Personu tiesības ierobežojoši pasākumi pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir:
mutiskais jautājums Padomei (B7-0233/2009), ko Pilsoņu brīvības, tieslietu un iekšlietu komitejas vārdā iesniedza Emine Bozkurt, Louis Michel un Michèle Striffler, par personu tiesības ierobežojošiem pasākumiem pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā;
mutiskais jautājums Komisijai (B7-0234/2009), ko Pilsoņu brīvības, tieslietu un iekšlietu komitejas vārdā iesniedza Emine Bozkurt, Louis Michel un Michèle Striffler, par personu tiesības ierobežojošiem pasākumiem pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā.
Emine Bozkurt
Priekšsēdētāja kungs, demokrātija, tiesiskums, cilvēktiesības un pamatbrīvības ir ES galvenie principi. Tomēr cīņā pret terorismu ES nav tik principiāla. Piemēram var minēt ANO melno sarakstu. Cilvēkus un organizācijas, ko tur aizdomās par sakariem ar Osama bin Laden, al-Qaeda tīklu vai Taliban grupējumu, var iekļaut šajā sarakstā, kā rezultātā seko ceļošanas aizliegums un finanšu līdzekļu iesaldēšana. Šāda rīcība saistībā ar terorismu ir laba un apsveicama, jo pret terorismu ir jācīnās, par to nav šaubu, taču nedrīkst pieļaut, ka prettiesiskums, ar kādu darbojas teroristi, tiek izmantots paņēmienos, ar kādiem mēs to apkarojam.
Diemžēl pašreizējo sistēmu raksturo pamattiesību pārkāpumi. Cilvēkus iekļauj šajā sarakstā, bieži vien viņus par to pilnībā neinformējot un bez tiesu iestāžu iejaukšanās. Informācija, kuras dēļ viņi ir iekļauti sarakstā, regulāri tiek saņemta no slepeniem dienestiem. Aizdomās turamajiem šī informācija nav pārredzama, un tādēļ viņi nezina, kādēļ ir iekļauti sarakstā. Tādā veidā viņiem tiek liegtas ne tikai tiesības uz informāciju, bet arī tiesības uz aizstāvību.
Kad cilvēka vārds ir iekļauts sarakstā, to ir ļoti grūti no turienes dzēst. Ir bijis jau pietiekami daudz gadījumu, kad sarakstā daudzus gadus nepamatoti iekļautiem cilvēkiem vajadzēja cīnīties par atbilstošu tiesas procesu. Viņi ir nolemti nabadzībai, nevar ievadīt PIN kodu, lai samaksātu par pirkumu, un viņi nedrīkst izbraukt no savas valsts. Es nevēlos panākt, lai cilvēkiem, ko tur aizdomās par terorismu, tiktu piešķirtas plašākas tiesības, bet gan lai viņi varētu paļauties uz savām tiesībām tāpat kā visi citi. Es esmu par pārredzamām procedūrām un atbilstošu tiesas procesu visiem.
Sarakstam ir arī nopietni blakusefekti. Tā kā iestādes var lemt par personu un organizāciju iekļaušanu melnajā sarakstā, to iespējams izmantot arī kā politisku ieroci. Nevalstiskās organizācijas (NVO), kuras, piemēram, cīnās par cilvēktiesībām un ir valdībai neērtas, var tikt klasificētas kā teroristu organizācijas, lai apturētu to darbību. Saskaņā ar Kopienu Tiesas lēmumu Komisijai nācās pārskatīt pašreizējās procedūras. Komisija tam deva pietiekamu stimulu, taču Padomes līmenī tas bija neveiksmīgs.
Stājoties spēkā Lisabonas līgumam, ir izveidojusies jauna situācija. Vai būtu jāpiemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. vai 75. pants? Citiem vārdiem sakot, vai Eiropas Parlamentam nav nekādi jāpiedalās priekšlikumu izpētē, vai arī tam būtu jāiesaistās, izmantojot parasto procedūru, proti, koplēmumu? Tieslietu komiteja un Parlamenta Juridiskais dienests ir norādījuši, ka pareizais juridiskais pamatojums ir 75. pants. Es vēlētos, lai gan Padome, gan Komisija šodien pastāsta, kā tās iedomājas nākotnē rīkoties ar ierobežojošu pasākumu priekšlikumiem. Kāda loma ir paredzēta Parlamentam? Ir laiks ieviest pārredzamas, demokrātiskas procedūras. Jautājums ir, vai mēs varam rēķināties ar jūsu sadarbību.
Carlos Coelho
Priekšsēdētāja kungs, man šķiet, ka nedarbojas mutiskais tulkojums portugāļu valodā. Es nedzirdēju ne vārda no tā, ko teica iepriekšējais runātājs. Kaut kas ir jādara, citādi es nevaru sekot līdzi debatēm.
Priekšsēdētājs
Būs jānoskaidro, kas notiek, un mēs jūs par to informēsim, Coelho kungs.
Louis Michel
Priekšsēdētāja kungs, Malmström kundze, vispirms es vēlētos pateikties manām kolēģēm referentēm E. Bozkurt un M. Striffler un apsveikt viņas.
Es pilnībā apstiprinu Pilsoņu brīvības, tieslietu un iekšlietu komitejas, kā arī Parlamenta juridiskā dienesta secinājumus. Tā kā cilvēktiesību ievērošana ir viena no Savienības pamatvērtībām, ir svarīgi, lai šīs tiesības tiktu ievērotas. Pasākumiem, ko īsteno terorisma apkarošanas ietvaros, jābūt samērīgiem, piemērotiem un efektīviem.
Pamattiesību ievērošanas un tiesību uz aizstāvību kontekstā būtiskas stadijas terorisma apkarošanas procesā ir piekļuve iesaistīto personu datiem, kā arī informēšana par pasākuma pamatojumu. Tā kā sankcijas un melnie saraksti ir tikai pagaidu līdzekļi, es uzskatu, ka tie ir cieši un pamatīgi jānovēro un regulāri jāpārskata, obligāti konsultējoties ar Parlamentu.
Kaut gan mēs varam apsveikt īstenotos pasākumus, īpaši tos, kas saistīti ar Zimbabvi un Somāliju, mums jāpatur prātā, ka šīs sankcijas nekādā gadījumā nedrīkst būt šķērslis attīstībai, demokrātijas nostiprināšanai un cilvēktiesību misijām, ko īsteno humanitārās organizācijas, un tās nedrīkst nevēlami ietekmēt vietējos iedzīvotājus.
Noslēgumā attiecībā uz personālo datu aizsardzību, es pilnībā atbalstu Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja secinājumus par šādu datu ieguvi, apstrādi un nodošanu tālāk.
Michèle Striffler
Priekšsēdētāja kungs, komisāres kundze, dāmas un kungi, lielākā daļa Eiropas pilsoņu uzskata, ka cīņai pret terorismu ir jābūt prioritātei ES līmenī. Viņi pilnībā apzinās, kāda ietekme šajā jomā var būt Eiropai ar tās globālo redzējumu un konsekventu politiku īstenošanu.
Tādēļ es apsveicu to, ka, pateicoties Lisabonas līgumam, Eiropas Parlaments var kārtīgi iesaistīties šajā darbā, izmantojot koplēmuma procedūru, un nodrošināt nepieciešamo demokrātisko kontroli pār Eiropas pretterorisma politiku.
Drīz beigsies 21. gadsimta pirmā desmitgade. Mēs visi atceramies, ka tā sākās ar vienu no lielākajām traģēdijām cilvēces vēsturē. Mēs nedrīkstam pieļaut terorisma attīstību un mums ir jāatrod stingrs un piemērots risinājums tā apkarošanai. Taliban grupējums, al-Qaeda tīkls un Osama bin Laden ir lielākais un vissteidzamāk novēršamais drauds Eiropas Savienībai.
Šo nāvējošo terorisma tīklu uztur islāma ekstrēmisms - apkaunojoši sagrozīta musulmanisma izpratne - un naids pret Rietumiem un to vērtībām. Mums jācīnās pret šo parādību un, es atkārtoju, Eiropas Savienībai jāparāda stingrība un asa modrība cīņā pret šo apdraudējumu.
Turklāt, ņemot vērā Zimbabvē notikušos nopietnos un pastāvīgos cilvēktiesību un vārda, biedrošanās un mierīgas pulcēšanās brīvību pārkāpumus, Eiropas Savienība nedrīkst pievērt acis uz šādiem pārkāpumiem. Privātpersonas un juridiskas personas, vienalga, vai tās pieder vai nepieder valstij, kuru rīcība apdraud demokrātiju, cilvēka pamattiesību ievērošanu un tiesiskumu Zimbabvē, ir stingri jāsoda.
Līdzīgā veidā, dāmas un kungi, Eiropas Savienībai ir pienākums vērst konkrētus pasākumus pret tiem, kas apdraud mieru, drošību un stabilitāti Somālijā. Mums jānosaka Somālijai vispārīgs un pilnīgs embargo ieroču piegādei un jānodrošina humanitārās palīdzības piegāde, šādas palīdzības pieejamība un izplatīšana Somālijā.
Es to saku tādēļ, ka galvenokārt cieš nabadzīgākās un nestabilākās valstis, un mēs nevaram turpināt stāvēt malā un noskatīties. Tomēr man žēl, ka Lisabonas līgums, pretēji tā garam un nozīmei, kas tajā piešķirta Parlamentam, ir samazinājis Parlamenta lomu šīs problēmas risināšanā.
Tomēr Eiropas Savienībai vainīgie ir jāsoda. Vai tas nozīmē, ka ES jāaizmirst tās vissvarīgākie principi? Nē. Eiropas Savienības rīcībai starptautiskajā līmenī ir jāfokusējas uz principiem, kas ietekmējuši tās izveidi, attīstību un paplašināšanos, un tai ir jāatbalsta šīs vērtības citās pasaules daļās.
Cecilia Malmström
Priekšsēdētāja kungs, tas, ko mēs saucam par ierobežojošiem pasākumiem, ir ļoti nozīmīgs, un es zinu, ka daudzām dalībvalstīm par tiem ir savs viedoklis. Iespējams, ka ne visiem, kuri klausās šīs debates, ir viegli tos izprast. Sākumā es paskaidrošu, kā Padome izmanto šos pasākumus. Tad es runāšu par Lisabonas līgumu.
Ierobežojoši pasākumi pret ārpuskopienas valstīm, indivīdiem, privātpersonām un juridiskām personām vai citām struktūrām ir nozīmīgs instruments ES ārpolitikā un drošības politikā. Vispārīgi var teikt, ka tos izmanto, lai viestu izmaiņas konkrētā politikā vai darbībā. Šādiem pasākumiem, protams, ir jāiekļaujas saskaņotā, visaptverošā politikā, kura var ietvert arī politisko dialogu, dažāda veida iniciatīvas un izpildāmos nosacījumus. Lai panāktu izmaiņas, ne vienmēr pietiek tikai ar ierobežojošiem pasākumiem, taču tas var būt veids, kā izdarīt spiedienu uz represīviem režīmiem vai kā apturēt naudas un citu resursu plūsmu, kas tiek izmantota šādu režīmu vai teroristu tīklu atbalstīšanai.
Dažreiz Padome nosaka ierobežojošus pasākumus, kad tā īsteno rezolūcijas, ko saskaņā ar ANO Statūtu 7. nodaļu pieņēmusi ANO Drošības padome. Tādos gadījumos ES dažādajiem juridiskajiem instrumentiem ir jābūt pilnīgi saderīgiem ar šīm rezolūcijām. Ierobežojoši pasākumi ir saistīti ar tādām situācijām un darbībām, ieskaitot terorismu, kuras apdraud mieru un drošību. Tie var būt tikai daļa ES ārpolitiskās darbības un tādējādi tie atšķiras no pasākumiem, ar kuriem mēs veidojam paši savu brīvības, drošības un taisnīguma telpu Eiropas Savienībā, kas, protams, ir mūsu mērķis.
Padome Lisabonas līgumu interpretē tā, lai varētu Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. pantu piemērot attiecībā uz šiem un citiem ierobežojošiem pasākumiem kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros, tajā skaitā arī attiecībā uz terorismu. ES var lemt arī par papildu pasākumu īstenošanu vienlaikus ar tiem, ko nolēmusi ANO, un mēs varam īstenot pasākumus arī pēc pašu iniciatīvas. Sankciju, kuras saskaņā ar tās starptautiskajām tiesību saistībām pieņēmusi pati ES, mērķis var būt veicināt citu ārpolitikas un drošības politikas uzdevumu īstenošanu - cilvēktiesību, demokrātiskuma, tiesiskuma un labas pārvaldības principu ievērošanu.
Pašreiz šādi pasākumi visbiežāk tiek piemēroti nepastarpināti pret tiem, kuri ir atzīti kā atbildīgi par mums nepieņemamu politiku vai pasākumiem, vai pret viņu interesēm un ienākuma avotiem. Tas ir efektīvāk, nekā piemērot plašākas sankcijas vispārēju tirdzniecības embargo vai citu, patvaļīgāku pasākumu veidā. Konkrētu sankciju mērķis ir samazināt šādu pasākumu iespējamo negatīvo ietekmi uz attiecīgās valsts iedzīvotājiem. Tas ir ļoti nopietns apsvērums Padomes darbā, sagatavojot lēmumu par jaunu sankciju noteikšanu.
Visas sankcijas tiek regulāri pārskatītas, lai novērtētu to efektivitāti. Atkarībā no notikumu gaitas tās var pielāgot vai pilnībā atcelt. Saskaņā ar Lisabonas līgumu ierobežojoši pasākumi arī turpmāk tiks izmantoti kopējā ārpolitikā un drošības politikā, izmantojot Padomes lēmumus saskaņā ar Līguma 29. pantu. Viena no svarīgajām izmaiņām, ko paredz jaunais līgums ir, ka lēmumi par ierobežojošiem pasākumiem pret privātpersonām vai juridiskām personām tagad ir pakļauti juridiskai pārbaudei. Tas nozīmē, ka tiesa var izskatīt, vai lēmums par sankcijām ir likumīgs. Agrāk šāda noteikuma nebija.
Tagad, kad Lisabonas līgums ir stājies spēkā, noteikumus par ierobežojošiem pasākumiem pieņem saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. pantu, pamatojoties uz Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas kopēju priekšlikumu. Eiropas Parlaments par šādiem lēmumiem tiks informēts. Es saprotu, ka Parlaments ir neapmierināts ar šādām izmaiņām, jo Padomei vairs nav pienākuma konsultēties ar Parlamentu par sankcijām, kas vērstas pret atsevišķiem cilvēkiem. Tomēr mēs interpretējam līgumu tieši šādā veidā.
Jānorāda, ka jebkuram lēmumam par ierobežojošiem pasākumiem, kā arī šo pasākumu īstenošanai, vienmēr ir jābūt saderīgam ar starptautiskajām tiesībām. Ierobežojoši pasākumi ietver noteiktu tiesību ierobežošanu tiem cilvēkiem, pret kuriem šie pasākumi ir vērsti. Tādēļ ir skaidrs, ka sankcijas nedrīkst būt pretrunā cilvēktiesībām un pamatbrīvībām. Tas ir saistīts ar procesuālajām tiesībām un tiesībām uz juridisku aizsardzību. Pasākumiem arī vienmēr ir jābūt samērīgiem ar to mērķi.
Izmantojot savu pieredzi sankciju piemērošanā, mēs esam veikuši vispusīgus novērtējumus un apsvēruši, kā sankcijas piemērot konstruktīvi. Ir veikta arī virkne reālu uzlabojumu. Šie uzlabojumi ietver prasību noteikt konkrētu sankciju piemērošanas kritērijus, kā arī pamatojumu fiziskas vai juridiskas personas vai citas struktūras iekļaušanai sankciju sarakstā. Šie noteikumi ir pastāvīgi jāpārskata un nepieciešamības gadījumā jāuzlabo. Šajā darbā Padome ir ņēmusi vērā Eiropas Parlamenta pagājušā gada rezolūciju par ES sankciju kā daļas no ES rīcības un politikas cilvēktiesību jomā novērtējumu.
Catherine Ashton
Komisijas priekšsēdētāja vietnieka amata kandidāte. - Priekšsēdētāja kungs, kā prezidentūra jau teica, jūsu izvirzītie jautājumi aktualizē nozīmīgas problēmas saistībā ar ierobežojošo pasākumu un sankciju turpmāko pārvaldību ES. Tagad, kad stājies spēkā Lisabonas līgums, mums ir jāpieņem lēmums par tiesisko pamatojumu tādas regulas priekšlikumam, ar kuru groza pret al-Qaeda un Taliban piemērojamo sankciju regulu. Mūsu viedoklis ir šāds.
Pirmkārt, jaunais līgums paredz konkrētu papildu noteikumu agrākajam EK līguma pantam par ierobežojošiem pasākumiem un sankcijām, kas saistīti ar ārpolitiku. Līguma 215. panta 2. punkts nodrošina jaunu tiesisko pamatojumu ierobežojošiem pasākumiem pret fiziskām un juridiskām personām un grupām vai nevalstiskām struktūrām. Tas paplašina agrākā 301. panta darbības jomu un to jāizmanto par tiesisko pamatojumu al-Qaeda un Taliban regulas grozīšanai.
Otrkārt, 215. pants ir piemērojams lēmumiem par kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP). Ar al-Qaeda un Taliban sankciju regulu tiek īstenots KĀDP lēmums, kurš nosaka, ka ir jāpieņem regulas noteiktu ANO Drošības padomes rezolūciju īstenošanai. Saskaņā ar starptautiskajām tiesībām šīs rezolūcijas ir saistošas ES dalībvalstīm.
Treškārt, mēs uzskatām, ka dubults tiesiskais pamatojums - 215. panta 2. punkts un 75. pants - nav praktiski izmantojams. Iemesls tam ir tāds, ka abiem pantiem ir atšķirīgi mērķi, darbības joma un noteiktās procedūras. Norādīšu, ka Parlamenta Juridisko jautājumu komiteja un juridiskie konsultanti arī ir izdarījuši šādu secinājumu.
Noslēgumā, mēs uzskatām, ka jaunais Līgums ir nodrošinājis konkrētību un skaidrību jautājumā par ierobežojošu pasākumu pret fiziskām un juridiskām personām, grupām un nevalstiskām struktūrām tiesisko pamatojumu. Līguma 215. pants attiecas uz Parlamenta un Padomes lomu, un likumdevējam nevajadzētu novirzīties no līguma noteikumiem.
Mums arī lūdza sniegt informāciju par uzlabojumiem pamattiesību jomā ANO Sankciju komitejas darbā.
al-Qaeda un Taliban sankciju regulas grozījumu priekšlikums īsteno Eiropas Kopienu Tiesas atzinumus Kadi lietā. Šajā spriedumā Tiesa izteica vairākus komentārus par to, kā uzlabot sarakstu veidošanas procedūru, ko veic ANO Sankciju pret al-Qaeda un Taliban komiteja. Tiesas atzinumi motivē grozīt regulas noteiktās sarakstu veidošanas procedūras.
Vairākās ANO Drošības padomes rezolūcijās ir noteiktas procedūras sankciju saraksta izmantošanai ANO līmenī. Pavisam nesen ANO Drošības padomes rezolūcijā Nr. 1822 tika noteikts, ka ANO Sankciju pret al-Qaeda un Taliban komitejas tīmekļa vietnē ir jānorāda pamatojuma kopsavilkums katras personas iekļaušanai sarakstā un ka šādi kopsavilkumi ir līdz 2010. gada 30. jūnijam jāiesniedz visu pamatojumu pārskatīšanai, un arī vēlāk ir regulāri jāpārskata. Rezolūcija nosaka, ka attiecīgajai valstij ir jāinformē persona par tās iekļaušanu sarakstā, par iekļaušanas iemesliem, kā arī par ierobežojumiem un iesniegumu par izslēgšanu no saraksta.
Rezolūcijas Nr. 1822 pieeja vēlāk tika izmantota arī Rezolūcijā Nr. 1844 par sankcijām pret Somāliju un Rezolūcijā Nr. 1857 par Kongo Demokrātisko Republiku.
Rezolūcija Nr. 1822 nosaka, ka tajā minētie pasākumi ir jāpārskata pēc 18 mēnešiem. Tas būs šā gada beigās. Notiek darbs saistībā ar pārskatīšanu, taču Komisija nevar pateikt, par kādām procedūras izmaiņām nolems ANO Drošības padome.
Nuno Melo
Parlamenta pilnvaru stiprināšana ir tikusi pieminēta vairāku politiķu runās saistībā ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā. Komisijas priekšsēdētājs Jose Manuel Barroso, piemēram, 25. novembrī šeit, Strasbūrā par Eiropadomes sagatavošanu teica, lūk, ko: "Ar Lisabonas līgumu mums tiek dota jauna iespēja turpināt uzsākto. Mēs visi zinām, ka šis līgums veicinās būtiskas izmaiņas brīvības, drošības un tiesiskuma jomā. (..) Un paplašinās šīs politikas jomas demokrātisko pamatu, pilnībā iesaistot Parlamentu.” Es vēlētos uzsvērt "pilnībā iesaistot Parlamentu”.
Savā pirmajā oficiālajā runā arī Padomes priekšsēdētājs Van Rompuy kungs teica, ka Līgums ir spēcīgs instruments, kurš mums ļaus stāties pretī šodienas izaicinājumiem. Ja tā ir, tad nav jēgas oficiālās runās izcelt mūsu pilnvaru un kompetenču paplašināšanos un tad pieņemt ierobežojošu Lisabonas līguma interpretāciju, lai liegtu Parlamentam tā agrākās privilēģijas, kuru zaudējumam nebūtu nekādas jēgas.
Uzdotie jautājumi līdz ar to ir saprātīgi, taču šis veselā saprāta princips attiecas ne tikai uz doktrīnas novērtējumu un konsekvenci starp deklarētajiem nodomiem un to interpretāciju. Ir arī praktiskas dabas jautājums, kurš ir saistīts ar veco sakāmvārdu, ka tas, kurš strādā vairāk, pavisam noteikti prot strādāt arī mazāk, un šis jautājums ir, lūk, kāds: kāda jēga a priori sašaurināt tādas iestādes darbību, kurai, piedaloties koplēmuma procesā, ir kompetence krimināllietās, kā arī teroraktu novēršanā un apkarošanā, kad apdraudēti ir citi pasākumi, kuri, ietekmējot pilsoņu tiesības, arī var būt svarīgi šajā kontekstā?
Tādēļ - tūlīt jau beigšu, priekšsēdētāja kungs, - ir ārkārtīgi svarīgi, lai Lisabonas līguma interpretācija tiesību aktos reāli saskanētu ar deklarēto Parlamenta pilnvaru un kompetenču paplašināšanu. Kā jautājumā tika minēts, vismaz dažos gadījumos, kad ir apdraudētas pilsoņu tiesības un terorisma apkarošanas politika, būtu jābūt iespējai izmantot dubulto tiesisko pamatu. Citos gadījumos, piemēram, Zimbabves un Somālijas lietā, būtu jāparedz neobligāta konsultācija, kā to patiesībā paredz Štutgartes deklarācija par Eiropas Savienību, kas arī bija minēta jautājumā. Šī ir tā nostāja, kuru es vēlējos paskaidrot, priekšsēdētāja kungs.
Monika Flašíková Beňová
Es vēlos teikt, ka, manuprāt, Eiropas Parlamenta deputātu ieguldījums Lisabonas līguma ratifikācijā, vērtējot to pašreiz apspriežamās tēmas kontekstā, nav ticis pietiekami novērtēts, lai palielinātu mūsu iesaistīšanos šajos procesos.
Es uzskatu, ka ierobežojoši pasākumi un sankcijas ir svarīgi instrumenti ES ārlietu un drošības politikā, kā arī, protams, taisnīguma un cilvēktiesību aizstāvības jomā. Protams, kā Eiropas Parlaments mēs gaidījām iespēju aktīvāk iesaistīties ar šo jomu saistīto lēmumu pieņemšanā.
Mēs arī piekrītam, ka mērķtiecīgo pasākumu un sankciju mērķis ir mazināt to ietekmi uz civiliedzīvotājiem, un es priecājos, ka jūs minējāt tieši šo apsvērumu, Malmström kundze! Tomēr kā vienīgajiem tieši ievēlētajiem pārstāvjiem Eiropas iestādēs mums zināmā mērā pamatoti šķiet, ka lēmumu sagatavošanas procesā mēs būsim tikai kā palīgi, ko vēlāk no lēmumu pieņemšanas un pārvaldes procesa izslēgs pavisam.
Es neuzskatu, ka tā darīt būtu pilnīgi pareizi, īpaši šādos gadījumos, kuri attiecas uz ļoti uzmanīgi risināmu problēmu taisnīguma un pamattiesību aizsardzības jomā, jo cīņa pret terorismu mūsu valstu pilsoņiem un visai ES ir ļoti jutīga tēma. Tāpēc es pacietīgi nogaidīšu, līdz viss process ir iesākts un aktīvs, lai tad redzētu, kā veidojas mūsu sadarbība.
Hélène Flautre
Priekšsēdētāja kungs, es runāju par tā sauktajām mērķtiecīgajām sankcijām, par saprātīgām sankcijām, tām, kurām ir tieša ietekme arī uz pamattiesībām - personu, organizāciju un jebkāda veida juridisko personu pamattiesībām. Šīs pamattiesības ir svarīgas. Tās ietver, piemēram, pārvietošanās brīvību, bet arī īpašuma aizsardzību.
Tieši šo iemeslu dēļ mērķtiecīgajām sankcijām ir jāatbilst vairākām minimālajām prasībām attiecībā uz procedūru un tiesisko noteiktību. Es turklāt vēlos piebilst, ka šo juridisko un procesuālo prasību ievērošana ir ārkārtīgi svarīga, ja vēlamies, lai mērķtiecīgās sankcijas būtu ticamas un līdz ar to efektīvas.
Mēs šeit Parlamentā atceramies, ka Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas vārdā viens no tās toreizējiem locekļiem Dick Marty pieprasīja pārredzamību un tiesības uz aizstāvību, kā arī norādīja uz to, cik absurds ir šāds pārredzamības trūkums saistībā ar efektīvu iekļaušanu sarakstā un izslēgšanu no tā. Iekļaušana un izslēgšana var ietekmēt arī nevainīgus cilvēkus, kuri nesaprata, kas notiek viņiem apkārt, un kuri nevarēja nekādi ietekmēt situāciju, kurā parasti bija nokļuvuši nejaušības dēļ.
Šī iemesla dēļ, kā jau Michel kungs minēja, informēšana par iekļaušanas sarakstā pamatojumu un personas datu pārsūtīšanas aizsardzība ir ļoti svarīgi šīs procedūras elementi.
Tomēr bija nepieciešama liela uzstājība no ANO un ES sankciju sistēmas upuru puses un civilās sabiedrības, cilvēktiesību organizāciju un arī Eiropas Parlamenta mobilizēšanās, lai panāktu, ka Eiropas Kopienu Tiesa atzīst šo upuru tiesības.
Es vēlos piebilst, ka Padomes grozījumi attiecībā uz melnajiem sarakstiem ir atkarīgi no iesniegtajiem priekšlikumiem, tajā skaitā arī tiem, kurus iesniedzis Eiropas Parlaments. Tāpēc Eiropas Parlamentam ir noteikti jābūt iesaistītam šādu lēmumu pieņemšanā, īstenošanā un pārraudzīšanā, jo vēsturiski tieši Eiropas Parlaments bija tas, kurš nodrošināja Padomes regulēšanas reformu.
Derek Roland Clark
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, tiesībām, tāpat kā labdarībai, jāsākas ar pašu mājām. Es runāju par Eiropas sikhu tiesībām. Tā kā viņi zem apģērba nēsā kirpanu, nelielu ceremoniālu dunci, viņiem ir aizliegts ienākt Eiropas Parlamentā.
Kirpans ir ticības simbols, kuru viņi nedrīkst noņemt, tādēļ šis aizliegums būtībā ir reliģiska un rasistiska neiecietība. Vairākus gadus es esmu rakstījis abiem iepriekšējiem priekšsēdētājiem un Komisijai, kuri visi atbildēja, ka aizliegums ir pamatots ar drošības apsvērumiem.
Svinot savu dimanta jubileju, karaliene Elizabete bija atbraukusi uz manu reģionu Austrummidlendu, kur viņa to dievnamā Lesterā runāja ar sikhiem, kuri visi nēsāja kirpanu, un stāvēja viņiem tikpat tuvu, cik tuvu jūs esat saviem kolēģiem.
Es šodien vēlos runāt par šo jautājumu tādēļ, ka pirms mēneša es biju Vestminsteras pilī. Tur, mūsu demokrātiskajā parlamentā, ļoti tuvu gan Lordu palātai, gan Apakšpalātai, es tikos ar vairākiem sikhiem, kuri visi nēsāja kirpanu. Viņu vidū bija arī man pazīstams sikhu līderis. Viņa senči stāvēja plecu pie pleca ar maniem senčiem, cīnoties par demokrātiju konfliktos, kuri tik lielā mērā ir sakropļojuši mūsu Eiropu. Un beidzot jūs un vēl 700 citi deputāti var brīvi ierasties no visām četrām Eiropas pusēm, lai satiktos šajā Parlamentā.
Bet kā tad ar Lisabonas līgumu, kurā teikts, ka Savienība balstās uz brīvības un vienlīdzības ievērošanu, minoritāšu tiesībām un nediskrimināciju? Vai jūs ievērosiet šo līgumu, vai arī tie ir tikai tukši vārdi?
Priekšsēdētājs
Clark kungs, ir grūti saprast, kā tieši jūsu teiktais attiecas uz pašreizējām debatēm, bet paldies jums.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētāja kungs, kāds ir pamatojums tam, ka sākotnējā sarakstā Taliban tika iekļauts vienā kategorijā ar Osama bin Laden un Al-Qaeda?
Osama bin Laden un Al-Qaeda ir teroristi, kas jau ir veikuši teroraktus visā pasaulē un plāno tos nākotnē turpināt.Šādi cilvēki mums ir jāvajā līdz pasaules malai un jāierobežo, cik vien iespējams.
Kaut gan Taliban ir šausmīga, apspiedoša un pretdemokrātiska organizācija, pasaulē ir papilnam šādu nepatīkamu režīmu, un Taliban pat nav valdībā.
Viņi arī nogalina un sakropļo mūsu karavīrus Afganistānā, par ko viņus visai pamatoti ienīst. Taču viņi to nedarītu, ja mūsu karaspēks tur nebūtu izvietots. Cik zinu, Taliban nav nekādu mērķu ārpus Afganistānas.
Vai nepastāv risks, ka Taliban iekļaušana vienā kategorijā ar Al-Qaeda nodrošinās kara kūdītājus ASV un Apvienotās Karalistes valdībā ar pamatojumu bezjēdzīga, asiņaina un neuzvarama kara turpināšanai Afganistānā vēl vairākus gadus? Turklāt kari pret musulmaņu valstīm tikai vēl vairāk provocē teroristu uzbrukumus.
Uz brīdi atgriežoties pie jautājuma par Al-Qaeda: pastāv zināmas bažas, ka tā ir nevis ideoloģiska, bet gan organizatoriska struktūra. Nav iespējams izveidot galīgu un visaptverošu tās aģentu sarakstu. Vienīgā stratēģija ir rūpīgi uzmanīt tās kopienas, no kurām Al-Qaeda rekrutē tās biedrus, iekļaujot diemžēl gan nevainīgus cilvēkus, gan arī vainīgos.
Georgios Papanikolaou
(EL) Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līgumam piemīt īpašs gars, un tas nosaka jaunu pamatu Eiropas Savienības iestāžu sadarbībai. Es piekrītu šim jaunajam režīmam; Eiropas Parlamenta darbība personas tiesību jomā ir kļuvusi nozīmīgāka, jo lēmumi tagad tiks pieņemti saskaņā ar koplēmuma procedūru.
Tādēļ man šķiet mazliet pretrunīgi, ka šodien, pirmajā plenārsēdē pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā, mēs esam spiesti apspriest un izskatīt juridiskos noteikumus par mūsu jaunās lomas ierobežojumiem, pirms vēl esam sākuši darboties un šai lomai pielāgoties.
Mēs visi bez izņēmuma piekrītam, ka cīņā pret terorismu mums jārīkojas izlēmīgi. Šajā cīņā bieži ir nepieciešams īstenot stingrus pasākumus, piemēram, bankas kontu un finanšu plūsmas iesaldēšanu, par kuru mēs šodien runājam.
No otras puses, personas tiesību ievērošana un aizsardzība ir Eiropas Savienības svarīga pamatvērtība, un mums nav tiesību to ignorēt, kad lemjam par pilsoņu drošības pasākumiem, neuzsverot, protams, ka mēs esam apņēmušies atzīt cīņu pret terorismu un citām kriminālām darbībām kā prioritāti. Protams, ka uz to virzās gan Parlamenta Juridiskā dienesta viedoklis, gan Eiropas Kopienu Tiesas judikatūra.
Mūs nepastarpināti ievēl Eiropas Savienības pilsoņi, un tieši tādēļ mums ir īpaša atbildība paskaidrot pilsoņiem, kā, no vienas puses, mēs garantējam viņu drošību un kā, no otras puses, mēs vienlaikus cīnāmies par viņu tiesību ievērošanu. Mēs esam vispieredzējušākie cilvēki šim darbam.
Debora Serracchiani
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Eiropas Savienība ir apņēmusies cīnīties pret visiem terorisma veidiem. Runājot par teroristu uzbrukumu problēmu risināšanu, mums jānodrošina pamattiesību pilnīga ievērošana un nolemto pretterorisma pasākumu piemērotība un efektivitāte.
Tādēļ ES iestādēm ir pilnībā jāievēro tiesības uz aizstāvību un pamata procesuālās garantijas, tajā skaitā arī veidojot ierobežojošiem pasākumiem pakļauto personu un organizāciju (šajā gadījumā - saistītu ar Al-Qaeda) sarakstus. Tikpat svarīgi ir, lai uz šiem pasākumiem attiektos kārtīga demokrātiska un parlamentāra pārbaude, kā to pamatoti nosaka Lisabonas līgums.
Tādēļ ir skaidrs, un to apstiprina arī Parlamenta Juridiskais dienests, ka katram šāda veida pasākumam ir jāatbilst parastajai likumdošanas procedūrai, kura ļauj Eiropas pilsoņu pārstāvjiem pilnībā īstenot savu lomu kā likumdevējiem un galvotājiem.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Līguma par Eiropas Savienības darbību 75. pants nosaka ierobežojošu pretterorisma pasākumu īstenošanu un tādējādi attiecas arī uz pilsoņu īpašumtiesību pārkāpumiem, piemēram, bankas kontu iesaldēšanu. Lai gan šie noteikumi ir saistīti ar policijas sadarbību krimināllietās, Līguma 215. pants atsaucas uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku. Tomēr tikai Padomei ir ietekme šajā jomā. Līdz ar to vienā Līguma lappusē, 75. pantā, Parlaments ir likumdošanas partneris, bet citā lappusē, 215. pantā, Parlaments tikai jāinformē par notikumiem. Tomēr abi panti attiecas uz iespējamiem pilsoņu un juridisku personu individuālo tiesību pārkāpumiem, un tādēļ Padomei un Komisijai jāpaskaidro, kāda ir saikne starp šiem abiem noteikumiem un kāpēc Parlaments nav iesaistīts, īpaši 215. panta kontekstā.
Petru Constantin Luhan
Priekšsēdētāja kungs, pirms Lisabonas līguma stāšanās spēkā trīs apspriežamie priekšlikumi bija balstīti uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 60., 301. un 308. pantu. Tam tagad ir tikai vēsturiska nozīme, jo tiesiskais pamats ir mainījies un tagad mums jāatsaucas uz jaunā līguma 215. un 75. pantu.
Lai cik tas liktos neticami, Lisabonas līgums šajā konkrētajā gadījumā ierobežo Eiropas Parlamenta lomu. Līguma 215. pantā ir skaidri noteikts, ka Padomei tikai jāinformē Eiropas Parlaments par nolemtajiem pasākumiem atšķirībā no agrākās procedūras, kura šādos jautājumos noteica konsultēšanos ar Parlamentu. Man tas nav pieņemams, un es stingri atbalstu savu kolēģu iniciatīvu noskaidrot Parlamenta lomu šajā jautājumā.
Liekot pie malas juridisko aspektu, kurš, es ceru, tiks atrisināts Eiropas iestāžu labas sadarbības ceļā, es vēlētos pievērst jūsu uzmanību svarīgajai problēmai, par kuru mēs šodien debatējam, proti, cīņai pret terorismu un ar terorismu saistītām darbībām, kādas veic, piemēram, Osama bin Laden un Al-Qaeda tīkls. Es domāju, ka mēs nevaram atļauties šādus uzmanīgi risināmus jautājumus iekļaut stingrās kategorijās, piemēram, ES iekšējās un ārējās problēmas, jo teroristu darbības var būt plānotas ārpus ES, taču nopietni ietekmēt cilvēkus, kuri dzīvo tās teritorijā.
Mēs esam atbildīgi par Eiropas Savienības pilsoņu aizsardzību pret terorismu, tādēļ mums ir nepieciešami instrumenti šī darba veikšanai. Es paļaujos uz jūsu saprātīgu spriedumu šīs procesuālās problēmas atrisināšanā un priecāšos dzirdēt Padomes un Komisijas pārstāvju viedokli.
Carlos Coelho
(PT) Malmström kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi, es gribētu atgriezties pie jautājuma, kuru pieminēja vairāki mani kolēģi deputāti, īpaši Papanikolaou kungs un Luhan kungs savās runās.
Aplūkosim katru jautājuma aspektu pēc kārtas, sākot ar priekšlikumiem, kuri attiecas uz Zimbabvi un Somāliju. Es piekrītu, ka šajā gadījumā ir runa par ANO noteikto sankciju piemērošanu, un ir skaidrs, ka tādēļ tās ietilpst Savienības ārējā rīcībā. Principā 215. pants liekas visatbilstošākais. Tomēr saskaņā ar šo pantu jebkuriem tiesību aktiem, kuri tiek pieņemti atbilstīgi tam, būtu obligāti jāiekļauj tiesiskās normas par likumīgām garantijām, bet šī prasība netiek ievērota nevienā priekšlikumā.
Šīs iniciatīvas nosaka tikai Komisija, nevis Komisijas un Eiropas Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos kopīgs priekšlikums. Tādēļ nav šaubu, ka šie priekšlikumi neatbilst obligātajām prasībām lēmumu pieņemšanai uz 215. panta pamata.
Runājot par trešo priekšlikumu par personām un grupām, kuras saistītas ar Osama bin Laden, organizācijas Al-Qaeda tīklu vai Taliban, doma, ka šie jautājumi ir iekļaujami Savienības ārējā rīcībā, ir nepārliecinoša, kā tikko minēja Luhan kungs. Tā kā terorisma novēršana un cīņa pret to ir viena no galvenajām Eiropas Savienības iekšpolitikas prioritātēm, šis uzdevums ir skaidri iekļauts Lisabonas līguma 75. pantā. Tādēļ tas ir visatbilstošākais tiesiskais pamats saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru.
Malmström kundze, mēs vēl tikai sākam īstenot Lisabonas līgumu. Vai, Lisabonas līgumam stājoties spēkā, Padome parādīs savu labo gribu, sākot veiksmīgi veidot mūsu starptautiskās attiecības, vai arī tā ir nodomājusi veikt ierobežojošu analīzi? Es domāju, ka mēs visi gribētu sākt labākajā iespējamajā veidā.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Priekšsēdētāja kungs, runājot par īpašiem ierobežojošiem pasākumiem - ar Al-Qaeda saistītajām personām un iestādēm piederošo finanšu iesaldēšanu un pasākumiem pret Zimbabves un Somālijas valdības locekļiem, 5. novembrī Komisija un Padome teica, ka, Lisabonas līgumam stājoties spēkā, priekšlikumi tiks balstīti uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. pantu, nevis uz 75. pantu.
Līguma 215. pantā teikts, ka Padome informēs Parlamentu par visiem lēmumiem, kuri nosaka ekonomisko attiecību pārtraukšanu vai sašaurināšanu utt. Tomēr 75. pantā ir paskaidrots, ka tad, ja tas ir nepieciešams 67. pantā minēto mērķu īstenošanai, Parlaments un Padome noteiks jeb kopīgi pieņems lēmumu par regulējošiem pasākumiem, iesaldējot fondus, finanšu līdzekļus vai saimnieciskos labumus, kas pieder ar terorisma darbībām saistītām fiziskām vai juridiskām personām, grupām vai organizācijām, atrodas to īpašumā vai kurus tās pārvalda.
Līguma 67. pantā arī pieminēti pamatmērķi brīvības, drošības un taisnīguma jomā.
Tādēļ ir skaidrs, ka attiecībā uz cilvēkiem vai organizācijām, kas saistīti ar terorisma darbībām, par Padomes priekšlikumu tiesisko pamatu būtu jāizmanto 75. pants.
Attiecībā uz Zimbabvi un Somāliju Padome un Komisija varētu arī ņemt vērā Štutgartes svinīgo deklarāciju, kura nosaka neobligātu apspriešanos ar Parlamentu par starptautiskajām lietām, arī gadījumos, kad līgumos šajā ziņā nekas nav teikts.
Es vienkārši paskaidroju savu viedokli, priekšsēdētāja kungs. Es gribu uzsvērt Parlamenta kā likumdošanas partnera lomu šeit un tagad un lūgt Padomei un Komisijai pamatotāku paskaidrojumu. Pašlaik tas ir viss.
Seán Kelly
Priekšsēdētāja kungs, vispirms es gribu teikt, ka šajā jautājumā ir ļoti grūti iegūt noteiktu atbildi par to, kas ir pareizi un kas ir nepareizi.
Mēs visi zinām, ka kopš 2001. gada 11. septembra mēs dzīvojam ļoti bīstamā pasaulē, kurā ir teroristi, un viņi caurām dienām, katru dienu plāno savus briesmīgos uzdevumus, un šo uzdevumu īstenošanai viņu rīcībā ir ekonomiskie resursi, dažus no kuriem sponsorē valsts.
Šī iemesla dēļ tiem, kuri mēģina cīnīties pret terorismu, ir grūti parādīt, cik efektīvi viņi darbojas, bet es domāju, ka mēs varētu droši apgalvot: ja teroristi varētu rīkoties, kā iecerējuši, šī vieta būtu uzspridzināta jau pirms laba laika.
Lai gan ir svarīgi, lai Parlaments pārraudzītu cilvēku tiesību ierobežojumus utt., tomēr mums ir arī jātic tiem, kuri atbild par drošību. Manuprāt, viss liecina, ka viņi savu darbu ir veikuši labi. Reizēm mums varbūt nav iespējas iegūt visu informāciju par iesaistītajām personām, tomēr kopējais princips ir labs.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Es gribētu jums pateikties par iespēju runāt par šo tēmu. Es domāju, ka neviens šajā Parlamentā nešaubās, ka terorisms ir 21. gadsimta lāsts un ka mums tas jāaptur. Tādēļ, no vienas puses, es saprotu mūsu vēlmi aizstāvēt pamattiesības, bet, no otras puses, mēs zinām, ka mēs strādājam jomā, kurā ne visu drīkst atklāt.
Tādēļ es vēlētos uzdot Ashton kundzei šādu jautājumu: vai mums kā Parlamentam būtu jāsaņem informācija par, manuprāt, ļoti svarīgu jautājumu - par dažādiem ierobežojumiem noteiktu likumu piemērošanā? Tātad mans jautājums ir šāds: cik daudz informācijas tiks sniegts Parlamentam? Manuprāt, šī diskusija nav par to, vai Parlaments var paļauties uz to, ka saņems šo informāciju, bet gan par to, kāds būs šīs informācijas apjoms.
Miroslav Mikolášik
(SK) Ņemot vērā, ka Eiropas Savienības darbības pamatā ir pārstāvniecības demokrātija un ka Savienības pilsoņi Eiropas līmenī tiek pārstāvēti Eiropas Parlamentā, es uzskatu, ka ierobežojošo pasākumu, kuri skar indivīda pamattiesības, novērtējumā šajā gadījumā noteikti būtu jāpiedalās Eiropas Parlamentam.
Manuprāt, ir pretrunīgi, ja Eiropas Parlaments, no vienas puses, ir atbildīgs par noziedzības jautājumiem un īpaši par terorisma novēršanu un cīņu pret to, bet, no otras puses, tas tiek izslēgts no vairāku saistošu un Eiropas Savienībā īstenojamu terorisma novēršanas pasākumu apstiprināšanas.
Tādēļ Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. pants, kurš nosaka izņēmumu 75. panta noteikumiem, saskaņā ar kuriem Eiropas Parlaments ir likumdošanas partneriestāde, nebūtu jāpiemēro vai jāinterpretē tādā veidā, lai vājinātu pamattiesību aizsardzību un lēmumu pieņemšanas demokrātisko procesu ES.
Priekšsēdētājs
Pirms es dodu vārdu Malmström un Ashton kundzei, es vēlētos pateikt, ka šis Parlaments ļoti paļaujas uz jums abām un jūs ļoti labi pazīst, īpaši tādēļ, ka jūs iepriekš bijāt tieši iesaistītas šī jautājuma risināšanā. Mēs priecājamies, ka varēsim strādāt kopā ar jums un ka jūs tāpat kā iepriekš atbalstīsiet svarīgo lomu, kādu Parlaments var uzņemties šajā ļoti jutīgajā jomā.
Cecilia Malmström
Priekšsēdētāja kungs, Zviedrijas prezidentūra ir veltījusi daudz laika, lai Lisabonas līgums tiktu pieņemts. Mēs ļoti lepojamies ar to, ka tagad tas ir stājies spēkā. Tajā ir būtiski uzlabojumi, kuri nāks par labu Eiropas Savienībai un Eiropas pilsoņiem. Viena no svarīgākajām izmaiņām, kuru ievieš Lisabonas līgums, ir tieši koplēmuma pilnvaras Eiropas Parlamentam taisnīguma, drošības un brīvības jomā. Tas dos Eiropas Parlamentam tiesības uz koplēmumu daudzās jomās. Tas ir labi, un tas uzlabos mūsu kopīgi veidoto tiesību aktu kvalitāti. Tas arī palielinās juridisko noteiktību, kas ir ļoti svarīgi, jo šīs ir jutīgas un sarežģītas jomas.
Es arī gribētu jums pateikties par jūsu atbalstu saistībā ar sankciju ieviešanu pret teroristiem, indivīdiem vai režīmiem, kuri apspiež cilvēkus un neievēro viņu cilvēktiesības. Sankcijas, cilvēktiesību ievērošana un arī juridiskā noteiktība savstarpēji neizslēdz viena otru - gluži pretēji. Sankcijas var būt ļoti efektīvas un pamatotas, ja tām vienlaikus piemīt juridiskā noteiktība. Es varu apliecināt, ka Eiropas Parlaments tiks iesaistīts jaunu, arī ar terorismu saistītu noteikumu formulēšanā ar koplēmuma pilnvaru, kas noteikta 75. pantā, ja runa būs par sankcijām Eiropas Savienībā.
Tomēr attiecībā uz ārēju rīcību jeb sankcijām pret trešām valstīm, kuras pieņēmusi ANO, Eiropas Parlamentam nebūs koplēmuma pilnvaru. Gan mūsu, gan Komisijas izpratnē tieši tas ir teikts Līgumā. Tomēr mēs veltīsim daudz uzmanības jūsu rezolūcijai par šo jautājumu un vienmēr ņemsim vērā cilvēktiesību aspektu, nosakot sankcijas Eiropas Savienībā un ANO. Mēs nemitīgi mēģinām uzlabot procedūru.
Mēs ņemam vērā jūsu prasību par konsultēšanos un informācijas apmaiņu attiecībā uz sankciju sistēmu priekšlikumiem. Es ticu, ka mēs varam efektīvi strādāt kopā, un es nešaubos, ka mēs atradīsim atbilstošus sadarbības veidus pašreizējā Kopienas iestāžu sistēmā.
Catherine Ashton
Komisijas priekšsēdētāja vietnieka amata kandidāte. - Priekšsēdētāja kungs, es runāšu īsi. Ir trīs konkrēti jautājumi, par kuriem es vēlētos izteikties.
Pirmkārt, godājamie deputāti pilnīgi pareizi runāja par pamattiesību svarīgumu, un es domāju, ka mēs visi piekrītam, ka būtiska loma šajā jautājumā ir Eiropas Kopienu Tiesai, kura cita starpā nodrošinās tiesību ievērošanu Padomes vai Komisijas rīcībā. Taču es ļoti labi saprotu šo argumentu.
Otrs ir labas sadarbības jautājums. Iepriekšējais priekšsēdētājs aicināja mani un Wallström kundzi skaidri saprast, cik svarīga, viņuprāt, ir Komisijas loma un pieeja sadarbībai ar Parlamentu.
Man tika uzdots konkrēts jautājums: kādu informāciju? Pašlaik es vēl nezinu. Es domāju, ka viens no maniem uzdevumiem šajā jaunajā amatā ir darbs ar Parlamentu, kuru es veikšu, lai redzētu, kāds tas ir. Kā mēs efektīvi sadarbojamies un kāda informācija tiks sniegta, ņemot vērā iepriekš teikto par to, kādu informāciju mēs varam vai nevaram publiskot.
Es ļoti rūpīgi to ņemšu vērā visu to iemeslu dēļ, kāpēc to no manis sagaida Parlamenta deputāti.
Trešais un pēdējais jautājums, par kuru es vēlētos runāt, ir juridiskā noteiktība. Es veltīju daudz laika, virzot Lisabonas līgumu Parlamentā, tādēļ toreiz es Līgumu pārzināju ļoti labi. Līguma 75. panta interpretācija, protams, ir atkarīga no tā, kā tiek izdarīta atsauce uz 67. pantu, un no tā būtiskuma attiecīgajā kontekstā, un tādēļ mēs saņēmām juridisku ieteikumu mēģināt paskaidrot, kā tas pašlaik jāsaprot. Ieteikums mums ir skaidrs. Parlamenta deputātiem, protams, ir iespēja to apstrīdēt, bet es domāju, ka, lai kāds būtu rezultāts, juridiskā noteiktība ir ļoti svarīga.
Tā ir ļoti svarīga, Lisabonas līgumam stājoties spēkā. Tā ir ļoti svarīga man, noskaidrojot, kā īstenot lomu, ar kuras uzticēšanu esmu pagodināta. Ir ļoti svarīgi, lai mēs nonākam pie slēdziena šajā jautājumā. Es domāju, ka mūsu atbilde ir noteiktības nodrošināšana. Es tiešām saprotu Parlamenta bažas; tomēr es saprotu arī pilnvērtīgas sadarbības nepieciešamību.
Priekšsēdētājs
Es esmu saņēmis vienu rezolūcijas priekšlikumu, kurš ir iesniegts saskaņā ar Reglamenta 115. panta 5. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rīt.
