Märkning och standardiserad konsumentinformation (omarbetning) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Anni Podimata för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger energirelaterade produkters förbrukning av energi och andra resurser (omarbetning) - C6-0412/2008 -.
Anni Podimata
föredragande. - (EL) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill först av allt välkomna Europeiska kommissionens förslag att omarbeta direktivet om energimärkning med det grundläggande målet att utvidga dess räckvidd till att omfatta alla apparater som förbrukar el inom hushålls-, handels- och industrisektorerna samt energirelaterade produkter. Detta direktiv är en del av ett större paket av lagstiftningsförslag, som syftar till att främja energieffektivitet, en topprioritering för unionen, eftersom detta kan spela en avgörande roll när det gäller att förbättra energiförsörjningen, minska utsläpp av koldioxid och blåsa nytt liv i den europeiska ekonomin, så att det blir möjligt att komma ur recessionen och krisen snabbare.
Jag vill varmt tacka mina kolleger för deras förslag, särskilt skuggföredragandena, PSE-gruppens sekretariat och utskottet för industrifrågor, forskning och energi, eftersom vi med deras hjälp har lyckats - enligt min mening - stärka direktivet om energimärkning. Det är därför vi fäster särskild vikt vid de bestämmelser som rör offentlig upphandling, det är därför vi fäster särskild vikt vid antagandet av stimulansåtgärder för att främja de mest effektiva tillämpningarna och det är därför vi stärker bestämmelserna om marknadskontroll och övervakning.
Jag ska bara kommentera två frågor som har orsakat en allvarlig dispyt. Den första rör vårt förslag att annonser bör innehålla en hänvisning till energikonsumtion, något som orsakade oproportionerliga reaktioner från Federation of European Publishers och från ägare till radio- och TV-bolag. Jag säger oproportionerliga, eftersom det framfördes extrema argument, som att det begränsar pressfriheten, att reklamintäkterna föll på det känsliga området massmedier och slutligen att finansieringen av en fri och oberoende press undermineras. Låt oss se på fakta i ärendet, på det som vi föreslår i vårt betänkande. Vi anser att reklam för energirelaterade produkter bör inbegripa en hänvisning till energikonsumtion eller till energibesparingar eller till energimärkningens kategori i bara de fall där reklamen innehåller hänvisningar till tekniska specifikationer eller teknisk information. I de fall som reklamen inte innehåller sådana hänvisningar, finns det ingen skyldighet att hänvisa till energikonsumtion.
Jag har lämnat frågan om energietikettens utformning till sist, för denna visade sig vara den mest brännande frågan i detta direktiv. Detta direktiv kommer inte att ha nått sitt mål och kommer inte att vara effektivt om energimärkningen inte är lätt att känna igen och lätt att jämföra för konsumenterna, till vilka den i första hand riktar sig, i syfte att hjälpa dem att göra bästa möjliga val. I dag har vi en framgångsrik modell för energimärkning med A-G-skalan, där Α används för de mest energieffektiva produkterna och G för de minst effektiva, en skala som i dag används som standard i många länder utanför EU. Den är utan tvivel mycket framgångsrik och igenkännlig och har varit ett enormt bidrag till energibesparing. Det skapar förvisso också många problem. Det allvarligaste av dessa problem, grundmotivet till dessa problem, är att märkningen inte åtföljs av en angivelse om dess giltighetstid. Om giltighetstiden inte anges på etiketten, förblir en produkt som klassificeras som Α-klass i den kategorin under hela sin livscykel, till och med när ännu mer energieffektiva produkter har införts på markanden, och då står det klart att vi sänder ut blandade budskap. Så hur kan vi ta itu med detta? Genom att göra det obligatoriskt att märkningen ska ha en särskild giltighetstid, till exempel 3-5 år, och så snart denna period har löpt ut, ska skalan för energieffektivitet granskas på grundval av de framsteg som har gjorts inom den särskilda produktkategorin.
Avslutningsvis vill jag säga att jag är fast övertygad om att vi, i de debatter som följer och för att nå en överenskommelse vid andra behandlingen, kommer att finna den bästa möjliga lösningen, en lösning som kommer att erkännas av konsumenterna och som kommer att främja nyskapande inom den europeiska industrin.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Energimärkning är något vi började med 1992 med målsättningen att göra energibesparingar för produkter inom hushållssektorn. Detta initiativ har varit mycket framgångsrikt och har gett EU-medborgarna många fördelar under de senaste 15 åren.
Emellertid har en viss tid gått sedan 1992. En viss tid har gått sedan dess, och kommissionen beslutade att föra fram ett förslag om att omarbeta energimärkningsdirektivet, i syfte att uppnå större fördelar för EU-medborgarna, industrin och offentliga myndigheter, för det första genom att utvidga direktivets tillämpningsområde till alla energirelaterade produkter, för det andra genom att stärka marknadstillsynen och för det tredje genom att uppmuntra energieffektiva offentliga upphandlingar och incitament.
Jag är mycket tacksam gentemot föredraganden, Anni Podimata, som på kort tid har utarbetat ett betänkande om ett mycket komplext förslag, som ger förutsättningar för en överenskommelse vid andra behandlingen, när rådet verkligen kommer att ta del i diskussionen. Jag vill också tacka skuggföredragandena och alla ledamöter i utskottet för industrifrågor, forskning och energi för att de noga har övervägt detta förslag.
Genom betänkandet kommer definitivt några mycket betydande förbättringar av det ursprungliga förslaget att uppnås, vilket välkomnas av kommissionen. Föredraganden gör rätt i att belysa två frågor som kommer att vara grundläggande i framtida debatter mellan rådet och parlamentet. Den första är frågan om annonsering och hur långt vi kan gå för att främja energieffektiva metoder för försäljning av produkter utan att hämma rollen för civila friheter eller pressfrihet, och den andra är frågan om märkningens utformning - om det bör vara en sluten märkning eller en öppen märkning enligt en skala.
På vägen till parlamentet i morse hittade jag några broschyrer i hissarna som visade att denna till synes enkla fråga om märkning inte är så enkel. Vi har å ena sidan konsumentorganisationer och å andra sidan producenter, som också vill eftersträva samma mål med att tillhandahålla mer energieffektiva produkter till konsumenterna.
Vid den första behandlingen fördes en omfattande debatt i ITRE-utskottet och vi behöver hitta den bästa lösningen på de frågor som togs upp av föredraganden vid andra behandlingen. Jag kan försäkra er om att kommissionen kommer att göra sitt bästa för att ta hänsyn till olika sypunkter eftersom detta är till fördel för konsumenterna och för samhället. Märkningar bör vara effektiva och kraftfulla och samtidigt bör producenterna få rätt incitament för utveckling av effektivare produkter.
Tack för betänkandet. Jag är verkligen tacksam mot föredraganden för allt det arbete hon har lagt ned på att utarbeta det.
Jan Březina
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Vi diskuterar betänkandet om energimärkning, som är ytterst viktigt av flera skäl.
För det första är en ökad energieffektivitet det snabbaste och det mest kostnadseffektiva sättet att minska växthusgasutsläppen. För det andra kan energieffektiviteten vara en del av lösningen på den aktuella ekonomiska lågkonjunkturen. Hanteringen av energiefterfrågan och energianvändningen kan bidra till att skapa långvarig tillväxt och hållbara arbetstillfällen.
Jag ställer mig bakom målet att slutanvändare ska kunna få fullständig information om märkningen, även om produkten köps på distans, via Internet eller telemarketing. Det gäller också målet att stärka bestämmelserna om marknadsövervakning för att säkra en korrekt, EU-omfattande och harmoniserad tillämpning av energimärkningsdirektivet och dess genomförandeåtgärder.
Det finns dock två punkter som jag bestämt måste motsätta mig. För det första vill jag varna er för att ändringsförslag 32 om det antas skulle hämma mediernas oberoende. Det måste betonas att annonseringen är avgörande för fria, oberoende medier som präglas av mångfald och hög kvalitet. Vår grupp har därför kommit med ett alternativt ändringsförslag - ändringsförslag 2, som har lagts fram inför plenarsammanträdet - där man respekterar den betydelse som fria medier präglade av mångfald har för demokratin. Vår lösning är att ge producenter och handlare möjligheten att ge information om specifika energibesparande aspekter.
För det andra kräver jag att två resolutionsförslag om genomförandeåtgärderna förkastas och att man förkastar genomförandeåtgärder för tv-apparater och kylskåp. Detta initiativ, som industrin, kommissionen och rådet har motsatt sig, skulle försämra den övergripande sammanhållningen i den nya lagstiftningen om energimärkning.
Låt mig avslutningsvis betona att betänkandet om energimärkning är en mycket viktig rättsakt som bör antas, förutsatt att annonseringsfrågan hanteras på ett tillfredsställande sätt.
Silvia-Adriana Ţicău
Jag vill först av allt gratulera föredraganden, Anni Podimata, för hennes betänkande.
Jag anser att energimärkningsdirektivet och konsumentinformationen om produkters energikonsumtion är av största betydelse. EU har föreslagit att sänka energikonsumtionen med 20 procent. Om vi lyckas informera konsumenterna korrekt, så att de har ett alternativ till förfogande som bygger på den information de har fått, kan vi faktiskt även sänka energikonsumtionen för produkter som för närvarande finns i bruk.
När det gäller märkningen, måste den vara enkel. Detta är en viktig del. Den måste också vara fullständig och naturligtvis ge konsumenterna den information som de behöver för att kunna göra den nödvändiga investeringen. Av detta skäl anser jag att det är viktigt att man på etiketten informerar om energikonsumtion eller om den energibesparing som skulle kunna göras.
Dessutom anser jag att det är viktigt att ha A-G-skalan, som är enkel. Men jag vill nämna att jag anser att det är viktigt att giltighetstiden anges, så att konsumenten har information redan från den tidpunkt då vissa produkter marknadsförs. Jag anser inte att skyldigheten att ge information om energikonsumtion kommer att inkräkta på yttrandefriheten och bestämmelserna om massmedierna på något sätt. Jag anser att det ligger i allas vårt intresse att ha välinformerade konsumenter som kan fatta ett underbyggt beslut som syftar till att minska deras energikonsumtion.
Jag vill gratulera föredraganden. Detta är ett mycket viktigt dokument, som ingår i ett energieffektivitetspaket. Jag kommer att fortsätta främja att vi för en intressant debatt, även under andra behandlingen.
Satu Hassi
för Verts/ALE-gruppen. - (FI) Fru talman, mina damer och herrar! Mitt uppriktigaste tack går till Anni Podimata för hennes rent ut sagt utmärkta arbete, som jag stöder till fullo. Utskottet för industrifrågor, forskning och energi har gett sitt stöd till en tydlig, konsumentvänlig energimärkning, som jag och utskottet vill bevara.
Det är viktigt att konsumenten alltid kan ha förtroende för att utrustningen inom klass A i absolut samtliga fall återspeglar den bästa tekniken - den mest energieffektiva tekniken - som finns på marknaden. EU:s energimärkning har varit en framgång. Tack vare märkningen har marknaden rensats på energislösande utrustning, och denna modell har följts i länder som Brasilien, Kina, Argentina, Iran, Israel och Sydafrika. Det är mycket olyckligt att tillverkarna av utrustning nu vill göra detta framgångsrika och tydliga märkningssystem till en otydlig kategori, och att kommissionen är benägen att stödja detta.
Den nya modell som stödjs av tillverkarna skulle motsvara att ständigt kalla ett idrottsrekord från årtionden tillbaka för världsrekordet, och när det rekordet har slagits kalla det för världsrekordet minus 5 procent, världsrekordet minus 10 procent, världsrekordet minus 20 procent och så vidare. Det skulle vara obegripligt, och samma klargörande system som vi använder när vi talar om världsrekord borde också fortsätta gälla för energimärkning.
Herbert Reul
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Detta är ett lämpligt och viktigt projekt för att förverkliga energieffektiviteten och spara mer energi. Det stämmer att vi bör inrikta oss på metoder som vi tyvärr inte tillämpar på andra områden, nämligen att använda märkning som hjälper konsumenten att välja energieffektiva produkter och samtidigt stimulera till konkurrens mellan mer effektiva apparater. Detta beslut är klokt och riktigt.
Det förfarande som funnits fram till nu var också förståndigt, och det fungerade bra. I detta avseende anser jag att detta märkningssystem med klasserna A-G, som har fungerat bra i över 15 år och som utökades för några år sedan med kategorierna A+ och A++, nu följdriktigt måste utvidgas och ändras igen, eftersom vi nu står inför nya utmaningar.
Men vi bör beakta saker och ting noga, och jag skulle också vilja ta de reservationer som kommissionen framfört på allvar. Om vi gör det som majoriteten i utskottet här i parlamentet har föreslagit, nämligen att helt enkelt behålla A-G-klasserna, befarar jag att gamla apparater kommer att fortsätta att klassificeras som A, medan nya mer energieffektiva apparater bara kommer att klassificeras som B. Vi kommer därför antingen att få en övergångsperiod för ommärkning - vilket kommer att leda till förvirring - eller en konstant förändring, ständigt ny märkning.
Förslaget att använda minus är därför mycket enklare och tydligare. Vi behöver ett förfarande som är begripligt för konsumenterna, som kommer att antas och som leder till att konsumenterna i framtiden fortsätter att stödja det som tidigare hade antagits. Vi behöver ett system som även uppmuntrar tillverkare att investera i ekodesign. Enligt min mening är därför kommissionens förslag det smartare, det mer förståndiga, alternativet.
Mycket kort en andra kommentar, som också är viktig, enligt min mening: jag anser att allt som har föreslagits här när det gäller att pålägga mediareklam med obligatoriska uppgifter är fel. Det är inte acceptabelt! Vi får inte göra detta. Det finns ingen rim och reson i detta! Det är inte heller nödvändigt. Vi klarar oss utan det, uppgifterna på etiketten räcker.
Claude Turmes
(DE) Fru talman! Herr kommissionsledamot! Jag tror att ni känner er illa till mods här i dag, och jag tror att jag vet varför. Skälet är att kommissionen intar en ståndpunkt som är mer en position för lobbyverksamhet från näringslivet, än en position som förenklar konsumentskyddet och miljöskyddet inom EU.
Jag har följt lagstiftningen om märkning under de senaste 15 åren. Vad finns i märkningsdirektivet från tidigt 1990-tal? Det står att A-G-skalan regelbundet bör uppdateras i linje med den aktuella situationen, så att bara de bästa produkterna finns i kategori A. Vad har näringslivet gjort? Det hindrade uppdateringen i slutet av 1990-talet. Till följd av detta återfanns mer än 50 procent av alla apparater i klass A i början av år 2000. Sedan tänkte man ut gimmicken med A+ och A++. Nu har de uppfunnit påfundet med A-20, A-40 och A-60.
Herbert Reul står alltid på näringslivets och dess lobbyverksamhets sida. Jag är därför knappast förvånad över att han försvarar detta. Herr kommissionsledamot! Kom igen! A-G-skalan är lätt att begripa. Femton år av skamlös lobbyverksamhet av olika näringslivskretsar för att underminera det europeiska märkningssystemet, det är vad som pågår här. I morgon måste vi, parlamentet, sätta stopp för denna förskräckliga episod.
Miloslav Ransdorf
(CS) Fru talman! Jag har talat här ett antal gånger om energifrågor, och detta kanske blir min avslutande kommentar denna valperiod. Jag anser att det vid denna tidpunkt är lämpligt att uttrycka mitt tack till kommissionsledamot Andris Piebalgs, som hade en mycket svår uppgift, eftersom det är ett anmärkningsvärt arbete att skapa en europeisk energimarknad av de 27 separata marknaderna i enskilda medlemsstater, det är ett Sisyfos-arbete som inte kommer att avslutas under denna valperiod, och det kommer med säkerhet att finnas många uppgifter kvar för våra efterföljare. Jag vill säga att för oss i utskottet för industrifrågor, forskning och energi har han varit en av de mest populära kommissionsledamöterna: de kommissionsledamöter som vi lärde oss en hel del av, och vars entusiasm vi beundrade. Jag hoppas att vi inte har ställt för stora krav på kommissionsledamoten, eftersom jag anser att vi säkert kommer att möta honom under framtida valperioder, och Andris Piebalgs har redan arbetat mycket hårt för att göra det möjligt att ens tala om en europeisk energimarknad. Jag stöder energimärkningen, det är en nödvändig standard, och jag anser att förebråelser om vem som tillhör och inte tillhör ett särskilt näringslivs lobbyverksamhet borde läggas åt sidan. På samma sätt anser jag att det är olyckligt om parlamentet under de senaste månaderna har blivit en plats för panikspridning. Vi behöver beslut som bygger på fakta.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Det är en svår fråga. Jag tackar Miloslav Ransdorf för hans mycket vänliga ord, men jag anser att det är fel att anklaga någon, såsom industrin, vare sig de bedriver lobbyverksamhet eller inte, eftersom industrin tillhandahåller arbetstillfällen och skapar tillväxt. Industrin strävar också efter att producera och marknadsföra mer energieffektiva apparater. Klasserna A till G är välkända för konsumenterna. Det finns ett stort behov av att sammanställa erfarenheten av ”A till G” och få industrin att delta, inte med tvångsmedel, utan genom att verkligen få dem att delta. Detta är vad kommissionen försöker uppnå.
Det finns två punkter i denna debatt som kanske har varit förvirrande. En av dessa är ramdirektivet, och Anni Podimatas betänkande handlar just om detta. Vid andra behandlingen vet jag att rådet, parlamentet och kommissionen kommer att behöva samarbeta mycket för att hitta rätt balans mellan industrins initiativ och den positiva erfarenhet som vi har av denna energimärkning.
Den andra punkten gäller ekodesign-åtgärden för kylskåp och tv-apparater. Det är inte någon perfekt lösning, men det är åtminstone en lösning som innebär att dessa två produkter omfattas av märkningssystemet. I dag har vi ingen märkning för tv-apparater och situationen när det gäller kylskåp är förvirrande. Varje kylskåp tillhör en kategori. Vi har därför föreslagit och accepterat denna åtgärd som en tillfällig åtgärd tills vi har ramdirektiv med tydliga regler. Anledningen är inte att vi har begränsats av industrin. Det var helt enkelt det bästa sättet att konsolidera båda strategierna.
Vi försöker inte skapa fiender. Vi försöker konsolidera den positiva erfarenheten och samtidigt ha ett deltagande från industrins sida. Industrin kämpar inte emot, men ibland bör den acceptera mer uttalade konsumentsynpunkter och verkligen inse fördelarna med dessa.
I betänkandet ges inte på detta stadium någon fullständig lösning. Det finns meningsskiljaktigheter, men vi är ändå på väg. Som alltid antas den mest komplicerade lagstiftningen genom kompromisser och samförstånd. Vi behöver fortsätta detta arbete, men inte tillhandahålla märkningar till någon som kämpar emot energieffektiviteten, med tanke på att märkning är det lättaste sättet att uppnå energieffektivitetsmål. Folk gör välgrundade val om sina apparater och maskiner som är i linje med det globala samhällets intresse. Det är det bästa sättet och vi bör främja det.
Jag vill inte att vi slutar på ett negativt sätt genom att säga att vi står på gränsen till någon form av katastrof: Nej, vi samarbetar. Vi vill alla uppnå samma resultat, men i detta skede har vi ännu inte hittat den kompromiss som passar och som ger de bästa förutsättningarna för att kunna lösa denna fråga.
Tack för debatten. Jag vet att det har förekommit olika åsikter, men kommissionen är fast besluten att fortsätta arbeta för att hitta en snabb lösning vid andra behandlingen.
Anni Podimata
föredragande. - (EL) Fru talman! Först av allt vill jag tacka alla mina kolleger för deras anföranden, och kommissionsledamoten för både hans rekommendation och anförande nu i slutet av debatten.
Jag vill framföra två korta kommentarer. Först av allt när det gäller den brännande frågan om energimärkning. Jag vill påpeka att A-G-skalan, som vi alla anser är mycket lyckad och igenkännlig och som i hög grad har bidragit till energibesparingen, uppenbarligen har problem som, herr Reul, jag räknade upp i mina inledande kommentarer. Med andra ord, denna skala måste uppdateras. Grundproblemet med den befintliga energimärkningen är att den saknar giltighetstid, vilket leder till den situation som ni beskrev, nämligen att vi har energiprodukter på marknaden med samma märkning men olika nivåer av energieffektivitet. Den avgörande frågan för oss är att införa en särskild giltighetsperiod för energimärkningen på A-G-skalan och att vi uppdaterar indikatorerna för energieffektivitet var tredje till femte år på grundval av de framsteg som gjorts på marknaden.
Slutligen anser jag att den slutsats vi måste dra är enkel. Vi har - och vi erkänner alla att vi har - ett välprövat och framgångsrikt recept för energimärkning, som också har blivit standard i länder utanför EU. När man har ett framgångsrikt recept som har föråldrats med åren, överger man det inte, man uppdaterar det, för om man överger det och inte ersätter det med ett nytt system, riskerar man att förlora det mervärde som man genererade under tidigare år genom att välja energimärkning. EU:s budskap till konsumenterna under alla dessa år har varit: välj A-märkta energiprodukter. Vi själva får inte försvaga detta budskap.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag kl. 12.00.
(Sammanträdet avbröts kl. 11.35, i avvaktan på omröstningen, och återupptogs kl. 12.00.)
