jeg mener, at de "tre gange 20"målet for 2020 er rigtigt set ud fra et sikkerhedsmæssigt, økonomisk og økologisk synspunkt. At nå dette mål kræver imidlertid en fælles tilgang i hele EU, der skal stå samlet både inden for Unionen og udadtil. At skabe en fælles energipolitik kræver, at Lissabontraktaten ratificeres endeligt, og at der fremsættes forslag om en sådan fælles energipolitik. I det indre marked er der brug for klare og stabile, lovmæssige rammer og frem for alt for at fuldføre integrationen af vores energisystemer i hele EU's område.
Paragraffen om gensidig solidaritet vil ikke blive andet end en tom frase, hvis ikke vi forbinder disse energisystemer. Der er også brug for at styrke brugen af alle interne energikilder, lige fra bevaring ved at øge andelen af vedvarende kilder til større brug af sikker kerneenergi. Der er ingen grund til at understrege, at finansielle investeringer i vores interne energiindustri også vil give et afkast i form af fornyet økonomisk vækst. Hvad angår de eksterne forbindelser på energiområdet, kræver dette forhold også langt større spredning end tidligere. Der er behov for en mere intensiv dialog med producentlande, transitlande og andre forbrugerlande. Man bør øge samarbejdet med landene i Mellemøsten, Middelhavsområdet og Nordafrika. Det bør gøres inden for rammerne af Barcelonaprocessen, dvs. Middelhavsunionen. Dialogen bør også omfatte kandidatlandet Tyrkiet, og efter min opfattelse er det også altafgørende at finde en langt mere effektiv tilgang til lande som Iran. Sluttelig vil jeg gerne lykønske vores ordfører fru Laperrouze med en efter min mening førsteklasses og afbalanceret betænkning.
DanutBudreikait
- (LT) Fru formand! Selv om vi begyndte at tale om behovet for en fælles energipolitik så langt tilbage som i 2006, er hver enkelt EU-stat ansvarlig for at tilvejebringe en sikker energiforsyning. Det er imidlertid afgørende for selve EU's overlevelse, at medlemsstaterne er solidariske med hinanden. EU skal omgående vedtage en effektiv lovgivning for at bidrage til at klare energiforsyningskriser eller helt at undgå dem. Kommissionen foreslår en EU-handlingsplan for energiforsyningssikkerhed og -solidaritet, hvis væsentligste aspekter er oprettelse af infrastrukturer og spredning af energikilder. Jeg er begejstret over, at der blandt de infrastrukturprojekter, der er fastlagt som prioriteringsområder for energisikkerhed i EU, er en sammenkoblingsplan for landene omkring Østersøen, hvilket ville fjerne de usikre energiøer, der stadig findes i EU.
Jeg vil gerne bede Kommissionen om al mulig støtte til opbygning af energiforbindelsen mellem Litauen og Sverige og den litauisk-polske energibro. Her har vi desværre også brug for politisk vilje. Vender vi imidlertid tilbage til EU's grundlæggende princip - solidaritet - og dets anvendelse på energiområdet, så hersker der stor tvivl om fremtiden for dette princip. Vi forhandler om den tredje energipakke, der indebærer oprettelse af et indre el- og gasmarked i EU med et agentur for samarbejde mellem energimyndigheder. Samtidig er Tyskland og Rusland ved at oprette et russisk-tysk energiagentur. Hvordan er det foreneligt med solidaritet mellem EU-medlemsstaterne, den fælles energipolitik og energisikkerhed?
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
- (PL) Fru formand, kommissærer! I denne forhandling vil jeg gerne gøre opmærksom på tre forhold.
For det første bruger Rusland tydeligvis og i stigende omfang forsyningerne af energiressourcer, hovedsagelig gas, til at udøve en stærk, politisk indflydelse. Den seneste gaskonflikt mellem Rusland og Ukraine forårsagede ikke blot enorme, økonomiske tab i mange EU-lande. Med en slags tilladelse fra EU blev Ukraine endnu engang skubbet ind i en tydelig, økonomisk afhængighed af Rusland, for det er svært at forestille sig, at den ukrainske økonomi vil kunne fungere, hvis gasprisen kommer over 400 USD pr. 1 000 kubikmeter.
For det andet er der brug for at forhandle en ny partnerskabsaftale mellem EU og Rusland. Den skal indeholde detaljer om energispørgsmålet, men også en klar bestemmelse om, at Rusland ikke vil bruge forsyning af energiressourcer til at udøve politisk indflydelse, og at russiske leverandører vil blive gjort erstatningsansvarlige for skader opstået som følge af forsyningsstop.
For det tredje og sluttelig bør EU med sine egne finanser og også via Den Europæiske Investeringsbank støtte først og fremmest gasinvesteringer, som reelt spreder forsyningen af gas til EU, og som dermed skaber en reel mulighed for at importere gas fra andre lande end Rusland, som f.eks. Nabuccogasrørledningen.
Avril Doyle
- (EN) Fru formand! Vi vil aldrig opnå hverken energisikkerhed eller en reduktion på 80 % i kuldioxidemissionerne inden 2050, hvis vi fortsat effektivt ignorerer både energisikkerhedsspørgsmålet og den kritiske betydning af en paneuropæisk sammenkobling med højspændt jævnstrøm (HVDC). Det omfatter en HVDC-linje til Nordafrika med intelligente elnet i Europa og Nordafrika.
I sidste uge havde jeg lejlighed til på første hånd at opleve de spændende solvarmeaktiviteter i Grenada og Sevilla, og i weekenden læste jeg Harvard-professor Michael McElroys synspunkter med hensyn til at befri USA fra dets årlige regning på 750 mia. USD for import af olie, vinde kampen om energisikkerhed i USA og samtidig redde planeten. Og jeg spørger mig selv, hvad det er, vi stadig forhandler om? Vi kender svarene.
Det intelligente net vil bevirke, at el baseret på sol-, vind- og vandkraftenergi kan bringe sikkerhedskurven i balance. Hvis vinden ikke blæser ved den irske vestkyst, skinner solen i Spanien, eller vinden blæser ved Nordafrikas vestkyst, hvor solen også skinner.
Kort sagt, så er solen for Spanien, hvad vinden er for Irlands vestkyst. Vores nationale myndigheder vil trække vejret frit, da det eneste, de skal gøre fra nu af, er at lade lyset brænde og holde vores hjem og kontorer opvarmet ved spidsbelastninger.
Vi kan ikke længere lade vores borgere være gidsler for enten energipolitik eller ustabile oliepriser. Vindenergi kan konkurrere med kul, olie og gas, og brændstoffet er gratis. Ja, vores udfordring er at skabe en ny energiøkonomi - en energiøkonomi, der er bygget på el fra vedvarende energikilder.
Jeg fastslår, at det rappe udtryk to cost the earth (at koste jorden, dvs. at koste det hvide ud af øjnene), som vi - i hvert fald de engelsktalende - muntert og ubekymret anvender figurativt, nu skal tages bogstaveligt. Hvis vi ikke hurtigt skifter væk fra vores næsten totale afhængighed af fossile brændstoffer, vil det gøre netop det, som vores klimaeksperter blandt kollegerne påpeger igen og igen og stadigt mere indtrængende, nemlig koste det hvide ud af øjnene på grund af den globale opvarmning.
Evgeni Kirilov
- (BG) Fru formand! Som skyggeordfører for Udenrigsudvalget vil jeg gerne lykønske fru Laperrouze med denne betænkning, som giver et bredt perspektiv på EU's problemer på energiområdet, herunder behovet for en fælles energipolitik.
I betænkningen anføres det også meget klart, hvad der nødvendigvis må gennemføres, for at vi kan imødegå de energisikkerhedsmæssige udfordringer. Jeg bifalder også, at kerneenergi har fået den plads, den fortjener i sådan en betænkning, og at den præsenteres som en nødvendig energikilde.
Særligt nu efter gaskrisen er det også tydeligt og fint anført, at vi har brug for at sprede energikilderne. På den anden side er vi fremover nødt til fortsat at arbejde hen imod mere alternative korridorer, energikorridorer, og ikke blot én korridor på bekostning af en anden. Så ville vi alle vinde ved at konkurrere.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på to spørgsmål. I oktober sidste år bemærkede jeg her i Parlamentet, at Nabuccoenergiprojektet stadig var en røg uden ild. Jeg opfordrede dengang Kommissionen til at handle med fasthed. Vi kan nu sige, at Kommissionen er ved at handle i den retning, så det bemærkes. Det er indlysende, at man forstår dets betydning, især nu efter gaskrisen.
Det bør imidlertid stå klart, at trods de skridt, der er taget på vejen mod at opnå stadig større energisikkerhed, er der behov for en langt større indsats, herunder seriøs, politisk aktivitet, så vi kan øjne lyset for enden af tunnellen.
Det andet spørgsmål er energioplagringskapacitet. Jeg vil gerne fortælle Dem, at Bulgarien ville have været redningsløst fortabt, hvis det ikke havde haft kapacitet til mindst 20 dages reserveforsyninger på gasoplagringsanlægget i Chiren. Anlæggets kapacitet blev sidste år udvidet med en tredjedel, som om regeringen vidste, hvad der var i vente.
For anden gang i dag vil jeg derfor gerne understrege, at jeg slet ikke forstår, hvorfor Kommissionen fuldstændig har ignoreret det projekt, Bulgarien har foreslået med hensyn til yderligere udvidelse af dette oplagringsanlæg. Det var det eneste, der reddede os, og jeg mener, at vi er nødt til at støtte lignende projekter i alle andre lande.
Leopold Józef Rutowicz
- (PL) Fru formand! Gaskrisen og finanskrisen tvinger os til at handle hurtigt og pragmatisk uden at skele til individuelle interesser og idéer, som der ikke er økonomisk belæg for, som f.eks. Nord Stream-rørledningen.
Den anden strategiske energiredegørelse giver ikke den ønskede merværdi. Hvad angår en række punkter, der er nævnt i redegørelsen, vil det være særdeles vanskeligt at gennemføre dem. EU's borgere og dens økonomi kræver hurtig og specifik beslutningstagning og handling, der kan bidrage til at sikre relativt lave og stabile energiomkostninger i de næste 15 år. Beslutningerne skal medføre de størst mulige besparelser for industrien, transportsektoren og i hjemmene. De skal i stort omfang bidrage til at reducere EU-økonomiens afhængighed af import af kulbrinter og sikre disses rigtige forsyning. De skal hurtigst muligt medføre, at der udvikles et program og en plan for specifikke, forskningsbaserede tiltag og for, hvordan disse kan finansieres og gennemføres. Som følge af disse økonomiske foranstaltninger vil CO2-emissionerne blive reduceret, og den bureaukratiske handel med emissioner - der er vældig god for handlerne, men ikke for økonomien - vil blive overflødig.
Mairead McGuinness
- (EN) Fru formand! Jeg er rørt over ordet "intelligent", som i høj grad er en del af denne forhandling, for de løsninger, vi afprøver og bruger i vores hjem for at reducere energiforbruget, fungerer absolut ikke, og de er heller ikke særligt intelligente. At fortælle børn, at de skal slukke for tingene, er ganske enkelt ikke nogen løsning. Jeg ville ønske, det var, for så ville det betyde, at jeg havde magten. Så vi har faktisk brug for alle de ting, som andre har talt om, nemlig sensorer og andre teknologiske fremskridt, som vil gøre det lettere for os alle at opnå vores mål med hensyn til energieffektivitet.
Aftenens forhandling er omfattende. Den handler om vores klimaændringsdagsorden, om forsyningssikkerhed, solidaritet mellem medlemsstaterne og også økonomisk vækst - og det er et problem for os i øjeblikket - og om, hvordan vi udnytte vores energiressourcer på en bedre måde.
Det land, jeg kommer fra, Irland, er afhængig af olie til dækning af næsten 60 % af vores energiforbrug, og al olie importeres. Så vi har naturligvis et særligt problem. Vi har brug for at reducere den afhængighed, vi har brug for at udvikle vores nationale energikilder og, hvilket jeg allerede har nævnt, at forbedre vores effektivitet. Det er klart, at spørgsmålet om sammenkobling mellem medlemsstaterne er afgørende, især for landene i udkantområderne.
Irlands afhængighed er ekstremt høj, idet 91 % af vores behov importeres. Det er en temmelig forbløffende procentdel, og selv om vi ikke har oplevet de gasproblemer, som andre kolleger har talt om, eller den kulde og den rædsel, som det har medført i andre medlemsstater, så har det at iagttage problemerne lært os, hvor presserende det er, at vi gør noget ved vores energimix og vores usikre energisituation.
Alle problemstillingerne i denne betænkning samt det mundtlige spørgsmål er derfor ekstremt vigtige for os.
Især skal vi tage fat på spørgsmålet om brug af landområder. Erfaringerne i Sverige med skovbrug er interessante for Irland, hvor vi ikke har udviklet vores forstvæsen.
Men nøgleproblemet er at få den rigtige balance mellem fødevareproduktion og brændstofproduktion.
Emanuel Jardim Fernandes
- (PT) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det er logisk og nødvendigt, at der udvikles en sammenhængende og altomfattende fællesskabspolitik på energiområdet. Kommissionens forslag og fru Laperrouzes betænkning peger i den retning.
EU vil tilføre merværdi til initiativer, der er udviklet af medlemsstaterne. Olie findes i begrænsede mængder, og i 2007 dækkede produktionen i EU og Norge blot 30 % af det interne behov. EU's afhængighed af olieimport øger indirekte vores afhængighed af politisk ustabile lande eller dem, der som mulige energipartnere skaber alvorlige, geostrategiske spændinger, som vi har set det for nylig med Rusland.
Af disse grunde er det strategisk vigtigt at omdirigere efterspørgslen efter alternative energikilder til olie, men det er også geografisk set vigtigt at kigge grundigere på de sydamerikanske og afrikanske markeder, som ekspanderer i øjeblikket, og hvor en udvikling af partnerskaberne mellem EU og Brasilien og EU og Afrika kunne yde væsentlige bidrag. Det bør gøres ved at bruge den iberiske region - Spanien og Portugal, hvor jeg kommer fra - som basis med hensyn til logistik og distribution inden for EU.
Hvad angår det grundlæggende behov for at forbedre energieffektiviteten, er det vigtigt at tilvejebringe hensigtsmæssige synergier mellem sektorer, der kan bidrage til større energieffektivitet. Kun ved at indføre en global og koordineret tilgang mellem fællesskabspolitikker og nationale politikker, det vil sige inden for områderne samhørighed, landbrug og transport, kan vi skitsere en strategi med en langsigtet vision.
At der er en forbindelse mellem energi og territorial samhørighed er indiskutabelt, idet den berører mulige og langsigtede løsninger for alle regioner i EU, herunder de mest isolerede udkantsområder.
Iliana Malinova Iotova
- (BG) Fru formand! Jeg vil gerne lykønske Dem, fru Laperrouze, særligt for det fine arbejde, De har udført med Deres aktuelle betænkning, der er kommet i rette tid.
Vi kan knap nok sige endnu, hvor meget EU-landene og -borgerne har mistet på grund af gaskrisen. Alene for den bulgarske økonomis vedkommende, som var hårdest ramt af striden mellem Ukraine og Rusland, betød krisen et direkte tab på over 230 mio. EUR, uden nogen kompensation.
Den efterfølgende nødsituation gav anledning til mange spørgsmål. Desværre tilspidses det store spørgsmål om energiafhængighed, hver gang der opstår en politisk krise og et politisk modsætningsforhold mellem Rusland og Ukraine. Mange mennesker husker situationen for tre år siden, da de to lande igen var uenige om priser. Dengang fik vi et løfte om en fælles energipolitik i EU, men tre år senere ser intet ud til at være sket.
Nu spørger vi os selv, om vi er parat til et indre energimarked, eller om de individuelle interesser vil sejre i bilaterale aftaler? Har vi gjort nok for at sammenkoble gasforsyningsnettene i EU mellem medlemsstaterne, eller bliver vi mindre og mindre tilbøjelige til at opbygge reserver til krisesituationer? Hvordan arbejder vi på Nord og South Stream og på Nabucco?
Jeg er glad for at høre, at kerneenergi behandles på samme niveau som andre energikilder. Uden at gå på kompromis med sikkerheden er det på tide at genoverveje vores holdning til kernekraftværker i EU, uden yderligere, politisk motiverede beslutninger.
Vi har brug for kerneenergi, og det ville være en betydelig barriere mod andre kriser, der eventuelt opstår. Det er ikke tilfældigt, at det bulgarske parlament, da krisen var på sit højeste, bad sine partnere i EU om at genoplive debatten om igen at sætte gang i de lukkede reaktorer i Kozloduy, som er blevet erklæret sikre af de kompetente myndigheder. Vi håber på Deres forståelse.
Det er vanskelige beslutninger, men lad os ikke dømme dem på forhånd eller afskrive dem for tidligt. Jeg vil gerne rette det følgende til Dem, hr. kommissær. For blot nogle få dage siden, da Kommissionen bevilgede ressourcer fra EU's udviklingsplan, fik det land, der var hårdest ramt, tildelt færrest ressourcer. Her i aften har jeg ikke hørt Dem nævne noget om, at Bulgarien er på listen over de lande, der er 100 % afhængige, og som har behov for særlig assistance.
Hvilke kriterier og mekanismer er gældende for tildelingen af disse ressourcer? Jeg ville nok finde det svært at forklare dem for borgerne i Bulgarien og i EU. Vi er tydeligvis også nødt til at anstrenge os mere med den tredje energipakke og sætte mere skub i den. Som medlem af Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse har jeg arbejdet meget med beskyttelse af energiforsyninger til forbrugerne, men man må forstå, at det er vigtigere at sikre energien som udgangspunkt.
Călin Cătălin Chiriţă
- (RO) Fru formand! Jeg ønsker at understrege EU's behov for en ekstern energipolitik, så de 27 medlemsstater kan tale med én stemme under forhandlinger med store producenter. Det er den eneste måde, hvorpå EU kan opnå rimelige priser på importeret gas og olie og samtidig garantere energisikkerheden. Spredning af energiforsyningskilderne skal være et af EU's væsentlige mål. Jeg vil dog gerne gøre opmærksom på, at det russiske gasrørledningsprojekt South Stream overhovedet ikke bidrager til denne spredning, da forsyningskilden forbliver nøjagtig den samme, nemlig Rusland. Desuden ville de enorme omkostninger til bygningen af denne gasrørledning i sidste ende øge gasprisen, en pris, som forbrugerne i EU ville være nødt til at betale.
Derfor er EU efter min mening nødt til hurtigst muligt at sørge for, at der i fremtidige aftaler med Rusland og Ukraine inkluderes nogle universalbestemmelser om energiafhængighed, hvori der fastlægges klare forpligtelser og effektive mekanismer til hurtig løsning af eventuelle problemer. Målet med det strategiske partnerskab mellem EU og Rusland samt det nye østlige partnerskab bør være at gennemføre ...
Colm Burke
- (EN) Fru formand! Energipolitik og udenrigspolitik er nu, mere end nogensinde, uløseligt forbundet med hinanden. Vi ser et behov for en fælles EU-energipolitik i lyset af den seneste udvikling vedrørende gasforsyninger i det centrale og østlige Europa, men selv om den er én af de væsentligste nyskabelser i Lissabontraktaten, beklager jeg at måtte påpege, at dette punkt ikke blev tilstrækkeligt fremhævet i forhandlingerne omkring ratifikationen af traktaten.
I Irland har vi til stadighed gasforsyninger til 12 dage. 60 % af vores elektricitet genereres fra importeret gas, hvor gennemsnittet i EU er på ca. 40 %. Den 28. januar i år offentliggjorde Kommissionen et forslag om at fremskynde arbejdet med at tackle underskuddene i EU's energiinfrastruktur, samtidig med at man bidrager til den økonomiske genrejsning som del af en pakke på 5 mia. EUR.
At Kommissionen inkluderer sammenkoblingen af elnet mellem Irland og Det Forenede Kongerige som et prioriteringsområde med finansiering fra EU's økonomiske genrejsningspakke, er en meget velkommen udvikling i så henseende. Det understreger endvidere, at når alle 27 medlemsstater arbejder sammen, kan vi skaffe den ændring, der er påkrævet for at sikre energiforsyningssikkerheden.
(Formanden afbrød taleren.)
Ioan Mircea Paşcu
- (EN) Fru formand! De to vigtige dokumenter, vi drøfter i dag - Kommissionens handlingsplan og betænkningen om den - er tidsmæssigt adskilt af den nylige gasafbrydelse på grund af det sædvanlige vinterskænderi mellem Rusland og Ukraine. Betænkningen er følgelig mere afstemt efter virkeligheden, og man forsøger med den at øge vores interne solidaritet og fremskynde en gennemførelse af den plan, der ligger foran os, så man kan tage ved lære af den seneste krise.
Ud over at jeg bakker op om spredning af transportveje til import af gas, anser jeg det personligt som væsentlige bidrag, at man i betænkningen appellerer til at fremskynde tilvejebringelse af energi i det indre marked i den nuværende, lovgivende forsamling og finder det nødvendigt at vende tilbage til hele problemet med oplagring af gas. Anbefalingen om at åbne Nabuccoprojektet til Rusland i fuldt omfang er imidlertid diskutabel, eftersom alle ved, at Nabucco blev undfanget som et alternativ til russisk gas, og at Rusland derfor allerede gør alt, hvad det kan, for at kvæle det.
Zita Pleštinská
- (SK) Fru formand, mine damer og herrer! Den nylige gaskrise har vist, hvor vigtig en fælles EU-energipolitik er. Desuden har Slovakiet fundet ud af, hvad det vil sige at være 100 % afhængig af russisk gas. Hundreder af virksomheder måtte indstille produktionen og betale deres ansatte blot 60 % af deres løn.
Jeg er glad for, at solidariteten spiller en førende rolle i forbindelserne mellem EU-medlemsstaterne. Hvis ikke vi havde fået en nødforsyning af gas fra Tyskland gennem Tjekkiet til Slovakiet, ville husholdningerne også have været i farezonen. Jeg er overbevist om, at behovet for at sikre en konstant energiforsyning overalt er en grundlæggende prioritet. At dække behovet hovedsagelig med ikkevedvarende energikilder begynder at veje tungere end det miljømæssigt acceptable.
Vi skal bygge sikre kernekraftværker og samtidig, idet vi bruger strukturfondene, tilskynde landsbysamfund til at fokusere strategisk på forbindelsen mellem energi, vand og bioteknologi, således at man styrker spredningen af energigrundlaget.
Janusz Onyszkiewicz
- (PL) Fru formand! Den seneste, men selvfølgelig ikke den eneste gasforsyningskrise betyder, at vi bliver ved med at vende tilbage til spørgsmålet om forsyningssikkerhed i forbindelse med denne meget vigtige ressource.
I EU er vi ikke dårligt stillet, hvad beliggenhed angår. Vi er næsten omgivet af gaskilder i Nordafrika, det nære østen, Centralasien og Rusland. Problemet er, at EU ikke har et enhedsmarked for gas. I den sammenhæng har EU ikke nogen pris, der i større eller mindre grad er en enhedspris. Jeg vil gerne påpege, at man i USA faktisk har et enhedsmarked, og prisen dér for 1 000 kubikmeter gas er under 200 USD. I Europa betaler vi omkring 400 USD. Det er et resultat af, at vi ikke har en infrastruktur, der kunne gøre os i stand til at overføre gas fra ét land til et andet.
Endelig er der spørgsmålet om Nabuccorørledningen. Det er på høje tid, at vi prioriterer den rigtigt og bruger vores finansielle midler, så den endelig bliver en realitet.
Jacek Saryusz-Wolski
- (EN) Fru formand! Jeg har tre spørgsmål til kommissær Piebalgs.
For det første kan Nabucco måske blive taget som gidsel i Tyrkiets tiltrædelsesforhandlinger, som vi har hørt det fra premierminister Erdoğan. Overvejer vi også White Stream-projektet (Det kaspiske Hav-Georgien-Sortehavet-Ukraine-Rumænien) inden for den sydlige korridor?
For det andet, vil De i det reviderede gasdirektiv overveje et tvungent gaslager med reserver til 90 dage i hver medlemsstat?
For det tredje har De præsenteret en imponerende pakke på 3,5 mia. EUR til energiinfrastrukturer. Forventer De nogen hindringer mod den i Rådet? For den skal stadig godkendes i Rådet. Jeg har hørt, at fire medlemsstater har indvendinger. Og hvordan kan Parlamentet, som også skal godkende den, hjælpe med at vedtage den så hurtigt som muligt?
Flaviu Călin Rus
- (RO) Fru formand! Den gaskrise, vi for nylig blev konfronteret med, var mellem Ukraine og Rusland, men desværre berørte den nogle af EU-medlemsstaterne. Denne krise har endnu engang fremhævet det faktum, at EU i høj grad er afhængig af én enkelt gasforsyningskilde. Følgelig mener jeg, at det vil være til gavn for hele EU, at der udvikles partnerskaber med Rusland, men samtidig mener jeg, at EU straks skal igangsætte projekter, der kan tilvejebringe alternative løsninger, med det specifikke mål at afbøde konsekvenserne af kriser, der kunne opstå i nær fremtid eller senere.
I samme tankerække mener jeg, at de to projekter Nabucco og South Stream skal overvejes, sammen med andre løsninger. I dette tilfælde refererer jeg til felterne i Nordsøen og til dem, der formentlig findes på kontinentalsoklen under Sortehavet. Eftersom alle slags forekomster vil slippe op med tiden, mener jeg, at vi er nødt til at investere i videnskabelige projekter, der skal finde alternative energikilder, så også fremtidige generationer sikres udvikling.
Nicolae Vlad Popa
- (RO) Fru formand! Med gaskrisen for nylig fokuseres der igen og endda endnu skarpere på vigtigheden af at udvikle alternative transportveje og energikilder ved at udvikle transportinfrastrukturer og etablere sammenkoblinger. I det nuværende klima er der brug for at fremskynde Nabuccoprojektet, da det kan bidrage til at opnå EU's mål om at sprede ikke blot transportveje, men især forsyningskilder fra tredjelande. Der skal tilskyndes til at oprette transitruter gennem nabolande via færdiggørelse af de projekter, som indebærer sammenkobling af net i Rumænien med dem i Ungarn og Bulgarien.
Samtidig mener jeg, at South Stream-projektet ikke kan betragtes som nogen fordel for EU, netop fordi det ikke anvender nogen alternativ kilde, sådan som det fordres i den strategiske redegørelse i betænkningen. Imidlertid har vi også vores egne energikilder. Det er ikke bæredygtigt eller effektivt med ét mikro-hydroelektrisk anlæg, men hundredtusinder af hydroelektriske anlæg fra Alperne lige til Karpaterne eller fra Balkan lige til Tatras eller Pyrenæerne betyder energiuafhængighed.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Det har været en virkelig fascinerende forhandling, som har afspejlet alle de forskellige synspunkter om energi og den betydning, som dette spørgsmål fortjener. Men jeg mener, at forhandlingen afgjort viser, at ordføreren har ramt den rigtige balance. Det er sandt, at vi hver især ser forskelligt på detaljen. Der er ingen enkle løsninger, ingen vidundermidler, der kan løse det.
Jeg vil gerne igen ønske ordføreren tillykke med så grundigt at have sikret, at alle meninger afspejles i betænkningen, samtidig med at der klart bakkes op om Kommissionens anden strategiske energiredegørelse.
Mange iblandt Dem har talt om supernettet, et værktøj, der blev opfattet som en magisk løsning. Det er rigtignok sandt, at det indeholder et stort potentiale, men et net udgør en udfordring. Nogen skal betale for nettet, og, som De ved, søger vi at finde en balance mellem prisbillighed, forsyningssikkerhed og bæredygtighed. Så hvis vi virkelig ønsker at gå i retning af dette supernet, er genrejsningsplanen det første, lille skridt i den rigtige retning.
Genrejsningsplanen kan medføre en ond cirkel, hvor vi siger, at vi har brug for dette og hint, men at det er erhvervslivet, der skal gøre det. Jo, vi tilskynder skam også erhvervslivet med forskellige incitamenter, men hvis de offentlige midler og EU-midlerne ikke medfølger i overensstemmelse med vores politiske prioriteter, så vil planen ikke lykkes.
Så er der andre spørgsmål, jeg gerne vil lægge vægt på, med en gentagelse af hr. Paparizovs ord. Med hensyn til den tredje pakke om det indre marked vil jeg blot gerne nævne, hvad den gør for EU. For det første er der agenturet for samarbejde mellem europæiske tilsynsmyndigheder. Det vil løse en masse spørgsmål. For det andet er der et europæisk organ for transmissionssystemoperatører. Disse to spørgsmål er på afgørende vis forbundet med forsyningssikkerhed, uden at de dog fjerner nogen national selvbestemmelse, hvad angår energi.
Så hvis denne pakke vedtages nu, vil vi opnå en stor drivkraft. Hvis den udsættes, vil vi miste en stor drivkraft, hvad angår forsyningssikkerhed. Efter min mening er genrejsningsplanen og den tredje energipakke derfor noget, der skal gennemføres.
De sidste spørgsmål er sædvanligvis dem, jeg husker bedst, så jeg vil kort besvare dem, for de vedrører meget klart de spørgsmål, vi har drøftet. Hvad drøfter man i Rådet? Jeg tror, der grundlæggende er to spørgsmål.
Det ene er, om vi overhovedet bør give offentlige midler til energi. Her mener et mindretal af landene stadig, at det er godt, at finansieringen kommer fra erhvervslivet, men det giver det problem, at det er svært for erhvervslivet at beskæftige sig med meget bekostelige projekter, hvor afkastene er usikre.
Det andet er, om ens land får et rimeligt afkast. Her kunne jeg påpege, at mit land ikke i særlig grad dækkes af denne genrejsningsplan, så det er godt, at der var mange spørgsmål om det. Jeg har forklaret, at en hvilken som helst sammenkobling med Baltikum som sådan også vil være en hjælp for mit land. Så dette spørgsmål ser man stadig i høj grad på ud fra et nationalt perspektiv om et rimeligt afkast.
Jeg tror, vi her tager det første skridt hen imod offentlige EU-midler som støtte for denne form for udvikling. Dette kunne blive den største vanskelighed, men jeg tror, Rådet vil arbejde hårdt for reelt at godkende vores forslag, for jeg finder det afbalanceret og endda ideelt for den enkelte medlemsstat.
Hvad angår Nabucco, foretrækker vi afgjort transit via Tyrkiet. Vi er i gang med arbejdet, vi har påbegyndt regeringskonferencen med henblik på at afslutte den i marts med en regeringsaftale og en aftale om projektstøtte. Det skulle give tilstrækkelig juridisk og lovgivningsmæssig klarhed til, at man kan investere i Nabuccorørledningen. Hvis det mislykkes, vil vi kigge os om efter alternativer. Der findes altså alternativer, men Tyrkiet er vores foretrukne transportvej, og jeg tror, det også er til gavn for Tyrkiet.
Hvad angår oplagring af gas, overvejer vi det, men 90 dage burde ikke være nødvendigt for alle, for det afhænger i høj grad af importmængderne. Hvis et land producerer gas, behøver det ikke det samme lagerniveau. Forholdet bør derfor i større grad finjusteres, så der skabes tilstrækkelig forsyningssikkerhed, og så det er tilstrækkelig realistisk i krisesituationer. Vi kigger derfor stadig på, hvordan en finjustering af forslaget om gasoplagring kunne se ud.
Jeg vil gerne igen takke Dem for denne forhandling. Det har været en meget hård forhandling, men jeg mener, at alle faktorer er på bordet. Nu skal vi så blot fortsat arbejde meget energisk på at gennemføre dem, vi er blevet enige om, og de forslag, man er blevet enige om her i Parlamentet. Tak igen til Parlamentet for dets stærke opbakning til at udvikle en energipolitik i EU.
Viviane Reding
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Vi har haft en meget fascinerende forhandling. Jeg er enig i, at meget, hvis ikke størstedelen af ansvaret herfor påhviler vores kollega, som er ansvarlig for energiområdet.
Alt, hvad De har krævet - energisikkerhed, mere effektivitet, intelligente net, decentraliserede net, supernettet, mikronettet, virtuelle kraftværker - behøver imidlertid IKT for at blive drevet. Så det er altafgørende, at vi gør alt, hvad vi kan, for at få dette intelligente redskab, så vi kan virkeliggøre den politik, Udvalget har foreslået i relation til energieffektivitet. Vi befinder os økonomisk og teknologisk set på den rigtige kurs, og det er også - hvilket jeg skal understrege - en enestående forretningsmulighed. Hvis vi får IKT til at bevæge energieffektiviteten i den rigtige retning, så skaber vi mange industrier, masser af vækst og mange job. Det er også grunden til, at vi skal gå videre med intelligent byggeri, intelligent belysning og intelligent transport. Kun ved i praksis at anvende de muligheder, forskningen giver os, vil vi ikke blot blive mindre afhængige, fordi vi bliver mere effektive, vi vil også få opbygget ny kapacitet i erhvervslivet.
Lad mig give Dem blot ét eksempel for at vise, hvordan dette kunne fungere. Som De ved, vil vi snart godkende højeffektive lysdioder - de berømte LED - som allerede i dag vil sænke energiforbruget til belysning med 30 % og med op til 50 % inden 2025. Takket være forskning i EU er vi allerede gået et skridt videre. I 2007 leverede vi, på baggrund af EU's rammeprogram for forskning, OLED - organiske LED - med en ekstra effekt på 50 % i forhold til LED. EU-forskningen har givet resultater, som nu omsættes i praksis i henhold til både nationale og regionale politikker.
Jeg har hørt nogen kritik af, at euro-genrejsningsplanten ikke handler om effektivitet. Men hvis jeg læser denne plan korrekt, ser jeg, at der bevilges 1 mia. EUR til energieffektivitet i bygninger. De har alle her i Parlamentet givet tilsagn om, at dette er den rigtige vej frem. 5 mia. EUR går til miljøvenlige biler, så biler ikke som i dag vil være afhængige af benzin, og der er 1 mia. EUR til intelligent fremstilling, så der bruges mindre tid og mindre energi i vores industrier.
Vi er på rette vej, og jeg tror, at det med hjælp fra Parlamentet og med en masse skubben på i de enkelte medlemsstater vil lykkes os ikke blot at sikre disse midler, men også at anvende dem i praksis. Så vil energieffektivitet ikke kun være noget, man taler om, det vil også være en kendsgerning.
Anne Laperrouze
ordfører. - (FR) Hr. formand, fru Reding, hr. Piebalgs, mine damer og herrer! Tak for Deres usædvanligt værdifulde bidrag, der viser, hvor uhyre omfattende dette energiområde er, og at energi virkelig er en grundlæggende nødvendighed.
I vores forhandling og i betænkningen, som i øvrigt afspejler de drøftelser, vi har haft med hinanden i de forskellige politiske grupper, har jeg bemærket en bred enighed om, at der er behov for at styrke nettene og sammenkoblingerne, at bruge informations- og kommunikationsteknologier for at gøre nettene intelligente - som fru Reding lige forklarede - at styrke forbindelserne med producentlande og transitlande - hvilket især var formålet hos Udenrigsudvalget og vores ordfører der, hr. Dimitrakopoulos - og også at opnå en aftale om energieffektivitet, energibesparelser og udvikling af vedvarende energiformer.
Afslutningsvis er det, vi har opnået, enighed om at forbedre energieffektiviteten, udvikle vedvarende energiformer, sprede vores forsyningskilder og -linjer, styrke vores dialog med producentlande samt at sikre, at de 27 medlemsstater taler med én stemme, og frem for alt at vi skaber en ændring i vores liv. Alle disse aspekter er afgørende for at garantere den fælles energisikkerhed, vi alle ønsker.
Forskellene er naturligvis forbundet med sammensætningen af energimixet. Hvilke energikilder er der tale om? Jeg vil gerne svare mine medlemskolleger fra Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og også andre medlemmer, som har talt imod kerneenergi. Jeg ønsker at sige, at vi rigtignok er nødt til at være forsigtige.
Der har været overdrevet en hel del i det, der er blevet sagt. Jeg mener, at vi har sat nogle meget ambitiøse mål for 2050. Man har nævnt en reduktion på 80 % i CO2-emissionerne og en andel på 60 % vedvarende energiformer. Det er helt klart, at en stor andel er blevet tildelt alle vedvarende energikilder. Hvad angår kerneenergi, så anerkendes det i denne betænkning, at den er en del af energimixet.
I denne henseende vil jeg gerne slutte af med blot at minde Dem om målsætningerne, nemlig en CO2-koncentration på 450 ppm, som er blevet fastsat for at garantere en temperaturstigning på maksimalt 2°C. Jeg vil gerne minde Dem om, at med hensyn til de bestræbelser, der er blevet fremført, taler vi om en andel på 9 % kerneenergi, 54 % energieffektivitet, 35 % vedvarende energi og 14 % geologisk CO2-opsamling og -lagring.
Alt dette gælder for 2030. Kerneenergi og kul er således en del af mixet. Jeg for min del er ikke nogen tilhænger af kul, jeg er ikke tilhænger af kerneenergi, men vi er nødt til at have det bredest mulige udvalg af energikilder. Jeg ville ikke bryde mig om at være nødt til at vælge mellem kul og kerneenergi i 2050.
Formanden
Tak, fru Laperrouze. De kan være forvisset om, at Deres energi er værdifuld for Parlamentet.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget et beslutningsforslag om mundtlig forespørgsel af Remek, jf. forretningsordenens artikel 108, stk. 5. Afstemningen finder sted onsdag.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Alin Lucian Emanuel Antochi  
Solidaritet mellem EU's medlemsstater i energisektoren skal være et vigtigt mål på europæisk, regionalt og bilateralt plan. De strategier, som hver medlemsstat har vedtaget på nationalt plan, skal faktisk ikke have indflydelse på andre medlemsstaters energiinteresser, og de skal være i EU's almene interesse, hvad angår energisikkerhed.
Arbejdet på at forbedre Fællesskabets lovgivningsrammer med henblik på EU's energiuafhængighed og på at udarbejde en ny generation af lovgivningsmæssige bestemmelser for at styre EU's forbindelser både med energileverandører uden for EU og med transitlandene skal virke som et effektivt middel i processen med at udforme en europæisk sikkerhedspolitik. De nye love er nødt til at tage hensyn til lovmæssige restriktionsordninger, som skal konsolidere samarbejdet i energisektoren, og udvikle en bæredygtig konkurrence på de europæiske energimarkeder.
Det er væsentligt at fremme de bestræbelser, der sigter mod at øge EU-investeringer, når det gælder diversificering af grænseoverskridende strukturer, incitamenter til produktion af alternative, ukonventionelle energikilder på lokalt plan og forbedringer af infrastrukturen for at gøre det lettere at anvende nye energikilder. EU skal også se på behovet for at fremme den private energisektor i medlemsstater, som allerede mærker følgerne af den globale økonomiske krise, som en seriøs faktor.
Adam Bielan  
Man kunne sige, at energikrisen i januar langsomt begynder at blive et årligt ritual. Jo strengere vinter, desto større sikkerhed for, at Den Russiske Føderation vil lukke for gasforsyningen til europæiske lande. Det er derfor så meget desto mere overraskende, at forbundskansler Angela Merkel til trods for en anden gaskonflikt, hvis ofre var borgere i EU-lande, stadig tilskynder til forslaget om at bygge Nord Stream-gasledningen med EU-midler.
Hvad Kommissionen bør gøre nu, er at forberede en diversificeringsplan for energikilder. Der bør investeres i udvikling af nye transmissionsnet, som går uden om upålidelige eksportører af energikilder såsom Den Russiske Føderation. I et af de ændringsforslag, som jeg har stillet til Laperrouze-betænkningen, understreger vi betydningen af at støtte Nabuccoprojektet, som er det eneste eksisterende projekt, som ønsker at diversificere energikilder og transitruter for gas, uden at Rusland involveres. Det bør også være en prioritet at skabe gasledninger, der muliggør forbindelser mellem forskellige systemer og hurtig transmission af gasreserver i tilfælde af yderligere kriser.
Vores handelsaftaler bør imidlertid baseres på den særlige energisikkerhedsklausul, som ville være sektorens forretningsmoral.
For Europa og resten af verden, som driver forretninger på en civiliseret måde, er det vigtigt, at Den Russiske Føderation ratificerer energichartertraktaten. Jeg tror, at kun et forenet Europas sammenhængende og kompromisløse holdning vil være i stand til at overtale Kreml til at træffe en sådan beslutning.
Šarūnas Birutis  
skriftlig. - (LT) Energianliggender er vor tids største udfordring. Gaskrisen, som EU blev konfronteret med i januar, er ikke den første i EU's historie. I Europa er der lande, som er 100 % afhængige af gas fra Rusland, og et af disse lande er Litauen, som vil lukke sit atomkraftværk i december 2009. EU er nødt til at foretage yderligere skridt for at undgå, at krisen gentages. Det manglende led skal skabes, og vi skal også forstærke direktivet om naturgasforsyningssikkerheden og oprette en koordinerende EU-mekanisme med henblik på at reagere på lignende kriser. Det er væsentligt, at der er tilstrækkelige energireserver i de medlemsstater, som er mest afhængige af energiforsyninger.
Krisen mellem Rusland og Ukraine er ikke blot en krise om gensidig tillid, men også en geopolitisk krise. Begge lande skal tage ansvaret for, at medlemsstater ikke modtog gas. Europa skal for sit vedkommende diversificere energikilder og forbedre forsyningssikkerheden. Europa skal handle beslutsomt, da løsningen på denne energikrise om gasforsyningen fra Rusland kun er midlertidig.
Cristian Silviu Buşoi  
Jeg vil gerne takke fru Laperrouze for denne betænkning og sige, at jeg støtter de fleste konklusioner i den. EU skal være ambitiøst i bekæmpelsen af klimaændringer, hvilket betyder, at atomkraftens og den vedvarende energis rolle ikke kan lades ude af betragtning.
Processen med at skabe et fælles marked for elektricitet og naturgas skal fremskyndes. Dette kræver sammenkoblinger. Jeg bifalder derfor Kommissionens forslag om at tildele 1,5 mia. EUR til sammenkoblingsprojekter. Desuden skal de kriterier, som blev opstillet i Barcelona om sammenkobling, opfyldes af alle medlemsstater.
Det er også nødvendigt at forbedre energieffektiviteten, især i de nye medlemsstater. I Rumænien er der f.eks. enorme muligheder for energibesparelser, og jeg kunne godt tænke mig, at disse muligheder benyttes.
Krisen mellem Rusland og Ukraine har endnu en gang sat fokus på behovet for en fælles EU-strategi. Jeg støtter betænkningens konklusion, herunder punktet om undertegnelse af en aftale mellem EU, Rusland og Ukraine.
Jeg er imidlertid ikke enig i udtalelsen om, at South Streamprojektet er et lige så vigtigt projekt for EU's energisikkerhed som Nabucco. South Stream er et projekt, der konkurrerer med Nabucco, og det opfylder ikke alle behovene for at diversificere energikilderne for at garantere EU's energisikkerhed. Derfor mener jeg, at vi i fremtiden er nødt til at lægge større vægt på den rolle, som dette projekt får i de forskellige parlamentsdokumenter.
Dragoş Florin David  
I dag diskuterer vi i Europa-Parlamentet en af de vigtigste betænkninger, der er drøftet på dette plenarmøde. Vi kan i denne betænkning se nøgleelementer i energipolitikken, som vi ønsker at indføre i hele EU, såsom nationale nødplaner, energisikkerhedsklausulen, diversificering af energikilder og bibeholdelse af kerneenergi i energimixet.
Alt dette viser, hvor fleksible vores politikker og handlinger er, og hvor hurtigt de kan tilpasses de nuværende situationer. Jeg synes, at reguleringen af kommercielle aftaler og associerings- og samarbejdsaftaler, der indgås med producent- og transitlande for at indføre en adfærdskodeks og konsekvenser i tilfælde af overtrædelser, skal være en af EU's prioriteter i kølvandet på gaskrisen i begyndelsen af året.
Ved at oprette sammenkoblinger mellem medlemsstater, ved at indføre nye forsyningsveje såsom Nabucco og ved at opføre LNG-terminaler skal diversificering af energikilder endvidere blive løbende projekter, som finansieres af Kommissionen. Til sidst vil jeg gerne lykønske fru Laperrouze med hendes betænkning. Jeg håber, den vil blive støttet af et stort flertal af medlemmerne.
Alexandra Dobolyi  
skriftlig. - (HU) I de første par uger af 2009 blev EU-medlemsstater behandlet som gidsler af Ukraine, hvis ledere indledte en diskussion om en forsyningsordning med Moskva om prisen på gasforsyninger. Kiev baserede sin handling på håbet om at kunne opnå støtte fra de fleste EU-medlemsstater på grund af de traditionelle antirussiske følelser i Vest- og Østeuropa. Dette var åbenbart et politisk skud i foden.
EU er nødt til omsider at komme ud af sin egen onde cirkel. Blot en del af denne er energifobien, ifølge hvilken vi er nødt til at finde os i russerne, for ellers vil de lukke for gashanen. Denne forkerte holdning kan kun føre til forkerte konsekvenser! Dette emne involverer mere end blot energi!
Hvis EU's langsigtede mål er partnerskab med et Rusland, som bygger på demokrati, som sørger for et enormt marked i udvikling, og som er i stand til at udvikle sig yderligere, er det også nødt til at regne med, at de økonomiske og politiske tyngdepunkter faktisk kunne flytte sig til Rusland.
EU skal aktivt og troværdigt overbringe det budskab, at det er interesseret i at se Rusland blive moderne. EU's adfærd, der består af opmuntrende ord, men kvælende, tavse og fordømmende handlinger, er dømt til at mislykkes.
Den manglende fælles energi- og udenrigspolitik, som presser diversificeringen af energianvendelsen i baggrunden og prioriterer visse historiske krænkelser og kommercielle fordele, gør Unionen sårbar.
Et forenet EU ville mane Moskva til eftertanke, for det har Moskva aldrig før oplevet. Over for lande, som giver sig af med vægelsindet politik, kan Rusland imidlertid nemt sætte sin vilje igennem.
Dette drejer sig om langt mere end energi!
András Gyürk  
Den strategiske energiredegørelse giver et godt resumé af alle de skridt, som er uundværlige for EU for at mindske dets afhængighed af eksterne energikilder. Afbrydelserne i gasforsyningen i de seneste uger har gjort, at visse punkter i forslaget i høj grad kommer i rette tid.
Vi kan kun være enige i behovet for et nyt grundlag for EU-forordningen om gasreserver. Foruden at pålægge obligatoriske minimumslagre er det efter vores opfattelse vigtigt at forstærke solidaritetsmekanismerne med EU-forordninger, i overensstemmelse med Lissabontraktaten.
Det er prisværdigt, at Kommissionens energiredegørelse nævner de infrastrukturer, som det ville være i alle medlemsstaters fælles interesse at skabe. Det er en velkommen udvikling, at forslaget betragter sammenkoblingerne af gasledningerne i Central- og Sydøsteuropa som et vigtigt mål foruden den sydlige gaskorridor. Initiativet, som oprindeligt var knyttet til MOL, er vigtigt, fordi det vil blive lettere for de involverede lande at hjælpe hinanden hurtigt i tilfælde af afbrydelser af forsyningerne. Hvis nettene kobles sammen, vil det også fremme konkurrencen i regionen.
Vi synes, at Kommissionens beslutning om at omdirigere en portion af uanvendte EU-midler til energiinfrastrukturer er en god beslutning. Hvad der imidlertid er mindre positivt, er, at de mest sårbare medlemsstater vil modtage en mindre portion af midlerne til deres infrastruktur, end de havde ønsket. De udtrykkelige forpligtelser kan dog kun opfyldes gennem et mere spektakulært finansielt bidrag og solidaritet fra EU's side.
Janusz Lewandowski  
"En polak er altid bagklog!" Denne gamle talemåde, som ikke er særlig smigrende for mine landsmænd, kan udvides til at omfatte hele EU. Den ubehagelige erfaring med den russisk-ukrainske gaskonflikt i januar 2009 var nødvendig for, at spørgsmålet om energisikkerhed blev et meget vigtigt anliggende for hele EU.
Vi kan ikke bruge som undskyldning, at Lissabontraktaten, som indeholder erklæringer om energisolidaritet, ikke er ratificeret. Alt, hvad der er nødvendigt, er politisk vilje, støttet af en kold analyse af den seneste krise for at beskrive fremtidige scenarier og forhindre, at EU får problemer som dem, der blev forårsaget af gasforsyningsblokaden via Ukraine. Både Kommissionens meddelelse og Laperrouze-betænkningen gør opmærksom på måder, hvorpå vi kan klare nødsituationer såsom forøgelse af reserverne og oprettelse af et transmissionsnet, som vil sikre teknisk tilgængelighed. Om disse ting er der ingen uenighed. Det vil blive vanskeligere at blive enige om en langsigtet strategi, som skal omfatte en realistisk holdning til Rusland, som jo - i øjeblikket - er den vigtigste leverandør af råolie og gas til Europa.
Som vi har lært, garanterer gensidig afhængighed ikke kontinuitet i forsyningen og de forbindelser, der er baseret på fornuftige økonomiske præmisser. Indblandingen af politiske motiver er for synlig til at overvinde naivitet. Det vanskeligste ved forbindelserne med vores naboer mod øst vil være at udrydde tendensen til at indgå bilaterale aftaler, og det er den virkelige metode til at måle EU's succes eller fiasko, hvad angår energisikkerhed og en energisolidarisk politik!
Sirpa Pietikäinen  
Jeg vil gerne takke dem, som udarbejdede betænkningen, fordi de har gjort sig alsidige bestræbelser og bragt et vigtigt emne ind i kernen af forhandlingen. Ligesom ordføreren tror jeg, at det er meget vigtigt for Unionen at forpligte sig til generelle, langsigtede mål i energistrategien. Energibesparelsesforanstaltninger er absolut nøglen til en radikal reduktion af energiforbruget.
Der er ingen nationale løsninger på europæiske problemer. For at garantere energisikkerhed i Europa er Unionen nødt til at investere i oprettelsen af et fælles supernet, et fælles energimarked og bedre koordinering.
Betænkningen lægger for stor vægt på atomkraft som et af Europas vigtige investeringsområder i fremtiden. I betragtning af risiciene og ulemperne ved atomkraft er dette en kortsigtet og skadelig politik. Betænkningen er ikke ambitiøs nok, når det gælder vedvarende energikilder. Et konkurrencedygtigt Europa, der er baseret på bæredygtig anvendelse, skal sigte på at øge andelen af vedvarende energi til 80 % inden 2050. Mange undersøgelser, bl.a. foretaget af German Aerospace Centre og Heinrich-Böll-Stiftung ERENE, viser, at en effektiv indførelse af nye og rene former for energi ville være teknisk og økonomisk mulig. Nu mangler kun den politiske vilje.
Marian Zlotea  
Fru Laperrouzes betænkning vedrører et emne, som er overordentlig vigtigt for alle europæiske borgere, især under den gaskrise, som vi for nylig blev konfronteret med. Vi er alle nødt til at bidrage, hvis vi skal nå de ambitiøse målsætninger, som den anden strategiske energiredegørelse foreslår, nemlig bæredygtighed, konkurrenceevne og sikkerhed, hvad angår energiforsyninger.
Jeg vil gerne understrege, at det er vigtigt at forbedre energiforsyningssikkerheden. Vi skal træffe foranstaltninger for at diversificere vores energikilder og forsyningsveje. Vi er nødt til at støtte investeringer i infrastruktur og i nye teknologier med mindre energiforbrug, således at det lykkes os at nå 20-20-20-målene.
Mere end nogensinde skal medlemsstaterne nu vise deres solidaritet og samarbejde for at sikre deres energireserver. Samtidig skal denne nye strategi danne grundlag for økonomisk vækst i EU.
Jeg vil gerne minde Dem om Rumæniens og Sortehavsområdets geopolitiske betydning for energisikkerheden og diversificeringen af energikilder.
