Fodertilsætningsstoffer
Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fodertilsætningsstoffer (15776/2/2002 - C5-0132/2003 - 2002/0073(COD)) (Ordfører: Keppelhoff-Wiechert).

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE)
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er - synes jeg - et vigtigt emne, som vi har på dagsordenen her til morgen: forbud mod antibiotika i foder. Før vi kommer til det, som forhåbentlig bliver afslutningen på denne sag, vil jeg gerne rette en varm tak til alle - mine kolleger, personalet i de politiske grupper og også sekretariatet, som alle har arbejdet så hårdt på denne sag. Europa-Parlamentet har i årevis krævet et forbud mod antibiotika som vækstfremmere i foder, og vi vil i dag gøre det til en realitet i Europa.
Under debatten her ved andenbehandlingen af dette forslag til en forordning er det blevet tydeligt, at der er vidt forskellige opfattelser af fodertilsætningsstoffernes betydning. Brugen af antibiotika som vækstfremmende tilsætningsstoffer ved opfedningen af husdyr bliver nu definitivt forbudt i EU pr. 31. december 2005. I betragtning af den stigende resistens over for forskellige antibiotika i den medicinske behandling af patienter er denne politiske beslutning efter min opfattelse mere end nødvendig. Fodermidler, som importeres til EU fra tredjelande, skal naturligvis opfylde kravene i denne nye forordning på samme måde som produkter produceret i Europa.
Et vigtigt emne under den forberedende debat var deklarationen af aromastoffer i fodermidler. Vores parole har altid været, at emballagen skal indeholde det, der står på den, men jeg mener også, at vi ikke må gå for vidt. Deklarationen af aromastoffer i fodermidler er nu blevet løst med et kompromis mellem Rådet, Kommissionen og Parlamentet. For øjeblikket findes der mere end 300 tilladte aromastoffer, som allerede har været underlagt strenge kontroller og tilsyn i forbindelse med produktionen. Derfor behøver alle aromakomponenterne i fodermidler ikke længere at blive deklareret enkeltvist. Jeg synes - og det er et vigtigt punkt - at vi ud fra et konkurrenceaspekt også bør være opmærksom på inden for EU, at der findes noget, som hedder virksomhedsknowhow, og for alle os politikere burde det være et virkelig vigtigt anliggende at beskytte denne virksomhedsknowhow. Derfor afspejler de nye regler i forslaget nøjagtigt de eksisterende regler på fødevareområdet. Vi behøver ikke at vedtage strengere regler for dyr end for mennesker. Derfor, hr. kommissær Byrne, finder jeg også ændringsforslag 17 og 18, som vedrører dette, meget vigtige, og det ville gælde mig, om De kort kunne sige, hvad De mener om dem.
Anvendelsen af histomonostatika og coccidiostatika, som er antibiotiske tilsætningsstoffer, som der fortsat vil være et stort behov for inden for fjerkræavl, udgør dog hovedpunktet i kompromiset. Vi taler her ikke om antibiotika til at fremme væksten med. Disse produkter benyttes for at beskytte dyrene, og brugen af dem med henblik på at forebygge sygdomme hos dyr forekommer mig at være et meget vigtigt emne, for det er midler, som vi ikke kan undvære for øjeblikket. Jeg taler af erfaring, da jeg for nogle år siden beskæftigede mig intensivt med kalkunavl. Generelt anses det for uundgåeligt, at sygdommen blackhead, som forekommer meget ofte inden for fjerkræavl - for øvrigt også inden for økologisk landbrug - vil udrydde op til 60 % af en besætning, hvis vi ikke længere må anvende disse produkter. Mens disse midler ikke vil være tilladt som tilsætningsstoffer på ubestemt tid, vil de være tilladt i en tidsbegrænset periode. Vores hensigt med denne tidsbegrænsning i ændringsforslag 16, hr. kommissær, er at lægge et tilstrækkeligt pres på medicinalindustrien, så den producerer egnede alternative produkter eller udvikler nye vacciner i stedet for.
Med dagens afstemning kommer vi forbrugerbeskyttelsen i EU et stort skridt nærmere, og jeg håber meget, at vi kl. 11.00 kan samle et flertal fra alle sider i Parlamentet.
Byrne
Hr. formand, det glæder mig, at andenbehandlingen har bidraget til at mindske afgrunden mellem institutionernes og Kommissionens holdning til fodertilsætningsstoffer.
Jeg vil gerne takke fru Keppelhoff-Wiechert for hendes store arbejde med betænkningen, der omhandler de store spørgsmål, som vi står over for. Lad mig sammenfatte de hovedpunkter i forslaget, som blev accepteret ved førstebehandlingen af Parlamentet og Rådet.
Først og fremmest er det vigtigt at have en klar og gennemsigtig procedure. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet er den første myndighed, der skal konsulteres, og den myndighed, der skal stå i spidsen for evalueringen af alle fodertilsætningsstoffer. I fremtiden begrænses godkendelser til 10 år. Det nye system har en indbygget gennemgangs- og revurderingsproces, så der kan tages højde for nye videnskabelige oplysninger.
Virksomheder skal ved ansøgning om godkendelse eller forlængelse af godkendelse af et fodertilsætningsstof påvise den positive virkning på de pågældende dyr eller i foderet, og at der ikke er risiko for folkesundhed, dyresundhed eller miljø.
I øjeblikket er fire typer antibiotika godkendt til anvendelse i dyrefoder som vækstfremmere. EU har allerede udfaset anvendelsen i foderstoffer af alle typer antibiotika, der også anvendes i human- og veterinærmedicin, for at undgå krydsresistenser. De fire typer, der på nuværende tidspunkt er godkendt, anvendes ikke i antibiotika til mennesker.
Det glæder mig at høre, at Parlamentet og Rådet er enige med Kommissionen om at standse brugen af antibiotika som vækstfremmer fra 2006 og fremover.
Jeg vil gerne sige et par ord om det kontroversielle spørgsmål, hvorom der længe har været delte meninger. Jeg tænker på coccidiostatika, der er stoffer, som anvendes til at forebygge coccidiainfektioner. Jeg vil gerne understrege, at forslaget indeholder strengere regler for godkendelse og markedsføring af disse stoffer, som ligger inden for forordningens rammer. Grunden er, at hygiejneforholdsregler og bedre avlspraksis ikke er tilstrækkeligt til at undgå sådanne sygdomme hos fjerkræ. For at sikre disse stoffers sikkerhed foreslår jeg en revurdering af gældende godkendelser inden for fire år efter ikrafttrædelse af denne forordning.
Jeg kan også acceptere anmodningen om en rapport til Parlamentet og Rådet inden 1. januar 2008 om anvendelsen af disse stoffer som fodertilsætningsstoffer sammen med - hvor det er relevant - et lovforslag om yderligere anvendelse inden for tidsbegrænsningerne som fastsat i ændringsforslag 14.
Jeg kan fuldt ud tilslutte mig den løsning, som Parlamentet omsider enedes om vedrørende indførelse af tilsyn med anvendelsen af coccidiostatika og histomonostatika. Jeg kan forsikre om, at Kommissionen vil foreslå foranstaltninger til bestemmelse af den fremtidige status for disse stoffer.
Parlamentet foreslog endvidere, at der skal være nogen fleksibilitet vedrørende mærkningskrav til tilsætningsstoffer. Jeg kan tilslutte mig denne ændring, da jeg er overbevist om, at denne type drøftelse skal foregå inden for rammerne af mærkning af foder.
Parlamentet vil modtage en fuldstændig oversigt over Kommissionens holdning til alle ændringsforslagene, og jeg er sikker på, at den vil være medtaget i protokollen for denne forhandling

Kindermann (PSE).
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, som tiden går, vedtager Parlamentet mange lovgivningsforslag fra Kommissionen som opfølgning på sin hvidbog om fødevaresikkerhed. Vi yder dermed et vigtigt bidrag til forbedringen af EU's fødevare- og fodermiddellovgivning og sørger ligeledes for, at de europæiske forbrugere genvinder tilliden - som de havde mistet - til, at deres fødevarer er sunde og sikre at spise. Det er ikke anderledes i det foreliggende tilfælde. Både Parlamentet og Rådet er enige om, at den væsentligste betydning af dette udkast til forordning er, at antibiotika pr. 1. januar 2006 definitivt forbydes som fodertilsætningsstof. Det, som Parlamentet har krævet i årevis, bliver nu til virkelighed med denne forordning.
Lad mig nu vende mig mod de konkrete aspekter, som vi har beskæftiget os med under andenbehandlingen. Vi har to alternativer ved dagens afstemning - for det første de forslag, der er blevet stemt om i udvalget, og for det andet de kompromisforslag, som ordføreren har forhandlet sig frem til med Rådet og Kommissionen, som skal gøre en lang og besværlig forligsprocedure overflødig. De Europæiske Socialdemokraters Gruppe har besluttet sig for at støtte kompromiset, hvilket bestemt ikke faldt os let, da vi med hensyn til coccidiostatika og histomonostatika - stridens æble mellem Parlamentet og Rådet - jo var blevet enige om i udvalget at tillade dem indtil udgangen af 2008, en holdning, der - som bekendt - ikke opnåede flertal i Rådet. Disse stoffer er meget vigtige inden for fjerkræproduktion, og jeg må sige, at jeg ingen interesse har i at forbyde brugen af dem. De skal tværtimod fjernes fra kategorien for fodertilsætningsstoffer i fremtiden og kategoriseres under lovgivningen for veterinærlægemidler. Kun på den måde kan de tildeles på en kontrolleret måde efter recept fra en dyrlæge, som kender situationen på den pågældende bedrift og kan reagere herefter. Ellers kan den generelle profylaktiske anvendelse af disse midler - hvoraf nogle er antibiotika - dække over eventuelle hygiejneproblemer på bedrifterne og i handelen. Det var derfor særlig vigtigt for os at træffe en principbeslutning i dag om, hvad der skal ske med coccidiostatika og histomonostatika, idet rækkefølgen i sidste ende kun er af sekundær betydning.
I kompromisændringsforslag 16 fastsættes tidspunktet for stoppet for brugen af disse midler som fodertilsætningsstoffer, nemlig december 2012, og set i forhold til den fælles holdning er det et stort fremskridt. Vi havde bestemt gerne set en afvikling af brugen af dem på et tidligere tidspunkt, men det er jo også stadigvæk muligt, efter at kompromiset er indgået - hvis vi - som det står i samme forslag - beder Kommissionen om en rapport og et forslag til retsakt i januar 2008. Hvis man da har gjort yderligere fremskridt inden for udviklingen af brugbare alternativer, kan vi aftale en tidligere afvikling med Kommissionen og Rådet.
Parlamentet viser sin vilje til samarbejde ved at godkende kompromiset og se bort fra en forligsprocedure, og lad mig gøre det helt klart, at vi forventer den samme vilje til samarbejde fra Kommissionens og Rådets side i forbindelse med de drøftelser, der skal finde sted i 2008.
Rådet er kommet os i møde på et andet punkt, nemlig med hensyn til mærkning af aromastoffer. Her er det efter vores mening nødvendigt at have regler, som svarer til de bestemmelser, der finder anvendelse på aromastoffer inden for fødevareproduktion. Det er ikke til at forstå, hvorfor der skal gælde strengere regler for fodermidler, end det er tilfældet for fødevarer. Men hvis der i fremtiden indføres bestemmelser for fødevarer om mærkning af alle indholdsstoffer i aromastoffer, så må vi naturligvis også indføre dem for fodermidler.

Fiebiger (GUE/NGL).
Hr. formand, kravene til landbruget om at blive mere miljø- og dyrevenligt er alment kendte. Gennemførelsen heraf forudsætter, at vi går over til dyrknings-, avlings- og fodringsmetoder, som ligger så tæt på naturen som muligt. I denne kæde er fødevaremarkedet stærkt ombejlet og forvredet af internationalt og nationalt opererende virksomheder. Det påvirker næsten alle proteinfodermidler og tilsætningsstoffer. Der sker det samme for landbrugeren på fodermiddelmarkedet som for forbrugeren ved køledisken. Begge må kunne stole på, at der er det i pakken med kød eller sækken med fodermidler, som der står på produkterne. Det er desværre ikke kendt overalt, at det, man fodrer dyrene med, til sidst ender som fødevarer til mennesker. Derfor er den bebudede udlugning i den tætte europæiske lovjungle på dette område absolut nødvendig og - mener jeg - mere end påkrævet, også selv om det ved fodertilsætningsstofferne er vigtigt ikke kun at se virkningen af appetitstimulerende midler eller vækstfremmere på dyrene og dermed på landbrugsbedriftens rentabilitet, men også sådanne stoffers komplekse bivirkninger. Enhver form for skadelige virkninger på menneskers sundhed og miljøet må så vidt muligt udelukkes. Kun på den måde vil det være muligt at genvinde forbrugernes tillid til, at fødevarer af animalsk oprindelse er sunde og sikre at spise, som led et knæk på grund af sagerne i forbindelse med BSE, dioxin og antibiotika.
Det er det, som forordningen og udtalelsen fra udvalget, som jeg støtter, drejer sig om. Også selv om nogle hævder, at et vidtgående forbud mod antibiotika i fodertruget er at overdrive, da hen ved 90 % af antibiotikaene anvendes inden for human- og veterinærmedicin, er det rigtigt at sætte en stopper for vækstfremmere, da disse antibiotika på ingen måde er livsvigtige. Vi har allerede problemer nok med et stigende antal mennesker, som er blevet resistente over for antibiotika.
På dette sted vil jeg gerne fremsætte lidt kritik. Den 7. marts 2003 rettede jeg en skriftlig forespørgsel til Rådet vedrørende forbuddet mod tilsætningsstoffet Nifursol. Den dag i dag har jeg endnu ikke modtaget et svar, og det trods for to rykkere fra Parlamentets forvaltning. Nifursol, en aromatisk kvælstofforbindelse, var det sidste resterende middel som profylakse mod sygdommen blackhead hos kalkuner, og nu er der åbenbart ingen medikamenter, som er godkendt til behandlingen af denne sygdom. Der findes ingen alternativer, og en vaccine er ikke i sigte. Grunden til, at Nifursol blev forbudt, var, at EU klassificerede det som kræftfremkaldende. Ifølge et foreløbigt resultat fra det østrigske sundhedsministerium, der blev offentliggjort den 16. juni, er der ikke fundet skadelige restkoncentrationer i prøver fra kalkuner fra supermarkeder. Hvis det resultat bliver bekræftet, turde forbuddene til beskyttelse af menneskers sundhed ikke længere stå i et rimeligt forhold hertil, end ikke ifølge EF-Domstolens dom af 11. september 2002. Forbuddet mod Nifursol bør tages op til fornyet overvejelse. Garanteret sikre fodermidler samt en gennemskuelig fødevareproduktion forudsætter videnskabeligt begrundede politiske beslutninger på basis af viden. De skal ikke hastes igennem på baggrund af gisninger. For mig bør landbrugerne principielt være i centrum for disse beslutninger og ikke i periferien!

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Hr. formand, hr. kommissær, fru Keppelhoff-Wiechert, vi i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance støtter naturligvis linjen med at afvikle brugen af antibiotika i foder. Det er et gammelt krav fra Parlamentet, og forbuddet kunne sikkert være kommet flere år tidligere, men vi vil gerne rose den proces, som vi nu afslutter. Jeg vil også gerne benytte lejligheden til at vise Kommissionen respekt for at have opfyldt dette krav fra Parlamentet. Vi er halvvejs igennem den fælles beslutningsprocedure, og det giver mig anledning til at gøre opmærksom på en række forbehold.
Fru Keppelhoff-Wiechert, i Deres første betænkninger foreslog De en hårdere fremgangsmåde, hvad registreringen af de producerede stoffer og også hvad tidspunktet angår, og Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter fulgte naturligvis dette forslag. Navnlig med hensyn til coccidiostatika havde De jo i første omgang anbefalet en afvikling i 2008. Nu er det udskudt til 2012, og det ikke engang med henblik på et definitivt forbud, men snare med henblik på muligvis at kategorisere dem som lægemidler. Det forekommer mig at være en meget lang periode. Hvorfor kan de ikke blive overført til lægemiddelkategorien hurtigere? Det ville ikke absolut begrunde et forbud.
Jeg har det indtryk, at De ved at bevæge Dem i denne retning i væsentligt omfang er blevet påvirket af industrien. I den fælles beslutningsprocedure har en stor gruppe som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater mulighed for at bruge sine mange stemmer til at forhindre os i at opnå de 314 stemmer, som vi har brug for, og den har gennem præferenceforhandlinger magt til at præsentere Parlamentet for resultater, som så ikke kan ændres. Det siger jeg som henvisning til, at der ikke altid kommer gode resultater ud af den fælles beslutningsprocedure. Den skal i stedet for tages seriøst og praktiseres ansvarsbevidst, og man må her - frem for alt i den store gruppe - ikke lade sig rive med og give efter for industriens interesser.
Ikke desto mindre vil vi støtte denne betænkning, og jeg håber, at De overvejer endnu en gang, om det, som blev besluttet i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter vedrørende registreringen af de midler, der bliver produceret, ikke kan opnå støtte fra Deres gruppe alligevel.

Hyland (UEN).
Hr. formand, jeg vil starte med at lykønske ordføreren, fru Keppelhoff-Wiechert, med hendes meget praktiske og ansvarlige håndtering af dette vigtige emne. Jeg hilser den vigtige rolle, som den nyoprettede Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet skal spille i vurderingen af ansøgninger om godkendelse, velkommen. Det er endnu et led i det vigtige arbejde med genopbygningen af de europæiske forbrugeres tillid til europæiske fødevarers kvalitet og sikkerhed - som kommissæren ofte har sagt - på vejen fra jord til bord.
Vi har lært af tidligere oplevelser, og der gøres alt for at sikre, at ethvert trin i fødekæden undersøges. Kommissær Byrne og hans medarbejdere fortjener stor ros for deres utrættelige indsats på dette område.
Jeg bifalder, at godkendelsen af et tilsætningsstof kun vil være gyldigt i maksimalt 10 år. Det er nødvendigt regelmæssigt at evaluere reguleringen på dette område, da der hele tiden udvikles nye videnskabelige data og afprøvninger. På baggrund af rådgivning fra Den Videnskabelige Styringskomité er det relevant at fastsætte en passende overgangsperiode til udfasning af de resterende typer antibiotika, der anvendes i stoffer til forebyggelse af sygdomme, for at give mulighed for at etablere nye produktionsmetoder og erstatte de pågældende typer antibiotika med alternative produkter.
Kvægproduktion udgør en meget vigtig del af Fællesskabets landbrug. Vores landbrugs- og fødevareproduktionssektor er forbundet med stor usikkerhed i øjeblikket, og vi skal gøre alt for at sikre, at de tiltag, som vi foreslår, vil forbedre disse vigtige industriers position. Jeg kan blot sige, at jeg håber, at kommissær Byrnes kollega, hr. Fischler, vil vise samme vilje til at forstå de vanskeligheder, som de europæiske landmænd står over for i øjeblikket.
Jeg vil slutte af med at sige, at tilfredsstillende resultater vedrørende dette spørgsmål i høj grad afhænger af anvendelsen af sikre foderstoffer af god kvalitet. Den fri bevægelighed for sikre og ernæringsrigtige fødevarer og foder er af afgørende betydning for det indre marked og bidrager betydeligt til borgernes sundhed og velbefindende og deres sociale og økonomiske interesser.

Titford (EDD).
Hr. formand, når jeg ser mig omkring i mødesalen her til morgen, føler jeg ikke, at jeg befinder mig i et andet land, selv om jeg er mange kilometer væk hjemmefra. Jeg føler det, som om jeg befinder mig på en anden planet. Landmændene fra de små landbrug ser i hvert fald på mig, som om jeg kommer fra en anden planet, når jeg forsøger at forklare, hvad det er, der sker.
Når man gransker forordningen og ændringsforslagene dertil, er det tydeligt, at den grundlæggende tanke er at opnå kontrol med de store virksomheder, som i sig selv er et rimeligt mål i en sektor, der har haft alt for mange problemer.
Forfatterne af denne forordning har imidlertid helt tydeligt glemt at anerkende, at der er mange små og mellemstore kvæg- og fjerkræopdrættere og mange familievirksomheder, der også producerer foder. Nogle af disse virksomheder har en meget lille produktion, men henter ind på fleksibilitet, innovation og kvalitet, hvad de sætter til økonomisk. Ingen af disse virksomheder kan håbe på at håndtere de komplicerede regler i denne forordning - papirarbejdet, optegnelserne og inspektionerne - og de vil blive tvunget ud af foderindustrien. Virksomhederne og deres kunder vil enten være nødt til at forlade branchen fuldstændigt eller være afhængige af store foderproducenter, som de under normale omstændigheder helst ville undgå.
Jeg vil endnu en gang gøre opmærksom på, at Parlamentet med sin mani med forordninger og ensartede regler for alle obstruerer netop de punkter, som mange af medlemmerne påstår, at de støtter: variation, mangfoldighed og kvalitet - for ikke at tale om støtten til små og mellemstore virksomheder.
Jeg stemte imod forordningen ved førstebehandlingen, og hvis jeg troede, at det ville gavne, ville jeg have stillet et ændringsforslag om at sløjfe den fælles holdning. Som situationen er, må jeg lade det være op til mine kolleger at drage deres egne konklusioner. Jeg forudser, at de ikke vil være positivt indstillet.

Souchet (NI).
Hr. formand, hr. Byrne, mine damer og herrer, generelt kan jeg tilslutte mig anbefalingerne fra ordføreren, fru Keppelhoff-Wiechert, om fodertilsætningsstoffer. Det er klart, at vi skal arbejde på at få afskaffet brugen af disse antibiotika, der populært kaldes vækstfremmere, som systematisk tilsættes til visse slags foder. Hvis det bliver almindeligt at anvende sådanne antibiotika, kan der udvikles modstandsdygtighed over for antibiotika, hvilket er uheldigt og farligt for menneskers sundhed. Derimod ser det ikke ud til, at det er nødvendigt at forbyde coccidiostatika, der i øjeblikket i praksis er uundværlige inden for fjerkræavl. På dette punkt støtter jeg de seneste bestemmelser, som ordføreren har forslået.
Hvad angår mærkning, mener jeg, at problemet ikke kan løses udelukkende ved fastsættelse af bestemmelser, og at det vigtigste er, at der er et tillidsforhold mellem foderfabrikanten og den kvægavler, der anvender dem.
Jeg vil benytte denne debat om fodertilsætningsstoffer til at minde Parlamentet om, at det heldigvis ikke er normen, at husdyr fodres med industrielt fremstillede foderblandinger. Drøvtyggere, såsom får, malkekøer og ammekøer, fodres for det meste med produkter fra selve gården. 25 % af foderet til læggehøns fremstilles på gården. Det er kun i tilfælde af slagtefjerkræ og grise, at foderet i nogle regioner nu næsten udelukkende består af industriprodukter, der er fremstillet af underleverandører.
Jeg tror, at vi skal spørge os selv, om denne udvikling er ønskelig. Den er selvfølgelig i en indflydelsesrig industris interesse, men er den i forbrugernes interesse? Er den i landmandens interesse? Er den i miljøets interesse? Er den i samfundets interesse som helhed og i dyrevelfærdets interesse? Efter min mening er svaret i alle fem tilfælde nej, og at fornuften tværtimod siger os, at det er bedst for husdyr at blive fodret med landbrugsprodukter. For forbrugerne ville det være mere betryggende at vide, at de spiser animalske produkter, såsom mælk, kød og æg, som kommer fra dyr, der er opfordret med landbrugsprodukter i stedet for industrielle produkter. Det er et spørgsmål om image, smag, sporbarhed og naturligvis også fødevaresikkerhed, da landmændene aldrig af egen fri vilje ville have fodret deres køer med kød.
For landmanden ville det være en måde at tilføre hans produkt merværdi og at undgå to slags transaktioner, nemlig at sælge hans planteprodukter og at købe foderblandinger. Det ville også sætte ham i stand til at forbedre hans image og sælge til den mere købedygtige del af markedet. Miljøet ville nyde godt af den indlysende transportbesparelse i forbindelse med den lastbil, der kommer til gården for at hente den majs eller de foderærter, som landmanden sælger, og den lastbil, der kommer for at levere foderblandingen.
Den store fordel for samfundet som helhed ville være en formindskelse af det store underskud på vegetabilske proteiner, der truer fødevaresikkerheden, ved at udskifte importeret soja med lokalt fremstillede olie- og proteinafgrøder. Jeg vil også tilføje, at hvis landmænd, der producerer sådanne afgrøder til foder til deres egne dyr, fik landbrugs- og miljøstøtte, ville det være let at få en sådan foranstaltning vedtaget under den såkaldte grønne kasse, som ligger hr. Fischler så meget på hjerte. Endelig ville det set ud fra et dyrevelfærdssynspunkt betyde, at dyrene ville tilbringe mere tid udendørs på græsgange, og en friskere, sundere og mere afvekslende kost.
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det ville derfor måske være en god idé, uden selvfølgelig at benægte det fornuftige i at vedtage lovgivning om fodertilsætningsstoffer, hvis EU og medlemsstaterne brugte mere energi på at fremme fodring af dyrene med foder, der er fremstillet på gården, end på at indføre bestemmelser og kontrollere produktionen af industrielt fremstillet foder.

Van Dam (EDD).
Hr. formand, den gældende lovgivning om fodertilsætningsstoffer er indviklet. Vi hilser derfor velkommen, at der er stillet et forslag, som omsætter det nuværende kaos til en let forståelig fremstillingsmåde.
Vi gik helhjertet ind for, at bestemmelserne for fodertilsætningsstoffer skulle gøres strenge og utvetydige. Det er absolut nødvendigt. Det drejer sig trods alt om at beskytte menneskers og dyrs liv og helbred. Det er vigtigt, at der er sunde alternative produkter til rådighed. Hvis sådanne alternativer ikke er til rådighed, skal vi udvise fleksibilitet. Derfor støtter vi de ændringsforslag, der tillader coccidiostatika og histomonostatika i længere tid end andre antibiotika, da der for tiden findes visse sygdomme i fjerkræavl, der er svære at bekæmpe uden disse tilsætningsstoffer. Jeg taler imidlertid bestemt ikke for ubegrænset brug af coccidiostatika. Selv om overgangsperioden er ret begrænset, går vi ud fra, at foderindustrien og fjerkræavlerne finder forsvarlige alternativer til disse stoffer inden den tid.
Vi kæmper med ændringsforslag 10 og 13, hvori det fastsættes, at blandinger og forblandinger med aromastoffer og appetitfremmende stoffer ikke skal være omfattet af mærkningspligten. Argumentet med økonomiske ulemper for industrien har efter vores mening ikke mere vægt end menneskers og dyrs interesser, som er på spil her. Forbrugerne nyder helt sikkert gavn af en tydelig og omfattende mærkning af produktet, således at de ved præcist, hvad det indeholder.

Formanden.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0171/2003) af Lisi for Fiskeriudvalget om en EF-handlingsplan for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne i Middelhavet som led i den fælles fiskeripolitik (KOM(2002) 535 - C5-0623/2002 - 2002/2281(INI)).

Lisi (PPE-DE)
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vi så med stor interesse på Kommissionens meddelelse om en EF-handlingsplan til fordel for fiskeriet i Middelhavet. Med denne meddelelse efterkommer man et helt legitimt ønske, der ofte er blevet givet udtryk for, både når det gælder Middelhavsfiskeriets økonomiske betydning i europæisk sammenhæng, og når det gælder det særpræg, som fiskeriet i dette område har. Den gældende forordning om fiskeriet i Middelhavet - forordning nr. 1626/94 - har hidtil kun været i stand til at overleve ved hjælp af undtagelser, som ganske vist har gjort det muligt at redde det, der kunne reddes, hvilket f.eks. var tilfældet med de særlige former for fiskeri, men som også og ikke mindst har tydeliggjort, at EU's indfaldsvinkel til Middelhavsspørgsmålet er utilstrækkelig. Vi er nemlig alle klar over, at det ville virke stik mod hensigten at lade den fælles fiskeripolitiks principper gælde for Middelhavet, og at det måske endda ville være skadeligt i betragtning af de socioøkonomiske konsekvenser, som dette ville have. Derfor er jeg yderst tilfreds med Kommissionens indsats for at gøre Middelhavets særpræg og fiskeriets bæredygtighed til nye kriterier for den kommende handlingsplan.
Der er en lang række positive aspekter i meddelelsen, f.eks. kystfiskeriets uddelegering til medlemsstaterne, inddragelsen af fiskerisammenslutningerne, dialogen med tredjelandene og sportsfiskeriets medtagelse, hvilket sker for første gang. Ordføreren og udvalget er dog af den opfattelse, at man efter den korrekte analyse af sektoren og dens særpræg, som Kommissionen har foretaget for at finde nogle løsninger, er for hurtig til at gribe til de klassiske instrumenter som den fælles fiskeripolitik i stedet for at bruge sin fantasi. Når det gælder Middelhavet, har vi tværtimod brug for en nyskabende og konsekvent indsats, hvor man går gradvist frem og ikke er bange for at ændre fokus, hver gang det viser sig at være nødvendigt.
Jeg vil nu kort henlede Deres opmærksomhed på nogle af de punkter, der er medtaget i min betænkning. Det første punkt er, at EU's systematiske og multilaterale indfaldsvinkel skal være en realitet og ikke bare et ønske. Fiskerisammenslutningernes inddragelse skal også være ensbetydende med, at man tager udgangspunkt i de lokale erfaringer for at opnå en ansvarlig forvaltning af fiskeriet. Disse erfaringer viser, at det er effektivt at anvende selektive redskaber og en alternativ forvaltning af fiskeriindsatsen, f.eks. et midlertidigt stop. Hvis man stift og automatisk overfører den fælles fiskeripolitiks forvaltningsmetoder såsom mindstemål og TAC, risikerer man at gøre fiskernes indsats forgæves, og det kan vise sig at virke stik mod hensigten. Desuden risikerer en for tidlig gennemførelse af tekniske foranstaltninger, der er uhensigtsmæssige, at gøre den multilaterale dialog resultatløs, som Kommissionen ønsker at føre med tredjelandene i Middelhavsområdet om en bæredygtig forvaltning af hele Middelhavsbækkenet. Det, som vi beder om, er, at forhandlingerne med de lande, der ligesom os fisker i Middelhavet, bliver indledt hurtigst muligt, så resultaterne af disse drøftelser kan forelægges for den kommende ministerkonference om fiskeri i Middelhavet, som bliver afholdt i Venedig i november.
Det andet punkt er understregelsen af, at forskning i, hvordan fiskeripolitikken bliver effektiv, spiller en meget vigtig rolle. Ud fra dette synspunkt har Middelhavets særpræg som bekendt altid udgjort et problem, men vi skal insistere på at få en videnskabelig forskning, der er relevant for handlingsplanen. Derfor foreslår vi en Middelhavsforskningsmodel, som er baseret på lokale dataindsamlingsnetværk.
Desuden er der et aspekt, der vedrører de strukturelle konsekvenser af handlingsplanen, som Kommissionen efter vores mening undervurderer en smule. Vi mener navnlig, at den del, der omhandler dette aspekt, er utilfredsstillende. I udvalget foreslår vi, at vi - f.eks. også i dette tilfælde - overvejer nogle nyskabende støtteforanstaltninger, ikke mindst den foranstaltning, der tager sigte på også at lade de minimis-reglen omfatte fiskerisektoren. Vi må nemlig ikke glemme, at 80 % af fiskeriet i Middelhavet er ikke-industrielt fiskeri, som er meget områdebetinget, og hvis socioøkonomiske balance meget ofte er tæt på et eksistensminimum.
Endelig er der den miljøindfaldsvinkel, som Kommissionen foreslår, hr. formand. Den er efter vores mening en smule ufuldstændig, eftersom man ikke tager højde for, at fiskerne oftere er ofre for miljøskader, end de er skyld i sådanne skader. I et område, hvor fiskeriet udelukkende er kystfiskeri, er nøglen til en bæredygtig fiskeriindsats under alle omstændigheder en integreret forvaltning af kystområderne, hvilket Kommissionen ikke lægger tilstrækkelig vægt på.
Hr. formand, kære kolleger, jeg vil slutte af med at takke mine kolleger fra Fiskeriudvalget for deres meget nyttige forslag, som til sidst gjorde det muligt for os at opnå enstemmighed om denne betænkning.

Byrne
Hr. formand, det glæder mig at se, at Parlamentet støtter Kommissionens tiltag. Det er sandt, som det er fremhævet i betænkningen, at Kommissionen har udarbejdet en ambitiøs plan, men den er relevant på grund af fiskeriets betydning og kompleksitet i Middelhavet.
Mange fiskere, offentligheden og endog Europa-Parlamentet har igen og igen anmodet om en mere stringent, troværdig og strategisk fælles fiskeripolitik for Middelhavsområdet. Planen lever op til denne udfordring og vil, hvis den gennemføres ordentligt og støttes af medlemsstaterne, give os mulighed for at opfylde den vigtigste målsætning om at forene fiskeri med bevarelse af udpinte ressourcer og miljø inden for rammerne af økonomisk og social bæredygtighed.
Vi er bekymrede for ressourcerne og bæredygtigheden i forbindelse med fiskeriet i området. Både Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet og Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri, der er nedsat af Kommissionen, har understreget den alvorlige situation for nogle af arterne i området. Der er tydelige tegn på, at fiskeriet ikke udnytter ressourcernes produktionsmuligheder godt nok. Endvidere betyder den dårlige økonomiske ydelse for flere vigtige flåder i Middelhavet, at den nuværende udnyttelsesmodel skal revideres.
Kommissionen vil benytte sig af de forvaltningsværktøjer, som er til rådighed på grundlag af videnskabelige data. Forvaltningsforanstaltninger og øget kontrol med fiskeriindsatsen vil formentlig være det mest relevante værktøj i forbindelse med Middelhavsfiskeriet, men der skal også træffes bedre tekniske foranstaltninger.
Kommissionen er allerede i færd med at udarbejde et forslag til forbedring af de tekniske foranstaltninger til øget beskyttelse af yngel, levesteder og helt generelt biodiversiteten. Vi har allerede afholdt to møder den 19. maj og den 16.-17. juni 2003 for at drøfte disse foranstaltninger med fiskeindustrien. Bedre dialog med industrien vil give Kommissionen mulighed for snart at vedtage et forslag om tekniske foranstaltninger, der tager højde for sektorens ekspertise. Efter vedtagelsen af de tekniske foranstaltninger vil Kommissionen tage fat på spørgsmålet om fiskeriindsatsen, og jeg håber, at der kan fremlægges et formelt forslag i starten af 2004.
Vi er dog helt klar over, at vores arbejde vil være spildt, hvis vi ikke samarbejder om forvaltningen med de andre Middelhavslande. Der er mange internationale farvande med åben adgang. Derudover rækker fiskeri med bundtrawl langt ud over territoriale farvande, og det betyder, at EU skal samarbejde med Middelhavstredjelande om at træffe harmoniserede foranstaltninger og fastfryse eller reducere fangstkapaciteten i visse fælles områder.
Vi er godt i gang med forberedelserne til en ministerkonference i Venedig den 25.-26. november 2003. Den vil forhåbentlig resultere i et endnu bedre multilateralt samarbejde på fiskeriområdet. Som den største part på fiskeriområdet er det imidlertid vores ansvar at lede processen og fremme ansvarligt fiskeri - først og fremmest i relation til os selv. Fastsættelse af fiskeribeskyttelseszoner er efter Kommissionens opfattelse et nødvendigt skridt til forbedring af kontrol med og retfærdig forvaltning af internationale farvande. Yderligere skridt er fastsættelse af internationale rammer for ansvarligt fiskeri og sikring af bevarelse af stærkt vandrende og fælles bestande. Det vil øge det multilaterale samarbejde uden præjudice for de historiske rettigheder for vores fiskere og de legitime ønsker fra andre tilstødende lande.

Miguélez Ramos (PSE).
Hr. formand, først og fremmest vil jeg lykønske ordføreren, hr. Lisi, med den betænkning, som han har udarbejdet, og særlig med hans vilje til og måde at arbejde på, der, som han selv sagde, har gjort det muligt for de andre medlemmer af Fiskeriudvalget at indgå i en frugtbar og positiv dialog i forbindelse med udarbejdelsen af betænkningen.
Middelhavet, som er den europæiske civilisations vugge, er et modtageligt og levende, men yderst skrøbeligt sted, der har status som indesluttet hav med dets egne farer. Der er derfor ingen lette løsninger på problemer såsom industriel forurening - som ordføreren selv understregede - eller forurening på grund af høj befolkningstæthed. Den handlingsplan, som Europa-Kommissionen har fremlagt, er nødvendig. Vi har brug for en altomfattende handlingsplan, som ikke er begrænset til fiskemetoder, da ingen kan tro på, at den nuværende ringe forekomst af fisk udelukkende skyldes overfiskeri. Den skyldes snarere en kombination af faktorer, men hovedsageligt havforurening, på grund af at pesticider fra landbruget strømmer ud i havet, oliepøle og daglige udslip fra olietankere og for få renseanlæg til behandling af spildevand.
Det haster derfor med at vedtage foranstaltninger til bekæmpelse af industriel og bymæssig forurening i Middelhavet. Vi skal også gøre en ende på de nuværende overtrædelser af den fælles fiskeripolitik, såsom ulovligt fiskeri, anvendelse af ulovlige metoder, parallelhandel og manglende overholdelse af standarder for mindstemål.
Fiskerisektoren i Middelhavet er skrøbelig. Fiskerflåden omfatter, som vi allerede har hørt, hovedsageligt fiskerfartøjer til ikke-industrialiseret fiskeri. Sektoren har derfor brug for de offentlige myndigheders fortsatte støtte, hvis den skal udvikle sig på en kontrolleret måde uden vækst for nogle, der fører til, at andre går konkurs. Det gælder ligeledes for den ikke-industrialiserede del af fiskerflåden, akvakultur, som er en branche i fremgang, eller markedsføring.
Som kommissæren har gjort opmærksom på, er Middelhavets særegenskaber meget specifikke. Omkring 20 lande, hvoraf de fleste ikke er medlem af EU, samt fiskerflåder fra resten af verden, som f.eks. de japanske og russiske flåder, fisker i Middelhavet. EU skal sammen med Det Almindelige Råd for Fiskeri i Middelhavet sikre, at alle parter overholder principperne i den fælles fiskeripolitik med hensyn til Middelhavet. Uden en bæredygtig forvaltning af ressourcerne er fiskeriets dage i Middelhavet talte, da dette område er et levebrød for næsten halvdelen af arbejdstagerne i EU's fiskerisektor og halvdelen af den europæiske fiskerflåde.
Som hr. Lisi har fremhævet, beskæftiger fiskerisektoren i Middelhavet en stor arbejdsstyrke og har en positiv virkning på andre sektorer såsom turismen. En forkert anvendelse af subsidiaritetsprincippet - og det er måske min stærkeste indvending mod hr. Lisis betænkning - der medfører en fornyet nationalisering af den fælles fiskeripolitik, ville være en dødsdom over fiskeriet i Middelhavet. Jeg mener derfor, at det haster med at gennemføre den fælles fiskeripolitik som helhed i Middelhavet og tilpasse den til de virkelige forhold i Middelhavet og på forhånd, hvor vi mener, at det er nødvendigt, overveje præcist, hvad de fremherskende betingelser i området er.
Vi skal tilpasse fiskerflåden til de eksisterende ressourcer, men vi kan ikke - og her er jeg enig med hr. Lisi - dømme den til undergang. Det er, hvad der ville ske, hvis støtten til modernisering af flåden blev afskaffet. Hvis fiskerflåden forældes, ville det betyde en ende på fiskeriet i Middelhavet, lige så sikkert som hvis der ikke var flere fisk.
Jeg vil gerne understrege, at De Europæiske Socialdemokraters Gruppe støtter Kommissionens handlingsplan, som skal gennemføres med det størst mulige hensyn til Middelhavets specificitet.

Figueiredo (GUE/NGL).
Hr. formand, jeg tror, at vi alle er enige i, at bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne og foranstaltninger til deres bevarelse er af afgørende betydning for fiskeriet. En fælles fiskeripolitik må dog ikke gennemføres i blinde, men bør tage hensyn til de særlige lokale og regionale forhold, som kendetegner fiskeriet, fiskerflåden og de af fiskeriet afhængige samfund i de forskellige medlemsstater og den berørte befolkning. Derfor er det afgørende, at fiskerne og fiskerisammenslutningerne inddrages, eftersom deres erfaringer jo er ganske vitale. De særlige forhold betyder også, at det for en korrekt gennemførelse af den fælles fiskeripolitik er helt afgørende at sikre, at medlemsstaterne på en fleksibel måde kan gennemføre foranstaltningerne i forbindelse med forvaltning af fiskeriindsatsen og inddrage lokale forvaltningsprojekter, som fiskerisammenslutningerne står for, således som ordføreren også fremhæver for Middelhavets vedkommende. Det betyder endvidere, at staterne selv skal gennemføre bevarelsesforanstaltningerne, da det jo er dem, der har det bedste kendskab til fiskeressourcernes tilstand.
Et andet punkt er styrkelse af forskningen, da bevarelsesforanstaltninger og vurdering af fiskeressourcernes tilstand må foregå på grundlag af solide videnskabelige udtalelser og med inddragelse af fiskerne og deres sammenslutninger. Til det formål er det nødvendigt at styrke forskningen, som ordføreren også foreslår i sin betænkning om Middelhavet. Vi støtter ligeledes uddelegering af ansvaret for forvaltningen af kystfiskeriet - men ikke kun det - til medlemsstaterne samt fremme af de lokale foranstaltninger til reduktion af fiskeriindsatsen, idet vi her henviser til subsidiaritetsprincippet.
Jeg synes, at dette er en god vej at følge også andre steder, f.eks. Atlanterhavet. I Portugal er således det ikke-industrialiserede kystnære fiskeri ligesom i Middelhavet af stor betydning. Idet vi er enige med ordføreren, når han mener, at der bør træffes særlige foranstaltninger til at støtte det - ligesom jeg også slog til lyd for i min udtalelse om fiskeribudgettet for 2003 - fremhæver vi samtidig det fornuftige i, at FIUF fremmer sektoren for ikke-industrialiseret fiskeri. Jeg vil også gerne påpege betydningen af at træffe foranstaltninger for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne magen til dem, som vi ønsker i Middelhavet, også for flere områder i Atlanterhavet, særlig i 200-sømilszonen langs den portugisiske kyst og omkring de ultraperifere regioner.
Endelig vil jeg gerne ligesom ordføreren pointere, at det forringede fiskeri også har andre årsager, ikke mindst forurening og skibstransport, og at fiskeriet ofte rammes af disse forhold. Til slut vil jeg gerne takke ordføreren for det udførte arbejde.

Piétrasanta (Verts/ALE).
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi ønsker at fremhæve vigtigheden af denne særlige betænkning om den fælles fiskeripolitik, da den understreger den specielle situation for fiskeriet i Middelhavet. Jeg vil også lykønske ordføreren med den udmærkede kvalitet af hans arbejde.
Middelhavet er et delvis indesluttet hav. Det udgør et økosystem, en selvstændig enhed, med et rigt miljø og kultur. Problemerne i forbindelse med Middelhavet skal løses inden for rammerne af multilaterale forbindelser og Meda-programmerne, som jeg er ordfører for. De er ægte EU-instrumenter, der er etableret ved Barcelona-aftalen fra 1995, der gjorde det muligt at træffe foranstaltninger til bæredygtig udvikling. Meda-programmerne skal også tage højde for de økonomiske, tekniske og miljømæssige problemer i forbindelse med fiskeri. Jeg vil gerne fremhæve en række punkter fra hr. Lisis betænkning, som efter min mening er af stor vigtighed.
For det første er det for at få kendskab til regionen vigtigt at foretage en undersøgelse af miljøet, behandlingen af spildevand, udviklingen af kystbælter og af fiskeressourcerne. Derfor skal der hurtigt opnås enighed om en betydelig investering til gennemførelse af videnskabelige forskningsprogrammer om fiskebestandenes tilstand og udviklingsperspektiverne i forhold til presset fra fiskeriet.
For det andet skal fisketeknikkerne undersøges for at finde de bedst egnede teknikker, der særlig tager højde for fiskenes størrelse. Fiskene er ofte mindre i Middelhavet end andre steder, og mindre fisk betyder ikke nødvendigvis unge fisk.
For det tredje skal vi fremme ikke-industrialiseret fiskeri, som ofte er kystnært fiskeri, som skaber mest beskæftigelse, og som behandler fiskeressourcerne mere skånsomt end industrialiseret fiskeri.
For det fjerde er fiskeri et erhverv med mange engagerede og kompetente mennesker i ansvarsfulde stillinger. De har stor erfaring og bestræber sig på at bevare etikken i fiskeriet og deler gerne deres meget interessante lokale erfaringer, således at andre kan få gavn af dem. Man skal fremme regionale fiskeriudvalg, der fungerer som rådgivningscentre og tager højde for erhvervets behov.
Endelig skal vi, hvad angår selve Middelhavet og kystlagunerne samt vådområderne rundt omkring dem, bestræbe os på at sikre større respekt for miljøet, således at fiskeriet fortsat kan udvikles, særlig i lagunerne, som f.eks. Etang de Thau, hvis kategori A-status er væsentlig at bevare. Kun på denne måde kan vi tillade et fortsat udbredt fiskeri, der løbende tager højde for sundhedskriterier, der svarer til et miljø af høj kvalitet, og derved undgå en forværring, som helt sikkert ville opstå, hvis vi kun fremmede aktiviteter uden for havet, som f.eks. rensning af skaldyr.

Musumeci (UEN).
Hr. formand, den EF-handlingsplan for fiskeriet i Middelhavet, som Kommissionen har forelagt os, er det første vigtige skridt i retning af en bæredygtig forvaltning af sektoren. Der er tale om en række gode hensigter, som bør gennemføres med en vis hurtighed, selv om vi måske ikke er helt enige i alle hensigterne.
Nogle af de punkter, der med rette understreges i hr. Lisis betænkning - og jeg vil gerne lykønske hr. Lisi - er særligt vigtige. Kommissionen mener ganske rigtigt, at et af de vigtige aspekter, som vi skal holde os for øje med henblik på en bæredygtig indfaldsvinkel for fiskeriet i Middelhavsbækkenet, er selve Middelhavets særpræg. Det er fuldstændig korrekt! Jeg minder om, at i Middelhavet er de vigtigste områder for mange - men ikke alle - fiskearters reproduktion og fornyelse af bestanden koncentreret i kystområderne. Derfor kan jeg på UEN-Gruppens vegne kun tilslutte mig Kommissionens forslag om at uddelegere forvaltningen af kystfiskeriet til medlemsstaterne.
Jeg minder ligeledes om, at en anden ting, der kendetegner Middelhavet - som er et relativt lille og varmt hav i forhold til de nordlige have - er, at det er sjældent, at der opstår fiskebanker af en bestemt art. Netop derfor er jeg af den opfattelse - og her er jeg uenig i Kommissionens forslag - at fiskesystemet i Middelhavet ikke er velegnet til en effektiv anvendelse af TAC og kvoter.
Vi er enige i Kommissionens analyse, når det gælder styrkelsen og forbedringen af den videnskabelige forskning i Middelhavet og inddragelsen af fiskerisammenslutningerne i de strategiske valg inden for fiskerisektoren. Det er meget vigtige spørgsmål, som det desværre ikke er muligt at gå i dybden med her. Jeg vil dog gerne fremhæve det glimrende forslag om at lade fiskernes erhvervsorganisationer deltage i det rådgivende råd for Middelhavet, som det ville være ønskeligt at oprette.
Jeg vil slutte af med at understrege noget, der også har med Middelhavets særpræg at gøre, nemlig et aspekt, som er af afgørende betydning for sektorens økonomi, og som under alle omstændigheder gælder for Italiens vedkommende, nemlig at vi på alle måder skal støtte det ikke-industrielle fiskeri og fiskeriet af mindre omfang, som ikke blot er en vital kilde til beskæftigelse for et meget stort antal familier, men også hører med til en tradition, der har eksisteret i flere hundrede år, og som Europa skal bevare og beskytte.

Stevenson (PPE-DE).
Hr. formand, jeg beklager, at jeg er lidt hæs, selv om nogle nok vil mene, at det er en velsignelse, men jeg har holdt så mange taler i løbet af den sidste uge, at jeg er ved at miste stemmen.
Jeg vil først og fremmest lykønske Giorgio Lisi med hans fremragende betænkning. Fastsættelse af en forvaltningsplan for Middelhavet inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik er meget ambitiøst og noget, som forhåbentlig vil kunne sikre opfyldelsen af de vigtigste målsætninger for bevarelse og bæredygtighed.
Men vi skal lære af tidligere tiders fiaskoer i forbindelse med den fælles fiskeripolitik. Vi behøver ikke at lede længe efter disse fiaskoer. I det seneste år har vi stået over for krise efter krise. Kommissionen selv anerkender i de første linjer i udkastet til reform af den fælles fiskeripolitik, at denne politik har været meget mangelfuld. De vigtigste mål med den fælles fiskeripolitik har været at opretholde beskæftigelsen i sektoren og fiskebestandene, og begge dele er totalt mislykkedes. Vi står nu over for et forventet fald i beskæftigelsen på 40.000 arbejdspladser i Nordsøen alene - med mange hundrede fiskere, der må forlade branchen og sende deres fartøjer til ophugning, og hvidfiskbestande, der viser tegn på snarlig kollaps.
Der er naturligvis mange årsager til disse problemer. Overfiskning er en af årsagerne, men også miljøforurening, global opvarmning, strømmen fra det nordlige Atlanterhav og mange andre faktorer spiller en rolle. De strenge TAC- og kvoteordninger har i sig selv øget problemerne med genudsættelse - over 25 % sunde fisk smides døde tilbage i havet hvert år. En af Kommissionens embedsmænd fortalte i sidste uge vores udvalg, at man regner med, at 150.000 t friske torsk blev smidt døde tilbage i Nordsøen sidste år. Det er en decideret tragedie og fuldstændig uholdbart.
Problemerne med ulovligt fiskeri - sort fiskeri - har også forværret situationen. Vi må ikke overføre disse problemer til Middelhavet gennem den fælles fiskeripolitik.
Vi har naturligvis et indledende problem - og det er et stort problem - da hovedparten af lande, der fisker i Middelhavet, ikke er EU-lande. Vi skal derfor indlede et aktivt samarbejde med disse lande for at opfylde vores målsætninger til bevarelse og bæredygtighed. Det vil være omsonst at pålægge strenge regler og kontrol for vores egne flåder, samtidig med at fartøjer fra andre nationer uhindret kan plyndre farvandene. Selve fiskerisektoren i Middelhavet er unik. Kun få mennesker er f.eks. klar over, at den italienske flåde er den andenstørste i EU med over 17.000 fartøjer. 98 % af disse fartøjer er imidlertid under 12 m lange, og det betyder, at hovedparten af fiskeriet foregår i kystfarvande og hovedsagelig fra mindre fartøjer. Mange af disse fartøjer er gamle og i stigende grad sikkerhedsmæssigt uforsvarlige, så vi skal undersøge mulighederne for modernisering af disse fartøjer af sundheds- og sikkerhedsgrunde alene.
Jeg hilser også henstillingerne fra hr. Lisi om, at vi skal overvåge fritidsfiskeri nøje, velkommen. Det er et tiltagende vigtigt område, som skaber arbejdspladser for mange i turistbranchen, en faktor, der ikke skal undervurderes. Men det ville være tåbeligt at ignorere den virkning, som disse aktiviteter har på fiskerisektoren og fiskebestandene.
Endelig støtter jeg fuldt ud foranstaltninger, der fremmer multilateralt samarbejde om fiskeriforvaltning i Middelhavet fremover. Det er den eneste måde, hvorpå vi kan inddrage alle aktører og involverede i formuleringen af fornuftige forslag om forvaltning med henblik på at opnå bæredygtigt fiskeri i Middelhavet.

Formanden.
Jeg ønsker Dem god bedring med Deres stemmebånd, hr. Stevenson. I betragtning af det emne, vi taler om, vil jeg give Dem et råd. Jeg er ikke læge, men De burde være stum som en fisk i et par dage. Så bliver De uden tvivl rask!
Lage (PSE).
Hr. formand, ærede medlemmer, jeg er heldigvis ikke hæs, men min stemme skælver dog lidt, når jeg taler om Middelhavet, for det betyder jo sol, strand og ferie for os.
Middelhavets klimatiske, fysiske, kulturelle og politiske historie er meget rig og kompliceret. Jeg læste for nylig, at Middelhavet tørrede fuldstændig ud for 5 millioner år siden, således som man kan se af de saltaflejringer, der findes på havbunden. I dag trues Middelhavet ganske vist ikke på samme måde af turismen, den voldsomme befolkningstilvækst i Nordafrika og forureningen som dengang, den klimatiske katastrofe tørrede dette smukke hav helt ud. Middelhavets fiskeressourcer er dog mange steder overudnyttede. Det fremgår af grundige videnskabelige undersøgelser, selv om der endnu ikke er en videnskabeligt påvist risiko for sammenbrud. Skulle der ikke ligefrem være risiko for sammenbrud, er der dog frygt for, at Middelhavets fiskeressourcer også skal blive ramt af den nedslidning, som er forekommet i andre havområder. Derfor skal der altså træffes foranstaltninger.
Der er ingen tvivl om, at uddelegering af ansvaret for forvaltningen af kystfiskeriet til medlemsstaterne og fremme af de lokale foranstaltninger til reduktion af fiskeriindsatsen bør bifaldes og er et godt princip, der også eventuelt kunne finde anvendelse visse steder langs Atlanterhavet, f.eks. ved den portugisiske kyst, mens jeg er mere skeptisk, hvad angår de mange ophævelser, som ordføreren har over for gennemførelsen af bevarelsespolitikkens vigtigste instrumenter, navnlig TAC-ordningen og -kvoterne.
Jeg er heller ikke enig i ordførerens modvilje over for, at der indføres mindstemål. Det er rimeligt nok at henvise til de særlige forhold for fiskeriet i Middelhavet, men det synes for nogen at blive en slags alibi for at opretholde den nuværende status quo. Forskning er et magisk ord, og den tjener ofte også til at udskyde løsninger, som der er brug for nu. Forskning skal helt sikkert prioriteres højt af EU og de dertil bestemte organer, så der ikke i fremtiden er uklarhed om fiskeressourcernes tilstand og havets biodiversitet.
Det er ubestrideligt, at Middelhavets fiskerressourcer skal udnyttes på en mere afbalanceret og rationel måde. På baggrund af de indlæg, som medlemmerne har holdt, er jeg dog blevet i tvivl om, hvor vidt vi bør anvende den aktuelle model for den fælles fiskeripolitik, som den finder anvendelse i Atlanterhavet, i Middelhavet, eller om vi i stedet bør anvende Middelhavsmodellen i Atlanterhavet ... Det er virkelig et omstridt punkt, og dette afgørende punkt skulle vi måske behandle med større grundlighed og ikke helt så overfladisk, for det er jo fremgået af adskillige indlæg i dag, at den nuværende fælles fiskeripolitik faktisk er forkert udformet, og at den model, der anvendes i Middelhavet, faktisk er den, der burde følges. Er det mon rigtigt? Eller er det forkert? Det er det store spørgsmål. Der er imidlertid ikke tvivl om, at Middelhavet, som Kommissionen siger, har behov for en regulering med henblik på at opnå det samme udviklingsniveau og den samme prioritering som andre af Fællesskabets regioner. Der er heller ingen tvivl om, at der er behov for særlige foranstaltninger. Hvem har ret? Det er et meget vigtigt spørgsmål, så vi kan få afkræftet vores indtryk af, at visse indlæg om Middelhavet snarere har haft det enkle formål simpelthen at opretholde status quo.

Mayol i Raynal (Verts/ALE).
Hr. formand, først i slutningen af 2002 vedtog Kommissionen en handlingsplan til sikring af et bæredygtigt fiskeri i Middelhavet. Man kan sige, at det var på tide, og hr. Lisis udmærkede initiativbetænkning understreger de forskellige positive aspekter i denne plan og samtidig de punkter, der efter hans mening er utilstrækkelige eller af størst betydning.
Han gør med rette opmærksom på, at før der vedtages begrænsende foranstaltninger, bør der foretages grundigere undersøgelser, på grundlag af hvilke man kan vurdere den nuværende situation i Middelhavets fiskeområder. Vurderingen skal omfatte alle aspekter af fiskeriet, herunder de biologiske, økonomiske, sociale, teknologiske, kulturelle og endog antropologiske aspekter. Vurderingen skal ligeledes foregå løbende. Hr. Lisi, som også følger Kommissionens plan, understreger igen med rette, at økosystemet i Middelhavet har et vist helhedspræg, hvilket betyder, at spørgsmålet skal behandles multilateralt. Der er for tiden seks medlemsstater, der ligger ved Middelhavet, hvis vi regner Maltas og Cyperns optagelse med. Det betyder, at EU får en betydelig vægt i fremtidige forhandlinger. Det kan påvises i forbindelse med Barcelona-processen. Tillad mig at minde om, det var i Barcelona, at den første kongres om maritime teknologiske nyskabelser og forskning blev afholdt i 1999.
Betænkningen understreger behovet for at rådføre sig med de mennesker, som berøres af fiskeriet, og som har organiseret sig og er kommet godt fra det. De har moderniseret fiskerflåden og tilpasset sig udviklingen. Der skal tages højde for disse bestræbelser. De har ofte - næsten hele tiden - gjort det med støtte fra regionale eller selvstyrende myndigheder. Det er tilfældet i Catalonien og i stort set alle de catalanske regioner. Det er derfor vigtigt, at fastsættelse af bestemmelser sker i tæt samråd med fiskerne selv, de institutioner, som de har oprettet, og de lokale, regionale og selvstyrende myndigheder.

Formanden.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00. 
Mødet er udsat, indtil afstemningen finder sted.
(Mødet udsat kl.10.10 og genoptaget kl. 11.00)

Maes (Verts/ALE).
Hr. formand, vi er chokeret over at høre, at modstandere af det iranske styre i forskellige lande sætter ild til sig selv på samme tidspunkt, som en officiel iransk delegation besøger Parlamentet. For at undgå misforståelser anmoder jeg om at få præciseret, at Parlamentets holdning er at støtte dem, der forsvarer menneskerettighederne og demokratiet i Iran, således at sådanne fortvivlende handlinger ikke længere finder sted.
Formanden.
Deres budskab er klart og tydeligt, fru Maes, og vi vil sørge for, at alle forstår budskabet.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er afstemningen.

Blokland (EDD).
Hr. formand, jeg vil gøre opmærksom på en uregelmæssighed. Vi skal nu til at stemme om Terrón i Cusí-betænkningen. Kl. 10.50 i formiddags fandt vi ud af, at en række oversættelser af betænkningen endnu ikke var klar. Det er de nu kl. 11, men det er alt for sent til at kunne stemme om betænkningen nu. Vi skal derfor overholde forretningsordenen og udsætte afstemningen indtil næste mødeperiode i Strasbourg.

Formanden.
Hr. Blokland, jeg er orienteret om, at de politiske grupper har godkendt anvendelsen af den forenklede procedure for den pågældende betænkning.
Betænkning (A5-0222/2003) af Caveri for Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning, som ændrer det ændrede forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 95/93 af 18. januar 1993 om fælles regler for tildeling af ankomst- og afgangstidspunkter i Fællesskabets lufthavne (KOM(2003) 207 - C5-0186/2003 - 2001/0140(COD))
(Parlamentet vedtog teksten)

Indstilling ved andenbehandling (A5-0194/2003) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om overvågning af zoonoser og zoonotiske agenser, om ændring af Rådets beslutning 90/424/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 92/117/EØF (14856/1/2002 - C5-0084/2003 - 2001/0176(COD)) ( Ordfører : Paulsen)
(Formanden erklærede den fælles holdning for godkendt)
Indstilling ved andenbehandling (A5-0185/2003) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 86/609/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre videnskabelige formål (5240/1/2003 - C5-0134/2003 - 2001/0277(COD)) ( Ordfører : Jackson)
(Formanden erklærede den fælles holdning for godkendt)
Indstilling ved andenbehandling (C5-0130/2003) fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om produktion og udvikling af fællesskabsstatistikker om videnskab og teknologi (14089/1/2002 - C5-0130/2003 - 2001/0197(COD)) ( Ordfører : Nisticò)
(Formanden erklærede den fælles holdning for godkendt)
Betænkning (A5-0211/2003) af Matikainen-Kallström for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om Kommissionens forslag til Rådets forordning om foranstaltninger med henblik på at lette procedurerne for ansøgning om og udstedelse af visum til medlemmer af den olympiske familie, der deltager i De Olympiske og/eller De Paralympiske Lege i Athen i 2004 (KOM(2003) 172 - C5-0181/2003 - 2003/0061(CNS)) (KOM(2003) 172 - C5-0181/2003 - 2003/0061(CNS))
(Parlamentet vedtog teksten)
Betænkning (A5-0171/2003) af Lisi for Fiskeriudvalget om en EF-handlingsplan for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne i Middelhavet som led i den fælles fiskeripolitik - (KOM(2002) 535 - 2002/2281(INI))
(Parlamentet vedtog teksten)
Betænkning (A5-0186/2003) af Markov for Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om Kommissionens 13. årsberetning om strukturfondene (2001) (KOM(2002) 591 - 2003/2019(INI))
(Parlamentet vedtog teksten)
Betænkning (A5-0184/2003) af Scallon for Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om Kommissionens årsrapport for Samhørighedsfonden (2001) (KOM(2002) 557 - C5-0024/2003 - 2003/2020(INI))
(Parlamentet vedtog teksten)
Indstilling ved andenbehandling (A5-0195/2003) fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om bekæmpelse af salmonella og andre bestemte fødevarebårne zoonotiske agenser (14857/1/2002 - C5-0083/2003 - 2001/0177(COD)) ( Ordfører : Paulsen) 
Før afstemningen
Paulsen (ELDR).
Hr. formand, jeg vil gerne takke mine kolleger i Miljøudvalget, Rådet og Kommissionen for et fantastisk kreativt og konstruktivt samarbejde. Det indebærer ganske store forandringer i Europa, og det betyder meget for folkesundheden. Der er dog en lille, yderst vigtig detalje, nemlig bekæmpelsen af resistens over for antibiotika. Derfor vil jeg bede kommissær Byrne om at give os en mundtlig bekræftelse på, at Kommissionen tager dette alvorligt og vil fremlægge nye forslag.

Byrne
Hr. formand, Kommissionen ønsker at takke fru Paulsen for hendes støtte til dette forslag, og vi håber, at den kompromispakke, der blev drøftet blandt institutionerne, kan accepteres af Parlamentet. Kommissionen noterer sig også Parlamentets generelle støtte til forslagspakken om zoonoser.
Som De sikkert ved, har der været vanskelige drøftelser med medlemsstaterne om forordningen, herunder anvendelsesområde, tidsfrist for gennemførelse og den økonomiske dimension. Jeg har også forstået, at nogle medlemmer har udtrykt bekymring om anvendelsen af antibiotika i forbindelse med dyreopdræt og den dermed forbundne risiko for at udvikle antimikrobiel modstandsdygtighed.
Den 26. juni 2001 vedtog Kommissionen en fællesskabsstrategi til bekæmpelse af antimikrobiel modstandsdygtighed. Strategien omfatter aktioner i alle relevante sektorer, herunder folkesundhed og de veterinære og fytosanitære sektorer.
I marts 2002 foreslog Kommissionen et totalt forbud fra 2006 mod antibiotika som vækstfremmere. Det forventes, at Europa-Parlamentet i dag træffer beslutning om dette forbud. Jeg håber, at Parlamentet vil støtte tidspunktet 2006, da det er dette tidspunkt, som er forudset i den fælles holdning og endvidere inkluderet i Kommissionens oprindelige forslag.
I løbet af de næste par måneder vil Kommissionen også anmode om en europæisk videnskabelig undersøgelse af brugen af antibiotika som medicin inden for rammerne af programmerne for bekæmpelse af salmonella, især hos fjerkræ. Kommissionen vil tage den videnskabelige undersøgelse til efterretning i forbindelse med de foranstaltninger, der skal træffes. Forordningen vil være et afbalanceret kompromis, der vil bidrage til styrkelsen af Fællesskabets arbejde i relation til bekæmpelse af salmonella, og som helt bestemt vil resultere i langt færre tilfælde af salmonella hos mennesker.

Leinen (PSE)
Hr. formand, mine damer og herrer, i mandags nåede Rådet efter lange forhandlinger til enighed om vedtægten for europæiske politiske partier. Vi har derfor i dag en stor mulighed for at vedtage denne lov under førstebehandlingen, som er så vigtig for demokratiet og gennemskueligheden i Europa. For at muliggøre det skal vi gøre Rådets og Parlamentets tekster forenelige i den fælles beslutningsprocedure. Det mål opfylder alle de kompromisændringsforslag, som De har fået forelagt. De, der vil, at vi tager det vigtige skridt i dag og vedtager denne partivedtægt, skal stemme for kompromisændringsforslagene og forkaste alle de andre.
Oversættelserne skulle laves meget hurtigt fra mandag til onsdag. Jeg anmoder derfor Parlamentets Sprogtjeneste om at gennemse teksten med henblik på foreneligheden med Rådets tekst, navnlig hvad nummereringen angår, og tilføje stykke 3 i Rådets tekst, som vi selv glemte, til ændringsforslag 55.

Formanden.
Parlamentets tjenestegrene og Rådet er helt klar over problemet med nummerering, som De har nævnt. Teksten vil blive korrigeret som anmodet.

Ribeiro e Castro (UEN).
Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne som en bemærkning til forretningsordenen igen gøre opmærksom på, at vi, som hr. Leinens indlæg også bekræfter, og som jeg sagde i går, i dag skaber en ny præcedens i og med, at vi stemmer om ændringsforslag, der ikke er ændringer som følge af et kompromis mellem forslag indgivet af medlemmerne, men en ny version af kompromisforslag, der er ændringer som følge af et kompromis med Rådet. Det er en ny fortolkning af forretningsordenen, der er et nyt originalt bidrag fra Parlamentets side. Jeg mener derfor, at vi burde have fulgt den procedure, der er fastsat i forretningsordenens artikel 130a. Jeg vil dog ikke insistere. Beslutningen er Præsidiets, og jeg kan naturligvis ikke gøre andet end at tage den til efterretning.

Leinen (PSE)
Hr. formand, tillykke til Parlamentet og til alle, som har medvirket. Det er virkelig en god dag for det europæiske demokrati. Vi kan ikke have et europæisk demokrati uden europæiske politiske partier. Denne vedtægt er et vigtigt skridt fremad med henblik på at give politik en fuld europæisk dimension, som vi også sagde under debatten i går i forbindelse med forfatningen og resultatet af konventet. Lad mig takke alle, som har medvirket. Hr. Tsatsos og også fru Schleicher, som banede vejen for flere år siden med Parlamentets betænkninger, og dernæst naturligvis Kommissionen, som fremlagde lovforslaget meget hurtigt efter, at Nice-traktaten var trådt i kraft. Jeg vil gerne rette en særlig tak til det græske formandskab, som viste et meget stort engagement og det med stor succes. Hjertelig tak til de græske medlemmer af Europa-Parlamentet.

Vi har mange europæiske vedtægter, som endnu ikke fungerer. I dag har vi endelig fået en, som kan træde i kraft og fungerer.
(Bifald)

Harbour (PPE-DE)
Hr. formand, jeg vil gerne give vores kolleger en statusrapport om dette vigtige forslag.
Først vil jeg sige, at afstemningen i dag vil være endnu et stort skridt i retning af en reform af Europa-Kommissionen. Som alle vil kunne huske fra tidligere forhandlinger, medfører denne reform en større revidering og omstrukturering af ansættelsesvilkår og karriereudvikling for ansatte i alle EU-institutionerne.
Kære kolleger, da vi havde en forhandling her i Bruxelles den 27. marts 2003, modtog vi Parlamentets velvillige støtte til de ændringsforslag, som vi stillede. Vi anmodede dog om at vente med at stemme om den lovgivningsmæssige beslutning for at give ordførerne mulighed for at forhandle med Rådet og Kommissionen og fastholde Parlamentets holdning. Det drejer sig ikke om en procedure med fælles beslutningstagning, men om et punkt, som vi har en holdning til. Det er lykkedes, og nu ønsker vi, at De skal stemme. Vi ønsker at gå videre til næste trin i drøftelserne - nemlig oprettelsen af et høringsudvalg med Rådet, Kommissionen og repræsentanter fra de ansatte og fagforeningerne i alle institutionerne.
Vi beder venligst om støtte i dag. De ændringsforslag, som vi har stillet, afspejler den nuværende forhandlingsposition og har til formål at få Rådet og Kommissionen til at udarbejde yderligere ændringer ud over det oprindelige forslag. Vi vil vende tilbage med to yderligere rapporter om et par måneder til bekræftelse af hele processen.

Medina Ortega (PSE)
. (ES) Hr. formand, for at gentage det, som hr. Harbour lige har sagt, anmoder vi nu om den endelige afstemning om dette forslag. Som hr. Harbour sagde, er de ansatte og institutionerne nu ved at drøfte betænkningen i fællesskab. Derefter vil der blive stillet et nyt forslag for Parlamentet med aspekter, der ikke indgik i det oprindelige forslag - jeg tænker her på pensionsordningen, som Rådet åbenbart ønsker at indlede en reform af, og som Parlamentet igen skal høres om.
Med vedtagelsen af betænkningen kan vi nu give udtryk for vores indledende holdning. For at kunne tilkendegive vores holdning til den endelige tekst har vi brug for et andet forslag fra Rådet.

Swoboda (PSE).
Hr. formand, jeg har her - af relevante grunde - et mundtligt ændringsforslag som nyt punkt 15 a. Der er det problem i den forbindelse, at titlen på den aftale, som vi ønsker at støtte i Parlamentet, er lidt lang. Selve ændringsforslaget er kort, og jeg har kun den engelske tekst. Jeg anmoder alligevel Parlamentet om, hvis det er muligt, at åbne mulighed for at stemme om det. Ændringsforslaget lyder som følger:

Formanden.
Jeg har forstået, hr. Swoboda, at De har talt med andre politiske grupper om dette spørgsmål.

Oostlander (PPE-DE).
Hr. formand, vi støtter det mundtlige forslag.

Oostlander (PPE-DE).
Hr. formand, vi ønsker at ændre de sidste ord i stk. 20 ved at stille et mundtligt ændringsforslag, hvor ordlyden ændres til "kræver en bæredygtig dialog mellem de transatlantiske partnere". Det er det mundtlige ændringsforslag på ordførerens vegne.

Terrón i Cusí (PSE)
. (ES) Hr. formand, jeg vil ikke tage ret meget af Parlamentets tid. Jeg vil blot takke de ansatte, fordi de har arbejdet så hurtigt. Jeg vil også takke de poliske grupper, fordi de har været i stand til at føre en dialog om spørgsmålet om indvandring, som normalt er kontroversielt, men som kræver, at vi alle er enige for at kunne anvende den sunde fornuft og føre en hensigtsmæssig politik.
Jeg vil også sige mange tak til ordførerne for grupperne, fordi de har stået til rådighed. Det gjorde os i stand til at stemme om betænkningen før topmødet i Thessaloniki.
Wijkman (PPE-DE)
Hr. formand, i ændringsforslag 6 til denne betænkning foreslår fru Boudjenah at tilføje en sætning til stk. 1. Hun understreger vigtigheden af adgangen til energi som element i udviklingen og foreslår, at vi karakteriserer adgangen til energi som en grundlæggende menneskerettighed. Jeg deler hendes synspunkt, men jeg mener dog ikke, at vi kan formulere et sådant krav. Adgangen til energi er ikke omfattet af menneskerettighedskonventionerne.
Jeg vil dog være villig til at erstatte "grundlæggende menneskerettigheder" med "økonomiske og sociale rettigheder". Hvis Parlamentet kan tilslutte sig et sådant mundtligt ændringsforslag, vil jeg anbefale, at Parlamentet støtter ændringsforslaget med de pågældende ændringer. Hvis ikke, vil jeg anbefale Parlamentet at stemme imod den del af ændringsforslaget, der henviser til grundlæggende menneskerettigheder.

Coelho (PPE-DE)
. For første gang afholdes De Olympiske Lege på en medlemsstats geografiske område, efter at Schengen-området uden indre grænser blev oprettet.
Vi har her en specifik foranstaltning inden for EU, der fastlægger en dispensationsordning for udstedelse af visum til medlemmer af den olympiske familie, der deltager i De Olympiske Lege i Athen i 2004. Formålet med denne forordning er at lette det planlægningsarbejde, som den medlemsstat - Grækenland - der er vært for de kommende Olympiske Lege, skal udføre, således at det kan opfylde de forpligtelser, der er fastsat i det olympiske charter.
Der er fastsat en række dispensationer fra visse bestemmelser i fællesskabsretten om visum af begrænset omfang, idet de hovedsageligt er af teknisk karakter og til fulde kan begrundes med, at der er tale om en enestående sportsbegivenhed.
De medlemmer af den olympiske familie, der på grund af deres nationalitet er omfattet af visumkrav, er fortsat omfattet af dette krav. Den foreslåede ordning begrænser sig til at gøre det lettere at indgive en ansøgning om visum og vælge den type visum, der skal udstedes (organisationskomitéen for De Olympiske Lege skal blot aflevere en liste over de deltagende personer til de relevante græske visumudstedende tjenester), og påvirker på ingen måde Schengen-reglerne, hvad angår kontrol og procedurer i forbindelse med den offentlige orden og sikkerhed (de græske myndigheder er forpligtet til at kontrollere, at alle nødvendige krav opfyldes før udstedelse af visum).

Kirkhope (PPE-DE)
De britiske Konservative støtter fuldt ud værdierne i den olympiske bevægelse og De Olympiske Lege i Athen i 2004, men selv under disse meget vigtige omstændigheder kan vi ikke støtte princippet om en fælles visumpolitik.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Jeg er i vid udstrækning enig med ordføreren om behovet for at forenkle visumansøgningsproceduren for deltagerne i De Olympiske og/eller De Paralympiske Lege i Athen i 2004. Jeg er ligeledes enig i hendes holdninger, hvad angår hurtigere procedurer for indrejse og bevægelighed i anledning af disse arrangementer, men uden at den for sådanne situationer nødvendige sikkerhed sættes over styr.
Som historien allerede dramatisk har vist, er De Olympiske Lege på grund af den mediedækning, som de er genstand for, et yndet objekt for udtryk for radikalisme og vold, hvorfor der absolut må fastholdes et højt sikkerhedsniveau.
Indførelsen af et standardvisum til kortvarigt ophold og flere indrejser kan indebære en forbedret databehandling, der givetvis vil gøre det lettere for den stat, hvor legene afholdes, at kontrollere og overvåge ind- og udrejse fra dens territorium og fra hele Schengen-området.
Jeg finder det fornuftigt, at Kommissionen, som ordføreren foreslår, skal udarbejde en evalueringsrapport af, hvorledes den foreslåede ordning har virket, tids nok til, at ordningen kan iværksættes ved kommende begivenheder af samme karakter.
Derfor har jeg stemt for.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Middelhavet spiller en vigtig rolle for EF-fiskeriet. Det fremgår klart af EF-fiskerflåden i Middelhavet, der tegner sig for ca. 22 % af den samlede EF-flåde udtrykt i tonnage. På denne baggrund har jeg stemt for, fordi jeg ønskede at støtte ordførerens holdning og udtrykke min enighed i Kommissionens synspunkt i dette handlingsprogram, ikke mindst når den anfører Middelhavets specificitet som uomgængelig standard for den igangværende reform. Det fornuftige i dette perspektiv understreges af den aktuelle konflikt mellem denne specificitets reelle betydning og det hensyn, der tages dertil inden for den fælles fiskeripolitik.
Ordføreren fremsætter en række relevante forslag, der i betragteligt omfang imødekommer de særlige forhold i Middelhavet, og som munder ud i en specifik model for dette område. Af disse forslag er jeg især enig i, at det bør vurderes, hvilken virkning reformen af den fælles fiskeripolitik vil få for handlingsplanen for dette område, og at den decentraliserede fremgangsmåde samt lokale foranstaltninger og arbejderselvstyre bør fremmes, da det er afgørende for et bæredygtigt fiskeri og den fulde respekt for subsidiaritetsprincippet. Det samme gælder forslagene om, at den videnskabelige forskningsindsats skal forbedres, at handlingsplanen skal afpasses efter de vundne resultater, samt at der snarest muligt må igangsættes forhandlinger med Middelhavstredjelande, der også bør omfatte lande, der, selv om de ikke er beliggende ved Middelhavet, indtager vigtige strategiske positioner i området, herunder især sådanne, der er medlem af EU.

Attwooll (ELDR)
Selv om jeg stemte for Markov-betænkningen, ønsker jeg at gøre opmærksom på, at punkt 11, hvori det foreslås, at hele ansvaret for strukturfondene bør overdrages til et enkelt generaldirektorat og et enkelt ministerium i hver medlemsstat, muligvis ikke er i overensstemmelse med de ordninger i medlemsstaterne, som har forbundsstatslige eller decentrale administrationer. Jeg håber, at punktet vil blive fortolket korrekt med hensyn til disse forhold.

Korakas (GUE/NGL)
Endnu en gang kan man - også ud fra betænkningen - konstatere, at EU's regionalpolitik er slået fejl, og at udsigterne for dens gennemførelse fremover er dårlige, især i de svageste lande efter udvidelsen.
Ikke alene er målene om økonomisk og social samhørighed ikke blevet gennemført og de udviklingsmæssige skævheder ikke blevet mindre. Tværtimod vokser skævhederne, også internt i medlemsstaterne, arbejdsløsheden vokser med rivende hast, og den socioøkonomiske struktur i landbrugs- og bjergegne og isolerede områder er ved at gå i opløsning.
Et typisk eksempel er Grækenland, som er og bliver det fattigste af de 15 lande, med store regionale skævheder internt i landet og med det sørgelige privilegium, at ni af landets regioner hører blandt de fattigste områder i EU. Ydermere har Grækenland fra den berømte "guldmine af pakker" betalt 46,4 % af de tilskud, landet havde fået, tilbage til de rigeste medlemsstaters kasser via import af knowhow, kapitaludstyr, varer og tjenesteydelser. Der gives med den ene hånd og tages med den anden! Grækenland har altså ikke blot ikke haft gavn af regionalpolitikken, men har tværtimod bundet sin fremtidige udvikling og nationale uafhængighed til gengæld for nogle få midler til projekter og studier med tvivlsomme virkninger på dets reelle vækst.

Piscarreta (PPE-DE)
. Europa-Parlamentets initiativ om at foretage en opgørelse over strukturfondenes anvendelse er prisværdigt. Denne meget negative opgørelse påpeger en række uacceptable problemer i dette helt afgørende instrument til udligning af de regionale skævheder.
Af diverse årsager, alle sammen mere uacceptable end de andre, bliver en alt for stor del af de til rådighed stående midler slet ikke brugt - mellem 30 og 60 % afhængig af fondene! Heldigvis opviser Portugal en relativt god udnyttelsesgrad. Opgørelsen udpeger også årsagerne til den dårlige udnyttelse og placerer ansvaret såvel hos Kommissionen som hos de medlemsstater, der modtager støtte fra disse fonde, nemlig manglende overgangsordninger mellem programmerne, forsinkelser i iværksættelsen og indkaldelsen af projekter, utilstrækkelig koordinering og forkerte planlægningsoptioner.
Der fremlægges også løsninger, der efter min opfattelse bør inddrages ved midtvejsevalueringen af strukturfondene, nemlig forenkling af procedurerne, overvågning af fondenes anvendelse, præcisering af de involverede parters ansvar og sanktioner i tilfælde af overskredne tidsfrister og svig.
Endelig foreslår betænkningen, ligesom jeg selv har gjort på dette plenarmøde, overgangsforanstaltninger for de regioner, der på indeværende tidspunkt har status som mål 1-regioner, men som risikerer at miste den som følge af den statistiske virkning, som fattigere landes indtræden vil få. Jeg glæder mig over, at Kommissionen er lydhør over for denne urimelighed.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Jeg har stemt for den denne betænkning.
Det kan endnu en gang konstateres, at budgetforudsigelserne afviger meget fra den faktiske gennemførelse, hvad angår strukturfondene. Kun 69 % af betalingsbevillingerne blev udnyttet.
Jeg er enig med Kommissionens forslag om, at der skal tillægges forvaltningen i medlemsstaterne større ansvar, og at procedurerne bør forenkles ved, at medlemsstaterne anvender bedste praksis, og de administrative personale, der har med disse opgaver at gøre, tilbydes den nødvendige videreuddannelse. Alt dette var allerede nævnt i tidligere beretninger.
Jeg mener fortsat, at der bør skabes væsentlig mere synlighed omkring såvel programmerne som mulighederne for regional udvikling og jobskabelse. Jeg mener også, at Kommissionen over for faglige, regionale og lokale sammenslutninger, særlig i den private sektor, bør gennemføre bevidstgørelsestiltag (konferencer, seminarer osv.), der kan tjene som praktisk incitament og medvirke til en bedre forståelse hos de økonomiske aktører for de muligheder, sammenhænge og ansvar, som deres projekter indebærer. En tættere forbindelse mellem Kommissionen og de økonomiske aktører, der ud over at forbedre projekternes faktiske gennemførelse også mere effektivt bidrager til den så tilstræbte "harmoniske udvikling af Fællesskabet som helhed", vil ligeledes kunne forebygge misbrug med dramatiske konsekvenser af den art, som udflytninger af strukturfondsstøttede virksomheder har haft til følge.

Coelho (PPE-DE)
. De regionale forskelle udgør den største trussel mod EU's politiske og økonomiske integrationsprojekt. At fremme den økonomiske og sociale samhørighed er et af EU's prioriterede politiske mål (ved Maastricht-traktaten konsolideret i en af den europæiske integrations tre søjler).
Samhørighedsfonden bidrager afgørende til at mindske disse asymmetrier ved at støtte de medlemsstater, der har de største strukturproblemer. Dens betydning vil øges med udvidelsen (fra 2004 vil alle kandidatlandene straks kunne komme i betragtning til at modtage støtte fra fonden).
Jeg mener, at den tilgang, som ordføreren har valgt i sin betænkning, burde have været mere positiv og mindre bureaukratisk. Jeg deler hendes bekymringer med hensyn til Portugals underskud på 4,1 % i 2001 (der således ikke overholder de makroøkonomiske kriterier), som den nuværende portugisiske regering har arvet fra dens socialdemokratiske forgænger. Det havde været mere retfærdigt over for Portugal, hvis ordføreren havde anerkendt den indsats og de foranstaltninger, som den portugisiske regering allerede har truffet, og som Kommissionen og Rådet har rost.
Alle disse instrumenter er afgørende for at leve op til princippet om økonomisk og social samhørighed. Samhørighedsfonden bør ligesom de andre strukturfonde og Fællesskabets øvrige politikker fortsætte ad den vej. Uden samhørighed vil det europæiske ideal forsvinde og slå fejl.

Piscarreta (PPE-DE)
. Gennem Samhørighedsfonden, der er udtryk for det prioriterede politiske mål at fremme den økonomiske og sociale samhørighed, har EU medvirket til indsatsen mod de regionale forskelle i medlemsstaterne.
Da Portugals BNP er under 90 % af fællesskabsgennemsnittet, har landets infrastruktur efter dets tiltræden oplevet et kvalitativt spring, som aldrig før er set, især inden for miljø (forvaltning af vandressourcerne) og transport (jernbanenettet).
Med den umiddelbart forestående udvidelse bliver det endnu mere nødvendigt at udnytte de til rådighed stående midler effektivt og rationelt, at indgive projekter af høj kvalitet og at overholde realistiske tidsrammer. Ligesom betænkningen støtter jeg en skrappere kontrol med fondens aktiviteter i marken, en mere detaljeret vurdering af støttens virkninger, sanktioner i tilfælde af uregelmæssigheder og tilbagebetaling af uberettiget udbetalte midler. Disse foranstaltninger kan give øget gennemsigtighed.
Det bør erindres, at de makroøkonomiske kriterier, særlig et stigende offentligt underskud, har betydning for, om der tildeles fællesskabsmidler. I 2001 rejste Portugals underskud på 4,1 % spørgsmålet om eventuel indstilling af finansieringen. Denne betænkning nævner Portugal som den eneste medlemsstat i en sådan situation!
Jeg vil derfor i denne sammenhæng gerne give min klare støtte til den stramme budgetpolitik, der nu føres i mit hjemland, trods den hårde kritik, som disse foranstaltninger har udløst.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Jeg ser mig nødsaget til at undlade at stemme.
Jeg mener, at forslaget til beslutning, selv om det vedrører en årsrapport om 2001, ikke loyalt beskriver Samhørighedsfondens faktiske gennemførelse. Den gengiver upræcise forhold, der selv i lyset af den tid, som de angår, ikke på nogen måde er i samklang med de konklusioner og løsninger, som en betænkning af denne art burde rumme.
At jeg undlader at stemme, skyldes også, at jeg ikke kan tilslutte mig en fortolkning, der på baggrund af konkrete data fra Kommissionen uddrager konklusioner, der længe og tydeligt for enhver har været forkerte. Jeg må især bemærke de påstande, der fremføres i punkt 8 og 9, som kan være Portugal til skade. Det er desværre en kendsgerning, at Det Socialistiske Partis misregimente i Portugal førte til en finansiel katastrofe, der kom til udtryk i et offentligt underskud på 4,1 % i 2001, hvilket det portugisiske folk også har straffet i de fremskyndede valg i marts 2002. Dels har dette forhold ikke haft de automatiske følger, som man kan tro ud fra punkt 8, og dels overses det beklageligvis i punkt 9, at den nye portugisiske regering allerede - og med stor beslutsomhed! - har truffet alle nødvendige foranstaltninger til at rette op på situationen, hvilket, trods betydelige ofre, straks er blevet en absolut succes i 2002.

Scallon (PPE-DE)
Jeg vil gerne fremhæve nogle vigtige punkter vedrørende min betænkning om Kommissionens årsrapport for Samhørighedsfonden for 2001.
Kommissionen fastholdt i sin meddelelse om Agenda 2000 det prioriterede politiske mål at fremme økonomisk og social samhørighed.
Hovedformålet med Samhørighedsfonden var at hjælpe lande med de største strukturelle mangler, og fondens modtagere skulle have et bruttonationalprodukt pr. indbygger på under 90 % af Fællesskabets gennemsnit og forpligte sig til at vedtage et konvergensprogram.
Årsrapporten er et vigtigt værktøj til vurdering af aktiviteterne i Samhørighedsfonden.
Gennemførelsen af finansieringerne fra fonden i 2001 var generelt acceptabel. Spørgsmålet om uindfriede forpligtelser er stadig en alvorlig svaghed, og der er stadig et presserende behov for streng kontrol for at sikre, at reglerne om gennemsigtighed overholdes i relation til offentlige kontrakter. Kontrollen af fondens aktiviteter og virkninger heraf skal intensiveres.
Jeg hilser Kommissionens bestræbelser på at håndtere problemet velkommen, især oprettelsen af en taskforce i Generaldirektoratet for Regionalpolitik i april 2002, og jeg vil gerne gentage vores opfordring til Kommissionen om at give mere detaljerede oplysninger om finansierede projekter.
(Stemmeforklaringen forkortet i henhold til forretningsordenens artikel 137, stk. 1)

Grossetête (PPE-DE)
Jeg har stemt for denne betænkning. Vi husker stadig de frygtelige katastrofer, der ramte en række fabrikker, og særlig fabrikken i Toulouse. Det ville på baggrund af disse ulykker være overilet at sætte spørgsmålstegn ved den lovgivning, der har været gældende i tre år. Det ville derimod være hensigtsmæssigt at forbedre sikkerhedsforanstaltningerne.
Det er vores mål at kunne kombinere den industrielle udvikling med øget sikkerhed. Et Europa uden fabrikker ville være helt utænkeligt, ikke sandt? Muligheden for en nulrisiko eksisterer ikke, og at insistere på, at den gør, ville være at lyve.
Målet er derfor at være forberedt på det uventede. Derfor er det yderst vigtigt at oplyse og særlig at informere om den handleplan, der skal følges i tilfælde af en eksplosion. Det er af afgørende betydning, hvis vi skal undgå endnu større skader i fremtiden.
Vi skal ikke skræmme. At være forberedt på det uventede indebærer også, at vi skal gøre alt, hvad vi kan for at undgå det. Derfor skal de nye krav, der er ved at blive udarbejdet, være baseret på en passende vurdering af risiciene i overensstemmelse med kriterier, der fastsættes på fællesskabsniveau, fastlæggelse af både de ansattes og ledelsens ansvar, herunder forpligtelse til at sørge for tilstrækkelig uddannelse, indførelse af sikkerhedsledelsessystemer med afprøvning på stedet og strengere kontroller.
(Stemmeforklaringen forkortet i henhold til forretningsordenens artikel 137, stk. 1)
Moreira da Silva (PPE-DE)
. Selv om den fælles holdning medtager nogle af de ændringsforslag, som Europa-Parlamentet fremlagde under førstebehandlingen, hvor jeg særlig bemærker det, der afspejler ulykken i Toulouse, og det om direktivets gennemførelsesfrister, er det stadig nødvendigt at fastholde nogle ændringsforslag, som Rådet ikke har taget hensyn til. Jeg mener således, at det på baggrund af de seneste ulykker inden for minedrift er meget vigtigt, at også dette omfattes af Seveso II-direktivet. Derudover skal de steder med størst ulykkesrisiko kortlægges og registreres statistisk.

Figueiredo (GUE/NGL)
. Vi beklager, at Rådet endnu ikke har tilkendegivet, hvordan det vil finansiere den fælles fiskeripolitik og ikke er nået til en aftale om supplerende bevillinger til ophugning af fiskerfartøjer, når Kommissionen foreslog yderligere 32 millioner euro for 2003 finansieret via fleksibilitetsinstrumentet.
Selv om vi afviser de ophugningsfremmende foranstaltninger (også på grund af de urimelige kriterier), afviser vi også forslaget, som Kommissionen i øvrigt allerede har fremsat, om at finansiere reformen gennem en omprogrammering af FIUF eller ligefrem af de andre strukturfonde. Vi beklager, at betænkningen ikke giver et signal til Rådet på dette område, ikke mindst på baggrund af Europa-Parlamentets og Fiskeriudvalgets udtalelser i forhandlingen om budgetproceduren for 2003. Vi beklager også, at vores ændringsforslag 5 ikke er blevet vedtaget, for nye prioriteringer skal modsvares af nye finansielle midler.
Det er uacceptabelt, at fiskeriet stadig skal ofres, også i det foreløbige forslag til budgettet for 2004, når man tager den krise i betragtning, som det gennemgår, og behovet for at støtte fiskere og regioner, der er afhængige heraf. Derfor har vi stemt imod.

Piscarreta (PPE-DE)
. I sit forslag til ændringsbudget har Kommissionen anmodet om supplerende bevillinger til ophugning af fiskerfartøjer via fleksibilitetsinstrumentet på et beløb af 32 millioner euro. I sin version af forslaget har Rådet afvist denne anmodning, fordi det ikke kunne nå frem til en aftale om, hvordan denne foranstaltning skulle finansieres.
Jeg vil her gerne give udtryk for min fulde støtte til ordførerens opfordring til Rådet om at fremlægge et holdbart forslag til finansiering af den fælles fiskeripolitik. Denne anmodning om supplerende bevillinger går kun ud på at anvende overskydende midler fra 2002. Det drejer sig ikke om nogen nyhed, men blot om at give finansielle midler til bestemte allerede vedtagne foranstaltninger, deriblandt:
programmet for omstilling af den spanske og portugisiske fiskerflåde, der har lidt tab efter den manglende fornyelse af fiskeriaftalen med Marokko, og
hasteforanstaltningerne efter Prestige-katastrofen ud for den galiciske kyst.
Det bør erindres, at disse foranstaltninger indgår i fleksibilitetsinstrumentet for 2003-2006, hvor andelen for 2003 er på 32 millioner euro.
Rådet synes at have "glemt" følgerne af torskestoppet, af den manglende fornyelse af aftalen med Marokko og af dets afvisning af at bevilge midler til modernisering af fartøjerne.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE)
De Moderate vælger i dag at afstå fra at stemme i den afsluttende afstemning om finansiering af europæiske politiske partier. Politiske partier bør funderes på deres medlemmer og bør klare sig uden offentlig finansiering. Offentlige midler skal principielt ikke anvendes til at finansiere politiske partier.
Af ovenstående årsager stemmer vi for ændringsforslag 41 om at forkaste Kommissionens forslag i sin helhed.

Berthu (NI)
Vi har stemt imod Leinen-betænkningen om vedtægt for og finansiering af europæiske politiske partier, da vi mener, at det er uanstændigt at tage penge fra skatteyderne for at bibeholde disse kunstige organer, hvis hovedformål er at få folk til at tro, at der er en egentlig europæisk politisk scene, hvor man deltager i det europæiske demokrati.
I virkeligheden er det i høj grad en illusion. Hvis de såkaldte europæiske politiske partier virkelig havde det solide grundlag, som de hævder, at de har, så lad dette grundlag, som er de nationale borgere og politiske partier, finansiere dem.
Endvidere kan den foreslåede "statut"ordning føre til politisk kontrol med partierne, hvis lovgrundlag er yderst svagt. Det ville være uværdigt for et frit samfund.
Det er så sandt, at selv ophavsmændene og de, der nyder godt af den foreslåede ordning, tøver med at sætte deres navn på den. Kommissionen ønsker, at Parlamentet skal forvalte ordningen, da den helt klart er af politisk art. Parlamentet, som ikke ønsker at få sit image plettet, ønsker, at Kommissionen skal stå for den. Kunne vi ikke for at gøre tingene lettere simpelthen forkaste dette dårligt udtænkte forslag?

Claeys (NI)
Finansiering af europæiske politiske partier er endnu et skridt mod en føderal europæisk superstat. Der er på højeste niveau et ønske om at standardisere de eksisterende partier, slibe kanterne af dem og rive dem løs fra de nationale traditioner. Desuden bliver politiske partier i en række medlemsstater allerede finansieret af regeringen. I Belgien bliver de f.eks. finansieret af provinserne, regionerne og den føderale regering. Det er bekymrende, når finansiering bliver gjort afhængig af visse betingelser. Begreber som "overholdelse af de demokratiske principper" er ikke fastsat præcist nogen steder. Det åbner sluserne for vilkårlighed. Bortset fra kommunistpartierne er kun et enkelt parti her i Parlamentet imod demokrati, men artikler i pressen har i mellemtiden vist, at nationale højrefløjspartier udtrykkeligt overvåges. I visse kredse er det blevet almindeligt at tage parti imod "politisk korrekte" dogmer - f.eks. vedrørende indvandringsproblemet - og erklære, at de ikke er forenelige med de demokratiske principper. Vildfarelser af denne slags skal forbeholdes strengt polemisk brug og må ikke omsættes til EU-lovgivning.
Repræsentanterne for Den Flamske Blok og Den Nationale Front stemmer derfor mod betænkningen og vil undersøge alle lovlige midler mod denne krænkelse af princippet om lighed.

Ferreira (PSE)
Jeg har undladt at stemme om denne betænkning af to grunde.
Hovedårsagen er, at forordningen om vedtægt for og finansiering af europæiske politiske partier tillader gaver fra juridiske personer til europæiske politiske partier. Jeg kan ikke acceptere sådan et forslag, da det gør det umuligt for partierne at være uafhængige af erhvervslivet. Lobbyvirksomhederne har allerede stor indflydelse på partier og politiske holdninger, og direkte finansiering ville selv med et loft på øge deres indflydelse på politiske partier yderligere. Der er for øvrigt ingen garanti for, at de europæiske politiske partiers finansiering af de nationale politiske partier kan holdes adskilt, da grænseoverskridende foranstaltninger bliver tilladt.
Endelig er det ikke længere et spørgsmål om europæiske politiske partier, men snarere om politiske partier på europæisk niveau.
Jeg besluttede at undlade at stemme i stedet for at stemme imod betænkningen, da jeg mener, at en sådan statut er et stærkt og positivt signal om et skridt hen imod et tættere EU og en egentlig fælles skæbne. Europæiske politiske partier, der finansieres af offentlige tilskud og bidrag fra aktivister, er et af de midler, som EU-borgerne kan anvende til at skabe et EU, der i stigende grad er tættere på borgerne.

Frahm, Krarup, Herman Schmid, Seppänen and Sjöstedt (GUE/NGL)
Vi kan ikke støtte dette forsøg på at opbygge en politisk og parlamentarisk orden i EU oppefra og ned. EU-eliten mener, at de europæiske politiske partier kan løse problemerne med legitimitet og støtte den europæiske integration, men det vil sandsynligvis ende med det modsatte. Der vil være konflikter mellem rettighederne for de nationale politiske partier og de europæiske politiske partier, da de skal være aktive inden for samme "politiske orden" (der er ingen europæisk politisk orden i ingenmandslandet over de nationale territorier).
Borgerne i de medlemsstater, der skal bidrage med skattepenge til de foreslåede europæiske partier, vil betragte disse som kunstige organer, der vil mindske de nationale partiers indflydelse og pålægge politisk integration oppefra og ned. Et demokrati skal bygges op fra grunden, ikke omvendt.
Vi opfordrer stærkt til, at forslaget forkastes.

Korakas (GUE/NGL)
Den betænkning, vi behandler, har ikke administrativ, men rent politisk karakter. Indførelsen af europæiske politiske partier, som der er stillet forslag om, er ikke resultatet af et frivilligt valg og enighed om at handle ud fra fælles ideologiske indfaldsvinkler, men har tværtimod til formål at skabe accept for EU's reaktionære og befolkningsfjendtlige struktur.
For EU er respekt for "retsstaten" respekt for monopolernes diktatur med Schengen-aftalen, de færre og færre rettigheder og individuelle friheder, ØMU, deltidsbeskæftigelse og midlertidig beskæftigelse og de befolkningsfjendtlige spareprogrammer, som skal sikre kapitalens profit.
EU's mål er, med afpresning og finansiel støtte som løftestang, at gennemtvinge dets egne begreber for opbygningen af partier, som også indgår i dets reaktionære politikker. Det vælger en konstant og institutionaliseret intervention i medlemsstaterne for at lægge bånd på stemme og handling hos de politiske kræfter, som er af antiimperialistisk og antikapitalistisk karakter og bekæmper EU. Det strategiske mål er at skabe ringeagt i befolkningernes bevidsthed for klassekampen på internationalt og nationalt plan. Et parti har vægt på europæisk og internationalt plan, når det er stærkt i sit eget land.
Man styrker opportunistiske politiske formationer, som bremser op for radikaliseringen af befolkningernes bevidsthed, i en søgen efter poler, der kæmper i udtryk og handling, og befolkningerne fanges i reaktioner, som er harmløse for systemet.
Af disse årsager har KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemt imod betænkningen og har anmodet om, at den trækkes tilbage.

Pasqua (UEN)
Bortset fra udestående spørgsmål, såsom Kommissionens rolle i forbindelse med ydelse og forvaltning af bevillinger, er der en række punkter, der giver anledning til alvorlige problemer.
Det ene er den forpligtelse, der pålægges de europæiske politiske partier, til at overholde de demokratiske principper og retsstatsprincipperne samt de grundlæggende rettigheder og principper i EU's charter om grundlæggende rettigheder samt i traktaterne . 
De uregelmæssigheder, som en sådan bestemmelse kunne føre til, bekymrer mig meget, da det indeholder spiren til et forbud mod politiske partier, fordi det er, hvad udelukkelsen af en del af den offentlige finansiering kan sammenfattes til. Foranstaltningen, som er skæbnesvanger for friheden, er så meget desto mere chokerende, da den giver frit spillerum for vilkårlighed. Hvordan kan vi tro på, at Parlamentets kontrol af et politisk partis statut, program og aktiviteter vil blive udført objektivt?
Endvidere skal vi understrege, at et partiernes Europa, som er hensigten med forslaget, på ingen måde bliver det samme som et europæisk demokrati. Intet kunne være værre end at være vidne til udviklingen i EU af et system, hvor magtbegærlige partier dominerer, et system, som i Frankrig fik den tredje og fjerde republik til at bryde sammen.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Jeg beklager den måde, hvorpå denne betænkning blev forelagt plenarforsamlingen. Når styrkelse af "demokrati og gennemsigtighed" i EU's virksomhed står på dagsordenen, burde Europa-Parlamentet gå foran og vise et eksempel. Det var ikke tilfældet med den sene fremlæggelse af en lang række tilsyneladende "kompromisændringsforslag", der ændrede ret grundlæggende på de holdninger, som ordføreren hele tiden havde stået for, fordi de var et resultat af direkte forhandlinger med Rådet, som der burde være givet mere uddybende oplysninger om. Som jeg sagde under forhandlingen, ville det rimeligste have været at anvende forretningsordenens artikel 130a, at lade sagen gå tilbage til fornyet behandling i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og på ny sætte punktet på dagsordenen for plenarmødet i juli. Selv om jeg anerkender, at de endelige holdninger er udtryk for meget positive fremskridt i forhold til såvel de holdninger, som Kommissionens oprindelige forslag indeholdt, som ordførerens stædige fastholden ved sine - en udvikling, som jeg bifalder - er jeg dog fortsat uenig i væsentlige punkter. Det gælder således, at det ikke er en ordning, der omfatter alle legitimt konstituerede politiske partier, eftersom traktaten ikke tillader sondring mellem politiske partier "på europæisk plan", men anerkender, at alle har "en lige vigtig rolle", at der stilles krav om et selvfinansieringsniveau, som jeg finder for højt, og som jeg frygter, kan blive en kilde til problemer på overstatsligt plan, og endelig den ikke-retlige ordning for afvisning af finansiering, hvor jeg ikke finder, at den indlysende ret til appel er sikret i tilstrækkeligt omfang. Jeg har derfor stemt imod.

Sacrédeus (PPE-DE)
Jeg har stemt nej til betænkningen, som dog blev vedtaget (345 stemmer for, 102 stemmer imod, og 34 undlod at stemme).
Den første årsag til dette er, at det ville være at foretrække, hvis Kommissionen fastsatte beløbet til partistøtte, og ikke Parlamentet, som dermed ville bevilge partistøtte til sine egne "politiske europæiske familier". Det er der en betydelig fristelse ved.
Den anden årsag er, at betingelserne for at danne et europæisk politisk parti er sat for højt med kravet om tilstedeværelse i hvert fjerde medlemsland.
Den tredje årsag er, at der er en indbygget risiko for vilkårlighed, al den stund at specielle vurderingskrav stilles til de såkaldte europæiske partier, før de modtager finansiel støtte. Hvem skal afgøre, hvordan disse kriterier skal anvendes? I praksis bliver det et farligt system, hvor politiske partier skal afgøre, hvilke politiske grupper der skal have status som et parti og dermed modtage finansiel støtte - et system, som Sveriges Riksdag ikke kender til.

Van Brempt og Van Lancker (PSE)
Som flamske socialister har vi stemt mod Rådets kompromis vedrørende statutten for europæiske politiske partier, som det blev forelagt for Parlamentet, da det ikke giver tilstrækkelig garanti for europæiske politiske partiers uafhængighed.
Kompromiset omfatter en økonomisk ordning, der indebærer, at fuldt udviklede europæiske partier fra 2004 kan medfinansieres ved donationer. Vi kan ikke tilslutte os det indgåede kompromis, der betyder, at en bidragyder, som kan være en fysisk eller juridisk person, kan donere op til 12.000 euro årligt til et europæisk parti med et sporbarhedsloft på 500 euro.
Vi vil fortsat arbejde for et forbud mod donationer fra virksomheder og et loft på private donationer på 2.000 euro pr. år, hvilket betyder, at bidragydere skal give sig til kende, hvis de bidrager med 125 euro eller mere.
Andersen og Sandbæk (EDD)
Samlet set undlader vi at stemme for beslutningsforslaget i Terrón i Cusís betænkning om en åben koordinationsmetode til koordinering af Fællesskabets indvandringspolitik. Vi er for forslaget, men undlader at stemme, da vi mener, at det bør være op til medlemsstaterne selv at bestemme.

Berthu (NI)
Vi har stemt imod Terrón i Cusí-betænkningen om Fællesskabets indvandringspolitik, da den både i form og indhold er et eksempel på et af de mest katastrofale frembringelser fra Europa-Parlamentet.
Hvad angår formen, blev den opført på dagsordenen i sidste øjeblik, og den blev sat til afstemning uden forhandling, ligesom de fleste betænkninger i denne mødeperiode.
Hvad angår indholdet, foregiver betænkningen, der er forelagt af en ordfører fra venstrefløjen, at behandle indvandringspolitikken som helhed, og dog nævnes ulovlig indvandring stort set ikke. Tværtimod mener man i betænkningen, at en afgørende faktor til vurdering af, hvor vellykket en europæisk indvandringspolitik er, er migranternes fulde integration i værtslandene. Med henblik herpå foreslås det bl.a. at indføre en civil borgerret, der gør det muligt for indvandrere, der opholder sig lovligt i EU, at opnå en status med visse rettigheder, som f.eks. stemmeret til kommune- og Europa-valg (stk. 29).
Ikke overraskende erklæres det i betænkningen (i stk. 53), at Den Europæiske Flygtningefond ikke er et egnet instrument til at finansiere indvandreres og flygtninges tvangsmæssige tilbagesendelse, og dog hilser den Kommissionens forslag vedrørende finansiering af pilotprojekter på integrationsområdet velkommen (stk. 39).

Schröder, Ilka (GUE/NGL)
Jeg stemmer imod betænkningen, fordi et politisk dokument, som tier om forholdene i europæiske udvisningsfængsler, om dødsfald ved grænserne, som er forårsaget af de europæiske grænsekontroller, og om den strukturelle racisme i den europæiske indvandringspolitik, ikke fortjener at blive støttet. Desuden forfølger den europæiske indvandringspolitik to mål. Den øger Europafæstningens isolation ved at flytte grænsekontrollerne til transit- og oprindelseslandene, og den optimerer den økonomiske udbytning af det, der ud fra en kapitalistisk synsvinkel er "brugbar" arbejdskraft. Men den foreliggende betænkning angriber hverken sænkningen af beskyttelsesniveauet for flygtninge til den lavest fællesnævner eller hykleriet og dobbeltmoralen i den såkaldte "kamp mod illegal indvandring", som tager sigte på at militarisere grænserne og samtidig udplyndre billig arbejdskraft. Indførelsen af fælles grænsekontroller hilses endda fortsat velkommen. Udvisningsaftalerne, som tredjelandene bliver påduttet af EU, står ikke til debat.
Denne repressive og fremmedfjendske holdning bliver overhovedet ikke kritiseret i betænkningen. I stedet for fejrer et stort flertal i Parlamentet en tandløs betænkning, som repræsenterer en ynkelig politisk mainstream. Jeg tilslutter mig ikke dette flertal.

Figueiredo (GUE/NGL)
. Vi støtter FN-initiativer til bekæmpelse af ulovlig handel med våben, herunder også de lette, der giver næring til våbensmuglere og de store våbenindustriers profitter.
Jeg kan imidlertid ikke undlade at pege på det bemærkelsesværdige og selvmodsigende i, at denne forhandling er afviklet under ét med forhandlingen om "Den Europæiske Unions Sikkerhedsstrategi", med Javier Solana til stede, den højtstående repræsentant for FUSP, der havde udarbejdet en rapport til Det Europæiske Råds møde i Thessaloniki.
Hvorfor? Fordi Solana i sit indlæg gør sig til talsmand for en sikkerhedsopfattelse baseret på militarisme og interventionisme, hvor der skal udvikles en strategi, der muliggør tidlig, hurtig og "robust" intervention, når dette skønnes påkrævet, og forudsætter flere militære ressourcer, kombineret med diplomatiske og civile instrumenter.
Disse tanker om "Den Europæiske Unions Sikkerhedsstrategi" synes at afpasse målsætningerne i FUSP og FESFP til konklusionerne efter NATO-topmøderne i Washington og Prag, fordi hovedvægten er lagt på muligheden for anvendelse af militær aggression. Det drejer sig med andre ord om en konsolidering af politikker og instrumenter, som går stik imod nedrustning og afspænding i de internationale relationer, og hvis mål er at sikre den militære beherskelse af verden gennem et "partnerskab", som EU gør sig forhåbninger om at etablere med USA.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. Det vigtigste problem for udviklingslandene på energiområdet er ikke - til forskel fra de mere udviklede lande - at erstatte de nuværende energikilder med andre, der forurener mindre. Det vigtigste problem er at få adgang til energikilderne overhovedet. Man skal således bemærke, at 2 milliarder mennesker ikke har adgang til elektricitet. For at nå det dobbelte mål at demokratisere adgangen til elektricitet uden samtidig at forværre drivhuseffekten er det afgørende, at vi satser på teknologioverførsel og finansiering af projekter med høj miljøværdi. Det kan ikke accepteres, at EU sender udviklingslandene sin mest forældede teknologi. Jeg glæder mig over EU's indsats i Johannesburg til fordel for forpligtende målsætninger for vedvarende energi og over de initiativer, der blev taget på dette topmøde, for at inddrage virksomhederne. Jeg synes, at ordføreren har ydet et fremragende bidrag til dette samarbejde om at dele de bedste teknologier.

Pasqua (UEN)
Wijkman-betænkningens store fortjeneste er at påvise den nøglerolle, som energi spiller for udvikling, og at give os en række nøgterne tal, som afslører problemets omfang. Fra de 2 milliarder mennesker, som ikke for tiden har adgang til en energitjeneste, der kan opfylde deres grundlæggende behov, til prognosen over væksten i verdens energibehov indtil 2020 (en stigning på 65 % sammenlignet med 1995) fremhæves underudviklingens onde cirkel, som det nu er af afgørende vigtighed at træffe foranstaltninger imod i hele planetens interesse.
Selv om vi ligesom ordføreren kan tilslutte os Kommissionens initiativer, skynder vi os at tilføje, at, når man nævner deres mangel på målsætning, kunne og burde vægten have været lagt på den manglende forskning i nuklear energi, da seriøse prognoser tydeligt viser - og ordføreren bidrager også mod sin vilje til denne konklusion - at vi ikke kan opfylde verdens fremtidige energibehov, hvis vi vender ryggen til den eneste teknologi, der er en effektiv erstatning for fossile energikilder, som ofte er en kilde til begærlighed og yderst alvorlige konflikter, ligesom betænkningen fremhæver.
Min gruppe stemmer for betænkningen i håbet om, at den kan bidrage til denne gavnlige iværksættelse.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Jeg takker hr. Wijkman for den fremragende betænkning, som han har udarbejdet, både fordi han fremhæver den nøglerolle, som energiforsyningen må spille inden for udviklingspolitikken, og på grund af de veje, som han anviser, og hvor den centrale bestræbelse altid er at forbedre de fattigste menneskers levevilkår. Disse tanker og de praktiske, realistiske og effektive foranstaltninger, som de må ledsages af, er en udfordring for EU-landenes kreativitet og et moralsk imperativ for hele menneskeheden. Vi må bryde den negative sammenhæng mellem energi og fattigdom - der motiverer Kommissionens to forslag - da det jo forholder sådan, at "i områder uden energi udvikler fattigdommen sig, og der opstår en ond cirkel mellem energi og fattigdom."
Jeg er enig i ordførerens kritik af, at Kommissionen ikke tydeligt angiver, hvilke finansielle midler der skal følge diagnosen op. Jeg tror dog, at vi er på rette vej, fordi det også ud fra et rent økonomisk synspunkt er indlysende, at enhver støtte på energiområdet er en fremtidsrettet satsning. For alle. Det er et af de felter, hvor udviklingspolitikken kan få de mest varige og mest synlige virkninger.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck og Wachtmeister (PPE-DE)
Vi moderate mener, at havmiljøet er vigtigt og bør beskyttes. Forudsætningerne for et rent havmiljø i Østersøen i fremtiden blev forbedret betydeligt ved kommunismens fald og bliver forbedret yderligere ved udvidelsen af Den Europæiske Union. Via EU-samarbejdet intensificeres det fælles arbejde for en renere Østersø.
Vi har stemt for denne initiativbetænkning, trods det at den ikke tager hensyn til det, som allerede er blevet gjort, og trods det at ordføreren vil styre udviklingen med uretmæssig vidtrækkende centralstyring og overnationalisme.
Vi moderate mener, at problemet i Østersøen ikke kan eller bør løses på samme måde som f.eks. problemet i Middelhavet. Berørte lande og regioner i de respektive geografiske områder må kunne finde lokalt tilpassede løsninger.

Figueiredo (GUE/NGL)
. Det hedder i implementeringsplanen fra verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg, at verdenshavene, havene, øerne og kystområderne er en integreret og væsentlig del af klodens økosystem og er af afgørende betydning for verdens fødevaresikkerhed. Beskyttelsen af havmiljøet, særlig bevarelse af dets biodiversitet, må derfor prioriteres højt, og der er behov for flere EU-aktiviteter inden for beskyttelse af havmiljøet, en egentlig kystpolitik og til fremme af bæredygtig udnyttelse af havene.
Vi er derfor enige med ordføreren i, at en strategi på dette område må omfatte forsigtighedsprincippet, beskyttelses- og bevarelsesforanstaltninger, en integreret strategi med henblik på at bekæmpe de trusler, som menneskelige aktiviteter udgør for havmiljøet, en integreret strategi for forvaltningen af hav- og kystområderne samt en regional strategi, hvori der tages højde for regionale forskelle med hensyn til "økologiske særegenheder" og "samfundsøkonomiske aspekter", uden at det må overses, at der findes andre årsager til forurening af havene.
Vi mener derfor, at Kommissionens seneste forslag om forvaltning af fiskeriindsatsen i Atlanterhavet bringer de mål og den mulighed i fare, som den portugisiske stat har, for at gennemføre bevarelsesforanstaltninger i sin eksklusive økonomiske zone.

Grossetête (PPE-DE)
Jeg har stemt for denne betænkning. At vedtage en strategi til beskyttelse og bevaring af havmiljøet er at anvise en reel europæisk politik til gavn for sikkerheden til søs.
Bestemmelserne og direktiverne er på plads. Det er op til medlemsstaterne at anvende dem og op til Europa-Kommissionen at forvalte gennemførelsen af dem. Vi skal stå fast på dette punkt, fordi det er for let, når katastrofen rammer, at gøre EU til den ideelle syndebuk.
Der foreslås også nye bestemmelser for sikkerheden til søs for at beskytte kysterne, såsom anvendelse af dobbeltskrogede fartøjer og eventuelle straffesanktioner for overtrædelser. Jeg opfordrer til, at disse foranstaltninger ledsages af oprettelsen af en EU-kystvagttjeneste.
Denne politik har til formål at beskytte og bevare i stedet for at forsøge at udbedre den allerede forvoldte skade. Miljøkatastrofer kan rent faktisk ikke klares med tilskud. De berørte regioner lider og vil fortsat lide i lang tid med hensyn til den biologiske mangfoldighed og den økologiske balance, der er af så stor betydning for bevarelsen af fiskebestandene og arterne.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. Jeg takker Kommissionen for dens meddelelse. Jeg mener dog, at den i sin analyse burde have taget udgangspunkt i en bevarelse af fiskebestandene og ikke i et vagt begreb om bæredygtighed. Den er heller ikke gået langt nok i analysen af fiskeriets betydning for beskyttelsen af havmiljøet eller med hensyn til opstilling af obligatoriske kvantitative mål og tidsplaner.
Jeg håber derfor, at Kommissionen så hurtigt som muligt fremlægger et forslag til strategi for beskyttelse af havmiljøet, hvor der formuleres et samlet svar på den udfordring, der ligger i at fremme havmiljøets bæredygtighed ved dels at koordinere og konsolidere de forskellige allerede eksisterende lovgivningstekster og dels at befordre oprettelse af overvågnings- og kontrolinstanser såvel i EU som på internationalt plan. En sådan strategi skal indeholde en handlingsplan for beskyttelse af havmiljøet med mål, midler og tidsfrister. Til slut appellerer jeg til EU's ledende rolle i de internationale forhandlinger om bevarelse af havmiljøet, da det er meget vigtigt, at bifangstteknikkerne (anvendelse af store net, som koster ikke-målarter som hajer, havpattedyr, fugle og skildpadder livet) bliver kraftigt begrænset på internationalt plan.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Den enighed, der blev opnået i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik, bekræfter denne initiativbetænknings næsten ukontroversielle karakter. Jeg har samme opfattelse og har derfor stemt for.
Jeg finder det fornuftigt og velbegrundet, at der formuleres en harmoniseret EU-strategi for havmiljøet. Desuden er det et prisværdigt princip, såfremt det ikke anvendes i blinde, at manglen på fuldstændige oplysninger ikke må bruges til at forhindre passende forebyggende foranstaltninger (især ikke når der er tydelige tegn på en væsentlig forringelse af biodiversiteten).
Lige så hensigtsmæssig er ordførerens opfordring til EU om at træffe afgørelse om at tilslutte sig Det Arktiske Råd (hvis nuværende medlemmer er USA, Canada, Island, Norge og Rusland samt Danmark, Sverige og Finland). Et sådant medlemskab vil utvivlsomt fremme en fælles euro-atlantisk forståelse af miljøproblemerne og give EU et vigtigt forum for økologisk beskyttelse af naturen i havene på den nordlige halvkugle.
Udvalget kræver fastsættelse af maksimale, bæredygtige ydelsesniveauer for bæredygtige fiskebestande frem for økonomisk bæredygtighed, men jeg mener i stedet, at man bør tilstræbe en afbalanceret tilgang, der kombinerer en strategi for beskyttelse og bevarelse af havmiljøet med mekanismer, der fremmer økonomisk bæredygtighed. Hovedpointen i en denne tilgang vil ganske givet være at finde deri, at den politik, der gennemføres, vil kunne få den nødvendige succes.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Som jeg anførte i min skriftlige stemmeforklaring til hr. Markovs betænkning, er også her et af de centrale problemer i udviklingsprogrammet ISPA - som retter sig mod otte af de lande, der skal optages i EU - nemlig de vedholdende vanskeligheder i forbindelse med fremgangsmåderne for midlernes anvendelse.
ISPA-programmerne er en slags samhørighedsfond for de lande, der snart skal tiltræde EU, og har til formål at forbedre grundlæggende infrastruktur på miljø- og transportområdet. I denne sammenhæng er det, som ordføreren så rigtigt påpeger, væsentligt at sætte ind med god uddannelse af det administrative personale i de lande, der fra næste år skal forvalte strukturfondsstøtten, for at undgå bureaukratiske blokeringer, der kan medføre konstante flaskehalse og forsinkelser.
På ordførerens forslag har Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme ønsket at sende Kommissionen det budskab, at der også må ske en væsentlig forenkling af procedurerne, samtidig med at gældende regnskabstekniske regler nøje overholdes. I modsat fald risikeres alvorlige lammelser i de kommende år, som må klares med overilet generøsitet i sidste øjeblik, hvilket ikke lever op til principperne om en rationel og struktureret udvikling.

Figueiredo (GUE/NGL)
. Fiskeriets overlevelse afhænger af fiskeressourcernes bæredygtighed, og disse ressourcer bør derfor behandles som et alment gode. Vi er derfor enige i FAO's adfærdskodeks for ansvarligt fiskeri, ifølge hvilken forvaltningsmål bør omfatte indførelse af foranstaltninger mod forurening, affald, genudsætning, fangst taget med redskaber, som er tabt eller opgivet, og fangst af ikke-målarter. Der må udvikles og anvendes selektive og miljøvenlige fiskeredskaber og -teknikker, og der må sørges for beskyttelse af unge marine organismer.
FAO har estimeret mængden af genudsatte fisk inden for kommercielt fiskeri til mellem 17,9 og 39,5 millioner t, altså mellem to og fem gange mere end EU's fiskeriproduktion, hvilket ikke er acceptabelt.
Vi deler i vid udstrækning betænkningens målsætninger. Vi mener dog, at der kun kan findes en løsning, når den fælles fiskeripolitik bliver effektivt decentraliseret, så fiskerne, videnskabsfolkene og de offentlige myndigheder aktivt inddrages, hvilket i en første fase, som ordføreren siger, kan opnås ved at inddrage de i forordning nr. 2371/2002 nævnte regionale rådgivende råd i udformningen af en strategi til afskaffelse af genudsætning.

Formanden.
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.

De Keyser (PSE)
Jeg undlod at stemme om beslutningsforslaget om det transatlantiske partnerskab, selv om det som helhed er udmærket og indeholder træk, som europæiske socialister og europæere generelt betragter som væsentlige, nemlig bekræftelsen af ønsket om multilateralisme i den transatlantiske politik, vigtigheden af international lov og bevarelsen af den europæiske sociale lovgivning med vedtagelsen af Raimon Obiols ændringsforslag 16.
Vi vedtog imidlertid ændringsforslag 26, der blev stillet af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, der understreger, at den europæiske sikkerhedsstrategi skal tage højde for USA's sikkerhedsstrategi, og at EU skal være særlig forsigtig i sine holdninger til situationer, som USA synes at fortolke på en anden måde. 
Partnerskabet risikerer kun at blive en monolog. Europæerne får aldrig amerikanerne til at erklære sig klar til at underskrive de internationale konventioner mod tortur og personnelminer, at overholde Kyoto-aftalen eller at anvende Den Internationale Straffedomstol eller Genève-konventionen i Guantanamo.
På den anden side kan man forestille sig, at hvis EU tager USA's strategi i betragtning, bliver ikke kun NATO-hovedkvarteret i Bruxelles truet, men måske også EU-institutionerne!

Figueiredo (GUE/NGL)
. Beslutningen er udtryk for ambitionen om et såkaldt "afbalanceret partnerskab" mellem EU og USA, "baseret på lighed" og med henblik på "forfølgelsen af fælles globale interesser", med andre ord disse to kapitalistiske bastioners beherskelse og opdeling af verden.
For at bygge bro over "forskellene" ønskes det at styrke forbindelserne mellem EU og USA, og det fremhæves, at forudsætningen herfor, er, at EU udvikler sig til en politisk-militær blok. Derfor ønskes der også indført en reel forsvars- og sikkerhedspolitik, flere afstemninger med kvalificeret flertal (især i forbindelse med udenrigshandel og på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område), oprettelse af en europæisk fælles diplomatisk tjeneste, øget samarbejde på det forsvarspolitiske område og "stærkere og mere effektiv anvendelse" af den militære kapacitet inden for NATO efter retningslinjerne på organisationens nylige topmøde i Prag. Der foreslås endvidere oprettet et "transatlantisk marked", der skal fremme gennemførelsen af WTO-reglerne.
Karakteristisk nok nævner beslutningen også ganske kritikløst de nylige erklæringer fra tidligere amerikanske regeringsembedsmænd, der i et åbent brev opstiller en model for forbindelserne mellem USA og EU - hvor USA naturligvis bestemmer, og EU følger trop - og fremsætter uacceptable forslag, der klart griber ind i EU-landenes interne forhandlingsprocedurer.
Derfor har jeg stemt imod.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. Det er helt afgørende, at der fortsat lægges pres på den amerikanske regering, så USA tilslutter sig Kyoto-protokollen. Det er rigtigt, at EU's foranstaltninger for at nedbringe omkostningerne ved opfyldelse af forpligtelserne fra Kyoto, emissionshandelsdirektivet, nok vil betyde en mindre amerikansk modstand mod protokollen, men jeg mener, at en strategi, der kun satser på denne charmeoffensiv, let medfører passivitet. Det er således meget vigtigt at få Kyoto-problematikken på dagsordenen for den næste runde i Verdenshandelsorganisationen (WTO). At USA ikke har tilsluttet sig Kyoto-protokollen, giver på kort sigt de amerikanske varer illegitime konkurrencefordele, især på energiområdet, i forhold til de europæiske varer. Sagen er derfor, om EF er villig til inden for WTO at foreslå foranstaltninger, der skal fjerne disse illegitime konkurrencefordele, især gennem afgifter på amerikanske varer, der eksporteres til EU.

Ribeiro e Castro (UEN)
. Selv om jeg er helt enig i, at der er behov for at genetablere det transatlantiske partnerskab mellem USA og EU (se ændringsforslag 27 fra UEN, der blev vedtaget), har jeg set mig nødsaget til at stemme imod dette beslutningsforslag. Jeg bryder mig ikke om, at man har medtaget det fuldstændig malplacerede og unødvendige punkt 5, der forfægter holdninger vedrørende EU's eksterne relationer, der ikke modsvarer det i traktaterne fastsatte, og som vi ikke kan støtte. Når det netop drejer sig om at hele alle de sår, som de transatlantiske forbindelser har lidt på grund af de seneste spændinger, som venstreorienterede og andre antiamerikanske kredse har fremprovokeret, byder det mig imod, at beslutningen ikke har kunnet holde sig fri af en sprogbrug og en tankegang, der er grundlæggende fjendtlig over for vores amerikanske allierede, som det kommer til udtryk i punkt 8 og 14. Jeg kan ikke acceptere, at man fordømmer den stat, som man gerne vil have som allieret og partner, og implicit også de af EU's medlemsstater, der ikke fulgte det mislykkede fransk-tyske diktat. At fremture med den slags sprogbrug og holdninger kan kun få negative konsekvenser for EU's og medlemsstaternes interesser. Når man ser, hvor uheldig den endelig kompromistekst er blevet, beklager jeg, at fru Muscardini, hr. Collins og hr. Queiró tog deres forslag til beslutning tilbage, for det havde jeg med glæde givet hele min støtte.

Sacrédeus (PPE-DE)
Beslutningsforslaget fremhæver et antal vigtige områder for et fortsat forstærket samarbejde mellem EU og USA, men også områder, som der er forskellige opfattelser om. Efter min mening er det vigtigt, at EU ikke giver efter, ikke mindst, når det gælder USA's ansvar for klimapolitikken. Specielt værdsætter jeg, at Parlamentet i punkt 22 støtter Kommissionen i dennes opfattelse af, at USA's klager til WTO vedrørende EU's godkendelsesprocedure for genetisk modificerede organismer, GMO'er, er "juridisk ubeføjet, økonomisk ubegrundet og politisk lidet formålstjenlig".
Til trods for dette har jeg ikke kunnet støtte beslutningsforslaget, da der i punkt 5 kræves en afstemning med kvalificeret flertal i Ministerrådet også på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område. Jeg hverken deler den opfattelse eller mener, at den er realistisk. Det europæiske samarbejde vil være ineffektivt, hvis et lands befolkning, regering og parlament tvinges til at føre en uønsket udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Af den grund har jeg valgt at stemme imod betænkningen, som dog blev vedtaget med 303 stemmer for og 109 imod, og 47 undlod at stemme.

Tannock (PPE-DE)
Desværre er de britiske Konservative imidlertid tvunget til at stemme imod beslutningsforslaget på grund af en række henvisninger, som vi ikke mener, er gavnlige - hverken for forståelsen eller for det transatlantiske partnerskab. Der er f.eks. en henvisning til unilaterale løsninger på problemer, der er offensive, og som ignorerer den førende rolle, som USA som verdens største og mest magtfulde land skal have, hvis vi skal opretholde de værdier, som vi har fastsat. Det understreges også, at USA deler Europas holdning til Den Internationale Straffedomstol - trods de problemer, som en uændret statut vil give USA på nuværende tidspunkt. Der er i øvrigt ingen grund til, at Europa altid skal være uenig med USA om dødsstraffen, der er lovlig i henhold til international ret. Vi bør respektere USA's holdning og ikke forsøge at bruge dette punkt som symbol på Europas moralske overlegenhed i forhold til USA. Der har været mange eksempler på antiamerikanske holdninger i Europa på det sidste, og vi skal huske, hvad Europa skylder USA. Det afspejles ikke tydeligt nok i beslutningsforslaget. Endelig kan vi ikke støtte afstemningen med kvalificeret flertal i relation til FUSP.

