Definitioner, beskrivning, presentation och märkning av spritdrycker (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Horst Schnellhardt, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om definitioner, beskrivning, presentation och märkning av spritdrycker C6-0440/2005
Viviane Reding
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman, ärade ledamöter! Jag talar på min kollega kommissionsledamot Mariann Fischer Boels vägnar, som vill tacka fördraganden Horst Schnellhardt och de ledamöter i olika utskott som har arbetat fram detta utmärkta betänkande. Hon vill även framföra att hon uppskattar det goda samarbetet mellan alla berörda personer i Europaparlamentet och rådet, och hon tackar även rådet för dess arbete. Tack vare detta samarbete har arbetet kunnat fortskrida smidigt och lätt och gjort det möjligt för oss att nå fram till det resultat som vi alla känner till.
Den 15 december 2005 lade kommissionen fram ett förslag till en ny förordning för definitioner, beskrivning, presentation och märkning av spritdrycker. Sedan dess har en hel rad diskussioner hållits: en offentlig utfrågning ägde rum vid parlamentet den 20 juli 2006, det ansvariga utskottet lade fram betänkanden, detsamma gjorde utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. Utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd kom med yttranden. Denna process har varit mycket intensiv och konstruktiv under medbeslutandeförfarandet. En rad informella trepartsmöten ägde rum som ledde till rådets allmänna ståndpunkt om denna fråga. I ståndpunkten beaktas de flesta av medlemsstaternas intresseområden, och hänsyn tas även till Europaparlamentets rätt till medbestämmande, genom att de flesta av parlamentets ändringsförslag tas med.
Ett förslag som har vunnit särskilt gillande är att det ursprungliga förslaget om kategorisering av spritdrycker har strukits. För det andra har vi förslaget om att införa en stark kvalitetspolicy för spritdrycker, för det tredje har förslaget om att tillåta tillsättning av aromämnen till brännvin strukits, och för det fjärde har vi förslaget om att stärka Europaparlamentets befogenheter genom att införa det föreskrivande kommittéförfarandet med kontroll i de flesta fall där det finns utrymme för kommittéförfarandet. Detta är bara några av de viktiga ändringsförslag som lades fram på Europaparlamentets initiativ. Under hela detta förfarande har min kollega kommissionsledamot Mariann Fischer Boel spelat en konstruktiv och pragmatisk roll för att kunna nå fram till ett resultat som vi hoppas att Europaparlamentet kommer att kunna stödja.
I linje med avtalet om tekniska handelshinder (TBT-avtalet) och i enlighet med rådets förfrågan av den 23 april 2007, har kommissionen sänt rapporten till Världshandelsorganisationen (WTO), med en tidsfrist på två månader för kommentarer. Rapporten skickades formellt den 1 juni 2007.
När det gäller vodka hyser kommissionen fortfarande vissa reservationer, huvudsakligen av rättslig natur. Kommissionens ståndpunkt om definitionen av vodka har alltid varit klar. Den måste vara förenlig med gemenskapsrätten och måste överensstämma med WTO:s bestämmelser. Definitionen av råmaterialgrunderna för denna populära produkt - som åtnjuter ett mycket gott rykte på världsmarknaden - har diskuterats livligt under den senaste månaden. I rådets allmänna ståndpunkt skiljer man mellan de vodkasorter som har potatis och spannmål som bas, och de sorter som framställs av andra råmaterial, som ska märkas med ”tillverkad av” och en lista på de ingredienser som ingår. Kommissionens rättstjänst har uttryckt oro över huruvida denna lösning är förenlig både med gemenskapsrätten och med WTO:s bestämmelser.
En begränsning av den befintliga lagstiftningen måste vara berättigad och proportionerlig. Man måste finna det bästa sättet att uppnå denna målsättning. Min kollega skulle därför vilja avsluta med följande ord: ”Just nu skulle jag vilja gratulera ordförandeskapet och parlamentet till deras framgångsrika samarbete, som jag hoppas kommer att stödjas av parlamentet i en överenskommelse under första behandlingen, så att ett slutgiltigt antagande kan ske så snart WTO-förfarandet avslutats inom två månader.”
Horst Schnellhardt 
föredragande. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Ni hörde alla vad kommissionsledamoten sa, vilket uppriktigt sagt överensstämmer helt med mina egna känslor. Alla i denna kammare hörde det, och vi kommer att ha det i åtanke vid morgondagens omröstning.
Vilken var utgångspunkten? När vi höll utfrågningen den 26 juni förra året insåg vi snabbt att förordningen tillämpades på mycket olika sätt. Rådet var oenigt, parlamentet var oenigt och vi undrade hur allt detta skulle kunna lösas. Med tanke på situationen i början är det ganska sensationellt att vi i dag står här med ett kompromissförslag som har utarbetats tillsammans med rådet, kommissionen och delar av parlamentet, och det efter första behandlingen, märk väl. Detta resultat har nåtts tack vare alla dem som har deltagit, och därför vill jag tacka kommissionen, rådet och de parlamentsledamöter som har bidragit: Linda McAvan, Carl Schlyter och Jules Maaten för gruppen Alliansen för liberaler och demokrater för Europa, för att bara nämna några. De har samarbetat på ett förträffligt sätt och det är så man når goda resultat.
Det var inte bara vid ritbordet som det rådde enighet, utan också vid omröstningen i utskottet: 58 röster för, bara 2 emot och 2 nedlagda röster - det var ett resultat som vi kunde bygga vidare på. Precis som kommissionsledamoten sa har många av parlamentets förslag anammats. Redan då enades vi om att förordningens kvalitet måste bli bättre, att den måste innehålla mer konsumentinformation och att den måste stämma överens med den inre marknaden. Denna förordning var nödvändig. Det fanns redan två förordningar och många anslutningsakter, men de kunde inte åstadkomma allt detta.
Så underbart - det finns ingen klassificering. Vi klassificerar inte spritdrycker efter kvalitet - det hade varit ett mycket dåligt förslag - men när det gäller kvalitet har vi ett förbud mot att tillsätta smakämnen. Det betyder att det är förbjudet att tillsätta smakämnen till spritdrycker. Jag sa en gång, och överdrev kanske något, att jag ville att spritdrycker skulle regleras enligt förordningen om spritdrycker och inte innehålla så mycket kemikalier att de skulle falla under kemikalieförordningen. Det viktigaste är dock att vi skyddar de producenter som använder sig av korrekta metoder. För att överdriva något får vi inte låta framställningen av spritdrycker förvandlas till produktion av giftiga cocktails.
Frågan om sötning drevs också igenom av parlamentet. Jag vill informera kommissionen om att när vi diskuterar sötning under det förlängda kommittéförfarandet kommer vi att se till att tillsatsen av socker hålls inom rimliga gränser. Man har nämnt siffran 20 gram per liter, vilket motsvarar fem teskedar. Jag måste säga att te som innehåller fem teskedar socker inte låter särskilt lockande! Vi kommer att bevaka detta.
Metanolhalten på 50 gram per hektoliter i den gamla förordningen har minskats till 10 gram per hektoliter. Detta hade blivit ett hälsoproblem. Cyanvätesyrahalten i stenfruktsprit har minskats med 3 gram till 7 gram per hektoliter ren alkohol. Dessa insatser kan inte nog berömmas. Det nya förslaget återspeglar också de traditionella metoderna. Vi har särskilt vinnlagt oss om att produkter som framställs på traditionellt sätt ska kunna framställas även i framtiden. Detta är mycket viktigt.
Nu går vi vidare till vodka, som är en stridsfråga. Jag hade kunnat leva med kommissionens förslag att den ursprungsprodukt som används för att framställa vodka alltid ska stå på etiketten, men de länder som traditionellt framställer vodka, till exempel Polen och Finland, motsatte sig förslaget. Jag tog hänsyn till protesterna, som handlade om traditioner, och sa att i så fall kan vi undanta potatis och spannmål från kravet på märkning, så att bara andra typer av ursprungsprodukter måste anges. Det var rätt beslut, för när jag ser de ändringsförslag som har lagts fram och hör vad kommissionsledamoten säger vet jag att de ändringsförslag som strider mot detta inte kommer att stödjas av vare sig rådet, kommissionen eller Världshandelsorganisationen (WTO). Vi gör rätt i att undanta dessa båda produkter från kravet på märkning för att respektera traditionerna i Polen och Finland. Vi får inte lockas att införa ändringar i lagstiftningen som förbjuder framställningen av produkter när det inte finns någon grund för det, vare sig när det gäller hälsomässiga skäl, regler för den inre marknaden eller konsumentskyddsregler. Det vore att gå för långt. Vi har dessutom alltid gjort så när det gäller tidigare lagstiftning.
Därför ber jag er att stödja kompromissförslaget i morgon. Det finns inget alternativ. Om vi inte antar detta förslag blir alla andra delar av kompromissen värdelös. Då kommer kommissionen återigen att försöka genomföra sina förslag, som bestreds kraftigt, rådet kommer att börja gräla igen och vi kommer inte att få till stånd någon förordning inom de närmaste åren. Jag vill säga detta så att ingen sedan kan påstå att de skulle ha röstat annorlunda om jag hade berättat detta, så därför ber jag er att stödja förslaget. Jag ser fram emot debatten.
Gary Titley 
föredragande för yttrandet från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd. - (EN) Herr talman! Jag skulle framför allt vilja gratulera Horst Schnellhardt för att han varit så tålmodig.
Spritdrycksindustrin är enormt viktig för oss, den skapar arbetstillfällen, status, export och skatteintäkter. Därför har det varit viktigt att uppdatera bestämmelserna från 1989-1990, för att skapa större tydlighet och större rättslig säkerhet i syfte att förbättra definitionerna för de främsta spritdryckerna och för att lösa problem med spritdrycker som har en kvasigeografisk beteckningsstatus.
Nu har vi ett ordentligt registreringssystem för geografiska ursprungsbeteckningar, vilket är viktigt, och jag är nöjd med att vi har tagit bort de tre spritdryckskategorierna. Nu har vi kommit fram till något som är förenligt med WTO och TRIPS, vilket gör att vi kan garantera att den inre marknaden fungerar smidigt, att vi förebygger bedrägerier och förfalskningar, skyddar konsumenterna och inte undervärderar och undergräver solida, gamla industrier, som till exempel den näst största vodkatillverkaren i Europa - Storbritannien - i Skottland är vodka en mycket viktig industri. Detta är skälen till att vi måste stödja dessa förslag.
Jag anser att kommissionens förslag var bättre än kompromissen, men det är viktigt att komma vidare med kompromissen om vodka, och att vi minns att geografiska ursprungsbeteckningar för alltid kommer att skydda polsk vodka, finsk vodka, svensk vodka, litauisk vodka och så vidare.
Marianne Thyssen
för PPE-DE-gruppen. - (NL) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Om vi måste fatta beslut om livsmedelslagstiftning och därigenom inkräktar på områden som människor och medlemsstater betraktar som delar av deras egen individualitet och tradition så är det aldrig lätt att nå goda överenskommelser. Det faktum att Horst Schnellhardt har lyckats med just detta när det gäller denna förordning om spritdrycker måste respekteras.
Det behövs en ny förordning, för den nuvarande är inte längre aktuell ur teknisk synvinkel och dessutom krävs förtydliganden när det gäller WTO-reglerna och även på grund av utvidgningen.
Horst Schnellhardt har utarbetat ett förslag som får omfattande stöd i kammaren och av rådet. Det kommer att bidra till ökat konsumentskydd, ge våra europeiska produkter en tydlig position på den globala marknaden inom WTO-ramen och främja en smidigt fungerande inre marknad. Dessutom - och detta är inte utan betydelse - erkänns i förslaget särdragen hos varje enskild produkt, bland annat genom märkning och geografiska beteckningar, även om vissa, inte minst i vår grupp, har en del betänkligheter när det gäller bestämmelserna för vodka. Även här har föredraganden gjort ett gediget arbete genom att insistera på att om vodka framställs av andra ursprungsprodukter än spannmål och potatis ska denna råvara anges på etiketten bredvid produktnamnet. Därigenom använder vi oss av strategier som tidigare har tillämpats med framgång. För flera år sedan höll vi en liknande debatt om traditioner, värderingar, intressena hos leverantörerna av ursprungsprodukten och om små och stora producenter. Då gällde det öl och choklad. När den debatten var över hade vi nått en kompromiss som i mycket liknar Horst Schnellhardts kompromiss med rådet. Därför uppmanar jag alla tvivlare att granska kompromissen på nytt och om möjligt stödja den.
Linda McAvan
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Den socialdemokratiska gruppen kommer att stödja trepartskompromissen helt och hållet, så som föredraganden Horst Schnellhardt har beskrivit den. Jag skulle vilja tacka honom för hans hårda arbete och, precis som Gary Titley, även för hans tålamod, för det här har blivit ett mycket komplicerat ärende som har fått känslorna att svalla.
Vi stöder denna kompromiss eftersom vi vill att EU:s spritindustri ska erbjuda konsumenterna högkvalitativa produkter och för att vi vill skydda vår industri på världsmarknaden. Vad vi Vad vi däremot inte vill uppnå med denna lagstiftning är att skapa fördelar för ett lands typ av produktion framför andra länders produktionstyper. Det är inte syftet med lagstiftningen. Det finns plats för alla EU:s tillverkare, så länge de lever upp till den höga kvalitetsstandarden.
Därmed kommer jag till kompromissen om vodkan. Jag anser att det är en bra kompromiss. Varför det? Jo, precis som Horst Schnellhardt sa, så är det första gången som man ger traditionella tillverkare som använder spannmål och potatis särskilt utrymme. Men samtidigt tillåts även andra mångåriga vodkatillverkare att fortsätta att marknadsföra sina produkter på EU-marknaden - och de kommer att vara märkta.
Vi kan inte ha en sådan situation som föreslås i några ändringsförslag, där man vill få bort vissa europeiska tillverkare från marknaden. Ett sådant förslag skulle aldrig få majoritetsstöd, varken i Europaparlamentet eller i rådet. Alla måste arbeta i en kompromissvänlig anda och den text som vi nu har framför oss innehåller något för alla.
Vi måste även arbeta med fakta. Det är helt enkelt inte sant att det till exempel skulle bli möjligt att framställa vodka av djuravfall genom kompromissen, så som sagts här i parlamentet i dag. Det stämmer inte. Vodka tillverkas av högkvalitativa jordbruksprodukter.
Jag skulle vilja säga något till de brittiska konservativa ledamöterna om vodkadrycker. Jag förstår av deras pressmeddelande i förra veckan att de nu inte ställer sig bakom kompromissen och att de anklagar Labour för att sälja ut den brittiska vodkaindustrin. Jag måste betona att denna kompromiss är viktig för EU:s sysselsättning, den är viktig för spritdrycksindustrin som sysselsätter 60 000 personer och den har stöd av både den brittiska industrin och de europeiska vodkatillverkarna. Jag ser att vissa ledamöter ser förvånade ut. Jag hoppas att vi kan få ett förtydligande om detta, för jag har pressmeddelandet med mig hit.
Avslutningsvis handlar det inte bara om vodka, utan även om andra högkvalitativa drycker. Många kolleger från olika länder har kommit till Horst Schnellhardt, mig och andra kolleger och bett om vissa förändringar på grund av deras traditionella tillverkningsmetoder. Vi har kunnat införliva samtligas önskemål. Rådet och kommissionen har varit mycket hjälpsamma och jag hoppas verkligen att vi i morgon, som Gary Titley sa, arton år efter det att vi påbörjade arbetet med denna lagstiftning, godkänner den och därmed skyddar europeiska arbetstillfällen.
Jules Maaten
för ALDE-gruppen. - (NL) Herr talman! Debatten om Schnellhardtbetänkandet överskuggas av diskussionen om vodka, vilket är olyckligt eftersom betänkandet också täcker så många andra områden som är viktiga för EU och denna europeiska industri. Därför vill jag lägga tonvikten på några av de frågorna.
Det främsta syftet med direktivet är naturligtvis att upprätthålla kvaliteten inom den europeiska spritindustrin. Det säger också något om Europa, för överallt i världen finns det europeiska spritdrycker i alla former och storlekar, vilket visar på den höga kvaliteten på de produkter som framställs i Europa. Detta är viktigt i denna tid då inte allt som sägs om Europa är positivt, men på detta område är vi överlägsna. Föredraganden har betonat detta faktum, dock ännu mer i det ursprungliga betänkandet än i det kompromissförslag som man till slut enades om med rådet. Enligt min mening är detta en fantastisk prestation och något som vi bör hålla fast vid.
Destillering är ett hantverk, ett hantverk med traditioner. Den som besöker en destillerianläggning - jag besökte nyligen några gindestillerier i mitt hemland - kan själv se att det är ett hantverk. Det är en konst att skapa dessa produkter med gott resultat och alltid lika hög kvalitet. Detta är utan tvekan betänkandets viktigaste punkt. I stället för att tillsätta socker eller smakämnen på måfå har vi nu tydliga definitioner för dessa drycker, till och med mycket strikta definitioner, inte minst på begäran av industrin. På så sätt får konsumenterna pålitlig information om produkten. De vet vad de köper och kan lita på att de får god kvalitet. Genom detta direktiv kan också den europeiska spritindustrin behålla sin ledarposition i tävlingen, tack vare den höga kvaliteten.
Det säger också något om Europa, närmare bestämt om många av dessa dryckers regionala ursprung. I detta avseende är direktivet nästan som ett EU i miniformat, eftersom det visar på den mångfald som finns inom EU och hur vi tillsammans, inom ramen för denna mångfald, ändå kan vara européer. Jag tycker att detta är mycket viktigt.
Jag ska nu kortfattat ta upp ämnet vodka, om vilket föredraganden har försökt att nå en kompromiss som jag stödde till fullo under debatten. Enligt min mening har han gjort ett tappert försök att få till stånd en vettig kompromiss mellan de gamla vodkaindustrierna inom EU, som fanns redan när definitionen utarbetades - redan innan Sverige, Finland, Polen och alla de andra länderna gick med i unionen - och de nya medlemsstaterna, och han har lyckats ganska bra.
Trots det anser majoriteten av min grupp att det behövs en mycket striktare definition av vodka, och jag måste säga att deras argument är välgrundade. Därför är det bra att frågan har aktualiserats, så att den kan stötas och blötas ordentligt. När det för det första gäller konsumentinformation anser min grupp att alla konsumenter måste kunna lita på att vodka framställs av potatis eller spannmål, som är de viktigaste råvarorna, eller eventuellt av sockerbetsmelass. Majoriteten av min grupp menar att konsumenterna måste kunna lita på det.
Det stannar dock inte där. Detta handlar inte bara om själva produkten. Det pågår också en diskussion om individualiteten och identiteten hos de länder där vodkan framställs. För hur skulle vi ha reagerat om debatten med dessa länder hade förts tidigare? Skulle vi ha sagt att det för konsumentinformationens skull vore möjligt att också marknadsintroducera konjak som framställts av potatis eller whisky som framställts av vindruvor? Nej, det skulle vi naturligtvis aldrig ha gjort, och ledamöterna i min grupp anser att vi bör vara konsekventa även när det gäller vodka. De har förstås en poäng.
Jag skulle vilja att vi når en överenskommelse i första behandlingen. Jag välkomnar denna diskussion och stöder i detta avseende min grupps ändringsförslag.
Zdzisław Zbigniew Podkański
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Invändningar av olika slag har gjorts mot förslaget till en förordning om spritdrycker.
För det första skulle en utvidgning av begreppet vodka så att det omfattar spritdrycker framställda av andra ursprungsprodukter än de traditionella strida mot lagen och skada de ekonomiska intressena hos dagens producenter och konsumenter av vodka.
För det andra blir det återigen de nya medlemsstaterna som förlorar på de föreslagna förändringarna. Framför allt kommer Polen, som är en av de största vodkaproducenterna inom EU och i världen, att påverkas.
För det tredje kommer denna åtgärd att innebära ännu ett hårt slag mot de jordbrukare som odlar spannmål, potatis och sockerbetor. De har ingen möjlighet att kompensera för sina förluster genom att odla andra grödor.
För det fjärde är namnet ”vodka” ett varunamn kopplat till en särskild produkt som framställs enligt ett visst recept med användning av särskilda ingredienser, nämligen spannmål, potatis och sockerbetsmelass. En produkt som tillverkas av andra råvaror är en annan produkt och kan därför inte kallas ”vodka”, utan måste ha ett eget, särskiljande namn.
Carl Schlyter
för Verts/ALE-gruppen. - Herr talman! Jag vill framför allt tacka Schnellhardt för det tålamodskrävande arbete vi har. Vilket tålamod har inte alla haft med spritindustrins lobbyister! Det skall bli väldigt skönt att bli av med dem.
Hela detta paket handlar egentligen om att vi politiker ska reglera försäljningsfördelar genom ursprungsmärkning och liknande åtgärder. Med det sagt tycker jag ändå att ursprungsmärkning och liknande åtgärder även för sprit, som i sig inte är någon nyttig produkt som vi politiker bör gynna, kan spela en stor roll för att försvara lokala produktionsmönster mot illojal konkurrens.
Vad vi hittills har glömt att tala om i debatten, tycker jag, är det arbete vi har gjort för att minska de syntetiska aromerna, för att minska sockerhalten i sprit och för att minska färgämnena. Detta är också en viktig del av kompromissen - att göra mindre syntetisk sprit.
Då kommer vi till vodkan. Jag har för övrigt lagt fram ett ändringsförslag, nummer 149, för att ta bort sötning av alla spritsorter som inte är traditionellt sötade. Men låt oss återgå till vodkan. Den kompromiss som finns säger att säd och potatis är basen för vodka, och att produkten ska märkas om man gör den av något annat. Om producenterna börjar fuska med märkningen och försöker smita undan och sälja icke-traditionell vodka som vanlig vodka, får vi återkomma till denna fråga, för det är inte det som är tanken. Gör man vodka av någonting annat än säd eller potatis, ska det synas på flaskan.
I de ändringsförslag som försöker skydda vodkan ännu mer har man lagt till sockerbetor. Detta är ingen traditionell metod i mitt land. Varför skulle jag stödja ändringsförslag som lägger till sockerbetor och jämställer dem med säd och potatis? Därför röstar jag emot de ändringsförslagen.
Jiří Maštálka
för GUE/NGL-gruppen. - (CS) Mina damer och herrar! Jag vill först tacka Horst Schnellhardt för hans gedigna arbete med att ta fram detta betänkande. Jag anser att han trots inledande svårigheter har lyckats nå en balans och en kompromiss, både när det gäller tekniken och olika nationella intressen. Jag vill ta upp två punkter, och den första är definitionen av vodka.
Redan under överläggningarna i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet sa jag att vi inte bör ge efter för påtryckningar från de så kallade traditionella producenterna. Jag menar att det argument som så ofta läggs fram, att vi borde ha samma exakta definition av ursprungsprodukterna för vodka som vi har för whisky och rom, inte är helt giltigt. Framställningsmetoderna för vodka är trots allt helt annorlunda. Jag anser därför att den befintliga definitionen av vodka är både fungerande och tillräcklig. När det gäller den rådande situationen och de traditionella producenternas åsikter anser jag att kompromissdefinitionen i punkt 145 i betänkandet skulle kunna vara en lösning, och i egenskap av skuggföredragande rekommenderar jag att åtminstone några ledamöter i min grupp stöder förslaget.
Innan jag avslutar måste jag nämna definitionen av slivovice, som är en särskild fråga för Tjeckien. Horst Schnellhardt vet att det var ett tekniskt misstag och att utskottet för miljö...
(Talmannen avbröt talaren.)
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Herr talman! Jag vill gratulera Horst Schnellhardt till det kompromissförslag som vi har framför oss. Det har tagit lång tid, men i och med detta slutresultat finns goda möjligheter till en överenskommelse i första behandlingen.
Det gläder mig mycket att den punkt som jag tog upp under debatten i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet har godkänts. Det gäller den oklara bestämmelsen om att ge sken av att åldern anges på etiketten. Jag är glad att detta förslag nu har skrotats, för det innebär att nederländskt ungt och gammalt gin skyddas. Denna beteckning syftar nämligen inte på ginets ålder utan på framställningsmetoden.
Låt mig avsluta med en kort kommentar om vodka. Eftersom jag är nederländare dricker jag inte vodka särskilt ofta, men jag sympatiserar ändå med mina östeuropeiska kolleger. Därför har jag beslutat att stödja den definition av vodka där enbart potatis, spannmål och sockerbetor kan användas som ursprungsmaterial. Med anledning av föredragandens vädjan ska jag tänka över frågan ytterligare.
Andreas Mölzer
för ITS-gruppen. - (DE) Herr talman! Det gläder mig att denna diskussion om märkning, ursprungsbeteckningar och spritframställning har sin grund i en fungerande kompromiss som bevarar traditionerna och de typiska nationella metoderna för spritframställning i Europa.
Jag vill dock tala om ett närliggande problem. Ungdomar börjar röka och dricka alkohol vid en allt lägre ålder. När det gäller rökning har EU redan vidtagit gemensamma åtgärder och arbetar dessutom för att stärka ungdomars självförtroende. Jag anser att det är dags att göra detsamma när det gäller alkohol. Vad en dryck kallas är förmodligen av underordnad betydelse för unga konsumenter och gör antagligen ingen skillnad för själva problemet. Införandet av en särskild skatt på alkoläsk ledde till exempel bara till att människor drack öl och färdigblandade vindrinkar i stället, vilket förklarar varför antalet ungdomar som dricker sig medvetslösa inte har minskat.
Ungdomar dricker förmodligen inte mer än tidigare; orsakerna till alkoholkonsumtionen är desamma. Det som däremot har betydelse är upplösningen av sådana sociala strukturer som kärnfamiljen, den ökande isolering som unga människor hamnar i framför tv:n eller datorn och ofta bristen på alternativ.
Framställningen av högkvalitativa spritdrycker inom EU är en viktig fråga, men det råder ingen tvekan om att det är minst lika viktigt att skydda ungdomar från alkoholrelaterade problem.
Irena Belohorská
(SK) Låt mig först tacka föredraganden Horst Schnellhardt för hans arbete. Jag vill också berömma insatserna från flera polska ledamöter i samband med utarbetandet av ändringsförslag för att bevara vodkatraditionen, som sedan länge är en östeuropeisk specialitet. Dessa ändringsförslag syftade också till att skydda de gamla ärevördiga framställningsmetoderna som har varit i bruk sedan 1400-talet, och som bör användas i enlighet med traditionerna i de länder som först producerade dessa spritdrycker.
Betänkandets stora tvistefråga är definitionen av vodka, närmare bestämt vilka ingredienser drycken ska innehålla för att få kallas vodka. I de östeuropeiska länderna har vodka i århundraden definierats som en spritdryck av spannmål, potatis eller sockerbetsmelass. Eftersom vodka alltså är en specialitet i de östeuropeiska och inte de västeuropeiska länderna ber jag mina kolleger från andra länder att respektera den definitionen och inte utvidga den till att gälla spritdrycker smaksatta med citrus och annat. Dessa och andra spritdrycker, som är specialiteter i andra länder, måste ha en annan beteckning, i första hand för att förhindra försök att förleda konsumenterna.
Miroslav Mikolášik
(SK) Medlemsstaterna sätter med rätta ära i att gamla metoder för framställning och bearbetning av råvaror respekteras, uppskattas och skyddas i samband med traditionella beteckningar, till exempel konjak, champagne, skotsk whisky, rom och portvin. Dessa termer är vedertagna och det är naturligt att producenterna har tydliga definitioner av de tekniska framställningsprocesserna och likaså av de främsta råvarorna.
Det är bara naturligt att producenter från de traditionella ursprungsländerna svartsjukt och grundligt slår vakt om dessa definitioner. Av den anledningen var till exempel slovakiska producenter tvungna att byta ut ordet ”rom” mot en annan beteckning, eftersom den slovakiska drycken inte var gjord av sockerrör enligt den ursprungliga metoden. Producenter från de nya medlemsstaterna har alltså betalat för harmoniseringen för länge sedan. Nu står vi inför en situation där det främst är medlemsstaterna i EU-15 som måste visa att de kan bete sig på ett rättvist och korrekt sätt genom att konsekvent rätta sig efter samma regler som vi tidigare har varit tvungna att följa. Frågan som har diskuterats här gäller vodka. Plötsligt finns ett krav på att andra och tredje klassens spritdrycker framställda av banan och andra frukter ska kunna kallas vodka.
Konsumenterna kommer då att förledas att tro att de dricker vodka och sluta att köpa den äkta produkten, vilket skadar de producenter som följer traditionerna och tillverkar vodka uteslutande av de rätta råvarorna. I Finland, Polen, Slovakien, Tjeckien och i de skandinaviska länderna får enligt traditionen endast en produkt som är gjord av antingen spannmål eller potatis kallas vodka. Därför ber jag er att ta hänsyn till detta och ge ert stöd till dessa argument vid omröstningen.
Libor Rouček
(CS) Mina damer och herrar! När vi diskuterar betänkandet om märkning av spritdrycker bör vi inte bara ta hänsyn till de tekniska aspekterna och behovet av att säkerställa insynen på den europeiska marknaden, utan också till det faktum att framställning och konsumtion av alkohol ofta hänger samman med lokala traditioner och sedvänjor. EU-lagstiftningen bör därför inte begränsa dessa traditioner och sedvänjor på något sätt och absolut inte förbjuda dem.
I mitt hemland Tjeckien är slivovice en traditionell dryck. Bevarandet av de traditionella framställningsmetoderna för slivovice tryggas i Tjeckiens anslutningsfördrag med EU och får därför inte undergrävas, i synnerhet inte av utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. Därför uppmanar jag er att rösta för ändringsförslag 144 i morgondagens omröstning och därigenom rätta till det misstag som har smugit sig in i betänkandet. Visa ert stöd för denna tradition, som inte bara är en tjeckisk och moravisk dryck utan också en underbar europeisk sådan.
Henrik Lax
Talman! Kolleger! Det finns två skäl till att det är viktigt att bevara den traditionella definitionen av vodka, den historiskt regionala aspekten och konsumentaspekten.
I Norden och i många av EU:s nya medlemsländer har vi en lång slaviskt inspirerad historia och tradition av vodkaproduktion där alkoholen framställs av potatis och säd.
Champagne och konjak är strikt definierade. Samma regel måste kunna gälla vodkan, brännvinet som är framställt av säd eller potatis.
Om ingen vet vad vodka är, kan vi inte göra informerade val. Konsumenterna har rätt att förvänta sig att vodkan baseras på vissa ingredienser, precis som vi alla förväntar oss att vin är gjort på vindruvor och gin är gjort på enbär. Om vi går med på att vilken alkohol som helst framställd av t.ex. bananer eller vindruvor får heta vodka, så vet konsumenten att ...
(avbröts av talmannen)
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Herr talman! I dag diskuterar vi Horst Schnellhardts betänkande, efter många månaders arbete och livlig debatt med företrädare för alkohol- och råvaruproducenterna, distributörerna och konsumenterna. Tyvärr har de lösningar som presenteras i betänkandet fått omfattande kritik och tillfredsställer inte någon.
Produkterna har delats in i tre påhittade kategorier, där kategorin vodka inte innehåller någon vodka. I stället omfattar denna grupp brandy, whisky, rom och brännvin, och skulle utan problem också kunna innehålla smugglad och hembränd vodka. Att dela upp spritdrycker enligt särskilda namn ger intrycket att vi sysslar med subliminal reklam snarare än med att lösa problemet. Det finns ingen logik i hur denna fråga har hanterats. Av den anledningen måste jag, trots mina förhoppningar och goda avsikter, instämma med de ledamöter som opponerar sig och rösta mot betänkandet.
Ian Hudghton
(EN) Herr talman! Som skotsk europaparlamentsledamot har jag ett uppenbart intresse av alla förordningar som har att göra med whisky. Men vi har även andra nationella drycker, däribland ett stort ekonomiskt intresse i vodka- och gindestillering och tappning. De debatter i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd som jag har deltagit i har varit intressanta, ibland hetsiga, och jag har pläderat starkt för en flexibel definition av ”vodka”.
Vissa anser att alla spritdrycker bör behandlas på samma sätt, men vodka och whisky är inte samma sak, och detta faktum måste helt enkelt beaktas i förslaget. Vodka har av tradition tillverkats av många olika ingredienser i olika områden. Som en kontrast är skotsk whisky en produkt som tillverkats på samma traditionella vis under århundraden. Den första hänvisningen till skotsk whisky i Skottland finns i finansdepartementets protokoll från 1494/95. De första skatterna infördes 1644.
Vissa spritdrycker har av tradition rundats av med hjälp av socker. Det har man inte gjort med skotsk whisky och denna förordning får inte möjliggöra att något sådant tillåts. Att skydda beteckningen ”skotsk whisky” och även tillverkningsmetoderna med hjälp av geografisk ursprungsbeteckning är oerhört viktigt för Skottland, av uppenbara skäl. Vissa detaljer måste fortfarande klargöras närmare i den tekniska delen av betänkandet och det är något som jag ser fram emot.
Denna förstabehandlingskompromiss - ett resultat av långa och mycket hetsiga debatter är dock något som jag nu, i kompromissvillig anda, är beredd att acceptera, och jag hoppas att parlamentet kommer att anta den i morgon.
Jens Holm
Vi ska nu anta en definition för vodka. Min fråga är: Varför det? Som ledamot av miljö- och hälsoutskottet vill jag lägga ned all min tid och energi på att verka för bättre miljö och bättre folkhälsa - inte definiera spritsorter.
Folkhälsan är verkligen hotad. Europa är den kontinent där det konsumeras i särklass mest alkohol i världen. I mitt eget land, Sverige, har konsumtionen ökat med över 30 procent sedan vi blev medlemmar i EU.
En definition sanktionerad av EU kommer bara att ge en bild av vodka som någonting fint. Det är det inte. Vodka är alkohol. Alkohol är farligt i för stora mängder. Om det ska vara en vodkadefinition kan väl industrin själv ta fram den?
Med all respekt för föredragande Schnellhardt, men denna definition borde skickas tillbaka till alkoholkapitalet. Där kan de sitta och ta fram hur många definitioner de vill. Vi politiker ska syssla med annat.
Roger Helmer
(EN) Herr talman! Jag skulle vilja lägga min förberedda text åt sidan och i stället svara några av mina kolleger som yttrat sig tidigare under debatten. Linda McAvan säger att denna åtgärd är till för att skydda arbetstillfällen, men den tycks sträcka sig så långt att man antingen förbjuder eller kvalificerar användningen av benämningen ”vodka” för befintliga märken och tillverkare, vilket gör att den troligen kommer att få rakt motsatt effekt.
Jules Maaten frågar om vi aldrig besökt en destilleringsanläggning, som är en hantverksindustri. Jo, Jules Maaten, det har jag. Jag arbetade inom den industrin under flera år och jag kan upplysa er om att en destilleringsanläggning för maltwhisky verkligen är en hantverksindustri, men en anläggning där man tillverkar vodka- eller sädeswhisky är en industriell process och genom tillverkningsprocessen för vodka produceras ren alkohol oavsett om man använder socker, potatis eller något annat.
Allt detta prat om konsumentskydd är nonsens. Produkten är identisk och anledningen till att vi inte bör jämföra vodka med whisky - eller brandy, som min kollega på andra sedan kammaren med rätta påpekade - är att ingredienserna i dessa produkter påverkar smaken på ett märkbart sätt. Whisky är bara whisky om den tillverkas på rätt sätt, men vodka är baserat på ren alkohol.
Rent allmänt vill jag säga att vi inte bör försöka ändra den etablerade betydelsen av ordet med hjälp av lagstiftning. I detta fall är dock föredragandens kompromissförslag det bästa resultatet som erbjuds, så jag antar att vi motvilligt måste stödja det. Som så ofta inom EU måste vi göra det bästa av ett dåligt arbete.
Struan Stevenson
(EN) Herr talman! Som Roger Helmer påpekade, och bara som ett förtydligande för kammaren, så stöder de brittiska konservativa visst Horst Schnellhardts ändringsförslag om vodka. Det som våra skandinaviska och polska kolleger verkar hoppas på nu är det gamla ”samma sak som whisky”-argumentet.
Jag har hört talare här i parlamentet i kväll som sagt att vi skulle kunna få en situation där man tillverkar whisky av vindruvor. Jag måste säga att det är helt felaktigt. Vi försöker definiera dessa produkter för konsumenternas bästa för att kunna garantera att flaskans innehåll uppfyller deras förväntningar om vad whisky och vodka är. Som alla destillerare kan bekräfta får man mer smak om man destillerar till en lägre alkoholstyrka. Spritdrycker som whisky destilleras till en låg styrka och får sin smak från råmaterialet. Andra spritdrycker, som vodka, destilleras till hög styrka och kan då även filtreras genom kol för att få bort smaken av råmaterialet.
Våra nordiska kolleger och deras allierade försöker få både och. De ber oss att definiera en produkt, inte med hänvisning till dess egenskaper eller till vad konsumenterna förväntar sig, utan med hänvisning till det råmaterial som deras tillverkare använder sig av för närvarande. Det är intressant att de inte försökt få med sulfitavfall, som ju var det viktigaste råmaterialet i Sverige under 1920-talet, eller äpplen, eller kol eller rovor, vilka tidigare användes i Polen. Parlamentet bör inte definiera produkter så att vissa tillverkare utesluts, eller så att konkurrensen snedvrids. Vi bör skydda konsumenterna och det är av den anledningen som vi stöder den ståndpunkt som Horst Schnellhardt har intagit, nämligen att undvika konstgjorda restriktioner vid tillverkning, samtidigt som man garanterar att konsumenterna blir vederbörligen informerade.
Emanuel Jardim Fernandes
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill gratulera Horst Schnellhardt till ett lysande betänkande och berömma alla dem som har bidragit till att förbättra kommissionens förslag att uppdatera lagstiftningen om spritdrycker med syfte att göra texten tydligare, enklare och lättare att följa för de företag och konsumenter som behöver mer och bättre information för att kunna göra välinformerade val.
De två befintliga förordningarna måste sammanställas i en enda för att göra lagstiftningen enklare och skapa förutsättningar för en tydlig alkoholpolitik. Förordningarna måste anpassas till de nya WTO-kraven och kriterier för hur de nya geografiska beteckningarna ska erkännas måste fastställas.
Slutligen vill jag säga att den nya förordningen, tillsammans med parlamentets bidrag som förhoppningsvis kommer att antas, kommer att bidra till ökad internationell kunskap om de drycker som utgör en del av många europeiska regioners identitet. Förordningen kommer framför allt - om jag får säga så - förbättra kvaliteten och värdet hos den europeiska romen från utomeuropeiska territorier och Madeira, vilket gör det möjligt för upphovsmän ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! Skulle fransmännen acceptera champagne tillverkad av plommon? Skulle britterna bli glada om de tilläts producera aprikosgin och persikowhisky? Naturligtvis inte. Det skulle vara detsamma som kätteri. Därför är jag inte alls förvånad över att polackerna, litauerna, letterna, esterna, svenskarna, finnarna och danskarna inte vill tillåta att restavfall från tillverkningen av vin, whisky eller gin ska få kallas vodka.
Låt oss kalla en spade för en spade. Ska Europaparlamentet hållas gisslan av mäktiga lobbygrupper som företräder alkoholproducenterna i Sydeuropa och Storbritannien? Vill vi ge allmänheten i våra länder uppfattningen att vårt parlament fungerar som en ”drivrem” för ekonomiska lobbygrupper från olika länder och branscher? Om vi inte vill att det ska hända måste vi sätta stopp för denna absurda, vida definition av vodka.
Richard Seeber
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag vill först tacka Horst Schnellhardt för hans utmärkta arbete. Han har tagit fram ett fungerande kompromissförslag som vi bör stödja i morgon.
Vi måste komma ihåg att diskussionen inte handlar om gamla kontra nya medlemsstater. Den handlar inte heller om bra kontra dålig alkohol eller om kapital kontra arbete. Den handlar om att ta fram en ny version av förordningen om spritdrycker för att anpassa den till dagens situation. Det betyder att vi vill erbjuda konsumenterna bra och korrekt märkta produkter.
Om diskussionen nu bara ska handla om vodka måste vi fråga oss om det för det första är befogat och för det andra vilka skäl som ligger bakom.
Det är dock mycket förmätet att hävda att om alkohol destilleras så mycket att den tappar all smak så är utgångspunkten för råvaran avgörande för produktens beteckning. Därför borde vi helt enkelt anpassa oss efter den rådande situationen i Europa, nämligen den att vodka redan produceras överallt, även om den kanske hade sitt ursprung i Polen, i stället för att kasta ut barnet med badvattnet.
Vi bör komma ihåg att vi har åstadkommit en hel del. Vi har förbättrat konsumentskyddet och till exempel gjort det möjligt att ge traditionella produkter en mer korrekt märkning. Därför är jag övertygad om att detta är en mycket bra kompromiss. Jag tackar än en gång Horst Schnellhardt! Vi bör alla stödja förslaget i morgon.
Karin Scheele
(DE) Herr talman! Även jag vill gratulera föredraganden. Kompromissförslaget säkerställer att spritdrycker blir mindre syntetiska i framtiden, vilket ger en högre kvalitet på de olika spritdryckerna. I förslaget hörsammas också nationella intressen. Jag som är österrikare har naturligtvis ett särskilt intresse för ”Jagatee”.
Ingen här i kammaren kan undkomma diskussionen om definitionen av vodka. Jag förstår inte varför många talare uppträder som om det hittills inte har funnits någon definition av vodka och att begreppet ”vodka” nu är för brett. Det rakt motsatta är fallet. EU har redan en definition av vodka och parlamentets kompromissförslag, som föredraganden har huvudansvaret för, är anpassat efter traditionella vodkaproducenter - om bara ett fåtal länder var inblandade, vilket inte är fallet som vi har hört i dag. Ledamöterna bör ha detta i åtanke när vi röstar i morgon.
DanutBudreikait
(LT) Herr talman, mina damer och herrar! Sedan 1989, när definitionerna och märkningen av alkoholhaltiga drycker infördes, har många ändringar gjorts. Vissa traditionella spritproducerande länder har blivit medlemmar i EU. Först kom Sverige och Finland, och nu länderna i den näst senaste utvidgningen - Baltikum och Polen. Namnet vodka kommer från norra Europa, liksom de traditionella metoderna för att framställa denna dryck.
Traditionellt sett har vodka alltid tillverkats av spannmål. I vissa regioner tillverkas den också av potatis och sockerbetor. Nu när traditionella vodkaproducerande länder har gått med i EU vill vi att spritdrycker tillverkade av spannmål, potatis och sockerbetor kallas vodka och märks därefter.
Konsumenterna måste kunna veta vad whisky är och vad det framställs av. Konsumenterna har rätt att köpa en produkt som är tillverkad enligt ursprungliga och traditionella recept och av traditionella ingredienser.
Om detta gäller för whisky borde det väl gälla för vodka också? Jag uppmanar mina kolleger att rösta för en rättvis kompromiss, nämligen att vodka enbart får tillverkas av spannmål, potatis och sockerbetor.
Jan Březina
(CS) Fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill i samband med debatten om märkning av spritdrycker informera parlamentet om ett problem som hamnar i skuggan av debatten om vodka, men som är av stor ekonomisk, politisk och kulturell betydelse för tjeckerna. Jag tänker på slivovice, en traditionell, moravisk spritdryck framställd av frukt - vanligtvis plommon. Denna dryck hotades när utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet tyvärr lade sig i den definition som fastställs i Tjeckiens anslutningsfördrag. Jag tror inte att det gjordes avsiktligen utan av misstag, men det är ett olyckligt exempel på hur politiker lägger sig i.
Eftersom misstag ska rättas till vill jag uppmana er, mina damer och herrar, att stödja ändringsförslaget om slivovice, som jag har arbetat med tillsammans med Horst Schnellhardt och som nästan alla grupper har sagt att de kommer att stödja. Jag vill tacka Horst Schnellhardt för att han varit villig att hitta en lösning som innebär att definitionen av slivovice åter får en utformning som svarar mot dess traditioner. På samma sätt som skandinaver noga följer vodkans utveckling är det en viktig angelägenhet för det tjeckiska folket att slivovice även i fortsättningen är en ren fruktsprit och att den karakteristiska smaken inte förvrängs av diverse andra ingredienser.
Sist men inte minst finns det en politisk dimension till allt detta som man inte får bortse från och som har att göra med det faktum att definitionen av slivovice diskuterades under anslutningsförhandlingarna och slogs fast i anslutningsfördraget. En kränkning av anslutningsfördraget skulle tveklöst rasera förtroendet mellan EU-institutionerna och medlemsstaten i fråga, för att inte tala om det faktum att det skulle skapa ett farligt prejudikat som i en del fall skulle påverka andra medlemsstater. Våra medborgares starka intresse av slivovices öde bör få våra lagstiftare att visa ett liknande intresse. Låt oss därför ta ett välbehövligt steg mot att skydda slivovice genom att anta ändringsförslaget i fråga.
Bogdan Golik
(PL) Herr talman! Betänkandet om märkning av spritdrycker handlar om mer än 30 olika typer av drycker, men jag vill här fokusera på den mest kontroversiella frågan, nämligen definitionen av vodka. Den nuvarande bindande definitionen av vodka utarbetades många år innan de stora vodkaproducenterna anslöt sig till Europeiska unionen. Tack vare dem är Europeiska unionen den tredje största vodkaproducenten i världen. Parlamentet bör därför anta en definition av vodka som säkrar denna spritdrycks anseende och ledande marknadsposition.
Att behålla den nuvarande definitionen och tillåta att vodka framställs av spillprodukter skulle leda till lägre kvalitet och påverka dryckens anseende negativt. Varumärket ”vodka” bör bara få användas för vodka framställd av traditionella ingredienser som spannmål, potatis och sockerbetsmelass. Det var den definitionen som antogs av Europaparlamentets utskott för jordbruk och landsbygdens utveckling. Vodka framställd av andra än de traditionellt använda ingredienserna bör få ett särskilt försäljningsnamn, t.ex. ”ej traditionell vodka”, ”vodkaliknande spritdryck” eller ”ej standardvodka”, med de råvaror som har använts vid framställningen tydligt angivna på etiketten. Annars lurar vi både oss själva och konsumenterna.
Låt mig till sist ta tillfället i akt att inbjuda er alla till dagens mat- och vinprovning för att puffa för polska ekologiska livsmedel som kommer att inkludera kallskuret, juicer och vodka framställd av spannmål och potatis.
Margie Sudre
(FR) Herr talman! Mycket har redan sagts om whisky och vodka, så låt mig säga något om rom, som framställs på bara två ställen i Europeiska unionen, nämligen i de franska utomeuropeiska departementen och på Madeira. Eftersom det dricks mycket rom överallt i Europa importeras det från flera tredjeländer, främst AVS-länderna, som förmånsbehandlas enligt 2000 års Cotonouavtal.
Rom är en av de viktigaste exportprodukterna för de utomeuropeiska departementen, och den romindustri som har sockerrör som råvara svarar ensam för mer än 40 procent av exportvärdet från Guadeloupe, Martinique och Réunion, och för 40 000 arbetstillfällen där.
Det är alltså mycket som står på spel när det gäller gemenskapens definition av rom. Rom från de franska utomeuropeiska territorierna måste definieras så att den lättare kan skiljas från konkurrenterna från tredjeländer, genom att den närmare bestämt beskrivs som ”jordbruksrom” framställd uteslutande av sockerrörssaft, vilket konsumenterna inser borgar för kvalitet.
För AVS-länderna är det lika viktigt att denna definition överensstämmer med EU:s övergripande policy för deras romindustri så att de kan fortsätta att växa och så att inte de framsteg som de västindiska producenterna hittills har gjort går om intet. Det var med detta i åtanke som de branschorgan som företräder producenterna i de franska utomeuropeiska departementen och i de västindiska länderna i oktober 2006 i La Barbade enades om en gemensam ståndpunkt beträffande definitionen av rom, genom att utgå från en generisk definition och därefter göra gradvisa distinktioner mellan traditionell rom, jordbruksrom och rom som har raffinerats från socker.
Jag vill tacka Horst Schnellhardt för att han tog sig an min begäran om en lämplig definition av jordbruksrom och för att han i slutändan beslutade ta med den definition av rom som redan fanns i rådets kompromisstext i sitt betänkande. Det är det omfattande arbete som under lång tid har utförts av hela industrin som har gjort det möjligt att främja produktionen av jordbruksrom, så att denna beteckning i dag står som en av de viktigaste garanterna för denna franska utomeuropeiska produkts tillträde till kommersiella marknader, och det är detta som gör det möjligt att hoppas att den kompromiss som i dag läggs fram för parlamentets godkännande kommer att antas vid första behandlingen.
Åsa Westlund
Vi svenska socialdemokrater stöder kompromissen om definitionen på vodka, av samma skäl som den svenska borgerliga regeringen gör det i ministerrådet. Vi gör det för att det är den bästa lösning som går att uppnå för svenska konsumenter och producenter, eftersom den särställer vodka producerad på det sätt vi svenskar förväntar oss att den ska vara - nämligen av potatis eller säd.
Om kompromissen faller blir det ingen särställning för vodka gjord på potatis eller säd, och det kommer fortsatt att vara oklart för konsumenterna vad de får när de köper vodka.
Någon kanske undrar varför EU ska besluta om hur man får marknadsföra vodka. Vi har ju en gemensam inre marknad i EU, och därför har vi också gemensamma regler för vad och hur saker och ting får säljas på denna marknad. Demokratin ska sätta gränser för marknaden, också om hur man får marknadsföra olika produkter.
Däremot beklagar jag djupt att inte ens en majoritet i miljöutskottet kunde ge sitt stöd till mina ändringsförslag om att sätta varningsetiketter på alkohol. Jag har tänkt återkomma i den frågan.
Alexander Stubb
(EN) Herr talman! Jag har två punkter och en överraskning.
Vodkabältet har tre argument: Det första är kultur och tradition: Vi har tillverkat vodka av potatis och säd i över 500 år.
Det andra är lika behandling: När vi gick med i EU 1995 fick vi veta att definitionen av vodka skulle vara begränsad, precis som rom, whisky eller grappa, eller i enlighet med vissa av de mer traditionella geografiska ursprungsbeteckningarna som till exempel champagne och konjak. Därför vill vi ha lika behandling för vodka. Vi vill inte att vodkan ska vara någon slags alkoholhaltig soptunna.
Det tredje argumentet är konsumtion och tillverkning: Vi vet vad vi talar om - sju länder tillverkar 70 procent av all vodka och konsumerar 70 procent av all vodka.
För Struan Stevenson, som sa till mig att vi bara arbetar för industrin i vårt eget land, skulle jag vilja påpeka att Roger Helmer försvarar samma inställning som Labourpartiet, så Struan Stevenson, kom inte och säg att ni inte bedriver en sorts vindruvsvodkaindustri här!
I morgon kommer jag, som vodkans förkämpe, att rösta för Horst Schnellhardts hela kompromiss, men emot hans vodkakompromiss, och för mitt eget ändringsförslag för en snävare definition, eller till och med för liberalernas ändringsförslag. Jag hoppas att alla traditionalister kommer att göra detsamma.
Nu kommer vi till min överraskning. Jag måste erkänna att jag inte är någon större beundrare av bröderna Kaczyński i Polen, men de har dock gjort en fantastisk insats i vodkadebatten. De har hjältemodigt försvarat vodkan och jag hoppas att denna lilla gåva som jag ska skicka till dem för att visa min uppskattning - en flaska vodka - kommer att mjuka upp deras inställning till konstitutionsfördraget!
Talmannen
Tack så mycket. Ni har tillfört ännu en sak till denna mångfacetterade, ibland tekniska och heta, debatt. Jag tror inte att jag är den lämpligaste mottagaren av denna gåva, men tackar er likväl.
Péter Olajos
(HU) Framställning och förtäring av alkohol är förmodligen lika gammalt som mänskligheten själv. Fyra-femtusen år gamla hieroglyfer i Egypten och lertavlor i Mesopotamien visar hur aktiva antikens människor var även på detta område. I den grekiske guden Dionysos och den romerska guden Bacchus efterföljd gav kristenheten seden att framställa spritdrycker ett nytt uppsving under Medeltiden. Tekniken har förbättrats och koncepten och märkningen har blivit mer exakta.
I mitt hemland Ungern var pálinka - en konjak framställd av 100 procent frukt - en etablerad del av vår gastronomi redan under renässansen. Tekniken och produkterna, vars oförändrade kombination vi kan njuta av än i dag, var faktiskt etablerade i Europa redan för ungefär 200-300 år sedan. Under de senaste 50 åren har emellertid företag, reklam och senare konsumtionssamhället självt helt grumlat den tydliga bild vi hade haft fram till dess. I dag tar kemi- och destillationsindustrin ständigt fram nya smaker och aromer och erbjuder ett fantastiskt utbud av drycker. Nuförtiden kan man i stort sett framställa vad som helst av vad som helst. Följden har förstås blivit att traditionerna har bleknat. Redan nu är det färre och färre människor som vet vad som är värt att dricka, av vilka skäl och vid vilka tillfällen.
Mina damer och herrar! Jag är konservativ såväl i mina politiska åsikter som i mina gastronomiska vanor. Jag vill att saker ska vara precis vad de är och inte vad reklamen vill få en att tro att de är. Jag är därför för en strikt definition för alla drycker, inklusive vodka. Pálinka framställs av frukt och vodka av spannmål, potatis eller sockerbetor. På det sättet blir allt fullständigt glasklart.
Om vi suddar ut skiljelinjerna påverkar vi inte bara kvalitet, utveckling och våra traditioner. Vi gör också en redan otydlig bild ännu grumligare. Då kan vi lika gärna göra som George Orwells hjälte i ”1984” när han inte vet vad det är han egentligen dricker. Som alla andra i boken kallar även han det vämjeliga, illaluktande diskvattnet för gin.
Christa Klaß
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Syftet med kommissionens förslag var att åstadkomma en förenkling, att slå ihop de två tidigare förordningarna till en enda. Så har också skett. Även den andra aspekten - att anpassa förordningarna till nya tekniska krav och till WTO:s och TRIPS krav - kommer att åstadkommas. Det tredje målet - att säkerställa fortsatt giltighet för befintliga geografiska beteckningar som i framtiden kan komma att kompletteras med ytterligare beteckningar - kommer också att uppnås. Med lite kompromissvilja från de enskilda medlemsstaternas sida kommer även det att skapa klarhet i framtiden.
Jag vill tacka föredraganden, Horst Schnellhardt, för det arbete som han har lagt ned på de många svåra förhandlingarna. I tvisten mellan ”Jägertee” och ”Jagertee” har Tyskland kompromissat och accepterat termen ”Hüttentee” som den tyska beteckningen. Alla parter måste vara beredda att närma sig varandra.
Det handlar i hög grad om traditioner, men här krävs ömsesidig tolerans. Låt mig bara som exempel nämna att termen ”Champagne' är en ursprungsbeteckning - dvs. det regionala ursprunget - och har mindre att göra med ingredienserna. I Tyskland beställer vi en ”Klarer”. Med det menar vi en spritdryck framställd av jordbruksprodukter: frukt, spannmål eller potatis. Vi har vidtagit åtgärder för att se till att denna produkt är genomskinlig och för att bevara den ekonomiska basen för de traditionella och ofta små brännerierna. Jag tror att även detta kommer att lyckas.
Tillsättningen av sötningsmedel måste regleras och tydligt anges på etiketten. I århundraden har våra brännerier framställt spritdrycker av högsta kvalitet utan att tillsätta smakämnen eller socker. Märkning är konsumentupplysning och säkerställer lika konkurrensvillkor. Detta gäller även råvarorna.
Vi har gjort mycket väsen av definitionen av ”vodka”. Lösningen - att märka allt som inte framställs av potatis eller spannmål - är en praktisk kompromiss som ger tydlig information och jag ber er att stödja denna kompromiss.
Bogusław Sonik
(PL) Fru talman! Först och främst får jag kanske ge er lite information som inte har lagts fram inför parlamentet. Förra veckan förkastade Gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater den kompromiss som föreslås av föredraganden. Varför förkastades förslaget? Skälet var att gruppen, visserligen med en liten majoritet men en majoritet icke desto mindre, inte godtog den föreslagna definitionen av vodka i förslaget. Det fanns också majoritetsstöd för att ett fastställande av att vodka traditionellt framställs av spannmål, potatis eller sockerbetsmelass. Det var detta ändringsförslag som jag lade fram tillsammans med min kollega Alexander Stubb och jag vädjar till er att stödja det.
Varför allt detta prat om traditioner? Jag vill hävda att länder, eller länders företrädare, som inte har något att göra med vodkaproduktionens traditioner inte har rätt att göra som conquistadorerna som kom till Sydamerika och stal mayafolkets guld. Det här är vår tradition, de vodkaproducerande ländernas tradition, vilket också bör erkännas i förordningen.
Vi bör också vara medvetna om att rådet har utövat exempellösa påtryckningar på Europaparlamentet. En högt uppsatt tjänsteman skickade ett brev till företrädarna för 24 medlemsstater och hänvisade inte bara till den inflytelserika lobbygruppen European Vodka Alliances position, utan lät dessutom bli att skicka brevet till företrädarna för två av de länder som är mest inblandade i dispyten, nämligen Polen och Litauen. Ingen hänsyn togs till yttrandena från Europaparlamentets utskott för jordbruk och landsbygdens utveckling och Ekonomiska och sociala kommittén. COPA - COGECA, Europeiska unionens jordbrukarorganisationer och Europeiska unionens jordbrukare stödjer alla den traditionella definitionen av vodka. Varför är det så? Skälet är att denna produkts värde bör definieras av europeisk potatis och spannmål, liksom av femhundra år av traditioner. Definitionen bör inte ändras enbart på grund av lobbygruppers påtryckningar.
Vi kräver lika behandling. Traditionellt framställd vodka kan inte jämföras med andra liknande spritdrycker. Det skulle strida mot de grundläggande principerna för hur Europeiska unionen fungerar.
James Nicholson
(EN) Fru talman! Till att börja med skulle jag vilja gratulera fördraganden till hans betänkande. Jag anser att det är ett utmärkt betänkande. Detta betänkande och denna debatt har minst sagt lett till stor oenighet mellan många ledamöter, mellan och inom grupperna. Jag anser att vi bör ställa oss bakom den kompromiss som man nått fram till. Det finns andra förslag, men där väger en särskild åsikt över till nackdel för andra åsikter.
Det viktigaste måste vara produktens kvalitet och standard. Tillsatsämnen är och måste förbli kontrollerade, men man kan inte förbjuda produkter som använts under lång tid. Vi måste vara medvetna om spritdryckindustrins behov, likaväl som konsumentskyddet.
Som några redan har påpekat har detta betänkande visat sig vara komplicerat, med vissa mycket starka och skilda åsikter, men vi måste ha en godtagbar överenskommelse. Kompromisser urvattnar ibland ett direktivs ursprungliga tanke, men i det här fallet anser jag att det är det bästa vi kan prestera just nu. Detta är en viktig och allvarlig fråga och vi måste göra rätt. Debatten om vad vodka är har delvis överskuggat vikten av detta direktiv och det är olyckligt, men det är sånt som händer ibland i politiken.
Jag har lyssnat till olika bidrag och till mina två kolleger från Skottland som påstod att de har den äldsta whiskyn. Jag kommer från Nordirland och där har vi en liten produkt som heter Bushmills och vi skulle antagligen kunna föra en lång diskussion om vem som egentligen ägde det äldsta whiskymärket på Irland! Jag avslutar i den andan.
Niels Busk 
föredragande för yttrandet från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling. - (DA) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag är föredragande för yttrandet från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, som har varit rådgivande utskott för detta förslag. Vi var nästan enhälliga om att det skulle antas en tydlig definition om att vodka ska framställas av potatis och spannmål. Tanken var också att det skulle ske ett utökat samarbete i denna fråga mellan utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet och utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling. Jag måste tyvärr säga att det är något som vi har sett mycket lite av i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling.
Vodka är en kvalitetsprodukt med mycket långa anor och detta måste vi värna om. Vi bör skydda vodkaproduktionen på precis samma sätt som vi skyddar produktionen av whisky, konjak och alla andra spritdrycker i Europa. Vad jag saknar här i Europaparlamentet är respekt för de människor och länder som har en kultur av vilken vodkaproduktion är en del. Det måste också vara på grund av kortsiktiga intressen som vodka framställs som en odefinierad produkt och som en avstjälpningsplats för ingredienser som blir över. Den på senare år utbredda uppfattningen att konsumenterna inte bryr sig om vilka ingredienser vodka framställs av stämmer inte. Konsumenterna vill ha information, mer information och ännu mer information.
Viviane Reding
Fru talman! Låt mig avsluta med att än en gång tacka föredraganden som har haft en svår uppgift men lyckats lägga fram en kompromiss inför oss som - om jag tolkar vad som har sagts under denna debatt på rätt sätt - kan vinna ett brett godkännande.
Låt mig återkomma till en del av de frågor som tagits upp här, även om jag håller med om att detta i någon mån har överskuggat de viktigaste delarna i denna lagstiftning.
Som förväntat nämndes kompromisstexten om vodka flera gånger. I början sa jag att kommissionen hade vissa förbehåll. Dessa rör den rättsliga grunden och inte innehållet i kompromisstexten. Ur teknisk synvinkel stöder kommissionen helhjärtat kompromissen eftersom man genom den, enligt vår mening, har funnit rätt balans mellan de traditionella vodkatillverkarna och dem som tillverkar vodka av andra råmaterial. Det är ju faktiskt så att många tillverkare har tillverkat vodka lagligt i flera år av andra råmaterial än potatis och spannmål och kommissionen kan inte bortse ifrån dessa tillverkares legitima rättigheter och förväntningar, vilket ni säkert förstår.
Å andra sidan så har vi noga lyssnat till argumenten om tradition och kvalitet. Kommissionen är inte döv för dessa argument. Jag anser att man har funnit rätt balans i kompromissen, och bortsett från några rättsliga aspekter har den kommissionens helhjärtade stöd. Kommissionen kommer att fortsätta att bidra på ett konstruktivt sätt till att detta förslag antas slutgiltigt, så snart de grundläggande villkoren har uppfyllts.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 19 juni 2007.
Skriftlig förklaring (artikel 142)
Eija-Riitta Korhola 
skriftlig. - (FI) Debatten om förordningen om spritdrycker har kulminerat i en fråga som kommissionen bagatelliserade i sitt förslag: att vodka ska behandlas på samma sätt som andra spritdrycker.
Det vore emellertid mer korrekt att säga att det handlar om att behandla europeiska kulturer på samma sätt. Förutom att den debatt som nu pågår påminner oss om att det finns en europeisk multikultur visar den samtidigt att mycket arbete återstår för att uppnå en enhet som respekterar skillnader.
Den definition av vodka som vi käbblar om handlar i själva verket bara om ett tekniskt ändringsförslag om något som vi redan visste och tyckte var bra: i flera århundraden har vodka framställts nästan uteslutande av spannmål och potatis. Även i EU har 90 procent av all vodka framställts av dessa råvaror. När det handlar om att definiera ingredienserna är det därför inte bara fråga om tillverkarnas intressen och artificiella marknadshinder, utan om traditioner. De vodkaproducerande länder i vilka 70 procent av vodkan framställs och dricks vet faktiskt vad de talar om.
Den kompromiss som har förslagits av föredraganden Horst Schnellhardt och som i praktiken skulle betyda att vodka får framställas av vilken jordbruksprodukt som helst, så länge det finns en liten text om detta på baksidesetiketten, är inte tillfredsställande. Om vi måste nöja oss med en kompromiss bör det vara en kompromiss som ger större stöd åt den traditionella framställningsmetoden.
EU:s gemensamma identitet och den lagstiftning som backar upp denna tanke måste bygga på ömsesidig respekt och ett erkännande av historiska fakta. Vår nuvarande lagstiftning om spritdrycker härstammar från en tid då de vodkaproducerande länderna inte var medlemmar i EU och måste därför uppdateras. I anslutningsförhandlingarna med Finland, Sverige och länder som anslöt sig till unionen senare, t.ex. Polen, hoppade man över definitionen av vodka och lovade att detta skulle rättas till inom en nära framtid. Nu är tiden inne.
