Kérdések órája a Bizottság elnöke jelenlétében
Elnök
A következő napirendi pont a kérdések órája a Bizottság elnökének jelenlétében.
Manfred Weber
Elnök úr, engedje meg, hogy egy vidám megjegyzéssel kezdjem: gratulálok a képviselőknek, hogy sikeresen túlélték a tűzriadót, és épen és egészségesen vissza tudtak térni az ülésterembe.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportjának képviselőjeként szeretnék egy kérdést feltenni az Bizottság elnökének, aki az elmúlt hetek földközi-tengeri térségben zajló eseményekkel volt elfoglalva, amikor is az Afrikában kialakult helyzet elől menekülve sokan elérték az európai partokat, de sokan odavesztek. A hírekben is láttuk a hajótörötteket és halottakat bemutató képeket.
Mindannyian tisztában vagyunk vele, hogy ez egy közös európai probléma, együtt kell megtalálnunk a választ a menekültek drámájára és gyötrelmeire. A PPE képviselőcsoportjának nevében szeretném megkérdezni a Bizottság elnökétől, hogy becsülje meg, hogy a Bizottság - és elsősorban a Frontex - rendelkezik-e a megfelelő erőforrásokkal, és mi, az Európai Unió rendelkezünk-e a helyi szintű válaszadáshoz szükséges kapacitásokkal, illetve hogy megvan-e a szükséges törvényi felhatalmazásunk a földközi-tengeri régióban való európai fellépéshez.
Továbbá az is érdekelne, hogy a származási országokkal (például Tunézia és Egyiptom) folytatott tárgyalások milyen formában zajlanak, illetve történt-e előrehaladás a részünkről, Európa részéről e téren.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Weber úr, azt gondolom, mindannyian sajnáljuk a közelmúlt oly sok emberéletet követelő eseményeit. Egyetértek Önnel abban, hogy határozottabb lépésekre van szükség e téren.
Azonnali segítséget nyújtottunk az észak-afrikai országoknak - csaknem 1 millió euró humanitárius segély formájában - és ezt a jövőben is folytatni fogjuk. A Hermes közös műveleten keresztül a Frontex határigazgatási ügynökség koordinálja az erős migrációs nyomásra adandó válaszokat. Ugyanakkor hasonlóképpen lényeges, hogy a földközi-tengeri térségi tagállamok - harmadik országokkal együtt - folytassák együttműködésüket és koordinálják erőfeszítéseiket. Több erőfeszítésre van szükség.
Tehát következő egyenes választ tudom adni Önnek: igen több erőforrást kell a Frontex rendelkezésére bocsátani. A Frontex megerősítéséről szóló javaslatokat sürgősen el kell fogadni. Továbbá, a tagállamoknak politikai akaratukat is meg kell mutatniuk, de mindenekelőtt egymással szembeni szolidaritásukról kell tanúbizonyságot tenniük a szükséges műszaki és emberi erőforrások biztosításával. Amint azt Önök is tudják, az Európai Uniónak önmagában nem állnak rendelkezésére a szükséges erőforrások, azaz szükségünk van a tagállamok együttműködésére ezek megteremtéséhez.
Manfred Weber
Elnök úr, nagyon köszönöm, hogy értékelte a helyzetet. Tekintve, hogy Ön szerint a Frontexnek több erőforrásra van szüksége, érdekelne, mit gondol, egyetért-e azzal a véleménnyel, miszerint ez idáig a tagállamok nem túl sok szándékot mutattak az iránt, hogy biztosítsák a Frontex megerősítéséhez szükséges erőforrásokat. Az eszköztárunk már korábban is megvolt. Ezek szerint arról volt szó, hogy a tagállamok túl kevés hajlandóságot mutattak arra, hogy ezekhez mérten támogassák a Frontex-et.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Erről most is folyik a vita. Sőt, valójában ez az Európai Tanács egyik témája e hónap, azaz június 23-án és 24-én. A tagállamok ne csak a Frontex megerősítésére már előterjesztett javaslatokat fogadják el, de szintén fontos lépés lenne fokozni a logisztikai választ: több repülőgépre és több hajóra feltétlenül szükség lenne, és jelenleg ezeket nem tudjuk biztosítani az európai szinten rendelkezésünkre álló költségvetésünkből.
Véleményem szerint megvan a szükséges politikai akarat ennek megvalósításához, azonban koordinált formában kell végrehajtani mindezt, és ezen ponton lépett be a Bizottság a kezdeményezésével: Malmström biztos a tagállamokkal együtt dolgozik ezen a kérdésen, és remélem, hogy az Európai Tanács is egyet tud majd érteni gondolkodásunkkal.
Ugyanakkor - természetesen - szükség van a harmadik országok együttműködésére is. Én személy szerint jártam Tunéziában, ahol a miniszterelnökkel is volt alkalmam találkozni; ígéretet kaptunk az együttműködésre. Ténylegesen együttműködnek velünk és most próbálunk valamiféle pragmatikus logisztikai megállapodásra jutni a tunéziai hatóságokkal és saját ügynökségeinkkel is.
Elnök
Nem minden képviselő ért vissza az ülésterembe a tűzriadó gyakorlat után.
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Igen, észrevettem, hogy egyes kollégák még mindig nem értek vissza.
Tegnap Olli Rehn biztos bejelentett egy sor fontos bizottsági lépést. Először is kérte a mentési mechanizmus számos ponton történő megváltoztatását. Azt mondta, hogy ennek a mechanizmusnak alkalmasnak kell lennie arra, hogy rugalmas hitelkereteket biztosítson az országok számára. Azt is elmondta, hogy ennek a mechanizmusnak el kell érnie a másodlagos piacokra is, kiemelve, hogy erre elsősorban a saját AAA minősítésű kötvényeinek diszkontált csereügyletein keresztül nyílik lehetőség. Ez azért nagyon fontos, mert ez azt jelenti, hogy a nehézségekkel küzdő országok kötvényeit a mentőmechanizmus AAA kötvényeire lehet cserélni.
Másodsorban azt is mondta, hogy a Bizottság jól tenné, ha megvizsgálná az eurókötvényekben rejlő lehetőségeket - végre!
Barroso úr, kérdésem Önhöz a következő: meg tudja erősíteni, hogy ez egyben a Bizottság álláspontja is? Másodszor - hiszen feszít az idő - elő fogja terjeszteni a mentőmechanizmus e változásait az Európai Tanács két hét múlva esedékes ülésén?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Itt szeretném megerősíteni, hogy az előbbiekben Rehn biztos által ismertetett elképzeléseket teljes vállszélességgel támogatom, így nem ismételném meg, amit ő már elmondott.
Az európai stabilitási mechanizmus tekintetében azt tudom mondani, hogy a kidolgozása még nem fejeződött be. Amint azt Önök is tudják, remélem hamarosan a tagállamok is egyet fognak ezzel érteni, és az Európai Tanácsban az európai stabilitási mechanizmust megerősítő politikai döntés születik, és természetesen a mi álláspontunkat már mindannyian ismerik.
Az eurókötvények kapcsán hadd mondjam el, hogy az korántsem új elképzelés. A Bizottság már több éve - beleértve elődöm hivatali idejét is - latolgatja az eurókötvények kibocsátásának lehetőségét. A valóság azonban az, hogy a tagállamok eddig nem fogadták el ezt az elképzelést; nevezetesen akkor, amikor a görög válság idején a Bizottság felvetette az adósság valamilyen formában való megosztásának ötletét, azt az euróövezet legtöbb tagállama elutasította. Úgy vélem előrehaladás történt a több lehetőség mérlegelésének területén, és a Bizottság természetesen több opciót is elő fog vezetni. Az eurókötvényeket mindig is vonzó ötletnek tartottuk, de őszintén bevallom, itt még nem tartunk. Nem tartunk még itt, és szerintem jelenleg inkább az európai stabilitási mechanizmusra kell összpontosítanunk.
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Nem hiszem, hogy a Görögországgal és az euróval kapcsolatos válságnak vége lenne. Nem zárult még le. Éppen ezért további eszközöket kell találnunk. Az egyik ilyen további eszköz, amit Olli Rehn is javasol - bizonyos országok bedőlt kötvényeinek egy kisebb AAA minősítésű eurókötvény-csomagra való kicserélése. Ez jelenti az előrefelé vezető utat. Az eurókötvényeket kibocsáthatja az EFSF, az európai stabilitási mechanizmus vagy egy új európai ügynökség a jövőben. Ez nem számít. Itt a mechanizmus a fontos, valamint az, hogy most, első alkalommal Olli Rehn és a Bizottság is elismerik, hogy ez az előrefelé vezető út.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Tisztelt Verhofstadt úr! A Bizottság testületi szervként jár el. Valószínűnek tartom, hogy könnyebben egyetért Olli Rehn mondanivalójával, mint ez enyémmel, pedig valójában mind a ketten pontosan ugyanazt mondjuk.
A Bizottság éves növekedési jelentésében védelmezte, sőt javasolta, hogy több ilyen jellegű piaci beavatkozás legyen, amelybe sajnos a tagállamok nem mentek bele. Amit tehát megerősíthetek, az az, hogy ezen az irányvonalon haladunk; arra törekszünk, hogy fokozott rugalmasság legyen a piaci beavatkozásokat illetően, de őszintén megmondom, hogy szerintem jelen pillanatban inkább az európai stabilitási mechanizmusra kell összpontosítani és persze mérlegelni kell az eurókötvények jövőjével kapcsolatos lehetőségeket, persze ha a tagállamok készen állnak megtenni ezt a plusz lépést.
Jan Zahradil
Elnök úr, ahogyan Ön is tudja, képviselőcsoportom nagyrészt nem-euróövezeti tagokból áll, de ennek ellenére semmiképpen sem szeretnénk, ha az euró kudarcot vallana, ahogyan ezt már többször is jeleztem. Ehhez gazdaságaink túlságosan is szoros kölcsönös függésben vannak egymástól és ezért felemás érzelmekkel szemlélem, ami történik.
Vegyes üzeneteket kapunk. Egy dolgot mond az Európai Tanács, egy másikat az Európai Központi Bank és megint mást a Nemzetközi Valutaalap. Elsődlegesen azt érzem, hogy a politikai vélemények továbbra is többet nyomnak a latba, mint a gazdasági vélemények; mintha a piacokat be lehetne csapni mindössze egy pár ígérettel és ezzel elkerülni a helyzet valós megoldását.
Szeretném megkérdezni, hogy mi az Európai Bizottság állásfoglalása az államadósság átütemezését illetően. Úgy tűnik, hogy továbbra is azt favorizálják, hogy egyre több pénzt és további végtelen hiteleket adunk a komoly bajban és az összeomlás szélén álló gazdaságoknak vagy talán elkezdünk józan ésszel gondolkozni és komolyan elkezdjük mérlegelni az államadósságok átütemezését, mivel ez véleményem szerint hosszú távon elkerülhetetlen.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Zahradil úr, először is sajnálatos módon az Európában jelen levő gazdasági problémák nem csak az euróövezet országaira koncentrálódnak. Egyes, az euróövezet kívüli tagállamok is részt vesznek a fizetési mérleget támogató programokban a Bizottságon és az IMF-en keresztül.
Ami az euróövezetet illeti, jelenleg is folynak a tárgyalások a tagállamok, a Tanács, a Bizottság és az Európai Központi Bank között a lehető legjobb átfogó válasz elérése érdekében. Ön is tudja, hogy a szakértők nem mindig értenek egyet azzal kapcsolatban, hogyan lehetne megvalósítani ezt a legjobb választ. Ez egy folyamatban levő munka.
El kell ismerni, hogy ezek rendkívül nehéz és összetett kérdések. A kihívás mértéke példa nélküli és munkánk során közelíteni kell álláspontjainkat. Pontosan ezért ilyen körültekintő a Bizottság az ezzel kapcsolatos kommunikáció során, mivel e kérdések között vannak piacérzékenyek is. Egy dolog világos: ahogyan említettük, az átütemezés nem alternatívája azoknak a költségvetési konszolidációs erőfeszítéseknek, amelyeket a tagállamoknak mindenképpen meg kell tenniük, amennyiben a hiányokat és adósságokat illetően szeretnék rendbe tenni mérlegeiket.
Daniel Cohn-Bendit
Elnök úr, Barroso úr! Való igaz, hogy nem mindig értjük az Európai Unió állásfoglalását, de Önök pont most adtak erre választ. Három dolgot szeretnék mondani.
Először is véget kell vetni az átütemezéseknek. Mindannyian tudjuk, hogy egy ponton megtörténik majd az adósság átütemezése, például Görögországban, azon egyszerű oknál fogva, hogy a görög kormánynak meg kell adni a lehetőséget, hogy visszanyerje a bizalmat, illetve mert a görög társadalomnak is újra kell szerveződnie. A dolgok jelenlegi állása szerint Görögországban senki sem bízik senkiben, főleg nem a kormányban. Egészen addig, amíg a kormány nem tud a polgároknak a szigorításon kívül más kilátásokat biztosítani a jövőre nézve, addig nem lesz képes feléleszteni gazdaságát.
A legfontosabb dolog, amit a Bizottságnak és az érintett feleknek meg kell vitatniuk tehát, hogy miképpen lehetne bizalmat gerjeszteni a görög polgárokban, amely nélkül semmilyen intézkedést nem lehet elfogadni. A jelenleg is érvényben levő megszorítások és szükségintézkedések azonban nem teszik lehetővé a görög társadalom számára, hogy megálljanak és átgondolják a dolgokat. Ez az, amiért elutasítják, ami rettentően kockázatos lehet.
Egy utolsó kérdésem van, mégpedig az adóelkerülésről. Ezzel kapcsolatban nem tudna Európa segítséget nyújtani Görögországnak? Osztrák, luxemburgi, ciprusi és svájci bankok is vezetnek görög számlákat. Nem lehetne befagyasztani ezeket a számlákat vagy legalább megpróbálni feloldani a banktitkot, hogy a görög kormány meggyőződhessen arról, hogy pontosan hol is rejlik az adóelkerülés problémája. Felszólítottuk őket, hogy vessenek véget az adóelkerülésnek, de nem nyújtunk nekik semmilyen segítséget erre vonatkozóan. A mi bankjaink, az európai bankok azok, amelyek segítenek elleplezni az adóelkerülést.
José Manuel Barroso
Cohn-Bendit úr, igaza van, amikor azt állítja, hogy komoly adócsalási probléma áll fenn Görögországban, bár véleményem szerint ezt nem a görög strukturális probléma okozza.
Jelenleg is foglalkozunk a banktitok kérdésével. Ahogyan Önök is tudják, 2009 márciusa óta a tagállamok és Svájc megállapodott az Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) standardjának végrehajtását illetően, amely meghatározza, hogy egy adott tagállam nem utasíthatja vissza egy másik tagállam által kért információszolgáltatást arra hivatkozva, hogy a kért információt egy bank vagy egyéb pénzintézet birtokolja. Ezt az alapelvet a mi javaslatunkra, a Bizottság javaslatára foglalták az adózás területén történő közigazgatási együttműködésről szóló irányelvbe, amely 2011. március 11-én lépett hatályba, azonban sajnálatos módon csak 2013. január 1-jétől lesz alkalmazandó.
A banktitok kérdésével tehát jogi szempontból európai szinten is foglalkoztunk már, és ez nem minősülhet akadálynak az adóhatóságok közötti információcserében. Úgy vélem, hogy minden kritériumnak eleget tettek, és a közigazgatási együttműködés alapján a tagállamok és az EU most már tájékoztathatja Görögországot a csalási és adóelkerülési esetekről.
Lothar Bisky
Barroso úr, mindössze egy rövid kérdésem lenne. Boldog vagyok, hogy a G8-as csúcstalálkozó és az ezt megelőző e-G8 fórum egyaránt foglalkozott az Internet kérdésével. Aggályok is felmerültek azonban, hogy a hatalommal bírók miért is foglalkoznak az Internettel. Mindannyian tisztában vagyunk azzal, hogy milyen érzékeny ez a terület. Tudna még mondani valamit ezzel kapcsolatban? Ez egy egyszeri alkalom vagy lesznek további tanácskozások a témáról? Napirendre tűzik a jövőben is?
José Manuel Barroso
Kiválónak tartom Sarkozy elnök úr ötletét, mert az Internet globális jelenség. Mindannyian nyitott Internetet szeretnénk. Úgy véljük ez jelentősen hozzájárul a tudáshoz és a szabadsághoz. Ugyanakkor az Internet gyakran nyitva áll a visszaélések előtt: gyakori a kizsákmányolás, például a gyerekek kizsákmányolása, csakúgy mint az Internet által kínált szabadságok kihasználásával elkövetett bűncselekmények.
Ezért egy felettébb érdekes beszélgetést folytattunk az internetes kezdeményezések létrehozásának legnagyobb neveivel, a Google vezetőjétől a Facebook fejéig, Zuckerberg úrig, és persze másokkal is. Beszéltünk arról, hogy milyen jellegű szabályozás lenne megfelelő az Internet számára, ami ugyanakkor megőrizné azt a szabadságot és innovációs potenciált, amit a világháló nyújt. A vitát annak megerősítése követte, hogy az Internet témája felkerül a G8-ak jövőbeni napirendjére is.
Lothar Bisky
Kíváncsiságom ezzel kapcsolatban azonban még mindig nincs kielégítve: arról szeretném kérdezni, amennyiben hajlandó erről nyilatkozni, hogy általánosságban véve mit lehet tudni ezekről az Internettel kapcsolatos további tárgyalásokról, hiszen a jövőre nézve fontos és nagy hatást gyakorló intézkedésről van szó.
José Manuel Barroso
Igazából nem volt semmilyen tárgyalás. Inkább a nézetek rendkívül általános cseréje, mondhatnánk ötletelgetés folyt. Korábban volt egy kifejezetten e-G8-nak keresztelt konferencia, amelyen az internetes üzleti világ és hatóságok legnagyobbjai is képviseltették magukat. Nem mondanám, hogy tárgyalás lett volna. Nem ez volt a benyomásom az eseményről. Megkérdeztük ezeknek a legnagyobb internetes vállalatoknak a vezetőit, hogy ők hogyan látják az iparág jövőjét, sőt megosztottuk a G8-ak különböző tagjaival az Internettel kapcsolatos aggodalmainkat, érdeklődésünket és véleményünket. Azonban, a konkrét eredmények tekintetében nem volt semmilyen tárgyalás.
Nigel Farage
az EFD képviselőcsoport nevében. - Barroso úr, volt szerencsénk az euró tárgyában néhány színpadias eszmecserét folytatni. Minden alkalommal, amikor azt jósoltam, hogy valamelyik országnak mentőcsomagra lesz szüksége, Ön mindig megjelent és azt mondta, nem dehogyis, minden a legnagyobb rendben. Most szembesülünk a negyedik ilyen mentőcsomaggal - a második görög mentőcsomaggal - persze kivéve, ha ma megint azt mondja nekünk, hogy valójában nincs rá szükség. De most inkább egy olyan kérdést szeretnék feltenni Önnek, ami talán az összes eddigi görög, ír, vagy portugál eseménynél is fajsúlyosabb. Arról a valós szuverén államadósság-válságról szeretném kérdezni, amelyet az elkövetkező néhány hétben már akár meg is tapasztalhatunk, és amely az Európai Központi Bank integritását érinti.
Hónapról-hónapra mindig elmondom, hogy ez így nem mehet tovább, nem lehet vég nélkül felvásárolni a saját bedőlt hiteleinket. Barroso úr, egyetért velem abban, hogy az Európai Központi Bank pénzügyei és integritása jelenleg meglehetősen ingatag talajon állnak?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Nem, nem értek egyet. Úgy vélem, hogy az Európai Központi Bank egy nagyon hiteles intézmény, amelyet bölcsen és intelligensen igazgatnak. Az EKB függetlenségét az euróövezet minden tagállama tiszteletben tartja. Természetesen tisztában vagyunk azzal, hogy az euróövezet nehézségekkel küzd. Ahogyan azt már korábban is mondtam, ezek olyan nehézségek, amelyek nem csupán az euróövezetet érintik.
Sajnálatos módon, az Ön euróövezetre vonatkozó kritikái minden esetben ideológiai jellegűek. Az adósságproblémák mindenkit érintenek. Átlagban az euróövezeti adósság szintje alacsonyabb, mint az Egyesült Királyságban, csak hogy egy példát említsek. Ugyanakkor valójában különböző problémákkal állunk szemben, hiszen ehhez hasonlatos, kevésbé integrált intézményi háttérrel működő monetáris unióra még nem volt példa. Pontosan ezért próbálunk most átfogó választ adni, és az EKB része annak az erőfeszítésnek, amelyet az euróövezet pénzügyi stabilitásának megteremtéséért teszünk.
Nigel Farage
az EFD képviselőcsoport nevében. - Hogy valamivel alá is támasszam a szavaimat, a tiszteletnek örvendő agytröszt az Open Europe adatokat hozott nyilvánosságra erről tegnap, amelyek szerint az EKB kitettségéből csaknem 190 milliárd euró a görög állam, illetve a görög bankok felé áll fenn. Ha csupán annyi történik, hogy az EKB eszközeinek értéke mindössze 4,25%-kal csökken, az már az EKB teljes tőkeállományát le fogja nullázni. Egyet ért Ön az Open Europe eredményeivel, vagy inkább Juncker úr néhány héttel ezelőtti álláspontját támogatja, miszerint olyan súlyos helyzetben van ma az euró, hogy Ön már nem tehet mást, minthogy hazudik a nyilvánosság előtt?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Először is nem hazudok, továbbá a Bizottság ez idáig mindig rendkívül következetes tájékoztatást nyújtott minden helyzetről. Nehéz helyzetben vagyunk; ezt már a kezdetek kezdete óta őszintén hangoztatjuk és semmi esetre sem teszünk úgy, mintha rózsás lenne a helyzet.
Ezzel együtt az Európai Központi Bank hitelessége az euróövezeti kormányzatok az iránti abszolút elkötelezettségére épít, hogy mindent megtesznek azért, hogy biztosítsák az euróövezet pénzügyi stabilitását. Ezért én nem kételkedem a rendszer alkalmasságában, az euróövezetben folyó erőfeszítésekben és az Európai Központi Bank hitelességében. Nem kételkedem abban, hogy az Európai Központi Bank képes megvédeni az európai érdekeket, vagy az euróövezet tagjainak az iránti elkötelezettségében, hogy minden garanciát megadjanak az Európai Központi Banknak, hogy az központi bankunkként független szerepét be tudja tölteni.
A központi bankok kitettségét tekintve vannak más európai és nem európai központi bankok, amelyek sokkal nehezebb és sebezhetőbb helyzetben vannak, mint az Európai Központi Bank, amely hiteles és az Európai Unió egy nemzetközileg is elismert testületének számít.
Nicole Sinclaire
Az EU egyre inkább szétnyílik a páneurópai politikai pártok területnyerésével, de egyre mélyebbre is süllyed azzal, hogy rendre bebizonyítja, hogy képtelen konszenzusra jutni. Németország Líbiával kapcsolatos ellentétes álláspontja, illetve Olaszország és Franciaország szembenállása a schengeni vízumok elismerése kapcsán bizonyította is ezt.
Elmagyarázná nekem és a választóimnak, hogyan lehetséges konszenzus nélkül közös politikára ösztönözni olyan fontos területeken, mint a nemzetközi kapcsolatok és biztonság, kivéve, ha egyoldalúan el nem vetjük a tagállamok demokratikus jogát, hogy saját elképzeléseiknek hangot adjanak?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Őszintén szólva, nem értem a kérdése hátterében megbújó aggodalmat. Valójában 27 demokratikus állam uniója vagyunk, és megegyeztünk, hogy közös kül-, illetve biztonságpolitikai kérdésekben egyhangú döntéseket fogunk hozni. Amennyiben a tagállamok nem képesek az egyhangú döntésre, nincs lehetőségünk arra, hogy ennek ellenére rákényszerítsük a döntést az egyet nem értő tagállamokra, ezzel tehát nem csak Uniónk demokratikus jellegét tartjuk tiszteletben, de a tagállamokét is.
Meggyőződésem, hogy európaiként, európai polgárként az szolgálja az érdekeinket, ha közösen lépünk fel külpolitikai kérdésekben. Egyértelmű, hogy ma Európában még a legnagyobb tagállamok sem rendelkeznek a szükséges befolyással vagy erővel, hogy egyenlő partnerként tárgyalhassanak az Egyesült Államokkal vagy Kínával esetleg más hatalmakkal, de együtt az Európai Unióban képesek vagyunk arra, hogy elérjünk valamit. Ezért tehát remélem, hogy ez a folyamat segíteni fogja a tagállamaink közötti közeledést a külpolitikai kérdések terén is.
Nicole Sinclaire
Az első dolog, amiről említést tettem ma, az a páneurópai pártok témája volt. Elmagyarázná nekem, hogy miért kellene az adófizetőknek bármilyen szinten is támogatniuk a politikai pártokat? Talán felvilágosíthatna arról, hogy mennyiben segítik elő az EU céljait.
Egy másik kérdésem Cathy Ashtonnal kapcsolatos. Megfigyeltem, hogy ritkán van jelen a Bizottság tanácskozásain. Vajon megfelelő képviseletet kap az Egyesült Királyság a Bizottságon belül?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Itt két kérdés merült fel. Először is, ahogyan azt Önök is tudják, az európai pártokat a tagállamaink által egyhangúan ratifikált Szerződés fontos entitásként ismeri el. Van tehát ok az európai pártok támogatására, hiszen ezek saját Szerződődésünk által elismert európai entitások.
Másodszor, ami Cathy Ashtont illeti, ő nem csupán a Bizottság alelnöke, de emellett az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője is. Munkája rendkívül nehéz, hiszen képviselnie kell az Európai Uniót, és ennek során természetesen sokkal többet kell utaznia, mint a Bizottság tagjai többségének. Minden tőle telhetőt megtesz, hogy minél több bizottsági tanácskozáson jelen tudjon lenni. Mindegyiken azonban nem lehet ott.
Szeretném azonban kihangsúlyozni, hogy a Bizottság tagjai nem azért vannak jelen, hogy országokat képviseljenek. Országok jelölik őket, de feladatuk az Európai Uniót képviselni. Mindannyian ugyanazt az esküt tesszük le, amikor megbízatásunkat megkapjuk; arra esküszünk fel, hogy nem az egyes országok érdekeit fogjuk képviselni - és az intézmény hitelessége pontosan ebből a tényből ered -, hanem megpróbáljuk függetlenként az általános európai érdekeket szolgálni. Elmondhatom Önöknek, hogy a tagállamok - beleértve az Egyesült Királyságot is - megfelelő képviseletét biztosítják a miniszterelnökök az Európai Tanácsban, illetve a különböző miniszterek a Tanácsban.
Martin Schulz
Elnök úr, elnézést kérek, hogy későn érkeztem. Ezért is vártam a legvégéig.
Barroso úr, szeretnék Önnek feltenni egy kérdést arról a súlyos helyzetről, amelyben az Európai Unió tagjaiként találjunk magunkat. 2008 a pénzpiacok mély válságának éve volt. 2009-ben ez a pénzpiaci válság átgyűrűzött a reálgazdaságra és ott is mély gazdasági válságot okozott. A bankok veszteségeinek az állami büdzsék általi átvállalása 2010-ben a nemzeti költségvetések mély válságához vezetett. A nemzeti költségvetések mély válságával párhuzamosan súlyos megszorítások léptek életbe - részben az Európai Unió által megkövetelt intézkedések eredményeképpen -, amelyek az Európai Unió számos tagállamában vezettek drámai helyzethez. Fennáll annak a veszélye, hogy a pénzpiaci válság, a gazdasági válság és a nemzeti költségvetési válságok után 2011 és 2012 lesznek az európai szociális válság évei.
Ezért kérdem Önt Barroso úr, készen áll-e a Bizottság arra, hogy leüljön velünk tárgyalni arról, hogy lehetne javítani a szociális jóléti háló - a szociális biztonsági rendszerek - alulfinanszírozottságán az Európai Unió tagállamaiban, különös tekintettel azokra, amelyeket a leginkább érint a költségvetési válság?
Emellett készen állnak-e arra, hogy döntő erejű tárgyalásokat folytassunk az eurókötvényekről annak érdekében, hogy hozzájuthassunk a legnehezebb helyzetben lévő tagállamok gazdaságába történő és egyúttal a növekedést és a munkahelyteremtést serkentő intézkedésekhez szükséges forrásokhoz?
José Manuel Barroso
Schulz úr, a Bizottság a mai napon elfogadta a 27 tagállamra vonatkozó országspecifikus ajánlásait, és az ezekhez tartozó bevezetőben rendkívül egyértelműen nyilatkozunk az Ön által az imént említett kérdésekről, amelyek rendkívül fontosak a számunkra. Ne gondolja, hogy nem vagyunk tisztában azzal, hogy a hiány és az adósságcsökkentés miatt szükségessé vált megszorítások valójában milyen nehezek.
Ugyanakkor arról is meg vagyunk győződve, hogy minden euró, amit most hitelkamatokra költünk, azt jelenti, hogy annyival kevesebb jut a kórházakra, a közegészségügyi szolgálatokra, a közoktatásra és a szociális biztonságra. Ezért elmondhatjuk, hogy ez valódi megszorítás. Ezért van szükség arra, hogy komoly költségvetési konzultációkban vegyünk részt annak érdekében, hogy visszaszerezzük a bizalmat és egyúttal végre is hajtsuk a versenyképességünk biztosításához szükséges szerkezeti reformokat, miközben megvédjük a legsebezhetőbbeket.
Úgy vélem tetszeni fog Önöknek a ma elfogadott dokumentum. A munkaerőpiacot érintő minden kérdést megvizsgáltunk benne: hogyan tudunk több embert bevonni a munkaerőpiacra; hogyan építsük bele ezt a társadalmi dimenziót a politikáinkba?
A következő lépés az, hogy megnézzük, mennyi mozgástere maradt az egyes országoknak, hogy garantálni tudják ezeknek a céloknak a megvalósulását. A célkitűzéseket illetően azonban úgy gondolom egyetértettünk.
Marco Scurria
(IT) Elnök úr, őszintén szólva, én nem akartam részt venni a G8-akról szóló vitában, de szerettem volna feltenni egy kérdést Barroso úrnak a kultúrával kapcsolatosan.
Az Európai Unióban sok program létezik, amelynek célja a fiatalok - és mások - találkozásának elősegítése, hogy az Európai Unió valóságos unióvá válhasson. Sok fiatal és szakember számára a Comenius, az egész életen át tartó tanulás programja, a Fiatalok lendületben program stb. az Európai Unió valóságos megjelenését jelentette, amely az igazi európai érzület kialakulásának táptalaja volt.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót, hogy elmagyarázza neki, hogy a vita témája más, utána azonban engedélyezi, hogy folytassa ...)
Ezért szeretném tudni, hogy mi lesz ezeknek a programoknak a sorsa, legalábbis a Bizottság rálátása szerint, hiszen lassan véget érnek ezek a programok és már tárgyalnunk kellett volna erről a Kulturális és Oktatási Bizottságban. Miként tervezi a Bizottság a következő program kifejlesztését, 2014-et követően? Úgy vélem ez a téma különösen fontos az Európai Unió ügyeiben aktív emberek többsége, illetve sok európai fiatal számára.
José Manuel Barroso
A Bizottság különösen érdekelt minden olyan kezdeményezésben, amely e kulturális dimenzió előmozdítását szolgálja Európában, és a csereprogramok minden formájában is. Engem is szoros szálak fűznek ezekhez a programokhoz és már találkoztam is a terület főbb szereplőivel.
E hónap végén javaslatokat fogunk előterjeszteni az összes szektor - beleértve a kultúrát is - jövőbeni finanszírozásával kapcsolatban. Természetesen lényeges javaslatokat fogunk tenni ezen a területen is. Az eszközeink racionalizálásában gondolkodunk, az Ön által említett programok céljainak védelme mellett. Ezek vezérprogramok és rendkívüli fontossággal bírnak a polgárközeli Európa szempontjából, illetve egy olyan Európa szempontjából, amely felismeri a kultúra értékét.
Sarah Ludford
Maradok a témánál. A Bizottság tegnap erős intézkedési és jelentéscsomagot fogadott el a korrupció elleni harcról, amely évi 120 milliárd euró kiesést jelent az EU számára - ez nagyjából egyenlő az egész EU költségvetésével - de nyolc tagállam tízből még így is csak ötnél kevesebb pontot ér el a Transparency International korrupciós indexén. A Bizottság azt állítja, hogy a korrupcióellenes jogi aktusok végrehajtása nem megfelelő.
Nem lenne pont ezért jó ötlet, ha felvetnék a korrupció témáját a G8-as csúcstalálkozón? Az egyetlen általam talált és igen homályos hivatkozás a fejlődő országokra vonatkozott. Arról senki sem beszélt, hogy a gazdag országoknak vezető szerepet kell vállalniuk és politikai akaratot kell tanúsítaniuk, hogy megbirkózhassanak ezzel a problémával a saját portájukon. Nem egy elszalasztott lehetőség volt ez arra, hogy beszéljünk a korrupcióról és a megvesztegetésről a G8-as csúcstalálkozón, amelynek egyik résztvevője Oroszország - amely a 154. a 178-as listán -, illetve tekintve hogy saját tagállamaink közül is jó páran gyengén teljesítenek a Transparency International korrupciós indexén?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Megvitattuk a korrupció témáját az afrikai vezetőkkel tartott tájékoztatási találkozón, de már most elmondhatom Önnek, hogy a korrupcióellenes kérdések prioritást fognak élvezni a novemberi G20-as csúcstalálkozón. Ezzel együtt azt gondolom, hogy hasznos vita volt, hiszen ha korrupcióról van szó, akkor egészen biztosan van valaki, akit korrumpálnak és van valaki, aki korrumpál, tehát bizonyos szempontból a G8-akról is szó esett, amikor Afrikáról beszéltünk.
Egyébiránt jó hírekről tájékoztattam őket, mert elmondtam nekik, hogy a Bizottság olyan kezdeményezéseket fog indítani, amelyek a nyersanyagok átláthatóságát hivatottak elősegíteni - nyilván nézőpont kérdése, hogy ez jó vagy rossz hír: a kisebb fokú átláthatóság lehetővé teszi, hogy bizonyos rezsimek át nem láthatóan használják fel saját nemzeti erőforrásaikat és nyersanyagaikat néha - és ezt bizony ki kell mondani - az úgynevezett fejlett világ aktív közreműködésével. Ez volt a kérdéssel kapcsolatos megközelítés a legutóbbi G8-as csúcstalálkozón.
Peter van Dalen
(NL) Barroso úr, épp az imént beszélt az Európai Központi Bankról (EKB) és függetlenként jellemezte azt. Pont az a lényeg, hogy az EKB nem maradt független a görög válságban; hiszen oldalt választott. Kereskedelmi bankként az EKB több tízmilliárdnyi rossz kötvényt vásárolt fel és most rajta áll a görög adósságállomány szükségszerű átütemezése is.
Kérdésem konkrét: hogyan fogják megakadályozni, hogy az EKB - többszörös szerepvállalása következtében - a görög gazdaság nehéz, de szükségszerű szerkezeti átalakításának az útjába álljon?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Az Európai Központi Bank (EKB) egészen biztosan független és függetlenségét nem csak a Szerződés ismeri el - ezért is beszélhetünk jogi értelemben és a Szerződés szempontjából vett függetlenségről -, de én is megerősíthetem, hiszen csaknem hét éve vagyok ezen a poszton és ez idő alatt sokszor kellett az EKB-val foglalkoznom és számtalanszor személyesen is tanúja voltam annak, amikor az EKB bebizonyította, hogy nincsen szüksége a mi támogatásunkra ahhoz, hogy függetlenségét bizonyítani tudja. Szeretném megnyugtatni Önt ezzel kapcsolatban.
Ami az átütemezéseket illeti, ahogyan Ön is tudja, több lehetőséget is mérlegelünk. Az egész vitát figyelembe vesszük, de a Bizottság álláspontja itt is egyértelmű: meggyőződésünk, hogy az átütemezés nem alternatívája azoknak a költségvetési konszolidációs és szerkezeti reformoknak, amelyeket az egyes tagállamoknak kell végrehajtaniuk. Következetesen ezt az álláspontot képviseltük eddig is, és ezen most sem fogunk változtatni.
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök úr, Barroso úr! Szintén a G8-as csúcstalálkozóhoz kapcsolódóan szeretném megtudni, hogy ismét elhalasztották-e a pénzügyi piacok szabályozásának egész kérdését, különös tekintettel a tőkemozgásokra, kamatokra kivetendő adókra, illetve az adóparadicsomok, származtatott termékek és minősítő ügynökségek megszüntetésére, azok jelenleg tapasztalható teljes hiteltelensége és át nem láthatósága fényében. Végezetül pedig engedjék meg, hogy kérdést intézzek Önhöz azzal kapcsolatban, ami itt az EU-ban Görögország, Portugália és Írország kapcsán történik, nevezetesen, hogy olyan folyamatot erőltetnek rá ezekre az országokra, amelynek legfőbb célja olyan eszközök és folyamatok bevezetése, amelyek csak tovább erősítik az érintett országok és munkavállalók gazdasági hanyatlását és kizsákmányolását, és amelyek rövid és középtávon hozzájárulnak a szegénység, munkanélküliség és egyenlőtlenség további fokozódásához.
Nem gondolja, hogy ezek ellentmondanak a hangoztatott alapelveinknek, beleértve a Szerződésben foglalt alapelveket is?
José Manuel Barroso
Először is, Figueiredo asszony, a globális pénzügyi szabályozás kérdését illetően, amint azt Ön is tudja, mivel a G20-at kifejezetten a pénzügyi kérdések globális kormányzásának legfontosabb gazdasági fórumaként hozták létre, ezekben a kérdésekben főként a G20 illetékes.
Ezek a közül a kérdések közül néhánnyal már foglalkoztunk valamilyen szinten. Én....személy szerint...felvetettem a pénzügyi tranzakciókra kivetendő adók kérdését a G8-ak csúcstalálkozóján, amikor a fejlesztési segélyekről tárgyaltunk; én egyértelműen támogatom egy ilyen típusú adó bevezetését. Már dolgozunk ezen a Bizottságban és nemsokára elő is fogunk terjeszteni néhány koncepciót.
Az Ön által említett általános kérdést illetően pedig elmondhatom, hogy az euróövezet helyzetét már megvitattuk. Ennek kapcsán azonban elképzelhető, hogy teljesen eltérő állásponton vagyunk. Meggyőződésünk, hogy költségvetési konszolidáció és szerkezeti reformok nélkül nem lesz esélyünk arra, hogy célkitűzésünket, a szociális piacgazdaság megteremtését előmozdítsuk.
Jacek Saryusz-Wolski
Barroso úr, a G8-as csúcstalálkozón a résztvevők a földközi-tengeri térségre vonatkozó szomszédságpolitika iránti elkötelezettségükről folytattak vitát. Ön is elmondta az Európai Unió nevében nyilatkozva, hogy 1,24 milliárd eurót ígértek a szomszédságpolitikára, amit lehet, hogy úgy értettek, hogy ez csak a déli szomszédságpolitikára vonatkozik.
Tudjuk a Bizottság dokumentumának időközi verzióiból, hogy a kezdeti fázisban az 1,24 milliárd euróból 150 millió eurót különítettek el a keleti szomszédság politikára, míg a többit a déli szomszédság politikára szánták. Ez ellentmond a szimmetria elvének, illetve annak az elvnek, hogy mindkét szomszédságra ugyanakkora figyelmet kell fordítani. Ezt mivel magyarázná? Valójában és tényszerűen milyen összeget ígértek oda a földközi-tengeri térségi szomszédságpolitika céljaira, az Ön által említett egyetlen összeg tükrében?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Kedves Saryusz-Wolski úr, barátom! Hadd mondjam el Önnek őszintén, hogy megértem az aggodalmait a keleti szomszédságpolitika tekintetében, de azt gondolom, hogy az a legfontosabb, hogy ne fordítsuk egymás ellen a keleti és déli szomszédságpolitikát: mindkettőre szükségünk van. Most az a fontos, hogy azokon segítsünk, akik kérik a segítségünket, illetve az, hogy ezt hatékonyan tegyük.
Valójában egyértelmű a felülvizsgált szomszédságpolitikában meghatározott megközelítés. Nem a keleti és déli elválasztás mentén különítjük el a forrásokat, hanem egy olyan feltételrendszer mentén, amely figyelembe veszi az egyes partnerek reformok útján megtett előrehaladását, vagy ha úgy tetszik, nagyobb előrehaladásért többet adunk. Azok, akik többet tesznek, megmutatják, hogy többet érdemelnek, többet is fognak kapni. Tehát nincsenek előre leragasztott borítékok - ez megy A országnak, ez meg itt B országnak; magának az országnak kell megmutatni, hogy megérdemli a támogatást.
Azt gondolom ez a jó megközelítés és ebben az esetben mi is teljesítjük vállalásainkat a kelet-európai partnerség - ez rendkívül fontos -, de a földközi-tengeri szomszédaink felé is.
Marielle De Sarnez
(FR) Barroso úr, kérdésem tulajdonképpen kapcsolódik az utolsó kérdéshez és az Ön arra adott válaszához is.
Az imént beszélt a deauville-i G8-as csúcstalálkozón tett kötelezettségvállalásáról, különös tekintettel a feltörekvő arab gazdaságokra: 40 milliárd USA-dollár, főként a Nemzetközi Valutaalap (IMF), az Európai Újjáépítési és Fejlesztési Bank (EBRD) és az Európai Beruházási Bank (EBB) által nyújtott hitelek formájában, illetve további 15 milliárd euró az Európai Uniótól és a tagállamoktól.
Említette az alkalmazandó feltételrendszert is, és kérdésem ehhez kapcsolódik. A segély valóban bizonyos feltételek teljesülése mellett lehetséges, amelyekkel Ön is tisztában van: rendszeres, szabad választások, egyesülési szabadság, sajtószabadság, szólásszabadság, korrupció elleni harc, az igazságszolgáltatási rendszer függetlensége, a katonaság és a rendőrség reformja.
Szeretném megtudni, hogy ki fogja ellenőrizni ezeknek a kritériumoknak a teljesülését ezekben a feltörekvő arab demokráciákban. Teljes mértékben részt vesz-e a Parlament a meghatározott feltételeknek való megfelelés ellenőrzésében, vagy ez a Tanács mérlegelési jogkörébe fog kerülni?
José Manuel Barroso
A mi ötletünk - és remélem, ezzel Ön is egyetért - az, hogy a Bizottság koordinálja ezt a gyakorlatot. Nagy büszkeséggel tölt el, hogy a főképviselő mellett a Bizottság mutatta be azonnali válaszunk részletes tervét: észak-afrikai és földközi-tengeri partnerség a demokráciáért, illetve a közös jólétért. A Tanács most már felismeri, hogy valójában jó volna, ha a Bizottság koordinálná ezt a feladatot; a Bizottság pedig természetesen köteles beszámolni erről a Parlament felé. Ezért én csak üdvözölni tudom a Parlament érdeklődését és erőfeszítéseit arra, hogy részt vehessen a folyamatban.
A jelenleg bizonyos arab országokban folyó események stratégiai fontosságúak nem csak ezekre az országokra nézve, de a globális demokráciára nézve is, a muszlim világ fejlődése, de a mi szempontunkból is itt Európában. Ezért kiemelt fontosságúnak tartunk mindent, amit annak érdekben tudunk tenni, hogy EU intézményeit és társadalmainkat is arra ösztönözzük, hogy segítsék szomszédaink demokratizálódását, így én csak támogatni tudom az Európai Parlament által mutatott érdeklődést.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Elnök úr, a G8-as csúcstalálkozó témájához kapcsolódva, és bizonyos pénzügyi információk alapján, amelyeket nemrég olvastam, a világszintű össz-GDP 58 ezer milliárd USA-dollárt tett ki, míg a pénzkínálat 2009-ben 615 ezer milliárd USA-dollárnak felelt meg. Ugyanakkor az Önt is érintő "monetáris politika” kapcsán ez megerősítette, hogy az USA új pénzkibocsátásba kezdett, ezzel szemben az Unió nem bocsát ki új pénzt.
A közgazdászok nagyon sok kérdésben nem tudnak egyetérteni; de a történelem két dologra tanított meg minket egészen biztosan: először is, azzal nem lehet megmenteni a csődbe jutottakat, hogy drága hiteleket kínálunk nekik; másodsorban, a szélsőséges megszorítások sohasem tudják egy recesszióban lévő és saját valutáját leértékelni nem képes makrogazdaság hiányait csökkenteni. Elnök úr, sürgető szükségünk van az eurókötvényekre. Ön is az USA új pénzkibocsátásának ellentételezésének eszközét látja bennük?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Valójában ennek a kérdésnek vitánk első felében kellett volna elhangzania, de azt a választ tudom adni tiszteletreméltó képviselőtársunknak, hogy az évek során a Bizottság álláspontja rendkívül nyitott volt, sőt támogatta is az eurókötvények kibocsátásának ötletét. Az egyik elődöm vetette fel először az eurókötvények kibocsátásának elképzelését.
Valójában azonban nem volt egyetértés ezzel kapcsolatban a tagállamok között. A tagállamok között most arról született megállapodás, hogy létrehozzák az európai stabilitási mechanizmust. Létrehozása után ez lesz a világ legnagyobb pénzügyi intézménye és a pénzügyi erő szempontjából a legfontosabb intézmény is ez lesz. Azt hiszem, erőfeszítéseinket most inkább erre kellene összpontosítanunk.
Ugyanakkor nyitottak vagyunk arra, hogy tárgyaljunk a tagállamokkal - és Parlamenttel is természetesen - az eurókötvények kibocsátásának lehetőségeiről, feltéve, hogy a tagállamok egyáltalán el tudják fogadni ennek a lehetőségét. Természetesen ez nagyon fontos és döntő erejű kérdés.
Andrew Henry William Brons
A legutóbbi G8-as csúcstalálkozó résztvevői tudatni akarták a világgal, hogy 40 milliárd USA-dollárt nyújtottak Egyiptomnak és Tunéziának a diktatúráik megdöntésének és a demokrácia befogadásának céljából. A G8-ak nyilatkozata azonban azt mondta ki, hogy a térség azon országait fogja támogatni, amelyek nem csupán a demokrácia, de a piacgazdaság felé is haladnak. A G8-ak azt szeretnék, ha ezek az országok "learatnák a globalizáció gyümölcseit” és megkezdenék a "befektetések terén történő integrációt”, ami azt jelentené, hogy a G8-hoz tartozó országok könnyebben jutnának nyereséghez ezekben az országokban és könnyebben tudnák aztán ezt a pénzt kivinni onnan.
Én nem kifogásolnám, ha a segélyezettektől elvárnánk, hogy demokratikus intézményeket és folyamatokat hozzanak létre és tartsanak fenn. Ez lenne a helyes dolog. Nem sejtet azonban rosszat, hogy a segélyezetteknek meg kell mondani, hogy mely gazdasági politikákat válasszák és melyeket vessék el? Az adományozóknak bizonyára nincsen joguk ahhoz, hogy ezeknek az új demokráciáknak megmondják, milyen demokratikus döntéseket kell meghozniuk.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Egyetértek a G8-ak által elfogadott tervvel. Úgy vélem közös érdekünk, hogy ne csupán a társadalmak, de a gazdaságok is legyenek nyitottak. Ezek az országok szomszédaink és szerintem leginkább a kereskedelmen keresztül segíthetjük őket.
Amennyiben a gazdaságok zártak maradnak, soha sem leszünk képesek annyi pénzt szolgáltatni neki, mint amennyire szükségük van. A Maghreb-országokban például - ahogyan gondolom Önök is tudják - a valóság az, hogy az egymás közötti kereskedelem szinte jelentéktelen. Azt kérik tőlünk, hogy nyissuk meg piacainkat, de ők egymás között nem kereskednek. Úgy érzem, hogy fontos erre igent mondanunk: igen, készen állunk támogatni Önöket, de Önöknek is meg kellene nyitni a gazdaságot és integrálódni a globális gazdaságba.
Tulajdonképpen azt láthatjuk, hogy egy ország előrehaladása világosan összefügg azon kapacitásával, hogy mennyire képes integrálódni a globális gazdaságba. Nézzük csak meg Ázsia azon országait, amelyek még nem demokráciák; képesek részt venni a globális gazdaságban és learatni ennek hasznát népeiknek csupán azért, mert képesek voltak megnyílni.
Gabriele Albertini
(IT) Elnök úr, Barroso elnök úr! A G8-as csúcstalálkozó zárónyilatkozata a Közel-Keletet illetően kimondja, hogy: "A konfliktus átfogó és tartós megoldásához a tárgyalások jelentik az utat. Felszólítjuk Izraelt és a palesztin hatóságokat, hogy tartsák be a jelenlegi együttműködési megállapodásokat és tartózkodjanak az olyan egyoldalú lépésektől, amelyek akadályozhatják az előrehaladást és a további reformokat”.
Az Európai Unió - a G8-ak egyik fontos tárgyalópartnere - támogatja ezt a nyilatkozatot? Amennyiben igen, közölték ezt már a palesztin oldallal, amelyik egyoldalú lépésre készül a szeptemberi ENSZ-közgyűlésen?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Ami a közel-keleti békefolyamatot illeti, egyetlen olyan nemzetközi tanácskozásra sem emlékszem az elmúlt 30 évben, amikor ez a téma ne merült volna fel. Megismételtük a békefolyamat folytatására vonatkozó sürgős felhívásunkat és felszólítottuk mindkét felet, hogy ismét kezdjék el a lényegi tárgyalásokat, hogy a közel-keleti békefolyamat végre lezárulhasson.
Mindannyian korszakalkotónak és előretekintőnek tartottuk a keretmegállapodás elérésére vonatkozó új amerikai jövőképet. Ennek részleteivel kapcsolatban azonban különböző reakciók voltak. Ha őszinte vagyok Önökkel, be kell vallanom, hogy a Hamász-PFSZ együttműködéssel és az 1967-es határok ügyével kapcsolatos megközelítések eltérőek a G8-as partnerek körében.
Aggályok merültek fel továbbá az asztal körül az azzal kapcsolatos kockázatokat illetően, hogy Palesztina esetlegesen egyoldalúan kéri elismerését az ENSZ közgyűlésen. Annyi mondhatok, hogy ezzel kapcsolatban tárgyalunk a tagállamokkal is, és reméljük, hogy nemsokára közös európai álláspont születik a kérdésről.
Malika Benarab-Attou
(FR) Elnök úr, Barroso úr! Ahogyan az már korábban elhangzott, a G8-as országok úgy döntöttek, hogy megadják a 40 milliárd USA-dollár összegű támogatást Tunéziának és Egyiptomnak. Az Európai Uniónak azonban nagyobb átláthatóságot, láthatóságot és nyomon követhetőséget, azaz röviden jobb kormányzást kell követelnie ezzel a segéllyel kapcsolatban.
Négy kulcsfontosságú kérdésre kell összpontosítanunk: először is biztosítani kell, hogy a fejlesztési együttműködés a demokrácia és az abszolút átláthatóság elveivel összhangban történik; másodszor is biztosítani kell az emberi jogok tiszteletben tartását; erősíteni kell a civil társadalmi szervezetek szerepét és kapacitását, illetve meg kell reformálni a segélyekre vonatkozó kormányzási rendszert az Európai Parlament fokozott szerepvállalása mellett.
Barroso úr, az EU-nak képesnek kell lenni garantálni, hogy ez a segély eljut azokhoz, akiknek szánják. Milyen konkrét lépéseket tervez az EU ezzel kapcsolatban?
José Manuel Barroso
Tisztelt képviselő úr! Amit mondott, azt én is pontosan így gondolom. Maximálisan egyetértek Önnel. Mindezt most több eszköz segítségével hajtjuk majd végre, annak érdekében, hogy ellenőrizni lehessen, hogy a partnerállamok által tett vállalásokat betartják és eltökéltséggel hajtják végre. Elmondhatom Önöknek, hogy ezeket a programokat nem csak a Bizottság hivatalai, de a főképviselő is nyomon fogja követni, aki egy különleges képviselőt is kinevez majd a szóban forgó térséghez. Úgy véljük, hogy pontosan az ilyen jellegű párbeszéden keresztül tudjuk majd segíteni ezeket az országokat, különösen a civil társadalom részvételének fokozásán keresztül.
Nemrég Tunéziában jártam, ahol nem csak a kormánnyal és a köztársaság elnökével tárgyaltam, de találkoztam a civil társadalom, női szervezetek és szakszervezetek képviselőivel is. Tapasztaltam, hogy milyen fontosnak tartják hozzájárulásunkat, nem csupán a kormányoktól érkező támogatást, de a civil társadalom hozzájárulását is. Elismételném, ahogyan azt Sarnez asszonynak is mondtam, hogy az Európai Parlament elkötelezettsége nagyon fontos lehet ebből a szempontból, e fiatal és új demokráciák zsendülő parlamentjeivel és politikai pártjaival ápolt kapcsolatok összefüggésében.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Elnök úr, a közelmúltbeli G8-as csúcstalálkozón megvitatták a globális gazdaságot, és megállapodtak arról, hogy az erőfeszítéseket az államháztartások életképességére, a gazdasági fellendülésre és a munkanélküliséggel kapcsolatos lépésekre kell összpontosítani. Mindezt a társadalom és a nyilvánosság javáért tesszük.
Ha azonban Görögország példáját vesszük, több tíz- és százezer ember vonult a hellén parlament melletti térre és utcákra egészen spontán módon, anélkül, hogy erre felszólították volna őket, dühösen megfelelő minőségű életszínvonalat és kilátásokat követelve. Azzal Önnek is egyet kell értenie, elnök úr, hogy egyetlen politika sem lehet hatékony, ha a társadalom nem támogatja, vagy legalább tolerálja azt. A görögországi politika tulajdonképpen egy választás a megszorítások és a csőd között.
Aggasztónak találja ezeket a társadalmi fejleményeket? Ezek komoly politikai problémák. Milyen üzenetet küldene azoknak, akik méltóságteljesen és békésen keresik maguk, családjaik és gyermekeik számára a kilátásokat és a jobb jövőt?
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Először is szeretném szolidaritásomról biztosítani a görög népet. Tisztában vagyok azzal, milyen nehéz ez az időszak Görögország számára. Hiszem azonban azt is, hogy az európai vagy nemzeti szintű politikai vezetők feladata, függetlenül attól, hogy hatalmon vagy ellenzékben vannak-e, hogy megmutassák az országoknak, hogy mit is kell tenni. Költségvetési konszolidáció és strukturális reform nélkül Görögország nem fog kilábalni a válságból.
A valóság az, hogy Görögország esetében elkerülhetetlen néhány fájdalmas intézkedés végrehajtása, és aki mást állít, az hazudik a görög népnek. Annyit kérek a görög vezetéstől, hogy őszintén magyarázza el a görög polgároknak azokat a nehéz döntéseket, amelyeket az országnak meg kell hoznia. Ezt mindannyian támogatni fogjuk.
Én voltam az az Európai Tanácsban, aki a Görögországnak nyújtott hitelek kamatlábainak csökkentését javasoltam. De legyünk őszinték. Magának Görögországnak is kell erőfeszítéseket tennie, hiszen egy ország nem élhet örökké ilyen magas adósságokkal.
Ez az az őszinte üzenet, amelyet a görög kormányhoz és ellenzékhez el kell juttatnunk, és amit nekünk itt, Európában szintén el kell fogadnunk, ha tényleg segíteni akarjuk ezt az országot.
John Bufton
Elnök úr, örömmel fogadtam, hogy a G8-as csúcstalálkozón felvetette az euróövezet problémáit. Itt válság van, és ezt mind tudjuk. Ahogyan az előttem felszólaló is említette, számos tagállam érintett ebben. Nemrég Maridban is akadtak problémák, amikor is az emberek az utcán tüntettek. De tüntetések voltak még Lisszabonban is, és láthattuk azt is, hogy mi történt Görögországban.
Barroso úr, pont most említette a hazugságokat. Nem érzi úgy, hogy eljött az ideje felállni, elmondani az igazat, és kijelenteni, hogy van egy elérhető lehetőség: engedni, hogy ezek az országok elhagyják az euróövezetet. Ez jelentené az egyetlen kivezető utat.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Tisztelem az összes demokratikus tagállamot, ezért nem az én tisztem megmondani nekik, hogy mit is kellene tenniük ebben az ügyben. Azt mindannyian tudjuk, hogy Görögország nem szándékozik elhagyni az euróövezetet. Folyamatos kapcsolatban állok a görög hatóságokkal és a legnagyobb ellenzéki párttal, és pontosan tudom, hogy nem szeretnék elhagyni az euróövezetet.
Tisztelt képviselők, Önök között biztos vannak olyanok, akik szeretnék ezt vagy esetleg az Önök hazája nem is az euróövezet tagja. Görögország azonban rendkívül elkötelezett az európai projekt mellett. Görögországnak nehézségei vannak és igyekszünk segíteni is, de kérem, ideológiai alapon ne támadják az eurót.
A valóság az, hogy vannak országok az euróövezeten kívül is, amelyek hasonló problémákkal küszködnek. Izland nem az euróövezet tagja és mégis csődbe ment. Fogalmazzunk nyíltan: a válságot megelőzően, egy főre lebontva Izland a világ egyik leggazdagabb országa volt.
Az Európai Unión belül is vannak országok, amelyekre hasonló nehézségek várnak a kiadások magas szintje miatt. A valóság az, hogy a problémát nem az euró, hanem a gazdaságok magas adósság- vagy deficitszintje jelenti.
Elnök
A Bizottság elnökéhez intézett kérdések órája lezárul.
