Nytt avtal mellan EU och Ryssland (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Janusz Onyszkiewicz, för utskottet för utrikesfrågor, med ett förslag till Europaparlamentets rekommendation till rådet om det nya avtalet mellan EU och Ryssland.
Janusz Onyszkiewicz
Herr talman! I betänkandet anges att förbindelserna mellan EU och Ryssland är av central betydelse för EU:s ekonomiska och politiska intressen. Det framhålls också vilken roll Ryssland kan och bör spela på den internationella scenen, framför allt i det närmaste grannskapet där landet kan bidra till ekonomisk och politisk stabilitet i regionen.
I betänkandet uppmärksammas emellertid även Rysslands oproportionerligt starka reaktion på Georgiens militära intervention i Sydossetien och de ryska truppernas omfattande och oprovocerade agerande i Abchazien. Behovet av en meningsfull dialog i säkerhetsfrågor betonas. Denna dialog bör baseras på internationell rätt och staternas territoriella integritet. I betänkandet uppmärksammas även att händelserna i Kaukasus och erkännandet av de båda enklaverna Ossetien och Abchazien som självständiga stater ger upphov till tvivel om Ryssland verkligen är redo för att tillsammans med EU skapa ett gemensamt säkerhetsområde i Europa.
I betänkandet rekommenderas att Ryssland fullt ut ska uppfylla de åtaganden och avtal som innebar slutet på Georgienkonflikten innan något nytt avtal antas. Detta inbegriper en överenskommelse om Abchaziens och Sydossetiens status. I betänkandet uppmanas Ryssland dessutom att uttryckligen försäkra att det inte kommer att tillgripa våld mot sina grannländer.
Man påpekar vidare att den senaste tidens händelser i samband med Rysslands angrepp mot Georgiens territoriella integritet utgör ett hot mot förbindelserna mellan EU och Ryssland. Det gör även Rysslands roll i gasleveranskrisen.
I betänkandet anges att det befintliga avtalet bör ersättas med ett nytt och mer omfattande avtal. Ett sådant avtal bör omfatta alla aspekter av vårt samarbete och bör vara rättsligt bindande. Det bör även innehålla tydliga konfliktlösningsmekanismer.
I betänkandet behandlas även frågan om trygg energiförsörjning. Dessutom anges att man i ett kommande avtal bör inkludera de grundläggande bestämmelserna i energistadgefördraget och transiteringsprotokollet. Denna hänvisning görs trots att detta fördrag är rättsligt bindande för Ryssland, även om Ryssland kan dra sig ur det.
Man lyfter även fram de stora potentiella möjligheter det finns till ömsesidigt ekonomiskt samarbete baserat på ett likvärdigt partnerskap mellan båda sidor. Ett sådant samarbete skulle kunna leda till ett ömsesidigt beroende som gynnar båda parter. Enligt betänkandet är det oerhört viktigt att medlemsstaterna och EU talar med en röst, särskilt när det gäller förbindelserna med Ryssland. Det är också viktigt att medlemsstaterna, i enlighet med sina skyldigheter i de olika EU-fördragen, samråder med varandra innan de ingår bilaterala initiativ med Ryssland. Detta är extra viktigt när sådana initiativ skulle kunna få följdverkningar för andra EU-medlemsstater eller för hela EU.
I betänkandet ges mänskliga rättigheter och friheter i Ryssland stor uppmärksamhet. Det påpekas att som medlem av Europarådet är Ryssland skyldigt att respektera de principer som Europarådet bygger på. Dessa principer måste följas om förhandlingarna om samarbete mellan EU och Ryssland ska lyckas. Det är beklagligt att Ryssland inte vill vidta effektiva åtgärder för att undvika en upprepning av de många fall där de ryska myndigheterna har kränkt de mänskliga rättigheterna och fördömts av Europadomstolen.
En av de många rekommendationer som görs i betänkandet förtjänar att uppmärksammas lite extra, nämligen att EU bör fortsätta att stödja Rysslands ansökan om medlemskap i Världshandelsorganisationen. Det är oerhört viktigt att Ryssland uppfyller de skyldigheter som följer av medlemskapet innan det formellt beviljas medlemskap. Framför allt måste Ryssland upphöra att överge metoder som redan har införts. I detta sammanhang är det på sin plats att påminna om hur viktigt det är att skydda immateriella, kommersiella och industriella rättigheter.
Betänkandet innehåller rekommendationer som rör mänskliga rättigheter, mediefrihet, rättsväsendets oberoende och de ökade begränsningarna av vilka områden som de icke-statliga organisationernas tillåts verka inom i Ryssland. I betänkandet behandlas även en rad ekonomiska frågor, exempelvis sjöfarten i Östersjön och längs Rysslands norra kust, flygtrafiken över Sibirien och ömsesidiga arrangemang för eventuell obegränsad investering.
Alexandr Vondra
rådets ordförande. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka parlamentet som har gett oss möjligheten att diskutera frågan om förbindelserna med Ryssland under detta sammanträde. Som ni säkert vet hade rådet en fördjupad diskussion om förbindelserna med Ryssland för en tid sedan, då vi fastställde grunden och förutsättningarna för det nya avtalet mellan EU och Ryssland. Vi anser därför att det är viktigt att förhandlingarna om det nya avtalet har återupptagits. Ryssland är trots allt vårt största grannland, en av våra viktigaste partner och en nödvändig aktör på den internationella arenan. I nuläget, när den ekonomiska krisen drabbar oss båda lika hårt, är det uppenbart att konfrontationer inte kommer att göra någon av oss starkare.
Däremot skulle ett konstruktivt, rationellt och ömsesidigt fördelaktigt samarbete samt Rysslands fullgörande av internationella åtaganden verkligen kunna få den effekten.
Dialog och ett konstruktivt engagemang är dessutom viktiga verktyg för att skydda våra intressen och främja våra värden gentemot Ryssland.
Detta är kort sagt de huvudsakliga skälen till vårt beslut att återuppta förhandlingarna om det nya avtalet mellan EU och Ryssland, trots händelserna i Georgien i augusti. Visst ligger krisen och dess följdverkningar fortfarande som en mörk skugga över våra förbindelser. Förhandlingarna innebär inte på något sätt att Rysslands agerande i Georgien, även i territorierna Abchazien och Sydossetien, skulle legitimeras, och EU har mycket tydligt tagit ställning i den här frågan. Vårt stöd för Georgiens territoriella integritet är givetvis ett sådant ställningstagande.
Vi fortsätter att förvänta oss att Ryssland uppträder ansvarsfullt och fullgör alla sina åtaganden. Detta innebär framför allt att vi kommer att ägna särskild uppmärksamhet åt vårt och Rysslands gemensamma grannskapsområde under hela förhandlingsprocessen. Krisen i Georgien har visat hur olösta konflikter kan förbli ett orosmoment också efter många år och att militära åtgärder inte är en lösning.
Vi måste påminna Ryssland om att landet har mycket att vinna på att agera konstruktivt gentemot sina grannländer, och mycket att förlora på att fortsätta längs konfrontationslinjen. Ryssland har trots allt redan visat att man vet hur man ska uppträda gentemot sina centraleuropeiska grannländer, som nu är med i både EU och Nato.
Vi kommer att fortsätta att kräva att Ryssland måste stå fast vid sina internationella åtaganden och respektera den territoriella integriteten och suveräniteten i Georgien och övriga östeuropeiska länder som ingår i Rysslands och EU:s gemensamma grannskapsområde. Såväl Ryssland som Georgien kommer också att förväntas samarbeta till fullo vid samtalen i Genève.
Jag ska inte gå in i detalj på det aktuella läget i förhandlingarna med Ryssland om det nya avtalet. Kommissionen, som är den part som förhandlar om avtalet, har säkert bättre möjligheter att upplysa er om hur denna process framskrider.
Jag vill också erinra om att vi bara befinner oss i början av processen, som kan dra ut på tiden. Vi får inte låta oss nedslås om den går långsamt framåt i början. Jag är emellertid säker på att vi i slutet av vårt ordförandeskap kommer att veta betydligt mer om vad båda parter vill att det nya avtalet ska omfatta.
Vi är tacksamma mot Janusz Onyszkiewicz för hans betänkande och de rekommendationer han lämnar. Generellt instämmer vi i många av era farhågor, men också era mål.
Nu vill jag säga några ord om den del av avtalet som rör yttre säkerhet, där ordförandeskapet också spelar en roll i förhandlingarna. Det är oerhört viktigt att det nya avtalet gör det möjligt att garantera effektiv dialog och effektivt samarbete med Ryssland. Avtalet måste grundas på gemensamma värden, förenlighet med befintliga internationella åtaganden, rättssäkerhet samt respekt för demokrati, mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Detta är särskilt viktigt i förhållande till vårt gemensamma grannskapsområde. Det är verkligen grundläggande om vi lösa långvariga konflikter.
Konfliktförebyggande är också ett viktigt mål. Det måste eftersträvas både genom politisk dialog och gemensamma initiativ.
Vissa framsteg har redan gjorts med Ryssland när det gäller omfattningen av den politiska dialogen och delen om yttre säkerhet i det nya avtalet. Men givetvis kan detaljerna visa sig vara svårlösta. Den mest intressanta och utmanande delen av förhandlingarna inleds nu när vi börjar diskutera konkreta textförslag.
Eftersom förhandlingarna pågår vore det inte lämpligt att ge er några detaljer nu. Jag kan däremot försäkra er om att vi kommer att försöka få till stånd starka bestämmelser om utökad dialog på den internationella arenan, kampen mot terrorism, vapenkontroll, nedrustning och icke-spridning, mänskliga rättigheter, demokrati och rättssäkerhet, krishantering och civilskydd.
Vid toppmötet mellan EU och Ryssland i Chanty-Mansijsk enades vi om att vårt gemensamma mål är att ingå ett strategiskt avtal som utgör en bred ram för förbindelserna mellan EU och Ryssland inom överskådlig framtid och bidrar till att utveckla potentialen hos våra förbindelser. Detta är fortfarande vårt mål och ordförandeskapet kommer, i likhet med kommande ordförandeskap, att fortsätta att sträva mot det.
Vi är redo att hålla parlamentet informerat om framstegen och vi är tacksamma för de synpunkter ni har gett, i synnerhet i er resolutionstext.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (DE) Herr talman, ärade ledamöter! Till att börja med skulle jag vilja tacka Janusz Onyszkiewicz så mycket för hans utmärkta betänkande.
Vi har hela tiden sagt att vi värdesätter parlamentets synpunkter, och jag kommer naturligtvis gärna att informera er ytterligare om hur förhandlingarna fortskrider.
Ryssland är och kommer att förbli en viktig partner för oss. Våra gemensamma intressen är komplexa och överlappande. Det rör sig om allt från ekonomiska kontakter till exempelvis vårt gemensamma arbete i Mellanösternkvartetten. Eller som i går, i Afghanistan och Pakistan. Vi är naturligtvis medvetna om att våra åsikter skiljer sig kraftigt åt på vissa punkter, exempelvis när det gäller Georgiens territoriella integritet. När vi har stärkt vår roll i det grannskap som vi delar med Ryssland har detta gång på gång lett till spänningar. I detta sammanhang nämns det ofta felaktigt att vi är beroende av vår stora granne. När det gäller handel och energi är vi snarare ömsesidigt beroende, eller för att uttrycka det annorlunda, har vi båda blivit en partner som den andra inte kan klara sig utan. Just nu är våra förbindelser med Ryssland därför oerhört viktiga och det är absolut nödvändigt att vi har en samlad, visionär EU-strategi.
I morgon kommer president Barack Obama att träffa president Dmitrij Medvedev för första gången. Då kommer han att så att säga trycka på återställningsknappen och ta de första stegen mot en ny syn i Förenta staternas förbindelser med Ryssland. Naturligtvis bör denna nya syn välkomnas, men det innebär inte att vi måste börja om från noll igen. Vi behöver inte återställa våra förbindelser. I stället bör vi hela tiden finjustera dem. Detta är en av våra viktigaste prioriteringar.
Precis som kommissionen konstaterade i sitt meddelande av den 5 november innebär våra komplexa och omfattande förbindelser och de många områden där vi är ömsesidigt beroende att vi hela tiden måste föra samtal med Ryssland. Dessutom anser jag att vi måste vara sansade och resultatorienterade. Förhandlingarna om ett nytt avtal är utan tvekan det bästa sättet att föra fram en samlad EU-ståndpunkt för att försvara våra intressen och som syftar till att nå en överenskommelse på de viktigaste områdena. Just i detta nu har den fjärde förhandlingsrundan inletts i Moskva.
Vi har nu kommit överens om en allmän struktur för avtalet, som under lång tid framöver bör utgöra en rättsligt bindande grund för alla aspekter av våra förbindelser. Samtidigt har vi inte fastställt några konstgjorda frister för förhandlingarna. Jag anser att det måste få ta den tid som krävs för att vi ska få ett lyckat resultat, eftersom det befintliga avtalet kommer att gälla fram till dess. Det finns inget desperat behov av att skynda på förhandlingarna. Därför behöver vi inte vänta på ett nytt avtal innan vi hanterar aktuella frågor. Hittills har vi diskuterat politiska frågor, rättsliga frågor och säkerhetsfrågor. Därför har vi nu bättre förståelse för varandras ståndpunkter. Nu har vi inlett diskussioner om ekonomiska frågor.
Vi borde inte vara förvånade över att de två sidorna har väldigt olika syn på vissa områden. Medan Ryssland exempelvis har stora ambitioner när det gäller det utrikes- och säkerhetspolitiska samarbetet är det för närvarande mindre ambitiöst när det kommer till ekonomiska frågor. Naturligtvis ligger det i EU:s intresse att våra handelsförbindelser och ekonomiska förbindelser inbegriper rättsligt bindande, genomförbara bestämmelser, så att vi kan se till att Ryssland godtar ett system som bygger på tydliga regler. Detta gäller särskilt på energiområdet, där vi strävar efter att Ryssland ska acceptera principerna i energistadgefördraget, varav de viktigaste är öppenhet, ömsesidighet och icke-diskriminering.
Gaskrisen i början av året har skadat förtroendet för hur tillförlitliga våra energiförbindelser är. Detta måste åtgärdas. Parallellt med förhandlingarna försöker vi därför att kraftigt stärka systemet för tidig varning. I detta fastställs bestämmelser om övervakning och observation i händelse av kris, så att man kan undvika konflikter och lättare lösa en kris.
Det avtal som vi håller på att förhandla fram bör naturligtvis även baseras på respekt för mänskliga rättigheter och demokrati. Vi anser att detta måste ingå i avtalet. När allt kommer omkring har Ryssland och EU, precis som Alexandr Vondra nämnde, gjort samma åtaganden i FN, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (Osse) och Europarådet. Respekten för dessa gemensamma åtaganden och intressen måste betonas i avtalet. Givetvis räcker inte detta för att lösa konflikterna i Europa, men det bör kunna utgöra en ram för konfliktlösning.
Parallellt med våra förhandlingar kommer vi att fortsätta våra insatser i andra forum, i Genèvesamtalen om Georgien, i 5+2-samtalen om Transnistrien och i Minskprocessen för Nagorno-Karabach. Som jag inledningsvis nämnde är rättsliga och inrikes frågor av intresse för båda parterna vid förhandlingarna, och detta är områden där jag ser stora möjligheter till ömsesidigt samarbete som gynnar båda parter, framför allt i kampen mot organiserad brottslighet och för att förbättra villkoren för bona fide-resande. Ryssland har begärt att viseringskravet ska avskaffas. Detta är emellertid bara realistiskt i kombination med ytterligare förbättringar på andra områden. Rent allmänt skulle det exempelvis vara lättare för oss att samarbeta effektivt om Ryssland förbättrade sitt skydd för personuppgifter. Forskning, utbildning och kultur är andra områden där det finns stora möjligheter till samarbete som skulle kunna gynna våra medborgare. Även detta bör beaktas i det nya avtalet.
Det betänkande som vi debatterar i dag innehåller givetvis många andra förslag som jag inte har tid att kommentera just nu, men som givetvis kommer att komma upp under debatten. Jag skulle än en gång vilja understryka att jag framför allt välkomnar det ställningstagande som Janusz Onyszkiewicz gör i betänkandet och i resolutionsförslaget. Om det efter dagens debatt finns behov av ytterligare upplysningar ger jag gärna utskottet för utrikesfrågor en komplett föredragning när som helst, på samma sätt som jag gjorde i fjol.
För att sammanfatta skulle jag vilja framhålla att jag tycker det är viktigt att förhandlingarna fortskrider på ett positivt sätt, och de har mitt fulla stöd. Ett bra avtal kommer förhoppningsvis att under lång tid framöver utgöra en fast och förutsägbar grund för förbindelserna mellan EU och Ryssland.
Cristina Gutiérrez-Cortines
Herr talman! För oss i utskottet för industrifrågor, forskning och energi och för oss i EU står det klart att energi har blivit ett utrikespolitiskt verktyg, ett instrument som kan utlösa konflikter eller ena oss. Det är just detta ämne som vi vill tala om i dag.
Traditionellt har Europa varit förenat med Ryssland. Vår historia visar att Vitrysslands utveckling tydligt influerades av väst, och ryska traditioner när det gäller religion, alla former av utbildning och de flesta värdesystem har följt ett europeiskt tankesätt som har berikat Ryssland. Vår kultur har också berikats av ryska vetenskapsmän och stora matematiker från Kazan och andra hörn av landet. Detsamma gäller dess litteratur.
Jag anser att vi bör betrakta spänningarna under socialisttiden som ett tillfälligt avbrott. Vi bör komma ihåg dem men de utgör inte en konstant faktor. Våra förbindelser med Ryssland har hela tiden präglats av enighet. På energiområdet, där EU har brister, anser jag därför att vi måste låta Ryssland få veta att vår vänskap bör bestå. Den bör emellertid omgärdas av tydliga regler, på det sätt som gentlemän alltid har haft och som vi alltid har haft, men nu i form av skriftliga regler.
Vi kan inte leva i konstant osäkerhet och inte veta om energileveranserna till våra medborgare kommer att avbrytas igen. Vi måste också få Ryssland att inse att det inte kan använda energi som ett redskap för att inte behöva erkänna grannländernas suveränitet. Det finns nu människor som har uppnått självständighet och som fullt ut tillämpar demokrati. Vi bör hålla ett vakande öga över dem och Ryssland har en skyldighet att hålla ett vakande öga över dem, precis på samma sätt som det har en skyldighet att tillhandahålla en uppsättning tydliga regler för energiutbyte och enhet genom energi.
Josef Zieleniec
för PPE-DE-gruppen. - (CS) Herr talman! Jag skulle vilja tacka Janusz Onyszkiewicz för detta viktiga, välskrivna och välavvägda betänkande. Som PPE-DE-gruppens skuggföredragande uppskattar jag att betänkandet även speglar våra huvudprioriteringar när det gäller Ryssland, exempelvis pragmatiskt samarbete baserat på ett sunt marknadsklimat, betoning på mänskliga rättigheter, en fungerande rättsstat och demokrati, vilka alla tillhör EU:s grundläggande sociala värden, och även betoning på respekten för grannländernas suveränitet och EU:s enighet.
Det nya avtal som håller på att förhandlas fram måste innehålla alla samarbetsaspekter, vara rättsligt bindande och spegla kvaliteten i våra förbindelser med Ryssland. Om diskussionerna ska spegla våra värderingar får vi emellertid inte glömma bort den roll som Ryssland spelade i kriget i Georgien förra året eller i gaskrisen i januari. Vi kan inte tillåta att det skapas nya inflytandesfärer i Europa. Vi kan inte acceptera det status quo, eller snarare det fait accompli som råder i Kaukasien. Det är därför vi kräver entydiga garantier från Rysslands sida om att det inte tänker gripa till våld mot något av sina grannländer och att det kommer att hantera tvister i vårt gemensamma grannskapsområde tillsammans med EU. Vi anser det helt naturligt att uppmana Ryssland att ta första steget för att skapa förtroende.
Många kolleger betonar i dag med rätta att EU måste vara enigt i sina förbindelser med Ryssland. En verkligt gemensam ståndpunkt kan emellertid endast uppnås successivt. Därför föreslår jag att det inom ramen för rådet ska inrättas en samrådsmekanism så att medlemsstaterna i god tid kan samråda med varandra inför eventuella bilaterala frågor som rör Ryssland och som påverkar andra medlemsstater eller hela EU. Detta är enda sättet att uppnå en verkligt gemensam ståndpunkt gentemot Ryssland och det är bara på så vis som vi till fullo kan utnyttja vår största fördel i våra förbindelser med Ryssland, vår enighet.
Csaba Tabajdi
för PSE-gruppen. - (HU) PSE-gruppen betraktar Ryssland som en central strategisk partner. EU och Ryssland är beroende av varandra. Det bekräftade även kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner.
När det gäller gasleveranserna är vi beroende av varandra eftersom Ryssland inte skulle kunna sälja sin gas till någon annan. Vi måste vara tydliga på denna punkt. Det är oerhört viktigt att det utarbetas och ingås ett nytt partnerskaps- och samarbetsavtal. Detta betänkande borde ha bidragit till detta, men det gör det inte.
Janusz Onyszkiewicz betänkande, som antogs i utskottet för utrikesfrågor och vars ton ibland är grovt oförskämd, skulle allvarligt kunna skada nätverket av förbindelser mellan EU och Ryssland. PSE-gruppen fördömer kraftfullt människorättsliga kränkningar. Vi kräver att de demokratiska rättigheterna och de grundläggande värdena respekteras.
Vi uppmanar Ryssland att respektera principen om skriftliga och elektroniska mediers oberoende. Vi uppmanar den ryska regeringen att göra allt den kan för att utreda attackerna mot och morden på journalister. Den ryska lagen om icke-statliga organisationer hotar dessa organisationers oberoende verksamhet.
PSE-gruppen ser med oro på hur det senaste valet till den ryska duman och det senaste ryska presidentvalet genomfördes. Vi är kritiska till Rysslands roll i gastvisten mellan Ryssland och Ukraina och i konflikten mellan dessa båda länder. Samtidigt är vi övertygade om att parlamentets rekommendationer måste ha till syfte att förbättra förbindelserna mellan EU och Ryssland och bidra till utarbetandet av ett nytt strategiskt partnerskap. Därför röstade vi mot betänkandet i utskottet för utrikesfrågor.
PPE-DE-gruppen och ALDE-gruppen går emot de tankar som kommissionen har gett uttryck för. De går emot den nya amerikanska politiken. Med tanke på att Barack Obamas administration - framför allt genom uttalandena från vice president Joe Biden - har ändrat stil kommer EU att hamna i bakvattnet av den nya amerikanska politiken och det skulle inte ligga i vårt intresse. För oss handlar det därför inte om kritiken som sådan, utan om hur den framförs.
Det är inte mästrande som behövs utan motiverad kritik. Det är inte upp till EU att vara lärare och ge Ryssland lektioner. PSE-gruppen kommer därför bara att kunna acceptera detta förslag till betänkande om parlamentet antar samtliga sex ändringsförslag som vi har lagt fram. Annars kommer detta bara att vara ett kontraproduktivt betänkande som inte bidrar till att främja det strategiska partnerskapet mellan EU och Ryssland. Det ligger dock i EU:s intresse att utveckla ett framgångsrikt samarbete mellan EU och Ryssland.
Graham Watson
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Utrikespolitik kräver diplomati och principer. I detta betänkande om det nya avtalet mellan EU och Ryssland återfinns båda. Min grupp lovordar betänkandets innehåll och gratulerar Janusz Onyszkiewicz till hans arbete.
Historien har lärt oss att ingenting irriterar ryssarna mer än när vi vänder dem ryggen. Därför ligger det i både Rysslands och EU:s intresse att kommunicera, samarbeta och bedriva handel på ett förtroendeskapande sätt. På samma sätt är det oärligt att låtsas att Rysslands har agerat oklanderligt. Detta är ett land som använder energileveranser som ett vapen, ett land vars nonchalanta uppträdande i Kaukasien och Östersjöområdet får dess grannländer att sitta på helspänn och ett land där rättssäkerheten böjs och anpassas så att den passar dem som är positiva till Kreml och drar åt tumskruvarna på dem som är kritiska, vilket dagens nya rättegång mot Mikhail Chodorkovskij bekräftar.
Valen är som vi vet inget undantag. Misshandel, hotelser mot människorättsförespråkare, mord på oberoende journalister - så ser verkligheten ut i dagens ryssland, herr Tabajdi.
(Applåder)
Vi beklagar att vissa ledamöter strävar efter att mildra kritiken mot Rysslands tidigare kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Jag är förvånad över hur vissa envisas med att beteckna det nya avtalet som ett strategiskt avtal, bara för att Moskva vill det. Visst bör vi bygga broar, men vi får inte okritiskt acceptera sådant som är avskyvärt.
Det finns tre skäl till att vissa gärna vill göra eftergifter för Vladimir Putin. För det första har vi de tidigare Sovjetsympatisörerna som fortfarande har känslomässiga band till Kreml. För det andra har vi de som anser att Ryssland på något sätt skulle vara annorlunda än andra länder och att samma normer inte kan tillämpas på ryssarna. För det tredje har vi de som anser att Ryssland helt enkelt är för skrämmande för att man ska våga ta avstånd. Inget av dessa skäl är legitimt. Europas yttersta vänster har en historia där man medvetet ignorerade de mänskliga rättigheterna under Sovjettiden. Detta är inte bara moraliskt fel, utan ett tecken på politisk förvirring hos dem när de nu hittar på ursäkter för Ryssland, när landet slår in på den diktatoriska vägen. De mänskliga rättigheterna är dessutom universella och odelbara, annars betyder de ingenting. EU bör därför ha självförtroende nog att försvara våra värden inom och utanför våra gränser.
Slutligen är EU:s befolkning i dag tre och en halv gånger så stor som Rysslands. Vi har militära utgifter som är tio gånger högre och en ekonomi som är femton gånger större. Det finns ingen anledning för oss att huka inför Kreml. Däremot finns det all anledning att stå upp för våra värden. Därför stöder vi ett nytt avtal, men låt EU gå in i detta förhållande enat, starkt och med öppna ögon.
Adam Bielan
Herr talman! I kombination med principen ”söndra och härska” använder Kreml energileveranser som ett politiskt instrument för att korrumpera EU-länderna ett efter ett, från Cypern till Nederländerna. Denna strategi har visat sig vara förvånansvärt framgångsrik. EU har däremot varit förvånansvärt passivt under angreppen mot det suveräna landet Georgien. EU-ledarna utmärkte sig genom sin frånvaro. Javier Solana och Benita Ferrero-Waldner syntes inte till någonstans. Samtidigt förödmjukades Frankrikes president Nicolas Sarkozy ordentligt när ryssarna fullständigt ignorerade det fredsavtal som han hade förhandlat fram. EU:s svaghet i dess förbindelser med Ryssland beror därför på dess egen naivitet och kortsiktiga politik.
Österrikiska, tyska och italienska energibolag har bilaterala affärsöverenskommelser med Ryssland. Detta leder till att Moskva kan sätta direkt politiskt tryck på enskilda medlemsstater. Tyskland bygger en gasrörledning längs Östersjöns botten för att undvika Polen. Trots detta har Ryssland vid flera tillfällen avbrutit energileveranserna till Litauen, Tjeckien och andra EU-länder. Om Nord Stream genomförs kanske mitt hemland Polen drabbas av samma öde. EU:s politik gentemot Ryssland måste baseras på enighet och solidaritet. Om vi vill att våra förbindelser med Ryssland ska vara effektiva måste därför alla länder som tänker ingå en bilateral överenskommelse med Kreml innan dess samråda med de övriga medlemsstater som eventuellt kan påverkas.
Marie Anne Isler Béguin
Herr talman! Jag skulle också vilja tacka föredraganden för att han har godtagit våra ändringsförslag och placerat frågan om mänskliga rättigheter i centrum för förhandlingarna med Ryssland. Jag skulle vilja be rådet och kommissionen att inte ge med sig på detta område. Jag vill även be föredraganden att stödja våra andra ändringsförslag om respekt för minoriteters rättigheter och om Tjetjenien, som till viss del har glömts bort i betänkandet.
Vi stöder också den kritiska inställningen till Ryssland. Även om Ryssland just nu sänder ut vissa positiva signaler, framför allt när det gäller dess vilja att ingå ett internationellt avtal om att minska kärnvapenarsenalerna - vilka säkert kostar för mycket pengar i dessa kristider - är det fortfarande totalt kompromisslöst i andra frågor, framför allt när det gäller grannskapspolitiken där det kritiserar EU för att blanda sig i dess inflytandesfär. Jag skulle vilja påminna er om att Sergej Lavrov i Bryssel nyligen kritiserade det östliga partnerskap som vi upprättade vid vårtoppmötet. På samma sätt reagerade Vladimir Putin negativt på gasavtalet mellan EU och Ukraina.
Som ni vet - och som alla har nämnt - är Georgienfrågan mer aktuell än någonsin och denna fråga är fortfarande ett tvistefrö mellan oss och Ryssland. Ryssland använder ständigt sin vetorätt för att förhindra utstationering av internationella fredsbevarande styrkor och har till och med nekat våra civila observatörer tillträde till de territorier som det ockuperar och kontrollerar. Ryssland bryter därför mot det sexpunktsavtal som EU och Ryssland ingick den 12 augusti och gör inget för att stoppa de våldshandlingar som dagligen sker vid den administrativa gränsen mellan Abchazien och Sydossetien.
Som redan nämnts låter ingen heller sig luras när det gäller medlemsstaternas beroende av Ryssland för energi eller det politiska pris som vi tvingas betala.
I en global kris där ingen skonas skulle jag avslutningsvis vilja se oväntade lösningar som gör det lättare för Ryssland att acceptera ett konstruktivt partnerskap, och att EU visar mer styrka genom att agera som en enad partner.
Vladimír Remek
Herr talman, mina damer och herrar! Vi diskuterar våra rekommendationer till rådet inför det nya avtalet med Ryssland. För mig ger emellertid betänkandet inte intryck av att vara rekommendationer till diplomatiska förhandlingar. Till största delen ges uttryck för och understryks vad EU begär, framhåller, betonar, protesterar mot osv. Detta är en lista med påbud. Jag är glad att jag inte är den förhandlare som förväntas vägledas av sådana rekommendationer. Samtidigt erkänner vi att EU bland annat får en fjärdedel av sina leveranser av olja och naturgas från Ryssland. Ibland känns det som om vi ber om säkra, stabila leveranser av livsnödvändiga råvaror samtidigt som vi svingar en knölpåk. Och vad för vi i EU med oss till förhandlingsbordet? Vi gömmer oss bakom mänskliga rättigheter. Men vad är exempelvis vår ståndpunkt det gäller de ryskspråkiga minoriteter som bor i EU:s medlemsstater? Vad är vår inställning till de återföreningar och den verksamhet som medlemmar av f.d. SS-enheter bedriver i EU:s medlemsländer? Eller är det så att vi i strid med FN:s slutsatser inte motsätter oss dessa utan snarare stöder dem? Varför kan utskottet för industrifrågor, forskning och energi nämna båda länderna, Ryssland och Ukraina, som ansvariga för problemen i samband med leveranserna av naturgas till EU, medan vi i vår rekommendation endast kritiserar Ryssland? Sammantaget är det lite som att spela fotboll med bara ett mål. Som ni säkert håller med om är detta knappast rätt sätt att spela på. Så låt oss inte förvänta oss några mirakelresultat.
Personligen har jag därför svårt att stödja detta dokument i dess nuvarande form. Till och med i utskottet för utrikesfrågor var en tredjedel av ledamöterna missnöjda med förslaget. Samtidigt har utskottet för internationell handel intagit en betydligt mer realistisk hållning när det gäller förbindelserna med Ryssland, och tagit hänsyn till vad EU verkligen behöver.
Bastiaan Belder
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Herr talman! Det råder ingen tvekan om att Ryssland nu har fått sin beskärda del av den ekonomiska krisen. Så sent som i morse hörde jag en inträngande rapport från Sankt Petersburg om vilka mediciner som den genomsnittliga ryska medborgaren inte har råd med och därför inte kan få tag på. I Världsbankens senaste prognos förutspås ännu sämre tider för den ryska ekonomin. Hur ska vi ställa oss till den dystra prognosen att i slutet av året kan fler än 20 miljoner ryssar befinna sig under existensminimum på 4 600 rubel (ungefär 185 US-dollar)?
Både i EU och i Ryssland behövs det omgående kraftfulla åtgärder för att hantera krisen. Därför bör man prioritera gemensamma insatser för att förbättra det globala ekonomiska klimatet. Dessa kräver emellertid ömsesidigt förtroende, vilket jag tyvärr måste konstatera att Kremls utrikespolitik står i vägen för. Ett exempel är krisen i Moldavien, som fortsätter och blir alltmer komplicerad, och där inte Igor Smirnov är till någon hjälp. Ett annat exempel är förra veckans nya oreda i Ukraina. Kort sagt står bristen på ömsesidigt förtroende i vägen för gemensamma insatser.
Med detta betänkande sänder parlamentet ut ett ärligt, tydligt budskap till rådet och kommissionen inför förhandlingarna med Moskva och jag hoppas verkligen att man möter Ryssland med högburet huvud.
Jana Bobošíková
- (CS) Mina damer och herrar! I parlamentets förslag till rekommendation till rådet om det nya avtalet mellan EU och Ryssland, som vi debatterar i dag, finns det kanske bara två fakta som det går att hålla med om. För det första att Ryssland har enorm betydelse för stabilitet och välstånd i Europa och världen, och för det andra att vi måste få till stånd ett strategiskt partnerskap med Ryssland som baseras på demokratiska värden. Annars måste jag säga att texten är skriven på ett språk som tillhör en vinnande makt från det kalla krigets dagar. Den strider mot alla grundläggande regler för diplomati och internationella förbindelser. Sådana regler handlar mer om kompromiss, artighet, jämvikt och respekt för den andra parten vid förhandlingsbordet. De handlar inte om diktatoriska krav och hårda fördömanden. Den terminologi och de formuleringar som används i betänkandet för tankarna till den uppblåsta sultanens brev till Zaporogkosackerna, som verkligen gav honom svar på tal. Den opassande rysskräck som präglar texten uppvägs till viss del av det objektiva yttrandet från utskottet för industrifrågor, forskning och energi, vilket borde vara en vägledning för hur ett nytt dokument bör formuleras. Jag anser att det nuvarande betänkandet skadar både EU och Ryssland och därmed alla medborgare i det euroasiatiska området.
Jag hoppas verkligen inte att man kommer att använda sig av denna ryssfientliga retorik vid det toppmöte mellan EU och Ryssland som under ledning av president Václav Klaus ska hållas under det tjeckiska ordförandeskapet. Inte minst eftersom den tjeckiska presidenten inte delar resten av EU:s syn på konflikten mellan Ryssland och Georgien. Jag är fast övertygad om att rådet i våra medborgares intresse bör komma ihåg att Ryssland är och kommer att fortsätta att vara en nödvändig, användbar och jämlik partner i vårt geopolitiska område. Som redan har nämnts står Ryssland för en fjärdedel av leveranserna av olja och gas till EU, och hälften av den ryska oljan och gasen går till EU. Om inte annat borde detta i sig självt vara ett tillräckligt starkt argument för att upprätthålla goda grannskapsförbindelser mellan EU och Ryssland.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Herr talman! Som ordförande för delegationen för förbindelserna med Ryssland har jag under de senaste två åren varit mycket intensivt sysselsatt med Ryssland och EU. Jag har inte bara arbetat med incidenter utan även bevarat ett öppet sinne när det gäller den långsiktiga strategin. Därför förstår jag inte alls vad ALDE-gruppens ordförande Graham Watson precis sa. Varken jag eller mina kolleger har intagit en ensidig syn i någon av dessa debatter. Vi har diskuterat de många problem som rör Ryssland.
Vi får emellertid inte glömma att ingåendet av ett partnerskapsavtal också innebär att vi själva blir partner. Detta innebär i sin tur att båda parter måste ha ömsesidiga samråd i svåra frågor. Det går bara att få till stånd ett partnerskapsavtal i en anda av ömsesidigt förtroende, inte om en part bara ser problem. Förenta staterna har en annorlunda strategi just nu. Måste vi verkligen återgå till det kalla krigets stämningar, samtidigt som Förenta staterna erbjuder öppningar? Detta är ingen förnuftig strategi.
Vi behöver ett partnerskapsavtal, ett strategiskt partnerskap, eftersom vi bara har en stor granne. Vi är beroende av denna granne för våra energileveranser, och den är beroende av våra pengar. Eftersom vi i EU har värden att försvara diskuterar vi emellertid även gemensamma värden och mänskliga rättigheter med denna granne. Att bara diskutera de negativa aspekterna är inte en bra start på den nya strategi gentemot vår stora granne som vi verkligen behöver. Jag tackar därför kommissionsledamoten för hennes svar, eftersom det innehåller positiva element som hjälper oss att verkligen uppnå något som kan gynna de 500 miljoner EU-medborgarna.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Herr talman! Till att börja med skulle jag vilja berömma Ria Oomen-Ruijten för vad hon precis sa. Jag instämmer helt i hennes argument, och jag hoppas att de även kommer att påverka hennes grupp i morgon när den röstar om våra ändringsförslag till detta betänkande. Jag önskar henne lycka till med detta.
Min grupp har stora problem med Janusz Onyszkiewicz betänkande. Därför röstade vi mot det i omröstningen i utskottet för utrikesfrågor. Betänkandet är med rätta mycket omfattande. Agendan för förbindelserna mellan EU och Ryssland är verkligen mycket omfattande. Det är sant att föredraganden har ansträngt sig för att behandla alla områden i sitt betänkande. Det ska han ha beröm för. Men betänkandet slår an fel ton. Man kan inte säga att förbindelserna är nödvändiga, som föredraganden gör, och sedan bara ta upp exempel på allt som är eller går fel i Ryssland, utan att även uppmärksamma de fel som vi själva - under de senaste 20 åren - har gjort i våra förbindelser med Ryssland.
Ryssland är inte ett kandidatland, utan en strategisk partner som vill samarbeta på områden där det finns gemensamma intressen. För detta krävs konstruktivt, rationellt beteende. Jag håller helt med Alexandr Vondra om att detta måste utgöra grunden för vår strategi. Tvärtemot vad man kan få intryck av gäller inte Köpenhamnskriterierna här. Jag är för en pragmatisk strategi som baseras på ömsesidigt beroende. De behöver oss och vi behöver dem. Oavsett om det handlar om handel, energi, samarbete, klimat eller icke-spridning av kärnvapen kan vi bara hitta lösningar om vi arbetar tillsammans. Det är detta som är det strategiska intresset - vi fortsätter att använda ordet ”strategisk” i denna debatt - bakom förhandlingarna om ett nytt avtal. Förhandlingarna måste präglas av god tro och respekt för Ryssland intressen.
Föredraganden lägger med rätta stor vikt vid EU:s och Rysslands gemensamma grannar. Även här gäller att samarbete är mer produktivt än konfrontation. Vi vill till varje pris undvika att behöva slåss om inflytandesfärer. EU bör i stället arbeta för att skaka liv i den försvagade organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (Osse). Inom ramen för Osse kan vi undersöka hur vi ska förbättra strategin för de olösta konflikter som fortfarande existerar i Europa, oavsett om de finns i Georgien, Azerbajdzjan eller Moldavien.
Allt är naturligtvis inte frid och fröjd i förbindelserna mellan EU och Ryssland. Detta diskuteras med rätta i betänkandet. Vi har fördömt Rysslands invasion av Georgien och fortsätter att göra detta. Vi är bekymrade över auktoritära tendenser i Ryssland. Därför kan dialogen inte bara vara positiv. Som medlem av Europarådet kan Ryssland göra bättre. Med all respekt för föredraganden skulle han emellertid göra klokt i att trycka på återställningsknappen. Nu när den amerikanska regeringen har valt en annorlunda strategi gentemot Ryssland skulle det vara kontraproduktivt att fortsätta med en polariserad inställning. Våra problem är globala, och alla måste göras delaktiga om vi ska kunna lösa dem.
István Szent-Iványi
(HU) I sitt installationstal sa president Dmitrij Medvedev att hans viktigaste uppgift var att skydda friheten och återupprätta rättsstatsprincipen. Tyvärr har han ännu inte uppfyllt detta löfte. Det är vår skyldighet att påminna honom om hans löfte och ge mer stöd till oberoende medier, det civila samhället och de som drabbats av människorättsliga kränkningar.
Vi strävar efter ett strategiskt partnerskap med Ryssland, och ett partnerskapsavtal ligger i vårt intresse. Detta är emellertid endast realistiskt om Ryssland å sin sida visar upp ett konstruktivt, ansvarsfullt och samarbetsvilligt beteende.
I januari skakades förtroendet för Ryssland som energileverantör. Därför måste kärnan i avtalet vara energipartnerskap. Förtroendet för Ryssland skulle öka om det äntligen ratificerade Europeiska energistadgefördraget och transiteringsprotokollet. Vi förväntar oss att EU vidtar gemensamma och kraftfulla åtgärder för medlemsstaternas räkning, varav några till stor del är beroende av ryska energileveranser.
Inese Vaidere
(LV) Herr Onyszkiewicz! Tack. Ryssland är en mycket viktig partner för EU. Gemensamma åtgärder kan bidra till att övervinna den ekonomiska och finansiella krisen. Detta får emellertid inte innebära att vi gör avsteg från våra principer och värderingar. Vi måste kräva att Ryssland återupprättar mänskliga rättigheter i Ryssland, återupprättar pressfrihet, yttrandefrihet och föreningsfrihet. Vi måste insistera på att Rysslands program för att stödja ryska landsmän inte missbrukas som ett medel för att på nytt påtvinga sitt politiska inflytande i vissa medlemsstater. För att ett nytt avtal ska kunna undertecknas måste Ryssland uppfylla sitt åtagande om Georgiens territoriella integritet. Det breda avtalet bör innehålla en strategi för trygg energiförsörjning som baseras på ratificering av energistadgefördraget. Dessutom måste vi kräva en ordentlig analys av hur den nordliga gasrörledningen kommer att påverka miljön. Tack.
Milan Horáček
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande! Janusz Onyszkiewicz har varit väldigt tydlig när det gäller de människorättsliga frågorna i samarbetet med Ryssland. Det tackar jag honom för. Jag anser att det är extra viktigt att göra helt klart att EU inte värdesätter ekonomiska band, det vill säga gasledningar, högre än mänskliga rättigheter. Normala partnerskap baseras på två tillförlitliga partner som litar på varandra. Strategiska partnerskap löper risk att bara i begränsad skala bli försvarbara och tillförlitliga. Därför måste EU skydda sig mot detta. Så länge Ryssland fortsätter att på ett sådant flagrant sätt kränka de mänskliga rättigheterna och inte når upp till en miniminivå när det gäller demokrati och rättsstatsprincipen - vilket exempelvis fallen Anna Politkovskaja, Michail Chodorovskij och Alexander Lebedev visar - kan vi inte ha ett normalt partnerskap.
Jiří Maštálka
(CS) Janusz Onyszkiewicz betänkande är utan tvekan ett av de viktigaste dokumenten så här i slutet av vår mandatperiod. Jag måste understryka att jag är mycket, mycket besviken på innehållet i betänkandet. En av de få saker jag kan hålla med om är att vi alla anser att goda förbindelser med Ryssland är en central fråga. Jag anser att betänkandet är onyanserat och jag är övertygad om att det i sin ursprungliga form inte kommer att bidra till att förbättra våra ömsesidiga förbindelser. För att uttrycka det milt anser jag att förslaget om att ge EU:s höga representant samrådsbefogenheter är ett misstag. Om detta i så fall skulle vara Javier Solana, samme man som för tio år sedan släppte lös den vettlösa så kallade humanitära bombningen av Jugoslavien och som i strid med internationell rätt organiserar utbrytningen av en del av en självständig stat, så har han inte mitt förtroende. Jag ser dessutom en brist på balans just i det faktum att man i betänkandet kritiserar Ryssland för dess program för att stödja ryska medborgare som bor utomlands, samtidigt som man inte säger någonting om ställningen för de ryskspråkiga personer i EU som inte är EU-medborgare. Dessutom anser jag att man i betänkandet avsiktligen undviker att ta upp problemet med det så kallade Karta Polaka, som strider mot internationell rätt.
Francisco Millán Mon
(ES) Ryssland är en mycket viktig internationell aktör, en permanent medlem av säkerhetsrådet och G8-gruppen och en militär stormakt. Just därför bör EU försöka få till stånd dialog och samarbete med Ryssland. Dessutom är många medlemsstater beroende av Ryssland för sin energiförsörjning och har betydande handel med detta land.
Förbindelserna bör emellertid gå djupare och vara mer ambitiösa. Ryssland är ett europeiskt land och medlem av Europarådet. Det har gjort åtaganden när det gäller mänskliga rättigheter och demokratiska friheter och borde dela våra värden och principer, inklusive respekt för internationell rätt och staters suveränitet och territoriella integritet.
Den senaste tidens händelser visar trots detta på en oroande tendens i Ryssland, exempelvis användningen av energiresurser som ett sätt att utöva påtryckningar - inklusive strypta leveranser - eller krisen i Georgien förra sommaren och de händelser som har följt på denna.
Allt detta har lett till att förtroendet för Ryssland som europeisk partner har minskat. Nu måste vi försöka vinna tillbaka detta förtroende. Vi vill ha konstruktiva förbindelser med Ryssland som verkliga europeiska partner. Men för att detta ska ske måste Ryssland ändra sitt beteende.
I EU har medlemsstaterna av många skäl, vissa historiska, olika idéer om hur våra förbindelser med Ryssland bör se ut. Därför är det inte lätt att nå en gemensam ståndpunkt. Detta är en av våra svagheter och ett av våra problem. Tillsammans med en strategi som kan kallas pragmatisk eller realistisk finns det här i parlamentet en ökad tro på att de partner som vi vill ha nära band med måste agera i enlighet med internationell rätt och respektera de grundläggande rättigheterna och friheterna, särskilt om de är partner som tillhör den stora europeiska familjen.
Parlamentet gladdes åt det åtagande som president Dmitrij Medvedev gjorde när han tillträdde sitt ämbete. Han lovade att han skulle respektera de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen, men detta löfte måste åtföljas av handling.
Mina damer och herrar! I framtiden vill jag gärna tro att EU i Ryssland kommer att hitta en permanent, strukturerad partner som delar våra värderingar. Men i dag verkar en sådan framtid avlägsen.
Hannes Swoboda
(DE) Fru talman! Till att börja med skulle jag vilja tacka Alexandr Vondra och kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner så mycket för deras inlägg. Vi tycker att de var mycket mer realistiska och mer träffande än Janusz Onyszkiewicz betänkande i dess nuvarande form. Eftersom jag har stor respekt för Janusz Onyszkiewicz som person beklagar jag detta. Jag förstår inte riktigt varför vi har ett betänkande framför oss i dag där man inte använder sig av denna gemensamma grund - å ena sidan kritik och å andra sidan samarbete - som minsta gemensamma nämnare, vilket rådet och kommissionen har gjort.
Låt mig gå igenom vår kritik en gång till. Bara för att förtydliga talar jag alltså om vår kritik av Ryssland.
När det gäller grannskapsområdet förstår vi inte, och är kritiska till, Rysslands agerande gentemot Georgien. Men världen har för länge sedan insett att Ryssland inte är den enda skyldiga parten här. Tyvärr vill vissa kretsar här i parlamentet inte acceptera detta. Vi måste se båda sidor. När jag riktar mina blickar från Salomé Zourabichvili till Nino Burjanadze, när jag ser hur tidigare allierade till Georgiens president nu är i opposition till president Micheil Saakasjvili och hur de mänskliga rättigheterna inte värdesätts särskilt högt där heller, frågar jag mig varför det bara är Ryssland som kritiseras, och inte även Georgien. När det gäller energikrisen med Ukraina vet vi nu, och ni lika väl som resten av oss, att krisen till viss del beror på den interna politiska situationen i Ukraina. Men det är alltid bara Ryssland som kritiseras.
Även om Milan Horáček, som nu uppenbarligen vill lösa regeringskrisen i Tjeckien, säger att vi inte får prioritera energifrågan framför mänskliga rättigheter är det faktiskt ingen som gör detta. Säg mig rakt ut, vill ni verkligen att vi ska säga ”vi vill inte ha er gas tills ni respekterar de mänskliga rättigheterna”? Ni måste öppet, ärligt och tydligt säga vad ni vill, och inte bara slänga ut några lösryckta tankar i diskussionen.
Min tredje punkt handlar om mänskliga rättigheter. Vi är djupt besvikna på inställningen till de mänskliga rättigheterna i Ryssland. Givetvis anser vi att situationen är oacceptabel. Vi kommer aldrig att vara tysta när de mänskliga rättigheterna kränks. Som jag precis nämnde måste vi tydligt ta upp människorättskränkningar var dessa än sker, oavsett om det rör sig om Georgien, Ryssland eller våra egna medlemsstater. Detta inbegriper även rättigheterna för ryska medborgare och icke-medborgare. En del av dessa har tyvärr problem i vissa EU-medlemsstater. Detta är självklart, men vi måste göra det i samma utsträckning överallt, i samma utsträckning och med samma kriterier.
För det fjärde beklagar jag djupt att Ryssland - och dess ledarskap - inte utvecklar den typ av perspektiv på sin egen historia som många av våra länder har gjort. Jag syftar här på den debatt som vi redan har haft, och morgondagens omröstning om resolutionen om vår historia. Bilden av Ryssland skulle förbättras avsevärt om landet betraktade sin egen historia på ett mer kritiskt sätt, med andra ord om det inte utmålade stalinismen som en stor nationell framgång utan som ett brott som måste konfronteras. Naturligtvis har vi även gjort väldigt tydliga uttalanden. Men vi måste tala om för alla länder, för alla totalitära regimer, att vi inte kan acceptera totalitära regimer, och att vi inte kan acceptera bristande historiekunskaper.
Ett alternativ skulle vara om åtminstone ett eller två av våra ändringsförslag godtas. I dessa försöker vi nämligen återskapa jämvikten och använder oss just av denna dubbla strategi: stark kritik av Ryssland, men även en vilja att ingå partnerskap med Ryssland.
Henrik Lax
(EN) Fru talman! Föredraganden säger helt riktigt att EU måste kunna tala med en röst i viktiga frågor som gäller Ryssland. De ryska ledarna verkar nu tyvärr se förbindelserna med tredjeländer som ett nollsummespel. Förenklat sagt: Om inte jag slår dig är det du som slår mig. Ett djupare samarbete mellan EU och Ryssland vore i själva verket en situation som alla skulle vinna på, vilket vi måste få Rysslands ledare att inse. Det finns en risk att den svåra ekonomiska krisen i Ryssland ytterligare försämrar ledarnas inställning till ett nära samarbete med EU. Därför är det särskilt viktigt att EU kan uppträda enat. De gånger EU har talat klarspråk och sagt ifrån, har de ryska ledarna hejdat sig. Georgienkonflikten, gaskrisen mellan Ryssland och Ukraina i början av året och provokationerna kring bronssoldatstatyn i Estland visar att ett enigt EU kan få de ryska ledarna att tänka om.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Fru talman! Det betänkande som vi debatterar innehåller en ganska detaljerad redogörelse över de människorättsliga kränkningar som nyligen har ägt rum på Rysslands territorium. Dessa fall visar tydligt att Ryssland struntar i alla normer som gäller i den fria världen. Jag uppmanar därför rådet och kommissionen att börja kräva att Ryssland uppfyller sina åtaganden om att respektera de mänskliga rättigheterna. Detta bör utgöra ett nödvändigt villkor för att fortsätta samtalen om ett nytt avtal.
Vid gemensamma möten ned den ryska sidan har jag ofta hört ledamöter från den ryska duman säga någonting i stil med att vi inte bör slösa tid på mänskliga rättigheter utan gå vidare till väsentliga frågor, dvs. handel. Vi kan inte acceptera en sådan syn. Det finns inget viktigare än frihet, hälsa och livet självt. Dessa värden förbises ofta i Ryssland, medan värdet av pengar hela tiden uppmärksammas.
Tunne Kelam
(EN) Fru talman! Jag vill gratulera Janusz Onyszkiewicz till hans hårda arbete och hedervärda resultat.
Det här är förresten det avgående Europaparlamentets sista ställningstagande om förbindelserna med Ryssland, och det starkaste budskap parlamentet har gett är konsekvens grundat på våra gemensamma europeiska värden.
Därför är det lämpligt att vi kommer ihåg att grunden för våra förbindelser med Ryssland fortfarande är vår kollega Cecilia Malmströms betänkande, som har några år på nacken. Förslagen i detta betänkande har fortfarande inte genomförts.
Under tiden har vi hamnat i en slags limbo, där vi fortsätter att upprepa hur viktiga våra förbindelser med Ryssland är. Det är sant, men man behöver inte bli tjatig. Vi måste bli trygga i vår egen styrka, våra egna värden och vår egen potential, som Graham Watson menade, och leva upp till dessa värden.
Vi måste också dra slutsatsen att det har skett en kvalitativ förändring till det sämre i Ryssland. I augusti ockuperade Ryssland nästan ett självständigt grannland. Det räcker inte att bara kritisera eller beklaga de fortsatta människorättsliga kränkningarna i Ryssland. Frågan är hur dessa mänskliga rättigheter och värderingar ska kopplas till vårt praktiska agerande. Annars blir vi gemensamt ansvariga, åtminstone indirekt, för att de mänskliga rättigheterna och de demokratiska värdena i Ryssland gasas ihjäl i utbyte mot gas från ryska rörledningar.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Fru talman! Uppenbarligen finns det två olika tankeskolor här i parlamentet när det gäller Ryssland. Detta avspeglar de splittrade åsikterna i medlemsstaterna.
I grunden handlar det inte om Ryssland - eftersom många håller med om att denna supermakt är en nödvändig strategisk partner för oss - utan om hur vi ska reagera på Rysslands agerande, som inte alltid lever upp till våra standarder. Medan den första skolan vill att Ryssland ska ställas till svars för alla avsteg från dessa standarder - och Janusz Onyszkiewicz betänkande tillhör givetvis denna kategori - är alltså den andra skolan mer tillmötesgående och i första hand präglad av pragmatism.
Frågan är därför vilket av dessa båda synsätt som säkrar en bättre hantering av våra gemensamma frågor (ekonomi, handel, energi, säkerhet, forskning och utbildning) och tillgodoser våra intressen samtidigt som vi inte ger upp våra egna standarder. Vilket av dem kommer att kunna påverka Rysslands agerande mest? Även om jag personligen är skeptisk till om någon överhuvudtaget verkligen kan påverka Rysslands agerande på något sätt förespråkar jag ändå en ståndpunkt där EU kombinerar pragmatism med integritet. Även om detta betänkande formellt handlar om Ryssland berör det när allt kommer omkring även oss.
Andrzej Zapałowski
(PL) Fru talman! Det är välkänt att på lång sikt blir innehållet i alla avtal med Ryssland mer av en önskelista än en uppsättning bindande åtgärder. Trots det är det viktigt att fortsätta våra ansträngningar för att reglera våra förbindelser med Ryssland på bästa möjliga sätt. Det står klart att detta inte kan uppnås under nuvarande förhållanden. Trots att EU:s befolkning på nästan 500 miljoner människor står för 20 procent av världens BNP är man tvungen att ge efter för en mycket svagare partner med mycket mindre befolkning. Jag nämner detta eftersom enskilda EU-medlemsstaters intressen ofta står i strid med EU:s interna solidaritet. Ryssland har inga betänkligheter när det gäller att utnyttja sådana situationer. Givetvis måste vi fördjupa vårt ekonomiska samarbete med Ryssland, men vi måste kräva att vår partner följer samma bindande normer som gäller för alla EU-medlemsstater. Vi kan aldrig tolerera att de mänskliga rättigheterna kränks.
György Schöpflin
(EN) Fru talman! Mina gratulationer till föredraganden. Jag anser att detta är ett oerhört viktigt betänkande.
Jag menar att Rysslands strategiska tänkande är ett av de största problem som EU har just nu. Om vi inte förstår hur Ryssland tänker om sin egen roll i världen kommer vi faktiskt inte att kunna begripa vad Kreml säger och gör. Det finns trots allt en logik i Rysslands agerande, men den skiljer sig från vår. Medan EU:s tankesätt präglas av fredlig konfliktlösning hyser Ryssland inga betänkligheter mot att tillgripa våld, vilket vi kunde se i Georgien förra året.
Det centrala är alltså Rysslands syn på makt. I den europeiska traditionen bör makt övervakas av demokratiska institutioner. Ryssland anser att makten måste koncentreras eftersom man menar att det gör den effektivare.
Detta är oerhört farligt för länder som Ryssland betraktar som svaga. De blir automatiskt mål för den ryska maktens expansion. Det hemlighetsfulla förvärvet av en stor ägarandel i det ungerska energibolaget MOL som ett ryskt företag nyligen genomförde, handlar alltså om mer än en kommersiell transaktion. Det visar hur Ryssland mutar in ett obesatt område.
Ur ett maktperspektiv är EU och den europeiska integrationen obegripliga och meningslösa processer för Ryssland. För Ryssland är det en styggelse att ge upp makt, inte ett sätt att säkra fred. Därför - och det är mycket viktigt att vi inser detta - utgör EU ett problem för Ryssland. Unionens framgång är en gåta och framför allt är den ett hinder för att maximera Rysslands makt. EU:s framgång i framtiden hänger därför på insikten om Rysslands syn på makt, som skiljer sig helt från EU:s syn. Det ska vi inte ha några illusioner om.
Richard Howitt
(EN) Fru talman! Förra månaden reste jag på parlamentets vägnar till den administrativa gränsen i Georgien, som fastställts av sydossetiska separatister efter Rysslands militära invasion. Kontrollstationen, där det inte skedde någon formell kommunikation på någondera sidan, såg verkligen inte ut som en scen hämtad från det kalla kriget. Om vi inte ska gå bakåt finns det en konkret åtgärd som Ryssland skulle kunna genomföra, nämligen att hjälpa EU:s mycket framgångsrika polisuppdrag att få fullständigt tillträde till båda sidor av gränslinjen så att det kan fullgöra sitt uppdrag att övervaka vapenvilan på lämpligt sätt. Det skulle vara ett litet men konkret steg för att bygga upp förtroendet och jag uppmanar ryssarna att göra detta.
Jag håller också med om det som många här i parlamentet har sagt, nämligen att ju större EU:s solidaritet är desto bättre blir förbindelserna mellan EU och Ryssland. Detta faktum underströks på nytt den här veckan genom Rysslands försök att få till stånd separata, inte gemensamma, avtal med EU-länderna om importstandarder för frukt och grönsaker. Här beklagar jag anförandet av liberaldemokraternas ledare i dag, där socialdemokraternas inställning till mänskliga rättigheter utmålades som ljum. För det första kommer vi att rösta för att rikta kritik mot Ryssland för att landet har brutit mot internationella valstandarder, hindrat yttrandefriheten, frihetsberövat politiska fångar samt skrämt och trakasserat människorättsförsvarare. För det andra är anförandet bara ett prov på samma tendens att plocka poäng på Ryssland, vilket i sig är ett exempel på den brist på solidaritet som hämmar oss.
Precis som alla andra länder påverkas Ryssland av den ekonomiska krisen och landet har drabbats av det sjunkande oljepriset, rubelns devalvering med en tredjedel och den 75-procentiga nedgången för den ryska aktiemarknaden. I dag är president Dmitrij Medvedev en fullvärdig deltagare i G20-mötet i London. Jag anser att tidpunkten är den rätta nu, när Ryssland faktiskt behöver vårt samarbete och kanske är mer öppet för förändring, om vi bara har den beslutsamhet och enighet som behövs i EU för att sträva mot detta mål.
Giulietto Chiesa
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! När man läser texten till detta dokument får man intrycket av att vem som än skrev det inte vill se förbättrade utan försämrade förbidelser mellan EU och Ryssland. Om det är det som är EU:s mål är detta ett utmärkt dokument. Om inte är det fruktansvärt. Själv anser jag att det är ett fruktansvärt dokument. Hur kan vi se framtida nya spänningar med ett land som vi erkänner som nödvändigt för våra egna intressen? Under de kommande 40 åren kommer vi att vara tvungna att förlita oss på de traditionella energikällor som Ryssland är så rikt på. Kan vi göra på något annat sätt? Nej, det kan vi inte.
För det andra måste jag nämna det sätt och den ton som budskapet framförs på. På dessa sidor talar EU ett imperialistiskt språk, inte ett språk som tillhör någon som respekterar sin samtalspartner. Detta strider mot vår grannskapspolitik. Det skulle inte vara rätt att använda sig av ett sådant språk i våra kontakter med ett litet land, än mindre när det rör sig om ett stort land som på goda grunder kräver respekt. Det handlar först och främst och realism.
Jag fruktar att Europaparlamentet håller på att anta ett dokument som är skrivet i det kalla krigets anda - gammalmodigt, meningslöst, skadligt och kontraproduktivt. Samtidigt har Förenta staternas nye president inlett en ny fas i dialogen med Moskva. Med en sådan strategi har EU ingen rätt att hävda sitt ledarskap. Jag hoppas att kommissionen inte godtar dessa rekommendationer.
Romana Cizelj
(SL) Ni har tagit upp många politiska problem under denna debatt. Jag skulle emellertid vilja uppmärksamma er på en annan utmaning som inte nämndes i vårt betänkande. Det är klimatförändringarna, ett område som än så länge till största delen har hanterats av forskarna. Om vi ska kunna hantera detta problem på ett framgångsrikt sätt måste sådana åtgärder även åtföljas av kraftfulla och beslutsamma politiska åtgärder.
Detta är en global utmaning och en utmaning som kräver ömsesidigt ansvar. Därför anser jag att vi bör ta vara på varje tillfälle att uppmana Ryssland att bära sin del av ansvaret, såväl för att begränsa klimatförändringarna som för att anpassa sig till dem. Eftersom det snart är dags för Köpenhamnskonferensen bör vi dessutom uppmana Ryssland att spela en mer aktiv roll vid internationella överläggningar.
Kolleger! Jag vill också påminna er om att lämpliga åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna även är ett sätt att garantera mänskliga rättigheter.
Monika Beňová
(SK) Jag kommer att fatta mig mycket kort eftersom mycket av det som jag ville säga redan har sagts av mina kolleger från PSE-gruppen.
Jag anser att betänkandet är onyanserat och präglas av rysskräck. Jag kommer själv från ett land som i många år levde under en regim som inte gjorde livet lätt för majoriteten av invånarna. Men just därför förstår jag inte varför förnuftiga män och kvinnor i denna förnäma kammare nu vill anta ett dokument med vars hjälp vi än en gång kommer att peka finger mot någon och anklaga dem för någonting.
Jag hade förväntat mig att parlamentet skulle ha haft förmågan att förstå den nuvarande situationen i världen. Jag förkastar helt tanken på att någon här vill byta handel med naturgas mot skyddet för de mänskliga rättigheterna. PSE-gruppen vill skydda de mänskliga rättigheterna, och vi har alltid skyddat de mänskliga rättigheterna. Men samtidigt inser vi den faktiska verklighet som vi befinner oss i, som EU befinner sig i, som Förenta staterna befinner sig i, som Ryssland befinner sig i och som hela världen befinner sig i. Vi kan bara hantera denna verklighet med bra gemensamma avtal som grund.
Andrzej Wielowieyski
(FR) Fru talman! Ryssland är vår största granne, ett stort land som under förra århundradet hade imperialistiska drömmar, men som även upplevde fruktansvärda ögonblick.
Att hämta sig från ett sådant trauma kräver tid och ihärdighet, och även vi måste ha tålamod. Att förhandla fram ett nytt avtal kommer därför att bli svårt och smärtsamt. Betänkandet är krävande men rättvist. Konsekvens mellan ett effektivt partnerskap med våra sex grannar i öst och bra ömsesidigt samarbete med Ryssland utgör den största utmaningen för EU:s politik. Om vi lyckas beror på om vi verkligen kan bringa våra sätt att leva i överensstämmelse med varandra och förstå grundläggande värden, som vi inte får förråda.
Ewa Tomaszewska
(PL) Fru talman! De största hindren för våra kontakter med Ryssland är Rysslands utnyttjande av gasleveranser som ett sätt att utöva politisk utpressning, dess hot mot Georgiens självständighet, folkmordet i Tjetjenien och dess underlåtenhet att hålla rättvisa rättegångar i samband med morden på Anna Politkovskaja och Alexander Litvinenko. Tyvärr har Ryssland inte tagit ett enda steg mot att upprätta demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna, vilket inte bådar gott för framtida förhandlingar och samarbete. Vi måste bedriva en gemensam solidaritetspolitik om vi vill att våra förhandlingar ska lyckas. Detta är oerhört viktigt när det rör sig om en sådan viktig granne till EU.
Gerard Batten
(EN) Fru talman! Hur kan Benita Ferrero-Waldner tala om Ryssland som en partner och Alexandr Vondra eftersträva garantier för demokrati och mänskliga rättigheter?
Ryssland är en skurkstat där besvärliga politiska motståndare, dissidenter och journalister helt sonika mördas. I Ryssland finns till och med en lag som tillåter ryssar att mörda alla - såväl ryska som utländska medborgare - på främmande mark om de anser att personen utgör ett hot eller är till besvär. Ett sådant mord ägde rum 2006 på Alexander Litvinenko, som tillhörde min valkrets i London. Det var en statssponsrad terroristhandling. Hans familj väntar fortfarande på att rättvisa ska skipas och på att hans mördare ska ställas till svars eller inför rätta i England.
Personligen vill jag inte att EU ska förhandla om avtal med någon eller om något överhuvudtaget. Men om kommissionen menar allvar, varför begärde den inte att de misstänkta ska utlämnas som ett tecken på god vilja och att det ska vara ett villkor för inledande av förhandlingar?
Alexandru Nazare
(RO) Möjligheterna till ett nära samarbete med Ryssland står i direkt proportion till de utmaningar och svårigheter vi måste möta. Ryssland har sedan en tid tillbaka valt en typ av samtal och agerande som placerar utsikterna till pragmatiskt samarbete i bakgrunden och uppmuntrar en tuff syn på internationella förbindelser. Detta kan vi inte på något sätt acceptera.
Sedan konflikten i Georgien har vi befunnit oss i ett läge där vi tydligt kan se skillnaderna mellan oss i vissa viktiga frågor. Ryssland anser att de ryska truppernas närvaro i länder i regionen är acceptabel och att Ryssland till och med har rätt att ingripa när Moskva anser att detta är nödvändigt. Rysslands inblandning i olösta konflikter är till och med kännbar vid EU:s gränser, med den effekt detta har på alla oss européer.
Jag måste påminna er om vad jag faktiskt har föreslagit i mina ändringsförslag. Ryska truppers närvaro i separatistregionen Transnistrien har redan påverkat Moldavien i nästan två decennier, samtidigt som detta land försöker göra framsteg och få möjlighet att fritt välja sin egen framtid. Som grund för partnerskapet måste Ryssland därför dra tillbaka sina trupper från Transnistrien.
Alexandr Vondra
rådets ordförande. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka er alla för denna intressanta debatt. Jag anser att den är mycket nödvändig för våra framtida förbindelser med Ryssland. Många viktiga frågor har tagits upp i debatten och jag instämmer i mycket av det som har sagts.
För de som talar om behovet av engagemang menar jag att det är uppenbart att ett nytt avtal är oerhört viktigt för att vidareutveckla och intensifiera samarbetet mellan EU och Ryssland. Det är också uppenbart att det nya avtalet måste innebära en fortsatt förbättring av det nuvarande partnerskaps- och samarbetsavtalet. Det måste avspegla de faktiska förutsättningarna för dagens samarbete med Ryssland. Våra förbindelser är betydligt mer djupgående och omfattande än de var för bara ett decennium sedan.
För de som talar om energi måste vi tydligt ange att EU vill stärka samarbetet med Ryssland genom de instrument vi har - mötena i energidialogen och det ständiga partnerskapsrådet om energi. Ett möte i detta råd kommer att hållas under det här ordförandeskapet. Målet är att öka förtroendet och insynen i EU:s och Rysslands energiförbindelser. Vi har inte råd med ett nytt avbrott i energileveranserna. Vi bör också stärka systemet för tidig varning och göra det mer funktionellt.
För de som talar om mänskliga rättigheter anser jag att tillämpningen av rättsstatsprincipen, ett oberoende rättsväsende och fullständig respekt för de mänskliga rättigheterna - inbegripet fria och oberoende medier - är nödvändiga faktorer för att öka stabiliteten och välfärden i Ryssland. EU ser med oro på människorättssituationen i Ryssland och vi tar upp dessa farhågor vid mötena mellan EU och Ryssland, och kommer att fortsätta med det. Exempelvis kommer sättet att driva processer, däribland den återupptagna rättegången mot Mikhail Chodorkovskij, att vara ett slags indikator för oss på rättssäkerheten i Ryssland.
För de som talar om makt håller jag i hög grad med om att vi måste agera samfällt när vi talar med Ryssland, och vi behöver den här typen av debatt för att samordna vårt agerande. Enighet och solidaritet är mycket viktigt och vi kommer att arbeta mycket hårt för att åstadkomma det. Det är viktigt att medlemsstaterna informerar och konsulterar varandra så mycket som möjligt i bilaterala frågor rörande Ryssland som kan påverka andra medlemsstater och EU som helhet. Parlamentets förslag om detta bör övervägas. Med tanke på de nuvarande rådsstrukturerna är jag dock osäker på om inrättandet av en formell samrådsmekanism är det mest praktiska sättet att gå framåt. Däremot anser jag verkligen att någon slags mekanism eller gemensam strategi krävs som komplement till de befintliga ramarna för förbindelserna mellan EU och Ryssland.
Det finns definitivt utrymme för att förbättra vår politik gentemot Ryssland, och enighet och solidaritet är verkligen centrala ord i det avseendet. Vi har redan ganska intensiva politiska överläggningar i rådet när det gäller att visa solidaritet, men detta är också en fråga om politisk vilja. Jag håller med om att vi behöver större förtroende och förståelse mellan EU och Ryssland. Vi måste överbrygga det gamla misstroendet och bygga vidare på det verkliga och stabila förhållande som har vuxit fram under årens lopp. Men detta är absolut en ömsesidig process som båda parter måste vara delaktiga i.
Det nya avtalet är ett sätt att åstadkomma detta. Det andra sättet är genom bättre dialog. Parlamentet spelar en viktig roll här och jag håller därför med om förslaget att det nya avtalet måste bidra till att stärka den parlamentariska samarbetskommitténs roll. Den parlamentariska dimensionen kan precis som kontakter i det civila samhället i hög grad bidra till att förmedla och främja de grundläggande demokratiska principer och värden som EU bygger på. Vi ser därför fram emot en fortsatt dialog med er under förhandlingsprocessen.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Debatter om Ryssland är aldrig enkla. Ryssland är å ena sidan en viktig global partner, men å andra sidan också ett stort grannland. Det är två aspekter som inte alltid är så lätta att förena.
Å ena sidan är Ryssland en global partner som vi betraktar som en verklig partner, som jag sa tidigare. Ett exempel är Mellanöstern och arbetet med att finna en lösning för Israel och Palestina och många andra frågor. I gårdagens konferens i Haag spelade Ryssland en viktig roll när det gäller Afghanistan och Pakistan. Detsamma gäller Iran, frågor som icke-spridning, globala frågor som klimatförändringen, som också nämndes, eller som nu den finansiella och ekonomiska krisen. Alla påverkas av detta. Det gäller oss, men det gäller också Ryssland och många andra globala partner. Därför anser jag att vi måste se mycket tydligt på detta, men vi måste också se Ryssland som ett stort grannland som vi ibland är oense med när det gäller vårt gemensamma grannskapsområde. Och vi har ett gemensamt grannskapsområde, som några av er har nämnt. Exempel är Moldavien, Nagorno-Karabach och givetvis också Georgien. Där måste vi se till att vi kommer väsentligt närmare varandra, men också tala uppriktigt om de svårigheter och skiljaktigheter som finns.
En av dessa frågor är det östliga partnerskapet, som vi talade om i parlamentet så sent som i förra veckan. Huvudmålet för det östliga partnerskapet, som omfattar sex av våra grannländer, är att hjälpa de länder som så önskar att närma sig EU inom vissa centrala områden, såsom myndighetsnormer, friare handel osv. När det gäller dessa verksamheter anser jag att det är viktigt att vi har dessa länder som partner. Samtidigt har vi dock också sagt i multilaterala sammanhang att vi i princip är öppna för tredjeländer som Ryssland, från fall till fall, när så är lämpligt. Ryssland är förstås också fullvärdig medlem i Svartahavssynergin, där regionala frågor behandlas.
Det finns alltså också en möjlighet att samarbeta för att lösa vissa problem som finns. Å andra sidan har vi gasen. När det gäller gas så vet vi - det har jag varit tydlig med tidigare och jag kommer att upprepa det - att vi är ömsesidigt beroende. Det vet vi om. Vi vet också att gaskrisen har skadat förtroendet för våra partner. Den har visat hur viktigt det är med energibestämmelser i de framtida avtalen mellan EU och Ryssland och mellan EU och Ukraina, och det kommer vi att få.
Vi måste intensifiera arbetet med att skapa en inre energimarknad, samtidigt som vi ökar effektiviteten och diversifierar försörjningen. Det nya avtalet med Ryssland bör alltså, som vi alltid säger, innehålla rättsligt bindande ömsesidiga åtaganden. Parallellt med det nya avtalet och på kortare sikt så samarbetar vi, som jag nämnde tidigare, med Ryssland för att göra systemet för tidig varning mer effektivt. Vi bör också planera för övervakning, konfliktförebyggande och konfliktlösning, även i förhållande till Vitryssland och Ukraina.
Vi vet att Ryssland är en mycket viktig energipartner för oss: 40 procent av den gas vi importerar och 20 procent av den gas vi förbrukar kommer från Ryssland. Som jag sa tidigare är detta ett förhållande som bygger på ömsesidigt beroende. Eftersom vi står för över två tredjedelar av Rysslands exportinkomster, som har gett ett högst väsentligt bidrag till landets ekonomiska utveckling, är det mycket viktigt att händelserna i januari inte upprepas. Därför samarbetar vi både med Ukraina och Ryssland för att förhindra detta.
Vi har inte alltid samma syn på mänskliga rättigheterna. Å ena sidan har EU och Ryssland gemensamma internationella åtaganden, som jag nämnde, genom de instrument som vi har undertecknat tillsammans inom FN, OECD och Europarådet. Dessa åtaganden avspeglar värden och innefattar skyldigheten att respektera de beslut som fattas av dessa organ. Det gäller i synnerhet Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, men det är också uppenbart att EU och Ryssland ser olika på dessa åtaganden.
EU och Ryssland har valt att ha en dialog om dessa frågor, och det är rätt väg att gå. Det innebär att vi också måste lyssna till den oro som den ryska sidan ibland ger uttryck för när det gäller viss utveckling inom EU, däribland frågan om de ryskspråkiga minoriteterna.
Som rådets ordförande sa är det dock också sant att det finns uppenbara farhågor kring oförmågan att respektera de mänskliga rättigheterna i Ryssland. De ständiga angreppen mot människorättsförsvarare, journalister och andra framställer Ryssland i dålig dager.
Vi tar regelbundet upp dessa frågor med de styrande. Jag har talat med Sergej Lavrov och ordförande José Manuel Barroso har tagit upp frågorna med sina samtalspartner. Vi använder oss också av de människorättssamråd vi håller två gånger per år. Diskussionerna vid det bilaterala mötet mellan ordförande Barroso och president Medvedev den 6 februari omfattade också ett samtal om mänskliga rättigheter.
President Medvedev föreslog själv att diskussionerna skulle fortsätta vid toppmötet den 21-22 maj och vi kommer att ta honom på orden. Angreppet mot människorättsaktivisten Lev Ponomarev i går kväll är till exempel den senaste påminnelsen om hur svår situationen är för människorättsförsvarare i Ryssland. Men jag vill säga att båda linjerna har angetts tydligt i det förhandlingsmandat som rådet har gett kommissionen. Jag menar därför att det riktiga är att följa upp detta mandat. Som jag nämnde är vi alltid beredda att rapportera om uppföljningen av våra förhandlingar, som vi precis har gjort.
Janusz Onyszkiewicz
Fru talman! Jag skulle vilja påminna dem som kritiserar detta betänkande att det inte är ett betänkande om Ryssland. Syftet med betänkandet är att lämna förslag till kommissionen om vilka frågor den bör ta upp vid bilaterala samtal och förhandlingar och vilka områden den framför allt bör inrikta sig på. Det är därför som det inte finns någon hänvisning till Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (Osse) och president Dmitrij Medvedevs plan i detta betänkande. Alla sådana hänvisningar skulle ha varit olämpliga. Det är en helt annan fråga. Tillsammans med Förenta staterna bör vi behandla denna fråga inom ramen för Osse, men inte inom ramen för bilaterala förbindelser med Ryssland. Dessutom kan denna typ av förslag exempelvis inte innehålla vår egen kritik och bedömning av de mänskliga rättigheterna i EU. Dessa frågor måste därför tas upp vid samtal med ryssarna, och de kommer så småningom att identifiera våra frågor. Det är den ena punkten som jag vill förtydliga.
Den andra punkten är mer allmän och rör samtalens faktiska karaktär. Jag skulle vilja påpeka att jag i betänkandet undviker termer som strategiskt partnerskap. Det finns goda skäl till detta, nämligen att det dokument som har antagits om den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) innehåller följande text i avsnittet om Ryssland: (ledamoten citerade sedan texten på engelska).
(EN) ”ett strategiskt partnerskap är otänkbart om inte värderingarna demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och rättsstaten delas och respekteras fullt ut”. ”Parlamentet uppmanar [därför] rådet att ställa dessa värderingar i centrum för de pågående förhandlingarna om ett nytt partnerskaps- och samarbetsavtal”.
(PL) Vår position är därför ganska tydlig. Vi bör komma ihåg syftet med detta betänkande och vilket budskap det är tänkt att skicka till kommissionen. Avslutningsvis skulle jag vilja påpeka för Jana Bobošíková att det var kosackerna som skrev till sultanen, inte tvärtom.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, torsdagen den 2 april 2009.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Călin Chiriţă  
Jag välkomnar Janusz Onyszkiewicz betänkande om förbindelserna mellan EU och Ryssland. Jag anser att EU:s förbindelser med Moskva måste vila på en pragmatisk grund och att vi måste undvika förutfattade meningar.
För det första behövs det samarbete på energiförsörjningsområdet, vilket ligger i båda parters intresse. För att uppnå detta måste emellertid EU-medlemsstaterna vara solidariska och visa upp en enad front vid förhandlingarna med Moskva om gasimport. Det är bara på detta sätt som vi kan garantera att EU-medborgarna får en trygg gasförsörjning till ett pris som de har råd med. Vi är skyldiga att se till att vi inte utlöser en ny gaskris.
För det andra måste vi samarbeta med Moskva för att gemensamt hantera problem som rör vårt gemensamma grannskapsområde och förbindelserna med Moldavien, Ukraina, Georgien, Armenien och Azerbajdzjan. Denna strategi måste baseras på normerna i den internationella rätten och respekt för staters integritet och suveränitet. På så sätt kan vi undvika varje form av auktoritära tendenser. Vi måste göra framsteg när det gäller att lösa de olösta konflikterna i Transnistrien, Ossetien och Abchazien.
Filip Kaczmarek  
Ryssland är en viktig partner för hela EU. EU förväntar sig att samarbetet med dess partner präglas av tillit och ärlighet.
Ömsesidigt beroende kan, men behöver inte, gynna båda parter. Även det motsatta kan vara fallet. I så fall kan det ge upphov till oro och konflikter. Vi bör göra allt vi kan för att se till att ekonomiskt samarbete, säkerhet, trygg energiförsörjning samt respekt för mänskliga rättigheter och demokrati blir ett positivt och konstruktivt inslag i våra förbindelser. Om så verkligen blir fallet beror till stor del på Ryssland. Ryssland kan välja västs värderingar och normer. Ingen kommer att tvinga Ryssland att göra ett sådant val, eller något annat val för den delen. Ryssland måste själv välja. En sak är emellertid helt säker och det är att EU inte kommer att ändra sina värderingar på begäran av Ryssland eller något annat land. Vi är konsekventa, eller till och med envisa, men om vi agerade annorlunda skulle vi ge upp våra värden.
Om EU skulle göra avsteg från sina grundläggande värderingar skulle det inte längre vara EU. Därför kommer vi exempelvis alltid att erkänna Georgiens territoriella integritet. Vi agerar inte på detta sätt för att vi känner extra mycket för den georgiska befolkningen. Vårt ställningstagande baseras på lojalitet mot de principer som vår värld bygger på. Att agera på ett sätt som är till nackdel för denna värld skulle vara detsamma som självmord. EU vill inte se ett sådant resultat, och det vill inte heller Ryssland misstänker jag.
Marian-Jean Marinescu  
Det kan definitivt slås fast att den aktuella gaskrisen och konflikten i Georgien har skapat nya spänningar i förbindelserna med Ryssland.
Ryssland måste upphöra med att utnyttja denna typ av situationer på ett sätt som inte är förenligt med internationella förfaranden och avstå från att skapa nya inflytandesfärer.
Samtidigt måste EU göra allt det kan för att i så hög grad som möjligt minska sitt beroende av energi från Ryssland.
Ryssland är emellertid en av EU:s grannar och en viktig internationell aktör. Det finns stor ekonomiskt potential i EU:s förbindelser med Ryssland. EU har inte råd att inte utnyttja denna, särskilt inte i det rådande globala klimatet.
Därför måste vi fortsätta att satsa på dialog och samarbete med Ryssland och utveckla en sammanhållen strategi som bygger på gemensamma åtaganden som gynnar båda parter.
För att detta samarbete ska bli framgångsrikt måste EU uppträda enat och åta sig att föra en villkorad men samtidigt konstruktiv dialog som baseras på gemensamma värderingar, respekt för de mänskliga rättigheterna, de grundläggande friheterna och gällande internationella normer.
Katrin Saks  
Förbindelserna mellan EU och Ryssland drabbades av ett hårt slag förra året. Efter händelserna i Georgien och Rysslands erkännande av enklaverna Abchazien och Sydossetien som självständiga stater, är det nu större skillnad än någonsin mellan Rysslands planer på att skapa ett gemensamt säkerhetsområde tillsammans med EU, och parternas ståndpunkter i frågor som rör Kosovo och det gemensamma grannskapsområdet. Fortsatta tvister med gasleverantörer och politiseringen av energiresurserna ökar inte förtroendet.
Jag är glad att min kollega Janusz Onyszkiewicz i sitt betänkande uppmanar Ryssland att bekräfta sina internationella åtaganden, särskilt som medlem av Europarådet och Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa, och framför till den ryska regeringen att EU oroar sig för människorättssituationen och civilsamhällets minskade roll i Ryssland. I betänkandet uppmärksammar parlamentet dessutom situationen för de minoriteter som bor i Ryssland. De ryska myndigheterna uppmanas att garantera att de ursprungsbefolkningar som bor i landet får ha och fortsätta att utveckla sin kultur och sitt språk.
EU:s förbindelser med Ryssland måste baseras på partnerskap, inte konfrontation. Våra förbindelser med Ryssland är verkligen avgörande ur ett praktiskt samarbetsperspektiv, och vårt samarbete har hittills bidragit till internationell stabilitet. Samtidigt måste detta partnerskap bygga på följande värden: demokrati, marknadsekonomi, främjandet av mänskliga rättigheter och yttrandefrihet. Det får inte bara handla om kommersiella intressen, där man bara har en sak för ögonen i samband med dessa intressen och blundar för annat.
Toomas Savi  
skriftlig. - (EN) Förbindelserna mellan Ryssland och EU har utsatts för flera påfrestningar de senaste åren. Efter konflikten mellan Ryssland och Georgien, som inleddes i augusti förra året, ligger det nära till hands att tänka att starka staket ger goda grannar. I det här fallet är jag glad att detta engelska talesätt inte stämde och att den tidigare rådsordföranden Nicolas Sarkozy lyckades medla i konflikten.
Efter järnridåns fall har EU byggt upp ett nära, ömsesidigt beroende med Ryssland som bör utnyttjas för att få till stånd en gemensam förståelse av demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen, samtidigt som pålitliga ekonomiska förbindelser främjas. Flera meningsskiljaktigheter de senaste åren har hindrat oss från att faktiskt närma oss detta mål och dialogen mellan de båda parterna har i själva verket blivit ganska frostig och mer tagit formen av ”pragmatiskt samarbete”.
Jag stöder i hög grad rekommendationen till rådet och kommissionen att fortsätta att verka för ett avtal som grundas på ett gemensamt åtagande i fråga om de mänskliga rättigheterna, som det står i betänkandet, eftersom vi utan gemensamma värden sannolikt kommer att få en annan oväntad kris som kräver akuta åtgärder.
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) Jag anser att det övergripande nya avtalet mellan EU och Ryssland verkligen är något som vi bör välkomna.
Ryssland är EU:s tredje största handelspartner och har stor strategisk betydelse för Europas energiförsörjning. Avtalet med Ryssland lägger grunden för ett närmare samarbete mellan de båda parterna.
Mot bakgrund av hur viktiga EU och Ryssland är för varandra får avtalet emellertid inte bara bli ett uttryck för en politisk vilja. Vi måste även se till att det genomförs. I parlamentets rekommendation till Europeiska rådet betonas att de mänskliga rättigheterna och mediefriheten i Ryssland måste skyddas. Eftersom vår avsikt är att gradvis bygga vidare på vårt samarbete i ekonomiska, säkerhetspolitiska och utbildningspolitiska frågor är det oerhört viktigt att alla våra partner respekterar europeiska värderingar. Bara på så sätt kan partnerskapet mellan Ryssland och EU utvecklas så att båda sidor blir nöjda.
Czesław Siekierski  
Att nå ett nytt avtal emellan EU och Ryssland är en av de största utmaningarna för EU:s diplomater. Europaparlamentets roll är att tillhandahålla aktiv indata om detta avtals karaktär och innehåll. Betänkandet innehåller en detaljerad analys av huvudaspekterna i förbindelserna mellan EU och Ryssland. Framför allt innehåller det en ingående granskning av de problem som de nuvarande förbindelserna präglas av.
Jag anser att antagandet av detta betänkande kommer att utgöra ett viktigt steg mot ett nytt partnerskapsavtal mellan EU och Ryssland. De centrala delarna i avtalet bör bli föremål för samråd och även hårda förhandlingar mellan det nya avtalets båda parter. I betänkandet hänvisas till en mängd problem vars lösning är särskilt viktig för enskilda länder. Jag skulle vilja påminna om svårigheterna i handelsutbytet mellan Polen och Ryssland. Denna typ av problem kan bara lösas om EU har en gemensam inställning.
Betänkandet innehåller en omfattande förteckning över frågor som måste lösas. På kort sikt kommer det inte att gå att nå en kompromiss i alla frågor, bland annat på grund av kulturella och sociala skillnader.
Andrzej Jan Szejna  
Ryssland är ett land där de grundläggande demokratiska principerna ofta inte respekteras. Ryssland är ökänt för att kränka de mänskliga rättigheterna och begränsa yttrandefriheten, inklusive åsiktsfriheten. President Dmitrij Medvedev och premiärminister Vladimir Putin utövar sitt inflytande över de ryska medierna. Medierna kan därför inte fullgöra sitt grundläggande syfte, dvs. att på ett tillförlitligt sätt sprida information.
Trots detta bör vi komma ihåg att Ryssland är en av våra viktigaste partner. Ryssland har en ledande roll som internationell aktör. Det är även en stor energileverantör och en viktig handelspartner.
Jag anser att vi klart och tydligt bör säga till Ryssland vad vi tycker. Vi bör kritisera det för dess bristande demokrati, för att det inte respekterar medborgerliga friheter och för att det kränker andra staters territoriella integritet och suveränitet. Vi bör uppmana Ryssland att respektera nationella minoriteter och följa de internationella överenskommelser som det har undertecknat. Jag syftar på FN-stadgan, Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och energistadgefördraget. Samtidigt bör vi emellertid komma ihåg att partnerskapet med Ryssland är en mycket viktig fråga för EU och hela Europa.
