Budžeta pārskatīšana (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par Komisijas paziņojumu par budžeta pārskatīšanu.
Janusz Lewandowski
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, Eiropas Komisija šodien pieņēma paziņojumu par budžeta pārskatīšanu un nolēma ar to nekavējoties iepazīstināt tautas ievēlētos pārstāvjus šeit, Parlamentā.
Sākotnēji to bija plānots paveikt 2008.-2009. gadā, bet dažādi notikumi, proti, Lisabonas līguma pieņemšana ar novēlošanos, novēlota Komisijas iecelšana un arī jaunās stratēģijas "Eiropa 2020” pieņemšana izskaidro to, kādēļ tas notiek tikai 2010. gada oktobrī.
Budžeta pārskatīšanai pilnīgi noteikti ir jāiekļaujas mūsu pārdomās par to, kā padarīt Eiropu konkurētspējīgāku, dinamiskāku, iekļaujošāku un ilgtspējīgāku. Tomēr to nav iespējams nošķirt no politiskiem mērķiem. Tā ir politika skaitļos, un vēsturiski debates par budžetu vienmēr ir bijušas saistītas ar kādu konkrētu politisku kontekstu. Agrāk tas bija vienotais tirgus, vienotā valūta un paplašināšanās.
Šajā reizē mēs varētu vēlēties, lai mums būtu labāki politiskie mērķi, jo no Lisabonas līguma acīmredzami izriet jauni pienākumi. Tāpat ir skaidrs tas, ka mums jāatrod vienotas Eiropas atbildes uz kopējām problēmām klimata pārmaiņu, enerģētikas, drošības un migrācijas jomās.
No otras puses, mēs redzam eiroskeptiski noskaņotu Eiropu, un mēs redzam eiroskeptiski noskaņotu Eiropu pēckrīzes periodā. Starp tām abām pastāv reāls saspīlējums vai pat pretruna, un mums šis saspīlējums ir jānovērš. Mums ir vajadzīga viedokļu kopība, mums ir vajadzīgs vienprātīgs viedoklis par nākamo finanšu plānu.
Mums ir jāmācās no pieredzes, un tā ir daļa no budžeta pārskatīšanas. Pieredze māca, ka mums ir jārod jauns līdzsvars starp prognozējamību un elastīgumu. Finanšu shēma tika ieviesta 1988. gadā, un tā Eiropai budžeta jomā ir nesusi mieru un prognozējamību, mūsu reģioniem, lauksaimniekiem un zinātniekiem nodrošinot saprātīgu laikposmu savu projektu sagatavošanai un īstenošanai.
Tas patiešām ir sasniegums. Un tomēr šai prognozējamībai ir bijusi sava cena - ļoti maza elastība -, un pagātnes notikumi ir parādījuši, cik viegli mūs var ietekmēt pēkšņa notikumu attīstība. Mēs varam būt lepni par savu rīcību atsevišķos gadījumos - par dāsno un ātro reakciju uz plūdiem Pakistānā un problēmām Haiti -, bet kopumā mēs esam lēni. Bija vajadzīgs vesels gads, lai piešķirtu līdzekļus pārtikas atbalsta mehānismam. Vislēnāk mēs rīkojamies ES robežās, bet ātrāk reaģējam uz ārējām problēmām.
Tā mēs esam guvuši mācību - mums ir vajadzīgs lielāks elastīgums. Mums jāspēj vieglāk pārnest līdzekļus un neiztērētās rezerves, paātrināt īstenošanu un īstenošanu atlikt. Pārskatot budžetu, mēs ierosinām noteikt fiksētas rezerves, kas ir lielākas finanšu plāna beigās, kā arī izveidot uz rezultātiem orientētas rezerves.
Vēl viens apstāklis, kas mums jāņem vērā, protams, ir ekonomikas krīze, un jaunās budžeta funkcijas, tās gudri izmantojot, var kļūt par pasākumu kopumu krīzes novēršanai nelielā nozaru un vietējā mērogā. Tas varētu kļūt par garantiju aizņēmumiem līdztekus maksājumu bilances palīdzības mehānismam. Tas var kalpot par instrumentu Stabilitātes un izaugsmes pakta nostiprināšanai.
Es vēlos minēt vēl kādu ar budžeta pārskatīšanu saistītu apstākli, proti, ka prioritāšu apspriešanu vienmēr aizēno neto atlikums, juste retour tipa attieksme pret budžetu, kas ir saistīta ar Eiropas Savienības budžeta ieņēmumu puses sarežģītību. Tomēr mums ir jāmēģina rast izeju no šā apburtā loka, atklāti, bez tabu, apspriežot šo jautājumu un analizējot ne tikai izdevumus, bet arī Eiropas Savienības budžeta ieņēmumu pusi.
Kā jau priekšsēdētājs J. M. Barroso uzsvēra savā runā par stāvokli Eiropas Savienībā, šīs nav debates par to, vai tērēt vairāk vai mazāk, šīs ir debates par to, kā tērēt gudrāk. Budžeta pārskatīšanas rezultātā ir tapuši vairāki ieteikumi par to, kā radīt Eiropas Savienības pievienoto vērtību, kā izveidot Eiropas Savienības budžeta jauno tiesisko pamatu.
Mums tas ir jādara. Mēs apvienojam resursus Eiropas mērogā, dodot iespēju dalībvalstīm samazināt savas izmaksas, izvairīties no dublēšanās un gūt lielāku peļņu no saviem ieguldījumiem.
Aplūkosim, piemēram, pētniecības un infrastruktūras jomu. To ir iespējams paveikt, kopējās problēmas risinot saistītā un saskaņotā veidā, īpaši tajos gadījumos, kad ir vajadzīga pārrobežu sadarbība, kā tas parasti ir enerģētikas, drošības, migrācijas un klimata pārmaiņu jomās.
To ir iespējams paveikt, izrādot solidaritāti dabas vai cilvēka izraisītu katastrofu gadījumos; to ir iespējams paveikt un tas ir jāpaveic, izveidojot instrumentus, kas mums ļauj pārliecinošāk rīkoties globālā mērogā un dod iespēju Eiropai gūt lielāku ietekmi kā lielākajai palīdzības sniedzējai (55% no kopējā palīdzības apjoma).
Bet ar to vien nepietiek. Mums - un šī arī ir budžeta pārskatīšana procesa daļa - ir vajadzīga pašdisciplīna administratīvo izdevumu jomā. Mums ir vajadzīga arī daudz lielāka profesionalitāte liela mēroga projektu vadīšanā, un - tā ir atsevišķa daļa budžeta pārskata pielikumā - inovatīvajam finanšu instrumentam ir jāaptver vairāk par 1 % no Eiropas Savienības budžeta apjoma.
Galu galā vislielākā nozīme ir pašu resursiem. (Iespējams, es patlaban tērēju savai noslēguma runai atvēlēto laiku). Ir ļoti viegli kritizēt pašreizējo sistēmu, sakot, ka tā ir negodīga, sarežģīta un pretrunā ar līgumiem, bet vienlaikus, ja mēs iesaistāmies debatēs par šo jautājumu, ir arī ļoti viegli izraisīt nepamatotus apvainojumus.
Jānorāda, ka Lisabonas līgums skaidri pieprasa, lai lēmums par pašu resursiem tiktu pieņemts vienbalsīgi un to ratificētu visas dalībvalstis. Dalībvalstu autonomija nodokļu jomā nav apdraudēta.
Tomēr ir vērts padomāt par tādas sistēmas izveidi, kas būtu tuvāka sākotnējai idejai, proti, sistēmas, kas Eiropas Savienībai ļautu rīkoties patstāvīgāk un dalībvalstīm dotu iespēju konsolidēt valsts finanses, pakāpeniski samazinot savas tiešās iemaksas. Mēs varētu sākt ar šo mākslīgo PVN atskaitījumu atcelšanu. Mēs esam uzskaitījuši sešus iespējamos variantus - tie ir minēti dokumentā un plašāki aprēķini ir ietverti pielikumā -, bet, protams, nekas nav pati pilnība. Tas neaizstāj dalībvalstu iemaksas. Tas ir jāuzskata tikai par papildinājumu.
Budžeta pārskatīšana Eiropas Savienībā iezīmē sākumu laika posmam, ko raksturo karstas debates par budžetu, un vienlaikus ir aicinājums uz tām. Es ceru uz sadarbību ar Eiropas Parlamentu. Mūsu visu kopējais pienākums ir apliecināt to, ka Eiropas Savienība spēj rast risinājumu problēmām, un budžets, gudri nospraužot mērķus, varētu būt instruments, ar kura palīdzību mēs atjaunotu ticību mūsu Eiropas projektam.
Paldies par uzmanību.
Joseph Daul
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! 2011. gada budžets ir pirmais budžets, kuru Parlaments ir aicināts apspriest un par kuru tas balsos saskaņā ar jaunajām, Lisabonas līgumā noteiktajām, pilnvarām. Šis ir pirmais budžets, kuru izstrādājot, mēs esam atturējušies lūgt jebkādu kopējā apjoma palielināšanu, kā to ierosināja Komisija, un esam devuši priekšroku reālistiskai un politiskai pieejai.
Šī ir reālistiska pieeja, jo dalībvalstis ir aicinātas pielikt bezprecedenta pūliņus, lai stabilizētu un samazinātu savas valsts finanses. Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) ir pirmie, kas tās aicina šādi rīkoties. Valstu izdevumu samazināšana patiesībā ir priekšnosacījums, lai mūsu ekonomika kļūtu konkurētspējīgāka un labvēlīgos apstākļos spētu līdzvērtīgi konkurēt starptautiskā mērogā. Tādēļ mēs šajā budžeta gadā nevaram no divdesmit septiņām dalībvalstīm pieprasīt tādus izdevumus, kas ir pretrunā ar mūsu iedzīvotāju savās valstīs īstenotajiem pūliņiem.
Tomēr vienlaikus mūsu pieeja ir arī politiska, jo mēs uzskatām, ka 2011. gada budžetu nevar šķirt no plašāka finanšu konteksta turpmākajos gados un jo īpaši no nākamā 2014.-2020. gada finanšu cikla plāna.
Dāmas un kungi! Ja ir kāds mērķis, uz kuru Parlamentam šajā sasaukumā būtu jātiecas, tad tas ir mērķis garantēt, lai Eiropas politikas virzienu finansēšana atbilstu tam, kas ir likts uz spēles. Ne vienmēr tas nozīmē lielāka finansējuma pieprasīšanu, drīzāk gan rūpes par to, lai Eiropas Savienībai uzticēto pienākumu pildīšanai būtu nodrošināts pienācīgs finansējums. Mūsu dalībvalstis var pat ekonomēt, samazināt savu ieguldījumu Kopienas budžetā, ja vien tās ir gatavas tam, ka Eiropas Savienība mainīs savu finanšu sistēmu, jo tā patlaban ir novecojusi, un izmantos pašu resursu priekšrocības. Viens Eiropas līmenī iztērēts eiro patiešām ir ienesīgāks un auglīgāks nekā eiro, kas tiek tērēts dalībvalsts līmenī, jo Eiropas līmenī tērētajam eiro nav jāsedz deficīts.
Valstu līmenī eiro vērtība patlaban ir sarukusi uz pusi, bet dažās dalībvalstīs pat vēl vairāk. Arī valstu līmenī tas eiro ar vēl nesamazināto vērtību atgriežas kā kohēzijas fondu, lauku attīstības un inovāciju veicināšanas finansējums. Es aicinu Padomi rūpīgi apsvērt šo jauno pieeju Eiropas finansējumam. Es pateicos komisāram J. Lewandowski par to, ka viņš jau ir sācis šo jautājumu apspriest ar mūsu finanšu ministriem.
Eiropiešiem ir tiesības zināt, kādi ir viņu valstu iestāžu izdevumi gan vietējā, gan reģionālā, gan valsts un Eiropas mērogā. Dalībvalstīm ir jābūt gatavām pieņemt šo izaicinājumu. Padomes priekšsēdētāja kungs, godātie ministri! Tieši no jums ir atkarīgs tas, vai šo debašu un sarunu sākums dalībvalstīm pavērs iespēju doties uz priekšu, lai tāds eiro, kāds ir Briseles līmenī, varētu atgriezties dalībvalstu līmenī un būt daudz auglīgāks un radīt jaunas darbvietas Eiropas mērogā. Es jūs lūdzu, mums joprojām ir šī iespēja. Pasniedziet mums Ziemassvētku dāvanu, sakiet, ka Eiropas Savienības pašu finansējums un pašu resursi jūsu prezidentūras laikā kļūs par nopietnu debašu un nopietnu sarunu tematu. Es jums galvoju - ja mums izdosies to panākt, mēs par šo jautājumu runāsim vēl daudzus nākamos gadus.
Stéphane Le Foll
Priekšsēdētājas kundze, Wathelet kungs, komisāra kungs! Savā runā es neatgriezīšos pie tā, par ko jau mēs līdz šim esam runājuši.
Mēs debatējām par 2011. gada budžetu situācijā, kad mūs iegrožoja mums visiem zināmie apstākļi, proti, smagā krīze, kas skāra visu Eiropu un radīja deficītu dalībvalstu budžetos, ļaujot izvirzīt divas hipotēzes. Vai nu šie dalībvalstu budžeta deficīti spiež uz Eiropas Savienības deficītu, vai arī tiem Eiropas līmenī ir jānodrošina jauns virziens un jauna enerģijas dzirksts. Tāds ir jautājums.
Komisāra kungs, es jūs aicinu: kad mēs debatējam par budžeta pārskatīšanu, kad mēs tūdaļ sāksim sarunas par budžeta plāniem pēc 2013. gada, pats galvenais, censties izvairīties no iegrimšanas tikai un vienīgi šajos krīzes radītajos apstākļos, ja vien jūs man un visiem Eiropas iedzīvotājiem negribat apgalvot, ka faktiski Eiropa paliks iestigusi šajā krīzē vēl uz ilgu laiku.
Visa mūsu problēma patiesībā ir saistīta ar jautājumu par to, kā šo krīzi pārvaldīt, kā samazināt mūsu deficītus un parādu un arī par to, kā mums sevi sagatavot izkļūšanai no krīzes. Šajā brīdī aktuāls kļūst budžeta jautājums. No krīzes mēs varam izkļūt tikai tādā gadījumā, ja, kā jau tikko norādīja J. Daul, Eiropas Savienības budžets, būdams eiropeisks, spēj mums nodrošināt resursus, lai mēs atjaunotu to, kā mums patlaban pietrūkst, proti, izaugsmi, darbavietu izveidi, inovācijas, pētniecību. Tieši tas ir likts uz spēles, un tieši no šāda aspekta mums būtu jāapspriež budžets un jāizvairās no tā, uz ko mums pārāk bieži ir nosliece, proti, no pastāvīgas vaimanāšanas par krīzi un deficītiem, un Padome šajā ziņā nudien izceļas.
Es pamanīju, ka Dovilā Vācijas kanclere un Francijas prezidents pat priekšlaikus paziņoja par līgumu reformu, pirms tam par to vispār neapspriedušies ar Van Rompuy kungu, lai it kā turpmāk sodītu visas tās dalībvalstis, kuras nebija ievērojušas budžeta disciplīnu.
Līdz šādai situācijai patlaban ir nonākusi Padome, bet Parlaments, īpaši vēršoties pie Komisijas, lūdz tikai vienu lietu, proti, mēģināt virzīt uz priekšu Eiropas projektu, un tas tiek īstenots ar budžeta palīdzību.
Kā jūs esat pamanījuši, ir vairāki jautājumi, kuros mēs esam pilnīgi vienisprātis. Ir vajadzīga lielāka elastība. Acīmredzot mums ir kopīgi jārod iespēja sagatavot daudz elastīgāku budžetu, jo tā ir nepieciešamība - uz spēles ir likta Eiropas reakcijas spēja. Protams, vienlaikus tas ir jautājums par prioritāšu noteikšanu un efektīvu Eiropas budžeta veidošanu. Mēs visi nešaubīgi piekrītam, ka tas ir vajadzīgs. Tomēr jautājums, par kuru mums savā starpā ir jātiek skaidrībā, ir nepieciešamība izveidot grafiku, nepieciešamība mums visiem kopā nospraust mērķus. Komisāra kungs, šajos jautājumos mēs nedrīkstam apstāties pie tukšiem vārdiem un solījumiem, rakstiskiem dokumentiem, kuri ir ārkārtīgi interesanti un kuriem es piekrītu gandrīz par visiem 100 %.
Tagad mēs ķersimies pie praktiskiem jautājumiem un konkrēti pie ļoti svarīgā jautājuma, ap kuru mēs visu laiku esam riņķojuši, proti, pie jautājuma par pašu resursiem. Kas mums jādara, lai Eiropai vai drīzāk - visiem Eiropas pilsoņiem - turpmāk būtu nodrošināti pašu resursi, lai mēs visi varētu atkal nostāties uz izaugsmes ceļa un uz pat vēl drošāka ceļa, pa kuru turpmāk būtu jādodas Eiropai?
Komisāra kungs, mēs gaidām no jums vērienīgus priekšlikumus.
Guy Verhofstadt
Priekšsēdētājas kundze, es tikai vēlos sacīt, ka, manuprāt, Komisija ir sagatavojusi labu dokumentu, vienīgi tas ir noticis 15 mēnešus par vēlu.
Citādi fakts, ka starpposma pārskatīšanai bija jānotiek pirms 15 mēnešiem, ir tikai sīka nianse, un tādēļ to vairs nav nekādas vajadzības pieminēt. Patiešām, ik reizi, kad tiek rīkotas sarunas, viņi mūs pielabina ar starpposma pārskatu, kas tiek iesniegts pēc termiņa beigām. Tas ir nepieņemami, un turpmāk nekas tāds nedrīkst atkārtoties.
Otrkārt, šā dokumenta būtiskākais jautājums ir saistīts ar pašu resursiem. Kādēļ? Jo tie ir Eiropas Savienības pamats. ES dibinātāji radīja Eiropas Savienību, kas ir balstīta uz pašu resursiem, proti, tarifiem, nodevām par importētajiem lauksaimniecības produktiem un PVN. Tā tas bija. Dalībvalstu iemaksas tika ieviestas Lielbritānijai piešķirtās atlaides dēļ. Tas ir fakts. Tādēļ mums ir jāatgriežas pie pašu resursiem kā finansējuma pamata. Mums tas ir jādara tūdaļ, jo šī ir mūsu vienīgā iespēja panākt, lai Eiropa progresētu. Mums tā ir jārīkojas arī demokrātisku iemeslu dēļ.
Demokrātijā ir jāievēro viena lieta, proti, lai iedzīvotāji savus individuālos ieņēmumus maksātu tieši Eiropai un tādējādi ar šo resursu starpniecību varētu sniegt savu ieguldījumu Eiropas Savienības darbībā un to kontrolēt.
Priekšsēdētājas kundze, otrs jautājums, par kuru es vēlos runāt, patiesībā attiecas uz šeit sacīto, proti, ka mums ir jāsamazina ES budžets un iemaksas Eiropas līmenī, lai uzlabotu valsts finanses - tās ir muļķības. Faktiski fiskālie deficīti - budžeta deficīti Eiropā - patlaban ir sasnieguši EUR 868 miljardus vai 7 % no Eiropas Savienības iekšzemes kopprodukta apjoma. Pat ja mēs turpinām īstenot ideju samazināt izdevumus Eiropas līmenī un pilnībā iesaldēt Eiropas Savienības budžetu, mums izdosies šos EUR 868 miljardus samazināt uz EUR 860 miljardiem. Tāda ir faktiskā realitāte. Patiesībā mums būtu jārīkojas gluži pretēji - mums ir jāpārceļ atbildība no dalībvalstīm uz Eiropas līmeni, lai samazinātu dalībvalstu izmaksas.
Aizsardzība, pētniecība, diplomātija, infrastruktūra - tās ir jomas, kurās Eiropas Savienība var darboties efektīvāk un kuras var palīdzēt samazināt deficītu dalībvalstu budžetos. Tādējādi šis ir ceļš, pa kuru jums, Padomes priekšsēdētāja kungs, kopā ar saviem kolēģiem ir jāiet - ir jāpanāk progress jautājumā par pašu resursiem, jo citādi jums neizdosies panākt vienošanos par 2011. gada budžetu.
Bas Eickhout
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, paldies komisāram par budžeta pārskatīšanu, kas nu beidzot ir pabeigta. Budžeta pārskatīšanā svarīgākais ir tas, ka mēs ar kritisku aci skatāmies, vai ES resursi ir panākuši to, ko mēs plānojam. Ļoti lielas naudas summas tiek piešķirtas lauksaimniecībai un kohēzijas fondiem, bet vai šīs summas ir palīdzējušas sasniegt tos mērķus, ko mēs nospraudām? Jāatzīst, ka šajā budžeta pārskatīšanā šāda veida jautājumiem ir veltīta pārāk maza uzmanība.
Tomēr pievērsīsimies nākotnei. Komisāra kungs, es ļoti atbalstu jūsu viedokli, kad jūs sakāt, ka mums ir jākoncentrējas uz tiem mērķiem, kurus mēs esam noteikuši stratēģijā laikposmam līdz 2020. gadam, proti, mērķiem inovāciju, klimata, nabadzības izskaušanas un nodarbinātības jomās. Šiem mērķiem ir jāpievērš galvenā uzmanība, un šie mērķi ir jāizmanto arī budžeta pārskatīšanā. Tas zināmā mērā ietekmē mūsu lauksaimniecības politiku un mūsu kohēzijas politiku, un šeit mēs no Komisijas gaidām kvalitatīvas un vērienīgas reformas, lai mēs varētu būt droši, ka lauksaimniecības politika un kohēzijas politika patiešām veicina nabadzības izskaušanu, siltumnīcefekta gāzu samazināšanos, bezdarba samazināšanos un inovācijas. Es vēlreiz vēlos uzsvērt, ka, manuprāt, tas ir ļoti svarīgi.
Tagad es pievērsīšos dažām ļoti svarīgām idejām, par kurām jūs runājat, piemēram, vairākām jaunām idejām saistībā ar privātajiem ieguldītājiem. Man jāteic, ka šis privāto ieguldītāju jautājums ir analizēts jau agrāk, bet mūsu pieredze ar ITER un mūsu pieredze ar Galileo rāda, ka šādu ieguldītāju nav, tādēļ mums ir jābūt drošiem, ka mēs uz viņiem neceram velti.
Runājot par Eiropas Investīciju banku, jā, mēģiniet iesaistīt EIB, tomēr Investīciju bankas demokrātiskajai atbildībai ir izšķiroša nozīme. Kā lai mēs esam pārliecināti, ka arī viņu ieguldījumi palīdz panākt rezultātu?
Noslēgumā par pašu resursiem. Tiek atkal pieminēts nodoklis par finanšu darījumiem, bet pēc ECOFIN šīs nedēļas sanāksmes mēs zinām, ka Komisija finanšu darījumu nodokli neatbalsta, šis temats pat nav iekļauts to jautājumu vidū, kurus J. M. Barroso plāno apspriest G20 sanāksmē. Tomēr tas ir šajā dokumentā, kurā sacīts, ka varbūt ir iespējams izmantot šāda veida ieņēmumus. Kāda ir Komisijas attieksme pret finanšu darījumu nodokli, jo Komisijas nostāja šajā jautājumā ir neskaidra un pretrunīga?
Marta Andreasen
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, iepazīstinot ar daudzgadu finanšu shēmas starpposma pārskatu, Eiropas Komisija nāk klajā ar ziņām, kas, manuprāt, izraisīs bažas visos eiropiešos, bet jo īpaši Lielbritānijas iedzīvotājos. Pretstatā bikliem centieniem ierobežot kopējās lauksaimniecības politikas izdevumus, tas daudz radikālāk mēģina panākt Lielbritānijas atlaides atcelšanu. Bet vēl sliktāk ir tas, ka tajā ir nepārprotams nolūks izveidot jaunus pašu resursus. Eiropas Savienība gluži kā zaglis grib vistiešākajā veidā izlaupīt britu nodokļu maksātāju kabatas. Vienalga, vai tas būtu oglekļa dioksīda nodoklis, banku nodeva vai kas cits, pilnīgi noteikti skaidrs ir viens - nodokļu maksātāju ciešanas pieaugs.
Kad iedzīvotāji redzēs, ka ES savāc viņu naudu, viņi arvien stingrāk nosodīs ES šķiešanos ar līdzekļiem un pārredzamības trūkumu. Atlaides atcelšanai un - sauksim lietas īstajos vārdos - jauna Eiropas nodokļa izveidei nebūs vajadzīgas izmaiņas līgumā. Tomēr Vācijas kancleres un Francijas prezidenta savstarpējā vienošanās par politiskām sankcijām, kuru mērķis ir nodrošināt finanšu stabilitāti, šādas izmaiņas gan prasīs.
Ja Eiropas Savienība vēlas plašākas pilnvaras, tai ir jālūdz savu vēlētāju piekrišana. Ja ES politiķi vēlas jaunu līgumu, vispirms tiem ir jādod iespēja iedzīvotājiem izteikt savu viedokli referendumā. Nu ir pienācis brīdis, kad "dzelzs Deivids” var pildīt savu lauzto solījumu sarīkot ES referendumu. Es tam ticēšu tikai tad, kad pati to pieredzēšu.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, būtu bijis interesanti, ja tā vietā, lai atstātu sēžu zāli, Verhofstadt kungs būtu arī izlasījis Eiropas Komisijas dokumentus. Viens no tiem precīzi paskaidro, ka šī budžeta pārskatīšana ir aizkavējusies tāpēc, ka bija vienošanās ar Parlamentu pie šā jautājuma ķerties pēc tam, kad spēkā būs stājies Lisabonas līgums. Patiešām!
Es vēlos pateikties komisāram par paziņojumu, ar kuru viņš mūs iepazīstināja - tas labi raisa pārdomas par to, kādas sekmes līdz šim ir bijušas finanšu plāniem un kā būtu jādarbojas nākamajiem.
Es vēlos jums pateikties arī par to, ka jūs norādījāt uz šo finanšu plānu vājajiem posmiem, īpaši uz pašreizējās finanšu shēmas kliedzošo nespēju reaģēt uz negaidītām vajadzībām.
Es vēlos jums atgādināt, ka līdz šim vienīgais risinājums gadījumos, kad mēs saskārāmies ar negaidītām vajadzībām, bija līdzekļu aizņemšanās no lauksaimniecības, lai finansētu citas jomas. Turpmāk tas tā vairs nedrīkst notikt.
Komisāra kungs, lai arī es apzinos to, cik sarežģītā situācijā jūs patlaban esat, piedāvājot šo pārskatīšanu, kuru nekādā gadījumā nedrīkst jaukt ar pārstrādāšanu, un atzīstot, ka jūs patiešām esat paveicis lielisku darbu, es tomēr nevaru atturēties no kārdinājuma skaļi nolasīt memorandu, kas ir pievienots paziņojumam, ar kuru mēs tikām iepazīstināti:
"ES budžeta pārskatīšana: biežāk uzdotie jautājumi”. "Kas ir Paziņojums par budžeta pārskatīšanu?' "Kas tas nav?” "Kādēļ ir vajadzīga budžeta pārskatīšana?”
(ES) Trīs lieliski jautājumi, lai izskaidrotu neizskaidrojamo, proti, faktu, ka šajā paziņojumā diemžēl nav skaitļu.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Priekšsēdētāja kungs, es vēl atceros, ka mēs vienmēr ar diezgan lielu nožēlu mēdzām noraudzīties uz Padomju Savienības daudzgadu plāniem, bet, ja nemaldos, to ilgums bija tikai pieci gadi, kamēr mums tagad ir ļoti neelastīgi daudzgadu budžeti, kuru termiņš ir septiņi gadi. Es uzskatu - un to apstiprināja arī komisāra J. Lewandowski šajā sakarā sacītais -, ka patlaban viena no galvenajām problēmām ir tā, ka mēs pārāk lielu uzmanību pievēršam iespēju izpētei. Galu galā tas nāk par labu tikai privātām interesēm.
Protams, mums ir vienprātība, un šeit slēpjas galvenā problēma. Tomēr vienīgais, kam patlaban kalpo ES budžets, ir likumīgās intereses - likumīgās intereses lauksaimniecībā, zivsaimniecībā, kohēzijas jomā un arī "vecajā” rūpniecībā, ja tā to var saukt. Likumīgās intereses apdraud to dinamisko ekonomiku, kādu mēs Eiropā vēlamies izveidot.
Manuprāt, Eiropa un īpaši tās budžets līdzinās ļoti lielam un smagam tankkuģim. Ir grūti mainīt tā kursu, bet tagad mums ir iespēja to izcelt no ūdens un ievietot kuģu remonta rūpnīcā. Izmantosim šo iespēju un paskatīsimies, vai mēs gadījumā nevaram šo milzīgo tankkuģi pārbūvēt par pārīti daudz mazāku ātrlaivu.
Noslēgumā par pašu resursiem - tie ir svarīgi ne tikai tāpēc, ka tad Eiropai būs pašai savi resursi, bet arī tāpēc, lai tagad mēs varētu cīnīties ar dalībvalstu iemaksu greizo ietekmi. Dalībvalstis ir ieinteresētas tikai vienā lietā, proti, cik lielus līdzekļus tās var dabūt atpakaļ no Eiropas budžeta, un ar to varētu cīnīties, izmantojot pašu resursu sistēmu.
László Surján
(HU) Komisārs tikko sacīja, ka budžets ir politika, kas izteikta skaitļos. Mēs visi zinām šo teicienu, bet, cienītais komisāra kungs, kur šajā dokumentā ir skaitļi? To šeit vispār nav. Tādēļ tagad es nesaprotu, par ko mēs šeit galu galā runājam. Starpposma pārskats. Par to pirms manis runāja jau citi. Nu, šobrīd mēs esam trešajā ceturksnī, un es nezinu, kad mēs ar šo pārskatīšanu pabeigsim. Tomēr es vēlos šeit uzdot vienu jautājumu. Tas ir adresēts arī Padomei. Varbūt ar tulku palīdzību viņi to sadzirdēs. Es vēlos sacīt, ka mums šis pārskats, vai kā nu mēs to vēlamies saukt, ir jāpabeidz šogad. 2011. gadā jau vairs nebūs nekādas nozīmes turpināt satraukties par to, ko mēs vēlējāmies darīt 2008. gadā vai ko mums būtu vajadzējis izdarīt 2008. gadā.
Manuprāt, mums ir jāķeras pie nākamās budžeta shēmas, ko mēs zināmā mērā jau esam sākuši gatavot. Parlamentā, gluži tāpat kā, manuprāt, citās sadarbības iestādēs, norit nopietns darbs. Šī darba ietvaros ir jāveic drosmīgas reformas. Šeit tika runāts par pašu resursu jautājumu. Tā patiešām ir neiedomājama situācija, ka mēs esam vienīgais parlaments pasaulē, kas izveido budžetu un neizjūt tā slogu, aci pret aci sastopoties ar saviem vēlētājiem, jo tie neesam mēs, kuri viņiem šos līdzekļus atņem, bet gan starpnieki, proti, dalībvalstu valdības.
Vai mums būtu jāsatraucas par dalībvalstu suverenitāti, ja Eiropas Parlaments pats no iedzīvotājiem paņem un šeit apkopo resursus pats saviem izdevumiem, kopējiem Eiropas izdevumiem? Es zinu, ka tas ir smags jautājums. Suverenitāte ir ļoti svarīgs jautājums. Un ir vēl kāds ļoti svarīgs jautājums, priekšsēdētāja kungs, un proti - mūsu tēriņiem ir jāatbilst subsidiaritātes apsvērumiem, un mēs nudien nevēlētos šeit, Eiropas līmenī, risināt tos jautājumus, kas ir dalībvalstu pārziņā. Paldies par uzmanību.
Reimer Böge
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! No vienas puses, es atzinīgi vērtēju Komisijas centienus ar šo paziņojumu uzlabot debates par pārskatīšanu, bet, no otras puses, es atklāti atzīšu, ka savulaik mums bija un arī patlaban mums ir atšķirīgs priekšstats par to, kādiem jābūt pārskatīšanas priekšlikumiem, kas veidoti uz 2006. gada kopīgās deklarācijas pamata. Ja mēs sekojam šā paziņojuma saturam, tas nozīmē, ka līdz 2014. gadam vairs netiks rīkota neviena pārskatīšana. Tomēr - kā jau es arī iepriekš sacīju - tas nozīmē, ka uz laikposmu pēc 2014. gada tiks atlikta būtisku Lisabonas politikas elementu īstenošana, kuru pamatā ir jaunais līgums, vismaz to daļu, kas ir saistītas ar budžetu. Un tad rodas jautājums, vai mēs to varam atļauties, īpaši globalizācijas apstākļos, kad tiek apšaubīta Eiropas Savienības politiskā un ekonomiskā rīcībspēja, un vai mēs varam par to uzņemties atbildību. Man ir radies priekšstats, ka tobrīd amatā esošās Komisijas un Prodi kunga priekšlikumi bija pārāk vērienīgi, savukārt pašreizējā Komisija ir pārāk piesardzīga.
Protams, kad esam gatavi spert nākamo soli, ir svarīgi pirmām kārtām koncentrēties uz labāku likumdošanu, lai veicinātu izaugsmi un nodarbinātību, vienkāršošanu, efektivitāti un ar programmu īstenošanu saistīto izmaksu samazināšanu - vēl pirms mēs pieprasām papildu finansējumu. Tas, starp citu, attiecas arī uz pētniecības jomu, kurā mums ir deficīts, un no Revīzijas palātas mēs joprojām saņemam dzeltenās un sarkanās kartītes. Ir vajadzīgi arī jauni finanšu instrumenti un arī diskusijas par to, ko mēs darīsim, piemēram, ar tādiem liela mēroga inovāciju, rūpniecības un pētniecības projektiem kā ITER vai Galileo vai enerģētikas projektiem. Vai mēs tiem sacīsim "jā” vai "nē”? Un, ja mēs sakām "jā”, vai mums tie līdz pabeigšanai ir arī pienācīgi - atšķirībā no līdzšinējās pieredzes - jāfinansē no Eiropas Savienības budžeta, paredzot līdzekļus visā daudzgadu finanšu programmā?
Ņemot vērā dalībvalstu līmenī notiekošās debates, kas reizēm ir maldinošas, ļaujiet man teikt pāris vārdus par pašu resursiem. Mūsu rūpes par pašu resursiem ir pilnīgi likumīgas un saskaņā ar līgumu - jā, patiesībā līgums to pat pieprasa -, jo līgumā sacīts, ka mums, neskarot citus ieņēmumus, ir sev jānodrošina finansējums vispirms no pašu resursiem. Mums visiem būtu jāiesaistās šajās debatēs.
Jean-Luc Dehaene
(NL) Priekšsēdētāja kungs, daudzgadu finanšu shēmas starpposma pārskats, ar kuru Komisija mūs šodien iepazīstina, ir vienlaikus sarūgtinājums un iedrošinājums. Šis dokuments rada vilšanos tādā ziņā, ka tas nepaver nevienu iespēju pārskatīt 2010.-2012. gada finanšu shēmu. Bet 2011. gada budžets ir parādījis, ka tā ir nepārliecinoša. Patiešām, finanšu shēmā nav ņemti vērā ne jaunie pienākumi, ko nosaka Lisabonas līgums, ne mērķi, ko izvirza ES stratēģija laikposmam līdz 2020. gadam. Tas patiešām ir nepārliecinoši. Vismaz ir jārada iespēja nodrošināt lielāku elastīgumu. Par laimi, to atbalsta arī Komisija. Lielāks elastīgums ir jānodrošina jau no 2012. gada. No otras puses, šis dokuments iedrošina, jo Komisija galu galā sāk debates par pašu resursiem. Iespējams, tās būs plašas debates turpmāko gadu garumā - smagas, bet neizbēgamas.
Līgums paredz, ka ES budžeta finansējumam ir jānāk no pašu resursiem. Patlaban 80 % no budžeta finansējuma veido ieskaitījumi no dalībvalstu budžetiem. Tie nav Eiropas Savienības pašu resursi, bet gan daļa no dalībvalstu budžeta izdevumiem. Tas ir smagums, kas gulstas uz dalībvalstu deficītiem, ko Eiropas Stabilitātes un izaugsmes pakts cenšas samazināt, un tādēļ dalībvalstis tiecas uz šo iemaksu samazināšanu. Vienlaikus tās vairāk sagaida no Eiropas - to apliecina Lisabonas līgums un ES stratēģija laikposmam līdz 2020. gadam.
Mums šī pretruna ir jānovērš. Un to ir iespējams paveikt tikai tad, ja mūsu rīcībā ir īsti pašu resursi. Tiem ir jāspēj samazināt dalībvalstu iemaksas un vienlaikus palielināt ES resursus. Domājot par iespējamiem pašu resursiem, Komisija pilnīgi pareizi norāda jaunu nodokļu virzienā, kas ir tieši saistīti ar tām politikas jomām, kas tiek veidotas galvenokārt Eiropas līmenī. Es minēšu piemērus - klimata politika un finanšu sektora regulēšana. Cerams, ka arī Eiropadome un Padome sapratīs, ka patlaban steigšus ir jāsāk debates par pašu resursiem, domājot par finanšu plānu laikposmam pēc 2014. gada.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, man ir patiešām liels prieks, ka mēs beidzot esam saņēmuši šo dokumentu. Labi, ka tas ir sagatavots un patlaban mums iesniegts. Protams, vienmēr pastāv iespēja gausties, ka tas bija jāizdara agrāk, un tamlīdzīgi. Es domāju, ka šobrīd mums galvenokārt ir jāuzteic viens konkrēts šā dokumenta aspekts, proti, fakts, ka tas pievēršas jautājumiem, kas ir bijuši tabu. Patlaban mēs ne pret vienu jautājumu, kas jebkādā veidā ir saistīts ar budžetu, nedrīkstam izturēties kā pret tabu, un mums ir jārunā par visu, tostarp pašu resursiem. Tas pilnīgi noteikti ir pelnījis uzslavu.
Saistībā ar debatēm par jauniem pašu resursiem es vēlos jūs brīdināt par zināmām briesmām. Mēs zinām, ka tās ir ļoti smagas debates, debates, kuras var viegli aizkavēt visas pārējās sarunas par to, kādam būtu jābūt Eiropas Savienības budžetam un kādu mācību mēs jau esam guvuši no pašreizējās finanšu shēmas. Mēs nedrīkstam ļaut sevi iedzīt stūrī. Mums ir jāpaplašina mūsu diskusijas apvāršņi, un mēs nedrīkstam iestrēgt sarunās par pašu resursiem, kas patiesībā padarīs neiespējamu iespēju rast risinājumu.
Es gribu uzsvērt, ka Eiropas Savienības budžeta ieņēmumu pusei ir jābūt stabilai un prognozējamai. Mums ir vienmēr jāpatur prātā Eiropas Savienības milzīgais sasniegums, proti, fakts, ka budžets ir sabalansēts. Tas ir budžets, kas mūs neiedzen parādos. Šai vērtībai arī turpmāk ir jābūt mūsu galvenajam principam. Es vēlos uzsvērt arī to, ka jaunu pašu resursu uzdevums ir padarīt Eiropas Savienības ienākumus par stabiliem un prognozējamiem ienākumiem, un turklāt tie nedrīkst mūs iedzīt parādos. Manuprāt, mums tas ir jāapsver un jāatceras, ka Eiropas Savienības pašreizējie ienākumi, kuru pamatā patlaban ir atsevišķu dalībvalstu nacionālais kopprodukts, nebūt nav tik slikta sistēma, ka mums to vajadzētu noraidīt.
Manuprāt, jaunajai sistēmai ir jābūt jaunā un vecā apvienojumam. Lielā mērā mums ir jādomā par reformu, bet vienlaikus mēs nedrīkstam a priori noraidīt labas tradīcijas. Citiem vārdiem sakot, nepārtrauktība un pārmaiņas - tās viena otru neizslēdz. Mums ir jāsāk ar to, kas jau sekmīgi darbojas, to nenoliedzot, lai mēs neiestrēgtu debatēs tikai par pašu resursiem un lai mēs patiesībā domātu par to, kā veidot jauno finanšu shēmu.
Seán Kelly
Priekšsēdētāja kungs, budžeti ir jāpārskata vienmēr. Tas attiecas uz ģimenēm, uz Eiropas Savienību un tas attiecās pat uz Feidžinu romānā "Olivers Tvists”. Kad viņa kabatzagļu biznesiņš nevedās kā nākas, viņš teica: "Man šķiet, ka mums tas ir vēlreiz jāpārdomā”.
Tas ir labi, ka arī mēs šeit pārdomājam no jauna. Konkrēti runājot, mēs varam darīt ļoti daudz, lai tas, ko mēs cenšamies panākt, būtu pieņemamāks dalībvalstīm un iedzīvotājiem.
Pirmkārt, birokrātijas samazināšana par 25 % un, cerams, vēl vairāk, ir ļoti vēlams mērķis, un tas būs cilvēkiem pa prātam. Otrkārt, mums ir jābeidz sist bumbu savos vārtos. Diemžēl es esmu vienisprātis ar dažiem eiroskeptiķiem, kuri sacīja, ka izklaidēm paredzētā budžeta palielināšana nebija visai prātīga rīcība. Mēs uzbērām graudus uz eiroskeptiķu dzirnavām un, manuprāt, tas sarūgtināja Eiropas Savienībai labvēlīgi noskaņotos iedzīvotājus. Treškārt - un tas ir ļoti svarīgi - ir ļoti vēlams analizēt kopumā visu pašu resursu izveides jautājumu. Es domāju, ka mūsu priekšsēdētājs Daul kungs izteicās ļoti precīzi, sacīdams, ka viens Eiropas līmenī iztērēts eiro ir vērtīgāks nekā viens eiro, kas tiek tērēts dalībvalsts līmenī. Es domāju, ka mums ir jāturpina darboties šādā virzienā un īpaši jāiedrošina riska kapitāla ieguldītāji pievērsties Eiropas projektu obligācijām, lai iegūtu finansējumu dažādiem mums vajadzīgiem projektiem.
Mūsu pētniecības un izstrādes mērķis ir 3 %. Eiropai tas ir ārkārtīgi svarīgs mērķis, lai mēs spētu konkurēt un radīt mums vajadzīgās darbvietas. Tāpat mums ir jāsaglabā spēcīgs finansējums kopējai lauksaimniecības politikai - pirmkārt, lai novērstu iedzīvotāju aizplūšanu no lauku sabiedrības, un otrkārt, lai nodrošinātu sabiedrisko labumu pieejamību. Gluži tāpat mēs nedrīkstam ielaisties kompromisos ne par atjaunojamo energoresursu mērķiem, ne oglekļa dioksīda emisijām, un protams, arī ne jautājumā par kohēzijas politiku, kas ir bijusi ļoti sekmīga. Ja mēs to visu panāksim, tad līdz 2020. gadam galu galā sasniegsim iekšzemes kopprodukta pieaugumu par 4 % un 5,6 miljonu papildu darbavietu izveidi.
Markus Pieper
(DE) Priekšsēdētāja kungs, arī mēs, Reģionālās attīstības komiteja, likām lielas cerības uz budžeta pārskatīšanu. Galu galā, Eiropas struktūrpolitika un kohēzijas politika īpaši pēdējos gados ir bijis veiksmes stāsts. Kohēzijas fonda ieguldījums krīzes pārvarēšanā ir bijis patiešām ievērojams, īpaši nabadzīgākajos reģionos. Horizontāla pieeja konkurētspējas un nodarbinātības mērķa īstenošanā dod iedrošinošus rezultātus. Nekad agrāk ES finansējums nav izmantots vēl lietderīgāk, nekad agrāk mēs mazos un vidējos uzņēmumus neesam iesaistījuši starptautiskos tīklos, un nekad agrāk reģioni nav bijuši labāk sagatavoti izmantot Eiropas programmas. ES finansējuma izmantošana un absorbēšana tādējādi ir ļoti skaidrs un iedrošinošs signāls. Virzoties šādā tempā, būtu pat iespējams ievērojami samazināt nepilnības, kas ir saistītas ar struktūrfondu izmantošanu.
Par šiem jautājumiem mēs saņemam informāciju no Revīzijas palātas, zinātniekiem un reģioniem, bet diemžēl ne no Komisijas vai dalībvalstīm. Viņu attieksme ir manāmi atturīga. Nav veikta vispusīga budžeta starpposma pārskatīšana saistībā ar struktūrfondiem. Par to man ir patiešām žēl, jo budžeta pārskata izraisītā iekustēšanās būtu bijis labs iemesls turpināt ar struktūrpolitiku. Protams, saturs ir jāpielāgo 2020. gada mērķiem. Daudzās jomās resursu izmantošanai ir jākļūst lietderīgākai. Tomēr mērķa struktūras un sadarbība ar dalībvalstīm un reģioniem ir pilnībā apliecinājušas savu vērtību. Arī šajā jomā mēs esam palaiduši garām iespēju to pierādīt, veicot kārtīgu budžeta pārskatīšanu.
Tomēr, dāmas un kungi, Parlamentam ir teicama atmiņa. Kad mēs apspriedīsim nākotnes finanšu plānu, mēs atgādināsim reģionālās politikas veiksmes. Kad mēs apspriedīsim politikas uzticamību, mēs aizstāvēsim garus plānošanas periodus attiecībā uz struktūrfondiem. Kad mēs runāsim par turpmākām budžeta pārskatīšanām, mēs aicināsim noteikt tās par obligātām, jo regulāra budžeta pārskatīšana veicina arī pārredzamību. Turpmāk mums tam ir jāpievēršas nopietnāk.
José Manuel Fernandes
(PT) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Mēs visi labi zinām, kādas politiskas problēmas mums nākas risināt: cīņa ar klimata pārmaiņām, novecojoša sabiedrība un enerģijas drošība ir dažas no tām. Tas viss notiek vienlaikus ar krīzi, un nekas neliecina par tās beigām. Mēs vēlamies saglabāt spēcīgu sociālu valsti, kas vienlaikus uzlabos mūsu konkurētspēju. Lai to visu panāktu, mēs esam izstrādājuši stratēģiju - stratēģiju "Eiropa 2020”. Tomēr šai stratēģijai ir vajadzīgs finansējums. Lai šo stratēģiju sekmīgi īstenotu, mums ir jāaplēš katrai politikas jomai vajadzīgais finansējuma apmērs, un tādā veidā mēs noskaidrosim kopējo summu, kāda mums vajadzīga.
Protams, es aizstāvu augšupēju metodi, kas balstās uz pieskaitīšanu. Tad, tiklīdz mēs zināsim, kas tiek prasīts, mums būs precīzi jādefinē, cik lieli resursi mums ir vajadzīgi. Aptuveni 80 % no Kopienas budžeta nāk no dalībvalstu budžetiem, un mums ir jāsamazina šī atkarība, lai mēs paši ievērotu līgumus. Tomēr stratēģiju "Eiropa 2020” ir jāsāk īstenot nekavējoties, un tāpēc es vēlos vaicāt, kāpēc patlaban netiek pārskatīta daudzgadu finanšu shēma, lai tā atbilstu šai stratēģijai, kurai mēs jau esam izteikuši savu atbalstu?
Jutta Haug
(DE) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Es uzreiz vēlos pateikt, ka, manuprāt, mūsu priekšā ir labs dokuments. Tas ir sabalansēts - gluži kā Lewandowski kungs mums vienmēr solīja - ar daudziem priekšlikumiem un idejām par to, kā mēs varam un kā mums ir jāturpina strādāt. Tomēr tas nav tas, ko mēs Budžeta komitejā, būdami budžeta speciālisti, gaidījām. Godīgi sakot, mēs domājām, ka saņemsim pašreizējās finanšu shēmas analīzi, un pārliecināti optimisti pat uzskatīja, ka varētu būt veikta arī maza mēroga pārskatīšana attiecībā uz pašreizējā finanšu plāna atlikušo periodu. Tomēr mūsu priekšā ir tikai un vienīgi skats nākotnē. Gandrīz katrā otrajā sadaļā tiek runāts par to, kā mums turpmāk būtu labāk jārisina jautājumi, kas ir saistīti ar budžetu vai mūsu prioritātēm, kā panākt stratēģijas "Eiropa 2020” mērķu īstenošanu, labāku sadarbību ar kaimiņiem, veidot labāku Eiropas infrastruktūru vai mūsu turpmāko lauksaimniecības politiku un kohēzijas politiku. Šis dokuments pat ceļ priekšā idejas saistībā ar mūsu budžeta turpmāko struktūru un nākamā finanšu perioda ilgumu.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Elie Hoarau
(FR) Priekšsēdētāja kungs, 2009. gada decembrī Ženēvā ES noslēdza līgumus par banāniem ar Latīņamerikas valstīm, ievērojami pazeminot tarifus.
Atbilstoši šo līgumu nosacījumiem ES izveidoja kompensācijas pasākumus Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm, un šo pasākumu apjoms, ja nemaldos, ir EUR 190 miljoni. Pēc 2009. gada ES noslēdza jaunus līgumus ar Centrālamerikas valstīm, vēl vairāk samazinot uz šīm valstīm attiecinātos tarifus.
Budžeta grozījumā paredzētie papildu pasākumi šos jaunos līgumus neņem vērā. Tomēr Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu aplēses liecina, ka vajadzīgie papildu pasākumi ir ievērojami lielāki par EUR 190 miljoniem. Manuprāt, lēmumam par grozījumu ir jāņem vērā Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu lūgums.
Tā kā es esmu ievēlēts vēlēšanu apgabalā, kurā ražo banānus, šim lēmumam par budžeta grozījumu es pievērsīšu īpašu uzmanību.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs, es domāju, ka vēl ir par agru izdarīt secinājumu par to, vai šis dokuments ir labs vai slikts, tomēr labi, ka mums šis dokuments vispār ir, jo tā sagatavošana prasīja ilgu laiku.
Es vēlos runāt konkrēti par lauksaimniecību, jo es esmu referente par nākamā gada budžetu. Man ir zināmas bažas par valodu, kāda ir lietota lauksaimniecības politikas sadaļā. Piemēram, "radikālāka reforma”, un, citējot dokumentu: "Ieteiktu virzīties prom no ienākumu atbalsta un tirgus pasākumiem un piešķirt prioritāti vides un klimata pārmaiņu mērķiem, nevis KLP ekonomiskajai un sociālajai dimensijai.”
Tāpat tajā ir izteikta doma, ka patlaban tiešie maksājumi lauksaimniekiem ir izveidojuši uz atkarību balstītus paradumus. Faktiskā realitāte ir tāda, ka tirgus lauksaimniekiem nenodrošina iespēju gūt pienācīgus ienākumus. Ienākumi no lauksaimniecības ir stipri mazāki par vidējiem rādītājiem, un šī problēma ir jārisina, lai arī kādā virzienā mēs turpmāk nereformētu kopējo lauksaimniecības politiku. Tomēr es atzinīgi vērtēju šo dokumentu.
Ivailo Каlfin
(BG) Arī es vēlos pateikties Komisijai par šī dokumenta iesniegšanu. Manuprāt, turpmāk tas būs iemesls plašām debatēm. Tajā ir aplūkotas diezgan daudzas problēmas, par kurām es ar pilnu pārliecību varu teikt, ka tās Parlamentā izraisīs aktīvas debates. Es vēlos runāt par trim šādām problēmām, par visām pēc kārtas.
Pirmā ir saistīta ar jautājumu, vai visas Eiropas Savienības politikas jomas ir iespējams savietot zem kopēja stratēģijas "Eiropa 2020” lietussarga. Mēs zinām, ka no šīs stratēģijas izriet daudzas Eiropas Savienībai svarīgas politikas jomas. Tomēr es neuzskatu, ka, piemēram, ilgtspējīgas izaugsmes sadaļa ir pati piemērotākā vieta lauksaimniecības politikai vai ka iekļaujošas izaugsmes sadaļa ir pati labākā vieta kohēzijas politikai. Es uzskatu, ka šie temati ir mazliet plašāki, un būs pagrūti tos samērot ar stratēģijā "Eiropa 2020” nospraustajiem mērķiem.
Otrkārt, es vēlos pakavēties pie izmantotajiem principiem. Viens no kopējiem principiem ir solidaritātes princips, kas, protams, ir ļoti svarīgs. Tomēr resursi, tostarp arī Kohēzijas fonds, mums ir jāuzlūko ne tikai kā solidaritātes izpausme, bet arī kā līdzekļi, ar kuriem panākt lielāku konverģenci. Mēs zinām, ka tai ir ārkārtīgi liela ekonomiskā ietekme, kas ir ne tikai morāli, bet arī faktiski saistīta ar rezultātiem ekonomikā.
Un pēdējais jautājums ir saistīts ar pašu resursiem. Šajā gadījumā ir apsvērta arī iespēja, ka Eiropas Savienība varētu izsniegt aizdevumus, tos garantējot ar Eiropas Savienības budžetu, un finansēt liela mēroga projektus. Manuprāt, mums varētu būt visai grūti runāt par līdzekļu aizņemšanos, ja mums nav skaidrības par pašu resursiem, tostarp tiem, kas tiek iegūti sadarbībā ar finanšu iestādēm, piemēram, Eiropas Investīciju banku, vai arī par Eiropas budžeta neizmantotā finansējuma atkārtotu izmantošanu tā vietā, lai to atdotu atpakaļ dalībvalstīm.
Damien Abad
(FR) Priekšsēdētāja kungs, pāris vārdi par šo Komisijas paziņojumu. Man žēl, ka īpaši izdevumu jomā mēs šajā paziņojumā esam bijuši diezgan bikli. Jūs zināt, ka Budžeta komiteja prasa, lai mēs veiktu nevis vienkāršu budžeta pārskatīšanu, bet gan drīzāk kārtīgu starpposma pārskatīšanu, un nevis tikai sava prieka pēc, bet gan tikai tāpēc, lai analizētu budžeta izdevumu struktūru un izdarītu secinājumus par noteiktiem šo izdevumu aspektiem.
Tieši tāpat kā es, arī jūs zināt, ka ir atkārtoti jāpievēršas noteiktiem izdevumu aspektiem kohēzijas politikas jomā, jākoncentrējas uz liela mēroga projektiem rūpniecības jomā, piemēram, ITER un citiem, kas ir saistīti ar Galileo, kā arī jānosargā lauksaimniecības politikai paredzētie resursi.
No otras puses, es redzu, ka Komisija ir piedāvājusi interesantākus un mazliet drosmīgākus risinājumus ieņēmumu jomā. Jā, es domāju, ka mēs nevaram šodien runāt par ES budžetu, nerunājot par pašu resursiem un to apvienošanu vai nepieminot noteiktas izdevumu jomas. Manuprāt, šis ir ārkārtīgi svarīgs un būtisks temats Eiropas Savienības nākotnei. Tādēļ es ceru, ka kopā mēs spēsim atrast veidus, kā sekmīgāk finansēt mūsu prioritātes - jaunatni, izglītību vai jebkuru citu no manis tikko minētajām prioritātēm -, jo kopā mums ir jānosaka tās izdevumu jomas, kurām ir augsta pievienotā vērtība, lai izvairītos no tādu notikumu atkārtošanās, kādi patlaban diemžēl ir vērojami saistībā ar Ārējās darbības dienestu.
Eider Gardiazábal Rubial
(ES) Priekšsēdētāja kungs, taisnību sakot, kā daudzi mani kolēģi deputāti jau iepriekš sacīja, mēs ar lielu nepacietību gaidījām Komisijas paziņojumu. Haug kundze pilnīgi pareizi teica, ka daudzi optimistiskā noskaņojumā gaidīja šā paziņojuma iznākumu, un mēs patiešām cerējām, ka tiks veikta pašreizējās finanšu shēmas pārskatīšana.
No šāda viedokļa raugoties, man jāatzīst, ka dokuments, kuru jūs cēlāt mums priekšā, man ir nesis diezgan lielu vilšanos, jo iemesls, kāpēc mēs jums ļāvām gaidīt un ar šo dokumentu mūs iepazīstināt pēc Lisabonas līguma un stratēģijas "Eiropa 2020” stāšanās spēkā, bija tāds, ka mēs vēlējāmies ieraudzīt kaut ko konkrētāku. Patiesību sakot, tik vispārīgu dokumentu jūs būtu varējuši gluži viegli iesniegt izskatīšanai 2007. vai 2008. gadā, un es nezinu, kāpēc mums bija jāgaida.
Jebkurā gadījumā, vienmēr ir svarīgi izcelt kaut ko labu, un es domāju, ka mēs visi esam vienisprātis, ka galu galā ir pienācis laiks sākt debates par pašu resursiem. Jūs jau redzējāt, ka Parlaments jūs uz tām aicina, un mēs ceram, ka Padome, kas klausās šajās debatēs, mums šajā aicinājumā pievienosies - un tad mēs to varēsim izcelt kā kaut ko labu.
Isabelle Durant
(FR) Priekšsēdētāja kungs, neatkarīgi no tā, vai šī ir situācija, kad glāze ir līdz pusei tukša, vai situācija, kad tā ir līdz pusei pilna, šajā dokumentā tomēr ir ietvertas vērtīgas atklāsmes, un man pats svarīgākais ir jautājums - ko mēs ar to darīsim, ko Parlaments ar šo dokumentu darīs. Manuprāt, kā jau mēs šodien teicām un kā citi to ir ļoti labi pateikuši pirms manis, tajā ir atrodamas vairākas vērtīgas lietas.
Jautājums par pašu resursiem acīmredzot ir pats svarīgākais jautājums, kas mums ir jāapspriež. Es arī piekrītu tam, ka šīs atziņas ir svarīgi izmantot konkrēti stratēģijas "Eiropa 2020” iespēju pilnveidošanai, bet es uzstāju, ka pastāv arī citas lietas nekā tikai 2020. gadam paredzētais dokuments. Mums, bez šaubām, pie tā ir jāstrādā, bet, protams, ir vēl arī lauksaimniecības politika un jautājums par transporta tīkliem, un ir arī vēl divi citi dokumenti, kuriem mums ir jāpievērš uzmanība.
Es konkrēti domāju ziņojumu, ko ir sagatavojusi ekonomikas pārvaldības darba grupa Van Rompuy kunga vadībā, kas arī ir norādījusi uz vairākām ar budžeta koordinēšanu saistītām problēmām. Visbeidzot, balstoties uz jūsu ierosinājumiem, mums būs jāstrādā arī pie visām tām iespējām, kas tiks celtas mums priekšā, un šajā gadījumā es īpaši domāju vienu citu ziņojumu, proti, slaveno Monti kunga ziņojumu "Jauna vienotā tirgus stratēģija”, kas parāda otru budžeta politikas pusi jeb, citiem vārdiem sakot, visu, kas ir saistīts ar fiskālo sadarbību.
Es domāju, ka šīs debates par Komisijas priekšlikumiem nav nošķiramas no visiem citiem jautājumiem, kas tiek apspriesti citās Eiropas Savienības iestādēs, jo galu galā tie ir vienu un to pašu debašu dažādi posmi.
Jan Olbrycht
(PL) Mūsu priekšā ir ļoti interesants dokuments. Jāteic, ka diezgan ilgi mēs gaidījām dokumentu, kurā nebūtu skaitļu, un šajā ziņā Komisija ir turējusi vārdu. Mēs esam saņēmuši dokumentu, kurš patiesībā ietver noteiktus programmas elementus un noteiktus paziņojumus. Mums kā Eiropas Parlamentam patiešām būtu jāieklausās Komisijas šodien sacītajā.
Piemēram, mums, Eiropas Parlamenta deputātiem, šodien ļoti svarīgs jautājums ir debates par tādu tematu kā attiecības starp stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam, par ko jau šodien šeit tika runāts, un ES politikas jomām. Ja Komisija savā dokumentā dod iespēju budžetu veidot, balstoties uz stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam, tad šis paziņojums patiesībā nozīmē, ka pastāv iespēja stratēģijā laikposmam līdz 2020. gadam iestrādāt lielāko daļu ES politikas jomu. Mēs to varam izlasīt tekstā, tur tas ir skaidri un gaiši uzrakstīts. Budžeta struktūras reorganizācija būtībā nozīmē ES politikas reorganizāciju. Paziņojums, ka kohēzijas politika būs galvenais dzinējspēks stratēģijā laikposmam līdz 2020. gadam, vienlaikus ir paziņojums, kas mūs apmierina, un mēs noteikti centīsimies šīs nostādnes un paziņojumus pārvērst konkrētos lēmumos.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Priekšsēdētāja kungs, arī es vēlos sacīt, ka šis ir interesants dokuments. Tas parāda Komisijas intereses, un Eiropas Parlamentam būtu ļoti ieteicams šo dokumentu izmantot. Es arī vēlos norādīt, ka divi atzīmēšanas vērti jautājumi ir pašu resursu izmantošana un lauksaimniecības politika.
Giovanni La Via
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Vispirms man ir jāpateicas komisāram par to, ka šis dokuments vispār ir tapis. Šoreiz mēs runājam par kaut ko, kas ir uzlikts uz papīra, un nevis - kā tas ir noticis vairākas citas reizes - tikai un vienīgi par vārdiem, kas ir izteikti, bet vēl nav pārvērsti taustāmā dokumentā.
Lai arī tā, tomēr sākotnēji izvērtējot kādu dokumentu, vienmēr gadās tajā ieraudzīt gan pozitīvus, gan negatīvus aspektus. Zināmā mērā es domāju, ka glāze ir līdz pusei pilna, jo dokumentā tiek runāts par pašu resursiem - tematu, kuru šis Parlaments cerēja izskatīt pirms kāda laika, lai samazinātu dalībvalstu iemaksas un vairotu iespējas veikt lielus ieguldījumus, kas ir vajadzīgi Eiropai.
Attiecībā uz jauno daudzgadu finanšu shēmu dokumentā tiek runāts par piecu plus piecu gadu termiņu, bet es baidos, ka būs vajadzīga vēl viena starpposma pārskatīšana, jo, ja nākamā pārskatīšana kaut nedaudz līdzināsies pēdējai, uz kuru mums nācās tik ilgi gaidīt, tas pilnīgi noteikti nebūs progress. Tomēr tajā tiek runāts arī par saistību ar stratēģiju "Eiropa 2020”, un es tam piekrītu, jo tā ir viena no Parlamenta pasludinātajām prioritātēm.
Tomēr, no otras puses, es redzu, ka vienlaikus glāze līdz pusei tukša, jo attiecībā uz kopējo lauksaimniecības politiku dokuments ļoti daudzas reizes atsaucas uz sabiedrisko labumu un pakalpojumiem, ko lauksaimniecībai ir jāsniedz iedzīvotājiem, bet visai maz pievēršas lauksaimniecības produktu primārajai ražošanai un nozares konkurētspējai.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Dāmas un kungi! Budžeta pārskatīšana bija lielu bažu iemesls, bet komisārs mūs ar to iepazīstināja tik gudri, ka mēs kļuvām mierīgāki un apmierinātāki. Tas gan nebūt nenozīmē, ka komisārs mūs neiepazīstināja ar daudzām problēmām, kuras tagad mums ir rūpīgi jāapsver. Piemēram, kā sabalansēt izdevumus un ienākumus? Vai pirmie ir jāsamazina un otrie jāpalielina? Varbūt mums ir jāuzdod jautājums, kā palielināt ES resursu lietderību un kā tos tērēt gudrāk?
Mums ir jāsāk virzīties no tradicionālās infrastruktūras finansēšanas uz pētniecības infrastruktūras finansēšanu. Tomēr ir jānodrošina zināms līdzsvars, kas ņemtu vērā dalībvalstu atšķirīgos attīstības līmeņus. Mēs zinām, ka viens eiro ES budžetā ir ienesīgāks par vienu eiro dalībvalstu budžetos. Tomēr atcerēsimies, ka katrs ES budžetā iemaksātais eiro arī sniedz ievērojamu labumu un atdevi tam, kurš to ir iemaksājis, - ne tikai tam, kurš šo eiro no ES budžeta saņem. Tas, ka arī neto maksātāji gūst ievērojumus labumus no resursiem, kurus viņi ir iemaksājuši ES budžetā, ir svarīgs novērojums.
Janusz Lewandowski
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, paldies par komentāriem. Šī nav tikai sagadīšanās laikā un telpā; debatēs tika izveidota nepārprotama saikne starp budžeta pārskatīšanu un 2011. gada budžetu, un pat ar banāniem saistītiem papildu pasākumiem. Tas notiek par vēlu, daudz par vēlu. Godīgi sakot, mēs patlaban esam 2007.-2013. gada finanšu plāna vidū, trīs gadi ir pagājuši un trīs gadi vēl ir priekšā.
Paldies par iedrošinošiem vārdiem un paldies par vērienīgumu attiecībā uz nākamo soli - iepazīstināšanu ar nākotnes finanšu plānu. Paldies jums par plašo redzesloku, apspriežot abas budžeta puses, tostarp pašu resursus (J. Daul, S. Le Foll, G. Verhofstadt, R. Böge, J.-L. Dehaene, D. Abad, J. M. Fernandes, I. Kalfin, I. Durant un G. La Via). Paldies, ka iedrošinājāt tiekties pēc elastīguma (S. Garriga Polledo) un vienkāršošanas (J. Daul).
Eickhout kungs uzdeva jautājumu par nostāju finanšu darījumu nodokļa vai darbības nodokļa gadījumā. Pielikumā ir dots delikāts mājiens, ka priekšroka nav pārvietojamu darījumu aplikšanai ar nodokli, jo to gadījumā ir viegli izvairīties, bet gan korporāciju, proti, darbības transakciju aplikšanai ar nodokli. Nav nepieciešama starpkontinentāla vienošanās, lai novērstu izvairīšanos no nodokļiem.
Garriga kungs un Surján kungs ir vīlušies par skaitļiem. Dokumentam ir pielikums, kurā ir veiktas vairākas aplēses un ietverts arī kohēzijas ietekmes novērtējums. Tas ir pats galvenais jautājums, kuru es gaidīju, ņemot vērā man pieejamo informāciju par Parlamenta nostāju. Šī nav 2011.-2013. gada rezultātu pārskatīšana, kā to vēlējās R. Böge, E. Gardiazábal Rubial, J. Haug, J.-L. Dehaene un D. Abad.
Mēs nevaram vienkārši tāpat vien veikt korekcijas, mums ir vajadzīgs tiesisks pamats. Mēs varam ik gadus veikt korekcijas, lai pielāgotos Lisabonas līgumam un ES 2020. gada stratēģijai. Tas ir iespējams, un tas ir uzdevums, ar kuru mums būs jānodarbojas 2011., 2012. un 2013. gadā, bet mēs nevaram to izdarīt vienā rāvienā, tāpat vien, bez tiesiska pamata veicot aplēses un budžetā ieviešot jaunas prasības.
Mēs vēl nezinām, kādus rezultātus dos vienošanās par ITER un citām liela mēroga programmām, kuru izmaksām līdz 2013. gadam ir jāpieaug. Jūs esat vīlušies, bet tāda ir mana atbilde.
Runājot par lauksaimniecību, šī ir līdzsvarota nostāja. McGuinness kundze, jūs zināt, ka ir daudz radikālāki viedokļi par to, kas būtu jādara ar lauksaimniecības izdevumiem. Pastāv arī stipra politiskā aizsardzība. Mēs esam šeit, lai izveidotu līdzsvarotu viedokli, jo galu galā mūsu mērķis ir panākt kompromisu, un mums ir jāpanāk galīga vienošanās ar 27 valstīm.
Vēlreiz pateicos jums par komentāriem.
Priekšsēdētājs
Lewandowski kungs, jūs vienmēr bijāt tik labs parlamentārietis, mūsu vārdā aizstāvot budžetu. Mēs ceram, ka šeit gūto pieredzi jūs neizmantosiet pret Parlamentu, bet gan drīzāk, lai panāktu vienprātību ar Parlamentu, un šajā ziņā mēs uz jums paļaujamies.
