Olukord Tiibetis (arutelu)
President
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused olukorra kohta Tiibetis.
Nüüd juba palju aastaid on Euroopa Parlament otsustavalt võidelnud inimõiguste eest Tiibetis. Arvukates resolutsioonides oleme kutsunud üles konstruktiivsele dialoogile Hiina juhtide ja Dalai Laama vahel ning Tiibeti rahva inimõiguste austamisele.
Seda tehes juhindusime oma põhimõtetest ja väärtustest, mille lahutamatuks osaks on põhiõigused: iga üksikisiku väärikus ning tema enda ja tema etnilise kogukonna kultuurilise ja religioosse identiteedi realiseerimine on väärtused, mille oleme omaks võtnud.
Tiibeti pealinnas Lhasas ja teistes Hiina linnades alates käesoleva aasta 10. märtsist toimunud sündmused on äärmiselt murettekitavad. Me mõistame hukka vägivalla mis tahes vormid ning sõjaväe ja politsei ülemäärase kasutamise.
(Aplaus)
Me mõistame hukka rahulikult tegutsenud inimeste surmamise. Me deklareerime oma solidaarsust Dalai Laamaga, kes on rahu, mõistvuse ja kompromissi sümbol. Me ei saa lubada olukorda, kus Dalai Laama nime seostatakse terrorismiga.
(Aplaus)
Me ei saa lubada Dalai Laama demoniseerimist. Lubage mul teha isiklik märkus, et Dalai Laamaga kohtumisel on mulle alati jäänud mulje, et ta on sügavalt rahule, lepitusele ja inimõigustele pühendunud isik. Mul on Dalai Laama suhtes täielik usk ja usaldus ning ma soovin, et annaksite talle edasi mu suure austuse ja tunnustuse. Seetõttu kutsun ma üles neid, kes on Pekingis võimul, Dalai Laamaga läbirääkimisi pidama ning jõudma Hiina territoriaalset terviklikkust säilitades arusaamadele, mis tagavad Tiibeti rahvale kultuurilise ja usulise identiteedi ning austavad seda.
Dalai Laama on võtnud vastu meie kutse pöörduda kultuuridevahelise dialoogi Euroopa aasta osana Euroopa Parlamendi poole ning see on määratud detsembriks.
Siiski loodan, et nõustute, et hiljutiste Tiibeti sündmuste valguses on Dalai Laama Euroopa Parlamendis teretulnud igal ajal.
(Aplaus)
Dialoog ja koostöö Euroopa Liidu ja Hiina vahel on meie vastastikustes huvides. Hiina on suur rahvas ja me soovime Hiinaga koostööd teha partnerluse alusel.
Mõne kuu pärast on Hiina võõrustajaks Olümpiamängudel. Me tahame, et need mängud õnnestuksid. Siiski on selleks vajalikud teatavad eeltingimused: Tiibeti rahva kultuurilise ja usulise identiteedi austamine ning aus ja vaba uudiste edastamine enne mänge ja nende ajal. Seetõttu tuleb hukka mõista fakt, et ajakirjanikud ja reporterid on Tiibetist välja saadetud.
Isikuna, kellel on suur heameel koos teiste institutsioonide presidentidega osa võtta mängude avatseremooniast Pekingis, lubage mul väga selgeks teha üks asi, siin ja praegu, Euroopa Parlamendi täiskogu istungil: iga vastutustundeline poliitik peab endalt küsima, kas ta saab avatseremooniast osa võtta, kui Hiina juhtkond ei otsi dialoogi ega kompromissi.
(Aplaus)
Daamid ja härrad, me tahame anda oma panuse, et maailma sportlased võiksid Pekingis kohtuda ausas ja vabas võistluses. Siiski ei luba meie väärtused ja eneseaustus loobuda oma põhimõtetest. Meil siin Euroopa Parlamendis on selles suhtes eriline vastutus.
(Täiskogu tõuseb püsti ning aplodeerib kõnelejale seistes)
Janez Lenarčič
eesistuja. - (SL) Daamid ja härrad, Euroopa Liit jälgib ängistusega olukorda Tiibetis ja Hiina naaberprovintsides, milles on kaunis suur Tiibeti elanikkond, nagu näiteks Tsinghai, Szechwan ja Kansu.
Euroopa Liidu esindajad on juba Tiibeti segaduste algusest peale olnud pidevalt ühenduses Hiina esindajatega. Vastuseks Euroopa Liidu nõudmisele esitasid nende Hiina kolleegid ELi eesistujakolmikule esimese ettekande Tiibeti pealinna Lhasa sündmustest 15. märtsil. Olukorda Tiibetis arutati ka Euroopa Liidu esindajate kohtumisel Hiina välisministri asetäitjaga 17. märtsil. Mõlemad pooled nõustusid sellel kohtumisel, et dialoog Tiibeti sündmuste kohta peab olema pidev ja avatud.
Pärast intsidenti Hiina saatkonnas Brüsselis kutsuti Euroopa Liidu esindajad 19. märtsil sama ametnikuga kohtuma. Arvukate Euroopa protestiavalduste tõttu Tiibeti sündmuste vastu nõudis see ametnik vabandamist ja kompensatsiooni, kui Hiina saatkondades peaks toimuma purustusi.
Eelmise nädala algul, 17. märtsil, väljendas eesistujariik oma sügavat muret, võttes arvesse arvukaid teateid segaduste kohta Tiibetis. Ta väljendas oma sügavat kaastunnet ohvrite perekondadele ja rõhutas, et sooviks saada Hiina valitsuselt kohest selgitust olukorra kohta Tiibetis.
Eesistujariik soovitas kõigil osalistel tegutseda talitsetult. Ta kutsus Hiina valitsust üles loobuma jõu kasutamisest protestijate vastu ning vastama protestidele kooskõlas rahvusvaheliselt vastuvõetud demokraatlike põhimõtetega. Samal ajal kutsus eesistujariik protestijaid üles loobuma vägivallast. Ta rõhutas sõnavabaduse ja rahumeelse protesteerimise tähtsust.
Nagu me teame, toetab Euroopa Liit Hiina territoriaalset ühtsust, kuid püüdleb rahumeelse kokkuleppe poole Hiina võimude ning Tiibeti usujuhi Dalai Laama ja tema esindajate vahel. Seepärast kutsub meie teatis Hiina valitsust üles vastama tiibetlaste murele oma inimõiguste pärast. Euroopa Liit julgustab mõlemaid pooli alustama konstruktiivset dialoogi. See võiks olla aluseks alalisele lahendusele, mis oleks kõigile vastuvõetav ning respekteeriks Tiibeti kultuuri, religiooni ja identiteeti.
Lisaks eelnevalt mainitud eesistujariigi teatisele kutsus Euroopa Liit Hiina valitsust võimaldama sõltumatule rahvusvahelisele meediale Tiibetisse pääsemist. See on küsimus, mida te ise juba mainisite, härra president. Hiinlased on selle ettepaneku siiani tagasi lükanud, öeldes, et ligipääs meediale antakse kohe, kui olukord Tiibetis on turvaliseks muutunud. Rahvusvaheline üldsus pole siiani suutnud saada usaldusväärset informatsiooni Tiibeti protesteerijate arvukate surmajuhtumite kohta.
Viimaste läbirääkimiste käigus vihjasid Hiina ametivõimud eesistujariigile Sloveeniale, et paari järgmise päeva jooksul võimaldatakse rühmale Euroopa ajakirjanikele ligipääs Tiibetisse ja teabe edastamise vabadus. Eesistujariik loodab, et see toimub. Tahaksin ka rõhutada, et oleme palunud Hiina võimudelt seletust nende protesteerijate tulevase saatuse kohta, kes ei ole järgmise nädala lõpuks endast võimudele teatanud. Nad vastasid, et kõigi nende üle, kes rikuvad Hiina seadusi, mõistetakse kohut vastavalt kehtivatele õigusaktidele.
Euroopa Liit väljendas muret, et oma tahet rahumeelselt väljendanud protesteerijate edasine vahistamine võib põhjustada pingete taastumist tiibetlaste ja Hani, see tähendab Tiibetis elava Hiina kogukonna vahel. Samal ajal tahaks EL rõhutada, et siseriikliku julgeoleku õigusakte ei tuleks kasutada inimõiguste piiramiseks.
Härra president, te nimetasite ka Hiina olümpiamängude küsimust. Ma pean rõhutama, et eelmise nädala mitteametlikul ministrite nõupidamisel Sloveenias võtsid Euroopa Liidu spordiministrid koos kõigi liikmesriikide, Lääne-Balkani riikide ja Norra riiklike olümpiakomiteede esimeestega ühehäälselt vastu deklaratsiooni, milles nad rõhutasid olümpialiikumise ja selle väärtuste tähtsust inimõiguste edendamisel ja toetamisel. Samal ajal võtsid nad sõna olümpiamängude boikoteerimise vastu. Nad ei arutanud avatseremoonial osalemist.
Eesistujariik on arvamusel, et olümpiamängude või muude spordisündmuste boikoteerimine kultuuridevahelise dialoogi aastal ei oleks asjakohane vastus lahendamata poliitikaküsimustele. See võiks tähendada ka kaotsiläinud võimalust inimõiguste austamise edendamiseks.
Kas võiksin ka öelda, et Inimõiguste Nõukogu istungjärk Genfis oli märgistatud murega olukorra pärast Tiibetis. Läbirääkimistel Viini deklaratsiooni ja tegevuskava üle kutsus Euroopa Liit mõlemaid pooli vältima jõu kasutamist ning austama inimõiguste rahvusvaheliselt heakskiidetud standardeid.
Dialoog Euroopa Liidu ja Hiina vahel on käesoleval nädalal jätkunud. Eilses telefonikõnes arutasid ELi üldasjade ja välissuhete nõukogu president Sloveenia välisminister doktor Rupel ning Hiina Rahvavabariigi välisminister Yang Jeichi muude küsimuste hulgas ka Tiibeti kogukonna olukorda. Doktor Rupel väljendas härra Yangile Euroopa Liidu lootust, et Hiina ametivõimud ja Dalai Laama või tema esindajad võiksid alustada dialoogi niipea kui võimalik. Samal ajal kutsus ta Hiina võime üles kohe vabastama protesteerijad, kes olid rahumeelselt oma arvamust väljendanud.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra president, mul on väga hea meel, et see arutelu just täna aset leiab, sest välisministrid arutavad ikka veel, kuidas täpselt seda olukorda lahendada. Seepärast on tänane arutelu väga õigeaegne. Samuti on hea, et saan teile edastada oma esialgsed mõtted selle küsimuse kohta.
Nagu teiegi, härra president, oleme me komisjonis sügavalt mures rahutuste ja vägivalla pärast Tiibetis. Oleme mures teadete pärast, et palju inimesi on tapetud ja haavatud, et käib rüüstamine ja põletamine. Kuigi ohvrite arvu kohta on lahkuminevaid andmeid - nagu nõukogu eesistuja just ütles - on selge üks asi: tapetute ja haavatute arv näib ulatuvat sadadesse. Seetõttu me edastame oma kaastundeavaldused kõigile ohvritele ja nende perekondadele. Vägivald ei ole kunagi aktsepteeritav ega aita kaasa püsiva lahenduse leidmisele.
Seetõttu me kutsume Hiina ametivõime üles olema ülimalt vaoshoitud tegeldes protesteerijatega ning eriti mitte kasutama jõudu rahumeelsetes demonstratsioonides osalejate vastu. Komisjon soovitab Hiina valitsusel võimaldada sõltumatu meedia ligipääsu. Mind julgustab fakt, et Hiina valitsus on teatanud komisjonile, et korraldab nüüd ise välismaisele ajakirjandusele, sealhulgas Euroopa reporteritele, reisi Tiibetisse 26.-28. märtsil. See on väga oluline, sest faktide sõltumatu tõendamine on olukorra mõistmiseks eluliselt tähtis. Ma loodan, et välismaine meedia saab oma tööd teha piiranguteta.
Me jätkame arengute hoolikat jälgimist. Euroopa Liit toetab kindlalt rahumeelset suhtlemist Hiina ametivõimude ning Dalai Laama ja tema esindajate vahel. Nagu me kõik mõistame, saab püsiva lahenduse saavutada üksnes rahulike vahenditega ning avameelse ja ausa dialoogiga. Me soovitame tungivalt Hiina valitsusel ja Dalai Laamal alustada sellist konstruktiivset ja sisulist dialoogi - siiani on toimunud palju dialooge, kuid mitte sisulist dialoogi - eesmärgiga saavutada püsiv, kõigile vastuvõetav lahendus, mis täielikult austaks Tiibeti kultuuri, religiooni ja identiteeti.
Euroopa Liit on alati toetanud Hiina suveräänsust ja territoriaalset ühtsust, mis hõlmab ka Tiibetit. Kuid see ei tähenda, et inimõiguste olukord Tiibetis ja kogu Hiinas on puhtalt siseasi. See on rahvusvahelise üldsuse õiguspärane huvi, fakt, mida kriipsutab alla inimõigusi kaitsvate rahvusvaheliste õigusaktide olemasolu juba rohkem kui poole sajandi vältel.
Me omistame suurt tähtsust sõnavabadusele, sealhulgas ka piiramatule rahumeelsete demonstratsioonide vabadusele. Seetõttu me kutsume demonstrante üles ka vägivallast hoiduma.
Me kavatseme neid küsimusi arutada Hiina valitsusega, ka oma regulaarsete inimõigusdialoogide käigus. Võttes arvesse lähenevat inimõigusalast dialoogi tehti ka ettepanek, et järgmine visiit Hiinasse peaks suunduma Tiibetisse. Hiljutised arengud on muutnud selle soovituse veelgi vajalikumaks.
Ma olen teadlik eelmise nädala protestidest Hiina saatkondade ees, millest mõned pöördusid vägivaldseteks ja kus põhjustati mõningast varalist kahju ja mõned saatkonnad olid protestijate poolt blokeeritud. See on muidugi kahetsusväärne. Ma saan aru, et praegu on olukord rahunenud ning olen kindel, et asjaomaste ELi liikmesriikide ametivõimud kaitsevad Hiina saatkondi vastavalt diplomaatiliste suhete Viini konventsioonile.
Lubage mul lõpetuseks öelda paar sõna olümpiamängude küsimuses. Me usume, et olümpiamängud ei ole poliitiline sündmus. Kuid need tuleks pidada keskkonnas, mis on sama laiahaardeline kui olümpiavaimsuse rahusõnum, ning sõnavabaduse ja ajakirjandusvabaduse õhkkonnas.
Muidugi me kõik näeme ja jälgime hoolega, kuidas sündmused lähematel päevadel ja nädalatel edasi arenevad. Arvan, et praegu on kõige pakilisem küsimus see, kuidas meie kui Euroopa Liit suudame koos töötada, et edastada Hiina valitsusele ja Tiibeti demonstrantidele tugev ja ühtne sõnum: sõnum, mis aitab lõpetada vägivalla ning tuua kaks poolt kokku tõelisesse sisulisse dialoogi.
President
Daamid ja härrad, sain just praegu kirja Dalai Laamalt, kes tänab Euroopa Parlamenti kutse eest. Viimases lõigus palub ta mul teile edastada järgmise sõnumi:
President
"Ma soovin teid isiklikult tänada ning edastada teie kaudu Euroopa Parlamendi kõigile auväärt liikmetele oma siira lugupidamise sellise sümpaatiaavalduse ja toetuse eest ajal, mil Tiibeti rahval on väga raske.”
József Szájer
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (HU) Daamid ja härrad, olümpiamängud on rahu ja leppimise sümboliks. Meie, Euroopa kodanikud, peame kindlalt seisma oma ühiste väärtuste eest: austuse eest inimväärikuse, vabaduse ja inimõiguste vastu. Meie, mu sõbrad, ei saa lihtsalt vaikides seista, kui valitsus mõrvab omaenda kodanikke.
Me ei saa kannatada inimõiguste ja vähemuste õiguste massilist jalge alla tallamist. See on põhjus, miks Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) fraktsioon nõuab, et Hiina ametiasutused peataksid vägivalla ning oma kodanike ja Dalai Laama hirmutamise, ja me kutsume neid üles alustama rahumeelset dialoogi leppimise ja Tiibeti autonoomia üle.
Me peame Tema Pühadust Dalai Laamat oma sõbraks ja vaieldamatult moraalse autoriteediga isikuks ning me tervitame vastutustundlikku hoiakut, mille ta on praeguse olukorra suhtes võtnud. Ma tervitan vastutustundlikku avaldust, mille tegi parlamendi president Hans-Gert Pöttering, et peaksime kasutama kõiki meie käsutuses olevaid vahendeid, et sundida vastupuiklevaid Hiina ametiasutusi vägivalda lõpetama ning inimõigusi ja vähemuse õigusi austama.
Daamid ja härrad, nagu ma juba ütlesin, on olümpiamängud rahu ja leppimise sümboliks ning seda nad peavadki jätkuvalt esindama. Olümpiamängud on inimlike saavutuste ja inimolendeid ühendavate väärtuste sümboliks ning seda nad peavadki jätkuvalt esindama.
Kas Hiina ametivõimud tõesti mõtlevad, või tegelikult: kas meie kõik tõesti mõtleme, et on võimalik, et terve maailma sportlased tulevad kokku ning võistlevad õnnelikult ja üksmeelselt, samal ajal, kui mänge võõrustav valitsus parajasti oma kodanikke mõrvab? Kas Hiina ametivõimud tõesti mõtlevad (...)
(Vali aplaus)
Kas meie kõik tõesti mõtleme, daamid ja härrad, et meie vabadust armastavad inimesed suudavad kätt suruda juhtidel, kes teises käes hoiavad automaati?
Daamid ja härrad, veel pole aeg küps, et kutsuda üles boikotile; olümpiamängud on alles viie kuu kaugusel. Siiski me peame teatama absoluutselt selgelt oma arvamuse, nimelt et me kutsume Hiina ametiasutusi üles otsekohe peatama oma võimuhullu käitumise Tiibeti küsimuses, mis seda suurepärast maailmaspordi sündmust ohustab. Nad peavad lõpetama verevalamise, nad peavad lõpetama kodanikuvabaduste - ajakirjandusvabaduse, ühinemisvabaduse ja usuvabaduse - rikkumise ning nad peavad lõpetama selle rahumeelse inimese, Dalai Laama hirmutamise.
Lõpetage tapatalgud, lõpetage kodanikuvabaduste rikkumine, lõpetage Dalai Laama hirmutamine!
(Aplaus)
Pasqualina Napoletano
fraktsiooni PSE nimel. - (IT) Härra president, daamid ja härrad, ma loodan, et Euroopa Parlamendil on kasulik oma häält kuulda lasta Tiibeti traagiliste sündmuste kohta enne Euroopa välisministrite kohtumist.
Eelkõige on oluline tegutseda, saates Dalai Laama nõudmisel Tiibetisse sõltumatu komisjoni, et maailm saaks teada tõe ja tragöödia tegeliku ulatuse. Siis veel arvukate vangide olukord, teated kadumiste kohta, teated piinamiste kohta: me peame kõigele sellele valgust heitma.
Teiseks peaks viimaste päevade kohutav kriis sundima rahvusvahelist üldsust püüdma leida läbirääkimiste kaudu lahendust, mis - täieliku austusega ÜRO resolutsioonide vastu, mis on endiselt olemas, kuigi keegi neile enam ei viita - võimaldaks Tiibeti rahval näha austust nende kultuuri, nende keele ja nende religiooni vastu. Selle eesmärgi saavutamiseks paljude muude hulgas on Dalai Laama roll asendamatu: kahtlemata hoiab ta tasakaalu, mis ei tõuka Tiibeti küsimust täieliku iseseisvuse saavutamisele, aga sellest tulenevalt ja sellest hoolimata on ta leppimatu oma rahva õiguste küsimuses.
Kuni selleks veel aega on, oleks eluliselt tähtis maha rahustada pinged Hiina natsionalismi ja Tiibeti iseseisvusliikumise vahel. Sõnad, millega Dalai Laama oma rahva poole pöördus, isegi ähvardus tagasi astuda, annavad tunnistust riskist. Sellepärast peavad Hiina ametiasutused, kui nad tõepoolest rahu tahavad, aktsepteerima Dalai Laama poliitilist rolli ja alustama temaga otseseid läbirääkimisi. Paari viimase päeva metsikud repressioonid võiksid näidata, et hiinlased on oma otsuse teinud, ja kui see on ekstreemne otsus, viib see tragöödiani.
Lõpuks soovin öelda Euroopa valitsustele olümpiamängude kohta järgmist: palun ärge sundige meid pealt vaatama seda näitemängu, kes läheb ja kes mitte. Dalai Laama on täitsa õigesti öelnud, et Hiina isoleerimine ei aitaks lahendada ei Tiibeti probleemi ega ka üldisemat inimõiguste probleemi. Ma arvan, et pole õige öelda, et Dalai Laama ei saagi teisiti teha, sest see vihjaks, et ta on ebasiiras, samas kui ta on demonstreerinud, et ei ole; niisugused avaldused võivad talle üksnes kahju teha.
Sõnum, mida me tahame nõukogule saata, on selline: täitke oma kohustused, seiske ühtse rindena; see, mida me vajame, pole mitte žestid, vaid pikaajaline ühtne poliitika. Siis saame hakata Hiina poole vaatama ilma skisofreeniata, mis on pannud rahvusvahelised äriühingud, sealhulgas Euroopa omad, seisma vastu edasiminekutele ametiühinguõiguste valdkonnas, ning me saadame Hiina ametiasutustele selge sõnumi, nimelt et suurel majandus- ja kaubandusvõimsusel on kohustusi nii kodusel kui ka rahvusvahelisel rindel; see kehtib enne olümpiamänge, olümpiamängude ajal ja pärast nende lõppu.
Marco Pannella
fraktsiooni ALDE nimel. - (IT) Härra president, daamid ja härrad, 70 aastat tagasi - mina neid päevi kokku arvutada ei suutnud - kuulutas Euroopa, rahvusriikide Euroopa, et ei saa ega taha surra Danzigi eest, see argpükslik Euroopa, see anti-liberaalne, kuigi ametlikult antifašistlik Euroopa oli ühiselt vastutav ühe või kahe kõige hirmsama sõja eest, nende armide eest inimkonna näo peal.
Täna, mitmel erineval moel, ei soovi me surra Darfuri eest, me ei soovi surra Jugoslaavia eest ning me ei soovi surra Tiibeti eest. Selline Euroopa on tõesti rahvusriikide Euroopa. Vaadake värske pilguga Spinellit ja lugege Ventotene Manifestot, kuulake Dalai Laama sõnu ja te näete, et autonoomia valimine, hoiak "vaba Tiibet vabale Hiinale” esindab kõike seda, mis moodustab Euroopa, mille me praegu kaotame: meie Euroopa kodumaa, mille me nüüd kahjuks jälle kord muudame rahvusriikide Euroopaks.
Seepärast ma arvan, et tuleb öelda, et härra Solana oleks pidanud vaikima; kuid ta on juba kuulutanud: "Ma lähen avatseremooniale”. Teine tähtis punkt on realism, mida näitasid üles Dalai Laama ja Karma Chopel ja mis soovitab meile, et me ei peaks tekitama apokalüptilist probleemi olümpial mitteosalemisest, vaid võtma meetme avatseremoonia toetamata jätmise kujul. Me peaksime ütlema härra Solana kaudu sic stantibus rebus, me pigem jätame minemata, kui et toetame selle häbiväärse näitemängu etendamist. Vaba Hiina eest, vaba Euroopa eest, vaba Tiibeti eest!
Cristiana Muscardini
fraktsiooni UEN nimel. - (IT) Härra president, daamid ja härrad, arvan, et me kõik loodame, et olümpiamänge silmas pidades võiks Hiina demonstreerida, et ei arene mitte ainult tema majanduslik ja kaubanduslik võimsus, vaid ka rahvuslik suutlikkus astuda uude ajajärku, mis põhineb kaugelt liiga tihti rikutavate inimõiguste järgimisel, ning seetõttu valmistama rahvast ette tunnustama neid üksikisikute vabadusi, mida praegu ikka veel eiratakse.
Hiina Kongress on viimaste aastate jooksul mitmeid kordi rääkinud harmoonilise ühiskonna loomisest, kuid need sõnad on jäänud surnud tegudeks. Niipalju, kui puutub Tiibetisse, pole midagi välja tulnud autonoomiast, mille pidi garanteerima poolte vahel sõlmitud sõna- ja usuvabaduse leping. Selle asemel on toimunud repressioonide järsk kasv, sajad inimesed on surnud, sajad on haavatud ning kaduma on läinud nii munki kui ka kodanikke.
Euroopa Liit, kes juhtunu üldiselt hukka mõistab, peab vastama asjakohase poliitilise algatusega. Kui Hiina ametiasutused keelduvad laskumast konstruktiivsesse dialoogi tiibetlastega ning otsekohe teatamast kadunud inimeste asukohta, tuleb läbi vaadata ELi ja Hiina vahelised majandus- ja kaubanduslepingud. Poliitiliste prominentide osavõtt olümpiamängude avatseremooniast võib toimuda ainult siis, kui enne seda on tagatud inimõigused, hakatud uurima surmatud inimeste elundite edasiandmist, vabastatud Tiibeti mungad ja kodanikud ning alustatud dialoogi Dalai Laamaga.
Daniel Cohn-Bendit
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Härra president, Euroopa liidrid on juba 10 aastat osalenud Ükskõiksuse Olümpiamängudel: joostes kõige kiiremini lepingute järele, hüpates võimalikult kõrgelt üle inimõiguste ning lennates võimalikult kõrgelt üle rõhumisest Tiibetis. See on kestnud 10 aastat!
Olümpiamängud diktatuuri tingimustes on poliitiline akt, kas see meeldib meile või mitte, kas see meeldib seadusele või mitte. Mida me selles olukorras teeme? Kui olümpiamängud peeti 1936. aastal Saksamaal, oli see poliitiline akt, mida me kõik kahetseme. Mida me selles olukorras teeme?
Esiteks peavad Euroopa Liit ja kõik ta liidrid selles olukorras keelduma osa võtmast olümpiamängude avamisest. See on poliitiline märk, poliitiline akt, mida me peame toetama.
(Aplaus)
Teiseks, need olümpiamängud toimuvad. Nelikümmend aastat tagasi saluteerisid Aafrika päritolu ameeriklased rusikas käega ning kui täna saab Ühendriikide presidendiks Aafrika päritolu ameeriklane, siis sünnib see osalt tänu sellisele käitumisele olümpiamängudel. Seda tuleb tunnistada.
(Aplaus)
Sellepärast ütlen ma "jah” kodanikest sportlaste osavõtule: neil tuleks lasta olümpiamängudel öelda, mida nad tahavad. Ma ütlen "jah” kodanikest ajakirjanike osavõtule: nad peaksid jälgima sportlasi hüppamas, jooksmas ja ujumas, kuid muutma ka Taevase Rahu väljaku valgete, punaste, mustade ja igat muud värvi loosungitega vabaduse asupaigaks, kus inimesed saavad öelda, mida tahavad.
Kolmandaks, pealtvaatajad peavad olema kodanikest pealtvaatajad: nad peavad minema olümpiamängudele vaatama, kuidas nende riikide sportlased jooksevad, hüppavad ja ujuvad, kuid tahtmata samal ajal näha kuldmedaleid nende kaelas rippumas ja verd nende saabastel. Selline on täna Pekingi reaalsus!
Täna on Tiibeti kord ja mitte ainult inimõigusaktivistide, vaid ka keskkonnakaitse aktivistide kord. Homme või ülehomme hakatakse kohut mõistma Hu Jia üle ja kes teab, milline võib olla karistus. Mispärast? Sellepärast, et ta oli inimõiguste aktivist ja keskkonnakaitse aktivist. Sellepärast, et Pekingis valitseb kord. Seal toimub sadu ja sadu arreteerimisi. Rohelistena tahame me seda, et igaüks, kes läheb Pekingisse - ütlen seda nii, nagu öeldi 40 aastat tagasi - et seal kõik segi paisata, et kõnelda, et öelda "jah” olümpiale, aga ühtlasi "jah” ka vabadusele ning öelda, et hiinlased peavad aru saama, või muidu nad veel kahetsevad, et tahtsid olümpiamänge korraldada. Kui Pekingis valitseb kord, kui kõik püsivad vait, kui kogu maailm käitub nagu Rahvusvaheline Olümpiakomitee, siis tähendab see diktatuuri võitu Pekingis ja Tiibetis. Kui inimesed hakkavad rääkima, kui võimaldame tsenseerimata juurdepääsu Internetile, siis ütlen ma teile, et see saab olema suur hetk olümpiamängude, spordi ja demokraatia jaoks, sest sport ja demokraatia peavad käima käsikäes; teisiti pole hüppamisel, jooksmisel ja ujumisel mõtet.
(Aplaus)
Vittorio Agnoletto
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (IT) Härra president, daamid ja härrad, inimõiguste kaitsmine Hiinas ei alga ega lõpe olümpiamängudega. Me ei oota olümpiamänge, et väljendada oma kindlat hukkamõistu Hiina valitsusele inimõiguste ja demokraatlike garantiide rikkumise pärast.
Tahaksin meelde tuletada, et hiljuti hääletasime siin täiskogus parempoolsete ja konservatiivide ettepanekut võtta maha embargo relvamüügilt Hiinasse. Ka siis oli selle taotluse tagapõhi paljude lääneriikide valitsuste soov mitte ohustada oma äritegevust Pekingiga. Sama motiiv sundis president Bushi hiljuti eemaldama Hiina riikide loetelust, kus toimub ülimalt tõsine inimõiguste rikkumine. Õnnetuseks peame mõistma, et vana ladina kõnekäänd pecunia non olet ("raha ei haise”) on meie valitsuste jaoks ikka veel ülimalt populaarne.
Ainus mõte olümpiamänge boikoteerida oleks siis, kui Lääs oleks tõesti valmis andma inimõiguste järgimisele tähtsa koha rahvusvahelises suhtlemises, kuid sel juhul ei peaks Euroopa Liit vastu olema mitte ainult olümpiamängude korraldamisele Hiinas, ta oleks juba ammu võtnud "inimõiguste järgimise” demokraatliku klausli siduva tingimusena selle maaga sõlmitud kaubanduslepingutesse. Midagi sellist pole juhtunud ja eesmärgiks on endiselt kaitsta suure Lääne paljude rahvuste huve. Tõepoolest, kaubandustehingute kogusumma Ühendriikide ja Hiina vahel ulatub 167 miljardi dollarini ning Euroopa Liidu ja Hiina vahel 190 miljardi dollarini, 24 miljonit Hiina töötajat on välismaiste tööandjate palgal.
Sellepärast arvavadki maailma võimsaimad jõud, et võivad loota Hiinale kui oma majanduse päästeparvele ning sallivad seal inimõiguste rikkumisi. Hiina kapitalism oli veendunud, et kiire majanduskasvu aastad võiksid separatistlikud nõudmised summutada, kuid seda ei juhtunud, eelkõige sellepärast, et Hiina pole iialgi vaevunud tiibetlastelt küsima, milline majanduskasvu mudel neile võiks meeldida.
Siiski pole Tiibet mingil juhul ainus näide Hiina võimetuse kohta inimõigusi austada. Oleme iga päev tunnistajaks arvukate populaarsete ajalehtede ja rahvusvaheliste veebisaitide sulgemisele, sisserännanud töötajate kasvavale diskrimineerimisele maapiirkondades, kellest tuhandetel ei ole näiteks tervisekindlustust, ning tuhandete protestantliku, katoliku ja vabakiriku liikmete vangistamisele ja piinamisele, rääkimata repressioonidest Uiguuri kogukonnas, sunnitöölaagritest ja surmanuhtlustest, mida siiani laialdaselt rakendatakse karistuseks umbes 68 vägivallatu majanduskuriteo eest.
Sümboolsed teod on kõik muidugi väga head, kuid iseenesest on neist kasu üksnes meie südametunnistuse vaigistamiseks. Oleme veendunud, et olümpiamängudeni jäävad kuud pakuvad rahvusvahelisele üldsusele ja eriti Euroopa Liidule ainulaadset võimalust sundida Pekingi valitsust - ja mitte üksnes diplomaatilisel teel, vaid ka kaubandusega seotud kindlate algatuste kaudu - vabastama kõik need, kes arreteeriti, tagama sõltumatule ajakirjandusele pääsu Tiibetisse ning alustama läbirääkimisi nii Tiibeti eksiilparlamendiga kui ka poliitiliste liikumistega, kes kohapeal proteste juhivad, et saavutada rahumeelne, diplomaatiline, heakskiidetud lahendus, mis austaks Tiibeti rahva õigusi ja valikuid.
Patrick Louis
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (FR) Härra president, daamid ja härrad, mõne tunni pärast teatas Hiina ametlik propaganda, et olukord Tiibetis on jälle kontrolli all. Need avaldused, nagu me teame, varjasid veriseid repressioone.
Euroopa ametivõimude reaktsioon on kahekordselt kohutav. Esiteks, kuigi me peame tervitama fakti, et president Sarkozy muutub üha häälekamaks ega välista olümpiamängude boikoteerimist, on tema välisministri suhtumine rohkem kui küsitav. Bernard Kouchner on mitmel puhul kasutanud väljendit "meie Hiina sõbrad”. Kas ta teab, et see verine diktatuur trambib inimõigustel ja ähvardab Tiibeti rahvuslikku identiteeti? Kas ta teab, kui palju poliitvange seal on, nende seas noorimana maailmas Panchen Laama? Peame imestama: kas tema jaoks on endiselt õige kõnelda selle riigi puhul inimõigustest?
Hani dünastiast saadik on hiinlased pidanud end ülejäänud maailma suhtes ülimaks. Kommunistlik režiim on sellist hoiakut üksnes süvendanud, kaitstes ideoloogiat, mis surub maha kõik individuaalsed ja sotsiaalsed nõudmised ning eriti rahvuslikud nõudmised.
Nii Aasias kui ka Euroopas on impeeriumid ja paganlik ebausk rahvuse vaenlased. See on teine põhjus, miks ma olen kohkunud. Euroopa liidrid on süüdi "ootame ja vaatame” suhtumises Tiibeti kriisi puhul: needsamad juhid, kes kaks nädalat tagasi tunnistasid pikemalt mõtlemata Kosovo iseseisvust. Kehtestades selle Serbia provintsi, Serbia ajaloolise ja vaimse hälli selge, lihtsa ja viivitamatu iseseisvuse on eurooplased ja ameeriklased riskinud tõsiste reaktsioonide provotseerimisega ja vastuolulise rahvusvahelise poliitika arendamisega. Kosovo ja Tiibeti suhtes rakendatavad poliitikad jätavad mulje vastuvõetamatust "kahesugusest standardist”, mis hävitab üldsuse usu diplomaatilistesse meetmetesse.
Kokkuvõtteks: kui me ei arvesta rahvusliku pärandi ja traditsioonidega, kui me ei taga inimeste õiguste ausat kohtlemist, siis riskime näha oma inimõiguste kuulutamist kõigest igasuguse tähenduse kaotanud manamisena. Sellepärast ma ütlen: elagu vabade rahvaste Euroopa, elagu vaba Tiibet ja elagu vabade rahvaste maailm!
Bruno Gollnisch
(FR) Härra president, daamid ja härrad, 113 aastat tagasi kirjutas kuulus prantsuse sotsialist Jean Jaurès, et kapitalism sisaldab sõja seemneid, nii nagu pilved ennustavad raju. Mina isiklikult ütleksin, et kommunism toob kaasa rõhumise, nii nagu pilved toovad vihma. Maost alates on Hiina olnud niisiis 60 aastat ühe inimkonna ajaloo jubedaima diktatuuri orjuses, ning ikkagi jumaldasid ja ülistasid Maod paljud Euroopa intelligentsi esindajad, sealhulgas tolleaegsed võluriõpilased, kes nüüd on praegune Prantsuse minister Bernard Kouchner, filosoof André Glucksmann ja paljud teised maoistid, millest oleks pidanud piisama 1968. aasta revolutsiooniliste ettevõtmiste diskrediteerimiseks.
Jah, härra Cohn-Bendit, 1960ndatel ja 1970ndatel polnud kuigi palju meid, kes sel ajal vastu astusid teie sõpradele ja nende revolutsioonilisele mõtlemisele ning keeldusid Aasia rahva orjastamisest marksismiga, millest teie sõbrad viimase välja pigistasid. Täna on võrk majanduslikust vaatekohast pisut kokku tõmbunud ning progress, mille lühikese ajavahemiku jooksul on saavutanud hiinlased, üks intelligentsemaid ja töökamaid rahvaid maailmas, on aidanud maskeerida poliitilist tegelikkust, mis endiselt on diktatuur: pole vabadust, pole tõelisi valimisi, mis esindaksid rahva tahet, pole sõltumatut kohtusüsteemi, toimub poliitiliste, intellektuaalsete ja religioossete dissidentide tagakiusamine, vangistamine ja hukkamine.
Nagu Välis-Mongoolia mongolid, uiguurid või Xinjiangi turkmeenid kannatab Tiibet rõhumist, mis püüab hävitada ta iseseisvust. Siiski eristab seda iseseisvust Hiinast kõik: inimesed, keel, kiri, traditsioonid, vaimsus. Tiibeti juhtumil on õnnetuseks olemas vaid sõjaline okupatsioon ja poliitilised repressioonid, on olemas ka sisseränne. Vaidlesite enne vastu, kui mainisin Kosovot, kuid nii erinevatel küsimustel kui Kosovo ja Tiibet on ometi midagi ühist: need piirkonnad on algupärasele elanikkonnale rakendatud sisserändepoliitika tulemused. Need tagajärjed on hirmsad, ent veel hullem on see, et mitte rahul olles teesklusega, et sellist reaalsust pole olemas, oleme me lasknud alata samal protsessil meie enda territooriumi paljudes osades.
Charles Tannock
Härra president, Tiibeti protestijate hiljutine jõhker mahasurumine on vaevalt küll üllatav, võttes arvesse Hiina Rahvavabariigi pikka praktikat inimõiguste ja demokraatlike vabaduste eiramise alal. Meie kõik siin kutsume muidugi Pekingi ametivõime üles käituma maksimaalselt vaoshoitult, austama Tiibeti rahva kultuuriautonoomiat ja unikaalset eluviisi ning lõpetama Dalai Laama demoniseerimist.
Hiinal on kahetsusväärne ajalugu suurema hulga inimeste hukkamise osas kui kusagil mujal maailmas, sealhulgas niinimetatud "majanduskuritegude” eest. Ta represseerib registreerimata religioosseid vähemusi ning usub riiklikku tsensuuri, rakendades seda sealhulgas ka Interneti suhtes, millega oma häbiks on hakanud kokku mängima Google. Siiski tähendab Hiina majanduslik võimsus ja ülemaailmne tähtsus turvalisuse seisukohast seda, et ELi liidrid, nagu näiteks Ühendkuningriigi peaminister Brown oma hiljutisel visiidil Pekingisse, tunnevad vastumeelsust nende küsimuste ametliku tõstatamise vastu, kuna kardavad argpükslikult ohustada välisinvesteeringuid. Arusaadavalt kutsuvad nüüd siiski paljud - nii siin täiskogul kui ka igal pool mujal - üles boikoteerima Pekingi olümpiamängude avatseremooniat, kui mitte totaalsele boikotile mängude enda suhtes.
Minu arvates on palju üllatavamad Lääne kahesugused standardid. Eelmisel kuul - ignoreerides rahvusvahelist õigust ja viidates humanitaarsele interventsionismile - tunnustasid paljud ELi riigid ja USA ühepoolselt Kosovo iseseisvust, tükeldades Serbia. Siiski jääme meie siin Läänes vastuvaidlematult pühendunuks "ühtse Hiina” poliitikale, ignoreerides demokraatliku Taiwani enesemääramise õigust isegi ÜROsse astuda, kuigi Taiwan on sõltumatu riik de facto ja pole kunagi olnud Hiina Rahvavabariigi valitsuse all.
Rääkides enda nimel ja mitte oma fraktsiooni või partei nimel: muidugi oleks ELi jaoks "ühtse Hiina” poliitika läbivaatamine märksa tõhusam viis, et Hiina jõhkrale kommunistlikule diktatuurile oma rahulolematusest märku anda.
Józef Pinior
Härra president, alates 10. märtsist on Tiibetis, vähemalt kolmes Hiina provintsis ja Pekingis toimunud pretsedenditud demonstratsioonid.
Hiina valitsus kinnitab, et 12. märtsil toimunud protestide ajal Lhasas sai surma 18 tsiviilisikut ja üks politseinik ning vigastada kokku 623 inimest. Tiibeti eksiilrühmitused on teatanud vähemalt 800 protestide käigus surma saanud inimesest. Economisti ajakirjanik, kes mässu puhkemise ajal Lhasas viibis, kirjeldas hävituse ja vägivalla ulatust.
Euroopa Parlament peaks Hiina valitsust kõigepealt üles kutsuma - nagu Human Rights Watch õigustatult nõuab - lõpetama Tiibeti piirkonna eraldamise, sealhulgas andma täieliku ligipääsu ajakirjandusele; arvama kokku selle kuu protestide tõttu kadunuks jäänud ja tapetud; avaldama kõik karistatute nimed ja nende karistuse kandmise kohad; võimaldama viivitamatu ligipääsu sõltumatutele vaatlejatele, kes saaksid uurida, kas karistatuid on piinatud või halvasti koheldud.
Teiseks, me nõuame tungivalt, et Hiina valitsus astuks konstruktiivsesse dialoogi Dalai Laamaga. Ka Tiibeti kogukond ja Dalai Laama ise peavad mõtlema turvalisusele ja Hani hiinlaste võimalikule tulevikule Tiibetis.
Mu viimane punkt on see, et praeguses olukorras on väga suur vastutus kõigil rahvusvahelistel tegijatel - eriti olümpiatõrviku sponsoritel, nagu näiteks Coca Cola, Samsung ja Lenovo - mitte siduda end äärmiselt repressiivse olukorraga selles piirkonnas.
Dirk Sterckx
(NL) Te olete üpris õigesti välja toonud, härra president, volinik, et inimõigused pole kunagi olnud läbinisti siseriiklik küsimus. Ükskõik, kus inimõigusi rikutakse, meie siin Euroopa Parlamendis peame sellisele rikkumisele vastu astuma ja iga juhtumi puhul süüdistuse esitama. Seetõttu on hea, et meil on Hiina ametivõimudega head suhted, nii majanduslikud kui ka poliitilised. Nüüd me peame kasutama neid suhteid teie kaudu, härra president, ja iga sinna suunduva delegatsiooni kaudu, iga minu omaga sarnase parlamendikomisjoni või -delegatsiooni kaudu, mis säilitab suhted Hiinaga.
Me peame neid kasutama eelkõige tagamaks, et ajakirjandus saab teha oma tööd ja varustada meid usaldusväärse informatsiooniga Tiibetist. Ma tahan ka paluda teil, volinik, saata inimesed meie Pekingi delegatsioonist Tiibetisse nii kiiresti kui võimalik, esitada taotlus saata sinna meie delegatsioon, kui võimalik siis täna. Neil on tarvis minna Lhasasse, et näha, kuidas asjad seal välja näevad, mis juhtub arreteeritud inimestega ja mis juhtub ümberpiiratud kloostritega. Teil on olemas inimesed Pekingis. Palun tehke see taotlus ja laske meil teada saada, mis toimub, nii et me saaksime uurida, mis kohapeal toimub.
Konrad Szymański
(PL) Härra president, Tiibet on kõigest üks väike osa märksa suuremast plaanist. Praegu toetab Hiina kaalutletult viimast kui üht autoritaarset režiimi maailmas, alustades Birmast ning lõpetades Valgevene ja Sudaaniga. Hiina ideoloogid ei tee saladust faktist, et tahavad pakkuda maailmale liberaalse ja demokraatliku arengutee alternatiivi. Asjaolu, et Hiina on muutunud autoritaarsuse epitsentriks pole kõigest Tiibeti, Taiwani või uiguuride kohalik probleem. See autoritaarsuse epitsenter muudab oma kohaloleku maailmas aina tugevamini tuntavaks Euroopa enda ja Ühendriikide arvelt.
Seetõttu on praegu viimane võimalus loobuda passiivsest poliitikast. Kõik Euroopa valitsused peaksid tegutsema unisoonis ja boikoteerima olümpiamängude avatseremooniat. Need mängud peavad viima Hiina poliitika kokkuvarisemiseni, vastasel juhul viivad need kokkuvarisemiseni terve vaba maailma.
Thomas Mann
(DE) Härra president, Hiina sõjaväe poolt Tiibeti demonstrantide suhtes võetud jõhkrate meetmete tulemuseks on rohkem kui 1000 vigastatud inimest ning arvatakse, et 100 surnut tiibetlaste seas. Uudiste blokeerimisest ja ajakirjanike väljasaatmisest hoolimata on päevavalgele ilmunud vapustavaid pilte. On üpris selge, et Hiina on miilide kaugusel olümpiamängude võõrustajaks sobimisest. On fakt, et Pekingi valimisel olümpialinnaks on jäänud täitmata üks kriteerium - inimõiguste ja vähemuste õiguste austamine.
Siiski ei ole ROKi president Jacques Rogge selle olukorra kohta väljendanud mingit rahulolematust. Olümpiatule süütamisel Ateenas - just nagu aasta tagasi oma kõnes Taevase Rahu väljakul - ei teinud härra Rogge jälle ühtki vihjet käesolevale olukorrale. Muidugi on sportlased mängudeks valmistunud ja nende jõupingutusi ei tohiks asjatuks muuta. President Pötteringil oli üsna õigus, kui ta nimetas boikotti viimaseks abinõuks Hiina vastu, kui too augustikuuks suuri muutusi ei tee.
Euroopa Parlamendi Tiibeti tugirühma presidendina kiidan ma selle seisukoha täielikult heaks. Tahaksin väljendada oma tänulikkust solidaarsuse eest, mida me kõik täna väga selgesti näeme. Ma loodan ka, et meie sportlased, kes on vastutustundelised täiskasvanud, ei häbene oma arvamusi igal ajal välja öelda ning kasutavad selleks 20 000 ajakirjaniku juuresolekut. Muidugi pakuvad olümpiamängud poliitilisi võimalusi. Ehk võiksid kõik sportlased leina märgiks musti linte kanda.
Hiinlased tegid valearvestuse: meie, eurooplased, ei pööra pilku kõrvale. Euroopa Parlament kui inimõiguste eest võitleja võttis viivitamata sõna. Eesistujariik Sloveenia esitas oma protesti tegelikult eile, ÜRO Inimõiguste Nõukogus Genfis. Proua Ferrero-Waldner, ma tahaksin näha Euroopa Komisjoni kokku kutsumas spetsiaalset istungjärku ELi-Hiina dialoogi raames. ELi vaatlejad tuleb viivitamata Tiibetisse saata, et sealsest olukorrast objektiivset muljet saada.
Hiinas pole mitte ainult kõvakäelised valitsejad ja natsionalistid. Ma panen oma lootuse mõistlikele inimestele, kes väga hästi teavad, et edasiliikumist ei saa olla ilma Tiibeti kultuurilise ja usulise identiteedita. Dalai Laama rahumeelsele rajale ei ole alternatiivi. Ainult sel juhul saab olümpiavaim ennast üldse ilmutada.
(Aplaus)
Adrian Severin
Härra president, praeguse Tiibeti kriisi põhiküsimus pole ainult rõhumine, see on ka lahkulöömine. Praegune vägivald Tiibetis ei toimu ainult inimõiguste pärast, vaid ka võimujagamise pärast. Läbipaistvuse puudumine on hukkamõistetav, samuti nagu provokatsioonilised meetmed ja manöövrid. Peame kindlasti nõudma Hiina ametivõimudelt, et nad nende sündmustega tegeleksid kooskõlas inimõigustega ning tsiviliseeritud, läbipaistval ja proportsionaalsel moel.
Samal ajal peame tunnistama ka Hiina õigust ja iga muu riigi õigust võtta asjakohaseid meetmeid, et kaitsta oma kodanike elu, vabadust ja vara, samuti ka riigivara.
Kahtlemata ei ole Hiina korraldatud vastavalt Euroopa demokraatlikele põhimõtetele ja väärtustele ning inimõigustele. Siiski ei saa eitada Hiina avanemist ning oma arengu käigus lähenemist mõnedele meie väärtustele. Meie õigus ja kohustus on seda protsessi julgustada ning nõuda inimõiguste, sealhulgas kultuuriliste õiguste austamist ning kultuurilise identiteedi kaitsmist kõikjal Hiinas, mitte ainult Tiibetis.
Samamoodi peaksime toetama demokraatlikke vabadusi nii bürokraatia kui ka teokraatia vastu. Seda tehes peame siiski meeles pidama, et ülemäärane surve pigem aeglustab reforme kui kiirendab neid. Praegusel perioodil peaksime paluma kõiki asjaosalisi mitte teha inimõigustest pantvange geostrateegilisele tegevusele või olümpiamängudest pantvange poliitilistele ambitsioonidele.
Olümpiamängud peaksid meie jaoks olema hästi kasutatud võimalus kõnelda rahust, vabadusest ja inimväärikusest kõikjal maailmas, aga eelkõige ja eriti just Hiinas.
Bronisław Geremek
(FR) Härra president, kuritegu Tiibetis on võrdväärne kuriteoga Euroopa vaimu ja ideede vastu. Vaikimine on sellistes situatsioonides kuritegu. Mul on hea meel, härra president, et teie tänased sõnad murdsid Euroopa Liidu vaikimise ning see võimaldab mul teie poole pöörduda, härra president. Poola rahval pole kogemusi mitte ainult võitlusega vabaduse eest, vaid ka ümarlauaga, mis muutus selle võitluse vahendiks. Ma palun teil, härra president, käivitada algatus seoses ümarlauaga, mis tooks teie ümber kokku Nobeli rahupreemia võitjad, Tiibeti esindajad ja Tiibeti vaimse juhi Dalai Laama; te võiksite sinna kutsuda Hiina Kongressi presidendi ja Hiina ametivõimud. See oleks hea tahte demonstratsioon, mis võiks käivitada vajaliku dialoogi ja läbirääkimised. Ma usun, härra president, et see täiskogu on teile tänulik teie tänaste sõnade eest siin. Täiskogu oleks tänulik ka uue algatuse eest, dialoogi ja rahu algatuse eest.
(Aplaus)
President
. - Tänan, härra Geremek. Arutan seda teemat koos büroo ja esimeeste konverentsiga. Sellist küsimust ei saa ma üksinda otsustada, niisiis panen ma selle arutusele.
Marcin Libicki
(PL) Härra president, täna me arutame Tiibeti rahva hävitamise järjekordset etappi. Tiibet pole kunagi olnud Hiina alaline osa. Tiibeti rahvas elas muust maailmast isoleerituna ning on ajaloo vältel olnud valdavalt iseseisev. Pean ütlema, et nõukogu ja komisjoni esindajate avaldused, kes paluvad mõlemaid pooli dialoogi astuda, on kahetsusväärsed, sest nad ajavad segamini ohvri ja kuriteo kordasaatja, nagu viimasel ajal on moodi läinud.
Härra president, ma tervitan teie ettepanekut korraldada boikott avatseremooniale ning kutsun ka teisi üles teie eeskujul toimima. Tahaksin rõhutada, et Olümpiaharta preambula punktis 5 on öeldud, et mis tahes vormis diskrimineerimine on olümpialiikumisega kokkusobimatu. Kuna me ei ole võimelised Hiinat rahvusvahelisest olümpialiikumisest välja jätma, siis peaksime oma seisukoha selgeks tegema boikotiga.
Edward McMillan-Scott
Härra president, olümpiatuli võidi küll eelmisel nädalavahetusel läita, kuid olümpia vaimsus suri Tiibeti tänavatel.
Selle tappis kõige repressiivsem režiim maa peal. Hiina toetab genotsiidi Darfuris, genotsiidi Hiina usuliste rühmituste vastu ja nüüd genotsiidi Tiibetis. Põhimõttekindlate poliitikute jaoks pole enam küsimus, kas tuleks korraldada olümpiamängude boikott, vaid milline boikott tuleks korraldada.
Pärast mu viimast külaskäiku Hiinasse 2006. aasta mais on kõik, kellega ma kokku puutusin - endised vangid, reformistid ja nõnda edasi - arreteeritud, vangistatud ja mõnedel juhtudel ka piinatud. Ma mõtlen Gao Zhishengile, Hu Jiale, Sao Dongile ja teistele. See on tõeline Hiina. Sellepärast ma kutsusingi üles arutama ELis olümpiamängude boikotti.
See arutelu näitab, et vaba maailm, nagu kolleegid on selgeks teinud, ei saa ja ei peakski suruma kätt mõrvaritega. See ei tähenda ainult olümpiamängude avatseremoonial mitteosalemist, nagu selle täiskogu president vapralt ütles. See tähendab ka laiemaid küsimusi, millele tuleb olümpiamängude enda iseloomu tõttu vastata. Olümpiaharta artiklis 1 on juttu universaalsetest, fundamentaalsetest, eetilistest põhimõtetest. Kui hiinlased nõustusid 2001. aastal korraldama 2008. aasta olümpiamänge, kohustusid nad tegema reforme. Midagi pole tehtud. See parlament palus detsembrikuu resolutsiooniga ühehäälselt, et ROK annaks hinnangu Hiina reformide edenemisele. Midagi pole tehtud.
ROK peab rääkima hakkama. Parlament on alustanud arutelu, mis kajab üle maailma, ning ma tänan presidenti selle algatamise eest.
President
Me tuleme hetke pärast teie sõnavõttude juurde tagasi, aga minister Lenarčič peab lahkuma, niisiis palusin ma tal veel korraks lühidalt sõna võtta.
Janez Lenarčič
eesistuja. - (SL) Tänan teid väga, härra president, et te mulle praegu sõna andsite. Tahaksin ka tänada parlamendiliikmeid nende arvamuste, soovituste ja algatuste eest, mis sel arutelul esitati. Nagu proua Napoletano ja teised mainisid, kohtuvad välisministrid mitteametlikult selle nädala lõpus. Sellest saab võimalus vahetada arvamusi Tiibeti kohta, mis oli tänase arutelu teemaks siin täiskogul, ning teie arvamused, soovitused ja algatused tulevad väga kasuks.
Parlamendiliikmete arvamusi ja seisukohti võetakse arvesse nii palju kui võimalik. Ma rõhutaksin, et nõukogu üritab rääkida ühel häälel. Eesistujariik püüab nõukogu seisukoha selgeks teha. Nõukogu on kindel oma hoiakus austada inimõigusi, eitada vägivalda, kus iganes see esineb, ning toetada sõnavabadust, sealhulgas õigust rahumeelseteks demonstratsioonideks.
Nagu ma oma sissejuhatuses ütlesin, hakkame me tööle, et algatada dialoog Hiina ametivõimude ja Dalai Laama või tema esindajate vahel. Me säilitame jätkuvalt kontaktid Hiina kolleegidega seoses rahvusvaheliste ajakirjanike lubamisega Tiibetisse. Olen juba maininud spordiministrite seisukohti olümpiamängude suhtes. Nad ei öelnud midagi avatseremoonia kohta. Arvatavasti tegelevad teised ministrid õigeaegselt selle küsimusega. Tahaksin korrata, et olümpiamänge Hiinas tuleks vaadata kui võimalust inimõiguste edendamiseks.
President
Tänan teid, minister. Palun olge nii vapper ja edastage välisministritele jõuline sõnum olukorra kohta, nii nagu see meie arutelus peegeldus, ning meeleolu siin Euroopa Parlamendis. Tänan teid tänase osaluse eest.
Jacek Protasiewicz
(PL) Härra president, sajanditevanune olümpiatraditsioon käib käsikäes rahu ja vägivallatuse mõistetega. Seetõttu on häbiväärne, et riigis, mis paari kuu pärast korraldab olümpiamänge, tulistatakse inimesi ning tapetakse need, kes soovivad oma kodanikupürgimusi avalikult väljendada. Oli väga hea, et asjade selline seis siin täiskogul täielikult hukka mõisteti tänase arutelu käigus, mis nüüd hakkab lõppema. Eriti tahaksin ma õnnitleda Euroopa Parlamendi presidenti tema väga jõulise seisukohavõtu puhul.
Samal ajal tahaksin ma juhtida tähelepanu faktile, et riigis, mis on meie vahetu naaber, nimelt Valgevenes, on samuti kasutatud jõudu, et maha suruda rahumeelseid demonstratsioone, millest osavõtjad on pärast arreteeritud. Õnneks pole seejuures kasutatud relvi. Ma usun, et peaksime tegema täiesti selgeks, et me mõistame sündmusi Minskis just sama palju hukka kui sündmusi Tiibetis.
Cornelis Visser
(NL) Hiljutine vägivald Tiibetis on taas tõmmanud meie tähelepanu Tiibeti rahva seisundile. Sealne olukord seoses kaotsiläinud isikutega ning surnute ja haavatutega on väga ebaselge. Hiina peab selle selgeks tegema ning lubama rahvusvahelistel organisatsioonidel ja ajakirjandusel piirkonda siseneda.
Sel suvel peetakse olümpiamängud Hiinas. Need mängud esindavad rahu ja austust. Need mängud on Hiina rahva jaoks väljapaistev võimalus astuda kontakti teiste riikide spordi- ja kultuuriväärtustega. Selles on oluline osa mängida sportlastel. Seekord ei peaks valitsused vahele segama oma sportlaste osavõtule olümpiamängudest. Sportlased võivad ja peavad seda ise otsustama.
Teisest küljest võivad poliitikud avamispidustustest tagasi tõmbuda. Ma toetan Euroopa Parlamendi presidendi ideed avatseremoonia võimalikust boikoteerimisest. On eluliselt tähtis, et liikmesriigid selles suhtes ühiselt tegutseksid. Euroopa Parlament peab võtma selles suhtes initsiatiivi.
John Purvis
Härra president, ma ei saa küll öelda, et oleksin sel suvel kavandanud reisi Hiinasse, aga nüüd ei lähe ma kohe kindlasti. Peale selle tahaksin soovitada oma kaaseurooplastele, sealhulgas meie külalistele rõdul ja kõigile mu kolleegidele siin, et saadaksime laiali sõnumi, et oleks parem veeta see suvi Euroopas.
José Ribeiro e Castro
(PT) Ka mina tervitan seda arutelu ja sellel teemal tehtud kommentaare. Ma usun, et me ei peaks tagasi hoidma ühtki süüdistust ega ühtki nõudmist seoses põhivabaduste ja inimõigustega. Seetõttu pean väljendama ka oma solidaarsust Tiibetiga, Tiibeti rahvaga ja Dalai Laamaga, kelle sõnad jälle kord näitavad õiget teed edasi. Peale selle pean ma väljendama oma solidaarsust Hiina rahvaga, kes võitleb oma vabaduse eest iga päev, Taevase Rahu poegade ja tütardega.
Siiski ei ole ma seda öeldes olümpiamängude boikoteerimise poolt. Ma eelistaksin selgemat ja kindlamat poliitikat kaubanduse tasandil ja meie poliitilistes suhetes, sest need on kohad, kus me peame tegutsema, mitte aga spordi arvelt ja suhete arvelt inimestega, kes püüavad edendada inimõigusi ja vabadust. See on see, mida me tahame.
Ma pooldan poliitilisi meetmeid, näiteks poliitiliste liidrite puudumist avatseremoonialt. Ma usun siiski, et peame võitlust jätkama ja Hiinale survet avaldama, et ta ennast avaks, selle asemel, et sulgeda. Ma usun, et need olümpiamängud äratavad ülemaailmse teadlikkuse ning tulevad kasuks Tiibeti, Darfuri ja kõigi nende inimõiguste juhtumitele, kes võitlevad vabaduse ja rahu eest maailmas.
Milan Horáček
(DE) Härra president, Hiina on juba aastaid Tiibetis massiliselt inimõigusi rikkunud. Iga kord, kui kommunistlikul diktatuuril lõppevad otsa ideed, saadab ta välja tankid ja sõjaväed. Sain ise selle karmi õppetunni 40 aastat tagasi Prahas ja nüüd me näeme sedasama juhtumas Lhasas. Tiibetis, Hiinas, Birmas ja igal pool jätkub võitlus vabaduse ja demokraatia eest. Peame kaaluma kõigi meie käsutuses olevate vahendite kasutamist, võib-olla isegi olümpiamängude ajutist boikoteerimist. Me nõuame nõukogult viimaks ometi ka ELi erisaadiku määramist Tiibetisse. Elagu vaba Tiibet!
Tunne Kelam
Härra president, see, mismoodi Hiina ametivõimud tegelevad kriisiga Tiibetis, on tunnistuseks, et Peking ei soovi muuta oma armutut poliitikat vähemuste suhtes. On argpükslik ja ebaaus väita, et Dalai Laama innustab mässule. Ma olen uhke teie üle, härra president, et võtsite Tiibeti küsimuses vapralt selge moraalse seisukoha ning deklareerisite täna meie tingimusetut solidaarsust Tiibeti rahvaga.
Olümpiamängudest rääkides arvan ma, et see on võimalus meelde tuletada, et seitse aastat tagasi, 2001. aasta juulis, jõudis see parlament järeldusele, et Hiina "selgelt ei suuda ülal hoida üldinimlikke, tsiviil- ja poliitilisi õigusi” ning "et sellised negatiivsed aruanded ja repressioonid Tiibetis... teevad sobimatuks” Hiina valimise 2008. aasta olümpiamängude korraldajaks. Kahjuks on tõsielu selle järelduse õigsust kinnitanud.
Ma kutsun komisjoni ja nõukogu üles demonstreerima sedasama solidaarsusmeedet Tiibetiga, mida demonstreeriti täna siin istungisaalis.
Ana Maria Gomes
Härra president, me ei tohi vaikida tapmistest Tiibetis ja Hiina katsetest varjata nende ulatust. Samuti ei saa me muidugi andestada Hani ja Hui vastast rassistlikku vägivalda, mis pääses valla Tiibetis ja selle naabruses asuvates Hiina provintsides, samuti nagu me ei andesta Hiinas vastu kajanud tiibetlaste rassistlikku halvustamist.
Kuid me kõik, sealhulgas ka Hiina rahvas, peaksime aru saama, miks tiibetlased Dalai Laama rahumeelsele hoiakule vaatamata vägivaldselt reageerisid. See plahvatus toimus kauaaegsete alanduste, valu ja inimõiguste täieliku rikkumise tõttu, mida tiibetlased kannatasid Tiibetis, kus nad Pekingi agressiivsete poliitikate tõttu on muutumas vähemuseks.
Me kutsume üles inimõiguste ja vabaduse saavutamisele nii Tiibetis kui ka Hiinas, kus nii paljusid on vangistatud ainult selle eest, et nad julgesid väljendada oma vaateid - nagu Hu Jia pärast seda, kui ta kõneles meile siin parlamendis möödunud aasta novembris. Kuna ma nendest hoolin, ei kutsu ma üles toetama Pekingi olümpiamängude boikotti. See oleks lihtsalt liiga sobiv neile, kes loodavad jätkuvalt maailma ükskõiksusele hiinlaste ja tiibetlaste jätkuva rõhumise suhtes. Selle asemel on meie kõigi kui maailmakodanike ülesanne muuta need mängud Pekingis tõeliseks Olümpiaadiks inimõiguste eest, Tiibeti vabaduse eest ja Hiina vabaduse eest.
Ewa Tomaszewska
(PL) Samal päeval, kui Poolas toimusid esimesed osaliselt vabad valimised, nimelt 4. juunil 1989, veeresid tankid üle üliõpilastest meeleavaldajate Taevase Rahu väljakul. Selle eest vastutav režiim kaupleb oma kodanike elunditega. Praegu mõrvab see tiibetlasi. Ma ei saa aru, miks Hiinal üldse lubati olümpiamänge korraldama hakata. Ma toetan taotlust saata Tiibetisse vaatlejate missioon.
Marios Matsakis
Härra president, hiljutised sündmused Tiibetis on olnud šokeerivad, põlastusväärsed ja me kõik mõistame need hukka, nii nagu mõistame hukka ka paljud muud Hiina totalitaarse režiimi ebainimlikud teod.
Kuid samal ajal, kui me neid hukka mõistame, kaupleme endiselt Hiinaga miljardite eurode ulatuses. Keegi siin täiskogul pole täna öelnud, et peaksime võtma meetmeid, et haavata Hiina totalitaarset režiimi sealt, kus see kõige rohkem haiget teeks, see tähendab majanduses. Volinik siin on varem meie täiskogul kaitsnud seisukohta, et me ei tohiks Hiina vastu ette võtta ühtki embargoga seotud majandusmeedet.
Nii et ärgem siis tapkem olümpiavaimu. Ärgem hävitagem seda, kuid üritagem hävitada diktatuur Pekingis ja lõpetagem kõik koos Hiina toodete ostmine, kui tahame teha midagi praktilist.
Zuzana Roithová
(CS) Olen nüüd juba mitu aastat rõhutanud, et oma majanduslikele eesmärkidele vaatamata ei tohi me silmi sulgeda massilisele inimõiguste rikkumisele Hiinas. Tiibet on ainult Hiina jäämäe tipp.
Ma toetan täielikult parlamendi presidendi Hans-Gert Pötteringi mõtet, et kui Hiina jätkab oma kultuurilist genotsiidi Tiibeti rahva vastu, oleks olümpiamängude boikoteerimine õigustatud. Euroopa poliitikud peaksid väljendama oma rahulolematust Hiina poliitikaga, jättes avatseremooniale minemata.
Poliitika koosneb sümbolitest ja žestidest ning see oleks Euroopa poliitikutele, presidentidele ja peaministritele sobiv žest. Mitte ainult mulle isiklikult, vaid ka paljudele eurooplastele oleks see katse, mis näitab, kas Euroopa Liit käsitleb inimõigusi kui riikidevahelist küsimust ja probleemi, mis puudutab meid kõiki, või kavatseb ta Hiina puhul kasutada valikulist lähenemisviisi. Pooldan väga mõtet saata Tiibetisse meie vaatlejad.
Lubage mul teha üks väike kommentaar: mulle ei meeldi tõsiasi, et praegu ei saa me vabalt lehvitada Tiibeti lippu ega võtta seda kaasa ühelegi olümpiaga seotud üritusele. Olümpiamängude idee on seotud sportliku vaimu puhtusega ja see vaim ei sobi päris kindlasti kokku sellise fakti mahavaikimisega olümpiamängude ajal, et korraldajariik rõhub jõhkralt Tiibeti rahva õigusi.
Lasse Lehtinen
(FI) Härra president, 2008. aasta olümpiamängud on Euroopa jaoks ainulaadne võimalus algatada arutelu Tiibeti sündmuste ja ÜRO poolt heakskiidetud üldinimlike väärtuste üle.
Hiinale tuleb avaldada survet, et ta peaks lubadusi, mida ta andis võimaluse eest olla olümpiamängude korraldaja. Hiina peab Tiibetisse lubama ÜRO inimõiguste ülemkomissari, et viia seal läbi põhjalik ja erapooletu juurdlus siiani toimunud sündmuste kohta. Arengukoostöösse kaasatud teguritele ning rahvusvahelisele ajakirjandusele tuleb tagada pääs Tiibetisse. Hiina tsiviilõiguste aktivistidel tuleb lubada tegutseda arreteerimisohuta.
Praegu on olemas ka võimalus toetada väärikat vägivallatut võitlust tiibetlaste juhi ja nende eksiilis oleva vaimse juhi poolel, et võita kätte autonoomne staatus. Hiina on just praegu valmis meid kuulama rohkem kui kunagi varem või kui pärast olümpiamängude lõppu. Me ei tohiks välistada boikoti võimalust, kui see aitab saavutada tulemusi.
Helga Trüpel
(DE) Härra president, kas võiksin öelda, et olümpiamängud on alati suur spordisündmus, kuid samas alati ka poliitiline sündmus, ROKi jaoks mõlemad, ning praegusel juhul ka Hiina jaoks nende kohustuste tõttu, mida Hiina seoses mängudega võttis, nimelt et nad hakkavad austama inimõigusi ja tagavad parema keskkonnakaitse. Minu arvates ei ole nad auga täitnud veel kumbagi nendest kohustustest. Tegelikult on inimõiguste olukord tõsiselt halvemaks läinud ja me peame sellele reageerima. Sel põhjusel arvan ka mina, et Euroopa ei peaks oma riigipäid või valitsusjuhte avatseremooniale saatma.
Peame siiski sellest kaugemale minema. Meile on tarvis tõelist Euroopa poliitikat seoses Hiinaga. Strateegilist partnerlust pole võimalik täielikult rakendada, kui toimuvad sellised massilised inimõigusrikkumised, ja nõnda ma tahaksin paluda, et jätkaksime dialoogi, kuid oleksime vastu hiinlastele nende praeguses tegevuses, ega lubaks mingit silmakirjalikkust. See tähendab, et kui näiteks Angela Merkel kohtub Dalai Laamaga, ei peaks Sarkozy sõitma Hiinasse ülikiirronge ja tuumaelektrijaamu müüma, mainimata kas või üks kord sõna "inimõigused”.
Mõõdupuu, millega meie kui eurooplased peame mõõtma oma tegevust, on meie inimõiguste dimensioon, sealhulgas ka meie tehingutes Hiinaga.
Marco Cappato
(IT) Härra president, volinik, daamid ja härrad, ma usun, et peame aitama Dalai Laamal mitte ainult "ei” öelda, kui ta on seda ilmselt teinud, vaid ka "jah” öelda, kui ta on seda teinud.
Ta on öelnud "ei” iseseisvusele, ta on öelnud "jah” autonoomiale, ning on ettepanek, et teda tuleb aidata. Ta on öelnud "ei” vägivallale; ta on öelnud "jah” vägivallatusele, mis tähendab ennetavat tegevust ja võib vajada kollektiivseid tegusid: see on poliitika, mis kutsub üles teadmistele, sõltumatule rahvusvahelisele uurimisele, et välja selgitada, mis Tiibetis tegelikult toimus ja on praegu toimumas. Ta on öelnud "ei” olümpiamängude boikoteerimisele, kuid "jah” kõigele, mida vaid saab teha, et kasutada neid rahvusvahelise üldsuse võimalusena teha oma poliitiline hääl kuuldavaks inimõiguste kasuks.
Eesistuja Karma Chophel, kes kõneleb meile väliskomisjonis, on juba rääkinud vajadusest, et kõik kasutaksid võimalust avaldada toetust Tiibeti rahvale ja kõigile rõhutud rahvastele Hiinas: uiguuridele, mongolitele ja teistele. Seepärast oli härra Solana kahtlemata liiga kiire - nagu nõukogu on juba maininud - oma hoiaku võtmises, märkides oma osavõtukavatsust, omamata nõukogu mandaati ja ära kuulamata Euroopa Parlamendi arvamust.
Christopher Beazley
Härra president, mul oli õnne viibida pealtvaatajana Müncheni olümpiamängudel päev enne seda, kui aset leidis sportlaste traagiline tapmine. Ma tean, kui väga Saksamaa püüdis - ja tal oli selles edu - et kustutada mälestus Berliini olümpiamängudest. Mäletan muidugi ka olümpiamänge Ameerikas, kus mõned võidukad Ameerika sportlased tõusid poodiumile, kandes musti kindaid ja sokke.
Teisisõnu, olümpiamängud oma kaasaegsel kujul on alati leidnud väga raske olevat vältida poliitilisi sündmusi, mis suruvad end peale sündmusele, mis on mõeldud spordi- ja rahupeoks.
Võib olla, et Olümpiakomitee - ja meil on siin täiskogul kolleege, kes on selle komitee liikmed - võiks kaaluda, et rahvuslippude lehvitamine ei vasta tegelikult olümpiavaimule ja et see peab olema olümpialipp, mis lehvib.
Senikaua, kui asjasse on kaasatud Hiina ametivõimud, olen ma teie sõnadega täiesti nõus.
Mario Borghezio
(IT) Härra president, daamid ja härrad, ma usun, et üks meede, mille võib vastu võtta, on see, kui Euroopa Liit paluks ÜRO-l tagada nende Tiibeti rahvusest sportlaste kaitse arreteerimise eest, kes soovivad olümpiamängudest osa võtta nende oma lipu all ja oma rahva eest.
On häbiväärne, et riik, kellega kaupleb ja ajab äri terve maailm, sealhulgas Euroopa rahvad, peaks saama vabaduse säilitada õigus korraldada olümpiamänge ja võtta vastu riigipäid ja valitsusjuhte avatseremoonial samal ajal, kui ta nõretab oma kodanike verest, rõhutud rahva verest, kes on sõjaväe okupatsiooni all ja kannatab veriseid tagakiusamisi. Tiibeti rahval on õigus vabadusele ja iseseisvusele.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Härra president, teie suurepärane seisukohavõtt ja praegune arutelu näitavad, et Euroopa Parlament ei taha vaikida, ei taha diktatuuriga kokku mängida vähemuste rõhumisel.
Me teame, et on väga raske avaldada survet niisugusele riigile nagu Hiina, kellel on suur kaal rahvusvahelises poliitikas, ning et on parem veenda neid Dalai Laamaga läbirääkimisi pidama Tiibeti olukorra üle. Hiinlastel jätkus tarkust leida Hongkongi ja Aomeni puhul lahendus, mis põhines printsiibile "üks riik, kaks süsteemi”. See võiks olla üks viisidest ka praeguse olukorra lahendamiseks: Tiibet võiks jääda Hiina osaks, kuid saada väga laiaulatusliku autonoomia Dalai Laama juhtimise all, sest praegune autonoomsuse tase jääb liiga napiks selle jaoks, mida Tiibeti rahvas tahab.
Härra Geremek on pakkunud selleks raamistiku ja ma tahaksin esitada ühe idee: proovigem Hiinat veenda, et kahtlemata on olemas teostatav lahendus, mis säilitaks Hiina territoriaalse ühtsuse, pakkudes samal ajal Tiibeti rahvale sellist autonoomiat, nagu nad väärivad. Härra president, olen uhke teie kui selle parlamendi presidendi üle.
Zita Pleštinská
(SK) Tänan, härra president. Mul on mõned üpris värsked muljed mu külaskäigust Hiinasse eelmisel nädalal. Meie Euroopa Parlamendi liikmed mainisid Tiibetit igal võimalusel, igal kohtumisel hiinlastega, Hiina Kongressis ja Hiina Välisministeeriumis. Hiinlased olid väga närvilised ega lubanud sel teemal mingit arutelu.
Võisin näha, kuidas arenevad ettevalmistused olümpiamängudeks, kuidas need muutuvad osaks iga Hiina kodaniku elust. Sellepärast ongi nii kahetsusväärne, et Hiina valitsus pole mõistnud olümpiamängude peamist missiooni. Kui ta oleks mõistnud, poleks ta saatnud Tiibetisse ja selle naaberprovintsidesse Hiina armeesõidukite kolonne tuhandete sõduritega. Tiibeti rahvas on pühendunud budistid, kelle usku valitsus pidevalt maha surub. Ma arvan, et Hiina ametlik poliitika Tiibeti suhtes on genotsiid: püüe hävitada Tiibeti kultuur ja religioon.
Mul on hea meel, et kuuleme täna siin demokraatlikul täiskogul valju üleskutset Tiibetit toetada, selget üleskutset kaitsta olümpiamängude imeliste väärtuste pühadust ning boikoteerida avatseremooniat. Tänan teid.
Piia-Noora Kauppi
Härra president, minu arvates peaks Euroopa Liidul seoses Tiibeti ja Hiinaga olema kolm esmatähtsat eesmärki. Esimene eesmärk on viivitamatult lõpetada vägivald, mõrvad ja eriti piinamine, mis toimuvad Tiibetis. Piinamine on praegu palju suurem probleem kui mõrvad, sest see on aidanud 50 aastat säilitada rõhumist Tiibetis.
Teine, veidi pikaajalisem eesmärk on muidugi seotud olümpiamängudega. Meil on ikka alles viis kuud aega veenduda, kas Hiina täidab oma kohustused. Viis kuud on pikk aeg ja praegu on väga hea võimalus teha kindlaks, et olümpiamängude poliitilised eesmärgid - mis olid põhjuseks, miks Hiina korraldusõiguse sai - oleksid tõepoolest täidetud.
Ja lõpuks on äärmiselt oluline, et kõrgetasemelised läbirääkimised Dalai Laama esindajate ja Hiina valitsuse vahel võiksid tegelikult jätkuda. Läbirääkimiste algusest peale on olnud väga vähe edenemist. Ma mõtlen, et Euroopa Liit võiks Dalai Laamat rohkem toetada, et jõuda nende rahumeelsete läbirääkimisteni ja tõepoolest jätkusuutliku tulevikuni autonoomse Tiibeti jaoks.
Vytautas Landsbergis
Härra president, järgides härra Kelami märkusi parlamendi hoiatuste kohta seitse aastat tagasi, peame kaaluma, mis, kui üldse miski, on Hiinas selles aja jooksul Tiibeti suhtes muutunud, ning kas parlamendi seisukoht on muutunud. Kui midagi pole muutunud, siis tuleb nüüd korrata sedasama, mida öeldi seitse aastat tagasi: "See on sobimatu”.
Seepärast kutsume liikmesriike üles asjakohaselt käituma. Ma ei arva, et see parlament on praegu Euroopas väiksema osatähtsusega, kui oli varem.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra president, tahaksin lõpetuseks kõigepealt öelda, et see arutelu on selgelt näidanud, et olete Tiibeti rahva lootuste nurjumisest väga hästi aru saanud. See on olnud väga kirglik arutelu. Annan välisministrite nõukogule kindlasti edasi täna siin arutelul väljendatud tunded. Nagu ma ütlesin, peab nõukogu sel teemal arutelu pidama.
Selle küsimuse tuum on minu jaoks aga see, kuidas saavutada Tiibeti olukorra konkreetset paranemist. Ma mõistan Hiina tundlikkust suveräänsuse küsimuses, kuid on aus paluda respekteerida ka Tiibeti kultuuri ja traditsioone. Oleme hiinlastele aeg-ajalt meelde tuletanud, et nende roll esilekerkiva majanduskeskkonnana ja olümpiamängude korraldajana sisaldab samuti vastutust.
Seetõttu on mu sõnum: kõigepealt peatage vägivald. Nagu ma juba ütlesin - vägivallaga pole kunagi saavutatud püsivaid tulemusi. Teiseks, astuge sisulisse ja konstruktiivsesse dialoogi, mis tegeleb põhiküsimustega, nagu näiteks mida saab teha Tiibeti keele, kultuuri, religiooni ja traditsioonide säilitamiseks; milliseid samme on tarvis astuda, et tiibetlased võiksid saada võrdsed võimalused hariduses, tööelus, majanduses ja ühiskonnas; mida tuleb teha või tegemata jätta, et tiibetlased võiksid ennast endiselt nende oma religioonis kodus tunda.
Kui need küsimused on vastatud, siis võib separatismi tont kaduda ja suudetakse leida õige lahendus. Kellelgi ei saa olla huvi olukorra edasise kuumenemise vastu või inimeste radikaliseerumise vastu, nii et püsiva lahenduse leidmine muutuks aina vähem tõenäoliseks. Ma arvan, et kõik osapooled peaksid püüdma tugevdada ühiseid tegureid ning soovitan seetõttu tõsiselt nende küsimustega koos tegelda, et leida jätkusuutlik, kõigile vastuvõetav lahendus.
Mida me oleme teinud - ja mida me saame teha - see on inimõiguste dialoog, nagu ma juba ütlesin. Selles dialoogis, muide, on alati selgelt esitatud piinamise küsimus. Ja jälle, nagu ma juba mainisin, me hakkame nõudma erimissiooni kohapeale. Me arvame, et see on oluline.
Teiseks ma tõstatan küsimuse, mis enne esitati: et meie oma delegatsioon peaks samuti taotlema luba Tiibetisse minna. Ma loodan, et see on võimalik, sest - nagu ma enne ütlesin - ajakirjanikud on sinna nüüd juba lubatud, nii et loodetavasti pääseb sinna ka meie Euroopa Ühendus.
See on kõik, mida saan teile öelda. Tänan teid väga. Ma arvan, et see oli väga oluline arutelu.
President
Palju tänu, volinik. Daamid ja härrad, ma arvan, et see oli üks Euroopa Parlamendi parimaid tunde, sest kõik me astusime välja kõige tähtsamal põhjusel üldse, nimelt inimõiguste kaitseks. Ma mõtlen, et võime tänulikud olla mitte ainult selle eest, et oleme aruteluga lõpule jõudnud - kuigi protseduurilistel põhjustel ei saa me resolutsiooni ametlikule hääletusele panna; seda me teeme aprillis - vaid ka selle eest, et oleme väga selgelt märku andnud, et oleme Tiibeti rahva poolt. Mu üleskutse teile ja mu nõuanne - ja ma olen kindel, et järgite seda - on see, et jätkaksime lahtiste silmadega jälgimist, mis juhtub Hiinas ja Tiibetis, ning tõstaksime jätkuvalt häält vägivalla ja inimõiguste rikkumise vastu Tiibetis ja muidugi kõikjal mujal maailmas. Tahaksin väljendada teile kõigile oma siirast tänulikkust teie panuse eest ühte Euroopa Parlamendi parimasse tundi.
Iga parlamendiliige, kes andis märku, et soovib sõna saada, võis seda saada. Ma mõtlen, et niisuguse kirgliku ja olulise arutelu puhul on tähtis, et igaüks, kes soovib oma arvamust avaldada, saaks seda teha. Ka sel põhjusel saadan teile oma südamliku tänu. Ma loodan, et meie arutelu võetakse soodsate vastukajadega vastu Euroopa Liidus ja väljaspool seda. Volinik Ferrero-Waldner, olen kindel, et edastate välisministrite nõukogule selle arutelu meelestatuse, samuti meie kirglikkuse ja pühendumuse inimõiguste küsimusele. Soovin teile selle tegemiseks edu ning loodan kindlalt, et ka välisministrite nõukogu jõuab käegakatsutavatele järeldustele, nii nagu meie oma aruteluga jõudsime.
Kuulutan nüüd arutelu lõppenuks.
Kirjalikud avaldused (artikkel 142)
Gyula Hegyi  
kirjalikult. - (HU) Tiibeti kriis täidab meid kõiki ärevusega ja me tunneme kaasa ohvritele. Hiina valitsus peab kaitsma inimõigusi, mitte otsima väljapääsu vägivallas. Dalai Laama palus Tiibetile autonoomsust ning ma usun, et tema ettepanek on tark ja asjakohane. Oma rikaste kultuuriliste, ajalooliste ja religioossete traditsioonide tõttu väärib Tiibet kindlasti autonoomiat. Autonoomia võiks pakkuda lahenduse sarnastele ajaloolistele ja etnilistele konfliktidele paljudes maailma riikides.
Samal ajal usun ma, et on väga tähtis mitte segi ajada poliitikat ja sporti. 1980. aasta Moskva olümpiamängude ja 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude boikott oli kibe peatükk Külmas Sõjas. Väljapaistvad sportlased kaotasid võimaluse ennast näidata ning terved rahvad jätsid ennast ilma olümpiamängudel osalemise rõõmust. Võin kahtluseta öelda, et rõhuv enamik Ungari sporti armastavast avalikkusest oli 1984. aasta boikoti vastu ning oleks boikoti soovituse vastu ka praegusel juhul. Seiskem tiibetlaste kõrval poliitilises mõttes, kuid ärgem hävitagem sadade miljonite inimeste spordirõõmu.
Eija-Riitta Korhola  
kirjalikult. - (FI) Härra president, ma jagan kõigi muret inimõiguste rikkumise pärast Tiibetis.
Hiina on ÜRO liige ning on ratifitseerinud mitmeid rahvusvahelisi lepinguid. Kahtlemata on ta oma kohustusi täitnud ainult väga pinnapealselt. Kuigi maailma silmad on lähenevate olümpiamängude tõttu suunatud Hiinale, kasutab Hiina valitsus nüüd karme meetmeid, et vaigistada kõiki, kes kritiseerivad tema poliitikaid, ning summutada rahumeelseid demonstratsioone.
Midagi stalinistliku retoorika taolist, mida kasutas Hiina Kommunistliku partei Tiibeti (niinimetatud) Autonoomse piirkondliku komitee sekretär Zhang Quingli, laseb meil kahtlustada halvimat. Teised riigid ei tohiks andestada neid laialdasi poliitiliste ja inimõiguste rikkumisi. Euroopa Liit peaks praegust olukorda arvesse võttes viivitamatult ära muutma koostööplaani ning astuma Hiinaga inimõiguste dialoogi, mis võiks tulemuste saavutamise võimalikuks teha.
Peaksime praegu tegema erilisi jõupingutusi, et tagada Tiibeti piirkonna avamine tarnetele ja arenguabi töötajatele. Tuleb lõpetada kloostrites piiramine ning varustada Tiibeti rahvast toidu, vee ja arstiabiga. Samuti tuleb piirkonda lubada tunnustatud inimõigusorganisatsioonid ja ametiasutused, et jälgida inimõiguste olukorda; seda on Hiina keeldunud tegemast, vaatamata taotlustele ja arvukate rahvusvaheliste asutuste survele. Meil on tarvis ka peale käia, et vabastataks rahumeelsetel demonstratsioonidel arreteeritud tiibetlased, austataks sõnavabadust ja koosolekute korraldamise vabadust ning võetaks piirangud religioonilt.
Dalai Laama on meedias kõnelnud Tiibeti kultuurilisest genotsiidist. Ainus jätkusuutlik abi või lahendus oleks niisugune, mis toob tiibetlastele kaasa põhiõigused, majandusliku heaolu, kõnevabaduse, usuvabaduse ja tõelise kultuuriautonoomia.
Luca Romagnoli  
kirjalikult. - (IT) Maailm on geopoliitilise oportunismi põhjustel kümneid aastaid sallinud Tiibeti rahva ja kultuuri türanniseerimist Hiina poolt.
Nüüd me keeldume häbiväärselt survet avaldamast Aasia võimsale jõule, mis jätkab inimõiguste rikkumist. Rahvusvaheline vaikimine või osavõtt tuleneb rohkem kaubanduslikust ja finantsilisest mõjukusest kui geopoliitilisest taktikast. See ootamatu lisandus päevakorda, mis peale selle annab tunnistust lihtsalt formalistlikust huvist teema vastu, ei suuda taastada minusuguste inimeste - kes on Hiina ülbuse juba hukka mõistnud - lootust, et EL ei väljenda mitte ainult suulist hukkamõistu, vaid rakendab sanktsioone. Sellised sanktsioonid peavad minema palju kaugemale kui olümpiamängude küsimus, kuigi Idabloki maad Moskva mängude puhul erinevalt käitusid.
Seetõttu on mul häbi olla kodanik argpükslikus liidus, sellessamas, mis alles paar päeva tagasi Kosovo iseseisvust tunnustades ignoreeris rahvusvahelist õigust, samamoodi nagu mul oli häbi Itaalia valitsuse ja peaaegu kõigi Itaalia poliitiliste parteide pärast - nii võimul kui opositsioonis olevate pärast ühtviisi - kes Hiina nõudmisele järele andes ei korraldanud Dalai Laamale ametlikku vastuvõttu, kui ta Itaaliat külastas. Meie valitsused on turu orjad, vabakaubanduse ja kommunismi innukad austajad, ning alati astuvad neile vastu minusugused vabamõtlejatest kodanikud, kes jätkavad protesteerimist ebaõigluse vastu.
Csaba Sógor  
kirjalikult. - (HU) Härra president, rahutused Tiibetis on põhjustanud mitmesaja inimese surma. Hiina nimetab ainult kolmeteistkümmet. Isegi üks surm on liiga palju. Tiibeti demonstrante tulistati väidetavalt hädakaitseks. Hiina peaminister süüdistab tekkinud olukorras Dalai Laamat. See on tuttav lugu. Kommunistlik riik tallab jalge alla inimõigused. Vähemus võitleb oma õiguste pärast, nõudes autonoomiat, mida talle lubati, kuid mis temalt ära võeti.
Siin on olnud juttu boikotist, mitteosalemisest, aga ka lepitamisest ja dialoogist. Kui midagi ei juhtu, siis vähemalt olümpiatuli ei peaks kulgema läbi Tiibeti territooriumi. Tahaksin teilt siiski ka küsida, kuidas me saame kanda tuld läbi terve Euroopa puhta südametunnistusega? Paljudes Euroopa riikides, isegi praegu, pekstakse inimesi ikka veel selle eest, et nad ei kõnele enamusega sama keelt, vähemuse liidreid süüdistatakse tekkivates olukordades ning inimõigused ja kogukondade enesemääramisõigused on tabuteemad. Me peame sõna võtma Tiibeti rahva õiguste eest, aga las Euroopa teeb ka oma kodu korda.
