Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 20. helmikuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 20. helmikuuta 1998 pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, haluan vielä kerran palata Brysselin rikollisuutta käsittelevään keskusteluun, jota kävimme viime täysistuntoviikon aikana monta kertaa. Silloin puhemiehistö lupasi, että asiasta keskustellaan niiden eri tahojen kanssa Brysselissä, jotka todella voivat tehdä jotakin tälle asialle. Olisimme erittäin kiitollisia, jos mahdollisesti myös täysistunnossa kerrottaisiin, mitä keskusteluja on käyty ja minkälaisia tuloksia niissä on saavutettu.
On tosiasia, että viime viikolla jälleen kahden parlamentin jäsenen, nimittäin rouva Packin ja herra Schiedermeierin, kimppuun hyökättiin. Tunnen nämä kaksi tapausta, ehkä myös monille muille on tapahtunut sama. Jos sanoisin nyt, että tilanne on kestämätön, toteamukseni olisi jo vähättelevä. Tilanne on jo ylittänyt sietokyvyn rajat. Olisin erittäin kiitollinen, jos me täysistunnossa saisimme puhemiehistöltä enemmän tietoa siitä, mitä näissä tapauksissa konkreettisesti tapahtuu, mitä voimme tehdä todella parantaaksemme turvallisuutta Brysselissä. Haluaisin myös huomauttaa vielä kerran kaikille kollegoille, että on annettu suullinen pyyntö allekirjoitettavaksi ja pyydän teitä allekirjoittamaan sen täällä, jotta rikollisuudelle Brysselissä todella aktiivisesti tehdään jotakin.

Puhemies
Paljon kiitoksia. Kuten ehkä ymmärrätte, tämä kysymys ei liity pöytäkirjaan eikä siitä ole aihetta keskustella nyt täällä parlamentissa. Ilmoitan teille hyvin mielelläni kirjallisesti menettelyistämme Belgian viranomaisten kanssa, jotta voimme mahdollisuuksien rajoissa taata turvallisuuden Euroopan parlamentin rakennusten lähiympäristössä, sillä Bryssel on varsin suuri kaupunki.

Rübig
Arvoisa puhemies, haluan viitata perjantain pöytäkirjaan, olitte kirjoittanut minulle kirjeen, jossa sanoitte: Voitte olla varmoja siitä, että olen, kuten tekin, kuitenkin huolestunut asiasta ja pyrin belgialaisten viranomaisten kanssa löytämään tyydyttävän ratkaisun parlamentin jäsenten ja Euroopan parlamentin henkilökunnan turvallisuutta koskevaan ongelmaan. Haluan kovasti kiittää näistä sanoista.
Haluan myös tuoda esiin sen, että olen tutkinut asiaa. Yksi avustajistani kävi noin 300 työhuoneessa, siis yli puolessa Euroopan parlamentin jäsenten työhuoneista. Minulle kerrottiin, että täsmälleen kolmanneksessa työhuoneista kerrottiin rikostapauksista Brysselissä.
Haluan lisäksi ilmoittaa, että tekijät, jotka kävivät avustajani kimppuun, on saatu kiinni ja tuotu tällä viikolla avustajani tunnistettavaksi. Kiitän teitä siksi vaivannäöstänne tämän asian hyväksi!

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Rübig. Annan teille saman vastauksen kuin annoin juuri äsken herra HabsburgLothringenille.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Tatarella
Arvoisa puhemies, valitettavasti lähes jokaisen istuntokauden avaamisen yhteydessä teidän on ilmaistava parlamenttimme osanotto terroristien halpamaisten hyökkäysten uhreille. Muutama päivä sitten jälleen kaksi miestä, katolinen ja protestantti, kuolivat fanatismin uhreina; fanatismin, joka pitää suuremmassa arvossa aseita kuin ajatuksia. Hiljattain pääministeri Lionel Jospin on ilmoittanut, että Ranskan hallitus ei aio suostua Italian muun muassa Schengenin sopimuksen nojalla esittämään luovutuspyyntöön, joka koskee kahtasataa italialaista terroristia, jotka Italialle suurta surua aiheuttaneiden "lyijyvuosien" jälkeen pakenivat Ranskaan. Tämä kieltäytyminen voidaan tulkita epäsuoraksi kehotukseksi jättää rankaisematta ja myöntää koskemattomuus eilispäivän, tämän hetken ja huomisen terroristeille. Tällä hetkellä myös Ranska on vaarassa joutua terroristien tähtäimeen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Herra Tatarella, parlamentilla ei ole toimivaltaa jäsenvaltioiden välisissä luovutusasioissa. Lisäksi te ylititte näille asioille varatun minuutin aikarajan.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, Suomessa tapahtui viime perjantaina tuhoisa junaonnettomuus, jossa kymmenen ihmistä kuoli ja lähes neljäkymmentä loukkaantui. Euroopan kansanpuolueen Suomen delegaation puolesta toivon, että Te, herra puhemies, esittäisitte parlamentin puolesta valittelut ja osanottonne.

Puhemies
Näin tehdään.

Varapuhemiehen eroaminen
Puhemies
Ilmoitan teille, hyvät parlamentin jäsenet, että herra Capucho on ilmoittanut minulle kirjallisesti luopuvansa parlamentin varapuhemiehen toimesta 10. maaliskuuta 1998 alkaen.
Haluan kiittää herra Capuchoa siitä työstä, jota hän on tehnyt toimiessaan varapuhemiehenä.
Määräaika ehdokasasetteluille vapautunutta varapuhemiehen tointa varten päättyy tänään klo 18.00.
Vaalit pidetään keskiviikkona klo 11.30.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
On ehdotettu seuraavia muutoksia:
Maanantai: ei muutoksia
Tiistai:

Puhemies
Kreissl-Dörflerin laatiman taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0073/98) OECD: n yhteydessä käytävistä neuvotteluista monenvälisestä sijoitussopimuksesta (MAI) pitäisi käsitellä klo 16.00, jotta toimivaltainen komissaari voisi osallistua tähän keskusteluun. PSE- ja PPE -ryhmät kannattavat tätä ehdotusta.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Puhemies
PPE -ryhmä pyytää, että alun perin keskiviikkona käsiteltäväksi merkitty Cornelissenin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0065/98) liikenneturvallisuuden edistämisestä EU: ssa siirrettäisiin takaisin tiistain esityslistalle ennen kolmea muuta liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintöä, joiden esittelijöitä ovat Watts, Novo Belenguer ja Bazin, jotta toimivaltainen komission jäsen voisi osallistua tähän keskusteluun.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Keskiviikko:

Puhemies
Muistutan, että Cornelissenin mietintö on siirretty tiistain esityslistalle.
Torstai: ei muutoksia
Perjantai:

Puhemies
ARE -ryhmä pyytää, että Cunhan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö vuosikertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille kalastuslaivastojen monivuotisten ohjausohjelmien kehityksestä vuoden 1996 lopussa poistetaan esityslistalta.

Macartney
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron tukeakseni tätä pyyntöä, ei vain siksi, että tämä on tärkeä asia vaan myös siksi, että parlamentti on vaarassa saattaa itsensä naurunalaiseksi sanomalla, että perjantaina annetut äänet eivät ole tärkeitä. Olemme saaneet hyvältä ystävältäni herra Cunhalta mietinnön, jossa on mielestäni joitain perustavia virheitä, ja tässä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä erityisesti kyseenalaistetaan yhteisen kalastuspolitiikan oikeudellinen perusta.
Sitä ei voi kyseenalaistaa minkään muun mekanismin avulla, ja uskon, että koko parlamentin täytyy käsitellä tätä asiaa. Siksi ehdotan, että lykkäämme tätä mietintöä, kunnes voimme olla varmoja runsaasta osanotosta parlamentissa, mikä, kuten tiedätte, ei onnistu perjantaina.
Huomaan, että kalastusasioista vastaava komissaari on paikalla. Toivon, että hän kiinnittää huomionsa tähän, sillä se on tärkeä seikka. Jos tämä parlamentti antaisi sen kuvan, että se ei välitä yhteisen kalastuspolitiikan perustamissopimuksen mukaisesta pohjasta, se olisi kauhea viesti teollisuudelle ja komissiolle. Pyydän hartaasti, että sitä siirretään.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, olemme keskustelleet tästä aiheesta riittävästi kalatalousvaliokunnassa. Olemme vakuuttuneita siitä, että tarvittavat edellytykset sille, että parlamentti voi ilmaista kantansa, ovat olemassa, emmekä siksi näe syitä asian lykkäämiselle.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista tukeni herra Macartneylle. Aivan liian usein tämä parlamentti ja ne ihmiset, jotka laativat esityslistan, näyttävät sijoittavan kalastusta koskevat keskustelut perjantaille. Siitä on aika tehdä loppu. Tämä on hyvin tärkeä mietintö, ja kalastus on äärimmäisen tärkeää tämän yhteisön alueille. Yhdyn herra Macartneyn mielipiteeseen ja tuen häntä tässä asiassa.

Puhemies
Toimitan ARE -ryhmän pyyntöä koskevan äänestyksen.
(Parlamentti hylkäsi ehdotuksen.)

Green
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa aiemmin ottaakseni esille kaksi asiaa. Esityslistalle keskiviikoksi merkitystä Kosovon tilannetta koskevasta julkilausumasta sanoisin, että yhteysryhmä kokoontuu tänä iltana keskustelemaan tilanteesta. Siksi ajattelin, että ehkä voisimme siirtää päätöslauselmien jättämiselle asetettua määräaikaa huomiseen keskipäivään asti, jolloin voisimme ottaa tuon kokouksen tulokset huomioon. Tämä on ensimmäinen pyyntöni ryhmäni puolesta.
Toiseksi ryhmäni on tiedottanut teille, että haluaisimme äänestää täysistunnossa siitä, että perjantain esityslistalle laitettu suullinen kysymys MED-ohjelmasta poistettaisiin esityslistalta. Ilmoitin tästä puhemieskonferenssissa viime viikolla. Kuten sanoin puhemieskonferenssissa, tämän parlamentin talousarvion valvontavaliokunnassa käsitellään juuri näitä tässä suullisessa kysymyksessä esille otettuja asioita. Vaikuttaa täysin järjettömältä, että tietyt tämän parlamentin ryhmät ottavat sen esille täysin samalla tavoin tässä parlamentissa, ennen kuin valiokunta on saattanut harkintansa päätökseen.
Ryhmäni toivoisi, että asia poistettaisiin tämän viikon esityslistalta. Jos täysistunto ei tue tätä näkökantaa - joskin toivon todella, että se tukee - ryhmäni mielipide on se, että tämä on hyvin tärkeä ja arkaluonteinen poliittinen kysymys, ja haluaisin pyytää, että siihen sovellettaisiin herrasmiessopimusta tällaisten kysymysten käsittelemisestä perjantaiaamuna ja äänestyksen pitämisestä myöhemmin.

Puhemies
Kiitoksia rouva Green. Ensimmäisestä esille ottamastanne asiasta yksiköt sanovat, että on täysin mahdollista siirtää päätöslauselmien jättämisen määräaikaa huomiseen iltapäivään saakka.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, kuten rouva Green on jo ilmoittanut, tämän asian käsittely on vielä kesken, eikä talousarvion valvontavaliokunta ole saanut sitä valmiiksi. Mielestämme asian esittäminen suullisena kysymyksenä tässä vaiheessa on täysin sopimatonta. Tiedämme, että edellisessä kokouksessa rouva Fabra Vallésin ja komissaarin välillä oli konflikti. Komissaarin vastaus ei osoittanut hyvää makua - sen haluamme mielellämme lisätä tähän - mutta se ei ole mikään syy ottaa asiaa pikaisesti esille perjantaiaamun keskusteluissa. Me pyydämme, että asiaa käsitellään talousarvion valvontavaliokunnassa ja että perjantaiaamuna ei käsitellä kiireellisesti sellaista, millä ei ole mitään tekemistä asian perustan kanssa.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, että kyseessä on erittäin tärkeä asia. Kuitenkin on tärkeää myös se, että parlamentti tekee päätöksen asian suhteen, josta meitä syytetään... Sinä päivänä kun komissaari vieraili talousarvion valvontavaliokunnassa, hän syytti parlamenttia MED -ohjelmien pysäyttämisestä. Seuraavana päivänä, 26. päivänä, eräs pääjohtaja puhui MED- ja MED -ohjelmia käsittelevässä kokouksessa ja sanoi 12 Välimeren alueen suurlähettilään edessä, että Euroopan parlamentti on vastuussa MED-ohjelmien jäädyttämisestä. Saman päivän iltana, kun olin Madridissa, Turkin suurlähettiläs nuhteli minua Euroopan parlamentin jäsenenä ja sanoi meidän olevan vastuussa MED -ohjelmien jäädyttämisestä.
Ainoa, mihin tällä kysymyksellä pyrimme, ja tämän vuoksi pidän sitä kiireellisenä, on se, että tehdään selväksi, että parlamentti ei ole tästä vastuussa. Vastuussa on komissaari, joka on jäädyttänyt ohjelmia 17. heinäkuuta lähtien. Sen vuoksi, ja pelastaaksemme tämän parlamentin kunnian, emme voi hyväksyä sitä, että vastuu MED -ohjelmien jäädyttämisestä sälytetään meidän harteillemme.

Green
Arvoisa puhemies, toivon, että herra Fabra Vallés esitti asian Turkin suurlähettiläälle ja muille, jotka ovat ottaneet asian esille hänen kanssaan. Voimme käsitellä tätä kysymystä talousarvion valvontavaliokunnassa. Ei ole mitään syytä, miksi emme voisi käsitellä sitä täällä. Se on...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Martens
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos asia pidetään esityslistalla, meille sopii se, että perjantaina ei äänestetä vaan joskus myöhemmin. Haluaisin vielä lisätä, että en oikein ymmärrä, miksi asiasta ei voida keskustella demokraattisessa parlamentissa, vaikka asia olisikin arkaluonteinen. Demokraattisessa parlamentissa on oleellista, että myös vaikeista ja arkaluonteisista asioista voidaan keskustella. Olemme esittäneet suullisen kysymyksen ja haluamme käydä keskustelua. Vetoamme parlamenttiin, jotta tätä mahdollisuutta käytettäisiin, mutta olemme valmiita äänestämään asiasta myöhemmin.

Puhemies
Toimitan PSE- ja GUE/NGL -ryhmien pyyntöä koskevan äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Naisten oikeudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu yhdestä julkilausumasta ja yhdestä suullisesta kysymyksestä:
Komission julkilausuma kansainvälisen naistenpäivän kunniaksi naisten oikeuksien loukkauksista.-Van Dijkin naisten oikeuksien valiokunnan puolesta komissiolle esittämä suullinen kysymys (B4-0177/98 - O-0044/98/rev.) kansainvälisestä naistenpäivästä - 8. maaliskuuta 1998: naisten oikeuksien loukkausten torjunta.
Van Dijk
Arvoisa puhemies, vaikka naisten muodot eivät saa näkyä Afganistanissa, naiset saavat kuitenkin vielä liikkua kadulla. Talebanin hallitsemassa Afganistanissa naiset eivät saa enää näkyä. Talojen ikkunat täytyy peittää, koska muuten naiset näkyisivät kadulle. Afganistanin naiset eivät saa enää opiskella. Heillä on tuskin mahdollisuuksia käyttää terveydenhuoltopalveluita.
Talebanin valtakoneisto on päättänyt todella järjettömistä naisia koskevista säännöistä. Tämän seurauksena Afganistanin naiset eivät voi enää osallistua julkiseen elämään. Naisia ei enää juurikaan näy julkisuudessa. Taleban käyttää uskontoa keppihevosenaan viedäkseen naisilta kaikki oikeudet. Naisilla ei ole enää edes oikeutta huolehtia toimeentulostaan. Sama uskonnollinen ja hurskasteleva Taleban pitää valtakoneistonsa pystyssä kovien huumeiden, erityisesti heroiinin, kaupalla. Talebanille tarkoitus pyhittää keinot, vaikka se merkitsisi naisten oikeuksien eli ihmisoikeuksien loukkaamista.
Eilen 8. maaliskuuta vietettiin 88. kansainvälistä naistenpäivää, ja silloin kaikkialla Euroopassa pidettiin tilaisuuksia, joissa kiinnitettiin huomiota Afganistanin naisten tilanteeseen. Me olemme hyväksyneet asiasta hyvin selkeän päätöslauselman helmikuussa. Siksi emme toista samaa asiaa enää tänään.
Afganistan ei luonnollisestikaan ole ainoa maa, jossa naisten oikeuksia loukataan, mutta Afganistan on maa, jossa näitä oikeuksia loukataan tällä hetkellä ajateltavissa olevalla julmimmalla mahdollisella tavalla. Haluan tuoda esille myös muita esimerkkejä.
Ajatellaanpa vaikka Irania, jossa naisten oikeuksia poljetaan. Siellä yhdeksänvuotiaita tyttöjä naitetaan koraani kädessä, ja sitten heidän tuoreet aviomiehensä raiskaavat heidät käsi koraanin päällä.
Tai ajatellaanpa tilannetta Algeriassa, missä naisilla on yhä enemmän vaikeuksia pitää kiinni saavuttamistaan oikeuksista. Olen nyt maininnut kolme muslimimaata, ja kaikissa näissä maissa naisilla on ollut aikaisemmassa vaiheessa enemmän vapautta kuin nyt. Lisäksi näissä maissa on tunnustettu islaminuskoa jo vuosisatojen ajan. Naisten sortoa ei ole kuitenkaan aina esiintynyt näin paljon, eikä se ole ollut aina niin voimakasta kuin nyt.
Sekä islamilaiset valtakoneistot että länsimaat sysäävät vastuun naisten sortamisesta islamin harteille, ikään kuin meidän omatuntomme olisi puhdas. Islamilainen fundamentalismi ei kuitenkaan aina ole naisten oikeuksien riistäjä. Minun on pakko mainita, että myös joissain maailman ei-islamilaisissa osissa uskonnolla on sellainen vaikutus, että naiset eivät voi käyttää oikeuksiaan. Haluan ottaa tässä yhteydessä esille vain yhden maan, vaikka voisin mainita kymmeniä maita. Ajattelen nyt Filippiinejä, missä on lähes mahdotonta ostaa ehkäisyvälineitä, koska katolinen kirkko kieltää ehkäisyvälineiden käytön. Tällä tavalla naisilta riistetään heidän oikeutensa päättää ruumiistaan ja elämästään ja pakotetaan naiset päinvastoin antamaan elämänsä muiden määräysvaltaan.
Me täällä Länsi-Euroopassa olemme osavastuussa tilanteesta. Me pidämme yllä kaikenlaisia suhteita valtioihin, joissa naiset joutuvat kärsimään enemmän tai vähemmän. Juuri tänä vuonna vietämme kansainvälisen ihmisoikeuksien julistuksen 50: ttä vuosipäivää. Haluan painottaa, kuten olemme tehneet monta kertaa viime aikoina, että naisten oikeudet ovat oleellinen ja erottamaton osa kansainvälistä ihmisoikeuksien julistusta sekä itse ihmisoikeuksia.
Mielestäni huntua - voin kertoa, että on hyvin alentavaa pitää sitä yllään - voidaan pitää naisten oikeuksien loukkaamisen symbolina, ja toivon, että pääsemme siitä eroon.
Naisten oikeuksien valiokunta haluaisi mielellään kuulla komissaari Boninolta myös Pekingin sopimuksen valossa, jonka me olemme allekirjoittaneet naisten sorron lopettamiseksi YK-sopimuksen mukaisesti, mitä komissio aikoo tehdä maailmanlaajuisesti naisten oikeuksien loukkausten vähentämiseksi.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, eilen vietettiin, kuten edustaja van Dijk oikeutetusti huomautti, kansainvälistä naistenpäivää. Komissio yhtyy täysin tehdyn analyysin johtopäätöksiin ja siihen toteamukseen, että naisten oikeudet ovat keskeinen, erottamaton ja oleellinen osa ihmisoikeuksien yleismaailmallista julistusta. Naisten oikeudet ovat ihmisoikeuksia, ja uskon, että tätä perusedellytystä noudattaen komissio tekee Pekingin konferenssin seurauksena useita aloitteita, joista tavalla tai toisella tässä aion mainita.
Toivottavasti edustaja van Dijk sallii minun kuitenkin aloittaa tämän lyhyen puheenvuoron kiittämällä Euroopan parlamenttia sen päätöslauselmassaan 28. lokakuuta esittämästä ajatuksesta omistaa maaliskuun 8. päivä Kabulin naisille, jotka symboloivat loukkauksia ja syrjintää, joiden kohteeksi naiset yhä joutuvat monissa maailman maissa.
Tahtoisin muistuttaa, että tämä tapaus on hyvin erikoinen. Se on erikoinen siksi, että vaikka maa oli käynyt sotaa kahdenkymmenen vuoden ajan ja tilanne oli sen vuoksi erittäin vaikea, varsinkin siviiliväestölle ja aivan erityisesti naisille ja lapsille, Kabulin naiset - tai ainakin kaupunkialueiden naiset, Kabulissa naiset varmastikin - olivat kuitenkin saavuttaneet joukon oikeuksia, muun muassa jo vuonna 1960 saavutetun vapauden olla käyttämättä huntua, ja mahdollisuuden opiskella yliopistoissa, ja he olivat yhteiskunnan aktiivisin osa toimien opettajina, lääkäreinä, sairaanhoitajina ja kätilöinä, ehkä siksi, että miespuolinen väestö oli sodassa. Olivat syyt mitkä tahansa, Kabulin ja muiden kaupunkien naiset olivat yhteiskunnan aktiivisin osa. Äkkiä, yhden vuorokauden aikana oikeudet menetettiin ja ne kiellettiin syystä, jonka en usko olevan uskonto. Haluan korostaa, ettei uskonnolla ole ollut mitään tekemistä tämän tilanteen kanssa, sillä tosiasiassa kyse on siitä, että jonkun pakkomielteestä tehdään laki. Kuten nimenomaan tähän kampanjaan osallistuneet muslimit ovat kuitenkin epäilyksettä korostaneet, tässä ei ollut kyse uskonnosta, ei islamista eikä pashto-perinteestä, johon nämä naiset viittasivat.
Myönteinen seikka on mielestäni se, että osoittaakseen tukensa Euroopan parlamentin esittämälle ja komission ja erityisesti Euroopan yhteisön humanitaarisen toimiston tukemalle ajatukselle kaikkia uskontoja, kulttuureita ja ajatussuuntia edustavat naiset ovat osoittaneet mieltään kaikkialla Euroopassa sekä myös Sarajevossa, Afrikan maissa, Yhdysvalloissa ja Japanissa sanoakseen "ei" tälle takaperoiselle kehitykselle, jota olemme seuranneet.
Mielestäni on syytä iloita siitä, että he, kerrankin, ovat osoittaneet mieltään eurooppalaisen, Euroopan parlamentin esittämän ajatuksen puolesta, päinvastoin kuin mielenosoituksissa, joita yleensä joudumme seuraamaan ja joissa yleinen mielipide asettuu vastustamaan eurooppalaisen poliittisen toimielimen aloitteita, olipa se sitten komissio, neuvosto tai parlamentti. Olemme liiankin tottuneita näkemään kansalaisten mielenilmauksia eurooppalaisia aloitteita vastaan, ja nyt kerrankin on mielestäni korostettava sitä, että kansalaiset, ennen kaikkea monet naiset, ovat osoittaneet mieltään Euroopan parlamentin esittämän ajatuksen puolesta.
Mitä tulee esittämäänne kysymykseen, mielestäni on syytä tähdentää useita asioita. On todettava erittäin selvästi, että loukkaukset voivat olla hyvin monenlaisia, että politiikkaan osallistumisen, koulutukseen ja työelämään osallistumisen kieltäminen on ihmisoikeusloukkaus ja että fyysinen väkivalta ja vahingolliset ja julmat käytännöt loukkaavat ihmisoikeuksia, sillä ne ovat hyökkäys kaikkein perustavimpia ihmisoikeuksia vastaan. On myös tuotava jälleen julki, että ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen on yksi komission politiikan keskeisistä tavoitteista, niin sisäisiä asioita koskevissa politiikoissa kuin niissä politiikoissa, joita sovelletaan suhteissa kolmansiin maihin, yhteisön kehitysyhteistyöstä alkaen.
Komissio on ryhtynyt panemaan toimeen ja tukemaan useita aloitteita Pekingin konferenssin tuloksena annetun toimintaohjelman ja neuvoston 20. joulukuuta 1995 laatiman päätöslauselman johdosta. Täyttääkseen tämän velvoitteen komissio käyttää tarvittaessa poliittista vaikutusvaltaansa, jotta naisten oikeuksia kunnioitettaisiin; vaatii ja voi vaatia yhteistyösopimuksiin ihmisoikeuksia koskevia lausekkeita, jotka mahdollistavat naisten perusoikeuksien kunnioittamisen asettamisen virallisesti yhteistyön edellytykseksi; pyrkii sisällyttämään tasa-arvo-ulottuvuuden politiikkoihinsa, erityisesti kehitystyöhönsä strategioiden, ohjelmien ja suunnitelmien tasolla hyväksymällä lainsäädännöllisiä normeja, kuten neuvoston ehdottaman miesten ja naisten aseman tematiikkaa yhtenäistävän säännöstön, sekä sopivia hallinnollisia käytäntöjä.
Tämän lisäksi komissio toteuttaa myönteisiä toimenpiteitä, esimerkiksi auttamalla yhteistyökumppanimaita valmistelemaan ja toteuttamaan Pekingin konferenssin toimintaohjelmasta versovia kansallisia suunnitelmiaan YK: n naisten kehitysrahaston (UNIFEM) kautta Välimeren alueen maissa sekä valmistelemalla Etiopiaan kaavaillun Afrikan tasa-arvopolitiikan seurantakeskuksen perustamista.
Komissio osallistuu naisten aseman parantamiseen avustamalla ihmisoikeuksia puolustavia kansalaisjärjestöjä ja kansalaisyhteiskuntaan kuuluvia ryhmiä tukemalla niiden täyttä osallistumista maidensa poliittiseen, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen ja pyrkii tukemaan naisten aseman parannuksia eri aloilla yhdistäen tämän politiikan AKTmaissa toteutettaviin hankkeisiin. Komissio rahoittaa tämän lisäksi naisille suunnattuja pienluottoja, miesten ja naisten rooleista ja suhteista tiedottavia kampanjoita sekä Pekingin konferenssin toimintaohjelmaa.
Mielestäni olisi hyödyllistä laatia yksityiskohtainen kirjallinen luettelo ohjelmista, niiden rahoituksesta ja niiden toteutumisesta, sillä niiden yksityiskohtainen luettelointi tässä istunnossa veisi liikaa aikaa, mutta uskon, että ennen kaikkea tasa-arvopolitiikan on oltava mukana kaikessa ja että se on otettava huomioon unionin kaikissa politiikoissa, sekä sisä- että ulkopolitiikoissa. Naisia koskeva politiikka ei ole erillinen alue, jotakin täysin eristettyä, vaan sen on komission mukaan oltava johtava periaate kaikissa sen ehdottamissa politiikoissa.
Tahtoisin vielä huomauttaa, että komissio aikoo ryhtyä toimenpiteisiin Yhdistyneissä kansakunnissa kokoontuvan, Pekingin konferenssin jälkeisiä toimia tutkivan ja vielä viikon ajan työtään jatkavan komitean johtopäätösten pohjalta. Komissio odottaa siis tämän neuvoa-antavan komitean johtopäätöksiä, jotta se voi toteuttaa niihin pohjautuvia ehdotuksia ja konkreettisia toimenpiteitä.

Gröner
Arvoisa puhemies, rouva Bonino, suuret kiitokset kampanjastanne, jonka olette aloittanut Kabulin naisten puolesta. 1911 Kööpenhaminassa kansainvälisen sosialistinaisten kokouksen aloitteesta vietettiin ensimmäistä kertaa kansainvälistä naistenpäivää, joka oli taistelupäivä naisten oikeuksien puolesta. Ensimmäiset tavoitteet oli jo saavutettu: Skandinaviassa naiset olivat saaneet äänioikeuden, muissa maissa se ei vielä ollut toteutunut. Tunkeuduimme miesten valtakuntaan - politiikkaan. Askel askeleelta me naiset taistelimme itsellemme pääsyn yliopistoihin ja parlamentteihin. Johtaviin asemiin talouselämässä, tiedotusvälineissä ja yhteiskunnallisille johtopaikoille emme kuitenkaan laajemmin päässeet.
Huolimatta neljästä naisten oikeuksia käsittelevästä maailmankonferenssista naisiin kohdistuvaa epätasa-arvoisuutta ja syrjintää kuvaava luettelo on pitkä. Joka vuosi 8. maaliskuuta tuomme asian parrasvaloihin maailmassa. Tänä vuonna kansainvälisenä naistenpäivänä huomion kohteena olivat räikeät naisten oikeuksien loukkaukset, joihin fundamentalistiset hallitukset ja liikkeet ovat syyllistyneet, ja tuhansissa tapahtumissa käsiteltiin näitä loukkauksia. Nimenomaan Afganistan ja Algeria tuotiin esiin. Viime täysistunnossa keskustelimme täällä siitä, laadimme päätöslauselman ja kampanjanne aloitettiin. Kaikkialla kuitenkin kirjataan naisiin kohdistuvia loukkauksia. Me sosiaalidemokraattiset naiset aiomme saada äänemme kuuluviin kaikkialla ja vastustaa sitä, että eilen Istanbulissa naisilta, jotka olivat osoittaneet mieltään, vietiin oikeus ilmaista mielipiteensä, ja joukko hajotettiin kyynelkaasun avulla.
Olemme vielä kerran koonneet kompromissipäätöslauselmaamme välttämättömimmät vaatimukset naisten puolesta, enkä väsy vaatimasta sitä, että naisten oikeuksien on oltava jakamaton, olennainen osa yleismaailmallisia ihmisoikeuksia ja siksi niiden on oltava sitovia EU: n tehtävissä ja jäsenvaltioissamme.
Se, mistä Pekingin toimintaohjelmassa neuvoteltiin, täytyy nyt panna täytäntöön, ja sanon puolueryhmäni puolesta: pidämme kiinni siitä, että naisten täysivaltainen itsemääräämisoikeus omasta ruumiistaan pitää asettaa etusijalle. Meidän täytyy vaatia naisten seksuaalista itsemääräämisoikeutta ja oikeutta päättää siitä, milloin ja kuinka monta lasta nainen haluaa. Se on yksinomaan jokaisen naisen oma päätös.
Sukuelinten silpominen on yksi itsemääräämisoikeuden kammottavimmista rikkomuksista ja meidän on tehtävä kaikkemme ensinnäkin sen puolesta, että sitä ei tapahdu Euroopan unionissa ja että lopetamme tämän epäinhimillisen tavan, mikäli mahdollista, koko maailmassa. Toisinaan näyttää siltä, että me Euroopassa olemme naisten oikeuksien kehityksessä hiukan muita alueita edellä. Meidän on täytynyt taistella kaikista näistä edistysaskelista, mutta tehtävää on vielä paljon.
Missä unionin valtiossa olemme saavuttaneet sen, että samasta ja samanarvoisesta työstä maksetaan sama palkka? Emme missään paikassa Euroopassa! Ja missä päin Eurooppaa miesten naisiin kohdistama väkivalta on saatu loppumaan? Ei missään! Miesten naisiin kohdistama väkivalta on ilmiö, joka puolueettomien tutkimusten mukaan koskee unionissa joka kolmatta tai neljättä naista kerran heidän elämänsä aikana.
Siksi käännyn empimättä vielä kerran komission ja neuvoston puoleen ja vaadin niitä toimimaan. 1999 täytyy julistaa Euroopan naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseksi vuodeksi ja täytyy, kuten rouva Bonino meille esitti, aloittaa kampanja väkivallan torjumiseksi unionissa. 30. kesäkuuta mennessä meidän täytyy vaatia tätä päätöstä ministerineuvostolta ja panna se täytäntöön, muuten määräaika on ylitetty. Budjettiteknisiä tai muita syitä ei saa tässä asettaa etusijalle, kun on kysymys kansalaistemme ja lastemme hyvinvoinnista.
Euroopan parlamentti on asettunut alistettujen puolelle. Me emme saa vaieta. Niin kauan kuin miesten ja naisten välinen samanarvoisuus ei ole kaikkialla toteutunut, demokratia ei ole todella astunut voimaan.

 Lulling
Arvoisa puhemies, helmikuun istuntojakson aikana hyväksyimme päätöslauselman ilmaistaksemme solidaarisuutemme Kabulin naisille, afgaaninaisille, joilta talebanien, noiden pakkomielteiden vaivaamien miesten, vastenmielinen hallinto epää perustavimmat ihmisoikeudet.
Kampanja "Kukka Kabulin naisille" , josta kiitän rouva Boninoa ja joka on saanut laajaa vastakaikua Euroopan unionissa ja sen ulkopuolellakin, on saanut, niin toivon, talebanien hallinnon ymmärtämään, että sen on palautettava naisten perusoikeudet ja sallittava humanitaarisen avun kulku ilman syrjintää. Afgaaninaisten on tiedettävä, että me kärsimme heidän kanssaan, mutta myös, että kamppailemme, jotta heille palautettaisiin heidän oikeutensa elää elämisen arvoista elämää.
Kampanjan, jota käymme saadaksemme yleisen mielipiteen tajuamaan afgaaninaisten hädän, ei pidä kuitenkaan saada meitä unohtamaan, että tässä maailmassa on tuhansia naisia, jotka ovat syrjinnän ja väkivallan uhreja, erityisesti alueilla, joilla fundamentalistit ovat vallassa. Mutta älkäämme unohtako sitä, mitä meillä täällä tapahtuu. Yhteisön vuodesta 1975 kehittelemä tasa-arvoon tähtäävä politiikka on epäilemättä suuresti auttanut meitä poistamaan räikeimmät syrjintätapaukset korvausten, sosiaaliturvan ja työn saamisen osalta. Mutta se ei estä meitä tuntemasta pettymystä siitä, miten harvoin komissio ryhtyy jatkotoimiin naisten oikeuksien valiokunnan laatimien ja parlamentin hyväksymien valiokunta-aloitteisten mietintöjen osalta, jotka sisältävät sellaisia vaatimuksia ja ehdotuksia, jotka lopettaisivat syrjinnän, josta tuhannet naiset unionissamme kärsivät, erityisesti naiset, jotka tekevät työtä, josta ei makseta korvauksia.
Olemme esimerkiksi vaatineet yhteisön aloitetta, jonka tarkoituksena olisi saada kaikkiin jäsenvaltioihin lainsäädäntö, jossa määrättäisiin eläkeoikeuksien eriyttämisestä avioerotapauksissa, jottei 20, 30 tai 40 vuoden ajan perheelleen ja lasten kasvatukselle omistautuneita ja avioerotapauksissa usein puille paljaille jääviä naisia jätettäisi vaille kunnollista sosiaaliturvaa. Vaadimme vuoden 1986 direktiivin muuttamisen puitteissa itsenäisten ammatinharjoittajien puolisoiden aseman vahvistamista. Olemme pettyneitä siitä, että komission ohjelmassa ei välitetä näistä kauan sitten tehdyistä ehdotuksista. Haluamme muistuttaa niistä tänään.
Tämä kansainvälinen naistenpäivä ei saa olla tekosyy kauniiden julistusten antamiseksi. Odotamme jatkuvaa toimintaa ja tekoja, jotka ovat omiaan edistämään varsinkin myönteisillä toimilla naisten asemaa yhteiskunnassamme.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, joka vuosi juhlimme kansainvälistä naistenpäivää ja joka vuosi päädymme samaan surulliseen johtopäätökseen: tasa-arvo, siinä määrin kuin se on toteutunut, koskee vain vähemmistöä kaikista maailman naisista. Suurimmalle osalle naisia jopa perusihmisoikeudet ovat saavuttamattomia ja vain siitä syystä, että he ovat syntyneet naisiksi.
Tänä vuonna päätimme omistaa naistenpäivän niille naisille, jotka elävät uskonnollisen fundamentalismin sorron alla. Ei ole siis mikään sattuma, että kiinnitämme erityistä huomiota ennennäkemättömään sortoon Afganistanissa, missä naisten tilanne Talebanin panttivankeina on kaikista huonoin. Tätä taustaa vastaan komission aloite on onnittelujen arvoinen. Myös rouva Bonino ansaitsee onnittelut erittäin hienosta julisteesta, joka julkaistiin tapahtumaa varten.
Afganistanin naisista puhuimme kuitenkin laajasti myös edellisessä täysistunnossa. Vaikka pidämme heidän kovan kohtalonsa aina mielessämme ja pidämme huolen, ettemme hetkeksikään lopeta yrityksiämme auttaa heitä, meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että paljon on vielä tehtävää kehittyneemmissä yhteiskunnissa elävien naisten hyväksi, yhteiskunnissa, joissa uskonnollinen fanaattisuus, eikä pelkästään se, muualta tuotu tai ei, on olemassa. Tämän fanaattisuuden lisäksi koko maailmassa yhä jatkuvia ongelmia ovat kansainvälisten rikollisjärjestöjen harjoittama naisten hyväksikäyttö, sellaiset rikkomukset perusihmisoikeuksia vastaan, joista kärsivät naiset, jotka vaihtelevista syistä ovat helppoja uhreja ja ilman turvaa. Me emme saa unohtaa näitä ongelmia, kuten emme mielestäni myöskään niitä alueita, joilla naisten ei sallita jatkavan elämäänsä ainoastaan siitä syystä, että pystyttäisiin vastaamaan ylikansoituksen aiheuttamasta ongelmasta.
Tänään meidän pitää ajatella hyvin monia naisia. Meidän pitää ajatella uusia sotia pakenevia naisia. Meidän pitää ajatella naisia, joita uhkaa syrjiminen, työttömyys, puutteenalaisuus, ja kaikkia naisia joka puolella maailmaa, jotka kärsivät ja ovat huonompiosaisia. Yhä uudestaan ja uudestaan, lakkaamatta ja itsepintaisesti, meidän on vaadittava selviötä, joka kuuluu kaikille: perusihmisoikeuksia, jotka ovat naisten oikeuksia.

Larive
Arvoisa puhemies, naisten oikeudet ovat yleismaailmallisia ihmisoikeuksia, ja ne koskevat kaikkia naisia, riippumatta siitä, asuvatko he Euroopan unionin alueella vai eivät tai ovatko he jäsenvaltioiden kansalaisia vai eivät. Kansainvälinen yhteisö mukaan lukien Euroopan unioni on tehnyt tästä asiasta myötätuntoa herättäviä julistuksia. Mutta mitä me - Euroopan unioni, komissio, neuvosto ja jäsenvaltiot - voimme tehdä näille vain paperilla oleville oikeuksille, jotta periaatteita koskevat julistukset saataisiin toteutettua käytännössä? Minun puolueryhmäni eli liberaalien ryhmä on kiinnostunut Euroopan unionin ulkopuolisten maiden kansalaisista.
Ensiksikin Euroopan unionin alueella asuu Euroopan ulkopuolelta tulleita naisia. Mielestäni on tärkeää, että komissio ja jäsenvaltiot harjoittaisivat aktiivisempaa ja avoimempaa linjaa tiedotettaessa heidän oikeuksistaan. Näitä Euroopan unionin alueella asuvia ei-eurooppalaisia naisia täytyy tukea aktiivisesti heidän oikeuksiensa toteutumiseksi. Tämä tarkoittaa sukupuolielinten silpomisen kieltämistä Euroopassa ja kiellon noudattamista mutta myös samojen oikeuksien saamista kuin jäsenvaltioiden naisilla ja niiden oikeuksien toteutumisen valvontaa.
Toiseksi Euroopan unionin ulkopuolella loukataan miljoonien naisten ihmisoikeuksia. Rouva Bonino, millainen komissio olisikaan ilman teitä? Minun ei tarvitse sanoa enempää, sillä me tuemme aloitettanne 100-prosenttisesti, ja Kabulin naiset saavat olla symbolina kaikille maille, joissa loukataan ihmisoikeuksia. Kansainvälinen poliittinen painostus on välttämätöntä, kun ollaan tekemisissä fundamentalististen järjestelmien kanssa. Rouva van Dijk, asia ei ole niin yksinkertainen, sillä kysymys ei ole ainoastaan vaatteista eikä myöskään Koraanista vaan sen tulkinnasta.
Rouva Bonino sanoi, että komission on syytä käyttää valtuuksiaan johdonmukaisemmin. Te haluatte sitä, mutta me haluamme, että koko komissio seisoo vahvasti asian takana. Tämä tarkoittaa, että ihmisoikeusasiat sisällytetään tietoisesti ja kriittisesti kiinteänä osana assosiaatiosopimuksiin ja että asiasta tehdään johtopäätöksiä. Sama koskee myös kehitysyhteistyötä. Rouva Bonino haluaa tätä, mutta minä haluan, että koko komissio haluaisi tätä. Uskon, että rouva Bonino voisi käyttää hyväkseen tämän parlamentin tukea soveltaakseen kauniit sanat käytäntöön, jotta ihmisoikeuksia tosiaan noudatettaisiin. Näin pitäisi toimia sekä assosiaatiosopimusten tapauksessa että kehitysyhteistyössä, koska muuten asia jää vain keskustelun tasolle ja kaikki viittaavat kintaalla mielipiteillemme.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva Bonino, olen todella iloinen siitä, että olette täällä tänään, sillä on paljon asioita, joista meidän on kiitettävä teitä, sillä teidän työnne on vaikuttanut paljon siihen, että kaikissa Euroopan toimielimissä juhlittiin maaliskuun 8. päivää erittäin positiivisesti ja aktiivisesti ja siihen, että koko yleisen mielipiteen tasolla saattoi nähdä, miten oikeuksien puuttuminen afgaaninaisilta merkitsee oikeuksien puuttumista kaikilta maailman naisilta.
Joka tapauksessa haluaisin sanoa, että meillä täällä Euroopan toimielimissä on edelleenkin ongelmia ja toteamme jälleen yhtenä vuonna, että naisten ongelmat työasioissa liittyvät edelleen näiltä naisilta puuttuviin oikeuksiin ja että kotona tapahtuva väkivalta on edelleenkin yhteiskuntamme mätäpaise, minkä vuoksi meidän on harjoitettava myös itsekritiikkiä.
Koska minulla on hädin tuskin minuutti tätä puheenvuoroa varten, haluaisin ennen kaikkea pyytää teitä, naisten oikeuksien valiokuntaa ja kaikkia parlamentin jäseniä, sekä miehiä että naisia, työskentelemään sen eteen, että vuosi 1999 olisi naisiin kohdistuvan väkivallan vastainen teemavuosi. Sillä jos yhden ainoan päivän juhlistamisella kaikki me Euroopan toimielimet olemme tehneet asian tunnetuksi yhteiskunnalle ja saaneet yhteiskunnan osallistumaan kanssamme naisten oikeuksien puolustamiseen, uskon, että laaja yleinen mielipide tukisi meitä myös silloin, jos voisimme julistaa vuoden 1999 naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseksi teemavuodeksi. Koska meidän on jatkettava taistelua, tämä on hyvä tavoite.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin ilmaista tyytyväisyyteni nähdessäni, että vuosien kuluessa naistenpäivä on saanut todellista ja huomattavaa merkitystä verrattuna siihen, mitä se oli vielä jokin aika sitten. Muistakaapa vinot hymyt, skeptisismi ja pilkka, joilla siihen silloin suhtauduttiin. Olisivatko työläisnaiset, jotka eräänä maaliskuun kahdeksantena päivänä kirjoittivat historiankirjoihin hiellään ja verellään naisten jokapäiväisen taistelun, vihdoin voittaneet?
Emme valitettavasti voi kuin todeta näin monien vuosien jälkeen, yleisesti tunnetuista edistysaskelista ja huomattavista ponnisteluista huolimatta, että saavutetut tulokset ovat riittämättömiä, usein jopa täysin toiveidemme vastaisia. Luettelo on pitkä ja valitettavasti laajasti tiedossa väkivaltaisuuksien vuoksi, joiden uhreja naiset nykyisin ovat maailmassa. Euroopan unionin on siis jatkettava jokapäiväistä kamppailuaan, jotta yhtäläisiä oikeuksia kunnioitettaisiin, myös sen omalla alueella, ja tästä syystä ryhmäni kannattaa erittäin voimakkaasti tänään esiteltyä kompromissipäätöslauselmaa.
Mutta olen sitä mieltä, että meidän olisi käytettävä tätä naistenpäivää hyväksemme korostaaksemme niiden naisten kamppailua, jotka erityisesti tarvitsevat aktiivista tukeamme. Ajattelen erityisesti naisten tilannetta Afganistanissa. Tässä suhteessa haluaisin onnitella teitä, rouva komissaari, ja kiittää teitä tekemästänne merkittävästä työstä tämän maan naisten hyväksi, jotta heidän perusoikeutensa palautettaisiin. Ajattelen myös algerialaisia naisia, joiden kamppailu käy esimerkistä. En haluaisi myöskään unohtaa niitä Kosovon naisia, jotka menivät eilen kaduille vastustaakseen pakkovaltaa, jonka uhreja he nykyisin ovat. Ja sitten, sallikaa minulle tämä kansallismielisyyden ilmaus, sillä haluan osoittaa kunnioitustani korsikalaisille naisille, jotka rohkeina ja arvokkaina ovat osanneet nousta vastustamaan terrorismia, joka riehuu edelleen tällä alueella. Naiset ovat siellä jälleen kerran osanneet ilmaista valistuksen, toivon ja vapauden tarpeet, jotka ovat yhtä yleismaailmallisia kuin ihmisoikeudet, jotka, kuten kaikki tietävät, ovat myös naisten oikeuksia.

Puhemies
Olen ottanut vastaan kuusi työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä .

Torres Marques
Arvoisa rouva puhemies, naiset ovat monenlaisen väkivallan hiljaisia ja näkymättömiä uhreja - painostuksen ja uhkailun, alistamisen, räikeiden raiskausten ja hyökkäysten ja täydellisen sorron. Ja entä se jatkuva kauhu, jota naiset tuntevat väkivallan kohdistuessa heihin itseensä, lapsiin ja vanhuksiin, useinkaan tietämättä edes, miksi! Heidän elämänsä ja heidän rakkaimpiensa elämä on jatkuvassa vaarassa ilman, että he olisivat tehneet mitään ansaitakseen sen, ilman, että he voisivat tehdä mitään estääkseen sen. Meidän on tuomittava tämä tilanne kaikin voimin. Ennen kaikkea se, mitä tapahtuu naisille Algeriassa, Afganistanissa ja myös Timorissa, joka on niin kaukana, mutta silti niin lähellä sydäntämme. Meidän on toimittava niiden naisten äänenä, joilta kielletään oikeus puhua.
Pyysin rouva komissaari Emma Boninoa lainaamaan minulle kaapua, jota afgaaninaisten on käytettävä jokapäiväisessä elämässään. Tahdoin kaikkien läsnäolijoiden näkevän omin silmin, millaiseen vankilaan jokaisen naisen on pakko sulkeutua. Minulle pukeutuminen tähän vaatteeseen kertoo enemmän kuin kaikki maailman puheet. Tunsin itseni vangiksi ja eristetyksi muista, näin maailman kaltereiden läpi enkä voinut katsoa omia jalkojani pidemmälle, olin miltei vailla ilmaa, jota hengittää, en voinut liikuttaa käsiäni edes kirjoittaakseni sanoja, joita nyt luen, en voinut tehdä edes tuota naiselle niin luontaista elettä, joka on lapsen ottaminen syliin.
On huudettava kovaa: vapauttakaa naiset tästä vankilasta, tästä kidutuksesta, tästä väkivallasta! On ehdottoman tärkeää, että meidän hätähuutomme, solidaarisuutemme ja ystävyytemme tavoittaa nuo naiset. Heidän on tunnettava, etteivät he ole yksin. Heiltä on riistetty kaikki: oikeus opiskella ja opettaa, oikeus terveydenhoitoon, oikeus vapaaseen ja vastuunalaiseen työskentelyyn, oikeus itsekunnioitukseen, oikeus elää vapaana ja rauhassa, vieläpä oikeus hengittää vapaasti. Yksikään ihminen ei voi vaieta tästä ennenkuulumattomasta väkivallasta. Me emme sitä totisesti tee, ja taistelemme sen puolesta, että vuosi 1999 julistettaisiin naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseksi vuodeksi.

Mann, Thomas
Arvoisa rouva puhemies, ihmisoikeudet ovat jokaisen valtion perustuslain perusta ja tärkeä asia jokaiselle naiselle ja miehelle. 1900-luvun loppumetreillä lausuttujen tavoitteiden ja todellisuuden välinen ero on kuitenkin edelleen suuri huolimatta kaikesta menestyksestä. Eilen vietetty kansainvälinen naistenpäivä, jolloin liikkeellä ei ollut vain naisia vaan myös paljon miehiä, joihin itsekin lukeudun, tuo islamilaisen fundamentalismin valokeilaan.
Euroopan parlamentin ja komission yhteinen kampanja "Anna kukka Kabulin naisille" tuomitsee terrorivaltio Afganistanin, jossa naisilta - sen näimme myös tänään - ryöstetään itsetunto ja oma arvo. He joutuvat elämään hunnutettuina. Heidän näkökenttänsä rajoittuu kankaasta tehtyyn verkkoon, joka muistuttaa häkin seinää. Heistä on tullut toisen luokan kansalaisia, jotka eivät saa ilmaista mielipiteitään julkisesti, ja Afganistan oli toki kerran edistyksellinen maa!
He eivät saa enää toimia lääkäreinä, opettajina, parlamentin jäseninä niin kuin ennen. Islamilainen hallitus on luokitellut naiset toisen luokan kansalaisiksi. Te, rouva komissaari Bonino, olette kokenut sen paikan päällä. Osoitamme teille kaiken kunnioituksemme ja myötätuntomme. Teemme kaikkemme saadaksemme kansainvälisen yleisön liikkeelle vastustamaan Taleban-liikkeen hallitusta ja ryhtymään vaikuttaviin toimiin.
Meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa tänä päivänä, että meidän on toteutettava samanarvoisuuden idea Euroopassa. Lähtölaukauksen antaa direktiivi, joka koskee todistustaakkaa syrjintätapauksissa, uusi tasa-arvoa koskeva artikla Amsterdamin sopimuksessa, Marshall-päätös naisten tukemiseksi ylennyksissä. Itseensä luottavien naisten esiinmarssia ei pidättele mikään. Naisten tukeminen Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa on hyvä perusta laajenevalle integroinnille työelämään, mutta työhönpaluu lasten kanssa kotona vietetyn ajan jälkeen on ajankohtainen ongelma. Urat johtavissa tehtävissä ovat poikkeuksia ja tavoitteesta saada sama palkka samanarvoisesta työstä olemme vielä mailien päässä.
Niinpä 8. toukokuuta on kimmoke toteuttaa mainstreaming -periaate kaikilla yhteiskunnallisen elämän aloilla. Jos saisin vapaasti toivoa jotakin, toivoisin: kukkikoot kukat Kabulin naisille kaikissa maailman kolkissa, läntisellä ja itäisellä pallonpuoliskolla, silmänkantamattomiin!

Eriksson
Arvoisa rouva puhemies, eilen Ruotsin kaupunkien kaduilla tuhannet naiset ja muutama sata miestä, niin ainakin luulen, osoittivat useilla eri tavoilla tukevansa "Kukka Kabulin naisille" -kampanjaa. Samana päivänä lähes yhtä moni sytytti kynttilän niiden kuluneen vuoden aikana menehtyneiden naisten muistoksi, jotka oli suoraan tappanut se mies tai jotka olivat menehtyneet vammoihin, joita oli aiheuttanut se mies, joka väitti rakastavansa häntä eniten maailmassa. Sen vuoksi olen todellakin samaa mieltä Grönerin ja kaikkien niiden kanssa, jotka ovat sanoneet, että saamme Euroopan naiset puolellemme ja useat, useat miehet myös, mikäli saamme Euroopan unionissa aikaiseksi kampanjan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.

Van Lancker
Arvoisa rouva puhemies, myös minä haluaisin kiittää komissaari Boninoa sydämellisesti hänen toiminnastaan Kabulin naisten hyväksi. Hän ei ole tuonut päivänvaloon ainoastaan Afganistanin naisten asiaa, vaan hän on myös antanut kansainväliselle naistenpäivälle uutta dynamiikkaa ja saanut naisasialiikkeen vahvemmaksi kuin aikaisemmin. Rouva komissaari, te olette itse sanonut, että Afganistan on naisten sorron symboli koko maailmassa. Siksi ette varmaankaan pahastu siitä, että haluamme ilmaista tässä hyvin vahvasti solidaarisuutemme Algerian tuhansille naisille, jotka ovat monien vuosien aikana joutuneet GIA: n fundamentalististen terroristien raiskausten ja murhatöiden kohteeksi. Uskonnolliset kiihkoilijat, eivät mitkään tavanomaiset muslimit, ovat murhanneet jo yli 80 000 ihmistä, joiden joukossa on ollut paljon naisia, lapsia ja vanhuksia, halutessaan hävittää Algerian rauhan ja demokratian lopullisesti.
Väkivalta on itse asiassa kiihkoilijoiden ja terroristien väline, mutta älkäämme unohtako, että tämä väkivaltainen tilanne vallitsee maassa, jonka demokratia on ollut jo hyvin kauan ahtaalla. Maassa on hirvittävän korkea työttömyys, valtavasti köyhyyttä, ja suurella osalla sen asukkaista ei ole mitään ihmisoikeuksia. Tarkoitan tässä erityisesti naisia, joiden oikeuksia on poljettu jo vuosien ajan, koska Algeriassa on ollut vuodesta 1984 lähtien voimassa sukulaisuutta koskeva laki, joka on hyvin takaperoinen. Suvun sisällä naiset alennetaan oikeutta vailla oleviksi olennoiksi, jotka ovat täysin miestensä ja holhoojiensa määräysvallassa. Tämä on vastoin kansainvälisiä sopimuksia, jotka Algeria on allekirjoittanut mutta joita se ei noudata.
Algeriassa toimii hyvin laaja erilaisten naisjärjestöjen liike, joka käy uskomattoman rohkeasti veretöntä taistelua rauhan, demokratian, ihmisoikeuksien ja naisten oikeuksien puolesta sekä mainitsemaani sukulaisuutta koskevaa lakia vastaan. Toivon, rouva komissaari, että voimme toimia myös teidän avustuksellanne tässä taistelussa, kun on kysymys Algeriasta, Algerian naisista ja sinnikkyydestä. Taistelua raakaa väkivaltaa vastaan voi käydä vain demokratiaa tukemalla. Toisaalta demokratiaa ei voi olla olemassa, jos ihmisoikeuksia ja naisten oikeuksia ei kunnioiteta. Mielestäni meidän täytyy myös tukea tätä Algerian naisliikettä kaikin voimin.

Ribeiro
 Arvoisa rouva puhemies, arvoisa rouva komissaari, parlamentissa vietetään tänään naistenpäivää, ja se pyritään tekemään korostamalla erityisesti tiettyä yksittäistä tilannetta, afgaaninaisten tilannetta. Ilmaisemme vahvan solidaarisuutemme tuon aivan erityisen ja äärimmäisen syrjinnän uhreille - syrjinnän, joka antaa täyden sisällön naistenpäivän vietolle ja taistelulle, johon tuon päivän olemassaolo perustuu.
Mutta jos minkään ei pidä antaa vähentää solidaarisuuttamme, niin sekään ei saa vähentää tietoisuutta siitä, että naistenpäivä sai alkunsa kysymyksestä, joka liittyi newyorkilaisten tekstiilityöläisten työaikaan, ja että meidänkin lähellämme tarvitaan erityistä solidaarisuutta esimerkiksi Portugalissa, jossa vapaaehtoisesta raskauden keskeytyksestä tehdään puoluepoliittisen taistelun pelinappula, jossa naisten oikeuksia poljetaan ja jossa puolustetaan oikeudelliselta, terveydenhoidolliselta ja moraaliselta kannalta täysin kestämättömän tilanteen jatkumista vetoamalla moraalisiin periaatteisiin, jotka on tekopyhästi julistettu muuttumattomiksi.
Taistelu naisten oikeuksista on kaikkien taistelu, niin miesten kuin naistenkin, kaikissa paikoissa.

Marinucci
Arvoisa rouva puhemies, vaikka viisikymmentä vuotta on kulunut yleismaailmallisesta ihmisoikeuksien julistuksesta, naisten oikeudet jäävät yhä liian usein tunnustamatta ja soveltamatta, ja ne joutuvat loukkausten kohteeksi. Kun yli kolme vuotta on kulunut Pekingin konferenssin tuloksena annetun julistuksen ja toimintaohjelman hyväksymisestä, voimmeko olla tyytyväisiä niihin toimenpiteisiin, joihin Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat ryhtyneet Euroopan kansalaisten ja koko maailman naisten hyväksi? Valitettavasti emme!
Ei ole tämän parlamentin, eikä, toden sanoakseni, komission vika, että neljännellä miesten ja naisten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevalla toimintaohjelmalla - joka kuitenkin on laadittu Pekingin konferenssin linjausten mukaisesti - ei ole riittävästi varoja rahoittamaan niitä monia välttämättömiä aloitteita, joita jäsenmaidemme naisjärjestöt suunnittelevat, usein turhaan. Monissa maissa joko ei vielä ole esitelty Pekingin konferenssin tuloksena annetun julistuksen ja toimintaohjelman toteuttamiseen tähtääviä kansallisia toimintasuunnitelmia, tai sitten esittelyn jälkeen ei ole ryhdytty toimenpiteisiin.
Vuodet kuluvat ja naiset kärsivät yhä monenlaisesta väkivallasta, fyysisestä ja seksuaalisesta väkivallasta ja muun muassa työpaikoilla tapahtuvasta ahdistelusta. Kulttuuriperinteisiin ja patriarkaalisiin traditioihin sidoksissa olevat väkivaltaiset käytännöt jatkuvat. Syrjintä opetuksessa, koulutuksessa, työelämään pääsyssä, uran luomisessa, oikeusjärjestelmässä, terveydenhoitopalveluissa sekä päätöksentekoon osallistumisessa jatkuu. Voisi ehkä sanoa, että jotkin näistä syrjinnän muodoista koskevat kehittyneiden maiden naisia ja toiset hitaammin kehittyneiden maiden naisia, mutta asia ei ole niin, sillä kaikki syrjinnän muodot koskevat kaikkia naisia koko planeetalla, vaikka velvollisuutemme onkin muistaa, että eniten kärsivät köyhien, väkivaltaisten diktatuurien hallitsemien ja sotaa käyvien maiden naiset.
Tähän levottomuutta herättävään kuvaan on lisättävä seuraavat jo tunnetut ilmiöt, joiden lukumääräinen ja sosiaalinen merkitys on viime aikoina kasvanut valtaviin mittasuhteisiin: naisilla käytävä kauppa seksuaalista hyväksikäyttöä varten ja ongelmista pahin, työttömyys. Aloitteista ei ole puutetta ja erityisesti on palautettava mieliin - kuten monet ovat jo tehneet - komissaari Emma Boninon edistämä aloite, jonka Euroopan parlamentti ja kansalliset ja kansainväliset organisaatiot sekä monien maiden, ei pelkästään unionin jäsenvaltioiden, naisten järjestöt tekivät Afganistanin naisten puolesta. Samoin on huomattava komissaari Gradinin merkittävä toiminta, jolla pyritään torjumaan naisilla seksuaalista hyväksikäyttöä varten käytävä kauppa, jonka uhreja ovat maailman eteläisten alueiden naiset mutta myös eurooppalaiset ja entisen Neuvostoliiton alaisuuteen aikoinaan kuuluneiden alueiden naiset.
Tänä päivänä, joka on lähellä maaliskuun 8. päivän kahdeksattakymmenennettä vuosipäivää, meidän on muistutettava itseämme, komissiota ja neuvostoa siitä, että on tehtävä enemmän sen periaatteen lujittamiseksi ja toteuttamiseksi, jonka mukaan naisten oikeudet ovat ihmisoikeuksia, jollaisina ne on tunnustettava ja toteutettava.

Ainardi
Arvoisa rouva puhemies, vaikka tällä vuosisadalla naisten oikeudet ovatkin edistyneet todella merkittävästi, on edelleen paljon tekemistä, jotta naisilla olisi mahdollisuus täydelliseen ja ehdottomaan tasa-arvoon ja jotta heidän asemansa tunnustettaisiin yhteiskunnissamme.
Niinpä heidän on monessa unionin maassa kamppailtava työelämän syrjintää ja eripalkkaisuutta vastaan ja hyökättävä heitä erityisesti koskettavia työttömyyttä ja epävakaata työllisyyttä vastaan. Heidän on myös vastustettava säännöllisiä yrityksiä kyseenalaistaa perustavaa, ehkäisyn saavutettua oikeutta.
Olen tyytyväinen siitä, että tasa-arvovaatimus on ajankohtaisen keskustelun aiheena Ranskassa. Keskustelu voisi toimia kannustimena, joka konkretisoisi naisten halua täysivaltaisiksi ja kokonaisiksi kansalaisiksi, heidän pääsyään poliittisiin vastuutehtäviin, kaikkiin poliittisiin vastuutehtäviin.
Kabulin naisten kohtalo järkyttää meitä kaikkia ja olen tässä suhteessa tyytyväinen komission tekemään aloitteeseen. Heidän kohtalonsa ilmaisee kaikessa kauheudessaan fundamentalistien käsityksen naisista. Taas kerran juuri fundamentalistit raiskaavat ja tappavat kuitenkin niin rohkeita algerialaisia naisia. Valitettavasti niiden maiden luettelo, joissa naisia halveksitaan ja pahoinpidellään, on paljon pidempi.
Sanotaan, että sivistysvaltion kehitysaste mitataan sen aseman mukaan, joka naisille on annettu. Se kuvaa jäljellä olevan kamppailumme laajuutta, kamppailun, joka on huomattavasti enemmän kuin symbolisen päivän viettäminen 8. maaliskuuta.

Izquierdo Rojo
Arvoisa rouva puhemies, kaikki näyttää jälleen olevan valmista toimintakyvyttömyyteen. Euroopan unionin toimielimet näyttävät olevan yhä suurempi koneisto, joka on huolellisesti valmistettu olemaan toimintakyvytön; ja me näissä toimielimissä julistamme tekopyhästi tahdostamme ja tosiasioista.
Tämän vuoksi, rouva puhemies, Ana Orantesin, traagisesti murhatun, ex-aviomiehensä elävältä polttaman granadalaisen naisen muiston vuoksi ja myös kotimaani Espanjan macho-kulttuurille ominaisen väkivallan järkyttävien tilastojen vuoksi - viime vuonna 91 tapausta, mikä on paljon enemmän kuin ETAn terroristiväkivallan vastaava luku - kysyn, onko tämän päivän tekopyhä syrjimättömyys kenties parempi vaihtoehto kuin eilispäivän syrjintä. Myös se on tekopyhää ja jopa irvokasta, että tällä tasolla emme voi, emme ole kykeneviä näkemään palkkasyrjintää. Kuinka on mahdollista, että pystymme näkemään, että kuussa on vettä, mutta emme pysty näkemään, että eriarvoisuus työelämässä on sallittua ja luvallista tässä tekopyhässä Euroopassa, emmekä osaa arvioida sen laajuutta? Annamme sen tapahtua. Emme salli sitä, mutta emme halua olla sen kanssa tekemisissä.
Rouva puhemies, eilen miljoonat naiset käskivät meitä olemaan vihdoinkin kerta kaikkiaan johdonmukaisia, siirtymään tekoihin.

Banotti
Arvoisa rouva puhemies, ennen kuin lopetamme keskustelun, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion moniin naisiin, joiden lapset on siepattu maihin, joissa näillä naisilla ei ole mitään oikeuksia oikeusistuimen edessä. Monet heistä ovat menettäneet lapsensa lopullisesti. Tämä on ajankohtainen ihmisoikeuskysymys, ja olen samaa mieltä rouva Lariven kanssa siitä, että kun tarkastelemme suhteitamme moniin maihin, joihin näitä lapsia on siepattu, tätä pitäisi pitää yhtenä tärkeänä ihmisoikeusasiana.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30.

Kulutustavaroiden kauppa ja takuut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kuhnin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A40029/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutustavaroiden kaupasta ja takuista (KOM(95)0520 - C4-0455/96-96/0161(COD)).

Kuhn
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meillä on kulutustavaroita varten yhtenäiset sisämarkkinat. 2002 meillä on useimmissa EU: n jäsenvaltioissa käytössä euro. Kuluttajat voivat silloin vertailla hintoja paljon helpommin. Etäostosten teko, rajat ylittävä postimyynti, Internet-tarjonta voivat hyötyä siitä. Useimmilla kuluttajilla on kuitenkin - erään tutkimuksen mukaan - ennakkoluuloja hankkia kulutustavaroita muualta kuin omasta maastaan, koska he pelkäävät vaikeuksia, jos tuotteessa on virheitä. Tämä pelko on tällä hetkellä täysin oikeutettu. Euroopan unionissa ei vain lakisääteisen takuuajan pituus vaihtele, myös virheellisen tavaran määrittely vaihtelee. Oikeudet virheen oikaisemiseksi samoin kuin takuun voimaan saattamisen ehdot ovat epäyhtenäisiä.
Komissio on vihreässä kirjassaan kulutustavaroita koskevasta kaupasta ja kaupan jälkeisistä palveluista tuonut esiin jäsenvaltioiden väliset erot. Vihreää kirjaa koskevassa päätöslauselmassaan Euroopan parlamentti vaati komissiota esittämään direktiiviehdotuksen lakisääteistä takuuta koskevien säännösten vähimmäisestä yhdenmukaistamisesta ja kaupallisen takuun oikeudellisista puitteista. Rouva Oomen-Ruijten toimi silloin esittelijänä.
Komission antama ehdotus on kuluttajan kannalta erittäin myönteinen asia. Siinä ehdotetaan kansallisten lakisääteistä takuuta koskevien määräysten vähimmäistä yhdenmukaisuutta ja kaupallisten takuiden parempaa avoimuutta. Tämän lakisääteisen takuun pitäisi olla voimassa kaksi vuotta. Ensimmäisen vuoden aikana kuluttaja voi valita neljästä eri oikaisumahdollisuudesta, joita hän voi pyytää myyjältä - korjaaminen vastikkeetta, tavaran vaihtaminen, hinnanalennus tai sopimuksen purkaminen. Toisena vuonna hänellä on ainoastaan oikeus vaatia korjaamista vastikkeetta tai hinnanalennusta.
Esittelijänä olen alusta asti sanonut, että tämä kuluttajan mahdollisuus valita suosii liikaa kuluttajia eikä ole myyjälle tai valmistajalle kohtuullinen. Monet kuluttajat eivät todennäköisesti korjauttaisi virheellistä tavaraa vaan vaihtaisivat tavaran tai jopa purkisivat sopimuksen. Kauppiaiden käsiin jäisi sitten melkein uusia käytettyjä tavaroita, jotka pitäisi korjaamisen jälkeen myydä käytettyinä tavaroina. Lausunnon antaneet valiokunnat samoin kuin asiasta vastaava valiokuntakin ehdottaa sen vuoksi hierarkiaa kaksivuotiseen takuuseen: korjaaminen vastikkeetta ilman hinnan alennusta, mikäli korjaaminen on järkevää ja mahdollista, tavaran vaihtaminen, jos korjaaminen ei ole järkevää tai mahdollista, ja jos kumpikaan edellä mainituista ei ole mahdollista, sopimuksen purkaminen tai hinnanalennus.
Tämän ehdotuksen avulla myös suurin osa kauppiaiden esittämistä vahvoista epäilyistä torjuttaisiin. Väärien kustannuslaskelmien ei siksi enää pitäisi päätyä parlamentin jäsenten pöydille, niin kuin tänään jälleen tapahtui. Ymmärrämme kyllä tiettyjä teollisuuden edustajia, joista jotkut jopa olivat antaneet meille lähes täydellisen äänestysluettelon - myös uutuus, jossa parlamentin jäseniä ei nähtävästi pidetä ajattelukykyisinä - kuluttajalla on oikeus virheettömään tuotteeseen. Voisi melkein saada sen käsityksen, että virheelliset tuotteet ovat nykyään sääntö.
Direktiiviehdotus koskee myös käytettyjä tavaroita. Autojärjestöt ovat pitäneet sitä hyvänä asiana. Valiokunta ehdottaa kuitenkin, että ostajat ja myyjät voivat käytettyjen tavaroiden kaupassa sopia rajoituksista. Vielä yksi huomautus: useimmat jäsenvaltiot toivovat, että tämä direktiivi koskisi käytettyjä tavaroita, koska tähän asti se on jo ollut käytäntö kansallisessa lainsäädännössä. Ne, joita asia koskee, ovat kritisoineet myös sitä, että valmistajan julkiset ilmoitukset otetaan huomioon virheellisyyden määrittelyssä. Mielestäni tämä on vain oikeus ja kohtuus, sillä usein juuri mainokset saavat kuluttajat hankkimaan itselleen tietyn tuotteen.
Komission ehdotuksen perusteella lähtökohta on se, että virhe, joka huomataan kuuden ensimmäisen kuukauden aikana tavaran luovuttamisesta, oli tuotteessa jo ostohetkellä. Tässä on kuitenkin rajoituksia, jos myyjä voi toisin osoittaa. Niinpä ostaja ei esimerkiksi voi, niin kuin joskus luullaan, valittaa olkisandaaleistaan viisi kuukautta ostohetken jälkeen, koska ne ovat tällä välin käytössä kuluneet. Myöskään selvästi havaittavissa olevaa säröä uudessa ja vieläpä kovin kalliissa maljakossa ei voida kuusi kuukautta ostohetken jälkeen pitää virheenä, joka oli tuotteessa jo luovutushetkellä.
Pyydän niitä, jotka ovat arvostelleet direktiiviä, miettimään sitä, että päinvastoin kuin kaupallisessa takuussa, lakisääteisen takuun osalta oikaisu voidaan saada aikaan vain, jos havaittu virhe oli tuotteessa luovutushetkellä. Näiden samojen arvostelijoiden pitäisi myös miettiä sitä, että sisämarkkinat ovat tuoneet tavaroiden tarjoajille huomattavia etuja mutta että kuluttajan asemassa on vielä parantamista. Olen sitä mieltä, että kuluttajilla on oikeus siihen, että lakisääteiset takuuvaatimukset eivät saa olla riippuvaisia ostomaasta vaan että koko EU: ssa on samat vähimmäisoikeudet. Direktiivi tasapainottaisi myyjien ja kuluttajien suhdetta, sillä monissa jäsenvaltioissa, myös omassani, kuluttajat olisivat paremmassa asemassa ja kuluttajien luottamus rajojen yli käytävään kauppaan vahvistuisi. Siinä mielessä direktiiviehdotus on tärkeä edistysaskel kuluttajansuojan tason parantamiseksi Euroopan unionissa.

Lehne
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, kannatan periaatteessa esittelijän mielipiteitä, joissa hän sanoo, että tämä direktiivi on pohjimmiltaan oikeansuuntainen. Se johtaa siihen, että Euroopan unionissa yhdenmukaistamme tärkeän alan, jolla on myös paljon merkitystä sisämarkkinoiden toiminnalle. Mielessäni ovat vain ongelmat rajat ylittävässä liikenteessä, jossa nykyään asiakas, joka esimerkiksi asuu Saksassa mutta haluaisi tehdä ostoksensa Alankomaissa tai Belgiassa, ei oikein tiedä mitään siitä, millaisia oikeuksia hänellä oikeastaan on, kun hän on asiakkaana tässä maassa. Tämä on siten todellinen panos yhdenmukaisuuden saavuttamiseksi.
En kiellä myöskään sitä, että seuraan tietyllä tavalla myötätuntoisena sitä, että kun nyt saamme tämän eurooppalaisen lainsäädännön, ehkä myös kotimaassani Saksassa velvoitteita koskevaa lainsäädäntöä käsittelevä keskustelu, joka jo joksikin aikaa oli unohdettu, viriää uudestaan. Siitä huolimatta olen sitä mieltä, että tämän komission antaman ehdotuksen monet kohdat ovat epätasapainoisia. Siksi tämän parlamentin tekemät tarkistukset ovat välttämättömiä. Tämä koskee erityisesti, kuten rouva Kuhn totesi, mahdollisuutta valintaoikeuden rajoittamiseen.
Komission ehdotuksen perusteella olisi teoreettisesti mahdollista, että esimerkiksi asiakas ostaa henkilöauton, ajaa tällä henkilöautolla kuukausia pitkin ja poikin, ehkä 50 000 kilometriä, ja ilmoittaa sitten, kun moottoriin on tullut vikaa, että hän haluaisi uuden henkilöauton. Se olisi kohtuutonta, se on selvä, koska tietenkin niin arvokas tavara pitäisi tavallisesti ensin korjata.
Toinen, päinvastainen ongelmallinen tapaus: ostan halpahallista hiustenkuivaajan 30 Saksan markalla. Direktiivin tekstin mukaan kuluttaja voisi teoreettisesti yhdentoista kuukauden kuluttua vaatia hiustenkuivaajan korjaamista. Se olisi tietenkin järjetöntä, koska sellaisia halpoja tavaroita ei korjata, vaan ne vaihdetaan. Siksi pidän tätä valintaoikeutta koskevaa tarkistusta todella ratkaisevana kohtana.
Luulen kuitenkin myös, ja se on puolueryhmäni ehdotus, että meidän on harkittava poikkeuslauseketta myös halvoille tavaroille eikä vain käytetyille tavaroille. En pidä viisaana sitä, että annamme direktiivin, jonka lopussa mahdollisesti lukee, että tiettyjen halpojen tavaroiden hintaa täytyy nostaa niin paljon, että katetaan riskit, jotka syntyvät korvaamisesta. Loppujen lopuksi se olisi kuluttajan edun vastaista. Siksi pyrimme tällä tarkistuksella myös siihen, että halvat tavarat luetaan poikkeustapauksiksi, joiden kohdalla voidaan poiketa säännöistä.
Pidämme ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan ehdottamaa valmistajan vastuuta ongelmallisena. Emme Euroopan kansanpuolueen ryhmässä kannata sitä. Se ei saanut kannatusta myöskään oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa. Käänteisen todistustaakan periaatetta koskevaan kysymykseen löysimme oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa ratkaisun, joka on parempi, koska se ei myötäile tämän direktiivin tiukkoja määräyksiä, jotka eivät salli minkäänlaisia poikkeuksia, ei myöskään tapauksissa, joissa on kysymys kohtuuttomuudesta.
Kun otetaan huomioon tarkistukset, joista osaa käsittelin - on annettu useita tarkistuksia, jotka esitetään tarkistusehdotusluettelossa - olemme siitä huolimatta periaatteessa sitä mieltä, että tämä direktiivi on oikeansuuntainen, ja kannatamme siksi periaatteessa komission ehdotusta siinä tapauksessa, että parannukset, jotka esitin ja jotka käyvät selville tarkistusehdotuksistamme, tehdään.

Whitehead
Arvoisa rouva puhemies, ryhmäni suhtautuu erittäin myönteisesti siihen, että tämä direktiivi on vihdoinkin parlamentin käsiteltävänä, ja onnittelee kollegaamme rouva Kuhnia pitkäaikaisesta työstä, jota hän on tehnyt tämän halutun lopputuloksen saavuttamiseksi.
Tämä ehdotus asettaa vähimmäisstandardit kulutustavaroilla käytävälle kaupalle koko yhtenäismarkkinoiden alueelle. Myötätuulen avulla ne astuvat voimaan siihen mennessä, kun yhtenäismarkkinoiden lopullinen toteutuminen saavutetaan valuuttauudistusten myötä tämän vuosisadan lopulla. Jos niin käy, ensimmäistä kertaa kaikissa jäsenvaltioissa kuluttajilla on oikaisumahdollisuus ja mahdollisuus saada takaisin se, minkä pitäisi asianmukaisesti heille kuulua ja mikä heiltä liian usein kielletään.
Vuoden 1993 takuita ja huolto- ja varaosapalvelua koskevassa vihreässä kirjassa tämä parlamentti pyysi komissiota laatimaan ehdotuksen direktiiviksi. Olemme erittäin iloisia siitä, että se on nyt käsiteltävänämme. Omassa maassani oikeussäännökset suuntautuvat jo vahvasti tähän suuntaan, joten Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuden aikana on halukkuutta säätää tämä laiksi hyvin pian. Olemme havainneet kuuden viime vuoden aikana, että Euroopan laajuisissa liiketapahtumissa, jotka muodostavat yhä suuremman osan yksittäisten henkilöiden käymästä yhteisön sisäisestä kaupasta, 70 % oikeustapauksista koski viallisia tuotteita. 52 % kuluttajista mainitsee tavaroiden vaihtamiseen liittyvät ongelmat tai korjausten aiheuttamat ongelmat suurimpana esteenä tavaroiden kaupalle rajojen yli. Paljon useammat ihmiset sanoivat sen syyksi kieliongelmien sijaan. Selvästikin jotain on siis vialla.
Rouva Kuhn on yhdessä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan kanssa tehnyt erinomaisen hyvää työtä tässä asiassa ja harkinnut tapoja, joilla voidaan saavuttaa kompromisseja. Meillä on nyt järkevä kompromissiratkaisu takuuaikojen pituudesta. Yksi vuosi ei ole tarpeeksi ja ne, jotka ehdottavat viittä tai kuutta vuotta, eivät ole realistisia. Äänestystulos oli heitä vastaan, ja rouva Bonino epäilemättä esittelee jälleen syyt tähän.
Me uskomme sellaiseen oikaisumahdollisuuksien hierarkiaan, joka on järkevä. Järkevä oikaisumahdollisuuksien hierarkia yrittää tietysti säilyttää ja suojella kuluttajan oikeuksia samalla, kun se ei rasita myyjää epärealistisilla ehdotuksilla, kuten sellaisilla, että auto, jossa on muutaman kuukauden ajon jälkeen muutama naarmu, pitäisi vaihtaa.
Tarkistuksen 45 sanamuoto on itse asiassa parempi kuin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tarkistuksessa 9 - tarkistuksessa, joka hyväksyttiin ympäristövaliokunnassa - koska sen mukaan sekä ostajalle että myyjälle täytyy koitua luonnollista taloudellista hyötyä, jos oikaisumahdollisuuksien hierarkialla tarkoitetaan korjausta vaihdon sijaan. Siinä tarkastellaan myös uudelleen sopimuksen purkamiseen tai hinnanalennukseen liittyvää aikataulua.
On muutama asia, joiden osalta tarvitsemme mielestäni lisää aikaa ja joita pitää ehkä vielä harkita. Tämähän on kuitenkin vasta ensimmäinen käsittely. Yksi niistä koskee käytettyjä tavaroita. On alueita, joilla tämän direktiivin pitäisi asianmukaisesti koskea käytettyjä tavaroita, ja alueita, joilla voimme kaikki havaita tähän alueeseen liittyvistä valituksista huolimatta, ettei olisi asianmukaista soveltaa tätä direktiiviä kaikessa ankaruudessaan aivan kuin tavarat olisivat uusia.
Viimeinen asia, jonka haluan tuoda esiin, liittyy kuluttajille tiedottamiseen, asiaan, jota teollisuus moitti katkerasti eli jokaiseen jäsenvaltioon perustettavia virastoja, olemme mielestämme löytäneet asianmukaisen tarkistuksen, jossa ehdotetaan juuri oikeaa tiedotuksen tasoa, jota kuluttajat tarvitsevat eri maissa.

Oomen-Ruijten
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä ensin rouva Kuhnia siitä, miten erinomaisella tavalla olemme voineet tehdä yhteistyötä, jotta pääsisimme hyvään tulokseen tämän direktiivin kanssa. Toivon myös, että yhteistyö jatkuu sen äänestyksen jälkeenkin, joka meillä on huomenna ensimmäistä käsittelyä varten, koska meidän puolueryhmämme näkee tässä direktiivissä suuria etuja. Meillä on mahdollisuus tehdä kuluttajasta tasaveroinen markkinaosapuoli. Se on myös tarpeen, koska meidän mielestämme meillä täytyy olla sellaiset yhteismarkkinat, joilla huolehditaan siitä, että kuluttaja voi tehdä ostoksia koko Euroopassa ja että kuluttajan ostamiin tuotteisiin liittyy palveluja.
Puolueryhmämme on mainitsemallani kannalla, mutta kun sanon, että kuluttajan täytyy voida olla tasaveroinen markkinaosapuoli, se ei tarkoita sitä, että voimme sysätä kustannukset epäsuhtaisesti pienten- ja keskisuurten yritysten niskoille. Sen vuoksi olemme yrittäneet parantaa joitain elementtejä tarkistuksella 3 artiklan 4 kohtaan, johon olemme tuoneet mukaan hierarkian siitä, kenen puoleen kuluttaja voi kääntyä, jos ilmenee sopimuksenvastaisuutta. Uskon, että olemme ratkaisseet suuren osan pienten ja keskisuurten yritysten ongelmista tällä hierarkialla.
Tämä tarkoittaa, että Euroopan komission alkuperäiseen ehdotukseen nähden me olemme vähentäneet hieman kuluttajan oikeuksia hierarkian myötä. Myös eräs lehtimies kysyi tästä asiasta. Voin kuitenkin puolustaa menettelyämme, koska olemme huolehtineet kuluttajien hyväksi siitä, ekologinen ja energinen kulutustalous, johon joutuisimme, jos kaiken voisi yksikertaisesti palauttaa myyjälle, katoaa luonnoksesta tarkistuksen 45 myötä. Uskon, että olemme saavuttaneet tarkistuksella 45 jotain energian ja ympäristön kannalta ja että tarkistus samalla palvelee myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Pienten ja keskisuurten yritysten kannalta on raskasta, jos niiden on laadittava luettelot sellaisista tahoista, joiden puoleen ulkomailta tulleet ostajat voivat kääntyä ongelmatapauksissa. Sen vuoksi kysynkin rouva Kuhnilta, emmekö voisi vielä käsitellä tämän kohdan tarkistuksia. Me haluaisimme joka tapauksessa neuvoa teitä äänestämään vastaan.
Yksi ongelma on loukkuun jäänyt vähittäiskauppias. Loukkuun jäänyttä kauppiasta on autettava, sillä he voivat olla riippuvaisia valmistajista, jotka toimittavat huonoa tavaraa tai antavat väärää tietoa. Uskon, että meillä on ratkaisu tähän ongelmaan, jos koko parlamentti voisi tukea tarkistusta 31.
Sitten käänteisestä todistustaakasta. Nykyisessä muodossaan teksti voi mahdollistaa väärinkäytökset, ja sen vuoksi mielestäni oikeusasioita käsittelevän valiokunnan esittämät tarkistukset ovat paljon parempia. Herra Lehnekin sanoi niin hetki sitten.
Sitten käytettyjen tavaroiden markkinoista. Haluamme, että tarkistuksemme menee läpi. Haluamme, että käytetyt tavarat saadaan direktiivin piiriin mutta kohtuullisella tavalla. Tämä tarkoittaa, että jos joku ostaa hyvän auton suurella summalla, hänellä täytyy olla myös mahdollisuus saada takuu autolle. Bovag-järjestö Alankomaissa voisi hyväksyä tämän näkemyksen. Kalliit tavarat siis olisi syytä saada tämän direktiivin piiriin, mutta poikkeuksien pitäisi olla myös mahdollisia.
Joistakin tarkistuksista haluaisin vielä sanoa, että komission, parlamentin ja muiden puolueryhmien olisi syytä vielä pohtia niitä. Tarkoitan tarkistuksia 6, 8 ja 9 sekä hollanninkielistä tekstiä tarkistuksissa 22, 25, 28, 29 ja 34. Niistähän juuri puhuin. Sitten 35, 36, 37 ja tarkistuksen 41 korvaava uusi tarkistus. Jos asia voidaan saada kuntoon, olen sitä mieltä, että meillä on hyvä direktiivi, jonka voimme esittää pienille ja keskisuurille yrityksille ja varmasti myös kuluttajille, joille se on tarkoitettu.

Fitzsimons
Arvoisa rouva puhemies, kulutusluottoa koskevassa laissa (1995) on säännöksiä, joilla varmistetaan, että kuluttajat tehdään tietoisiksi kaikkien luottosopimusten tai rahoitusjärjestelyjen, joista pankkilaitokset ilmoittavat, luonteesta ja sisällöstä.
Lisäksi kuluttajaluottoa koskevissa ilmoituksissa on oltava: yksityiskohtaiset tiedot mahdollisista lisäkuluista pääoman ja korkojen lisäksi; selvitys kaikista mahdollisesti vaadittavista vakuuksista; selkeä viittaus kaikkiin mahdollisiin luoton saatavuutta koskeviin rajoituksiin ja vastaavien tavaroiden ja palveluiden käteishintaan; luoton kokonaishinta; yksityiskohdat maksuerien määrästä, suuruudesta ja ajankohdasta; kaikkien niiden mahdollisten tilillepanojen määrät ja maksuerien suuruudet, jotka on suoritettava ennen tavaroiden toimittamista. Luottosopimusten sisältö ja niitä koskevat vaatimukset on määritelty ja viitoitettu lainsäädännössä. Kuluttajilla on mahdollisuus arvioida kaikkia sopimuksia ennen niiden solmimista, ja he ovat tietoisia tehtävän sopimuksen luonteesta: onko kyseessä esimerkiksi osamaksukauppa, vuokrasopimus jne.
Lähestyvän talous- ja rahaliiton alkamisajankohtien valossa kaikkia näitä säännöksiä on analysoitava, tarkasteltava ja ajanmukaistettava irlantilaisten ja eurooppalaisten kuluttajien tulevia pankkitoimia varten. 1. tammikuuta 1999 lähtien kaikki muu kuin käteiskauppa voidaan suorittaa euroina. Kiinnityksenhaltijoiden ja kuluttajien, jotka aikovat tehdä kiinnityksen tulevaisuudessa, täytyy voida luottaa kansallisten ja eurooppalaisten pankkilaitosten antamiin euroihin perustuviin ehtoihin.
Onnittelen rouva Kuhnia hänen mietinnöstään.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, liberaaliryhmä kannattaa myytyjen tavaroiden takuujärjestelyjen yhdenmukaistamista mutta on kuitenkin hieman pettynyt komission ehdotukseen, koska yhteismarkkinoiden ongelmaa kuluttajan kannalta ei ole vieläkään kokonaan ratkaistu.
Toiseksi ehdotus aiheuttaa kauppiaille lisäkustannuksia, jotka eivät ole yhteydessä kuluttajansuojaan. Samalla se voi aiheuttaa työpaikkojen menetyksiä työvoimavaltaisella korjausalalla.
Lisäksi ehdotus saattaa johtaa jätteen määrän kasvuun, samalla kun komissio on laatimassa kierrätyssektorin kilpailukykyä koskevaa muistiota, jossa kiinnitetään paljon huomiota sähkölaitteista syntyvään romuun.
Jotta saataisiin aikaan avoin ja tasapainoinen laki, olen muotoillut liberaaliryhmän kollegoideni kanssa joitakin ehdotuksia ennen kaikkea mahdollisuudesta reklamoida. Puolueryhmäni ei ole samaa mieltä siitä, että kuluttajalla pitäisi tavaran rikkoutuessa olla valittavana neljä oikaisumahdollisuutta, joten puolueryhmä esittää käytettäväksi tiettyä hierarkiaa. Jos tavara rikkoutuu, myyjä on velvollinen huolehtimaan siitä, että se korjataan täysin kohtuullisen ajan kuluessa. On myyjän asia, kuinka tämä tapahtuu, kunhan myyjä takaa sen tapahtuvan mahdollisimman tehokkaasti ja asiakas on tyytyväinen. Jos tämä ei onnistu, kuluttajalla on oikeus vaatia hinnanalennusta tai sopimuksen purkamista.
Toiseksi kuluttajan täytyy voida kääntyä suoraan valmistajan puoleen kolmessa seuraavassa tapauksessa, eli jos myyjän toimipaikka on ulkomailla, jos myyjän toimipaikka on lakossa tai jos myyjää ei tavoiteta. Viittaan tässä esittämäämme tarkistukseen 25, jonka ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on hyväksynyt suurella enemmistöllä.
Mielestämme käytetyt tavarat pitäisi jättää direktiivin ulkopuolelle. Ne eivät kuuluu tähän direktiiviin. Me haluamme näille tavaroille selkeän ja tarkan poikkeuksen, mutta emme sulje pois mahdollisuutta, että niille laaditaan myöhemmässä vaiheessa erilliset säännöt.
Herra puhemies, hyvät kollegat, meidän puolueryhmämme haluaa pyrkiä selkeään ja tasapainoiseen tekstiin, josta on myönteisiä seurauksia kuluttajan lisäksi myös työllisyydelle, yrityksille ja ympäristölle.

Breyer
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, pidämme komission direktiiviehdotusta hyvänä siltä osin, kun siinä esitetään vähintään kahden vuoden takuuaikaa. Se on askel oikeaan suuntaan, mutta ei riitä. Se olisi parannus EU: n peränpitäjille, niin kuin Saksalle, joka kannattaa äärimmäisen lyhyttä kuuden kuukauden takuuaikaa. Haluamme kuitenkin oikeastaan tehdä läpimurron, joka johtaa kestävään kehitykseen tuotannossa, ja siksi meidän mielestämme viisi vuotta olisi tarpeen. Meidän on päästävä eroon siitä ajattelutavasta, että tavarat heitetään pois ja niitä käytetään vain vähän aikaa, ja siirryttävä kestävää kehitystä painottavaan tuotantoon.
Valmistajia ja jakeluketjuja ei myöskään saa vapauttaa vastuusta. Minulla ei ole tippaakaan ymmärtämystä niitä valituksia täynnä olevia ruikutuskirjeitä kohtaan, joita saamme teollisuudelta. Teollisuus sanoo kyllä aina olevansa valmis kantamaan vastuun. Mielestäni valmistajat ja jakeluketjut täytyy myös lopultakin saada kantamaan vastuu.
Meidän on siis tukittava jätevirrat ja edistettävä tavaroiden pitkää käyttöikää. Siksi annoimme tarkistusehdotuksen, jossa takuuajaksi ehdotetaan viittä vuotta, jotta kestävä kehitys lopultakin tekisi läpimurron. Sitä muuten tukee myös Suomi. Siten käy myös selväksi, että jopa ministerineuvostossa tuetaan kestävää kehitystä tuotannossa.
Pyrimme myös siihen, että sekä tavaroiden keskimääräinen käyttöikä että myös käyttö tuodaan selvästi esille tavaroiden tuotannossa ja myynnissä. Meille on aivan selvää, että korjauksen täytyy olla ensimmäisellä sijalla. Haluamme, että resurssien tuhlaaminen lopetetaan ja että luodaan kannustimia luopua kertakäyttötavaroiden tuotannosta. Siitä syystä meidän mielestämme Euroopan parlamentin on huomenna, kun tästä direktiivistä äänestetään, lopultakin osoitettava, kuinka vakavasti se suhtautuu kestävän kehityksen periaatteeseen tuotannossa.

Blokland
Arvoisa rouva puhemies, suurimmassa osassa jäsenvaltioita on jo olemassa takuuaikoja ja kuluttajan oikeuksia koskeva lainsäädäntö. Tämä lainsäädäntö ei kuitenkaan ole yhtenäinen. Koska kulutus ja tuotanto kansainvälistyvät yhä enemmän, on aika yhdenmukaistaa kuluttajansuojaa. Me kannatamme direktiiviä kaupallisista takuista. Aina kun jokin tavara rikkoutuu, nousee esiin seuraava kysymys: oliko tavara rikki ostettaessa, vai onko käyttäjä rikkonut tavaran? Käytännössä tähän syyllisyyskysymykseen on joskus mahdotonta vastata. Joskus kuluttaja saattaa valehdella. Hän tietää aiheuttaneensa vahingon itse mutta teeskentelee viatonta. Pitääkö sellaisessa tapauksessa käynnistää laajennettu todistusmenettely? Jos ei ole kysymys suurista summista, yritys ei välttämättä ole juurikaan kiinnostunut siitä. Joskus saattaa olla kysymys viasta, joka on tavarassa jo ostohetkellä tai joka ilmenee pian sen jälkeen ja jolle asiakas ei mahda mitään. Tällöin on selvää, että täytyy toimia niin, että siitä ei ole ikäviä seurauksia kuluttajalle.
Ensimmäinen tapaus on luonnollisesti hankalin. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnössä ollaan selvästi kuluttajan puolella, kun on kysymys todistustaakasta. Kuluttajaa ei syytetä. Siinä on kysymys myyjien ja ostajien valta-aseman erosta. Myös me voimme kannattaa tätä näkemystä. Joissain tapauksissa tuottajan kustannukset saattavat kohota hieman. Toisaalta siitä voi olla hyötyä sekä tavaran että siihen liittyvän palvelun maineen kannalta. Mikään ei ole niin hyvää mainosta kuin tavaran nopea vaihtaminen. En ole oikein vakuuttunut niistä yrityksiltä tulleista lobbauskirjeistä, joissa sanotaan, että kuluttajansuoja tulee kalliiksi ja että siitä aiheutuu kuluttajalle ylimääräisiä kustannuksia. Myös vähittäiskauppiaalla pitää olla oikeus voida periä aiheutuneet kustannukset valmistajalta. Jos lakisääteiseen takuuseen joudutaan turvautumaan usein, tuotteessa on jotain vikaa. Me voimme siis kannattaa useita Kuhnin mietinnössä esitettyjä tarkistuksia.

Hager
Arvoisa rouva puhemies, käsiteltävänä oleva direktiiviehdotus on esimerkki siitä, kuinka kansalaisia kohdellaan kaltoin euroopanlaajuisilla yhtenäisillä säännöksillä, ja myös se voi järkyttää luottamusta unioniin. Avoimet rajat ja avoimet markkinat edellyttävät yhtenäisiä kuluttajansuojaa koskevia direktiivejä. Tarpeellinen on myös ostajan lakisääteinen oikeusturva, kun hankituissa tavaroissa on virheitä, siis takuumenettelyä koskevan lainsäädännön yhtenäistäminen.
Jos kuitenkin - kuten on tehty - annetaan direktiiviehdotus, jossa määräajat, joiden aikana myyjä on vastuussa myymiensä tavaroiden virheistä - viittaan esimerkiksi Itävaltaan - pidennetään nelinkertaisiksi, se on osoitus hyvin heikosta näppituntumasta. Heikkoa asioiden ymmärtämiskykyä osoittaa myös suunniteltu määräys, jonka perusteella kuluttaja voi ensimmäisen vuoden aikana vapaasti valita korjauksen vastikkeetta, kauppahinnan alennuksen, kaupan purkamisen tai tavaran vaihtamisen välillä.
On todennäköistä, että ostaja vanhan tavaran korjaamisen sijaan useimmissa tapauksissa vaihtaa tavaran, mikä meidän mielestämme ei ole taloudellisesti eikä ekologisesti järkevä ratkaisu. Kun otetaan laskuihin mukaan vielä käänteisen todistustaakan periaate, jota ehdotettiin, siis periaate, että virhe oli tuotteessa jo ostohetkellä, määräys kokonaisuudessaan merkitsisi pienille ja keskisuurille yrityksille lisää rasituksia, jotka eivät olisi tasapainossa sen avulla parannetun kuluttajansuojan kanssa.
Nimenomaan tämänhetkisessä vaikeassa työllisyystilanteessa tällainen ylimääräinen rasitus ei ole kestettävissä ja se vähentää suojeltavien kuluttajien määrää pitkällä tähtäimellä. Siksi kannatamme talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tavoin sitä, että, koska asiasta ollaan eri mieltä, olisi odotettava esityksessä mainitun tämän direktiiviehdotuksen taloudellisia vaikutuksia käsittelevän selonteon tuloksia. Hätiköity menettely tässä asiassa ei ole perusteltua. Siitä on asialle enemmän vahinkoa kuin hyötyä.

Rothley
Arvoisa rouva puhemies, minun puheenvuoroni ei ole pitkä, vain kaksi huomautusta. Euroopan yhteisöllä ei ole toimivaltaa siviilioikeuden yhdenmukaistamiseksi. Mitään ei muuten myöskään yhdenmukaisteta. Annetaan vähimmäisvaatimukset, mikä merkitsee sitä, että meillä on jälkikäteen mahdollisesti tuloksena lainsäädännöllinen tilkkutäkki. Missä siis viipyy yhdenmukaistaminen, jota ehkä vielä voisi pitää oikeutettuna? En muuten usko, että Euroopan unionissa koskaan, mitä tulee sisämarkkinoihin, olisi käyty kauppaa rajan yli tai kauppa olisi jäänyt tekemättä vain sen vuoksi, että toisessa maassa on erilainen takuulainsäädäntö. Se on täysin naurettava ajatus.
Vielä yksi lause käänteisen todistustaakan periaatteesta, enempää en voi sanoa sisällöstä. Todistustaakan kääntämisestä on tullut taikasana. On päivänselvää, että emme voi muuttaa tosiasioita, nimittäin sitä, että sen, jonka vaatii oikeuttaan, on osoitettava todisteet, jotka tekevät hänen vaatimuksistaan oikeutettuja, ja todistustaakan kääntäminen voi tulla kysymykseen vain, jos sillä, joka hakee oikeuttaan, ei pahaksi onneksi ole tietoja, jotka tekevät hänen vaatimuksensa oikeutetuksi. Vain silloin voidaan edes harkita käänteisen todistustaakan periaatetta. Tämä ei selvästikään ole sellainen tapaus. Todistustaakan kääntämisen periaatteen noudattaminen johtaa siihen, että myyjä ei periaatteessa voi koskaan esittää tätä todistusta. Hän on ottanut hyllystä silitysrautansa, joka oli paketissa, antanut sen ostajalle - ja sitten kolme kuukautta tämän jälkeen hänen pitäisi osoittaa, että tämä silitysrauta oli kunnollinen. Tämä on joka tapauksessa oikeudellisesti katsoen jokseenkin merkillistä.

Thyssen
Arvoisa puhemies, kuluttajalla on yhteismarkkinoilla vapaus ostaa tavaroita ja palveluja muista jäsenvaltioista, ja kuluttaja pitää sitä yhtenä tärkeimmistä yhteismarkkinoiden eduista. Tämän vapauden käyttämisessä on kuitenkin yksi suuri este, ja se on itse asiassa epävarmuus oston jälkeisestä takuusta ja siitä, miten pitää toimia, jos ostettu tavara osoittautuu vialliseksi.
Ehdotus direktiiviksi, jolla yhdenmukaistettaisiin yhtä ja toista tässä asiassa, on hyvä asia. Se, että kyseinen direktiivi tarjoaa kuluttajalle hyvän suojan, on myös myönteistä. Mutta hyvä suoja ei merkitse samaa, kuin että annetaan täydellinen suoja kaikkeen ja vielä vähän enemmänkin ja lisäksi vielä jonkun kustannuksella. Myös kuluttajan oikeuksien täytyy olla järkevää taloudellisti ja oikeudellisesti. Monista kohdistaa puuttuu valitettavasti tämä tasapaino. Se puuttuu silloin, kun komissio antaa kuluttajalle systemaattisesti oikeuden valita täysin vapaasti, millä keinoin puutteet korjataan. Se puuttuu myös silloin, kun todistustaakkaa ollaan kääntämässä. Olen täysin samaa mieltä kollegani Rothleyn tästä asiasta tekemistä huomautuksista, eli molemmilla alueilla on tehtävä perusteellisia muutoksia.
Ikävä kyllä jotkin ympäristövaliokunnan esittämät tarkistukset lisäävät epätasapainoa. Mainitsen tässä ainoastaan tarkistukset 6 ja 34, jotka koskevat tahoja, joiden puoleen voi kääntyä muissa jäsenvaltioissa. Me olemme minun puolueryhmässäni hämmästyneitä siitä, miten väärin yhteismarkkinoiden jakelumekanismin taloudelliset ja oikeudelliset tosiasiat on ymmärretty. Mutta jos jokin asia on kunnossa, me sanomme myös sen. Tarkistus 31 ansaitsee kehumme. Tällä tarkistuksella voidaan välttää se, että myyjä, joka on usein pieni tai keskisuuri yritys, joutuisi puun ja kuoren väliin, eli että myyjä olisi täysin vastuussa kuluttajalle ja toisaalta valmistaja ei olisi täysin vastuussa myyjälle. Me kannatamme sitä, että myyjä voi käyttää tehokkaasti oikeuttaan hyvityksiin, ja haluamme todeta, että se on yksi tärkeimmistä edellytyksistä, jotta päätöslauselma voidaan lopulta hyväksyä. Tasapaino ei ole vahvan kuluttajansuojan tiellä. Pitäkäämme tätä lähtökohtana, kun neuvottelemme puolueryhmien kesken päästäksemme yhteisymmärrykseen.

Sandbæk
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin ensiksi todeta, etten ole ihastunut tähän direktiiviehdotukseen, en komission muotoilemaan enkä ympäristövaliokunnan tarkistusehdotuksin varustettuun ehdotukseen. Vaikka ympäristövaliokunnan mietintö näyttää parantavan ja tarkentavan joitakin kohtia, on silti vielä epävarmuuksia ja useita ongelmia, mitä tulee niin käyttäjiin, myyjiin kuin tanskalaiseen oikeusperinteeseen kauppalain alueella. On huolestuttavaa, että minä itse saatan, vaikka en ole juristi, löytää tekstistä useita kielellisiä epäselvyyksiä ja muita ongelmallisia seikkoja. Mitä on esimerkiksi "asianmukainen asiakaspalvelun tarjonta" ? Tärkeämpää kuitenkin on, että direktiiviehdotukset vaikuttavat erittäin merkittävästi kauppalain alueeseen, joka on kaikkein keskeisin alue kaupan yhteydessä. Euroopan eri maissa on hyvin erilaisia kauppakulttuureita, ja sen vuoksi en ole sitä mieltä, että tämä olisi alue, jota voidaan tai jota tulisi säännellä. Direktiiviehdotukset eivät muutenkaan ratkaise kuluttajien ongelmia, jotka liittyvät rajat ylittävään kaupankäyntiin. Eri maiden kuluttajien ja myyjien välillä on suuria etäisyyksiä, niin maantieteellisesti kuin kielellisesti. Sen vuoksi voidaan kysyä, onko yhdenmukaistamisella ylipäänsä jotain tavoitetta ja jotain merkitystä tällä alueella. En nimittäin toivo yhdenmukaistamista yhdenmukaistamisen takia.
Tässä yhteydessä en ehdi ottaa esille kuin yhden ainoan mietinnössä esiintyvän konkreettisen ongelman, nimittäin kuluttajien oikeudet tapauksissa, joissa tuote on sopimuksen vastainen. Komission tätä kohtaa koskevaa ehdotusta ei voi hyväksyä. Kustannuksista tulee valtavat, jos useat kuluttajat vaativat sopimuksen purkamista, kun se ei oikeastaan ole välttämätöntä. Nämä kustannukset siirtyvät viime kädessä kuluttajille itselleen. Myös ympäristönäkökulmasta tämä on aivan kestämätöntä. Päinvastoin ympäristövaliokunnankaan ehdotusta ei voida kuluttajanäkökulmasta hyväksyä. Todellisuudessa on puhe myyntiä koskevasta oikaisu- ja palautusoikeudesta ilman, että otetaan huomioon sitä, onko siitä selvää haittaa kuluttajalle. Vähimmäisvaatimus on, että kuluttajan pitää saada vapaasti valita, mikäli ilmenee toistuvia virheitä, ja kuluttajan on aina voitava valita palauttaminen oikaisun sijasta. Sen vuoksi tätä ehdotusta ei tule hyväksyä, jotta voimme päästä kuluttajien ja myyjien väliseen tasapuoliseen taakan jakamiseen.

Bonino
Arvoisat parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, komissio on 18. kesäkuuta 1996 laatinut marraskuussa 1993 julkaistun vihreän kirjan johdosta ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutustavaroiden kaupasta ja takuista.
Direktiiviehdotus pyrkii takaamaan kuluttajalle Euroopan unionin sisällä tuotteen ostopaikasta riippumatta toteutettavissa olevien oikeuksien yhteisen perustason. Tämä yksinkertaisesti siksi, että voitaisiin suoda kuluttajille ja taloudellisille toimijoille mahdollisuus saada täysi hyöty sisämarkkinoiden eduista ja taata kuluttajille korkeatasoinen taloudellinen suoja. On sitä paitsi hieman yllättävää, ainakin minulle, todeta kuinka tässä keskustelussa kuluttajat leimataan vastuuttomiksi tai kyvyttömiksi käsittämään, mikä on järkevää, tai heidän oletetaan olevan kuluttajia, eli kansalaisia, jotka täällä kuvatusta päätellen pyrkisivät hyötymään tai haluaisivat hyötyä ties mistä.
Arvoisat parlamentin jäsenet, jos halutaan puhua teollisuuden ja kuluttajien välisestä tasapainosta, en suoraan sanoen tahtoisi tuhlata enempää sanoja selittääkseni tässä salissa, mitä on tuottajan tai myyjän ja kuluttajien välinen tasapaino. Tällä hetkellä olemme täällä keskustelemassa määritelläksemme, ilman mitään halua säädellä aina kaikkea, kuluttajien ja Euroopan kansalaisten vähimmäisoikeuksia, jotka ovat kaikille samoja riippumatta kyseessä olevan kulutushyödykkeen ostopaikasta.
Marraskuussa 1996 talous- ja sosiaalikomitea ilmaisi myönteisen kantansa tähän ehdotukseen. Toisaalta olen tässä salissa kuullut viitattavan suuriin kustannuksiin. Parlamentin jäsenet tuntevat - koska se on heidän käytettävissään - lopullisen mietinnön tutkimuksesta, jonka komissio toimeenpani tämän ehdotuksen taloudellisten vaikutusten selvittämiseksi. Tutkimuksesta on tiedotettu parlamentille sekä sen keskeneräisessä että sen lopullisessa muodossa: näin ollen kaikki parlamentin jäsenet voivat itse todeta, etteivät nämä kustannukset ole valtavia. Komissio tahtoisi lisäksi korostaa, että kuluttajan luottamus on myyjälle arvo, ja se on arvo nimenomaan kilpailuun perustuvilla markkinoilla, joten tähän arvoon todennäköisesti joissain tapauksissa kannattaa sijoittaa.
Keskustelun ja äänestyksen kohteina olevien tarkistusten osalta tahtoisin ennen kaikkea kiittää esittelijää edustaja Kuhnia hänen tekemästään työstä, sillä mielestäni on hänen vaivannäkönsä ansiota, että komissio voi hyväksyä merkittävän osan hänen laatimistaan tarkistuksista. Yksityiskohtaisemmin esitettynä komissio voi hyväksyä tarkistukset 7, 8, 9, 11, 14, 15, 17, 19, 20, 21, 23 ja 29, jos tarkistusta 46 ei hyväksytä. Lisäksi komissio hyväksyy tarkistukset 30, 32, 35, 36, 37, 38, 42, 45 ja 46 sisällöltään yhdistettynä tarkistukseen 29, kuten äsken sanoin.
Komissio hyväksyy tarkistukset 12, 16, 40 sillä varauksella, että sanamuotoa muutetaan, mutta tarkistusta 33 on komission mielestä muutettava perusteellisesti. Tarkistuksista 41 ja 54 on sanottava, että komissio hyväksyy niiden perusteet ja hyväksyy ne sillä varauksella, että niiden sanamuotoa muutetaan.
Lopuksi tarkistukset 2, 13, 24, 26, 31 ja 41 hyväksytään osittain.
Esitän seuraavaksi muutamia huomautuksia tarkistuksesta 45, joka minusta näyttää olevan avainasemassa tässä väittelyssä, korostaakseni sitä, että komissio pitää tärkeänä suoda kuluttajalle mahdollisuus valita hänelle kuuluvien oikeuksien välillä sen hierarkkisen asteikon kahdella eri tasolla, jolla hän voi näitä oikeuksia käyttää. Meistä vaikuttaa toisin sanoen oleelliselta se, että tämä valinta ei kuulu myyjälle, joka ei ole noudattanut velvoitettaan toimittaa sopimuksen mukainen tuote, vaan pikemminkin kuluttajalle. Esimerkiksi, jos olen ostanut kameran matkaa varten ja huomaan siinä vian kolme päivää ennen matkaa, minulle ei ole itse asiassa mitään hyötyä myyjän suorittamasta korjauksesta, mikäli korjaus kestää kolme viikkoa: tässä tapauksessa olisi johdonmukaista korvata tuote uudella ennen matkalle lähtöä. Sama pätee moniin muihin esimerkkeihin, jotka voisimme esittää.
Puheenjohtajamaa Britannia pyrkii saamaan aikaan poliittisen päätöksen 23. huhtikuuta kokoontuvan "kuluttajaneuvoston" päätösten yhteydessä. Komissio pyrkii omalta osaltaan esittämään Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen, jota on muutettu parlamentin esittämien tarkistusten ja äsken luettelemieni muutosten mukaisesti. Toivon lopuksi, että tämän mielestäni tärkeän asiakirjan käsittely etenee nopeasti, jotta Euroopan unionissa voitaisiin ottaa käyttöön tämä sisämarkkinoiden ja kuluttajansuojan kannalta tärkeä elementti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Vihreä kirja elintarvikelainsäädännöstä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Graenitzin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A40009/98) komission vihreästä kirjasta Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleisistä periaatteista (KOM(97)0176-C40213/97).

Graenitz
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa rouva komissaari, arvoisa herra komissaari, hyvät kollegat, vihreä kirja elintarvikelainsäädännön yleisistä periaatteista Euroopan unionissa on pitkän keskustelun jälkeen esitetty ajankohtana, jota leimasi komission yksiköiden ja tieteellisten neuvoa-antavien elinten organisaatiorakenteen muutos. Tämä ei tullut esille vain asianomaisissa pääosastoissa käydyissä pitkissä keskusteluissa - jotka jo mainitsin - vaan myös sen tosiseikan ansiosta, että alkuperäisissä vihreän kirjan versioissa lainsäädännön ensisijaiseksi tavoitteeksi muotoiltiin tavaroiden vapaa liikkuvuus sisämarkkinoilla, mutta että BSE: n tutkintavaliokunnan kertomuksen julkaisemisen ja komission puheenjohtaja Santerin siinä yhteydessä antamien lupausten vuoksi terveyden suojelu ja elintarvikkeiden turvallisuus asetettiin ensisijaisiksi tavoitteiksi.
Terveyden suojelun ensisijaisuus on siitä hetkestä lähtien hallinnut keskusteluamme elintarvikelainsäädännöstä erittäin voimakkaasti. Periaate on itsestään selvä - Euroopan parlamentille, muille parlamenteille, oikeastaan jokaiselle: jokaisen elintarvikelainsäädännön täytyy taata se, että sallitut elintarvikkeet sekä kaikki käytettävät lisäaineet ja tuotantomenetelmät ovat moitteettomia. Se on itsestäänselvyys ja vaikuttaa kenties tarpeettomalta korostaa tätä yhä uudestaan.
Nimenomaan kahden viime vuoden tapahtumat ovat kuitenkin osoittaneet, kuinka paljon markkinoiden toiminta riippuu kuluttajien luottamuksesta ja kuinka vaarallista ja kallista on kaikille asianosaisille, jos elintarvikkeiden turvallisuuden alalla hyväksytään löyhät standardit. Menettelyjen vastaavuus on mekaanis-teknisellä alalla paljon helpompi tutkia ja määritellä kuin silloin, kun ollaan tekemisissä orgaanisten aineiden kanssa. Tässä yhteydessä olen sitä mieltä, että parlamentti - jatkamme keskustelua tästä alasta huomenna - pitää myös Amsterdamin hallitusten välisessä konferenssissa tehtyjä sopimuksen 129 artiklan ja 129 a artiklan muutoksia myönteisinä, ja toivon, että kansalliset parlamentit ratifioisivat sopimuksen lähiaikoina.
Me kaikki tiedämme, että sisämarkkinoiden täydellinen toteutuminen edellyttää selkeää, havainnollista lainsäädäntöä, jonka noudattamista voidaan myös asianmukaisesti valvoa. Ei pelkästään esittelijä, vaan hänen lisäkseen useimmat jäsenvaltiot ja erittäin monet niistä, jotka ovat arvioineet komission vihreää kirjaa, ovat sitä mieltä, että elintarvikelainsäädäntöä koskeva puitedirektiivi olisi juuri oikea keino täsmällisen lainsäädännön, selkeiden kehysten luomiseksi ja sen avulla voitaisiin yhtenäistää jo olemassa olevat lait, mikäli se on tarpeen, poistaa päällekkäisyydet ja saattaa keskenään ristiriitaiset osat yhteensopiviksi ja laatia lainsäädäntö sellaiseksi, että kuluttajilla ja valmistajilla olisi samanlainen oikeusturva ja he tietäisivät, kuinka kussakin tapauksessa on toimittava.
Sellaisen elintarvikelainsäädäntöä koskevan puitedirektiivin pitäisi tietenkin olla yhtenevä hygienialainsäädännön kanssa, että tiedettäisiin aivan tarkasti, kuinka elintarvikelainsäädäntö ja hygieniaa koskevat säännökset kussakin tapauksessa voidaan sovittaa yhteen. Uskon, että komissio pystyy antamaan puitedirektiivin jonkin ajan kuluttua. Sikäli kuin tiedän, asiaa on jo valmisteltu, ja luulen, että tässä ei tarvitse odottaa uusia tietoja ja neuvotteluja tai sitä, että komissio antaa lisätiedonantoja.
Pidän tässä yhteydessä välttämättömänä myös sitä, että saadaan aikaan määräys, joka koskee elintarvikkeisiin lisättäviä vitamiineja ja sitä, kuinka tämä on merkittävä tuotteisiin, ja sitä, mitä komissio ehdottaa ja kuinka parlamentti voi sitten tehdä päätöksen, kuinka niin sanottuja terveysväittämiä eli väitteitä elintarvikkeiden terveyttä edistävistä vaikutuksista käsitellään.
Tärkeä ala on myös HACCP-järjestelmä. Uskon, että tätä alaa, jonka merkitystä ja vaikutusta ei ole vielä kaikkialla huomattu, pitäisi tutkia lisää, että tarvitaan erittäin paljon tukea, ennen kaikkea pienille ja keskisuurille yrityksille, ennen kaikkea myös maatalousyrityksille. Mielestäni tämä onnistuu helpommin, jos otamme kuluttajat mukaan.
Kuluttajille tieto on kaikkein tärkeintä. Tässä on kysymys siitä, että tuotteet merkitään kuluttajia varten selkeästi ja yksinkertaisesti ja että kuluttajille annetaan tietoa elintarvikkeista. Merkintöjen lisäksi tietoa voidaan välittää myös muilla keinoin, kenties myös vapaaehtoisten sopimusten perusteella, koska jokaiselle on selvää, että merkinnöillä on rajoituksensa.
Ala on erittäin laaja, eikä minulla kuuden minuuttini aikana ole aikaa puuttua sen koko merkitykseen kaikkine yksityiskohtineen, siihen, mikä taloudellinen merkitys sillä on ja kuinka tärkeä kysymys se on Maailman kauppajärjestön toiminnan ja Codex Alimentariuksen yhteydessä. Pidän lisäksi tarpeellisena sitä, että jatketaan keskustelua, mahdollisesti annetaan lisätiedonanto siitä, kuinka komissio voi tukea elintarvike- ja terveyspolitiikkaa ravitsemuspolitiikan ja terveyskasvatuksen periaatteiden mukaisesti.
Lopuksi haluan tuoda esiin sen, että olen vakuuttunut siitä, että lainsäädännön on joka tapauksessa tunnustettava ehkäisevä kuluttajansuoja sisämarkkinoiden poliittiseksi ulottuvuudeksi, jotta kuluttajien luottamusta elintarvikealan sisämarkkinoilla voidaan vahvistaa, ja että elintarvikkeiden turvallisuus on joka tapauksessa välttämätön sisämarkkinoiden oman liikevoiman ja taloudellisen ulottuvuuden tasapainottajana.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, maatalousvaliokunnan puolesta haluan onnitella esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään ja kiittää häntä siitä, että hän on hyväksynyt suurimman osan maatalousvaliokunnan lausunnossa esitetyistä seikoista. Se, että niin suuri yksimielisyys vallitsee ympäristö- ja maatalousvaliokunnissa Euroopan elintarvikelainsäädännön pohjan luovista periaatteista, osoittaa selvästi, miten paljon olemme edistyneet kahden tai kolmen viime vuoden aikana.
Nyt tunnustetaan laajalti tarve arvioida uudelleen joitain nykyaikaisen maatalouden metodeja, erityisesti huipputeknologiaa ja pitkälti tuontiin perustuvaa tehotuotantoa, jotka voivat johtaa muun muassa monien työpaikkojen katoamiseen maatalousyhteisöissä. Mitä tarkalleen ottaen pitäisi laittaa paljon proteiinia sisältävään rehuun? Koostumus täytyy merkitä selkeästi ja koostumuksen täytyy soveltua eläimille, joille rehua syötetään. Kuinka pienessä tilassa eläimiä ja siipikarjaa pitäisi pitää yhdessä - kun tilanahtaus saattaa johtaa tautien nopeaan leviämiseen? Ratkaisu ei voi olla antibioottien rutiininomainen antaminen, sillä antibiootit joutuvat sitten ihmisten ravintoketjuun, vaan se, että varmistetaan, että eläimiä ja siipikarjaa pidetään inhimillisissä tarpeeksi väljissä tiloissa. Teurastamoja koskevien sääntöjen täytyy olla tiukkoja, jotta voidaan säilyttää paras mahdollinen hygieniataso.
Lisäksi eläinten zoonooseja koskevan tiedon keräämis- ja vertailusääntöjä on parannettava, jotta voidaan varmistaa, että koko Euroopan unionissa on parhaat käytännöt ihmisten terveyttä vaarantavien eläinten sairauksien käsittelemiseksi. Keinotekoisten lannoitteiden, torjunta-aineiden ja kasvimyrkkyjen runsas käyttö saattaa aiheuttaa haitallisia jäännöksiä hedelmiin, vihanneksiin ja muihin kasvituotteisiin ja niitä täytyy kontrolloida ja valvoa tarkasti. Hyvää maatalouskäytäntöä ja eläinten hyvinvointia ei voida käsitellä erillään koko elintarvikelainsäädännöstä. Terveelliset raa'at ainekset suoraan maatilalta ovat hyvälaatuisen turvallisen ravinnon perusta.
Suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että ympäristövaliokunta on hyväksynyt maatalousvaliokunnan suosituksen siitä, että tuottajan vastuun pitäisi ulottua ainoastaan elintarvikeketjun siihen kohtaan, missä laadun heikkenemisestä itse asiassa ollaan vastuussa. Tämä helpottaa monen maanviljelijän kantamaa huolta. Niin ikään maatalousvaliokunta suhtautuu myönteisesti ehdotuksiin vaara-analyysistä ja kriittisistä tarkistuspisteistä, mutta pitää samalla merkittävänä sitä, että on tutkittava niiden vaikutusta pienimuotoista maanviljelyä harjoittaviin maanviljelijöihin ja pieniin ruoanjalostajiin, joiden toimintaa pitää jatkossakin ohjata selkeiden sääntöjen avulla. Kuluttajille on tärkeää nimenomaan se, että he tietävät, että heidän ravintonsa on peräisin terveistä kasveista ja eläimistä ja että elintarvikeketjun joka vaihetta koskee järkevä ja helppotajuinen lainsäädäntö ja sen tehokas valvonta ja että viimein kaupassa myytävissä elintarvikkeissa on informatiiviset pakkausmerkinnät, joiden avulla voidaan varmistaa tuotteen terveellisyys ja laatu. Me kaikki olemme jo liiankin tottuneita elintarvikehysteriaan salmonellasta kananmunissa, BSE- ja kolibakteeririskistä naudanlihassa ja torjunta-ainejäämistä porkkanoissa. Toivon, että EU: n elintarvikelainsäädännön tarkistamisen ja Euroopan parlamentin ehdotuksien avulla tällaiset hysteriat jäävät historiaan.

Whitehead
Arvoisa puhemies, juuri tänään Lontoossa, minun kotimaassani aloitetaan Phillipsin tutkimus BSE: stä ja sen yhteydestä Creutzfeldt-Jakobin tautiin. Rouva Graenitzille on suuri kunnia, että hän on tuonut nämä avoimet ja selkeät ehdotukset parlamentin käsiteltäväksi aikana, jolloin BSE-tragedia on muistuttanut meitä kaikkia elintarviketuotannon varjopuolesta ja niistä suurista toiveista, joita meillä oli Amsterdamin sopimuksen hyväksymisen jälkeen ja joiden mukaan ottaisimme täysin uuden kannan vastuuseemme terveellisyydestä ja turvallisuudesta elintarvikealalla. Tänään me kaikki puhuttelemme teitä komissaari nimenomaan Amsterdamin sopimuksen hengessä.
Tämän vihreän kirjan etenemiseen Euroopan parlamentin läpi on liittynyt yksityiskohtaisia konferensseja ja suuria keskusteluja. Nyt on mielestäni aika kuulla komission mielipide.
Haluaisin lyhyesti ottaa esille kaksi tai kolme seikkaa ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan näkökannalta.
Ensiksi haluamme, että komissio sanoo täällä, että elintarvikkeista laaditaan puitedirektiivi, ja kertoo meille, mikä tuon direktiivin aikataulu on. Me tuemme sitä kantaa - ja toivon kuulevani tästä jämerän mielipiteen komissiosta - että alkutuotanto pitäisi sisällyttää kaikkiin tuotevastuuta käsitteleviin direktiiveihin. Samalla kun olen kuunnellut, mitä kollegani rouva Hardstaff on sanonut, toivomme, että kollegamme maataloutta sekä maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa kuuntelevat, mitä me sanomme tarpeesta rohkaista kuluttajien luottamusta elintarvikkeisiin, mikä on myös itse alkutuottajien etujen mukaista.
Haluamme myös nähdä, että kuluttajien toiveet yhdistyvät Euroopan unionin politiikantekomenetelmiin. BSE: n seurauksena pääosasto XXIV: lle annettiin suuri osuus täällä koko elintarvikepolitiikan alalla. Kuitenkin näemme yhä maataloudesta ja teollisuudesta vastaavien pääosastojen olevan hallitsevassa asemassa. Emme hetkeäkään epäile, etteikö kaikilla näillä pääosastoilla olisi omat velvollisuutensa, mutta pyytäisimme komissaari Bangemannia ja hänen kollegoitaan kertomaan meille, että kuluttajien toiveet ja edut pitäisi aina ottaa huomioon - virallisesti - kun elintarvikkeita ja niiden turvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä on komission ja tämän parlamentin käsiteltävänä.
Viimeiseksi vielä pakkausmerkinnöistä. Pari viikkoa sitten suuri joukko maanviljelijöitä marssi Lontoossa. Kuitenkin tällä viikolla Downing Streetille jätetyssä anomuksessa, jossa oli miljoona allekirjoitusta, viitattiin elintarvikkeiden asianmukaisen merkitsemisen tarpeeseen, millä voidaan tehdä tehottomaksi harhaanjohtavat väitteet, joita usein tehdään. Uskomme, että merkintää koskevat määräykset, jotka on tällä hetkellä haudattu lukemattomiin eri direktiiveihin, pitäisi kaivaa esiin ja yhdistää, jos aiomme suorittaa asianmukaista ja tehokasta valvontaa tällä alueella. Meidän täytyy säilyttää Euroopan unionin asema tärkeänä ruoantuottajana ja tärkeänä viejänä. Paras tapa tehdä tämä on asettaa standardit, jotka saavat koko maailman ihailun.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa herra komissaari, hyvät naiset ja herrat, me olemme kaikki iloisia vihreästä kirjasta, ja me kaikki, jotka täällä istumme, toivomme - ja kuulisimme sen mielellämme myös herra komissaarilta - puitedirektiiviä. Sallikaa minun kuitenkin myös sanoa, että käsiteltävänä oleva mietintö saa myönteisen arvion. Haluan myös onnitella rouva Graenitziä siitä, mutta haluan kuitenkin vielä selventää yhtä kohtaa hänen mietinnössään, nimittäin 59 kohtaa, jossa käsitellään direktiiviä 79/112/ETY.
Euroopan komissio esittää ehdotuksessaan tämän direktiivin muuttamisesta, että Euroopan komission viinin hallintokomitea on vastuussa viinin merkintää koskevien vastaavien määräysten hyväksymisestä eikä pysyvä elintarvikekomitea, joka perustettaisiin tämän direktiivin perusteella. Ensimmäisessä esityksessään talous- ja sosiaalikomitea oli vielä sitä mieltä, että pysyvän elintarvikekomitean pitäisi vastata merkinnöistä. Lopullisessa lausunnossaan talous- ja sosiaalikomitea kannatti komission ehdotusta. Myös parlamentti kannatti lausuntoluonnoksessaan komission ehdotusta.
Sallikaa minun todeta tässä, että käytännöllisten syiden lisäksi, jotka puoltavat viinin ja viinituotteiden merkintöjen erityisasemaa - siitähän kaikki viinintuottajat ja kaikki viiniä tuottavat valtiot ovat jokseenkin samaa mieltä - erittäin monet oikeudelliset perustelut puhuvat komission ehdotuksen puolesta. En haluaisi, että käsiteltävänä olevassa mietinnössä olevan väärinkäsityksen vuoksi tultaisiin toisiin ajatuksiin.
Maaliskuussa 1997 oikeudellinen yksikkö antoi lausunnon oikeudellisesta perustasta nautaeläinten merkinnän ja rekisteröinnin toteuttamista ja naudanlihan merkintää koskevaa asetusehdotusta varten. Kysymys oli siitä, käytetäänkö oikeudellisena perustana EY: n perustamissopimuksen 43 artiklaa (maatalouspolitiikka) vai 100 a artiklaa (EY: n sisämarkkinat). Tässä lausunnossa pidettiin lukuisten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden perusteella kiinni siitä, että EY: n perustamissopimuksen 43 artikla on oikea oikeudellinen perusta.
Asiakirjat sopimuksen liitteessä II mainittujen maataloustuotteiden tuotannosta ja markkinoille saattamisesta voivat sisältää määräyksiä kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistamisesta, vaikka EY: n perustamissopimuksen 100 artiklaa tai 100 a artiklaa ei oteta huomioon. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteiden noudattamisessa ei saa jättää huomiotta yhteisten etujen vaatimuksia, kuten kuluttajansuojaa tai terveyden ja ihmisten ja eläinten elämän suojelua. Maatalouteen liittyvän toimenpiteen yhteydessä on terveyden suojelu asetettava etusijalle. Näin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi viimeksi käsitellessään brittiläisen naudanlihan vientikieltoa.
Edellä esitettyjen ajatusten perusteella viinin valmistusaineiden merkintää koskevia määräyksiä tarkemmin määriteltäessä on siksi noudatettava asianomaisia markkinajärjestelyistä annettuja määräyksiä ja niiden sisältämiä menettelytapoja. Voin vain toivoa, että enemmistö tässä parlamentissa on samaa mieltä kanssani, enkä soisi, että tämän mietinnön puitteissa annetaan väärä signaali.

Eisma
Arvoisa puhemies, noin 30 vuotta elintarvikelainsäädännön yhdenmukaistamisen jälkeen Euroopan komissio haluaa vihreän kirjan avulla käynnistää keskustelun siitä, kuinka täytyy toimia tulevaisuudessa. Onko elintarvikelainsäädännön nykyinen oikeudellinen tilanne tyydyttävä? Kun ajatellaan Ison-Britannian BSE-kriisiä ja minun kotimaani Alankomaiden sikarutto-ongelmaa, kysymys on varmasti merkityksellinen. Graenitzin mietintö on hyvä yritys antaa keskustelulle lisää sisältöä. On tarpeen kiinnittää enemmän huomiota tuotemerkintöihin, ja kuluttajien luottamusta pitäisi herättää käyttämällä "maatilalta ruokapöytään" -periaatetta, jolloin tuotantotavasta tarvitaan välttämättä täydelliset tiedot. On myös tärkeää, että vastuukysymyksiä kehitellään edelleen. Niistä on ehdotus valmiina Euroopan komissiossa. On oikein, että viitataan Maailmankauppasopimuksen sääntöihin, niin sanottuun Codex Alimentariukseen, ilman että se johtaa elintarvikkeiden turvallisuuden heikentymiseen.
Mietinnössä käsitellään myös avoimuutta. Luonnollisesti on oleellista, että erityisten foorumien ja tieteellisten komiteoiden työn tuloksia ja ehdotuksia voidaan valvoa, mutta ELDR-ryhmä vastustaa ehdotusta sellaisen foorumin perustamisesta, jossa Euroopan parlamentin jäsenet valvoisivat yhteisön määräysten toteutusta ja soveltamista. Euroopan parlamentilla on muunlainen vastuu eikä sen tarvitse sekaantua asioihin tällaisella foorumilla. Euroopan parlamentin riippumattomuus olisi taattu, jos emme olisi edustettuna tällaisessa foorumissa. Sen vuoksi me vastustamme mietinnön 18 kohdan viimeistä lausetta, minkä me olemme myös alustavasti ilmoittaneet ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnalle.
Lopuksi, herra puhemies, haluan ilmaista puolueryhmäni tuen kollegani Graenitzin mietinnölle mainitsemistani vastalauseista huolimatta.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, sähkösanoma-tyyliin haluaisin ensinnäkin kiittää esittelijää, toiseksi sanoa pitäväni myönteisenä tätä ehdotusta vihreästä kirjasta, joka avaa tärkeän keskustelun kahdesta syystä: ensinnäkin väliaikaisen tutkintakomitean BSE: stä saamien tulosten vuoksi sekä seurantakomitean vuoksi, mutta ennen kaikkea Agenda 2000: n ja yhteisen maatalouspolitiikan vuoksi.
On tarpeen tietää, mitkä ovat tämän keskustelun tuottamat tulokset ja panna ne täytäntöön. Olen kuitenkin sitä mieltä, että rouva Graenitzin mietintö sisältää muutamia selkeitä ajatuksia. Esimerkiksi avoimen ja selkeän merkitsemisen tarve, varsinkin kun kyseessä ovat uudet tuotteet, uuselintarvikkeet. Toiseksi myös kuluttajajärjestöjen selkeä osallistuminen tähän keskusteluun. Kolmanneksi erittäin selkeä kuva siitä, millainen yhteisön oikeuden pitäisi olla elintarvikealalla, sillä nykyisin on olemassa paljon sääntöjä, jotka, kuten muillakin aloilla, ovat toisinaan ristiriitaisia ja joita on tarpeen yksinkertaistaa ja selkeyttää. Viimeiseksi on pidettävä myönteisenä sitä suhteellista ripeyttä, jolla komissio on käynnistänyt uusien tiedekomiteoiden toiminnan sekä uudenlaisen tarkastusjärjestelmän.
Vasta käytännössä nähdään, onko tämä työskentely tehokasta, mutta on tarpeen, että tiedekomiteoiden työskentely on selkeää ja avointa ja että niiden jokaista istuntoa varten on laadittu esityslista, joka myös on selkeä.

Lannoye
Arvoisa puhemies, rouva Graenitzin mietintö on hyvä mietintö. Koko vihreiden ryhmä tukee sen ehdotuksia; rouva Graenitz tuo erityisen hyvin esiin käsittelemänsä alan eri panokset.
Haluaisin osaltani kiinnittää komissaarin ja parlamentin huomion tärkeään kohtaan, eli yhteisön lainsäädännön ja Maailman kauppajärjestön sääntöjen välisiin suhteisiin. Niinpä saimme muutama päivä sitten tietää, että YK: n elintarvike- ja maatalousjärjestö ja Maailman terveysjärjestö antoivat sellaisen myönteisen lausunnon naudan kasvuhormonista - joka on kielletty Euroopan unionissa - jossa päädyttiin tämän kasvuhormonin vaarattomuuteen, kun sitä annetaan oikein. Odotettavissa on siis Yhdysvaltain uusi hyökkäys Euroopan unionin rajoittavaa lainsäädäntöä vastaan tällä alalla.
On kuitenkin niin, ettei sopimus eläin- ja kasvinsuojelumääräyksistä, joka on ollut muutaman vuoden voimassa, ole meille suotuisa. Tämä sopimus ei nimittäin perustu missään mielessä ennalta varautumisen periaatteelle, ja meidän pitäisi siis lisätä siihen asianmukaisia aineksia, tietoja, joiden avulla voitaisiin päätyä siihen, että terveysriskejä on olemassa, mikä tarkoittaa paljon muutakin kuin aihetta edelleen varjostavien tieteellisten epäselvyyksien osoittamista.
Tämä on siis äärimmäisen tärkeä ongelma, joka koskee erityisesti geneettisesti muunneltuja elintarvikkeita ja elintarvikkeiden säteilyttämistä. Palatakseni hullun lehmän tautiin, haluaisin muistuttaa, että ongelmia aiheuttivat etenkin epäselvyydet. Jos näitä sääntöjä ei muuteta, luulen, että Maailman kauppajärjestö uhkaa ennemmin tai myöhemmin koko Euroopan lainsäädäntöä.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, olen täällä rouva Barthet-Mayerin sijasta, jonka piti pitää tämä puhe mutta joka ei pysty siihen terveydellisistä syistä. Sallikaa minun, herra komissaari ja hyvät kollegat, lukea teille hänen puheenvuoronsa.
Rouva Graenitz on tehnyt huomattavan työn, johon voimme kaikki olla tyytyväisiä. Vihreän kirjan ilmestymisen myötä komissio kartoittaa nimittäin virallisesti suuret aukot yhteisön järjestelmässä elintarvikealalla. Vaikka esimerkiksi unioni harjoittaa vahvaa maatalouspolitiikkaa, sen elintarvikepolitiikka on edelleen määrittelemättä. Kaikkien anekdooteilta vaikuttavien juttujen ohella kyseessä ovat todelliset taloudelliset, poliittiset ja kansanterveydelliset panokset. Hormonien esiintyminen lihassa, suklaan rasvapitoisuus ja vastalypsetystä maidosta valmistetun juuston kulutus eivät ole vaarattomia kysymyksiä kansalaisille, valtuutetulle, tuottajalle eikä varsinkaan lainsäätäjälle.
Pääasiallinen vaikeus on juuri turvallisuuden ja laadun määritelmässä, koska ilman yhteistä määritelmää ei yhdenmukaistaminenkaan ole mahdollista. Mitä kriteereitä käyttää, mihin tieteellisiin perusteisiin viitata? Mitä tehdä irrationaalisen ja tunteisiin liittyvän osuuden osalta? Missä kulkee kulttuuristen eroavuuksien ja protektionististen toimien tai kaupallisen opportunismin välinen raja?
Komissio ehdottaa elintarvikealaan suorasti tai epäsuorasti liittyvien asetusten ja direktiivien moninaisuuden karsimista. Tämä on ehdottoman välttämätöntä, koska nyt vaikuttaa siltä, että onnistumatta määrittelemään todellista elintarvikealan politiikkaa unioni on laatinut liikaa lainsäädäntöä, mikä ei ristiriitaisesti ole ilmennyt yhdenmukaisuuden lisääntymisenä. Ei voida siis muuta kuin olla tyytyväisiä tähän aloitteeseen, joka kuuluu elintarvikkeiden turvallisuuden takaamiseksi aloitettujen ponnistelujen laajempaan yhteyteen.

Valverde López
Arvoisa puhemies, komission vihreässä kirjassa olisi pitänyt esittää syvällinen ja kriittinen analyysi tilanteesta, ja kuitenkin siinä vain yksinkertaisesti kuvataan ongelmia. Ne ovat kaikki jääneet hiukan pintapuolisiksi, eikä yhtäkään niistä ole kehitelty syvällisemmin. Tämä törmää nokka edellä sen todellisuuden kanssa, jossa elämme päivittäin.
Yleinen mielipide ei edelleenkään luota valvontaan, jota komissio voisi harjoittaa. Parlamentti ei ole saanut luotettavia vastauksia viime kuukausina esitettyihin useisiin moitteisiin ja jopa sellaiset kansainväliset järjestöt kuin Maailman terveysjärjestö ovat ilmaisseet olevansa vakavasti huolissaan ja levottomia sen vuoksi, että tauti leviää Euroopan unionissa, koska paikallisella, alueellisella, kansallisella ja Euroopan unionin tasolla ei ole tehokasta koordinointijärjestelmää.
Tämän kansalaisten yhteiskunnallisen hädän edessä Euroopan komissio ei anna takuita elintarvikkeiden turvallisuudesta. Se on jopa vetänyt pois ehdotuksensa Euroopan elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevästä virastosta - mikä on meistä kaikista yllättävää - kuitenkin se on tyytynyt hallintorakenteen uudistamiseen - mikä ei johda mihinkään - ja lisännyt tiedekomiteoita, jotka ilman koordinointi-, kehitys- tai sovittelujärjestelmää eivät myöskään tule osoittamaan minkäänlaista tehokkuutta.
Olemme edelleen sitä mieltä, että Euroopan elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän viraston perustaminen on välttämätöntä, että jäsenvaltioiden suurten voimavarojen - tieteellinen kapasiteetti ja tietenkin myös kyky suorittaa tarkastuksia - koordinointi ja kehittäminen on välttämätöntä (meidän täytyy muistaa, että yli 45 000 tarkastajaa koko alueella on paljon enemmän kuin se pieni kourallinen tarkastajan virkoja, jotka voitaisiin luoda, ja se olisi myös paljon tehokkaampaa). On luotava korkean tason tarkastusjärjestelmä ja kehitettävä jäsenvaltioiden kykyjä, sillä näin herätämme luottamusta kuluttajissa.

Olsson
Arvoisa puhemies, eurooppalaisen kuluttajan on voitava entistä enemmän luottaa elintarvikkeisiin, eikä vähiten BSE-kriisin jälkeen. Tässä yhteydessä haluan onnitella Graenitziä hyvästä mietinnöstä, jossa otetaan esiin hyvin monia asioita, ehkä joskus jopa liiankin useita.
Yksi asia ei ole kuitenkaan mukana. Viittaan tarkistusehdotukseen 28. Meillä on oltava elintarviketuotanto, johon sisältyy se, että ruoassamme ei saa olla jäännösaineita esimerkiksi kemikaaleista ja lääkkeistä. Tuotantomme ja tuotantojärjestelmämme on kuitenkin oltava myös sellainen, ettei elintarvikkeita käsitellä tuotannon aikana väärin. Tässä asiassa on yksi vika, nimittäin antibioottien käyttö elintarvikkeissamme kasvunedistäjinä, ei siksi, että ruoan kanssa olisi ongelmia, vaan siksi, että bakteerikantojen antibioottien vastustuskyvystä muodostuu ongelma ihmisten terveydelle. Tämä olisi sen vuoksi lisättävä tekstiin.

Seppänen
Arvoisa puhemies, kysyn retorisesti: kuinka selitetään se, että Euroopan unionin alueella myydään eläinhormoneja 1, 5 miljardin ecun arvosta joka vuosi, vaikka niiden käyttö on kielletty. Vastaan yhtä retorisesti, että takana on sairas voiton tavoittelu.
Ennen me pystyimme rajatarkastusten avulla torjumaan maissamme kasvi- ja eläintauteja sekä estämään epätoivottujen tuholaiseläinten maahantulon. Yhteismarkkinoilla me olemme muiden armoilla ja siksi useimmat rouva Graenitzin huomiot ovat perusteltuja. Ihmettelen vähän Euroopan kansanpuolueen kantaa, kun se tarkistuksillaan pyrkii niitä heikentämään. Hollannissa ja muissa maissa riistetään alkuperäiskansojen luontoa kanojen ja sikojen rehuntuotantoa varten. Tarvitaan mahdollisesti antibiootteja salmonellan ja muiden sairauksien ennaltaehkäisyyn.
Ja kuinka selitetään se, että voidaan ilman että kuluttajille ilmoitetaan, käyttää geenimanipuloituja maissi-, soija- ja muita raaka-aineita ruuan valmistamiseen. Sama koskee säteilytettyjä ruoka-aineita. Valinnanvaraa on se, että voimme tehdä tietoisia valintoja. Vihreä kirja ei riitä. On uskallettava käydä todellisuuden kimppuun.

Gahrton
Arvoisa puhemies, EU: n elintarvikelainsäädännön suuri ongelma on se, ettei se pohjimmiltaan pyri luomaan hyviä elintarvikkeita vaan takaamaan elintarviketuotteiden vapaan liikkuvuuden. Graenitzillä on aivan eri näkemys, mikä on erinomaista, kuluttajaystävällinen näkemys, mutta hän ei ole kunnolla ottanut esiin kysymystä siitä, että mukauttaminen, jonka tarkoituksena on sisämarkkinoiden turvaaminen, ei ole aina ehkä niin hyvä menetelmä parhaan mahdollisen elintarviketason saavuttamiseksi.
Itävaltalaisenahan hän tietää, että tästä on aiheutunut ongelmia uusimmille jäsenvaltioille. Esimerkiksi Ruotsin on EU: n sääntöjen takia ollut pakko sallia kiellettyjä rehulisäaineita, heikentää salmonellan valvontaa ja huonontaa merkintävaatimuksia, erityisesti mitä tulee allergiariskeihin, ja nyt on olemassa uhka siitä, että meidän on sallittava elintarvikkeiden säteilyttäminen ja antibioottien käyttö.
Jos sen sijasta olisi käytetty vähimmäisvaatimuksia , joita tiukempia vaatimuksia jäsenvaltiot voisivat täysin vapaasti asettaa, voisi kehitys yksiselitteisemmin suosia ruoan hyvää laatua. Sen vuoksi haluan mielelläni esittää seuraavan kysymyksen komissaari Boninolle: eikö olisi hyvä, jos komissio sen sijaan panostaisi enemmän vähimmäisvaatimuksiin, jotka pakottavat nostamaan tasoa kaikkialla mutta jotka eivät estä joitakin maita asettamasta tiukempia vaatimuksia? Eikö se olisi parempi kuin täydellinen yhdenmukaistaminen, joka pohjimmiltaan on kaupallinen sääntö, jonka tavoitteena on kaupallisuuden, ei elintarvikelaadun, suosiminen?

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ensiksi haluan kerran sydämellisesti onnitella rouva Graenitziä. Hän on käsitellyt laajaa aluetta erittäin hyvin, sillä on selvää, että Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön merkitys on lisääntynyt huomattavasti sisämarkkinoiden toteutumisen ja aktiivisen kuluttajansuojapolitiikan toteuttamisen vuoksi. Kun otetaan huomioon lukuisat säännöt ja muutetut ehdot, joita esimerkiksi BSE-kriisi on aiheuttanut, ja myös muuttuneet odotukset, emme voi olla yksinkertaistamatta ja järkeistämättä elintarvikelainsäädäntöä, tarkistamatta olemassa olevia määräyksiä.
Mielestäni muutamien perustavoitteiden täytyy olla keskustelun lähtökohta. Kaikkien elintarvikkeiden turvallisuus ja moitteettomuus täytyy taata. Kuluttajien täytyy voida luottaa tähän turvallisuuteen ja moitteettomuuteen, ja on säilytettävä elintarvikkeiden laaja valikoima ja laatu eurooppalaisilla alueilla. Siihen kuuluvat terve ja kilpailukykyinen maatalous ja elintarviketeollisuus.
Avainsanoista yksinkertaistaminen ja järkeistäminen muutamia huomautuksia. Eurooppalaisen politiikan itsestään selvän tavoitteen pitäisi olla se, ja sen puolesta olemme kamppailleet jo kauan, että eurooppalaisesta lainsäädännöstä tehdään selkeämpi ja havainnollisempi. Ristiriitaisuuksista on päästävä eroon, ja erityisesti lakitekstien ymmärrettävyyttä täytyy ennen kaikkea kuluttajien edun vuoksi parantaa.
Tässä on kysymys myös avoimuuden lisäämisestä kansalaisten hyväksi. Se ei ole uutta, mutta elintarvikelainsäädännön alalla kysymys on luottamuksen herättämisestä kuluttajissa. Kuluttajan täytyy toki ymmärtää lukemaansa. Sen vuoksi tarvitsemme elintarvikkeita koskevan puitedirektiivin, joka määrittelee keskeiset käsitteet yhtenäisesti ja jossa yhdessä puitetekstissä esitetään yleiset periaatteelliset määräykset sääntelystä.
Sallikaa minun antaa vielä toinen esimerkki. Elintarvikkeiden merkintöjä koskeva direktiivi annettiin 1979 ja sen jälkeen sitä on muutettu kuusi kertaa. Sen lisäksi on lukuisia erityismääräyksiä, joissa otetaan huomioon yksittäisten elintarvikkeiden, esimerkiksi viinin, tuoreiden hedelmien tai suklaan, merkinnät. Viiniä käsiteltiin tänään jo, ja minun täytyy sanoa teille aivan yksinkertaisesti, herra komissaari, että pyrimme täällä toiseen kantaan kuin rouva Flemming, joka tosin ei enää ole paikalla. En pidä oikeana sitä, että parlamentin jäsen ei käytä hänelle annettua oikeutta osallistua yhteispäätösmenettelyyn tässä asiassa. Mielestäni meidän on sovittava siitä, että myös viinistä päätetään yhteispäätösmenettelyssä, niin kuin suklaasta ja hedelmistä. Niin pääsemme asiassa eteenpäin.

Bangemann
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kovasti kiittää paitsi esittelijää, myös kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet keskusteluun, koska yleinen suhtautuminen osoittaa selvästi, että parlamentin ja komission ajatukset ovat samansuuntaisia.
Olemme tähän mennessä esittäneet 150 lausuntoa vihreästä kirjasta. Haluamme esittää oman mielipiteemme siitä antamalla tiedonannon ennen kesää. Se vastaukseksi kysymykseen aikataulusta. Olemme parlamentin kanssa yhtä mieltä siitä, että meidän pitäisi esittää puitedirektiivi, en vain pysty vielä sanomaan, milloin. Kuulostaa kyllä hyvin mukavalta, että sellaisessa puitedirektiivissä pitäisi määritellä erilaiset käsitteet yleisesti ja niin edelleen, mutta juuri siinä piilee vaikeus. Meidän täytyy tietenkin, jos ryhdymme johonkin sellaiseen, edetä erittäin varovasti. Meidän on otettava huomioon se, että teemme samalla selväksi, miltä osin yksittäisiä määräyksiä on muutettava. Se merkitsee sitä, että en voi vielä tarkasti sanoa, milloin teemme sen. Toimimme kuitenkin niin nopeasti kuin mahdollista.
Joka tapauksessa haluamme saada aikaan yhtenäisen elintarvikelainsäädännön. Siihen kuuluu myös puitedirektiivi. Meille on täysin selvää, että tämä villiintynyt kasvusto, joka siinä on syntynyt, täytyy perata, että myös uudet kuluttajan- ja terveydensuojelua koskevat näkemykset täytyy ottaa huomioon entistä paremmin.
Tarkoituksemme ei kuitenkaan ole loitontua onnistuneista horisontaalisista määräyksistämme, sillä ne ovat hyviä innovaatioiden kannalta ja edistävät myös kuluttajan mahdollisuuksia valita. Se ei kuitenkaan ole ristiriidassa laatuvaatimusten kanssa. Tässä tulee esiin, niin toivon, myös kuluttajien ja tuottajien, erityisesti maataloustuotteiden tuottajien, yhteinen etu. Olemmekin jo eri tilanteissa tehneet selväksi, että eurooppalainen teollisuus on kilpailukykyinen pääosin tuotteidensa laadun ansiosta, ja maatalouden pitäisi pyrkiä samaan. Siinä ei tarvita turhia ristiriitoja. Kuka sitä sitten loppujen lopuksi oikeudellisesti ohjaa, siitä meidän on varmasti vielä keskusteltava. On myös aina todella huvittavaa seurata, kuinka joku, joka haluaa puolustaa omia pieniä erityisetujaan, perustaa nopeasti komitean, johon kukaan ei saa kurkistaa. Niin ei asioiden varmastikaan pitäisi olla.
Yksinkertaistaminen on erittäin tärkeä tavoite, jota me täällä noudatamme, samoin avoimuus. Siinä mahdollisesti joukko nykyaikaisia tiedonvälitysmahdollisuuksia voi pelastaa meidät pulmasta, joka meillä tähän asti on ollut. Mitä avoimemmin ja laajemmin nimittäin haluatte jakaa tietoa ennen kaikkea kuluttajille, sitä vaikeampaa merkinnöissä on noudattaa kuluttajien edun mukaisia sääntöjä, jotka painottavat yksinkertaisuutta, selkeyttä ja havainnollisuutta. Se on niin sanoakseni pulma, joka meillä on.
Koska meillä nykyään informaatioyhteiskunnan aikakaudella on mahdollisuus saada tietoa erittäin helposti, voisi kuvitella, että merkintä sisältää tärkeimmät tiedot ja voi mennä myös yksityiskohtiin, jos on otettava huomioon erityisiä kuluttajien etuja, mutta että enemmän tietoa täytyy olla hankittavissa muilla tavoin, sillä muuten on vaara, että merkintää ei ylipäänsä voi enää toteuttaa.
Jo kuukausia sitten sanoin, kun käsittelimme geneettisesti muunnettuja organismeja, että jos menemme niin pitkälle kuin myös osa parlamentista on suunnitellut, 90 %: ssa kaikista elintarvikkeista täytyy olla asianmukainen merkintä. Vähän aikaa sitten hämmästyksekseni ja ilokseni kuulin täsmälleen saman mielipiteen eräältä saksalaisten vihreiden edustajalta, ellen muista väärin, joka sanoi: niin, jos 90 % on merkitty, mitä merkitystä sillä silloin vielä on kuluttajalle?
Olen aina myös konferensseissa, joita olemme pitäneet, mitä selvimmin sanonut, ja toivon, että voimme myös jossakin määrin päästä yksimielisyyteen siitä, mikä todella on kuluttajan edun mukaista ja mikä ei pelkästään merkitse niin sanottujen uskonnollisten vakaumusten toteuttamista. Elintarvikkeiden valvonnasta haluan sanoa sen, että perustamme oman tarkastajien ryhmän ja aloitamme eurooppalaisten eläinlääkintä- ja elintarviketarkastajien koulutuksen. Tietenkin voidaan ottaa mukaan myös tarkastajia jäsenvaltioista.
Mielestäni ne ovat tärkeimmät kohdat. Vielä aivan lyhyesti talousulkopoliittiseen näkökulmaan. Olemme parlamentissa kahdesta syystä sitä mieltä, että meidän on oltava tässä erittäin varovaisia. Ensiksikin lainsäädäntöä koskevien ehdotusten on varmasti otettava huomioon kansainväliset velvoitteet. Muu ei tule kysymykseen. Kun olemme kansainvälisen oikeudellisen yhteisön jäsen, silloin meidän on myös toimittava sen mukaisesti. Emme voi erota joukosta silloin, kun se sattuu meille sopimaan.
Toiseksi meidän pitäisi kuitenkin toimia sen puolesta, mitä pidämme oikeana, ja olla aktiivisesti mukana kehittämässä Codex Alimentariuksen ja Maailman kauppajärjestön työohjelmia eikä vain reagoida niihin puolustusasemista. Tämä mielessämme olemme määrätietoisesti pyrkineet siihen, että elintarvikkeita koskevia säännöksiä luotaessa sääntöjen rajoissa tieteellisten tulosten lisäksi myös muut legitiimit tekijät otetaan huomioon arvioissa, sillä kuten me kaikki olemme kipeästi kokeneet, tieteelliset tulokset ovat tiettynä ajankohtana käytettävissä olevan tiedon tiivistelmä ja jonakin hetkenä tieto on muuttunut. Se merkitsee sitä, että, kun otamme ehkäisevän toiminnan periaatteet huomioon, voimme myös täällä tehdä enemmän kuluttajien hyväksi. Me haluamme toimia niin!

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Yhteisön hajautetut erillisvirastot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kellett-Bowmanin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0035/98) ehdotuksista neuvoston asetuksiksi (EY) I. yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen N: o 40/94 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0601/97-97/0253(CNS)) II. yhteisön kasvinjalostajan oikeuksista annetun neuvoston asetuksen N: o 2100/94 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0602/97-97/0254(CNS)) III. ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto- ja valvontamenettelyistä sekä Euroopan lääkearviointiviraston perustamisesta annetun neuvoston asetuksen N: o 2309/93 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0603/97-97/0255(CNS)) IV. Euroopan ympäristökeskuksen sekä ympäristöä koskevan tieto- ja seurantaverkon perustamisesta annetun neuvoston asetuksen N: o 1210/90 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0604/97-97/0256(CNS)) V. Euroopan työturvallisuus- ja työterveysjärjestön perustamisesta annetun neuvoston asetuksen N: o 2062/94 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0605/97-97/0258(CNS)) VI. Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen perustamisesta annetun neuvoston asetuksen N: o 302/93 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0606/97-97/0259(CNS)) VII.Euroopan koulutussäätiön perustamisesta annetun neuvoston asetuksen N: o 1360/90 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0607/97-97/0260(CNS)) VIII. Euroopan unionin elinten käännöskeskuksen perustamisesta annetun neuvoston asetuksen N: o 965/94 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0608/97-97/0261(CNS)) IX. Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen perustamisesta annetun neuvoston asetuksen 1035/97 muuttamisesta (KOM(97)0489 - C4-0609/97-97/0262(CNS))

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä ehdotetaan tarkistettuja varainhoitoa koskevia määräyksiä yhdeksän hajautetun erillisviraston säädöksiksi. Se on monimutkainen, koska siinä käsitellään kaikkia yhdeksää erikseen ja on tarpeen esittää tarkistukset yhdeksässä ryhmässä. Se hyväksyttiin talousarvion valvontavaliokunnassa yhden äänen ollessa sitä vastaan. Tämä selitetään vähemmistöön jääneessä mielipiteessä, jossa ehdotetaan, että kolmen viraston kohdalla parlamentti ei saa takaisin niin paljon valtaa kuin sen pitäisi.
Budjettivaliokunnan tarkistukset sisältyvät herra Tappinin erinomaiseen lausuntoon, jota valiokunta tuki yksimielisesti, ja kaikkia tarkistuksia harkittiin talousarvion valvontavaliokunnassa. Asiassa on ollut niin paljon yksimielisyyttä, herra puhemies, että sitä on kritisoitu jonkin verran.
Olisi ehkä hyödyllistä selittää, mitä tämä mietintö ei ole: se ei ole budjetti- ja talousarvion valvontavaliokunnan yritys hoitaa asianmukaisten varainhoidosta vastaavien komiteoiden asioita; sitä ei ole toteutettu ilman, että itse virastojen kanssa olisi neuvoteltu; se ei ole yritys tehdä virastoista lypsylehmiä, joilla rahoitettaisiin EY: n budjettia.
Komissio asetti toisen sukupolven virastot asetuksilla, joissa ei ollut rahoituksellisia turvarakenteita, joita kahdella ensimmäisen sukupolven virastolla on. Mitä turvarakenteita me sitten vaadimme? Ensiksi Euroopan varoja pitäisi voida käyttää vain komission varainhoidonvalvojan suostumuksella. Sen varainhoidonvalvojan avulla asianmukaisia järjestelyjä säädetään nyt laeiksi.
Toiseksi ei ollut mitään määräystä, joka koskisi parlamentin myöntämää vastuuvapautta. EY: n budjetista vastaava pääjohtaja on myötävaikuttanut siihen, että EP myöntää vastuuvapauden kuudelle näistä virastoista; mutta kolmen niistä, niiden, jotka saavat tuloja, sallitaan myöntää itselleen vastuuvapaus tämän parlamentin suosituksesta.
Kolmanneksi niitä samoja kolmea virastoa, joiden toiminta voidaan rahoittaa tuloilla, kontrolloidaan määräyksillä, joiden mukaan tuloja pitäisi pitää yhteisön omina varoina. Herra Tappin selittää, miten tällä alueella mahdollisesti esiintyvien ongelmien kanssa on ehdotettu toimittavan. Budjettivaliokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan muodostaman yksimielisen rintaman edessä komissio on ollut hyvin avulias auttaessaan parlamenttia saamaan virastot uudelleen kontrollinsa alaiseksi. Tämä parlamentti on tietämättään auttanut komissiota sen alkuperäisissä ehdotuksissa. Perustamisasiakirjat annettiin varainhoidosta vastaavien komiteoiden käsiteltäväksi, mutta budjettivaliokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan mielipidettä ei kysytty. Paljolta ylimääräiseltä työltä olisi vältytty, jos Euroopan parlamentin virkamiehet eivät olisi olleet sokeita komission ehdotusten taloudellisille näkökohdille. Herra puhemies, enemmän huomiota pitäisi kiinnittää siihen, miten mietinnöt kohdennetaan eri valiokuntiin. Jos näin ei tehdä, se heikentää parlamentin asemaa selvästi.
Yhtä lukuun ottamatta kaikki virastot vaikuttavat tyytyväiseltä ehdotuksiimme, ja sen vastustus perustuu hyvin paljon herra Tappinin lausunnossa käsiteltyyn alueeseen. Pääasiassa tuo virasto kuitenkin vastustaa sitä, että parlamentti pitää itseään vastuullisena - yhdessä neuvoston kanssa - varojen hankkimisesta. Sen oma tapa hoitaa vastuuvapauden antamista on synnyttänyt paljon kirjeenvaihtoa, usein harhaanjohtavaa, ja kun minun on täytynyt käsitellä tuota kirjeenvaihtoa, ensimmäiseksi olen kysynyt heiltä: " Oletteko lukeneet mietinnön?" Eivätkä he tietenkään olleet. Siinä ongelma piileekin: asioita, joista ei ole lukenut, ei voi kommentoida.
Herra puhemies, pyydän parlamenttia tukemaan tätä mietintöä.

Tappin
Arvoisa puhemies, minä käytän myös tämän tilaisuuden hyväkseni kiittääkseni sekä ystävääni ja talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön esittelijää herra Kellett-Bowmania hänen erinomaisesta mietinnöstään sekä siitä, miten hienosti hän on tukenut minua budjettivaliokunnan valmistelijana, että herra Mingassonia ja hänen joukkojaan siitä positiivisesta lähestymistavasta, jolla he ovat suhtautuneet tähän asiaan.
Tämä mietintö pohjaa usean vuoden takaiseen aikaan, jolloin sekä budjettivaliokunta että talousarvion valvontavaliokunta olivat huolestuneita siitä selkeyden puutteesta, joka vallitsi yhdeksän erillisviraston perustamisasetuksissa omien varojen, rahoituksellisen valvonnan ja vastuuvapauden osalta. Käsiteltävänänne oleva mietintö on huipentuma kahden tai kolmen vuoden työstä, jota herra Kellett-Bowman, minä itse ja komissio olemme tehneet kulissien takana voidaksemme esitellä asiakirjan, jolla voidaan eheyttää erillisvirastoja koskevat asetukset.
Asiasta on ollut useita erimielisyyksiä, mutta lopulta olemme mielestäni saavuttaneet järkevän ja toimivan kompromissin, joskin saattaisin toivoa, että eräissä tapauksissa ehdotuksia tiukennettaisiin jossain määrin. Euroopan unionin virastojen, jotka tällä hetkellä työllistävät yli 1 000 henkeä, työ on erittäin tärkeää. Euroopan unioni perusti ne tiettyä tarkoitusta varten. Itse asiassa on selvää, että joskin nämä elimet ovat oikeushenkilöitä, ne eivät olisi olemassa, jos niitä ei tarvittaisi palvelemaan EU: ta ja sen kansalaisia.
Niinpä on tarpeen, että ne voivat suorittaa tehtävänsä tehokkaasti ja niin riippumattomasti kuin on tarpeen, jotta ne voivat tehdä sellaisia operatiivisia päätöksiä, jotka ovat tarpeen niille annetun työohjelman täyttämiseksi. Yhtä lailla, koska ne eivät ole taloudellisesti itsenäisiä järjestöjä vaan osa julkista kokonaisuutta, niiden täytyy olla tilivelvollisia ja vastuussa kansalle demokraattisten ja avointen menettelytapojen avulla. Tästä syystä tämä mietintö on syntynyt. Sen tarkoitus on lisätä hajautettujen erillisvirastojen avoimuutta, päätösten julkisuutta ja tehokkuutta.
Eri järjestöjen sekamelska ei ole tehokasta eikä päätösten julkisuutta paranna se, että on tusina erilaisia tilinpitojärjestelmiä, raportointijärjestelmiä ja vastuuvapauden myöntämismenetelmiä. Halusimme myös parantaa EU: n hajautettujen elinten ja sen ytimessä olevien elinten välisiä kumppanuussuhteita. Tutkimustemme mukaan nämä virastot eivät tarvitse lisää valvontaa. Itse asiassa ne tarvitsevat vähemmän valvontakeinoja, jotka kuitenkin ovat nykyistä tehokkaampia. Keskityn mietinnön omarahoitusta käsittelevään osaan, sillä herra Kellett-Bowman on kattanut vastuuvapauteen ja varainhoidon valvontaan liittyvät seikat erinomaisesti puheenvuorossaan sekä talousarvion valvontavaliokunnassa.
Huolimatta yhden viraston synnyttämistä kauhutarinoista ehdotamme, että itse hankitut varat - omarahoitusosuus - jotka ovat ylijäämää tuon vuoden talousarvion vaatimuksista, palautetaan Euroopan unionin talousarvioon sen jälkeen, kun tulevan vuoden velvoitteita kattamaan tarvittavien varojen tarve on otettu huomioon, siten, että maksuista pitäisi luonnollisesti neuvotella uudelleen. Tämä pitäisi tehdä niiden varainhoitoa koskevien määräysten mukaisesti, jotka koskevat kaikkia muita tuotettuja varoja. Se ei tarkoita sitä, että parlamentti aikoisi tehdä esimerkiksi tavaramerkeistä vastaavasta virastosta tai jostain muusta virastosta Euroopan unionin lypsylehmän, kuten herra Kellett-Bowman on sanonut. Emme myöskään aio tehdä normaalikäytäntöä siitä, että ne, jotka haluavat rekisteröidä EU: n tavaramerkin, saavat yksin tukea yhteistä maatalouspolitiikkaa tai unionin laajentumista. Sellaiset tapaukset ovat vastuuttomia.
Vastuutonta on myös yhden Alicanten viraston sitoumus ostaa 24 miljoonan ecun arvoinen rakennus tiedottamatta siitä asianmukaisesti budjettivallan käyttäjille tai komissiolle, jolla on siitä vastuu, tai mainitsematta koko projektia komission ja parlamentin hyväksymissä budjettiarvioissa. Jos koskaan on pakollisen avoimuuden ja päätösten julkisuuden tarve tullut todistettua, minun täytyy sanoa, että Alicanten viraston johtaja ja hallintoneuvosto komission edustajat mukaan lukien ovat sen todella ihailtavasti tehneet.
Jos tämä tai mikä tahansa muu EU: n virasto ei enää pysty rahoittamaan omaa toimintaansa, nykyisten säännösten mukaan on aivan selvää, että EU: n on kannettava vastuu perustamistamme elimistä samoin kuin niillä on vastuu unionin toimielimiä kohtaan.
Me emme perusta monopoliyrityksiä ja jätä niitä oman onnensa nojaan menestymään tai kaatumaan. Tämä mietintö koskee noiden velvollisuuksien turvaamista. Kehotan parlamenttia tukemaan sitä.

Tillich
Arvoisa puhemies, virasto on paikka, joka on tarkoitettu asiaan vihkiytyneille. Siksi haluan onnitella erityisesti herra Kellett-Bowmania ja myös herra Tappinia heidän mietinnöstään, sillä virastot ovat todellakin ennen kaikkea budjettipoliittisesta näkökulmasta asiantuntijoiden asia. Vuoden 1998 talousarvion yleisesittelijänä minulla oli ilo saada tutustua virastojen toimintaan.
Haluaisin vielä puhua asiasta: meillä oli virastojen johtajien kanssa tapaaminen viime vuoden maaliskuussa. Sovimme näiden virastojen tarpeista varainhoitovuonna 1997 ja varainhoitovuonna 1998 ja keskustelimme ongelmista, jotka täällä jo mainittiin. Sovimme yhteistyöstä ja mahdollisimman suuresta avoimuudesta rakentaaksemme luottamusta virastojen ja niiden budjettivallan käyttäjien välille, jotka edustavat parlamenttia.
Minun on todettava nyt, että useimmat ovat pitäneet kiinni siitä, toiset taas eivät. Käännöskeskus teki esimerkiksi päätöksen lisätä henkilökunnan määrää 68: sta 115: een, virasto Alicantessa rakennuksen ostosta - herra Tappin puhui juuri siitä - ja Lontoossa kulutettiin ennen varainhoitovuoden loppua nopeasti vielä kerran 300 000 ecua varojen ylijäämistä eikä virasto periaatteessa joutunut perustelemaan tätä budjettivallan käyttäjille.
Nämä ovat sinänsä toimia, joita ehkä voi perustella, mutta se, että toimista ei kerrota budjettivallan käyttäjille, on paras keino herättää epäluottamusta. Pidän Kellett-Bowmanin mietinnön tarkistusta 1 avainelementtinä virastoille Lontoossa ja Alicantessa ja kasvilajivirastolle. Tässä komission, mutta myös neuvoston, pitäisi ottaa Euroopan parlamentin kanta erittäin vakavasti.
Kolme vuotta olemme talousarviomenettelyssä joka kerran päättäneet, että komission henkilöstön määrää ei lisätä, ei myöskään muiden eurooppalaisten toimielinten henkilöstön määrää. Virastoissa henkilökunnan määrä kasvoi vuosittain keskimäärin 17 %. Kysynkin, onko se nyt komission ja asiasta vastaavien komissaarien rehellistä vai epärehellistä peliä vai ovatko virastot täällä jo livahtaneet valvonnan ohi, kun sellaisia epäkohtia esiintyy?
PPE-ryhmä ei hyväksy Euroopan parlamentin oikeuksien vähentämistä virastoja perustettaessa ja siihen liittyvissä toimissa. Siinä ei mielestäni ole kyse virastojen työstä, ei, kyse on varainhoitoasetuksen noudattamisesta ja budjettivallan käyttäjien kunnioittamisesta. Emme voi yhtäällä taistella kaikkien Euroopan unionin talousarvion menojen täydellisen demokraattisen valvonnan puolesta, jos toisaalla virastot eivät noudata Euroopan unionin varainhoitoasetusta.

Giansily
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, yhteisön hajautettujen virastojen toiminnan varainhoidon valvonta oli yksinkertaista, kun näitä virastoja oli vähän ja kun ne hallinnoivat ulottuvuudeltaan rajattuja toimia, joiden määrärahat olivat vähäpätöisiä. Tilanne on nykyisin aivan toinen. Hajautetut erillisvirastot ovat lisääntyneet ja ne vastaavat yhä laajempiin tarpeisiin. Varainhoidon valvonnan osalta ongelmana on järjestää tämä moninaisuus siten, että saavutetaan samanaikaisesti yksinkertainen, tehokas ja yhdenmukainen valvonta.
Herra Kellett-Bowman ehdottaa meille, että kokoamme yhteen ja samaan mietintöön yksitoista vastuuvapausmenettelyä, jotka koskevat samanaikaisesti kolmea erillisvirastoa, joita ei rahoiteta Euroopan unionin talousarviosta vaan niiden omista toimista peräisin olevilla varoilla, ja kahdeksaa muuta erillisvirastoa, jotka eivät ole omarahoitteisia. On tosiaan toivottavaa soveltaa kaikkiin yhteisön erillisvirastoihin yhteisiä vaatimuksia varainhoidon valvonnan suhteen ja tarjota samanlaiset takuut määrärahojen oikeudellisen ja hallinnollisen hoidon suhteen.
Euroopan komission ehdotuksessa otetaan tämä huolenaihe huomioon. Esittelijä ehdottaa kuitenkin käytännöllisempää ja tehokkaampaa lähestymistapaa maksusitoumus- ja maksumäärärahojen vapauttamisessa tapahtuvien viivästyksien välttämiseksi odotettaessa hyväksyntää pääosasto XX: ltä Brysselistä. Esittelijän ratkaisun ansiona ja etuna on, että vältetään samalla kertaa liian keskittävä varainhoito, joka voisi johtaa yhteisön erillisvirastojen toimien jumiutumiseen, ellei peräti keskeytymiseen, sekä varainhoidon valvonnan hajauttaminen itsehallinnon varjolla, josta voisi seurata liukumia julkisten varojen käytössä.
Oikeuden on mukauduttava tosiasioihin ja näin on annettava täydessä laajentumisvaiheessa oleville erillisvirastoille mahdollisuudet kehittyä. En mainitse kuin yhden esimerkin, Alicantessa sijaitsevan sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston, jonka menestys on ollut suuri ja jonka saavutukset ovat huomattavasti ennusteita parempia. Asiantuntijat odottivat 15 000 vuosittaista tavaramerkin rekisteröintihakemusta vuonna 1996. Niitä tuli 40 000. Nykyisin virasto julkaisee viikoittain 1 000 tavaramerkin rekisteröintihakemusta, eli kaksi kertaa arvioitua enemmän. Kuten muidenkin virastojen osalta, tällainen edistys on palkittava, eikä niiden varainhoidon valvonta saa haitata niiden kehittymistä. Tässä hengessä ryhmäni ja minä olemme tyytyväisiä herra Kellett-Bowmanin ehdotuksiin, joiden puolesta äänestämme.

Holm
Arvoisa puhemies, V-ryhmä on taistellut useiden näiden mietinnössä käsiteltyjen EU: n hajautettujen erillisvirastojen puolesta ja tukenut eri yhteyksissä esimerkiksi Kööpenhaminan ympäristökeskusta ja Wienin rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskusta.
Koska nämä erillisvirastot osaksi rahoitetaan EU: n talousarviosta, on sekä loogista että toivottavaa, että Euroopan parlamentti osallistuu vastuuvapauden myöntämiseen valvovana toimielimenä. Niin ikään on tarpeellista ja loogista, että näiden erillisvirastojen mahdollisista tuloista tehdään selvitys EU: n talousarviossa, jotta saamme kokonaiskuvan taloudellisesta tilanteesta. Nämä tarkistusehdotukset ovat askel oikeaan suuntaan, koska se lisää EU: n erillisvirastojen valvontaa ja avoimuutta. Kaikkien EU: n toimielinten ja erillisvirastojen tavoite on, että julkisuus lisääntyy, eikä vähiten petosten ehkäisemiseksi. Avoimuus ja julkisuus ovat nimittäin juuri parhaat valvontakeinot. V-ryhmä tulee sen vuoksi tukemaan Kellett-Bowmanin mietintöä koko sydämestään.

Sarlis
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että tämä täysistunnon arvioitavana oleva mietintö on mietintö, jolle meidän on annettava tukemme, sillä se on talousarvion valvontavaliokunnassa ja, korostan, myös budjettivaliokunnassa käytyjen perusteellisten keskustelujen ja selvitysten lopputulos. Minun on sanottava, että yleisperiaatteena pitää - niin myös komissio ehdottaa - hyväksyä yksinomaan komission varoista rahoitettavien erillisvirastojen vapauttaminen valvonnasta, kuten tehdään kahden aikaisemman erillisviraston suhteen, joista toinen on tunnettu CEDEFOP.
Ongelman muodostavat ne erillisvirastot, joilla on omia tuloja ja joita osittain rahoitetaan yhteisön budjettivaroista. Tässä asiassa komissio esittää yksinkertaisesti, että Euroopan parlamentin suositus on riittävä. Tässä tapauksessa minun on sanottava, että vähemmistön mietinnön perusteluihin sisältyvä kanta on oikeutettu. Näkemyksen lähtökohta on oikea, mutta se ei saa johtaa esittelijä Kellett-Bowmanin ehdotuksista poikkeaviin ratkaisuihin.
Joka tapauksessa meidän on tunnustettava asia ja otettava se huomioon. Se ei saa olla niin sanotusti synninpäästö, että yksi erillisvirasto voi saada tuloja myös toiminnastaan ja jäädä ilman kulujen valvontaa samaan aikaan kun se saa rahaa myös komissiolta pääasiallisena tarkoituksenaan palvella yhteisöä ja Euroopan unionin tavoitteita.
Lopetan puheenvuoroni yhteen pyyntöön ja muistutukseen, jota aina toistan: Euroopan parlamentin, puheenjohtajiston ja poliittisten ryhmien pitää vakavasti harkita talousarvion valvontavaliokunnan uudelleenjärjestämistä. Tästä valiokunnasta on kehittymässä parlamentin suurin elin, eikä se pysty enää toimimaan nykyisessä kokoonpanossaan.

Elles
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään. Punomalla kaikki langat yhteen hän on vastannut komission ehdotukseen, johon suhtaudun myös erittäin myönteisesti. Olin parlamentissa, kun komissaari antoi lupauksensa noin kaksi vuotta sitten - jos muistan oikein - siitä, että hän toisi tämän esille, sillä se oli tekijä, joka oli unohdettu näiden virastojen toiminnan hahmottamisen ensimmäisessä vaiheessa.
Esittelijämme on täysin oikeassa siinä, että toisen sukupolven virastoja varten tarvitaan rahoituksellisia turvarakenteita, mutta en ole itse vakuuttunut siitä, että olisimme päätyneet tähän toimiessamme näiden virastojen kanssa, jos me emme parlamenttina olisi käyttäneet valtaamme ja asettaneet varoja varaukseen, jotta todella voisimme pakottaa virastot tekemään, mitä me olimme halunneet tehdä parlamentaarisen vastuunalaisuuden ehdoilla.
Kun siis tarkastelemme sisältöä, esittelijä on oikeassa, mitä tulee vastuuvapautta koskeviin ehdotuksiin. Se ei ole vain toivottavaa; sen pitäisi mielestäni olla edellytys, kuten hän ehdottaa. Toiseksi rahoituksellisen valvonnan osalta meidän pitäisi varmistaa, että vältämme mahdollisuuksien mukaan sitä, että sijoittaisimme varainhoidon valvojan joka virastoon. Toivokaamme siksi, että komission ehdotukset ovat riittäviä varmistamaan, että tämä työ tehdään tehokkaasti.
Viimeinen kohta, johon haluan puuttua, on yksi poikkeus - Alicanten virasto, jossa teeskennellään, että sitä olisi hyvä käsitellä eri tavoin, koska se ei ole aivan samanlainen kuin kaikki muut virastot. Kun viraston osaa kontrolloidaan Euroopan lailla, kun henkilökunta on osa Euroopan toimielimiä, ei voi väittää, että se on poikkeuksellinen. Sitä täytyy kohdella samoin kuin muitakin.
Lopetan sanomalla, että esittelijä on näyttänyt meille tien eteenpäin, mutta meidän on parlamenttina pysyttävä valppaana siinä, miten nämä virastot tulevat toimimaan. Se on aivan uusi toiminta-alue. Pidämme siis silmämme auki tulevaisuudessa.

Bangemann
Haluaisin kiittää herra Ellesiä siitä, että hän muistutti minua siitä, että jo kaksi vuotta sitten tein paljon töitä tuon ehdotuksen kanssa. Itse asiassa olen sattumalta täällä tänään vastatakseni herra Kellett-Bowmanin mietintöä koskeviin kysymyksiinne.
Joiltakin osin se tietenkin muistuttaa minua myös jälleen entisestä tehtävästäni budjettivaliokunnassa ja talousarvion valvontavaliokunnassa. Meillä ei ole mitään muistuttamista ehdotuksista, joita tehtiin vastuuvapaudesta ja varainhoidon valvonnasta. Mielestäni se jo sinänsä on tärkeä yksimielisyys. Ainoa kohta, josta emme ole yhtä mieltä, ovat tarkistukset, jotka koskevat hajautettujen erillisvirastojen kaikkien tulojen ottamista talousarvioon ja siten myös oikeutta valvoa perittyjen maksujen suuruutta. Jokainen täällä tietää, miksi asia on niin. Komissio on sitä mieltä, että se, kun joka tapauksessa on kysymys näiden virastojen omista, perustavista oikeuksista ja kun asianomaiset hallintoelimet tietenkin valvovat niitä - nehän eivät toki toimi ilman valvontaa - että se siis vaikuttaisi näiden virastojen taloudelliseen autonomiaan. Siksi haluamme tunnustaa virastot itsenäisiksi oikeushenkilöiksi, mutta kannatamme täysin laajinta mahdollista julkista valvontaa ja avoimuutta varojen hoidossa. Emme näe myöskään mitään syytä puuttua niiden maksujen ja menojen sääntelyyn, joita yrityksiltä peritään suoritteista, emmekä säännökseen, joka koskee maksujärjestelmän muutosta. Olemme parlamentin kanssa samaa mieltä, kun on kysymys omarahoitteisten virastojen perimistä maksuista syntyneiden ylijäämien parannetusta valvonnasta, jolla estetään se, että jotkin näistä laitoksista pitävät itseään ehkä puhtaina voittoa tuottavina yrityksinä, mitä ne eivät ole. Mikäli sellaisia varojen ylijäämiä syntyy, on itsestään selvää, että valvonta on taattava.
Saanen vielä kerran ilmaista kollegani Liikasen puolesta hänen pahoittelunsa Alicantessa sijaitsevan viraston menettelystä, josta täällä vielä kerran puhuttiin. Pahoittelemme sitä ja vahvistamme vielä kerran lupauksen ilmoittaa parlamentille kaikista virastojen tärkeistä päätöksistä, joihin liittyy taloudellisia vaikutuksia.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Istuntokauden päättäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden 1997-1998 keskeytetyksi ja ilmoitan, että perustamissopimuksen määräysten mukaisesti parlamentti kokoontuu huomenna tiistaina 10. maaliskuuta 1998 klo 9.00.
(Istunto päättyi klo 20.10.)

