Antrasis Europos aukščiausiojo lygio susitikimas romų klausimais (diskusijos)
Pirmininkė
Kitas klausimas - žodiniai klausimai Tarybai ir Komisijai dėl antrojo Europos aukščiausiojo lygio susitikimo romų klausimais. (B7-0013/2010; B7-0014/2010; B7-0202/2010; B7-0203/2010).
Monika Flašíková Beňová
Visiems Parlamento Komisijai ir Tarybai pateiktiems klausimams, susijusiems su būsimu Europos aukščiausiojo lygio susitikimu romų klausimais, būdingi keli bendri bruožai.
Pirma, nepasitenkinimas dabartine daugumos romų padėtimi Europos Sąjungoje. Šis klausimas labai susijęs ir su nepasitenkinimu dėl romų integracijai į visuomenę ir socialinei jų reabilitacijai skirtų pasirengimo narystei ir struktūrinių fondų lėšų arba jų panaudojimo lygiu. Antras svarbus dalykas yra pilietinės visuomenės, įskaitant romų organizacijas, vaidmuo sprendžiant problemą.
Abu dalykai svarbūs, bet norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad labai svarbu, kaip šios problemos sprendžiamos. Pripažinkime - po tiek daug metų neaiškių politinių pareiškimų kai kurie iš mūsų mano, kad pagaliau būtina imtis konkrečių veiksmų. Nenuolaidžiaudama ginu žmogaus teises ir tai matyti iš visų mano kalbų Europos Parlamente per pastaruosius šešerius metus. Be to, per šiuos šešerius metus klausiausi kelių diskusijų apie etninių romų diskriminaciją ir būtinybę spręsti etninių romų problemas. Nors tiek daug diskutavome, nepavyko padaryti didelės pažangos ieškant konkretaus sprendimo ir manau, kad taip yra daugiausia todėl, kad oficialiai daugiausia dėmesio skyrėme formaliai diskriminacijos sąvokai, bet nenagrinėjome tikrųjų priežasčių, kodėl susidartokios aplinkybės, kuriomis gyvena mūsų piliečiai romai.
Todėl, norėdami tikrai išspręsti romų problemą, visų pirma turime užtikrinti, kad būtų laikomasi tarptautinių sutarčių dėl nacionalinės teisės ir dėl konvencijų. Pirmiausia norėčiau atkreipti dėmesį į Vaikų teisių konvenciją, kurios nuostatas pažeidžia daugelis romų šeimų. Pvz., Slovakijoje galioja nuostatos dėl nemokamos sveikatos priežiūros ir nemokamo mokslo pradinėse ir vidurinėse mokyklose. Šias paslaugas teikia ir finansuoja valstybė. Tačiau net ir šiose dviejose politikos srityse negerbiamos pagrindinės vaiko teisės.
Norėdami kalbėti apie romų problemų sprendimą tikrai objektyviai, turime išsiaiškinti, kodėl ir kaip atsiranda ši diskriminacija.
Hélène Flautre
Pone pirmininke, Pagrindinių teisių agentūra praneša, kad romai patiria visų rūšių diskriminaciją visose srityse: užimtumo, sveikatos priežiūros, švietimo ar būsto. Todėl jie yra daugiausia Europoje diskriminuojama mažuma.
Pvz., 2009 m. vidutiniškai vienas iš keturių romų nukentėjo dėl nusikaltimo žmogui - agresijos, grasinimo ar didelio priekabiavimo - bent kartą per pastaruosius dvylika mėnesių ir vienas iš trijų romų vidutiniškai keturis kartus per pastaruosius dvylika mėnesių apklaustas policijoje. Romų socialinatskirtis dar labiau didėja, nes jie nepakankamai žino apie savo teises.
Tokiomis beveik 10 mln. Europos Sąjungos gyventojų, kurie jau turi Pagrindinių teisių chartiją ir netrukus pasirašys Europos žmogaus teisių konvenciją, aktualiomis aplinkybėmis kyla didelių abejonių dėl nediskriminavimo politikos ir teisių veiksmingumo Europos Sąjungos ir valstybių narių lygmenimis. Tik po 2007 m. gruodžio mėn. rasistinio smurto Italijoje Europos šalys vieningai ėmėsi plataus masto aukšto lygio veiksmų ir pagaliau 2008 m. rugsėjo mėn. surengtas pirmasis Europos aukščiausiojo lygio susitikimas.
Vis dėlto, vis dar neatsižvelgta į raginimą parengti Europos Sąjungos pagrindų strategiją dėl romų integracijos ir direktyvą dėl romų įtraukties. Valstybės narės, pvz., Prancūzija, kurios vis dar taiko pereinamojo laikotarpio priemones dėl bulgarų ir rumunų patekimo į rinką, visų pirma sudaro sunkumų romams ir reikšdamos politinę valią turėtų kuo greičiau jas panaikinti.
Valstybės narės privalo pagaliau atsisakyti dvišalių readmisijos susitarimų derybų su Kosovu, dėl kurių romai grąžinami į švinu užterštas stovyklas Šiaurės Mitrovicoje, kaip pavyko įrodyti Europos Tarybos žmogaus teisių komisarui T. Hammarbergui.
Europos Komisijai norėčiau priminti 2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl romų socialinės padėties. Tikiuosi, šiais kovos su skurdu metais pagaliau nuspręsime kuo geriau panaudoti savo priemones ir struktūrinius fondus siekdami pagerinti šią sudėtingą padėtį.
Diego López Garrido
Pone pirmininke, atsakysiu į M. Flašíkovos Beňovos ir H. Flautre iškeltus klausimus dėl problemos, tiesiogiai susijusios su žmogaus teisėmis, kuri svarbi mums ir didelei bendruomenei, nes, kaip žinote, romai yra didžiausia Europos Sąjungoje gyvenanti etninbendruomenė, kurios gyvenimo lygis nėra toks pat, kaip vidutinių Europos piliečių.
Atsakydamas į man užduotus klausimus, pirmiausia dėl struktūrinių fondų naudojimo šioje srityje, norėčiau pasakyti, kad į išvadas, kurias Tarybai pirmininkaujanti Ispanija ketina priimti Taryboje, įtraukti šie pagrindiniai dešimt principų, įskaitant dabartinių struktūrinių fondų veiklos programų persvarstymą arba keitimą ir būsimus reglamentus, taikytinus nuo 2014 m.
Pabrėžėme, kad siekiant skatinti romų integraciją reikėtų visapusiškai naudoti struktūrinius fondus, ir konkrečiai pasiūlėme įgyvendinti integruotus veiksmus kaimo ir miesto srityse, atsižvelgiant į neseniai padarytą dalinį Europos regioninės plėtros fondo 7 straipsnio pakeitimą. Taip siekiame visapusiškai remti romų bendruomenes ir pirmiausia gerinti jų gyvenimo sąlygas ir socialinę padėtį.
Antras klausimas susijęs priemonėmis, kurių turėtų imtis vietos valdžios institucijos. Žinome, kad norint sudaryti sąlygas romų bendruomenei naudotis struktūriniais fondais, vietos valdžios institucijos, romų organizacijos ir patys romai turi aktyviai dalyvauti visuose proceso etapuose, t. y. planuojant, stebint ir vertinant Europos fondus.
Be to, Taryba išvadose pasiūlys, kad Europos Komisija teiktų techninę paramą ir gaires valstybėms narėms bei vietos valdžios institucijoms ir palengvintų horizontalų valstybių narių ir vertikalų Europos, nacionalinių, regioninių ir vietos veiksmų koordinavimą.
Trečias klausimas - ar trys Tarybai pirmininkaujančios valstybės parengstrateginį šios srities pasiūlymą arba strateginę darbotvarkę. Galiu patvirtinti, kad trijų Tarybai pirmininkaujančių valstybių parengtoje programoje aiškiai paminėta socialinir ekonominromų integracija. Šis tikslas nustatytas Bendrųjų reikalų tarybos vienbalsiai priimtoje programoje, todėl dera su kitų aštuoniolikos mėnesių, t. y. trijų Tarybai pirmininkaujančių valstybių programos laikotarpio, strategija.
Žinoma, būtina imtis trumpalaikių ir ilgalaikių priemonių. Siekdami panaikinti skirtumus per trumpą laiką turime teikti pirmenybę mano minėtoms priemonėms ir priimti veiksmų planą, kad galėtume nedelsdami spręsti klausimus, pvz., dėl mokinių, lankančių specialiąsias mokyklas, kurios kartais skirtos daugiausia arba tik romų vaikams, todėl vykdomas aiškus atskyrimas, minėtas būsto problemas, sveikatos ir užimtumo klausimus.
Per ilgą laiką norėtume, kad būtų laikomasi ir horizontaliojo, integruotojo požiūrio į romų klausimus visose Europos Sąjungos politikos srityse, taikant atvirąjį koordinavimo metodą įvairiose srityse, pvz., pagrindinių teisių, kovos su diskriminacija, regionų vystymosi, švietimo ir galimybių įsidarbinti viešajame sektoriuje ar naudotis viešosiomis paslaugomis.
Pagaliau, nediskriminavimo klausimu gerai žinoma, kad pirmininkavimo Tarybai laikotarpiu Ispanija, tiksliau tariant, trys Tarybai pirmininkaujančios valstybės ketina skatinti priimti direktyvą, kuri Europos Sąjungoje dar nepriimta arba iki galo neparengta: integruotą direktyvą dėl kovos su diskriminacija ir lygių teisių skatinimo; tai itin svarbu didelę diskriminaciją patiriančioms visuomenės grupėms ir ypač romų bendruomenei.
Viviane Reding
Komisijos Pirmininko pavaduotoja. - Pone pirmininke, norėčiau padėkoti H. Swobodai ir jo kolegoms už šį žodinį klausimą dėl Europos aukščiausiojo lygio susitikimo romų klausimais. Atsakydama į jį Komisija gali išreikšti savo įsipareigojimą, viena vertus, užtikrinti pagrindinių teisių apsaugą ir, kita vertus, visapusišką socialinę ir ekonominę integraciją į mūsų visuomenę. Ką tik girdėjome Tarybos prašymą, kad valstybės narės įtrauktų šį įsipareigojimą į pagrindines savo politikos sritis.
Kaip žinote, šios diskusijos vyksta likus tik kelioms savaitėms iki 2010 m. balandžio 8-9 d. Kordoboje vyksiančio antrojo aukščiausiojo lygio susitikimo romų klausimais, kurį rengia Tarybai pirmininkaujanti Ispanija. Komisija palankiai vertina ir aktyviai remia šią iniciatyvą. Manau, ši iniciatyva bus puiki proga kritiškai įvertinti pokyčius nuo 2008 m. nacionaliniu, Europos ir tarptautiniu lygmenimis. Tada mums bus lengviau prisidėti prie bendros ateities perspektyvos.
Prieš dvejus metus įvyko pirmasis aukščiausiojo lygio susitikimas. Ar daug pasiekėme? Galite matyti pusiau pilną arba pusiau tuščią stiklinę. Žinoma, padaryta didelpažanga, bet dar esama ir didelių spragų. Savo klausime pagrįstai pabrėžiate pagrindinį Europos Sąjungos priemonių ir politikos vaidmenį ir pačių svarbiausių veikėjų - valstybių narių, Europos lygmens valdžios institucijų, tarptautinių organizacijų ir pilietinės visuomenės - bendradarbiavimo stiprinimo svarbą.
Komisija pasiryžusi įgyvendinti direktyvą, kuria draudžiama diskriminacija dėl rasinės ir etninės kilmės, ir romų diskriminacija visiškai patenka į šios direktyvos taikymo sritį. Jau turime Europos lygmens teisės aktus ir pamatinį sprendimą dėl rasizmo ir ksenofobijos, kuris bus pagrindinpriemonkovojant su romų patiriamu rasizmu.
Pamatiniame sprendime nustatyta, kad iki šių metų lapkričio mėn. visos valstybės narės turėtų nustatyti baudžiamąsias sankcijas už rasistinius ir ksenofobinius nusikaltimus. Kaip sakiau, kiek įmanydama atidžiau stebėsiu, kaip įgyvendinamas šis pamatinis sprendimas.
Komisija visiškai supranta, kad to nepakanka ir kad reikia ne tik griežtų teisės aktų, bet ir informuoti bei didinti informuotumą teisių ir įsipareigojimų klausimais. Šiuo tikslu Komisija nagrinėja romų klausimus vykdydama ES kampaniją "Už įvairovę. Prieš diskriminaciją" ir rengdama specialius mokymus teisininkams.
Visiškai teisingai pabrėžta, kad struktūriniai ir kaimo plėtros fondai bei pasirengimo narystei priemonės yra svarbūs veiksniai siekiant pokyčių, nes jomis valstybės narės gali įgyvendinti plataus užmojo romams skirtas programas. Be abejo, šios programos turi būti labai praktiškos ir pragmatiškos, pagrįstos faktais ir skirtos romų gyvenimo sąlygoms visapusiškai gerinti.
Tai nėra problema, kurią būtų galima išspręsti vien šūkiu. Reikia daug konkretaus darbo. Todėl Komisija skatina valstybes nares išnaudoti visas galimybes skatinti romų įtrauktį naudojantis šiais fondais. Šiuo tikslu pradėjome rengti dvišalius aukšto lygio vizitus į valstybes nares, kuriose gyvena daug romų. Per juos reikėtų nustatyti konkrečius įsipareigojimus dėl sutartų tikslų. Pirmasis vizitas surengtas 2009 m. spalio mėn. Vengrijoje, aktyviai dalyvaujant vyriausybei. Kiti bus surengti ateityje.
Kitas konkretus Komisijos įsipareigojimų naudoti struktūrinius fondus siekiant spręsti romų atskirties problemą pavyzdys yra pasiūlytas Europos regioninės plėtros fondo reglamento 7 straipsnio 2 dalies pakeitimas. Praeito mėnesio pradžioje labai dideljūsų dauguma balsavo už jūsų kolegos L. van Nistelrooijaus pranešimą - priemonę, kuria sudaromos naujos socialiai atskirtų bendruomenių būsto politikos ir finansavimo galimybės, konkrečiai skirtą romams, bet ne tik jiems.
Be to, Europos Parlamento dėka vykdomas bandomasis romų įtraukties projektas, kurio dvejų metų biudžetą sudaro 5 mln. EUR. Šio bandomojo projekto temos yra ikimokyklinis ugdymas, savarankiškas darbas naudojant mikrokreditus ir visuomenės informuotumo didinimas. Šį bandomąjį projektą kartu vertins Jungtinių Tautų vystymosi programos ir Pasaulio banko atstovai. Labai laukiu šio vertinimo, nes sužinosime, ką darėme gerai ir ko trūko, ir atsižvelgdami į tai galėsime labai tikslingai veikti toliau.
2009 m. balandžio mėn. bendra Komisijos ir Tarybai pirmininkavusios Čekijos iniciatyva įsteigtas Europos romų aprėpties forumas. Jo tikslas yra suburti svarbius Europos, nacionalinio ir tarptautinio lygmens ir pilietinės visuomenės atstovus ir kartu suderinti esamas politikos kryptis. Šiame forume nustatyti bendrieji pagrindiniai romų įtraukties principai, kurie pridėti prie praeitų metų birželio mėn. priimtų Tarybos išvadų dėl romų įtraukties. Šiose išvadose Komisija raginama rengiant ir įgyvendinant politiką atsižvelgti į dešimt bendrųjų pagrindinių romų įtraukties principų. Kitus forumo susitikimus planuojama surengti Ispanijos ir Belgijos pirmininkavimo Tarybai metu, taigi, tai ne vienkartinė, bet kartotinpriemonė. Labai palankiai vertinu tvirtą trijų Tarybai pirmininkaujančių valstybių įsipareigojimą šiuo tikslu, nes norint pasiekti gerų rezultatų būtina padėti vieni kitiems. Komisija ir toliau prisidės prie šių trijų valstybių veiklos savo politika ir priemonėmis, žinoma, glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis ir pilietine visuomene.
Artėjant aukščiausiojo lygio susitikimui romų klausimais norėčiau jums pranešti, kad su savo kolega Komisijos nariu L. Andoru paskelbsiu komunikatą dėl socialinės romų įtraukties, kuriame nurodyti būsimi iššūkiai ir apibrėžtas ES įnašas juos įveikiant. Šis komunikatas bus Kordobos diskusijų pagrindas.
Lívia Járóka
Kordoboje reikėtų svarstyti ne tik kaip veiksmingiau įgyvendinti tarptautinius ir nacionalinius kovos su diskriminacija teisės aktus, kaip ką tik sakKomisijos narV. Reding, bet ir ypatingą dėmesį skirti ekonominiam romų įtraukties aspektui, nes romų integracija į darbo rinką ir švietimas yra svarbus ekonominis valstybių narių interesas. Pastaraisiais metais įvairios tarptautinės organizacijos parengateities planus, bet jie neįgyvendinti valstybių narių lygmeniu, nes nėra privalomi, nenumatytos galimos sankcijos ir neskirta atitinkamų biudžeto asignavimų.
Europos Sąjunga gali užtikrinti neprivalomos Bendrijos strategijos, viršijančios privalomos teisinės galios neturinčias teisines priemones, plėtojimą, deramą vykdymą ir aiškiais rodikliais pagrįstą vertinimą. Mano, kaip Europos Parlamento pranešėjo dėl Europos romų strategijos, nuomone, itin svarbu, kad strategijoje būtų nurodytos krizės sritys, kuriose valstybės narės turėtų nedelsdamos imtis veiksmų. Socialinpadėtis nevienodai palanki įvairiuose geografiniuose regionuose ir ypač didelis skurdas ir socialinatskirtis pasireiškia tam tikruose mikroregionuose, kuriuose gyvena romai, bet ne tik jie. Todėl atsiranda didelės Europos socialinio vystymosi kliūtys. Reikėtų panaikinti šių regionų atžvilgiu nesąžiningą konkurenciją ir pradėti jų vystymą, taikant intensyvias programas, pritaikytas prie konkrečių jų poreikių.
Atsižvelgiant į subsidiarumo principą, už strategijos priežiūrą ir stebėseną turėtų būti atsakingos vietos organizacijos. Be to, siūlau atlikti plačias apklausas apie tikslinių vietos grupių poreikius, panašias į žemės ūkio projektus Airijoje. Be to, siekiant įvertinti programos rezultatus, būtina rinkti pagal etnines grupes suskirstytus statistinius duomenis ir nepriklausomai juos įvertinti. Europos liaudies partijos frakcijos nuomone, tai svarbiausi klausimai, kuriuos reikėtų apsvarstyti Kordobos aukščiausiojo lygio susitikime.
Claude Moraes
S&D frakcijos vardu. - Pone pirmininke, kaip sakprieš tai kalbėjusios Parlamento ir Komisijos narės, tai labai sudėtinga problema, todėl pateikdama šį žodinį klausimą mūsų frakcija ir, esu įsitikinęs, visos kitos frakcijos norėtų paprašyti atnaujinti ir pratęsti diskusijas romų klausimu.
Romų bendruomenės Europoje ir toliau patiria nepriimtino lygio išankstinį nusistatymą ir labai dažnai smurtą. Iš Romų įtraukties dešimtmečio iniciatyvos matyti, kad Parlamentas tikrai tikisi visapusiško požiūrio.
Bet apie šį visapusišką požiūrį kalbėjome ir anksčiau. Šiame Parlamente turime iš naujo įvertinti, ko pasiekėme spręsdami įvairius klausimus - nuo mikrokreditų iki rasinio smurto - ir visų šių sudėtingų problemų atžvilgiu parengti visapusišką strategiją.
Vis aiškiau, kad padėtis vietoje gerėja nepakankamai sparčiai. Atviros visuomenės instituto duomenimis, išankstinis nusistatymas ir smurtas prieš romų bendruomenes visoje Europoje nemažėja. Be to, Pagrindinių teisių agentūrai atlikus apklausą diskriminacijos tema paaiškėjo, kad romai diskriminuojami labiau nei kuri nors kita apklausta visuomenės grupė.
Šiame Parlamente privalome užtikrinti, kad galiojantys teisės aktai - Rasių lygybės direktyva ir Tarybos kovos su smurtu programa - iš tikrųjų būtų įgyvendinti ir kad, kaip minėta anksčiau, šią problemą įtrauktume į visapusišką savo strategiją kaip sudėtingą problemą, kurią norint išspręsti reikia imtis veiksmų ir taikyti integruotą, visapusišką požiūrį.
Taigi, tegul šis žodinis klausimas būna prašymas atnaujinti šias diskusijas, teikti naujus pasiūlymus ir įgyvendinti jau esamus teisės aktus siekiant padėti romų bendruomenėms.
Renate Weber
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, atsižvelgdama į antrąjį aukščiausiojo lygio susitikimą romų klausimais norėčiau pasidalyti su jumis keliomis mintimis tikėdamasi, kad jos bus kuo greičiau įgyvendintos.
Pirma, esu įsitikinusi, kad mums reikia plačios ir nuoseklios romų įtraukties strategijos ir veiksmų plano, kuriame būtų nustatytos aiškios gairės ir tinkamas biudžetas. Manau, ši strategija turėtų būti skirta ne tik ES valstybėms narėms, bet ir kitoms šalims, kuriose gyvena romų bendruomenės ir kurios dalyvauja plėtros procese arba kaimynystės politikoje, kad ES galėtų naudoti geriausiai tinkančias turimas romų politikos priemones.
Esu įsitikinusi, kad turime pasinaudoti patirtimi, įgyta įgyvendinant lyčių lygybės politiką, t. y. taikyti aspekto integravimo požiūrį. Visos ES institucijos turėtų pradėti taikyti romų aspekto integravimo požiūrį.
Trečia, norėdami išmanyti romų reikalus, turėtume apsvarstyti keletą teigiamų veiksmų, pvz., įdarbinti kelis romų ekspertus Taryboje, Komisijoje ir Parlamente. Šiuo atžvilgiu parengiau raštus Pirmininkui H. Van Rompuy ir Pirmininkui J. M. Barroso, kuriuose siūloma rodyti pavyzdį ir įdarbinti patarėjus romų klausimais.
Jean Lambert
Verts/ALE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, norėčiau pakartoti išsakytus raginimus taikyti visapusišką strategiją.
Kaip minėta, šie metai yra Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi metai ir žinome, kad sunku pasiekti tikslus ekonominio nuosmukio metu, todėl prašėme gelbėjimo paketams taikyti socialinio sąlygiškumo principą, kad labiausiai atskirtų žmonių padėtis nepablogėtų dar labiau.
Jau girdėjome, kad skirtumas didėja, todėl savo ES 2020 m. strategijoje turime atsižvelgti į poreikį mažinti skirtumus tarp turtingųjų ir vargšų.
Regioninės plėtros fondų pokyčiai svarbūs. Sutinkame su Taryba, kad vietos valdžios institucijos svarbios, nes jose labiausiai pastebima diskriminacija dėl būsto ir konkrečių romų poreikių, švietimo ir policijos, kurios pareiga apsaugoti, o ne kriminalizuoti, kaip, atrodo, atsitinka kai kuriose valstybėse narėse.
Be to, norime, kad būtų teikiamos aukštos kokybės paslaugos. Taryba tikriausiai prisimena savo rekomendaciją dėl aktyvaus labiausiai nuo darbo rinkos atskirtų žmonių įtraukimo, kurioje nustatyta, kad labai svarbu užtikrinti aukštos kokybės paslaugas.
Norėtume sužinoti, ar Taryba ir Komisija patenkintos dabartiniu lėšų panaudojimo lygiu.
Be to, labai laukiu Komisijos taip skelbto padėties pasikeitimo kovos su rasizmu ir ksenofobijos srityje ir norėčiau tikėtis, kad kiekvienos valstybės narės vyriausybįsipareigos įgyvendinti šiuos tikslus.
Peter van Dalen
Pone pirmininke, Parlamentas būtinai turi rūpintis romų likimu. Per pastaruosius kelis šimtmečius diskriminacija tikriausiai buvo mažiausias blogis, kurį jie patyrė. Būtina naudoti Europos fondus ir Europos direktyvas siekiant skatinti romų integraciją ir pakeisti jiems nepalankią padėtį. Taip pat manau, kad svarbu parengti gerą strategiją siekiant užtikrinti, kad Europos milijonai tikrai pasiektų tuos žmones, kuriems jų reikia. Daugiausia dėmesio reikėtų skirti švietimui. Turėtume parengti romų vaikus išsiveržti iš neigiamo apgailėtinos tikrovės rato.
Į šiandienos diskusiją norėčiau įtraukti du aspektus. Pirma, mano nuomone, tiek daug romų neturėtų toliau būti aukos. Jie ir patys turėtų imtis veiksmų, kad panaikintų gausius pažeidimus savo bendruomenėse.
Antra, romų integracijos neįmanoma įgyvendinti pasitelkiant tik Europos fondus ir teisės aktus. Galų gale valstybės narės, kuriose romai gyvena dabar ir dažnai jau kelias kartas iš eilės, turės imtis pagrindinio vaidmens spręsdamos romų integracijos klausimą šalies viduje. Tai tikrai daugiau socialinis, o ne politinis ar finansinis iššūkis. Reikėtų ir būtina kiek įmanoma teikti pagalbą naudojant ES fondus.
Cornelia Ernst
Pone pirmininke, kai 2009 m. gruodžio mėn. buvau Prištinoje ir Mitrovicoje ir pamačiau, kaip žmonės gyvena Mahaloje ir švinu užterštose stovyklose, buvau labai sukrėsta, ypač dėl vaikų padėties. Beveik kiekviename pokalbyje girdėjau, kad vienos iš seniausių Europos visuomenės grupių, t. y. romų, padėtis yra labai bloga ne tik Kosove, bet ir daugelyje kitų Europos miestų. Susitikau su Bekimu Syla iš Prištinos romų ir aškalų dokumentacijos centro, kuris mus pasitiko tardamas "Pavargome nuo šnekų".
Būtina imtis veiksmų, todėl labiausiai iš Kordobos aukščiausiojo lygio susitikimo tikimės, kad bus ne tik kalbama, bet ir nedelsiant veikiama. Veikimas nedelsiant reiškia ne galvojimą, kad pakanka ES direktyvų, kuriomis įgyvendinamas lygybės, vienodo požiūrio į asmenis, nepaisant jų rasės arba etninės kilmės, principas, ir Užimtumo pagrindų direktyvos, nes jomis nieko nepasieksime. Norint veikti nedelsiant, būtina pripažinti ir suprasti, kad šių direktyvų nepakanka norint apsaugoti Europos Sąjungos romus nuo žeminamo ir diskriminacinio elgesio ir - svarbiausia - užtikrinti ilgalaikę jų integraciją. Todėl mums reikia Europos romų strategijos, kuri būtų sudedamoji visų politikos sričių dalis, įtraukta į visas politikos kryptis.
Deja, dauguma vyriausybių įgyvendina tik projektus, pavienes priemones. Tačiau reikia vidutinės trukmės ir ilgalaikių politinių iniciatyvų. Skubiai reikia imtis ekonominio romų bendruomenių vystymo priemonių. ES privalo užtikrinti savo struktūrinių ir regioninio finansavimo fondų lankstumą ne nuo 2014 m., bet jau dabar, kad romai galėtų jais naudotis. Tai apima mikrokreditus, kurių reikia suteikti stengiantis kaip galima labiau mažinti biurokratijos, pvz., romų gyvenvietėms atstatyti. Tai apima labai konkrečias sveikatos priežiūros ir švietimo skatinimo, mokymo ir darbo rinkos plėtojimo priemones. Norėčiau aiškiai pasakyti, kad nvienas vaikas neturi atsidurti beviltiškoje padėtyje dėl švietimo ar kalbos kliūčių. Europos vieningųjų kairiųjų jungtinfrakcija / Šiaurės šalių žalieji kairieji nori ne vien tik romams, bet visiems skirtų mokyklų, kuriose galėtų gyventi ir mokytis taip pat romai.
Norėčiau pridurti, kad svarbiausia ne tik pinigai, bet ir ryžtinga kova su rasizmu. Priešiškas nusistatymas prieš romus neturi būti laikomas arba likti nereikšmingu pažeidimu - už jį reikia bausti kaip už nusikaltimą. ES tenka didelatsakomybuž tai, kokiu mastu pavyks, reikia tikėtis, užtikrinti teisingą elgesį beveik dešimties milijonų Europos romų atžvilgiu, nes pirmiausia reikia užtikrinti teisingą elgesį, o tada toliau siekti lygybės. Todėl reikia labai aiškaus politinio pritarimo, ryžtingos ir veiksmingos Europos pagrindų strategijos ir, tiesą sakant, aistringo mūsų, kaip Europos Parlamento narių ir kaip žmonių, įsipareigojimo šiai visuomenės grupei - romams ir sinti. Veikime nedelsdami.
Jaroslav Paška
EFD frakcijos vardu. - (SK) Antrasis Europos Sąjungos aukščiausiojo lygio susitikimas romų klausimais bus tikrai puiki galimybpasidalyti patirtimi apie tai, kaip sekėsi įvairiomis priemonėmis skatinti romų integraciją į visuomenę.
Istorikai teigia, kad romai atkeliavo į Europą V-IX mūsų eros amžiuje ir nuo to laiko daug Europos tautų ieškojo būdų, kaip kuo geriau gyventi kartu su romais. Reikia objektyviai pripažinti, kad net praėjus tūkstančiui tokio modelio paieškos metų nesugebėjome rasti būdo tinkamai integruoti romus į mūsų visuomenę. Nežinau, kas - mes ar jie - kalti dėl šių nuolatinių problemų, bet remdamasis savo šalies patirtimi tikrai galiu pasakyti, kad beprasmiška stengtis jiems padėti vien duodant.
Mūsų Vyriausybsurinko daug lėšų iš visų dirbančių žmonių mokesčių ir skyrjas piliečiams romams, kad jie galėtų gyventi orų gyvenimą. Jiems pastatyti ir nemokamai skirti šiuolaikiški butai, už kuriuos kitiems reikėtų mokėti. Mūsų Vyriausybsudarjiems sąlygas dirbti, naudotis medicinos paslaugomis ir mokytis vienodomis sąlygomis su visais kitais piliečiais. Bedarbiams romams skirtos tokios pačios socialinės išmokos ir parama kaip kitiems piliečiams.
Ir ko pasiekėme? Šiuolaikiški butai sugriauti, išmontuoti ir pavogti sanitariniai ir kiti įrenginiai. Tų butų gyventojai pila nuotekas ir šiukšles pro langus tiesiai į gatvę. Jie nenori eiti dirbti, net jei vietos valdžia jiems siūlo darbą. Medicinos darbuotojai, teikę romams apsaugos nuo infekcinių ligų priemones, išvyti iš jų gyvenviečių. Vaikai neprižiūrimi, alkani ir dažnai net neina į mokyklą. Todėl esu įsitikinęs, kad siekdami iš tikrųjų padėti romams, visų pirma turime stengtis išmokyti romų vaikus gyventi civilizuotai, kultūringai ir padoriai.
Zoltán Balczó
(HU) Kadangi kalbėsiu savo gimtąja vengrų kalba, vartosiu ne standartinį terminą "romas", bet žodį "čigonas" (vengr. "cigány"), kuris vengrų kalboje neturi neigiamos reikšmės ir yra vartojamas taip pat mūsų Konstitucijoje.
Šis darbotvarkės klausimas yra kovos su čigonų atskirtimi ir diskriminacija veiksmai. Svarbiausia problemos sprendimo prielaida yra socialinčigonų integracija. Šiuo atžvilgiu svarbi priemonyra mokykla. Siekiant pakeisti nepalankią padėtį, labai dažnai pravartu taikyti atskirą požiūrį, kitaip tariant, vykdyti teigiamą diskriminaciją. Mažumų teisių aktyvistai tai iš karto vadina atskyrimu, nors siekiama sparčios įtraukties.
Kai kuriuose Vengrijos regionuose daug čigonų kartų užaugo šeimose, kurios užuot užsidirbusios pragyvenimui, gyvena iš pašalpų. Nerasime išeities, jei nekursime darbo vietų. Todėl būtina atsisakyti neoliberalios ekonomikos politikos. Net labai sunkia socialine padėtimi negalima pateisinti teisės pažeidimo. Vengrijoje čigonai yra įsitraukę į labai didelę nusikaltimų dalį. Turime su tuo kovoti ne tik visuomenės daugumos, bet ir sąžiningų čigonų šeimų labui. Niekada nenurodome kaip priežasties genetinių arba etninių bruožų. Niekada neminime rasizmo ir kalbėdami apie aplinkybes nurodome tik konkrečią socialinę ir kultūrinę padėtį. Jei nuolat stigmatizuosime žmones rasizmo pagrindu, vykdysime tik nesikišimu grindžiamą politiką.
Turime kartu ieškoti išeities. Ją galima rasti tik išrinkus čigonų bendruomenės ir visos visuomenės pripažintus vadovus. Mums tikrai reikia bendrosios Europos strategijos, bet į ją reikėtų įtraukti visus problemos aspektus ir ketinimą, sąžiningai juos nagrinėjant, ieškoti sprendimo.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pagirti L. Járóka už romų bendruomenių gynimą Europos Sąjungos institucijose. Reikėtų pabrėžti, kad L. Járóka ir Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcija parengpirmąją Europos romų mažumos integracijos strategiją, kurioje pasiūlyti konkretūs Bendrijos veiksmai daugiau nei devynių milijonų Europoje gyvenančių piliečių labui. Romų bendruomenės padėtis skiriasi nuo kitų nacionalinių Europos mažumų padėties, todėl reikia priimti konkrečiai romams pritaikytas priemones.
Kordoboje vyksiantis antrasis Europos aukščiausiojo lygio susitikimas romų įtraukties tema turėtų būti forumas, kuriame būtų drąsiai sprendžiamos šiai bendruomenei aktualios problemos ir parengtos konkrečios finansinės ir teisinės priemonės, naudingos mažumai, kuri turi imtis vadovaujamo vaidmens kurdama savo ateitį, atsisakydama ankstesnio paternalistinio požiūrio. Sutinku, kad niekas neturi teisės darytis politinės reklamos jų sąskaita.
Tik tarpdisciplininiais ir suderintais Komisijos, Tarybos ir valstybių narių veiksmais galima padėti romų bendruomenei. Įvairūs Europos Komisijos nariai turės derinti savo požiūrius siekdami užkirsti kelią bet kokiems romų atskirties arba diskriminavimo veiksmams. Taryba kartu su valstybėmis narėmis turėtų skatinti visapusišką romų bendruomenės integraciją.
Baigdamas norėčiau pasakyti, kad valstybės narės atsako už kovos su diskriminacija, kurią labai dažnai patiria romai, priemonių skatinimą. Labai svarbu sudaryti sąlygas naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis ir suteikti geros kokybės švietimo, tęstinio mokymosi ir profesinio perkvalifikavimo galimybių, kad romai galėtų rasti deramą darbą ir visapusiškai dalyvauti pilietinės visuomenės gyvenime. Itin galo svarbu, kad vietos institucijos padėtų siekti šio tikslo, esu tuo įsitikinęs. Turime visais būdais jiems padėti, bet nieko nepasieksime be jų pagalbos, todėl, pone pirmininke, džiaugiuosi, kad šiame Parlamente jau yra keli šaunūs nariai romai.
Kinga Göncz
(HU) Manau, kad Kordoboje vyksiantis antrasis aukščiausiojo lygio susitikimas romų klausimais bus puiki galimybįvertinti, ko pasiekta per pastaruosius kelerius metus didžiausios ir pažeidžiamiausios Europos etninės mažumos - romų - integracijos srityje. Visų pirma norėčiau pabrėžti, kad jau ėmėmės svarbių veiksmų, paskelbdami jį Europos klausimu. Tai ne tik Vidurio ar Rytų, bet visos Europos klausimas. Norėdami išspęsti problemas, tą patį požiūrį turime taikyti ir ateityje. Svarbių veiksmų ėmėsi Europos Parlamentas, nusprendęs priimti rezoliuciją dėl būtinybės parengti romų strategiją. Deja, ji dar nepriimta ir labai tikimės, kad trys Tarybai pirmininkaujančios valstybės ir ši Komisija imsis tolesnių svarbių veiksmų. Labai svarbus 2009 m. Europos Parlamento pranešimas apie romų socialinę ir darbo rinkos padėtį ir jau pusiau įvykdėme Romų įtraukties dešimtmečio iniciatyvą, kuri taip pat svarbi programa. Norint sėkmingai įgyvendinti strategiją, būtina išsiaiškinti, kiek panaudota struktūrinių fondų ir Sanglaudos fondų lėšų, ar išvis ir kokiomis aplinkybėmis jomis prisidėta prie socialinės romų integracijos. Mums reikia duomenų, bet žinome, kad duomenys apie etninę kilmę visada opus klausimas, todėl turime jų prašyti ir juos tvarkyti labai apdairiai. Nors imtasi daug teigiamų veiksmų, pastebime, kad daug problemų atsiranda ir įgyvendinant susitarimus dėl readmisijos. Šiose diskusijose jau minėtas Kosovas. Labai tikiuosi, kad aukščiausiojo lygio susitikime bus galima padėti spręsti šias problemas.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Pone pirmininke, romų klausimas labai aktualus mano regione Vakarų Prancūzijoje. Nante daugiau nei tūkstantis romų perkeliami iš vienos vietos į kitą, nes vyriausybnėra nustačiusi jų apgyvendinimo vietų. Tos kelios komunos, kuriose sudarytos romų apgyvendinimo sąlygos, pvz., Nanto komunos Rezir Endras, nebepajėgia apgyvendinti visų romų, negaudamos paramos iš valdžios institucijų. Todėl iniciatyviausi ir naujovėms imliausi merai susiduria su didžiuliais sunkumais. Atsakas turi būti ne vietinis. Jis turi būti visuotinis. Siekiant panaikinti šių Europos piliečių patiriamą diskriminaciją, romų integraciją būtina įtraukti į visas Europos Sąjungos politikos kryptis.
Be to, norėčiau atkreipti dėmesį į ypatingą moterų padėtį. Romų tautybės moterys susiduria su itin akivaizdžiomis problemomis, pvz., dėl sutuoktinių smurto arba nepageidaujamų nėštumų. Pvz., Pasaulio medikų organizacijos (pranc. Médecins du monde) duomenimis, Prancūzijoje kas antrai romų tautybės moteriai, arba 43 proc. tos grupės 22 metų moterų yra padarytas abortas. Vidutinis pirmą kartą nėščių moterų amžius yra septyniolika metų. Tik 10 proc. romų tautybės moterų naudoja kontracepciją. Todėl Europos Sąjunga būtinai turi įtraukti lyčių aspektą į visus su romais susijusius tyrimus ir teisės aktus. Labai daug dėmesio reikia skirti švietimui. Turime imtis skubių veiksmų romų bendruomenėse siekdami informuoti jas apie pagrindines jų teises ir sudaryti palankesnes sąlygas naudotis viešosiomis paslaugomis.
Tikiuosi, per antrąjį aukščiausiojo lygio susitikimą romų klausimais Europos Sąjunga parodys esanti pasiryžusi visapusiškai spręsti romų klausimą.
Lorenzo Fontana
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, romų klausimas darosi vis sudėtingesnis ir būtina ieškoti veiksmingų ir skubių sprendimų. Jų atstovai, valdžios institucijos ir dalis pilietinės visuomenės ragina juos įtraukti į socialinį ir ekonominį tinklą, bet retai kada atkreipiamas dėmesys į tai, kad integracija yra dvipusis - istorinis ir kultūrinis - procesas.
Be tikro kai kurių romų noro priimti šalių, kuriose jie gyvena, taisykles ir kultūrą ir kartu atsisakyti su visuomenės darna nesuderinamo elgesio, įtraukties niekada nepasieksime: taip ir toliau galime vykdyti projektus ir skirti lėšų niekad nepasiekdami pageidaujamų rezultatų.
Problemos neišspręsime demagogija: raginame spręsti šį klausimą pakankamai pragmatiškai ir atkreipiant dėmesį į tai, kad dėl nerimą keliančios ekonominės ir užimtumo padėties bus dar sunkiau įtraukti romus į darbo rinką. Mūsų nuomone, atsižvelgiant į šimtus metų patirties reikėtų suprasti, kad šios probleminės integracijos negalime priskirti tik priimančiosioms šalims ir kad atsakomybę už dabartinę integracijos stoką turi priimti mažiausiai abi šalys.
Simon Busuttil
(MT) Aš taip pat norėčiau pritarti, ypač Europos Parlamento narei Líviai Járókai, kuri aktyviai sprendžia šį opų ir svarbų klausimą. Pone pirmininke, kaip sakmano kolega Parlamento narys, romų bendruomenės padėtis Europoje svarbi ne tik ribotam skaičiui šalių. Jų padėtis svarbi visai Europos Sąjungai, nes romų bendruomenyra didžiausia etninbendruomenEuropoje. Atsižvelgdami į tai būtinai turime įvertinti, ką Europos Sąjunga šiuo metu daro, kad išsiaiškintume, kaip veikti geriau. Džiaugiuosi, kad Europos Komisijos Pirmininko pavaduotoja Viviane Reding labai išsamiai paaiškino šią problemą. Pats laikas imtis veiksmų, atsižvelgiant į kitą mėnesį Kordoboje vyksiantį aukščiausiojo lygio susitikimą romų klausimais. Tikrai privalome pakeisti dabartinę padėtį, nes ji nepasikeis savaime ir, jei nesiimsime reikiamų veiksmų, šie žmonės ir toliau bus atskirti ir kęs skurdą. Todėl turime kurti integracijos politiką, kurią taikant romų bendruomentikrai galėtų naudotis tokiomis galimybėmis, kokių turi kiti. Šiems žmonėms ypač svarbu suteikti galimybę dirbti, naudoti savo gebėjimus, gyventi orų gyvenimą ir siekti sėkmės. Taip jie padės ne tik sau, bet ir įneš indėlį į visuomenę, kurioje gyvena. Tačiau norėdami pasiekti šį tikslą turime imtis reikiamų veiksmų, kad panaikintume esamas kliūtis. Tikiuosi, mūsų siekis šiame Parlamente, mūsų solidarumo ženklas bus priimtas kito mėnesio aukščiausiojo lygio susitikime.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Pone pirmininke, jei dešimt milijonų Europos romų turėtų valstybę, tai būtų vidutinio dydžio valstybnarė. Tačiau jie jos neturi. Romai visada laiksavo europietiškumą svarbesniu už bet kokias sienas. Iš tikrųjų jie yra tarsi antrarūšiai piliečiai, nes per visą istoriją patyrdiskriminaciją ne tik švietimo, sveikatos ir būsto srityse, bet ir kaip migrantai, o migracija yra esminis jų bruožas.
Europos Tarybos žmogaus teisių komisaras teigia, kad kai kuriose Europos Sąjungos šalyse migrantų romų atžvilgiu elgiamasi kitaip nei su kitais Europos migrantais, todėl šiurkščiai pažeidžiama teisį laisvą judėjimą.
Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcija yra įsipareigojusi sukurti tokią Europą, kurioje būtų pripažintos visos etninės ir kultūrinės mažumos ir kurioje siektume integruotos Europos visuomenės, lygybės, laisvės ir sambūvio įvairovėje. Todėl palankiai vertiname direktyvą dėl nediskriminavimo visose srityse, kuriai pritarne visos šio Parlamento frakcijos.
Taip pat palankiai vertiname šios srities Tarybai pirmininkaujančios Ispanijos programą; manome, kad jos reikia, norint įgyvendinti Europos romų pripažinimo ir rėmimo iniciatyvas.
Ispanijos pirmininkavimo Tarybai metu vyksiantis Kordobos aukščiausiojo lygio susitikimas po ilgų tylos ir rasizmo metų yra labai palanki proga parengti išsamų planą, skirtą romams.
Raül Romeva i Rueda
Pone pirmininke, neturiu ko daug pridurti - tik vieną prašymą. Kaip minėta, nepamirškime, kad aukščiausiojo lygio susitikimas romų klausimais buvo šio Parlamento iniciatyva, pasiūlyta Slovėnijos pirmininkavimo Tarybai metu siekiant suburti ES vyriausybes bendrai nagrinėti romų klausimus.
Tai dar viena priežastis, kodėl Europos Parlamentas turėtų aktyviai spręsti šį klausimą. Vis dėlto, žalieji negalės didžiuotis, jei ne visos valstybės narės pripažins, kad šį klausimą galime spręsti geriau. Tokie klausimai kaip šis turi būti įtraukti į bendrą raginimą priimti Europos romų įtraukties strategiją. Mums reikia šios strategijos; mums reikia šios strategijos ir todėl, kad Europos Sąjunga praranda pasitikėjimą tarptautiniu lygmeniu. Daugelis šalių išsirenka mus būtent dėl šio klausimo. Tai svarbu, nes jau anksčiau supratome, kad tai susiję su žmogaus teisėmis ir socialine įtrauktimi.
Taip pat suprantame, kad tai politinis klausimas. Būtent politinėse diskusijose turime suprasti, kad reikia ieškoti tinkamo sprendimo.
Elena Băsescu
(RO) Romų bendruomenyra viena didžiausių ir pažeidžiamiausių Europos mažumų, todėl Europa turi dar aktyviau nagrinėti šį klausimą. Nedarbas, skurdas, smurtas, diskriminacija ir ypač nepakankamos mokymosi galimybės yra problemos, su kuriomis dažnai susiduria romų mažuma ir dėl kurių atsiranda socialinatskirtis. Manau, reikia integruotos Europos programos, kuri tiktų jų kultūrai, vertybėms ir sudarytų sąlygas jiems laisvai judėti.
Vaikai sudaro 46 proc. romų, viena vertus, dėl didelio gimstamumo lygio ir, kita vertus, deja, dėl trumpos gyvenimo trukmės. Sudarius sąlygas mokytis, jie gautų tikrų galimybių. Nors sąlygos ir teismokytis užtikrinta Europos reglamentais, dauguma vaikų auga neturtingose romų šeimose ir visai nelanko mokyklos arba jos nebaigia. Viena iš konkrečių priemonių būtų įtraukti šiuos vaikus ir jaunuolius į privalomą mokyklinio lavinimo sistemą ir taip panaikinti galimybę nebaigti mokyklos. 2009-2010 mokslo metais Rumunijos švietimo ministerija skyr7 483 specialiąsias vietas vidurinėse šalies mokyklose, į kurias užsiregistravo tik 2 460 mokinių, iš ų priimti 2 246.
Tačiau stengtis turi abi šalys. Romų mažuma turi veikti atsakingai siekdama gerinti savo gyvenimo lygį. Dėl švietimo stokos romai negali aktyviai dalyvauti šalies, kurioje jie gyvena, mokykliniame, ekonominiame ar politiniame gyvenime. Europos Sąjunga remia romų integraciją į visuomenę įvairiomis finansavimo programomis, pvz., Europos socialinio ir Europos regioninės plėtros fondų lėšomis, taip pat programomis Progress ir Veiklus jaunimas.
Ačiū.
Emine Bozkurt
Pone pirmininke, romai - didžiausia Europos mažuma - kenčia dėl institucinės diskriminacijos, priešiško nusistatymo prieš juos, didelio skurdo ir socialinės atskirties, atskirtimi pagrįstų būsto, švietimo ir socialinės gerovės sistemų. Trumpalaikiai sprendimai nėra atsakas į paplitusias ir giliai įsišaknijusias romų problemas. Turime įvertinti esamą gerąją patirtį ir neigiamą esamos politikos poveikį romų bendruomenei.
Vienas, bet ne vienintelis, pavyzdys yra romų vaikų atskyrimas nuo šeimų ir apgyvendinimas atskirose uždarose mokyklose. Šiomis priemonėmis problemos neišsprendžiamos: jomis kaip tik didinama atskirtis ir daromas didelis neigiamas poveikis romų šeimoms. Europai reikia veiksmingos ilgalaikės romų strategijos. Šiame aukščiausiojo lygio susitikime mums suteikiama nauja galimybimtis teigiamų veiksmų, skirtingai nuo pirmojo aukščiausiojo lygio susitikimo romų klausimais, į kurį neįtraukti tikri politiniai Europos Sąjungos įsipareigojimai. ES turėtų pradėti rodyti pavyzdį, teikdama daugiau darbo vietų romams ir įtraukdama romus ir pilietinę visuomenę į strategiją.
Danuta Maria Hübner
Pone pirmininke, aukščiausiojo lygio susitikimas Kordoboje bus išbandymas mums visiems, Europos institucijoms ir valstybėms narėms. Jame reikėtų aiškiai išreikšti Europos įsipareigojimą parengti išsamią politinę ir veiklos strategiją, kuria sprendžiant romų problemas būtų galima atsižvelgti ne tik į savaime suprantamas pagrindines žmogaus teises, bet ir siekti tikros ekonominės ir socialinės įtraukties.
Mums reikia visapusiškos strategijos politikos ir veiksmų plano visose ekonomikos ir socialinėse srityse. Padaryta daug, bet, be abejo, mūsų dar laukia ilgas kelias. Mums reikia, kad Komisija, Parlamentas, valstybės narės ir, kaip sakministras D. López Garrido, vietos bei regioninės valdžios institucijos veiktų išvien.
Tikimės, kad Komisija aiškiai paskirstys atsakomybę šiuo klausimu ir veiksmingai koordinuos visas susijusias tarnybas. Tikimės, kad 5 mln. EUR bandomuoju projektu, kurį šiuo metu įgyvendina Komisija, bus sudarytos sąlygos ieškoti veiksmingų ir našių sprendimų svarbiausiose - ikimokyklinio ugdymo ir ekonominės įtraukties - srityse ir pasiekta gerų politikos formavimo ir vertinimo rezultatų.
Palankiai vertiname Komisijos, ypač Regioninės politikos generalinio direktorato, pastangas ir raginame Komisiją ir toliau didinti vietos ir regionų dalyvavimą praktiniuose veiksmuose stiprinant ekonominę romų bendruomenės įtrauktį.
Daugelis Parlamento frakcijų narių jau įsitraukį šią veiklą, bet reikia suteikti daugiau politinės galios šiam klausimui.
Užtikrinus romų įtrauktį būtų lengviau siekti iš tikrųjų integruotos Europos darbo rinkos. Be to, būtų lengviau priimti demografinius Europos iššūkius.
Taigi, baigdama norėčiau pasakyti, kad Kordobos aukščiausiojo lygio susitikimą turėtume laikyti paskutiniu raginimu užtikrinti romų įtrauktį.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Kaip pirmosios Europos vidutinės trukmės vyriausybės programos romų klausimu ir 2002 m. Europos Tarybos ataskaitos apie romus rengėjas sutinku su tais, kurie teigia, kad šiandien tai vienas sudėtingiausių Europos klausimų. Nepavydžiu Komisijos narei V. Reding, nes šiuo metu tai pati sudėtingiausia Europos problema. Akivaizdu, kad romai yra ne tik etninir tautinė, bet ir dėl įvairių priežasčių nepalankioje padėtyje esanti socialinmažuma. Tačiau nematyti atsakomybės paskirstymo tarp daugumos ir mažumos. Socialinatsakomybtarp daugumos ir mažumos paskirstyta asimetriškai, nes daugumai tenka daug didesnatsakomybė, bet mažuma - šiuo atveju romai - taip pat turi prisiimti atsakomybę. Ketvirtas itin svarbus dalykas yra tai, kad reikia integruoti neasimiliuojant.
Pagaliau, tai ne tik biudžeto klausimas ir nepriklauso tik nuo išteklių. Svarbu turėti žmonių ir mechanizmų tiek daugumos visuomenėje, tiek romų bendruomenėje. Kaip buvęs valstybės sekretorius, galiu pasakyti, kad gerų rezultatų pasiekta tuose regionuose, kuriuose problemą padėjo spręsti vietos daugumos vadovai ir patikimi nevyriausybinių organizacijų remiami vietos mažumos atstovai, gebantys motyvuoti mažumą. Tai ne finansavimo problema. Reikia Europos lygmens veiksmų, bet gerų rezultatų pasieksime valstybių narių ir vietos lygmenimis. Todėl remiu Europos Sąjungos strategiją.
Elena Oana Antonescu
(RO) Ekonominiai ir socialiniai romų mažumos pokyčiai yra vienas svarbiausių ir prieštaringiausių Vidurio ir Rytų Europos valstybių klausimų. Nežinome, kiek romų iš tikrųjų gyvena Europos Sąjungoje. Tačiau žinome, kad romai yra didžiausia ir neturtingiausia tarpvalstybinetninmažuma.
Europos Sąjunga turi laikytis nuoseklaus ilgalaikio požiūrio, nes nacionalinės valstybių politikos nepakanka norint keisti romų padėtį. Kiekviena valstybatsako už romų bendruomenės gyvenimo sąlygų gerinimą. Tačiau šio proceso sėkmdidžiąja dalimi priklauso nuo to, ar problema sprendžiama kaip visuma suderintais veiksmais.
Mano nuomone, viena didžiausių mūsų problemų yra tai, kad trūksta perspektyvų jaunajai kartai. Romų bendruomenjauna ir daugeliui jos narių mažiau nei 20 metų. Jei žinių ir inovacijų visuomenėje, kokią Europa nori kurti, nepavyks imtis skubių priemonių, didės jaunų romų ir kitų visuomenės narių atotrūkis. Vaikai ir jaunuoliai įtraukti tik į labai mažą dabartinės politikos ir strategijos dalį, nors dėl didelio vaikų ir jaunuolių skaičiaus romų bendruomenyra pokyčių karta. Tvarus vystymasis turi prasidėti nuo vaikų kartos, kuri turėtų sąlygas mokytis, naudotis medicinos pagalbos paslaugomis ir visomis tomis galimybėmis, kuriomis naudojasi daugumos bendruomenės vaikai.
Todėl norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į tai, kad į Komisijos pasiūlymą dėl ES 2020 m. strategijos neįtraukti romų bendruomenės problemų sprendimo tikslai. Jei nesiimsime konkrečių priemonių ir iš esmės nepakeisime požiūrio, milijonai romų jaunuolių ir toliau bus atskirti ir izoliuoti visą savo gyvenimą. Jei nebus vilties, šios bendruomenės taps nesaugios savo gyventojams ir kitiems visuomenės nariams. Turime suteikti romų bendruomenei tikrą galimybę keisti savo perspektyvas. Solidarumas yra svarbiausia ir pagrindinEuropos projekto vertybė. Todėl turime pereiti nuo politinės valios imtis veiksmų prie konkretaus jų įgyvendinimo.
Olga Sehnalová
(CS) Ponios ir ponai, remiantis neseniai atliktos viešosios nuomonės apklausos duomenimis, 76 proc. čekų nenorėtų turėti kaimynų romų. Per pastaruosius dešimt ar daugiau metų kasdieniame savo politiniame gyvenime kaip mersprendžiau romų ir kitų piliečių sambūvio ir kaimynystės santykių problemas savo gimtajame mieste. Todėl esu tvirtai įsitikinusi, kad finansiniais sprendimais problemos neišspręsime, kaip matyti ir iš apskritai ne itin gerų iki šiol vykdytų ES finansuojamų socialinės ir ekonominės romų padėties gerinimo projektų rezultatų.
Manau, problemą galime išspręsti tik užtikrinę sanglaudą miestų ir kaimų vietos bendruomenėse, kurios bet kuriuo atveju turi priimti romus kaip visateisius piliečius. Ir atvirkščiai. Romai taip pat turi jausti, kad priklauso savo bendruomenei, ir priimti jos taisykles ir standartus. Teigiami jų pačių pavyzdžiai ir pavyzdiniai modeliai labai svarbūs santykiams su daugumos bendruomene ir veiksmingai veiklai romų bendruomenėje. Tačiau labai svarbu nuosekliai ir be kompromisų kovoti su ksenofobija ir rasizmu visoje visuomenėje. Siūlau labai aiškiai visais galimais ištekliais, konkrečiais veiksmais ir pozicijomis rodyti, kad tai mums visiškai nepriimtina. Ateityje reikėtų bendrų pastangų šia kryptimi.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Iš pat pradžių norėčiau išsakyti viltį, kad aukščiausiojo lygio susitikimas Kordoboje bus lemiamas momentas priimant bendrą romų įtraukties strategiją.
Šios bendruomenės gyvenimo sąlygos vis dar yra nepriimtinos, o jos narių diskriminacija didėja, nors pastaraisiais metais jų padėties gerinimo projektams skirta beveik 0,5 mlrd. EUR. Manau, pats laikas pereiti nuo gerų ketinimų prie veiksmų.
Deja, kol kas dar nematyti, kad Europos Komisija labai norėtų koordinuoti veiksmus, kuriais būtų galima gerinti romų gyvenimo lygį, socialinę integraciją ir kovoti su rasizmu, nukreiptu prieš juos. Manau, romų klausimą reikėtų aiškiai apibrėžti kaip konkrečią už socialinius reikalus atsakingo Komisijos nario užduotį. Būtų labai naudinga į Komisijos ekspertų grupę, kuriai pavesta spręsti šį klausimą, įtraukti ir romų kilmės ekspertų.
Be to, manau, turime taikyti socialinį ir kultūrinį požiūrį, kad nedidėtų jau dabar aiškūs raštingumo ir užimtumo lygio skirtumai. Taigi, raginu Komisiją skatinti romų migrantų dalyvavimo darbo rinkoje programas, vietos valdžios institucijų ir romų bendruomenių bendradarbiavimą ir apsvarstyti glaudesnį bendradarbiavimą su nevyriausybinėmis organizacijomis.
Milan Zver
(SL) Pone pirmininke, Komisijos nare, D. López Garrido, visų pirma norėčiau padėkoti Ispanijai, kad ji įtraukšį aukščiausiojo lygio susitikimą į savo prioritetų sąrašą. Kartu norėčiau padėkoti Komisijai, nusprendusiai parengti išsamią romų padėties Europoje ataskaitą. Tai įrodo, kad suprantame, koks svarbus šis klausimas. Tačiau jis toks svarbus tapo tik pastaraisiais metais išsiplėtus Europos Sąjungai.
Be to, džiaugiuosi, kad faktiškai visos ar dauguma Parlamento frakcijų labai rimtai vertina rezoliuciją šiuo klausimu. Lisabonos sutartyje mums nustatytas teisinis pagrindas, pagal kurį galime nuodugniau rengti išsamią ir įtakingą romų problemos sprendimo strategiją, taikydami privalomos teisinės galios neturinčius teisės aktus.
Žinoma, neturime galimybių parengti bendros romų politikos ES lygmeniu, nes didžiausia atsakomybšiuo atžvilgiu tenka valstybėms narėms. Tačiau galime parengti tam tikrus rodiklius ir bendrą duomenų bazę; galime keistis gerąja patirtimi ir šiuo atžvilgiu valstybės narės gali labai padėti vienos kitoms.
Pvz., mes Slovėnijoje turime romų mokytojų padėjėjus, kuriems pavesta tarpininkauti tarp mokyklos ir tėvų ir kurie labai padeda įtraukti romų vaikus į švietimo sistemą.
Corina Creţu
(RO) Per pirmąjį Europos aukščiausiojo lygio susitikimą romų klausimais iš tikrųjų pripažinta, kad pavienėms Europos valstybėms nepavyko užtikrinti romų teisių ir jų integracijos, ir tai buvo pirmasis etapas priimant bendrąją ilgalaikę ES lygmens strategiją.
Deja, dar daug neatitikimų tarp planų ir tyrimų ir jų įgyvendinimo siekiant pastebimai pagerinti gyvenimą romų bendruomenei, kuri ir toliau yra pažeidžiamiausia etningrupEuropoje ir šiuo metu patiria didžiausią skurdą ir socialinę atskirtį. Iš tikrųjų jos perspektyvos labai liūdnos, nes dėl didelio gimstamumo lygio ir trumpos gyvenimo trukmės maždaug pusę romų bendruomenės sudaro nepilnamečiai.
Manau, pirmiausia siekiant nuoseklios įtraukties strategijos reikia užtikrinti nediskriminacines mokymosi sąlygas jaunajai romų kartai. Tik taip galima sudaryti daug palankesnes pokyčių sąlygas siekiant įtraukti romus į darbo rinką ir padėti jiems išsivaduoti iš užburto socialinės atskirties rato.
Iosif Matula
(RO) Romai yra tarpvalstybinetninir kultūrinbendruomenė, visoje Europoje turinti daugiau nei dešimt milijonų narių. Spręsti romų problemas reikia bendrais ilgalaikiais Europos Sąjungos ir valstybių narių veiksmais.
Vykdomos svarbios šios srities iniciatyvos, bet manau, kad reikia dar daugiau. Turime priimti tinkamą romams skirtą Europos strategiją, pagrįstą labai tikslingais veiksmais ir reguliariu jos poveikio vertinimu.
Mano šalyje gyvena didelromų bendruomenir džiaugiuosi, kad šiandien pripažįstame, jog romų klausimą turi spręsti visa Europa. Rumunijoje taikoma romų padėties gerinimo strategija, priimta prieš šaliai įstojant į ES. Jiems skiriamos specialios nemokamos vietos valstybiniuose universitetuose, todėl labai padedama didinti šios bendruomenės narių švietimo ir kultūros lygį. Nacionalinės ir vietos valdžios institucijos stengiasi skatinti socialinę romų įtrauktį ir integruoti juos į darbo rinką siekdamos kovoti su baisiu skurdu ir sudaryti jiems sąlygas naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis. Tačiau norint pasiekti pageidaujamus rezultatus, reikia pastovios finansinės Europos paramos.
Krisztina Morvai
(HU) Vienintelis būdas čigonų, romų vaikams išsivaduoti iš dabartinės padėties yra reguliariai lankyti mokyklą. Deja, nuolat kaip politinio korektiškumo išraišką girdime įvairius pateisinimus, kodėl tėvai neskatina arba net neleidžia vaikų lankyti mokyklą. Šiuo atžvilgiu romų merginos patiria ir kenčia diskriminaciją, nes dažnai neatsakingi jų tėvai apsunkina jas pareiga prižiūrėti daug brolių ir seserų ir daryti namų ruošos darbus, o ne lankyti mokyklą. Vienintelis tarptautinius žmogaus teisių standartus atitinkantis sprendimas būtų vyriausybių įsipareigojimas įsikišti tokiais atvejais ir ginti vaiko teises taikant baudas ir sankcijas arba, prireikus, nustoti mokėti išmokas šeimai arba nebetaikyti kitų paramos formų siekiant priversti tėvus gerbti vaiko teises.
Monika Smolková
(SK) Romai iš tikrųjų yra skurdžiausia Europos Sąjungos žmonių grupė. Todėl pritariu, kad būtina visais būdais įtraukti romus į socialinę ir ekonominę veiklą. Manau, šiuo atžvilgiu svarbiausia užtikrinti vaikų ir jaunimo švietimą.
Taip pat sutinku, kad būtina naikinti nematomą ir akivaizdžią romų diskriminaciją. Be to, pritariu, kad reikia labai atvirai kalbėti apie tai, kad romai negerbia savo vaikų teisių. Visi turi teisę į orų gyvenimą. Dauguma romų vaikų jos neturi. Ateinančiame aukščiausiojo lygio susitikime turėtume kalbėti ir apie tai, kaip visų pirma patys romai galėtų aktyviai spręsti savo problemas, pirmiausia savo vaikų švietimo, ir apie dalyvavimą gerinant savo gyvenimo sąlygas. Neketinu būti Komisijos narateityje, todėl jau dabar norėčiau pasakyti, kad kitame aukščiausiojo lygio susitikime turėtume kalbėti ir apie tai, kaip patys romai piktnaudžiauja jiems skiriama parama.
Diego López Garrido
Pone pirmininke, iš ką tik girdėtų mūsų diskusijų apie romus ir ateinantį Kordobos aukščiausiojo lygio susitikimą dar kartą aiškiai matyti, kad socialinir ekonominromų integracija yra Europos lygmens problema, todėl reikia Europos strategijos. Ją ir ketiname priimti daug kartų minėtame Kordobos aukščiausiojo lygio susitikime, atsižvelgdami į nepakankamą iki šiol pasiektą pažangą.
Mūsų strategija turi būti pagrįsta veiksmų planu, kurio Taryba ketina laikytis, atsižvelgdama į visą Tarybai pirmininkaujančių valstybių programą; tai plataus užmojo programa, darbo ir veiksmų planas, kuriam, be abejo, reikėtų taikyti vieną iš pagrindinių priemonių - struktūrinius fondus - pajėgiausią Europos socialinės įtraukties priemonę - ir kurį reikėtų įgyvendinti konkrečiais veiksmais.
Mano nuomone, kai kurie iš šių veiksmų daugiausia turėtų būti skirti konkrečioms romų problemoms: jų kaip romų patiriamai diskriminacijai, pvz., sunkumams naudotis viešosiomis paslaugomis ir susirasti darbą. Būtina atkreipti dėmesį į problemas, su kuriomis susiduria romų moterys, patiriančios konkrečių problemų dėl skurdo, galimybės gauti būstą, diskriminacijos ir smurto, ir romų jaunimas, nes neturint kvalifikacijos jiems dar sunkiau susirasti darbą per šią ekonomikos krizę. Be to, reikia spręsti romų vaikų problemą: teigiama, kad jų gyvenimo trukmdešimčia metų trumpesnuž vidutinę Europos vaikų gyvenimo trukmę.
Tačiau kartu reikia imtis bendrųjų veiksmų, naudingų visai romų bendruomenei; tai viena iš didžiausią diskriminaciją patiriančių bendruomenių, todėl jai galima padėti bet kokia antidiskriminacine politika. Tai pasakytina ir apie taikomas kovos su lytiniu smurtu priemones, todėl taip svarbu kuo greičiau parengti direktyvą dėl apsaugos orderio, kuria būtų galima kovoti su lytiniu smurtu, nes ši priemonbus ypač naudinga romų moterims; tai pasakytina ir apie direktyvą dėl nediskriminacijos, kuri bus ypač naudinga romų bendruomenei.
Visais šiais klausimais negalima taikyti paternalistinio požiūrio, nes pirmiausia turime gerbti romų bendruomenės identiteto ir kultūros ypatumus.
Viviane Reding
Komisijos Pirmininko pavaduotoja. - Pone pirmininke, norėčiau padėkoti Parlamento nariams už gausius patarimus ir pasiūlymus. Į juos atsižvelgsiu kartu su Komisijos nariu L. Andoru pristatydama pranešimą aukščiausiojo lygio susitikime. Šiame pranešime aiškiai nurodysime, kad Komisija negali ir nenori sutikti su tuo, kad romai būtų diskriminuojami ir atskirti nuo visuomenės dėl savo etninės kilmės.
Jau turime reikiamų priemonių, reikiamą politiką. Kyla klausimas: kaip jas naudosime? Kaip įtrauksime romų klausimus ir problemas į visas šias priemones ir politiką? Manau, mums nereikia romų direktyvos arba romų fondo. Turime visapusiškai atsižvelgti į romų klausimus taikydami ES teisės aktus ir įgyvendindami ES fondus. Šiuo atžvilgiu svarbiausia - kaip daugelis iš jūsų minėjo - visų pagrindinių veikėjų partnerystir bendradarbiavimas. Komisija laikosi šio požiūrio Europos romų aprėpties forume ir laikydamasi savo vidaus tvarkos.
Tačiau norėčiau taip pat labai aiškiai pabrėžti, kad nors romų atskirtis, žinoma, labai susijusi su pagrindinėmis teisėmis, daugiausia ji susijusi su socialiniais ir ekonominiais klausimais. Pvz., norėčiau pacituoti Pasaulio banko tyrimą dėl ekonominių romų atskirties sąnaudų ir pasakyti, kad tai labai svarbus įrodymas, kad reikia ieškoti sprendimų apskritai visos visuomenės labui. Taigi, norėdami kuo veiksmingiau taikyti turimas priemones, turime taikyti strateginį požiūrį, žinoma, įtraukti jį į visas sritis, kaip minėjo kai kurie iš jūsų. Šis požiūris pagrįstas bendradarbiavimu, reikiamų išteklių sutelkimu ir strategija, suformuota atsižvelgiant į pasisekimus ir nesėkmes.
Negalime kurti strategijos tik popieriuje. Reikia rezultatų; turime siekti rezultatų, kuriais būtų galima užtikrinti romų integraciją į paprastas mokyklas. Daugelis iš jūsų kalbėjo apie mokymą. Laukiu išsamios informacijos apie mūsų veiksmus ikimokyklinio lavinimo srityje ir kaip sekėsi juos vykdyti. Mano kolega L. Andor stengsis užtikrinti, kad būtų pasiekti aiškūs tikslai pagrindinėje darbo rinkoje ir visuomenėje, kuri yra visos mūsų politikos atsakomybės sritis.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Pone pirmininke, norėčiau pranešti apie techninę problemą. Ką tik pastebėjau, kad kompiuteris mane klonavo, nes mano pavardTabajdi rodoma, kai kiti parlamento nariai įdeda savo korteles. Tai pastebėjau, pvz., kai kortelę įdėjo ponia A. Gomez. Tai tikriausiai kompiuterio problema. Kai kolega Parlamento narKinga Göncz įdeda kortelę, taip pat rodoma pavardTabajdi. Prašyčiau tai patikrinti, nes nenoriu turėti tiek daug klonų Europos Parlamente. Prašyčiau pranešti apie tai techninei tarnybai. Ačiū. Zoli, ar pas jus taip pat?
Pirmininkas
Dėkoju. Pranešime apie tai techninėms tarnyboms.
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks per kitą mėnesinę sesiją.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Vilija Blinkevičiūt 
Norėčiau pabrėžti, kad Europos Sąjungai ir valstybėms narėms dalinantis atsakomybe dėl romų nediskriminavimo ir integravimo į visuomenę, romų klausimas tapo Europos žmogaus teisių politikos dalimi. Todėl artėjant antrajam romų Kongresui Kordoboje būtina aptarti romų socialines problemas ir šių problemų sprendimų būdus. Džiaugiuosi, kad ES Tarybai pirmininkaujanti Ispanija rengia šį Kongresą, nes būtina iškelti ir pripažinti egzistuojančias romų problemas. Norėčiau pabrėžti, jog demokratiškoje ir laisvoje visuomenėje yra nepriimtina, kad dalis žmonių būtų išskirta iš visuomenės ir būtų atvirai pažeidinėjamos asmenų pagrindinės teisės bei laisvės. Romų bendruomenės susiduria su rasistiniais išpuoliais, jie negali pasinaudoti visomis socialinėmis ir viešosiomis paslaugomis, egzistuoja didžiulgyvenimo sąlygų ir švietimo atskirtis. Be to, būtina atkreipti dėmesį į tai, jog romai patiria ne tik tiesioginę diskriminaciją, bet susiduria ir su nematoma, netiesiogine diskriminacija, kaip antai, romų nepriėmimas į darbą ir tuo pačiu jų neintegravimas į socialinį gyvenimą. Todėl pritariu, kad būtina raginti Europos Komisiją, jog ši skatintų valstybių narių, regionų ir vietos valdžią geriau įgyvendinti ES projektus romų atžvilgiu. Taip pat raginčiau Komisiją imtis konkrečių veiksmų ir iniciatyvų, kaip kovoti su tiesiogine ir netiesiogine romų diskriminacija Europoje.
Cristian Silviu Buşoi  
raštu. - Deja, iš statistinių duomenų matyti, kad romai yra nekenčiamiausia ir labiausiai diskriminuojama etninmažuma Europoje. Matėme socialinės romų įtraukties problemas kai kuriose valstybėse narėse, taip pat mano šalyje. Todėl aišku, kad tai platesnEuropos problema, kurią turime spręsti kartu. Labai svarbu užtikrinti geresnes mokymosi ir įsidarbinimo galimybes, kad romai nepasirinktų kitų paprastesnių, bet žalingų būdų užsidirbti pinigų. Būtina visapusiškai taikyti antidiskriminacinius teisės aktus romams ir imtis tolesnių jų integravimo į visuomenę iniciatyvų. Iki šiol neturėjome nuoseklios strategijos. Norėčiau, kad šiame antrajame aukščiausiojo lygio susitikime romų klausimais būtų parengta iš tikrųjų romams skirta ES strategija. Finansuojant šias iniciatyvas reikėtų veiksmingiau naudoti pasirengimo narystei fondus. Norėčiau primygtinai pareikalauti naudotis šia strategija kaip koordinavimo ir valstybių narių skatinimo priemone. Iniciatyvų reikėtų imtis vietos lygmeniu, naudojantis NVO ir pačių romų, kurie žino svarbiausius sunkumus, patirtimi, kad šia strategija iš tikrųjų būtų galima atsižvelgti į romų poreikius.
Vasilica Viorica Dăncilă  
raštu. - Romai ir toliau yra viena iš nepalankiausioje padėtyje esančių visos Europos mažumų, patirianti plačiai paplitusią diskriminaciją visose gyvenimo srityse.
Per paskutinį dešimtmetį Europos Sąjunga ir jos valstybės narės daug dėmesio skyrištekliams, siekdamos gerinti romų padėtį. Kai kurios valstybės narės, bendradarbiaudamos su judėjimo už romų teises nariais, pradėjo įgyvendinti politiką, kuria siekiama užtikrinti lygias geros kokybės švietimo galimybes romų vaikams. Tęsti šios srities veiklą turėtų būti svarbiausias ateinančių metų prioritetas.
Politika turi būti visapusiška, kad būtų galima pasiekti kuo didesnį sisteminį poveikį naikinant romų ir kitų piliečių atotrūkį visose srityse: švietimo, užimtumo, būsto ir sveikatos. Europa Sąjunga ir valstybės narės turėtų toliau vertinti savo iki šiol vykdytą romams skirtą politiką ir ieškoti būdų, kaip šalinti bet kokį paternalistinį požiūrį į romų klausimą, pagal kurį romai laikomi priklausomais pasyviais politinės paramos gavėjais.
Be to, reikėtų įsteigti stažuočių programą jauniems romams, kad jie galėtų kaupti profesinę patirtį Komisijos departamentuose ir atitinkamose vyriausybinėse institucijose.
Cătălin Sorin Ivan  
Jau įpusėjo romų įtraukčiai skirtas dešimtmetis (2005-2015 m.). Matome, kad daug kalbama apie romų mažumą, kuriamos įvairios programos ir forumai, bet pasiekta nedaug. Švietimo, užimtumo, regionų vystymosi ir panašios problemos neišspręstos ir kai kuriose valstybėse narėse didėja. Antrasis aukščiausiojo lygio susitikimas romų klausimais Kordoboje rengiamas šiais metais siekiant atnaujinti Europą ir nustatyti naujas veiklos kryptis. Sutinku, kad reikia iš naujo apibrėžti principus, bet manau, kad vietoj to turėtume kurti naują įvairias sritis apimančią horizontalią strategiją, kuria būtų galima spręsti šios mažumos problemas integruotu, bet neišskirtiniu būdu. Svarbiausia tinkamai naudoti pasirengimo narystei ir struktūrinius fondus ir užtikrinti rezultatus, kurių norėtume mes, kaip politinių sprendimų priėmėjai, ir kurių pageidauja visuomenė, ypač romai.
Marian-Jean Marinescu  
Pirmasis aukščiausiojo lygio susitikimas romų klausimais buvo naudingas mažiausiai vienu požiūriu: Bendrijos lygmeniu prieita prie išvados, kad siekiant socialinės romų integracijos jiems pirmiausia reikia švietimo. Šiuo atžvilgiu taip pat labai palankiai vertinu antrąjį Europos romų aprėpties forumo susitikimą, skirtą išskirtinai romų švietimo Europoje klausimui. Įgyvendinant švietimo reformas reikia, kad dalyvautų ne tik valstybinės institucijos, bet ir nevyriausybinės organizacijos, kurių pagrindinis tikslas jau nebėra nustatyti diskriminacinius veiksmus, bet šviesti etnines grupes. Mažinant neraštingumą, užtikrinant, kad vaikai baigtų mokyklą, ir profesinį mokymą bei perkvalifikavimą suteikiamos galimybės dalyvauti darbo rinkoje ir naudoti socialinės įtraukties priemones. Savaime suprantama, reikia teigiamų šios mažumos pokyčių, o už juos atsako ne tik valdžios institucijos, bet ir patys romai. Antrasis aukščiausiojo lygio susitikimas romų klausimais turėtų skatinti Europos Komisiją teikti teisinių pasiūlymų, kuriais būtų galima pasiekti akivaizdžių šios srities rezultatų. Be to, Europos Komisija turėtų persvarstyti Socialinį fondą ir pasiūlyti didesnį finansavimą projektams, kuriais siekiama gerinti socialinę ir ekonominę didžiausios Europos Sąjungos mažumos padėtį.
Franz Obermayr  
Kordobos aukščiausiojo lygio susitikime romų klausimais reikėtų atvirai kalbėti apie paralelines Europos bendruomenes pirmiausia siekiant veiksmingos integracijos visais lygmenimis. Integraciją reikėtų skatinti nacionaliniu ir Europos lygmenimis. Tačiau šiuo atžvilgiu reikėtų nepamiršti vieno dalyko, t. y. kad siekiant veiksmingos integracijos būtina veikti kartu. Romų bendruomentaip pat turi prisidėti prie integracijos ir imtis veiksmų, kad nebūtų kuriamos paralelinės bendruomenės. Man itin svarbus mokyklinis vaikų, ypač mergaičių, lavinimas. Negali būti, kad vaikai Europos viduryje beveik arba iš viso neįtraukti į mokyklinio lavinimo sistemą ir didelis jų skaičius anksti meta mokyklą. Nuo to labai blogėja jų būsima padėtis darbo rinkoje, jie dar labiau traukiasi į visuomenės pakraštį ir atsiskiria. Taip jie neišvengiamai susiduria su socialinės apsaugos ir gyvenimo sąlygų problemomis ir nebegali ištrūkti iš užburto rato. Todėl labai svarbu kreiptis į Europos romus raginant keisti archajišką požiūrį į mokyklinį lavinimą ir moterų teises, aktyviai kovoti su savo atskirtimi ir siekti integracijos į visuomenę, ypač į darbo rinką.
Csaba Sógor  
Nors valstybės narės jau išnaudojo daug ES ir nacionalinių išteklių, kurdamos darbo vietas ilgą laiką nedirbantiems romams, dar nepriimtas darnus ES lygmens sprendimas: valstybės narės susidūrsu įvairiomis skirtingo masto problemomis. Manau, svarbu parengti darnią ir veiksmingą strategiją siekiant spręsti romų klausimą, kuris neišspręstas iki šiol ir yra bendra Europos Sąjungos, kaip juridinio asmens, ir valstybių narių problema. Svarbiausia per balandžio 8 d. Kordoboje vyksiantį antrąjį Europos aukščiausiojo lygio susitikimą romų klausimais nustatyti Europos lygmens strategijos principus siekiant užkirsti kelią tolesnei romų problemos "migracijai" ir sudaryti valstybėms narėms sąlygas rasti bendrąja Europos strategija pagrįstą sprendimą. Esu įsitikinęs, kad svarbiausia sprendžiant šią problemą užtikrinti švietimą. Manau, būtina parengti išsamų programų paketą, kuriuo būtų galima skatinti intelektualų romų jaunimą grįžti į bendruomenę ir darbą bendruomenėje ir jos labui. Siekti šio tikslo būtų daug lengviau užmezgus stiprią įvairių romų palaikymo organizacijų, atsakingų valstybės institucijų, pilietinės visuomenės ir bendradarbiaujančių ES institucijų partnerystę. Daugiau dėmesio reikėtų skirti subsidijuotų mikrokreditų teikimo arba valstybės palūkanų grąžinimo metodams. Svarbus žemės ūkio subsidijų koncepcijos tikslas turėtų būti sudaryti romų bendruomenėms sąlygas, kad jie galėtų užsidirbti pragyvenimui. Padėtis rimtesnė, nei manoma: ilgą laiką nedirbančių romų skaičius didėja nepaprastai greitai ir vis daugiau jų atsiskiria nuo visuomenės.
