Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0013/2008).
Jag är ledsen över att en del kolleger har fått vänta på att frågestunden ska inledas, och vi måste självklart undersöka varför vi börjar så sent i dag.
Marian Harkin
(EN) Fru talman! En ordningsfråga. Enligt parlamentets webbplats Muntliga frågor var min fråga nr 3 på listan. Frågan är avsedd att besvaras av kommissionsledamot Peter Mandelson eftersom titeln tydligt anger ”Diskussionerna inom Världshandelsorganisationen”, och det är Peter Mandelson som för dessa förhandlingar på våra vägnar. Nu ser jag emellertid att min fråga har placerats i del 3, vilket innebär att den inte kommer att besvaras muntligen av kommissionsledamot Mandelson. Jag undrar varför han vägrar att ta sitt ansvar inför parlamentet när det gäller WTO-förhandlingarna.
Vad är det för mening med att lägga fram en fråga till en kommissionsledamot som är närvarande dagen i fråga när han eller hon vägrar att besvara frågan?
Talmannen
Det är kommissionen som bestämmer vem som ska besvara vilka frågor.
Marian Harkin
(EN) Fru talman, det är just det som är problemet, eftersom frågan, om diskussionerna i WTO, var tydligt avsedd för kommissionsledamot Peter Mandelson. Han är den kommissionsledamot som har fört dessa förhandlingar, han är här i dag och han vägrar att besvara frågan.
Talmannen
Fru Harkin! Er ordningsfråga har noterats, och vi kommer att göra vad vi kan.
Följande frågor har ställts till kommissionen:
Del I
Angående: Negativa konsekvenser av den internationella kreditkrisen inom handeln
Den nuvarande internationella kreditkrisen som lett in den amerikanska ekonomin i en lågkonjunktur bromsar utvecklingstakten även globalt. Konsekvenserna för den europeiska ekonomin och handeln är ansenliga. De grekiska företagen har redan nu, liksom många andra europeiska företag, börjat känna av pressen från det faktum att importen av länder utanför Europeiska unionen ökar i snabb takt. Produkterna från dessa länder är billigare och vinner kontinuerligt terräng på marknaden. Och parallellt med detta kommer den europeiska exporten enligt bedömningarna att minska under det här året.
Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att förse de europeiska företagen med ett ordentligt stöd så att de kan ta sig ut ur krisen och bli konkurrenskraftigare inom den internationella handeln? Vilka branscher inom handeln och vilka europeiska produkter anser kommissionen vara mest sårbara och i störst behov av prioritering i fråga om skydd och hur ska detta gå till?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Fru talman! Som svar på frågan från Stavros Arnaoutakis måste jag för det första säga att det sker en nedgång i den globala ekonomin för närvarande; den håller på att bli svalare, för att begagna mig av klimatterminologi.
Den finansiella turbulensen fortsätter, det sker en påtaglig nedgång i den amerikanska ekonomin - en del anser att den är på gränsen till recession. Priserna på råvaror, inte bara olja utan även andra råvaror, ökar, och allt detta har en negativ inverkan på tillväxten, även om tillväxten i den globala ekonomin fortfarande är avsevärd.
EU-ekonomin hanterar dessa svårigheter relativt väl. I våra senaste prognoser, som lades fram den 21 februari, talar vi om en tillväxt på 2 procent för EU i år, och 1,8 procent för euroområdet. EU-ekonomin påverkas följaktligen, men det är viktigt att inte överdriva omfattningen av detta.
När det gäller den yttre handeln visar de allra senaste siffrorna från Eurostat att man i de inledande uppskattningarna för 2007 talar om ett handelsunderskott på 185 000 miljoner euro för EU-27, vilket är ett betydande handelsunderskott, men det är i alla händelser lägre än inom många andra områden i industriländerna, och euroområdet har ett handelsöverskott på 28 300 miljoner euro.
I en global ekonomi som kännetecknas av stora obalanser är vår externa sektor följaktligen balanserad generellt sett, och detta gäller inte bara vår externa sektor; även våra statsfinanser är i stort sett balanserade.
För det tredje är det bästa sättet att hantera krisen i den globala ekonomin att fortsätta med de strukturreformer och den makroekonomiska politik som har gjort att vi har kunnat få våra statsfinanser på rätt köl igen, förbättra stabiliteten i våra ekonomier, förbättra vår tillväxtkapacitet och vara bättre rustade än tidigare för att bemöta den finansiella turbulensen.
För det fjärde finns det särskilda problem som måste lösas till följd av denna turbulens. Vi diskuterade dessa under den föregående debatten, så jag kommer inte att upprepa dem. Jag vill däremot påminna ledamöterna och parlamentet om att Ekofinrådet antog vägkartor i oktober, där det anges hur vi ska reagera på denna finansiella turbulens.
För det femte vill jag även påminna ledamöterna och parlamentet om att vi i oktober 2006 antog en strategi för EU:s yttre ekonomiska åtgärder, programmet ”ett konkurrenskraftigt Europa i världen”, där vi stakar ut en ny handelspolitik för EU för att förbättra vår yttre konkurrenskraft som omfattar strategier för marknadstillträde, skydd av immateriella rättigheter, öppna offentliga upphandlingar utomlands, handelsförsvarsinstrument, en policy som inte bara omfattar multilaterala avtal inom WTO, utan även en ny generation bilaterala handelsavtal som kompletterar insatserna för att göra framsteg i de multilaterala förhandlingarna inom ramen för Doharundan.
För att avsluta mitt svar vill jag bara påpeka att tillgängliga uppgifter visar på att marknadsintegration, globalisering och handelsavreglering är fördelaktigt för våra ekonomier, särskilt för de europeiska ekonomierna, och att detta medför många fler fördelar än nackdelar eller problem. Globaliseringen, och den inre marknaden inom ramen för EU, är centrala verktyg för att förbättra vår konkurrenskraft, och protektionism är inte lösningen, vilket vi européer antagligen vet bättre än någon annan i världen.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag skulle vilja fråga er om kommissionen har gjort några uppskattningar av hur denna internationella kreditkris kommer att påverka sektorer som turismen och sjöfarten som i min medlemsstat Greklands fall utgör 21 procent av BNP. Vilka åtgärder har kommissionen för avsikt att vidta i det avseendet?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Nej, jag kan inte ge sådana specifika och detaljerade beräkningar som ni ber om. Det är mycket möjligt att de grekiska myndigheterna har tagit fram sådana beräkningar. Vi uppskattade hur den finansiella turbulensen och det mer ekonomiskt utmanande internationella klimatet inverkar på EU-ekonomierna i våra uppdaterade prognoser i februari, och beräknade att tillväxten kommer att minska med fem tiondelar i EU och att tillväxten i euroområdet kommer att vara fyra tiondelar lägre jämfört med de prognoser som vi lade fram i november 2007. Även inflationen kommer att öka med en halv punkt, vilket huvudsakligen beror på ”chocken” av de ökade priserna på olja och råvaror, särskilt livsmedelsråvaror.
Hittills är inverkan på exporten mycket liten, man kan faktiskt säga att den inte har känts av förrän nu, men vi anser, som vi har sagt vid många tillfällen, särskilt nyligen när volatiliteten på valutamarknaderna har varit ytterst hög, att förändringarna och volatiliteten i växelkurserna i den mån de påverkar oss i EU nu når gränser som ger upphov till mycket stor oro, och vi måste påminna alla andra aktörer i den globala ekonomin om att alltför hög volatilitet i växelkurserna inte är önskvärt, eftersom detta inverkar negativt på tillväxten och den ekonomiska verksamheten för alla.
DanutBudreikait
- (LT) Företagen påverkas inte bara av internationella kriser utan även av valutakurserna, vilket nyss nämndes. Ett land med en stark valuta kan kämpa om konkurrensandelarna på de internationella marknaderna. För närvarande är euron så stark att företagen har börjat klaga över att det inte längre är lönsamt att exportera.
Kan man vidta några åtgärder för att mildra detta problem? Ibland försöker länderna devalvera sina valutor för att göra vinst på försäljning utomlands.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Som ledamoten vet styrs valutamarknaderna i de allra flesta länderna, och särskilt i mer avancerade industriländer, av flexibla valutakurser. Det är lagen om tillgång och efterfrågan som styr valutakurserna vid en given tidpunkt.
I det här sammanhanget är det önskvärt att alla aktörer som deltar i den globala ekonomin, och särskilt valutamarknaderna, håller fast vid de riktlinjer som vi enades om i G7-gruppen, i Internationella valutafonden (IMF), i de multilaterala samråden, som genomfördes för ett år sedan vid det här laget, för att försöka komma till rätta med de globala obalanserna i ekonomin. En av slutsatserna från dessa multilaterala samråd var att valutamarknaderna måste få frihet att avspegla grunddragen i varje ekonomi, vilket är det bästa sättet för att undvika att valutakurserna skadar alla aktörer, alla deltagare på de internationella marknaderna.
Om vi ser på utvecklingen för euroområdet hittills och de siffror som offentliggjordes av Eurostat för 2007, de första Eurostatsiffrorna för 2007 som offentliggjordes den 15 februari, ökade exporten från länderna i euroområdet, som är 13 stycken, med 8 procent medan importen ökade med 6 procent. Samtidigt är det emellertid sant att förändringarna i räntesatserna oroar oss, och vi är särskilt oroade över de senaste veckornas förändringar.
Detta sades efter Eurogruppens senaste möte i förra veckan, och det var Eurogruppens ordförande, ECB:s ordförande och jag som kommissionsledamot med ansvar för ekonomiska och monetära frågor som stod för det uttalandet.
Vi noterar de amerikanska myndigheternas uttalanden, som fortfarande offentligt upprepar att de vill upprätthålla en stark valuta. Vi noterar uttalandena och avsiktsförklaringarna från länder som Kina och andra asiatiska tillväxtekonomier om att de är medvetna om behovet av att gradvis införa mer flexibilitet i styrningen av valutakurserna.
Talmannen
Medan vi byter till kommissionsledamot Ján Figeľ för nästa fråga passar jag på att återgå till Marian Harkins tidigare ordningsfråga. Jag har sett till att frågan har undersökts, och för det första vill jag påpeka att det handlar om en frågestund med frågor till kommissionen, inte till en särskild kommissionsledamot.
Kommissionen har tittat på den fråga som ni tog upp och har rådfrågat Generaldirektoratet för handel och Generaldirektoratet för jordbruk, och enligt deras uppfattning är jag rädd för att er fråga hör till kommissionsledamot Mariann Fischer Boels ansvarsområde. Jag kan inte gå in på några diskussioner om detta, men jag vidarebefordrar den informationen till er så att ni känner till resonemanget bakom detta.
Angående: Laglig nerladdning av låtar från Internet
Den 28 januari 2008 undertecknade de tre största skivbolagen (EMI, Universal Music och Warner Music) sinsemellan ett avtal om att lägga ut 25 miljoner sånger på webbplatsen Qtrax, från vilken det är fritt fram för användarna att ladda ner sångerna gratis. Medan detta pågår är användarna tvungna att titta på den reklam som sänds ut via webbplatsen. Webbplatsen är tillgänglig för invånare i Europa och Förenta staterna och de som skapat den kommer enligt bedömningarna inom kort att ha tjänat in de pengar som de investerat.
Med tanke på att EU inte har någon rättslig ram för direktanslutna musiktjänster, och eftersom kommissionen, enligt en rekommendation nyligen, inte kommer att föreslå någon rättsligt bindande ram och eftersom det här avtalet nu undertecknats i syfte att skydda de här skivbolagens rättigheter och vinster, hur ska då rättigheterna för de upphovsmän skyddas vars skivbolag är föremål för illegal nerladdning?
Anser kommissionen, med beaktande av att den här webbplatsen också riktar sig till europeiska medborgare, att konkurrensen på området för musiktjänster drabbas av det här, eftersom avtalet i fråga endast gäller tre skivbolag som kommer att lägga ut sina låtar på Internet och göra vinst på den reklam som förekommer på den här webbplatsen?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag är säker på att Manolis Mavrommatis minns att Qtrax nyligen meddelade att ett nytt avtal har slutits med flera stora skivbolag för att erbjuda den första kostnadsfria och lagliga annonsstödda fildelningstjänsten med stora skivbolag på sin webbplats. Detta skedde vid musikmässan MIDEM i Cannes i januari.
För närvarande tycks det emellertid inte finnas något gällande avtal som skulle möjliggöra gratis nedladdningar av deras musikkataloger. De fyra stora skivbolagen har också, som en reaktion på uttalandet från Qtrax, offentligt förklarat att inget avtal har nåtts ännu, även om förhandlingar pågår. I detta skede råder det fortfarande osäkerhet om hur många avtal som Qtrax till slut kommer att teckna med de stora skivbolagen och om innehållet i och omfattningen av dessa avtal.
Det är följaktligen alltför tidigt att göra några preliminära uppskattningar av hur konkurrensen i musikindustrin på nätet kommer att påverkas. Det står emellertid klart att en sådan tjänst inte bara måste vara licensierad av skivbolagen, utan att även de författare som skrev och komponerade musiken naturligtvis måste vara delaktiga i avtalet.
Manolis Mavrommatis
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Som jag anger i min fråga finns det tre bolag som gör vinst på detta. Jag upprepar min fråga: kommer andra, oskyddade bolag att bli tvungna att upphöra med sin verksamhet och därmed lämna tusentals artisters rättigheter oskyddade, precis när musiktjänsterna på nätet stadigt växer sig starkare? Eller ska jag tro på Charlie McCreevy, som har talat om för oss att ett direktiv om detta kommer att läggas fram för Europaparlamentet 2010?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) För det första vill jag återigen försäkra er om att EU:s och kommissionens konkurrenspolitik är en kontinuerligt pågående process. Vi kontrollerar och testar och agerar eller reagerar vid behov.
För det andra sker anpassningen av viktiga bestämmelser eller ramar för nätinnehåll eller gränsöverskridande bestämmelser om tillhandahållande av tjänster gradvis, vilket nu även omfattar upphovsmannarätt eller till och med skyddsvillkor. En del av dem kommer förmodligen att justeras i år. Några förslag lades fram redan under hösten förra året. Jag anser följaktligen att detta är en viktig process, som vi arbetar tillsammans med, och där det kulturella sammanhanget eller hur kulturen påverkas vederbörligen beaktas och den kulturella mångfalden skyddas och främjas.
Vi ger inte de enskilda bolagen råd om hur de bör reagera på andra aktörers agerande, men det är viktigt att bevara och främja öppenhet och gynnsamma förutsättningar för kreativitet och spridning av kultur. Jag anser att detta är vårt gemensamma mål och intresse. Jag är övertygad om att utskottet för kultur och utbildning som ni är vice ordförande för, herr Mavrommatis, instämmer i den åsikten.
Josu Ortuondo Larrea
(ES) Herr kommissionsledamot! Jag antar att ni känner till att några stater har infört en metod för utbetalning av upphovsmannarättigheter genom att fastställa en avgift som måste betalas av alla som köper utrustning för att spela in eller reproducera material eller köper cd- eller dvd-skivor. Jag ville fråga er om ni anser att denna metod är godtagbar, med tanke på att många som köper sådan utrustning eller dvd-skivor varken använder dem för att ladda ned musik eller reproducera något som påverkar upphovsmannarätten. Jag anser att de ärliga medborgarna straffas genom denna metod. Jag skulle vilja höra vad ni anser om detta.
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Det stämmer att upphovsrättsavgifterna är mycket höga eller att skillnaderna är mycket stora i några länder.
Detta är en av de frågor som vi arbetar med. Vi arbetade med den förra året, och jag är säker på att kommissionen återkommer till dessa frågor i framtiden. Min kollega kommissionsledamot Charlie McCreevy är ansvarig för detta område, och jag ser att frågan diskuteras i samband med andra områden där antingen upphovsrätten eller skyddsvillkor berörs eller tas upp.
Jag känner alltså till detta, men tack för budskapet, som även upprepas av några länder och branscher. Jag är övertygad om att dessa frågor kommer att ses över inom en snar framtid.
Angående: Koltullar på importvaror?
Den 23 januari 2008 lade kommissionen fram ett omfattande paket med förslag avsedda att bidra till att infria Europeiska unionens vittgående utfästelser om att bekämpa klimatförändringen och främja förnybar energi fram till 2020 och därefter.
Ett väsentligt inslag i den här strategin består i att förstärka och bygga ut systemet för handel med utsläppsrätter, som är EU:s viktigaste redskap för kostnadseffektiv utsläppsminskning. Avsikten är att utsläppen från de sektorer som omfattas av systemet ska minskas med 21 procent fram till 2020, jämfört med nivån 2005. För sådana utsläpp som omfattas av systemet kommer det att fastställas en gemensam övre gräns på EU-nivå och fram till 2020 kommer gratistilldelningen av utsläppsrätter successivt att ha ersatts med att utsläppsrätterna fördelas på auktion.
Om det fanns ett internationellt avtal med garantier för att konkurrenter på andra håll i världen fick stå för liknande kostnader, då kunde risken för kolläckage mycket väl fås ned till ett minimum. Men något sådant avtal har vi dock ännu inte.
Kan kommissionen mot bakgrund av det ovansagda förklara varför koltullar på importerade varor till EU inte togs med i systemet för handel med utsläppsrätter?
För det andra: kan kommissionen dessutom ange hurdant stödet är bland kommissionens ledamöter till att produkter från sådana länder som inte har någon lagstiftning om koldioxidminskning ska beläggas med koltullar?
Har Världshandelsorganisationen någon åsikt om detta?
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EL) Fru talman! Att sluta ett vittgående avtal om klimatförändringen som ska omfatta perioden efter 2012 är en av kommissionens allra främsta prioriteringar. Balikonferensen var ett viktigt steg inom ramen för insatserna för att bemöta klimatförändringen på världsnivå. Alla parter till FN:s ramkonvention om klimatförändringar, inklusive Förenta staterna, Kina och Indien, har samtyckt till att inleda formella förhandlingar.
Det vi behöver nu - och detta är en central prioritering för EU och kommissionen - är ett avtal till årsslutet 2009 om en framtida rättslig ram på klimatområdet. Denna ram måste vara allmänt tillämplig, man måste se till att alla parter engagerar sig i arbetet, och den måste vara effektiv. För att nå det avsedda resultatet, vilket som sagt är ett internationellt avtal, är det mycket viktigt att EU fortsätter att spela en huvudroll, vilket vi gjorde fram till och naturligtvis under Balikonferensen.
Detta är exakt syftet med det paket med förslag om klimatfrågor och förnybara energikällor som kommissionen lade fram den 23 januari. EU måste behålla sin ledarroll och tydligt visa sin beslutsamhet att fortsätta med arbetet på detta område.
EU:s system för handel med utsläppsrätter är vårt viktigaste hjälpmedel för att kanalisera investeringarna mot renare teknik. Genom detta system försäkrar vi oss om att de mål för minskade utsläpp av växthusgaser som EU har satt upp kan nås till lägsta möjliga kostnad.
I EU:s förslag om ändring av direktivet om systemet för handel med utsläppsrätter lyfts auktionering fram som den huvudsakliga metoden för att fördela utsläppsrätterna. Auktionering ger inte bara incitament för investeringar i koldioxidfattig teknik; den bidrar även till att motverka de oönskade konsekvenserna av orättvis fördelning och oförtjänta vinster. Därför föreslår kommissionen att gratisrätter inte längre ska fördelas till kraftvärmeverk från och med början av den tredje handelsperioden, och inom industrisektorn kommer fördelningen av gratisrätter att reduceras gradvis med målsättningen att avskaffa dem helt och hållet.
Några energiintensiva sektorer eller industrier är verksamma på internationella marknader där det råder mycket hård konkurrens. Till följd av detta kan de inte lägga kostnaderna på konsumenterna utan att riskera att förlora en stor marknadsandel. Om det inte finns något internationellt avtal finns det en risk för att de omlokaliserar sin verksamhet utanför EU, med resultatet att de världsomfattande utsläppen av växthusgaser (koldioxidläckage) kommer att öka. De sektorer som riskerar koldioxidläckage måste identifieras enligt objektiva kriterier. Kommissionen förslår därför att denna fråga ska undersökas grundligt och att en förteckning över sårbara industrier ska tas fram till 2010.
Kommissionen kommer att utvärdera situationen för dessa energiintensiva industrier till juni 2011. Den kommer att grunda sin bedömning på resultatet av förhandlingarna om det internationella klimatförändringsavtalet eller på de sektorsavtal som eventuellt kan ha ingåtts. På grundval av denna utvärdering kommer kommissionen därefter att lägga fram en rapport till Europaparlamentet och rådet 2011 och föreslå ytterligare åtgärder om den anser att det är nödvändigt. Dessa åtgärder kommer att omfatta fördelning av gratisrätter till energiintensiva sektorer med upp till 100 procent. Kommissionen föreslår dessutom, som en ytterligare åtgärd, att en effektiv mekanism för koldioxidutjämning eller neutralisering ska inrättas. Målsättningen är att de industrianläggningar i gemenskapen som löper en avsevärd risk för koldioxidläckage ska kunna verka på villkor som är jämförbara och likställda med anläggningar i tredjeländer. Enligt ett sådant utjämningssystem kan man även införa villkor för importörer, som är jämförbara med de villkor som gäller för anläggningar inom EU, till exempel skyldigheten att återlämna outnyttjade utsläppsrätter.
Vilken metod man än enas om och vilka åtgärder som än vidtas måste allt som görs vara fullständigt förenligt med principerna i FN:s ramkonvention om klimatförändringar. Detta gäller särskilt principen om gemensamt men differentierat ansvar och möjligheter när det gäller de mindre utvecklade länderna och deras särskilda situation. Alla åtgärder måste även överensstämma med gemenskapens internationella skyldigheter, inklusive WTO-bestämmelserna.
Avslutningsvis har detta förslag om klimat- och energifrågor antagits gemensamt av hela kommissionen och stöds följaktligen av samtliga kommissionsledamöter.
Avril Doyle
(EN) Herr kommissionsledamot! Tack för ert mycket utförliga svar på min fråga, som jag för övrigt lade fram långt innan jag insåg att jag skulle vara ansvarig föredragande för översynen av EU:s system för handel med utsläppsrätter.
Min fråga handlade mer i detalj om hur vi förhåller oss, och ”vi” betyder egentligen kommissionskollegiet i detta skede, till ett eventuellt införande av justerande koltullar eller koldioxidrätter om vi inte når ett internationellt avtal. Jag håller fullständigt med er om att det är viktigt att det råder lika villkor för EU-industrin och produktionen från tredjeländer på detta område.
Jag vill bara få klart för mig om detta alternativ - jag är inte för protektionism och har verkligen en positiv inställning till den globaliserade värld som vi lever i idag - med en eventuell justerande koltull fortfarande är aktuellt. Jag anser att detta fortfarande borde vara aktuellt, så jag undrar vilken ståndpunkt kommissionskollegiet har i denna fråga, för att visa hur allvarligt vi ser på frågan om att minska koldioxidutsläppen och på hela klimatförändringsdebatten. Vi behöver inte gå ut alltför aggressivt med detta, men vi måste agera beslutsamt i de här frågorna.
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag håller fullständigt med er, och detta är en mycket ansvarsfull ståndpunkt. Jag är mycket glad över att ni kommer att vara föredragande för denna mycket viktiga lagstiftning.
Vi har naturligtvis diskuterat allt detta. Jag minns att vi hade en särskild diskussion om denna fråga i Nairobi. Vi diskuterade det vid min tjänsteavdelning, med andra tjänsteavdelningar och med andra kommissionsledamöter och kom fram till att det skulle vara en klok och väl avvägd ståndpunkt att ta med bestämmelser i förslaget för att lösa de problem som energiintensiva sektorer kan ställas inför om vi inte skulle nå ett internationellt avtal eller om ett sådant avtal inte omfattar lika ambitiösa utsläppsbegränsningar för andra länder som vi har i EU. Vi har således beslutat att vi ska identifiera dessa sektorer enligt objektiva kriterier till 2010, och till juni 2011 ska vi bedöma situationen om vi har ett internationellt avtal eller till och med internationella sektorsavtal. Jag hoppas följaktligen, och tror uppriktigt, att vi kommer att ha ett avtal till årsslutet 2009 för att bemöta problemet med klimatförändringen på ett effektivt sätt.
Om vi inte når ett avtal, eller om avtalet inte är tillräckligt ambitiöst, omfattar vårt förslag emellertid bestämmelser som ger oss möjlighet att bedöma situationen och i enlighet med detta antingen fördela utsläppsrätter med upp till 100 procent till dessa energiintensiva industrier eller göra det möjligt att inbegripa importörer i vårt system för handel med utsläppsrätter och naturligtvis en skyldighet att betala liknande belopp för utsläppsrätterna som lokala producenter kommer att göra och på så vis utjämna situationen - eller till och med en kombination av dessa åtgärder.
Vi ger våra industrier de nödvändiga garantierna för att vi kommer att titta på problemen. Samtidigt sänder vi en varning till andra länder: det är bäst att de går med på ett internationellt avtal. Genom att välja denna mycket balanserade ståndpunkt når vi följaktligen alla mål, och jag hoppas att parlamentet och rådet kommer att rösta om och anta lagstiftningen så snart som möjligt, till årsslutet eller tidigt nästa vår.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Jag är mycket nöjd med kommissionens och kommissionsledamotens ståndpunkt och det välbalanserade synsättet. Jag vill emellertid lyfta fram ett mycket angeläget problem, nämligen att vi fortfarande exporterar gammal teknik till utvecklingsländerna, teknik som är ineffektiv och även ger upphov till utsläpp. Jag vill be kommissionen att överväga att kanske föra en kompletterande politik i detta avseende enligt samma linjer. Kan vi förvänta oss sådana initiativ på kort sikt?
Marian Harkin
(EN) Under debatten om den gemensamma jordbrukspolitiken tidigare i eftermiddag diskuterade vi import till EU, och vi uppmanade kommissionen att brådskande utarbeta en plan för att driva igenom EU:s icke-kommersiella intressen i WTO-förhandlingarna.
Frågan om klimatförändringen hamnar självklart högt uppe på vår prioriteringslista, och koltullar på importer till EU är verkligen mycket viktigt i detta avseende.
Jag vill därför bara fråga kommissionsledamoten, vilket Avril Doyle även gjorde i sin ursprungliga fråga, om WTO har någon åsikt om detta och vilken den i så fall är?
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag instämmer fullständigt i att vi inte ska exportera teknik som kommer att förorena utomlands. Vår främsta prioritering kommer faktiskt att vara att inte tillåta omlokaliseringar av sektorer eller industrier utanför EU, inte bara för att vi kommer att förlora arbetstillfällen och detta ger upphov till sysselsättningsproblem, utan även för att vi inte vill fortsätta att släppa ut och förorena i länder som inte har koldioxidbegränsningar som vi har.
Vi bör alltså vara mycket försiktiga och vara ytterst uppmärksamma för att inte tillåta att detta fenomen uppstår. När vi predikar att det som utvecklingsländerna främst måste göra för att bekämpa klimatförändringen är att förbättra energieffektiviteten måste vi naturligtvis vara mycket försiktiga med vad vi exporterar till dem.
När det gäller WTO:s ståndpunkt om koltullar känner vi inte till den eftersom den frågan inte har uppstått , men efter att ha undersökt frågan inom EU anser vi inte att det är något problem, eftersom det vi försöker göra genom att inbegripa detta i systemet för handeln med utsläppsrätter, som är lite annorlunda än gränstullar, är att utjämna situationen. Vi gynnar inte våra industrier; vi ser bara till att de har samma förutsättningar som industrier och sektorer som producerar i länder utan koldioxidbegränsningar.
För övrigt diskuteras denna fråga även i Förenta staterna, eftersom det finns en liknande bestämmelse i Liebermann-Warner-propositionen om införande av ett system för handel med utsläppsrätter i Förenta staterna. Denna diskussion hölls alltså även i Förenta staterna, och de anser också att detta är förenligt med WTO-bestämmelserna.
Del II
Angående: Interkulturell dialog inom EU
Kommissionen har planerat många evenemang för året för interkulturell dialog inom EU som pågår just nu. Tonvikten borde ligga på att involvera unga människor i evenemangen under året, så att de kan dra fördel av den rika kulturella mångfalden inom EU.
Vilka särskilda åtgärder planerar kommissionen för att involvera unga människor i Europeiska året för interkulturell dialog?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (SK) Tack fru talman, och tack även till Colm Burke för hans fråga.
Jag vill påpeka att ambitionen för detta år, som är Europeiska året för interkulturell dialog, är att främja dialog mellan kulturer som en process genom vilken alla som lever i EU kan utveckla sin förmåga att engagera sig mer och öppnare i den komplexa kulturella miljön i vardagslivet. Insatserna inriktas framför allt på att öka medvetandet, särskilt bland de unga, för att utbilda dem i ett aktivt europeiskt medborgarskap som är öppet mot omvärlden, innebär respekt för kulturell mångfald och grundas på gemensamma värden. I detta sammanhang är ungdomar och utbildning två centrala områden för dialog, tillsammans med andra områden som migration, minoriteter, flerspråkighet, sysselsättning och medier, religion, konst och kultur.
EU samfinansierar sju flaggskeppsprojekt på EU-omfattande nivå, som främst inriktas på ungdomar och främjande av kulturell dialog mellan unga genom samarbetsprojekt som artistiska projekt, novellskrivande, medieprojekt, mediekampanjer, urban kultur, utbyten mellan missgynnade områden eller samhällen och projekt för att utveckla en dialog om konst, invandring och liknande ämnen.
Detta år samfinansierar EU även ett projekt för eller i varje medlemsstat. Tonvikten ligger även här på ungdomar och utbildning. Vi står också i ständig kontakt med den grupp som leder Civil Society Platform for Intercultural Dialogue, där till exempel företrädare för Europeiska ungdomsforumet och EFIL - European Federation for Intercultural Learning - deltar.
Avslutningsvis omfattar upplysningskampanjerna om vikten av detta år och kulturell dialog en lång rad olika aktiviteter som riktas till ungdomar, som bygger på förslag från medborgarorganisationer och EU-initiativ. All relevant information finns naturligtvis tillgänglig på Internet, på http://www.interculturaldialogue2008.eu. Hela denna process bygger i hög grad på kommunikation för att främja partnerskap och bidrar till att lyfta fram projekt av hög kvalitet och värdefulla erfarenheter. Jag är övertygad om att detta kommer att stärka processen, kulturell dialog som en process, snarare än en engångsföreteelse.
Colm Burke
(EN) Herr kommissionsledamot! Tack så mycket för ert detaljerade svar, och jag välkomnar den utveckling som ni nämnde. Jag vet att ni som kommissionsledamot och kommissionen arbetar mycket hårt med detta program.
När de gäller de 27 individuella regeringarna, vilka program har ni bett dem att engagera sig i för att stödja kommissionens verksamhet? Med andra ord, det är gott och väl att det finns sju flaggskeppsprojekt, men kommer även varje enskild regering att lägga fram ett sådant flaggskeppsprojekt i sitt respektive land?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag sa att detta är en gemensam insats, en gemensam strävan, och det finns många bra idéer och pågående initiativ på EU-nivå och nationell nivå, plus många initiativ på regional och kommunal nivå. Jag är glad över att intresset är så starkt, även internationellt, för att se möjligheter med och söka tillfällen för att främja ett interkulturellt synsätt i stället för ”mångkulturella” kommentarer och klagomål. Jag anser att vi behöver detta.
Jag kommer inte att gå närmare in på projekten i sig, men de är mycket inspirerande - särskilt på EU-nivå - eftersom dessa projekt valdes ut bland många på EU-nivå, och de skiljer sig mycket från de projekt som genomförs på medlemsstatsnivå. Vi har i själva verket 28 projekt eftersom det finns två stora folkgrupper och stöd i Belgien.
Vi anser att de medlemsstater som involverar den unga generationen, som verkligen är öppna för framtiden, förmodligen är de bästa exemplen på hur man bemöter utmaningarna med att leva i mångfald och även främjar sammanhållningen. Ett av projekten är till exempel Diversidad, som drivs av den europeiska musikbyrån. Här ser vi en kombination av mycket populära aktiviteter: musik, musikalisk tolkning, lyssna till musik, lära via musik och dialog med den urbana kulturen. International Yehudi Menuhin Foundation arrangerar ett annat projekt, Ton monde est le mien, som handlar om att vi behöver andra för att förstå oss själva. Vi har även A Unique Brussels, som är ett nätverk av kulturinstitut i EU och Alter Ego, ett bidrag till den interkulturella dialogen, förståelse över de kulturella gränserna och europeiskt medborgarskap för unga genom samarbetsprojekt om konst som kan få dem att vidga sina vyer utanför de normala sociala kretsarna.
Ett projekt drivs av Europeiska kulturstiftelsen - Stranger. Det handlar om ungdomar som uttrycker sig själva och skapar en plattform där de kan sätta sina erfarenheter i ett bredare europeiskt sammanhang.
Sist men inte minst anser jag att det är mycket viktigt att parlamentet deltar så mycket som möjligt, individuellt eller kollektivt. Det finns många tillfällen - evenemang i Bryssel till exempel - som rör olika frågor med anknytning till interkulturell dialog. Vi kommer från kommissionens sida att bjuda in utskottet för kultur och utbildning som ett organ (detta gäller även ledamöterna) till alla evenemang som vi deltar i eller samorganiserar. Vi kommer till exempel att anordna en europeisk ungdomsvecka i november, som jag tycker att ledamöterna borde besöka. En del av evenemangen bör anordnas i Europaparlamentets lokaler i Bryssel, med deltagande av parlamentariker och naturligtvis ungdomar från alla länder, även länder som inte är EU-medlemmar.
Det finns många tillfällen där ni kan säga er mening och föregå med gott exempel genom att visa ert engagemang. Jag anser att detta inte bör vara en engångsföreteelse som bara anordnas ett år. Det måste vara ett långsiktigt mål och en process där vi lär, deltar och mognar för att försäkra oss om att detta århundrade blir bättre än 1900-talet, som var ett århundrade med många splittringar, konflikter och ideologier som stred mot den mänskliga värdigheten. Jag anser följaktligen att ert engagemang kan utgöra en stark drivkraft.
Avril Doyle
(EN) Jag undrar bara om kommissionen, när det gäller interkulturell dialog och ungdomars engagemang i allmänhet, har tittat närmare på det fantastiska arbete som har genomförts på Nordirland inom just detta område: i nord, mellan två olika folkgrupper som har legat i luven på varandra så länge, vilket även har spritt sig över gränserna. Jag anser att detta är något som verkligen borde utnyttjas och undrar om kommissionen har tittat på detta och, om så inte är fallet, om den kommer att göra det.
Marian Harkin
(EN) Jag ska fatta mig mycket kort. Jag vill bara fråga kommissionsledamoten om det har föreslagits några åtgärder på volontärområdet.
Volontärarbete är helt klart ett idealiskt tillfälle för människor med olika bakgrund att arbeta tillsammans av eget fritt val, till exempel inom ungdomsvolontärverksamheten, med program som skulle utformas så att människor som vanligtvis inte är engagerade i volontärarbete kunde delta, eftersom volontärarbete ibland har en tendens att vara något som främst människor från den vita medelklassen ägnar sig åt - och program på området för volontärarbete över generationsgränserna. Har det utformats några åtgärder för att främja den interkulturella dialogen inom dessa områden?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (EN) När det gäller Nordirland vill jag för det första gratulera till den nya atmosfären och vad jag skulle beskriva som mycket positiva förväntningar på en gradvis och uppriktigt menad försoning och ett åtagande för gemensamma värden. Jag planerar till och med att besöka Nordirland, vilket nog är det bästa svaret på er fråga. Jag anser att ett ökat deltagande av Nordirlands elever och studenter, lärare och professorer i EU:s utbyten och samarbete inom ramen för Erasmusprogrammet även skulle bidra till att föra de större europeiska samhällena och befolkningarna närmare varandra. Jag planerar alltså att besöka denna del av EU.
För det andra, och när det gäller volontärarbete, är detta en mycket viktig fråga eftersom volontärarbete är ett uttryck för solidaritet, mänsklighet och samhörighet. Det finns ju även en icke-formell utbildning eller inlärningsprocess. Vi behöver detta för sysselsättningen, för nya färdigheter och kunskaper och social kompetens, och även för att främja medborgarandan och de värden som förenar oss. Vi gör mer än tidigare. Anslagen för det nya ungdomsprogrammet, Aktiv ungdom, är till exempel mycket större, och Europeisk volontärtjänst har en mer framträdande plats. Den är nu öppnare för internationellt engagemang. Vi har många deltagare, och jag anser att det är ett av svaren på frågan.
Detta år skulle vi vilja inleda ett initiativ på detta område för att öka erkännandet av volontärarbete och förbättra förhållandena för sådan verksamhet. Vi är naturligtvis beroende av medlemsstaternas deltagande, och det gläder mig särskilt att Frankrike kommer att behandla frågan om volontärarbete - volontärarbete och ungdomar. I morse hade jag ett möte med ministern med ansvar för politiken på hälso-, ungdoms- och idrottsområdet, och vi enades om vissa prioriteringar. Detta är en av tre prioriteringar på ungdomsområdet under det franska ordförandeskapet, så vi kommer att göra vissa framsteg.
Talmannen
Nästa fråga på listan var från Jim Higgins. Jag kan tyvärr inte godta den frågan eftersom han inte befinner sig i kammaren. Jag vet att ni gärna vill samarbeta om frågorna. Tyvärr meddelades vi inte om bytet i förväg, och därför kan jag inte godta frågan enligt arbetsordningen. Jag är ledsen. Jag kan inte tillåta denna fråga och måste prioritera de ledamöter som är närvarande i kammaren.
Angående: Kultursamarbete mellan Tyskland, Tjeckien och Österrike
Vilka projekt för gränsöverskridande trilateralt eller bilateralt kultursamarbete mellan Tjeckien, Tyskland och Österrike gav kommissionen stöd till i fjol? Tror kommissionen att sådana projekt kommer att kunna få ett betydande stöd under 2008?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (SK) Fru talman! Jag tackar Bernd Posselt för hans fråga och vill påpeka att kultur och finansiering av kultur på nationell nivå är medlemsstaternas ansvar. Detta är vad subsidiaritetsprincipen handlar om, som vi respekterar och värderar högt. EU:s uppgift är att stödja och komplettera den verksamhet som genomförs i medlemsstaterna, inte att ta ansvar för den.
För det andra är det viktigt att komma ihåg att programmet Kultur (2007-2013) främjar interkulturell dialog, gränsöverskridande rörlighet för kulturaktörer och kulturarbeten och kulturella och konstnärliga produkter. Dessa projekt måste omfatta minst tre kulturaktörer i tre olika länder, vilket delvis besvarar Bernd Posselts fråga. Samarbete mellan kulturaktörer från Tjeckien, Österrike och Tyskland kan därför stödjas om dessa partner har valts ut på grundval av kvalitetskriterier inom ramen för projekt som har inlämnats till svar på en inbjudan att inkomma med projekt från kommissionen.
När det gäller de specifika projekt från dessa tre medlemsstater som finansierades förra året vill jag påpeka att programmet Kultur (2007-2013) endast har varit i kraft i lite över ett år. Vi måste vänta lite för att få information om vilken typ av projekt som har finansierats under denna korta tidsperiod. Kort sagt, resultaten när det gäller förra årets projekt finns inte tillgängliga ännu. Om vi ser på perioden 2000-2006 beviljades stöd till 116 samarbetsprojekt och 39 samfinansierade projekt under ett antal år som antingen omfattade bilateralt eller trilateralt samarbete mellan Österrike, Tyskland och Tjeckien. Av dessa projekt finansierades 28 av 2006 års budget: detta banade i själva verket väg för förra årets verksamhet (2007).
Den fullständiga förteckningen över alla godkända och finansierade projekt offentliggörs på kommissionens webbplats. Jag anser att detta är ett detaljerat svar på frågan.
Bernd Posselt
(DE) Tack så mycket för ert svar, herr kommissionsledamot. Ni talade nyss utförligt om evenemang i Bryssel. De evenemang som genomförs ute i regionerna är emellertid också mycket viktiga, och jag har därför två korta följdfrågor.
För det första talade ni nyss om bilaterala projekt. Omfattar detta endast tysk-tjeckiska projekt, eller kan tre länder delta? Slovakien eller Polen skulle till exempel kunna delta tillsammans med Österrike.
Den andra följdfrågan: omfattar detta även Euroregionerna?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (SK) Som jag sa tidigare måste tre partner från tre länder vara involverade i kortvariga projekt på ett år enligt det nya programmet Kultur. För de program som löper över flera år krävs fler partner. Omfattningen av eller antalet sådana verksamheter anpassas därför på sätt och vis till det utvidgade EU.
Med den begränsade budget som vi har kan vi inte komplettera eller ersätta projekt som kräver mycket större stöd från de nationella regeringarna eller de regionala myndigheterna i stora federala stater. När det gäller det jag sa om bilaterala förbindelser hade två av de tre länder som Bernd Posselt nämner i sin fråga i vissa fall parats ihop med ett annat land, men frågan om deltagande besvarades delvis.
Jag vill inte bara lugna Bernd Posselt, utan även eventuella partner, genom att säga att samarbete mellan till exempel regioner eller Euroregioner och mellan städer eller kulturaktörer i allmän bemärkelse är möjligt i dag och inte bara stöds genom programmet Kultur (2007-2013), utan även genom programmet ”Ett Europa för medborgarna” 2007-2013. Inom ramen för detta program främjas civilsamhällets deltagande, och programmet rättsliga grund, det vill säga artikel 151 i EG-fördraget, innebär att medborgarskap som definieras i kulturella termer eller med en kulturell dimension främjas. I dag finns det tusentals exempel på väletablerade partnerskap mellan samarbetande lokala myndigheter, icke-statliga organisationer eller olika sammanslutningar på grundval av dialog mellan folken inom en civilsamhällelig ram.
För det tredje vill jag tillägga att strukturfonderna utgör en ännu större finansieringskälla till stöd för allmänt främjande av kulturella aspekter och kulturarv och samarbete mellan länder för att skydda och stärka kulturarven. Jag vill vädja till ministrarna eller partnerorganisationerna att tänka på att Europa kännetecknas mer av sina kulturer än av företag eller geografi när de diskuterar kulturfrågor. Därför bidrar investeringar i kultur till att öka vår potential, stärka den europeiska identiteten och göra EU mer attraktivt. Detta bör ske på lokal nivå, där folket lever. Det handlar inte bara om Bryssel och andra huvudstäder; det handlar om våra regioner, städer och byar.
Justas Vincas Paleckis
- (LT) Jag har en fråga, herr kommissionsledamot. Som ni har sagt kan endast medlemsstaterna genomföra kulturpolitiken. Bryssel har inga befogenheter på detta område. Särskilt i de nya medlemsstaterna har emellertid artister, konstnärer och personer som arbetar med kulturverksamheter känt sig försummade under de senaste 10-15 åren.
Vad gör kommissionen, eller vad är den beredd att göra, för att dela med sig av de goda erfarenheterna av hur man stöder artister och konstnärer till de nya medlemsländerna och de nya idéerna och projekten i samband med detta? Kan ni ge några exempel på det?
Reinhard Rack
(DE) Det finns även många historiska spänningar i förbindelserna mellan Tjeckien, Tyskland och Österrike. Finns det några särskilda program eller rättare sagt, planerar kommissionen att koncentrera huvuddelen av sina insatser på detta för att inkludera organisationer för fördrivna personer i dessa europeiska arbetsprogram till exempel, vilket skulle vara viktigt för att skapa en bredare förståelse i detta avseende?
Ján Figeľ
ledamot av kommissionen. - (SK) Tack för följdfrågorna. De visar att kultur, identitet och historiska minnen är viktiga aspekter, precis som det är viktigt att se framåt och utveckla kulturen. Vi stöder dessa aspekter. Jag måste upprepa att subsidiaritet handlar om ansvar och att vi inte utnyttjar den som en ursäkt för att säga att vi inte samarbetar eftersom denna fråga omfattas av medlemsstaternas behörighetsområde. Kommissionen gör verkligen allt den kan för att skapa bästa möjliga förutsättningar för kulturell dialog, utbyte och samarbete, och jag anser att resultaten av dessa insatser är uppenbara.
Jag nämnde programmet Kultur (2007-2013) tidigare. Låt oss jämföra siffrorna: sju år tidigare, sju år nu. En mycket viktig faktor är emellertid att den ”europeiska agendan för en kultur i en alltmer globaliserad värld” lades fram och antogs första gången förra året, inte bara till glädje för kommissionen, utan även för EU som helhet. Förslagen lades fram i maj och antogs av medlemsstaterna i november. För det andra har vi lyckats enas om att vi ska tillämpa en ny samarbetsmetod för denna kulturagenda, en öppen samordningsmetod. Dessförinnan skulle de flesta ha sagt att det var osannolikt eftersom vi inte skulle ha kunnat enas på grund av de skilda åsikterna i dessa frågor.
Det är emellertid innehållet som är nyckelfrågan. Det viktigaste är att se till att detta samarbete inriktas på praktiska kulturella behov i en bredare bemärkelse, på kultur- och artistsektorernas behov eller på att helt enkelt sprida kultur. Vid Europeiska rådet i Lissabon åstadkoms något viktigt förra våren. Kultursektorn och den så kallade kulturindustrin nämns för första gången i Lissabonstrategin, och dess viktiga bidrag till den ekonomiska tillväxten och sysselsättningen erkänns. Detta gör att vi kan komma ifrån den klassiska dikotomin att kultur bara kostar pengar, medan det är företagen som drar in pengarna. Kultur går hand i hand med värden, med de växande dimensionerna av hållbar ekonomisk utveckling. Brist på kultur leder till problem i näringslivet och till politiska och andra problem. Med detta menar jag att kultursektorn måste betraktas som en viktig faktor och främjas på olika sätt så att den blomstrar. Jag är därför glad över att vi även inom kommissionen gör framsteg med denna mer övergripande strategi, även det tack vare förra årets beslut.
Jag vill inte att mitt svar ska bli för långt. De nya medlemsstaterna bidrar genom sin kultur, sitt rikhaltiga arv, sina färska minnen av ett delat Europa eller av ett förflutet som var mycket mer dramatiskt under den andra halvan av 1900-talet. De kan emellertid lära av de äldre medlemsstaterna i många aspekter, som till exempel har mycket mer dynamiska metoder för att finansiera kultur, utveckla utbildning i kultur och hantera många frågor som även måste främjas i de nya medlemsstaterna. Kulturen får inte behandlas som en bifråga inom ramen för politiken och av regeringarna: ”Om det finns pengar över kommer vi naturligtvis att ge något till kultursektorn, men det är varken en prioritering eller en nyckelfråga.”
För det andra vill jag kommentera det som Reinhard Rack sa om bördan från det förflutna. Jag berörde frågan om det historiska minnet lite kort för en stund sedan. Det historiska minnet är viktigt för identiteten, det lär oss att inte upprepa tragedierna från det förflutna. I mitt svar till Bernd Posselt nämnde jag programmet ”Ett Europa för medborgarna” 2007-2013. Genom detta program kommer EU under de kommande sju åren att kunna samfinansiera projekt som har som målsättning att hålla minnena från tiden av diktaturer levande och minnas nazismens och stalinismens offer. Jag anser att detta är en mycket viktig utmaning eftersom det hjälper oss att komma ihåg att allt vi har - frihet, demokrati, vårt enade Europa - inte bara har skett av en tillfällighet eller av sig självt och att det alltid finns en frestelse, mindre eller större, att tillämpa ett totalitärt synsätt och förenklingar. Vi måste komma ihåg att vi måste utveckla värden för varje generation. Teknik och byggnader är lätta att föra vidare, men värden måste inpräglas i alla människors själ och hjärta ända från barndomen.
Jag vill därför uppmana er att utnyttja dessa instrument för kulturellt eller civilt samarbete, att använda dem för att bevara våra minnen, för våra själars och hjärtans skull. Enligt min åsikt är detta uppgiften just för dem som har överlevt sådana tider, som minns händelserna, som kommer från länder som brukade vara ett slags gråzon eller fanns bakom järnridån. I alla händelser måste EU erbjuda utrymme för att minnas tillbaka och utveckla gemenskapen.
Talmannen
På grund av tidsbristen kommer vi nu att gå över till frågorna till kommissionsledamot Peter Mandelson. Frågorna nr 38-40 kommer därför att besvaras skriftligen.
Jim Higgins
(EN) Debatten om Lamfalussyprocessen fick pågå 30 minuter in på frågestunden. Till följd av detta kunde jag inte vara här. Jag utgick ifrån att frågestunden skulle inledas kl. 18.00, att 30 minuter skulle avsättas för den första kommissionsledamoten, och sedan skulle jag vara den andra frågeställaren för nästa kommissionsledamot.
Parlamentets arbetsordning är helt vansinnig. Detta ska föreställa en förebild som organisation. Den organisation och de förfaranden som vi har skulle inte tolereras ens i de mest desorganiserade byar eller kommunstyrelser inom EU. Detta är fullständigt vansinnigt.
Frågestunden borde vara okränkbar, och det får absolut inte ske något tidsöverdrag. På så vis diskrimineras de ledamöter som lägger fram frågor långt i förväg, och det finns absolut ingen ursäkt för detta.
Talmannen
Jag påpekade att vi var försenade redan i början av frågestunden och att detta var ytterst olyckligt. Jag kommer att undersöka varför vi hade så många debatter före frågestunden som orsakade förseningen. Jag ser ytterst allvarligt på detta eftersom det är jag som har ansvaret för frågestunden.
När det gäller er fråga konstaterade jag tidigare att det fanns andra ledamöter här i kammaren som hade väntat tålmodigt ända från början för att få sina frågor besvarade och som inte lämnade kammaren för andra engagemang. Jag vet att vi alla har komplicerade kalendrar och tidsscheman, men just därför var jag tvungen att strikt följa arbetsordningen och prioritera de ledamöter som stannade kvar i kammaren. Jag är ledsen, men arbetsordningen är mycket tydlig på den punkten.
Angående: Lösning av tvisten i Världshandelsorganisationen mellan EU och Förenta staterna om genetiskt förändrade organismer
Den 11 januari 2008 löpte tidsfristen ut för EU:s anpassning till beslutet som WTO:s tvistlösningspanel fattat om godkännande och handel med genetiskt förändrade organismer. Enligt uttalanden från den amerikanska regeringen har Förenta staterna kommit överens med EU om att tillfälligt uppskjuta förfarandet med att införa handelssanktioner, i syfte att ge EU en chans att demonstrera reellt framsteg i frågan om att godkänna biotekniska produkter. Vidare har Förenta staterna uttryckt sitt ogillande över den franska regeringens avsikter att tillgripa säkerhetsklausulen för att kunna förbjuda odling av en sort av genförändrad majs, i likhet med vad andra EU-medlemsstater gjort tidigare.
Vilka är kommissionens förhandlingsvillkor för att en ”vänskaplig” överenskommelse ska fås till stånd i samband med förhandlingarna och för att undvika att beslut fattas som innebär repressalier mot EU, samtidigt som möjligheten för EU att ha kvar ett strängt regelverk när det gäller genetiskt förändrade organismer bör säkras?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Lösningen av den tvist som ledamoten avser skulle underlättas om EU kunde visa den klagande parten att vårt regleringsförfarande fungerar tillfredsställande och leder till godkännanden utan omotiverade förseningar när risker för hälsan eller miljön inte identifierats eller är hanterliga.
Dessutom måste man finna en lösning på de nationella skyddsåtgärder som är föremål för tvistlösningsförfarandet i WTO, som inte anses vara vetenskapligt baserade och följaktligen inte är förenliga med WTO:s bestämmelser.
I båda fallen måste kommissionen kunna räkna med att medlemsstaterna samarbetar. Våra skyldigheter är följaktligen tydliga, och vi kan inte dra oss undan vårt ansvar.
Under tiden har Förenta staterna gått med på att inte omedelbart tillämpa motåtgärder. De respektive förfarandena kan emellertid återupptas om en granskningspanel anser att EU har underlåtit att genomföra WTO-panelens utslag. Att EU:s regleringsförfarande fungerar effektivt är inte bara av intresse för de klagande inom WTO, utan även för EU.
De flesta av våra nuvarande djurfoderleverantörer är länder som utvecklar biotekniska produkter. Att vi godkänner säkra GMO-produkter på lämpligt sätt är följaktligen nödvändigt för att trygga djurhållningssektorns konkurrenskraft i EU. EU:s fläskköttsindustri har till exempel allt svårare att få tag på foder till rimliga priser, samtidigt som priserna på fläskkött faller. Med andra ord, ju längre förseningar av våra tillstånd, desto större är risken för EU-jordbrukets behov.
Georgios Papastamkos
- (EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Hur stora sanktioner övervägs i händelse av ett handelskrig mellan EU och Förenta staterna om genetiskt modifierade organismer, och hur kommer de att tillämpas?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Motåtgärdernas omfattning skulle avgöras av WTO:s panel för genomförande. Men de potentiella motåtgärderna skulle kunna vara mycket omfattande. De skulle i själva verket kunna uppgå till hundratals miljoner US-dollar i handelsvärde. Motåtgärderna skulle kunna tillämpas för produkter från olika EU-medlemsstater, inte bara de medlemsstater som har infört nationella skyddsåtgärder mot GMO-produkter.
De ansvariga medlemsstaterna skulle alltså inte bara utsätta sina egna producenter och exportörer för en direkt risk för motåtgärder. Genom sitt agerande skulle de även försätta exportörer från många andra medlemsstater förutom den egna i en risksituation.
Jag hoppas att de kommer att överväga dessa följder och konsekvenser när de ser över sina åtgärder.
Mairead McGuinness
(EN) Jag vill tacka kommissionsledamoten för att han är så tydlig i denna fråga, eftersom den är enormt viktig för djurfoderindustrin. Men märker han av - som jag gör - att konsumenterna nu har mindre förståelse för situationen på EU:s fodermarknad? Kommissionsledamoten beskrev mycket bra hur detta påverkar våra fjäderfä- och fläskköttssektorer konkurrensmässigt. I ett senare skede skulle vi kanske kunna diskutera den mer generella frågan om WTO-bestämmelserna när det gäller icke-kommersiella intressen och de förhandlingar som för närvarande pågår om jordbrukets konkurrenskraft i allmänhet.
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Det vi ser enligt min mening är en massa felaktig information, förvrängningar och panikspridning, som påverkar vissa sektorer av den allmänna opinionen. Om det fanns mer representativa informationskällor och vår allmänhet fick mer objektiv information och om man tog hänsyn till komplikationerna och följderna av några av dessa åtgärder, skulle de säkerligen dra andra slutsatser.
Konsumenterna har naturligtvis rätt att veta vad de konsumerar. De bör också kunna välja mellan produkter som innehåller genetiskt modifierade organismer och produkter som inte gör det. För närvarande förvägras de det valet på grund av fördomar mot GMO-produkter.
Angående: Grundlig utvärdering av avtalen om ekonomiskt partnerskap
Regeringarna i sådana AVS-länder som gått med på en liberaliserad varuhandel har inte tillräcklig förhandlingsstyrka i frågor som dock berör dem själva. Samtidigt som de måste göra stora eftergifter inom avtalen om ekonomiskt partnerskap gör EU inga bindande utfästelser i sådana viktiga frågor som förbättringen av ursprungsreglerna, fördelningen av dess subventioner och utbyggnaden av utvecklingsbiståndet.
Instämmer kommissionen i att dessa länder måste få mera tid på sig för att de ska komma fram till sådana avtal om ekonomiskt partnerskap som är ett resultat av goda förhandlingar samt att de måste få mera hjälp med att öka sin förhandlingsstyrka och att det därför behövs en grundlig utvärdering och översyn av de nuvarande avtalen - som förresten långtifrån är de ”instrument för utveckling” de borde vara?
Angående: Avtal om ekonomiskt partnerskap
Fristen för avtal om ekonomiskt partnerskap med AVS-länderna har förlängts efter den 1 januari 2008 och detta har fört med sig att mycken osäkerhet kvarstår för länderna i fråga. De avtal som ingåtts om undantagsklausuler för exporten, förbättring av ursprungsreglerna, fördelning av EU:s subventioner och utbyggnaden av utvecklingsbiståndet är ofta otillräckliga och kan därför inte påräkna särskilt mycket understöd i de berörda länderna. Är kommissionen beredd till en grundlig utvärdering och översyn av de nuvarande avtalen? Vilka konkreta åtgärder ämnar kommissionen vidta och inom vilket tidsperspektiv?
Angående: Konsekvensbedömning av avtal om ekonomiskt partnerskap
Kommissionen har nyligen överenskommit om ett egentligt avtal om ekonomiskt partnerskap med Västindien samt ingått en rad interimsuppgörelser med andra länder eller regioner, varvid avsikten är att de i slutändan ska leda fram till avtal om ekonomiskt partnerskap i egentlig bemärkelse. I januari i år fick Europaparlamentet en mycket klar och tydligt redogörelse för vilka framsteg som hittills gjorts och vi uttrycker vår erkänsla för all den möda kommissionsledamoten lagt ned på detta.
Ni påpekade dock också vilka uppgifter som återstår. Bland annat nämnde ni det akuta behovet av att finna sätt att övervaka genomförandet av de nya avtalen samt konsekvenserna av dem.
Har kommissionen vid det här laget några uppskattningar i stora drag av vilka positiva effekter de senaste avtalen fått för de afrikanska jordbrukarnas inkomster liksom också för de slutliga priser som betalas av de europeiska konsumenterna? Hur planerar kommissionen gå till väga för att utveckla olika sätt att övervaka och mäta genomförandet och konsekvenserna?
Angående: Ekonomiska partnerskapsavtal
Kan kommissionen redogöra för senaste nytt om de ekonomiska partnerskapsavtalen?
Angående: Ekonomiska partnerskapsavtal
Hur kommer det sig att ni inte har lyckats övertyga skeptikerna om att de ekonomiska partnerskapsavtalen är rättvisa mot utvecklingsländerna?
Angående: Partnerskapsavtalen med utvecklingsländer
De flesta AVS-länder har skrivit under avtal om ekonomiskt partnerskap (EPA-avtal) med EU. En lång rad frivilligorganisationer anser inte att avtalen kommer att leda till de uttalade målsättningarna, dvs. att främja ekonomisk utveckling i de avtalsslutande länderna. Kommissionens ordförande har uttalat sig om att EPA-avtalen framöver kan bli föremål för diskussion och således omförhandlas. Kommissionsledamoten med ansvar för handel har däremot tagit avstånd från möjligheten att omförhandla de aktuella avtalen.
Kan kommissionen klargöra hur det förhåller sig i frågan? Kommer de utvecklingsländer som skrivit under ett partnerskapsavtal med EU att få möjligheten att omförhandla avtalet?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Det har hänt en del sedan kommissionens senaste uppdatering till utskottet för utveckling i januari i år. De rättsliga texterna för de ekonomiska partnerskapsavtalen (EPA-avtal) med Västindien har granskats gemensamt, och vi inleder den process som ska leda till undertecknande och ratificering. För andra regioner har vi utarbetat interimsavtal för undertecknande och har funderat på hur vi ska ersätta dem med fullständiga EPA-avtal.
Jag har just återvänt från ett besök till södra och östra Afrika som omfattade Lesotho, Sydafrika, Botswana och Zambia. Jag hade ministermöten med regionerna i Södra Afrikas utvecklingsgemenskap (SADC) och förhandlingsgruppen för östra och södra Afrika (ESA) och har även fört omfattande diskussioner med president Thabo Mbeki om både EPA-avtalen och utvecklingsagendan från Doha. I alla möten med ESA- och SADC-regionerna slogs jag av deras starka åtagande att göra framsteg i förhandlingarna, att inte se bakåt och inte rasera det som har åstadkommits, vilket skulle kunna få ödesdigra följder för handelssäkerheten. Resultatet av våra diskussioner återspeglades i gemensamma förklaringar, där vi klargjorde vårt samfällda åtagande att enas om fullständiga ekonomiska partnerskapsavtal till årsslutet.
Vi har även hållit möten på högre tjänstemannanivå med Centralafrika och Västafrika under de senaste dagarna. Centralafrika vill ha ett fullständigt ekonomiskt partnerskapavtal till juli, och Västafrika siktar på att nå ett fullständigt EPA-avtal i mitten av 2009. Stillahavsregionen genomför interna samråd, men det överenskomna målet är fortfarande att slutföra ett fullständigt ekonomiskt partnerskapsavtal under 2008.
Jag har en tydlig känsla av att de flesta regionerna nu har avslutat en period av utvärdering och eftertanke efter det som skedde i december förra året och tydligt befäster sitt åtagande att gå mot fullständiga EPA-avtal. Detta är ett viktigt tecken på deras åtagande att integrera handels- och utvecklingsstrategier på ett progressivt och långsiktigt sätt. Jag välkomnar detta åtagande.
Våra målsättningar för fullständiga ekonomiska partnerskapsavtal för hela regioner som omfattar samtliga handels- och handelsrelaterade frågor samt utvecklingsfrågor förblir oförändrade. Under tiden förklarar länder som inte hör till gruppen minst utvecklade länder, som till exempel Kenya, Elfenbenskusten och andra, att de har skyddat tusentals arbetstillfällen inom jordbruket genom interimsavtalen och länder ur gruppen minst utvecklade länder som Tanzania och Lesotho lovordar förbättringarna av ursprungsreglerna. Känsliga jordbrukssektorer skyddas, och AVS-länderna har nu tid och utrymme att fundera på hur man ska nå fullständiga regionala avtal.
De ekonomiska partnerskapsavtalen måste noga övervakas både när det gäller bistånds- och handelsaspekterna. Därför inrättas omfattande övervakningsarrangemang för Västindiens EPA-avtal, inklusive parlamentariska och andra rådgivande underkommittéer. Interimsavtalen kommer att ersättas av fullständiga EPA-avtal som kommer att innehålla liknande bestämmelser innan några faktiska avregleringsåtaganden börjar gälla för AVS-sidan.
Bart Staes
(NL) Herr kommissionsledamot! Jag noterar ert svar. Vi ska se närmare på det. Men ni kan inte förneka att de flesta AVS-länderna har mycket otillfredsställande förhandlingskapacitet och ibland inte har något annat val eftersom de ställs inför fullbordat faktum. Så sent som i förra veckan - och detta har ingenting med AVS-länderna att göra - träffade jag José Pinzon, en fackföreningsledare från Guatemala, som berättade för mig om sin svåra situation som fackföreningsbas när det gällde förhandlingarna mellan EU och Centralamerika. Denna situation är vanlig i länder där vissa samhällsgrupper och ståndpunkter är ytterst svaga.
Jag har följande fråga: kan kommissionen garantera att vissa rättigheter, till exempel fackföreningsrättigheter och internationella arbetsrättigheter, görs bindande i detta slags handelsavtal, både i ekonomiska partnerskapsavtal och i avtal med andra globala block som Centralamerika, så att dessa rättigheter respekteras? Jag är ingen expert på ämnet, men jag har ett intryck av att det finns avsevärda luckor i avtalen i detta avseende.
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) När jag senast tittade på listan med AVS-länder fanns inte Guatemala med bland dem. Vi har inga i Centralamerika.
Jag råder ledamoten att finna andra informationskällor, och tala med dem som faktiskt bor och arbetar i AVS-länder.
Glenis Willmott
(EN) De ekonomiska partnerskapsavtalen var ursprungligen tänkta att vara handels- och utvecklingsavtal, utöver rent marknadstillträde.
Kan kommissionsledamoten kommentera den växande oron över att interimsavtalen underblåser motsättningarna i handelsfrågorna bland afrikanska nationer, till exempel Kenya? Kenyas grannar anser att det kenyanska stödet för dessa avtal bidrar till att undergräva kontinentens mer radikala ståndpunkt om de ekonomiska partnerskapsavtalen.
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag är hemskt ledsen, men jag vet inte om Kenyas grannar har intagit en sådan ståndpunkt. Såvitt jag vet, om inte ledamoten kan upplysa mig om vilket särskilt land hon talar om, tycks de ha samtyckt till interimsavtal på samma sätt som Kenya.
Allt jag kan säga är att interimsavtalen rör marknadstillträde för varor. Dessa avtal ingicks innan WTO:s tidsfrist löpte ut i slutet av december, så att länder som Kenya, som inte hör till de minst utvecklade länderna och därför inte omfattas av ”Allt utom vapen”, skulle kunna säkra sina handelspreferenser och sitt tillträde till EU-marknaden i syfte att undvika ett avbrott i handeln efter den 1 januari. Därför har våra motparter i Kenya och andra länder som befinner sig i en liknande situation gett uttryck för sin tillfredsställelse över hur långt vi var villiga att gå och den flexibilitet som vi visade för att se till att de hann med till årsslutet.
David Martin
(EN) Skulle ni hålla med om att en av de centrala målsättningarna för de ekonomiska partnerskapsavtalen, förutom att se till att förbindelserna mellan EU och AVS är förenliga med WTO-bestämmelserna, är att öka syd-syd-handeln?
Skulle ni i det sammanhanget kunna tänka er att överväga möjligheten att utöka och inrikta vårt handelsbistånd på ett bättre sätt för att se till att syd-syd-handeln genomförs via dessa ekonomiska partnerskapsavtal?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag stöder starkt den punkten och vill ta detta tillfälle i akt för att vädja till våra medlemsstater att uppfylla det som jag betraktar som deras del av uppgörelsen genom att infria de åtaganden som de har gjort om att tillhandahålla handelsbistånd, för att motsvara det åtagande som kommissionen har gjort.
Detta åtagande är mycket viktigt, och medlemsstaterna har tidigare sagt att de ska motsvara det. Jag hoppas att de nu gör detta i praktiken och lever upp till de förväntningar som våra kolleger i AVS-länderna hyser.
Sarah Ludford
(EN) Jag är ingen expert på detta område - som de andra frågeställarna säkerligen är - men jag är intresserad av att få veta hur och lite förbryllad över varför motståndarna till de ekonomiska partnerskapsavtalen har fått dominera så mycket i pressen. Varför var det inte möjligt att förmedla fördelarna med EPA-avtalen på ett tydligare sätt? Är det helt enkelt så att de som motsatte sig dessa avtal inte vill erkänna att det finns fördelar med handelsavregleringar, vilket jag anser, och att de vill behålla protektionismen?
Hur kommer det sig att kommissionen och andra kanske inte lyckades göra sina röster tillräckligt hörda i pressen?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Vår röst hördes där det var viktigt - bland politiskt ansvariga, ministrar och beslutsfattare. Jag kan inte svara för pressen; det är mycket länge sedan som jag kunde svara för vad som skrivs i pressen.
Många av våra förhandlingspartner bland AVS-länderna tar till sig argumenten mycket bra. När vi har slutit interimsavtal är de i de flesta fall mycket angelägna om att inte bara underteckna dem, utan även att fortsätta att förhandla om fullständiga partnerskapsavtal, att gå vidare från varor till tjänster, investeringar och andra handelsrelaterade bestämmelser, eftersom de vet att detta är det största utvecklingsvärdet med dessa avtal.
Det har uppenbarligen skapats ett slags hysteri kring de ekonomiska partnerskapsavtalen - främst, om än inte enbart, av personer som är misstänksamma mot handel, är emot globaliseringen (vad det nu innebär) och anser att AVS-länderna i en viss bemärkelse skulle klara sig bättre om de var mer isolerade från den internationella ekonomin, men jag skulle säga att dessa personer är fast i det förflutna. Jag anser inte att detta är något att rekommendera, men det är enkelt att komma med förenklade slagord som är lätta att ta till sig och lätta att skriva om, trots att det verkliga politiska innehållet och substansen i denna fråga i själva verket är mycket mer komplicerat än så. Men de som gör sig besväret att sätta sig in i saken inser värdet och de potentiella fördelarna. Det är skälet till att många i AVS-länderna försöker sätta sig in i dessa frågor.
Paul Rübig
(DE) Herr kommissionsledamot! Jag skulle vilja veta om man har utformat strategier på området för förnybara energikällor i samband med partnerskapsavtalen för utvecklingsländerna, eftersom det naturligtvis är viktigt för oss att kostnaderna reduceras till ett minimum när produktionen sker på ett exemplariskt sätt, medan konsumtionen av farliga varor också beskattas därefter. Skulle ni kunna tänka er att ta med detta i partnerskapsavtalen?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Det finns en hållbarhetsdimension i alla handelsavtal som vi ingår genom förhandlingar, och de ekonomiska partnerskapsavtalen är inget undantag.
Vi måste emellertid låta oss vägledas av AVS-ländernas och deras förhandlares intressen och deras uppfattning om dessa intressen. Vi kommer inte att dra oss för att börja diskutera sådana frågor, men jag kan inte svara för hur de skulle mottas av dem som vi förhandlar med.
Talmannen
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Talmannen
Frågestunden är avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.55 och återupptogs kl. 21.00.)
