Saharova balvas pasniegšana - divdesmitā gadadiena (svinīgā sēde) 
Priekšsēdētājs
Dāmas un kungi! Svinīgā sēde ir atklāta.
Priekšsēdētājs
Bonner kundze, Eiropas Parlamenta Saharova balvas par domas brīvību laureāti, komisāre B. Ferrero-Waldner, dāmas un kungi, es vēlos šodien teikt - dārgie draugi! Šodiena Eiropas Parlamentam nav parasta diena: šī ir diena, kad mēs aicinām iegaumēt Eiropas Savienības pamatnozīmi: darbs, lai panāktu mieru, progresu un cilvēktiesību ievērošanu, kam par piemēru ir Saharova balvas laureāti. Andrei Sakharov vārdiem runājot: "Ir neiespējami sasniegt vienu no šiem mērķiem - miers, progress un cilvēktiesību ievērošana -, ja abi pārējie mērķi tiek ignorēti.”.
Mēs esam šeit sapulcējušies šodien, 20 gadus pēc tam, kad Saharova balva tika pasniegta pirmo reizi, un pāris dienas pēc Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas pieņemšanas sešdesmitās gadadienas, lai godinātu vairākus īpaši drosmīgus vīriešus un sievietes - cilvēktiesību aktīvistus, juristus, žurnālistus, reliģiskos līderus, kā arī organizācijas -, kuri cīnās par cilvēktiesībām ar drosmi, apņēmību un degsmi. Mēs arī parādām cieņu sievietēm, mātēm un ģimenēm, kuras cīnās par tuvinieku tiesībām.
Es gribētu īpaši sveikt visus iepriekšējo gadu Saharova balvas laureātus, kuri mūs šodien ir pagodinājuši ar savu klātbūtni. Mēs ceram strādāt pat vēl ciešāk kopā ar jums visiem saistībā ar Saharova tīklu, par kura izveidi mēs vakar parakstījām un pieņēmām lēmumu. Ir daži laureāti, kuri šodien būtu gribējuši būt ar mums, bet - man par lielu nožēlu - viņi to nevar, "pateicoties” viņu valstu diktatoriskajiem režīmiem. Aung San Suu Kyi joprojām atrodas ...
(Aplausi)
... mājas arestā Birmā/Mjanmā. Oswaldo Payá un "Dāmu baltā” pārstāvēm Laura Pollán un Berta Soler Kubas varas iestādes aizliedza pamest valsti, kaut arī visas nepieciešamās procedūras tika uzsāktas pirms vairāk nekā diviem mēnešiem. Šis aizliegums skaidri parāda to, kādos apstākļos ir spiesti darboties demokrātiskie spēki Kubā. Šajā saistībā es gribētu pateikt to, ka tas neatbilst ne nesen atsāktā politiskā dialoga garam, ne sadarbībai starp Kubu un Eiropas Savienību.
(Aplausi)
Andrei Sakharov īpaši pagodināja Eiropas Parlamentu, kad pirms vairāk nekā 20 gadiem viņš šim Parlamentam pauda pateicību par tā lēmumu nosaukt šo balvu viņa vārdā un deva savu piekrišanu. Andrei Sakharov bija taisnība, saskatot šo balvu kā pamudinājumu visiem tiem, kuri visā pasaulē ir apņēmušies cīnīties par cilvēktiesību lietu.
Es tagad vēlos no visas sirds sveikt šajā Parlamentā Elena Bonner meitu Tatiana: mēs priecājamies jūs šeit uzņemt, Tatiana!
1988. gadā, kad šī balva tika pasniegta pirmo reizi, tās laureāts Nelson Mandela atradās cietumā. Tajā pašā gadā Andrei Sakharov šeit tika nolikts tukšs krēsls, tāpat kā šodien tukšs krēsls ir nolikts Hu Jia. Tagad, tāpat kā toreiz, mēs parādām cieņu šiem cilvēkiem par viņu varonīgo apņemšanos - par spīti viņu piespiedu prombūtnei. Tagad, tāpat kā toreiz, autoritārie režīmi ļaunprātīgi izmanto savas pilnvaras un mēģina apklusināt tos, kuri cenšas izmantot savas domas un vārda brīvības pamattiesības. Tagad, tāpat kā toreiz, apspiedēji cieš neveiksmi savos mēģinājumos apklusināt šīs drosmīgās balsis.
Šodien mēs uzklausīsim divas ārkārtīgi drosmīgas sievietes, kuras abas ir sievas un mātes, kas veltījušas savu dzīvi, lai panāktu brīvību savās valstīs, un tādējādi pārstāv miljoniem cilvēku cerības viņu valstīs un visā pasaulē.
Bonner kundze! Jūsu darbs, lai panāktu brīvību jūsu vīram Andrei Sakharov un jūsu valstij, veicināja vēsturiskas pārmaiņas Eiropā, kuras bija priekšnosacījums centieniem, lai atkal apvienotu mūsu kontinentu. Es nekad neaizmirsīšu, kā jūs mani uzņēmāt savā Maskavas dzīvoklī pēc tam, kad biju apmeklējis jūsu vīra kapu 1990. gada februārī; tā bija aizkustinoša pieredze. Ir brīnišķīgi redzēt jūs šodien šeit, Eiropas Parlamentā.
Mēs zinām tās pūles, kas jums bija jāpieliek, lai šodien būtu ar mums. Es esmu pārliecināts, ka jūs zināt to, cik ļoti mani kolēģi deputāti novērtē jūsu klātbūtni. Mēs vēlreiz sveicam arī jūsu meitu Tatiana, kura ir izdarījusi ļoti daudz, lai palīdzētu jums un mums saglabāt dziļi cilvēcisko un cienījamo jūsu vīra mantojumu. Es gribētu lūgt jums uzrunāt mūs pēc šīs apbalvošanas ceremonijas nākamās daļas.
Dāmas un kungi! Drosme un pašuzupurēšanās vienmēr ir bijušas izšķirošas attiecībā uz cilvēktiesību attīstību gadsimtu gaitā. Hu Jia lēmums pāris vārdos uzrunāt mūsu Cilvēktiesību apakškomitejas sanāksmes dalībniekus bija šīs lielās drosmes piemērs. Vēstījums, kuru viņš mums šodien nodos ar savas sievas Zeng Jinyan starpniecību, ir tikpat pašaizliedzīga rīcība. Mūsdienu kiberdisidentus - no kuriem viena ir Zeng Jinyan - var pielīdzināt padomju disidentiem, kuri savā laikā komunicēja un panāca ieklausīšanos savās idejās ar pagrīdes literatūras starpniecību.
2008. gada Saharova balvas laureāts Hu Jia tika izvirzīts kā apslāpēto balsu Ķīnā un Tibetā pārstāvis, bet šodien mēs dzirdēsim vienu no šīm balsīm. Es esmu pārliecināts, ka kādu dienu mēs varēsim dzirdēt Eiropas Parlamenta sēžu zālē arī paša Hu Jia balsi.
(Aplausi)
Es tagad gribētu lūgt atskaņot pirms pāris dienām no Hu Jia sievas Zeng Jinyan saņemto ziņu.
Zeng Jinyan
Hu Jia sieva. - Dārgie draugi! Es esmu Hu Jia sieva Zeng Jinyan. Hu Jia pašlaik atrodas cietumā un tāpēc nevar ierasties uz šo ceremoniju, lai saņemtu savu Saharova balvu.
Man nav pases, tāpēc arī es nevaru atbraukt uz Eiropu, lai piedalītos Saharova balvas divdesmitajai gadadienai veltītajā ceremonijā. Mums ir ļoti žēl par to.
Labās ziņas ir tās, ka 2008. gada 10. oktobrī Hu Jia tika pārvests no Čaobajas cietuma Tiaņdzjiņā uz Pekinas pilsētas cietumu un ka apstākļi, kādos viņš tiek turēts, ir uzlabojušies. Kas attiecas uz viņa veselības stāvokli, viņš izskatās mazliet labāk. Šķiet, ka viņš jūtas nedaudz labāk nekā Čaobajas cietumā.
Tomēr viņam mēneša laikā bija divas asins analīzes, un mēs nezinām, kādi ir šo analīžu rezultāti. Lai gan mēs to lūdzām, analīžu rezultāti ģimenei nav iedoti. Šī rīcība satrauc mūs. Tā mums liek baidīties no tā, ka viņa ciroze ir saasinājusies.
Es apmeklēju Hu Jia Pekinas pilsētas cietumā 2008. gada 21. novembrī. Pirms mūsu tikšanās cietuma vadība mūs abus atsevišķi brīdināja par to, ka mums ir aizliegts runāt par viņam piešķirto Saharova balvu.
Tāpēc mana apmeklējuma laikā neviens no mums nevarēja runāt par šo balvu. Mēs nevarējām to apspriest arī ar vēstules starpniecību, jo visa mūsu sarakste tiek pārbaudīta. Pat tad, ja mēs tikai paužam viedokli par sociālo parādību vai ja Hu Jia runā par cietumu, kad cietuma vadība nav ar to apmierināta, mūsu vēstules tiek konfiscētas vai Hu Jia tiek atdotas atpakaļ viņa vēstules. Mēs ļoti ceram, ka varēsim sazināties normālākā veidā, bet pagaidām tas ir ļoti grūti.
2008. gada oktobra beigās vai novembra sākumā - es neesmu īsti droša - kad tas notika, valsts drošības policijas amatpersonas pateica Hu Jia, ka viņš ir ieguvis Saharova balvu.
Un, kad es 21. novembrī redzēju viņu, tad varēju just, ka viņš par to ļoti priecājas. Es zinu, ka Hu Jia par to runāja ar savu māti un policistiem. Šie aptuveni ir viņa vārdi:
"Iespējams, Eiropas Parlaments domāja to darbu, kuru es paveicu AIDS apkarošanas un vides aizsardzības jomā, jo tas, ko es paveicu attiecībā uz cilvēktiesībām, ne tuvu nebija pietiekami, un man būs jādivkāršo mani pūliņi”.
Viņš arī teica, ka šī Saharova balva Ķīnai ir ļoti svarīga, un viņš bija pārliecināts - nākotnē izrādīsies, ka viņam bijusi taisnība. Protams, no mana personīgā viedokļa puses es ceru, ka viņš pēc iespējas drīzāk pārradīsies mājās. Kādreiz Hu Jia teica, ka viņš cer būt Ķīnas pēdējais ieslodzītais pārliecības dēļ, bet realitāte ir ļoti atšķirīga. Kopš viņa tiesas dienas 3. aprīlī ir bijuši citi apcietinātie, piemēram, Huang Qi, Zeng Honglin un Chen Daojun, kurus varas iestādes arestēja tāpēc, ka viņi publiski pauda savu viedokli. Daži no viņiem ir tiesāti, un viņiem ir piespriests cietumsods.
Tas parāda to, ka situācija uzskatu brīvības jomā joprojām ir nenoliedzami drausmīga un optimismam nav nekāda pamata.
Tomēr pat šajos apstākļos šobrīd Ķīnas sabiedrībā ir ļoti daudzi neparasti un labas gribas cilvēki, kuri pieliek daudz pūļu, lai atrastu veidu, kā pavēstīt par reālo situāciju Ķīnā un kā paust viņiem ļoti aktuālos uzskatus, un internets tam nodrošina ļoti interesantu platformu. Bet diemžēl dažreiz par to ir jāsamaksā ļoti augsta cena.
Taisnību sakot, dažreiz ar kāda drosmi nepietiek. Dažreiz tā cena, kas ir jāsamaksā, ir ļoti, ļoti augsta. Ir bijuši gadījumi, kad pēc tam, kad cilvēktiesību aktīvisti, rakstnieki vai citi ir izmantojuši savu domu brīvību, viņu tuviniekus arī ir vajājusi policija, viņi ir zaudējuši darbu, vai viņiem noteikts mājas arests. Un vēl nopietnāk ir tas, ka daži ir pat tiesāti un atzīti par vainīgiem.
Hu Jia pašu kopš 2004. gada vairākas reizes policija bija nelikumīgi ar varu aizvedusi, neievērojot nekādu tiesisko kārtību. Viņu pastāvīgi izsekoja, un beigu beigās viņam tika piespriests cietumsods. Un mani, viņa sievu, bieži vajā policija.
Citi atrodas tādā pašā situācijā, piemēram, Chen Guangchen un viņa sieva, Guo Feixiong un viņa sieva, un pat viņu bērns, kuram ir liegtas viņa tiesības uz izglītību. Pateicoties daudziem lūgumiem no dažādām aprindām, Guo Feixiong bērni vēlāk varēja atgriezties skolā, kaut arī apstākļos, kas nav ļoti patīkami.
Visu šo iemeslu dēļ es gribētu respektēt to vēlmi, kuru daudzreiz ir izteicis Hu Jia. Viņš bieži ir teicis, ka gribētu izveidot atbalsta tīklu, lai palīdzētu cilvēktiesību aktīvistu ģimenēm. Lai sniegtu morālo atbalstu šīm ģimenēm, lai mazinātu to garīgo un dzīves radīto spiedienu, kuram viņi ir pakļauti. Lai viņi varētu būt pietiekami stipri, lai izturētu spiedienu no varas iestādēm aktīvākā un optimistiskākā veidā; kā arī, lai novērstu nežēlīgo izrēķināšanos ar ģimenēm.
Pašlaik es nevaru izdarīt īpaši daudz, bet es gribētu izmantot 50 000 eiro no Hu Jia Saharova balvas kā sākumkapitālu, lai izveidotu fondu cilvēktiesību aktīvistu ģimeņu atbalstīšanai un lai beidzot īstenotu to, ko Hu Jia vienmēr ir vēlējies.
Kāpēc tas darbs cilvēktiesību jomā, kuru veicis Hu Jia, ir tik grūts?
Es domāju, ka tas ir galvenokārt tāpēc, ka Ķīnas tiesiskā sistēma nav apmierinoša. Ir likumi, ir visādi panti un noteikumi, daži no tiem ir labi izstrādāti, bet tie netiek piemēroti.
Patiesībā situācija tiesiskuma jomā ir katastrofāla. Tiesu sistēma nav neatkarīga. Līdz 2004. gadam Hu Jia lielāko daļu no sava darba veltīja AIDS un vides problēmām. Viņš pavadīja daudz laika, strādājot šajā jomā pie kampaņām, kur cilvēkiem bija vajadzīgs, lai viņš īstenotu konkrētu rīcību.
Tad no 2004. gada policija viņam regulāri liedza pārvietošanās brīvību, un viņam nekas cits neatlika kā piedalīties cilvēktiesību kustībās no savām mājām, rakstot rakstus un publicējot ar šo jomu saistītus ziņojumus.
Es domāju, ka visu šo gadu laikā svarīgākā un interesantākā visās lietās, ko viņš darīja, bija viņa spēja vienmēr būt neatlaidīgam, sakot taisnību. Viņš nekad nepārtrauca rakstīt par to parādību, kuru viņš novēroja. Viņš nekad nepārtrauca aprakstīt vienu pēc otras visas tās patiesības, kuras Ķīnas plašsaziņas līdzekļi nevarēja pateikt. Viņš nekad nepārtrauca to visu publicēt tīmekļa vietnēs, lai sabiedrība varētu uzzināt par Ķīnas realitāti un saprast to.
Manuprāt, tas ir bijis viņa lielākais ieguldījums.
Ja jūs tagad lūkotos uz Ķīnu, jūs redzētu, ka visi runā, bet melošana ir ļoti plaši izplatīta. Tomēr ir cilvēki, kuri turpina savus patiesības meklējumus. Jo mūsu bērnu mācību grāmatas, mūsu laikraksti un raidorganizācijas, mūsu bibliotēkas, visi šie dokumenti un lietas - tas viss atgādina to, ko jūs atradīsiet romānā "1984”. Tie ir rakstīti citā valodā, lai attēlotu neīstu realitāti.
Kāda ir patiesā situācija, īstā Ķīna? Mēs nezinām.
Tāpēc Ķīnā ir grupa domājošu cilvēku, tādu kā Hu Jia, kuri nekad nav pārtraukuši savus patiesības meklējumus. Bet Hu Jia ir samaksājis ļoti augstu cenu.
Mūsu bērns tagad ir tikai vienu gadu vecs. Šis ir ļoti svarīgs laika posms viņas dzīvē, bet Hu Jia nevar būt viņai līdzās. Man ir ļoti grūti par to runāt, bet es domāju...
Un vēl - Hu Jia vienmēr ir bijis ļoti optimistisks. Viņš teica, ka, pēc viņa domām, Ķīna pieredz visatvērtāko posmu tās vēsturē, ka ir jāizmanto šī iespēja efektīvāk veicināt taisnīgākas, brīvākas un demokrātiskākas sabiedrības izveidošanos Ķīnā.
Mēs patiešām varam to redzēt mūsu ikdienas dzīvē, kaut arī valdībai joprojām ir ļoti stingra kontrole pār plašsaziņas līdzekļiem un biedrošanās brīvību un, iespējams, pat vēl stingrāka kontrole saistībā ar jauno tehnoloģiju izmantošanu. Tomēr, no otras puses, pilsoniskā sabiedrība arī izmanto jaunās tehnoloģijas un to platformu, kuru nodrošina internets, lai aktīvi veicinātu godīgāku tiesu sistēmu un taisnīgāku sabiedrību, kā arī, lai pētītu un atklātu īsto Ķīnu.
Un arī, lai veiktu pilsoņu izglītošanu, izglītotu pilsoņus par cilvēktiesībām. Tā ir reāla cerība: neatkarīgi no tā, vai valdība to vēlas vai ne un vai augstākās amatpersonas Ķīnā vai ārpus tās atzīst to vai ne, Ķīna lielā ātrumā virzās uz atvērtu un demokrātisku sabiedrību.
Visbeidzot, es gribētu pateikt to, ka, lai kas arī notiktu, mums ir jāsaglabā aktīva un optimistiska attieksme un jācenšas veicināt tiesiskumu Ķīnā, veicināt demokrātiju un brīvību Ķīnā.
Mēs ļoti ceram, ka drīz varēsim sveikt atvērtas Ķīnas dzimšanu. Mēs esam enerģijas pilni, lai Ķīna kļūtu par valsti, kurā valda miers.
Es gribētu no visas sirds pateikties mūsu Eiropas Parlamenta draugiem. Eiropas Parlaments no paša sākuma ir izrādījis interesi par Hu Jia lietu un ir pielicis ievērojamas pūles, lai panāktu brīvību Hu Jia un citiem Ķīnas cilvēktiesību aktīvistiem; tās ir pūles, kas jāciena.
Parlaments arī nekad nav pārtraucis pievērst uzmanību tam, ka brīvībai ir jākļūst par realitāti Ķīnas iedzīvotājiem. Paldies, liels paldies!
Es arī gribētu izmantot šo iespēju, lai pateiktos visiem tiem draugiem, kurus es nekad neesmu redzējusi. Ja jūs nebūtu mūs tik ilgi atbalstījuši, ja jūs nebūtu izrādījuši interesi par mūsu likteni, ja jūs nebūtu pastāvīgi uzmundrinājuši mūs, es domāju, ka mēs nekad nebūtu atraduši drosmi, lai stātos pretī tik smagai sociālajai realitātei.
Tas palīdz mums saglabāt cerību un turpināt mūsu centienus.
Es pateicos jums! Paldies jums par visiem tiem pūliņiem, kurus jūs esat uzņēmušies Hu Jia dēļ, manis un mūsu ģimenes dēļ. Paldies par jūsu pūliņiem cilvēktiesību aktīvistu labā un par jūsu ieguldījumu Ķīnas sabiedrības progresā.
Paldies!
(Parlaments sveica runātāju ar ilgām ovācijām.)
Priekšsēdētājs
Dāmas un kungi! Aizkustinošais paziņojums no Zeng Jinyan, kura to sniedza sava vīra Hu Jia vārdā, izraisīja ilgas ovācijas. Ļausim aizkustinošajai viedokļu apmaiņai, kas Zeng Jinyan nupat bija ar mums, palikt dziļā atmiņā.
Pirms es dodu vārdu Elena Bonner, es gribētu Eiropas Parlamenta vārdā pateikt šādu lietu: mēs Parlamentā vēlamies labas attiecības ar Ķīnu un piešķiram šīm attiecībām visaugstāko prioritāti. Ķīna ir liela valsts. Eiropai ir vajadzīga Ķīna, un Ķīnai ir vajadzīga Eiropa. Mēs paužam savu viedokli par cilvēktiesībām kā Ķīnas iedzīvotāju draugi, un mēs labi zinām to, cik daudz mēs kopā varam paveikt attiecībā uz mieru un progresu pasaulē. Cilvēktiesības nekad nedrīkst uzlūkot kā apdraudējumu kādai valstij, bet drīzāk kā individuālas, kolektīvas un vispārējas katra cilvēka, patiešām visu cilvēku, tiesības.
Bonner kundze, es tagad vēlos dot vārdu jums.
(Aplausi)
Elena Bonner
Priekšsēdētāja kungs, paldies par doto vārdu! Man ir ļoti grūti uzstāties un runāt pēc šīs apbrīnojamās jaunās sievietes vārdu uzklausīšanas. Viņas dzīvībai un viņas nākotnei ir daudz draudu, un es domāju - mēs domājam, mēs visi, kuri sapulcējušies šajā sēžu zālē, lai pasniegtu Eiropas Parlamenta Saharova balvu, ka jūs esat izdarījusi visu, kas ir jūsu spēkos, visu, ko jūs varējāt izdarīt, lai vismaz aizsargātu Hu Jia, savu vīru, un arī savu bērnu, pret visu, kas viņiem draud.
Mēs apzināmies to, cik liela ir Ķīna un kāda ir vara, ko tā tagad tur savās rokās. Tomēr principā, kad ir apdraudētas cilvēktiesības, mums nekad nevajadzētu piekāpties. Mums nekad nevajadzētu piekāpties ne mazākajā mērā, nedz arī padoties, neskatoties ne uz ko, vienalga, arī saskaroties ar tādām problēmām kā finanšu krīze vai ekonomiskā krīze, no kuras mēs nesen esam izkļuvuši, jo tas veido to pašu pamatu mūsu nākotnei un civilizācijai, ko cilvēktiesību un tādējādi cilvēces kopumā aizsargāšana.
Tas ir pats pamats mūsu nākotnei, un man ir jābūt godīgai: neraugoties uz draudzības jūtām, kuras mēs varam izjust, neraugoties uz tuvības sajūtu, kas man ir pret visiem cilvēkiem šeit, neraugoties uz Eiropas Parlamenta nostāju, Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas nostāju un uz šo asambleju pieņemtajām principiālajām nostājām, man ir jāteic, ka šī balva, Saharova balva, un tādi komentāri kā tie, kuri tika sniegti, ir sava veida vadmotīvs, kas atkārtojas, bet tam ir nepieciešami arī citi, pragmatiski lēmumi.
Ir svarīgi, lai minētie principi veidotu pamatu jebkurai darbībai, vienalga - saimnieciskai vai cita veida darbībai. Piemēram, jebkuram saimnieciskam lēmumam vai pat lēmumiem par dabas resursu izmantošanu ir jābūt balstītiem uz principiem. Sabiedrība nevar pastāvēt bez šiem principiem. Tā ir Andrei Sakharov galvenā tēze, galvenā paustā pārliecība, kura norādīja uz to, ka ir jādara tas, ko liek sirdsapziņa, un atbilstoši jārīkojas.
Tagad es gribētu pievērsties citam tematam. Šodien mēs svinam gadadienu - šīs balvas pasniegšanas divdesmito gadadienu. Dažās valstīs cilvēki kļūst pieauguši 18 gadu vecumā, kamēr citās valstīs tikai 21 gada vecumā, un, kad cilvēki svin šo dzimšanas dienu, viņiem parasti tiek pasniegtas dāvanas. Kas attiecas uz mani, tad man jums ir dāvana, kuru es pati iesaiņoju. Patiesībā tas ir kaut kas no Krievijas. Es gribēju būt droša, ka to var atdot kā mazu dāvanu.
Tas ir tāds kā papiruss, kuru es atritinu jūsu priekšā. Tas arī mazliet līdzinās tam rullim, uz kura ir rakstīts Toras teksts. Jūs varat redzēt, ka uz tā ir saraksts ar 97 ierakstiem. Patiesībā tas ir visu Saharova balvas ieguvējiem pasniegto apbalvojumu saraksts, un es domāju, ka tad, kad jūs gribēsiet izskaidrot bērniem, kas bija Andrei Sakharov, nu jūs viņiem varēsiet parādīt šo rulli ar visu uz tā esošo informāciju un to, ko tas simbolizē ar šīs balvas ieguvēju starpniecību, kuri ir tikuši pagodināti, kā atzinību saņemot šo balvu, kas nosaukta viņa vārdā.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Mēs jums no sirds pateicamies par jūsu paziņojumu, Bonner kundze, kuru jūs sniedzāt tik brīnišķīgā veidā. Dāmas un kungi! Pirms es slēdzu šo sēdi - un mēs priecājamies, redzot šeit ne tikai komisāri Ferrero-Waldner, bet arī komisāru J. Figel -, es lūgtu jums piecelties, lai apliecinātu mūsu solidaritāti ar visiem klātneesošajiem laureātiem, kuriem vēl aizvien ir jācīnās par savām tiesībām un kuriem tādēļ ir atņemta brīvība. Izrādīsim savu atbalstu nevis ar vienu minūti ilgu klusuma brīdi, bet ar vienu minūti ilgiem aplausiem, kas veltīti mieram, progresam un cilvēktiesībām, tam mantojumam, ko mums visiem atstājis Andrei Sakharov.
(Deputāti piecēlās un sarīkoja ilgstošas ovācijas kā apliecinājumu savai solidaritātei)
Es esmu ļoti pateicīgs visiem maniem kolēģiem deputātiem.
Ar to tiek noslēgts šis darba kārtības punkts.
(Sēdi uz dažiem mirkļiem pārtrauca)
