Tautinių mažumų kalbų vartojimas bendro Europos kultūros paveldo kontekste (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - Komisijos pareiškimas dėl tautinių mažumų kalbų vartojimo bendro Europos kultūros paveldo kontekste.
Leonard Orban
Pone pirmininke, gerbiamieji EP nariai, bendrasis Europos Sąjungos daugiakalbystės politikos tikslas - išryškinti visų Europos Sąjungoje vartojamų kalbų svarbą. Kaip nustatyta EB steigimo sutarties 151 straipsnyje, Bendrija veikia siekdama skatinti valstybes nares bendradarbiauti ir prisideda prie valstybių narių kultūrų klestėjimo, gerbdama jų nacionalinę ir regioninę įvairovę ir kartu iškeldama bendrą kultūros paveldą.
Vadovaudamasi šiais principais ir glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, Europos Komisija įgyvendina daugiakalbystės ir kalbinės įvairovės skatinimo strategiją, apibrėžtą 2008 m. rugsėjo mėn. priimtame dokumente, apimančiame visas Bendrijos teritorijoje vartojamas kalbas. Visos šios kalbos sudaro neatskiriamą mūsų bendro paveldo dalį. Kiekviena Europoje vartojama tautinė, regioninė, tautinių mažumų ar migrantų kalba praturtina šį bendrąjį kultūros paveldą papildomais apsektais.
Kaip jums puikiai žinoma, Europos Komisija paragino valstybes nares apsvarstyti galimybę įtraukti į savo nacionalines daugiakalbystės skatinimo visuomenėje strategijas regioninių ir tautinių mažumų kalbų mokymo veiklą. Europos Sąjungos šioje srityje priimti sprendimai nepakeičia valstybių narių jau priimtų priemonių, bet yra skirti joms remti ir jas papildyti. Pagrindinės Europos Sąjungoje turimos finansavimo priemonės - tai 2007-2013 m. įgyvendinama Visą gyvenimą trunkančio mokymosi programa. Ši programa atvira visoms Bendrijoje vartojamoms kalboms, įsikaitant regionines ir tautinių mažumų kalbas.
Bendrijos teisės aktų, kuriais būtų reglamentuojamas kalbų vartojimas valstybėse narėse, nėra. Galimybpriimti tokias nuostatas taip pat nėra numatyta nvienoje iš steigimo sutarčių. Pagarba kalbinei ir kultūrinei įvairovei įtvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 22 straipsnyje, kuriame nustatytas Europos Sąjungos įsipareigojimas gerbti kalbinę ir kultūrinę įvairovę.
Kaip jums žinoma, Pagrindinių teisių chartija skirta ES institucijoms ir organizacijoms, taip pat ji taikoma valstybėms narėms, bet tik įgyvendinamų Bendrijos teisės aktų atžvilgiu. Taigi sprendimų priėmimo teisnacionaliniu mastu įgyvendinant kalbų politiką, apimančią taip pat regionines ir tautinių mažumų kalbas, tebepriklauso valstybėms narėms. Tautinėms mažumoms priklausančių asmenų apsauga sudaro neatskiriamą pagarbos žmogaus teisėms - vieno iš principų, kuriuo grindžiama visa Europos Sąjunga, kaip nurodoma ES steigimo sutarties 6 straipsnyje - dalį.
Todėl valstybės narės turėtų panaudoti visas savo turimas teisines priemones, kad tautinėms mažumoms priklausančių asmenų teisės būtų apsaugotos, kaip reikalaujama pagal valstybėse narėse galiojančią konstitucinę tvarką ir įsipareigojimus, kurių valstybės narės privalo laikytis pagal tarptautinę teisę. Minėdamas tarptautinę teisę, turiu galvoje, pvz., Europos Tarybos priimtą Europos regioninių arba tautinių mažumų kalbų chartiją, kuria nustatomas visuotinis politikos šioje srityje pagrindas, taip pat Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos rekomendacijas, kuriomis Europos Sąjunga ne vienu atveju vadovavosi.
Edit Bauer
Europos tautų kalbos kaip kultūrinvisuma, kaip Komisijos narys ką tik pasakė, yra Europos kultūros paveldo dalis. Dėkoju jam už šiuos žodžius. Visos kalbos lygios - nesvarbu, kaip plačiai jos vartojamos. Tačiau žmonių teisvartoti savo gimtąją kalbą yra sudėtinjų pagrindinių teisių dalis, kaip taip pat teigiama Pagrindinių teisių chartijos 22 straipsnyje. Todėl nenuostabu, kad nacionalinės bendruomenės labai jautriai reaguoja į jų teisių šioje srityje pažeidimus.
Daugiau nei pusę milijono žmonių skaičiuojančios mažumos vardu viešai pasisakau prieš Slovakijos priimtą valstybinės kalbos įstatymą, kuriame yra straipsnių, pažeidžiančių ir apribojančių šios mažumos teises. Leiskite pateikti kelis pavyzdžius. Minėto įstatymo 8 straipsnio 4 dalyje nustatyta, kad vietovėse, kuriose tautinės mažumos sudaro mažiau nei 20 proc., gydytojai privalo bendrauti su pacientais valstybine kalba. Ši nuostata taip pat taikoma socialiniams darbuotojams ir jų klientams, taip pat gaisrininkams ir greitosios medicinos pagalbos personalo darbuotojams. Pagal 6 straipsnio 1 dalį ir viešų, ir asmeninių skelbimų tekstas taip pat turi būti pateikiamas slovakų kalba. 8 straipsnio 6 dalyje reikalaujama, kad skelbimuose pirmoje vietoje ir stambesniu šriftu būtų pateikiamas tekstas valstybine kalba arba kad teksto valstybine kalba šriftas būtų bent tokio pat dydžio kaip ir teksto antrąja kalba. Potekstneabejotinai tokia, kad pirmoji kalba yra svarbesnė, o antroji - antraeilir antrarūšė.
Įstatymo 9 straipsnyje nustatytos neproporcingos baudos, taikomos juridiniams asmenims, įskaitant mažąsias įmones, už kalbos vartojimo taisyklių pažeidimus. Bet kodėl savo gimtosios kalbos vartojimas turi būti laikomas baustinu pažeidimu? Toks įstatymas neabejotinai negali būti tinkamai įgyvendintas.
Pone pirmininke, Slovakijos įstatymų leidėjai turėjo įtraukti į šį įstatymą, sudarantį jos nacionalinės teisinės sistemos dalį, įsipareigojimus, kuriems Slovakija pritarprisijungdama prie Europos Tarybos priimtos Europos regioninių arba tautinių mažumų kalbų chartijos ir juos prisiėmratifikuodama ją, užuot patvirtinę įstatymą, kuris prieštarauja šios chartijos nuostatoms. Šiuo įstatymu net nesiekiama skatinti dvikalbystę, nes jame nei reikalaujama, kad darbuotojai, net viešajame sektoriuje, mokėtų tautinės mažumos kalbą, nei skatinama, kad jie mokytųsi šios kalbos.
Pone pirmininke, baigdama dar norėčiau pasakyti vieną dalyką. Džiaugiuosi, kad Europos Parlamentas įtraukį darbotvarkę šias diskusijas. Labai dėkoju Parlamento Pirmininkui Jerziui Buzekui už šiuo klausimu priimtą aiškią poziciją ir Komisijai už nedviprasmišką žinią, kad tautinių mažumų teisės turi būti ginamos, o ne ribojamos.
Hannes Swoboda
S&D frakcijos vardu. - (DE) Pone pirmininke, atsižvelgdamas į visus nuomonių šiuose rūmuose skirtumus, laikau geru ženklu tai, kad šiose diskusijose pirmininkauja vengrų kilmės asmuo, kurio nešališkumu galime būti tikri, bet taip jau įprasta, kad šioje Europoje visada stengiamasi laikytis to, kas teisinga, nepaisant kalbos ir kilmės.
Ponia E. Bauer, kritikuojate kalbos įstatymą. Iš tikrųjų nustatyta, kad jis nėra toks geras, koks galėtų būti. Tačiau pagrindinės teisės juo nepažeidžiamos. Tai taip pat būtina pasakyti. Taigi įstatymas turėtų būti patobulintas ištaisant esamus trūkumus, pirmiausia įstatymo aiškinamojoje dalyje. Labai svarbu užtikrinti, kad mūsų siunčiamas signalas dėl būtinybės patobulinti įstatymą būtų suprastas ne kaip noras sukiršinti gyventojų grupes, bet kaip mūsų noras pagerinti slovakų ir vengrų santykius ir, žinoma, šių abiejų šalių santykius. Būtent santykiai turėtų būti mūsų pagrindinis rūpestis. Ypač dabar, kai artėja rinkimai, galiu tik paprašyti elgtis santūriai, protingai ir spręsti problemą dialogu, nes tik taip galėsime pasiekti teigiamų rezultatų.
Tiesiog tai taip pat problema, kurios ištakos glūdi istorijoje. Neapsigaukime manydami, kad taip nėra. Mano motina gimMiškolce, o aš gimiau visiškai šalia Bratislavos, taigi tai jaučiu ir suprantu. Tačiau labai svarbu, kad konfliktai, kurie iš esmės egzistuoja tik tarp politinių jėgų, o ne tarp eilinių žmonių, kurie tarpusavyje sutaria, nebūtų eskaluojami.
Slovakijoje vengrai yra mažuma, bet šalyje yra ir tokių savivaldybių, kuriose slovakai sudaro mažumą, o vengrai yra dauguma. Taigi turime šiuos du elementus sujungti. Antrasis šių diskusijų siunčiamas signalas taip pat yra labai svarbus veiksnys. Turime bendrų problemų. Slovakija ir Vengrija taip pat turi bendrų problemų, pvz., romų problemą. Taigi ar nebūtų protingiau susitelkti prie esamų problemų ir bandyti jas kartu spręsti dialogu, kad visoms šio regiono tautinėms mažumoms būtų suteikta geresngalimybė? Pagaliau mes visi esame mažumų nariai. Turime tvirtai įsipareigoti remti kalbinę įvairovę - kaip sakKomisijos narys - ir skatinti daugiakalbystę, nes kalbos yra mūsų turtas. Kitų kalbų mokėjimas suteikia žmogui pranašumą ir, kai visi tai supras ir priims, galėsime tikėtis geresnės ateities.
Carl Haglund
Pone pirmininke, džiaugiuosi, kad Komisija paroddidelį dėmesį šiam klausimui. Gyvenimas daugeliui mažumų grupių Europoje yra sunkus ir aiški žinia iš ES gali ypač padėti sustabdyti plisti mūsų žemyną pastaraisiais metais užplūdusią nepakantumo bangą. Manau, kad ES turėtų išaiškinti visiems europiečiams pridėtinę vertę, kurią sukuria ir kalbų įvairovė, ir tautinių mažumų kalbų mokėjimas.
Kodėl? Pirmiausia todėl, kad kiekviena kalba - tai didžiulis kultūros paveldas, kuris praturtina Europos įvairovę. Antra, regionai, kuriuose vartojamos tautinių mažumų kalbos, taip pat sėkmingiau nei kiti regionai tvarkosi ir konkuruoja ekonomikos srityje. Todėl visiems, norintiems tokiuose regionuose plėtoti verslą, naudinga įdarbinti žmones, mokančius vietos gyventojų kalbas. Būtent dėl šių dviejų priežasčių naudinga mokėti mažumų kalbas. Norėčiau padėkoti Komisijai už šią iniciatyvą. Ilgiau negaišinsiu jūsų, nes jau ir taip vėlus metas.
Tatjana Ždanoka
Verts/ALE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, dėkoju Komisijai už šį pareiškimą ir sutinku su tuo, kad pagal galiojančią ES teisę neturime įgaliojimų priimti teisės aktų, kuriais būtų reglamentuojama kalbinių teisių sritis.
Kita vertus, gruodžio 1 d. įsigalios nuostata, įtvirtinta Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnyje, kad Sąjunga yra grindžiama pagarbos žmogaus teisėms, įskaitant mažumoms priklausančių asmenų teises, vertybėmis. Ši nuostata galbūt nesuteikia mums svaraus teisinio pagrindo nedelsiant sukurti savo mažumų teisių gynimo koncepciją ir įtraukti ją į acquis communautaire. Tačiau nusipelnėme šiandien išgirsti Komisijos pareiškimą dėl jos politinės pozicijos mažumų teisių klausimu ir ši žinia, mano nuomone, turi būti labai aiški. Tie, kurie pamina mažumoms priklausančių žmonių teises, pamina pagrindines Europos Sąjungos vertybes.
Vardijame ir gėdijame kitas pasaulio šalis, kuriose žmogaus teisės pažeidžiamos, net jeigu negalime įpareigoti jų gerbti šias teises. Valstybių narių įpareigoti taip pat negalime, bet įvardyti blogų pavyzdžių ES viduje neskubame.
Minėjote Europos Tarybos ir ESBO dokumentus, bet Komisija taip pat turėtų įsipareigoti kontroliuoti, ar valstybės narės laikosi savo įsipareigojimų pagal šiuos dokumentus.
Galiausiai daugiakalbystės principas nėra gerbiamas ir čia, Parlamente. Aš, pvz., negaliu savo šalyje, Latvijoje, kalbėti savo gimtąja rusų kalba, nepaisant to, kad 40 proc. mano šalies gyventojų yra rusai.
Lajos Bokros
Slovakų kalba yra viena gražiausių Europos kalbų, bet Europos Parlamente ji labai retai girdima.
Kaip tikras Slovakijos draugas, ilgalaikis jos plėtros rėmėjas ir kuklus, bet aktyvus Slovakijos reformų proceso dalyvis labai džiaugčiausi galėdamas padėti savo draugams iš Slovakijos įveikti šią kliūtį ir kartu prisidėti prie to, kad slovakų kalba būtų vartojama ir suprantama platesniu mastu. Esu įsitikinęs, kad mums pavyks apsaugoti slovakų kalbos ir kultūros įvairovę.
Slovakų kalba nenori būti puoselėjama kitų kalbų sąskaita. Būtent todėl nesuprantama, kodėl kalbos įstatyme tautinių mažumų kalboms palikta daug siauresnvartojimo sritis nei slovakų kalbai. Šiame įstatyme mažumų kalbų vartojimas iš esmės vertinamas tik kaip pasirinkimo teisė, kaip negatyvi teisė, o ne kaip pozityvi teisė, kurios galima reikalauti ir kuria galima naudotis kasdieniame gyvenime.
Slovakijos įstaigose nėra dokumentų blankų vengrų kalba, net Slovakijos Respublikos įstatymai ir teisiniai norminiai dokumentai nėra oficialiai išversti į vengrų kalbą.
Priėmus valstybinės kalbos įstatymo pakeitimą, padėtis dar pablogėjo. Tautinių mažumų atstovai nebuvo įtraukti į pakeitimo rengimo procesą. Vienas iš didžiausių šio naujo įstatymo trūkumų yra tas, kad juo ne tik reglamentuojamas valstybinės kalbos vartojimas, bet ir dar labiau kišamasi į visuomenės, komercinį ir privatų gyvenimą.
Kita svarbi problema yra ta, kad valstybinės kalbos įstatyme taip pat numatomos baudos. Naujuoju Slovakijos valstybinės kalbos įstatymu pažeidžiamos pagrindinės žmogaus teisės ir Europos Sąjungos normos. Šio įstatymo išlaikymas esamu pavidalu prieštarautų nacionaliniams Slovakijos Respublikos ir tautinės daugumos interesams, nes jis provokuos įtarinėjimus ir nuodys gerų tautinių grupių, kurios ilgiau nei tūkstantį metų kartu gyveno Slovakijos teritorijoje, santykių atmosferą.
Slovakija yra brandi ir pasitikinti savimi demokratinšalis. Ji nėra priklausoma nei nuo kultūrinio karo, nei nuo būtinybės įstatymais ginti save nuo vietos tautų kalbų. Vietos tautinės grupės nekelia grėsmės Slovakijos valstybingumui, slovakų kalbai ar slovakų tautos kultūrai. Priešingai, toje pačioje teritorijoje kartu gyvenančios tautinės grupės entuziastingai ir savanoriškai gins, rems ir puoselės slovakų kalbą ir kultūrą, jei slovakų tauta parodys norą ginti, remti ir puoselėti tautinių mažumų kalbas ir kultūrą.
Jaroslav Paška
Mūsų draugai iš Vengrijos pastaruoju metu pamokslauja mums, kad turėtume spręsti klausimą dėl tautinių mažumų kalbų vartojimo europietiškai.
Aš taip pat norėčiau išdrožti jiems pamokslą. Jie, regis, užmiršo, kaip patys elgiasi ir kaip Vengrija riboja tautinių mažumų teisę vartoti savo gimtąją kalbą. Panagrinėkime padėtį, pvz., švietimo srityje. Slovakijos Respublikoje vengrų vaikai gali mokytis savo gimtąja kalba nuo darželio iki aukštosios mokyklos. Visų dalykų jie mokomi vengrų kalba. O slovakų vaikai Vengrijoje gali tik pasvajoti apie slovakų mokyklas. Vengrijos vyriausybuždarjas 1961 m. Nuo to laiko vaikai iš tautinių mažumų grupių neturi kur išmokti taisyklingai vartoti savo gimtąją kalbą, nes Vengrijos vyriausybė, priešingai kitų ES valstybių narių vyriausybėms, negeba suteikti jiems galimybės mokytis gimtąja kalba. Todėl slovakų vaikai Vengrijoje priversti mokytis visų dalykų vengrų kalba, o jų gimtosios kalbos pamokos įtrauktos į programą tarsi bausmė, tarsi papildomas darbas, tikintis, kad taip slovakų vaikai bus atgrasyti nuo savo gimtosios kalbos mokymosi. Slovakų kalbos juos moko vengrų tautybės mokytojai, negalintys tinkamai išmokyti vaikų slovakų kalbos, nes patys jos gerai nemoka. Taip silpninamas ir nutraukiamas vaikų ryšys su savo gimtąja kalba ir kultūra.
Dėl tokio tariamai europinio Vengrijos vyriausybės požiūrio į tautines mažumas slovakų bendruomenVengrijoje sumažėjo dešimtadaliu. Būtent todėl buvęs Vengrijos tautinių mažumų teisių ombudsmenas atvirai pripažino, kad Vengrijoje einama link visiškos tautinių mažumų asimiliacijos.
Gerbiu savo draugus EP narius iš Vengrijos Respublikos. Ilgiau nei tūkstantį metų mūsų tautos kartu kūrEuropos istoriją, tik norėčiau paprašyti jų suprasti, kad skaičiai vis dėlto nemeluoja. Dėl Vengrijos vyriausybės vykdomos politikos slovakų mažumos bendruomenšioje šalyje sumažėjo dešimtadaliu, o vengrų mažuma Slovakijoje dėl tinkamos slovakų vyriausybės politikos išlaiktą patį narių skaičių.
Zoltán Balczó
(HU) Turime iš karto išsiaiškinti, ką Europos Sąjungoje laikome vertybe. Ar vertybyra tai, kas įtvirtinta dokumentuose, ar tai, ką valstybės narės gerbia ar Europos Sąjunga reikalauja gerbti? Ar gali tautinmažuma būti laikoma kažkuo vertingu? Ar ji svarbi? Pastaruoju metu Čekijos Respublikoje Benešo dekretai buvo palikti galioti, kad Václav Klaus pasirašytų Lisabonos sutartį, kitaip sakant, Sudetų krašto vokiečių ir vengrų mažumos yra tebepersekiojamos kolektyvinės kaltės gėdos, nes jų trėmimai liko įteisinti. Tad ar tautinės mažumos yra vertybė? Ar mažumos kalba yra vertybė? Slovakijoje vengrai baudžiami už tai, kad kalba savo gimtąja kalba. Šis įstatymas tiesiog negali būti tinkamai įgyvendintas. Kol toks įstatymas galioja, Europa turėtų jausti gėdą. Šis įstatymas neturėtų būti laikomas tik Slovakijos ir Vengrijos tarpusavio ginčo objektu. Šis klausimas turi būti sprendžiamas tarp Europos Sąjungos, ginančios savo vertybes, ir Slovakijos. Jei vertybės tik propaguojamos, o tikrovėje jų nesilaikoma, tokia sistema yra veidmainiška.
Kokia šio darbotvarkės klausimo tema? Akivaizdu, kad noro išspręsti problemą nėra. Renkamės šiuose rūmuose diskutuoti dėl kiekvieno žmogaus teisių pažeidimo atvejo Nikaragvoje, Vietname ar Laose, tačiau šiuo atveju Europos Sąjunga net negina savo vertybių, ji tiesiog jas nuvertina.
Kinga Gál
(HU) Pone pirmininke, pone Komisijos nary, laikau sėkme tai, kad diskusijose, kurias pasiūliau aš ir mano kolegEdit Bauer, Europos Parlamentas pagaliau ėmėsi spręsti klausimą dėl tautinių ir kalbinių mažumų teisės vartoti savo gimtąją kalbą, taigi ir klausimą dėl Slovakijos diskriminacinio valstybinės kalbos įstatymo. Taip pat labai džiaugiuosi tuo, kad šia proga Komisija pateiksavo nedviprasmišką požiūrį į tautinių mažumų kalbines teises.
Noriu padėkoti Komisijos nariui L. Orbanui, ypač už tai, kad minėdamas įvairias teises ir naudingus dokumentus nepamiršo nurodyti Europos Tarybos priimtos Europos regioninių arba tautinių mažumų kalbų chartijos. Tai, kad J. Buzek nuvyko į Bratislavą ir padaršiuo klausimu aiškų pareiškimą, taip pat laikau svarbiu žingsniu. Pagaliau visi iš mūsų, kurie ne vienus metus šiuose rūmuose sprendžmogaus teisių klausimus, yra pasipiktinę tuo, kad Lisabonos sutarties įsigaliojimo išvakarėse tautinėms mažumoms priklausantiems piliečiams savo tėvynėje neleidžiama vartoti gimtąją kalbą ir naudotis demokratijos užtikrintomis teisėmis. Iš tikrųjų, pagal šį įstatymą naudojimasis viena iš pagrindinių žmogaus teisių, teise vartoti savo gimtąją kalbą, gali būti laikomas kriminaliniu nusikaltimu. Vadinasi, mažumoms priklausantys piliečiai savo tėvynėje laikomi antrarūšiais. Kalbama, pone J. Paška, apie 530 000 Slovakijos vengrų ir 20 000-30 000 Vengrijos slovakų, tad galite palyginti.
Atsakydama H. Swobodai, tiesiog norėčiau pasakyti, kad šiuo atveju mažuma kovoja su dauguma dėl savo pagrindinių teisių. Tai ne dviejų šalių tarpusavio kova. Europos Sąjunga tikrai privalo įsikišti ir viešai pasisakyti prieš tokį Slovakijos ar bet kurios kitos šalies įstatymą, kuriuo pažeidžiama tautinių mažumų teisvartoti savo gimtąją kalbą ir ginti savo tautinę tapatybę, nes tokie įstatymai prieštarauja visiems tarptautiniams dokumentams, įskaitant principus, dabar įtvirtintus Lisabonos sutartyje ir ES pagrindinių teisių chartijoje.
Tiesiog norėčiau priminti savo kolegoms EP nariams, kad jau 1995 m., kai šis valstybinės kalbos įstatymas buvo priimtas pirmą kartą, Slovakija sulaukrimtos kritikos iš tarptautinės bendruomenės ir šio įstatymo pakeitimas tapo viena iš sąlygų, kurią Slovakija turėjo įvykdyti, kad derybos dėl jos stojimo į ES galėtų būti pradėtos, tad Slovakija buvo priversta panaikinti nuostatas dėl baudų taikymo. Taigi prieš dešimtmetį Europos Sąjunga pasipriešino tam, prieš ką šiandien taip nenori viešai pasisakyti.
Boris Zala
(SK) Didžiuojuosi galėdamas pasakyti, kad Slovakija labai prisidėjo prie kalbinės įvairovės ir kalbinio kultūros paveldo išsaugojimo.
Pateiksiu keletą faktų: vengrų mažuma turi apie 700 mokyklų, kuriose vaikai mokomi vengrų kalba. Visos tautinės mažumos turi teisę vartoti savo gimtąją kalbą vykstant teismo procesams, oficialiai tvarkant verslo reikalus, taip pat vartoti vietovardžius gimtąja kalba. Jos taip pat turi savo televiziją ir radiją, transliuojančius programas jų gimtąja kalba. Valstybfinansiškai remia kultūrinę mažumų veiklą ir priima mažumų kalbų vartojimą komerciniuose, sutartiniuose ir kitokio pobūdžio santykiuose.
EP nariai iš Vengrijos čia puola Slovakijos kalbos įstatymą. Jų tvirtinimai yra grynas melas, prasimanymai ir įžeisto vengrų nacionalizmo vaisius. Ponios ir ponai, privalome atmesti šį melą. Priešingai, Slovakijos kalbos įstatymas atitinka visas tarptautines normas ir tai patvirtino kompetentingiausiais stebėtojas - Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos vyriausiasis tautinių mažumų reikalų komisaras K. Vollebæk. Šiuo įstatymu prisidedame prie tautinių mažumų diskriminacijos naikinimo, mūsų piliečių saugumo užtikrinimo ir sveikatos apsaugos, taip pat sukuriama erdvjų visapusiškai integracijai. Be to, Slovakija pasirašEuropos regioninių arba tautinių mažumų kalbų chartiją, taigi visų Slovakijos tautinių mažumų kalbinįvairovpuikiausiai išlaikoma.
Sergej Kozlík
(SK) Slovakijos Respublika tautinių mažumų srityje laikosi griežtų normų, o jos priimtas kalbos įstatymas yra vienas iš nuosaikiausių Europoje.
Nepaisant to, EP nariai iš Vengrijos nepaliauja pulti šį įstatymą ir siekdami padaryti įtaką Europos visuomenės nuomonei nesidrovi griebtis melo ir prasimanymų. Nuo tada, kai ES 2004 m. išsiplėtė, šį melą girdime kiekvienoje Europos Parlamento sesijoje. Vengrija yra šalis, kuri savo teritorijoje beveik visiškai išnaikino tautines mažumas, o dabar bando neleistinai kištis į Slovakijos Respublikos vidaus reiklaus. Tai visiškai nepriimtina.
Tikiu, kad Europos institucijos nesikiš į šį reikalą, kaip nedera drambliui grūstis į porceliano indų parduotuvę. Slovakija išspręs su valstybinės kalbos vartojimu susijusias problemas civilizuotai, laikydamasi europinių tradicijų. Tai, kad Slovakija priėmnaujo valstybinės kalbos įstatymo įgyvendinimo reglamentą, patvirtina jos jautrų požiūrį į visas Slovakijos teritorijoje gyvenančias etnines ir tautines grupes.
Valdemar Tomaševski
(PL) Pone pirmininke, džiaugiuosi, kad aš, EP narys iš Lietuvos, galiu kalbėti čia lenkiškai, savo gimtąja kalba. Manau, kad ši privilegija turėtų tapti norma ne tik Europos Parlamente, bet ir visose ES valstybėse narėse, nes kultūrų ir kalbų įvairovužima labai svarbią vietą Europos vertybių hierarchijoje. Turime dėti visas pastangas, kad tautinės mažumos, ypač autochtoninės tautinės mažumos, toje srityje, kuri susijusi su šiandieninio Komisijos pareiškimo tema, nejaustų jokios diskriminacijos. Todėl Komisijos laukia skubus uždavinys sureguliuoti visus konfliktus, susijusius su tautinių mažumų kalbų vartojimu, be jokių išimčių visose ES valstybėse narėse. Teigiami šių problemų sprendimo pavyzdžiai Suomijoje, Italijoje, Lenkijoje, Danijoje, Čekijoje ir daugelyje kitų šalių neabejotinai palengvina šią užduotį. Mums tik reikia, kad Komisija šioje srityje imtųsi efektyvių ir pirmiausia skubių veiksmų.
Diane Dodds
Pone pirmininke, džiugu girdėti, kad kalbama apie įvairovės ir daugiakalbystės skatinimo būtinybę, bet noriu trumpai pakalbėti apie padėtį toje Jungtinės Karalystės dalyje, iš kurios esu kilusi.
Alsterio škotų mažumos kalba yra viena iš Šiaurės Airijos kultūros vertybių ir šią vertybę JungtinKaralystpripažįsta remdamasi Europos Tarybos priimta Europos regioninių arba tautinių mažumų kalbų chartija.
Priėmus Sent Endriuso susitarimo aktą, Šiaurės Airijos vyriausybei pavesta parengti Alsterio škotų kalbos ir kultūros išsaugojimo ir puoselėjimo strategiją. Rengdamas šią strategiją, kultūros ministras atsižvelgia į Europos pagrindinių teisių chartiją ir kitus tarptautinius aktus, įskaitant Jungtinių Tautų vaiko teisių konvenciją. Įgyvendindamas jam pavestą užduotį, jis taip pat siekia sukurti Šiaurės Airijai geresnę bendrą ateitį, grindžiamą lygybe, įvairove ir visų tautinių grupių tarpusavio priklausomumu.
Deja, Sinn Fein kultūrą, ypač kalbą, panaudojo kaip kampanijos prieš valstybę ginklą ir tai sukėlginčų ir nesutarimų. Tai piktnaudžiavimas kalba. Taigi turime tikėtis, kad įgyvendinę šią strategiją ir sukūrę geresnę bendrą ateitį išspręsime šio kultūrinio karo palikimo problemą.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Pone pirmininke, norėčiau pabrėžti pastangas, kurias Parlamentas deda siekdamas paremti tautinių ir regioninių mažumų kalbas. Parlamentas pasirūpino, kad piliečiai galėtų rašyti Parlamentui ir gauti atsakymus savo gimtąja kalba.
Visai kitas dalykas, pone pirmininke, kai norima, kad plenariniuose posėdžiuose būtų leista vartoti regionines ar mažumų kalbas arba kalbas, kurios kai kuriuose valstybių narių regionuose turi antrosios valstybinės kalbos statusą. Norėti to Parlamente, kuris dirba pagal visiškai daugiakalbę 23 kalbų sistemą, kuris šiai sistemai išlaikyti aukoja per trečdalį savo biudžeto ir daugiau nei pusę savo darbuotojų, nėra pagrįsta.
Tokių kalbų yra Jungtinėje Karalystėje, Liuksemburge, Estijoje, Kipre, Ispanijoje, Švedijoje, Suomijoje ir kitose valstybėse narėse. Vadinasi, pone pirmininke, plenariniuose posėdžiuose turėtume vartoti 35 ar net 40 kalbų, bet finansiniu ir logistiniu požiūriais tai tiesiog neįmanoma. Todėl, pone pirmininke, reikalauti vartoti visas šias kalbas gali būti naudinga rinkimų požiūriu, bet tai neabejotinai visiškai beprasmiška ir neįgyvendinama. Taip tik beprasmiškai suerzintume daugybę lojalių piliečių.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Pone pirmininke, Slovakijos valstybės kalbos įstatymu pažeidžiamos penkios pagrindinės teisės, įvirtintos gruodžio 1 d. įsigaliosiančioje ES pagrindinių teisių chartijoje.
Pirma, įstatyme, kuriuo pusę milijono narių skaičiuojanti stipri vengrų bendruomenir jos gimtoji kalba paverčiamos antrarūšėmis, pažeidžiamas principas dėl nediskriminavimo tautiniu pagrindu. Antra, šiuo įstatymu neleistinai kišamasi į privatų žmonių gyvenimą, kaip kalbėjo Edit Bauer. Trečia, šis įstatymas yra antidemokratinis, nes juo kurstoma piliečių baimė. Ketvirta, jis prieštarauja dviem Europos Tarybos dokumentams, kurių laikytis Slovakija įsipareigojo stojimo sutartyje. Penkta, Komisijos narys L. Orban pasakė, kad ES remia dvikalbystę ir daugiakalbystę, bet Slovakija pasuko keliu, vedančiu link vienkalbystės ir kalbinės asimiliacijos.
Jeigu ES taikstysis su šiais penkių pagrindinių teisių pažeidimais ir viešai nepasisakys prieš tokį įstatymą, ji nebeturės jokios moralinės teisės kritikuoti Kinijos, Rusijos ir kitų šalių. Negalima taikyti dvejopų standartų.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Pone pirmininke, Europos regioninių arba tautinių mažumų kalbų chartijoje, kurią priėmEuropos Taryba ir 47 Europos valstybės, įskaitant visas Europos Sąjungos valstybes nares, nustatoma, kad regioninės arba mažumų kalbos turi būti apsaugotos, nes kai kurioms iš jų gresia išnykimo pavojus.
Manau, kad šis požiūris padeda išlaikyti ir plėtoti mūsų žemyno tradicijas, įvairovę ir kultūros vertybes, kurias privalome išsaugoti. Šiuo požiūriu, kaip sakKomisijos narys, taip pat ginama šias kalbas vartojančių žmonių pagrindinteisė.
Komisijos narys minėjo, kad valstybės narės visomis turimomis priemonėmis privalo užtikrinti šių kalbų vartojimą, bet žinome, kad taip nėra. Daugiakalbystnėra užtikrinta visose valstybės narėse, nėra užtikrinta ir dvikalbystvartojant valstybines kalbas. Problema ta, kad nevertiname tautinių mažumų kalbų ir nelaikome jų Europos Sąjungos palikimo, savo palikimo, dalimi.
Tačiau norėčiau paprašyti jūsų apmąstyti mažumų kalbos sąvoką, nes kai kuriomis valstybių narių kalbomis, oficialiai vartojamomis Parlamente, kalba mažiau žmonių nei kai kuriomis regioninėmis, ne valstybinėmis kalbomis. Taigi šiuo atveju pažeidžiamos 40 mln. europiečių kalbinės teisės, ir šių teisių apsauga yra principų klausimas, kaip sakpats Komisijos narys.
Yra 700 000 baskų, kalbančių euskerų kalba, seniausia Europos kalba, kurios kilmnežinoma. Priartinę Europą prie baskų tautos, be kitų dalykų, leisime jiems pajusti, kad linkėti labos nakties sakant "gabon" yra tiek pat garbinga, kaip ir sakant "buenas noches", "good evening" ar "bonsoir".
Kay Swinburne
Pone pirmininke, kaip Europos Parlamento nariš Velso labai prijaučiu visoms Europos kalbinėms mažumoms, juolab kad mano mamos gimtoji kalba yra valų - viena iš seniausių vartojamų Europos kalbų.
Vengrų Slovakijoje panašiai tiek pat, kiek valų kalbą vartojančių žmonių Velse - per pusę milijono žmonių. Tačiau Velse jie sudaro 20 proc. visų gyventojų, o Jungtinėje Karalystėje mažiau kaip 2 proc.
Po daugelį šimtmečių trukusių anglakalbių ir valų kalbą vartojančių Velso gyventojų nesutarimų ir ginčų, labai panašių į ginčus, kurie šiandien priešina slovakus ir Slovakijos vengrus, Velse pagaliau pasiektas taikus sambūvis.
Po įgaliojimų perdavimo Velsui per pastaruosius penkiolika metų valų kalba buvo žaibiškai atgaivinta. Teigiamo požiūrio į kalbą poveikis kultūrai buvo didžiulis.
Sėkmę Velse lėmtai, kad buvo pasirinktas pragmatinis požiūris. Turėtume siekti suteikti žmonėms galimybę vartoti kalbą, kuria bendraudami jie jaučiasi patogiausiai, jei tai neužtraukia visuomenei papildomos naštos ar išlaidų. Pvz., ketinu baigti savo kalbą vališkai, nors nenorėčiau užtraukti mokesčių mokėtojams išlaidų, susijusių su sinchroninio vertimo paslaugomis Parlamente, kuriame yra tik du valų kalbą vartojantys EP nariai. Tačiau įvairovturėtų būti vertinama.
(Kalbėtoja kalbėjo valų kalba)
Anna Záborská
(SK) Norėčiau nuosekliai laikytis mūsų diskusijos temos. Nekalbėsiu apie Slovakijos įstatymą, kuriuo reglamentuojamas valstybinės kalbos vartojimas, nes esu įsitikinusi, kad tai Slovakijos reikalas.
2010 m. sausio 1 d. minėsime dieną, kurią prieš 22 metus vienas labai išmintingas ir visų gerbiamas asmuo pabrėžė, kad pagarba tautinėms mažumoms ir jų kultūrai yra taikos kūrimo pagrindas. Privalome nuosekliai remti mažumų teisę išsaugoti ir puoselėti savo kultūrą. Mažumos turi teisę vartoti savo kalbas ir ši teisturi būti įtvirtinta įstatyme. Negebėjimas užtikrinti šių teisių vestų prie turtingo kultūros paveldo praradimo. Jis taip kalbėjo Pasaulio taikos dienos proga.
Tautos, sugebėjusios išlikti iki šių dienų, yra Europos kultūrinis turtas. Jungtinėse Amerikos Valstijose, priešingai, šis turtas ištirpo pavirsdamas sunkiai apibrėžiama mase. Europoje vartojama daugybkalbų, tad Europos Sąjunga, kaip nacionalinių valstybių bendrijos projektas, turi prasmę.
Turime kalbėti apie mažumų kalbų vartojimo taisykles, nes taisyklės būtinos, bet negalime leisti, kad Europa šio turto netektų. Mažumų kalbos klausimas valstybėje kyla tada, kai nenorima bendrauti arba kai yra kitų šią problemą lemiančių priežasčių. Mažumos turėtų jaustis gerai šalyje, kurioje jos gyvena, todėl visada nuosekliai ginu visas tautinių mažumų kalbas, bet visada kaip mažumos kalbas. Manau, taip mano ir Komisija.
Ramon Tremosa I Balcells
Pone pirmininke, norėčiau išreikšti didelį rūpestį dėl Ispanijos vyriausybės požiūrio, dėl kurio katalonų kalba negali būti vartojama šiame Parlamente. Katalonų kalba buvo draudžiama ir persekiojama Franko diktatūros laikais; dabar Ispanijos demokratija rodo savo prastą kokybę neleisdama, kad katalonų kalba būtų oficialiai vartojama Parlamente.
Visos kalbos yra lygios, taip kaip ir visi žmonės yra lygūs. Europa, kuri suteikia galimybę retesnėms valstybinėms kalboms jaustis lygiavertėmis, yra puikus gerosios patirties pavyzdys.
Katalonų kalbą vartoja dešimt milijonų žmonių, bet Parlamente ja neleidžiama kalbėti. Jei katalonų kalba būtų pripažinta ir ja būtų leidžiama kalbėti Parlamente, tai suteiktų mums stiprią paramą reikalaujant padaryti galą šimtmečiais Ispanijos parlamente vyraujančiam vienkalbystės principui ir neabejotinai padėtų pagerinti katalonų kalbos padėtį Ispanijoje.
Kaip Europos Parlamento narys iš Katalonijos, dabar žinantis, kad turi teisę Katalonijos žmonių vardu pateikti aiškų ir svarbų reikalavimą, prašau Europos Komisijos skirti ypatingą dėmesį klausimui dėl katalonų kalbos normalizavimo šiuose rūmuose.
Metin Kazak
(BG) Pone L. Orbanai, daugiau kaip 60 000 Bulgarijos piliečių klausosi per Bulgarijos valstybinę televiziją transliuojamų žinių savo gimtąja turkų kalba. Šią tik penkias minutes trunkančią žinių laidą turkų kalba didžiausia Bulgarijos viešosios žiniasklaidos organizacija transliuoja nuo 2001 m., kai buvo ratifikuota Tautinių mažumų apsaugos pagrindų konvencija. Taigi Bulgarija šiuo metu mano, kad ji laikosi vieno iš pagrindinių Europos Sąjungos principų, principo dėl tautinių mažumų teisių apsaugos.
Tačiau noriu atkreipti jūsų dėmesį į lapkričio 5 d. viešosios nuomonės apklausą, surengtą siekiant nutraukti žinių transliavimą turkų kalba. Ši apklausa - tai provokacijos ir nacionalistų spaudimo rezultatas. Nutraukus šios žinių laidos transliaciją, iš gausiausios Bulgarijoje tautinės mažumos bendruomenės bus atimta teisgauti informaciją savo gimtąja kalba. Tai būtų nepakantumo ir diskriminacijos ženklas, kuris pakenktų draugiško Bulgarijos tautinių grupių sambūvio tradicijai, dėl kurios Bulgarija dažnai pateikiama kaip pavyzdys kitoms Balkanų šalims.
Būtent todėl primygtinai reikalauju, pone Komisijos nary, kad būtų atsakyta, kaip Komisija tikrina, ar viešoji žiniasklaida gerbia mažumų teisę laisvai bendrauti savo gimtąja kalba, taigi ir aktyviai dalyvauti savo gimtinės socialiniame ir politiniame gyvenime.
Ádám Kósa
(HU) Dėkoju už suteiktą žodį. Norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į Europos Sąjungos inicijuotą priemonę - priemonę, kuri leis mums eiti teisinga kryptimi. Ši priemonskirta mažumai - kurtiesiems, kurių gimtoji kalba yra ženklų kalba. Ši kalba pripažinta dešimtyje Europos Sąjungos valstybių narių, kurių sąrašą pagaliau papildir mano šalis, Vengrija. Šiame įstatyme teigiama, kad juo apsaugoma ne tik ženklų kalba kaip kurčiųjų mažumos gimtoji kalba, bet ir kultūrinės mažumų teisės. Taip pat noriu atkreipti jūsų dėmesį į tai, kad Slovakija šioje srityje, tiesą sakant, rodo kelią, nes slovakų ženklų kalba buvo pripažinta jau 1995 m. O kaip dėl vengrų? Mano pareiga pabrėžti, kad dvejopi standartai Europos Sąjungoje negali būti taikomi. Jei slovakų kurčiasis gali vartoti ženklų kalbą, tad ir kitiems slovakų piliečiams turėtų būti leista vartoti savo gimtąją kalbą.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Esu labai nusivylusi tuo, kad tokiu metu, kai ES valstybėse narėse daugėja rimtų socialinių problemų, paveikiančių kiekvieną bet kokios tautybės pilietį, šios institucijos plenariniuose posėdžiuose nuolat - kaip ir dabar, likus dešimčiai minučių iki vidurnakčio - vyksta dvikova tarp EP narių iš Slovakijos ir Vengrijos.
Nei kalbos įstatymas, nei kiti klausimai, kuriuos čia kėlEP nariai iš Vengrijos, nedaro žalos ir neturi jokio poveikio tautinių mažumų atstovams. Pone pirmininke, Slovakijos tautinių ir visų kitų mažumų teisės yra visapusiškai apsaugos ir atitinka išskirtinai aukšto lygio standartą. Mes tiesiame draugystės ranką savo draugams iš Vengrijos ir norime palaikyti su jais gerus kaimyninius santykius, bet mums kelia didelį nerimą tai, kad Europos Parlamento institucija pakartotinai naudojama kaip tribūna reikšti neapykantą Slovakijos Respublikai.
Michael Gahler
(DE) Pone pirmininke, perskaičiau naująjį Slovakijos įstatymą nuo pradžios iki galo. H. Swoboda teisus - Slovakijoje, įskaitant jos pietinę dalį, eiliniai žmonės kasdieniame gyvenime dažniausiai sutaria gerai. Tai dar viena priežastis, kodėl naujasis valstybinės kalbos įstatymas nėra reikalingas, nes slovakų kalbai Slovakijoje pavojus negresia.
Deja, šiuo įstatymu kai kuriose šalies dalyse gyvenantys vietos piliečiai yra diskriminuojami, nes čekų kalba dažnu atveju yra geresnėje padėtyje nei vengrų. Kodėl įstatyme čekų ir vengrų kalbos nėra vertinamos bent jau vienodai? Yra tik vienas paaiškinimas, kodėl šis naujasis kalbos įstatymas buvo priimtas, ir šis paaiškinimas susijęs su esama įdomios sudėties Slovakijos koalicine vyriausybe, kurioje draugas R. Fico kursto baimę dėl tariamo vengrų keliamo pavojaus norėdamas atimti rinkėjų balsus iš nacionalistinės SNS ir populistinės HZDS partijų. Džiaugiuosi galėdamas pasakyti, kad tokių dalykų Mikulášo Dzurindos vadovaujamoje koalicinėje vyriausybėje nebuvo ir negalėjo būti. Tuo metu trys partijos, įskaitant mažumos partiją, sudarančios Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakciją, puikiai tarpusavyje sutarir bendradarbiavo - to, tiesą sakant, ir reikėtų siekti.
Kinga Göncz
(HU) Sutinku su tais, kurie kalbėjo apie tai, kad iki šiol Slovakijos žmonės tarpusavyje gerai sutarė, bet dabar kažkaip kilo ši įtampa, griaunanti santykių pusiausvyrą ir sunkinanti žmonių sambūvį.
Leiskite man dėl Slovakijos paminėti kelis dalykus, susijusius su jos priimtu kalbos įstatymu, apie kuriuos dar nebuvo kalbėta. Viena vertus, Slovakija save laiko tautine valstybe, nors mes žinome, - apie tai jau šiandien buvo kalbėta, - kad Slovakijoje gyvena vengrų bendruomenė, sudaranti apytikriai 10 proc. šalies gyventojų, taip pat kitos tautinės mažumos.
Šiuo kalbos įstatymu suardoma pusiausvyra. Tai, kad šiuo įstatymu apsaugoma slovakų kalba, o ne šių mažumų kalbos, kaip kad turėtų būti, - tokių teigiamų pavyzdžių Europoje apstu, - nėra vienintelproblema. Kita problema yra ta, kad nėra nuoseklaus vientiso mažumų apsaugos įstatymo, kurį būtina priimti, kaip sakėme daugybę kartų, kad būtų išvengta šios pusiausvyros išardymo. Viena puiki šių diskusijų ypatybyra ta, kad buvo paminėta daug teigiamų pavyzdžių, o tai labai svarbu. Nuoširdžiai tikiu, kad Slovakija šia kryptimi taip pat pradės judėti.
László Tőkés
(HU) "Békesség Istentől!" "Pace vouǎ!" "Boží pokoj s Vami!" "Peace to you from God!" (liet. "Dievo ramybsu jumis!"). Mūsų daugiakalbėje Europoje noriu palinkėti jums ramybės vengrų, rumunų, slovakų ir anglų kalbomis. Galiu tai padaryti Europos Parlamente, bet jei tai padaryčiau Slovakijos Parlamente, pažeisčiau valstybinės kalbos įstatymą. Vienoje ES valstybėje narėje piliečiai gali būti baudžiami pinigine bauda už tai, kad nevartoja valstybinės kalbos, bet kalba kitomis kalbomis, įskaitant vengrų kalbą, kuri yra viena iš oficialiųjų Europos kalbų. Tai visiškas skandalas ir gėda.
Pažiūrėkite į Slovakijos žemėlapį, kurį turiu prieš save. Pasirašius Šengeno susitarimą, Slovakiją ir Vengriją skiriančios sienos, kaip ir "geležinuždanga", buvo nugriautos. Tačiau pokomunistinšovinistinslovakų vyriausybdabar stato naujas sienas ir kalbines kliūtis tarp žmonių.
Norėtume padėkoti EP Pirmininkui Jerziui Buzekui už jo vizitą į Slovakiją, kur jis nuvyko siekdamas išspręsti šį klausimą. Šiuo visuomenei rūpimu klausimu Europos Parlamentui nederėtų priimti prastu informuotumu grindžiamos patogios nesikišimo pozicijos. Europos Parlamentas turėtų pareikalauti, kad būtų laikomasi ES nustatytų taisyklių ir reikalavimų, kuriais ji remia žmogaus, mažumų ir kalbines teises.
Katarína Neveďalová
(SK) Pradžioje norėjau atsakyti L. Bokrosui, bet nesuteikėte man žodžio. Norėjau pasakyti, kad priimu tai, jog Slovakijos Parlamentas neverčia visų įstatymų į mažumų kalbas, kurių, beje, yra vienuolika, o ne viena, taip pat jei kalbėsime apie vengrų mažumos bendruomenės dydį, Slovakijoje yra romų mažuma, kuri taip pat turi pusę milijono narių, ir jie nesiskundžia. Norėčiau paklausti, ar Vengrijos Parlamentas verčia visus savo įstatymus į mažumų kalbas ir ar yra įstatymų, išverstų į slovakų kalbą? Tačiau labai vertinu tai, kad pasinaudojote galimybe kalbėti slovakiškai.
Pone L. Tőkés, Slovakija tiesia tiltus, - man kelia didelį nerimą, kad visada apie tai kalbate, - bet tiltai turi būti tiesiami iš abiejų pusių, ir iš Vengrijos pusės. Man kelia didelį nerimą tai, kad kaip naujoji Europos Parlamento narturiu nuolat atsakinėti į klausimus, susijusius su slovakų ir vengrų santykiais, ir negaliu kalbėti tais klausimais, kurie man iš tikrųjų įdomūs.
Dabar prašydama žodžio norėjau padėkoti Komisijos nariui, nes esu Kultūros ir švietimo komiteto narė. Jūsų darbas tikrai puikus, taip pat puiku tai, kad galime vartoti 23 Europos kalbas, iš kurių viena - slovakų.
László Surján
(HU) Slovakijos spaudoje perskaičiau tai, ką pasakM. Gahler. Pabrėžiu, apie tai rašoma Slovakijos spaudoje. Konfliktas, kuris šiuo metu vyksta, negali būti laikomas dviejų valstybių ar dviejų tautų konfliktu. Problemų kelia konkretus įstatymas.
Pritariu H. Swobodai, kad turime ieškoti taikios išeities. Deja, jis pridūrė, kad šiuo įstatymu nepažeidžiamos pagrindinės teisės. Tam norėčiau paprieštarauti. Tarkime, jeigu Slovakijos miesto ligoninėje motinai neleidžiama kalbėti vengriškai raminant savo ketverių metų vaiką, bijantį procedūrų, kurias gydytojas jam ruošiasi atlikti, negalime teigti, kad jų teisės nėra pažeidžiamos. Taip pat negalime teigti, kad šis draudimas nėra nustatytas įstatyme. Būtent tai, kas rašoma šiame įstatyme, ir yra problema. Pagal šį įstatymą vietovėse, kuriose vengrai sudaro mažumą, jiems iš tikrųjų draudžiama ligoninėse kalbėti savo gimtąja kalba.
Taigi manau, kad šis įstatymas kelia rimtų problemų. Slovakija dabar skina medžių, kuriuos pasodino išrinkdama į valdžią radikalių pažiūrų partiją, vaisius. Kita vertus, vengrai neasimiliavo ir nesunaikino savo mažumų.
Monika Smolková
(SK) Privalau paprieštarauti prieš tai kalbėjusiam EP nariui. Tai, ką jis kalbėjo, yra visiškas melas, prasimanymas ir netiesa. Turėtumėte pagaliau nuodugniai perskaityti šį įstatymą, nes jis skiriasi nuo jūsų šalyje priimto kalbos įstatymo. Slovakijoje turime kitokį kalbos įstatymą, taigi čia kalbama apie du skirtingus įstatymus.
Esu kilusi iš kosmopolitiško Košicės miesto, turinčio 250 000 gyventojų. Jame gyvena daug mažumų, įskaitant vengrus, čekus, rusėnus, ukrainiečius, romus, ir, žinoma, slovakai. Prieš ketverius metus rinkėjai savo balsais patvirtino, kad Košicės regione mūsų, socialdemokratų, ir vengrų mažumos atstovų koalicija dirbo labai sėkmingai. Kaip šio regiono atstovnorėčiau pasakyti, kad mūsų bendradarbiavimas yra pavyzdinis. Mūsų regione vengrai ir slovakai sugyvena taikingai, niekam nekyla ir minties daryti kažką pikta kitam asmeniui vien todėl, kad jis yra kitos tautybės. Mišrios tautinės sudėties teritorijose kasdieniame gyvenime dėl priklausymo vienai ar kitai tautybei tarp žmonių nekyla jokių ginčų ir problemų. Tai sakau visiškai rimtai. Jei kai kurių politinių partijų lyderiai siekdami sau naudos nekeltų šios problemos, vengrų tautinės mažumos problema nebūtų iškelta Europos Parlamente, nes jos iš tikrųjų nėra.
Csaba Sógor
(HU) Francesco Capotorti. Kai JT buvo rengiama konvencija, kuri vėliau tapo žinoma kaip Konvencija dėl kelio užkirtimo genocido nusikaltimui ir baudimo už jį, buvo kalbama apie tai, kad kalbinis ir kultūrinis genocidas yra toks pats rimtas nusikaltimas žmogiškumui kaip ir fizinis genocidas.
1948 m. priimtos konvencijos 3 straipsnio 1 dalyje kalbinis genocidas apibrėžiamas kaip draudimas tautinei grupei kasdieniame gyvenime, pvz., bendraujant ar mokykloje, vartoti savo gimtąją kalbą, taip pat leisti ir platinti savo gimtąja kalba knygas bei kitus leidinius.
Šiuo metu Slovakija, deja, nėra vieninteltokia šalis Europos Sąjungoje, bet tipiškiausias tokio kalbinio genocido pavyzdys. Liūdna pripažinti, bet ši problema ES egzistuoja, nes į vieną gretą kartu su Slovakija taip pat galima pastatyti Rumuniją, Graikiją ir Prancūziją. Ačiū.
Leonard Orban
Jeigu leisite, pradžioje norėčiau susitelkti prie daugiakalbystės politikos esmės ir paaiškinti, kokių tikslų siekėme patvirtindami daugiakalbystės strategiją. Viena vertus, siekėme užtikrinti pagarbą kiekvienai Europos Sąjungos teritorijoje vartojamai kalbai, ar tai būtų nacionalinė, regioninar mažumų kalba, ar kalba, kurią vartoja piliečiai, atvykę iš kitų žemynų. Kita vertus, siekėme užtikrinti, kad ši pagarba įvairovei padėtų mums pasiekti bendrą visų mūsų tikslą - išsaugoti ir sustiprinti Europos Sąjungos vienybę, mūsų vienybę. Taigi daugiakalbystyra pats geriausiais būdas, jei galima taip pasakyti, įgyvendinti vienybės įvairovėje principą. Negaliu nepritarti H. Swobodos žodžiams, kad turime ieškoti to, kas mus vienija, o ne to, kas mus skiria.
Privalome gerbti visus, bet taip pat turime rasti protingų sprendimų, kurie padėtų mums vieniems kitus suprasti, bendrauti ir sąveikauti. Būtent todėl daugiakalbystatliko ir tebeatlieka labai svarbų vaidmenį plėtojant kultūrų dialogą. Šis dialogas mums būtinas, bet be daugiakalbystės jis būtų neįmanomas.
Turėjau galimybę aplankyti visas valstybes nares. Taip pat turėjau galimybę lankytis vietovėse ir regionuose, kur dar tebėra nesutarimų ir kur kalbos, deja, kartais tampa tam tikrų politinių interesų, prieštaraujančių ES vienybės idealui, įkaitėmis. Mano pozicija aiški: privalome rasti sprendimą, kuris skatintų mus bendrauti ir sąveikauti. Būtent todėl, kaip jau minėjau, bendruomenių, su kuriomis kartu gyvename, kalbų mokymasis ir jų vartojimas, nors kartais tai priimti gali būti sunku, gali padėti mums vieniems kitus geriau suprasti. Taigi įmanoma pasiekti geresnį tarpusavio supratimą ir tokių pavyzdžių turime daugybę.
Gebėjimas kalbėti tautinės mažumos, kuri konkrečioje vietovėje sudaro daugumą, gimtąja kalba ir tautinių mažumų gebėjimas kalbėti valstybine kalba padeda tiesti tiltus ir užmegzti tarpusavio supratimą stiprinantį dialogą.
Noriu tarti porą žodžių apie mūsų pastangas, kurias dedame siekdami paremti visas Europos Sąjungos teritorijoje vartojamas kalbas. Finansuojame daug projektų, susijusių ne tik su valstybinėmis kalbomis, bet ir su daugybe regioninių ir mažumų kalbų. Yra nesuskaičiuojama daugybkonkrečių pavyzdžių, kai Europos Komisija parėmorganizacijų tinklus, kurie propaguoja regioninių ir mažumų kalbas, taip pat kalbas, kurios ES teritorijoje vartojamos rečiau. Tačiau mes taip pat finansuojame projektus, skirtus konkrečioms mažumų ar regioninėms kalboms. Taip pat yra konkrečių pavyzdžių, kaip mes remiame šias kalbas. Jau minėjau, bet norėčiau pakartoti, kad 2008 m. patvirtinta daugiakalbystės strategija apima visas Europos Sąjungoje vartojamas kalbas ir yra joms skirta. Neturime jokių kliūčių. Kiekvieną iš šių kalbų laikome Europos Sąjungos turtu ir neatsiejama mūsų bendro kultūros paveldo dalimi.
Taip pat, žinoma, norėčiau išsakyti keletą pastabų dėl Slovakijos priimtų valstybinės kalbos įstatymo pakeitimų. Džiaugiamės, kad dabar tarp Vengrijos ir Slovakijos ministrų pirmininkų vyksta diskusija ir kad ieškoma galimybių, leisiančių rasti bendrų abipusiu supratimu grindžiamų sprendimų. Noriu pabrėžti, kad šiuo metu Bendrijos lygmeniu negalime vertinti galimo šio įstatymo įgyvendinimo poveikio, nes jo taikymo sritis labai plati. Tad dabar svarbiausi klausimai yra šio įstatymo įgyvendinimas ir tai, kaip jis bus įgyvendinamas. Noriu pabrėžti, kad Europos Komisija labai įdėmiai stebės, kaip šis įstatymas įgyvendinamas.
Baigdamas norėčiau dar kartą pabrėžti, kad stengiamės, kiek mums leidžia mūsų santykinai riboti įgaliojimai šioje srityje, remti visas Europos Sąjungoje vartojamas kalbas, ar tai būtų nacionalinė, regioninar mažumų kalba, kaip antai valų kalba, vartojama Velse, kur taip pat turime konkrečių pavyzdžių, kaip ši kalba remiama Bendrijos lygmeniu. Arba katalonų kalba - Europos Komisija taip pat dėjo pastangas, norėdama tapti atvira šią kalbą vartojantiems žmonėms ir kad į juos būtų atkreiptas dėmesys. Pvz., turime svetainių, kur katalonų kalba pateikiama labai smulki informacija apie įvairių sričių Bendrijos politiką. Tokių svetainių taip pat yra baskų ir daugybe kitų kalbų. Šie pavyzdžiai įrodo, kad Europos Komisija deda pastangas siekdama konkrečiai paremti šią politiką - politiką, kurią laikau labai svarbia ir, tiesą sakant, esmine Europos Sąjungos politika.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Jim Higgins  
raštu. - Džiaugiuosi teigiamu Europos Komisijos požiūriu ir sutinku, kad mažumų kalbų pripažinimo požiūriu pažanga padaryta. Tačiau dar daug ką reikia padaryti, kad mažumų kalbos turėtų tokį patį statusą kaip ir ES teritorijoje plačiai vartojamos kalbos. Šiandien šioje plenarinėje sesijoje iš airių kalbos verčiama tik į anglų, tad turėjau nuo vidurio nutraukti savo vienos minutės kalbą airių kalba ir pereiti prie anglų kalbos, nes nėra vertėjų, kurie verčia iš airių į kitas kalbas. Šiuo metu airių kalbos vertėjai tinkamai rengiami tik Airijos valstybiniame universitete Golvėjuje ir profesinėse teisininkų organizacijose. Nors tam tikra pažanga jau padaryta, norėčiau paprašyti Komisijos suteikti papildomą finansinę paramą naujiems airių kalbos vertėjų rengimo kursams organizuoti, kad turėtume pakankamai airių kalbos vertėjų ir Europos institucijos galėtų užtikrinti visapusiškas vertimo paslaugas airiškai kalbantiems jų atstovams, kaip nustatyta Darbo tvarkos taisyklių 146 straipsnyje. Kaip sakėte, "be daugiakalbystės stiprinti kultūrų dialogą neįmanoma", bet daugiakalbystės neužtikrinsime, jei neturėsime tinkamų vertėjų rengimo sąlygų.
Alajos Mészáros  
Pone pirmininke, ponios ir ponai, esu Slovakijos vengras ir noriu pareikšti, kad Slovakijos kalbos įstatymas yra netinkamas. Jis netinkamas ne todėl, kad neatitinka Europos vertybių sistemos, bet todėl, kad juo šiurkščiai pažeidžiama kelių šimtų tūkstančių laisvų Europos piliečių teisvartoti savo gimtąją kalbą ir neleistinai apribojama galimyblaisvai naudotis šia teise. Kalbos įstatymo nuostatos suformuluotos labai neaiškiai, tad žmonės, bijodami, kad jiems bus paskirta bausmė, nedrįsta kalbėti savo gimtąja kalba net ten, kur ją vartoti leidžiama. Kita vertus, reikalaujama privalomo dviejų kalbų vartojimo net ir tais atvejais, kai šis reikalavimas visiškai nepagrįstas.
Nacionalistinius idealus puoselėjanti Slovakijos vyriausybpaaiškino, kad priėmšį įstatymą siekdama užtikrinti pusiausvyrą tarp vengrų ir slovakų kalbų vartojimo pietiniuose Slovakijos regionuose. Kaip buvo pasakyta, slovakams, gyvenantiems regionuose, kur yra vengrų mažumų, turi būti užtikrinta teisgauti oficialią informaciją savo gimtąja kalba. Tačiau kad tokia teisbūtų užtikrinta mažumoms, būtina, kad jos sudarytų bent 20 proc. gyventojų. Kokia puiki pusiausvyra! Sunku patikėti, kad XXI a. Europoje dedasi tokie dalykai.
Rareş-Lucian Niculescu  
Mažumos praturtina valstybę tik tuo atveju, jeigu jos geba išsaugoti savo kultūrines vertybes. Būtent todėl taip svarbu išsaugoti mažumų kultūrą. Manau, kad Rumunija, valstybnarė, kuriai aš atstovauju, šiuo požiūriu yra viena pažangiausių šalių, nes mažumų apsaugos srityje ji turi šiuolaikiškiausius reikalavimus atitinkantį įstatymų rinkinį. Rumunijoje mažumos gali kreiptis į teismą savo gimtąja kalba. Mažumos turi mokyklas, kur visų dalykų mokoma jų kalba. Rumunijoje yra devyniolika mažumų ir visos šios mažumos turi savo atstovus Rumunijos parlamente. Vietovėse, kuriose mažumos sudaro 20 proc., vietos valdžia skelbia dokumentus ir mažumų kalba. Visi sprendimai skelbiami rumunų ir regione gyvenančios mažumos kalba. Manau, kad Rumunijos įstatymai, kuriais reglamentuojama mažumų teisių ir jų kalbų vartojimo sritis, gali būti laikomi gerosios patirties pavyzdžiu ir etalonu.
