Kyselytunti (kysymykset komissiolle)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti.
Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä (B6-0445/2006).
Ensimmäinen osa
Puhemies
Seuraavana on
Aihe: Euroopan yliopistot
Times Higher Education Supplement -julkaisun viiden maanosan yliopistojen paremmuusjärjestystä vuonna 2006 koskevan tutkimuksen mukaan maailman 100 parhaan yliopiston joukossa on 40 eurooppalaista yliopistoa, pääasiassa brittiläisiä. Useimmat muista 60 yliopistosta ovat Yhdysvalloissa, Australiassa ja Kiinassa. Tutkimuksessa mainitaan myös, että Harvardin yliopiston, joka säilyttää myös vuonna 2006 ensimmäisen sijansa, vuosibudjetti on 26 miljardia dollaria.
Aikooko komissio toteuttaa lisätoimia eurooppalaisten yliopistojen kilpailukyvyn tukemiseksi, ja mitä toimia? Aikooko komissio edelleen lisätä korkea-asteen oppilaitosten yhteisrahoittamista ja aikooko se laatia virallisen Euroopan yliopistojen ranking-listan?
Ján Figeľ
komission jäsen. (EN) Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti Euroopan unionin jokainen jäsenvaltio vastaa täysin koulutusjärjestelmänsä sisällöstä ja organisoinnista. Tulin juuri koulutusneuvostosta, joka saattoi tänään työnsä päätökseen puheenjohtajavaltio Suomen johdolla. Komissiolla on ollut ja on vastaisuudessakin oma tehtävänsä, kun nykyaikaistetaan korkea-asteen koulutusta tärkeän Lissabonin strategian täytäntöönpanon yhteydessä. Keinoina ovat poliittinen vuoropuhelu ja keskinäinen oppiminen sekä erityisesti avoin koordinointimenetelmä koulutuksen ja tutkimuksen aloilla.
Kuten korkeakoulujen nykyaikaistamisesta saatuja tuloksia käsittelevässä komission tiedonannossa esitetään, korkea-asteen koulutuksessa tarvitaan toimenpiteitä aina opetussuunnitelmien uudistamisesta hallinnon ja rahoituksen uudistamiseen asti. Päävastuu on tietysti jäsenvaltioiden kansallisilla viranomaisilla ja korkeakouluilla.
Korkeakoulujen nykyaikaistamiselle on saatavissa myös taloudellista tukea koulutusta ja tutkimusta koskevista yhteisön ohjelmista. Rakennerahastoista voi saada huomattavaa tukea sekä kilpailukyvyn tavoitteen että lähentymistavoitteen perusteella.
Korkeakouluissa tehtävän tutkimuksen osalta on syytä huomata, että tulevassa seitsemännessä tutkimuksen ja teknologian kehittämisen puiteohjelmassa laajennetaan huomattavasti mahdollisuuksia lisätä korkeakoulujen tutkimustoimintaa. Kuten tiedätte, hankkeissa tuen enimmäisosuus kasvaa 50 prosentista 75 prosenttiin tukikelpoisista kustannuksista, ja elinikäisen oppimisen ja tutkimuksen ohjelmien määrärahat kasvavat huomattavasti seitsemän seuraavan vuoden aikana eli vuosina 2007-2013.
Mielestäni Euroopan teknologiainstituutin avulla lähetetään erittäin tärkeä viesti. Tämäkin asia liittyy tähän kysymykseen. Kyse on hyvin tärkeästä aloitteesta, jolla ne, jotka lisäävät investointeja luovuuteen, innovointiin ja kilpailukyvyn parantamiseen, edistävät tiedon siirtämistä. Euroopan teknologiainstituutti voi parantaa EU:n kilpailukykyä osaamisen kolmion kaikilla kolmella alalla eli koulutuksen, tutkimuksen ja innovoinnin aloilla.
Tärkeä osa jäsen Mavrommatisin esittämää kysymystä on yliopistojen paremmuusjärjestystä koskeva tutkimus, josta toteaisin, että maailmassa on todellakin useita kansainvälisiä vertailuja. Kullakin näistä on omat vahvuutensa mutta myös heikkoutensa. Vaikka vertailut ovat hyödyllisiä siinä mielessä, että saadaan käsitys yliopistojen kilpailuasemasta, mitään tiettyjä arvosteluperusteita ei voida pitää puolueettomana mittapuuna, koska yliopistojen tehtävät ovat erilaisia. Eri vertailujärjestelmissä painotetaan eri tavoin eri arvosteluperusteita, ja näin saadaan erilaisia tuloksia. Jos arvosteluperusteet ovat selviä, vertailut voivat kuitenkin olla käyttökelpoisia sekä päättäjille että johtajille. Vastatakseni suoraan kysymykseen totean, ettei komissio suunnittele tässä vaiheessa virallisen ranking-listan laatimista.
Manolis Mavrommatis
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, oletteko sitä mieltä, että monilla korkeakouluilla, jotka sijoittuvat kärkisijoille kahden muun myöhemmin tehdyn uuden tutkimuksen yleisessä luokittelussa, hyvä menestys sekä niiden kurssien ja opiskelijoiden hyvä menestys johtuu siitä, että nämä korkeakoulut vastaavat yksityisen koulutuksen korkeaa tasoa? Jos on näin, aikooko komissio mahdollisesti tukea jäsenvaltioita, jotka yrittävät vastaavaa, huolimatta siitä, että monet maailman yliopistoista saavat yksityisiä avustuksia?
Ján Figeľ
komission jäsen. (EN) Mielestäni jäsen Mavrommatis on oikeassa osoittaessaan sormella opettamista, koska kun opettaminen erotetaan muusta toiminnasta eli tutkimuksesta tai jopa tiedon siirtämisestä innovoinnin avulla käytäntöön ja talouselämän käyttöön, niin menestymme kaikissa näissä seikoissa melko huonosti tai keskimääräisesti ja sijoitumme heikommin vertailuissa ja putoamme toiseen divisioonaan.
Paras ratkaisu on tämän vuoksi investoida entistä enemmän ja paremmin. Kysymyksessä kannatetaan sitä, että investoidaan enemmän opettamiseen ja tutkimukseen. Paremmin investoiminen taas tarkoittaa tehokkuutta ja sitä, miten järjestäydymme, miten siirrämme tietoa ja miten luomme kumppanuuksia julkisten ja yksityisten toimijoiden sekä akateemisen maailman ja muun yhteiskunnan välille. Näitä kaikkia tekijöitä voidaan parantaa eri toimilla ja Euroopan teknologiainstituutin avulla. Mainitsin sen yhtenä esimerkkinä siitä, kuinka nämä asiat voidaan yhdistää. Toiseksi tarvitaan myös entistä enemmän investointeja.
En kutsuisi tätä Euroopan unionin myöntämäksi tueksi vaan pikemminkin eurooppalaisen yhteistyön tukemiseksi, koska kokoamme rahaa ja jaamme sen sovittujen sääntöjen mukaisesti. Näiden sääntöjen avulla meidän olisi pystyttävä saavuttamaan akateemisissa instituutioissamme huippuosaaminen, siirtämään tietoa sekä palkitsemaan ja edistämään myös laatua eikä pelkästään määrää. Tämä on yhteinen vastuumme ja tehtävämme.
Reinhard Rack
(DE) Arvoisa puhemies, voin jatkaa saumattomasti siitä, mihin komission jäsen juuri lopetti. Tutkimus on tärkeää, mutta opiskelijoiden koulutus ja opettaminen on epäilemättä toinen korkeakoulujen ylevistä tavoitteista.
Kun työskentelin professorina, huomasin surukseni, että jotkin yliopistot, erityisesti ne, jotka ovat aina kärkisijoilla tärkeimmissä vertailuissa, kuten Oxfordin ja Cambridgen kaltaiset brittiläiset valioyliopistot, suhtautuivat erittäin varautuneesti Erasmus-ohjelmaan päinvastoin kuin monet muut yliopistot. Olisiko mahdollista käyttää osallistumista Erasmus-ohjelmaan yhtenä arvosteluperusteena?
Ján Figeľ
komission jäsen. (EN) Esiin tulleet vertailut, jotka ovat osa keskustelua, pidimmepä siitä tai emme, perustuvat tiettyihin arvosteluperusteisiin, jotka nämä vertailut toteuttaneet laitokset ovat valinneet. Kuuluisia ovat esimerkiksi Shanghain yliopiston vertailu ja The Times Higher Education Supplement -julkaisu.
Totesin, että arvosteluperusteita on vain tietty määrä. Emme aio järjestää omaa vertailua, joka perustuisi Erasmus-ohjelmaan. Erasmus on kuitenkin tavaramerkki tai erittäin tärkeä ja suosittu keino, jolla parannetaan liikkuvuutta Euroopan unionissa. Erasmus-ohjelmien yhteydessä kilpaillaan paitsi pääsystä yliopistoon, mikä on tilanne nykyisin useimmissa yliopistoissa, myös Erasmus-ohjelmien määrästä ja sisällöstä. Kolme vuotta sitten luotiin Erasmus Mundus -ohjelma. Erasmus-ohjelmassa ei ole kyse pelkästään siitä, että tuhannet ihmiset opiskelevat eri puolilla maailmaa. Tämän yhteistyön tuloksena syntyi 1990-luvulla eurooppalaisten opintosuoritusten siirtojärjestelmä. Bolognan prosessi taas alkoi vuonna 1990 loogisena jatkona, jotta yhä useammat opiskelijat ja kansalaiset saavat Euroopan unionissa ammattipätevyyden ulkomailla suoritettujen tai täydennettyjen opintojen avulla.
Mielestäni emme aio järjestää vertailuja vaan haluamme kiitellä ja edistää Erasmus-ohjelmaa. Se on tärkeä keino, jolla opinnoista voidaan tehdä kansainvälisiä ja Euroopan unionista ja sen yliopistoista kansainvälisesti houkuttelevampia. Järjestämme paljon yhteisiä toimia kolmansien maiden kanssa kaukana Euroopan unionista. Kun keskustelen Euroopan unionin ulkopuolelta tulevien kumppanien kanssa, huomaan, että Erasmus tunnetaan hyvin, etenkin nyt kun Erasmus Mundus -ohjelmaa pidetään kilpailukykyisenä välineenä, jota Euroopan yliopistot voivat käyttää muuttaakseen Euroopan unionin sisäistä ja ulkoista kuvaa. Näin ollen en puhuisi vertailuista vaan puhuisin mieluummin entistä houkuttelevamman eurooppalaisen koulutusalueen luomisesta.
Puhemies
Seuraavana on
Aihe: Uusien moottoriajoneuvojen hiilidioksidipäästöt
Mikä on komission tämänhetkisen arvion mukaan Euroopan automarkkinoilla myytävien uusien moottoriajoneuvojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen määrä?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen Davies, komissio pitää erittäin tärkeänä autoteollisuuden vapaaehtoista sitoutumista henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen. Näiden sitoumusten ansiosta uusien henkilöautojen polttoaineen kulutus on vähentynyt huomattavasti. Vuonna 2004 uusien henkilöautojen keskimääräisten hiilidioksidipäästöjen määrä oli 12,4 prosenttia pienempi kuin vuonna 1995. Päästöt kilometriä kohti olivat vähentyneet 186 grammasta 163 grammaan.
On teollisuuden omien etujen mukaista noudattaa sitoumuksia, jotka se on tehnyt. Epäonnistuminen tavoitteena olevan arvon, joka on 140 grammaa kilometriä kohti, saavuttamisessa, uhkaisi vapaaehtoisten sitoumusten uskottavuutta oikeudellisesti sitovien säännösten vaihtoehtona. Toistaiseksi kaikki kolme toimialajärjestöä ovat saavuttaneet välitavoitteet, jotka ovat osa vapaaehtoista sitoumusta. Vaikka järjestöt pitävät lopputavoitetta hyvin kunnianhimoisena, ne ovat kaikki vakuuttaneet uudelleen päättäneensä saavuttaa sen.
En halua kuitenkaan salata sitä, että olen hyvin huolissani tämän asian vuoksi. Sen jälkeen kun vuoden 2004 loppuun mennessä saavutettua edistystä kuvaileva raportti ilmestyi, olen ollut huolestunut siitä, että tulevina vuosina keskimääräisen vähennyksen on vuosittain oltava hyvin paljon suurempi kuin aikaisemmin, jotta lopputavoite voidaan saavuttaa. Vuodesta 2005 ei ole vielä lopullisia tietoja, mutta en odota vuoden 2005 vähennyksen olevan suurempi kuin vuoden 2004 vähennys. Jos alkaa näyttää siltä, ettei teollisuus pysty pitämään sitoumuksiaan, komission on puututtava asiaan ja ehdotettava lainsäädäntöä, jonka avulla voidaan varmistaa, että hiilidioksidipäästöjen määrä vähenee tarpeeksi.
Komissio tarkastelee parhaillaan uudelleen henkilöautojen hiilidioksidinpäästöjen määrän vähentämistä koskevaa yhteisön strategiaa. Korkean tason CARS 21 -työryhmä suosittelee, että tuleva strategia perustuisi yhtenäiseen lähestymistapaan, joka käsittäisi kaikki tärkeät sidosryhmät ja siten myös suuren valikoiman toimenpiteitä. Pidän tätä lähestymistapaa välttämättömänä sen kannalta, että voidaan vähentää edelleen henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen määrää kohtuullisin kustannuksin.
Komission päätös tulevasta strategiasta tehdään vuoden lopussa. Tässä strategiassa edellytetään varmasti edistymistä autotekniikassa. Harkitsemme myös esimerkiksi moottoriajoneuvojen polttoainetehokkuutta koskevien sitovien tavoitteiden asettamista. Lisäksi on kuitenkin otettava huomioon muita tekijöitä, kuten poliittiset toimet, joilla edistetään vähähiilisten polttoaineiden käyttöä ja ajotapojen muuttamista.
Olisi muuten kiinnitettävä enemmän huomiota myös strategian kahteen muuhun pääosaan eli vähän hiilidioksidipäästöjä aiheuttavia ajoneuvoja koskeviin merkintöihin ja verotuksellisiin tukiin. Valitettavasti on todettava, että näillä kahdella strategian alalla on ollut toistaiseksi erittäin vähän vaikutuksia, mutta mielestäni tässä suhteessa parantaminen olisi mahdollista.
Chris Davies
(EN) Olen iloinen, että komission jäsen on huolestunut, kuten hänen todella olisi oltavakin, koska autoteollisuus on rikkonut kokonaisvaltaisesti sopimukset, jotka se on tehnyt Euroopan unionin kanssa näiden vähennysten saavuttamiseksi. Syynä on ollut suuressa määrin voiton tavoittelu, koska nelivetoisilla kaupunkimaastoautoilla tai Chelsean traktoreilla, joiksi niitä kutsutaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, voi rikastua.
Kolme viikkoa sitten komission jäsen Dimas totesi samalla paikalla ollessaan, että lainsäädäntö olisi tietysti tarpeen. Voiko komission jäsen sanoa, mikä on aikaisin ajankohta, jona lainsäädäntöä voidaan ottaa käyttöön sitten, kun komissio on suorittanut joulukuussa julkaistavan uudelleentarkastelunsa?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. (DE) Haluan aloittaa vastaamalla jäsen Daviesin arvioon Euroopan unionin moottoriajoneuvomarkkinoista. Yksi syy siihen, ettei tavoitteita ole saavutettu, mutta vain yksi niistä, on todellakin se, että tottumukset Euroopan unionin markkinoilla ovat muuttuneet. Yksi markkinasegmentti kasvaa erityisen voimakkaasti, eikä tämä segmentti ole varsinaisesti avuksi hiilidioksidipäästöjen määrän vähentämisen kannalta. Tämän segmentin muodostavat nelivetoiset kaupunkimaastoautot. Ne ovat suuria maastossa käytettäväksi soveltuvia ajoneuvoja, jotka kuluttavat hyvin paljon polttoainetta. Yllättäen näitä raskaita, erittäin paljon päästöjä aiheuttavia ajoneuvoja on tähän asti kohdeltu suotuisasti lainsäädännössä. Euro 5 -standardeja koskevassa komission ehdotuksessa aiotaan lopettaa näiden erityisen suurten ja erityisen saastuttavien ajoneuvojen edullinen kohtelu. Tämä on hyvin tärkeä asia. Asiaa käsitellään parhaillaan parlamentissa.
Ajoituksesta toteaisin, että oikeudenmukaisuuden ja luottamuksen säilyttämisen vuoksi teollisuudelle on annettava aikaa lupaamamme määrä eli vuoteen 2008 asti. Jos kuitenkin alkaa näyttää siltä, kuten nyt, ettei tavoitteita saavuteta, komission on alettava valmistella lainsäädäntöä ensi vuonna, jotta se voidaan esitellä vuonna 2008.
Reinhard Rack
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, dieselajoneuvojen hiukkaspäästöt ovat ajankohtainen kysymys. Parlamentti ja neuvosto vahvistavat yhdessä saasteita koskevia tiukkoja vaatimuksia. Mitä on suunnitteilla päästöjen osalta? Onko tällä alalla dieselajoneuvoja koskevaa lainsäädäntöä, jonka kohteena olisi moottoriajoneuvoteollisuus?
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. (DE) Jäsen Rack, tietysti meillä on tämän alan lainsäädäntöä. Komission viime vuoden lopussa esittelemällä ehdotuksella, jonka mukaan otettaisiin käyttöön ajoneuvoja koskevat Euro 5 -standardit, vähennetään sekä kevyiden hyötyajoneuvojen että henkilöautojen hiukkaspäästöjä. Ehdotuksemme mukaan dieselhenkilöautojen nokihiukkaspäästöjen raja-arvo pienenee 5 milligrammaan kilometriä kohti vuodesta 2009 alkaen. Arvoa ei voida asettaa tätä pienemmäksi, koska sitten sitä olisi mahdotonta mitata. Näin ollen 5 milligramman raja-arvo tulee voimaan vuonna 2009, mikä tarkoittaa sitä, että sen jälkeen dieselajoneuvot, joissa ei ole hiukkassuodatinta, ovat historiaa.
Typpioksidien osalta tilanne on vaikeampi, koska suurimpaan osaan ajoneuvoista ei ainakaan vielä ole saatavissa sopivaa teknologiaa. Komission ehdotuksessa säädetään vähennyksestä 200 milligrammaan kilometriä kohti. Ehdotusta käsitellään parhaillaan parlamentissa. Toinen ehdotus, jota käsitellään parhaillaan, on ehdotukseni, joka koskee dieselajoneuvojen typpioksidipäästöjen vähentämistä 200 milligrammasta 80 milligrammaan. Tämä tulisi voimaan vuonna 2014 tai 2015.
Jörg Leichtfried
(DE) Arvoisa komission jäsen, nämä hiilidioksidipäästöt vaikuttavat maailmanlaajuisesti, ja tietysti myös koko maailman hiilidioksidipäästöt vaikuttavat Euroopan unioniin. Tämän vuoksi kysyisinkin, tietääkö komissio muiden tärkeiden teollisuusmaiden vastaavia päästöjen vähentämistä koskevia lukuja, ja lisäksi kysyisin, yrittääkö komissio vaikuttaa tähän asiaan.
Günter Verheugen
komission varapuheenjohtaja. (DE) Kiitän arvoisaa jäsentä tästä kysymyksestä, koska saan nyt mahdollisuuden karkottaa suhteellisen laajalle levinneen virheellisen käsityksen. Tietysti meillä on käytettävissämme tällaisia lukuja. Mielestäni on miellyttävää havaita, että uusien eurooppalaisten henkilöautojen päästöjen määrät ovat paljon, paljon pienempiä kuin muualla maailmassa valmistettavien henkilöautojen keskimääräinen päästöjen määrä. Meillä päästöt ovat merkittävästi pienemmät kuin öljyntuottajamaissa, myös Yhdysvalloissa ja Japanissa. On mielenkiintoista havaita, että tällaisissa maissa, joissa päästöjen määrät ovat huonommalla tasolla kuin meillä, on käytössä oikeudellisesti sitovia säännöksiä kaikilla aloilla.
Toinen osa
Puhemies
Seuraavat kysymykset käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset.

Aihe: Oluen verotus
Miten komissio suhtautuu suunnitelmiin nostaa oluen verotusta?

Aihe: Alkoholin valmisteveron korottamisen laskutapa
Euroopan unionin toimielimet käsittelevät parhaillaan komission ehdotusta alkoholin valmisteveron korottamiseksi. Ehdotuksessa on arvioitu alkoholin valmisteveron vähimmäismääriä määritettäessä voimassa olleen inflaation kehitystä vuonna 1993 alkaneelta ajanjaksolta vuoteen 2005 asti. Arvion perusteella ehdotetaan, että valmisteveron vähimmäismäärää korotetaan 31 prosenttiin asti.
Uudet jäsenvaltiot liittyivät unioniin 1. toukokuuta 2004 ja ovat siitä lähtien sitoutuneet noudattamaan alkoholijuomiin sovellettavien valmisteverojen vähimmäismääriä. Edellä mainitun komission ehdotuksen nojalla nämä maat ovat joutuneet nostamaan valmisteveron määriä sen inflaatioasteen mukaisesti, joka vallitsi muissa jäsenvaltioissa silloin, kun uudet jäsenvaltiot eivät vielä olleet liittyneet unioniin.
Pitääkö komissio tätä oikeudenmukaisena ja johdonmukaisena? Eikö uusia jäsenvaltioita varten pitäisi varata erityinen alkoholin valmisteveron laskutapa?
László Kovács
komission jäsen. (EN) Haluan ilmoittaa arvoisille parlamentin jäsenille, että 8. syyskuuta 2006 komissio hyväksyi ehdotuksen alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen vähimmäismäärien mukauttamiseksi vuoden 1993 jälkeisen inflaation huomioon ottamiseksi. Nykyiset vähimmäismäärät vahvistettiin vuonna 1993. Tämä ehdotus sai alkunsa neuvoston 12. huhtikuuta 2005 yksimielisesti esittämästä kehotuksesta.
Ehdotetut korotukset tulevat ehdotuksen mukaan voimaan 1. tammikuuta 2008. Jotta voidaan helpottaa vaikeuksia, joita kansallisten määrien korottaminen uuteen vähimmäistasoon voi aiheuttaa joillekin jäsenvaltioille, ehdotetaan 1. tammikuuta 2011 asti kestäviä siirtymäkausia.
Inflaatiokorotus on 31 prosenttia Eurostatin tietojen ja yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin perusteella. Oluella tämä tarkoittaa, että nykyinen vähimmäismäärä 74,8 senttiä hehtolitralta/alkoholiprosentti nousee 98 senttiin. Toisin sanoen nykyinen veron vähimmäismäärä puolesta litrasta olutta, jonka alkoholipitoisuus on 5 prosenttia, nousee 4,5 sentistä 6 senttiin eli noin 1,5 senttiä.
Tämä ehdotus ei vaikuta suurimpaan osaan jäsenvaltioista, koska niiden kansalliset määrät ovat jo nyt suurempia kuin ehdotetut uudet vähimmäismäärät. Niihin jäsenvaltioihin kohdistuva vaikutus, joihin tämä ehdotus vaikuttaa, riippuu kuitenkin selvästi niiden nykyisistä kansallisista valmisteverojen määristä. Esimerkiksi Saksassa oluen kansallista määrää on korotettava 24,5 prosenttia uuden vähimmäistason saavuttamiseksi. Tämä tarkoittaa, että vero puolesta litrasta olutta nousee hieman enemmän kuin yhden sentin. Lisäksi ehdotetun siirtymäkauden ansiosta Saksalla on aikaa 1. tammikuuta 2011 asti toteuttaa tämä tarvittava korotus. Arvoisat jäsenet huomaavat, että ehdotetun inflaatiomukautuksen vaikutukset ovat melko vaatimattomia eivätkä riitä perusteeksi joidenkin jäsenvaltioiden esittämälle voimakkaalle vastustukselle.
Vastaukseksi jäsen Paleckisin esittämään kysymykseen komissio huomauttaa, että vähimmäismäärien tarkoituksena on rajoittaa sisämarkkinoilla kilpailun vääristymistä, joka aiheutuu jäsenvaltioiden soveltamista erilaisista valmisteveron määristä. Tämän vuoksi vähimmäismäärän olisi oltava sama kaikkialla Euroopan unionissa.
Komission näkemyksen mukaan ei ole järkevää, että olisi erilaisia vähimmäismääriä sen mukaan, koska kukin jäsenvaltio on liittynyt Euroopan unioniin. Kuten mainitsin, komission ehdotus käsittää asianmukaiset siirtymäkaudet.
Lopuksi haluaisin vielä lisätä, että ehdotuksesta keskustellaan parhaillaan neuvostossa. Neuvottelut ovat osoittautuneet odotettua vaikeammiksi, kun otetaan huomioon, että ehdotuksessa esitetään puhtaasti matemaattista mukautusta, joka vaikuttaa vain hyvin vähän joihinkin jäsenvaltioihin.
Haluan ilmoittaa arvoisille jäsenille, että vain viikko sitten 7. marraskuuta, kun ehdotuksesta keskusteltiin ensimmäistä kertaa Ecofin-neuvostossa, ehdotusta vastusti kolme jäsenvaltiota eli Saksa, Tšekki ja Liettua. Näin ollen ehdotus ei saanut pyydettyä yksimielistä tukea, joten lykkäsimme lopullisen päätöksen ja keskustelun Ecofin-neuvoston seuraavaan kokoukseen, joka on määrä pitää 28. marraskuuta. Kuten arvoisat jäsenet varmasti tietävät, ehdotuksesta keskustellaan myös parlamentissa.
Bernd Posselt
(DE) Arvoisa komission jäsen, tiesittekö, että kun Baijeri liittyi Saksan valtakuntaan vuonna 1871, Baijeri teki näin vain sillä ehdolla, että olut tunnustetaan peruselintarvikkeeksi, jonka nauttiminen on sallittua myös jopa asepalveluksen aikana? Niinpä olut on Baijerissa peruselintarvike. Lisäksi kysyisin, olisiko erotettava jyrkemmin toisistaan olut ja "limuviinat" eli terveellinen luonnontuote ja roskajuomat. Toinen kysymykseni komission jäsenelle on, olisiko mahdollisesti otettava entistä paremmin huomioon alueelliset ja kansalliset perinteet. Erityisesti haluan kysyä häneltä, eikö olisi parempi vähentää arvonlisäveroa ja oluen verotusta ravintola-alalla, jotta voidaan varmistaa laadukkaiden ja terveydelle välttämättömien ravintoloiden säilyminen. Mitä paremmin ravintola-ala voi, sitä terveempiä myös kansalaiset ovat.
László Kovács
komission jäsen. (EN) Tiedän kyllä tämän määritelmän ja ymmärrän sen arvon. Pidän itsekin oluesta. Tämä on kuitenkin vain oma kantani eikä komission eikä neuvoston kanta.
DanutBudreikait
- (LT) Tähän asti valmisteveron vähimmäismäärää on sovellettu suosituimpiin alkoholijuomiin, kuten viiniin ja olueen. Viiniin sovelletaan tällä hetkellä nollaksi vahvistettua vähimmäismäärää toisin kuin olueen, ja vireillä on hankkeita oluen valmisteveron nostamiseksi. Miten komissio voi selittää tällaiset erot erilaisten alkoholijuomien valmisteveroissa, varsinkin nyt kun Ranska neuvottelee tietynlaista viiniä koskevasta poikkeuksesta?
László Kovács
komission jäsen. (EN) Kun Ecofin-neuvostossa keskusteltiin viime vuonna alkoholin ja alkoholijuomien valmisteveron korottamisesta, jotkin jäsenvaltiot ottivat esille oluen ja viinin verotuksen välisen eron. Kuten arvoisat jäsenet todennäköisesti tietävät, vuodesta 1992 lähtien eli siitä lähtien, kun nykyiset määrät vahvistettiin, viinillä ei ole ollut positiivista valmisteveron vähimmäismäärää. Tuolloin sovittiin lopuksi, että viiniin sovellettava vähimmäismäärä olisi nolla. Jollei tehdä muuta päätöstä valmisteveron arvioimiseksi uudelleen, nolla pysyy nollana, vaikka määrää nostettaisiin ehdotuksen mukaisesti 31 prosenttia.
Ymmärrän niiden näkemyksiä, joiden mielestä viinin ja oluen välillä ei periaatteessa ole juuri eroa. Lisäksi on totta, että viini ja olut kilpailevat keskenään kuluttajamarkkinoilla. Lainsäädännön muuttamiseksi tarvittaisiin kuitenkin yksimielisyyttä, ja sikäli kuin tiedän, ainakin kymmenen jäsenvaltiota käyttäisi varmaan veto-oikeuttaan estääkseen viinin positiivisen vähimmäismäärän soveltamisen.
Justas Vincas Paleckis
- (LT) Valitettavasti en kuullut osaa vastauksesta kysymykseeni, koska komission jäsenten puheenvuorojen järjestystä on muutettu. Tämän vuoksi haluaisin kysyä komission jäseneltä vielä uudelleen, voiko hän taata, ettei Euroopan unionin uusia jäsenvaltioita syrjitä tässä alkoholijuomia koskevassa asiassa.
László Kovács
komission jäsen. (EN) Esitin jo vastauksessani, ettei komission mielestä olisi järkevää soveltaa erilaisia valmisteveron vähimmäismääriä uusiin ja vanhoihin jäsenvaltioihin.
Lähtökohtana käytettävää ajanjaksoa koskevaan kysymykseen ja siihen, olisiko lähtökohtana käytettävä vuonna 1992 vahvistettuja valmisteverojen vähimmäismääriä, jotka tulivat voimaan vuonna 1993, vastaisin, että näitä voidaan käyttää lähtökohtana ja että nykyinen ehdotus perustuu tähän.
Jos Ecofin-neuvosto suostuu, voisimme löytää jonkin muun alkamispäivän. Tätä asiaa ei ole kuitenkaan vielä jätetty virallisesti käsiteltäväksi Ecofin-neuvoston seuraavaa kokousta varten, joka pidetään 28. marraskuuta. Komissio tekee tietysti parhaansa, jotta löydetään ratkaisu, joka on yleinen ja sama kaikille jäsenvaltioille, olivatpa nämä uusia tai vanhoja jäsenvaltioita. Toivonkin, että 28. marraskuuta saadaan ratkaisu, jonka kaikki jäsenvaltiot voivat hyväksyä.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka eurooppalaiset pitävät perinteisesti alkoholipitoisista juomista, alkoholin kulutus on vähentynyt jo vuosikausia jopa ilman veroja ja terveysvaikutuksia koskevia varoituksia. Itse asiassa Yhdysvaltojen esimerkki osoittaa, mitä tapahtuu, kun alkoholin käyttö kriminalisoidaan. Nuoriso alkaa käyttää designer-huumeita. Ehkäpä olisi parempi, jos komission jäsen osallistuisi laittomien huumeiden torjuntaan sen sijaan, että tuomitaan alkoholi ja nostetaan yhä enemmän alkoholin, tämän eurooppalaisen kulttuurin suosikkipäihteen verotusta.
László Kovács
komission jäsen. (EN) Komissio ei ole missään tapauksessa ehdottanut alkoholiveron korotusta, koska kyse on pelkästä vähimmäismäärien uudelleenmäärittelemisestä.
Nykyiset valmisteverojen määrät vahvistettiin vuonna 1992, ja ne tulivat voimaan 1. tammikuuta 1993. Tähän mennessä niiden arvo on vähentynyt 31 prosenttia. Ehdotuksessa vain määritellään uudelleen valmisteverojen määrät, mutta niiden tasoa ei nosteta senttiäkään.
Richard Corbett
(EN) Arvoisa komission jäsen, myönnättekö, että kilpailu yhtenäismarkkinoillamme on vääristynyt kahdella tavalla? Oluen ja viinin välillä on vääristymä, joka on törkeän epäoikeudenmukainen, ja lisäksi meillä on vääristymä, joka aiheutuu siitä, että veroasteet ja valmisteverot ovat hyvin erilaisia eri jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi kotimaassani sadat pakettiautot menevät Calais'hen, jossa ne lastataan täyteen alkoholia, ja sitten ne palaavat Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja myyvät lastinsa laittomilla markkinoilla. Tämä on hyvin vahingollista Yhdistyneen kuningaskunnan panimoteollisuudelle, pubeille ja vähittäismyyjille. Olen varma, että vastaavaa tapahtuu muuallakin.
László Kovács
komission jäsen. (EN) Yhdistyneen kuningaskunnan edustajana arvoisa jäsen varmastikin tietää, että useat jäsenvaltiot vastustavat hyvin voimakkaasti yhdenmukaistamista yleensä ja periaatteessa.
Euroopan unionissa on jo siis yhdenmukaistettu valmisteverojen vähimmäismäärät, ja jäsenvaltiot voivat vapaasti vahvistaa kansalliset määränsä paljon vähimmäismääriä suuremmiksi. Nyt meillä sovelletaan olueen valmisteveron vähimmäismäärää ja viinin valmisteveron vähimmäismäärä on nolla, minkä myönnän johtavan jonkinlaiseen kilpailun vääristymiseen. Kuten jo mainitsin, tämän lainsäädännön muuttamiseksi tarvitaan kuitenkin Ecofin-neuvoston yksimielinen päätös, josta ei ole tällä hetkellä toivoakaan.
Lisäksi jotkin jäsenvaltiot soveltavat valmisteveron vähimmäismääriä ja toiset paljon suurempia määriä. Esimerkiksi väkevien alkoholijuomien osalta tiedän joidenkin pohjoismaisten jäsenvaltioiden soveltavan todellista valmisteveron määrää, joka on yli kymmenkertainen pakolliseen vähimmäismäärään verrattuna. Tämä voi tietysti johtaa jonkinlaiseen kilpailun vääristymiseen. Jokaisella jäsenvaltiolla on kuitenkin oikeus vahvistaa valmisteveron määrä vähimmäismäärää suuremmaksi tai sen suuruiseksi mutta ei tietenkään sitä pienemmäksi.
Puhemies
Seuraavana on
Aihe: Kilpailuoikeutta koskeva hajautettu järjestelmä
Asetuksella (EY) N:o 1/2003muun muassa aikaisemmin voimassa ollut keskitetty järjestelmä korvattiin poikkeuksen suoraan sovellettavuuteen perustuvalla järjestelmällä, jossa jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet voivat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön perustuvan, perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja 82 artiklan suoraa soveltamista koskevan toimivallan lisäksi soveltaa myös perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohtaa.
Onko uuden hajautetun järjestelmän tuloksellisuudesta olemassa ensimmäisiä arvioita? Suositellaanko riippumattomien kansallisten kilpailuviranomaisten ohella parhaana käytäntönä kilpailupolitiikan asioiden teknisyyteen ja monimutkaisuuteen perehtyneiden kansallisten oikeudenkäyttöelinten perustamista käsittelemään yksinomaan kilpailun suojelemiseen liittyviä kysymyksiä?
Neelie Kroes
komission jäsen. (EN) Arvoisa puhemies, EY:n perustamissopimuksen lähtökohtana olevien institutionaalisen ja prosessuaalisen autonomian periaatteiden mukaisesti jokainen jäsenvaltio voi määritellä, mitkä tuomioistuimet käsittelevät kilpailua koskevia asioita.
Kuten tiedätte, useimmissa jäsenvaltioissa on erityisiä menettelysääntöjä kilpailuun liittyviä asioita varten. Nämä käsittävät esimerkiksi sääntöjä, joiden mukaan nämä asiat käsitellään suoraan ylemmissä oikeusasteissa tai joilla rajoitetaan toimivaltaisten tuomioistuinten määrää tai tyyppiä taikka joiden mukaan käytetään alaan erikoistuneita tuomioistuimia.
Kansallisilla tuomioistuimilla on käytettävissään myös mekanismeja, jos on epäselvyyttä 81 artiklan ja 82 artiklan soveltamisesta menettelyyn. Erityisesti asetuksen 1/2003 15 artiklan mukaan kansalliset tuomioistuimet voivat pyytää komission lausuntoa kaikissa kysymyksissä, jotka koskevat yhteisön kilpailusääntöjen tulkintaa ja nousevat esiin tällaisten asioiden yhteydessä. Tähän mennessä kansalliset tuomioistuimet ovat tehneet näin noin 20 tapauksessa. Jos tavoitteena on saada sääntöjä koskeva sitova tulkinta, kansallinen tuomioistuin voi saattaa asian Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi ennakkoratkaisua koskevan menettelyn mukaisesti, ja joissakin jäsenvaltioissa tuomioistuimilla on myös mahdollisuus saattaa hankalat kysymykset kansallisten kilpailuviranomaisten käsiteltäväksi.
Komissio suhtautuu tietysti myönteisesti kaikkiin aloitteisiin, joilla jäsenvaltiot pyrkivät lisäämään kansallisen oikeuslaitoksen asiantuntemusta yhteisön kilpailulainsäädännön alalla. Komissio on jo osallistunut noin 1 900 tuomarin koulutuksen osarahoitukseen tällä alalla.
Georgios Papastamkos
(EL) Arvoisa puhemies, johtaakohan kansallisten kilpailuviranomaisten ja muiden sääntelyviranomaisten toimivaltojen päällekkäisyys kilpailupolitiikan hajanaisuuteen useissa jäsenvaltioissa? Aiheuttaakohan se epävarmuutta lainkäytössä? Arvoisa komission jäsen, oletteko sitä mieltä, että yhdistyminen voimakkaaseen viranomaiseen, kuten esimerkiksi Alankomaissa tapahtunut energia-alan sääntelyviranomaisen ja televiestintäviranomaisen yhdistyminen kilpailuviranomaiseen, olisi hyvä malli myös muille jäsenvaltioille?
Neelie Kroes
komission jäsen. (EN) Nyt saattaisi todellakin olla sopiva tilaisuus antaa enemmän tietoja siitä, kuinka Euroopan kilpailuviranomaisten verkosto toimii tilanteessa, jota käsittelitte. Ollessamme säännöllisesti yhteydessä kaikkiin asiaan liittyviin viranomaisiin meidän olisi pyrittävä varmistamaan, mikä olisi parasta juuri heidän olosuhteissaan. Olen sitä mieltä, että kotimaani mallista voi olla apua, jos se voidaan toteuttaa jäsenvaltiossa ja jos se yhdistetään tämän alan sääntöihimme ja säädöksiimme. On otettava huomioon, että kansallisilla tuomioistuimilla on ollut oikeus soveltaa 81 artiklaa ja 82 artiklaa täysimääräisesti vain jo aloitetuissa toimissa.
Koordinointi kansallisten viranomaisten ja komission välillä on tiivistä ja päivittäistä. Tiedän hyvin, että vuoropuhelu on ollut tähän asti hedelmällistä, eikä minusta ole mitään syytä odottaa, että tämä tilanne muuttuisi.
Richard Corbett
(EN) Hajauttamisen yhtenä etuna odotettiin olevan, että komissio voisi keskittyä paremmin merkittävimpiin asioihin. Kysyisinkin tämän vuoksi, miksi komissio maailman suurimpana kilpailuviranomaisena ei ole koskaan käsitellyt tehokkaasti yhtä maailman merkittävimmistä kilpailunrajoituksista, nimittäin De Beers Diamond Company -yhtiön käyttämää "Supplier of Choice" (valikoitu toimittaja) -järjestelmää, joka rajoittaa kilpailua erittäin paljon.
Neelie Kroes
komission jäsen. (EN) Haluan aluksi kiittää arvoisaa jäsentä, sillä hän mainitsi hyvin tärkeän asian esittäessään aluksi kohteliaisuuden, jonka mukaan olemme suurin kilpailuviranomainen. Kollegani komission jäsen Figeľ vastasi kysymykseen, joka koski korkeakoulujen paremmuusjärjestystä. Kilpailun alalla olemme tällä hetkellä ensimmäisenä ranking-listalla. Tämä on kunnia mutta myös haaste, koska haluamme säilyttää tämän aseman.
Mainitsitte De Beers -yhtiön. Kirjoitan teille yksityiskohtaisesti siitä, mitä olemme jo tehneet. Kuten tiedätte, toimimme aktiivisesti asiassa ALROSA/De Beers, joka liittyi erityisen läheisesti käsittelemäänne kysymykseen. Voimavaramme ovat rajalliset, mutta tietyssä vaiheessa, kun päätetään käsitellä monopolia tai lähes monopolia, viemme asioita eteenpäin. Pysymme valppaina ja seuraamme tätä asiaa.
Katerina Batzeli
(EL) Arvoisa puhemies, haluan esittää kommentin komission kantaan, joka koski kilpailuviranomaisten ja sääntelyviranomaisten yhdistymistä. Haluan huomauttaa vastauksenne johdosta, että sääntelyviranomaisten tehokkuuden varmistaminen, kilpailuviranomaiset ja avoimuus ovat ensisijaisen tärkeitä asioita. Nämä ovat perusperiaatteet. Mielestäni sääntelyviranomaisilla, jotka komissio on valinnut ja päättänyt, ja etenkin energia-alan sääntelyviranomaisilla on tärkeä osuus siinä, että ne säilyttävät riippumattomuutensa kilpailuviranomaisista.
Neelie Kroes
komission jäsen. (EN) Vastatakseni kysymykseen suoraan totean, että jäsenvaltiot voivat jakaa täytäntöönpanoon liittyvän työn eri viranomaisten kesken ja kansallisesta sääntelyviranomaisesta tulee kansallinen kilpailuviranomainen, kuten varmasti tiedätte.
Kansallisista viranomaisista toteaisin, että ne ovat osa Euroopan kilpailuviranomaisten verkostoa ja kuten jo mainitsin, työskentelysuhteet tässä verkostossa ovat täysin kollegiaalisia. Tiedämme, mitkä säännöt ovat, ja ne ovat todella ne, jotka kolleganne juuri mainitsi. Yleisesti ottaen käsittelemme merkittävimmät asiat tai ainakin asiat, jotka liittyvät fuusioita koskeviin sääntöihin ja säädöksiin, mutta jos on kyse kansallisesta asiasta, jonka kansallinen kilpailuviranomainen haluaa ja pystyy käsittelemään, se saa käsitellä asian.
Tämä ei ole kuitenkaan tiukasti rajattua. Jos kansallinen kilpailuviranomainen haluaa mieluummin jättää jonkin asian meille, niin haluamme ja pystymme varmasti käsittelemään sen.
Puhemies
Seuraavana on
Aihe: Elokuvatuotannon tukeminen verohelpotuksin Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Yhdistyneessä kuningaskunnassa neuvotellaan parhaillaan talousarviolaista (UK Finance Act), jonka mukaan verohelpotuksia voitaisiin myöntää ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa suoritettaville menoille.
Jos laki hyväksytään, amerikkalaiset elokuvat, jotka tuotetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, hyötyisivät merkittävästi kyseisistä verohelpotuksista. Sen sijaan ulkomailla tuotettavat brittiläiset yhteistuotantoelokuvat eivät hyötyisi verohelpotuksista.
Onko tämä verohelpotuksia koskeva järjestelmä EU:n kilpailulainsäädännön mukainen? Voidaanko tällaista eurooppalaisen tuotannon syrjintää kannattaa, kun otetaan huomioon yhteisön velvollisuus edistää kulttuuriensa monimuotoisuutta EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan mukaisesti? Mihin toimiin komission on muussa tapauksessa ryhdyttävä EY:n perustamissopimuksen ja erityisesti EU:n kilpailulainsäädännön mukaisesti?
Neelie Kroes
komission jäsen. (EN) Komissio neuvottelee parhaillaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten kanssa järjestelmästä, jolla maassa tuetaan elokuvatuotantoa verohelpotuksin ja josta on ilmoitettu komissiolle valtiontukisääntöjen mukaisesti.
Komissio arvioi järjestelmää vuonna 2001 julkaistun elokuvia koskevan tiedonannon perusteella. Sen mukaan jäsenvaltiot voivat myöntää valtion tukea elokuvatuotannolle, jos elokuvan sisältö on kulttuuria todennettavissa olevien kansallisten kriteerien mukaan. Näiden kansallisten kriteerien määritteleminen jätetään tiedonannossa jäsenvaltioiden tehtäväksi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Perustamissopimuksen 151 artiklassa ja elokuvia koskevassa tiedonannossa ei kummassakaan suljeta pois sitä mahdollisuutta, että kolmansien maiden tuottamat tai yhteistuotantona tuotetut elokuvat voisivat hyötyä jäsenvaltioiden elokuville myöntämästä tuesta. Tiedonannossa sallitaan kuitenkin se, että jäsenvaltiot voivat vaatia, että jopa 80 prosenttia elokuvan tuotantobudjetista on käytettävä kyseisen valtion alueella vastineeksi valtion tuesta.
Yhdistyneen kuningaskunnan järjestelmä käsittää tällaisen vaatimuksen. Yhdistyneen kuningaskunnan järjestelmää koskevien ensimmäisten tietojen mukaan ei ollut kuitenkaan aivan selvää, ettei eurooppalaisena yhteistuotantona tuotettujen elokuvien, jotka täyttävät elokuvien yhteistuotantoa koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen ehdot, tarvitsisi läpäistä Yhdistyneen kuningaskunnan kulttuuritestiä tuen saamiseksi. Komission pyynnöstä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat selventäneet tätä asiaa järjestelmästä julkaistuissa ohjeissa. Näin ollen ehdot, joiden mukaisesti eurooppalaisena yhteistuotantona tuotetut elokuvat voivat hyötyä järjestelmästä, vastaavat Euroopan unionissa yleisesti käytössä olevia vaatimuksia. Sitä vastoin yhdysvaltalaisten elokuvien sekä yhdysvaltalaisten ja brittiläisten tuottajien yhteistuotantojen on läpäistävä Yhdistyneen kuningaskunnan kulttuuritesti tuen saamiseksi.
Yhdistyneen kuningaskunnan kulttuuritesti käsittää todennettavissa olevat kansalliset kriteerit, joiden tavoitteena on varmistaa, että tuki kohdistuu kulttuurituotteeseen. Tämä on yksi niistä järjestelmän näkökohdista, joita komissio tarkastelee.
Ruth Hieronymi
(DE) Haluan kysyä komission jäseneltä, käsittävätkö Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen tähän mennessä esittelemät luonnokset nämä kulttuuria koskevat kriteerit yhdysvaltalaisten ja brittiläisten tuottajien yhteistuotantona tuottamille tuotannoille vai onko nämä kriteerit lisättävä myöhemmin. Toinen kysymykseni kuuluu seuraavasti: Mikä tilanne on brittiläisten yhteistuotantojen osalta EU:n muissa jäsenvaltioissa?
Neelie Kroes
komission jäsen. (EN) Arvoisa jäsen käsitteli Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan yhteistoimintaa tällä alalla. Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuvauksiin osallistuvasta yhdysvaltalaisesta näyttelijästä aiheutuvat kustannukset olisivat tukikelpoisia Yhdistyneen kuningaskunnan järjestelmän mukaisesti, mutta vastaavasti tukikelpoisia olisivat myös toisesta jäsenvaltiosta tulevasta näyttelijästä aiheutuvat kustannukset, jos kuvaukset tapahtuvat Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Arvoisa jäsen toi esiin tilanteen, jossa elokuvia tuottavat yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden jäsenvaltioiden elokuvatuottajat. On totta, etteivät toisessa jäsenvaltiossa kuvauksiin osallistuvasta Yhdistyneestä kuningaskunnasta tulevasta tai muusta eurooppalaisesta näyttelijästä aiheutuvat kustannukset olisi tukikelpoisia järjestelmän mukaisesti. Toisesta jäsenvaltiosta oleva yhteistuottaja voisi kuitenkin sisällyttää tuotantobudjettiinsa Yhdistyneestä kuningaskunnasta tulevasta tai muusta eurooppalaisesta näyttelijästä aiheutuvat kustannukset omassa jäsenvaltiossaan, ja näihin kustannuksiin saattaisi olla mahdollista saada jonkinlaista tukea kyseisessä jäsenvaltiossa.
Puhemies
Seuraavana on
Aihe: HIV:n/aidsin ennaltaehkäisy ja hoito Etelä-Afrikassa
Voiko komissio antaa tietoja siitä, mitä EU on tehnyt HIV:n/aidsin ennaltaehkäisyn ja hoidon hyväksi Etelä-Afrikassa?
Millä tavoin komissio tukee antiretroviraalisten lääkkeiden käyttöä Etelä-Afrikassa? Millä tavoin patentoimattomien ja HIV/aids-potilaille tarkoitettujen lääkkeiden saatavuutta on parannettu Etelä-Afrikassa?
Louis Michel
komission jäsen. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, ihmisen immuunikatovirusta (HIV) ja hankinnaista immuunivajavuutta (aids) koskevissa asioissa komissio on tukenut kansallisten ja alueellisten terveysministeriöiden toteuttamia toimia vuodesta 1994 lähtien. Lisäksi monet kansalaisjärjestöt ovat saaneet suoraa tukea Euroopan jälleenrakennus- ja kehitysohjelmasta tai köyhyyteen liittyvien tautien budjettikohdasta taikka näistä molemmista. Näillä toimilla on yleensä saavutettu eri hankkeiden tavoitteina olleet tulokset. Tästä huolimatta toimien kestävyydestä on syytä olla huolissaan etenkin sosiaalialalla niiden aiheuttamien jatkuvien kustannusten vuoksi.
Ohjelmasta myönnetään parhaillaan rahoitusta terveysministeriöiden kahdenlaisille toimille. Ensinnäkin tuetaan perusterveydenhoitopalvelujen, myös HIV:n ja aidsin hoitoon liittyvien palvelujen, tarjoamiseen tarkoitettuja kumppanuuksia, jotka ovat saaneet tukea 25 miljoonaa euroa. Tässä ohjelmassa luodaan kumppanuuksia kansalaisjärjestöjen ja yhdeksästä alueellisesta terveysministeriöstä viiden ministeriön välille. Kansalaisjärjestöt myöntävät avustuksia ja järjestävät asianmukaista koulutusta kouluttamattomille tai huonosti koulutetuille terveydenhoitoalan työntekijöille. Nämä työntekijät antavat aidsin hoitoon liittyvää perushoitoa potilaille, joilla ei aikaisemmin ollut mahdollisuutta saada tällaista hoitoa. Tällä hetkellä 187 000 potilasta saa hoitoa 5 000 palvelujentarjoajalta. Nämä luvut kasvavat huomattavasti, kun uusi ohjelma, johon on varattu 45 miljoonaa euroa, käynnistyy vuonna 2007.
Toisessa ohjelmassa tuetaan Etelä-Afrikan hallituksen kokonaisvaltaista HIV:n ja aidsin hoidon hallinnan ja toteuttamisen suunnitelmaa (Comprehensive HIV/Aids Care Management and Treatment Plan) 25 miljoonalla eurolla. Komissio hyväksyi tämän ohjelman joulukuussa 2004. Ohjelman tavoitteena on tukea tämän aidsia torjuvan suunnitelman täytäntöönpanoa erityisesti henkilöstösuunnittelua, lääkkeiden markkinoille saattamista koskevia lupia sekä hoidon ja terveyden edistämistä koskevien toimien rahoitusta koskevissa kysymyksissä.
Lisäksi koulutuksen alalla on HIV:tä ja aidsia koskeva ohjelma. Tämä korkea-asteen koulutuksen aids-ohjelma, HEAIDS, on saanut tukea 20 miljoonaa euroa. Ohjelma on jatkoa hankkeelle, jota Yhdistyneen kuningaskunnan kansainvälisen kehitysyhteistyön ministeriö (Department for International Development, DfID) ja Irlanti rahoittivat. Tavoitteena on vähentää HIV:n ja aidsin leviämistä ikäryhmässä, johon nämä vaikuttavat erityisen voimakkaasti ja joka näyttää ajautuvan vanhoihin käyttäytymismalleihin, sekä koko korkea-asteen koulutuksen yhteisössä yleensä.
Vuonna 2002 komissio hyväksyi alueellisen HIV:tä ja aidsia koskevan tiedotus- ja koulutusohjelman, joka on saanut yhteisön rahoitusta 10 miljoonaa euroa Yhdistyneen kuningaskunnan, Alankomaiden ja Irlannin myöntämän 20 miljoonan euron lisäksi. Ohjelmaa toteuttaa eteläafrikkalainen kansalaisjärjestö Soul City. Viimeksi kuluneiden 14 vuoden aikana Soul City on saanut huomattavasti tukea Euroopan yhteisöltä koulutusta ja viihdettä yhdistävän "edutainment"lähestymistapansa (education ja entertainment) kehittämiseen. Tässä lähestymistavassa käytetään televisio- ja radiosarjoja eri aiheiden käsittelemiseen ja yksityiskohtaisempia tietoja annetaan useilla eri kielillä laadittujen lehtisten ja muiden asiakirjojen avulla. Ohjelma käsittää paitsi Etelä-Afrikan myös kahdeksan naapurimaata. Vaikka ohjelman toimilla on saatu erinomaisia tuloksia viime vuosina, on kuitenkin syytä kiinnittää huomiota siihen, että ohjelmalla on hallinnollisia ongelmia, jotka liittyvät sen rajatylittävään luonteeseen ja siihen, että se saa tukea useista eri rahoituslähteistä.
Aluekehitysohjelmasta rahoitettujen ohjelmien ohella Etelä-Afrikassa toteutetaan parhaillaan kuutta hanketta, jotka saavat tukea noin 10 miljoonaa euroa eri budjettikohdista. Niillä kaikilla on tavoitteita, jotka liittyvät aidsin torjuntaan. Yksi mainitsemisen arvoinen hanke on rokotteita koskeva tutkimushanke, joka yhdistää eteläafrikkalaisia ja eurooppalaisia tutkimuslaitoksia.
Lääkkeiden käyttöä ja saatavuutta koskevissa asioissa komissiolla ei ole Etelä-Afrikassa erityistä ohjelmaa, jolla edistettäisiin geneeristen lääkkeiden käyttöä. Komissio tukee kuitenkin toimia, joilla Etelä-Afrikan terveysministeriö pyrkii järkeistämään ja parantamaan lääkkeitä koskevaa lainsäädäntöä. On syytä muistaa, ettei ongelmana useinkaan ole antiretroviraalisten lääkkeiden huono saatavuus vaan potilaiden haluttomuus tulla tarkastukseen ja hoidettavaksi sekä terveydenhoitovälineiden ja -henkilökunnan puute. Erityisesti on pulaa apteekkihenkilökunnasta, joka voisi ottaa vastaan potilaita ja neuvoa heitä ennen hoidon aloittamista.
Claude Moraes
(EN) Arvoisa komission jäsen, kiitos perusteellisesta vastauksesta.
Tiedän, että olette henkilökohtaisesti sitoutunut tähän asiaan. Tapasin kuitenkin viime viikonloppuna zimbabwelaisia ja eteläafrikkalaisia aids-aktivisteja, ja he esittivät seuraavan kysymyksen, johon oli vaikea vastata. Haluankin kysyä teiltä, vaikuttaako EU mielestänne merkittävästi aids-epidemiaan antiretroviraalisten lääkkeiden käyttöä tukemalla ja muilla mainitsemillanne toimenpiteillä. Onko toimillamme todellista vaikutusta? Pelkään, että Zimbabwessa olemme selvästi häviämässä taistelua maan erityisten olosuhteiden vuoksi. Tapaamani henkilöt kertoivat minulle kuitenkin, että tilanne on edelleen erittäin vakava myös Etelä-Afrikassa.
Louis Michel
komission jäsen. (FR) Mielestäni tämän vitsauksen torjunnassa onnistuminen riippuu pääasiallisesti siitä, toimivatko eri toimijat vastaisuudessa paljon yhdenmukaisemmin kuin ennen. Tämän vuoksi komissio on maksanut merkittävän summan maailmanlaajuiseen rahastoon ja aikoo tehdä näin myös vastaisuudessa. Lontoossa pidetyssä rahoituskokouksessa maksoimme tähän rahastoon noin 90 miljoonaa euroa lisää. Minun on todettava, ettei tämä rahaston rahoituskokous onnistunut niin hyvin kuin odotimme. Vaikka onnistuimme keräämään suhteellisen suuren summan, emme onnistuneet keräämään haluamaamme rahamäärää.
Seuraavaksi haluan todeta, että mielestäni Euroopan unionin ja komission on rahoitettava hankkeita, jotka ovat tehokkaita. Meillä itsellämme ei ole tarvittavaa asiantuntemusta tai kykyä toimia tämän alan toimijoina. Näin ollen meidän on luotettava niihin, joilla on tällaista asiantuntemusta ja jotka ovat jo osoittaneet olevansa jokseenkin tehokkaita.
Tästä tulee pitkä taistelu. Olemme mielestäni väärässä, jos luulemme, että tämä asia voidaan ratkaista nopeasti. Olen sitä mieltä, että näillä toimilla on vaikutusta, mutta vielä on paljon tehtävää. Mielestäni emme voi koskaan tehdä liikaa esimerkiksi vähintään perusasteen koulutuksen takaamiseksi kaikille afrikkalaisille tytöille. Jos todella halutaan toteuttaa tehokkaita toimia tämän vitsauksen torjumiseksi Afrikassa, on itse asiassa aloitettava lähettämällä joukoittain tyttöjä perusasteen koulutukseen ja vieläpä hyvin nopeasti. Mielestäni tämä olisi tehokkaimpia ehkäiseviä toimia tämän vitsauksen torjumiseksi.
Näin ollen Euroopan unioni tekee mielestäni kaiken voitavansa. Esititte minulle kuitenkin kysymyksen, johon minun on vaikea vastata. Kysyitte, ovatko toimemme mielestäni tehokkaita, onko niillä vaikutusta. Kyllä, mielestäni toimemme ovat tehokkaita, mutta ne eivät ole koskaan tarpeeksi tehokkaita. En myöskään pysty vastaamaan siihen, koska tämä vitsaus pystytään poistamaan. Meidän on vain luotettava määrärahojen määrään, monien - joskus jopa hyvin monien - asiantuntijoiden strategiaan sekä monien - joskus jopa hyvin monien - toimijoiden strategiaan ja hyväntahtoisuuteen.
Itse olen sitä mieltä, että on meidän oman etumme mukaista soveltaa yhdenmukaisia strategioita. Enkä ole varma, että niiden jakaminen kaikenlaisten erilaisten toimijoiden kesken on oikea ratkaisu. Kannatan voimakkaasti ajatusta, jonka mukaan strategioita toteutetaan suoraan kyseisten maiden hallitusten kanssa, koska mielestäni näiden maiden on otettava vastuu toteutettavista toimista. Maat on otettava mukaan toimintaan. Esimerkiksi Botswanassa hallitus eli Botswanan valtio todella ponnistelee asian hyväksi. Siellä todella kuljetaan ovelta ovelle. Työ on sitä, että käydään joka kodissa ja kerrotaan taudin ehkäisystä ja hoidosta. Mielestäni tässä suhteessa voidaan varmasti soveltaa järjestelmällistä lähestymistapaa.
Palatakseni esittämäänne kysymykseen toteaisin, että joudun tukalaan tilanteeseen. En voi sanoa teille, että toimemme ovat tehokkaita, koska silloin valehtelisin. Uskon, että toimemme ovat tehokkaita, mutta en voi mennä siitä takuuseen.
DanutBudreikait
- (LT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minulla on HIV:n ja aidsin ehkäisyä koskeva kysymys. Minulla oli mahdollisuus keskustella tästä asiasta mosambikilaisissa maaseutuyhteisöissä. Kaikki ihmiset tietävät aivan hyvin, mikä tämä tauti on ja että sitä on torjuttava. Suojautuminen taudilta on silti ongelmallista. Sitä ei joko ole saatavilla tai se on liian kallista. Mitä siis voimme tehdä tämän taudin ehkäisemiseksi?
Louis Michel
komission jäsen. (FR) Käsittelin juuri vastausta tähän kysymykseen. Luotan hyvin paljon siihen, mitä sanoin, koska kaikesta huolimatta siinä on oma logiikkansa. Yksi vuosituhannen kehitystavoitteista on perusasteen koulutuksen takaaminen kaikille alakouluikäisille lapsille. Mielestäni tämän hyväksi on tehtävä valtavasti työtä, koska tämän tavoitteen toteutuminen on koulutuksen, tiedotuskampanjoiden ja järjestelmällisemmän lähestymistavan varassa.
Toiseksi meidän on mielestämme hajautettava tätä strategiaa paljon entistä enemmän. Tarkastellaanpa esimerkkinä Afrikkaa. Niille, jotka tuntevat Afrikan tilanteen, on selvää, että yksi Afrikan nykyisistä ongelmista on se, että kaikki toimet on keskitetty. Tästä ei tosin puhuta paljoakaan, mutta tiedän tämän kyllä aivan hyvin. Toimintaa on hajautettu hyvin vähän ja silloinkin, kun niin on tehty, on hajautettu toimivalta mutta ei annettu resursseja suunniteltujen toimien toteuttamiseksi tai toimivallan käyttämiseksi. Näin ollen paikalliset yhteisöt on otettava paljon entistä tehokkaammin mukaan toimintaan. Koulutusta on tuettava kuluja säästelemättä.
Puhuitte ehkäisevistä toimista. Mielestäni koulutus on ehkäisevistä toimista tärkein. Tämän vuoksi haluan todeta, ettemme enää saa jatkuvasti muuttaa strategiaa välittömien tulosten saamiseksi, vaikka tämä on mahdollisesti hyvin vaikeaa. On varattava aikaa vaikutuksia varten. Toimien tehokkuutta ei voida mitata vain muutaman vuoden kuluttua. Kyse on järkyttävästä ja kauheasta vitsauksesta, joten sen vuoksi kaikki on aloitettava lähes tyhjästä.
Voin todistaa, että parhaillaan toteutetaan useita strategioita. Esimerkiksi Botswanassa toteutetaan ahkerasti merkittäviä toimia, ja tällaisia maita on muitakin. Keskustelin tästä asiasta juuri Etelä-Afrikan ulkoministerin Zuman kanssa. Maassa ollaan parhaillaan toteuttamassa tällä alalla maan tähänastisen politiikan pienimuotoista tarkistusta. Etelä-Afrikka haluaa sopeutua tilanteeseen, mikä on mielestäni hyvä asia. Voisin mainita myös muita maita, mutta mielestäni tärkein ehkäisevä toimi on koulutus. Mielestäni strategiamme kehittäminen ei voi perustua mihinkään muuhun kuin koulutukseen.
Puhemies
Seuraavana on
Aihe: Maahanmuutto - palautettujen maahanmuuttajien tukeminen
Viime kuukausina tuhansia Länsi-Afrikasta tulleita laittomia maahanmuuttajia on palautettu kotimaihinsa, joissa on edelleen sellaiset taloudelliset olosuhteet, jotka pakottivat heidät maahanmuuttoon. Voiko komissio näin ollen ehdottaa sellaisten kehitysyhteistyötoimiin liittyvien toimien toteuttamista, joilla helpotetaan palautettujen maahanmuuttajien asettumista alkuperämaihinsa?
Louis Michel
komission jäsen. (FR) Jotta maahanmuuttoa ja kehittämistä koskeva toimi onnistuisi, sen on oltava aina perusteellinen ja kokonaisuuteen sopiva. Näin ollen on käytettävä rahoitusvälineitä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä ja ryhdyttävä käymään entistä tehokkaampaa poliittista vuoropuhelua etenkin afrikkalaisten kumppaneidemme kanssa.
Komission strategia, jolla pyritään auttamaan Länsi-Afrikan maita, joihin palautetaan maahanmuuttajia, perustuu tämän vuoksi kolmeen lisätoimintalinjaan. Ensinnäkin on kyse siitä, että vastataan tilanteen kiireellisyyteen ottamalla käyttöön käytettävissä olevat välineet. Tarkoitan B-määrärahoja ja nopean toiminnan järjestelmää. Esimerkiksi Senegalissa komissio aikoo käyttää 9,6 miljoonaa euroa sellaisten toimien toteuttamiseen, joilla tuetaan ja helpotetaan palautettujen maahanmuuttajien asettumista. Tämä summa on itse asiassa jäljellä oleva osa yhdeksännestä Euroopan kehitysrahastosta. Näiden toimien lisäksi toteutetaan yhteensä noin 1,9 miljoonalla eurolla muita rahoituksellisia toimia, jotka rahoitetaan nopean toiminnan järjestelmästä.
Toiseksi on toimittava keskipitkällä aikavälillä ottamalla huomioon maahanmuuttoon liittyvät näkökohdat, kun pannaan täytäntöön yhteistyövälineitä. Maahanmuuttoa koskevat asiat ovat tärkeällä sijalla paitsi nykyisissä välineissä myös kymmenennen Euroopan kehitysrahaston ohjelmassa. Tämän vuoksi meillä on maahanmuuttoon varattu 25 miljoonan euron väline, joka on peräisin yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston B-määrärahojen ylijäämästä.
On monenlaisia maahanmuuttajien kotiinpaluuta helpottavia toimenpiteitä, jotka ovat mahdollisia keskipitkällä aikavälillä. Voidaan panna täytäntöön tehokkaita takaisinottojärjestelmiä kaikkien asianomaisten maiden välillä kunnioittamalla samalla ihmisten ihmisarvoa ja perusoikeuksia, korostaa koulutusta ja vastaanottoa, jotta voidaan helpottaa laittomien maahanmuuttajien paluuta kotimaahansa, voidaan tukea taloudellisesti kansallisia ja alueellisia ohjelmia, joiden tavoitteena on helpottaa maahanmuuttajien asettumista alkuperämaihinsa, ja edistää tiedotus- ja valistuskampanjoita, joissa kerrotaan laittoman maahanmuuton vaaroista mahdollisille maahanmuuttajille.
Senkin uhalla, että näyttäisi hieman epärealistiselta, haluaisin kuitenkin lisätä, että meidän on tietenkin varmistettava, etteivät tukitoimet ja asettumista edistävät toimet, olivatpa ne mitä hyvänsä, suosi kotimaahansa palaavia maahanmuuttajia niihin nähden, jotka pysyvät kotimaassaan. Jos toimet näyttävät suosivan kotimaahansa palaavia maahanmuuttajia, toimilla kannustetaan tietysti muitakin lähtemään kotimaastaan, joten on mielestäni erittäin tärkeää seurata tätä asiaa. Kuten tiedämme, pitkällä aikavälillä todellinen ratkaisu on viime kädessä nuorten kouluttaminen ja työllistäminen. Tämä onkin yksi niistä toimista, joita Euroopan yhteisö kannattaa myöntämällä tukea taloudellista yhdentymistä edistäville toimille ja neuvottelemalla taloudellisista kumppanuussopimuksista, joiden tavoitteena on houkutella investointeja ja lisätä talouskasvua. Nämä tekijät ovat edellytyksiä houkuttelevien työpaikkojen luomiselle. Tällaiset toimet ovat keskeisellä sijalla Afrikkaa koskevissa ensisijaisissa kehitystavoitteissa ja strategioissa.
Minun onkin todettava, että tässä asiassa olen yksi niistä, jotka ovat sitä mieltä, ettei kasvu välttämättä johda köyhyyden vähenemiseen, mutta ettei köyhyyttä voida vähentää ilman kasvua. On syytä muistaa tämä. Tämän vuoksi olen vakuuttunut siitä, että pitkällä aikavälillä ratkaisuna on taloudellisten kumppanuussopimusten edistäminen ja yhdentyneiden alueellisten markkinoiden toteutumisen edistäminen. Haluan lisätä, että tämä voi edetä käsi kädessä Euroopan unionin mittavien tukitoimien kanssa, joiden tavoitteena on nostaa tuotteiden laatu halutulle tasolle ja edistää teknologiasiirtoja, alueellisten ja paikallisten infrastruktuurien sekä liikenneyhteyksiä parantavien infrastruktuurien rakentamista ja niin edelleen.
Arvoisa puhemies, lopuksi toteaisin, että rohkenen poiketa asiasta, jotta voin esittää hieman henkilökohtaisen huomion, jota kannattaisi pohtia. On välittömiä toimenpiteitä, jotka on toteutettava välttämättä ja jotka ovat valitettavasti usein turvallisuuteen liittyviä toimia. Ymmärrän tämän kyllä, koska kansalaiset ovat huolestuneita ja tämä ilmiö vaivaa heitä ja meillä on vaikeuksia maahanmuuttovirtojen hallitsemisessa. Lisäksi on pitkän aikavälin toimia, jotka ovat kehitysyhteistyötoimia. Olisikohan hyödyllistä, että näiden välittömien toimenpiteiden ja näiden kehitysyhteistyötoimien ohella alettaisiin pohtia toimia, joita kutsun tässä tuetun maahanmuuton toimiksi. En tarkoita kiintiöiden käyttämistä, joka on vanha ajatus, ja ajatus, josta en ole kovinkaan kiinnostunut tällä hetkellä. Sen sijaan tarkoitan esimerkiksi sitä, että rahoitusta voitaisiin kohdentaa maahanmuuttotoimistoille maahanmuuttajien alkuperämaihin. Nämä toimistot voisivat antaa mahdollisille maahanmuuttajille tietoja ja tehdä lisäksi yhteistyötä sellaisten Länsi-Euroopan maiden kanssa, jotka tarjoavat heille työtä, ilman, että tämä kaikki edistäisi aivovuotoa, joka on toinen huolenaiheistani. Nämä toimistot voisivat toimia tavallaan sääntelevänä elimenä kahdella mainitulla tavalla. Itse asiassa on yksi asia, jonka suhteen kantani ei koskaan muutu. Tätä maahanmuuttajia koskevaa kysymystä ei voida ratkaista sulkemalla rajoja, toteuttamalla pakkotoimia tai palauttamalla ihmisiä joukoittain alkuperämaihinsa. Meidän on elettävä tämän ilmiön kanssa vielä monta vuotta. Maahanmuutto ei ole mikään uusi ilmiö. Muuttoliikkeitä on ollut aina. Meillä Euroopan unionissa on sellainen käsitys, että olemme yllättäen paljastaneet ongelman, jota ei ole aikaisemmin ollut. Niin kauan kuin on ollut maapallo, on ollut myös muuttoliikkeitä. Valitettavasti minun on muistutettava tästä. Näin ollen ymmärrän, että tätä ilmiötä on vaikea hallita ja että toimia on toteutettava ja joskus jopa välittömästi. Juuri sen vuoksi, että olemme eurooppalaisia ja että meillä on eurooppalaiset arvomme, olisi ehkä kuitenkin syytä alkaa pohtia sitä, jota kutsun kolmanneksi tavaksi ja joka on mielestäni realistisempi tapa. Tällaiset maahanmuuttotoimistot voisivat järjestää helposti koulutusta, jotta kyseisten maiden nuorista voisi tulla esimerkiksi pienyritysten omistajia, kauppiaita tai käsityöläisiä, sillä näistä köyhistä maista puuttuu nimenomaan merkittävä keskiluokka. Tämä on puute sekä talouden että politiikan alalla, koska sellaiset maat ovat yleensä poliittisesti vakaampia, joissa on merkittävä keskiluokka.
Arvoisa puhemies, tämä oli se pieni poikkeama aiheesta, jonka halusin tehdä. Mielestäni on tärkeää, että olemme ajattelussamme hieman rohkeampia.
Manuel Medina Ortega
(ES) Kiitos, arvoisa komission jäsen. Minusta näyttää siltä, että kiinnitätte asianmukaisesti huomiota maahanmuuttoa koskevaan kysymykseen. Olen kanssanne samaa mieltä lähes kaikista kommenteistanne.
Tästä huolimatta on todettava, että maahanmuuttajia saapuu nykyisin joukoittain laittomasti etenkin Etelä-Euroopan rannikolle. He aiheuttavat sosiaalisen ja taloudellisen ongelman lisäksi poliittisen ongelman. Maahanmuuttajien joukkosaapuminen Välimeren tai Atlantin pienille saarille aiheuttaa poliittisen ongelman.
Olen komission jäsenen kanssa yhtä mieltä siitä, ettemme saa kannustaa maahanmuuttoon. Ehkä olisi kuitenkin syytä tarkastella maahanmuuttoilmiötä osoituksena siitä, että kehitysavussa on jotakin vialla. Näin saataisiin politiikka, joka täydentäisi nykyisiä toimiamme.
Louis Michel
komission jäsen. (FR) Vastasin jo tähän kysymykseen. Kuvitellaanpa, että voisimme käyttää esimerkiksi kymmenen kertaa enemmän varoja kehitysyhteistyötoimiin. Tällöinkin olisi totta, ettei kehityspolitiikka olisi todella tehokasta, jos kehityshankkeet toteutetaan esimerkiksi kehitysmaassa, jossa valtiolla ei ole asianmukaisia valmiuksia huolehtia tehtävistään eli jossa valtio ei pysty takaamaan kaikille lapsille yhtäläisiä mahdollisuuksia koulutukseen sekä kansalaisille mahdollisuutta käyttää viranomaisten, oikeuslaitoksen ja terveydenhoidon palveluja. Kehityspolitiikka ei ole tehokasta ennen kuin on valtioita, jotka pystyvät tarjoamaan kansalaisilleen peruspalvelut ja järjestämään yhteiskuntansa sosiaalisesti.
Tämän vuoksi yritän tuoda kymmenennen Euroopan kehitysrahaston yhteydessä esiin filosofiaa, jonka mukaan meidän on ehdottomasti tehtävä näistä valtioista kyvykkäämpiä huolehtimaan tällaisista tehtävistä. Juuri tästä on kyse hallintoa koskevassa keskustelussa.
Kuten tiedätte, esittelin hiljattain hallintoa koskevan tiedonannon, johon jäsenvaltiot suhtautuivat melko myönteisesti. Siihen suhtauduttiin myönteisesti myös Singaporessa järjestetyssä Maailmanpankin kokouksessa, jossa selitimme, mikä tekee Euroopasta erilaisen. Brysselissä on määrä huomenna, torstaina ja perjantaina järjestää huomattavat kehityspäivät ja useita pyöreän pöydän neuvotteluja, joissa käsitellään hallintoa. Maailmanpankin pääjohtaja osallistuu näihin. Mukana on myös seitsemäntoista afrikkalaista valtioiden tai hallitusten päämiestä, lukemattomia ministereitä, asiantuntijoita, Mark Malloch Brown YK:n kehitysohjelmasta (UNDP) ja useita muita. He kaikki kokoontuvat yhteen käymään todellista keskustelua hallinnosta.
Miten voimme tehdä näistä valtioista kyvykkäämpiä huolehtimaan tehtävistään? Tältä alalta saamani kokemuksen mukaan tekisin sen päätelmän, ettemme onnistu koskaan kehitysyhteistyössä, jos emme samanaikaisesti vahvista kyseisiä valtioita. Se, mikä pätee Eurooppaan tai mikä on pätenyt Eurooppaan ja kotimaihimme, pätee myös näihin maihin. Itse asiassa olen sitä mieltä, että jos kaikki kehitysyhteistyötoimiin käytettävät varat käytetään epäonnistuvissa valtioissa, seuraukset ovat vain kielteisiä: paljon tuhlausta, huomattavia tappioita ja suurta tehottomuutta.
Haluan esittää vielä lopuksi seuraavan ajatuksen. Kehitysyhteistyössä 75 prosenttia varoista käytetään johonkin muuhun kuin valtioiden talousarvioiden vahvistamiseen. Kehitysyhteistyön varoista siis vain 25 prosenttia menee valtioiden tukemiseen ja siten niiden vahvistamiseen tai siihen, että ne voivat vahvistua. Loput 75 prosenttia menee osapuolille, jotka osallistuvat toimintaan välillisesti. Nämä osapuolet ovat kieltämättä hyödyllisiä ja tärkeitä. Niistä on tultava kumppaneita. Minusta on kuitenkin vaikea odottaa, että kehitysmaat saisivat tarvittavan kyvyn huolehtia tehtävistään, jos niille annetaan vain neljännes kehitysyhteistyön määrärahoista. Käsitän, että tämä asia edellyttää laajaa avointa keskustelua, mutta kuten kaikki tietävät, kannatan merkittävää korotusta talousarviotuen määrään.
Glyn Ford
(EN) Kiitos, arvoisa komission jäsen. Vastasitte jo osaan lisäkysymyksestäni. Kysyisin kuitenkin vielä, eikö komission mielestä olisi parempi helpottaa niitä olosuhteita, jotka pakottavat laittomia maahanmuuttajia alun perin lähtemään kotimaastaan kuin maksaa heille kotimaahansa palaamisesta, mikä lisää maahanmuuttoa. Tämä edellyttäisi tietysti sitä, että EU käyttäisi kehitysyhteistyöhön paljon nykyistä enemmän varoja.
Louis Michel
komission jäsen. (FR) Vastasin jo tähän kysymykseen. Asia on hyvin monimutkainen. Itse asiassa jos ajatuksena on sanoa, että jokaiselle, joka haluaa lähteä kotimaastaan annetaan rahaa, jotta he jäisivät kotimaahansa, tämä merkitsee sitä, että pannaan täytäntöön laaja yksilöihin kohdistuva tukijärjestelmä. Tällä ei ole mitään tekemistä kehitysyhteistyön kanssa. Tämä on hyvin vaarallista.
Toisaalta kannatan ajatustanne, jonka mukaan on sijoitettava valtavia summia kehitysyhteistyöhankkeisiin, joilla voidaan luoda esimerkiksi työpaikkoja, koska se on myös oma käsitykseni. Tarkoitan työvoimavaltaista työtä, jota me muuten rahoitammekin parhaillaan. Esimerkiksi Ruandassa rahoitamme tienrakennushankkeita, joilla työllistetään suoraan työttömiä. Heidät on pantu työhön. Eittämättä on kyse työntekijöistä, jotka ansaitsevat vain puolitoista dollaria päivässä, mutta näin heillä on yhteisössä yhteiskunnallinen asema, he tekevät työtä ja voivat siten huolehtia perheistään.
Olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että kehitysyhteistyöhön on tietenkin käytettävä varoja mahdollisimman paljon mutta edellä mainitsemieni ehtojen mukaisesti. Mielestäni on jokseenkin merkityksetöntä, jos vain syydämme varoja toimiin ilman, että on valtiota, joka voi hallita ja hoitaa kaikki tarvittavat tehtävänsä.
Jörg Leichtfried
(DE) Aloittaisin toteamalla, että pidän komission jäsenen näkemyksiä hyvin virikkeitä antavina. Siirtyäkseni kysymykseeni toteaisin, että EU:ssa harjoitettavista maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikoista saa sen käsityksen, että enemmistö jäsenvaltioista tekee, mitä haluaa, eikä tee, mitä niiden olisi tehtävä, ja kaikki ovat tässä mukana, vaikka tiedämme jo, että yhtenäinen yhteisön maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikka olisi luultavasti ainoa oikea ratkaisu tässä tilanteessa. Tämän vuoksi kysynkin, mitä komissio tekee yhtenäisen maahanmuuttopolitiikan hyväksi ja kauanko komission jäsenen mielestä vielä kestää ennen kuin maahanmuuttopolitiikasta tulee EU:n toimivaltaan kuuluva asia ja EU:n tehtävä.
Louis Michel
komission jäsen. (FR) Arvoisa puhemies, aion vastata erittäin lyhyesti. Olen aivan samaa mieltä kanssanne näistä asioista. On todellakin todettava, että joka kerta kun komissio tekee ehdotuksia, jotka koskevat jäsenvaltioiden erilaisten lakien ja lähestymistapojen yhtenäistämistä ja lähentämistä, komissio näkee, miten jäsenvaltioiden kannat vaihtelevat suuresti. Näin ollen asiassa mielestäni edistytään, mutta havaittavissa on myös vaikeuksia silloin, kun jäsenvaltiot olisi saatava vakuuttuneiksi ja toteuttamaan konkreettisia toimia. Esimerkkinä voidaan mainita kollegani Frattinin toimet sen hyväksi, että jäsenvaltiot ottaisivat käyttöön paljon johdonmukaisemman ja yhtenäisemmän politiikan. Näin ollen olette aivan oikeassa. Komissio tekee voitavansa, mutta valitettavasti komissio ei voi pakottaa jäsenvaltioita toimimaan tahtonsa mukaan.
Puhemies
Kysymyksiin, joihin ei ajanpuutteen vuoksi voitu vastata, vastataan kirjallisesti (ks. liite).
Kyselytunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.50 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)
