Jūtīgu jūras ekosistēmu aizsardzība (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir Duarte Freitas ziņojums Zivsaimniecības komitejas vārdā par priekšlikumu Padomes regulai par jūtīgu jūras ekosistēmu aizsardzību no grunts zvejas rīku negatīvās ietekmes tāljūrās - C6-0453/2007 -.
Joe Borg
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, Freitas kunga ziņojums aplūko priekšlikumu, kas paver ceļu zivsaimniecības jomā ieviest ietekmes uz vides novērtējuma principu. Nav iespējams pārspīlēt tā nozīmi režīma nomaiņai un zivsaimniecības noteikumu saskaņošanai ar daudzām citām jūrniecības darbībām.
Turklāt, šis princips veicina ļoti specifiska mērķa sasniegšanu - izvairīšanos no kaitējuma nodarīšanas jūtīgām jūras ekosistēmām. Priekšlikumā ir pilnībā ietverta uz ekosistēmām orientēta pieeja, ko Komisija ir apņēmusies īstenot saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku.
Ar šo priekšlikumu mēs atbildam Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās Asamblejas 2006. gadā izteiktajam aicinājumam rīkoties efektīvi, lai aizsargātu jūtīgās jūras ekosistēmas tāljūrās, ko izposta un nopietni bojā grunts zvejas darbības. Attiecībā uz kuģiem, kas strādā teritorijās, uz kurām attiecas starptautiskās konvencijas un ir noteikts apsaimniekošanas režīms, šīs kuģu darbību regulējums aizsardzības nodrošināšanai ir attiecīgo kuģu karoga valstu ziņā. Tā kā Eiropas Savienība, saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem, ietekmē karoga valsts regulatīvo kompetenci, mums līdz šī gada beigām ir jāpieņem piemēroti pasākumi, reaģējot uz šo ANO aicinājumu.
Tādējādi ierosinātā regula tiks piemērota kuģiem ar ES karogu, kas strādā reģionos, kas neietilpst RZPO reģionos tāljūrās. Patlaban mums ir paprāva flote, kas darbojas Atlantijas okeāna dienvidaustrumos, kas ir viens no šiem reģioniem. Teksts ir izveidots, lai noteiktu izrietošās saistības karoga dalībvalstīm, proti, lai nodrošinātu, ka netiek izsniegtas zvejas atļaujas grunts zvejas rīku izmantošanai neatkarīgi no tā, vai iespējamās ietekmes novērtējums skaidri pierāda, ka jūtīgo jūras ekosistēmu apdraudējuma risks ir mazs. Tas nozīmē, ka Komisija neiedziļinās detaļās par to, kā dalībvalstīm ir jāveic šāds novērtējums, bet drīzāk mēs nosakām obligātos standartus saistībā ar zinātnisko informāciju un atļaujam dalībvalstīm izvēlēties, kā sasniegt pieprasītos rezultātus.
Mūsu priekšlikums paredz, ka grunts zvejas rīkus nedrīkst izmantot dziļumā, kas pārsniedz 1 000 metrus. Argumentu, ka ierosinātajam noteikumam nav zinātniska pamatojuma, nevar atbalstīt. No vienas puses, mēs joprojām pilnveidojam mūsu zināšanas par dziļajiem okeāniem un sastopamies ar tik daudz neskaidrībām, ka, lai mūsu pieejai būtu garantijas, tai ir jābūt pilnībā piesardzīgai. Ierosinātais dziļuma ierobežojums ir pamatota izvēle, jo tas neapdraud esošās ES flotes darbības, kas notiek daudz seklākos ūdeņos. No otras puses, ar šo noteikumu mēs mēģinām iegūt laiku, lai pārbaudītu, kā šī jaunā regulatīvā pieeja darbojas, pirms atļaujam saviem zvejniekiem darbību izvērst dziļākos ūdeņos.
Runa ir par mūsu pašreizējo darbību saglabāšanu līdz mēs uzzināsim pietiekami, lai darbības varētu izvērst, neriskējot. Komisija ir gatava pie šī specifiskā jautājuma atgriezties divu gadu laikā, kad iesniegsim ziņojumu Padomei un šai Asamblejai par noteikumu īstenošanu un efektivitāti. Šo iemeslu dēļ Komisija nevar piekrist šī noteikuma svītrošanai, kā tas ierosināts ziņojumā.
Otrkārt, Freitas kunga ziņojums aicina grozīt noteikumu, ar ko regula uzliek par pienākumu pilnībā novērot flotes un, tā vietā izvirzīt parauga ņemšanas sistēmu. Komisijai ir grūti piekrist arī šim grozījumam, jo, pietrūkstot novērotājiem, paliek vienīgi kuģu pārraudzības sistēmas VMS, kā līdzeklis visu kuģu darbības atbilstības apstiprinātajiem zvejas plāniem, uzraudzīšanai. Tas nav pietiekami, un droši vien nav reāli cerēt, ka valstu zivsaimniecības uzraudzības centri nodrošinās katras flotes vienības atsevišķu uzraudzību reāllaikā. Turklāt, bez novērotāja uz klaja, ļoti būtiskā "atcelšanas noteikuma” gadījumā, ja kuģis sastopas ar kartē neatzīmētu ekosistēmu, vienkārši nedarbosies, jo nav iespējams uzraudzīt šī noteikuma ievērošanu, izmantojot kuģu pārraudzības sistēmu VMS. Tāpat kā iepriekšējā gadījumā, šo prasību var pārskatīt divu gadu laikā, novērtējot tās efektivitāti.
Vairumam pārējo iesniegto grozījumu Komisija var piekrist, un daudzi jau patiešām ir virzīti līdzīgā veidā Padomes diskusijās.
Es vēlos pateikties Parlamentam par atbalstu, ko tas izteica Komisijai par mūsu centieniem nodrošināt efektīvu risinājumu šim jautājumam.
Duarte Freitas
Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi, vispirms, es vēlos sveikt Komisiju par šo iniciatīvu un tam ir divi iemesli. Pirmkārt, tādēļ, ka tā saglabā un turpina Eiropas Savienības iniciatīvu un aktīvo nostāju par šo jautājumu ANO Ģenerālajā Asamblejā un, otrkārt, tādēļ, ka tās pamatā ir ļoti svarīgs princips, novērtēt ietekmi uz zivsaimniecību pirms ir dots apstiprinājums šīs rīcības īstenošanai.
Tādēļ mēs runājam par teritorijām, kur patlaban nav reģionālo zivsaimniecības organizāciju. Patiesība par šo jautājumu ir tāda, ka piekrastes zonās par pasākumu pieņemšanu, lai aizsargātu jūtīgas ekosistēmas no grunts zvejas rīku izmantošanas, atbild valstis. Starptautiskajos ūdeņos, jūras vides aizsardzību kopumā nosaka reģionālās jūras konvencijas, ja tādas ir, kamēr par pasākumu pieņemšanu jūras ūdeņu dzīvo resursu aizsardzībai un apsaimniekošanai un par zvejai jūtīgās ekosistēmās noteikumiem atbild reģionālās zivsaimniecības pārvaldes organizācijas. Tomēr pastāv tāljūras reģioni, par ko neatbild neviena zivsaimniecības organizācija, un tas ir tik pat kā iedrošinājums iesaistīties postošās zvejas darbībās.
Paturot prātā šo realitāti, ANO Ģenerālā asambleja, kā jūs to jau gaidījāt, ar vadošo lomu ES, panāca, ka tika atzīts par vajadzīgu kaut ko darīt, lai aizsargātu jūras gultni, kur patlaban netiek kontrolēta.
Šī patiešām ir pozitīva rīcība, un tas mums ir jāuzsver un atzinīgi jānovērtē, tāpat kā pašas Komisijas priekšlikums, tomēr šis ir priekšlikums, ko mēs varam nosaukt par auglīgu, jo mēs panāksim, lai kuģi, kas iet zem mūsu dalībvalstu karoga, ievērotu to noteikumu kopumu, un, izmantojot diplomātiskos ceļus, mēs nodrošināsim, lai trešās valstis, kas zvejo šajās teritorijās par kurām mēs runājam - dziļjūru gultnē, - arī sekotu šim piemēram. Citādi nav lielas jēgas tam, ka Eiropas Savienība kā celmlauzis uzliek par pienākumu saviem kuģiem veikt šo pētījumu un ievērot noteikumu kopumu, ja citi kuģi, kas iet zem citiem karogiem, nodarbojas ar postošu zvejas praksi tajā pašā teritorijā, kuru mēs vēlamies aizstāvēt.
Tādēļ šajā auglīgajā priekšlikumā ir viena joma, par ko mums būtu jāapsveic Komisija, un, kurā ir jāsasniedz rezultāti attiecībā uz diplomātu centieniem, kas pamatojas un ANO Ģenerālajā Asamblejā panākto vienošanos un līdz ar to mēs šajā jautājumā patiešām varam pavirzīties soli uz priekšu.
Saistībā ar atsevišķiem jautājumiem, ko šeit pieminēja - par jautājumu par 1 000 metriem - komisār, Zivsaimniecības komitejā mums bija iespēja uzklausīt speciālistus un man bija iespēja noklausīties vairākus speciālistus un viņu vienprātīgo atzinumu, ka 1 000 metri, vai 800, vai 500, vai arī 1 200 metri, nav tehniska robeža, bet gan tīri politiska izvēle. Tomēr ar šo priekšlikumu mēs nosakām, ka tie, kas vēlas zvejot noteiktās teritorijās, veiks iepriekšēju jūras gultnes izpēti un risku, kam tiek pakļauta šī jūras gultne izpēte, mana pārliecība ir tāda, ka šajos pētījumos tiks ietverti visi dziļumi no 800 līdz 1 100, vai arī līdz 1 500 metriem, un tādēļ nebūtu vajadzība skaidri noteikt 1 000 metrus, jo šis dziļums jau ir aizsargāts citā veidā.
Tomēr mēs joprojām gaidām atsevišķus papildu pamatojumus, iespējams, tehniska rakstura, ko speciālisti, kurus mēs uzklausījām, nevarēja precīzi noteikt, taču es domāju, ka tas, ko līdz šim ir pateicis komisārs, nedod mums pamatotu iemeslu pieņemt, ka 1 000 metru priekšlikums iegūs likumīgu spēku. Tomēr mums joprojām ir jāgaida un patiesībā mēs ceram, ka Eiropas Parlamenta priekšlikums pēc rītdienas balsojuma tiks ņemts vērā.
Marios Matsakis
Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas atzinuma sagatavotājs. - - Priekšsēdētājas kundze, es vēlos sveikt referenti par viņas lielisko ziņojumu.
Daudzas jūras ekosistēmas tāljūru reģionos ir unikālas un jūtīgas un, katrā ziņā, ir vajadzīga pienācīga aizsardzība no dažbrīd katastrofāli postošiem grunts zvejas rīkiem.
Ierosinātā regula bez šaubām ir noderīgs solis pareizā virzienā, taču daudz vairāk būtu jāizdara nākotnē, kad būs iegūtas plašākas zināšanas un pieredze par dziļjūru bioloģiju. Piesardzības principa ievērošana, kā pamats atsevišķu parametru noteikšanai šajā regulā, tiek vērtēta gan kā vajadzīga, gan arī kā saprātīga. Kā vienmēr, jebkuras regulas sekmes lielā mērā ir atkarīgas no tās pareizas īstenošanas, un novērotāji uz kuģiem to šajā ziņā sekmēs.
Pastāv ļoti lielas cerības, ka, neskatoties uz neizbēgami vājo posmu šajā ziņā, šī regula izrādīsies veiksmīga gan teorijā, gan praksē.
Carmen Fraga Estévez
Priekšsēdētājas kundze, bez šaubām, mēs atbalstām jūtīgo jūras ekosistēmu aizsardzību no postošas zvejas prakses.
Patiesībā es to atbalstu tik lielā mērā, ka atbalstītu arī aizsardzību pret citām postošām praksēm, tostarp arī pret tādām postošām praksēm, kas nav saistītas ar zveju. Tomēr beidzot mēs zinām, ka šādos gadījumos no zivsaimniecības nozares ir atkarīgs, vai tā parādīs ceļu un piemēru.
Kā es to jau teicu saistībā ar Miguélez kundzes ziņojumu par dziļjūras zivju krājumiem, es domāju, ka mūsu galvenajai rūpei būtu jābūt visu jūtīgo ekosistēmu aizsardzība, kas par tādām ir atzītas, lai kur tās atrastos - ne tikai par tām, kurām ir paveicies atrasties dziļāk par 1 000 metriem.
Kā jau teica Freitas kungs, Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācija (FAO) ir noraidījusi dziļuma kritēriju, kā patvaļīgu un zinātniski nepamatotu un reģionālās zivsaimniecības pārvaldes organizācijas (RZPO), tostarp Ziemeļatlantijas zivsaimniecības organizācija (NAFO), arī ir noraidījusi noteikumu, kas paredz 2 000 metru dziļumu, pat neaplūkojot iespēju noteikt 1 000 metru ierobežojumu, jo, viņuprāt, dziļuma ierobežojumam nav iemesla un tādēļ viņi no tā ir atteikušies.
Tomēr mans jautājums, komisār, ir šāds: jūs teicāt, ka minētos noteikumus piemēros flotēm, kas zvejo Patagonijas šelfā. Nesen Okeānu institūta pārstāvji bija šeit un iepazīstināja ar novērtējuma pētījumiem, kurā viņi nebija konstatējuši nevienu jūtīgu jūras ekosistēmu šajā reģionā. Tādēļ es jums vēlētos jautāt, vai jūs joprojām pastāvat uz to, ka šo priekšlikumu jāpiemēro Kopienas flotei, kas zvejo šajā teritorijā.
Nobeigumā es vēlos aplūkot novērotāju jautājumu, kuram, manuprāt, Freitas kunga ziņojums nodrošina vērā ņemamu pamatojumu. Es domāju un es piekrītu ziņojumam saistībā ar to, ka ir svarīgi, lai uz kuģiem būtu novērotāji, kuri ir zinātnieki, jo viņiem ir jānovērtē jūtīgās jūras ekosistēmas, ko nevar izdarīt jebkurš novērotājs.
Kā atzinuši paši zinātnieki, tomēr šķiet nejēdzīgi, ka uz katra kuģa ir jābūt vienam novērotājam, jo tas gan iztukšos okeanogrāfijas institūtus, nav arī jēgas uz katra kuģa būt novērotājam, jo daudz svarīgāk ir apsvērt iespēju plānot un organizēt paraugu ņemšanas programmas un turpināt šo programmu darbību ilgāku laiku, kas mums dotu labu uzraudzības pārskatu par šīm zvejas vietām.
Tādēļ es būtu pateicīgs, komisār, ja jūs atbildētu uz maniem jautājumiem, un es aicinu atbalstīt Freitas kunga ziņojumu.
Paulo Casaca
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos iesākumā sveikt mūsu referentu par šo lielisko ziņojumu un atkārtot, ka jautājums, ko mēs šeit risinām ir jūras gultnes aizsardzība, tostarp dziļūdens koraļļu rifu, jūras pacēlumu, hidrotermālo avotu un dziļūdens sūkļu koloniju aizsardzība, kas ir nenovērtējami mūsu ekosistēmu dārgumi.
Es vēlētos arī atgādināt, ka šo ekosistēmu aizsardzība ilgi bija apstiprināta Azoras autonomajā reģionā, un tikai 2003. gadā to apdraudēja Eiropas iestādes, kas nolēma šo reģionu atvērt pilnīgi visa veida zvejai, nemaz neapsverot, vai šīs ekosistēmas nav jāaizsargā.
Vispirms vissvarīgākais jautājums, man šķiet, kā iegūt pilnīgi saskanīgu likumdošanu un problēma ar 1 000 metru dziļumu ir tāda, ka šis ierobežojums neaizliedz zvejot dziļumā, kas pārsniedz 1 000 metrus ārpus Eiropas Savienības ūdeņiem, un ir pat atļauts zvejot dziļumā, kas pārsniedz 1 000 metrus Eiropas Savienības ūdeņos - tam nav pamata no vides likumdošanas viedokļa. Tas, kas mani visvairāk satrauc saistībā ar šo ANO rezolūciju - 2006. gada 8. decembra svarīgāko Rezolūciju Nr. 61/105 - attiecas uz atsevišķiem jautājumiem, proti, uz jautājumiem, kas saistīti ar jūras bruņurupuču aizsardzību, kas dzīvo pie ūdens virsmas, un diemžēl Eiropas Komisija tā vietā, lai transponētu šo lēmumu kopumā, nolēma sākt ar atsevišķiem jautājumiem, atsevišķām jomām pēc vairākiem gadiem. Man tas nešķiet labākais likumdošanas modus operandi. Būtu labāk, ja ANO lēmumu Kopienas līmenī transponētu visā kopumā, tas jautājumu ārkārtīgi atvieglotu un panāktu, ka likumdošana darbojas gan Kopienas ūdeņos, gan ārpus tiem.
Josu Ortuondo Larrea
Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi, mēs piekrītam, ka ir nepieciešams pieņemt pasākumus, lai novērstu kaitīgo zvejas metožu praksi, kas apdraud jūras jūtīgās ekosistēmas.
Paturot to prātā, mēs piekrītam, ka Kopienas kuģiem, kas darbojas tāljūras apgabalos, kuri nav reģionālas zivsaimniecības pārvaldības organizācijas pārvaldībā un uz kuriem neattiecas nolīgumi, ir jāpiemēro Kopienas noteikumi, kas reglamentē nosacījumus, kas jāievēro, lai saņemtu īpašās zvejas atļaujas zvejai attiecīgajā dziļumā, kā arī nosaka attiecīgo rīcību, kas jāievēro, informāciju, kas jānodrošina u. t. t..
Tomēr mēs nepiekrītam ierobežojumiem, ko Komisija ierosinājusi 6. pantā kā pamatotu, nosakot 1 000 metru dziļumu grunts zvejas rīku izmantošanai, uzskatot, ka šāds ierobežojums nodrošina piemērotu aizsardzības līmeni, jo nav iegūti dati tā atbalstam. Nav zinātnisku pētījumu, kas liecinātu, ka jūtīgās ekosistēmas atrodas dziļāk vai seklāk par šo 1 000 metru dziļumu.
Mēs domājam, ka ir nepieciešams attīstīties un labāk dokumentēt katra reģiona jūras gultni, nosakot kur tā ir jūtīga, pirms maksimālā zvejai pieļaujamā dziļuma norādīšanas. Mēs uzskatām, ka būtu laba doma uzlikt par pienākumu kuģiem, kas sastapušies ar iespējams jūtīgu jūras ekosistēmu pārtraukt zveju un par to informēt attiecīgās iestādes. Paturot prātā minēto, mēs piekrītam priekšlikumam, ka kuģiem kam dalībvalstis izlases veidā ir izdevušas īpašu zvejas atļauju, jāņem uz klāja zinātnieks, nodrošinot tā klātbūtni pārmaiņus uz visiem kuģiem secīgos zvejas reisos.
Visbeidzot, mēs piekrītam arī, ka caur satelīta pozicionāšanas iekārtu, ar ko jābūt aprīkotiem visiem kuģiem tehniskas problēmas gadījumā, kapteinis ziņo par kuģa atrašanās vietu ik pēc divām stundām un, ka pēc kuģa atgriešanās ostā, tas jūrā drīkst iziet tikai pēc pārbaudes, kurā konstatēts, ka pozicionēšanas iekārta darbojas pareizi.
Viss minētais tiek ierosināts ne vien ar mērķi panākt lielāku jūras vides noturīgumu, bet arī, lai aizsargātu zvejas darbības zivju pārtikas produktu nodrošināšanai.
Seán Ó Neachtain
Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos sveikt Freitas kungu par viņa lielisko ziņojumu. Galvenā jūras apsaimniekošanas nozīme ir jūtīgo ekosistēmu aizsardzība. Pēdējo gadu laikā ir veikti nozīmīgi darbi, lai sasniegtu šo mērķi. Es priecājos, ka Eiropas Savienība veic šo celmlauža darbu vides aizsardzībā - no tā labumu gūsim mēs visi.
Ekosistēmu politika ir starptautiski atzīta un no mums ir atkarīga pēc iespējas plašāka tās īstenošana. No sīkām rīcībām veidota sistēma ir piemērota šīs politikas īstenošanai. Pirms katra nākamā posma īstenošanas mēs varam izmantot iepriekšējā posmā gūto pieredzi - panākumu atslēga ir evolucionāra, nevis revolucionāra attīstība.
Jūtīgu ekosistēmu aizsardzība ir sarežģīta. Klasisks piemērs, kas attēlo minēto, ir Īrija. Dziļūdens koraļļi atrodas valsts rietumu krastā. Saskaņā ar NATURA 2000 šajā piekrastes reģionā ir noteiktas četras teritorijas attiecībā uz kurām ir noteikti zvejas ierobežojumi, lai aizsargātu dziļūdens koraļļus.
Pedro Guerreiro
Plaši atbalstot ziņojumā izteiktos priekšlikumus, kuru mērķis ir jūtīgo jūras ekosistēmu aizsardzība tāljūrās, mēs vēlamies uzsvērt, ka šajā jomā ir jāpieņem pasākumus, pamatojoties uz zvejas vietu atbilstošu zinātnisku izpēti, tas ir, ņemot vērā situāciju daudzveidību.
Acīmredzami skaidri ir tas, ka ir jānosaka jūtīgās jūras ekosistēmas, tas ir jautājums, kas uzsvērts ziņojumā, norādot, ka noteikumus ir jāprecizē atbilstoši vispilnīgākajai zinātniskajai informācijai. Tāpat mums jānoskaidro ar ko atšķiras dažādu zvejas rīku izmantošanas sekas, veicot zvejas vietu zinātnisko izpēti, lai novērtētu zvejas rīku iespējamo ietekmi uz jūras resursiem un jūras gultni. Nobeigumā mēs vēlamies vēlreiz paziņot, ka teritorija, attiecībā uz kuru pārbaudes un novērojumi tiek veikti nolaidīgi, atrodas dalībvalstu kompetencē.
Avril Doyle
Priekšsēdētājas kundze, zivsaimniecības nozares zinātnieki zina, ka dziļjūras un tāljūras ir dzīvības pilnas un dzīvības lielākais vairums vēl nav izpētīts. Patiesībā apmēram 50% no dzīvo būtņu un augu sugām, kas iegūtas no dziļuma, kas pārsniedz 3 000 metrus, ir jaunas sugas. Zinātnieki ir izteikuši pieņēmumu, ka dziļjūrās, iespējams, dzīvo 10 miljonu sugas un, ka tur bioloģiskā daudzveidība ir salīdzināma ar tropisko lietus mežu bioloģisko daudzveidību. Viņi lēnām izpēta ekosistēmas, kas ir ārkārtīgi neparastas un kuras nereti apdzīvo sugas, kas nav atrodamas nekur citur pasaulē.
Tādēļ es apveicu Komisijas priekšlikumus noteikt, lai veiktu zvejas darbības tāljūrās, izmantojot grunts zvejas rīkus, ir nepieciešama atļauja un, ka atbildīgā iestāde pirms atļaujas izsniegšanas nosaka vai tāljūru akosistēmas netiek būtiski nelabvēlīgi ietekmētas. Rīcība šajā jomā tiek veikta ar novēlošanos, un es vēlos pateikties Duarte Freitas par šo ziņojumu.
Grunts zvejas rīku izmantošana nodara nepieredzētu kaitējumu dziļjūras koraļļu un sūkļu kolonijām. Neregulēti izmantojot grunts zvejas rīkus, var sasniegt zemūdens kalnus un jūras pacēlumus, sabojājot aizskarto okeāna gultni un izpostot visu dzīvību. Sugas var izmirt pirms zinātniekiem pat radusies iespēja tās konstatēt.
Diemžēl Eiropas Savienība ir galvenā grunts zvejas rīku izmantotāja. 2001. gadā dalībvalstis, ieskaitot mūsu jaunās Baltijas valstis, veica apmēram 60% grunts zvejas un tajā pašā gadā viena pati Spānija kopumā nozvejoja divas trešdaļas reģistrētā nozvejas apjoma ES un 40% reģistrētā nozvejas apjoma pasaulē tāljūrās, izmantojot grunts zvejas rīkus.
Es piekrītu referentam, ka Komisijai ir jāizmanto savas pilnvaras attiecībā uz zivsaimniecības nozari, lai veicinātu saskaņotu rīcību jūtīgu ekosistēmu aizsardzībai un mūsu pieejā ir jāievēro divi galvenie principi: piesardzības principu, kas mūsu rīcību nosaka gadījumos, kad trūkst zinātniskas informācijas vai arī kad ir neskaidrības, un visvairāk par visu citu, uz ekosistēmām orientētas apsaimniekošanas principu.
Komisār, vai skaitlis 1 000 metri ir patvaļīgi pieņemts skaitlis? Manuprāt, jautājums ir: vai jūtīgās ekosistēmas atrodas arī seklākos ūdeņos par minēto vai tikai dziļākos ūdeņos, ko daži kolēģi apstrīdēja.
Marios Matsakis
Priekšsēdētājas kundze, vairāki runātāji uzstāja uz to, ka nav zinātniski pamatota - vai arī, ka vispār nav pamatota - 1000 metru dziļuma ierobežojuma izvēle. Tā tas nav. Patiesībā, kā piemēru varu jums minēt zinātnisku pierādījumu, kas iegūts zvejojot 840 līdz1300 metru dziļumā Īrijas rietumos. Radioaktīvā oglekļa C 14 metode atklāja, ka auksto ūdeņu koraļļu veidojumi, kas tika iegūti piezvejas rezultātā, ir vismaz 4550 gadu veci.
Tā kā jūtīgas ekosistēmas - kā to atklāj zinātniski pierādījumi - šajā dziļumā ir. Turklāt, saskaņā ar piesardzības principu, es domāju, ka ir saprātīgi izvēlēties šādu ierobežojumu.
Zdzisław Kazimierz Chmielewski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, Eiropas Savienība aktīvi piedalās pasaules mēroga risinājumu meklēšanā saistībā ar grunts zvejas rīku izmantošanu. Tā vietā, lai šajā sakarā ierosinātu pilnīgu aizliegumu, tā atbalsta stingrus ierobežojumus, paredzot aizliegumu piemērošanu.
Patlaban apspriestā rezolūcija kaut kādā ziņā ir modus vivendi - pagaidu vienošanās . Panāktās juridiskās sekas tomēr ne vienmēr pamatojas uz skaidriem un pārliecinošiem noteikumiem. Mazākas zvejas kopienas, kas nespēj veikt regulārus un detalizētus pētījumus, ir vienkārši noraizējušās par to, ka tās var nespēt izpildīt attiecīgo zvejas plānu sagatavošanai noteiktās prasības: norādīt dziļumu, kur tiks izmantoti grunts zvejas rīki vai arī - par ko ir īpaši lielas bažas nabadzīgākos reģionos - raksturot jūras gultnes konfigurāciju.
Joe Borg
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, es atzinīgi vērtēju vairākus izteiktos jautājumus un komentārus, kas parāda kādu nozīmi jūs piešķirat jautājumam par postošu zvejas metožu izmantošanu.
Kā jau iepriekš teicu, mūsu priekšlikums ir atbilde starptautiskās kopienas aicinājumam un mums ir jāparāda apņēmība sasniegt šī aicinājuma mērķus.
Attiecībā uz jautājumu par 1 000 metru dziļuma ierobežojumu, es vēlos teikt arī, ka ir izšķiroši, lai mūsu pieeja būtu piesardzīga un šis izvēlētais ierobežojums būtu noteikts tā, lai tas nodrošinātu pārliecību, ka mums nebūs negaidīta zivsaimniecības izaugsme šajā teritorijā. Vienlaicīgi, šajos apstākļos, tas neietekmē pastāvošo zivsaimniecību, un ja ir runa par to, tad man nav skaidrs, kādēļ ir tāda pretestība pret 1 000 metru ierobežojumu. Bet es izskatīšu šo jautājumu vēlreiz un ceru, ka to var sekmīgi atrisināt jūnijā Padomē.
Tomēr man ir jāsaka, ka es nepiekrītu tam, ka mums ir jāatļauj neierobežota grunts zveja pirms mēs esam noskaidrojuši jūtīgās ekosistēmas, jo, ja kaitējums ir nodarīts, tad tas ir nodarīts un pēc tam rīkoties ir par vēlu. Šī iemesla dēļ mēs pastāvam uz piesardzīgu pieeju.
Attiecībā uz novērotājiem, atļaujiet man teikt, ka tas ir izšķiroši, ja mēs parādām nopietnu apņēmību jūtīgo jūras ekosistēmu aizsardzībai tāljūrās. Svarīgākais Komisijai ir, lai to piemērotu visur. Es esmu pārliecināts, ka mēs varam atrast risinājumu šim jautājumam arī Padomē jūnijā, neatsakoties no visaptveroša novērotāju principa.
Duarte Freitas
Ar nožēlu man vispirms ir jāsaka, ka komisārs nav pievērsis uzmanību tam, ko deputāti ir teikuši patiesībā un, kas ir teikts arī ziņojumā saistībā ar 1 000 metriem.
Šeit nav - es atkārtoju - šeit nav zinātniska pamatojuma, ka attiecīgais lielums ir 1 000 metri. Kādēļ 1 000? Kādēļ ne 800 vai 1 200? Šeit nav zinātniska pamatojuma, un mēs rīkojām speciālistu noklausīšanos un mums bija iespēja tikties ar Azoru okeanogrāfijas un zivsaimniecības departamenta, kas ir veicis daudz noderīgus, starptautiski atzītus jūras gultnes pētījumus, vadītāju un ar citiem speciālistiem, ar ko es runāju, ar citiem tehniskajiem ekspertiem: šeit nav zinātniska pamatojuma, ka noteiktais dziļums 1 000 metri, ir pamatots.
Patiesībā par 1 000 metriem varētu izbeigt diskusijas attiecībā uz Vidusjūru, taču mēs nerunājam par šo reģionu, patiesībā mēs runājam par pilnīgi atšķirīgām teritorijām! Tādēļ, draugi, pagaidīsim un skatīsimies: ja mēs pamatoti Eiropas Savienībai par pienākumu uzliekam vadīt šo dziļjūru gultņu aizsardzības procesu, kas ir noderīgi un kas, cerams, ierosinās, lai citi mums sekotu, mums ir šī atbildība pret vidi, taču mums ir jābūt arī nedaudz objektīviem un saprātīgiem. Ja, lai zvejotu šajos apgabalos, mēs pieprasām, lai flotes veiktu zinātniskus pētījumus, kuru izmaksu apjomu Komisija nespēj norādīt, ne arī tā var mums pastāstīt vai dalībvalstis būs spējīgas novērtēt šo pētījumu kvalitāti un reaģēt uz tiem, tomēr, ja mēs pieprasām, lai flotes veiktu šos pētījumus, lai noskaidrotu vai jūras gultne ir jūtīga vai arī ne, būsim tomēr saprātīgi! Tādēļ runāsim par 1 000 metriem.
Ja tur ir jūtīgas dziļjūras ekosistēmas, tās var atrasties 800 vai arī 1 200 metru dziļumā, un pētījumi, ko mēs uzliekam par pienākumu veikt flotēm, lai saņemtu zvejas licences, to parādīs: tas ir vienkārši un, tādēļ es domāju, ka jautājums ir par to, lai mēs šajā sakarībā būtu saprātīgi.
Nobeigumā sniegšu vēl pēdējo norādi par šī jautājuma svarīgumu: ir minēts, ka mēs zinām daudz vairāk par mēness virsmu, nekā par dziļjūras gultni, un šī iemesla dēļ šajā palātā mums pašiem sevi kā indivīdus ir jāvirza sekmīgu atklājumu veikšana par dziļjūras gultni.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks ceturtdien, 2008. gada 5. jūnijā.
Rakstiski paziņojumi (142. pants)
Daciana Octavia Sârbu  
Ierosinātās regulas stingrība ir piesardzības principa ieviešana un zvejas atļauju izsniegšana, paredzot novērtējumu, kas apliecina, ka šīs darbības negatīvi neietekmē jūras ekosistēmas. Kā faktiskais referents, es uzskatu, ka šo novērtējumu pamatā jābūt Kopienas līmenī saskaņotiem kritērijiem, ko pārskatījusi Komisija, lai nodrošinātu vienveidīgu novērtējumu visās dalībvalstīs.
Turklāt, es ierosināju izveidot elektronisko kartēšanas sistēmu, ar nolūku radīt jūtīgo jūras ekosistēmu datu bāzi, kas samazinātu izmaksas un pūles novērtēšanai un zvejas atļauju izsniegšanai. Citiem vārdiem sakot, ierosinātie elementi ir ieviesti, lai uzlabotu sistēmas efektivitāti un nodrošinātu jūras bioloģiskās daudzveidības optimālu aizsardzību.
Ir būtiski, lai līdz 2008. gada beigām Komisija izveidotu sarakstu, kurā ir norādītas teritorijas, kur zveja nav pieļaujama, norādot, kurās teritorijās jūtīgu jūras ekosistēmu pastāvēšana ir apstiprināta un kurās tā ir iespējama. Taču mēs nedrīkstam aizmirst to lomu, kas dalībvalstīm ir jāuzņemas jūras faunas aizsardzībā, ieviešot pienākumus, kas izriet no Dzīvotņu direktīvas un jūras ekosistēmu noteikšanu valstu tiesību aktos Natura 2000 tīklā.
