Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 23. maaliskuuta 1999 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen julkilausuma
Puhemies
Hyvät jäsenet, Mont-Blancin tunnelissa syttyi 24. maaliskuuta hirvittävä tulipalo, jossa sai surmansa ainakin 40 henkeä, joista osaa ei ole vieläkään pystytty tunnistamaan. Tämän murhenäytelmän laajuus ei tyrmistyttänyt ainoastaan Ranskaa ja Italiaa vaan koko Euroopan unionia. Vaikka tapahtuneesta on kulunut jo aikaa, luulen, että tulkitsen tuntojanne, kun välitän osanottoni näiden kuolemantapausten takia ja ilmaisen myötätuntomme uhrien perheille. Toivomme, että meneillään olevien tutkimusten ansiosta tällaisten murhenäytelmien toistuminen voitaisiin estää.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu. On ehdotettu seuraavia muutoksia:
Maanantai ja tiistai: ei muutoksia
Keskiviikko:

Puhemies
Koska komission jäsen Boninon pitää palata Brysseliin valmistelemaan Kosovoon liittyviä humanitaarisia toimia, ehdotan teille hänen pyynnöstään, että BSE-taudin seurantaa koskeva Bögen ja Roth-Behrendtin mietintö merkittäisiin esityslistalle ennen toimielinten toimintaa koskevaa Hermanin mietintöä.
Mikäli tuota keskustelua ei onnistuta saattamaan päätökseen ennen kyselytuntia, sitä jatketaan välittömästi kyselytunnin jälkeen ja näin ollen ennen iltapäivän istunnon keskeyttämistä.
Ellei kukaan vastusta ehdotusta, katsomme sen hyväksytyksi. Onko huomautettavaa?
Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.
Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä pyytää, että Myllerin laatima ympäristöpoliittisia liittymisstrategioita koskeva ympäristövaliokunnan mietintö, joka on nyt merkitty perjantain esityslistalle, siirrettäisiin keskiviikkoon ja että se merkittäisiin yhteiskeskusteluun ulkoasiain valiokunnan seitsemän jäseneksi liittymisen valmistelua koskevan mietinnön kanssa.
Parlamentin jäsen Green, teillä on puheenvuoro pyynnön esittelemiseksi.

Green
Arvoisa puhemies, olisi täysin johdonmukaista, että tätä mietintöä, joka koskee Euroopan unionin laajentumista, käsiteltäisiin keskiviikkona yhdessä jäseneksi liittymisen valmistelua koskevien mietintöjen kanssa. Pyydämme, että se otetaan esityslistalle ja käsitellään samaan aikaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Green.
Haluaako joku käyttää puheenvuoron pyynnön puolesta tai sitä vastaan? Ei halua.
Toimitetaan äänestys Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän pyynnöstä.
Parlamentti hyväksyi pyynnön.
Torstai:

Puhemies
Euroopan kansanpuolueen ryhmä pyytää, että rahoituspalveluista - yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä koskevasta Crowleyn mietinnöstä ja rahoituspalveluiden toimintaohjelmaa koskevasta Fayot'n mietinnöstä - käytävää yhteiskeskustelua siirrettäisiin aikaisempaan ajankohtaan perjantaista torstaiaamuun. Muistutan teille, että ensimmäinen kohta torstaiaamun esityslistalla on vetoomusvaliokunnan kahdesta vuosikertomuksesta käytävä yhteiskeskustelu, johon osallistuu Euroopan oikeusasiamies Söderman. Edellä mainitut Crowleyn ja Fayot'n mietinnöt voitaisiin joka tapauksessa merkitä vain edellä mainitun yhteiskeskustelun perään.
Parlamentin jäsen Oomen-Ruijten, teillä on puheenvuoro pyynnön esittelemiseksi Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, minulla oli juuri mahdollisuus puhua esittelijän kanssa, ja ymmärsin, että jos Crowleyn ja Fayot'n mietinnöistä voitaisiin äänestää toukokuussa, se tyydyttäisi myös meitä. Meidän ei siis tarvitse tehdä mitään muutoksia esityslistaan, mikäli voimme sopia asiasta keskenämme.

Puhemies
Yksiköiden mukaan sille ei ole mitään estettä. Näin ollen torstain esityslistaan ei tule muutoksia. Euroopan kansanpuolueen ryhmä peruuttaa pyyntönsä.
Perjantai: ei muutoksia.
Käsittelyjärjestys vahvistettiin näin muutettuna.

Puhemies
Ephremidisillä on puheenvuoro.

Ephremidis
 Arvoisa puhemies, nyt kun käsittelyjärjestyksen muutokset on saatu käsiteltyä, minun mielestäni ja luultavasti myös tämän parlamentin keskusteluja seuraavan yleisön mielestä seuraava asia on yllättävä: esityslistalla on tärkeitä ja kiinnostavia asioita, mutta me käymme kuitenkin sotaa Jugoslaviaa vastaan! Tämä sota uhkaa levitä koko Balkanille ja ties minne. Eikö siis teidän ja parlamentin olisi syytä tehdä aloite, jotta keskustelisimme neuvoston ja komission läsnä ollessa tästä asiasta, joka koskee Balkanin ja Euroopan kansojen nykyisyyttä ja tulevaisuutta. Sota! En tiedä, meillä ei ollut aavistustakaan siitä, että ihmisiä teurastetaan, että tapahtuu katastrofeja. Minua ei kiinnosta syyllisten etsiminen. Syylliset löydetään, asiaa käsitellään hyvässä uskossa. Mitä me teemme välttääksemme tämän Balkaniin ja Euroopan kansoihin kohdistuvan uhan?
Arvoisa puhemies, tämä on minulle arka asia, koska minä ja ikätoverini olemme kokeneet tällaisia tapahtumia, mutta vieläkin aremman tästä asiasta tekee edustamani maan asema.

Puhemies
Parlamentin jäsen Ephremidis, pidämme kovasti puheenvuoroistanne, mutta pyytämänne asia on jo esityslistalla. Keskiviikkona iltapäivällä käydään keskustelu Kosovon tilanteesta neuvoston ja komission antamien julkilausumien jälkeen. Siihen kuuluvat luonnollisestikin asiaan liittyvät päätöslauselmat, jotka jätetään tänään iltapäivällä. Näin ollen parlamentti on kyllä ottanut tämän tilanteen huomioon.

Kansalaisoikeudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Bontempin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0133/99) neuvoston ja komission toimintasuunnitelmasta parhaista tavoista panna täytäntöön Amsterdamin sopimuksen määräykset vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisesta (13844/98 - C4-0692/98-98/0923(CNS)), -Nassauerin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan suositusehdotus (A4-0064/99) Europolista: parlamentaarisen valvonnan vahvistaminen ja toimivaltuuksien laajentaminen, -Wiebengan laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0091/99) rikosoikeudellisista menettelyistä Euroopan unionissa (Corpus Juris), -Schmidin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0141/99) ehdotuksesta yhteiseksi toiminnaksi, jonka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella, Internetissä välitettävän lapsipornografian vastaisista toimenpiteistä (10850/5/98 - C4-0674/98-98/0917(CNS)), -d'Anconan laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0185/99) Eurooppa-neuvostolle annettavasta neuvoston selvityksestä, jossa käsitellään huumausaineisiin ja huumekysymyksiin liittyvää toimintaa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella ja joka sisältää vuoden 1999 jälkeisen EU: n huumausainestrategian tärkeimmät tehtävät (7930/2/98 - C4-0409/98).Annan puheenvuoron esittelijöille siinä järjestyksessä, kuten heidät on ilmoitettu. Näin ollen puheenvuoro on ensiksi Bontempilla.

Bontempi
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen istunto ei ole tärkeä ainoastaan meidän valiokunnallemme, joka on työskennellyt kuukausia näiden aiheiden parissa, vaan ennen kaikkea - toivon - Euroopan kansalaisille. Huolellinen valmistautuminen - näiden mietintöjen välityksellä, jotka parlamentti toivottavasti hyväksyy - Eurooppa-neuvoston Tampereen kokoukseen, jonne kokoonnutaan ylimääräiseen istuntoon unionin tulevan turvallisuutta ja oikeutta koskevan politiikan suuntaviivojen määrittelemiseksi, on mielestäni erittäin tärkeä panos.
Kaikki tunnustavat, että Amsterdamin sopimuksen - joka tulee voimaan parin päivän päästä - 1. toukokuuta - keskeisin innovaatio on nimenomaan " vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue" , uusi ja innovatiivinen käsite, joka edustaa erittäin merkittävää laadullista harppausta unionin kehityksessä yhteisen rahan luomisen ja työllisyyspolitiikan käynnistämisyrityksen jälkeen. Itse asiassa, kun unioni yhdistetään sellaisten keskeisten tarpeiden kuin vapauden, turvallisuuden ja oikeuden tyydyttämiseen, yhtäältä tunnustetaan kiinteä yhteys näiden tarpeiden välillä, joista mikään ei voi tulla tyydytetyksi ilman kahta muuta - vapaudella ei ole merkitystä ympäristössä, joka ei ole turvallinen eikä perustu oikeusjärjestelmään, johon kaikki voivat luottaa - ja toisaalta katsotaan, että unioni on sopiva kehys, jonka puitteissa voidaan taata näiden arvojen puolustaminen ja kehittäminen niin, että se ei ole sidoksissa yksittäisten jäsenvaltioiden perinteisiin ja oikeudelliseen kulttuuriin.
Sopimuksen tämän osan toinen vahvuus, uusi ja innovatiivinen piirre, on se, että sen selkeä, tunnustettu perusta on ihmisoikeuksien ja perusvapauksien edistäminen ja kunnioittaminen. Juuri näistä periaatteista selvästi muistuttamalla ja ottamalla lisäksi käyttöön menettely, jolla voidaan palauttaa ruotuun ne jäsenvaltiot, jotka eivät niitä kunnioita, 15 jäsenvaltiota ovat viimein valaneet peruskiven eurooppalaiselle yleiselle järjestykselle, joka perustuu ihmisoikeuksia koskevaan Euroopan yleissopimukseen ja jonka näkyvin ilmenemismuoto on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.
Edessämme on siis todellakin suuri muutos unionin kehityskulussa, ja pelkäämme, että riskit, joita sisältyy sopimuksen moniin lausekkeisiin, jotka ovat tavanomaiseen tapaan varsin kiemuraisia, johtavat siihen, että tällä alalla tavoitteeksi asetettujen tulosten saavuttamiseksi kaikkien toimielinten on ryhdyttävä todelliseen ponnistukseen, jos ei varsinaiseen taisteluun. Sanon näin, koska ensimmäisen ja kolmannen pilarin eron säilyttäminen, neuvoston yksimielisyyden säilyttäminen lähes kaikissa tapauksissa ja parlamentaaristen valvontavälineiden heikkous niin kansallisella kuin Euroopankin tasolla tekevät tästä tehtävästä hyvin vaikean.
Käsiteltävänä olevasta mietinnöstä on jo keskusteltu kokouksessa, johon osallistuivat kansalliset parlamentit, hallitusten edustajat ja Euroopan kansalaisyhteiskunnan edustajat, ja siitä vallitsi ymmärtääkseni melko huomattava yksimielisyys. Mietintö on poliittisten ryhmien välisen merkittävän yhteistyön hedelmä. Haluan erityisesti muistuttaa kollega Palacion PPE-ryhmän nimissä esittämistä tarkistuksista, joista ilmaisemme kantamme huomenna ja joista lähes kaikki ovat tärkeitä ja parantavat tekstiä. Katson, että oli oikein ryhtyä tähän yhteiseen työhön, koska meitä odottaa suuri tehtävä ja meidän täytyy vahvistaa tietyt periaatteet: solidaarisuusperiaate - jäsenvaltioiden on työskenneltävä tällä alalla yhdessä, koska vain työskentelemällä yhdessä ja pääsemällä eroon kansallisesta saamattomuudesta ja itsekkyydestä saavutamme tavoitteen -, avoimuus, jota on sovellettava kaikessa toiminnassa, myös neuvostossa, ja pyrkimys taata todellinen osallistuminen päätöksentekoprosessiin uudistamalla perusteellisesti perinnettä, jonka puitteissa aivan viime aikoinakin on jätetty huomiotta parlamentin rooli, demokraattinen rooli, joka edistää demokraattista prosessia mutta myös tehokkuuden edellytyksiä.
Haluan päättää puheeni sanomalla, että tämä mietintö on viesti takuista ja tehokkuudesta. Neuvoston on ymmärrettävä, että jos näissä arkaluonteisissa kansalaisuutta ja oikeutta koskevissa asioissa ei harjoiteta laajaa yhteistyötä ennen kaikkea Euroopan parlamentin kanssa sekä kansallisten parlamenttien ja kansalaisyhteiskunnan kanssa, sitä jo valtavaa määrää lainsäädäntöä, joka odottaa täytäntöönpanoaan, on vaikeaa toteuttaa käytännössä tavoilla, joita kansalaiset pystyvät ymmärtämään ja joista on heille hyötyä.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Europol aloittaa vihdoinkin työnsä 1. heinäkuuta. Tuolloin on kulunut noin neljä vuotta siitä, kun Maastrichtin sopimuksessa luotiin oikeusperusta eurooppalaiselle poliisivirastolle. Se on neljän vuoden kärsimystie Europolille. Tänä aikana on jarrutettu ja vaikeutettu Europolin perustamista ennen kaikkea niin sanotun kansallisen suvereniteetin nimessä. Minä vain pelkään, että nämä neljä vuotta eivät ole hyödyttäneet kansallista suvereniteettia ollenkaan. Kuitenkin se tosiasia, ettei Europol pystynyt toimimaan, antoi epäilemättä Euroopan järjestäytyneelle rikollisuudelle lisää etumatkaa. Siksi me toivomme, että kun Europol aloittaa työnsä 1. heinäkuuta, se voi myös toimia tehokkaasti tuosta hetkestä lähtien. Euroopan parlamentti tukee sitä työtä, jonka on määrä alkaa 1. heinäkuuta.
Jo ensimmäisessä mietinnössään Euroopan parlamentti kannatti varovaisesti Europolin valtuuksien laajentamista. Ehdotimme, että harkittaisiin operatiivisten valtuuksien myöntämistä Europolille. Tällä ei tarkoiteta eurooppalaista FBI: tä, joka voisi ottaa myös rikosoikeudellisia toimia koskevan toimivallan itselleen. Sillä ei liioin tarkoiteta, että europoliisit vangitsevat rikollisia univormut yllään ja pistoolit ojossa. Kaikki tämä tällainen ei ole Europolin tehtävä. Tällä tarkoitetaan kuitenkin, että Europolilla pitäisi olla mahdollisuus koordinoida vastuullisesti kansainvälisiä tutkintatoimia ja antaa siltä osin ohjeita myös kansallisille poliisiviranomaisille. Tämä on se varovainen tie, jolle Euroopan parlamentti on lähtenyt.
Emme me vaadi tätä siksi, että vaatisimme sokeasti poliisivaltuuksia Euroopalle, vaan nämä vaatimukset perustuvat poliisitoimea koskeviin välttämättömyyksiin. Kun järjestäytyneen rikollisuuden alalla suunnitellaan, organisoidaan ja toimitaan keskitetysti, on järkevää, että tätä järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan asetetaan keskitetysti suunnitteleva ja toimiva syyttäjäviranomainen. Siksi me tarvitsemme Europolia. Jokaisen poliisiviraston, jolla on oikeus puuttua kansalaisten oikeuksiin, on oltava parlamentaarisen valvonnan piirissä.
Tällä hetkellä Europolin organisaatio perustuu valtioiden välisiin sopimuksiin. Niinpä Euroopan parlamentilla ei ole omia valvontaoikeuksia. Meille tiedotetaan asioista vain aika ajoin hyvin niukasti sopimuksen mukaan. Me emme kuitenkaan voi valvoa. Sen vuoksi Europolin valvonta on yksiselitteisesti kansallisten parlamenttien tehtävä, ja voin vain kehottaa kollegojani kansallisissa parlamenteissa myös hoitamaan tehtävänsä siltä osin. Tämä sopiikin nykyiseen tilanteeseen. Europolilla on vain hyvin rajalliset toimivaltuudet tietojenkäsittelyn alalla. Nyt kuitenkin jokseenkin kaikki vaativat, että Europolin oikeuksia on laajennettava. Amsterdamin sopimus, joka tulee voimaan muutaman päivän kuluttua, vie tähän suuntaan. Neuvoston tämänhetkinen puheenjohtaja yllätti meidät täällä muutama viikko sitten vaatimalla, että Europol tarvitsee operatiivisia toimivaltuuksia. Jos tilanne on tämä, meidän on kyllä harkittava uudelleen parlamentaarista valvontaa.
Ajatus, jonka mukaan 15 kansallista parlamenttia valvoo Europolin toimintoja Haagissa, on täysin epärealistinen. Emme myöskään vaadi, että jokin parlamentti " hengittää jatkuvasti Europolin niskaan" Haagissa - sekin olisi järjetöntä. Parlamentaarinen valvonta merkitsee kuitenkin sitä, että tällä poliisivirastolla on oltava poliittinen vastuuhenkilö, jonka on oltava vastuussa jollekin parlamentille. Parlamentaarinen valvonta merkitsee sitä. Jos siis Europol saa uusia valtuuksia - ja me kannatamme sitä -, tarvitsemme komission jäsenen, joka on vastuussa Europolista. Siinä tapauksessa tämän laitoksen valvonta on annettava Euroopan parlamentille. Sillä ehdolla, mutta ei kaikissa oloissa, me vaadimme Europolille lisää oikeuksia, toisin sanoen vain, jos tämä parlamentaarisen valvonnan tie on mahdollinen. Tämä on se, mitä me vahvistamme tällä mietinnöllä.
Suosionosoituksia

Wiebenga
 Arvoisa puhemies, lokakuussa 1999 pidettävä eurooppalaista oikeuspolitiikkaa käsittelevä Tampereen huippukokous ei saa epäonnistua. Euroopan kansalaiset haluavat tuntea olonsa turvalliseksi myös Euroopan unionissa, jonka rajat ovat auki. Unionin täytyy antaa signaali siitä, että suurrikollisuuteen aiotaan nyt puuttua. Tähänastiseen tilanteeseen täytyy tulla muutos. Arvoisa puhemies, sen jälkeen kun Maastrichtin sopimus tuli voimaan marraskuussa 1993, viisi vuotta sitten, lähes kaikki nämä viisi vuotta ovat menneet hukkaan. On sanottu, että Europol ei ole vielä riittävän vahva. Yhteistyö oikeusasioissa on heikkoa. Petosten torjunta ei toimi ja niin edelleen. Lyhyesti sanottuna Tampereella täytyy sen vuoksi käsitellä Euroopan sotaa suurrikollisuutta vastaan. Leikin aika on ohi.
Arvoisa puhemies, on saatava aikaan eurooppalainen oikeusalue, ja se saa muotonsa esimerkiksi yleisten syyttäjien verkostosta. Europolia vahvistamalla voidaan luoda myös tuomioistuinten verkosto. Myös omassa mietinnössäni kuvataan osaa eurooppalaisesta oikeusalueesta. Siinä on kysymys kahdesta asiasta, jotka ovat tärkeitä erityisesti tulevaisuuden kannalta.
Ensinnäkin mietinnössä mainitaan parin rikostunnusmerkistön yhdenmukaistamisen välttämättömyys. Nämä rikostunnusmerkistöt liittyvät järjestäytyneeseen rikollisuuteen, kuten huumekauppaan, ihmisten salakuljetukseen, terrorismiin, petoksiin, korruptioon ja muuhun vastaavaan. On välttämätöntä yhdenmukaistaa muutamien rikosten tunnusmerkistöt. Vertailkaa myös Europolin tehtäviä. Se suorittaa jäljitystä juuri näillä osa-alueilla. Jos halutaan tuomitsemisen tapahtuvan asianmukaisesti, jäsenvaltioiden soveltamien rikostunnusmerkistöjen täytyy olla tässä asiassa yhdenmukaisia. Sanon kuitenkin samalla, että eurooppalaista rikoslakia ei luonnollisestikaan tarvita. Rikoslain täytyy jäädä oleelliseksi osaksi jäsenvaltioiden politiikkaa, mutta muutamien kansainvälisten ja rajat ylittävien rikosten tunnusmerkistöt täytyy yhdenmukaistaa, kuten juuri mainitsin.
Arvoisa puhemies, mietintöni toisessa osuudessa käsitellään Euroopan syyttäjälaitoksen perustamista. Siinä on kysymys juuri mainitsemieni rikosten rikosoikeudellisten seuraamusten koordinoinnista. Ei voida sanoa, että poliisin on tehtävä yhteistyötä esimerkiksi Europolin kautta, mutta että kuitenkaan oikeuslaitosten ei tarvitse tehdä yhteistyötä. Siksi näiden kansainvälisten rikosten seuraamuksia täytyy myös koordinoida. Tällaisen Euroopan syyttäjälaitoksen toinen tehtävä kaukana tulevaisuudessa täytyy olla Europolin oikeudellinen valvonta. On juuri tullut selväksi, että oikeudellista valvontaa ei ole eikä muuten myöskään demokraattista valvontaa. Sama pätee myös siihen, kun OLAFista tulee UCLAFin sijaan riippumaton petosten torjuntaa hoitava organisaatio. Silloin tarvitaan myös oikeudellista valvontaa, ja sen voi hoitaa Euroopan syyttäjälaitos.
Näiden vakavien rikosten yhteydessä haluan myös sanoa muutaman sanan tähän liittyvästä d'Anconan mietinnöstä, joka koskee huumepolitiikkaa. Siinä on kiinnostava 10 kohta, jossa vedotaan sen puolesta, että eurooppalainen huumausainekeskustelu riisuttaisiin aatteellisuudesta. Epäilemättä maat lähentyvät hitaasti toisiaan tässä mielessä huumepolitiikan, huumeiden käytön ehkäisemisen, huumekaupan torjunnan ja huumeriippuvaisten hoidon kautta. Huumekeskustelun riisuminen aatteellisuudesta tarkoittaa sitä, että meidän on lakattava puhumasta huumeiden laillistamisesta. Meidän täytyy pyrkiä juuri asteittain huumepolitiikan yhä pitemmälle menevään yhdenmukaistamiseen. Jos d'Ancona myös haluaa nyt tätä, olemme saavuttaneet paljon tämän istuntojakson aikana.
Eurooppa-neuvoston työskentelytapaan ja mentaliteettiin täytyy tulla merkittävä muutos. Tampereen huippukokouksesta lähtien demokratisoinnin on oltava täydellistä. Kaikki suunnitellut toimenpiteet oikeusasioissa täytyy esittää Euroopan parlamentille. Avoimuuden ja julkisuuden täytyy parantua. Kansallisten parlamenttien täytyy olla mukana eurooppalaisessa oikeuspolitiikassa, ja lopuksi haluan sanoa myös liberaalien kannalta, että tälle osa-alueelle on saatava yksi komission jäsen ja mielellään vahva sellainen. Arvoisa puhemies, jos tämä kaikki onnistuu, silloin Tampereen huippukokous on onnistunut.

Schmid
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Internet on nyt tuonut valtavan määrän tallennettua tietoa monien ihmisten ulottuville. Yhteiskunnallisesti kyse on melkeinpä vallankumouksesta, tiedonsaannin demokratisoitumisesta. Internet on näin ollen hyvä asia. Ei saa panna verkon syyksi, että monien muiden viestintävälineiden tavoin sitäkin käytetään rikollisiin toimiin. Eihän kenenkään mieleen tule sanoa, että puhelin on paha asia, koska myös rikolliset käyttävät puhelinta.
Yksi näistä verkon sisältämistä rikollisista toiminnoista on lapsipornografisen aineiston kauppa ja vaihtaminen. Lapsipornon arveluttavuus ei ole siinä tosiasiassa, että on kyse pornografiasta, siis kuvista, jotka esittävät ihmisiä seksuaalisissa toiminnoissa. Jos tämä tapahtuu aikuisten kesken, se ei ole rangaistavaa. Minusta se on inhottavaa. On kuitenkin olemassa ihmisiä, jotka kaiketi pitävät siitä. Lapsipornon osalta se on tehty rangaistavaksi siksi, että se merkitsee todella olemassa olevien lasten seksuaalisen hyväksikäytön kuvaamista. Siinä on sen arveluttavuus. Siksi rikostutkinnan on edelleen oltava mahdollista näiden lasten edun vuoksi.
Lapsipornografisen aineiston vaihtamista ja kauppaa on toki tapahtunut aikaisemminkin, jo ennen Internetin olemassaoloa. Se ei ole mitään uutta. Yksittäisten ihmisten oli kuitenkin vaikea löytää toimittajaa, koska tätä toimintaa ei saa mainostaa julkisesti, kysymyshän on rangaistavista asioista. Uutena on nyt Internetin vuoksi tullut mahdollisuus tarjota ja tehdä vaihtokauppoja maailmanlaajuisesti, vieläpä sellaisissa olosuhteissa, jotka vaikeuttavat merkittävästi rikostutkintaa.
Siksi on oikein, että jäsenvaltiot ovat Maastrichtin sopimuksen K.3 artiklan nojalla tehneet ehdotuksen yhteisestä toiminnasta, jotta Internetin lapsipornoa voitaisiin paremmin torjua. Tämä ehdotus on kuitenkin täynnä muotoiluja, joissa todetaan tarve tutkia asioita tai viitataan mahdollisuuksiin. Todella konkreettisesti ja sitovasti ei päätetä juuri mitään. Minulle se tuo mieleen lauseen, jonka Itävallan keisarin Franz Josefin väitetään kerran sanoneen: " Hyvät herrat, jotakin täytyy tapahtua, mutta mikään ei saa muuttua!" Näin voitaisiin kuvata hyvin tätä neuvoston tekemää ehdotusta. Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta on sen vuoksi yrittänyt tarkistusten avulla muuttaa tekstin ei-sitovia osia sitoviksi, jotta koko asiasta olisi ylipäänsä hyötyä ja siinä olisi järkeä.
Toinen asia: yritämme kahdessa kohdassa tehdä tällaisiin Internetissä tehtäviin tekoihin kohdistuvan rikostutkinnan ylipäänsä mahdollisiksi. Kun käsitellään lapsipornoon kohdistuvaa rikostutkintaa, törmätään nimittäin kahteen ongelmaan. Toinen on se, että yhtenäistä lasten suojaikärajaa ei ole. Sen vuoksi asiat vaikeutuvat valtavasti, kun tutkinta ulottuu rajan yli.
Toiseksi: kyseistä aineistoa syötetään hyvin usein verkkoon käyttämällä nimetöntä sähköpostia. Toisin sanoen jossakin uutisryhmässä olevan kuvan aiheuttajaa ei pystytä jäljittämään. Me vaadimme siksi, että nimetön sähköposti lakkautetaan tai ainakin sen käyttöä rajoitetaan huomattavasti!

D'Ancona
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää pari huomautusta mietinnöstäni, joka käsittelee neuvoston selvitystä vuoden 1999 jälkeisestä Euroopan unionin huumausainestrategiasta. Arvoisa puhemies, sallinette minun aloittaa myönteisillä seikoilla. Ensinnäkin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa voitiin hyväksyä huumeita koskeva mietintö lähes yksimielisesti tai oikeastaan yksimielisesti, sillä vain yksi äänesti tyhjää. Tämä osoittaa jotain siitä, että olemme toisiamme hyvin kuuntelemalla vuosien kuluessa jollain tavalla saaneet joka tapauksessa alulle huumausainekeskustelun riisumisen aatteellisuudesta. Se on mielestäni myönteistä. Tämä oli nyt myös hieman helpompaa, koska minun ei esittelijänä tarvinnut käsitellä täysin uutta huumausainepolitiikkaa vaan sain rajoittua sen strategian arviointiin, jonka Britannia puheenjohtajamaana laati. Minun valiokuntani tuntui olevan tästä arvioinnista jokseenkin yhtä mieltä.
Mielestämme meitä olisi pitänyt ennen kaikkea kuulla etukäteen EU-sopimuksen K.6 artiklan perusteella ja yhteispäätösmenettelyn puitteissa. Mielestämme asiassa olisi myös pitänyt käyttää parlamentin lausuntoja. Me olemme näiden vuosien aikana hyväksyneet jo niin usein huumausaineita koskevia mietintöjä, että neuvoston olisi pitänyt tarkastella niitä. Emme oikeastaan havainneet niin tapahtuvan. Mielestämme olisi myös pitänyt käyttää arviointitutkimuksen tuloksia, sillä meillähän on nyt tämä hieno seurantakeskus. Kuinka uutta strategiaa voidaan suunnitella, jos ei tiedetä mitään vanhan vuosina 1995-1999 käytetyn strategian vaikutuksista? Siksi olimme asiassa hyvin kriittisiä.
Vielä oudompaa on se, että komissio esittää nyt lähipäivinä huumausaineita koskevan toimintasuunnitelmansa vuosiksi 2000-2005, kun me parlamenttina emme tiedä tarkalleen, millainen on neuvoston ja komission suunnitelmien välinen suhde. Olen kuullut komission suunnitelmasta - sallinette minun sanoa tämän -, että se on joka tapauksessa kunnianhimoisempi kuin neuvoston suunnitelma. Toivon, että voin vahvistaa tämän, kun suunnitelma on valmis, mutta sieltä täältä olen kuullut niin olevan.
Olemme luonnollisesti laatinet muutamia suosituksia tämän kritiikin pohjalta. Mielestämme huumausainepolitiikkaa täytyy koordinoida paremmin ja olemme valiokuntana hyväksyneet tarkistuksen, jolla pyrimme oikeastaan siihen, että lähitulevaisuudessa komission huumausainepolitiikan koordinointi annettaisiin yhden komission jäsenen tehtäväksi. Tarkoitan, että asia on varmaankin ollut vaikea myös nykyiselle komission jäsenelle, koska se on jaettu niin monien kesken. Meidän ja komission kannalta olisi ollut parempi, jos yksi komission jäsen, kuten Gradin, olisi koordinoinut huumausainepolitiikkaa.
Toinen suositus, jonka haluan mainita tässä yhteydessä, on se, että olemme itse asiassa sitä mieltä, että Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskusta täytyy hyödyntää paremmin. Minusta on naurettavaa, että neuvosto ei esitä tehdyn tutkimuksen tuloksia. Olisi myös hyvä, että asettaisimme nyt myös ikään kuin mittapisteitä, kun neuvosto ja komissio ehkä molemmat laativat nyt uuden ja koordinoidun strategian. Näitä mittapisteitä tarvitaan, jotta strategian ollessa käynnissä voidaan havaita, onko se toiminut hyvin ja missä tapauksissa se on toiminut huonosti tai ei lainkaan.
Olemme myös pyytäneet, että UNDCP (Yhdistyneiden Kansakuntien huumausaineohjelma) otettaisiin paremmin ja järkevämmin mukaan toimintaan, kun on kysymys huumekasvien korvaamisesta muilla viljelykasveilla, mutta ei kuitenkaan tuhoamalla huumekasvit kolmannen maailman maista vaan käyttämällä kattavaa kehitysapua, joka voi tarjota köyhille todellisen vaihtoehdon. Tästä on olemassa hyviä esimerkkejä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa, että me - minä esittelijänä ja ennen kaikkea koko valiokunta - olemme tehneet parhaamme, jotta tasapaino ennaltaehkäisyn ja tiedotuksen sekä terveysriskien vähentämisen ja koordinoidun oikeudellisen toiminnan mahdollisuuksien välillä saavutettaisiin. Hyväksyttäessä tarkistuksia haluan mielelläni säilyttää tämän tasapainon. En näin ollen sano, arvostanko eräitä tarkistuksista. Mielestäni se tasapaino, jonka olemme saaneet aikaan, täytyy myös säilyttää täällä täysistunnossa. Tämä tasapaino voidaan saavuttaa myös käytännössä, jos jäsenvaltioiden välillä suoritetaan mahdollisimman hyvää kokemustenvaihtoa käytännön tasolla.

Voggenhuber
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, esittelijä, kollega Bontempi, puhui tänään Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanon heikkouksista, jotka liittyvät lyhyesti sanottuna Schengenin sopimuksen toteuttamiseen. Institutionaalisten asioiden valiokunta, jonka edustajana puhun, on nähnyt siinä paljon enemmän kuin vain heikkouksia, nimittäin kriittisiä kehityskulkuja, jotka liittyvät kansalaisten oikeuksiin, oikeusvaltion periaatteisiin ja parlamentin asemaan sisäisen turvallisuuden alalla. Nähdäkseni on tärkeää muistuttaa tästä täysistunnolle.
Tämä kritiikki alkaa jo parlamentin kuulemisesta. Se ei valitettavasti ole uutta. Komissio ei juurikaan näytä tahtovan ottaa parlamenttia mukaan näin olennaiseen asiaan. Meiltä pyydettiin lausuntoa 9.12.1998 päivätyllä kirjeellä, mutta oikeusministereiden neuvosto hyväksyi toimintasuunnitelman jo 3. joulukuuta. Näin kuulemisesta tulee farssi, näin parlamentin osallistumisesta tulee pelkkä alibi.
Toinen kritiikki kohdistuu itse Amsterdamin sopimukseen, jossa ei sanota mitään tai sanotaan vain vähän siitä institutionaalisesta kehyksestä, jossa tämä henkilöiden vapaa liikkuvuus on määrä toteuttaa. Schengenin sopimuksen toteuttamisesta on vain yksi pöytäkirja. Avoimena on ratkaiseva kysymys siitä, sisällytetäänkö Schengenin säännöstö 4 vai 6 artiklan mukaisesti ensimmäiseen vai kolmanteen pilariin. Tällä on aivan ratkaisevia seurauksia EY: n tuomioistuimen toimivallalle, parlamentin yhteispäätösoikeudelle viiden vuoden määräajan kuluttua, ja siihen liittyy merkittäviä seurauksia talousarviolle. Tähän mennessä edes Schengenin koko säännöstöä ei ole koottu. Valmistelujen nykytilannetta katsottaessa näyttää siltä, ettei neuvostolla ole tahtoa valita demokraattista ja oikeusvaltion periaatteen mukaista tietä, niin että tuomioistuin otettaisiin täysipainoisesti mukaan, niin että Euroopan parlamentti otettaisiin täysipainoisesti mukaan. Nähdäkseni nämä eivät ole heikkouksia vaan todella vaarallisia kehityskulkuja oikeusvaltion periaatteiden ja demokratian kannalta.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, kollegani Luigi Florio valmisteli oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausunnon, ja käytän puheenvuoron hänen poissa ollessaan.
Aion olla hieman myötämielisempi kuin kollegani Voggenhuber ja ottaa myös uudestaan esille jotakin, mitä Bontempi sanoi. Kiitän häntä hänen yhteistyöhengestään oikeusasioita käsittelevän valiokunnan puolesta - minulla on myöhemmin tilaisuus kiittää häntä Euroopan kansanpuolueen puolesta.
Bontempi totesi, että kyseessä on erittäin monitahoinen rakenne. Edessämme on todellakin rakenne, johon osasto IV: n sisällyttäminen johtaa: viisumit, turvapaikat, henkilöiden vapaa liikkuvuus ja eräs kolmanteen pilariin jäävä tärkeä osa ja Schengenin sopimuksen sisällyttäminen pöytäkirjan avulla ja erityispöytäkirjat. Rakenne ei voisi olla tätä monimutkaisempi.
Tuo suuri haaste meidän on kohdattava, jos haluamme, että Euroopan unioni - kuten Bontempi myös totesi - muuttuisi laadullisesti ja jotta siitä tulisi - kuten hän sanoi - varmuuteen ja tehokkuuteen, kansalaisuuteen ja laillisuuteen perustuva Euroopan unioni. Me otamme tuon haasteen vastaan.
Olemme oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa korostaneet näitä kohtia, ja ne sisältyvät Bontempin mietintöön. Näissä kohdissa puhutaan oikeudesta puolueettomaan oikeudenkäyntiin kaikkine takuineen, taatusta oikeudesta saattaa asiat tuomioistuimen käsiteltäväksi, mikä merkitsee avustusta niissä tapauksissa, joissa oikeudenkäyntiin ei ole varaa; syyttömyysoletusta eurooppaoikeuden perusperiaatteena.
Oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa on niin ikään korostettu erästä asiaa, joka on sanottu täällä myös muissa mietinnöissä: oikeusvalvonnan tarpeellisuutta. Sellaisen oikeusvalvonnan, joka voi nyt heiketä tässä erittäin monitahoisessa rakennelmassa ja jota meidän on täällä vaadittava samalla, kun vaadimme parlamentin demokraattista valvontaa.
Ilman demokraattista valvontaa ja oikeusvalvontaa ei voida päästä siihen, että Eurooppa lakkaisi olemasta pelkkä markkina-alue ja että se olisi sen haasteen tasalla, joka meillä on nyt edessämme.

Elliott
 Arvoisa puhemies, meillä on käsiteltävänä viiden mietinnön ryhmä, ja haluaisin onnitella kaikkia esittelijöitä. He ovat kaikki tehneet erittäin hyvää työtä ja laatineet mietinnöt, joissa annetaan merkittävä panos tähän asiaan.
Haluaisin ensiksi keskittyä oikeus- ja sisäasioiden alaan, jota käsitellään Bontempin ja Wiebengan mietinnössä. Nämä mietinnöt ovat erittäin tärkeitä, sillä niissä korostetaan Euroopan unionin tarvetta panostaa yhä enemmän yhdenmukaistamiseen ja yhteistyöhön tällä alalla. Tätä alaa on valitettavasti laiminlyöty verrattuna talous- ja finanssipolitiikan, maatalouden, liikenteen, ympäristön jne. alalla saavutettuihin yhdenmukaistamiseen liittyviin edistysaskeliin. Tämä oikeus- ja sisäasioiden ja vapauden ala on jäänyt paljon jälkeen. Me emme suinkaan halua, että jokainen maa omaksuu saman oikeus- ja tuomioistuinjärjestelmän - tämä olisi järjetöntä. Jopa nykyisten jäsenvaltioiden tiettyjen alueiden välillä on olemassa pysyviä eroja lainkäytössä.
Tarvitsemme paljon enemmän yhteistyötä. Olemme tilanteessa, jossa kansainvälinen järjestäytynyt rikollisuus leviää nopeasti. Rikolliset eivät ole huolissaan toissijaisuusperiaatteesta ja rajatarkastuksista eivätkä siitä, noudatetaanko kansallisen tai eurooppaoikeuden kaikkia yksityiskohtia asianmukaisesti - he valitsevat toimintatapansa siten, että he saavat suurimmat voitot ja saavuttavat tavoitteensa. Jos emme pysty luomaan tehokasta kansainvälistä yhteistyöverkkoa tällä alalla, emme pysty ratkaisemaan näitä asioita tehokkaasti.
Tämä on myös tärkeää siksi, että voimme suojella yksilöiden oikeuksia. Rikosoikeudet ja myös yksityisoikeudet eroavat toisistaan huomattavasti. Monet teot ovat rangaistavia joissakin maissa mutta eivät toisissa. Tuomioistuinpolitiikka vaihtelee laajasti. Tämä on entistä tärkeämpää, sillä monet Euroopan unionin kansalaisistamme ja asukkaistamme työskentelevät, asuvat ja toimivat muissa jäsenvaltioissa.
Ei ole hyväksyttävää, että jollakulla olisi vähemmän laillisia oikeuksia silloin, jos häntä syytetään rikoksesta jossakin muualla kuin hänen kotimaassaan, kuin mitä hänellä olisi hänen omassa maassaan. Lisäksi ongelmia ovat aiheuttaneet pitkät pidätysajat ilman oikeudenkäyntiä tulkkausongelmien aiheuttamien byrokraattisten viiveiden ja asianmukaisen oikeusavun puuttumisen takia. Nämä asiat täytyy käsitellä ja ratkaista, ja mietinnöissä ehdotetaan joitakin erittäin tärkeitä ja hyödyllisiä tapoja tämän saavuttamiseksi.
Nassauerin Europolia koskevassa mietinnössä on oikea tasapaino. Kansallisten poliisivoimien on tehtävä tehokasta yhteistyötä, ja Europol-yleissopimuksessa on säädetty asianmukaisesta ja tehokkaasta tietojen vaihdosta, jotta jäsenvaltioiden poliisivoimat voivat tehdä yhteistyötä ja toimia tehokkaammin vaihtamalla asianmukaisesti tietoja, ajatuksia ja käytäntöjä. Ilman tätä yleisen järjestyksen alalla toimivat poliisivoimat työskentelevät toinen käsi selän taakse sidottuna verrattuna rikollisjärjestöjen toimintaan.
Parlamentti on aina Europolin perustamisesta lähtien korostanut, että mikä tahansa kansainvälinen poliisiorganisaatio - jolle ehkä annetaan ajan myötä operatiiviset toimivaltuudet, vaikka rajoitetut - voidaan hyväksyä ainoastaan, jos luodaan asianmukainen demokraattinen valvonta- ja vastuujärjestelmä - aivan samoin kuin odotamme asianmukaista demokraattista vastuuta omilta kansallisilta poliisivoimiltamme. Meidän on kunnioitettava periaatetta, jonka mukaan poliisitointa voidaan harjoittaa ainoastaan palveltavien yhteisöjen suostumuksella. Poliisivoimat, jotka pitävät itseään jonkinlaisena ulkoisena voimana, joka panee täytäntöön sääntöjä ja toimia, joita yhteisö kokonaisuudessaan ei hyväksy, ei menesty. Me tarvitsemme hyviä tehokkaita poliisitoimia, joilla on yhteisöjen hyväksyntä.
Lopuksi d'Anconan mietinnöstä, jossa käsitellään huumeiden tasapainon monimutkaista, kiisteltyä ja erittäin vaikeaa aihetta: vaarallisten huumeiden käyttöä ei tulisi suvaita, mutta samalla tulisi myöntää, että pelkästään tuomitseva lähestymistapa tähän kysymykseen ei koskaan menesty, ja koulutusta, terveysasioita ja niin edelleen on korostettava asianmukaisesti. Tämä on hyvä tasapainoinen lähestymistapa tähän kysymykseen.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa käsittelemällä Wiebengan mietintöä rikollisoikeudellisesta menettelystä eli Corpus Juris -menettelystä. Se on erittäin hyvä mietintö harvinaisen arasta ja laiminlyödystä alueesta. Mietintö on nähtävä askeleena kohti lisäkoordinointia EU: n rikollisoikeudellisissa kysymyksissä, mikä on toivottavaa. Samalla tässä koordinointityössä täytyy kunnioittaa tiettyjä eroavuuksia, joita vallitsee jäsenmaiden lainsäädännöissä. Mietinnössä korostetaankin nyt, että kansallisia lainsäädäntöjä pitää kunnioittaa, minkä ansiosta Corpus Juris -projekti voi edetä realistiselta pohjalta.
Tämä keskustelu koskee myös Bontempin mietintöä, eli toimintasuunnitelmaa parhaista tavoista panna täytäntöön vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, ja siitä minulla on vain hyvää sanottavaa. Siihen sisältyvät kaikki keskeiset lähtökohtamme oikeuskysymyksissä.
Siksi haluankin siirtyä d'Anconan kiistanalaisempaan mietintöön EU: n strategiasta huumeiden vastaisessa taistelussa. Mielestäni on hyvä, että olemme onnistuneet saamaan sosiaalidemokraatit myöntämään sen, että huumausainekysymys on riittävän tärkeä, jotta siitä voitaisiin keskustella täysistunnossa, niin että kansalaiset saavat asiasta tietoa. Mietinnön pääajatuksena on juuri se, että kyseessä on taistelu huumeita vastaan , kaikenlaisia huumeita vastaan. Tämän näkökulman pitää olla perustavana komission strategiassa, jota parhaillaan laaditaan. Kauan kestänyt, pitkittynyt ja kiihkeä huumausainekeskustelu, jota tämän kauden aikana on käyty, on osoittanut, missä tämän alueen yhteistyön rajat kulkevat. Valiokuntatyössä on ollut onnistunutta se, että mietinnössä ei mainita heroiinin käyttämistä hoitomääräyksissä yhtenä keinona huumausaineiden vastaisessa taistelussa. Metadonin määrääminenkään ei ole hyvä tapa auttaa narkomaaneja pääsemään irti riippuvuudestaan. Voimme havaita lääkerintamalla parhaillaan lupaavaa kehitystä kohti yhä vähemmän riippuvuutta aiheuttavia lääkkeitä, mikä voisi avata viimeiset poliittiset solmut enemmistön omaksumassa kannassa huumausainekysymykseen. Lopullinen tavoitehan on poistaa kaikenlainen huumausaine- ja lääkeriippuvuus.
PPE: n näkökanta on saavuttanut suosiota. Esittelijä d'Ancona on ollut erittäin yhteistyöhaluinen ja suostunut kuuntelemaan PPE: n ryhmän näkökantoja. Siksi haluan esittää erityisen ylistyspuheen d'Anconalle siitä, että hän on ymmärtänyt, mitkä poliittiset menettelytavat ovat käyttökelpoisia huumausaineiden yhteydessä. Tänään käsiteltävänämme oleva mietintö on huomattavasti tasapainoisempi kuin aikaisempi ehdotus. Parlamentissa on käyty tärkeää keskustelua. Alussa käsityksemme olivat kaukana toisistaan, mutta nyt olemme saavuttaneet yhteisen eurooppalaisen näkökannan. Me Pohjolassa olemme onnistuneet saamaan äänemme kuuluviin joistakin perusperiaatteista, jotka ovat yhteisiä huumeiden vastaiselle taistelulle meidän maissamme. Mietintö välittää selkeän sanoman toimista, joilla huumeiden tarjontaa ja kysyntää voidaan vähentää. Pitkän aikavälin tavoitteeni on yhteiskunta täysin vailla huumeita, ja luulen, että huumeiden vastainen taistelu Euroopassa perustuu tulevaisuudessa niihin kolmeen tukipilariin, jotka meillä Ruotsissa ovat jo niin kauan olleet edellytyksenä huumeiden vastaiselle taistelulle, nimittäin ennaltaehkäisyyn, torjuntaan ja kuntoutukseen.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, ensiksi meidän on kiitettävä kaikkia esittelijöitä heidän työstään, koska liikumme tässä yhdellä eurooppalaisten arvojen ydinalueista, nimittäin oikeusvaltion periaatteiden alueella. Minusta on erittäin tärkeää muistuttaa mieliimme, että Euroopan väestön yhteiskunnallista liikkuvuutta ja yhdentymistä täytyy seurata lainsäädännön yhdenmukaistaminen. Sen vuoksi minusta ei ole ollenkaan haitallista, vaan päinvastoin erittäin tärkeää, että sopeutamme siviilioikeutemme ja erityisesti myös rikosoikeutemme vastauksena siihen tilanteeseen, että me eurooppalaiset elämme yhä tiiviimmin yhdessä.
Nähdäkseni on myös tärkeää painottaa voimakkaasti sitä, että oikeuskulttuuri ei käytännössä häviä. Tämä pätee erityisesti Euroopan unionin tulevien keski- ja itäeurooppalaisten jäsentemme suhteen. Näemme nyt liittymiskeskusteluissa ja - valmisteluissa, että on erittäin vaikea löytää, tukea tai edistää sellaista oikeuskulttuuria, joka mahdollistaisi yhteiselon samoissa talous- ja oikeuspuitteissa ja samalla vapauden ja demokratian alueella.
Perusoikeuksista haluaisin sanoa seuraavaa: kollega Nassauer viittasi Europoliin. On erittäin tärkeää, että meillä on tehokkaat poliisitoimen välineet. Niiden tueksi tarvitaan kuitenkin perusoikeuksia koskevat oikeudelliset ja parlamentaariset valvonnan välineet. Minulle ei riitä, että tämä rajoittuu kansallisiin parlamentteihin. EY-tuomioistuimella ja tulevaisuudessa myös Euroopan parlamentilla on oltava tässä asiassa todella merkittävä valvontatehtävä.
Viimeinen kohta on turvapaikkaoikeus: avoin Eurooppa on erittäin tärkeä, ja meidän on huolehdittava siitä, ettei turvapaikkaoikeus jää jalkoihin. Kuormituksen jakamista ajatellen meidän on huolehdittava siitä, että se otetaan Euroopan yhteisössä oikeudenmukaisesti vastaan. Turvapaikkaoikeuden on oltava meille pyhä eurooppalaisena arvona. Sen kohdalla emme saa sietää kompromisseja.

Andrews
Arvoisa puhemies, tämän päivän keskustelu on ajankohtainen, sillä äskettäin julkaistusta 50. eurobarometrikertomuksesta käy selvästi ilmi, että työttömyyttä koskevat huolenaiheet ovat vain hieman suurempia kuin kansalaisten toiveet huumeiden ja rikollisuuden torjumisesta. Haluan sanoa heti alussa, että en tue päätöslauselmaa, jossa ehdotetaan riippumattoman eurooppalaisen syyttäjäviranomaisen nimittämistä.
Euroopan kansalaisten on kuitenkin voitava kävellä turvallisesti kaduilla. Euroopassa on oltava turvallista harjoittaa liiketoimintaa ilman, että tarvitsee pelätä talouspetoksia. Lasten on voitava käydä turvallisesti koulua ilman, että tarvitsee pelätä, että heidät houkutellaan käyttämään huumeita. Lasten on voitava käyttää turvallisesti tiedon valtatietä ilman, että poikkeavat henkilöt, jotka käyttävät Internetiä pornografisiin tarkoituksiin, väärinkäyttävät heitä. Internetissä pedofiliaa harjoittavat on haastettava oikeuteen.
Amsterdamin sopimuksessa esitettyjen sitoumusten mukaisesti Euroopan unionia on kehitettävä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaksi alueeksi, jossa kansalaiset voivat nauttia korkeasta turvallisuuden tasosta. Ensi lokakuussa hallitukset pitävät erityisen kokouksen, jossa käsitellään vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen perustamista. Kokouksessa on luotava yhteinen strategia, jossa tunnustetaan Euroopan kansalaisten huumeiden ja rikollisuuden torjuntaa koskevat selkeät vaatimukset ja vastataan niihin. Järjestäytynyt rikollisuus on ammattitaitoista. Järjestäytyneillä rikollisilla on valtavat resurssit ja pääsy viimeisimpään teknologiaan, jota he voivat käyttää demokratian heikentämiseen, rahanpesuun ja petokseen. On tärkeää, että poliisiyhteistyötä laajennetaan Europolin yhteydessä euroseteleiden ja -kolikoiden väärentämisen kaltaisille uusille alueille.
Uskon, että tuomituille huumeparoneille tulisi antaa vähintään neljäkymmentä vuotta vankeutta, kun otetaan huomioon, että Euroopan unionissa ei ole kuolemantuomiota. Euroopan unionin on oltava yhtä ammattitaitoinen ja käytettävä kaikkia yhdistettyjä voimia huumeparonien vastaisessa taistelussa kaikkialla Euroopan unionissa. Vakavista rikoksista täytyy säätää rangaistukset, jotka johtavat pitkiin vankeustuomioihin. Omassa vaalipiirissäni Dublinissa näin viime viikonloppuna perheen, joka on menettänyt kaksi nuorta naista viime vuoden aikana huumeiden väärinkäytön takia. Yhden Euroopan unionin ensisijaisista tavoitteista täytyy olla huumeiden vastainen taistelu. Siinä ei ole mitään mieltä, että ihmiset tulevat parlamenttiin ja puhuvat liberaaleista ehdotuksista, kun nuoret samaan aikaan kuolevat huumeiden väärinkäyttöön ja kun henkilöt, jotka tuovat maahan ja myyvät näitä huumeita, pääsevät puolestaan pälkähästä. Meidän on kaikin keinoin tehtävä yhteistyötä Europolin kanssa ja tehtävä kaikkemme huumeiden väärinkäytön estämiseksi.

Ceyhun
 Arvoisa puhemies, kuten esittelijä Nassauer jo kuvasi, Europolin poliisitoiminnan parlamentaarinen valvonta on yksi parlamentin tärkeimmistä tehtävistä, nimenomaan meille sisäpolitiikasta vastaaville. Tästä syystä meille, Euroopan parlamentin vihreiden ryhmälle, on erittäin tärkeää, ettei Europolille valtioiden välisenä elimenä saa antaa ylimääräisiä toimivaltuuksia, joita ei voitaisi kuvitella annettavan kansallisille poliisiviranomaisillemme ja jotka loukkaavat unionin kansalaisten oikeuksia.
Esimerkkinä voin mainita pöytäkirjan Europolin viranomaisten etuoikeuksista ja vapauksista. Tietenkin me kannatamme Europolia eurooppalaisena virastona, joka on välttämätön Euroopan unionin sisäiselle turvallisuudelle ja jolla on tärkeä osuus kansallisten poliisiviranomaisten yhteistyössä. Me kannatamme kuitenkin eurooppalaista virastoa, joka on demokraattisesti valvottavissa. Poliisitoiminta vaatii valvontaa ennen kaikkea siellä, missä se puuttuu kansalaisten oikeuksiin - ennen kaikkea perusoikeuksiin. Siksi me emme ole tyytyväisiä nykyiseen, kansallisten parlamenttien harjoittamaan Europolin näennäiseen valvontaan. Esittelijä Nassauer teki jo muutaman hyvän ehdotuksen, jotka otamme tyytyväisinä vastaan. Ne eivät kuitenkaan riitä meille. Meistä on erittäin tärkeää, että Euroopan parlamentti hoitaa Europolin poliisitoiminnan parlamentaarista valvontaa. Valitettavasti kaipaamme edelleen ehdotuksia, jotka mahdollistavat todellisen valvonnan.

Pradier
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suurin osa esiteltyihin mietintöihin sisältyvistä kohdista saa tietenkin tukemme, onpa kyse sitten Wiebengan, Nassauerin tai Schmidin mietinnöstä. Haluaisin viipyä hieman kauemmin Bontempin mietinnössä, koska se on mielestäni erittäin tärkeä, ja siihen sisältyvät lähes kaikki alat, joilla meidän on vielä uurastettava Euroopan rakentamiseksi.
Koska kyse on ensinnäkin poliisi- ja oikeusviranomaisten yhteistyön yhteisöllistämisestä, kaikki mietinnössä korostetut kohdat - eli turvapaikkamenettelyjen keston lyhentäminen, viisumien myöntämistä koskevien ehtojen ja menettelyjen vahvistaminen, yhdenmukaiseen viisumiin siirtyminen, aseman myöntäminen laillisille maahanmuuttajille, laittoman maahanmuuton tehokas torjunta - ovat peruskysymyksiä. Laillisten maahanmuuttajien liikkumisen vapaus eri jäsenvaltioiden välillä on niin ikään meille erityisen tärkeä asia. Meidän olisi vihdoinkin taattava päätösten selkeys ja niiden ihmisten mielenrauha, joita nämä kysymykset suoranaisimmin koskettavat.
Ensisijaisen tärkeää poliisiyhteistyössä on mielestämme Europolin kehittäminen ja tietokantojen hyödyntäminen, ja on välttämätöntä ajoissa sisällyttää Schengenin yhteydessä käytettävä tiedotusjärjestelmä Europolin toimintaan.
Monet valtiot epäröivät vielä sisällyttämistä, sillä se merkitsee sitä, että jonkin toisen jäsenvaltion oikeusviranomaisen toiminta sallitaan jonkin toisen jäsenvaltion alueella. Tästä asiasta on kuitenkin päätettävä, ja meidän on ryhdyttävä yleisellä tasolla lähentämään rikoslainsäädäntöjä suurimmalta osin.
Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisessa vapaudella on mielestämme nykyisin kuitenkin tärkein sija, ja Schengenin säännöstö olisi sisällytettävä omaan toimintaamme. Kaksi päätavoitetta on säilytettävä. Ensimmäinen tavoite on selviytyä Euroopassa nykyisin vallitsevasta dramaattisesta ongelmasta - eli maahanmuuttajien valtavasta määrästä - siten, että vainotuille kansoille tarjotaan kollektiivisesti ja laajassa mittakaavassa väliaikainen turvapaikka. Turvapaikkaoikeuden on joka tapauksessa perustuttava - ja perustuttava myös jatkossa - perusteksteihin, joita Geneven yleissopimus ja sen lisäpöytäkirjat edustavat. Lopuksi, mitä tulee turvallisuuteen, meidän on torjuttava kansainvälistä järjestäytynyttä rikollisuutta ja eliminoitava sellaiset elinolosuhteet, jotka ovat olleet syynä kaupunkiväkivallan ja ilkivallan syntymiselle.
Sanoisin vielä muutaman sanan d'Anconan mietinnöstä, joka koskee laittomien aineiden käyttöä. Ihmettelemme kuitenkin sitä, ettei mietinnössä ole vähäisimmissäkään määrin kyseenalaistettu näiden aineiden käyttöön tähän asti harjoitettua politiikkaa. Vähintä mitä voidaan todeta, on se, että tuolla politiikalla ei tähän päivään mennessä ole saavutettu vakuuttavia tuloksia. Yhteistä edistystä ei ole otettu huomioon, ja on luovuttu arvioimasta käynnissä olevia kokeiluja. Tietynlainen ylivarovaisuus ja konservatismi on hyväksytty yksimielisesti, ja se on mahdollistanut itse asiassa sen, että pienimmästä yhteisestä nimittäjästä on päästy yksimielisyyteen. Realismi on kuitenkin vienyt voiton monialaisen lähestymistavan hyväksi.

Seillier
 Arvoisa puhemies, kollegamme Schmidin mietintö sisältää erittäin hyviä huomioita ja erittäin hyviä ehdotuksia sekä erityisesti pyrkimyksen estää nimettömän sähköpostin käyttö.
Kuitenkin minusta tuntuu, että mietinnössä on kompastuttu perusvirheeseen. Virhe on siinä, että tehdään ero - mitä en hyväksy - kahdenlaisen pornografian välille: hyväksyttävissä olevan pornografian ja sellaisen lapsipornografian, joka vain yksin olisi tuomittavaa.
Ensinnäkin mietinnössä myönnetään, että ikärajan asettaminen lapsille on erittäin arkaluontoinen kysymys, jolle ei mietinnössä löytynyt ratkaisua. Ja sitten hyvät ystävät, pornografiaa, kuten myös rasismia ja muita täysin oikeutetusti tuomitsemiamme pahoja asioita, on sellaisenaan pidettävä loukkauksena ihmisarvolle, ihmisyyden kunnioitukselle, joka on yksi demokratioidemme perustekijöistä.
Kuinka te muutoin voisitte kuvitella, että häiriintyneet henkilöt, joiden mielen järkkyminen jatkuvasti katsottujen pornokasettien - joissa esiintyvät aikuiset - seurauksena kärjistyy tekoihin siirtymiseen asti, ymmärtäisivät olla ulottamatta tekojaan nuoriin? Tässä kohtaa ilmeneekin jonkinlaista epärealistisuutta, jota minun on todella, todella hankala käsittää loogisessa mielessä.
En aio käsitellä tuota näkökohtaa ja siihen liittyviä moninaisia taloudellisia ongelmia myöskään kollegamme d'Anconan mietinnön osalta, eli eron tekemistä huumeiden salakuljettajien vastustamisen - jonka olisi oltava säälimätöntä - ja pääasiassa sen asenteen välillä, joka kohdistuu nuoriin, joille kysymys on luonnollisesti arkaluonteinen.
Näin ollen tyydyn mielestäni välttämättömään lähestymistapaan, jota ei ole otettu tarpeeksi huomioon. Väitetään, että asioita on tarkasteltava tarjonnan näkökulmasta. Tietenkin on. Mutta miksi nuoret käyttävät huumeita? Me aikuiset eri jäsenvaltioissa - onpa kyse sitten vanhemmista, opettajista, sosiaalityöntekijöistä, lyhyesti sanottuna kaikista nuorten kanssa tekemisissä olevista aikuisista, eli siis meistä kaikista - olemme epäonnistuneet, meidän on mentävä itseemme, sillä kuinka on mahdollista, ettemme onnistu antamaan nuorille syytä elää, elämänhalua, moraalista vahvuutta selviytyä koko ihmiselon aikaisista vaikeuksista?
Eläminen on aina ollut vaikeaa. Tässä onkin perusluonteinen ongelma, jonka pitäisi kannustaa meitä toimimaan yhdessä, ja lopettaessani puheenvuoroani rohkenen kiinnittää huomiota erääseen erityiseen seikkaan, eli siihen, että aina me puhumme kielten opetuksesta. Meillä on kuitenkin kielten opetuksesta käsitys, jonka mukaan sen hyödyllisyys kasvaa jatkuvasti, vaikka kirjallisuus, eri Euroopan maidemme suurkirjallisuus, joka on saatettu uudelleen nuoriemme käyttöön, voisi kenties tarjota heille kiinnekohtia, jotka estäisivät heitä ajautumasta huumeiden pariin.

Hager
Arvoisa puhemies, Europolia on esitelty järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan iskuvoimaisena välineenä kauemmin kuin minä olen ollut parlamentin jäsenenä. Vieläkään ei olla kuitenkaan niin pitkällä. Valmistelutyöt eivät tähän päivään mennessä ole edenneet niin pitkälle, että Haagissa voitaisiin toimia järjestäytyneesti ja täydellä teholla. Meitä kaikkia tietenkin kiinnostaa toimintakykyinen Europol tarkoituksenmukaisena aseena järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.
Tehokas keino taistelussa varsinkin laadullisesti kehittyvää rikollisuutta vastaan on yleisesti tunnustettu vaatimus. Sen sijaan, että vaatisimme painokkaasti valmistelutöiden saattamista loppuun, keskustelemme tänään kuitenkin kehityksestä, joka menee liian pitkälle ja meidän mielestämme myös väärään suuntaan. Turvallisuusnäkökohta ei nimittäin vaadi, että Europolin viranomaisille myönnetään oikeus antaa ohjeita kansallisille viranomaisille ja että perustetaan eurooppalainen keskuselin. Näistä syistä emme kannata mietintöä.

Palacio Vallelersundi
 Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron Euroopan kansanpuolueen puolesta. Mielestäni nyt on aika pohtia asiaa selkeästi.
Elämme parhaillaan erittäin selvän, merkittävän - ja lisäisin ilman muuta - erittäin vakavan eurooppalaisen tietoisuuden kriisin aikaa. Jäsenvaltioidemme mielipide on entisestään kehittynyt, ja se hanke, jossa Euroopan rakentaminen rajoittui markkinoihin, on nyt revennyt liitoksistaan. Luulen, ettei kenelläkään voi nykyisin olla epäilystäkään siitä, että Euroopan unionin kansalaiset haluavat Euroopan olevan sivilisaatiohanke eikä vain markkina-alue ja että he myös sanovat sen.
En haluaisi tehdä niin, mutta tänään on välttämätöntä puhua Kosovon viimeaikaisesta tilanteesta ja siitä vaatimuksesta, että Eurooppa suuntautuisi entistä enemmän ulospäin. Jotta Eurooppa suuntautuisi ulospäin, meidän täytyy kuitenkin saada hyvin selville ja vakiinnutettua se, mitä Eurooppa on sisältäpäin: Eurooppa ei voi sisältäpäin olla yksinomaan markkina-alue.
Arvoisa puhemies, tässä mielessä jäsenvaltioidemme demokratiat ovat hyvin vaativia, ja meidän, jotka edustamme täällä kansalaisia, täytyy olla selvillä siitä, että tässä pyrkimyksessä, tässä Bontempin mietinnössä ja niissä neljässä muussa mietinnössä, joista myös keskustellaan tänään, meidän on vietävä Amsterdamin sopimus sen lain sallimille rajoille asti. Amsterdamin sopimus on todellakin oikeudellinen kehyksemme, mutta meidän on vietävä se sen lain sallimien mahdollisuuksien rajoille asti, ja mikäli se ei riitä, meidän on selvästi sitouduttava muuttamaan perustamissopimusta, jotta voisimme täyttää kansalaisten vaatimukset, jotka ovat nykyisin selviä.
Arvoisa puhemies, Tampereen huippukokous on erittäin tärkeä siksi, että kaikki nämä kysymykset otetaan siellä jäsenvaltioiden käsiteltäviksi kaikkein korkeimmalla tasolla. Bontempin mietintö on tärkeä, koska siinä määritellään se, millaisen haluamme tuon perustamissopimuksessa mainitun vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen todellakin olevan. Juuri Tampereen huippukokouksessa tämä kaikki toteutetaan käytännössä, ja tässä mielessä Bontempin mietintö sisältää keskeisiä ehdotuksia.
Sanon tämän ja kiitän ilman muuta niistä minua koskeneista sanoista, joita Bontempi lausui. Minun on sanottava, että sain työskennellä yhteistyöhengen vallitessa ja että tunnen olevani yhtä lailla vastuussa kuin hän siitä lopputuloksesta, jonka saamme aikaan - toivottavasti huomenna - koko parlamentin suurella tuella.
Puhumme siitä, että on tarpeellista sanoa selvästi, mitä perusoikeuksia me haluamme ja millä oikeudellisella tasolla me haluamme vakiinnuttaa ne; siitä, ettei esiintyisi syrjintää; siitä, että Euroopan unionin kansalaisuutta kehitettäisiin; siitä, että henkilöiden vapaa liikkuvuus, viisumit ja maahanmuutto - enkä palaa niihin asioihin, jotka ovat nyt niin ajankohtaisia - edellyttävät ehdottomasti välitöntä ratkaisua, jos haluamme toteuttaa Amsterdamin sopimuksessa mainitun tavoitteen.
Meidän täytyy sitä paitsi parantaa kansalaisten oikeutta saattaa asiat tuomioistuimen käsiteltäväksi. Heidän täytyy voida tuntea, että heillä on oikeussuoja koko Euroopassa, ettei olisi niin, kuten joku Espanjassa kerran sanoi minulle, että oikeuden kannalta on aivan sama, tapahtuuko oikeudenkäynti ranskalaista vai maailman minkä tahansa muun maan kansalaista vastaan.
Lopuksi totean, että meidän on muutettava työskentelymenetelmiä ja toimielinten välistä yhteistyötä.
Nämä ovat Bontempin mietinnön pääalueet.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin antaa tunnustusta muiden näitä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden osa-alueita käsittelevien mietintöjen esittelijöille ja korostaa mietintöjen tärkeyttä.

Nordmann
Arvoisa puhemies, tässä useita mietintöjä koskevassa yhteiskeskustelussa on jotakin omituista.
Koska itse mietintöjen käsittelyä on keskustelussa hajautettu, syntyy vaikutelma myös haasteiden pirstaloitumisesta, vaikka Euroopan rakentamisen tärkeä tehtävä, eurooppalainen suunnitelma luoda kansalaisten yhteisö, on epäilemättä täydessä vauhdissaan.
Hyväksyn Bontempin mietinnössä esitetyn ajatuksen asteittain, tietyllä tavoin ruohonjuuritasosta muotoutuvasta Euroopan unionin kansalaisuudesta, joka on myönteinen ajatus paitsi sen vuoksi, että siihen sisältyy monia vapauksia, myös sen vuoksi - kuten henkilöiden liikkuvuuden vapauden kehittyminen on meille jo aiemmin osoittanut -, että syntyy aivan uusi kansalaisten ryhmä: sen muodostavat yhteisön kansalaiset, jotka eivät ole enää täysin vieraita yhdessäkään Euroopan maassa.
Vaikutelma haasteiden pirstaloitumisesta vahvistuu, kun huomaamme, että tietyt käsitteet on sivuutettu, kuten erityisesti sekularismin käsite, vaikka se sisältyy olennaisesti Euroopan kansalaisuuteen ja vaikka se on määritelty Amsterdamin sopimuksessa kuuluvaksi perusoikeuksiin, jotka menevät eri luokkiin, velvoitteisiin, oppeihin, ryhmiin ja uskontoihin jakautumisen edelle. Rakennamme Eurooppaan vapauteen ja Euroopan kansalaisuuteen perustuvaa aluetta, joka kehittyy ja jolla on tärkeä merkitys. Sekularismiin perustuvien tasavaltojen perustajaisät pyrkivätkin juuri tähän: pelastamaan kansalaiset separatismilta tekemällä oikeuksista kaikille yhteisiä.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla, että on vahinko, että sekularismin tärkeä ulottuvuus ei selkeästi sisälly näin tärkeään keskusteluun.

Lindholm
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minua pelottaa. Mihin me olemme menossa? Niiden mietintöjen mukaan, joista keskustelemme, EU saa lisää toimivaltuuksia oikeuden alalla, muun muassa EU-peruskirjan, jonka tarkoituksena on oikeuttaa toiminta ja luoda eurooppalainen identiteetti. EY: n tuomioistuimen valtaa aiotaan lisätä. Siviili-ja rikosoikeuttamme ja määritelmäämme rikoksesta yhdenmukaistetaan. Europol on eurooppalainen poliisiyksikkö, joka saa operatiiviset toimivaltuudet ja joka voi myös antaa ohjeita kansallisille poliisiviranomaisille. On esitetty toivomus Euroopan syyttäjälaitoksesta ja paljon, paljon muuta.
Väitänpä, että näistä arkaluonteisista kysymyksistä, jotka koskevat jäsenvaltioiden ydintä, toisin sanoen niiden itsenäisyyttä, josta säädetään perustuslaeilla eri maissa, ei ole käyty riittävää julkista keskustelua kansalaisten keskuudessa. Voi osoittautua tuhoisaksi, jos tällä tavoin kiirehditään ja sivuutetaan yliolkaisesti kansalaiset ja kansalliset parlamentit. Miksi me emme uskalla täällä Euroopan parlamentissa puhua selvin sanon, aloittaa keskustelua, antaa viestiä siitä, että enemmistö täällä haluaa luoda " Euroopan Yhdysvallat" , ja ryhtyä käymään keskustelua kansalaisten ja kansallisten parlamenttien kanssa - vaikka minä en luonnollisesti kannatakaan sitä.
D'Anconan huumeita koskeva mietintö on puolestaan ruotsalaisesta näkökulmasta katsottuna vähemmän huono kuin monet muut, joista me olemme keskustelleet. Olen kuitenkin jättänyt neljä tarkistusta, joita toivon parlamentin ja komission tukevan, varsinkin tarkistusta 2.

Van Dam
Arvoisa puhemies, näillä mietinnöillä pyritään antamaan sisältö tavalle, jolla poliisi ja oikeuslaitos tekevät yhteistyötä Euroopan unionissa. On oikein, että kollega Nassauer viittaa Europolin valvonnan puutteellisuuteen. Minun osaltani tämän asian ratkaisu riippuu erityisesti kansallisista parlamenteista ja neuvostosta. Europolin laajentaminen muun muassa poliisivaltuuksin ei vaikuta minusta lainkaan hyvältä ajatukselta nykyisten valvontaongelmien vuoksi.
Mitä tulee kollega Wiebengan selkeään mietintöön, tällaisen avoimen alueen, jolla ei ole sisärajoja, luomisen myötä on oikeastaan välttämätöntä yhdenmukaistaa rikoslakia asteittain. On oikein, että mietinnössä myönnetään, että eurooppalaista rikoslakia ei tarvita. On kuitenkin vähemmän johdonmukaista, että esittelijä kuitenkin ilmaisee vaatimuksen Euroopan syyttäjälaitoksen tarpeellisuudesta. Niin pitkälle menevä ratkaisu ei ole oikeastaan tarpeen.
Schmidin mietinnöstä voin puhua lyhyesti. Tuen sitä sydämestäni. Kollega Bontempin mietinnön osalta minulla on kuitenkin enemmän vaikeuksia. Hän käsittelee siinä monisanaisesti kaikenlaisia laajoja ja erilaisia aiheita. Hän toteaa demagogisesti, että kansalaiset alkaisivat vastustaa eurooppalaisen lainsäädännön puuttumista eri osa-alueilta sekä kansallisten oikeusjärjestelmien alasajoa. On vastenmielistä, että hän huomauttaa tämän olevan syynä järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja yhteiskunnallisiin ongelmiin. Julkinen mielipide ei tarvitse pikaisesti Euroopan kansalaisuutta vaan vapautta, turvallisuutta ja oikeudenmukaisuutta. Suurin osa kansalaisista ei juurikaan välitä siitä, millä tavalla tämä toteutetaan. On naurettavaa sanoa, että tämä olisi mahdollista ainoastaan eurooppalaisen politiikan avulla.
Toinen esimerkki on unionin yleissopimus ihmisoikeuksista. En ymmärrä lainkaan, mitä järkeä siinä on, paitsi jos eurooppalainen perustuslaki halutaan aluksi Euroopan valtiolle. Olisi vielä paljon enemmänkin sanottavaa, mutta minulle riittää, kun sanon, että en tue tätä epätäsmällistä, osittain demagogista ja joka tapauksessa sekavaa mietintöä.

Lukas
 Arvoisa puhemies, Schmidin lainaama Itävallan keisarin lausahdus luonnehtii erittäin osuvasti neuvoston luonnosta lapsipornografian torjumiseksi. Käsiteltävänä olevat tarkistukset ovat siten merkittävä parannus. Lisääntyvä ja täysin hillitsemätön ihmistä halveksiva pedofiilisten kuvien ja toimintojen levittäminen Internetin kautta muuttaa nykyaikaisen tietotekniikan ihmiskunnan siunauksesta osittaiseksi ihmiskunnan kiroukseksi. Ammattimaista rikollisuutta voidaan myös lasten hyväksikäytön ja Internetin väärinkäytön alalla torjua tehokkaasti vain, jos EU: ssa toimitaan yhdessä ja ennen kaikkea jos kaikki jäsenvaltiot tekevät tiiviimpää yhteistyötä keskenään ja unionin ulkopuolisten maiden kanssa.
Tätä varten on kuitenkin myös välttämätöntä yhdenmukaistaa tietyt rikosoikeuden käsitteet kuten ikäraja. Muutoin voi syntyä suorastaan mielettömiä tilanteita. Tällä hetkellä esimerkiksi Belgiassa lasten hyväksikäytöstä viideksi vuodeksi vankeuteen tuomittu Saksan kansalainen elää Saksassa vapaalla jalalla eikä häntä luovuteta Belgiaan, koska hänen Belgiassa tekemänsä teko ei ole Saksassa rangaistava, koska ikärajat maissa ovat erilaiset.

Andersson
Arvoisa puhemies, keskityn d'Anconan mietintöön. Haluan aloittaa kiittämällä esittelijää. Me olemme käyneet tässä parlamentissa useita keskusteluja huumausainepolitiikasta. Joskus keskustelut ovat olleet tavattoman kiihkeitä ja erittäin tunnepitoisia. Minun täytyy sanoa, että tämä d'Anconan mietintö on paljon parempi kuin ne mietinnöt, joista me olemme aikaisemmin keskustelleet. Mielestäni tämä luo edellytyksiä sille, että me voimme tulevaisuudessa käydä asiallista keskustelua huumausainepolitiikasta. Se ei kuitenkaan merkitse sitä, että me kaikissa yksityiskohdissa olisimme vastedes samaa mieltä. Sitä minä en usko, sillä me olemme kotoisin eri maista, joissa on erilaiset perinteet. Minun mielestäni me panemme joskus liian paljon painoa niin kutsutulle harm reductionille, haitallisten vaikutusten vähentämiselle, kun taas minä haluaisin panna enemmän painoa varhaisessa vaiheessa suoritettaville toimille ja ennalta ehkäiseville toimille.
Minun pitää kuitenkin sanoa, että yhdyn lähes kaikkiin esittelijän näkökohtiin, esimerkiksi siihen, että yhden komission jäsenen pitää olla vastuussa siitä, että yritämme etsiä vaihtoehtoja vankilaan sijoittamiselle, sillä vankila ei ole vastaus huumausaineongelmaan, ja siihen, että meidän täytyisi saada arviointeja olemassa olevista huumausaineiden väärinkäyttäjiin sovellettavista menettelyistä, tiedämme näet, että on olemassa parempia ja huonompia hoitomenetelmiä, mutta niiden arvioimisessa on puutteita.
Lopuksi olen sitä mieltä, että meidän, parlamentin ja komission, pitää olla ylpeitä eräästä asiasta, jonka me olemme yhdessä pystyneet aloittamaan tällä istuntokaudella, nimittäin synteettisten huumeiden vastaisesta työstä. Haluan kiittää siitä kollegoitani sekä parlamentissa että komissiossa.

Pirker
 Arvoisa puhemies, me käymme tänään turvallisuuskeskustelua oikeastaan kahdessa osassa. Ensimmäisessä osassa haluan käsitellä huumeongelmaa. Siihen on yksinkertainen syy: tällä hetkellä yli 5 miljoonaa nuorta käyttää synteettisiä huumeita Euroopan unionissa. Kaiken kaikkiaan me joudumme toteamaan kaikissa mietinnöissä, että valitettavasti huumeiden käyttö ja myös huumeilla käytävä kauppa kasvavat huikeasti. Me tarvitsemme tehokasta huumeiden vastaista strategiaa Euroopan unionissa. Vaikka me pyrkisimmekin siihen, ongelmanamme on kuitenkin, että kansalaiset eivät aina huomaa meitä selvästi, koska teemme niin monia strategiaamme sisältyviä asioita. Huumeiden vastaiset strategiat kuuluvat kolmeen pilariin; meillä on useita toimintasuunnitelmia ja monta huumeongelmaa koskevaa mietintöä. Me tarvitsemme kipeästi yksimielisyyttä lausunnoissamme ja siten tunnistettavuutta strategiallemme.
Haluan ottaa esille muutamia kohtia, joiden uskon olevan olennaisia. Ensimmäiseksi meidän pitäisi signaalin antamiseksi totutella puhumaan huumeiden vastaisista strategioista eikä huumestrategioista. Tämä koskee myös kaikkia mietintöjä, joissa sitä käsitellään. Toiseksi meidän pitäisi edustaa pysyvästi sitä, minkä me olemme täällä ottaneet tavoitteeksemme, eli sitä, että huumeiden tuotantoa, myyntiä ja kulutusta ei saa tulevaisuudessakaan vapauttaa eikä laillistaa. Euroopan unionin tulevaisuus ei saa olla sellainen, että hasista saa tupakkakaupasta ja heroiinia reseptillä. Meidän todellisuutemme ei voi koskaan olla sellainen.
Kolmanneksi meidän on käytävä huumekeskustelua ilman ideologioita. Me tarvitsemme pragmaattisia, tehokkaita ratkaisutapoja, jotka ulottuvat ennaltaehkäisystä oikeudellisiin toimenpiteisiin ja huumeista riippuvaisten auttamiseen, ja tässä kohden olen sitä mieltä, että ennaltaehkäisyssä meidän tulisi ryhtyä toimiin ennen kaikkea kouluissa, koska siellä pääsemme lähelle kaikkia Euroopan unionin nuoria. Ehdotan toistamiseen, että edistämme vapaaehtoisuuteen perustuvia toimia. Komission jäsen on myös luvannut antaa tukea, mistä hän ansaitsee kiitoksen. Niinpä Euroopan koulut tulisi vapaaehtoisuuden pohjalta julistaa huumeettomiksi vyöhykkeiksi. Kemianteollisuuden kanssa tehtävää yhteistyötä esimerkiksi huumeiden lähtöaineiden torjumiseksi tulisi parantaa ja kehittää. Oikeudellisten toimien osalta pitäisi kehittää Europolia, tukea poliisia, edistää yhteistyötä oikeusasioissa ja aloittaa huumeista riippuvaisten kokonaisvaltainen auttaminen.
Loppujen lopuksi kaikissa strategioissa on oltava nähtävissä, että Eurooppa on turvallinen yhteisö. Tältä osin olen täysin luottavainen, kun katson mietintöjä, esimerkiksi Nassauerin ja Wiebengan mietintöjä. Niissä vaaditaan voimakkaita toimia, ja minä toivon näkeväni lisää voimakkaita toimia ylimääräisessä Tampereen huippukokouksessa.

Blak
Arvoisa puhemies, asia voidaan ilmaista hyvin yksinkertaisesti. Ajatus yhteisestä Euroopan syyttäjälaitoksesta on hylättävä. Emme tarvitse yhteistä eurooppalaista rikosoikeutta emmekä Euroopan syyttäjälaitosta. Rikollisuutta vastaan voidaan taistella yhtä tehokkaasti nykyisilläkin välineillä, joihin kuuluvat Europol ja yleissopimukset rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta ja keskinäisestä oikeusavusta. Voimme helposti vahvistaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä rikostutkimuksissa ja syytetoimissa, ilman että välttämättä tarvitsisimme täysin samanlaisia sääntöjä ja Euroopan syyttäjälaitosta. Yhdenmukaistamista ei pidä tehdä yhdenmukaistamisen vuoksi, eivätkä jäsenvaltioiden rikosoikeuksien väliset erot ole todellisuudessa niin suuria, etteikö niistä selvittäisi jäsenvaltioiden välisillä nykyisillä välineillä. Voimme helposti varmistaa tehokkaan tutkimuksen ilman, että annamme sen ylikansallisten elimien tehtäväksi. Europol on hyvä esimerkki siitä, että se on mahdollista, ja Europolin on jäätävä valtioiden väliseksi. Siitä ei saa kehittyä eurooppalaista poliisiviranomaista, jolla on operatiiviset toimivaltuudet. Nassauerin mietinnössä ehdotetaan, että Europol vastaa toiminnastaan komissiolle ja että Euroopan parlamentin toimivaltuuksia laajennetaan. Se on erittäin huono ajatus. Muodolliselta kannalta Europolin parlamentaarinen valvonta sopii hyvin kansallisten parlamenttien hoidettavaksi - vaikkakin voidaan epäillä, ovatko he selvillä siitä, että asia kuuluu heille - ja sen vuoksi on ehkä hyvä ajatus, että myös Euroopan parlamentille raportoidaan, koska Euroopan parlamentti ottaa valvontatehtävänsä vakavasti. Henkilötietojen valvonta hoidetaan hyvin kansallisen rekisterivalvonnan avulla. Europol on valtioiden välistä yhteistyötä ja Amsterdamin sopimus estää onneksi kaikki yritykset ylivaltiollistaa poliisiyhteistyö.

Thors
 Arvoisa puhemies, on tärkeää valvoa parlamentaarisesti sitä, mitä kolmannen pilarin sisällä tapahtuu; olemme siitä kaikki hyvin yksimielisiä. Luulen vain, että meillä on lukuisia kokemuksia siitä, kuinka vaikeaa tämä on saada aikaan, varsinkin kun meillä on nykyisen kaltainen hallintojärjestelmä, johon kuuluvat " pehmeät" oikeudet. Monesti järkytyn tavattomasti siitä, että näemme suosituksia, joita on käsitelty neuvoston työryhmässä, mutta sitten paljastuukin, että vasta toimeenpanovaiheessa voimme tarkistaa, mitä ne todella tarkoittavat. Käsitykseni on, että edessämme on jälleen sentyyppisiä kysymyksiä puhelinvalvonnan osalta. Tässä asiassa neuvoston asenteet ovat erittäin tärkeitä; meidän oikeuksiamme on kunnioitettava ja meidän on saatava riittävästi aikaa voidaksemme vaikuttaa.
Eräs sellainen suositus, jota nykyisin ollaan toteuttamassa, on kysymys käänteisestä todistustaakasta rikoksen kautta hankitun omaisuuden takavarikoimisessa. Pelkään, että saamme sitä varten varsin " pehmeät" säännöt ja että sääntöjä voidaan käyttää tavalla, joka loukkaa kansalaisten oikeuksia. Myös kotimaani Suomi näyttää nyt ryhtyvän toteuttamaan tätä suositusta.
Esittelijä Bontempi haluaa myös, että selvittelisimme kysymystä eurooppalaisesta ihmisoikeuksien peruskirjasta ja sitä, että EU pohtisi sen laatimista. Myös puheenjohtajamaana toimiva Saksa on puhunut tästä. Tästä asiasta haluan sanoa: tutkitaan vain asiaa, mutta hiljaa mäessä. En usko meidän tarvitsevan uusia työvälineitä vaan jo olemassa olevien välineiden tehokkaampaa käyttöä. Mielestäni olisi hyvä, että Euroopan sosiaalisesta peruskirjasta tulisi osa noudattamaamme säännöstöä ja että saisimme tämän asian seuraamiseen tehokkaampia mekanismeja.
Sitten toivon lopuksi, kuten kaikki täällä olevat, että ylimääräisestä Tampereen huippukokouksesta Suomessa tulee menestys ja että saamme aikaan konkreettisia päätöksiä. Emme kaipaa pitkiä toimintaohjelmia vaan konkreettisia ja tasapainoisia toimenpiteitä sekä jotakin sellaista, mistä on hyötyä aivan tavalliselle kunnon kansalaiselle.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksen voimaantulo ensi kuussa antaa unionille paljon nykyistä enemmän liikkumavaraa toimia aktiivisesti sisämarkkinoiden toimintakyvyn tehostamiseksi. Tämä on hyvä asia, mutta ongelmana on, ettei unionin jäsenmailla ole toistaiseksi ollut tarpeeksi selkeää visiota siitä, miten kolmannen pilarin yhteistyötä voitaisiin tehokkaimmin kehittää. Esimerkiksi unionin ulkorajojen valvontastandardeissa on luvattoman suurta hajontaa eri jäsenmaiden välillä.
Sisämarkkinoilla rehottavat ongelmat, kuten huumekaupan kasvu ja huumausainetarjonnan monipuolistuminen, ihmisten salakuljettaminen ja kaikkien ongelmien yhteinen osasyy, unionin ulkorajojen valvonnassa esiintyvät puutteet, edellyttävät Europolin roolin kasvattamista tulevaisuudessa vieläkin laajemmaksi kuin Amsterdamin sopimuksessa säädetään. Europol ei saa jäädä pelkäksi byrokraattiseksi keskusvirastoksi.
Mikäli EU: n poliisi- ja tulliyhteistyötä ei kyetä tiivistämään, sisämarkkinoille ei voi ennustaa ruusuista tulevaisuutta etenkin kun esimerkiksi unionin tuleva itälaajentuminen aiheuttaa joka tapauksessa lisäpaineita ja ennenkokemattomia haasteita sekä unionin ulkorajojen valvonnalle että järjestäytyneen rikollisuuden vastaiselle työlle. Europolilla pitää olla laajoja toimivaltuuksia tutkinta-asioiden koordinoinnissa, jolloin sillä olisi mahdollisuus kytkeä kaikki Euroopan valtiot, myös EU: n jäsenyyttä hakeneet Itä-Euroopan maat, mukaan yhteistyöhön heti sopimuksen voimaantultua.

Gradin
 Arvoisa puhemies, illan keskustelu osoittaa, kuinka paljon tehtävää sisä- ja oikeusasioissa on yhä jäljellä. Uusi sopimus astuu voimaan pian. Sen myötä saamme kunnianhimoisesti muotoillun tavoitteen vaalia ja kehittää Eurooppaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena.
Käsitteiden vapaus, turvallisuus ja oikeus yhdistäminen antaa meille yksinkertaisen ja selkeän osviitan tulevan työn suunnasta. Yhteistyön pitää käsitellä juuri ihmisten jokapäiväisiä elinehtoja. Samalla tämä työ on vaikeaa siksi, että nämä kysymykset ulottuvat hyvinkin erilaisille toimialueille. Siksi myös tavoitteet pitää räätälöidä niin, että ne sopisivat kullekin yksittäiselle yhteistyöalueelle. Se on hienovaraista työtä ja toivon, että siitä tulee pääteema Tampereen huippukokouksessa syksyllä.
Bontempin mietinnöllä on tässä tärkeä osuus. Se vahvistaa sen, että meidän on totuteltava pitämään Eurooppaa yhteisenä oikeudellisena alueena. Olen iloinen varsinkin siitä, että esittelijä Bontempi on painottanut mietinnössään juuri yksilöiden perusoikeuksia.
Uudesta sopimuksesta on hyötyä monilla erilaisilla alueilla. Esimerkiksi Schengenin sopimuksesta tulee osa unionin yhteistyötä, ja EU: n kansalaisten vapaa liikkuvuus toteutuu toivottavasti lopultakin täydellisesti. Vapautta Euroopassa ei saa varata vain EU: n kansalaisille. Sen täytyy koskea kaikkia niitä, jotka elävät ja oleskelevat laillisesti alueellamme. Tämä on tärkeä poliittinen sanoma, jolla on mahdollisesti erittäin kauaskantoisia seurauksia kaikelle tulevalle yhteistyölle. Toivon, että tämä on parlamentinkin käsitys.
Sen lisäksi vapaus tarkoittaa enemmänkin kuin vain vapaata liikkuvuutta. Vapaus merkitsee myös oikeutta elää yhteiskunnassa, joka ryhtyy tehokkaisiin toimenpiteisiin niitä vastaan, jotka asettuvat lakien yläpuolelle. Eurooppa-ajatus edellyttää siksi, että kaikki jäsenvaltiot luottavat toistensa kykyyn työskennellä tehokkaasti esimerkiksi vakavaa, järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Europolissa on kyse paljolti juuri tästä. Sen toimeksianto on muotoiltu laajasti. Olemme saaneet kauan kaipaamamme työvälineet järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Esittelijä Nassauer viittaa mietinnössään siihen, kuinka tärkeää on, että Europol voi saada nopeasti lisää operatiivisia toimivaltuuksia. Olen samaa mieltä siitä, että Europolin pitää ennen pitkää saada toimivaltuudet, jotka mahdollistavat sen, että poliisi- ja tulliviranomaisten välisestä yhteistyöstä tulee jäsenvaltioissa mahdollisimman tehokasta. Amsterdamin sopimus avaa sen mahdollisuuden.
Sitä ennen Europolin pitää päästä täyteen vauhtiin sen toimeksiannon puitteissa, joka sillä jo on. Sen uskottavuus perustuu hyvin paljolti siihen, että rikospoliisi ja tulli näkevät yhteistyössä lisäarvoa. Europolin hyöty on suorassa suhteessa loppuun asti saatettujen rikosselvitysten määrään, ja siinä Europolin tuen voidaankin sanoa vieneen työtä eteenpäin. Eräs kysymys on, kuinka organisaatiota valvotaan tulevaisuudessa. Eri jäsenvaltioissa tästä on saatu erilaisia kokemuksia. Silloin, kun uusi sopimus laaditaan, tämän pitää epäilemättä olla keskeinen kysymys.
Rikosten torjunnasta puhuttaessa kyseeseen tulee myös oikeusyhteistyö. Kun poliisin ja tullin työ on valmis, pitää syyttäjien, asianajajien ja tuomarien jatkaa siitä, mihin he ovat jääneet. Erot jäsenvaltioiden sääntöjen kesken rikosoikeuden alueella ovat merkittäviä. Se, mikä on rikollista yhdessä jäsenmaassa, ei ole välttämättä sitä toisessa. On vaihtelevia määritelmiä esimerkiksi järjestäytyneestä rikollisuudesta tai siitä, mitä on pidettävä lasten seksuaalisena hyväksikäyttönä. Tämän lisäksi yhteistyö tuomioistuinten välillä on heikosti kehittynyttä. Meillä on monia esimerkkejä siitä, että kansainvälinen järjestäytynyt rikollisuus on hyödyntänyt tätä, eikä näin ole käynyt vähiten petosten osalta. Siksi olen samaa mieltä parlamentin jäsen Wiebengan kanssa siitä, että meidän pitää etsiä ratkaisu tähän kysymykseen. Meidän on yksinkertaisesti tukittava ne porsaanreiät, joita on olemassa. Käsitykseni on, että meidän pitää ennen kaikkea yrittää päästä yhteisymmärrykseen siitä, mitä rikollisuuden muotoja täytyy pitää erityisen vakavina kaikissa jäsenmaissa. Korruptio, ihmiskauppa, huumeiden salakuljetus, raiskaukset, lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja terrorismi ovat joitakin esimerkkejä rikoksista, joista pitää seurata yhtä suuret, ankarat rangaistukset. Amsterdamin sopimus antaa meille mahdollisuuden sopia näissä asioissa ainakin vähimmäissäännöistä.
Yhtä tärkeää on, että menettelytapasäännöt toimivat kansainvälistyneessä oikeusympäristössä. Tämä tarkoittaa sitä, että lainvalvojiemme on saatava tehdä tehokkaammin yhteistyötä vallitsevista eroista huolimatta. Näin teemme EU: n kansalaisille helpommaksi sen, että he pääsevät todella käyttämään oikeusjärjestelmää riippumatta siitä, missä jäsenmaassa he oleskelevat.
Wiebengan mietintö rikollisoikeudellisista menettelyistä, Corpus Juris -menettelystä, esittelee mallin siitä, kuinka oikeusjärjestelmät voivat olla tehokkaammin yhteistyössä EU: ssa. Keskeisellä sijalla on yhteisön taloudellisten etujen suojeleminen. Mietinnössä ehdotetaan muun muassa pitkälle menevää rikosoikeuden yhdenmukaistamista tällä alueella. Siinä ehdotetaan myös, että perustettaisiin Euroopan syyttäjälaitos taistelemaan sellaisia rikoksia vastaan, jotka liittyvät yhteisön taloudellisiin etuihin. Corpus Juris -malli on kunnianhimoinen - monet saattavat sanoa sitä epärealistiseksi. Omasta puolestani katson, että on vielä liian aikaista torjua Corpus Jurista. Sen sijaan meidän on odotettava parhaillaan valmisteilla olevan seurantatutkimuksen tulosta. Yhdyn esittelijän kantaan siihen, että syyttäjän ja tutkintatuomarin välistä yhteistyötä unionissa on joka tapauksessa syytä vahvistaa.
Viime kuukausina meitä ovat järkyttäneet monet paljastukset lapsipornografiasta Internetissä. Sekä poikia että tyttöjä käytetään hyväksi mitä vastenmielisimmin tavoin. Pitääksemme huolta näistä lapsista meidän täytyy taistella näitä rikoksia vastaan kaikin voimin. Kyse on myös Internetin puhdistamisesta. Tämä ainutlaatuinen viestintä- ja tietoverkko on pidettävä mahdollisimman puhtaana lapsipornografiasta. Schmidin mietintö kuvailee niitä vaikeuksia, joita meillä on edessämme. Lisäresurssit ja tehostettu poliisiyhteistyö eivät yksin riitä. Yhteistyötä pitää syventää viranomaisten ja Internet-teollisuuden välillä. On tärkeää levittää nopeasti kokemusta ja teknistä tietämystä, joiden avulla lapsipornografiaa sisältävät sivut voidaan suodattaa pois.
Yhteisessä vuoden 1998 syksyltä peräisin olevassa toiminnassa on kysymys juuri tämän yhteistyön parantamisesta. Siinä korostetaan erityisesti teollisuuden ja viranomaisten välisen yhteistyön merkitystä. Sen lisäksi jäsenmaiden pitää tarkastella, mitä erityisvaatimuksia on asetettava sille, joka pitää Internet-palveluita tarjolla. Meidän täytyy myös työskennellä sen hyväksi, että Stopin kaltaisia yhteisöohjelmia ja toimintasuunnitelmaa Internetin väärinkäytöstä käytetään täysimittaisesti hyödyksi yhteistyön tukemiseen yhteisessä ponnistuksessa.
Olen samaa mieltä esittelijä Schmidin kanssa siitä, että voimme edetä pidemmälle. Ajattelin ensi kädessä sitä, että lapsipornografian käsittely on tehtävä rikolliseksi teoksi kaikissa jäsenmaissa ja että unionissa on otettava käyttöön yhteinen ikäraja " lapsen" määrittelemiseksi. Tiedän, että tämä on helpommin sanottu kuin tehty. Samalla tiedän, että eurooppalaisten oikeustaju vaatii voimakkaita toimenpiteitä kaikkea sitä vastaan, mikä tunnetaan lasten seksuaalisen hyväksikäytön nimellä. Edellytysten mahdollisuuksien muuttaa rajoja pitäisi siksi olla poikkeuksellisen hyvät.
Haluan lopuksi sanoa vielä muutaman sanan d'Anconan mietinnöstä ja huumeiden vastaisesta taistelusta. Unionin nykyinen huumeiden vastainen toimintaohjelma päättyy tänä vuonna. Eurooppa-neuvosto on pyytänyt siksi komissiota laatimaan uuden toimintaohjelman. Työ on jatkunut talven ajan ja se on nyt saatu pääpiirteissään valmiiksi. Vallitsevista olosuhteista huolimatta toivon, että voin esittää ehdotuksen.
Edustaja d'Ancona ottaa mietinnössään esiin varsinkin ennalta ehkäisevien toimien merkityksen. Siitä tulee myös pääteema komission ehdotuksessa. Tämä on täysin sopusoinnussa niiden suuntaviivojen kanssa, jotka viime kesänä omaksuttiin Yhdistyneiden Kansakuntien erityiskokouksessa huumeista. Panemme paljon painoa sille, mitä kutsumme " integroiduksi ja globaaliseksi strategiaksi" . Yksittäiset toimet eivät riitä, olivatpa ne kuinka hyvin toteutettuja tahansa. Kaiken, mitä tällä alueella teemme, täytyy liittyä toisiinsa ja muodostaa kokonaisuus. Ennalta ehkäisevän työn pitää esimerkiksi luoda perusta niille toimille, joihin ryhdytään huumerikollisuuteen ja huumeiden väärinkäyttöön puuttumiseksi. Rajoittava perusnäkemys täytyy aina yhdistää voimakkaaseen sosiaaliseen sitoutumiseen. On itsestään selvää, että toimissa, joihin ryhdytään kansallisesti, pitää ottaa huomioon vaikutukset, jotka saattavat koskettaa kansainvälistä yhteisöä muutenkin.
Huumausainekysymykset säilyvät ensisijaisina. Ihmiset odottavat yksiselitteisiä ja selkeitä viestejä myös unionilta siitä, kuinka vastaamme haasteisiin, jotka ovat edessämme. Siksi on tärkeää, että kaikki Euroopan unionin toimielimet ovat tässä täysin rinnoin mukana. Tiedän, että myös esittelijä d'Ancona on tyytyväinen toimielinten väliseen yhteistyöhön, joka on viime vuosina kehittynyt parlamentin, komission ja neuvoston kesken juuri huumeiden vastaisen taistelun alalla. Mietinnössään hän ottaa esiin myös hyvin toimivan yhteistyön tarpeellisuuden sekä toimien koordinoinnin. Olen asiasta täysin samaa mieltä ja toivon hartaasti, että yhteistyö, jonka olemme nyt onnistuneet saamaan aikaan, kehittyy entisestään tulevina vuosina.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Maahanmuutto, turvapaikkaoikeus ja pakolaisten integroituminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Redingin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0143/99) Euroopan unionin maahanmuutto-ja pakolaispolitiikan suuntaviivoja käsittelevästä asiakirjasta (9809/2/98 - C4-0051/99-99/0905(CNS)), -Pirkerin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0138/99) I. ehdotuksesta neuvoston säädökseksi pöytäkirjan tekemisestä turvapaikanhakijoiden sormenjälkien vertailemista koskevan Eurodac-järjestelmän perustamisesta tehtyyn yleissopimukseen ja II. ehdotuksesta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehdyksi pöytäkirjaksi turvapaikanhakijoiden sormenjälkien vertailemista koskevan Eurodac-järjestelmän perustamisesta tehtyyn yleissopimukseen (12298/98 - C4-0673/98-98/0916(CNS)), -Zimmermannin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0115/99) I. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelmasta pakolaisten integroitumisen edistämiseksi (KOM(98)0731 - C4-0049/99-98/0356(CNS)) ja II. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisestä toiminnasta, jonka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella, pakolaisten, siirtymään joutuneiden henkilöiden ja turvapaikanhakijoiden vastaanottoa ja vapaaehtoista kotiuttamista koskevien käytännön tukitoimenpiteiden toteuttamiseksi (KOM(98)0733 - C4-0050/99-98/0357(CNS)), -Terrón I Cusín laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0118/99) ehdotuksesta yhteiseksi toiminnaksi, jonka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella ennakkovaroitusjärjestelmän perustamisesta laitonta maahanmuuttoa ja ihmisten salakuljetusta koskevien tietojen vaihtamiseksi (5001/99 - C4-0046/99-99/0909(CNS)).
Reding
Arvoisa puhemies, viime viikkojen tapahtumat ovat varmastikin avanneet niiden silmät, jotka eivät vielä tähän päivään mennessä ole asiaa ymmärtäneet.
Satojen tuhansien Kosovosta pakenemaan joutuneiden ihmisten hätä on osoittanut selvästi, että kansat eivät voi enää itsenäisesti päättää yleisestä maahanmuuttopolitiikasta - eivätkä varsinkaan turvapaikkapolitiikasta. Tämä vakava ongelma on ratkaistavissa ainoastaan kaikkien eurooppalaisten yhteisin voimin. Viisauksien ja juhlallisten julistusten esittäminen ei kuitenkaan riitä. Niitä on seurattava myös tekojen, konkreettisten poliittisten toimien. Mutta ongelman ydin onkin juuri tässä.
Amsterdamin sopimuksella vain hieman muutetun Maastrichtin sopimuksen perusteella maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa koskevien poliittisten aloitteiden tekeminen kuuluu hallituksille. Hallitusten välinen politiikka ei kuitenkaan toimi. Parikymmentä yleissopimusta tai yhteistä toimintaa koskevaa asiakirjaa on allekirjoitettu. Ne odottavat ratifioimistaan, joskin odotus on tähän asti ollut turhaa. Ne ovat siis tehottomia ja hyödyttömiä.
Paljon vakavampaa on se, että neuvosto ei edelleenkään ole hyväksynyt tekstiä - tässä tapauksessa tekstiä " Yhteinen toiminta selkkauksen vuoksi asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden henkilöiden väliaikaisen suojelun hyväksi" - joka olisi auttanut meitä paljon Kosovon kriisissä. Tällä tavoin politiikka ei voi toimia tehokkaasti Euroopassa.
Maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan esteenä ovat Euroopan puuttumattomuus asioihin sekä se, että yhteisön päätöksiä ei voida tehdä määräenemmistöllä.
Näin ollen myönteistä on se, että Itävalta käynnisti neuvoston puheenjohtajakaudellaan aiheesta keskustelun esittämällä unionin maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan suuntaviivoja koskevan asiakirjan. Parlamentti esittelee aihetta koskevia näkemyksiään juuri tuon tulevaisuuden politiikan, joka saa - toivoaksemme - tunnustusta Tampereen ylimääräisessä neuvostossa, siis nimenomaan tuon politiikan valossa.
Ensinnäkään emme halua, että maahanmuuttoa ja turvapaikkakysymystä sekoitetaan toisiinsa. Oikeus pyytää poliittista turvapaikkaa on perusoikeus, joka perustuu Geneven yleissopimukseen. Sopimuksesta ei ole mahdollista poiketa. Meidän olisi päinvastoin kyettävä tietyllä tavalla yhdenmukaistamaan vastaanottoehtoja, järkeistämään ja nopeuttamaan turvapaikkahakemusten käsittelymenettelyjä, löytämään jäsenvaltioiden välillä yhteisvastuuta pakolaisten jakautumisessa eri maihin ja karkotettujen massiivisista virroista aiheutuvien kustannusten jakamisessa. Mutta mitä hyvänsä sitten teemmekin, oikeus pyytää poliittista turvapaikkaa on ihmisten perusoikeus, josta ei missään tapauksessa voida poiketa. Työn perässä muuttavien hyväksi on tuettava kaikkia ponnisteluja, jotta lailliset maahanmuuttajat voisivat integroitua täysin yhteiskuntaan, johon he tuovat positiivisen panoksensa.
Tilanne on täysin toinen laittoman maahanmuuton osalta, ja sitä vastaan on taisteltava tehokkaasti, varsinkin sen rikollisia lieveilmiöitä vastaan. Laittomat maahanmuuttoverkostot, kuten myös ihmisten salakuljetus, ovat laajan, järjestäytyneen rikollisuuden uusia toimintakenttiä. Euroopan maat voivat estää tällaisen äärimmäisen epäinhimillisen rikollisuuden vain yhdistämällä tehokkaat rikollisuuden torjuntamenetelmät.
Hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikka on tulevaisuuden kysymys. Joko onnistumme yhdessä tarttumaan ongelmiin ja ehdottamaan tehokkaita ratkaisuja, tai saatamme epäonnistua. Euroopan parlamentti ei halua epäonnistua. Näin ollen se ehdottaa tehokasta toimintasuunnitelmaa ja odottaa, että hallitukset ryhtyvät toimiin ja soveltavat sitä.

Pirker
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mietinnössäni on kysymys Eurodac-järjestelmää koskevasta keskustelusta. Eurodac on järjestelmä, jonka avulla meidän pitäisi pystyä ottamaan turvapaikanhakijoilta sormenjäljet ja vertaamaan niitä. Tällä pyritään kolminkertaiseen tavoitteeseen: ensimmäinen tavoite on se, että me pystymme torjumaan tehokkaasti väärinkäyttöä. Olemme nimittäin todenneet, että moninkertaisia turvapaikkahakemuksia on yhä enemmän. Tapahtuu sosiaalista väärinkäyttöä. Lisäksi olemme todenneet, että yhä useammat rikolliset jättävät turvapaikkahakemuksen paetakseen ulkomaalaislakiin liittyviä seuraamuksia. Olemme myös todenneet, että yhä useammat laittomasti tulleet jättävät turvapaikkahakemuksen laittoman rajanylityksensä jälkeen, jos heidät otetaan kiinni.
Toinen tavoite väärinkäytön torjumisen lisäksi on epäsuora kuormituksen jakaminen. Tämä vastaa taas Dublinia ja Dublinin yleissopimuksen toteuttamista, niin että pakomatkalla olevat ihmiset jättävät turvapaikkahakemuksen siellä, missä heillä on ensimmäisen kerran turvallista maata jalkojensa alla, ja näiden maiden velvollisuutena on sitten turvapaikkamenettelyn toteuttaminen.
Kolmas ja aivan oleellinen asia on, että todelliset pakolaiset, todella vainotut ihmiset, saavat parasta mahdollista ja nopeaa apua, koska kun on vähemmän turvapaikkahakemuksia, ne käsitellään nopeammin, ja käytettävissä oleva raha annetaan tehokkaasti niiden käyttöön, jotka ovat todella turvapaikan tarpeessa.
Mitkä seikat ovat johtaneet tähän mietintöön? Ensimmäisenä meillä oli Eurodac-sopimus. Me tiedämme kuitenkin, että tuo asiakirja tosin kyllä valmistui ja neuvostossa päästiin sopimukseen, mutta sopimusta ei ole allekirjoitettu eikä siten myöskään ratifioitu. Vaikkei ratifiointia olekaan suoritettu, on jo mietitty ankarasti järjestelmän laajentamista, nimittäin myös sellaisten rikollisten sormenjälkien ottamiseksi, jotka saadaan kiinni rajalla tai myös maan rajojen sisällä, jotta sormenjälkiä voitaisiin verrata ja todeta, onko jonnekin jo jätetty turvapaikkahakemus. Tämänkin tavoitteena on mahdollistaa Dublinin yleissopimuksen tehokas toteuttaminen.
Tämä pöytäkirja ja tämä sopimus johtivat siihen, että parlamenttia pyydettiin antamaan lausunto, vieläpä suhteellisen lyhyessä ajassa, siitä huolimatta ettei ratifiointia ollut suoritettu ja vaikka neuvostossa todettiin, että Amsterdamin sopimuksen ja sen täytäntöönpanon jälkeen on joka tapauksessa odotettavissa uusi komission ja neuvoston antama asetus. Parlamentti keskusteli valiokunnassa ja oli yksimielisesti sillä kannalla, että lausunto tulisi antaa tästä huolimatta yksinkertaisesti sen vuoksi, että komissio voi heti sisällyttää parlamentin ajatukset ehdotukseensa Amsterdamin sopimuksen mukaisesti.
Tämän jälkeen esittämästäni mietinnöstä keskusteltiin kaksi kertaa, ja kun 16. maaliskuuta päästiin äänestykseen, tilanteeseen oli tullut muutos, PSE: n, vihreiden ja eräiden muiden aikaan saama täyskäännös. Yhtäkkiä ei nimittäin haluttukaan enää mietintöä, ja siksi luonnos hylättiin. Esittelijänä otan huomioon sen, mikä oli valiokunnan tulos, vaikka en olekaan samaa mieltä, sillä minun mielestäni - ja se oli aikaisemmin myös koko valiokunnan yksimielinen kanta -, Eurodac-toimenpide on torjuntatoimena välttämätön.
Sallikaa minun nyt tehdä vielä lyhyesti muutama tätä koskeva huomautus - ei esittelijänä vaan parlamentin jäsenenä ja Euroopan kansanpuolueen ryhmän edustajana. Se, mitä täällä tapahtui keskustelun lopussa, oli kuin surkeaa näytelmää, koska sosiaalidemokraattinen ryhmä ja muut menivät polvilleen vasemmistolaisen äänestäjäkuntansa edessä. He eivät olleet valmiita antamaan signaalia siinä mielessä, että väärinkäyttöä turvapaikkaoikeuden alalla on ehdottomasti torjuttava ja että pitäisi toteuttaa parlamentin oikeus tehdä komissiolle etukäteen ehdotuksia, jotka vahvistavat asemaamme nimenomaan turvapaikkahakemusten jättämisen, asianmukaisen käsittelyn ja väärinkäytön torjunnan alalla.
Lopuksi vetoan kaikkiin järjen voimiin parlamentissa, että tukisitte neuvoston esitystä huomisessa äänestyksessä ja antaisitte voimakkaan signaalin kuormituksen epäsuoran jakamisen ja väärinkäytösten torjumisen puolesta.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission ehdotukset on tehty aikana, jolloin Euroopan unionin turvapaikkapolitiikan tärkeys korostuu kauhistuttavalla tavalla. Politiikka koskee kaikkia vaiheita, jotka pakolainen käy läpi unionissa: vastaanottoa, oleskelua ja paluuta lähtömaahan. Valitettavasti neuvosto ei hyväksy yhteistä toimintaa enää ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa. Se merkitsee, että komission on annettava uuden sopimuksen perusteella uusi ehdotus asetukseksi tai direktiiviksi, koska yhteistä toimintaahan ei silloin enää ole. Se oli tähän saakka myös valmisteltu erittäin hyvin.
Olen kuitenkin tehnyt ja esittänyt yhden suurehkon muutoksen pakolaisten integroitumisen edistämiseen tähtäävään toimintaohjelmaan. Muutokseni koskevat kohderyhmiä, yhteisön tavoitteita ja toimia. Myös asiantuntijat ovat antaneet niille voimakkaan hyväksyntänsä. On oltava selvää, mitä me tarkoitamme integroitumisella. Onko ainoastaan tunnustetuilla pakolaisilla oikeus integroitumista edistäviin toimiin vai myös niillä, jotka ovat keskuudessamme vain vähän aikaa? Voivathan integroitumista edistävät toimenpiteet olla mielekkäitä myös vapaaehtoista lähtömaahan paluuta ajatellen. Tässä on myös toimintaohjelman ja yhteisen toiminnan välinen yhteys.
Ylimpänä tavoitteenamme integroitumisessa on, että pakolaiset elävät itsenäistä elämää vastaanottajamaassa ja voivat osallistua aktiivisesti yhteiskuntaelämään. Kannatamme siten toimia, jotka mahdollistavat itsenäiset tulot, sekä toimia, joiden piiriin kuuluvat yhtä lailla kansalaiset kuin pakolaisetkin. Toivon sen vuoksi, että ehdotus ja esittämäni tarkistukset, joista äänestetään huomenna, saavat myönteisen vastaanoton.
Sallikaa minun sanoa nyt vielä muutama periaatteellinen asia. Kosovon kriisi osoittaa, että tarvitsemme kiireesti yhteistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa. Liian monta kysymystä on selvittämättä, ja ne estävät reagoimasta nopeasti pakolaisten kurjuuteen. Meiltä puuttuu ensinnäkin määritelmä pakolaisesta. Kosovon pakolaisten osalta tässä ei ole mitään epäselvää. Heitä vainotaan etniseen ryhmään kuulumisen vuoksi, ja sen vuoksi he ovat ilman muuta yleissopimuksen tarkoittamia pakolaisia.
Toiseksi: tilapäinen suojelu. Jos neuvosto ei olisi viivytellyt komission ehdotuksen hyväksymisessä, voisimme nyt käsitellä Kosovon pakolaisia toisella tavalla. Kosovon murhenäytelmä osoittaa myös, että sellaisella turvapaikkapolitiikalla, jota harjoitetaan laittomuuden torjuntaa käsittelevän otsikon alla, ei ole mitään tekemistä todellisuuden kanssa. Meidän on taas keskityttävä paljon voimakkaammin kansainväliseen solidaarisuuteen ja pakolaisten tarpeisiin. Kysymys on nyt ennen kaikkea siitä, että Balkanin, josta sota on jo kerran tällä vuosisadalla alkanut, ei anneta muuttua ruutitynnyriksi tämän murhenäytelmän vuoksi. Jos pakolaiset sijoitetaan kyseiselle alueelle, siitä aiheutuu paljon kustannuksia, ja ennen kaikkea - ja tämä on mielestäni tärkeää - se vaatii paljon koordinointia, ja tarvitaan myös paljon energiaa, jotta näitä ihmisiä voitaisiin todella auttaa sillä alueella. Se myös onnistuu minun nähdäkseni vain, jos teemme sen yhteisesti Euroopan tasolla.
Tällainen toiminta voi myös onnistua vain yhteisymmärryksessä ja yhteistyössä niiden ihmisten kanssa, joita se koskee. Kosovon kriisi osoittaa, ettei pakolaisia koskeva Geneven yleissopimus ole missään nimessä vanhentunut. Siinä määrätään juuri niistä kohdista, joista jäsenvaltiot eivät vielä nykyisinkään pääse yksimielisyyteen. Euroopan rikkaiden maiden kaupankäynti sellaisen määrän vastaanottamisesta, joka ei vastaa edes - ja tätä meidän täytyy varmaankin oikein maistella suussamme - joka ei vastaa edes kymmenesosaa Balkanilla harhailevasta ihmismäärästä, on häpeällistä!

Terrón I Cusí
 Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron esittelijänä ja lausunnon valmistelijana, mutta kahdesta eri mietinnöstä.
Haluaisin ensiksi viitata neuvoston ehdotukseen yhteiseksi toiminnaksi, joka koskee ennakkovaroitusjärjestelmän perustamista laitonta maahanmuuttoa ja ihmisten salakuljetusta koskevien tietojen vaihtamiseksi.
Mielestämme ehdotuksessa on kyse lähinnä rajanylitys- ja maahanmuuttoasioiden tiedotus-, tutkimus- ja tiedonvaihtokeskuksen (CIREFI) perustamisesta vuonna 1992 tehdyn päätöksen ulottamisesta koskemaan " jäsenehdokasmaita" ja sen tekemän työn suuntaamisesta, niin että voitaisiin havaita nopeasti mahdollinen - oletettavasti - laajamittainen maahanmuutto.
Parlamentti suhtautui kriittisesti jo tämän tiedotuskeskuksen perustamiseen vuonna 1992. CIREFI: llä piti jo tuolloin olla laittomaan maahanmuuttoon ja ihmisten salakuljetukseen liittyvä tehtävä.
Tässä ehdotuksessa " jäsenehdokasmaiden" pitää tehdä yhteistyötä, mikäli ne vain voivat, mutta tämäkin, kuten aikanaan keskuksen perustaminen, herättää mielestäni varsin suuria epäilyksiä. Ensiksikin on vaikea ymmärtää - ja sitä vaikeampaa, mitä lähemmäksi Amsterdamin sopimuksen ratifiointi tulee -, miksi komissio ei ole mukana tässä työssä. Sitä on vaikea ymmärtää, ja tämä uusi tiedonanto herättää epäilyksiä myös tässä mielessä. Tämä ei ole kuitenkaan ainoa asia, joka saa minut epäilemään sen tehokkuutta ja tarpeellisuutta.
Ensiksikin, arvoisa puhemies: millaista tietoa me haluamme saada? Miksi? Emmekö me tiedä, mitä ympärillämme tapahtuu? Olen hämmästynyt. Olen sitä mieltä, ettei ole tapahtunut mitään, arvoisa puhemies, mitään yhtä ennustettavissa olevaa kuin televisioruuduissamme näkyvä humanitaarinen katastrofi; ei mitään yhtä ennustettavissa olevaa kuin Euroopassa, Kosovossa oleva kriisi; ei ole mitään yhtä ennustettavissa olevaa - ja minä sanon teille, etteivät monet varoitukset ole tarpeen - kuin se, että Gibraltarin salmi ja Välimeri nielaisevat jälleen lähikuukausina melkoisen määrän ihmisiä, jotka hyvän sään turvin yrittävät ylittää merta kurjassa kunnossa olevilla veneillä.
Joka tapauksessa tiedämme, että laiton maahanmuutto on huolestuttava asia ja että parlamentti pyrkii olemaan vastuullinen. Olemme hämmästyneitä - olen jo aiemmin sanonut sen teille - siitä, ettei komission kanssa tehdä yhteistyötä, ja olen sitä mieltä, että komissiolla on Eurostat ja sillä tulee lähitulevaisuudessa olemaan Schengenin tiedotusjärjestelmä tai eurooppalainen tiedotusjärjestelmä, ja mielestäni nämä toiminnot sopisivat tähän täydellisesti, emmekä tällöin kaksinkertaistaisi tehtävien, toimintojen ja rakenteiden määrää.
Kaikkien näiden epäilysten takia (jotka liittyvät siihen, mitä tällä toimintaehdotuksella tehdään, ja itse keskukseen) olen esittelijänä harkinnut vakavasti yksinkertaisesti tämän ehdotuksen hylkäämistä. Olemme kuitenkin - sanoin sen teille aiemmin - tietoisia siitä suuresta ongelmasta, joka liittyy ihmisten salakuljetukseen Euroopassa. Pyydämme siis neuvostoa antamaan uuden asetusehdotuksen alle vuoden sisällä Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta, ja pyydämme sitä myös sisällyttämään tämän uuden asetusehdotuksen maantieteelliseksi toiminta-alueeksi Välimeren alueen yhdessä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa.
Haluaisin nyt viitata, arvoisa puhemies, todellakin nyt, valmistelemaani lausuntoon ja Redingin esittelemään mietintöön, jossa käsitellään maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa koskevaa strategiaa.
Haluan ensiksi hyvin vilpittömästi kiittää esittelijää hänen työstään ja siitä, että hän kykeni niin lyhyessä ajassa laatimaan niin kiistanalaisen mietinnön. Luulen, että me parlamentin jäsenet kiitämme häntä vilpittömästi siitä, että voimme antaa lausuntomme tästä asiasta reaaliaikaisesti ja ennen työmme päättymistä.
Suhtaudun neuvoston asiakirjaan myönteisesti ennen kaikkea siksi, että se antaa sysäyksen unionin toimielimissä sekä näiden toimielinten ja unionin kansalaisten välillä käytävälle tarpeelliselle keskustelulle.
Haluan ulkoasiain valiokunnan puolesta todeta, että maahanmuuttopolitiikka ja " laillisten" maahanmuuttajien Euroopan unionissa saama kohtelu tulee todellakin olemaan yhä keskeisempi aihe suhteissamme kolmansiin maihin. Voisin mainita esimerkkinä tästä keskustelut, joita käymme parhaillaan Välimeren alueen maiden kanssa assosiointisopimusten allekirjoittamiseksi. Sen vuoksi pidän hyvänä sellaista maahanmuuttovirtojen hallintaa, jota ei ohjattaisi vain sisäpolitiikan kannalta, vaan jossa otettaisiin huomioon unionin toiminta muilla alueilla, kuten yhteisen ulkopolitiikan tai kehityspolitiikkojen alueella.
Ainoastaan vuoropuhelu kolmansien maiden kanssa yhdessä kehitystoimenpiteiden kanssa, joista voisivat päästä osallisiksi myös maahanmuuttajat, jotka lähettävät huomattavan osan tuloistaan perheilleen, ja tämä jo merkitsee näille perheille ja maille merkittävää apua, ainoastaan vuoropuhelu - korostan - on tärkeää, tärkeämpää kuin pakottaminen ja rajoittavat toimenpiteet tai se, että pakotamme muut maat omaksumaan näkemyksemme. Tämä vuoropuhelu on tärkeää, ja asiakirjassa todetaan myös sen tarpeellisuus.
On joitakin asioita, joista pidin vähemmän, ja puhun nyt pikemminkin omasta puolestani kuin ulkoasiain valiokunnan puolesta. Ensiksi totean, että vaikka olemmekin iloisia tästä asiakirjasta, olisimme pikemminkin halunneet, aivan kuten sanoin edellisestä asiasta, saada neuvostolta voimakkaan sysäyksen ja hyväksynnän niille asiakirjoille, jotka ovat jo käsiteltävinä ja jotka komissio on antanut viime kuukausina, ellei sitten viime vuosina.
Tarkoitan - ja tämä on jo sanottu - siirtymään joutuneiden henkilöiden suojelua koskevaa yleissopimusta. Me tarvitsemme sitä suuresti. Tarkoitan myös kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä koskevaa yleissopimusta. Olisimme pikemminkin halunneet saada johdonmukaisen viestin näiden toimenpiteiden tukemisesta ja hyväksynnästä kuin pelkkää pohdintaa, vaikka sekin on myönteinen asia.
Tarvitsemme turvapaikkapolitiikan - se on nähtävissä - ja tarvitsemme maahanmuuttopolitiikan. Haluan viimeisten sekuntien aikana pyytää kansanpuolueelta sen mukaisesti, miten se jo äänesti parlamentissa kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä koskevan yleissopimuksen yhteydessä, että se tämän neuvoston täällä aloittaman keskustelun yhteydessä äänestäisi myös sen tarkistuksen puolesta, jossa pyydetään unionissa laillisesti asuvien kolmansien maiden kansalaisten oikeuksien sääntelyä. Se on mielestäni tärkeä asia.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana tehtäväni oli käsitellä Eurodac-sopimuksen lisäpöytäkirjan herättämää oikeudellista kysymystä. Ensimmäinen vaikeus siinä oli, etten tiennyt, miten neuvosto suhtautuu Euroopan parlamentin kyseisestä sopimuksesta antamaan lausuntoon. Euroopan parlamentti vaati siinä sentään pitkälle meneviä tietosuojaoikeudellisia toimenpiteitä, jotka ovat lisäpöytäkirjan kannalta vähintään yhtä merkittäviä.
Toisen ongelman näen edelleen siinä kysymyksessä, oikeuttaako ihmisen pelkkä laiton maahantulo tai pelkkä laiton oleskelu puuttumaan hänen henkilökohtaisiin oikeuksiinsa näin voimakkaasti. Tästä kysymyksestä olen aivan toista mieltä kuin Pirker, joka puhui äsken. Tällaisen ihmisen sormenjälkiähän ei ainoastaan oteta ja verrata, vaan ne myös tallennetaan vuosikausiksi. Onko se vielä kohtuullista? Oikeusasioita käsittelevä valiokunta ei tosin voi tätä päättää, sillä se on minun mielestäni moraalinen kysymys. Kaiken kaikkiaan on todettava, että neuvosto on kovasti pyrkinyt laatimaan tekstin, joka varmistaa, että tallennettuja sormenjälkiä tulee käyttää vielä Dublinin yleissopimuksen toteuttamiseen, vaikka minun nähdäkseni tekstissä ei vieläkään mennä riittävän pitkälle.
Esittelijän vaatimaa Eurodac-tietokannan laajentamista on vastustettava selkeästi. Sen vuoksi me kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa äänestimme sitä vastaan ja ehdotimme, ettei tätä mietintöä hyväksytä. Me emme " menneet polvillemme" , kuten esittelijä sanoi; me kylläkin ilmaisimme mielipiteemme, ettemme ole vakuuttuneita siitä, että ihmisiä saa ilman muuta kohdella sillä tavoin. Olen sitä mieltä, että Eurooppa, jossa kenen tahansa ihmisen kaikki tiedot voidaan hakea koska tahansa, ei ole meidän Eurooppamme. Tämä ei vastaa myöskään minun näkemystäni Euroopasta.

D'Ancona
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä kolme huomautusta näiden turvapaikkapolitiikkaa koskevien mietintöjen johdosta, jotka ovat tänä iltana tämän täysistunnon esityslistalla. Ensinnäkin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta on viime vuosien aikana kerta kerralta selittänyt, kuinka välttämätöntä on käyttää yhdenmukaistettua lähestymistapaa turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa. Wiebengan, minun itseni ja Lindepergin päätöslauselmat edelsivät Anna Terrónin, Zimmermannin, Pirkerin ja Redingin mietintöjä, jotka ovat nyt esityslistalla. Sallinette minun sanoa, että Redingin mietintö on todella hyvä.
Myös Euroopan parlamentti on päätynyt viime vuonna siihen, että perustetaan pakolaisrahasto. Toinen huomautukseni koskee sitä, että tässä yhteydessä neuvoston kyvyttömyys on pahassa ristiriidassa. Se on kyvytön pääsemään sopuun väliaikaisesta vastaanotosta ja kustannusten jakamisesta. Se on kyvytön saamaan aikaan määritelmää siitä, ketkä oikeastaan ovat pakolaisia. Se on myös kyvytön perustamaan yhteistä rahastoa vastaanottoa, sopeuttamista ja lopullisen kielteisen päätöksen saaneiden palauttamista varten. On käsittämätöntä, että yhteistyöhalukkuutta ei ole edes nykyisessä kauheassa tilanteessa.
Sitten kolmas huomautukseni, joka on oikeastaan kysymys. Kuinka on mahdollista, että neuvosto toteuttaa sellaista tukevaa kielteistä politiikkaa, jossa teeskennellään, että yhdenmukaistaminen olisi toteutettu? Turvapaikanhakijat eivät siis saa hakea turvapaikkaa useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta, kuten Dublinissa päätettiin. Siksi siis Eurodac-järjestelmä, jonka avulla tätä voidaan valvoa turvapaikanhakijoiden sormenjälkien perusteella. Parlamenttimme laati hyvin vaikean työn jälkeen asiasta lausunnon, koska asiassa mentiin mielestämme oikeastaan jo liian pitkälle. Se, että neuvosto haluaa nyt laajentaa tämän järjestelmän koskemaan laittomia maahanmuuttajia, menee mielestämme aivan liian pitkälle. Emme halua mitään ratsioita ja vielä vähemmän tällaista ihmisen fyysisen koskemattomuuden loukkaamista.
Yhdyn edelleen siihen, mitä Zimmermann jo sanoi tästä asiasta. Me haluamme vain yhtä asiaa: aina nopeaa ja tehokasta lähestymistapaa eurooppalaisessa turvapaikkapolitiikassa. On valitettavaa, että meiltä jää tässä asiassa puuttumaan komission ensimmäinen siirto. Olen kuitenkin sitä mieltä - ja haluan vielä sanoa sen -, että komission jäsen on tehnyt oikein hyvää työtä tässä asiassa. Jäämme kaipaamaan puheenjohtajaa, koska vie aikansa, että neuvosto saa muodostettua uuden komission, ja minun täytyy sanoa teille, että tarvitsemme tässä nyt oikeastaan vain yhtä asiaa, eli sitä, että neuvosto tekee lopultakin päätöksen, jotta tähän asiaan voitaisiin kunnolla puuttua.

De Esteban Martin
 Arvoisa puhemies, tässä yhteiskeskustelussa pakolaisten integroitumista edistävällä yhteisön toimintasuunnitelmalla, jonka esittelijänä on Zimmermann, on näinä aikoina aivan erityinen merkitys.
Euroopan parlamentti laati erittäin viisaasti jo vuonna 1997 uusia budjettikohtia, jotka antoivat Euroopan unionille mahdollisuuden toteuttaa konkreettisia toimia tällä alueella.
On tärkeää korostaa, että toimintasuunnitelman ansiosta voidaan koordinoida yhteisön aloitteita ja jäsenvaltioiden toteuttamia aloitteita. Mielestäni tällainen koordinointi on välttämätöntä tämän toimintasuunnitelman suotuisan etenemisen kannalta, ja sen vuoksi on korostettava, että asiasta vastaavien hallintojen välisen yhteistyön on ehdottomasti oltava selkeää ja tehokasta. Näyttää siltä, ettei komission toiminta kahtena edellisenä vuotena toteutetuissa koehankkeissa ole ollut kovinkaan tyydyttävää, sillä jäsenvaltioille ei ole tiedotettu asiaankuuluvasti toimien etenemisestä, eikä niiden todellista osallistumista ole helpotettu. Sen vuoksi, arvoisa komission jäsen, meidän täytyy korjata nämä puutteet ja pyrkiä hyödyntämään aiemmin hyväksyttyjen toimien tuloksia. Sen vuoksi voisi olla hyödyllistä suorittaa arviointi aiempien hankkeiden perusteella saaduista tuloksista, jotta voitaisiin välttää mahdolliset virheet.
Kun toisaalta otetaan huomioon ohjelman tavoitteet, jotka liittyvät kansalliset rajat ylittävän yhteistyön edistämiseen, kansalaisten tietoisuuden lisäämiseen ja niin edelleen, tulevien toimien optimoimiseksi on tärkeää ottaa huomioon Euroopan unionin muut aloitteet, kuten Euroopan sosiaalirahaston puitteissa toteutettavat aloitteet, rasismin vastainen toimintasuunnitelma tai muut ohjelmat, kuten " Nuorten Eurooppa" -ohjelma, joilla voisi niin ikään olla vaikutuksia pakolaisiin. Voimme tällöin välttää päällekkäisyydet, jotka hajottaisivat asian hyväksi toteutettavia ponnisteluja.
Vapaaehtoista kotiuttamista koskevan yhteisen toiminnan osalta mielestäni olisi tärkeää ottaa huomioon se, ettei näitä tukia osoitettaisi ainoastaan tähän tavoitteeseen vaan myös jäsenvaltioiden vastaanottokeskusten parantamiseen ja ettei niitä osoitettaisi ainoastaan laitoksiin vaan myös näissä keskuksissa työskentelevien henkilöiden koulutukseen, jotta he voisivat ottaa pakolaiset asiaankuuluvalla tavalla vastaan ja antaa heille heidän tulevaa integroitumistaan varten tarvittavan avun.
Joka tapauksessa, arvioimatta tämän lähemmin toimintasuunnitelman hyväksymistä varten tarvittavaa oikeusperustaa, joka on ollut 235 artikla, haluan ainoastaan todeta, että olisi kenties ollut parempi odottaa Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa ja hyväksyä nämä toimet sosiaalista integroitumista edistävän yhteisön toiminnan puitteissa Amsterdamin sopimuksen uuden 137 artiklan mukaisesti.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suhtaudumme silti erittäin myönteisesti näiden ehdotusten hyväksymiseen ja toivomme, että ne voitaisiin toteuttaa mahdollisimman pikaisesti.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, Tätä keskustelua varjostaa Kosovon sota. Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio ovat painostaneet ministerineuvostoa jo kahden vuoden ajan, jotta se hyväksyisi järjestelyn, kuinka kodittomia otetaan vastaan ja kuinka kustannukset jaetaan Kosovon kaltaisten mittavien humanitaaristen katastrofien tapauksessa. Kokemusten puolesta miljoonan bosnialaisen kodittoman olisi pitänyt olla oppitunti Euroopan unionille. Euroopan parlamentti hyväksyi jo viime vuonna kyseisen lakiehdotuksen yhteisen toiminnan muodosta, mutta ministerineuvosto ei ole tehnyt asialle mitään. Vastaanotosta ei ole sääntöjä, ja pakolaisrahastossa on varoja vain mitättömät 15 miljoonaa euroa. Toisaalta kuitenkaan hätäapuun ei ole jälleen lainkaan rahoitusta. Tämä koko tilanne on valitettava.
Arvoisa puhemies, oikeusministerien neuvoston viimeviikkoisessa päätöksessä Kosovon kodittomien vastaanotosta päädyttiin vastaanottoon Balkanin alueella. Se on itsessään hyvä päätös. Viittaan esimerkiksi Redingin hyvän mietinnön 26 kohtaan. Meidän täytyy pyrkiä siihen, että nämä ihmiset saisivat palata mahdollisimman pian Kosovoon omiin koteihinsa, koska etnisiä puhdistuksia ei saa hyväksyä tapahtuneena tosiasiana.
Arvoisa puhemies, Itävallan puheenjohtajamaana laatima strategia-asiakirja on hyvä lähtökohta uudelle eurooppalaiselle maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikalle. Sen täytyy kuitenkin olla viimeinen asiakirja. Nyt lopultakin täytyy ryhtyä oikeudellisiin toimenpiteisiin. Myös d'Ancona mainitsi jo siitä. Edellistä asiakirjaa, jonka oli laatinut neuvoston sijasta Euroopan komissio - komission jäsen Flynn vuonna 1994 -, on tuskin toteutettu. Silloisissa keskusteluissa puhuttiin esimerkiksi maahanmuuton seurantakeskuksesta. Silloin puhuttiin Euroopan unionin yksikkönä toimivasta seurantakeskuksesta, jonka tehtävänä olisi selvittää lähtömaiden tilannetta. Siinä asiassa ei ole saatu mitään aikaan. Nyt puhumme - tarkoitan Terrón I Cusin mietintöä - laittoman maahanmuuton ennakkovaroitusjärjestelmästä, joka kuuluu ministerineuvoston alaisuuteen. Se ei ole toivottavaa, koska maahanmuuton seurannan, josta puhuttiin aikaisemmin, täytyy kuulua Euroopan komission alaisuuteen, ja lisäksi sen tehtäväkentän täytyy olla laajempi.
Arvoisa puhemies, tulevaisuuden kannalta on saatava pian aikaan eurooppalainen turvapaikkapolitiikka. Tampereen huippukokous on liian myöhään kosovolaisten kannalta. Antakaamme kuitenkin hallitusten päämiehille tilaisuus päästä eteenpäin vuosia kestäneestä umpikujasta yhdenmukaisen eurooppalaisen turvapaikkapolitiikan kehittämisessä. Juuri niin he tekivät viime vuonna rahapolitiikalle ja hiljattain Berliinissä finanssipolitiikalle.

Pailler
 Arvoisa puhemies, olemme tietenkin järkyttyneitä ja ymmällämme serbimiliisien julmuuksia pakenevista Kosovon pakolaisvirroista, mutta miksemme samaan aikaan ihmettele jäsenvaltioiden epäröintiä ja pakolaisten vastaanottamisessa ilmenneitä epäselvyyksiä, sekä jäsenvaltioiden tuomittavaa kyvyttömyyttä ottaa huomioon ilmoitettuja karkotuksia? Pakolaisten vastaanottamiseen sidottujen määrärahojen suuruudesta ja jakautumisesta on syntynyt epäröintiä, kun taas asemenojen kasvulle ei ole koskaan esitetty vastaväitteitä. Epäselvyyksiä on syntynyt myös näiden pakolaisten asemasta, sillä tietyt jäsenvaltiot tarjoavat heille vain alueellista turvapaikkaa heikennetyin oikeuksin, sen sijasta, että Geneven yleissopimusta sovellettaisiin tiukasti.
Epäselvyydet toistuvat puheenjohtajamaan unionin maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa koskevassa strategia-asiakirjassa. Itävallan puheenjohtajakaudella esitelty alkuperäinen asiakirja synnytti sellaisen vastalausemyrskyn, että puheenjohtajamaa Saksa muutti sitä. Saksa kyllä joko poisti asiakirjasta kaikkein provokatorisimmat näkökohdat tai lievensi niitä, mutta säilytti perusmenettelyn, jossa korostetaan pakkotoimia ja keinoja estää pakolaisvirtojen kulku Euroopan unionin alueelle. Valitettavasti asiakirja muistuttaa läheisesti monien jäsenvaltioiden nykyistä politiikkaa, jossa pakolaisten vastaanottamista rajoitetaan ja vastustetaan yhä enemmän.
Maahanmuuttopolitiikkaa on tarkasteltu ensinnäkin turvallisuusnäkökohdista, ja oikeudellisilla ja poliisitoimilla on muodostettu todellinen barrikadi pakolaisten pääsyn estämiseksi Euroopan alueelle. Maahanmuutto liitetään liian usein virheellisesti työttömyyden kasvuun. Tällaisella ajattelulla on valitettavasti ollut seurauksia parlamentissamme, joka komission yleissopimusluonnoksesta hiljattain käymässään keskustelussa perusteli yhteisön etuuskohtelua - kauhea ajatus - ja jäsenvaltioiden etuuskohtelua työllistämisessä. Ryhmäni tuomitsee voimakkaasti tällaiset ajatukset, kuten se vastustaa myös pakolaiskiintiöitä. Näiden Euroopan siirtomaa-aikojen jäänteitä edustavien kiintiöiden tarkoituksena on valita maahanmuuttajia vain Euroopan taloudessa tarvittavan osaamisen ja työvoiman perusteella. Jaksan jatkuvasti toistaa täällä ja muualla, että maahanmuuttajien ja työllisyyden kehittymisellä ei ole mitään tekemistä toistensa kanssa, kuten OECD: n tutkimuksesta on käynyt ilmi. Meidän on tehtävä loppu syntipukkistrategiasta, tästä pakonomaisesta turvallisuusajattelusta.
Joissakin jäsenvaltioissa täytäntöönpantu laittomien maahanmuuttajien aseman laillistamisprosessi on vastoin tuota strategiaa, mutta prosessin on jatkuttava. Sen vuoksi ryhmäni ehdottaa yhdessä tarkistuksessaan, että jäsenvaltiot ryhtyisivät laillistamaan laittomien maahanmuuttajien asemaa ihmisoikeuksia ja kansainvälisiä yleissopimuksia noudattaen. Kehotan hallituksiamme ratifioimaan ja panemaan täytäntöön kaikki kansainväliset yleissopimukset, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälisen yleissopimuksen siirtotyöläisten suojelusta sekä Euroopan neuvoston vuodelta 1992 peräisin olevan yleissopimuksen äänestysoikeudesta. Näiden yleissopimusten määräysten olisi sisällyttävä Amsterdamin sopimuksessa määrättyyn, yhteisön tulevaan maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaan niiden lukuisten hallinnollisten valvontatehtävien sijasta, jotka moninkertaistavat asiakirjojen määrän.
Turvapaikkaoikeutta on viime aikoina rajoitettu entistäkin enemmän. Näin ollen turvapaikkahakemusten - jotka koskivat sekä terrorismin uhreiksi joutuneita algerialaisia että kurdeja, jotka ovat joutuneet vähintäänkin yhtä julman terrorin uhreiksi kuin kosovolaiset - hylkäämisprosentti nousi Ranskassa 83 %: iin vuonna 1997. Puheenjohtajamaan strategia-asiakirja ei tuo parannusta tähän suuntaukseen.
Näin ollen olen siis allekirjoittanut yhdessä muiden Euroopan parlamentin jäsenten kanssa YK: n pakolaisasiain päävaltuutetun esittämän vetoomuksen. Päävaltuutettu katsoo, että on mahdotonta sietää sitä, että Eurooppa antaa talous-ja rahoitusmaailman hyötyä tilanteesta, kun se samalla kääntää selkänsä rajojensa ulkopuolella vallitsevalta hädältä.
Johtopäätöksen asemasta toistaisin, arvoisa puhemies, Euroopan unionin maahanmuuttofoorumin puheenjohtajan arvioinnin, jossa niin ikään vedotaan kaikkiin kansanedustajiin ja kaikkiin hallituksiin. Lainaan häntä: " Turvapaikan hakijat, pakolaiset ja maahanmuuttajat ovat osa nykyistä ja tulevaa eurooppalaista yhteiskuntaa. Se, että kohtelisimme heitä mahdollisina vihollisina, joita on estettävä pääsemästä osallisiksi Euroopan vauraudesta, tarkoittaisi sitä, että vain vauraat olisivat tervetulleita tähän erittäin suljettuun piiriin. Piiriin ennestään kuuluvien köyhien, sekä alkuperäisten asukkaiden että muualta muuttaneiden on syytä vain odottaa omaa vuoroaan. Kohta heitä pidetään tunkeilijoina, jotka eivät voi hyötyä oikeuksista, ainoastaan almuista." Meidän taistelumme on siis koko demokraattisen yhteiskunnan taistelu. Emme taistele vain itsemme puolesta emmekä niiden onnettomien maahanmuuttajien puolesta, joiden asemaa ei ole laillistettu, vaan lujittaaksemme yhteiskuntiemme demokraattista perustaa.

Andrews
Arvoisa puhemies, tällä mietinnöllä on entistä suurempi merkitys Euroopan sydämessä sijaitsevien Jugoslavian ja Kosovon traagisten tapahtumien takia.
Haluaisin erityisesti viitata laittomien maahanmuuttajien sormenjälkien ottamista koskeviin ehdotuksiin. Tämä on vasta alkua. Tässä teoriassa on jotain orwellmaista ja luultavasti, jos tätä koskaan sovelletaan käytäntöön, jotain sellaista, mitä edes George Orwell ei voinut kuvitella. Sen sijasta että henkilöt, jotka koemme epämiellyttäviksi, tatuoitaisiin, heidät tunnistetaan nykyajan Euroopassa sormenjälkien perusteella. Maahanmuuttajien jälkeen vuorossa ovat mustalaiset ja tämän jälkeen kansalaiset, joiden ulkonäkö ei miellytä meitä. Maahanmuuttajat ja henkilöt, jotka ovat mielestämme epämiellyttäviä, merkitään kuten rikolliset nykyisin. Vastustan voimakkaasti tätä ehdotusta.
Myönnän, että tähän ei ole helppoa ratkaisua. Jos tällainen ratkaisu olisi olemassa, se olisi jo löydetty. Tärkeät poliittiset kysymykset liittyvät ihmisoikeuskysymyksiin. On olemassa suuri ja välitön tarve suojella sodan uhreja ja huolehtia heistä, estää kansanmurhat ja löytää kaikkien osapuolten hyväksymä ratkaisu, johon sisältyy naapurimaiden tarpeiden kunnioittaminen ja ymmärtäminen. Pakolaisten suojeleminen ja heistä huolehtiminen on edelleen asetettava etusijalle. Perheen jäsenet on erotettu toisistaan ja lähetetty eri maihin. Nykyajan Euroopassa pakolaiset ovat kuolleet pidellen kädessään kynää, ilman terveydenhoitoa ja kunnon palveluja.
UNHCR on reagoinut vähintäänkin hitaasti. Meidän on toimittava, kuten sisäasiainministerit tekivät viime viikolla, kun he arvelivat, että kosovolaisten siirtäminen pitkäksi ajaksi alueen ulkopuolella oleviin maihin sinetöisi heidän häätämisensä pois heidän kodeistaan. Meidän on oltava varmoja siitä, ettemme lähetä vääriä viestejä serbihallitukselle, jotta kosovolaiset voivat lopulta palata koteihinsa turvallisesti.
Suhtauduimme myönteisesti viime vuonna käynnistettyyn yleiseen keskusteluun yhdenmukaisesta lähestymistavasta maahanmuuttoa ja turvapaikkaa koskeviin kysymyksiin. Strategia-asiakirja, joka on ollut neuvoston käsiteltävänä, on mahdollistanut maahanmuuton ja turvapaikanhaun eri näkökohtien perusteellisen analysoinnin rakentavien ratkaisujen löytämiseksi.
Nykyisen kriisin valossa suhtaudumme myös myönteisesti siihen, että viime vuonna laaditussa strategisessa asiakirjassa tutkittiin, onko mahdollista, että komission yksittäinen jäsen vastaisi kaikista maahanmuuttopolitiikkaan liittyvistä asioista. Tästä voisi olla merkittävää hyötyä, kun otetaan huomioon, että eroavan komission monet jäsenet vastaavat tällä hetkellä eri alueista, jotka vaihtelevat maahanmuuton oikeudellisista näkökohdista humanitaariseen apuun, henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen ja maahanmuuton ulkopoliittisiin näkökohtiin.
Tämänpäiväisten mietintöjen useat aiheet menevät osittain päällekkäin, esimerkiksi turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten palvelut sekä vastaanotto-olosuhteet.
Lopuksi haluan osoittaa kunnioitusta komission jäsenelle. Tämä voi olla viimeinen mahdollisuuteni tehdä tämä julkisesti. Hänestä on ollut paljon hyötyä yhteisölle ja hän on toiminut merkittävänä tuen lähteenä asioissa, joista on usein keskusteltu kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa. Haluaisin osoittaa kunnioitusta komission jäsen Gradinille ja toivottaa hänelle menestystä riippumatta siitä, tuleeko hän takaisin vai ei.

Ceyhun
 Arvoisa puhemies, puolueryhmäni kannattaa Zimmermannin ja Redingin mietintöjä. Juuri viime päivinä on jälleen kerran käynyt selväksi, kuinka kipeästi tarvitsemme eurooppalaista pakolais- ja maahanmuuttopolitiikkaa.
Hirmuteot, karkotukset ja kansanmurha Kosovossa ja monien unionin valtioiden osittain häpeällinen suhtautuminen karkotettuihin, jotka tarvitsevat tukeamme, tekevät vielä kerran selväksi sen, että tarvitsemme pakolais- ja turvapaikkapolitiikan yhdenmukaistamista, mutta sen on oltava inhimillistä Geneven yleissopimuksen mukaisesti. Tiettyjä suorituksia ja vastaanottoehtoja koskevan vähimmäistason täytyy koskea kaikkia unionin maita. Ei saa olla niin, että joitakin maita, kuten minun kotimaatani Saksaa, kuormitetaan paljon voimakkaammin kuin muita! Tämä koskee myös työn vuoksi maahan muuttavia.
Redingin mietintö sisältää hyviä vaatimuksia kolmen eri ryhmän erilaisesta kohtelusta: pakolaisten, työn vuoksi maahan muuttavien ja ihmissalakuljetuksen uhrien. Tästä syystä haluan ryhmäni nimessä kiittää teitä, parlamentin jäsen Reding, että olette laatinut näin eritellyn mietinnön.
Muutamia asioita Pirkerille: Ei pidä ollenkaan paikkaansa, mitä Pirker sanoo, että me emme halunneet tai halua mietintöä Eurodacista. Me haluamme mietinnön, mutta emme halua Pirkerin mietintöä. Olisimme mielellämme käsitelleet ja hyväksyneet yhdessä kriittisen mietinnön. Se on myös äänestäjiemme antama tehtävä, juuri sitähän he meiltä odottavat: kun on kysymys kansalaisoikeuksista, kun on kysymys kapakka-argumenttien välttämisestä, silloin me kannamme valtavan vastuun, myös tässä parlamentissa. Tästä syystä me torjuimme hänen mietintönsä, koska se ei sopinut meidän parlamentillemme.

Pradier
Arvoisa puhemies, Redingin mietintö osoittaa samalla sekä rohkeutta että älykkyyttä. Annan tänään mielelläni tunnustuksen sen laatijalle. On sanottava, että mietintö on jatkoa Itävallan omalla puheenjohtajakaudellaan meille esittelemän strategia-asiakirjan julkaisulle. Asiakirja synnytti ensiksi jonkin verran vastalauseita, mutta se myös synnytti melko hedelmälliseksi osoittautuneen keskustelun.
Meille ehdotetussa mietinnössä käsitellään ja kehitellään neljää pääongelmaa. Ensimmäinen ongelma koskee turvapaikkaoikeutta, sen erityislaatuisuutta sekä kaikkia turvapaikkaan liittyviä oikeuksia. Toinen ongelma koskee työntekijöiden maahanmuuttoa ja työvoiman liikkumista. Kolmannesta ongelmasta syytetään laittomien maahanmuuttoverkostojen teollisuutta, ja lopuksi neljäs ongelma koskee laittomien maahanmuuttajien asemaa.
Tähän päivään mennessä näiden käsitteiden välillä on vallinnut jonkinlainen epäselvyys, sekaannus, joka ideologisista syistä, jopa demagogialla pönkitetyn kiihkoilun vuoksi, sai aikaan erittäin vakavia ongelmia. Siitä ovat todisteena pelkästään jo kollegamme Pirkerin juuri äsken lausumat sanat, kun hän syytti vasemmistoa nöyristelystä omien kannattajiensa edessä. Minun on sanottava hänelle, että maahanmuuttajien muodostama äänestäjäkunta ei ole välttämättä paras mahdollinen äänestäjäryhmä.
Toiseksi turvapaikkaoikeuden osalta on joka tapauksessa korostettava, että kaikilla on oikeus anoa turvapaikkaa, ja että tässä mielessä Geneven yleissopimukset (itse sopimukset sekä niiden lisäpöytäkirjat), jotka pysyvät perusteksteinä, muodostavat viitekehyksen, johon ei pidä koskea. Tässä suhteessa on syytä kiinnittää huomiota strategian korvaamista koskeviin ehdotuksiin, ja mietintö on mielestäni täysin selkeä siinä, että siinä vastustetaan näitä muutosehdotuksia.
Maahanmuuttajien vastaanottoa ja turvapaikanhakijoiden oikeutettuja palveluita koskevat vähimmäisvaatimukset muodostavat toisen mietinnössä esiin nostetun näkökulman, ja siinä otetaan samalla esille yleissopimusten noudattaminen, menettelyjen nopeuttaminen ja erityisesti turvapaikanhakijoiden oikeuksien säilyttäminen siihen asti, kunnes rajalle palauttamista koskeva oikeuden päätös on valmis. Lopuksi sanoisin, että on totta, että oikeudellisen ja sääntelyä koskevan ulottuvuuden sekä inhimillisen ulottuvuuden sovittamiseksi toisiinsa on tehty paljon työtä, mistä on annettava tunnustus.
Amsterdamin sopimuksen ratifioimisen jälkeen komissio voi ryhtyä tekemään lainsäädäntöaloitteita. Jos komissio jatkaa tähän asti kulkemallaan tiellä - ja nyt onkin ehkä oikea hetki antaa komissiolle tunnustus, jota se ei nykyään kovinkaan usein saa, joten saakoon sen nyt tänään -, se voi olla varma siitä, että sillä on parlamentissa, joko nykyisessä tai tulevassa, varma ja luotettava liittolainen.

Lindeperg
 Arvoisa puhemies, parlamentti oli aikanaan antanut myönteisen lausunnon Eurodac-järjestelmää koskevasta yleissopimuksesta, jonka tarkoituksena oli - kuten meille tuolloin sanottiin - helpottaa Dublinin yleissopimuksen soveltamista tarjoamalla turva samalla sekä niille turvapaikanhakijoille, joille taattaisiin mahdollisuus esittää turvapaikkahakemus jossakin jäsenvaltiossa, että myös itse valtioille, sillä päällekkäiset hakemukset olivat järjestelmän ansiosta estettävissä.
Neuvoston tänään esille ottamat syyt, joista esittelijä juuri muistutti, joita hän tuki ja joiden perusteella Eurodac-järjestelmä ulotettaisiin tiettyihin laittomien maahanmuuttajien ryhmiin pöytäkirjan avulla, eivät sitä vastoin ole saaneet meitä ollenkaan vakuuttuneiksi, joten olemmekin sitä mieltä, että järjestelmästä luisumisen riskit eivät ole vähäpätöisiä, minkä vuoksi ryhmämme kanta (jonka sitä paitsi koko valiokunta hyväksyi) on se, että toivomme pöytäkirjan hylkäämistä.
Kolmen muun mietinnön osalta toteaisin, että minulla ei ole aikaa puuttua Terrónin ja Zimmermannin loistaviin mietintöihin, mutta keskityn sen sijaan Redingin mietintöön. Haluan onnitella häntä siitä, että hän on onnistunut löytämään laajan enemmistön mahdollistavat olennaisen tärkeät kompromissit näinkin arkaluonteisessa ja kiistanalaisessa kysymyksessä, ja säilyttänyt samalla ne peruskohdat ja -periaatteet, joihin ryhmäni ja minä kiinnitimme paljon huomiota ja joista Reding juuri erittäin selvästi muistutti.
Itse asiassa me huolestuimme useasta näkökohdasta Itävallan omalla puheenjohtajakaudellaan esittelemässä strategia-asiakirjassa, ja meistä tuntui välttämättömältä, että mietinnössä tuotaisiin voimakkaasti esiin nämä huolenaiheet. Ensinnäkin meidän on tarpeen erottaa toisistaan turvapaikkaa ja maahanmuuttoa koskeva problematiikka. Maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan vaikutukset ovat merkittäviä, etenkin kun ajatellaan maahanmuuttajien pääsyä Euroopan alueelle ja sitten niiden monien turvapaikanhakijoiden hakemusten käsittelyä, joilla ei, täysin ymmärrettävistä syistä, ole asianmukaisia papereita. On ensisijaisen tärkeää, ettei näitä henkilöitä sekoiteta laittomiin maahanmuuttajiin, sillä se tarkoittaisi sen periaatteen kumoamista, ettei turvapaikan hakijaa saa torjua.
Mietintö on myös hyvin ehdoton - ja olen siitä hyvilläni - siinä, että Geneven yleissopimusta on sovellettava täydellisesti ja kokonaisuudessaan, ja siinä, että mietinnössä vastustetaan kaikkia pyrkimyksiä käsitellä uudelleen olemassa olevia sopimuksia. Yleissopimuksessa havaitut puutteet on pyrittävä täyttämään erityisesti siten, että luodaan pakolaisasemaa täydentävä suojelu, mutta yleissopimusta ei missään tapauksessa pidä korvata, ja vastustamme täysin rinnoin sellaista politiikkaa, joka perustuu institutionaaliseen tarjoukseen, jäsenvaltioiden harkintaan.
On erittäin tärkeää muistaa myös se, että olimme vaatineet Geneven yleissopimuksen rajoituksetonta tulkintaa erityisesti siten, että otetaan huomioon kolmansien ryhmien aikaansaamat vainot. Parlamenttimme on useaan otteeseen toistanut näkökantansa tähän kysymykseen, mutta se ei ole kuitenkaan havainnut neuvoston taholta tai jäsenvaltioiden käytännössä vähäisintäkään taipumista.
Sanalla sanoen meidän oli välttämättä ilmaistava - nykyiset traagiset tapahtumat ovat siitä osoituksena - paheksuvamme sitä, että komission esittelemät, asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden henkilöiden väliaikaista suojelua koskevat yhteiset toimet ovat jumiutuneet neuvostossa. Monet kollegat ovat viitanneet tähän. Komission jäsen Gradin toivoi aivan perustellusti, että olisimme ottaneet opiksemme Bosnian tragediasta. Valitettavasti neuvoston vitkastelun vuoksi komission jäsen Gradinin suosittelema järjestelmä ei ole voinut toimia tehokkaasti Kosovon kriisin voittamiseksi, mikä ei ole mitenkään Euroopalle ansioksi. Nimittäin vaikka Kosovosta karkotetut kuuluvatkin selvästi Geneven yleissopimuksen piiriin, yhtä selvää on se, että näin suurten pakolaisvirtojen vuoksi pakolaisten ongelmia ei ole mahdollista käsitellä tapauskohtaisesti lyhyellä aikavälillä ja entisin menetelmin, kun taas väliaikainen suojelu voisi toimia tarkoituksenmukaisena välineenä, ilman että Geneven yleissopimukseen vetoamista sivuutettaisiin.
Näin ollen olen tyytyväinen Redingin mietintöön, mutta haluaisin kuitenkin korostaa, että onpa mietintö kuinka ansiokas tahansa, meillä on oikeus epäillä sen tehokkuutta, sillä neuvosto ei ole vieläkään kiinnittänyt sanottavammin huomiota parlamenttimme lukuisiin ja yhtäpitäviin suosituksiin.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, yhä selvemmin nähdään, että Euroopan turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa koskevasta Itävallan strategia-asiakirjasta on tullut äärimmäisen hedelmällisen ja ennen kaikkea välttämättömän keskustelun perusta. Keskustelu on välttämätöntä, koska Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat siirtyvät yhteisön toimivallan piiriin. Vaikka ne viiden seuraavan vuoden ajan vaativatkin vielä neuvoston yksimielisiä päätöksiä, ne on kuitenkin otettu pois jäsenvaltioiden toimivallan piiristä ja siirretty yhteisölle. Se merkitsee, että meidän on saavutettava yhteisön yhteinen näkökanta turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa, ja se on tämän parlamentin tehtävä.
Haluan keskittyä yhteen kohtaan: uskon, että meidän on Euroopassa, täällä Euroopan parlamentissa vastattava erittäin selvästi yhteen kysymykseen, joka on perustana kaikelle sitä seuraavalle: haluammeko me yleensä ottaa maahanmuuttajia Eurooppaan vai emme? Enkä puhu tällöin poliittisista pakolaisista. Heidän vastaanottamisensa on täysin selvä asia, eikä kukaan vakavasti otettava ihminen kiistä sitä. En puhu myöskään sisällissotia pakenevista, en muista kiintiöpakolaisista enkä perheiden yhdistämisestä. Puhun vain peruskysymyksestä, haluammeko me eurooppalaiset ottaa vastaan maahanmuuttajia, sellaisia yksittäisiä vaatimuksiahan on olemassa. Siihen minä sanon, hyvät naiset ja herrat, että Eurooppa ei ole sellainen maahanmuuttoalue kuin Yhdysvallat oli viime vuosisadalla, ja on mahdollisesti vieläkin, tai kuin Australia, Uusi-Seelanti, Kanada tai yleensä maat, jotka aikoinaan etsivät kiihkeästi ihmisiä täyttääkseen tilansa. Me emme ole siinä tilanteessa; meillä on päinvastoin 20 miljoonaa työtöntä. Siitä voi seurata vain se, että joudumme rajoittamaan maahanmuuttoa. Haluan muuten vielä kerran korostaa, että en puhu turvapaikoista ja muusta, vaan ainoastaan maahanmuutosta. Tämä koskee erityisesti laitonta maahanmuuttoa. Minusta on vastuutonta, että torjutte Eurodac-sopimuksen, kun ajatellaan, että 80 % laittomista maahanmuuttajista on ihmissalakuljettajien liigojen uhreja, ja nämä käyttävät epäinhimillisellä tavalla hyväkseen näiden ihmisten hätää ja kärsimystä. Liigojen toiminnan estämiseksi on muun muassa välttämätöntä, että Eurodac-sopimus allekirjoitetaan. Ne, jotka siitä kieltäytyvät, pelaavat suoraan salakuljetusliigojen pussiin äänestämällä sopimusta vastaan. Tämä meidän on muistettava!
Turvapaikka-asioissa meillä ei ole keskinäisiä ongelmia suurten linjojen osalta. Jokainen kannattaa täällä sitä, että poliittisen vainon kohteeksi joutuneet saavat turvapaikan. Meidän on selvitettävä menettelykysymys. Pitääkö jokaisen, joka haluaa turvapaikan Euroopasta, saada yksilöllinen menettely vai onko meidän tyydyttävä siihen, että pohdimme institutionaalisia takuita? Uskon, että hakemusten nopea käsittely on myös turvapaikanhakijoiden edun mukaista. Siksi meidän täytyy avata tämä toinen mahdollisuus.

Thors
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuuntelin ilahtuneena esittelijä Redingin mietinnön esittelyä. Minun täytyy sanoa, että siinä ei ollut mitään, minkä olisin halunnut ilmaista toisin, varsinkin kun minulla on kädessäni kaksi sivua johtopäätöksiä sisä- ja oikeusministereiden viimeviikkoisesta kokouksesta Luxemburgissa. Voidaan kysyä, voiko viidentoista ministerin kokoontumisen lopputulokseksi kutsua sitä, kun sanotaan, että kiitetään Albaniaa ja että ollaan valmiita antamaan suoja Kosovon alueen pakolaisille. Tämäkö on se määrä, minkä verran voimme osoittaa solidaarisuutta Euroopassa?
Me kykenemme toimimaan, kun alueellemme pyrkii kaksi tuhatta kurdia, mutta emme silloin, kun sadat tuhannet ihmiset kärsivät. Meillä on yhteinen vastuu niistä sadoista tuhansista ihmisistä, jotka ovat kadonneet, sekä niistä, jotka saattavat kuolla nälkään.
Hyvät ystävät, niiden maiden, jotka ovat puhuneet eurooppalaisen identiteetin merkityksestä ja solidaarisuuden merkityksestä, on nyt tehtävä tilanteelle jotakin. Minä myös häpeän tänään sitä, että olen suomalainen - se minun täytyy sanoa. Meillä on pääministeri, joka ei kenties lainkaan katsellut televisiota pääsiäisenä eikä tuntenut sitä huolta ja kärsimystä, joka Kosovossa vallitsee. Pyydän anteeksi sitä, että olen suomalainen, mutta olen iloinen siitä, että hallituksemme on sentään tehnyt asialle nyt jotakin. Se on yhteisen etumme mukaista. Solidaarisuutta koetellaan.
Euroopan parlamentissa meidän on oltava peräänantamattomia. Meidän pitää olla erityisen peräänantamattomia Euroopan pakolaisrahastoa koskevan ehdotuksen osalta ja sen osalta, että yhteisö myöntää lisäresursseja hädänalaisten vastaanottamista varten.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, EU: n pakolaispolitiikka on tähän asti muodostunut lähes yksinomaan rajoittavista toimenpiteistä. Meidän pitää tarkastella Dublinin sopimusta ja Eurodacia juuri tässä valossa. Lisäksi Schengenin sopimuksella yleensäkin on käytännössä ollut hyvin merkittävä osa siinä, että se on vaikeuttanut sitä, että pakolaiset olisivat päässeet EU: hun, jotta he olisivat saaneet turvapaikkaperusteensa siellä tutkittavaksi. EU: n politiikkaa ovat leimanneet ehkäisevät toimet ja poliisitoimet. Se on puolestaan selitys - tai hyvin merkittävä osa selityksestä - alati paisuvalle laittomien maahanmuuttajien ja pakolaisten virralle.
Kaiken tämän sijasta tarvitsemme ennen kaikkea yhteisvastuuta, ei vain EU: ssa vaan koko Euroopassa niitä kohtaan, jotka kaipaavat suojaa. Tarvitsemme myös sääntöjä, jotka perustuvat YK: n sopimuksiin pakolaisten oikeusturvan varmistamiseksi, voidaksemme taata pakolaisille riittävän hyvän vastaanoton. Lisäksi tarvitsemme sääntöjä, jotka turvaavat niille, jotka oleskelevat laillisesti EU: ssa, esimerkiksi oikeudet liikkua unionin alueella.
Eurodac on keskeinen osa Dublinin sopimuksen järjestelmää ensimmäisen turvapaikkamaan periaatteen soveltamiseksi. Tässä periaatteessa on useita puutteita - ja Eurodacissa on useita puutteita. Nykyään sovelletaan periaatetta ensimmäisestä turvapaikkamaasta huolimatta siitä, että jäsenvaltiot arvioivat turvapaikkahakemuksia kovin eri tavoin. Tämä on kohtuutonta ja johtaa suureen mielivaltaan. Toiseksi: on olemassa ilmeinen riski, että Eurodac-rekisteri laajenee ja että sitä käytetään väärin. Kolmanneksi: sormenjälkien ottaminen on loukkaus henkilökohtaista koskemattomuutta kohtaan, ja sitä pitää käyttää vain silloin, kun se on todella tarpeen. Siksi ehdotus Eurodacista pitää hylätä sen nykyisessä muodossa.
Haluan myös sanoa muutaman sanan Redingin maahanmuutto- ja pakolaispolitiikan strategiaa koskevasta mietinnöstä. Viime vuonna puheenjohtajamaana toiminut Itävalta esitti harvinaisen kyynisen ehdotuksen EU: n tulevaksi pakolaispolitiikaksi. Se oli lähinnä rintamahyökkäys inhimillisen pakolaispolitiikan perusteita vastaan. Siksi on hyvä, että Reding useissa tärkeissä kohdissa vastustaa tätä ehdotusta. Kyse ei ole vähiten Geneven yleissopimuksen ja UNHCR: n roolin puolustamisesta.

Voggenhuber
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Kun nyt jo vuosien ajan olemme keskustelleet ja valitettavasti myös päättäneet yhä rajoittavammista toimenpiteistä, parlamentin oikealta laidalta väitetään yhä uudelleen, ettei kysymys ole pakolaispolitiikan rajoittamisesta, kysymys on vain väärinkäytön torjumisesta. Tässä ilmapiirissä on luotu unionin ulkopuolisia maita koskeva järjestely, joka kylläkin rikkoo selvästi Geneven yleissopimusta mutta jolla ei mitenkään estetä väärinkäyttöäkään. Tässä ilmapiirissä on poistettu muun kuin valtion harjoittama vaino pakolaisaseman tunnustamisperusteista. Tässä ilmapiirissä on lopulta syntynyt myös puheenjohtajamaa Itävallan strateginen asiakirja, joka merkitsee selvää hyökkäystä Geneven yleissopimusta vastaan.
Mutta vaikka olisikin niin, että nämä kollegat ajattelevat vain väärinkäyttöä eivätkä todellisia pakolaisia, kuten Nassauerin mielestä, niin silloin nyt on totuuden hetki, parlamentin jäsen Pirker, parlamentin jäsen Nassauer: tällä hetkellä 200 000 ihmistä pakenee Kosovosta, ja Geneven yleissopimuksen vastaisesti heiltä evätään pakolaisasema. Miksi ette nouse ylös ja vaadi, että noudatamme Geneven yleissopimusta, jossa yksiselitteisesti vaaditaan etnisistä syistä vainottujen suojelemista? Nouskaa siis ylös ja vaatikaa Geneven yleissopimuksen noudattamista ja pakolaisaseman myöntämistä näille ihmisille!

Van Lancker
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää sydämellisesti kollega Viviane Redingiä erityisen inhimillisestä ja tasapainoisesta mietinnöstä, mutta hän ei varmaankaan pahastu, kun myös minun on todettava tänään, että on erityisen kyynistä, että Euroopan parlamentti keskustelee tänään puheenjohtajamaan maahanmuutto- ja pakolaispolitiikkaa käsittelevästä asiakirjasta hetkellä, jolloin satojatuhansia kosovolaisia ajetaan pois heidän kodeistaan ja karkotetaan, ja he joutuvat istumaan pakolaisleireillä mudassa, tai heitä jopa vangitaan tai heidät pakotetaan palaamaan Kosovoon. On kyynistä puhua jostakin strategiasta, jonka pitäisi johtaa syksyllä Tampereen huippukokouksessa unionin yhteiseen lähestymistapaan samalla, kun Luxemburgissa kokoontunut ministerineuvosto ei ole päässyt edes sopuun pakolaisten solidaarisesta vastaanotosta yhden Euroopan pahimman humanitaarisen katastrofin aikana.
Minusta on häpeällistä, että kuitenkin rikas ja hyvinvoiva Euroopan unioni ostaa hyvän omantunnon muutamalla kymmenellä miljoonalla eurolla kyseisen alueen auttamiseksi. Arvoisa komission jäsen, minun on sanottava rehellisesti, että en ole myöskään ymmärtänyt komission jäsen Boninon komission nimissä puolustamaa kantaa, jonka mukaan komissio vastustaa vastaanottoa Euroopan unionissa. Luonnollisesti on hyvä ottaa ihmisiä vastaan heidän oman kotiseutunsa lähellä, jos se voi vähintäänkin tapahtua hyvissä olosuhteissa. Kuitenkin televisiokuvat ja humanitaaristen järjestöjen raportit ovat osoittaneet meille selkeästi, ettei se ole mahdollista ja että lisäksi naapurimaat ovat liian köyhiä ja epävakaita, jotta kyseinen ryhmä voitaisiin ottaa asianmukaisesti vastaan.
Siksi myös joidenkin unionin jäsenvaltioiden poliittisen tahdon puute on häpeällistä. Silti strategia-asiakirjassa todetaan hyvin selkeästi, että Euroopan komission jo kaksi vuotta pöydällä olleet ehdotukset kodittomien vastaanotosta täytyy hyväksyä mahdollisimman pikaisesti, kuten kollega Wiebenga aivan oikein sanoi. Siksi olen myös sitä mieltä, että meidän täytyy tämän keskustelun tuloksena osoittaa jälleen neuvostolle voimakas vetoomus siitä, että päästäisiin pikaisesti sopimukseen solidaarisesta vastaanotosta ja säännöstöstä, joka takaa pakolaisille oikeudet ja suojelun. Arvoisa komission jäsen, jos 15 jäsenvaltiota ei tässä onnistu, olen vakuuttunut siitä, että niiden jäsenvaltioiden, jotka haluavat tehdä yhteistyötä, täytyy tehdä sopimus pakolaisten vastaanotosta. Nimittäisin sitä jonkinlaiseksi humanitaariseksi Schengenin sopimukseksi. En kannata lainkaan Schengenin sopimusta, mutta tässä tapauksessa se vaikuttaisi minusta olevan täysin paikallaan.
Haluaisin vielä lopuksi ottaa esille myös erään toisen asian, joka on valtavan tärkeä sekä kollega Redingin mietinnössä että Kosovon kriisissä. Se on perheiden yhdistäminen. Päivittäin katsellessamme televisiota joudumme näkemään kertomuksia hajonneista perheistä ja lapsista, miehistä ja naisista, jotka eivät enää löydä toisiaan. Kansainvälinen ihmisoikeuksien julistus takaa kaikille oikeuden elää oman perheensä kanssa. Tämän oikeuden tulee koskea myös pakolaisia ja kodittomia. Myös unionin täytyy taata, että tämä oikeus koskee paitsi Kosovon pakolaisia niin myös kaikkia muita turvapaikanhakijoita tai pakolaisia. Mielestäni meidän täytyy korjata pikaisesti Dublinin sopimusta tältä osin. Arvoisat kollegat, syvä kuilu strategia-asiakirjan harvojen hyvin ehdotusten ja Euroopan tässä asiassa suorittaman harhailun välillä - minulla ei ole sille muutakaan sanaa - osoittaa, että pitäisi oikeastaan tapahtua ihme, jotta Tampereella saavutettaisiin konkreettisia tuloksia. Toivon, että Euroopan komissio toimii sinnikkäästi ja että parlamentti on mukana politiikan valmistelussa, koska neuvosto - arvoisat kollegat - antaa pikemminkin sellaisen vaikutelman, että sen täytyy suojella Eurooppaa pakolaisilta kuin että se haluaisi suojella pakolaisia.

Hernández Mollar
 Arvoisa puhemies, Viviane Reding on laatinut loistavan mietinnön, ja hän on suhtautunut - ja tämä on tunnustettava - erityisen avoimesti kaikkiin meihin keskusteluun osallistuneisiin ja ollut vastaanottavainen kaikkia ehdotuksiamme kohtaan.
Kaksi asiaa on mielestäni keskeisellä sijalla maastamuutosta puhuttaessa: solidaarisuus ja ongelman inhimillinen ulottuvuus. Solidaarisuus siksi, että ihmisellä on kansallisuudestaan, sukupuolestaan tai uskonnostaan riippumatta oikeus ihmisarvoiseen elämään ja riittävään toimeentuloon. Emme pysty ymmärtämään maastamuuttoa, jos pidämme itsepintaisesti kiinni omista rajoistamme, omasta hyvinvoinnistamme tai omista geostrategisista intresseistämme.
Inhimillinen ulottuvuus vaatii myös jäsenvaltioiden ponnisteluja, jotta tämä osa-alue sovitettaisiin yhteen sen lainsäädännön kanssa, jonka pitää välttämättä säännellä ulkomaalaisten maahantuloa ja maasta poistumista tai niiden henkilöiden oleskelua alueellamme, jotka hakevat työtä tai suoja- tai turvapaikkaa siksi, että he voivat joutua sorron kohteeksi alkuperämaassaan. On välttämätöntä päättää vihdoin viimein sellaisesta yhteisestä politiikasta, jolla säänneltäisiin hallinnollisia ja oikeudellisia menettelyjä, jonka ansiosta ihmisiä hyväksi käyttävät henkilöt voitaisiin asettaa syytteeseen ja tuomita ja jonka avulla siirtolaisten oleskelun osalta, onpa se sitten laillista tai laitonta, kunnioitettaisiin kaikkein tärkeimpiä oikeuksia myös silloin, kun on välttämätöntä karkottaa heidät tai palauttaa heidät heidän alkuperämaahansa.
Haluan myös kiinnittää huomiota siihen seikkaan, arvoisa puhemies, ettei vastuu tästä kuulu yksinomaan Euroopan unionille. Vastuu kuuluu myös niille maille, joissa maastamuuttoa tapahtuu, ja niiden täytyy pyrkiä hyödyntämään henkilövoimavarojaan ja aineellisia resurssejaan, sekä omia resurssejaan että Euroopan unionin niille antamia resursseja, ja niiden täytyy myös syventää demokratiaa ja kansalaistensa oikeuksien kunnioittamista.

Theonas
Arvoisa puhemies, tämänhetkiset dramaattiset tapahtumat nostavat esiin kaksi yhtä dramaattista kysymystä.
Voidaanko Euroopan unionia pitää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena? Voidaanko turvapaikkojen ja pakolaisten suhteen noudattaa edistyksellistä politiikkaa?
Kaksi aivan äskettäistä järkyttävää tapahtumaa antavat pikemmin kielteisen vastauksen. Ensiksi Naton raa'at Jugoslavian pommitukset, joiden seurauksena on tullut satojatuhansia pakolaisia ja jotka ovat vaarantaneet koko Balkanin vakauden, ja toiseksi Öcalanin kolme kuukautta kestänyt harharetki Euroopassa, joka ei tuonut Öcalanille turvapaikkaa, vaan päinvastoin jätti hänet vainoojiensa käsiin hämärin ja laittomin menettelyin.
Arvoisa puhemies, emme voi puhua Euroopan parlamentissa ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut. Euroopan unionin politiikka tässä meneillään olevassa valtavassa maahanmuuttokriisissä on ehkäisypolitiikkaa, se on sotapolitiikkaa, sellaista politiikkaa, joka, kuten neuvoston puheenjohtajan maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa koskevassa strategia-asiakirjassa sanotaan, vaatii toimia, jotka voisivat osoittautua erittäin menestyksekkäiksi, mutta, kuten sanottua, vain siinä tapauksessa, että niitä ei toteuteta pelkästään poliittisella tasolla, vaan mukana on mahdollisuus mahdollisimman laajaan toimenpiteiden kirjoon jopa sota mukaan luettuna, kuten nyt tapahtuu. Tämä politiikka kyseenalaistaa jopa Geneven pakolaissopimuksen, jota pidetään vanhentuneena, samalla kun vaaditaan täydentävää suojelujärjestelmää, joka ilmeisesti tukeutuisi Schengenin ja Europolin kaltaisiin mekanismeihin. Vallalla on siis militaristinen ja poliisimainen ajattelutapa.
Arvoisa puhemies, protestoimme tätä epäinhimillistä ja tekopyhää politiikkaa vastaan, tätä politiikkaa vastaan, joka ei viime kädessä suojele itse Eurooppaa ja eurooppalaista paratiisia, vaan ennemmin tai myöhemmin vie Euroopan seikkailuihin, jotka vahingoittavat sekä Euroopan kansoja että demokratiaa, mutta ennen kaikkea rauhaa Euroopassa ja koko maailmassa.

Ford
 Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella neljää esittelijää, jotka osallistuvat tähän maahanmuuttoa, turvapaikkaa ja pakolaisia koskevaan yhteiskeskusteluun: Zimmermannia, Terrón I Cusia, Redingiä ja Pirkeriä. Minun on mahdotonta kolmessa minuutissa keskustella riittävän yksityiskohtaisesti näistä neljästä monimutkaisesta mietinnöstä, joissa käsitellään laittoman maahanmuuton ennakkovaroitusjärjestelmiä, pakolaisten integraatiota, maahanmuuttopolitiikkaa ja turvapaikanhakijoiden sormenjälkien ottamista. Sen sijaan yritän käsitellä lukuisia periaatteita, joiden tulisi mielestäni olla harjoittamamme politiikan perustana kaikilla näillä alueilla.
Ensiksi haluaisin sanoa, että Euroopan unionin on pystyttävä valitsemaan, minkälaista maahanmuuttopolitiikkaa se haluaa harjoittaa. Rajattomassa Euroopassa nämä valinnat voidaan tehdä ainoastaan yhdessä eikä erikseen. Tämänhetkinen politiikkamme rajoittaa maahanmuuton muutamaan perheiden yhdistämistä koskevaan tapaukseen sekä muutamaan saksalaiseen ja kreikkalaiseen, jotka saapuvat omiin maihinsa entisestä Neuvostoliitosta. Jos näitä politiikkoja harjoitetaan tulevaisuudessa ei-rasistisella tavalla avoimen ja demokraattisen keskustelun pohjalta, voin tukea niitä.
Toiseksi meidän on tehtävä selväksi, että turvapaikanhakijat ja pakolaiset eivät ole maahanmuuttajia. Joskus tämä asia on epäselvä. Velvollisuutemme on turvapaikanhakijoita tai pakolaisaseman hakijoita kohtaan suurempi kuin maahanmuuttajia kohtaan. On epäinhimillistä lähettää ihmisiä takaisin lähtömaahan, jossa he joutuvat fyysisen pahoinpitelyn, kidutusten ja murhien kohteiksi. Tietenkin jotkut henkilöt yrittävät käyttää väärin järjestelmää - aivan kuten Euroopan parlamentin jäsenet! - mutta mielestäni pakolaiset ja turvapaikanhakijat eivät ole mitenkään erilaisia tämän suhteen. Sen tähden minulle ei tuota vaikeuksia tukea toimenpiteitä, joilla estetään useat yhtäaikaiset turvapaikkahakemukset.
Minun ongelmani on aivan erilainen: en toista kollegoideni huomautuksia, etenkään sosialistiryhmän huomautuksia, siitä, mitä Kosovossa tapahtuu, mutta toistan yhden asian, jonka esitin aiemmassa keskustelussa. Joitakin vuosia sitten Euroopan unionin jäsenvaltiot hylkäsivät turvapaikkahakemukset niiltä rohkeilta henkilöiltä Serbiassa, jotka kieltäytyivät suorittamasta asepalvelua ja osallistumasta etnisiin puhdistuksiin. Tämä rikos on hyvinkin voinut myötävaikuttaa tämän keskustelun aikana Kosovon albaaneja vastaan tehtyihin suurempiin rikoksiin. Hylättyjen hakemusten määrä ei osoita tarvetta vaan sellaisten jäsenvaltioiden tahdon ja rohkeuden puutetta, jotka kieltäytyvät tunnustamasta, että oikeutettujen hakemusten määrä voi hyvinkin olla huomattavasti suurempi kuin tällä hetkellä hyväksyttyjen joko pysyvien tai väliaikaisten oleskelulupien määrä.
Kolmanneksi ja lopuksi haluan sanoa, että unionissa on neljä miljoonaa mustaa eurooppalaista ja 12-14 miljoonaa kolmansien maiden kansalaista. Meidän velvollisuutemme on varmistaa, että kaikilla kansalaisilla on samat oikeudet ja velvollisuudet Euroopan unionissa, kuten myös kaikilla asukkailla. Ainoastaan tällöin voimme rakentaa sellaisen Euroopan kuin minä haluaisin nähdä sen olevan.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, ei ole helppoa päättää tätä keskustelua, koska tärkeimmät asiat on todellakin jo sanottu ja toistettu. Minä puolestani sanoin edellisessä keskustelussa, arvoisa puhemies, että elämme nyt sellaista aikaa, jolloin Euroopan yleinen mielipide tiedostaa täysin sen, ettei se halua Euroopan olevan pelkkä markkina-alue, vaan Euroopan on oltava sivilisaatiohanke. Ja se alue, jolla näkyy kaikkein parhaiten juuri se, mitä me haluamme Euroopan olevan, on se, millaisen kuvan annamme itsestämme, miten alueellamme suhtaudutaan niihin, jotka kolkuttavat oveamme, ovatpa he sitten siirtolaisia tai turva- tai suojapaikkaa hakevia tai siirtymään joutuneita henkilöitä. Sen vuoksi mietinnöt, joita käsittelemme tänään, ovat tärkeitä.
Arvoisa puhemies, haluan korostaa erästä seikkaa, joka on jo mainittu, mutta joka ei ehkä saanut mielestäni ansaitsemaansa huomiota: oikeudellista kehystä. Tällä parlamentilla on toisinaan taipumusta itsepäisyyteen. Olen sitä mieltä, että oikeudellinen kehys on meidän turvamme, meidän tehtävämme, ja se on kaikkein heikoimpien puolustus; nimenomaan niiden, jotka tässä tapauksessa voivat tulla hakemaan turvapaikkaa. Parlamentin tehtävänä on puolustaa sitä mahdollisimman paljon.
Sanoin aiemmin - ja toistan sen: viekäämme Amsterdamin sopimus sen laajimpaan, rohkeimpaan tulkintaan asti, mutta pitäytykäämme Amsterdamin sopimuksen puitteissa, ja mikäli se ei riitä, esittäkäämme hallitusten välistä konferenssia, jossa muutettaisiin sitä. Mielestäni sellaisen unionin rakentamisen kannalta, jonka me kaikki haluamme, ei ole sopivaa, että takaportin kautta, konkreettisten toimien avulla rikkoisimme perustamissopimusta.
Kaksi konkreettista asiaa, jotka liittyvät mietintöihin. Eurodac-mietinnön osalta luulen, että odotamme näinä hetkinä komission antavan asetuksen uusien oikeusperustojen mukaisesti, ja mielestäni tämä asiakirja on toistaiseksi poliittiselta kannalta epätäydellinen, mikä meidän on myönnettävä. Siihen ei sisälly kaikkea sitä, mitä parlamentti sanoo ja haluaa. Luultavasti ei sitäkään, mitä komissio haluaa. Haluan tehdä sen selväksi, jottei vaikuttaisi siltä, että suhtaudumme Eurodaciin tällä tavalla.
Ja mitä tulee Redingin tärkeään, erittäin kiinnostavaan ja hyvin laadittuun mietintöön, arvoisa puhemies, 30 viimeisen sekunnin aikana korostan ainoastaan oikeusperustan noudattamista, johon olen jo viitannut. Reding on saanut aikaan kiinnostavan kompromissin, jossa otetaan huomioon tuo itsepäinen pyrkimys, joka koskee perustamissopimuksen joustovaran viemistä äärimmilleen, sitä kuitenkaan rikkomatta.

Papayannakis
 Arvoisa puhemies, mielestäni tämä keskustelu on kaukana todellisuudesta ja varsin tekopyhää. Todellisuutta on sadoistatuhansista Kosovon pakolaisista muodostuva haaste. Arvoisa komission jäsen, todellisuutta on ministerineuvoston skandaalimainen kokous, joka äskettäin päätti, että se ei vastaa pakolaisten olojen helpottamisen kustannuksista, vaan ne jäävät pääasiassa naapurimaille, jotka eivät pysty vastaamaan niistä taloudellisesti, poliittisesti eivätkä sosiaalisesti. Naapurimaiden vakaus on järkkymässä, ja tällöin neuvostolla ei, eikä kai myöskään komissiolla, ole oikeusperustaa auttaa myöskään siellä.
Meille sanottiin tekopyhästi, että pakolaisten halutaan pysyvän siellä, missä he ovat, jotta Miloseviille ei lähetettäisi väärää poliittista viestiä. Voi mitä röyhkeyttä! Ikään kuin ne viestit eivät olisi tarpeeksi, joita ohjukset ja pommit lähettävät. Tuleeko pakolaisistakin viestejä? Hävetkää! Vai ennakoivatko johtajamme näin pikaista ratkaisua kriisiin? Jos asiaa arvioidaan heidän tähänastisten ennustusten luotettavuuden pohjalta... no, kyllä varmaan! Pakolaisilla ja alueen naapurimailla on edessään synkkä tulevaisuus!
Arvoisa komission jäsen, tämä keskustelu olisi lähempänä todellisuutta, jos me yhdessä löytäisimme tavan vaatia säännöllisesti millä tahansa oikeusperustalla neuvostoa arvioimaan uudestaan sietämätöntä kantaansa, joka näinä päivinä sopisi Pontius Pilatukselle. Muut asiat, siirtyminen hallitusten ja yhteisön väliseen järjestelmään ja kaikki muut hyvät täällä sanotut asiat voivat odottaa. Nykyhetki on tässä, ja tämä uhka on moninkertainen.

Gradin
Arvoisa puhemies, yksi viime vuoden tärkeimmistä aloitteista oli Itävallan ehdotus maahanmuutto-ja turvapaikkapolitiikasta. Saimme käynnistettyä laajan keskustelun maahanmuuttopolitiikkaan liittyvistä kysymyksistä sekä ministerineuvostossa että parlamentissa. Myös Reding panee mietinnössään tälle aloitteelle suuren painon. Yhdyn esittelijän kantaan siitä, että meidän täytyy pitää erillään maahanmuutto- ja turvapaikkapoliittiset kysymykset. Se oli muuten yksi niistä näkökohdista, jotka otin esille, kun Itävalta puheenjohtajakaudellaan esitteli ensimmäisen luonnoksensa. Yhdyn esittelijän kantaan myös siitä, että maahanmuuttoa ei tule nähdä ongelmana. Se on myös voimavara ja luonnollinen lisä kansainvälisen yhteisön elämään. Meidän pitää oppia ymmärtämään ja hyväksymään tämä asia ja käsittelemään sitä.
Maahanmuuttoa koskevat säännöt vaihtelevat nykyisin jäsenvaltiosta toiseen. Komissio on siksi valmistellut ehdotuksen yhdenmukaisempien sääntöjen laatimiseksi. Olemme muun muassa ottaneet esiin kysymyksen maahanmuuttajien perusoikeuksista, eikä vähiten sen kannalta, kuinka he pääsevät unionin työmarkkinoille. Toivon luonnollisesti saavani tässä asiassa huomattavaa tukea sekä ministerineuvostolta että parlamentilta. Kysymys maahanmuuttajien yhteiskunnallisesta asemasta on minulle erittäin olennainen. Aivan kuten parlamentin jäsen Ford totesi, kyse on sellaisen noin kymmenen miljoonan ihmisen elinehdoista, jotka ovat oleskelleet laillisesti jäsenvaltioissamme jo useita vuosia. Tarvitaan siis selkeitä poliittisia viestejä.
Lisäksi pitää tehostaa taistelua laitonta maahanmuuttoa vastaan. Niin kauan kuin maahanmuutolle asetetaan sääntöjä, ihmiset yrittävät kiertää valvontaa. Tämä on synnyttänyt markkinat mittavalle ihmisten salakuljetukselle. Tämä on myös taustana sille ehdotukselle laitonta maahanmuuttoa koskevan ennakkovaroitusjärjestelmän luomiseksi, jota Terrón I Cusí käsittelee mietinnössään. Näen ehdotuksen tärkeänä osana pyrkimyksiämme puuttua tehokkaasti säälimättömään, naisilla käytävään seksikauppaan, jota harjoitetaan ympäri Eurooppaa. Erityisen tärkeää on, että varoitusjärjestelmän piiriin kuuluvat kaikki Keski- ja Itä-Euroopan maat. Olemme viime vuosina nähneet, miten yhä useampia juuri näiden maiden hyväksikäytettyjä naisia löytyy kaduilta ja bordelleista kaikista pääkaupungeistamme. Siitä saakka kun tulin Brysseliin, olen tehnyt työtä saadakseni nämä kysymykset otettua mukaan EU: n asialistalle. Yhtenä huolenaiheena on, että tiedot ihmisten salakuljetuksesta ovat puutteellisia, eikä vähiten sen osalta, mitä maahanmuuton lähtöpaikoissa todella tapahtuu. Systemaattinen ennakkovaroitusjärjestelmä, joka otetaan esiin lainsäädäntöehdotuksessa, merkitsisi tällä tiellä huomattavaa askelta eteenpäin. Meidän pitää esimerkiksi saada tietää nopeammin, milloin uusia rikollisia salakuljetusorganisaatiota paljastetaan lähtöpaikoissa. Tietojamme siitä, miten salakuljetus tapahtuu ja mitä menetelmiä siinä käytetään, pitäisi myös parantaa.
Mietinnöstä käy ilmi, että Terrón I Cusí pitäisi parempana sitä, että komissio vastaisi tämänkaltaisen ennakkovaroitusjärjestelmän hoitamisesta. Arvostan luottamuksen osoitusta. Komission rooli kasvaa maahanmuuttoon liittyvissä kysymyksissä lähivuosina Amsterdamin sopimuksen astuttua voimaan. Lyhyellä aikavälillä on kuitenkin olennaista saada työ käyntiin mahdollisimman pian.
Maahanmuuttopolitiikalla on hyvä yhteinen perusta vuoden 1951 Geneven yleissopimuksen ansiosta. Kuitenkin sopimus on pian puoli vuosisataa vanha. Maailma on sen jälkeen muuttunut ja niin pakolaistilannekin sen myötä. Monet nykymaailman pakolaisista eivät täytä kriteereitä, jotka laadittiin kylmän sodan aikaan. Yhä useammin joudumme kohtaamaan pakolaiskriisejä, jotka leimahtavat nopeasti ja ovat laajoja. Siksi tarvitsemme myös muita, täydentäviä keinoja. Turvapaikantarpeen on aina käytävä muodollisten sääntöjen edellä. Pakolaiskatastrofi, josta kärsimme nyt Kosovossa, on vain tuorein traaginen esimerkki.
Olen lukemattomissa yhteyksissä viimeksi kuluneiden neljän ja puolen vuoden aikana vaatinut turhaan, että Eurooppa varustautuisi uusilla pakolaisille tarkoitetuilla välineillä, jotka voisivat täydentää Geneven yleissopimusta tämänkaltaisissa tilanteissa. Olen lisäksi tehnyt useita aloitteita, jotta saisimme sellaiset työvälineet toteutetuksi. Yhdessä niistä on kyse tilapäisestä turvapaikasta, toisessa solidaarisesta taakkojen jakamisesta, kolmannessa turvapaikanmyöntämisprosessin tehostamisesta. Arvostan tukea, jota olen saanut parlamentilta näille aloitteille. Ministerineuvostossa asiaan on suhtauduttu torjuvasti, kun ajatus on kohdannut todellisuuden. Me emme ole päässeet kovin pitkälle sen enempää tilapäisen turvapaikan kuin taakkojen jakamisenkaan osalta.
Olen vakuuttunut siitä, että Eurooppa kantaa kuitenkin vielä vastuunsa Kosovon kriisistä. Viimeviikkoinen ministerineuvoston erityiskokous antoi myös selkeän tiedon siitä. Meneillään on laajamittaisia toimenpiteitä koko alueen auttamiseksi ja niistä sadoista tuhansista pakolaisista huolehtimiseksi, jotka ovat nyt Albaniassa, entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa sekä Montenegrossa. Lisää apua on myös tulossa sekä jäsenvaltioilta että komissiolta. Jäsenvaltiot ovat myös eri tavoin ilmaisseet olevansa halukkaita ottamaan vastaan pakolaisia omalle alueelleen, jollei muuta vaihtoehtoa tarjoudu. Samalla on huolestuttavaa, että me emme ole onnistuneet ottamaan opiksi Bosnian sodassa kalliisti hankkimistamme kokemuksista. Kosovon sota osoittaa jälleen kerran, että Euroopan täytyy saada aikaan koordinoitu pakolaispolitiikka.
Toinen tärkeä näkökulma liittyy siihen, kuinka maahanmuuttajat integroidaan yhteiskuntiimme. Zimmermannin esittelemässä mietinnössä pannaan paljon painoa pakolaisten integroimisnäkokohdalle. Olen tästä asiasta täysin samaa mieltä. Komissio on esitellyt kaksi erillistä ehdotusta: toinen koskee toimenpiteitä pakolaisten vastaanottamisen ja kotiinpaluun edistämiseksi ja toinen integroimista. Esittelijä asettaa tämän kyseenalaiseksi. Yhdyn esittelijän perusnäkemykseen, mutta koska Amsterdamin sopimus ei ole astunut voimaan, muuta käypää vaihtoehtoa ei ole ollut.
Voin myös mainita, että puheenjohtajamaa Saksa katsoi parhaaksi viimeviikkoisen ministerikokouksen loppupäätelmissään, että komissio muokkaisi uudelleen pakolaisten vastaanottamista ja kotiinpaluuta koskevan osan. Tarkoituksena on käyttää nämä viisitoista miljoonaa euroa Kosovon pakolaiskriisin hoitamiseen. Olen jo muokannut alkuperäistä ehdotusta ja minulla on sen osalta kollegoideni tuki ennen huomista komission kokousta. Edellytän myös, että sekä ministerineuvosto että parlamentti tukevat minua. Meidän pitää myös mahdollisimman pian ryhtyä yhdessä keskustelemaan, millaisessa suhteessa olemassa oleviin tarpeisiin tämä määräraha todellisuudessa on.
Totean muuten, että esittelijä Zimmermannin käsitys komitologiasta on, että se täytyy muotoilla mahdollisimman yksinkertaiseksi. Olen asiasta täysin samaa mieltä.
Haluan vielä lopuksi sanoa muutaman sanan Pirkerin mietinnöstä ja eurooppalaisesta sormenjälkien vertailemista koskevasta Eurodac-järjestelmästä. On tärkeää saada tämä järjestelmä toteutetuksi. Se on edellytys sille, että ensimmäistä turvapaikkamaata koskevaa periaatetta ja Dublinin sopimuksen määräyksiä voidaan soveltaa niin kuin on ajateltukin. Kuten tiedätte, ministerineuvosto on jäädyttänyt Eurodac-järjestelmää koskevan tekstin ja pyytänyt komissiota muokkaamaan ehdotuksen uudestaan niin, että se vastaa uuden sopimuksen määräyksiä. Tarkoituksena on siis odottaa Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa, jotta voisimme sillä tavoin vahvistaa sekä demokraattista että oikeudellista valvontaa.
Kaikki kysymykset, joiden parissa työskentelemme sisä- ja oikeusasioissa, koskettavat kansalaisiamme heidän arkielämässään. Tavallaan on paradoksaalista, että kansalaisemme tuntevat vähiten juuri sitä unionin yhteistyöaluetta, joka koskettaa heitä kaikkein eniten. Suurempi avoimuus ja paremmat mahdollisuudet valvoa työtämme on yksi tapa muuttaa tämä asia. Toinen tapa on huolehtia siitä, että saamme toteutetuksi konkreettisia päätöksiä maahanmuuttopolitiikkaan liittyvissä keskeisissä kysymyksissä. Sen, mitä tällä osa-alueella teemme, pitää herättää huomiota ja koskettaa kansalaisiamme. Siksi tarvitaan huomattavasti poliittista tahtoa, jotta saamme tehtyä tarvittavat päätökset myös tulevina vuosina. Siksi minusta on valitettavaa, että vaatimus yksimielisyydestä pysyy voimassa seuraavat viisi vuotta. On totta, että yhteistyö näissä kysymyksissä on edelleenkin arka asia, varsinkin kun keskustelemme maahanmuuttopoliittisista kysymyksistä. Hyvin tärkeä tehtävä seuraavina viitenä vuotena on luoda sellainen luottamus EU: n toimenpiteitä kohtaan tällä alueella, että määräenemmistöpäätösten ottaminen käyttöön tulee mahdolliseksi.
Lisäksi meidän pitää antaa Amsterdamin sopimuksen käsitteille, eli vapaudelle, turvallisuudelle ja oikeudelle, selvä ja kiistaton sisältö. Syksyn huippukokouksesta Tampereella tulee siksi virstanpylväs. Myös parlamentilla on tässä asiassa tärkeä tehtävä toteutettavanaan. Tarvitaan selkeitä poliittisia viestejä siitä, mihin suuntaan eurooppalaista maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa pitää kehittää. Mielestäni illan kaksi keskustelua ovat arvokkaalla tavalla osoittaneet, kuinka tärkeää tämä on.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Hallintojen välinen telemaattinen tietojenvaihto (HVT)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn:
A4-0131/99, neuvoston vahvistama yhteinen kanta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen antamiseksi eräistä hallintojen välisen telemaattisen tietojenvaihdon (HVT) Euroopan laajuisia verkkoja koskevista suuntaviivoista, mukaan lukien yhteistä etua koskevien hankkeiden yksilöiminen (13490/2/98 - C4-0017/99-97/0340(COD)) (Esittelijä: Read), -A4-0130/99, neuvoston vahvistama yhteinen kanta neuvoston päätöksen tekemiseksi eräistä toimista ja toimenpiteistä hallintojen välisen telemaattisen tietojenvaihdon (HVT) Euroopan laajuisten verkkojen yhteentoimivuuden ja niihin pääsyn varmistamiseksi (13491/2/98 - C4-0012/99-97/0341(SYN)) (Esittelijä: Read).
Read
Arvoisa puhemies, tällä työllä on erittäin pitkä nimi hankkeelle, joka koskee Euroopan unionin hallintojen välisen sähköisen tiedonsiirron etuja. Tämä on todellakin menestystarina, jossa Euroopan unionin kansalaisille osoitetaan, miten heidän puolestaan tehdyt päätökset ja näiden päätösten toteuttaminen voidaan tehdä avoimemmiksi ja helpommin tunnistettaviksi. Tässä yhteydessä viitataan aina kahteen tai kolmeen hankkeeseen, ja ne kannattaa toistaa: yksi niistä on Lontoossa sijaitsevan Euroopan lääkearviointiviraston hanke; toinen on hanke, jossa Euroopan unionin kansalaisia autetaan löytämään tietoa vapaista työpaikoista koko Euroopan unionin alueella, ja kolmas on ohjelma, joka koskee sellaisten myrkyllisten aineiden ja huumeiden käytön estämistä varhaisessa vaiheessa, jotka voivat olla vaarallisia erityisesti nuorille ihmisille.
Hankkeilla oli omat alkuvaikeutensa. Tässä vaiheessa haluan osoittaa kunnioitusta komission virkamiehille, joiden kanssa olen käynyt monia keskusteluja; olemme yhdessä ponnistelleet kovasti monien näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Työssä, jonka esittelen teille tänä iltana, varmistetaan, että joihinkin alkuvaiheen ongelmiin ja tarpeettomiin päällekkäisyyksiin ja yhteensopivuusongelmiin on löytymässä ratkaisu.
Siinä käsitellään myös täytäntöönpanoon liittyviä kysymyksiä. Haluan korostaa, että on erittäin tärkeää, että jokaisessa ohjelmassa hyödynnetään sähköistä tiedonsiirtoa ja että kussakin hankkeessa käytettyjä menetelmiä voidaan soveltaa muissa hankkeissa, eivätkä ne koske pelkästään tätä yhtä hanketta.
Toivon, että kannatatte talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan esittämiä suhteellisen vähälukuisia muutoksia. En yhtään epäröi suositella teille näitä molempia mietintöjä. Haluaisin myös kiinnittää huomiota HVT-ryhmän laatimiin mietintöjen päivityksiin, joissa annetaan hyödyllinen vertailupohja siitä, miten Euroopan unionin toimielinten työ tuo mukanaan todellisia etuja Euroopan unionin kansalaisille.

Puhemies
Meillä on harvinainen ongelma tänä iltana, olemme nimittäin huomattavasti edellä aikataulusta. Peijs ei ole vielä saapunut. Asiasta vastaava komission jäsen Monti istuu käsittääkseni yhä lentokoneessa. Komission jäsen Gradin aikoo kuitenkin urheasti toimia hänen sijaisenaan.

Gradin
 Arvoisa puhemies, yritän olla komission jäsen Monti muutaman minuutin ajan.
Joulukuussa 1997 komissio esitteli HVT-ohjelman toista vaihetta koskevat ehdotuksensa. Näiden kahden ehdotuksen tarkoituksena on luoda yhteentoimivat telemaattiset verkot, jotka tukevat toimielinten sisäistä viestintää ja yhteisön politiikkojen ja toimien toteuttamista.
HVT-ohjelman toisessa vaiheessa komissio ehdottaa painopisteen siirtämistä infrastruktuurin rakentamisesta yhteensovittamiseen ja tukeen ja kiinnittää erityistä huomiota kustannustehokkuuden parantamiseen. Täten esimerkiksi HVT-hankkeet hyötyvät markkinoilta ostetuista yleisistä telemaattisista palveluista. Sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ensimmäisessä käsittelyssä tukeneet täysin näitä ajatuksia.
Komissio on jo ilmaissut tyytyväisyytensä siitä, että neuvosto on sisällyttänyt tekstiin suurimman osan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämistä tarkistuksista. Lisäksi komissio hyväksyi molemmat yhteiset kannat ja suositteli, että ne hyväksytään kiireellisesti.
Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta ehdottaa toisessa käsittelyssä kahta tarkistusta suuntaviivoja koskevaan päätökseen ja yhtä tarkistusta yhteentoimivuustoimenpiteitä koskevaan päätökseen. Nämä perustuvat neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä hylkäämiin tarkistuksiin. Komissio uskoo kuitenkin, että Euroopan parlamentin nyt ehdottama muoto ei pelkästään paranna HVT-ohjelman poliittisia prioriteetteja ja lisää avoimuutta vaan sen voidaan myös olettaa poistavan neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä esittämät vastaväitteet. Olen sen tähden iloinen voidessani sanoa, että komissio hyväksyy kaikki kolme Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä ehdottamaa tarkistusta.
Haluaisin vielä kerran kiittää teitä, ja erityisesti esittelijä Readiä, parlamentin rakentavasta suhtautumisesta komission ehdotuksiin. Uskon lujasti, että teidän tuellanne pääsemme pian poliittiseen yksimielisyyteen neuvoston kanssa, ja voimme viipymättä jatkaa tätä tärkeää työtä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Istunto keskeytettiin klo 20.30 ja sitä jatkettiin klo 21.15.

Arvonlisäverovelvollisen määrittely
Puhemies
Aluksi haluan ilmoittaa teille, että komission jäsen Montin kone on luultavasti jo laskeutunut ja hän tulee varmaankin minä hetkenä hyvänsä. Mehän aloitimme juuri siksi neljännestuntia myöhemmin, jotta hän voisi vielä osallistua keskusteluun.
Esityslistalla on seuraavana Harrisonin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0174/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta arvonlisäverovelvollisen määrittelyn osalta (KOM(98)0660 - C4-0705/98-98/0312(CNS)).

Harrison
Arvoisa puhemies, komission vuoden 1997 direktiivin arvonlisävelvollisen määrittelyn muuttamista koskevan ehdotuksen tarkoitus on yksinkertaistaa nykyistä, erittäin monimutkaista järjestelmää. Tätä on ehdotettu SLIM-hankkeessa, jonka tavoitteena on helpottaa erityisesti pk-yritysten pääsyä Euroopan yhtenäismarkkinoille. Komission ehdotuksen ohjaava perusperiaate on tunnistaa arvonlisävelvolliseksi - silloin kun yritykset toimivat useammassa kuin yhdessä EU-valtiossa - henkilö, joka suorittaa verollisen liiketoimen, riippumatta siitä, onko hän sijoittautunut siihen maahan, jossa liiketoimi suoritetaan.
Tulisi myös kiinnittää huomiota siihen, että ehdotus on luonteeltaan tilapäinen. Komissio aikoo yhä siirtyä lopullisen arvonlisäveron perimisen ja verovelvollisuuden järjestelmään, joka perustuu yhden toimipaikan verotuksen periaatteeseen. Tähän ehdotukseen liittyy myös erillinen, mutta erittäin myönteinen ajatus ratkaista arvonlisäveronkiertoa koskeva ongelma tietyissä tapauksissa, joissa kyse on tuotteen toistuvaissuorituksista, kuten kaasun tai sähkön toimituksesta. Tässä ehdotetaan, että veroa tulisi periä joka vuosi, jos ei ole olemassa ennalta vahvistettuja perättäisiä tilityksiä. Tähän asti kaikki on hyvin, mutta tästä ongelmat alkavat.
Lopullisen alv-järjestelmän viivästyminen on valitettavaa, mutta pk-yrityksille, jotka haluavat olla aktiivisia yhtenäismarkkinoilla, tilapäisen järjestelmän käyttöönotto on vieläkin turhauttavampaa, sillä se näyttää olevan yhtä sekava kuin aikaisempi järjestelmä. Tämän takia olen turhaan pyytänyt komissiota määrittämään ongelman ja laatimaan strategian ja aikataulun tätä tilapäistä järjestelmää varten ennen lopullisen järjestelmän käyttöönottoa. Miksi komissio on niin haluton tekemään näin?
Toiseksi olen esittelijänä huolestunut saatuani komissiolta yksityiskohtaista tietoa komission ja pienten yritysten välisistä ehdotukseen liittyvistä neuvotteluista. Miksi komissio esimerkiksi neuvotteli ainoastaan seitsemän maan pk-yritysten kanssa? Eikö komissio lisäksi ollut huolestunut saatuaan kuulla, että yksi kolmesta pk-yrityksestä katsoi, että nykyinen ehdotus lisäisi eikä vähentäisi arvonlisäveroon liittyvää byrokratiaa. Ehkäpä komission jäsen voisi vastata näihin kysymyksiin tänä iltana, jos hän saapuu ajoissa.
Kolmanneksi käänteistä verovelvollisuutta, joka mahdollistaa jaoteltujen maksusuoritusten periaatteen, ei pitäisi käyttää liikaa tai väärin. Hyväksyttyjen poikkeusten suuri määrä on kuitenkin ristiriidassa sisäisen järjestelmän yksinkertaistamisen - eikä monimutkaistamisen - periaatteen kanssa. En muuten ole vieläkään saanut selitystä siihen, miksi asianajajien palvelut, konsulttitoimistot ja yhteisön sisäisten tavaroiden kuljetuspalvelut hyväksytään poikkeuksiksi ja näin ollen käänteisen verovelvollisuuden piiriin. Miksi nämä eikä muita? Mielestäni meille tulisi kertoa.
Neljänneksi keskinäisen avunannon järjestelyjä, jotka luotiin pk-yrityksiä varten, jotta nämä välttäisivät jotkin markkinoiden tunnistetut esteet, ei ole hyödynnetty, ja ne ovat näin ollen osoittautuneet tehottomiksi. Mitä komissiolla on sanottavana tästä? Viidenneksi haluaisin komission selventävän kantaansa kansalaisjärjestöjä kohtaan, sillä ne menettävät jatkuvasti arvokkaita tuloja, koska järjestelmä rankaisee niitä siten, että ne joutuvat maksamaan arvonlisäveroa, jota ne eivät voi saada takaisin.
Lopuksi haluan tietää, onko komissio valmis käsittelemään törkeää käytäntöä, jonka mukaan Belgiassa ja muissa jäsenvaltioissa toimivat pk-yritykset ovat velvollisia täyttämään nykyiset vaatimukset alv-velvollisuuksiensa tunnistamiseksi ja esittämään rahoitustakuita paikallisille pankeille, jotka ottavat haltuunsa arvokkaita resursseja ja jotka aiheuttavat täten rahavirtaongelmia ja estävät monien tällaisten pk-yritysten markkinoille pääsyn.
Haluaisin keskeyttää hetkeksi ja kiittää kollegaani Rübigiä hänen kahdesta tarkistuksestaan, joita kannatan. Niiden tarkoitus on auttaa pk-alaa, vaikka ymmärrän, että lisäämme poikkeusten määrää, mistä jo puhuinkin.
Komission ehdotuksen tarkoitus on auttaa yrityksiä menestymään yhtenäismarkkinoilla. Sen pyrkimys on hieno, mutta soveltaminen on kyseenalaista. Toivon, että komissio voi rauhoittaa parlamenttia tänään mietinnössäni esittämieni huolenaiheiden osalta, ja toivon, että komission jäsen, joka ei ole voinut kuunnella esittämiäni perusteluja - tämä tuntuu melko hyödyttömältä, koska hän ei ole täällä läsnä - voi vastata näihin nimenomaisiin kohtiin.

Secchi
Arvoisa puhemies, minun on sanottava aivan ensimmäiseksi, että ryhmämme yhtyy suurelta osin esittelijän väitteisiin, ja olemme esittelijälle kiitollisia työstä, jota hän on tehnyt tämän tärkeän aiheen parissa. Kannatamme erityisesti kaikkia toimenpiteitä, joilla helpotetaan pienten ja keskisuurten yritysten toimintaa yhdensuuntaisesti SLIM-hankkeen toteuttamisen kanssa, johon osa käsiteltävänä olevan ehdotuksen sisällöstä perustuu. Kannatamme myös kovasti painostusta, jolla tähdätään siihen, että kansalaisjärjestöt otetaan uudelleen esille ja että tutkitaan vaihtoehtoja, joissa otettaisiin paremmin huomioon niiden harjoittaman toiminnan luonne ja joissa niistä ei tulisi uhreja sellaisessa kunnollisia perusteita vailla olevassa verojärjestelmässä, jossa ne joutuvat maksamaan arvonlisäveroa, jota ne eivät voi saada takaisin.
Ryhmämme on ilmaissut kielteisen kantansa tarkistukseen 7, ja haluaisin nyt selittää tämän kannan syyt. Me katsomme, että tämän tarkistuksen muotoilu on sangen monimutkainen: siinä käsitellään itse asiassa yhtä aikaa useita tahoja, esimerkiksi kansalaisjärjestöjä, jotka olisivat ansainneet erillisen käsittelyn. Suhtaudumme niin ikään hieman epäilevästi pyyntöön yleisestä toimintasuunnitelmasta, joka koskee nykyisen väliaikaisen arvonlisämenettelyn parantamista ennen lopullisen järjestelmän käyttöönottoa.
Toisin sanoen pelkäämme - vaikka useaan otteeseen onkin viitattu lopulliseen järjestelmään, jonka pyydämme ottamaan käyttöön mahdollisimman nopeasti - että sellaisten vaihtoehtojen esittäminen, joille helpotetaan siirtymävaihetta ilman minkäänlaista tarkkaa aikataulua, peitellään tosiasiassa tavallaan sitä, että päätöstä lykätään jatkuvasti tuonnemmaksi, kun me taas toivoisimme, että se tehdään mahdollisimman pian. Kollegat, ja erityisesti kollega Harrison, muistanevat, että edellisessä aihetta käsittelevässä mietinnössäni esitettiin hyvin tarkkaa aikataulua: se saattoi toki olla hieman liian toiveikas, mutta se oli kuitenkin tarkka aikataulu. Valitettavasti tämä esitys kaatui parlamentin äänestyksessä muutamalla äänellä, etenkin kollega Harrisonin ja hänen ryhmänsä vastustavien äänten vuoksi.
Haluaisin päättää tämän puheenvuoroni sanomalla, että ryhmämme äänestää kaikkien tarkistusten puolesta, mutta suosittelee kahta asiaa: ensinnäkin sitä, että komissio ottaa näkemyksemme huomioon ennen kaikkea yksinkertaistamalla ja selkeyttämällä tarkistusta 7; toiseksi sitä, että pyyntömme mahdollisimman nopeasta siirtymisestä lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään otettaisiin jollakin tavalla huomioon, että määritettäisiin aikataulu ja että esitettäisiin vankat perustelut jatkuvalle lykkäämiselle. Esimerkiksi tarkistuksia 8 ja 9, joista olemme yhtä mieltä, koska takuiden antamiseen saattaa olla yksinkertaisimpia mekanismeja kuin niissä kaavaillut, ei tarvittaisi lainkaan, jos olisimme lopullisessa järjestelmässä.
Lopuksi totean, että kaikki kollega Harrisonin esittämät väitteet ovat hyväksyttävissä nykyisessä välivaiheessa. Päättäkäämme selviytyä siitä mahdollisimman pian, niin monet näistä ongelmista poistuvat.

Gallagher
 Arvoisa puhemies, haluan onnitella Harrisonia hänen mietintönsä esittelystä. Nykyinen alv-järjestelmä on suunniteltu siten, että ne jäsenvaltiot, joiden alueella myytyjen tavaroiden tai palvelujen kulutus tapahtuu, keräävät suoraan verotulot. Tämän suoran verojaon varmistamiseksi on säädetty monimutkaiset säännöt. Toimijat, jotka haluavat käyttää hyväkseen yhtenäismarkkinoiden avaamisesta 1. tammikuuta 1993 syntyneitä mahdollisuuksia, havaitsevat yleensä, että tarve täyttää verovelvollisuudet useissa jäsenvaltioissa on esteenä tavaroiden ja palvelujen vapaalle liikkuvuudelle.
Sisämarkkinat eivät voi toimia tehokkaasti, jollei veronkannon alalla oteta käyttöön käyttäjäystävällisempiä sääntöjä kansallisella ja Euroopan tasolla. Toukokuussa 1997 komissio ehdotti, että alv: n periminen sisällytettäisiin SLIM-ohjelman toiseen vaiheeseen. Tämän suosituksen seurauksena komissio otti tehtäväkseen ottaa käyttöön lainsäädännön veroedustuksen yksinkertaistamiseksi. Perustettiin myös asiantuntijapaneeli, joka neuvoi Euroopan unionia näissä eri verokysymyksissä.
Suhtaudun myönteisesti unionin ponnisteluihin arvonlisäverojärjestelmän yksinkertaistamiseksi. Kuudennessa arvonlisäverodirektiivissä sallitaan, että toimija, joka suorittaa verollisia liiketoimia tietyssä maassa, nimetään henkilöksi, joka on velvollinen maksamaan verot asianomaisille viranomaisille. Nykyisen lainsäädännön pääpiirteet verovelvollisten määrittämisen osalta ovat erittäin monimutkaiset, ja sen ehdotetut sovellukset vaihtelevat laajasti, mikä johtuu lukuisista eri verovaihtoehdoista, joita jäsenvaltiot voivat käyttää tämän kysymyksen ratkaisemisessa.
Lopuksi totean, että kannatan näiden toimenpiteiden pääsuuntausta, mutta selvästikin on tehtävä enemmän töitä verotusalan yksinkertaistamiseksi koko unionin alueella.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä Harrisonin esittelemä mietintö on nähdäkseni tärkeä askel, jonka pohjalta voimme edelleen yksinkertaistaa arvonlisäverolainsäädäntöä veroedustusta koskevilla määräyksillä ja saatavien perintää koskevalla keskinäisellä avunannolla. Uskoakseni nämä kohdat ovat erityisen tärkeitä pienille ja keskisuurille yrityksille. Mehän tiedämme, että arvonlisäverojärjestelmän oikeusperustat ovat hyvin erilaisia Euroopan unionissa. Uskon, että juuri tarkistus 6 on tyypillinen esimerkki siitä, miten esimerkiksi asennustoimitusten osalta voidaan yksinkertaistaa järjestelmää, jotta myös tällä alalla voidaan toteuttaa yksinkertaistamistoimia.

Puhemies
- Valitettavasti komission jäsen Monti ei ole vielä saapunut.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Energiatuotteiden verotus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Coxin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0171/99) neuvoston direktiivistä energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (KOM(97)0030 - C4-0155/97-97/0111(CNS)).

Cox
 Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että komission jäsen Monti ei ole täällä, ei siksi, että haluaisin saivarrella hänen poissaolostaan, vaan siksi, että olisin halunnut sanoa tämän hänelle henkilökohtaisesti, ja haluaisin, että tämä merkitään parlamentin pöytäkirjaan. Hänen poissaolostaan huolimatta olen iloinen voidessani sanoa tämän. Hän on yksi niistä monista nykyisen väliaikaisen kollegion jäsenistä, joiden hänestä riippumattomista olosuhteista johtunutta eroa pahoittelen suuresti. Hän on suorittanut Eurooppaan liittyvät julkiset tehtävänsä kiitettävästi, ja haluaisin, että tämä merkitään pöytäkirjaan. En tiedä, asetetaanko hänet uudestaan ehdolle tai nimitetäänkö hänet uudestaan tulevaisuudessa, mutta joka tapauksessa hän on yksi monista viattomista uhreista viime aikojen tapahtumien aikana, ja haluisin tuoda tämän esille omasta puolestani.
Täällä oleville kollegoille minulla on vain vähän lisättävää siihen, mitä sanoin useita viikkoja sitten. Tänään käsiteltävänä oleva mietintö perustuu pääosin komission ehdotukseen, joka sinänsä on hyödyllinen ehdotus. Parlamentin lähestymistavan osalta toivon, että me äänestämme " kyllä" uusille veroille, mutta " ei" lisäveroille. Toisin sanoen me haluamme, että verokantaa laajennetaan energiaverolla, mutta haluamme ilmaista selvästi komissiolle ja neuvostolle poliittisen kantamme siitä, että haluamme tämän uuden laajennetun energiaverokannan vastapainoksi verokiilaa, verokustannuksia ja työvoimakustannuksia alennettavan. Tämän takia kannatamme tätä; tämä ei ole ainoa syy, mutta se on tärkeä syy.
Niille, jotka pohtivat rakennetyöttömyyttä koskevia ongelmia Euroopan unionissa ja jotka tuomitsevat korkean työttömyysasteen mutta jotka eivät suostu harkitsemaan verokannan laajentamista energia-alan kaltaisille aloille antamalla äänensä tässä parlamentissa, haluaisin sanoa: voisivatko he ystävällisesti kertoa meille, mistä löydämme vaihtoehtoisia varoja, joilla ratkaisemme lukuisten valtioiden rakenneongelmiin ja työttömyyteen liittyvät verokriisit.
Toinen yleinen aiheeni on: tätä ehdotusta ei tulisi liioitella. Se on vaatimaton, mutta hyödyllinen. Mielestäni, ja myös talous-ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan enemmistön mielestä, ehdotusta rasitetaan liian monilla poikkeuksilla. Kannatamme komission jäsen Montin ehdotusta, mutta haluamme tehdä Montin ehdotuksesta vihreämmän. Kannatamme joitakin poikkeuksia, mutta haluamme korostaa vihreitä ehdotuksia.
Kuten aiemminkaan, emme ehdota verotustason osalta monimutkaista järjestelmää, johon palataan vuosittain, vaan kiihdytinperiaatetta, jota voidaan tarkistaa joka viides vuosi. Ymmärrämme, että joissakin yrityksissä ja joillakin aloilla energiakustannukset voivat muodostaa erittäin suuren osan kokonaiskustannuksista, ja tällaisille yrityksille ja aloille tarvitsemme mekanismin niiden kilpailuaseman heikkenemisen tunnustamiseksi ja ratkaisemiseksi. Uskomme, että kilpailuaseman heikkenemistä koskeva ongelma voidaan ratkaista siten, että sallimme jäsenvaltioille jonkin verran harkintavaltaa, mutta tämä tulisi mielestäni asettaa komission arvioitavaksi. Huomenna esitetään tähän liittyvä tarkistus, jossa määritetään, miten komissio voi arvioida alakohtaisia pyyntöjä sekä jäsenvaltioiden esittämiä pyyntöjä erityistapauksista, ja tämä tarkistus pitäisi hyväksyä, sillä tätä ei tulisi käyttää avoimena valtakirjana yksinkertaisesti veron välttämiseksi.
Lopuksi totean, että kannatamme uutta energia- ja ympäristönäkökohdat huomioon ottavaa verojärjestelmää, mutta emme tue uusia veroja sinänsä. Toisin sanoen vaadimme verotuksen neutraaliutta. Vaadimme, että työvoimakustannuksia alennetaan tämän käyttöönoton vastineeksi. Haluamme yksinkertaisemman ja varmemman veroon perustuvan määritelmän. Haluamme ennustettavamman verokantaa vahvistavan kaavan, johon sovelletaan kiihdytinperiaatetta verotasojen kehityksen määrittämiseksi siten, että otetaan huomioon uusi verokanta. Haluamme, että kilpailuaseman heikkeneminen tunnustetaan ja ratkaistaan, mutta ainoastaan, jos tämä on aitoa, eikä sitä tulisi käyttää avoimena valtakirjana verojen kokonaan välttämiseksi. Jos näin tapahtuu - ja toivon, että tämä toteutuu äänestyksessä - suosittelen kollegoilleni tätä mietintöä. Viime tauon aikana, arvoisa puhemies, emme aivan saavuttaneet enemmistöä. Tämä johtui osittain siitä, että jotkin yksityiskohdat ymmärrettiin väärin. Toivon, että huomenna ei ole mitään väärinkäsityksiä ja että jotkut epäilijät lukisivat mietinnön pääkohdat uudestaan ja ymmärtäisivät, että tämä on tulevaisuutta. Sen tähden suosittelen tätä mietintöä parlamentille.

Puhemies
Komission jäsen Monti on juuri saapunut.
Komission jäsen Monti, voin sanoa teille ainoastaan, että Cox puhui teistä juuri hyvin miellyttävään sävyyn, mutta voitte lukea sen kenties myöhemmin sanatarkoista istuntoselostuksista!

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, haluan sanoa tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan puolesta, että yleisesti ottaen komission tämän direktiivin yhteydessä ehdottamat kolme tavoitetta ovat mielestämme johdonmukaisia: verojen yhdenmukaistaminen, päästöjen vähentämisen parantaminen - hintoja nostamalla - ja näiden tulojen soveltaminen sosiaalisten kustannusten supistamiseksi.
Tätä kaikkea ei kuitenkaan ole suunniteltu kovin hyvin, parlamentin jäsen Cox, koska tiedättekö, minkä verran saastepäästöjä, tarkemmin sanottuna CO2-päästöjä, voitaisiin vähentää - kuten te ehdotatte - hintoja nostamalla? Ei edes 1 %: a. Paljon melua jokseenkin tyhjästä.
Toisaalta pyrimme parhaillaan alentamaan sähkön ja kaasun hintoja markkinoita vapauttamalla. Näin tehdään, koska energia on Euroopassa kallista ja koska meillä on suuria vaikeuksia kilpailla Japanin ja Yhdysvaltojen kanssa.
Haluamme tehdä kaiken yhtä aikaa, eikä nyt ole oikea aika. Tehkäämme ensin yksi asia ja sitten toinen.
Joka tapauksessa esitätte joitakin tarkistuksia, joissa kustannuksia nostetaan. Kuitenkin komission neuvonantajien suorittamien taloustutkimusten mukaan saataisiin aikaan noin 150 000 työpaikkaa ja CO2-päästöt vähenisivät 1 %: n. On totta, etteivät makrotaloudelliset vaikutukset olisi suuret - inflaatio ei juurikaan kasvaisi, alijäämä ei juurikaan kasvaisi -, mutta kaikki maat ovat nyt sitoutuneet vakausohjelmiinsa. Toisin sanoen mietintönne ei mielestäni ole oikeanlainen - en sano, etteikö se olisi hyvä. Nyt ei ole mielestäni oikea hetki, eikä myöskään komission ehdotus ole oikeanlainen.
Valitettavasti joudun sanomaan teille, parlamentin jäsen Cox, ettei ryhmämme puolla tarkistuksianne. Minun on myös sanottava teille, että jos mietintö hyväksytään, se tulee olemaan hyvin epärealistinen, koska tulokset ovat hyvin niukkoja. Joka tapauksessa te ja minä olemme varmoja siitä, että tulevaisuudessa edetään tähän suuntaan, mutta nyt ei kenties ole oikea hetki, ei edes ottaa käyttöön muitakaan veroja. Sanotte: " Ei enempää veroja." Olette oikeassa, mutta ei myöskään energian osalta, sillä verot ovat Euroopassa jo erittäin korkeita.

Spencer
Arvoisa puhemies, Coxin mietintö oli hyvä, ja nyt se on parempi. Se ansaitsee tukemme, kuten myös komission jäsen Monti.

Areitio Toledo
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentin jäsen Cox, kuten sanoimme jo edellisen kerran, kun meillä oli tilaisuus keskustella tästä mietinnöstä, kantamme ei ole muuttunut, sillä myöskään Coxin kanta mietinnössä ei ole muuttunut.
Esitimme tuolloin analyysimme komission ehdotuksesta. Tämä analyysi osoittaa, että komission ehdotus on kenties liiankin kunnianhimoinen.
Siinä pyritään saavuttamaan kolme tavoitetta yhden ainoan säännön avulla, ja me kaikki tiedämme, että sääntöjen tehokkuus on yleensä kääntäen verrannollinen tavoitteiden määrään.
Mielestäni kyse on kolmesta kunnianhimoisesta tavoitteesta - kuten Estevan Bolea mainitsi -, ja Coxin mietinnössä pyritään helpottamaan poikkeusten ymmärrettävyyttä ja täytäntöönpanoa, mitä on vaikea saada aikaan sellaisen verosäännön avulla, jossa pyritään nimenomaan laajentamaan tuota veropohjaa.
Kaikki verosäännöt, joissa määritellään uusi pohja, kuten esimerkiksi alv: tä koskeva sääntö ja niin edelleen, sisältävät suuren ja hyvin yksityiskohtaisen määrän poikkeuksia. Puhumme komission ehdottamasta säännöstä, jossa nostetaan öljytuotteiden erityisveroja ja laajennetaan energiatuotteiden veropohjaa. Tämä on monimutkainen sääntö, jossa sitä paitsi pyritään vaikeasti saavutettaviin tai rajakustannuksiltaan valtaviin ympäristötavoitteisiin, kuten Estevan Bolea selitti, eikä sitä paitsi verotuksen neutraalisuudesta, johon säännöllä pyritään, ole minkäänlaista varmuutta. Me emme ainakaan ole havainneet sitä missään kohdassa, eikä meillä ole minkäänlaista varmuutta siitä, että sääntö olisi verotuksen kannalta neutraali.
Mielestämme Cox on pyrkinyt tekemään poikkeuksia koskevasta luvusta entistä yksinkertaisemman, mistä emme myöskään ole samaa mieltä, koska mielestämme komission olisi mahdoton hallita sitä. Palaamme siihen kuuluisaan menettelytapaan, jossa komissiolle lähetetään jäsenvaltioiden kautta loputtomiin asiakirjoja ja yksittäisiä lupia energiankulutuksen mukaan ja niin edelleen.
Olemme kuitenkin myös sitä mieltä, että säännön on oltava olemassa. Ja kuten María Teresa Estevan totesi, meidän on loppujen lopuksi tehtävä jotakin ja ehkäpä jaettava tavoitteet eri sääntöihin ja yksinkertaistettava tämän säännön soveltamista, jonka tavoitteet ovat kiitettäviä, mutta jota on mielestämme toistaiseksi hyvin vaikea toteuttaa.
Parlamentin jäsen Cox, pysymme näin ollen huomenna joidenkin viikkojen takaisessa kannassamme, sillä olemme sitä mieltä, ettei myöskään Coxin mietintöä ole olennaisilta osin muutettu ja, kuten on johdonmukaista, ettei myöskään komission ehdotusta ole muutettu.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, Parlamentin jäsen Coxin yhteistyönä laatima mietintö luo hyvän pohjan energiaverotuksen uudistamiselle, siitä parhaat kiitokset. On selvää, että ryhmämme tukee puheenjohtajansa mietintöä. Energiaverotus on yksi kaikkein parhaita ja tehokkaimpia ohjauskeinoja, joilla yhteiskunta voi vähentää päästöjä ja ohjata kehitystä ympäristöä säästävään ja parantavaan suuntaan.
Mietinnön peruslähtökohta on, että jäsenmaille jäisi liikkumavaraa verosovellutuksissa sikäli kun se ei vaikeuta yhteismarkkinoita. Tätä on pidettävä oikeana, samoin kuin periaatetta, että uusiutuvat energialähteet suljetaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Edelleen yhdistetyn sähkön ja lämmön tuotannon suosiminen on erittäin tärkeä ja tervetullut kannanotto.
Esittelijä Patrick Cox on jo yksinkertaistanut ja selkeyttänyt komission ehdotusta. Omasta mielestäni sitä olisi voinut yksinkertaistaa vieläkin enemmän. Tässä mielessä 7 ja 8 artikloiden verotuksen vähimmäistasot voitaisiin jopa yhtenäistää. Tuotannolliseen tarkoitukseen ja lämmitykseen käytettävien polttoaineiden verotasot ovat jo nyt niin lähellä toisiaan, että ne voitaisiin yhtenäistää.
Haluaisin tässä yhteydessä korostaa paria pientä yksityiskohtaa: Ensinnäkin turve tulisi jatkossa tunnustaa riidattomasti uusiutuvaksi biomassaksi. Suo kasvaa turvetta vuodessa suunnilleen saman verran kuin metsä puumassaa pinta-alayksikköä kohti. Siksi turve todella on uusiutuva energialähde. Tämä toteamus on tärkeä siksi, että turpeella on erityisesti Pohjoismaissa ja myös muun muassa Irlannissa suuri merkitys nyt ja myös tulevaisuudessa. Toinen yksityiskohta: lentopetrolin verotus tulisi jättää kansallisesti päätettäväksi. Jäsenmailla on lentoliikenteen suhteen suuria eroja. Pinta-alaltaan pienissä jäsenmaissa sisäisellä lentoliikenteellä ei ole merkitystä. Sen sijaan pinta-alaltaan laajoissa jäsenmaissa, kuten Suomessa, sillä on valtavan tärkeä asema. Tästä syystä yhtenäinen verotus ei kohtelisi eri jäsenmaita oikeudenmukaisesti. Näine huomautuksineen pidän mietintöä erittäin hyvänä ja tuen sitä lämpimästi.

Breyer
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme tyytyväisiä tähän mietintöön, koska se on kolminkertainen askel oikeaan suuntaan. Meille kaikille on selvää, että on tehtävä vielä paljon enemmän, jotta energiaverotuksen alalla vihdoin saavutetaan myös läpimurto. Meille on kuitenkin aivan olennaista, ettei sen avulla jarruteta Brysselistä käsin Saksan ekologisen verouudistuksen toistakaan vaihetta ja että voimme keskipitkällä aikavälillä vihdoin päästä tilanteeseen, jossa meillä on pioneerimaita, jotka voivat ottaa edelläkävijän roolin Euroopan unionissa. Olemme erityisen iloisia siitä, että on poikkeuksia, jotka ovat " vihreitä" eivätkä koske vain energiavaltaisia yrityksiä, vaan päinvastoin - ja tämän on oltava meille kaikille selvää - ympäristöystävällisiä uudistuvia energiamuotoja, jotka voidaan jättää energiaverotuksen ulkopuolelle. Lisäksi iloitsemme suuresti siitä tosiasiasta, että ydinsähköä kuormitetaan verotuksella. Muutoin energiaverotusta koskevassa ehdotuksessa vallitsisi epätasapaino.
Olemme iloisia siitä, että tarkistuksemme sai talousasioita käsittelevässä valiokunnassa enemmistön taakseen, koska meille on aivan olennaista, että paikallinen julkinen lähiliikenne voidaan jättää ulkopuolelle. Emme nimittäin saa unohtaa yhtä asiaa: tällä energiaverotuksella on päämäärä, nimittäin suojella ympäristöä ja edistää sitä, että kasvihuonekaasujen päästöjen vähentäminen, johon olemme sitoutuneet, voidaan myös toteuttaa. Nämä mahdollisuudet palvelevat sitä. Nyt on tärkeintä, että pääsemme mahdollisimman pian sopimukseen ministerineuvostossa. Tässä yhteydessä minulla on ilo ilmoittaa, että Saksan ympäristöministeri Trittin pyrkii jäsenvaltioihin tekemillään vierailuilla saamaan aikaan sen, että voimme päästä mahdollisimman pian sopimuksen tässä kysymyksessä.

Blokland
Arvoisa puhemies, on hyvin valitettavaa, että Coxin mietintö tulee vasta nyt kahden kuukauden lykkäyksen jälkeen taas täysistunnon käsiteltäväksi. Toisaalta olen iloinen siitä, että Coxin mietintö ei ole heikentynyt liikaa kuluneena aikana. Se tarjoaa yhä selkeän vaihtoehdon sekamuotoiselle komission ehdotukselle. Suuri määrä häiritseviä vapautusmahdollisuuksia poistetaan. Kannatan sydämestäni Coxin mietintöä.
Neuvoston täytyy nyt valita kantansa. Se joko pitäytyy kansainvälisissä lupauksissa rajoittaa CO2-päästöjä ja vähentää ympäristön kuormitusta, tai se valitsee status quon epävarmuuden, jolloin seurauksena on ilmastojärjestelmämme vahingoittuminen yhä edelleen. Kannatan siviili-ilmailun käyttämän polttoaineen verovapauden poistamista. Yksipuolisen veron käyttöönotto Euroopan unionissa saattaisi kuitenkin johtaa liialliseen lentotoimintaan. Mielestäni erinomainen vaihtoehto olisi jo aikaisemmin vaadittu ylilentomaksu, joka kytkettäisiin lennonjohdon palveluihin.

Rübig
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kansainvälisessä kilpailutilanteessa me tarvitsemme mielekkään energiaveron. Energiavero on minulle aiheena monista syistä yksi niistä Euroopan unionin ja muun maailman puheenaiheista, jotka tähtäävät tulevaisuuteen. Ennen kaikkea on - myönteisessä mielessä - kysymys järjestelmistä, jotka kannustavat luonnonvarojemme säästäväiseen ja tehokkaaseen käyttöön. Tässä on kuitenkin muistettava kohtuus ja tavoite, eikä lasta ja siten taloutta saa " heittää pois pesuveden mukana" . Mehän emme periaatteessa vastusta yhdenmukaistetun energiaverotuksen käyttöönottoa. Silloin meidän on kuitenkin taattava yhtäläiset kilpailuolosuhteet. Esimerkiksi minun maani on tällä alueella kärkisijalla.
Niinpä yleinen ylärajojen asettaminen energiavaltaisten yritysten verorasitukselle komission ehdotuksen 15 artiklan mukaisesti on erittäin mielekästä. Meidän ei nimittäin pidä unohtaa, että sellaiset yritykset ovat jo aikaisemmin saattaneet tekniset laitteistonsa ajan tasalle ja vähentäneet energiankulutusta vähimmäiskäytön suuntaan. Tässä tapauksessa korkeammalla energiaverolla ei voida saavuttaa enää minkäänlaista säästövaikutustakaan. Voisimme estää siitä aiheutuvan kustannusten nousun ja tukea siten yritystemme kilpailukykyä ja Eurooppaa yritysten sijaintipaikkana. Tästä syystä meidän tulisi myös harkita uudelleen 13 artiklan ehdotusta, jonka mukaan muussa kuin polttoainekäytössä olevat energiatuotteet sekä sähkön ja lämmöntuotannossa käytettävät energiatuotteet poistetaan vapaaehtoisten vapautusten piiristä.
Joka tapauksessa niille jäsenvaltioille, joiden energiaverokannat ylittävät vähimmäistason, tulisi ainakin antaa mahdollisuus sopeuttaa verotuksen tasoja vastaavasti. Ylärajojen sääntelyn joustava käyttö voi edistää järkevien ratkaisujen löytämistä.

Monti
Haluaisin aivan ensimmäiseksi pyytää anteeksi teiltä, arvoisa puhemies, sekä kaikilta parlamentin jäseniltä, jotka ovat täällä istuntosalissa tähän aikaan, erityisesti molemmilta esittelijöiltä Harrisonilta ja Coxilta. Vaikka olin suunnitellut lentoni siten, että minulle jää paljon aikaa, se ei kuitenkaan ollut tarpeeksi. Pyydän tätä anteeksi.
Haluaisin kiittää Coxia hänen käsittääkseni kovin ystävällisistä sanoistaan. Haluaisin myös kiittää Spenceriä.
Parlamentin jäsen Cox, laatimanne mietintö ja tekemänne johtopäätökset ovat erittäin mielenkiintoisia ja tärkeitä. Olen erittäin iloinen, että tuette tämän ehdotuksen perusteluja ja tapaa, jolla näitä perusteluja on sovellettu käytäntöön. Komissio on laatinut neuvostolle ehdotuksen, jonka päävaikutin on tarve uudistaa yhteisön kivennäisöljyjen verotusjärjestelmää ja laajentaa sen soveltamisalaa käsittämään kaikki energiatuotteet. Tämä on välttämätöntä yhtenäismarkkinoiden toiminnan parantamiseksi, ja jotta vähennetään nykyisiä verotuksesta aiheutuvia vääristymiä.
Komissio on myös käyttänyt ehdotusta täyttääkseen velvollisuutensa tarkistaa kivennäisöljyjen vähimmäisveroasteet ja samalla vastata Ecofin-neuvoston pyyntöön laatia uusia ehdotuksia, sen jälkeen kun CO2-energiaverotusta koskevissa neuvotteluissa päädyttiin umpikujaan. Minun tuskin tarvitsee lisätä, että tässä yhteydessä ollaan yhä enemmän huolissaan fossiilisten polttoaineiden palamisen aiheuttamista ympäristövaikutuksista. Tätä on korostettu neuvoston äskettäin Kioton pöytäkirjan seurauksena hyväksymissä unionin päästötavoitteissa. Näiden tavoitteiden saavuttaminen ei ole helppoa, ja verotukselliset toimenpiteet ovat yksi niistä konkreettisista työvälineistä, joita voidaan käyttää tässä tehtävässä.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 2, 3, 11, 12, 13, 23, 32, 33 ja osittain tarkistuksen 25. Ehdotusta, jonka mukaan meidän tulisi siirtyä suoraan vähimmäistasojen toiseen vaiheeseen tammikuusta 2000 alkaen ja nostaa tasoja vuosittain inflaatioindeksillä korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä viiden vuoden ajan, ei voida hyväksyä.
Verotuksen vähimmäistasojen alkuvaiheen poistamisen osalta on totta, että voimaantulopäivämäärä 1. tammikuuta 1998 on jo umpeutunut. Neuvostossa käydyt keskustelut ovat kuitenkin osoittaneet, että jopa ehdotetut vähimmäistasot aiheuttavat ongelmia monille jäsenvaltioille. Näiden tasojen nostaminen ei sen tähden ole mahdollista.
Tämä pätee myös ehdotukseen, jonka mukaan vähimmäistasoja tulisi nostaa vuosittain inflaatioindeksillä korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä viiden vuoden ajan. Komission ehdotuksessa vähimmäistasoja nostetaan enintään inflaatioindeksillä niiden jäsenvaltioiden auttamiseksi, joita vaaditaan korottamaan veroja huomattavasti pelkästään vähimmäistasojen saavuttamiseksi. Ei ole hyväksyttävää, että vaatisimme heiltä inflaatiotason ylittäviä lisäkorotuksia.
Useimpien pakollisten ja valinnaisten vapautusten ja alennusten poistamista sellaisten tuotteiden osalta, joita ei tällä hetkellä veroteta, ei voida hyväksyä. Näiden vapautusten ja alennusten laatimiselle on lukuisia syitä. Jotkin on mainittu nykyisessä lainsäädännössä; toiset ovat välttämättömiä yhteisön kansainvälisissä sopimuksissa tehtyjen sitoumusten täyttämiseksi ja jotkin ovat välttämättömiä yhteisön yritysten kilpailukyvyn suojelemiseksi.
Lopuksi haluaisin lisätä sanan tai pari Harrisonin mietinnöstä.
Tämä yksinkertaistaminen, jonka innoittamana komissio hiljattain esitti vähennysoikeutta koskevan direktiiviehdotuksen, on meille ehdoton prioriteetti. Tämä direktiiviehdotus on yksi askel eteenpäin samaan suuntaan: sen tarkoitus on ensi sijassa estää kansallisia hallintoja vaatimasta tulevaisuudessa kyseiseen valtioon sijoittautumattomilta toimijoilta veroedustajan nimittämistä. Totean tyytyväisenä, että Harrisonin mietinnössä yhdytään tähän lähestymistapaan ja suhtaudutaan myönteisesti komission ehdotukseen. Ehdotetut tarkistukset eivät ole kuitenkaan minusta hyväksyttävissä. Haluan kuitenkin vakuuttaa teille, että komissio yhtyy esittelijän kantaan siinä, että lopullisen järjestelmän käyttöönotto merkitsee toimijoille kaikkein tärkeintä lopullista yksinkertaistamista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Monti!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Moottoriajoneuvojen matkustajatilanlämmityslaitteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Billinghamin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0170/99) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä moottoriajoneuvojen matkustajatilan lämmityslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 78/548/ETY muuttamisesta (KOM(98)0526 - C4-0552/98-98/0227(COD)).
Koska esittelijä ei ole läsnä, ensimmäisen puheenvuoron käyttää Rübig.

Rübig
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, te kaikki muistatte keskustelun, jota kävimme tässä salissa useaan otteeseen viime vuoden aikana. Keskusteluissa linja-autojen rakenteita koskevasta EU: n direktiivistä - Murphyn mietinnöstä - parlamentti kehitti aivan uuden lähestymistavan tekniseen lainsäädäntöön. Eurooppalainen lainsäädäntöelin hahmotelkoon poliittiset puitteet. Käyttäjät ja asiantuntijat, erityisesti standardoinnin alalta, päättäkööt yksityiskohdista sitten työryhmissä. Tällöin saavutamme paremman yksimielisyyden ja hyväksynnän niiden piirissä, joita asia koskee. Me otamme lainsäädännön yksinkertaistamisen iskusanan todella vakavasti.
Arvoisat kollegat, myös käsiteltävänä oleva ehdotus voitaisiin toteuttaa tämän mallin mukaan. Teksti voisi kuulua silloin jokseenkin näin: " Moottoriajoneuvon sisätilan lämmitys on rakennettava siten, että sitä voidaan käyttää turvallisesti, että se on suojattu riittävästi, niin ettei kukaan voi polttaa itseään, ja lopuksi sillä on oltava alhaiset haitta-ainepäästöt." Tämän periaatteen tarkan muotoilun olisi sitten voinut tehdä tekninen työryhmä. Siinä mielessä odotan jo iloiten neuvoston yhteistä kantaa linja-autodirektiivistä, sillä olen varma, että yhteispäätösmenettelyn puitteissa emme ainoastaan saa aikaan ratkaisua tähän asiaan, vaan voimme luoda yleiset suuntaviivat.
Parlamentin mietinnöstä on vielä sanottava, että kannatamme täysin kollega Billinghamin tarkistuksia. Lisäksi pidämme lämmityslaitteiden tehokkuuden tarkastamista välttämättömänä ja tärkeänä, sillä asennetun pysäköidyn auton lämmittimen laatua on voitava tarkastella objektiivisesti, myös esimerkiksi kysymystä siitä, pitääkö moottorin jäähdytysvesi saattaa käyttölämpötilaan ennen käynnistämistä. Matkustajien turvallisuutta käsitellään myös tarkistuksessa 10. Jos kerran matkustamoon on tarkoitus asentaa lämmitys, se on suojattava turvallisesti. Tässä emme kuitenkaan halua sitoutua yhteen ainoaan muotoilutapaan ja kannatamme siksi yleisesti lämmönkestävää materiaalia tarkistuksessa 12. Tässä mielessä kiitän hyvästä yhteistyöstä asiantuntijoiden kanssa, samoin kuin esittelijän kanssa, ja odotan kiinnostuneena huomista äänestystä.

Monti
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi kiittää esittelijä Billinghamia ehdotuksemme perusteellisesta analysoinnista ja sen pohjalta laaditusta erinomaisesta mietinnöstä. Ehdotus moottoriajoneuvojen matkustajatilan lämmityslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 78/548/ETY muuttamisesta pyrkii laajentamaan direktiivin soveltamisalaa ottamalla sen piiriin pelkkien autojen sijasta kaikki ajoneuvotyypit. Lisäksi se sisältää uusia polttolämmittimiä koskevia määräyksiä, joilla pyritään takaamaan, että lämmittimet vastaavat nykyteknologian mukaisia korkeita turvallisuus- ja ympäristönsuojelustandardeja.
Komissio voi hyväksyä mietinnön tarkistukset 1-6 sekä tarkistukset 8, 9 ja 11. Tarkistukset 1-3 ja tarkistukset 5, 6 ja 8 pääasiassa selkeyttävät alkuperäistä ehdotusta, ja tarkistukset 4, 9 ja 11 taas koskevat polttolämmittimien turvallisuuteen liittyviä erityisseikkoja. Myös komission tavoitteena on määritellä asianmukaiset turvallisuusmääräykset, ja siksi se suhtautuu myönteisesti näihin tarkistuksiin.
Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä tarkistuksia 7, 10 ja 12. Tarkistuksessa 7 komissio velvoitetaan valmistelemaan 1. lokakuuta 2001 mennessä ehdotuksia polttolämmittimien tehokkuuden tarkistamiseksi. Komissio katsoo, että on markkinoiden toimijoiden tehtävä taata riittävä tehokkuus tällä alalla ja että mitään lainsäädännöllistä toimea ei siten tarvita. Lisäksi, kun polttolämmittimet täyttävät direktiivin määräykset, nykyteknologian mukaiset korkeat turvallisuus- ja ympäristönsuojelustandardit on mahdollista täyttää. Jos erityiset ongelmat tai teknologiset innovaatiot muuttavat tätä tilannetta tulevaisuudessa, komissio saa tästä tiedon kansallisilta tyyppihyväksyntäviranomaisilta asiaa käsittelevissä työryhmissä ja toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä. Lisäksi voimaantulopäivä, 1. lokakuuta 2001, näyttää hieman epärealistiselta määräajalta uusille lainsäädäntöaloitteille.
Tarkistuksissa 10 ja 12 ehdotetaan vaihtoehtoa polttolämmittimien asentamiselle linja-autojen matkustajatilaan. Komission ehdotuksessa polttolämmittimen asentaminen matkustajatilaan sallitaan, kunhan käytetään asennusta kunnolla suljettuun kuoreen, joka ei aiheuta tulipalovaaraa edes ylikuumenemisen yhteydessä. Turvataso, jonka tarkistukset nykymuodossaan takaavat, on sama, ellei huonompi kuin direktiivin määräysten takaama turvataso, ja varsinkaan tulipaloriskien osalta ne eivät anna selviä takeita samasta turvatasosta.
Lopuksi komissio voi hyväksyä tarkistukset 1-6 ja tarkistukset 8, 9 ja 11, mutta se ei voi hyväksyä tarkistuksia 7, 10 ja 12. Komissio aikoo jatkaa hedelmällistä vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa vakuuttuneena siitä, että rakentava ratkaisu on mahdollista löytää.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Monti!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Istunto päättyi klo 22.04.

