Fullgörande av EG-domstolens dom i Turco-målet (debatt) 
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om
en muntlig fråga till rådet från Marco Cappato och Michael Cashman, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, Anneli Jäättenmäki och Costas Botopoulos, för utskottet för konstitutionella frågor, om fullgörande av EG-domstolens dom i Turco-målet - B6-0470/2008), och
en muntlig fråga till kommissionen från Marco Cappato och Michael Cashman, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, Anneli Jäättenmäki och Costas Botopoulos, för utskottet för konstitutionella frågor, om fullgörande av EG-domstolens dom i Turco-målet - B6-0471/2008).
Marco Cappato
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vår kollega under Europaparlamentets tidigare mandatperiod Maurizio Turco, som nu är radikal ledamot av det italienska parlamentet, ingav en ansökan - en ansökan som varje vanlig medborgare kan inge - där han begärde att få tillgång till handlingar i vilka namnen på de nationella delegationer som hade antagit vissa ståndpunkter under debatten hade hemlighållits. Rådet avslog Maurizio Turcos begäran och vägrade också att ge honom tillgång till ett juridiskt yttrande.
Rådets beslut överklagades till förstainstansrätten, som under tiden hade tvingat rådet att lämna ut upplysningar om de nationella delegationernas identitet. Förstainstansrättens utslag gick emot Maurizio Turco och gav rådet rätt för att förhindra en dom av EG-domstolen i målet. När förstainstansrättens dom överklagades till EG-domstolen ändrades dock det ursprungliga utslaget.
Domstolen hävdade helt enkelt att rätten att få tillgång till handlingar, särskilt handlingar med följder för lagstiftningen, måste vara tvingande därför att tillgång till handlingar var en demokratisk rättighet och varje undantag måste vara begränsat eftersom detta uppenbarligen var i allmänhetens intresse. Offentlig och laglig debatt om handlingar ökar institutionernas legitimitet och stärker allmänhetens förtroende för dem.
Den fråga vi ställer oss i dag är i korthet följande: hur tänker kommissionen och EU-institutionerna följa upp detta utslag? Kommer de med andra ord att utnyttja det som ett tillfälle till en grundlig översyn av de förfaranden som möjliggör direkt tillgång till handlingar?
Jag vet att vi talar om en vanlig medborgare, att detta är en ansökan som vilken medborgare som helst hade kunnat inge och inte en reform efter en institutionell debatt. Jag anser dock att just detta är styrkan i Maurizio Turcos initiativ eftersom det visar att ett enskilt mål kan leda till mer påtagliga resultat än vad som är möjligt med institutionella initiativ.
Vi måste absolut ha möjlighet att offentliggöra dessa handlingar. Människor behöver veta att det till exempel under Europeiska kommissionens presskonferens i dag bekräftades att kommissionen ännu inte har begärt in upplysningar av den italienska regeringen i en fråga som Maurizio Turco själv tog upp, nämligen diskrimineringen inom den religiösa undervisningen i Italien.
Hur kommer det sig att dessa upplysningar ännu inte har begärts in? Det är ett konkret exempel på de mekanismer som gör det omöjligt för medborgarna att granska EU-institutionernas verksamhet. Därför bör detta ge anledning till en grundlig översyn av reglerna om tillgång till handlingar och formerna för offentliggörande.
Anneli Jäätteenmäki
frågeställare. - (FI) Herr talman! I demokratiska länder är lagstiftningsprocessen öppen och offentlig. Medborgare kan ta reda på hur deras parlamentsledamöter har röstat och vad som ligger bakom ett beslut. Så är dessvärre inte fallet i EU. Vi kan inte skryta med att EU är demokratiskt och öppet och att våra medborgare kan få tillgång till de handlingar som ligger till grund för lagstiftning. Därför har vi faktiskt frågat kommissionen vad man tänker göra först för att ändra sina regler och sin praxis med anledning av detta domstolsbeslut, så att det skapas öppenhet, insyn och demokrati, och vilka åtgärder rådet planerar för att skapa öppenhet och demokrati och även ge tillgång till nationella yttranden efter ett beslut. Om yttrandena inte är öppna och offentliga har människor ingen möjlighet att kontrollera vad deras representanter gör. Det är hög tid att vi omgående vidtar åtgärder så att EU äntligen - och med stolthet - kan säga att vi har demokrati och öppenhet och insyn i lagstiftningen.
(Applåder)
Jean-Pierre Jouyet
Herr talman, herr kommissionsledamot, fru vice talman, mina damer och herrar! Jag vet hur engagerade ni är - inte minst ni, herr talman - i frågan om insyn, och i denna fråga har ni ordförandeskapets stöd. Det är mycket viktigt att våra medborgare förstår hur EU-beslut som påverkar dem - och hit hör EU:s lagstiftning - fattas och vi måste självklart gå framåt på detta område.
Jag välkomnar er fråga eftersom den ger oss tillfälle att pröva den svåra frågan om allmänhetens tillgång till juridiska yttranden. Det är detta domstolsbeslutet gäller, men hela vår öppenhetspolicy måste ses över i ljuset av detta beslut.
Turco-målet är viktigt eftersom det är första gången EG-domstolen - vilket ni också påpekade - har fattat ett beslut om enskilda fall som gäller juridiska yttranden och på vilka villkor allmänheten ska få tillgång till dem. Domstolen erinrar i sitt beslut om vikten av öppenhet och insyn i lagstiftningsprocessen så att medborgarna kan bli mer delaktiga i beslutsprocessen. Det slås dessutom fast att det i förordning nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till handlingar i princip införs en skyldighet att lämna ut yttranden som avges av institutionens rättstjänst beträffande lagstiftningsprocessen.
För att besvara er fråga, herr Cappato, så vidtog rådet de åtgärder som krävs för att efterleva domstolens beslut i början av juli 2008. Rådet verkställde beslutet och lämnade ut den handling som Maurizio Turco hade begärt. Man beslutade därefter att anpassa sin praxis till domstolens beslut och ta hänsyn till denna princip såsom den slås fast i domen.
Det stämmer att det finns undantag - fast det var domstolen själv som definierade dem i sitt beslut - för yttranden som är av särskilt känslig art eller har en särskilt stor räckvidd. Men rådet måste som ni vet under alla omständigheter motivera eventuella avslag.
Rådet har tagit emot flera ansökningar som uttryckligen rör juridiska yttranden från rådets rättstjänst och har tillämpat domstolens principer. Ni kan emellertid inte vara ovetande om att ett offentliggörande av en institutions interna juridiska yttranden kan påverka institutionernas rättmätiga intresse av att begära och få sakliga och oberoende yttranden. Vi måste göra en avvägning mellan dessa två saker. Det var därför lagstiftaren var så angelägen om att juridiska yttranden skulle omfattas av sekretess och detta är en faktor som vi menar kvarstår.
Jag inser att mina svar är väldigt tekniska och ber om ursäkt för detta. Det här är emellertid de officiella svar som lämnas på rådets vägnar. Därutöver är detta ett tillfälle för mig att se över öppenhetspolicyn. Vi måste skilja mellan olika aspekter av denna policy. När det för det första gäller den direkta tillgången till arbetsdokument - som är det er fråga gäller - kan jag bekräfta att rådet till fullo tillämpar artikel 12 i förordning nr 1049/2001 och bilaga II till rådets arbetsordning, i vilka det krävs att det ska finnas ett offentligt register och fastställs närmare bestämmelser för hur allmänheten ska få direkt tillgång till rådets handlingar.
Jag vill inte tråka ut er med alltför mycket teknisk information eller alltför många siffror, men faktum kvarstår att siffrorna talar sitt tydliga språk. Det register som har gjorts tillgängligt för allmänheten innehåller nämligen hänvisningar till mer än en miljon handlingar som har producerats sedan 1999. Utan tvivel kommer ni att svara att kvantitet inte är detsamma som kvalitet.
Jag tycker att det viktiga är hur begripliga institutionernas beslut är och hur de förmedlas. Det är detta Margot Wallström arbetar med när det gäller lagstiftningsförfarandet, och det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning innehåller allmänna åtaganden om insyn. Åtgärder har redan vidtagits inom ramen för detta avtal. Alla rådets överläggningar inom medbeslutandeförfarandet är offentliga och rådet har regelbundet offentliga debatter om viktiga frågor som rör EU:s och dess medborgares intressen.
För att förbättra allmänhetens möjligheter att ta del av överläggningarna har rådet dessutom en webbplats med en länk till direktsändningar av rådets överläggningar, vilket ni säkert håller med mig om är en betydelsefull och dessutom mycket spännande sak.
Ordförandeländerna i rådet har också en viktig roll. Det franska ordförandeskapet har precis som tidigare ordförandeländer satsat mycket på sin webbplats http://www.ue2008.fr" , som är flerspråkig och har en webb-tv med flera kanaler som liknar den som det gläder mig att Europaparlamentet har lanserat.
Den tredje och sista punkten är att vi måste kunna tillgodose allmänhetens efterfrågan på information. För att göra detta har det även inrättats en informationstjänst för allmänheten - och detta är enligt min uppfattning det viktigaste - eftersom det vi är sämst på är tveklöst den praktiska information som vi ger allmänheten. Det är därför medborgarna har rätt att känna sig oroade och klaga på bristen på insyn i systemet. Det beror på våra bristfälliga resurser och på webbplatser som inte är tillräckligt samordnade eller gör det möjligt för allmänheten att hålla sig à jour med lagstiftningen. Det är på denna sista punkt som rådet måste inrikta sitt arbete.
Det var de här punkterna jag ville ta upp. Insyn är något mycket viktigt. Vi har nått en viktig överenskommelse om kommunikation med kommissionen och Europaparlamentet som ska öka insynen och jag är övertygad om att de interinstitutionella förhandlingar som vi har fört med Margot Wallström och Europaparlamentets vice talman ger oss möjlighet att gå vidare på bästa tänkbara sätt.
Det handlar om en gemensam uppgift som vi nu måste komma underfund med. Kom ihåg att vi har en politisk ambition att öka denna insyn genom informations- och kommunikationspolitiken, framför allt den praktiska information om lagstiftningen som måste ges till medborgarna. För att göra detta måste vi i större utsträckning utnyttja den nya informationstekniken. Jag vet att detta är en angelägen fråga för såväl parlamentet och kommissionen som rådet.
Margot Wallström
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka ledamöterna så mycket för deras frågor.
EG-domstolens beslut i Turco-målet är - som vi redan har hört - naturligtvis mycket viktigt. Kommissionen håller helt med domstolen när den erinrar om vikten av en öppen lagstiftningsprocess. Vi kommer självfallet att respektera detta beslut och fullt ut ta hänsyn till det i vårt dagliga arbete.
Jag vill vara så tydlig som möjligt, men måste vara ganska kortfattad i mina svar på era fem konkreta frågor. Den första handlar om bättre lagstiftning, våra interinstitutionella förbindelser och förordning nr 1049/2001. Beslutet i Turco-målet handlar om allmänhetens tillgång till handlingar. Det finns ingen direkt koppling till vårt interinstitutionella samarbete. För det har vi vårt regelverk för utökat interinstitutionellt samarbete som jag tror fungerar mycket bra. Våra två institutioner har goda erfarenheter av att arbeta tillsammans i lagstiftningsprocessen för att uppnå målet om bättre lagstiftning.
När det gäller er andra fråga om tillgången till information om pågående offentliga samråd vill jag börja med att nämna den databas som vi på vårt fikonspråk kallar PreLex. Syftet med denna databas är att underlätta tillgången till förberedande lagstiftningshandlingar med hjälp av en gemensam inkörsport. Det är i praktiken en portal med länkar till viktiga förberedande lagstiftningshandlingar. Databasen sköts av publikationsbyrån och baseras på information som lämnas av kommissionen. Och den är framför allt direkt tillgänglig för allmänheten på Europaservern.
Även när det gäller offentliga samråd som inleds av kommissionen finns det en gemensam inkörsport på Europaservern, nämligen ”Din röst i Europa”. Denna webbplats underlättar tillgången till samråd och ger allmän information om kommissionens olika samrådsprocesser. Där finns även utförlig information om öppna offentliga samråd och samrådsdokument och frågeformulär. Via denna inkörsport ges även information om uppföljning, t.ex. samrådsrapporter och synpunkter som har offentliggjorts.
När det gäller er tredje fråga om TRANS-JAI-projektet vill jag bara försäkra er om att fullständig tillgång för allmänheten via särskilda servrar för webbportalen TRANS-JAI är planerad till mars 2010 under rubriken ”public go live”.
Detta leder vidare till er fjärde fråga om öppenhetsprincipen och principen om god förvaltning. Dessa principer är naturligtvis nära förbundna med varandra. Vi försöker alltid ge allmänheten så mycket information som möjligt. Det gäller inte minst förfaranden som rör medborgarna och deras rättigheter och institutionernas funktion, som vi alla vet inte alltid är så lätta att förstå. På kommissionens webbplats finns information om dess organisation och förfaranden och vi har en lättillgänglig ”Vem är vem”-katalog över kommissionens anställda och de olika generaldirektoraten.
Er sista fråga, nummer fem, handlar om det offentliga registret över handlingar och ombudsmannens förslag till rekommendation beträffande klagomålet från Statewatch. Ett offentligt register över handlingar har funnits sedan den 3 juni 2002 i enlighet med kravet i förordning nr 1049/2001. Senare har kommissionen även inrättat ett särskilt register för kommittéförfaranden och ett register över expertgrupper. Vi gör vårt yttersta för att uppgradera våra interna IT-system, men som ni vet är detta inte något som sker över en natt. En sak är dock klar. Detta arbete pågår. Vi tar alltid hänsyn till behovet av att utöka detta offentliga register.
När det närmare bestämt gäller ombudsmannens förslag till rekommendation i det här ärendet har kommissionen naturligtvis avgett ett detaljerat yttrande till honom. I detta yttrande slår vi fast att vi fortfarande måste utöka våra offentliga register och bekräftar vårt åtagande att bidra till ökad öppenhet genom att vidareutveckla våra offentliga register. På en punkt delade vi inte ombudsmannens ståndpunkt. Hans slutsats var att kommissionen borde - och jag citerar - ”inkludera hänvisningar i registret till alla handlingar som avses i artikel 3 a”. Även om jag kan instämma i syftet och ambitionen med denna slutsats är detta tyvärr omöjligt. Det går helt enkelt inte att förena den vida och vaga definitionen av ”handlingar” i artikel 3 a i förordning nr 1049/2001 med ett enda, heltäckande offentligt register. Vi får i stället tillhandahålla länkar eller olika inkörsportar.
Jag kan naturligtvis nämna att jag har sett till att registret över min egen korrespondens är direkt tillgängligt via nätet och även ta upp andra exempel på aktiva åtgärder vid sidan om formell lagstiftning, såsom förbättrade register, större användarvänlighet och tillgänglighet, aktiv spridning och snabbare offentliggörande av handlingar. Detta ligger emellertid utanför dagens diskussionsämne. Jag är säker på att vi kommer att få andra tillfällen framöver att diskutera dessa viktiga frågor på djupet.
Charlotte Cederschiöld
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det är en förutsättning för EU:s trovärdighet och legitimitet att det finns ett antal praktiska regler om insyn och uppgifts- och informationsskydd.
Det är särskilt viktigt med insyn i beslutsprocessen när den europeiska demokratin ifrågasätts. Medlemsstaterna har olika erfarenheter. Ett ökat utbyte av erfarenheter kan leda till en bättre förvaltning inom EU, men även i medlemsstaterna. Vi har gjort stora framsteg sedan 2001, då EU:s lagstiftning om öppenhet antogs.
Majoriteten av medlemsstaterna har redan i dag någon typ av lag om informationsfrihet - i Sverige och Finland har det funnits sedan 1776, i andra länder som Irland i ett par år. Det tar tid - det måste man respektera - att hitta ett gemensamt tillvägagångssätt och synsätt. Det går inte att tillämpa en nationell lösning i hela EU. Kulturerna är för olika. Ett öppet styrelseskick är ett grundläggande inslag i en representativ demokrati. Hela processen påverkas av att den digitala revolutionen omvandlar vårt samhälle till ett informationssamhälle.
En viktig fråga som måste utvecklas närmare i förordning nr 1049/2001 är avvägningen mellan sekretess och insyn. Vi måste ha en öppen beslutsprocess som respekterar det överordnade allmänintresset, men inte kränker institutioners eller enskildas rätt till sekretess. Juridiska tolkningar av komplicerade frågor, t.ex. konkurrensärenden, får inte överlåtas på tabloidpressen.
Beslutet i Turco-målet kan främja utvecklingen av bättre lagstiftning. Vilka kommer de praktiska konsekvenserna av Turco-målet att bli för kommissionen och rådet?
Michael Cashman
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Som ursprunglig föredragande gällande förordning nr 1049/2001 tycker jag att detta är en mycket intressant debatt. Det jag finner märkligt - eftersom jag vet att deltagarna i debatten här i kväll är helt för öppenhet och insyn - är att argumentet för att man inte har gjort tillräckligt är att ”vi behöver mer tid”. Detta är oacceptabelt.
Bara 30 procent av invånarna i Europa har förtroende för EU. Varför? Därför att de känner sig helt bortkopplade från det som görs i deras namn. Och det häpnadsväckande är att det vi har att berätta är positivt. Vad beror det på att institutionen måste släpas mot sin vilja till de europeiska domstolarna för att förmås att göra det rätta?
Vi måste göra mer än att bara förklara. Kommissionsledamot Wallström! Jag vet att ni är lika förtvivlad och trött på dessa argument som jag, men det räcker inte att säga att vi behöver mer tid. Vi måste faktiskt visa våra medborgare att vi inte bara ska redogöra för dem varför vi gör som vi gör, utan även hur och utifrån vilka rättsliga råd. För om vi inte gör detta kopplar vi bort människorna från det europeiska projektet.
Det har i kväll hävdats att detta är omöjligt beträffande vissa frågor, bl.a. på grund av att det är oklart vad som ingår i definitionen av ”handlingar”. Det är inte alls oklart. Det är tvärtom väl definierat. Definitionen omfattar alla handlingar som finns hos, tas emot eller upprättas av de tre institutionerna eller de organ som de har inrättat. Och ”handlingarna” i sig är tydligt definierade. Så låt oss ha mod nog att ha ett öppet register i stället för den labyrint som vi nu har, där man om man går in i ett register inte får tillgång till alla andra register och länkar.
I dag måste medborgarna ge sig in i en labyrint. Låt oss i stället öppna dörren till de tre institutionerna för dem och låta oss granskas av allmänheten. Tro mig, om vi inte gör det rätta kommer domen att falla i valet i juni och gynna de extremistiska partier som är emot EU och EU:s institutioner. Tiden håller på att rinna ut. Agera nu. Det låter sig göras.
Eva-Britt Svensson
för GUE/NGL-gruppen. - Herr talman! I EU-systemet är domstolens ställning central och domstolen har makten att tolka politiska beslut. När EU-lagen ska tolkas är det domstolens avgörande som gäller, oavsett lagstiftarens avsikt och intentioner med lagstiftningen. Vi såg det i domarna gällande Laval, Rüffert med flera. I dessa ärenden gick domstolens beslut emot arbetstagarna.
I Turco-målet är domstolens avgörande i stället positivt. Jag välkomnar det, men min grundkritik kvarstår mot att domstolen avgör EU-politiken och att domstolen vid eventuella tvister alltid har det avgörande ordet.
I Turco-målet välkomnar jag att domstolen erkänt att medborgarnas kontroll av lagstiftningsprocessen är helt överordnad. Det är ett steg i rätt riktning, men tyvärr måste jag konstatera att det är väldigt många steg kvar innan EU lämnar sitt slutna arbetssätt där endast de som finns på insidan kan hitta vägen fram. Det här är en fråga som ytterst berör demokrati och delaktighet och offentlighet.
Det är viktigt att man i samband med den nu pågående översynen av den s.k. öppenhetsförordningen tar intryck av Turco-målet.
Costas Botopoulos
(EL) Herr talman! Domen i Turco-målet är ett stort framsteg för lag och demokrati. I domen förklaras begreppet allmänintresse som tas upp i förordning nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till handlingar. Detta begrepp ska tolkas som att rätten att få ökad kännedom om de fakta som ligger bakom ett beslut anses vara viktigare, och väga tyngre, än sekretessen kring det interna förfarande genom vilket ett beslut fattas.
Enligt domen i Turco-målet är det med andra ord viktigt att medborgarna inte bara - vilket de har rätt till - känner till hur och varför ett beslut fattas, utan också vilka handlingar beslutet grundas på, varför handlingarna måste kännas till av så många som möjligt.
Detta får oss att i behandlingen av dagens muntliga fråga uppmana kommissionens och rådets avdelningar att ta hänsyn till detta beslut. Låt oss som rådets tjänstgörande ordförande sa tolka förordning nr 1049/2001 i ljuset av denna nya rättspraxis.
Det kan naturligtvis uppstå en del problem kring det som brukar kallas dokumentsekretess, framför allt beträffande rättstjänstens yttranden. Det är jag bara alltför medveten om, eftersom jag är advokat. Men låt oss aldrig säga att sådana handlingar även i fortsättningen ska vara hemliga om de vållar problem. Jag tror att vi i stället måste efterlysa en radikal förändring av öppenhetskulturen. Insyn betyder balans och respekt för förfarandet, inte rädsla för vetskap.
Låt mig komma med en sista anmärkning: vi måste verkligen se vilken skillnad det är mellan vad som händer i praktiken i rådet och vad som händer i vår egen institution. I parlamentet är nästan alla möten och handlingar tillgängliga. Jag tror att domen i Turco-målet är ett tillfälle att få rådet att anpassa sig till detta också.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Jag vill knyta an till den ”bortkoppling” som Michael Cashman med rätta tog upp. När det gäller debatten om Lissabonfördraget i Irland handlade det verkligen om en enorm bortkoppling. Men vi får inte lägga för mycket skuld på oss själva, då medlemsstaterna har en stark tendens att lägga skulden på Europa för sådant som de inte känner sig tillfreds med, trots att de har gått med på det här. Jag tycker att det är på tiden att vi allihop - folkvalda politiker, regeringar, opposition och alla här i parlamentet - beter oss som vuxna och talar klarspråk.
Det var nedslående att i denna tidning nu i veckan läsa hur en icke folkvald och oansvarig medlem av en förmögen elit lade ut texten om den icke folkvalda eliten i Bryssel. Att han bara har mage! Men om vi inte gör som Michael Cashman säger och tar itu med honom och hans gelikar direkt kommer Europavalet i juni att bli en katastrof för Europas folk och det är dags att vi som tror detta talar högt om den saken.
Anneli Jäätteenmäki
frågeställare. - (FI) Herr talman! Detta domstolsbeslut är viktigt och oemotsägligt. Det visar tydligt att lagstiftningsprocessen i EU måste vara underställd folkets demokratiska granskning och att behovet av att skydda institutionerna i beslutsprocessen är av underordnad betydelse. Det är ett tydligt argument.
Med tanke på detta är jag faktiskt ganska besviken över svaren. När jag lyssnade på rådets svar betonades det flera gånger att det är viktigt med insyn och öppenhet, men inte mycket annat. Vad har man gjort? Kommissionen har å sin sida bett om mer tid.
Jag tycker att EU-institutionernas inställning till domstolsbeslutet är verkligt intressant. Hur skulle det se ut om våra medborgare hade samma inställning till domstolsbeslut som kommissionen och rådet och bara struntade i dem? Det skulle helt enkelt aldrig inträffa.
Marco Cappato
Herr talman, mina damer och herrar! Rådets ordförandeskap har talat om en miljon offentliga handlingar. När det gäller tillgång till handlingar måste det vara en fråga om kvalitet likaväl som kvantitet, men det handlar inte bara om kvalitet. Det finns i ärlighetens namn ett problem när det gäller typen av handlingar: möteshandlingar och handlingar som ingår i beslutsprocessen.
Det är detta som saknas i dag. Låt mig ta ett exempel: Coreper I-handlingar, som är så svåra att hitta, eller handlingar om utrikespolitiken, som behandlas som diplomatiska handlingar, och därför inte ingår i registren. Alla dessa handlingar är avgörande för att man ska kunna förstå beslutsprocessen.
Jag har bara gett er ett exempel under den knappa tid som står till mitt förfogande. Mot bakgrund av de svar som har getts tycker jag dessutom att detta bör ses mer som en möjlighet än som en risk för EU-institutionernas funktion.
Jean-Pierre Jouyet
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vad som tydligt har framkommit under vår debatt är att vi måste öka insynen och kommunikationen eftersom våra medborgare, som ni har påpekat, verkligen har bristfälliga kunskaper om hur EU fungerar.
Ökad insyn och bättre kommunikation går hand i hand. Som jag sa utgör detta grunden för den politiska överenskommelse som vi har ingått med Margot Wallström och Alejo Vidal-Quadras för att förbättra kommunikationen på gräsrotsnivå. Marco Cappato och Anneli Jääteenmäki har rätt i att vi måste vara mer öppna och förklara hur vi arbetar. Det är därför rådet kommer att göra en särskild satsning på ny teknik.
Även efter att ha läst de argument som jag har fått håller jag med Marco Cappato om att produktionen av miljontals handlingar inte är detsamma som ökad insyn. Det viktiga är att lämna ut de handlingar som människor vill ha, och handlingar som är av god kvalitet. De Coreper I-handlingar som ni nämnde finns till exempel tillgängliga på nätet. På grund av bristen på tekniska resurser har de inte alltid blivit färdiga i tid. Nu har vi tekniken och vi kommer att se till att lösa det problem som ni nämnde.
I ärlighetens namn måste vi också göra rätt avvägning mellan den rättsliga grunden, verklig insyn och de konkreta förfaranden som det är fråga om. Det finns flera förfaranden och diplomatiska frågor som faktiskt är ganska svåra och där yttrandefriheten - i uttalanden, i beslutsfattandet - måste garanteras. Ni tycker kanske att jag är alltför konservativ, men jag anser att vi även måste ta hänsyn till denna avvägning.
Det franska ordförandeskapet har inlett en översyn av förordning nr 1049/2001 och vi måste agera snabbt. Michael Cashman har helt rätt i detta avseende. Med hans hjälp och samordning agerar vi snabbt och det är vår förhoppning att ordentliga framsteg ska ha gjorts när det franska ordförandeskapet är över.
Som jag sa måste vi, som Marco Cappato påpekade, sätta kvalitet före kvantitet, eftersom det också kan bli för mycket information. Då ställs medborgarna inför svårigheten att behöva sovra bland informationen. Det här förekommer även på EU-nivå. Vi måste obehindrat kunna hjälpa medborgarna att sovra bland informationen.
Vad betyder detta? Det betyder, som jag sa i mitt anförande, att medborgarna ska hållas fullständigt informerade om praktisk information, om sina rättigheter, om resultatet av beslut, om hur dessa fattas och om det rättsliga underlaget. Ur den synvinkeln råder det ingen tvekan om att vi måste se över de resurser som står till rådets förfogande.
Jag tror att ni inom kommissionen har upplevt samma situation när ni till exempel behöver förklara den rättsliga grunden för beslut, framför allt för små och medelstora företag, men det bara finns en eller två personer i medlemsstaterna eller på institutionerna som kan svara på deras frågor och dessa personer är på semester. Följden blir att medborgare och småföretag tvingas vänta två eller tre månader på ett svar. Detta är för mig en lika allvarlig fråga som tillgången till officiella handlingar.
Vi måste slutligen se till att våra debatter har en politisk betydelse. När vi nu förbereder oss inför Europavalet vet jag att Europaparlamentet är starkt engagerat i detta och ni kan räkna med att det franska ordförandeskapet kommer att se till att detta krav på öppenhet, på redovisning, denna praktiska och konkreta skyldighet, tillämpas, eftersom om vi inte gör det - och här instämmer jag i vad Michael Cashman sa - kommer extremisterna att vinna nästa Europaval och det är något vi inte vill se.
Margot Wallström
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Låt mig först och främst slå fast att även kommissionen självklart kommer att respektera och följa domen i Turco-målet. I domen sägs faktiskt att det var rådet som hade fel i detta ärende och att rådet måste korrigera sina förfaranden. Jag är säker på att rådet kommer att följa domen.
Detta är utgångspunkten för vår diskussion. Den har emellertid delvis sammanblandats med vår diskussion om förordning nr 1049/2001. Turco-målet är en sak, förordning nr 1049/2001 en annan. Som ni vet har vi lagt fram ett förslag och håller på att behandla förordning nr 1049/2001 och dess slutliga utformning.
Jag tror också att det råder en viss förvirring om vad jag sa. Jag bad inte om mer tid. Jag förklarade att uppgraderingen av våra IT-verktyg måste ske kontinuerligt, det kan inte ske över en natt. Vi har redan ett register. Vi kompletterar registret med flera saker, t.ex. kommittéförfarandet och alla expertgrupper. Men - och jag var helt ärlig när jag försökte svara på en av de fem frågorna - jag är inte övertygad om att ett enda register är det bästa alternativet. Det skulle vara som att ha en enda telefonkatalog för hela Europa i stället för olika nationella telefonkataloger.
Är ni säkra på att detta är bättre, att ha en jättestor telefonkatalog för hela Europa i stället för olika inkörsportar? För den definition som ni i dag frågade efter i er konkreta fråga är den definition som finns i ett visst stycke och som även omfattar det audiovisuella formatet. Det är en mycket vid definition. Är ni säkra på att det vore bra för medborgarna att ha en enda jättestor inkörsport till allt detta?
Det är något vi kan diskutera, men jag tvivlar på att det finns någon sådan enkel lösning. Den uppfattningen delar vi alltså inte. Uppgraderingen av våra verktyg på detta område är något som pågår oavbrutet och ständigt måste diskuteras, eftersom utvecklingen går så snabbt. Men vi tycks ha samma mål att uppnå öppenhet och insyn och säkerställa tillgång till handlingar. Det är detta som är utgångspunkten och det är detta vi kommer att fortsätta att kämpa för och vi kommer självklart att respektera domen i Turco-målet.
När det gäller det konkreta sammanhang där jag nämnde måldatumet 2010, handlar det om ett mycket konkret projekt som jag helt enkelt gav er datumet för. Men i allmänhet ber vi inte, och bör inte be, om mer tid. Det här är något vi måste göra varje dag: att uppnå ökad öppenhet, mer insyn, att tjäna medborgarna eftersom de behöver få kunskaper, och detta måste ingå i kulturen och synsättet hos alla institutioner.
Jag kunde tillsammans med era kolleger applådera ert förträffliga anförande, herr Cashman, eftersom det handlade om utgångspunkten för vad som nu krävs: att öppna upp, att säkerställa tillgång. Om våra överläggningar är offentliga tror jag också att det blir lättare för människor att bilda sig en egen välgrundad uppfattning om vad som händer och varför vi har så många viktiga frågor på dagordningen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
