A fogyasztók és a vállalkozások javát szolgáló európai szerződési jog felé történő előrehaladás szakpolitikai választási lehetőségeiről (rövid ismertetés) 
Elnök
A következő napirendi pont Wallis asszony által a Jogi Bizottság nevében benyújtott jelentés a fogyasztók és a vállalkozások javára szolgáló európai szerződési jog felé történő előrehaladás szakpolitikai választási lehetőségeiről.
Diana Wallis
előadó. - Elnök úr! Már több mint egy évtizede beszélünk az európai szerződési jogról, és most eljött a cselekvés ideje. Még soha nem volt olyan nagy szükség a belső piac fellendítésére, azaz új ügyletekre, mint most.
A Jogi Bizottság egy opcionális eszközt tartana megfelelőnek: a polgárok és vállalkozások részére elérhető, második európai szerződési jogot. Úgy gondoljuk, az segítene. Azt is leszögeztük azonban, hogy a következő lépésnek szigorú követelményei lesznek. Az eszköznek magas szintű fogyasztóvédelmet kell biztosítania; sokkal magasabbat, mint ami a legtöbb tagállamban jelenleg létezik. Könnyen érthető és könnyen alkalmazható kell, hogy legyen a kkv-k számára; egyfajta becsületkódexet kell nyújtania azoknak, akik az opcionális szerződés keretében kötnek üzletet; és semmi esetre sem érintheti hátrányosan a nemzeti jogot.
A folyamatnak bizonyítékon és hatásfelmérésen kell alapulnia, amihez teljes körű parlamenti részvétel szükséges. Ezért úgy gondolom, a szavak ideje lejárt, és most már ideje továbblépni. Az aggodalmaskodók szerint egy "eszköztár” is elegendő lenne. Szeretném óvatosságra inteni azokat, akik így gondolkodnak, mert azt gyanítom, hogy az eszköztár opcionális eszköz nélkül valójában sokkal nagyobb beavatkozást jelentene a nemzeti jogba, mint az olyan önkéntes, opcionális eszközzel kiegészített eszköztár, amely tekintettel van a felek autonómiájára és nem ássa alá a nemzeti jogot.
Miközben pedig haladunk előre, valami olyasmit tűzzünk ki magunk elé, ami megelőző igazságszolgáltatást biztosít az Európai Unió polgárai és kisvállalkozásai részére, továbbá valóban egy olyan eszközt ad a kezünkbe, ami a növekedés igazságát szolgálja. Elég volt a beszédből; lépjünk előre.
Raffaele Baldassarre
(IT) Elnök úr, biztos asszony! Mindenekelőtt engedjék meg, hogy gratuláljak előadónknak, Wallis asszonynak munkájáért és jelentésének tartalmáért, amellyel teljes mértékben egyetértek.
Hiszek abban, hogy csak egy rendeleti úton bevezetett opcionális eszköz tudja beteljesíteni az európai szerződési joggal kapcsolatos reform célkitűzéseit. Az opcionális eszköznek nem alkalmazkodnia kell a nemzeti szerződési jogok rendszeréhez, vagy helyettesítenie azt, hanem olyan alternatív eszközként kellene társulnia hozzá, amely választási szabadságot biztosít a szerződéses felek részére.
Ezért nem értek egyet azokkal a javaslatokkal, amelyek az e-kereskedelem területén kötött szerződésekre szűkítenék le az opcionális eszköz hatályát. Ez ugyanis mesterséges, és mindenekfelett szükségtelen különbségtételt jelentene az online és a személyes találkozással lezajló ügyletek között.
Jogalkotóként nem az a feladatunk, hogy spekulatív alapon vagy piaci előrejelzések alapján korlátozzuk a rendelet jogi természetét, hanem hogy garantáljuk annak jogbiztonságát, és hogy megvessük egy közös jogi nyelvezet alapjait a kereskedelem területén.
Evelyn Regner
(DE) Elnök úr, Reding biztos asszony! Az európai szerződési jog természetesen nagyszerű elképzelés. Végső soron azonban az a legfontosabb, hogy valami pozitívumot nyújtson az európai polgárok számára, különben az európai szerződési jog gondolata nem lenne más, mint öncélú elképzelés. Miért kezdődik a jelentés a legkiszolgáltatottabb féllel, a fogyasztókkal? Wallis asszony jelentésének kulcsfontosságú eleme - az opcionális eszközre irányuló javaslat - enyhén szólva indokolatlan terheket róna a fogyasztókra. Összezavarná őket, és a gyakorlatban maguk a fogyasztók nem lennének képesek eldönteni, hogy melyik ország szerződésjogát vegyék igénybe; partnereik, azaz a nagyvállalatok döntenének ebben.
Mindenesetre még nem jött el az ideje, hogy kijelentsük, az opcionális eszköz a végső megoldás ez ügyben; alaposabban meg kellene vizsgálnunk a többi lehetőséget is, mint például az említett eszköztárat és a szerződésmintákat.
Jaroslav Paška
(SK) Elnök úr! Szeretném megköszönni Wallis asszony bátor lépését. Bár fogalmam sincs arról, hogyan is fog alakulni, nyilvánvalóan lehetővé kell tennünk, hogy az európai polgárok, az európai kiskereskedők és az európai fogyasztók részesüljenek az egyenlő szabályokból származó előnyökből, hogy egységes szabályok alapján folytathassanak adásvételi ügyleteket és bonyolíthassák üzleti tevékenységüket.
Az európai jog és a nemzeti jogalkotás bonyolult gépezetét tekintve valóban vonzó kilátásnak tűnik egy olyan egységes opcionális rendszer, amely az egész Európai Unióra kiterjeszthető lenne; valójában azonban sziszifuszi munkával járna, amelyet folyamatosan akadályoznának a különféle jogrendszerek, a jogi szakma részéről tapasztalható tiltakozás és az illetékességgel kapcsolatos problémák. Bár attól tartok, hogy igen nehezen lehetne valósítani, úgy gondolom, adjunk neki egy esélyt, és lássuk, mi történik.
Zuzana Roithová
(CS) Elnök úr, biztos asszony! Bár az önkéntes alapú szerződésszabályozás jogi problémákat vethet fel a megvalósítást illetően, mégis egy lehetőséget jelent arra, hogy megszabaduljunk a különböző szerződésjogi rendszerek sokaságától, ami a határokon átnyúló fogyasztói vásárlások magas - becslések szerint 60%-os - sikertelenségi gyakoriságának egyik oka. Sajnos a vállalkozók is sok akadállyal állnak szemben. Nem csak a szerződési jog nincs teljesen harmonizálva, de a fogyasztói jog sem. Jelentős különbségek vannak a különféle adórendszerek és számviteli szabványok között. A kifizetésekhez sokszor extra banki díjak kapcsolódnak, és a digitális tartalmak határokon átnyúló forgalmát sokszor tiltják le engedélyezési okok miatt. 10 tagállamban jelezték a fogyasztók, hogy a tesztelt 100 termék legalább felét nem tudták megtalálni a hazai kínálatban, míg 13 tagállam fogyasztói találták úgy, hogy létezik a hazainál legalább 10%-kal olcsóbb határon túli ajánlat. Ezért támogatom a javaslatot a jogilag kötelező érvényű, önkéntes, minden nyelvre lefordított szabványszerződések kialakításáról. Ugyanakkor azonban felkérem a Bizottságot, hogy a belső piac töredezettségének megszüntetése érdekében játsszon aktívabb szerepet a sürgős, megoldatlan kérdések megválaszolásában.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr! Én is szeretném megköszönni az előadó, Diana Wallis asszony, valamint Hans-Peter Mayer úr és Sirpa Pietikäinen asszony kiváló munkáját.
Teljesen nyilvánvaló, hogy a globális gazdasági válságot követően élénkíteni kell a belső piacot. Csak a belső piac segítségével érhető el a növekedés, a munkahelyteremtés és az innováció. Mi a jelenlegi helyzet? Négy vállalkozás közül mindössze egy folytat határokon átnyúló kereskedelmet, és az is csupán néhány tagállamra korlátozza műveleteit. Ez azt jelenti, hogy kihasználatlanul hagyják a belső piac igénybevételének lehetőségét.
Milyen következménnyel jár ez a fogyasztók számára? Azzal, hogy ők sem részesülnek a belső piac által nyújtott előnyökből. Számos határokon átnyúló megrendelés - az internetes piac megrendeléseinek 61%-a - hiúsul meg ezen okoknál fogva. Ez pedig a belső piac működésképtelenségét jelenti mind a vállalkozások, mind a fogyasztók számára. Ez az oka annak, hogy a Bizottság konzultációt kezdeményezett a szakpolitikai választási lehetőségekről a szerződési jog kapcsán, és a mai vita során a Parlament erről mond véleményt.
Láttuk, hogy a belső piac kudarca részben a nemzeti szerződési jog különbözőségeire vezethető vissza. Egyetértünk azzal, hogy a kudarchoz más okok is hozzájárulnak, de az Eurobarométer újabb felmérései azt mutatják, hogy a vállalkozók és fogyasztók közötti ügyleteket gátló tizenegy akadály közül a szerződési joggal kapcsolatos akadályok állnak az első helyen. Tehát egyenként kell felszámolnunk ezeket az akadályokat, és a szerződési joggal kezdjük a sort.
Mellesleg a Parlament már tíz éve tárgyal erről a kérdésről, a külső szakértők pedig már 30 éve foglalkoznak vele. Tehát máris a rendelkezésünkre áll az összes elemzés és az ez ügyben hozott javaslat. Ezt még egyszer sem használtuk ki. Ezért egyetértek az előadóval abban, hogy eljött a cselekvés ideje. Lássuk, milyen pozitív lépéssel tudunk előállni.
Tudomásul vettem a jelentés értékelését a zöld könyvben szereplő szakpolitikai választási lehetőségekről, valamint azt, hogy a jelentés egy opcionális eszköz bevezetését célzó innovatív megoldást szorgalmaz, amely nem kívánja harmonizálni a szerződési jogok rendszereit, hanem választási lehetőséget nyújt a fogyasztók és a vállalkozások számára egy európai szintű rendszer igénybe vételére. Úgy látom, hogy egy olyan széles hatókörű eszköz kialakítását támogatják, amely alkalmazható lenne mind az elektronikus kiskereskedelem, mind pedig a vállalkozások közötti elektronikus ügyletek esetében, és kiterjedne úgy az adásvételi szerződésekre, mint a digitális tartalmak szolgáltatására és bizonyos szolgáltatási szerződésekre. Észben fogom tartani a Parlament azon kívánságát is, hogy bármilyen eszközt vezessünk is be végül, annak magas szintű védelmet kell biztosítania a fogyasztók részére annak érdekében, hogy kárpótolja őket azért a védelemért, amelyet máskülönben a nemzeti jog alapján élveznének. Ezt tehát elengedhetetlen feltételnek tekintjük. Ha ezt nem biztosítjuk, akkor minden tevékenységünkben kudarcot fogunk vallani.
Hol tartunk most? 2011. május 3-án a Bizottság közzétette szakértői csoportjának az európai szerződési jogról készült megvalósíthatósági tanulmányát, és véleményezésre kért fel minden érintett felet. A Bizottság elemzi a nyilvános konzultáció eredményeit, és ha elkészült, részletes hatástanulmányt készít arról, hogy mi legyen a következő lépés, amelynek segítségével ezekben a válságos időkben lendületet adhat a belső piacnak, illetve növekedést és munkahelyeket teremthet a belső piacon azáltal, hogy - főként a kkv-kat megcélozva - kiterjeszti a piacokat, és jobb választási lehetőségekhez, jobb üzletekhez segíti hozzá a fogyasztókat.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra június 8-án, szerdán 12.00-kor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Cristian Silviu Buşoi
Bár létezik az Unióban belső piac, a vállalkozások és a fogyasztók nem tudják kellőképpen kihasználni az általa kínált lehetőségeket, hiszen a határokon átnyúló ügyletek részaránya továbbra is alacsony. A határokon átnyúló ügyletek elősegítésével élénkíteni lehetne a belső piacot, és véleményem szerint ez a jelentés is segíteni fog e cél elérésében.
Természetesen tiszteletben kell tartanunk a tagállamok jogrendszerei közötti különbségeket és a szubszidiaritás elvét, ezért úgy gondolom, hogy a teljes körű harmonizálás nem lenne a legcélszerűbb választás. Másrészt úgy érzem, hogy a határokon átnyúló szerződések esetében opcionálisan alkalmazható közös szabályok életképes alternatívát jelentenek. Az a véleményem továbbá, hogy ha valamely tagállam szeretné kiterjeszteni az európai jog alkalmazási körét a hazai ügyletekre is, akkor legyen meg erre a lehetősége. Teljesen igaz, hogy ez még nem old meg minden problémát. A határokon átnyúló ügyleteket nem csak az ilyen szerződési jog közötti különbségek, hanem más akadályok is hátráltatják, mint például az adózással kapcsolatos problémák, a szellemi tulajdon kérdése vagy az elektronikus fizetési módszerek rendelkezésre állása. Mégis úgy látom, hogy érdemes lenne kipróbálni ezt az opcionális eszközt, amellyel felszámolhatnánk azoknak a bürokratikus terheknek egy részét, amelyek jelenleg gátolják a kkv-kat abban, hogy saját országukon túlra terjesszék ki üzleti tevékenységüket.
