Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0382/2007).
Eftersom vi redan är sena vill jag be mina kolleger att hålla tiden och jag ber er att precis som förra gången sätta er längst fram i kammaren. Kom fram. Ingen kommer att skälla på er för att ni sitter på någon annans plats! Det kommer att bli mycket mer vänskapligt och mer interaktivt om alla sitter här framme.
Följande frågor har ställts till kommissionen:
Del I
Talmannen

Angående: Konsekvenserna av eurons värde för konkurrenskraften inom turistsektorn
Ökningen av eurons värde har medfört en minskning av den europeiska turistsektorns konkurrenskraft. Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta för att stärka den europeiska turistsektorn och upprätthålla Europa som ett turistmål?
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Tendenserna när det gäller euroväxelkursen påverkar naturligtvis det relativa priset för europeiska turistprodukter för konsumenter från tredje länder. Även om eurons växelkurs inte är ett politiskt styrmedel, utan utvecklas fritt på marknaden för utländsk valuta, bör konsekvenserna för turismen av de senaste höjningarna i växelkursen mellan euron och dollarn ses från en annan synvinkel.
För det första påverkar rörelser i eurons växelkurs turistflödet mycket lite inom Europeiska unionen. Enligt uppgift kommer 70 procent av intäkterna från gränsöverskridande turism inom EU, med andra ord från turister från andra EU-medlemsstater.
För det andra bör vi inte enbart fokusera på växelkursen mellan euron och dollarn. Beräkningar av den effektiva växelkursen för euron visar att den allmänna trenden inte är så dramatisk. Eurons uppgång gentemot den kinesiska yuanen var till exempel inte så stark i år och ändå dubblades knappt turistintäkterna från länder utanför EU mellan 1995 och 2005, medan däremot turistintäkterna från Kina ökade tolvfaldigt under samma period.
Kommissionen är medveten om att priset är en nyckelfaktor i konkurrensen. Trots det grundar sig kommissionens vision för europeisk framtida turism på hög kvalitet och inte på lågbudget, vilket man påpekar i sitt nyligen antagna meddelande.
Vi är övertygade om att även med en stark euro så kommer Europa fortfarande att vara världens främsta destination om vi gör det bästa möjliga av fördelarna: kulturarvet, den vackra naturliga miljön, den geografiska koncentrationen av attraktiva sevärdheter och ryktet om hög servicenivå.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru talman! Kommissionsledamotens sista uttalanden stämmer inte med verkligheten. Vad som händer just nu är att stora delar av turismen inom EU vänder sig mot länder utanför den europeiska zonen - till Västindien, utvecklingsländerna, Fjärran Östern och Afrika - till stor del beroende på denna värdeökning av vår europeiska valuta.
Dessutom finns planer på att införa nya åtgärder som också kommer att motverka europeisk turism, såsom kompensation till företag i samband med koldioxidutsläpp. Med andra ord verkar det som att det finns många faktorer som kan äventyra den europeiska turismen, och det verkar inte som att det för tillfället finns några indikationer på en europeisk politik om turism. Det här är tydligen fortfarande en fråga för nationella regeringar och jag vill fråga kommissionsledamoten om han anser att kommissionen kan främja någon slags europeisk politik för att motverka denna tydliga tendens till minskning av den europeiska turismens konkurrenskraft.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Jag är rädd att ledamoten och jag kanske måste vara ense om att vi är oense. Som ni vet hölls en stor turismkonferens för några dagar sedan i Portugal, och alla dessa frågor diskuterades där i detalj. Konferensen samlade 500 ledande specialister från hela Europa och mitt intryck från den konferensen var inte att den europeiska turismnäringen eller ens medlemsstaterna var oroliga över att förlora sin glans som turistdestination.
De siffror vi har till hands bekräftar inte det som ledamoten har sagt, nämligen att vi står inför en särskilt allvarlig situation. Låt mig upprepa vad jag tidigare sagt: naturligtvis påverkar växelkursfluktuationer priset, men vad Europa kan erbjuda besökare från andra länder bestäms inte först och främst av priset. Beslutet att resa till Europa är inte ett beslut som i huvudsak påverkas av priset utan av den kvalitet som Europa har att erbjuda.
Jag håller trots det med ledamoten om att vi måste vara mycket uppmärksamma på de bördor som läggs på den europeiska turismindustrin och se till att ramvillkor finns på plats som gör att den här industrin verkligen kan dra nytta av den kolossala tillväxt- och sysselsättningspotential som den kan erbjuda.
Talmannen
Eftersom frågeställarna är frånvarande utgår frågorna 37, 38 och 39.
Del II
Talmannen

Angående: Europeiska utvecklingsdagarna - Maumoon Abdul Gayoom
Vid öppningstillfället för Europeiska utvecklingsdagarna (European Development Days, EDD), som hålls den 7-9 november, kommer Maldivernas president Maumoon Abdul Gayoom att framträda. Detta är möjligt eftersom Maldiverna allvarligt hotas av klimatförändringen och det centrala temat för EED är ”Klimatförändring och utveckling”. Detta innebär emellertid att denna president och hans regim får en legitimering av EU. President Gayoom kritiseras ju skarpt av de internationella organisationerna för de mänskliga rättigheterna på grund av den enväldiga karaktären hos hans regim och de talrika och allvarliga brotten mot de mänskliga rättigheterna, vilka förövas av landets polismyndigheter och säkerhetstjänster.
Kan kommissionen ge besked om varför Maumoon Abdul Gayoom blivit inbjuden (det finns ju också andra länder som hotas av klimatförändringen, men som styrs mera demokratiskt) och kan kommissionen ge besked om hur den ställer sig till hans regim på Maldiverna?
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Tack för er fråga som ger mig möjligheten att belysa situationen på Maldiverna.
Som president Maumoon Abdul Gayoom betonade vid FN:s senaste toppmöte, hotas Maldiverna - som inte ligger mer än 1,5 meter över havsytan - av den fortskridande höjningen av havsnivån som ett resultat av den globala uppvärmningen. Detta har tvingat fler än 300 000 flyktingar till att lämna öarna. Därför, som ledamoten mycket riktigt har påpekat, ger vår inbjudan till Maldivernas president oss en möjlighet att belysa den fara som nu hotar människorna på dessa öar.
För övrigt har Maldiverna alltid spelat en aktiv roll i internationella konferenser om minst utvecklade länder och utvecklingsländer som är önationer. Denna duglighet bekräftades när Maldiverna deltog i den tredje FN-konferensen om de minst utvecklade länderna som hölls av Europaparlamentet 2001, och även när Maldiverna antog den viktiga rollen av att föra ordet för expertgruppen vid Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar.
Vad gäller den politiska situationen på Maldiverna, och i linje med uttalandet från ordförandeskapet för Europeiska unionens råd välkomnar kommissionen den senaste politiska utvecklingen på Maldiverna och är tillfreds med de reformer som hittills har införts. Offentliggörandet av färdplanen för reformprogrammet 2006 var verkligen goda nyheter. De val som ska hållas nästa år, år 2008, kommer att vara ett viktigt steg mot större demokrati. Kommissionen är beredd att ge sitt stöd till reformprocessen, inklusive särskild hjälp inför valen år 2008.
Naturligtvis fortsätter vi att bevaka frågan om mänskliga rättigheter. Kommissionen har varit nöjda med de senaste förbättringarna, däribland frigivningen förra året av två betydelsefulla aktivister: Jennifer Latheef och Mohammed Nasheed.
Bart Staes
(NL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag tackar er för ert svar.
Jag har hört från icke-statliga organisationer som deltog i de europeiska utvecklingsdagarna att de var mycket nöjda med initiativet och de beslut som följde, så jag gratulerar till det. Jag är emellertid inte helt nöjd.
Ni säger att den politiska situationen på Maldiverna håller på att förbättras och att det finns en färdplan, men är det inte lite väl tidigt - presidenten är väl närmast att beskriva som en halvdiktator - att erbjuda honom en plats i ett sådant forum på ett så pass viktigt möte? Jag anser att vi måste vara mycket försiktiga i det avseendet och att man inte bör erbjuda honom en plattform om det inte är absolut nödvändigt.
Vad gäller de övriga punkterna så underskattar jag naturligtvis inte de problem som Maldiverna står inför. Jag anser att de förtjänar en hel del uppmärksamhet men åter igen, vi måste vara politiskt kloka.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Jag kan förstå frågan och ledamotens yttrande, men det råder inget som helst tvivel om att klimatförändringarna i huvudsak kommer att drabba de mest sårbara länderna.
Det är absolut nödvändigt att Baliförhandlingarna blir utgångspunkt för en process som införlivar detta faktum och att de mest sårbara länderna själva blir medvetna om det. De tre viktigaste grupperna som är inblandade och som hör till FN, G-77 och EU är gruppen av minst utvecklade länder, gruppen för utveckling i utvecklingsländer som är önationer och gruppen för de utomeuropeiska länderna och territorierna. Vi har bjudit in alla tre till de europeiska utvecklingsdagarna. Maldiverna leder de minst utvecklade ländernas arbetsgrupp om klimatförändringar vid FN, så denna inbjudan motiverades inte av någon annan orsak.
Vid de senaste utvecklingsdagarna, som ägnades åt slutsatser, höll också Kubas vice premiärminister ett tal från talarstolen. Efter hans anförande var jag tvungen att ställa några saker till rätta eftersom en del saker han sa var klart olyckliga och minst sagt olämpliga. Jag utnyttjade tillfället att påpeka att demokratin fortfarande har sina fördelar eftersom den tillåter människor att fritt uttrycka sina åsikter, även åsikter som ibland är stötande.
Därför har jag full förståelse för era kommentarer, men i det här fallet är det lite svårt att inte ta någon hänsyn till Maldiverna, när det är ett land som är ett typexempel på verklig sårbarhet.
Talmannen

Angående: Utveckling av slumområden
Hela 900 millioner människor, dvs. en av sex personer, bor i slumområden i storstäder. Dessa människor har liten eller ingen laglig rätt till sina hem, liten eller ingen tillgång till el, vatten eller sanitär utrustning och ytterst liten tillgång till sociala tjänster. Vilka särskilda åtgärder vidtar kommissionen på detta område och har den någon särskild strategi för att ta itu med denna viktiga utvecklingsfråga?
Talmannen
Tyvärr är Gay Mitchell inte på plats i kammaren...
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Jag övertar ofta frågor från min kollega, Gay Mitchell. Om ni inte har några invändningar, fru talman, så går vi gärna vidare med frågan.
Louis Michel
Den snabba tillväxten av storstadsområden i utvecklingsländer är en pågående trend.
Under de senaste åren har antalet människor som bor i städer ökat avsevärt Av utvecklingsländerna är Afrika det område som har haft den största tillväxten av storstadsområden i världen Invånarantalet i städerna har tredubblats under de senaste 25 åren och beräknas fördubblas en gång till fram till 2030.
Denna enorma demografiska förändring har lett till en snabb utbredning av kåkstäder och ohälsosamma slumkvarter, ofta i svår terräng, i utkanterna av städerna.
Den osäkra arbetsmarknaden, den informella marknaden för bostäder och mark och bristen på specialisttjänster är problem som särskilt drabbar de fattigaste stadsinvånarna och som visar hur svårt det är att erbjuda den lokala befolkningen en trygg miljö och tillväxt i dessa stadsområden.
Att bekämpa fattigdom inom ramen för millennieutvecklingsmålen är ett huvudmål för kommissionens utvecklingspolitik och något som vägleder kommissionen i alla initiativ som tas inom det här området.
Kommissionen stöder en hållbar stadsutveckling genom ett sunt styrelseskick och bra metoder för stadsförvaltning. Hjälp ges till storstadsområden som en del av kampen mot fattigdom, och åtgärder för bättre livskvaliteten för dem som bor i kåkstäderna genomförs därför inom ramen för en övergripande syn som är grundad på en bättre stadsförvaltning.
Kommissionens storstadsstrategi för att hjälpa dem som bor i kåkstäder genomförs via flera olika program i de olika geografiska områden som täcks av våra utvecklingsprogram. Detta inkluderar Latinamerika, som har dragit nytta av URB-AL-programmet och Asien, som har sitt eget Asia Urbs-program.
ledamot av kommissionen. -
(Talmannen bad talaren att tala långsammare)
(EN) Det är ett långt svar och jag är lite rädd att ledamöterna inte kommer att ha tålamod att lyssna till hela mitt anförande. Jag ska dock tala långsammare.
(FR)ledamot av kommissionen Kommissionen tillhandahåller ekonomisk hjälp till olika grupper inom staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet. Detta vänder sig till globala initiativ och program som syftar till att förbättra kåkstäderna, nämligen ”Cities Alliance” och FN:s program UN-HABITAT. Cities Alliance mål är att höja inflytandet och effektiviteten av samarbetet kring stadsutveckling genom att förbättra levnadsvillkoren för de fattiga i städerna och utveckla program för att förbättra kåkstäderna till den standard som städerna har och till nationell standard.
Kommissionen involverades i Cities Alliance 2007. Detta initiativ fokuserar på fattiga städer och de fattiga som bor i dessa städer. Slutmålet är att främja hållbar stadsutveckling. Kommissionen använder sig av Cities Alliance för att uppmuntra integration och delaktighet när det gäller stadsutveckling och för att främja dess mål för förbättringar av kåkstäderna.
Kommissionen godkände 2007 ett bidrag på 4 miljoner euro från den nionde Europeiska utvecklingsfonden för att stödja ett regionalt program för modernisering av kåkstäderna. Detta program syftar till att förbättra dialogen, främja regionala, nationella och lokala utbyten samt utbyte av erfarenheter av åtgärder för upprustning av områden med kåkstäder. Programmet tillhandahåller finansiellt stöd till förbättringsplaner för regionala kåkstäder, genomförbarhetsstudier och en förstärkning av befintliga resurser.
Kommissionen har varit särskilt aktiv i sina ansträngningar för att förbättra villkoren för de som bor i kåkstäderna, särskilt vad gäller tillhandahållandet av vatten och sanitära anläggningar. Att förbättra tillgången till vatten och sanitära anläggningar i stads- och tätortsområden är helt klart en integrerad del av vår sektorsspecifika politik. När det gäller de fattiga i stadsområden läggs tonvikten särskilt på att förbättra förhållandena för dem som handhar och tillhandahåller decentraliserade och kommunala tjänster.
I Afrika, där de flesta offentliga och kommunala tjänsterna fungerar dåligt, måste den allmänna organisationen och den ekonomiska förvaltningen av denna sektor reformeras för att öka utbudet av tjänster, i synnerhet om detta område ska locka till sig investeringar. Dessa offentliga tjänster måste förbättras, särskilt vad gäller fastställandet av avgifter, inkassering av betalningar och de praktiska aspekter som är knutna till upprätthållandet av systemet.
Ni vet att vi också har inrättat en EU-mekanism för vatteninvesteringar som finansieras genom den nionde Europeiska utvecklingsfonden och som ger de fattiga och mest sårbara medborgarna i stads- och tätortsområden tillgång till vatten och sanitära anläggningar. Två ansökningsomgångar har förekommit med syftet att förse de fattigaste och mest sårbara med vatten- och sanitetstjänster. Cirka 175 projekt har genomförts på grundval av ett anslag från kommissionen på 416 miljoner euro för samtliga AVS-regioner. Av denna totalsumma har 38 projekt för åtgärder i stadsområden och 29 för åtgärder i tätortsområden genomförts.
Vattenfrågan står i fokus i de flesta av dessa projekt som bidragit med stöd till dränering och sanitetstjänster. Totalt har cirka 191,7 miljoner euro redan investerats i mekanismen för vatteninvesteringar för stads- och tätortsområden. På grund av att många stödmottagare som bor i kåkstäderna och i fattigaste delarna av de aktuella områdena är utfattiga ger de flesta projekt, även om det inte är alla, någon form av hjälp till de fattiga, eftersom en anpassning av avgifterna ingår som en del av paketet.
Jag bör kanske också tillägga, så här i slutet av denna långa utläggning som man har gett mig möjlighet att hålla, att jag träffade den verkställande direktören för UN-HABITAT och hade ett långt samtal med henne. Jag använde detta möte till att framförallt försäkra mig om hennes stöd vid förberedelserna inför de europeiska utvecklingsdagar som ska hållas i slutet av nästa år. Huvudtemat kommer att vara lokalt inflytande och decentralisering - som är en av de viktigaste frågorna, den näst viktigaste är medierna och utvecklingen- och jag bad henne att ansluta sig till oss för att förbereda detta tema eftersom problemet med extrem förtätning av städer och huvudstäder är en uppenbar utvecklingsfråga.
I samband med detta, och det här är något som jag särskilt vill tala om, finns också det allvarliga problemet med markanvändningsplanering i utvecklingsländerna, och denna fråga bör bli en ny central aspekt i vår utvecklingspolitik. Vi arbetar mycket hårt med detta och jag kommer troligtvis att göra ett uttalande om detta specifika ämne - nämligen markanvändningsplanering i utvecklingsländer - inom den närmsta framtiden eftersom det är en mycket viktig fråga. Kinshasa, till exempel, är en stad med fler än 6 miljoner människor. Det är nu alltför uppenbart att Kinshasa har blivit ohanterligt vad gäller säkerhet, tillhandahållande av tjänster och renhållningsprojekt etc.
Vi är alltså mycket medvetna om vikten av den fråga som ställts av ledamoten.
Talmannen
Jag vill först av allt tacka kommissionsledamoten och påpeka att även om hans svar var långt så var det inte det längsta vi har haft under frågestunden. Det har dock förtjänsten att ha föranlett flera förfrågningar om följdfrågor. Jag föreslår att vi tar de tre första frågorna tillsammans, vilket blir Mairead McGuinness, Gay Mitchell, som ställde den ursprungliga frågan, och DanutBudreikaitė.
Gay Mitchell
(EN) Fru talman! Med all respekt för Mairead McGuinness tycker jag att det är mycket märkligt att någon ställer en fråga och sedan måste vänta på någon annan.
Talmannen
Jag är hemskt ledsen. Vi började sent så man kunde ha förväntat sig att ni hade varit här tidigare.
Gay Mitchell
(EN) Fru talman! Det stod på skärmen att ni började sent och sedan hoppade ni över frågor. Därefter tillåter ni ett sju minuter långt svar och låter någon annan ställa en följdfråga innan den ursprungliga frågeställaren får komma till tals. Det är ett absurt förfarande, och jag protesterar.
Talmannen
Jag är hemskt ledsen, men om ledamöterna inte är på plats i kammaren måste vi hoppa över deras frågor. Vi följer den ordning som jag föreslog.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Jag ber om ursäkt för missförståndet. Jag övertog frågan från Gay Mitchell eftersom jag visste att han var på väg ned.
Herr kommissionsledamot! Jag är inte säker på att jag hörde er nämna orden ”landsbygd”, ”jordbruk” eller ”investeringsbehov” en enda gång i ert långa svar. Problemet med slumområden är nämligen att 900 miljoner människor söker sig dit för att få ett bättre liv, eftersom det inte finns någonting bättre i landsbygdsområdena. Jag anser att ni behöver ta itu med frågan om att investera i jordbruket och landsbygdens utveckling i utvecklingsländerna för att inte skapa ännu större slumområden.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Ni har säkert rätt, men jag har precis nyligen fått möjligheten att behandla denna fråga om landsbygdsutveckling.
Ni kommer att upptäcka att den tionde Europeiska utvecklingsfonden lägger större tonvikt vid landsbygdsutveckling och investeringar i jordbruket än den nionde Europeiska utvecklingsfonden, där till exempel den budget som tilldelades projekt för landsbygdsutveckling och jordbruk utgjorde - om jag minns rätt - 9 procent av anslagen.
I den tionde Europeiska utvecklingsfonden har denna andel stigit till strax över 12 procent. De 666 miljoner euro som tilldelats från den nionde Europeiska utvecklingsfonden har nu höjts till 1,1 miljarder euro i den tionde fonden. Det säger sig självt att vi uppmuntrar den här utvecklingen och jag håller med er när ni säger att det här är en av de bästa lösningarna på problemet; det gäller även för markanvändningsplanering.
Att utveckla jordbruket är naturligtvis ett effektivt sätt att lätta på överbefolkningen i städerna och att ge de fattiga som nu bor där en möjlighet till ett bättre liv och för att få dem tillbaka till lantlivet. Vi behöver också infrastrukturer som ger förbättrad tillgänglighet och samtrafik samt bättre sociala tjänster och sanitetstjänster.
Vi arbetar därför på alla dessa frågor och jag delar er ståndpunkt även om jag inte har berört just den frågan. Det finns andra lösningar som kan tänkas läggas fram, men ni har helt rätt och kan vara säker på att vi kommer att sätta detta högt upp på vår prioritetslista.
Under de europeiska utvecklingsdagarna behandlades den här frågan närmare av Kofi Annan, som har inrättat en stiftelse för att hjälpa landsbygdsregioner och utveckla jordbruket.
Gay Mitchell
(EN) Fru talman! Får jag fråga kommissionsledamoten om han är medveten om att det elfte millennieutvecklingsmålet syftar till att avsevärt förbättra livet för de 100 miljoner människor som lever i slumområden, före 2020? Det är faktiskt runt 900 miljoner människor - åtminstone stod det 900 miljoner i frågan och jag tror inte att kommissionsledamoten ifrågasatte det - som bor i slumområden i storstäder.
Kommissionsledamoten kommer att delta i den gemensamma AVS-EU-församlingen i Rwanda senare den här månaden. Kommer han att kunna ge församlingen där någon exakt statistik om hur målet ska kunna uppnås? Om inte, när kommer han att kunna ge sådan information till församlingen här? Ni sa att ni kommer att återkomma med en plan, en rapport, men kommer denna rapport att ge oss exakta uppgifter om hur vi ska uppnå målet att få 100 miljoner människor ut ur slumområdena?
Louis Michel
Det kommer att finnas statistik men det är nationella siffror som vi får när systemen för uppgiftsinsamling är tillförlitliga. Oavsett detta kan jag som situationen ser ut just nu inte garantera att vi kommer att ha fullständig statistik i just den här frågan, också därför att definitionerna varierar enormt från land till land. Vi arbetar följaktligen på detta.
Normalt sett när vi genomför en bedömning och när jag redogör för den, har vi redan - hoppas jag - ett visst antal faktorer som ger oss möjligheten att sprida lite ljus över den information som ni efterfrågade. Jag törs emellertid inte lova i dag att vi kommer att ha tillförlitliga och exakta siffror när det gäller det här. Det är en av de faktorer som vi för närvarande arbetar på.
Vi har redan gått igenom informationen från övriga internationella organisationer. De inhämtade upplysningarna är oftast långt ifrån fullständiga och kan ofta ifrågasättas eftersom de grunder som de baseras på och de metoder som används för att fastställa de statistiska uppgifterna inte alltid är tillförlitliga.
DanutBudreikait
(LT) Människor har lämnar byar och åkt till städer för att söka arbete. Vilka åtgärder kommer att tas, vilka projekt kommer att genomföras i länderna för att se till att inte bara jordbruksområdena och landsbygden kommer att få stöd, utan att nya arbetsplatser skapas även i andra områden? Jag råkade bland annat höra att i Moçambique är endast 5 procent av stödfonderna avsatta för utveckling av infrastruktur och arbetsplatser. Anser ni att detta är tillräckligt?
Louis Michel
För det första är åtgärdsprogrammen i regel finansierade genom utvecklingsprogrammen och inte genom humanitärt bistånd. De är alltså inte program för humanitärt bistånd. I en del regioner finansierar vi sysselsättningsintensiva arbetsprogram, särskilt i tidigare konfliktländer som Rwanda, Burundi och Demokratiska republiken Kongo. Vi ger finansiering till en rad arbetsintensiva program som omfattar vägbyggen och förbättringar, småskaliga projekt för underhåll etc. som kommer att ge människor arbete. Det här är en startpunkt.
För det andra ska jag använda mig av er fråga för att återigen påpeka - oavsett vad ni anser, men eftersom det här är en öppen debatt så kommer jag att säga det i alla fall - att det kommissionen för närvarande försöker göra genom avtalen om ekonomiskt partnerskap, som vi för närvarande försöker ingå med olika regioner i utvecklingsländerna, i huvudsak syftar till att skapa en viss dynamisk process och utveckla en privat sektor som ska kunna stödja sysselsättning, skapa rikedom och välstånd och i synnerhet se till att utvecklingsländerna gradvis kan öppna upp sina marknader för att kunna utnyttja de mest positiva effekterna - och jag vet alltför väl att det är inte bara positiva effekter - av globaliseringen.
För övrigt är jag alltid lika överraskad över att det även i parlamentet finns många som är emot ett undertecknande av avtal om ekonomiskt partnerskap. När man inser att en enprocentig ökning av handeln i Afrika är två och en halv gånger så stor som det totala beloppet av det offentliga stöd som tilldelats för utveckling på den kontinenten, förstår man att det aldrig kommer att bli någon hållbar utveckling i de fattigaste nationerna om inte deras ekonomi blir mer välmående. Som ett svar på er fråga kan jag försäkra er om att vi har skydds- och beredskapsåtgärder, inklusive för perioder efter konflikter, och vi försöker genomföra dem. Vi finansierar också sysselsättningsprojekt och arbetsintensiva projekt. Det här är omedelbara reaktioner. Det här är brådskande fall.
Bortsett från detta är Aid for trade-programmet det enda som så småningom kan skapa arbeten och varaktig sysselsättning. Det finns ingen annan universallösning. Det är till exempel inte realistiskt att föreslå att vi bör finansiera sysselsättningsskapande åtgärder, ett förslag som vi redan har fått höra. I en del länder är 60 eller 70 procent av befolkningen under 25 år. Man kan inte skapa arbetsplatser med offentliga arbeten för så många människor. Den enda lösningen på problemet måste vara av ekonomisk art.
Denna fråga består av två delar. Den första är jordbruk, som är en viktig del eftersom det skapar varaktig sysselsättning och ger familjen mat. Det är kanske sant att vi inte har investerat tillräckligt i jordbrukssektorn under de senaste åren.
Den andra delen är förstås ekonomin. Det är viktigt att inrätta och konsolidera integrerade regionala marknader för att skapa förutsättningar för globalisering och ekonomisk tillväxt som lokalbefolkningen kan ta del av.
Claude Moraes
(EN) Fru talman! Jag förstår Gay Mitchells frustration som delas av många av Europaparlamentets ledamöter över att kommissionens frågestund varje månad börjar sent och drabbas av tidsbrist. Jag hade en fråga om Darfur och jag vill fråga om det stämmer att fem frågor klarades av på tio minuter, med tanke på att frågestunden började sent, kl.18.15. Jag anlände nämligen till kammaren strax efter kl. 18.20.
Om så är fallet undrar jag om det är rätt mot ledamöterna att skapa en situation där de springer runt och har möten och försöker att förutspå när deras fråga kommer att tas upp? Kan någonting göras åt saken, särskilt åt att kommissionens frågestund börjar sent nästan varje månad i Strasbourg?
Talmannen
Tack för era synpunkter, herr Moraes. Jag och de andra vice talmännen som ansvarar för frågestunden är alltid öppna för förslag på hur vi kan förbättra frågestunden och bli bättre, därav den åtgärd som vi redan har vidtagit, nämligen att låta ledamöterna flytta längst fram i kammaren.
När det gäller dagens försening kan jag bara beklaga den. Jag kan bara säga att när det gäller er och Gay Mitchells situation var Bart Staes på plats i kammaren och fick därför sin fråga behandlad trots att hans fråga kom efter er. Det är olyckligt, men allt jag kan säga just nu är att ni måste titta på skärmarna. Vi kan inte sitta här och vänta utan måste gå vidare med nästa fråga och lösa situationen så gott vi kan.
Talmannen

Angående: Ökad vägsäkerhet i utvecklingsländer
Kan kommissionen redogöra för vad den för närvarande gör för att se till att öka och förbättra vägsäkerheten i olika utvecklingsländer och uttala sig om hur effektivt de här åtgärderna har genomförts fram till dags dato?
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Att hjälpa regeringarna i utvecklingsländerna att förbättra transportsäkerheten, och det inbegriper trafiksäkerhet, är en av kommissionens prioriteringar för ett samarbete om utvecklingen av transportsektorn. Det här återspeglas i kommissionens politik. Behovet av handlingsprogram för att främja trafiksäkerhet är en nyckelfråga i vår pågående sektorsinriktade dialog med partnerländernas regeringar, och interna föreskrifter rekommenderar nu att vissa säkerhetsåtgärder bör införlivas när man utarbetar projekt som finansieras av kommissionen.
I en utvärdering av kommissionens insatser inom transportsektorn i utvecklingsländerna, som slutfördes 2004, konstateras att de flesta vägprojekt tog hänsyn till säkerhetsaspekterna. För att ge några konkreta exempel ingick vägskyltning, vägmarkeringar och hastighetsbegränsningar i de flesta vägbyggnadsprojekt, och i många projekt föreslogs även att vägkanterna skulle breddas för en säkrare passage för icke-motoriserade trafikanter.
I några länder har kommissionen också finansierat åtgärder som särskilt avser trafiksäkerhet. Man har till exempel utarbetat trafikföreskrifter, utrustat testcenter för fordon, särskilt i Albanien, och infört regler för fordonsbesiktning i Mali. Ett projekt som för närvarande pågår i Kamerun innebär att man hjälper till med finansieringen av olika anläggningsprojekt, bland annat genom att sätta upp vägräcken för att höja säkerheten på huvudvägen Douala-Yaoundé, och genom att bedriva en informationskampanj för trafiksäkerhet.
Vi kan förstås göra mer. Framsteg beror först och främst på det engagemang som partnerlandet visat när det gäller att framhäva trafiksäkerhetsfrågor, samla in och analysera olyckssiffror, införa regler och förordningar, fastställa normer och inrätta och stärka de organisationer som ansvarar för den allmänna tillämpningen av trafiksäkerhetspolitiken.
Jim Higgins
(EN) Fru talman! Som kommissionsledamoten vet publicerar Europeiska transportsäkerhetsrådet regelbundet mycket användbara rapporter med statistik över trafiksäkerhetsnormer och om det allmänna trafiksäkerhetsläget i olika länder. Dessa rapporter visar tydligt att länderna i Östeuropa, och dessvärre mitt eget land, Irland, släpar efter och hamnar längst ned på listan. Håller kommissionsledamoten med om att det största problemet är att olyckor som betecknas som olyckor inte alls är olyckor? De beror i själva verket på för hög hastighet, dålig vägstandard och, i många fall, för mycket alkohol. Vi vet att det införs ett gemensamt europeiskt körkort 2013 och jag vill därför fråga kommissionsledamoten om det finns någon möjlighet att faktiskt skynda på förfarandet och införa det gemensamma europeiska körkortet tidigare. För det andra, håller kommissionsledamoten med om att en förare som har ett giltigt körkort och flyttar från en medlemsstat till en annan bör vara skyldig att avlägga ett teoriprov om trafikregler, vägskyltar och diverse andra frågor i det land där vederbörande för närvarande vistas?
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Jag förstår inte om den här frågan var riktad till mig. Hänvisar ni till utvecklingen eller är frågan mer generell. Jag uppfattar det inte som att den var ställd till mig personligen i min egenskap av kommissionsledamot med ansvar för utveckling och humanitärt bistånd?
Vad gäller Jim Higgins fråga så trodde jag att jag besvarat den, men det råder inget tvivel om, särskilt när det gäller vår finansiering av uppbyggnad av infrastruktur, att det normalt sett finns inbyggda villkor för underhåll, men det finns andra villkor också. Vi har bland annat utformat trafikföreskrifter och det säger sig självt att det vi gör i Europa kan bli en källa till inspiration för några av de länder som vi diskuterar här.
Angående frågan som var ställd mer direkt till mig så anser jag inte att jag är kompetent nog att svara på den, men om ni vill skickar jag den gärna vidare till min kollega, Jacques Barrot.
Det är det jag ska göra: jag skickar den här frågan vidare till min kollega.
Robert Evans
(EN) I likhet med kommissionsledamoten hade jag intrycket att frågan handlade om trafiksäkerheten i utvecklingsländer, inte i EU:s medlemsstater.
Har kommissionsledamoten färdats på vägarna i Sydasien? Där skulle hans hänvisning till trafikföreskrifterna, med all respekt, i många fall ses som skrattretande, eftersom trafiken är mycket snabb på båda sidor av vägen och i båda riktningarna samtidigt, vilket uppenbarligen leder till trafikolyckor, i synnerhet när det både finns lastbilar och människor som kör runt i rikshor. Har kommissionsledamoten i diskussionerna med länderna i Sydasien föreslagit att Europeiska unionen - med alla de råd som Jim Higgins kanske skulle kunna ge från Republiken Irland och andra länder - skulle kunna hjälpa dem att förbättra trafiksäkerheten och kanske de icke-befintliga trafikföreskrifterna, och att minska dödligheten på vägarna?
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Jag opponerar mig inte mot att EU bidrar och beviljar stöd. Som exempel har jag åberopat precis det ni nämnde, nämligen trafikföreskrifterna. Det är uppenbart att detta skulle kunna vara en del av ett projekt som kommissionen skulle kunna finansiera i samband med god förvaltning av offentlig verksamhet, bland annat genom att stärka rättsstatsprincipen och befästa de statliga myndigheternas förmåga. Det här är saker som vi gör. Vad gäller vägarna så stämmer det att vi på vissa platser, särskilt där vi vet att det finns mycket fotgängare, försöker förbättra vägkanterna och ta med förebyggande av olyckor i våra projekt för vägsäkerhet.
På global nivå och som en del av den politiska dialogen, tar vi med alla dessa frågor. Men det budskap som vi då och då sänder ut till våra partner bör klargöra att även de behöver ta itu med dessa politiska frågor. När jag hör den här typen av frågor undrar jag alltid: ”kommer vi att ombes att göra allt för dem?”. Vi kan inte uppmanas att göra allt. Vi kan inspirera och föreslå, vi kan stå för finansiering och stöd, men vi kan inte styra i stället för dem som har det som sitt arbete. Det är som att gå till ett dukat bord. Människor förväntar sig utvecklingssamarbete för att kunna göra vad som helst.
Ni måste också inse att med de budgetmedel som jag har till mitt förfogande så måste jag sikta in mig på de huvudsakliga prioriteringarna. Gay Mitchell belyste helt riktigt målen i millenniedeklarationen. De är de viktigaste prioriteringarna. Vi är beredda att hjälpa till och vi står för finansiering, men partnerländerna måste be om det. Det här är ett av villkoren. Under själva dialogen försöker vi ibland föreslå det här.
John Bowis är inte här, men jag kan tala om för er att i samband med genomförandet av vår utvecklingspolitik försöker jag bland annat ingjuta större medvetenhet om situationen för de funktionshandikappade. Man tar i regel inte hänsyn till de problem som drabbar funktionshandikappade i partnerländerna eller i deras regeringar. Vi har på grund av detta en rad parallella initiativ och handlingsprogram som vi försöker lägga fram och genomföra, men glöm inte bort att vi bara kan finansiera dessa projekt om partnerlandet inleder förhandlingar eller lämnar in en begäran.
Eftersom EU finansierar ett stort antal vägbyggen och vägprojekt för infrastruktur dyker den här särskilda aspekten - och naturligtvis frågan om vägsäkerhet - ofta upp i sådana debatter och diskussioner.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Statistiken visar att de förluster som uppstår på grund av olyckor och påföljande konsekvenser i EU-länderna utgör cirka 2 procent av Europeiska unionens BNP, vilket betyder att förlusterna är enorma. Har vi liknande siffror för länder i tredje världen och utvecklingsländer? Är procentsatsen högre eller lägre? De har till synes färre bilar i dessa länder, så kanhända är procentsatsen lägre. Samtidigt som jag är fullt medveten om att kommissionen inte kan göra allt för dessa länder, skulle jag vilja veta om dessa länder drar lärdom av erfarenheterna i EU, där antalet olyckor har minskat med 50 procent under de senaste fem åren.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Det håller jag verkligen med om. Jag har emellertid helt enkelt inte möjlighet till att räkna upp alla trafikolyckor i utvecklingsländerna.
Jag måste därför utgå från den information som jag får av regeringarna. Det är uppenbart att olyckor sker, men ju lägre trafikintensitet och desto färre fordon betyder bland annat att det sker fler olyckor på arbetsplatserna och ute på fälten. Det är uppenbart att ett väldigt stort antal olyckor sker på arbetsplatserna.
Vad gäller trafikolyckor så kan jag bara gå efter de siffror som jag får från våra partnerländer, om jag alls får några. Om ni nu ber mig finansiera statistikprojekt kommer jag att vara ytterst motsträvig eftersom jag anser att vi inte har resurser för att ägna oss åt förvaltning på mikronivå för våra partners räkning.
Jag anser att vi måste koncentrera oss på helhetsbilden om vi ska kunna vara effektiva - det är den enda lösningen. Om vi börjar förvalta alla små detaljer på mikronivå kommer vi att tappa vår politiska inriktning. Vi kommer att vara inblandade i allting och vi kommer inte längre att ha någon riktig strategi eller något system att hålla fast vid. Det kommer inte längre att finnas någon sammanhållande kraft, det kommer inte att finnas något av detta.
De frågor ni har ställt är utan tvekan bra frågor och det är rätt och riktigt att ta upp dem i dialogen med våra partner. Jag måste emellertid säga att saker och ting inte är så okomplicerade när det handlar om att väcka våra partners intresse och uppmärksamhet inom dessa områden. Jag har därför lovat John Bowis - som inte är här i dag, men jag gav honom ett löfte för minst två år sedan och jag kommer att hålla det löftet nu bara för att vara metodisk - att vi skulle ta med kategorin ”funktionshindrade” i vår politik för jämställdhet och barns rättigheter. Jag kan dock försäkra er om att det är inte lika enkelt ute på fältet. Saker och ting är inte alls så entydiga och varje gång måste vi försöka om och om igen. Jag håller till fullo med om allt ni har sagt, men jag kan inte uträtta saker för våra partnerländer som de uppenbarligen inte är redo för ännu.
Kommissionen lägger tonvikt vid samtliga dessa frågor, som är viktiga frågor, men det kan inte gå så långt att vi ägnar oss åt förvaltning på mikronivå.
Talmannen

Angående: Dialog om cypriotisk försoning
Hur bedömer kommissionen mötet den 5 september mellan republiken Cyperns president Tassos Papadopoulos och turkcyprioternas ledare Mehmet Ali Talat?
Anser inte kommissionen att försöken att uppnå en lösning grundad på två samfund bör föras framåt genom att Nicosia uppmanas att fortsätta dialogen på högsta politiska nivå (åtminstone på ministernivå) inom ramen för en i förväg fastställd tidsram, snarare än att överlåta den till en expertkommitté?
Vad har hänt med resten av de medel som utlovats för den norra delen av ön, med hänsyn till att endast tio procent har utbetalats hittills?
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen välkomnar mötet mellan de båda ledarna den 5 september i år och enigheten om behovet av att så snart som möjligt inleda processen med att försöka uppnå en heltäckande lösning på Cyperns problem. Vårt mål är att utan onödigt dröjsmål inleda seriösa förhandlingar om en heltäckande lösning under överinseende av Förenta nationerna. Överenskommelsen av den 8 juli 2006 mellan ledarna för de båda samfunden på ön bör bereda väg för sådana förhandlingar för att underlätta för parterna att fullt ut kunna återuppta förhandlingarna om en heltäckande lösning.
När det gäller frågan om det ekonomiska stöd som använts till och med september i år uppgick det totala anslagna beloppet inom ramen för stödprogrammet för den turkcypriotiska befolkningsgruppen till 24 miljoner euro - det vill säga 9 procent av det totala beloppet - och det erbjudna beloppet uppgick till 44 miljoner euro. En stor andel av programmet ägnas åt investeringar i infrastruktur, som kräver mer tid för förberedelser och där huvuddelen av pengarna kommer att betalas ut mot slutet av programperioden som ska pågå till december 2012.
Kommissionen anser att genomförandet av stödprogrammet i stort sett är på rätt spår för närvarande, trots att det unika politiska, diplomatiska och juridiska läget utgör stora utmaningar.
Marco Cappato
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka kommissionsledamoten och betona att kommissionen måste uppmana parterna att förhandla på ministernivå, dvs. på högsta nivå, för att bryta dödläget. Det planerade valet i februari i Nicosia på den grekiska sidan gör det uppenbarligen svårt att påskynda att utvecklingen för närvarande, men det är en god idé att redan nu börja investera i perioden efter valet.
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag vill tacka ledamoten för förslaget. Vi provade faktiskt det här i slutet av 2006 under det finska ordförandeskapet i EU. Man gjorde ett allvarligt diplomatiskt försök att öppna upp de ekonomiska förbindelserna och handelsförbindelserna i och omkring Cypern, vilket kulminerade i några möten i Helsingfors som dock inte gav något resultat.
Jag anser därför att den lärdom vi måste dra av det här är att vi måste sikta på en heltäckande lösning och att vi behöver Förenta nationernas goda hjälp. Ur vårt perspektiv bör detta ske så snart som möjligt och senast efter presidentvalet så att 2008 blir ett år av seriösa förhandlingar och resultat när det gäller en heltäckande lösning om en återförening av Cypern.
Reinhard Rack
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Vi har fått veta att endast en liten procentandel av EU:s medel har utbetalats för norra delen av Cypern. Hur ser situationen ut när det gäller de skyldigheter som den norra delen av Cypern måste uppfylla? Förekommer det inte förseningar även där? Jag har också en följdfråga till vår ledamotskollega om detta. Den terminologi som han har använt är inte ”bikommunal”, utan avser två separata stater, med tanke på att man talar om ministerråd, presidenter och kolleger. Är detta verkligen nyttigt för debatten?
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag tror faktiskt att frågan delvis var riktad till Marco Cappato. Det är klart att Europeiska kommissionen inte hänvisar till någon slags regering i den norra delen av Cypern. Samtidigt finns det naturligtvis två befolkningsgrupper på ön - den grekcypriotiska och den turkcypriotiska. Vi uppmuntrar och räknar med att ledarna för de båda befolkningsgrupperna kommer att fortsätta med sina insatser för att återuppta förhandlingarna om en heltäckande lösning under överinseende av Förenta nationerna.
Talmannen
Innan vi går vidare med nästa fråga vill jag än en gång be och uppmuntra ledamöterna att sätta sig längst fram i kammaren om ni deltar i frågestunden. Det gör verkligen det hela lite mer dynamiskt.
Talmannen

Angående: EU-förvaltning i Kosovo
Vilken bedömning gör kommissionen när det gäller förberedelserna för att inrätta en EU-förvaltning i Kosovo nästa år samt när det gäller chanserna att frågan om Kosovos status klargörs senast den 10 december 2007?
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Europeiska unionen förbereder sig på att spela en större roll i Kosovo efter det att statusförhandlingarna har slutförts. Trots de pågående statusförhandlingarna görs betydande förberedelser för det framtida internationella civilkontoret och ett rättsstatsuppdrag i Kosovo inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP).
Kommissionen finansierar gemensamma insatser för att inrätta planeringsgrupper i Pristina inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Grupperna har utarbetat en plan för de framtida uppdragen utifrån Ahtisaariplanen. De framtida internationella uppdragens slutgiltiga form kommer dock att bero på det exakta resultatet av statusförhandlingarna. Kommissionen har haft ett nära samarbete med de två grupperna för att se till att EU:s närvaro i Kosovo blir sammanhängande efter det att statusförhandlingarna har slutförts.
Jag vill också ta tillfället i akt och tacka Europaparlamentet för ett utmärkt samarbete när det gäller att möjliggöra finansieringen av dessa mycket viktiga uppdrag. Kommissionen stöder helhjärtat de insatser som görs av den internationella trojka som för närvarande leder förhandlingarna. Tidsfristen för trojkans arbete är satt till den 10 december, vilket bekräftades vid kontaktgruppens ministermöte i New York i september. Det är för tidigt att spekulera i någon exakt tidpunkt för när frågan om Kosovos status kommer att vara löst, men det är tydligt att ingen tjänar på att dra ut på pinan. Vi är för vår del beredda att göra allt vi kan, och mer därtill, för att förhandla fram en lösning som är så bra som möjligt för alla parter. Det begär vi av båda sidor och av våra samarbetspartner i det internationella samfundet. Samtidigt förbereder vi oss naturligtvis på det bästa och det västa när det gäller Kosovos status.
Bernd Posselt
(DE) Tack så mycket för ett bra svar, herr kommissionsledamot. Jag har två påpekanden. Som ni vet röstade parlamentet för det första ja med en majoritet på 75 procent till internationellt övervakat oberoende för Kosovo på grundval av Ahtisaari-planen. Vi röstade mot planerna på en delning av Kosovo och mot en återgång till Belgrad-styre. Jag skulle vilja veta om kommissionen stöder den ståndpunkten.
För det andra var jag precis som ni i Belgrad förra veckan och som ni sa, ju längre beslutsprocessen tar desto mer destabiliserande blir effekten på Serbien. Även Serbien behöver ett snabbt beslut för att kunna fortsätta sina insatser för en framtid i EU.
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Precis som Bernd Posselt sa är Serbien ett viktigt land och vi undertecknade därför ett stabiliserings- och associeringsavtal förra veckan tillsammans med vice premiärminister Božidar Đelić i närvaro av president Boris Tadić. Det är Serbiens första konkreta steg mot Europeiska unionen. Förutsatt att Serbien uppnår ett fullständigt samarbete med Internationella tribunalen för f.d. Jugoslavien kan vi och medlemsstaterna underteckna avtalet, som då kommer att bli nyckeln till kandidatstatus för Serbien.
Vi är således redo att gå vidare när Serbien är det och detta hjälper onekligen Serbien att lämna sitt nationalistiska förflutna bakom sig och gå sin europeiska framtid till mötes.
Hubert Pirker
(DE) Herr kommissionsledamot! Vi hoppas alla att statusfrågan verkligen kommer att lösas den 10 december. Frågan är emellertid vad vi gör om det inte är möjligt att nå en lösning? Vilka är riskerna för regionen i ett sådant fall enligt er åsikt? Finns det någon väg ut ur situationen eller några alternativa strategier om man inte lyckas nå någon överenskommelse den 10 december?
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi arbetar verkligen mycket seriöst och mycket hårt för att förhandla fram en lösning. Vi stöder ambassadör Wolfgang Ischinger som leder trojkans arbete i egenskap av EU:s representant. Jag tycker att det är viktigt att vi inriktar oss och våra offentliga uttalanden på att underlätta trojkans arbete och uppmuntra de båda sidorna att ta vara på den här sista möjligheten, denna tilläggstid eller övertid, att uppnå konkreta resultat i förhandlingarna.
Som alla ansvarsfulla institutioner måste EU, medlemsstaterna, kommissionen och parlamentet vara beredda på olika scenarier, men jag vill inte spekulera över ett eventuellt misslyckande nu. Låt oss nu fokusera på förhandlingarna och, som sagt, samtidigt förbereda uppdragen, både kommissionens uppdrag och rådets ESFP-uppdrag, så att vi är redo att göra vår del och uppfylla våra skyldigheter när vi väl har ett beslut om Kosovos status.
Talmannen

Angående: Anslutningsförhandlingarna med Kroatien
Kroatien tillerkändes i juni 2004 äntligen av EU ställning som officiell kandidat för anslutning. I oktober 2005 inleddes anslutningsförhandlingarna officiellt och under förloppet av dessa har hittills tolv förhandlingskapitel öppnats. Kroatien självt strävar efter att förhandlingarna ska slutföras 2008 eller 2009. Tack vare den gynnsamma utvecklingen i Kroatien för marknadsekonomi, rättsstat samt demokrati och mänskliga rättigheter förefaller denna tidpunkt helt realistisk. Dock inställer sig frågan om huruvida tidpunkten också fungerar för EU, eftersom det invänts att en utvidgning av EU skulle förutsätta en institutionell reform.
Hur ser kommissionen på läget vid anslutningsförhandlingarna? Vilket ytterligare stöd ger (eller planerar) kommissionen för att Kroatien så fort som möjligt ska kunna gå med i EU?
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Anslutningsförhandlingarna med Kroatien går långsamt för närvarande. Som ni kanske minns inleddes förhandlingarna den 3 oktober 2005, eller den 4 oktober för att vara exakt, eftersom det var sent på natten eller tidigt på morgonen, beroende på hur man definierar det i Luxemburg. Screeningprocessen avslutades ett år senare, i oktober 2006, och samtliga 33 screeningrapporter har överlämnats till rådet.
I nuläget har 14 kapitel av 35 öppnats för förhandlingar och två kapitel har stängts. Det går sakta men säkert framåt. Jag vill tillägga att vi, eller rättare sagt, rådet, har kommit överens om riktmärken för att öppna tio kapitel och har meddelat Kroatien detta. Vi anser för närvarande att riktmärket för rättvisa, frihet och säkerhet är det enda som är uppfyllt. Vi hoppas att Kroatiens arbete för att nå upp till riktmärkena för att öppna nya kapitel innebär att vi ganska snart kan rekommendera att förhandlingar inleds om ytterligare ett eller två kapitel.
Avslutningsvis är det viktigaste för att kunna gå vidare större framsteg när det gäller de svåraste kapitlen. Det handlar främst om kapitel för vilka det har fastställts riktmärken. I slutändan kommer Kroatiens framsteg mot ett EU-medlemskap att bero på landets förmåga att av egen kraft uppfylla alla erforderliga villkor.
Michl Ebner
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag tackar kommissionsledamoten för klargörandet. Enligt min åsikt är de framsteg som gjorts visserligen tillfredsställande, men det återstår fortfarande mer att göra. Enligt min uppfattning - och jag är ledamot av gemensamma parlamentarikerkommittén EU-Kroatien - är det kroaterna som driver på, men de får inget positivt gensvar från kommissionen. Jag vill därför uppmana kommissionen att fördubbla sina insatser för Kroatien så landet kan ansluta sig till EU 2009.
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag håller med om att det behövs ytterligare åtgärder, i första hand av Kroatien.
Utmaningarna kan beskrivas så här: De praktiska reformerna utgör själva stommen - grunden - i förhandlingarna om gemenskapens regelverk, medan de tekniska förhandlingarna utgör överbyggnaden. Inom många områden är det tydligt att vi, för att Kroatien, Turkiet eller något annat framtida kandidatland ska nå upp till vissa riktmärken för att inleda de tekniska förhandlingarna, först måste göra framsteg när det gäller de praktiska reformerna.
Det konkreta exemplet jag har i åtanke är skeppsbyggeri och stål. Vi kommer att kunna rekommendera att förhandlingarna inleds om ett kapitel om konkurrenspolitik och statligt stöd, som är ett av huvudkapitlen i EU:s lagstiftning, när vi ser att Kroatien på ett övertygande sätt har börjat genomföra och uppnå resultat när det gäller de strukturella reformerna i skeppsbyggeri- och stålsektorn.
Det är därför i första hand upp till Kroatiens regering och parlament att göra framsteg med reformerna och på så sätt möjliggöra framsteg i de tekniska förhandlingarna.
Reinhard Rack
(DE) Det är mycket sannolikt att Schengengränsen mellan Italien och Österrike kommer att utökas den 21 december för att omfatta ytterligare ett land, nämligen Slovenien. Har detta något att göra med öppnandet av ett särskilt kapitel - kapitlet om det gemensamma området med frihet, säkerhet och rättvisa - i anslutningsförhandlingarna? Är det verkligen någon mening med att bygga upp omfattande yttre gränser som kommer att avvecklas bara några år senare?
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Även en kommissionsledamot får använda sunt förnuft och jag tycker att er fråga är mycket förnuftig. Samtidigt har Slovenien efter stora ansträngningar lyckats hamna i en situation där man kommer att bli part i Schengenavtalet för fri rörlighet för personer, och det är ett faktum att Slovenien är medlem av Europeiska unionen. Kroatien kommer att bli medlem av Europeiska unionen om ett par år och fram till dess att Kroatien kan ansluta sig till Schengenavtalet, som medlem av EU, kommer vi att ha det system som ledamoten hänvisade till.
På medellång till lång sikt bör vi naturligtvis ha en situation där alla länder på västra Balkan är medlemmar av EU, och en dag även parter i Schengenavtalet för fri rörlighet för personer. Detta är mycket viktigt för europeiseringen av det civila samhället på västra Balkan på längre sikt.
Bernd Posselt
(DE) Herr kommissionsledamot! Jag anser att Ivo Sanaders regering och chefsförhandlaren Vladimir Drobnjak gör ett ypperligt arbete, men det finns två problem. För det första hör jag till exempel från den slovakiska sidan att man ställer villkor på Kroatien som inte fastställdes i samma form för Slovakien.
Den andra frågan är följande: hur ser situationen ut när det gäller kommissionens egen kapacitet för att behandla den här frågan? Jag har hört att väldigt många frågor lämnas åt sidan för att det inte finns tillräcklig kapacitet för att behandla Kroatienfrågan. Stämmer detta?
Olli Rehn
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag tror att det blev något missförstånd med tolkningen för jag tror inte att ledamoten skulle säga att kommissionen har problem att hantera dokumentet på rätt sätt.
Vi hanterar det med all den noggrannhet och beslutsamhet som behövs. Som jag sa tidigare gör vi i själva verket stora framsteg med Kroatien, tack vare Kroatiens förtjänstfulla arbete.
Om ni syftade på gränsfrågan och miljö- och fiskeskyddszonen, som särskilt rör de bilaterala förbindelserna mellan Kroatien och Slovenien, så är detta en bilateral fråga och vi uppmuntrar både Kroatien och Slovenien att lösa dessa långvariga problem.
Jag är övertygad om att båda länderna, senast direkt efter parlamentsvalet i Kroatien, kommer att trappa upp sina insatser och intensifiera arbetet för att tillvarata den här möjligheten och försöka lösa de här kvarstående frågorna, såsom gränsfrågan.
Talmannen

Angående: Levnadsvillkor och utbildning för olagligt invandrade minderåriga
Bland de invandrare som kommer till EU på olaglig väg finns ett antal minderåriga vars framtid och utbildning inom EU:s territorium inte är tryggad och inte baseras på några gemensamma standarder.
Vore det möjligt att inom ramen för den kommande strategin för barnets rättigheter utforma en gemensam europeisk politik som i enlighet med de internationella åtaganden som medlemsstaterna gjort garanterar värdiga levnadsförhållanden och utbildning för minderåriga som kommer till EU på olaglig väg?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Det stämmer att barn väldigt ofta, på grund av att de vistas olagligt i landet, inte har möjlighet att gå i skolan och därmed från början berövas sina möjligheter.
Som vi skrev i vårt meddelande om en EU-strategi för barnets rättigheter krävs det en rättslig grund i fördragen för att genomföra åtgärder inom ett specifikt politiskt område i syfte att skydda barnens rättigheter, och på invandringsområdet finns det inte någon sådan specifik grund.
När det gäller innehållet finns det dock redan en gemensam standard - åtminstone en minimistandard - eftersom samtliga medlemsstater är bundna av internationella konventioner om mänskliga rättigheter. Framför allt är medlemsstaterna enligt europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna skyldiga att tillerkänna en person vissa rättigheter, oavsett vilken invandringsstatus personen har, till exempel akutsjukvård och resurser för att garantera personens försörjning.
Vi måste komma ihåg att konventionen om barnets rättigheter förutom de särskilda bestämmelserna även innehåller en skyldighet för medlemsstaterna att alltid se till barnets bästa.
På gemenskapsnivå föreskrivs det i kommissionens förslag till direktiv om återvändande att det inte ska fattas något beslut om återvändande om medlemsstaterna omfattas av skyldigheter som följer av internationella grundläggande rättigheter, till exempel rätten till utbildning eller rätten till familjesammanhållning.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
- (EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Tack för ert korta svar. Jag har en följdfråga: uppfyller medlemsstaterna sina skyldigheter, och tänker ni på att vi inte bara har olagligt invandrade minderåriga, utan att det även förekommer olaglig människohandel med barn? På min ö Chios, som är belägen mittemot Mindre Asiens kust, har en 14-årig människohandlare arresterats.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Den fråga ni har tagit upp är naturligtvis den allra känsligaste frågan av dem alla. Den kräver självklart agerande från EU:s sida. Det är skälet till att jag föreslog ett direktiv för några månader sedan som inriktas på att bestraffa sådana handlingar av arbetsgivarna, med avseende på odeklarerat arbete av invandrare å ena sidan och personer som reser in i EU och stannar längre än den tillåtna tiden å den andra.
I fall där odeklarerad anställning drabbar de mest sårbara grupperna - det fall som ni har tagit upp - t.ex. barn som rekryteras olagligt och sedan utnyttjas, har jag föreslagit fängelsestraff. Den svarta marknadens exploatering av särskilt utsatta grupper, dit barn hör, är det allra allvarligaste fallet enligt min mening. En del medlemsstater har för närvarande inte särskilt stränga straff för arbetsgivare som olagligt utnyttjar barn- eller kvinnoarbete, och jag anser att vi behöver sådan lagstiftning på EU-nivå.
Hubert Pirker
(DE) Herr kommissionsledamot! Allmän utbildning eller yrkesinriktad utbildning för olagligt invandrade minderåriga är en ytterst känslig fråga. Vi vet även att de organisationer som är involverade i människohandel inte skyr några medel. Ser ni inte en viss risk för att barn kan skickas i förväg så att föräldrarna sedan kan ansluta sig till dem genom familjeåterföreningsprocessen, vilket bara leder till att den olagliga invandringen ökar?
Hur mycket jag än välkomnar insatserna för att mildra inverkan på barnen, ser jag dock en risk för att detta kan leda till att den olagliga invandringen ökar ännu mer.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (FR) Jag anser att ni har rätt i det. Det krävs skärpt övervakning eftersom jag precis som ni är övertygad om att det är ytterst viktigt att övervaka verksamheten i privata organisationer som sysslar med att leta upp dessa barn eller komma med skenbart lockande förslag om utbildning och så vidare, som i vissa fall kan vara en täckmantel för olaglig verksamhet.
Det är skälet till att vi har inriktat oss särskilt på denna fråga i genomförandet av EU:s strategi för att förebygga och bekämpa människohandel i allmänhet och när det gäller de mest sårbara i synnerhet, särskilt barn. I mitt förslag till EU-strategi för barnets rättigheter har jag även tagit med en särskild bestämmelse om privata organisationers verksamhet, som måste övervakas när de arbetar med barnomsorg.
Talmannen

Angående: System för inresa och utresa
Kommissionsledamot Frattini sa nyligen inom ramen för korrespondens att eventuella förslag till ett system för inresa och utresa kan göras tidigast i början av 2008 då resultaten från två pågående studier blir tillgängliga. Därefter har det emellertid rapporterats i pressen att kommissionsledamot Frattini vid det informella mötet mellan EU:s justitie- och inrikesministrar i början av oktober efterlyste ett register med biometriska kännetecken över alla tredjelandsmedborgare som reser in och ut ur unionen.
Hur är det möjligt att kommissionsledamot Frattini redan kunnat föreslå ett system för inresa och utresa ur EU trots att kommissionen inte ännu meddelat sin bedömning av genomförbarhetsstudierna?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Som ledamoten vet tog det portugisiska ordförandeskapet upp ny teknik och integrerad gränsförvaltning till diskussion vid det informella mötet i rådet för inrikesministrar den 1 oktober.
Ordförandeskapet presenterade idéer om att öka säkerheten och underlätta resandet. Jag deltog naturligtvis i rådets diskussioner.
EU måste tillvarata de stora möjligheter som ny teknik innebär på gränskontrollområdet. Tekniska framsteg inom biometrin kommer att göra det möjligt med en snabbare och pålitligare identifiering av resenärer. Ett konkret exempel på åtgärder som unionen har vidtagit hittills är införandet av biometriska pass och utvecklingen av Informationssystemet för viseringar (VIS) och Schengens informationssystem II, som kommer att bana väg för ökad användning av biometri vid gränserna. Vi har naturligtvis haft ett mycket nära samarbete med parlamentet i båda dessa frågor.
En omvandling av gränsförfarandet kan inte ske över en natt. Det måste ske stegvis. Det är viktigt att först genomföra det som redan har planerats innan man ger sig i kast med ännu ambitiösare projekt. Det är dock viktigt att utveckla och bibehålla en långsiktig strategi och vision, som åtföljs av en grundlig kostnads- och nyttoanalys.
I början av nästa år kommer jag att lägga fram ett meddelande, inte ett lagförslag, med förslag på hur ett system för inresa och utresa och ett program för registrering av resenärer kan se ut. I meddelandet utvärderas olika alternativ och deras effekter, bland annat när det gäller dataskydd och andra grundläggande rättigheter. Ett system för inresa och utresa och ett program för registrering av resenärer bör betraktas tillsammans som en del av samma åtgärdspaket. Förenklade kontroller för resenärer med ärligt uppsåt gör det möjligt för oss att koncentrera våra resurser på högriskresenärer. Snabbare gränskontroll för resenärer med ärligt uppsåt kan motverka de effekter som systemet för inresa och utresa har på den tid som det tar att korsa gränsen.
Vid genomförandet av sådana automatiserade system och deras samverkan med affärsprocesser och utrustning för SIS II och VIS måste vi noggrant undersöka om vi utnyttjar vår befintliga infrastruktur så effektivt som möjligt. Det meddelande om systemet för inresa och utresa som jag kommer att lägga fram i februari kommer att ingå i ett gränspaket som på Haagprogrammets begäran även kommer att innehålla utvärderingsrapporten om Frontex och ett meddelande om ett europeiskt gränsövervakningssystem (Eurosur).
Mot bakgrund av detta ser jag fram emot en verkligt strategisk diskussion med medlemsstaterna och parlamentet om riktningen för EU:s framtida gränspolitik, där ny teknik kommer att spela en avgörande roll. Enligt min åsikt kommer detta med andra ord att vara inledningen till en heltäckande strategisk infallsvinkel och diskussion.
Sarah Ludford
(EN) Herr kommissionsledamot! Jag ser också fram emot en sådan strategisk diskussion och jag hade inga problem med den första delen av ert svar. Det som oroar mig är dock att ni vid det informella mötet i rådet (rättsliga och inrikes frågor) i oktober uppges ha krävt det här registret för in- och utresor, som ni menade var absolut nödvändigt. Ni hade dock inte gjort någon genomförbarhetsstudie. Enligt meddelandet från 2005 vore registret ett mycket stort organisatoriskt steg och kunde därför vara riskabelt och dyrt att genomföra. Bortser ni från det?
Den andra delen av ert svar var ett brandtal för systemet för in- och utresor. Vi har ingen aning om vilka effekter det kommer att få - vare sig när det gäller dataskydd eller organisation - är de proportionerliga? Trots det säger ni redan att systemet är absolut nödvändigt. Det tycker jag verkar vara att börja i fel ända, så att säga.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Som ni vet är ordföranden för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor naturligtvis välkommen att delta på parlamentets vägnar - vilket han också gör - i informella rådsmöten. Jag anser emellertid att det jag sa vid det tillfället är exakt samma sak som jag säger till er i dag. Jag förklarade uttryckligen att konsekvensbedömningen kommer att läggas fram och offentliggöras på kommissionens webbplats tillsammans med förslaget till meddelande. Alla kommer att kunna granska konsekvensbedömningen, de olika följderna av den och vårt förslag. Därefter kommer vi naturligtvis att inleda en debatt, av det skäl jag har angett: vi talar om ett meddelande om möjliga arbetshypoteser, inte om ett lagstiftningsförslag.
Mairead McGuinness
(EN) Jag vill be om kommissionsledamotens synpunkter i en fråga som rör inresor och utresor, nämligen möjligheten att Irland, eventuellt med Nordirlands samtycke, ansluter sig till Schengenområdet, med tanke på det som pågår i Storbritannien när det gäller dess initiativ om e-gränser. Ni kanske bara kan svara på just den frågan, eftersom det pratas så mycket om den.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Det är lite för tidigt för det, eftersom Baroness Sarah Ludford omedelbart skulle tala om för mig att jag börjar i fel ände. Det vill jag inte göra. Det jag kan säga är att jag självklart skulle vara positivt inställd till att övertyga eller uppmuntra ett land som Irland att delta mer aktivt i det gemensamma området med frihet och säkerhet. Allt jag kan säga er är att när de olika tekniska alternativen för att utforma ett förslag väl har offentliggjorts - vilket kommer att ske inom en mycket snar framtid - kommer bland annat Irland förmodligen att finna ett tillfredsställande svar, i den bemärkelsen att det ena eller det andra kommer eller inte kommer att vara fördelaktigt för landets medborgare. Vid den tidpunkten kommer vi naturligtvis tillbaka hit och håller en djupgående diskussion.
Talmannen

Angående: Bestämmelser i det nya fördraget om tillhandahållande av personuppgifter om EU-medborgare till tredje länder
Vår kollega Elmar Brook, som ingår i Europaparlamentets delegation till den mellanstatliga regeringskonferensen, hävdar att rådets medlemmar har enats om att i det nya fördraget införa en bestämmelse som gör det möjligt att förse tredje länder med personuppgifter om EU-medborgare.
Ett sådant beslut tas i så fall helt ovanför medborgarnas huvuden, utan att informera dem det minsta, och strider mot den åsikt som Europaparlamentet förde fram i sin resolution P6_TA(2007)0347 om överenskommelsen mellan EU och USA avseende överförande av personuppgifter om flygpassagerare. Vad anser kommissionen om ett eventuellt införande av en sådan här bestämmelse i det nya fördraget? På vilket sätt kommer den att ge uttryck för sin eventuella motsatta åsikt?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Det nya fördraget, som vi redan har kommit överens om men ännu inte undertecknat, innehåller inte någon allmän bestämmelse som gör det möjligt att lämna ut EU-medborgares personuppgifter till tredje land. I artikel 15a i det nya fördraget garanteras rätten, den allmänna rätten, till skydd av personuppgifter. Artikel 24 handlar om tillämpningen av denna allmänna rätt och bearbetningen av data i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.
Det innebär att överföringen av personuppgifter till tredje land bygger på de allmänna principerna eller relevanta bestämmelser i direktiv 95/46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter, särskilt artiklarna 25 och 26. Personuppgiftsdirektivet gäller fortfarande. Enligt artikel 25 i det direktivet är det endast tillåtet att överföra personuppgifter om tredjelandet garanterar en adekvat skyddsnivå. I artikel 26 i samma direktiv anges bestämda och uttryckliga villkor för andra fall då det är möjligt att överföra personuppgifter till tredje land. Rambeslutet om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete kommer att vara ett annat mycket användbart dokument.
Vi avlade ett löfte. Vi lovade att i överenskommelse med parlamentet anta ett rambeslut om skydd av personuppgifter senast i december. Jag är övertygad om att vi kommer att uppnå detta mycket viktiga politiska resultat. Varför? Jo, för att det portugisiska ordförandeskapet verkar vara fast beslutet att nå målet och det verkar finnas en övergripande enighet bland medlemsstaterna. Ni vet kanske att vi diskuterade rambeslutet om skydd av personuppgifter vid det senaste formella mötet i rådet (rättsliga och inrikes frågor). Jag ser naturligtvis mycket gärna ett nära samarbete med parlamentet, ännu närmare än tidigare, i den här frågan under de kommande veckorna. Jag anser att vi har ett gemensamt mål, nämligen att se till att rambeslutet antas före slutet av december.
Dimitrios Papadimoulis
- (EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Ni har med era juridiska kunskaper elegant kringgått fördragsartiklarna.
Jag ber er att ge ett tydligare svar på min fråga. Håller kommissionen med om att Europaparlamentets tydliga ståndpunkt och den relevanta resolutionen nonchaleras i de berörda rådsbesluten? Försvagar inte detta skyddet av medborgarnas personuppgifter, och är det inte ett försök att kringgå EG-domstolens kontroll?
Min fråga är enkel. Har EG-domstolen, på grundval av rådets beslut, en möjlighet att ändra detta rådsbeslut, som antagits enligt artikel 24?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Som ni är väl medvetna om är det övergripande syftet att garantera rätten till skydd av personuppgifter. Artikel 24 är ett undantag, med andra ord fastställs det i artikeln att en särskild roll gäller inom ett visst område och för vissa typer av information och data. Enligt min mening betyder detta absolut inte att inga garantier gäller om den allmänna principen överträds, eftersom den allmänna principen uppenbarligen inte har åsidosatts. Det är motiverat med ett undantag från den normala behandlingen eftersom vi talar om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Jag upprepar emellertid att jag anser - och i det här skedet är detta enbart min personliga tolkning eftersom fördraget inte har undertecknats eller ratificerats ännu - att om det finns enstaka undantag från en allmän regel betyder inte det att rättigheten upphävs. Undantagen kan reglera hur denna rättighet kan utnyttjas, men det är ju en helt annan fråga.
Sarah Ludford
(EN) Kommissionsledamot Frattini! Ni är förstås väl medveten om att ledamöterna av parlamentet, särskilt ledamöterna i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, blir alltmer, inte mindre, missnöjda med utvecklingen när det gäller överföring av data utan adekvat dataskydd och utan något medbeslutandeförfarande eller verklig parlamentarisk granskning, inte heller av nationella parlament. Jag är också rädd att vi förlorar en del i förtroende, eftersom vi anser att kommissionen och medlemsstaterna nästan gynnas av lösa och vaga överenskommelser om den transatlantiska dimensionen.
Vad kan ni göra för att försäkra oss om att vi inte befinner oss på ett sluttande plan, där data som överförs i säkerhetssyfte i själva verket bara kommer att användas för profilering och aldrig kommer att omfattas av dataskyddsgarantier?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Som ni vet mycket väl har jag tidigare försökt att ta mig an personliga initiativ ur ett politiskt perspektiv, även om jag i vissa fall inte hade rådets formella tillåtelse att göra det. Jag pratar om att förse er med vissa dokument, delar eller uppgifter utan att först formellt rådfråga rådet.
Jag förstår er oro mycket väl. Jag kan dock inte agera på egen hand. I vissa fall behöver jag tillstånd och i vissa fall samförstånd. Jag kan upprepa något som jag en gång sa till utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor. Jag är beredd att samarbeta med parlamentet i en politisk samrådsprocess, även om fördraget ännu inte har undertecknats eller ratificerats. Jag talar om ett politiskt samråd i det avseendet att vi kan fundera på att gå vidare som om fördraget har trätt i kraft. Det är uppriktigt sagt min politiska och personliga ståndpunkt, eftersom jag inte är så säker på, och inte vet, om rådet skulle dela den ståndpunkten.
Den principen skulle till exempel kunna tillämpas på antagandet av ett rambeslut om skydd av personuppgifter som, enligt min åsikt, bör antas före december, efter nära samråd, inte bara genom att få ett yttrande från parlamentet utan genom att beakta ändringsförslag, förslag och formell och faktisk integration.
Är ni säkra på att rådet kommer att dela denna ståndpunkt? Jag är inte så säker, men jag kommer att insistera på att försöka övertyga rådet om att gå vidare i den här riktningen.
Talmannen
Vi har nu dragit över tiden med mer än vi var försenade med när vi började.
De frågor som inte har hunnits med kommer att besvaras skriftligen (se bilaga).
Frågestunden är härmed avslutad.
