Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0437/2006).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Første del
Formanden

Om: Overbookning af fly
Vil Kommissionen under henvisning til forordning (EF) nr. 261/2004 om flypassagerers rettigheder overveje at gøre mere for at begrænse flyselskabernes praksis med overbookning af fly?
Jacques Barrot
næstformand i Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Kommissionen modtager for øjeblikket færre klager over overbookning end før forhøjelsen af kompensationsbeløbene under forordning 261/2004. På nuværende tidspunkt vedrører kun 8 % af de klager, Kommissionen modtager vedrørende luftfartspassagerernes rettigheder, tilfælde med overbookning og boardingafvisning, mens 60 % vedrører forsinkelser og aflysninger. Denne tendens skyldes bl.a. lavprisselskabernes udvikling og den mere og mere hyppige anvendelse af charterselskaber, som ikke er tilbøjelige til at arbejde med overbookning.
Siden forordningen er trådt i kraft, udviser luftfartsselskaberne større fleksibilitet med hensyn til at finde frivillige, der accepterer at give afkald på deres bookning mod visse aftalte fordele. Denne fremgangsmåde inciterer luftfartsselskaberne til omgående at løse problemerne på stedet.
Jeg vil imidlertid gerne over for hr. Evans understrege, at Kommissionen i overensstemmelse med forordningens artikel 17 i starten af 2007 vil aflægge rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om, hvordan forordningen fungerer samt resultaterne heraf. Denne meddelelse vil støtte sig på en undersøgelse foretaget af en ekstern konsulent. Rekrutteringen af denne eksterne konsulent er i øvrigt blevet udbudt i licitation.
Overbookning er et af de punkter, der vil blive behandlet i denne undersøgelse, og Kommissionen afventer selvfølgelig undersøgelsens resultater, før den beslutter, om lovgivningen skal tilpasses eller ej. Sagen er, hr. Evans, at disse nye forordninger om passagerernes rettigheder bestemt har haft en mærkbar effekt, navnlig med hensyn til den faldende overbookning, der i visse tilfælde - det må man indrømme - var blevet en vane, der var meget forulempende for passagererne.
Gary Titley
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for det meget grundige og klare svar. Men det er et faktum, at folk stadig klager over overbookning.
Min anden bekymring er, at der stadig er luftfartsselskaber, der ignorerer forordningen om flypassagerers rettigheder og fortæller deres kunder, at den ikke gælder for dem. Vil Kommissionen virkelig gøre noget ved disse selskaber, der synes at tro, at de kan virke uden for loven og uden for EU's forordninger?
Jacques Barrot
Hr. formand! Det er helt afgørende, at vi sørger for, at passagerernes rettigheder overholdes. Jeg kan i øvrigt sige, at jeg for øjeblikket forsøger at opfordre samtlige lufthavne til at hænge opslag med passagerernes rettigheder op, så det er helt klart, at alle passagerer skal underrettes om, at de ikke kan gøres til genstand for overbookning uden at modtage en klækkelig kompensation, som det fastsættes i forordningen. På dette område findes der tre helt centrale ord, nemlig oplysning, undersøgelse og kontrol, som jeg har sagt tidligere. Derefter må vi se, om der skal indføres sanktioner, eller om der under alle omstændigheder skal anlægges sag mod de medlemsstater, der ikke rigtig har ført tilsyn med, at passagerernes rettigheder blev overholdt, ved Domstolen.
Sådan, hr. Titley. De skal have tak for Deres spørgsmål, som minder os om, hvor vigtigt det er at anvende fællesskabsretten.
Reinhard Rack
(DE) Hr. formand! Hr. næstformand i Kommissionen, De har med rette peget på, at vi alle i fællesskab har løst et problem eller i det mindste har opnået en forbedring, nemlig i spørgsmålet om overbookning. I dette direktiv fra 2004 lagde vi niveauet meget lavt med hensyn til forsinkelser, efter at flyselskaberne havde meddelt os, at de efter 9/11-katastrofen ikke kunne overleve økonomisk med hårde bestemmelser. En systematisk praksis fra flyselskaberne består i bare at lade forsinkelser køre. I løbet af dagen løber disse forsinkelser i forbindelse med flere landings- og startmanøvrer op i mange timer, uden nogen form for økonomisk erstatning. Vi laver hårde regler for jernbanepassagerer, som kan gå helt op til fuld refusion af prisen, også når det gælder flypassagerer ...
(Formanden afbrød taleren)
Jacques Barrot
Hr. formand! Lige et par ord for at sige til hr. Rack, at vi modtager mange klager over uberettigede forsinkelser, og at vi netop har villet foretage denne kontrol for at fastslå nøjagtig, hvilke midler vi kan sætte ind for at sikre en bedre overholdelse af passagerernes nye rettigheder. De har ret. Som europæisk borger er man berettiget til at kræve, at man behandles anstændigt som luftfartspassager og i morgen som jernbanepassager. De kan være forvisset om, at kommissæren med ansvar for transport har sat sig som mål at sikre, at passagerernes rettigheder i stadig stigende grad bliver overholdt.
Jörg Leichtfried
(DE) Hr. formand, hr. næstformand! Det glæder mig, at antallet af klager tilsyneladende er forholdsvis lavt. Jeg har imidlertid oplevet - vi flyver jo også relativt ofte - at der var tre overbookninger i forbindelse med mine sidste tre flyvninger.
Nu ville jeg gerne vide, om der er visse flyselskaber, som oftere gør sig bemærket i denne forbindelse. Kan man sige, at der er visse selskaber, som måske endda praktiserer overbookninger professionelt? Kan man da ikke - bortset fra sager om aftalebrud - overveje skridt mod disse selskaber, ikke kun på skadeserstatningsniveau, men mod disse selskaber i sig selv? Hvordan ser det ud med et bedre informationsarbejde for at gøre passagererne opmærksomme på muligheden for at få erstatning?
(Formanden fratog taleren ordet)
Jacques Barrot
næstformand i Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Jeg bekræfter, at antallet af klager over overbookning er faldet. I 2001 lå det på over 16 %, og i dag ligger det på 7 %. Men jeg er helt enig i, at ofrene for denne fremgangsmåde i de enkelte medlemsstater skal henvende sig til det organ, der behandler disse klager. Og som jeg har sagt tidligere, vil denne kontrol give os mulighed for at få et langt bedre overblik over disse problemer. På denne måde kan vi finde ud af, hvilke selskaber der har for vane at anvende denne fremgangsmåde, og hvilke der fortjener en alvorlig irettesættelse.
Formanden

Om: Beskyttelse af unge i chatrooms
Internetfora og chatrooms benyttes hovedsagelig af unge mennesker. De tjener til hurtig og ukompliceret meningsudveksling. Principielt er det glædeligt, at nye medier bliver brugt, men beskyttelsen af de unge på nettet er meget vanskelig. Alle kan deltage i en chat og må i den forbindelse opgive visse personlige oplysninger. Ofte kan disse oplysninger imidlertid ikke kontrolleres. Børn og unge kan derfor ikke vide, hvem de konkret har med at gøre. Det er f.eks. muligt, at kriminelle logger sig ind i et chatroom med falske oplysninger.
Har Kommissionen planer om at gribe ind over for chatrooms for at beskytte børn og unge? Er der i denne forbindelse en strategi for, hvordan Kommissionen har til hensigt at gribe ind over for misbrug af chatrooms for børn og unge?
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Den meddelelse, som Kommissionen vedtog i juli måned på mit initiativ, omhandler det generelle spørgsmål om en europæisk strategi for beskyttelse af børns rettigheder. I denne europæiske strategi vil der naturligvis blive lagt særlig vægt på risikoen for, at børn og unge bliver ofre for kriminelle pædofiler, som bruger internettet.
Vi går ind for en meget stærk forebyggende indsats. Vi er navnlig tilhængere af, at der oprettes en international database, hvor man kan samle alle de oplysninger, der vedrører kriminelle og personer, som opererer via internettet med pædofile formål. Herved kan vi navnlig standse udbredelsen af billeder, der har at gøre med seksuel udnyttelse af børn og unge, samt gøre en forebyggende indsats og få fat i de skyldige, dvs. dem, der bruger nettet til sådanne formål.
Vi har ligeledes besluttet at finansiere et program, der hedder "Safer Internet Plus", og som består i et europæisk netværk af telefonlinjer og ikke mindst kommunikation via internettet, der gør det muligt for internetbrugerne at samarbejde med politiet. Via dette system, der tager sigte på et mere sikkert internet og hedder "Safer Internet plus", kan internetbrugerne give politiet og evt. internetudbyderne besked om eventuelle farlige personer, som de møder på nettet, dvs. tilstedeværelsen af personer, som bruger internettet til pornografiske formål.
Desuden har vi for ikke så længe siden vedtaget en meddelelse om menneskehandel, og den indeholder et kapitel, der specfikt drejer sig om børn og vold mod børn. Jeg er ved at se på gennemførelsen af rammeafgørelsen om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi. I forbindelse med gennemførelsen af denne rammeafgørelse tror jeg, at vi kan fastlægge nogle foranstaltninger, der styrker retsgrundlaget yderligere, og hvor der slås endnu hårdere ned på seksuel udnyttelse af børn via internettet. Jeg vil komme ind på dette spørgsmål igen i en meddelelse fra Kommissionen inden årets udgang.
Endelig vil vi tage det generelle spørgsmål om it-kriminalitet op i starten af næste år med et strategidokument, som vil indeholde et kapitel, der drejer sig specifikt om beskyttelse af børn. Som hr. Ebner ved, har vi igen finansieret Daphne-programmet. Daphne II-programmet er rettet mod europæiske initiativer, der tager sigte på at bekæmpe vold mod børn, men også vold mod kvinder, og det får et budget på 50 millioner euro i den nye programmeringsperiode. Ved hjælp af dette system ønsker vi at udbrede den bedste praksis for forebyggelse af vold mod børn og at gennemføre informationskampagner, der skal fremme en mere ansvarlig brug af internettet hos børn og unge.
Michl Ebner
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke kommissær Frattini for hans meget fyldestgørende svar. Jeg må sige, at hans indsats på dette område er meget omfattende, og jeg tror, at han vil kunne sørge for den sikkerhed og beskyttelse, som vi ønsker for børnene.
Jeg håber, at dette program og Deres indsats bærer frugt, og for mit eget vedkommende håber jeg, at Parlamentet bakker kraftigt op omkring Deres arbejde.
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne rette en varm tak til hr. Ebner.
Vi befinder os i øjeblikket i gennemførelsesfasen. Den europæiske strategiske plan indeholder dog andre vigtige tiltag. Om kort tid påtænker vi at indføre en europæisk telefonhjælpelinje for børn i vanskeligheder. Den får de samme tre tal for hele Europa - 116 - efterfulgt af et nationalt tal for hvert land, og den skal hjælpe børn, som er blevet kidnappet, er faret vild eller har problemer.
Sammen med de største internationale kreditkortselskaber er jeg desuden ved at overveje muligheden for at blokere kreditkortene hos dem, der besøger pædofile sider for at købe børnepornografisk materiale. Alle vil forstå, at en sådan trussel i sig selv er et signal, som virker afskrækkende på den slags kriminelle.
Alexander Stubb
(EN) Hr. formand! Jeg stiller spørgsmålet som far til Emilie, der bliver fem på fredag, og Oliver, der bliver to et halvt. Oliver surfer endnu ikke på nettet, men Emilie gør det allerede.
Jeg deler helt den opfattelse, som kommissæren og de tidligere talere har givet udtryk for om, at man skal beskytte de unge, men kan kommissæren garantere, at vi ikke begynder at indføre restriktioner for vores almindelige anvendelse af internettet, for det sidste vi ønsker er en overskrift om, at EU forhindrer os i fri adgang til internettet?
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Der er selvfølgelig ingen, der forestiller sig en begræsning af brugen af internettet, som er et fantastisk kommunikationsmiddel, der gør det muligt for børn og unge fra hele verden at komme i kontakt med hinanden.
Der er dog ingen tvivl om, at vi er nødt til at forebygge og straffe de kriminelle, der bruger nettet til at komme i nærkontakt med de unge, som naturligvis bør beskyttes. Det er således ikke ved at begrænse brugen af internettet, at vi hjælper de unge med at bruge internettet på en fuldstændigt sikker måde, men ved at styrke forebyggelse og kontrol.
Formanden

Om: Stening af syv kvinder i Iran
Ifølge meddelelse MDE 13/111/2006 fra Amnesty International skal syv iranske kvinder, Parisa Akbari, Iran Eskandari, Khayrieh Valania, Shamameh Ghorbani, Kobra Najjar, Soghra Mola'i og Fatemeh, snart stenes i landet.
Selv om de iranske myndigheder flere gange har fremsat løfter om et moratorium eller suspendering af denne barbariske praksis fra det iranske styres side, har der været et stigende antal oplysninger om domfældelser over og henrettelser af kvinder, siden EU indledte sin menneskerettighedsdialog med styret.
Kan Kommissionen gøre rede for grundene til denne totale fiasko med hensyn til at nå de mål på menneskerettighedsområdet, som den havde opstillet for sin dialog med det iranske styre? Kan Kommissionen orientere om de konkrete skridt, som den har taget for at hindre drabet på disse iranske kvinder?
Peter Mandelson
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Kommissionen er stadig dybt bekymret over menneskerettighedssituationen i Iran og ser på praksis med henrettelse ved stening som særlig afskyelig. Den er helt opmærksom på rapporterne fra Amnesty International om domme til stening, som de ærede medlemmer henviser til. Stening er en grusom, inhuman og nedværdigende form for straf, som Kommissionen finder helt uacceptabel. EU har gentagne gange opfordret Iran til efterhånden at indskrænke brugen af dødsstraffen og insisteret på, at den bliver udført i henhold til FN's minimumsstandarder, herunder kravet om, at dødsstraf kun kan anvendes for de alvorligste forbrydelser.
I december 2002 indledte EU en menneskerettighedsdialog med de iranske myndigheder med deltagelse af repræsentanter for de civile samfund. Et af de praktiske resultater dengang var en bekræftelse fra iranerne af et moratorium for stening. Desværre har denne dialog ikke fundet sted siden sommeren 2004 på grund af de iranske myndigheders modvilje. Men der er blevet fastsat tentative datoer for en ny runde af menneskerettighedsdrøftelser til midten af december.
Paulo Casaca
(PT) Hr. formand! Ja, de iranske myndigheder har foreslået moratoriet, men har ikke overholdt det, hvilket ikke overrasker os.
Jeg vil dog gerne spørge Dem, hr. kommissær, hvorfor Kommissionen fastholder dialogen med den klike af fanatikere, der tyranniserer Iran, og ikke taler med de mange iranere, der tænker anderledes. Jeg vil anbefale Dem en bog skrevet på Deres eget sprog, We are Iran, der er en antologi med bidrag fra mange iranere, der tænker ganske anderledes, og som Kommissionen burde tale med.
Peter Mandelson
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Vi taler til alle elementer i det civile samfund i Iran. Det er vanskeligt for det ærede medlem på den ene side at anmode os om at gøre forestillinger, at præsentere sagen for de iranske myndigheder, at gå i brechen for menneskerettighederne og imod denne afskyelige praksis, og så samtidig kritisere os for at indlede en dialog. Hvis der ikke er nogen dialog, så er det vanskeligere, om ikke umuligt, at kommunikere sine synspunkter.
Efter min opfattelse er den europæiske tilgang den rigtige. I nært samarbejde med EU-ambassaderne i Teheran overvåger Kommissionen situationen på stedet meget nøje, i særdeleshed for så vidt angår dødsstraf. Når som helst den hører om en dødsdom, der er afsagt over for unge eller kvinder, der risikerer stening, gør EU øjeblikkeligt forestillinger over for de retslige og andre kompetente myndigheder. Så EU forlader sig ikke på dialogen alene. Den giver meget direkte og klart udtryk for sin opfattelse, når som helst en sådan situation opstår, og det vil den fortsætte med at gøre.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Hr. formand, hr. kommissær! Når De siger, hr. kommissær, at Kommissionen tager menneskerettighedssituationen i Iran alvorligt, hvornår bliver dette spørgsmål så drøftet i andre dialoger med Iran? Vi har nu en dialog om atomprogrammet i Iran. Tager man dette spørgsmål op under disse drøftelser eller i forhandlinger om handelsspørgsmål? Det er en alvorlig sag, og jeg mener ikke, at det er nok at sige, at vi forsøger at komme tilbage til forhandlingsbordet vedrørende menneskerettigheder. Det må sættes på dagsordenen ved alle dialoger med Iran. Hvornår agter De at gøre det?
Peter Mandelson
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Kommissionen følger op på menneskerettighedssager gennem adskillige kanaler. Vi forlader os simpelthen ikke på dialogen, hvor den sidste mødeperiode fandt sted i juni 2004, og hvor en ny periode snart skal finde sted. Vi gør diplomatiske forestillinger gennem en række forskellige kanaler ud over den sædvanlige dialog, og det vil vi fortsætte med.
Edite Estrela
(PT) Hr. formand! Som opfølgning på det, som mine kolleger har sagt, vil jeg godt vide, hvad Kommissionens holdning er til bortførelse af gravide kvinder og små børn som middel til at gøre oppositionen tavs i Iran. Det er en overtrædelse af kvindernes rettigheder og af menneskerettighederne, og jeg vil gerne vide, om Kommissionen er vidende om, at det sker, og hvad der er dens holdning til det.
Peter Mandelson
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Vi følger individuelle tilfælde. Vi kender til en række kvinder, der risikerer henrettelse ved stening. Vores opfattelse er særdeles velkendt og er ofte kommet til udtryk. Ingen nærer nogen tvivl om vores modstand. I særlige tilfælde, individ for individ, kan man være sikker på, at alle mulige midler vil blive taget i anvendelse for at give udtryk for vores opfattelse, og at der vil blive udøvet et maksimalt pres.
Anden del
Formanden

Om: Kommissionens forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet
Efter offentliggørelsen af Kommissionens forslag til forordning om roaming på offentlige mobiltelefonnet endel.) er det blevet klart, at Kommissionens forslag kun indeholder få oplysninger om, hvor stor betydning den særlige situation for beboere og virksomheder ved EU-medlemsstaternes indre grænser vil få for udgifterne til roaming.
Ligger Kommissionen inde med oplysninger om de udgifter, som de interne grænseregioner vil blive konfronteret med?
Hvad agter Kommissionen at gøre for at sikre, at mobiltelefonselskaberne vil tage hensyn til de specifikke behov, som beboere og virksomheder i EU's interne grænseregioner har?
Viviane Reding
Hr. formand! Jeg er det ærede medlem taknemmelig for spørgsmålet. Det giver mig mulighed for at give et svar, som jeg er sikker på, at Parlamentet tillægger emnet stor betydning, fordi Parlamentet har prioriteret international roaming højt i de seneste år.
Som De ved, er der to problemer for borgerne. For det første er der de høje priser, de skal betale for at krydse grænserne, og for det andet er der problemet med utilsigtet roaming på et fremmed netværk, når de ikke har krydset grænsen, men bor i et grænseområde. På markeder med fri konkurrence forventer man at se konvergens mellem priser og omkostninger, men når det handler om roaming har der i snart mange år ikke været tegn på et reelt forhold mellem priser og de bagvedliggende omkostninger. Dette punkt blev også fremhævet i den medfølgende konsekvensanalyse til den forordning, som jeg har forelagt.
Spørgsmålet er meget enkelt. Hvorfor skal en fransk kunde, der kun lige krydser grænsen til Italien og foretager et lokalt opkald, betale mellem en halv og en hel euro i minuttet, når en italiensk kunde, der foretager præcist det samme opkald, kun skal betale mellem 10 og 13 eurocent i minuttet? Der er naturligvis tillægsomkostninger forbundet med at tage sin telefon med til et naboland, men der er meget lidt belæg for så store prisforskelle.
På alle andre telekommunikationsområder - fastnet såvel som bredbånd - oplever de europæiske forbrugere betydelige forbedringer i pris, udvalg og kvalitet. Kun med hensyn til international roaming er der ikke sket forbedringer. Millioner af borgere har i årevis været meget frustrerede over disse høje priser. Der bor skønsmæssigt omkring 99 millioner europæiske statsborgere i regioner, der ligger nærmere end 50 km fra en grænse, og omkring 11 millioner borgere bor nærmere end 5 km fra en grænse. Det er disse borgere, der er hårdest ramt af de ekstraordinært høje roaming-priser.
Den forordning, jeg har foreslået, og som er til debat i Parlamentet og Rådet, indeholder forslag om betydelige reduktioner i roaming-afgifterne for alle europæere, forbrugere og forretningsrejsende. Det er klart, at når denne forordning indføres, så vil det i høj grad gavne dem, der bor og roamer i internationale grænseregioner.
Ud fra et teknisk synspunkt skal de forbrugere, der lever i sådanne områder, betale visse roaming-takster, men hvis forordningen vedtages, garanteres det, at priserne bliver langt mere rimelige end i dag.
Der er også spørgsmålet om utilsigtet roaming, der kan forekomme alle steder, hvor der findes mobile tjenester og nationale grænser. Derfor er det også meget vigtigt for disse mennesker, at taksterne kommer til at ligge tættere på omkostningerne.
Jeg kritiserer ofte operatørerne for at kræve for høje priser. På den anden side må jeg også give operatørerne den anerkendelse, de fortjener, når de bevæger sig i den rigtige retning. Jeg er f.eks. glad for at notere mig, at operatørerne i Irland og Nordirland er begyndt at tilbyde fælles takster for hele området. Det betyder f.eks., at borgerne i Irland og i Nordirland betaler den samme takst, uanset hvor i området de befinder sig. Det er et godt eksempel på bedste praksis. Jeg vil gerne have sådanne initiativer fremmet og ført ud i livet i andre områder i hele Europa.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Hr. formand! Hvad udgifterne til roaming angår, især i grænseregionerne, drejer det sig om i alt ca. 5 milliarder euro om året. Dette er uacceptabelt, og det er faktisk også unødvendige udgifter for virksomheder og borgere. Jeg takker derfor fru Reding for hendes meget kraftige indgriben i de forløbne måneder og også i dag. Hvis virksomheder i grænseregioner frivilligt skal løse disse problemer med roaming, som man næppe er klar over, men hvor man flere gange om dagen springer fra det ene netværk til det andet, opstår der jo et enormt problem. Jeg tror derfor ikke, at vi hurtigt nok når frem til en løsning, hvis det skal ske på frivilligt grundlag. Jeg anmoder derfor kommissæren, og Kommissionen, om at udarbejde en fremskridtsrapport herom. Jeg ved, at grænseregionerne også gerne vil have noget at skulle have sagt, og jeg synes, vi skal gøre mere ved det.
Viviane Reding
Hr. formand! Desværre har de nationale myndigheder ikke konkrete beføjelser til at forhindre eller reducere muligheden for utilsigtet roaming. Som det internationale roaming-problem har vist, har vi endnu ikke et indre marked på dette område. Derfor skal vi følge dette meget nøje for at finde gode eksempler og fremhæve dem. I Irland er Comreg og Ofcom f.eks. enedes om at nedsætte en fælles arbejdsgruppe, der skal undersøge omfanget af problemet med mobile brugeres utilsigtede roaming, og vi bifalder og opmuntrer denne tilgang. Men det er endnu ikke muligt at løse problemet gennem myndighedernes normale sagsbehandling.
Andreas Mölzer
(DE) Fru kommissær! Udlandstillæggene på den nye teknologi UMTS er endnu dyrere end for almindelige mobiltelefoner. Hvis man surfer i udlandet, har man hurtigt brugt mange penge, også hvis det kun sker via et partnernet. Det fremgår som regel ikke af regningen, om der afregnes efter minutter eller volumen.
Har Kommissionen i forbindelse med roaming-forordningen planer om at sørge for større gennemsigtighed også på dette område?
Viviane Reding
Hr. formand! Jeg blev udtrykkeligt bedt af bl.a. Parlamentet om at se nærmere på problemet med internationale roaming-takster for mobiltelefoner. Da jeg undersøgte sagen, var der ikke noget særligt behov for foranstaltninger vedrørende datatjenester som f.eks. SMS-meddelelser, og da de nationale tilsynsmyndigheder bad Kommissionen om at gøre noget, bekymrede de sig kun om de høje internationale roaming-takster for taletelefoni. Jeg ved fra mine mange samtaler med specielt medlemmer af Europa-Parlamentet samt med borgere, at der også er problemer med data. Parlamentet, der undersøger forordningen, har nu mulighed for at gå et skridt videre end Kommissionen. Jeg vil også komme med en opfordring til virksomhederne, da erhvervslivet altid klager over, at vi blander os i prisreguleringen. Nu har operatørerne en mulighed for at vise, at de selv formår at sænke priserne, så tilsynsmyndighederne eller politikerne ikke behøver at intervenere.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Hr. formand! Fru kommissær, De har givet overbevisende eksempler på den absurde situation vedrørende roaming-priser i forskellige lande, men De nævnte ikke de nye EU-medlemsstater, hvor situationen er endnu værre. Vil Kommissionen være særlig opmærksom på de nye EU-medlemsstater med henblik på at eliminere de meget store forskelle i mobiltelefontakster og roaming-takster?
Viviane Reding
Hr. formand! Den foreslåede forordning om internationale roaming-omkostninger gælder for alle EU's medlemsstater inklusive de nye medlemsstater. I oktober 2005 oprettede Kommissionen en hjemmeside, hvor alle priser blev offentliggjort i gennemsigtighedens interesse - også priserne i de nye medlemsstater. Disse priser skal tjekkes igen et år senere for at vise, hvordan de har udviklet sig i de forskellige medlemsstater. Som jeg har sagt, vil jeg fastsætte bestemmelser med hjælp fra Europa-Parlamentet og Rådet, der er lovgiverne. Om nogle få uger er hjemmesiden opdateret, og De kan se, om det overordnede prisniveau i de forskellige lande er faldet, og hvordan tendenserne har været i det seneste år.
Formanden

Om: Brugen af internet med bredbåndsforbindelse
Ifølge de nylige data fra Kommissionen, dvs. Generaldirektoratet for Informationssamfundet og Medier, bruger kun 13 % af skolerne i Grækenland internet med højhastighedsforbindelse (bredbånd). Med denne andel ligger Grækenland på sidstepladsen blandt 27 europæiske lande. Kendskabet til og brugen af computere er i dag nødvendig, og en hurtig internetforbindelse kan udgøre et grundlæggende værktøj til udvikling og konkurrenceevne, som den ansvarlige kommissær, Viviane Reding, erklærede den 29. september 2006.
Hvad agter Kommissionen at gøre for at tilskynde medlemsstater såsom Grækenland til at indføre computere i skolerne med bredbåndsforbindelse til internettet? Hvordan agter Kommissionen at støtte foranstaltninger med henblik på indførelse af informationsteknologi i skolerne samt organisationer og institutioner i afsidesliggende regioner, især i øområder og bjergegne?
Viviane Reding
Hr. formand! Det ærede medlem har ret. Det græske marked for elektronisk kommunikation har desværre lidt under en meget lang forsinkelse i gennemførelsen af rammelovgivningen. Den skulle have været gennemført i 2003, men den blev først gennemført i Grækenland i juni 2006. Vi har helt tydeligt kunnet se, at der ikke er nogen konkurrence de steder, hvor rammelovgivningen ikke er på plads. Og hvor der ikke er nogen konkurrence, er der færre investeringer. Det er et af problemerne i Grækenland.
Hvis jeg skal se mere positivt på tingene, yder EU's strukturinterventioner i Grækenland betydelig samfinansiering til investering til fremme af en hastigere vedtagelse af informationsteknologi i Grækenland og specielt til bredbåndsinternet i skoler og offentlige organisationer i afsidesliggende regioner, øområder og bjergegne.
Som De også ved, har Grækenland startet gennemførelsen af et stort projekt, der skal udvide bredbåndsadgangen til de græske regioner uden for Athen og Thessaloniki, der endnu ikke har denne forbindelse, og som ikke ville få det under normale kommercielle omstændigheder.
Den græske regering har også søsat DIODOS-projektet, der indførte et græsk internetuddannelsesnetværk med høj kapacitet, gennem hvilket en række internetudbydere tilbyder avancerede internettjenester til forsknings- og uddannelsesmæssige samfund samt til akademiske samfund til priser, der forventes at ligge 50 % under de nuværende detailpriser.
De vil også vide, at Kommissionen arbejder meget hårdt på at slå bro over den digitale kløft. Derfor offentliggjorde Kommissionen for nylig en meddelelse om at slå bro over bredbåndskløften, der indeholder et klart tilsagn om at skaffe bredbånd til alle europæere gennem politiske, budgetstøttemæssige og reguleringsmæssige instrumenter. Medtaget heri er strukturfondene, men også - og det er nyt - landbrugsfonden med fuld respekt for statsstøttereglerne. I meddelelsen foreslås en indsats, der skal styrke de nuværende politikker, de nationale bredbåndsstrategier og udvekslingen af bedste praksis via en hjemmeside. Vi finder det meget vigtigt for regionerne at forstå, hvad andre regioner har gjort, og hvad de kan kopiere eller justere ind efter deres specifikke behov. I den forstand håber vi, at man gradvist kan løse de mange problemer, der fortsat findes i nogle regioner og specielt i Grækenland.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Hr. formand! Jeg takker kommissæren for hendes svar, som jeg er helt tilfreds med. Jeg vil især også takke hende for hendes besøg på Kreta, hvor hun besøgte organisationen ENISA og hjalp med at løse mange problemer til gavn for denne organisation. En særlig tak til Dem på Grækenlands og Kretas vegne for Deres besøg i Iraklion.
Viviane Reding
Hr. formand! Ud over at være en smuk ø er Kreta også en region, der kæmper for at slå bro over bredbåndskløften, og jeg ved, at det ærede medlem hjælper med at forfølge dette mål som repræsentant for Kreta. Al den hjælp, vi kan give, skal naturligvis formidles gennem den græske regering, fordi det i forbindelse med strukturfonde eller landbrugsudviklingsfonde er regeringen, der skal tage initiativet. Kommissionen er villig til at hjælpe med til at indsnævre den store kløft, der fortsat findes i de ikkebymæssige områder af Grækenland.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren. I Irland klarer skolerne sig bedre, og de studerende klarer sig fint, mens de er i skole. Når de kommer hjem, står det imidlertid meget skidt til. 25 % af befolkningen kan ikke få bredbånd. Har Kommissionen alvorligt overvejet at udfylde kløften med nye teknologier som f.eks. WiMAX, selv om disse kræver spektrum- og frekvensadgang? Har De overvejet det, og har De et svar på det? Mange af mine vælgere kan ikke få bredbåndsadgang, og de studerende er afskåret fra teknologien, når de kommer hjem.
Viviane Reding
Hr. formand! Det er klart, at der findes mange teknikker og teknologier, der kan slå bro over bredbåndskløften. Kommissionen har hele tiden konsekvent fastholdt, at vi har brug for teknologisk neutralitet. Vi kan ikke favorisere én teknologi frem for en anden, og nogle gange er en blanding af teknologier den rette løsning. Fiberteknologi er ikke altid løsningen. Nogle gange kan satellitter være mere effektive. I de nordiske lande, hvor der er mange geografiske og afstandsmæssige problemer, har denne blanding af teknologier f.eks. været en god løsning. Jeg ved fra statistiske oplysninger om skoler med bredbåndsinternetadgang, at Irland ikke klarer sig fantastisk godt. Det er overraskende, fordi jeg ved, at undervisningen i de nye teknologier i Irland er meget avanceret. Jeg håber derfor, at der kan slås bro over bredbåndskløften i Irland, og at alle skoler fremover vil kunne nå verden gennem de nye teknologier.
Malcolm Harbour
(EN) Hr. formand! Det glædede mig, at kommissæren i sit første svar understregede vigtigheden af at fastholde konkurrencen og adgangsforpligtelserne inden for rammerne af bredbåndstjenester. Kan kommissæren bekræfte over for Europa-Parlamentet, at hun vil modstå opfordringerne fra visse operatører og myndigheder om en tilsynsmæssig ferie for visse niveauer af bredbåndsinvesteringer? I betragtning af at kommissæren og jeg deltager i næste uges globale forum om administration af internettet, kan hun så bekræfte, at hun vil være med til at fremme konkurrencens dyder på globalt plan for at øge bredbåndsforbindelsernes udbredelse på globalt plan og reducere omkostningerne?
Viviane Reding
Hr. formand! Jeg kan svare bekræftende på begge spørgsmål. Det første svar er meget klart. Jeg vil ikke tillade tilsynsmæssige ferier - ikke engang i de store lande - fordi tilsynsmæssige ferier er i strid med interessen hos borgerne, der kun har adgang til en enkelt udbyder og ingen konkurrence, hvilket giver høje priser, og hvilket ikke er i industriens interesse i almindelighed. Jeg vil derfor kæmpe imod tilsynsmæssige ferier.
Det andet svar er også et ja. Jeg tager til Athen i næste uge for at deltage i den internationale konference om administration af internettet. Jeg vil mødes med parlamentarikere, og det glæder mig, at Europa-Parlamentet sender en delegation til denne meget vigtige konference, fordi den europæiske befolknings stemme skal høres der.
Formanden

Om: EU's topdomæneadministrator for internetdomænenavne
Kan Kommissionen oplyse, hvor mange ansøgninger om eu-domænenavne, der blev indgivet til EURid indtil begyndelsen af Sunrise 2-fasen? Hvor høj er den gennemsnitlige procentsats for forkastelse af ansøgninger i EU, og hvor høj er nærmere bestemt satsen for forkastelse af irske ansøgninger? Kan Kommissionen redegøre for årsagerne til forskellen mellem tallet for EU-gennemsnittet og tallet for irske ansøgninger? Er Kommissionen klar over, at Topdomæneadministratoren ikke gav de irske registreringsorganer de nødvendige oplysninger til, at disse kunne følge ansøgningsproceduren til punkt og prikke? Mener Kommissionen, hvis den er enig i, at der ikke forelagdes tilstrækkelige oplysninger, at den alternative tvistbilæggelsesprocedure er en retfærdig procedure til afhjælpning af de problemer, som irske ansøgere er stødt på? Føler Kommissionen sig overbevist om, at Topdomæneadministratoren nu sørger for, at registreringsorganerne modtager alle fornødne oplysninger?
Viviane Reding
Hr. formand! Mit svar til det ærede medlem er det, at antallet af indsendte registreringer i Sunrise-fasen ifølge registret var 346.218. Af disse blev 181.306 indsendt i første fase, mens 164.912 blev indsendt i anden fase.
Den aktuelle sats for forkastelse af irske ansøgninger er 46 %, mens EU-gennemsnittet ligger på 34 %. På registrets hjemmeside findes en komplet fortegnelse med en fordeling af alle ansøgninger efter ældre rettighed og ansøgerland.
Hvilen dokumentation en ansøger skal indsende, afhænger af de nationale retsforskrifter i den medlemsstat, hvori den ældre rettighed er etableret. Der er enorme forskelle i medlemsstaternes retssystemer, hvilket afspejles i de mere eller mindre komplicerede metoder, der kræves for at bevise tilstedeværelsen af en ældre rettighed. Det resulterer i en højere eller lavere forkastelsessats i visse lande som f.eks. Irland.
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt registret har givet de irske registreringsorganer de nødvendige oplysninger til, at disse kunne følge ansøgningsproceduren til punkt og prikke, kender Kommissionen ikke til nogen konkret forskelsbehandling på dette område. Fra oktober 2005 - dvs. to måneder inden lanceringen af Sunrise-perioden - offentliggjorde registret på sin hjemmeside og på alle officielle sprog en udførlig beskrivelse af alle tekniske og administrative foranstaltninger vedrørende registreringsprocedurerne. Disse oplysninger findes iøvrigt stadig på hjemmesiden, hvis nogen skulle være interesseret deri. I den samme periode oprettede registret også et call-center, hvor ansøgerne hurtigt kunne få besvaret deres spørgsmål på de 20 officielle sprog.
Hvad angår den alternative tvistbilæggelsesprocedure, har den til formål prompte at løse tvister mellem indehavere af domænenavne om f.eks. domænenavnspirateri eller intellektuelle ejendomsrettigheder eller tvister vedrørende registrets individuelle afgørelser. Hvis en irsk ansøger mener, at vedkommende falder ind under en af disse to kategorier, mener Kommissionen bestemt, at den alternative tvistbilæggelsesprocedure er en rimelig metode til at løse problemet.
Afslutningsvis vil jeg sige, at det offentlige register efter Kommissionens mening har offentliggjort tilstrækkeligt med oplysninger til, at ansøgere og registratorer kan registrere domænenavne i registreringsperioden og efterfølgende.
Jim Higgins
(EN) Hr. formand! Mange tak for Deres svar, fru kommissær. Trods vores resultater på bredbåndsområdet er det rart at høre Kommissionen anerkende, hvad der er sket på roaming-området i Nordirland og Irland, og vi håber, at det vil tjene som et eksempel for andre lande.
I sit svar gav kommissæren de nationale regeringer skylden for deres mangelfulde lovgivning. Det gælder ikke kun for Irland, men også for Det Forenede Kongerige. Hr. Patrik Lindén, der er kommunikationschef for EURid, har talt rent ud af posen. Jeg vil tage Deres budskab med hjem og pointere, at på det nationale og lokale plan ligger en stor del af ansvaret for, at vi halter langt efter resten af Europa, hos vores egen regering og vores egen lovgivning.
Viviane Reding
Hr. formand! Ifølge det retsgrundlag, der er indført for .eu-registret, er Kommissionen ikke ansvarlig for fortolkningen af den nationale lovgivning i forbindelse med validering af ældre rettigheder. Denne opgave er overgivet til den valideringsagent, der er udvalgt af registret, PriceWaterhouse Coopers. Det er det ene punkt.
Det andet punkt er det, at man også besluttede - i samarbejde med Europa-Parlamentet - at respektere den nationale lovgivning i den henseende. Og fordi der er enorme forskelle i de nationale love, vil jeg ikke sige, at én lov er bedre end en anden. Den nationale lovgivning hænger sammen med den nationale sædvane og landenes kulturelle mangfoldighed, så det er op til de nationale regeringer at ændre denne lov eller at lade den være, som den er.
Formanden

Om: Fair trade
I Kommissionens svar på Europa-Parlamentets beslutning om retfærdig handel og udvikling fra juli 2006 blev det understreget, at EU har behov for en sammenhængende og fælles rammepolitik om fair trade, og Kommissionen påtog sig at se på, hvordan den kunne støtte de forskellige certificerings- og garantiordninger og hjælpe forbrugerne med at opnå præcise og gennemskuelige oplysninger. Hvilke yderligere konklusioner har Kommissionen draget om en EU-politik om fair trade?
Der findes navnlig veludviklede ordninger for distribution og mærkning af fair trade-produkter inden for fødevare- og drikkevaresektoren, hvilket ikke er tilfældet for beklædningsindustrien. Nogle bangladeshiske kvinder arbejder f.eks. angiveligt 80 timer om ugen for kun 10 euro om måneden i tekstilindustrien for at fremstille tøj, der sælges billigt i detailbutikker i EU. Hvordan vil Kommissionen samarbejde med ngo'er for at bidrage til at udvikle internationale fair trade-standarder og et internationalt fair trade-kvalitetsmærke for beklædningsprodukter?
Peter Mandelson
Hr. formand! Der er gjort enorme fremskridt inden for fair trade med indførelsen af mærkede produkter på supermarkedernes hylder samt disse varers udbredelse i befolkningens indkøbsvaner og -praksis. Det samme gør sig ikke gældende på håndværks- og beklædningsområdet. I forbindelse med opfølgningen på Parlamentets beslutning vil Kommissionen overveje, om der er handlefrihed på dette område.
Da jeg i juli i Parlamentet sagde, at "det, der skal til for at bekæmpe fattigdom og styrke udviklingen, er retfærdige og sammenhængende politiske rammer", var det ikke begrænset til fair trade - selv om jeg anerkendte den nyttige rolle, som beslutningen om retfærdig handel og udvikling ville spille. Så mens Kommissionen overvejer, hvordan den yderligere kan udnytte fair trade-bevægelsens rolle, kan den iværksætte en række yderligere tiltag.
I samarbejde med udviklingslandene kan vi fremme et anstændigt arbejde og internationale arbejdstagerrettigheder samt samspillet mellem et anstændigt arbejde og andre politikker. Det nye tematiske program om investering i mennesker, der omfatter øget bevidstgørelse, uddannelse, informationsdeling og udvikling af et sæt indikatorer til overvågning af fremskridt, bliver et vigtigt værktøj.
Der er en stigende forståelse i EU for den tætte sammenhæng mellem anstændigt arbejde og fattigdomsreduktion. I dokumentet "den europæiske konsensus om udviklingspolitik" - der blev offentliggjort i 2005 - anerkendes beskæftigelse og social samhørighed som et af Fællesskabets ni aktionsområder. Beskæftigelse, anstændigt arbejde og social samhørighed er også centrale elementer i EU-Afrika-strategien.
I maj 2006 vedtog Kommissionen en meddelelse om anstændigt arbejde for alle, som bliver præsenteret på Kommissionens konference om anstændigt arbejde og globalisering i december, hvor disse emner bliver behandlet i omfattende rammer.
Vi bidrager også til vedtagelsen af internationale normer og standarder for alle produkter inklusive tekstiler gennem igangværende handelsrelaterede aktiviteter på bilateralt og regionalt plan. Et eksempel er et kvalitetsfremmeprogram i Bangladesh, der fokuserer på at forbedre kvalitetsstandarder, metrologi og akkrediteringssystemer i landet for at hjælpe de nationale laboratorier med at sikre regional og multilateral anerkendelse og accept af overensstemmelsesvurderingscertifikaterne. Det bangladeshiske standardiserings- og prøvningsinstitut vil også blive styrket i sin primære kapacitet som et organ, der fastsætter standarder, samt inden for metrologi.
Programmet vil hjælpe Bangladesh med at tage fat på multilaterale krav samt med at øge konkurrenceevnen i dens eksportindustri. Projektet sigter mod at skabe partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor, mod at fremme specielt kendskabet til kvalitets- og miljøforvaltningssystemer og sociale standarder - der er sket en stigning i antallet af ISO 14000- og SA 8000-certificerede virksomheder - samt mod at styrke forbrugersammenslutningen, gennem hvilken der vil blive opbygget et stigende pres for forandring og kontrol.
Sarah Ludford
(EN) Hr. formand! Mange tak for Deres svar, hr. kommissær. Jeg accepterer fuldt ud, at der er mere vidtgående emner inden for handel og udvikling end blot fair trade. Jeg vil imidlertid gerne høre fra Kommissionen, at De specifikt vil støtte udviklingen af klare kriterier for vurderingen af garantiordninger for fair trade. Jeg vil gerne bede Dem overveje metoder til fremme af gennemsigtighed i prissætningen, så forbrugerne kan se, om supermarkederne videregiver en eventuel fair trade-præmie, eller om man ved at købe et sæt tøj til 15 euro, gør et godt køb på bekostning af anstændige levevilkår for tekstilarbejderne.
Peter Mandelson
Hr. formand! Jeg sympatiserer med det ærede medlems forslag. Efter min mening er forbrugerinformation - i denne sammenhæng forbrugermagt - bestemt nøglen. Fair trade er afhængig af forbrugere, der har hørt om fattige producenters problemer, og som ønsker at gøre noget ved det. Vi kan primært hjælpe forbrugerne ved at gøre det klart for dem, hvad der er udbudt til salg, men vi søger efter muligheder for at støtte fair trade-bevægelsen, når den kommer med målrettede anmodninger. Jeg ser frem til at overveje dem, når vi tænker over, hvilke yderligere foranstaltninger vi kan træffe for at støtte fair trade-bevægelsen i de kommende uger og måneder.
Paul Rübig
(DE) Hr. formand! Retfærdig handel er ikke kun aktuelt på tekstilområdet, men også på energiområdet. I Rusland leverer man i øjeblikket råolie for 8 dollars pr. tønde til den energiintensive industri, og gassen er til rådighed til en meget konkurrencedygtig pris. Hvordan ser De vores energiintensive industris chancer for at overleve, og hvilke konsekvenser vil det have for Ruslands optagelse i WTO?
Peter Mandelson
Hr. formand! Det er et interessant spørgsmål, der bestemt er mere vidtrækkende end - og sandsynligvis går helt uden for - anvendelsesområdet for det oprindelige spørgsmål, der blev stillet mig. Det er ikke desto mindre fascinerende.
Jeg mener, at man bedst kan forbedre, styrke og uddybe energiefterspørgsels- og energiforsyningsforholdet mellem Europa og Rusland og dermed gøre det mere tilfredsstillende ved først og fremmest at presse Rusland til at vedtage andre og mere gennemsigtige politikker for fri transit, der styres af globale handelsregler. Jeg ser ingen grund til, at energivarer ikke skal underlægges globale handelsregler ligesom alle andre varer. Men jeg mener også, at man bedst kan styrke energiforholdet mellem Rusland og EU ved at forankre energiforholdet i et bredere sæt af handelsforhandlinger og handelsaftaler, der skal have til formål at integrere de russiske og europæiske økonomier under ledelse af retfærdige og gennemsigtige markedsregler samt aftalte normer og standarder.
Det er i denne forbindelse at jeg ser frem til at forfølge dette emne som en del af de mere vidtgående handelsforhandlinger, som forhåbentlig følger efter Ruslands tiltrædelse af WTO.
Philip Bushill-Matthews
(EN) Hr. formand! Hr. kommissær, en af de mange hindringer for udviklingen af fair trade er andre landes lejlighedsvise forsøg på at dumpe produkter i Europa gennem salg med tab. Det seneste eksempel herpå var sko. Mit spørgsmål går ikke på, hvor rigtig eller forkert beslutningen om sko var. Det handler om beslutningsprocessen. Jeg kan forstå, at 12 lande stemte imod, ni stemte for, og fire afstod fra at svare. Vil De venligst kommentere logikken i den proces, hr. kommissær?
Peter Mandelson
Hr. formand! Jeg tror, at det ærede medlem nu har meldt sig frivilligt til at vende tilbage til mødesalen for at deltage i vores forhandling ved midnatstide eller deromkring om Muscardini-betænkningen vedrørende handelsbeskyttelsesinstrumenter. Jeg ser bestemt frem til at se ham i morgen tidlig under den forhandling. Desværre figurerer han ikke på listen, så han vil utvivlsomt ønske at være til stede og lytte til og følge forhandlingen, så han kan fremlægge emnerne på andre måder.
Mit korte svar på hans spørgsmål er, at Kommissionen har til opgave at håndhæve reglerne, uanset om det er WTO-regler eller vores egne EU-love. Vi skal udføre dette arbejde på en objektiv og gennemsigtig måde. Men som jeg har sagt ved tidligere lejligheder, er jeg helt overbevist om, at de af os, der tror på frihandel, når som helst det måtte være nødvendigt bør forsvare fair trade, og denne tilgang afspejles i grønbogen, der vil revidere brugen af handelsbeskyttelsesinstrumenter i Fællesskabet, og som offentliggøres i løbet af de kommende måneder. Jeg ser frem til at tale med ham og høre hans synspunkter og bidrag til debatten om denne grønbog.
Formanden

Om: Forhandlinger om verdenshandelen
Kan Kommissionen komme med en udførlig, samlet redegørelse vedrørende den aktuelle situation for forhandlingerne om verdenshandelen?
Peter Mandelson
Hr. formand! Den 5. september 2006 afgav jeg en omfattende redegørelse til Parlamentet om den aktuelle situation for Doha-udviklingsprogrammet. Jeg er ked af at måtte sige, at der ikke er gjort væsentlige fremskridt siden da. Forhandlingerne er fortsat suspenderede.
Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at alle vigtige aktører under alle drøftelser siden da - f.eks. på G-20-mødet i Rio, som jeg deltog i, eller på Cairns-gruppens møde i Australien, hvor jeg var repræsenteret - har gentaget deres bekendelse til Doha-udviklingsrunden samt deres vilje til at genoptage forhandlingerne, så snart de politiske omstændigheder tillader det. Det vil imidlertid kræve mere end som så at få Doha-udviklingsdagsordenen tilbage på rette spor. Alle parter skal udvise fleksibilitet og realisme og give tilbud, der repræsenterer en reel indsats i alle områder af forhandlingerne.
Der er en lille mulighed for at få genoptaget forhandlingerne mellem midtvejsvalgene i USA den 7. november og det tidlige forår 2007, hvor Kongressen i USA indleder arbejdet med en ny landbrugslov.
Jeg besøgte Washington sidst i september for at undersøge den amerikanske holdning til Doha-udviklingsdagsordenen, for at komme i dybden med Kongressens politik på området samt for at forklare vores holdning. Jeg mødtes med regeringens politiske beslutningstagere, med en række betydningsfulde lovgivere i Capitol Hill samt med vælgergrupperinger som f.eks. National Farm Bureau og National Association of Manufacturers.
Den politiske situation i USA er vanskelig. Jeg blev imidlertid opmuntret af mine kontakter med regeringen, hvor jeg fornemmede en ægte vilje til at afslutte Doha-udviklingsrunden i hr. præsident Bushs embedstid, selv om det vil kræve en betydelig politisk kapital blot at få Kongressens udvidelse af præsidentens handelsfremmebemyndigelse.
I de kommende uger må vores strategi derfor være at afklare de politiske betingelser for at forny forhandlingerne og bane vejen for en indsats - i lyset af de manglende nye tilbud. Vi sigter også fortsat efter at bevare udviklingsspørgsmålene i nuværende fase i forbindelse med princippet om samlet tilsagn.
Hvis Doha-udviklingsdagsordenen slår fejl, eller hvis afbrydelsen varer for længe, er det min klare overbevisning, at vi løber alvorlige økonomiske og politiske risici. Der er fortsat meget på spil i Doha-udviklingsdagsordenen i form af reducerede landbrugssubsidier, reduceret told for landbrugs- og industriprodukter, forbedrede regler og forbedret udvikling. Derfor er der også meget at tabe, hvis forhandlingerne slår fejl. Vi skal ikke undervurdere de bredere systemiske følger af et fejlslagent multilateralt system i almindelighed. Doha-udviklingsdagsordenen skal derfor forblive vores primære fokusområde, og EU er villigt og rede til at gå tilbage til WTO-forhandlingsbordet, så snart det realistisk set er muligt.
Seán Ó Neachtain
(EN) Hr. formand! Jeg har ofte sagt her i mødesalen, at 5 % af verdenshandelen er landbrugshandel, og at de 95 % blokeres af de 5 % under forhandlinger om fair trade. Er det ikke på tide at fjerne denne blokering? Er det ikke på tide, hr. kommissær, at komme videre med størstedelen af verdenshandelen og håndtere landbruget særskilt?
Hvis De kommer med flere indrømmelser vedrørende det europæiske landbrug, vil De have brudt den aftale, som medlemsstaterne har indgået om landbrugsstøtte. Så er det ikke på tide at komme videre med størstedelen af verdenshandelen og lade landbruget ligge?
Peter Mandelson
Hr. formand! Jeg kan ikke acceptere dette synspunkt, fordi vi efter min mening har en klar forpligtelse - af objektive årsager og fordi det var med i det oprindelige Doha-mandat - til at tilvejebringe en forhandlet og aftalt omstrukturering af landbrugshandelen.
Vi er forpligtet hertil, fordi landbrugsreformerne har haltet efter de progressive ændringer, der er fejet hen over resten af det internationale handelssystem med en gunstig og gavnlig effekt på de industrielle toldsatser. Men i sagen med landbrug har man helt exceptionelt et system med landbrugsstøtte og i nogle tilfælde eksportstøtte, hvilket har været særdeles handelsforvridende.
Som følge af vores reformer i Europa, kurerer vi os selv for de handelsforvridende effekter af vores landbrugsstøttemekanismer. Det er ikke tilfældet i specielt USA. Jeg finder det vigtigt, at vi ikke tager afsked med denne runde uden at undersøge alle muligheder for at gennemføre den progressive reform af landbrugsstøtten og -handelen, der vil være til stor gavn for udviklingslandene.
David Martin
(EN) Hr. formand! Hr. kommissær, frygter De, at overfloden af bilaterale handelsaftaler - og her tænker jeg ikke kun på EU's bilaterale handelsaftaler - der vokser frem i øjeblikket, er en trussel mod at få WTO-forhandlingerne tilbage på rette spor.
Peter Mandelson
Hr. formand! Jeg mener ikke, at det er en trussel, men jeg erkender risikoen for en omledning af energi og forhandlingskapacitet. Der er altid valg, som skal træffes af forskellige lande og forhandlere, om, hvilken forhandlingsform de prioriterer - den multilaterale eller den bilaterale. Men jeg er overbevist om, at jeg i betragtning af den langsigtede natur af de forhandlinger, vi indtræder i, samt den klare prioritering af de initiativer, vi agter at tage, under ingen omstændigheder vil mindske eller risikere vores egen forhandlingsindsats og engagement i WTO i jagten på bilaterale frie handelsaftaler.
Georgios Papastamkos
(EL) Hr. formand! Jeg har en enkelt bemærkning og et spørgsmål.
Det er chokerende, hvordan handelspartnere fra tredjelande bliver ved at insistere på landbrugsforhandlinger på trods af den meget lille del af verdenshandelen, landbrugshandelen udgør.
Mener kommissæren, at de nye vækstøkonomier rent faktisk er villige til at bidrage til denne forhandlingsrunde og indgå egentlige forpligtelser, hvad angår industriprodukter og tjenesteydelser, eller regner de blot med en ensidig afvæbning for industrilandenes vedkommende?
Peter Mandelson
Hr. formand! Jeg er overbevist om, at vækstøkonomierne økonomisk set sagtens kan følge vores anmodninger, ikke kun fordi de er forpligtet til at gøre gengæld forholdsmæssigt og rimeligt, fordi det er princippet, som verdenshandelssystemet og dets forhandlinger bygger på, men også fordi det vil gavne dem selv. De vil få gavn af en progressiv åbning af deres industrielle sektorer gennem en fornuftig sænkning af deres anvendte industrielle toldsatser. Jeg siger "anvendte", fordi de bundne toldsatser bliver sænket. Der bliver allerede foretaget autonome sænkninger i mange tilfælde i vækstøkonomierne. Jeg undervurderer ikke fordelene for den globale økonomi som helhed betragtet samt for os i Europa ved disse autonome reduktioner i toldsatserne ved hjælp af en skraldenøgleordning, så liberaliseringen ikke kan skrues tilbage.
Mon ikke vores forhandlingspartnere forstår, at politikken helt adskilt fra økonomien dikterer, at der skal være gensidighed, fleksibilitet og bevægelse på området for industrielle toldsatser og tjenester, hvis vi klart skal kunne vise vælgerne, at vores enorme indbetalinger under denne runde med henblik på at få vellykkede forhandlinger, virkelig er umagen værd.
Formanden

Om: Indførelse af euroen i Sverige
Hvilke foranstaltninger planlægger Kommissionen for at bevæge Sverige til endelig at indføre euroen i overensstemmelse med landets traktatlige forpligtelser?
Hvilken betydning har Sveriges negative eksempel for de tilsvarende debatter i Polen og Den Tjekkiske Republik?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Sverige er i dag en af de 11 medlemsstater, der er omfattet af en undtagelse med hensyn til indførelsen af den fælles mønt. De medlemsstater, der er omfattet af en undtagelse, er forpligtede til at indføre euroen som valuta, hvorfor de skal bestræbe sig på at overholde de konvergenskriterier, der er fastsat i traktaten. Traktaten fastsætter imidlertid ikke eksplicitte frister for medlemsstaternes opfyldelse af denne forpligtelse.
I konvergensberetningen for 2004 konkluderede Kommissionen, at Sverige opfyldte kriteriet om prisstabilitet, kriteriet om den offentlige budgetsituation og konvergenskriteriet om de lange renter. Imidlertid konkluderede Kommissionen i den samme konvergensberetning, at Sverige ikke opfyldte kriteriet om valutakurs, der kræver, at det undersøgte land uden alvorlige spændinger og mindst to år før undersøgelsen har overholdt de normale udsvingsmargener, der er fastsat i Det Europæiske Monetære Systems valutakursmekanisme.
Desuden påpegede Kommissionen i konvergensberetningen for 2004, at den svenske lovgivning ikke var fuldt kompatibel med traktatens artikel 108 og 109. I lyset af denne evaluering konkluderede Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at ændre Sveriges status som medlemsstat omfattet af en undtagelse på området.
I henhold til traktaten skal Kommissionen og Den Europæiske Centralbank offentliggøre den næste konvergensberetning inden udgangen af indeværende år. De nye medlemsstater har forpligtet sig til at indføre euroen, så snart de opfylder traktatens kriterier. I denne henseende vil Slovenien komme med i euroområdet den 1. januar 2007, Cypern og Malta ønsker at tilslutte sig den 1. januar 2008, og Slovakiet den 1. januar 2009, og andre medlemsstater, der tidligere har fastsat talmæssige mål, er ved at blive gennemgået.
Som jeg har gentaget i begyndelsen af mit svar, er de EU-medlemsstater - med undtagelse af de to stater, der har en undtagelsesklausul, dvs. Det Forenede Kongerige og Danmark - der endnu ikke har indført den fælles mønt, og som befinder sig i denne undtagelsessituation, forpligtet til at vedtage den og forberede sig på at opfylde kriterierne, men der er dog ikke fastsat en bindende dato herfor.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand! Jeg ville gerne helt konkret have to yderligere informationer.
For det første, vil Kommissionen, hvis en medlemsstat uden traktatsmæssig ordning i årevis undlader at indføre euroen, som Sverige, tage retslige skridt, f.eks. ved EF-Domstolen, eller vil den intet foretage sig, heller ikke om 20 år?
Mit andet spørgsmål er, hvordan det ligger med Polen, Den Tjekkiske Republik og Ungarn. Er der udsigt til noget, især med hensyn til Ungarn?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Hr. Posselt, vi skal lade være med at blande medlemsstaternes forpligtelse til at forbedrede sig på indførelsen af den fælles mønt sammen med de handlinger, som henholdsvis Kommissionen og Rådet kan foretage - og rent faktisk foretager - i forbindelse med de medlemsstater, der ikke opfylder alle traktatens bestemmelser om budgetdisciplin. Det gælder f.eks. Ungarn og andre medlemsstater.
Forberedelserne med henblik på indførelse af den fælles mønt har at gøre med budgetdisciplin, men også med valutakursstabilitet og renteudvikling, hvilket besluttes af markederne i overensstemmelse med medlemsstaternes økonomiske situation. Det har også at gøre med lovgivningsreformer med henblik på at tilpasse medlemslandets centralbanks statut til de bestemmelser, der er fastsat i traktaten for Det Europæiske System af Centralbanker, og det har også at gøre med udviklingen i inflationen.
Faktorerne for opfyldelse af de krævede kriterier med henblik på indførelse af den fælles mønt afhænger således til dels af politiske beslutninger, der skal vedtages direkte af medlemsstaternes regeringer eller parlamenter, og til dels af faktorer, der ikke altid er under deres kontrol. Selv om det i teorien fremover er muligt at anvende overtrædelsesprocedurerne over for de stater, som ikke forbereder sig, synes vi imidlertid ikke, at det er nødvendigt eller ønskeligt på nuværende tidspunkt.
DanutBudreikait
(LT) Hr. formand! Hr. kommissær, hvis en velhavende og økonomisk stabil nation som Sverige ikke kan indføre euroen, så kan jeg kun sætte spørgsmålstegn ved euroområde-projektets fremtid. Det er indlysende, at de fleste af de nuværende medlemmer af euroområdet mangler at opfylde et eller flere af Maastricht-kriterierne. Litauen er f.eks. 0,07 % fra at opfylde inflationskriteriet.
Hvordan tror De, at eurozonen vil udvikle sig fremover? Ifølge nogle prognoser vil euroen forsvinde om 15 år. Hvilke forebyggende foranstaltninger bør man tage?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Fru Budreikaitė, jeg synes på ingen måde, at der kan sættes spørgsmålstegn ved euroens fremtid. Euroen er i dag, få år efter dens indførelse i 1999, og fem år efter at mere end 300 millioner europæere kunne have den i deres lommer for første gang som et betalingsmiddel i form af mønter og sedler, en realitet, der anses for en succes af alle dem, der bruger den.
Efter min mening er spørgsmålet derfor ikke, om euroen har en fremtid. Spørgsmålet er, om de lande, der ikke forbereder sig behørigt på indførelse af euroen, vil lide under følgerne i fremtiden. Det er det reelle spørgsmål. Hver gang, jeg er i kontakt med myndighederne i de lande, der skal indføre euroen i fremtiden, men som stadig ikke opfylder de kriterier, der er krævet i henhold til traktaten, opfordrer jeg dem til at vedtage en troværdig og effektiv strategi, så de kan opfylde kriterierne og indføre den fælles mønt.
Vi lever i disse år i en tid, hvor der er masser af likviditet på finansmarkederne, rentesatserne er lave, og minderne om valutakrise og kursudsving i Europa er ved at være glemt, men der er ingen, der kan garantere os, at de situationer, vi kendte til før indførelsen af euroen, ikke opstår igen i fremtiden. Lad os håbe, at de ikke opstår, men de kan opstå. Vi har erfaringer med de fordele, det indebærer at 311 millioner europæere har den samme mønt, og vi har endda erfaringer med de fordele det indebærer for medlemsstaterne som helhed, at 12 af disse allerede har indført den fælles mønt.
Der er derfor rigeligt med argumenter til at overbevise de medlemsstater, der endnu ikke har indført euroen, om, at de skal forberede sig og træffe beslutninger af økonomisk-politisk art med henblik på at opfylde disse kriterier og styrke en valuta, der i dag, syv år efter dens fødsel, er den næstvigtigste valuta i verden.
Hélène Goudin
(SV) Hr. formand! Det svenske folk har i en folkeafstemning med bredt flertal sagt nej til at gå med i ØMU'en. Hr. Posselt vil bare køre hen over et folkeafstemningsresultat. Det er ikke foreneligt med en demokratisk holdning. Sveriges økonomi er ikke blevet påvirket negativt af, at vi står uden for den fælles Valutaunion.
Jeg opfordrer kommissæren til at sige, at han fuldt ud støtter resultatet af den svenske folkeafstemning, og at han tager afstand fra hr. Posselts beklagelige og udemokratiske holdning.
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Fru Goudin, jeg er naturligvis bekendt med den folkeafstemning, der fandt sted i Sverige i 2003. Jeg er helt bekendt med resultatet. Desværre blev det et negativt resultat, men De ved bedre end noget medlem her i Parlamentet, at traktaten skal overholdes af alle medlemsstaterne. Folkeafstemningen skaber åbenbare politiske vanskeligheder, for så vidt angår opfyldelsen af traktaten, men den fjerner ikke de forpligtelser, der er indeholdt i den.
Formanden

Om: Optagelse i euroområdet
Alle de nye medlemsstater, der blev optaget i Den Europæiske Union i 2004, har som bekendt forpligtet sig til at tiltræde Den Europæiske Monetære Union. Det har det sidste år vist sig, at flere og flere af de nye medlemsstater udsætter denne optagelse til en dato, der ligger stadig længere ude i fremtiden, og i visse tilfælde end ikke fastsætter en tidsgrænse for, hvornår de vil være i stand til at opfylde konvergenskriterierne. De nye medlemsstaters hurtige økonomiske udvikling betyder unægteligt, at nogle af konvergenskriterierne (f.eks. inflationskravene) ikke vil kunne opfyldes inden for den nærmeste fremtid. Det er i en sådan situation givet uhensigtsmæssigt at søge at nedbringe inflationen ved hjælp af uforholdsmæssigt strenge foranstaltninger, der kan forstyrre de økonomiske processer.
De lande, der har ansøgt om optagelse i euroområdet, påskynder de høringer, Kommissionen foretager, og som bidrager til, at EU-medlemsstaterne hurtigere bliver i stand til at opfylde kriterierne for tiltrædelse af Den Monetære Union uden at skade den igangværende økonomiske proces i de pågældende lande. Kan Kommissionen oplyse, hvilke yderligere foranstaltninger, den har til hensigt at iværksætte sideløbende med disse høringer, eftersom alt tyder på, at stadig flere af de nye medlemsstater af forskellige årsager vil være meget længe om at opfylde euroområdets tiltrædelsesbetingelser, hvis disse håndhæves betingelsesløst? Hvilke tidsmæssige perspektiver ser Kommissionen for euroområdets udvidelse? Hvordan vil Kommissionen forholde sig, hvis nogle af de nye medlemsstater søger at udskyde indførelsen af euroen længere end til 2013?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Hr. Paleckis, ved undertegnelsen af tiltrædelsestraktaten vedtog de 10 medlemsstater, der blev medlem af EU i maj 2004, at indføre euroen, når de opfyldte de nødvendige betingelser. Forhåbentligt gennemfører disse lande, ligesom Sverige, som vi netop har talt om, politikker, der sikrer opfyldelsen af nævnte betingelser. Som nævnt i mit forrige svar er der imidlertid ikke fastsat nogen frist i tiltrædelsestraktaten for iværksættelse heraf.
Mange af de nye medlemsstater har vedtaget måldatoer og strategier for indførelse af euroen og har således udmøntet deres politiske forpligtelse i nogle håndfaste konvergenspolitikker.
Ansvaret for at gennemføre sådanne politikker påhviler medlemsstaterne, for hvilke gennemførelsen af stabilitetspolitikker bidrager til et bredere mål end blot at opfylde konvergenskriterierne for at kunne indføre den fælles mønt. Disse politikker er også nødvendige for at sikre en høj og vedvarende vækst samt finansiel stabilitet på mellemlang sigt.
Selv om Kommissionen støtter bestræbelserne i de medlemsstater, der er omfattet af en undtagelse, for at komme med i euroområdet, er det ikke muligt at forudsige, hvor hurtigt dette område vil blive udvidet. Kommissionen mener, at opnåelse af en høj grad af holdbar konvergens i overensstemmelse med traktaten er en nødvendig betingelse for, at indførelsen af euroen bliver en succes, såvel for de nuværende medlemmer af området som for de kommende.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Hr. formand! Jeg takker kommissæren for hans omfattende svar. De har for nylig besøgt Litauen, der havde en uheldig oplevelse med sit forsøg på at indføre euroen, idet inflationen lå 0,07 % over det vedtagne mål. Vil det efter Deres mening være bedst for Litauen fremover at tænke på at blive medlem af euroområdet alene eller i selskab med de øvrige to baltiske stater - Letland og Estland?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Hr. Paleckis, da Litauen i første halvdel af i år, samtidig med Slovenien, anmodede Kommissionen og Den Europæiske Centralbank om en vurdering af opfyldelsesgraden af de kriterier, der er fastsat i traktaten for at blive optaget i Den Monetære Union, var Kommissionens svar, der senere fik opbakning fra Rådet, desværre negativt for Litauen og positivt for Slovenien. Det blev negativt i Litauens tilfælde, fordi Litauen på daværende tidspunkt ikke opfyldte inflationskriteriet.
De har fortalt om den forskel, der på et bestemt tidspunkt fandtes mellem gennemsnitsinflationen i Litauen i de sidste 12 måneder og referenceværdien, der beregnes i overensstemmelse med Maastricht-traktatens protokol, for så vidt angår den højst tilladelige inflation for at blive optaget i euroområdet som nyt medlem. Det er korrekt, at forskellen på daværende tidspunkt var meget lille, den var under 0,1 %. I dag, syv måneder senere, adskiller gennemsnitsinflationen i Litauen i de sidste 12 måneder i henhold til de seneste oplysninger, som Eurostat har offentliggjort om inflationen i september, sig fra referenceværdien med 0,7 points. Forskellen er altså blevet syv gange større på få måneder.
Som jeg havde lejlighed til at sige til de litauiske myndigheder under mit nylige besøg i landet, er det vigtige ikke nu at diskutere den lille forskel, der var tidligere. Efter min mening er det ikke engang vigtigt at starte med at diskutere datoen eller betingelserne for tiltrædelsen. På nuværende tidspunkt er det vigtigste for Litauen, og for andre medlemsstater, der ønsker at tiltræde euroen hurtigst muligt, at beslutte, hvilken økonomisk strategi og hvilke foranstaltninger der - inden for rammerne af en sammenhængende politisk-økonomisk strategi - skal træffes og gennemføres for at kunne opfylde traktatens kriterier.
I lystet af denne divergerende udvikling i den gennemsnitlige inflation i Litauen i forhold til den maksimale referenceværdi, der i dag er fastsat til 2,8 %, opfordrede jeg de litauiske myndigheder til at definere denne strategi, og jeg tilbød endnu en gang Kommissionens bistand til i fællesskab med denne medlemsstats myndigheder at forsøge at finde den bedste og mest effektive strategi til at få inflationen under kontrol uden at sætte den økonomiske vækst, som er fantastisk i Litauen, eller de fantastiske resultater, som den litauiske økonomi på mange andre punkter udviser, på spil.
Jeg tror ikke kun, at det er Kommissionens holdning, men også holdningen hos alle de medlemsstater, der ønsker, at Litauen en dag og hurtigst muligt opfylder betingelserne og bliver et nyt medlem af euroområdet ligesom Slovenien bliver det den 1. januar. Hvis Litauen bliver ledsaget af andre medlemsstater, de andre baltiske stater, er det endnu bedre. Men vi kan ikke ændre betingelserne for at vurdere, om de opfylder traktatens kriterier eller ej, hvor meget vi end måtte ønske, at vores vurdering af opfyldelsen af disse kriterier bliver positiv.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Hr. formand! Hr. kommissær, De nævnte, at Slovenien bliver medlem af euroområdet den 1. januar 2007, Malta og Cypern i 2008 og Slovakiet i 2009. Foreslog De under deres besøg i Litauen for nylig en klar dato for, hvornår Litauen kan blive medlem af euroområdet? Og har De allerede modtaget en handlingsplan fra regeringen, der inkluderer kampen imod korruption?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Den eneste sikre dato er den 1. januar 2007 for Slovenien, selv om det er korrekt, at Det Europæiske Råd i juni bakkede op om Kommissionens forslag, og at Økofin-Rådet bekræftede, at Litauen opfyldte næsten alle betingelser for at blive optaget i euroområdet.
Jeg har nævnt i mit svar, at Cypern og Malta ønsker at tiltræde euroområdet den 1. januar 2008, men der skal stadigvæk gennemføres en undersøgelse og vurdering af opfyldelsen af kriterierne. Jeg har sagt i mit svar, at Slovakiet ønsker at blive medlem af euroområdet den 1. januar 2009, og det skal til sin tid vurderes, hvorvidt landet opfylder betingelserne.
I vores næste konvergensberetning, der skal vedtages af Kommissionen, og som vil blive forelagt for Parlamentet i december, vil vi foretage en vurdering af, i hvilket omfang de lande, der har en undtagelsesaftale, på dette præcise tidspunkt opfylder betingelserne. Men den pågældende medlemsstat skal opfylde betingelserne forud for den dato, hvor det ønsker at tiltræde euroområdet.
De litauiske myndigheder havde en måldato, og på nuværende tidspunkt er de nødt til at fastsætte en ny dato. Da jeg besøgte Litauen i september, var den nye dato endnu ikke blevet fastsat. Så vidt jeg ved, har de ikke fået fastsat den efter mit sidste besøg.
Jeg vil endnu en gang anmode de litauiske myndigheder og myndighederne i andre stater, der befinder sig i en lignende situation, om at lade strategien gå forud for datoen, for uden en strategi bliver det nødvendigt at ændre de fastsatte datoer undervejs, for en beslutning om datoen er i sig selv ikke nok til at opfylde de krævede kriterier.
David Martin
(EN) Hr. formand! Hr. kommissær, jeg støtter fuldt ud det, De sagde om kandidatlandenes opfyldelse af konvergenskriterierne. Men erkender De, at det er meget frustrerende for dem at kæmpe for at opfylde disse kriterier, samtidig med at de kan se, at eksisterende medlemmer af euroområdet systematisk svigter deres forpligtelser? Jeg ved, at De har taget sagen op med Rådet. Men hvilken indsats vil De fortsat gøre for at sikre, at de nuværende medlemmer af euroområdet lever op til de juridiske krav?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Hr. Martin, jeg forstår godt frustrationen hos de kandidater, der skal indføre den fælles mønt, og som ser, at deres kandidatur ikke har succes, fordi de f.eks. ikke opfylder inflationskriteriet, og samtidig ser, at nogle stater, der er medlemmer af euroområdet, og som har tilhørt det siden 1999 eller 2001, kan blive ved med at være medlemmer uden i nogle tilfælde at opfylde inflationskriteriet og i andre underskudskriteriet eller gældskriteriet.
Over for de medlemsstater, der ikke opfylder budgetdisciplinkriterierne - underskud og gæld - anvender vi de instrumenter, der er fastsat i traktaten, ved hjælp af mekanismerne i stabilitets- og vækstpagten. Til de udtalelser, der forlød om, at den nye stabilitetspagt ville blive ineffektiv og for fleksibel, kan jeg sige, at nævnte pagt nu anvendes helt stringent og til punkt og prikke. Siden den nye pagt trådte i kraft, har der ikke været en eneste uoverensstemmelse i Rådet om at acceptere og støtte Kommissionens forslag, og der har i euroområdets medlemsstater ikke været en eneste overtrædelse af opfyldelsen af de henstillinger, der er vedtaget af Rådet på forslag af Kommissionen for at genoprette budgetdisciplinen. Det har der været uden for euroområdet, men ikke inden for euroområdet.
Til gengæld er det korrekt, at der er nogle medlemmer af euroområdet, hvis inflation ligger over den tidligere nævnte referenceværdi på 2,8 %. Der findes ikke instrumenter, der kan anvendes mod en medlemsstat i euroområdet, når dens inflation overstiger referenceværdien. Der er ét meget kraftfuldt instrument, men det ligger hverken i Kommissionens, Parlamentets eller Rådets hænder. Det er markedsinstrumentet, for disse medlemsstater mister konkurrenceevne, og deres borgere og virksomheder betaler konsekvenserne af den mistede konkurrenceevne, som ikke længere kan genetableres ved hjælp af ændringer af valutakurserne, fordi de har indført den fælles mønt.
Formanden

Om: Konsekvenser af tiltrædelse for euroområdet
Hvilke konsekvenser forventer Kommissionen, at Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af EU næste år vil få for euroområdet?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Hr. Mitchell, Kommissionen forventer ikke, at Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af EU får umiddelbare konsekvenser for sammensætningen af euroområdet.
Efter deres tiltrædelse den 1. januar 2007 vil de to lande deltage i Den Økonomiske og Monetære Union som medlemsstater, der er omfattet af en undtagelse, og de vil deltage fuldt ud i udøvelsen af den multilaterale overvågning af de økonomiske politikker i henhold til traktatens bestemmelse, på samme måde som de EU-medlemsstater, der ikke tilhører euroområdet.
Efter tiltrædelsen af EU skal Bulgarien og Rumænien, da de ikke er medlemmer af euroområdet og ikke har en opt out-klausul, bestræbe sig på at opfylde konvergenskriterier, så de kan indføre euroen på et senere tidspunkt. Men for de øvrige medlemmer af euroområdet mener jeg ikke, at det vil få andre umiddelbare konsekvenser end den meget positive kendsgerning, at EU får to nye medlemsstater.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! Mange tak, fordi De har besvaret spørgsmålet. Jeg er enig med kommissæren i, at euroen har givet gennemsigtige priser og gjort det lettere at rejse, og først og fremmest har introduktionen af en fælles valuta skabt større målbevidsthed hos europæerne end noget andet, vi har gjort sammen. Alt dette skal hilses velkommen.
Jeg kan forstå, at den europæiske økonomi synes at være under afkøling, men den forventes fortsat at vokse med 2,5 % i 2006, hvilket er den største vækst siden 2000. Det må modtages med bifald, men en opbremsning i den globale vækst samt stigende renter betyder, at den europæiske økonomiske vækst kan hæmmes. Vil kommissæren fortælle Europa-Parlamentet, om han forventer flere ændringer i den økonomiske vækst efter den nært forestående udvidelse, og hvilken effekt det i givet fald vil få?
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Hr. Mitchell, det er rigtigt, at euroområdet, og EU som helhed, registrerer vækst, også i 2006, hvor vi har set et tydelig økonomisk opsving. Men til trods for dette økonomiske opsving registrerer vi fortsat lavere væksttal end forventet, da Den Økonomiske og Monetære Union trådte ind i den tredje fase, og der er nogle, der til en vis grad forsøger at etablere en forbindelse mellem denne lave vækst i sammenligning med andre områder af verdensøkonomien og eksistensen af den fælles mønt eller eksistensen af Den Økonomiske og Monetære Union som sådan.
Jeg mener, at de mest stringente analyser, ikke kun dem, som Kommissionen laver, men også dem, som andre institutioner uden for EU laver, når til samme konklusion som os om, at hindringerne for væksten i Europa og især for de vigtigste økonomier i euroområdet grundlæggende er af strukturel karakter. Vi skal derfor ikke kun lægge vægt på respekt for reglerne om virkemåde og budgetdisciplin eller på Den Europæiske Centralbanks uafhængighed i forbindelse med udformningen af Den Økonomiske og Monetære Union, men også på vækstpolitikker af strukturel karakter, hvilket vi i vores jargon kalder Lissabon-strategi-politikkerne. Det ser ud til, at kombinationen af sunde makroøkonomiske, stabilitetsfremmende politikker og ambitiøse strukturreformspolitikker er det, som vores økonomier har brug for.
Set i dette lys har udvidelsen, de 10 nye landes ankomst i maj 2004, betydet et incitament, en stimulans og et positivt vendepunkt for de europæiske økonomier som helhed. For få måneder siden, i maj 2006, offentliggjorde Kommissionen under mit ansvar og samtidig med toårsdagen for de 10 nye medlemsstaters tiltrædelse, en meddelelse om de økonomiske konsekvenser af udvidelsen. Vores vurdering af de økonomiske konsekvenser af udvidelse har været meget positiv. Den har været meget positiv for såvel de nye medlemsstater som de gamle, for det daværende EU med 15 medlemmer, bl.a. fordi de nye medlemsstater generelt viser en større evne til at gennemføre strukturreformer og håndtere de nødvendige strukturelle ændringer. Det er korrekt, at de tager udgangspunkt i en situation, hvor de var længere bagud. De har også indført en dynamik, et positivt pres, hvilket stimulerer økonomierne i det gamle EU til at fremskynde gennemførelsen af strukturpolitikker.
Jeg synes faktisk, at vi begynder at mærke nogle af de positive virkninger af strukturreformerne til fremme af større vækst i denne opsvingsfase. Det er stadig for tidligt at sige, i hvilken grad de produktivitetsforbedringer, der er registreret i de to første kvartaler i år udelukkende skyldes årsager, der er knyttet til den økonomiske cyklus. Den Europæiske Centralbank mener, at næsten hele den produktivitetsstigning, der er registreret i de sidste to kvartaler, skyldes den økonomiske cyklus, men jeg mener også, at der er indicier på, at de strukturreformer, der er vedtaget i de seneste år, og som begynder at gå hurtigere takket være udvidelsens positive indvirkning, også begynder at spille en positiv rolle i forbindelse med produktivitetsforbedringen.
Formanden
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
Spørgetiden til Kommissionen er afsluttet.
(Mødet udsat kl 19.15 og genoptaget kl. 21.00)
