Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 18. syyskuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin.)

Puhemies
Rouva van Bladelilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, 42 artiklan 5 kohta. Olen esittänyt komissiolle 3. elokuuta kiireellisen kirjallisen kysymyksen, joka koskee Angolassa uhkaavaa sotaa. Vastauksen pitäisi tulla virallisesti kolmessa viikossa. Nyt on erotettu 70 opposition jäsentä, ja viime perjantaina oppositiojohtaja Chivu Kuvuku joutui aseellisen hyökkäyksen kohteeksi mutta selvisi siitä, kuten vuonna 1992 tehdystä iskustakin. Luandan parlamentin jäsenet joutuvat hyökkäysten kohteeksi, joten mielestäni meidän parlamenttimme pitäisi esittää vastalause. Olen lukenut portugalilaisista lehdistä, että Lissabonin pormestari tekee kaikkensa tämän oppositiojohtajan hengen pelastamiseksi.
Arvoisa puhemies, pyydän parlamentin jäsenten nimissä, että esittäisitte hallitukselle vastalauseen ja ennen kaikkea pyytäisitte komissiota vastaamaan kysymykseeni. Kiitokset teille, että annoitte minulle tämän tilaisuuden.

Puhemies
Merkitsen tietooni esittämänne etuoikeutetun kysymyksen. Selvitämme asian ja vastaamme teille mahdollisimman pikaisesti.

Le Penin koskemattomuuden pidättäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wiben laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0317/98) pyynnöstä, joka koskee Jean-Marie Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä.
Herra Fabre-Aubrespy pyytää minulta puheenvuoroa.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, mutta herra Wiben mietinnössä ei mainita työjärjestysvaliokunnassa toimitetun äänestyksen tulosta. Kuitenkin läsnä olleet valiokunnan jäsenet olivat käsittääkseni pyytäneet yksimielisesti nimenhuutoäänestystä. Halusin kysyä teiltä, miksi sitä ei mainita mietinnössä. Miksi tätä nimenhuutoäänestystä, jonka määritelmän mukaan jokaisen antama ääni on julkinen, ei mainita herra Wiben mietinnössä?

Puhemies
Annan aivan pian puheenvuoron valiokunnan puheenjohtajalle. Muistutan teitä siitä, että parlamentaariseen koskemattomuuteen liittyvissä asioissa työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan päätökset tehdään suljetuin ovin, joten ennen mietinnön julkistamista ei ole kysymys julkisuudesta.
Arvoisa työjärjestysvaliokunnan puheenjohtaja, teillä on puheenvuoro.

Fayot
Arvoisa puhemies, nimenhuutoäänestystä todellakin pyydettiin herra Wiben mietintöä koskevan äänestyksen aikana, joka toimitettiin suljetuin ovin. Moni tämän työjärjestyksen määräysten mukaisesti asetetun valiokunnan jäsen kannatti tätä pyyntöä. Näin ollen toimitettiin nimenhuutoäänestys, jonka tulos, toisin sanoen tarkka selvitys siitä, kuka äänesti " puolesta" , " vastaan" tai " tyhjää" , on mietinnössä. Mielestäni ei ole syytä mainita niiden kollegojen nimiä, jotka osallistuivat tähän nimenhuutoäänestykseen. Tärkeää on juuri tuloksen julkistaminen, eikä työjärjestyksessä ole mielestäni mitään sellaista määräystä, jonka nojalla meidän olisi julkistettava äänestäneiden kollegojen nimet mietinnössä. Tämä on minun näkemykseni asiasta, ja olen sitä mieltä, että voimme nyt siirtyä keskustelemaan herra Wiben mietinnöstä.

Puhemies
Todellakin. Lisään herra Fabre-Aubrespyn puheenvuoroon sen, että nimenhuutoäänestyksen tulokset merkitään työjärjestysvaliokunnan pöytäkirjaan. Kaikki valiokunnan jäsenet voivat näin ollen joka tapauksessa katsoa tulokset tästä pöytäkirjasta.

Wibe
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön taustana on Münchenin yleisen syyttäjän anomus Le Penin koskemattomuuden pidättämisestä. Tämän syynä on Le Penin sanomaksi väitetty lausuma, jonka hän on väitetysti antanut lehdistötilaisuudessa joulukuussa 1997.
On olemassa kaksi sääntökokoelmaa, joita parlamentin on noudatettava tehdessään päätöstä koskemattomuuden pidättämisestä. Ensimmäinen kokoelma on meidän työjärjestyksessämme ja se sääntelee muodollista toimintaa eli sitä, miten asiassa on edettävä. Toinen sääntökokoelma on vuoden 1965 Pöytäkirjassa Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista ja koskee itse asiakysymystä eli mitä koskemattomuudella käsitetään.
Ensimmäisen osan eli muodollisen käsittelyn osalta voin uskoakseni sanoa, että valiokunta on nähnyt paljon vaivaa varmistaakseen sen, että asiassa on toimittu muodollisesti oikein. Olemme tarkistaneet, että syyttäjäviranomainen on oikea ja toimivaltainen viranomainen Saksassa esittämään tämän anomuksen. Olemme tarkistaneet, että anomus on käsitelty Saksan oikeusministeriössä. Olemme lisäksi kuulleet Le Peniä, olemme keskustelleet asiasta valiokunnassa ja olemme äänestäneet siitä. Uskon voivani vakuuttaa parlamentin jäsenille, että asia on käsitelty muodollisesti aivan oikein.
Itse asian osalta ehdottomasti tärkeintä on se, että emme ota kantaa syyllisyyteen. Kysymys siitä, onko Le Pen sanonut nämä asiat, vai onko hän sanonut jotain muuta, on epäolennainen kannanottomme kannalta. Epäolennaista on myös se, onko tällaista lakia, johon nyt vedotaan, muissa maissa kuin Saksassa, onko laki kohtuullinen, ovatko rangaistusseuraamukset liian ankaria vai liian lieviä - kaikki tällaiset seikat ovat täysin epäolennaisia. Ainoa, millä on merkitystä kannanottomme kannalta, on se, kuuluuko itse syytekohta niiden rajojen sisälle, jotka koskemattomuutemme kattaa. On ehkä yksi tapaus, arvoisa puhemies, jossa voidaan tehdä poikkeus tähän periaatteeseen, nimittäin silloin kun on kyseessä jonkun jäsenemme ilmeinen poliittinen vainoaminen. Jos esimerkiksi tässä tapauksessa Le Pen ei todistettavasti ollut tuossa paikassa tuohon aikaan vaan Argentiinassa, olisimme silloin voineet sanoa, että kyseessä on poliittinen vaino, jolloin meidän ei pidä ottaa asiaa esille. Mutta on kuitenkin aivan selvää, että tässä tapauksessa on olemassa kohtuulliset perusteet epäillä Le Penin sanoneen väitetyn lausuman.
Erikoista tässä tapauksessa on se, että esityksen on tehnyt jokin muu maa kuin Le Penin kotimaa. Sen on tehnyt Saksa, mutta Le Pen on Ranskan kansalainen. Voidaan kysyä, onko pöytäkirjan 10 artikla, jossa sanotaan, että parlamentin istuntojen ajan sen jäsenillä on toisen valtion alueella koskemattomuus, sovellettavissa tähän tapaukseen. On kuitenkin täysin selvää, ettei tämä kohta voi antaa yleistä koskemattomuutta kaikille jäsenillemme mahdollisten toisen jäsenvaltion alueella tehtyjen rikosten osalta. Mietitäänpä äärimmäistapausta, jossa joku jäsenistämme joutuisi syytteeseen murhasta toisessa jäsenvaltiossa. Silloin olisi selvää, että pidättäisimme koskemattomuuden.
Asian ydin, ehdoton ydin, on pöytäkirjan 9 artiklassa. Siinä sanotaan seuraavasti: " Euroopan parlamentin jäseniä ei voida alistaa tutkittavaksi, pidättää tai haastaa oikeuteen" - ja sitten seuraa keskeisin kohta - "heidän tehtäviään hoitaessaan ilmaisemiensa mielipiteiden tai äänestystensä perusteella" . Tämä tarkoittaa sitä, että koskemattomuus ei ole etuoikeus, joka meille Euroopan parlamentin jäsenille annetaan, vaan se on turva sille, että me voimme hoitaa tehtäviämme. Se tarkoittaa sitä, että meillä tulee olla koskemattomuus niiden asioiden osalta, joilla on suora tai epäsuora yhteys tehtäviimme Euroopan parlamentin jäseninä.
Lopullinen kysymys, arvoisa puhemies, kuuluu siten: voiko tämän lehdistötilaisuudessa sanotun lausuman katsoa kuuluvan jäsenen tehtäviin. Minä ja koko valiokunta sanomme erittäin selvästi, että tämä tilaisuus oli kirjan kaupallinen esittelytilaisuus. Sillä ei ole mitään tekemistä Le Penin Euroopan parlamentin jäsenyyden kanssa. Tästä yksinkertaisesta syystä meidän pitää täällä päättää, että koskemattomuus on pidätettävä.
(Suosionosoituksia )

Rothley
Arvoisa puhemies, PSE-ryhmä suosittelee mietinnön hyväksymistä ja kollega Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä. Hän nimitti kaasukammioita historian yksityiskohdaksi. Se on Saksan lain mukaan rangaistavaa. Jos parlamentti pidättää parlamentaarisen koskemattomuuden, hänet asetetaan syytteeseen. Hänet kutsutaan oikeuteen, ja jos hän ei noudata kutsua, hänet pidätetään, jos hän sen jälkeen joskus saapuu Saksan liittotasavallan alueelle.
Saksan lain mukaan rangaistavaa ei ole pelkästään Auschwitzin kieltäminen vaan myös sen vähättely. Saksan lain tarkoituksena on suojata totuutta, totuutta historiamme hirvittävimmästä aikakaudesta! Meidän on tunnustettava kauheudet. Vain siten ne eivät toistu. Sen vuoksi Saksan rikosoikeus määrää vähättelystä tai kieltämisestä rangaistuksen. Vain totuus voi vapauttaa meidät, ja sen vuoksi me kamppailemme omasta tulevaisuudestamme, kun kamppailemme herra Le Penin kaltaisia ihmisiä vastaan.
Ei ole totta, että tämä rikosoikeus rajoittaisi mielipiteenvapautta. Tämä historiallinen totuus on oikeushyvä, jota on suojeltava, ja se on yleinen laki. Ei ole myöskään totta, että se rajoittaisi tutkimusvapautta. Historiantutkijat ovat meillä päin kiistelleet viime vuosina pitkään - en halua selvittää sitä sen enempää. Laki ei rajoita myöskään tutkimusvapautta. Me haluamme ennen kaikkea suojella nuoria historian vääristelijöiltä ja poliittisilta kansankiihottajilta. Olen erittäin iloinen siitä, että oikeistoradikaalit jäivät äskettäisissä Saksan liittotasavallan vaaleissa liittopäivien ulkopuolelle.
Se on merkki demokratiamme kypsyydestä ja saa minut tuntemaan ylpeyttä maastani!
(Suosionosoituksia)
Donnelly, Brendan
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi toistaa herra Wiben tekemän jaottelun, joka on varsin keskeinen. Kysymyksiä on kaksi. Ensiksikin onko herra Le Pen Saksan lakien nojalla syyllinen siihen rikokseen, josta häntä syytetään? Toiseksi olisiko hänen parlamentaarinen koskemattomuutensa pidätettävä, jolloin hän voi joutua saksalaisen tuomioistuimen eteen?
Työjärjestyksessä tehdään aivan oikein selväksi se, että työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan tehtävänä ei ole ottaa kantaa ensimmäiseen kysymykseen. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että herra Le Penillä on joitakin konkreettisia ja oikeudellisia perusteluja, joihin hän epäilemättä haluaa vedota saksalaisen tuomioistuimen edessä. Toisaalta minusta tässä ei ole mitään ajojahdin makua, fumus persecutionis . Olen vakuuttunut, että kuka tahansa Saksan kansalainen - tai miksei kuka tahansa Ranskan tai Venezuelan kansalainen - olisi kutsuttu saksalaisen tuomioistuimen eteen kuten herra Le Pen.
Toinen kysymys, josta meidän on päätettävä täällä, koskee sitä, pitäisikö meidän estää se, että herra Le Pen voisi ja että hänen olisi Saksan lakien nojalla pakko tehdä selkoa sanoistaan ja teoistaan saksalaisen tuomioistuimen edessä. Tässä on tärkeää pitää mielessä ajattelutapa parlamentaarisen koskemattomuuden olemassaolon osalta. Olen herra Wiben kanssa samaa mieltä siitä, että tämä kuuluu niihin tapauksiin, joissa Euroopan parlamentilla on harkinnanvaraa.
Ei ole välttämätöntä säilyttää herra Le Penin parlamentaarista koskemattomuutta. Meidän on tarkasteltava tosiasioita ja edessämme olevaa tilannetta. Tässä meidän on pidettävä mielessä pohdintojemme keskeisenä osana, että eräs demokraattinen yhteiskunta on päättänyt, että on olemassa sellainen laki, jonka mukaan juutalaisten joukkomurhan julkinen kiistäminen tai vähättely on rikos. Meillä saattaa olla eriäviä näkemyksiä siitä, miten toivottavaa se on.
Huomauttaisin ohimennen, ettei maailmassa ole yhtään ainoata sellaista maata, jossa sananvapaus olisi täydellistä. Luottamuksellisuus-, panettelu- tai herjauskysymykset ovat aina perusteltuja. Saksa on kuitenkin ottanut oppia historiastaan ja demokraattisesti päättänyt, että pitäisi olla olemassa juutalaisten joukkomurhan kiistämistä koskeva laki. Jos me sanoisimme, että se tosiseikka, että joku on Euroopan parlamentin jäsen, vapauttaa hänet kyseisestä Saksan laista, jonka alaisia kaikki muut Saksassa ovat, tekisimme Euroopan parlamentille todellisen karhunpalveluksen.
Juuri tästä syystä, eikä herra Le Peniä kohtaan tuntemamme myötätunnon tai sen puutteen vuoksi, me PPE-ryhmässä hyväksymme Wiben mietinnön teknisine ja oikeudellisine analyyseineen ja äänestämme huomenna sen puolesta.

Nordmann
Arvoisa puhemies, haluaisin liberaaliryhmän puolesta kannattaa herra Wiben mietintöä monesta syystä.
Onko meidän ensinnäkin hämmästeltävä sitä, että Saksan liittotasavalta vie oikeuteen asian, jonka Ranskan oikeuslaitos on jo tuominnut? Älkäämme suhtautuko asiaan niin kuin se, mitä herra Le Pen sanoi, olisi aivan uutta. Se, että hän toistaa loitsun tapaan itsepintaisesti sanaa " yksityiskohta" puhuessaan juutalaisten joukkomurhasta, kuvaa selvästi halua provosoida, vaikka siihen liittyykin väkinäisenä pahoitteluna ilmaistua varovaisuutta.
Toinen syy on se, että mielestämme on erittäin järkevää, että Saksassa on tällainen lainsäädäntö, joka tuomitsee juutalaisten joukkomurhan kieltämisen ja jo pelkästään sen vähättelyn. Toivomme todellakin, että Saksan oikeuslaitos puuttuu kaikkiin samantyyppisiin mielipiteenilmauksiin ja erityisesti Auschwitzista hengissä selvinneen lääkärin äskettäin esittämiin pahennusta herättäviin lausumiin.
Lopuksi haluaisin sanoa, että liikutuimme erityisesti nähdessämme, kuinka eräs herra Le Penin läheisistä puolusti häntä työjärjestysvaliokunnassa toistaen ja korostaen niitä revisionistisia vihjailuja, jotka ovat nykyisten keskustelujen pääasia.
Keskustelu, sellaisena kuin se käytiin työjärjestysvaliokunnassa, osoittaa, ettei ole kysymys väärästä sananvalinnasta vaan päinvastoin jo vuosikausia kestäneestä hyökkäävästä vähättelystä, joka kohdistuu, vaikkakin vain sananvalinnoilla ja tilastoilla viisastellen, 1900-luvun edelleenkin hirvittävimpään rikokseen.
Herra Wiben moitteettoman oikeudellisen analyysin lisäksi nämä ovat ne syyt, joiden vuoksi liberaalit - eivätkä he ole ainoita - kannattavat parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä kuitenkin niin, ettei tämä pidättäminen tarkoita tuomitsemista vaan oikeudenkäynnin jatkumista oikeaan suuntaan.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevä valiokunta on päättänyt suurella ääntenenemmistöllä herra Le Penin koskemattomuuden pidättämisestä, ja luulen, että me tässä salissa päädymme samaan ratkaisuun. Valiokunta ei toiminut asiassa tuomarina. Päätöstä tehdessään herra Le Penin ja häntä kannattavien kollegojen läsnä ollessa valiokunta lähti siitä, että puhtaasti oikeudellista menettelyä on noudatettava, jotta ei rikottaisi perussääntöä parlamentaarisesta koskemattomuudesta, joka takaa parlamentin jäsenille oikeuden hoitaa vapaasti velvollisuuksiaan ja samalla estää parlamentaarisen instituution horjuttamisen. Valiokunta antoi siis yksinkertaisesti luvan käsitellä asia tuomioistuimessa, jossa sitten punnitaan, tekikö herra Le Pen rikoksen, josta häntä syytetään, vai ei.
Arvoisa puhemies, teko, josta häntä syytetään, muistuttaa jollain tavoin likaisen rahan pesemistä. Kyseessä on yritys pestä pois natsien rikoksia, ei ainoastaan juutalaisten joukkotuhoa vaan joukkotuhoja kaikkialla Euroopassa: omassa maassani joukkotuhoja tapahtui monissa paikoissa, monissa kylissä. On siis oltava hyvin tarkkana, kun ilmenee yrityksiä pestä pois nämä rikokset, jotta natsivallan aikana tapahtuneet kauhistuttavat teot eivät koskaan toistuisi.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ryhmäni on aina ollut erittäin varovainen parlamentin jäsenten parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisessä, jotta parlamentin vapaus ilmaista mielipiteitä ja valvontakyky säilyisivät. Kun kannatan huomenna parlamentin jäsen Le Penin koskemattomuuden pidättämistä, en tee sitä sen vuoksi, että hän olisi antanut lausuntonsa toimensa ulkopuolella. Olen pahoillani siitä, että valiokunta on hakenut turvaa sellaisista muodollisista päätöksistä, jotka muuten tuntuvat kaukaa haetuilta.
Kun kannatan hänen parlamentaarisen koskemattomuutensa pidättämistä, teen sen siksi, että pitäisin sietämättömänä ja häpeällisenä sitä, että Euroopan parlamentti suojelisi sellaista jäsentään oikeudelliselta syytteeltä, joka vähättelee kansanmurhaa, pilkkaa eloonjääneitä uhreja ja loukkaa kuolleita, ja koska en ole sitä mieltä, että parlamentilla on jonkinlainen oikeus antaa jäsenensä pilkata ja loukata tämän äärimmäisen rikoksen miljoonia kuolonuhreja. Jos iskulauseen " tehkää vastarintaa alusta alkaen" ei ole tarkoitus haalistua pelkäksi ontoksi fraasiksi, emme voi antaa tuollaiselle jäsenelle koskemattomuutta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ennen kaikkea tahtoisin täsmentää, että enemmistö Euroopan radikaaliallianssin ryhmän jäsenistä kannattaa huomisessa äänestyksessä Jean-Marie Le Penin koskemattomuuden pidättämistä.
Itse en ole vakuuttunut siitä, että tämä on paras mahdollinen tapa torjua Jean-Marie Le Penin esittämät näkemykset, ja mielipiteeni edustaa siten ryhmäni vähemmistön mielipidettä. Ei ole hämmästyttävää, että suvaitsemattomuuteen perustuvan puolueen johtaja pyrkii taisteluun demokraattisen järjestelmämme tarjoaman mielipiteenvapauden maaperällä. Hän haluaa suvaitsemattomuutta, ja hän toivoo, että vastaisimme samalla suvaitsemattomuudella, jotta hän voisi saksalaisessa tuomioistuimessa jatkaa mediatemppujaan mahdollisesti vielä viikkojen tai kuukausien ajan toistellen samoja vuorosanoja, noita järkyttäviä väitteitä, joita hän esitti yhä uudelleen viime vuonna. Suvaitsemattomuus on kuitenkin vaarallinen ase. Vuosia sitten työjärjestystä käsittelevä valiokunta ei vastaavassa tapauksessa äänestänyt koskemattomuuden pidättämisestä, ei ainoastaan siksi, että herra Le Pen olisi saattanut käyttää tilannetta hyväkseen, vaan myös siksi, ettei valiokunta tahtonut ryhtyä mielipiteenvapauden periaatteen kanssa ristiriitaisiin toimiin, sillä juuri mielipiteenvapauden herra Le Pen suvaitsemattomine teeseineen pyrkii meiltä riistämään saadakseen aikaan kahden vastakkaisen suvaitsemattoman ryhmän välisen kaksintaistelun, tai pikemminkin kukkotappelun. Harkitkaa siis huolellisesti huomista äänestystä! Toistan, että tämä on ryhmäni vähemmistön kanta, jonka kuitenkin tahdoin ilmaista.

Puhemies
Annan herra Le Penille kolmen minuutin puheenvuoron.

Le Pen
Viisi minuuttia, arvoisa puhemies!

Puhemies
Ei, herra Le Pen, teillä on aikaa kolme minuuttia.

Le Pen
Voitte yhtä hyvin teloittaa minut antamatta minun puhua.

Puhemies
Olkaa hyvä, herra Le Pen.

Le Pen
Hyvät parlamentin jäsenet, nyt, kun on pyydetty parlamentaarisen koskemattomuuteni pidättämistä, jota Münchenin syyttäjänvirastosta esitettiin ja jonka työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan enemmistö kehottaa teitä hyväksymään, eikö teidän pitäisi esittää itsellenne yksi ainoa täysin puolueeton kysymys: oliko kollegallamme Le Penillä oikeus ilmaista mielipiteensä kaasukammioista mutta ei juutalaisten joukkomurhasta, niin kuin te väitätte?
Demokraattiset perustuslakimme takaavat hänelle kansalaisena mielipiteen- ja sananvapauden niin kuin kaikille muillekin kansalaisille. Se edellyttää sitä, että hän kieltäytyy tyrkyttämästä jyrkkiä oppeja ja sitä, että hän kieltäytyy vain yhdenlaisesta ajattelusta ja valmiiksi annetuista mielipiteistä. Parlamentin jäseneen se pätee vielä voimakkaammin, minkä vuoksi teidän olisi voimakkaasti kieltäydyttävä pidättämästä parlamentaarista koskemattomuutta, sillä sen tarkoituksena ei ole suojella itse parlamentin jäsentä henkilönä vaan vapautta, hänen vapauttaan ajatella, hänen vapauttaan ilmaista mielipiteensä. Parlamentit eivät ole oikeutettuja toimimaan, elleivät niiden jäsenet ole vapaita, ja poliittinen vapaus on jakamaton. En puolusta parlamentaarista koskemattomuuttani vaan toimintakykyni, ja myös teidän toimintakykynne, koskemattomuutta.
Jos haluatte kuitenkin mennä asioiden ytimeen ja tuomita etukäteen, teidän on siinä tapauksessa kysyttävä itseltänne yksinkertainen kysymys: mikä väitteessä " kaasukammiot olivat yksityiskohta toisessa maailmansodassa" , joka esitettiin lehdistötilaisuudessa vastaukseksi erään toimittajan kysymykseen, on sellaista, jonka voi ymmärtää juutalaisten joukkomurhien kieltämiseen verrattavaksi rikokseksi? Lauseeseen, josta minua syytetään, ei sisälly minkäänlaista kieltoa. En kieltänyt kaasukammioiden olemassaoloa enkä vähätellyt asiaa. Sitä paitsi sana " yksityiskohta" sinänsä ei ole ainakaan ranskan kielessä vähättelevä. Yksityiskohdan merkitys voi olla vähäinen mutta myös hyvin keskeinen. Münchenin syyttäjänviraston syyttäjä kuitenkin väärensi tekstin ja lisäsi siihen sanan " vähäinen" sekä konjunktion " vain" . Tämä syyttäjä valehteli!
Kukaan ei voi kieltää sitä, että kokonaisuus muodostuu yksityiskohdista. Käyttämääni sanamuotoa selventääkseni, olen sanonut, että toisesta maailmansodasta kirjoitetussa tuhatsivuisessa kirjassa vain kahdella sivulla mainitaan jotain keskitysleireistä ja vain muutamalla rivillä kaasukammioista. Juuri tämä on yksityiskohta. Tällaisissa sanoissa ei ole mitään vähättelevää eikä halveksivaa. Olin lisännyt, että jos näiden lausumien tulkinnat aiheuttaisivat kärsimystä rehellisille ihmisille, olin siitä pahoillani, sillä kunnioitan kuolleita ja kunnioitan elossa olevien kärsimyksiä.
On syytä panna merkille, ettei vastaaviin asioihin viitata edes Churchillin, De Gaullen ja Eisenhowerin sotamuistelmissa. Suurissa taisteluissa kaatui miljoonia sotilaita. Ilmapommituksissa kuoli myös siviilejä. Nämä tapahtumat ovat toisen maailmansodan yksityiskohtia. Kuten niin monet miljoonat eurooppalaiset, olen yksi tämän sodan uhreista. Sota tuhosi perheeni, ja isäni kuoli saksalaisten miinaan. Elämäni ensimmäinen koettelemus oli se, kun minun oli 14-vuotiaana mentävä äitini kanssa tunnistamaan isäni rannalle ajautunut ruumis, joka oli ilman silmiä, ilman nenää, suu täynnä hiekkaa, ja muodoton vartalo oli pressuun käärittynä. Niinpä on mielestäni järkyttävää ja loukkaavaa joutua 55 vuotta sodan jälkeen saksalaisen tuomioistuimen eteen, joka väärensi ilmaisuni sellaiseksi, että minua voitaisiin syyttää saksalaisen lainsäädännön nojalla. Tämä valheellinen menettely on halpamaista.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä lukemaan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksen. Lisään vielä...

Puhemies
Herra Le Pen, myönsin teille 3 minuutin puheenvuoron. Olette puhunut 4 minuuttia 35 sekuntia.
(Herra Le Penin vastalauseita) Sitoutumattomien ryhmällä oli mahdollisuus antaa teille niin paljon aikaa kuin ryhmä halusi. Se antoi sitä mieluummin herra Gollnischille. Se päätti niin. Herra Gollnisch ehtii...
(Herra Le Penin keskeytys: " Entä ihmisoikeustuomioistuimen päätös!" ) Nyt ei ole kysymys ihmisoikeustuomioistuimen päätöksestä. Olette voinut vapaasti ilmaista mielipiteenne toimivaltaisessa valiokunnassa.
Annoin teille kolme minuuttia aikaa, mikä ei ollut...
(Herra Le Penin vastalauseita) Anteeksi, mutta olkaa hyvä ja kuunnelkaa, mitä sanon teille.
Minua pyydettiin antamaan teille puheaikaa, jotta voisitte ilmaista mielipiteenne täysistunnossa. Sovin yhdessä ryhmän kanssa, että myönnän teille kolmen minuutin puheenvuoron. Muissa vastaavissa tapauksissa on käynyt niin, että muut jäsenet ovat saaneet puheaikaa ryhmältään. Sitoutumattomat antoivat tämän ajan, kuusi minuuttia, mieluummin herra Gollnischille. He päättivät niin. Annoin teille aikaa kolme minuuttia: se on aika, jonka parlamentin jäsenen henkilökohtainen lausuma saa kestää. Kun herra Gollnischin vuoro tulee, annan hänelle aikaa ne kuusi minuuttia, jotka hän olisi voinut antaa teille aikaisemmin ja joita hän ei enää anna teille.

Duhamel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, demokraatista tuntuu ensin vastenmieliseltä pyytää parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä varsinkin siinä tapauksessa, että pyyntö perustuu sanoihin, puheeseen. Se on vastenmielistä sen vuoksi, että sananvapaus on yksi demokratian perusperiaatteista, ja sitä voidaan rajoittaa vain äärimmäisissä poikkeustapauksissa.
Niinpä parlamenttimme on kahteen otteeseen säilyttänyt herra Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden niistä antipatioista huolimatta, joita hän herättää täällä kaikissa demokraateissa. Se on vastenmielistä ennen kaikkea sen vuoksi, että voitaisiin toivoa, että pian 60 vuotta juutalaisten joukkomurhan jälkeen kukaan edustajista ei kiistäisi noita äärimmäisiä raakuuksia.
Mutta herra Le Pen ei voi olla tekemättä sitä. Juutalaisten vihaaminen on hänen intohimonsa ja juutalaisten joukkomurhan kieltäminen hänen kiihkeä halunsa. Hänen epäinhimillisten laskelmiensa mukaan juutalaislapsen, joka kuolee sen vuoksi, että hän on syntynyt juutalaiseksi, kuolema on verrattavissa taistelussa kaatuneen sotilaan kuolemaan. Eikä hän edes ymmärrä sitä, että hänen laskelmansa todistavat hänen syyllisyytensä. Parlamentin piti pidättää hänen parlamentaarinen koskemattomuutensa ensimmäisen kerran 11. joulukuuta 1989 hänen kauhean " durafour crématoire " -sanaleikkinsä vuoksi ja toisen kerran 12. maaliskuuta 1990 sen seurauksena, että hän hyökkäsi juutalaisten Internationaalia vastaan.
Ranskan oikeusistuimet ovat monta kertaa tuominneet herra Le Penin hänen hyökkäävien ja rasististen puheidensa perusteella. Sananvapaus loppuu rasismiin. Sen vuoksi ranskalainen sosiaalidemokraatti voi nykyään lohdullisesti vastata saksalaistuomarin pyyntöön. Se Kansallisen rintaman väite, jonka mukaan Le Pen on poliittisten tuomioiden, Ranskan oikeuslaitoksen poliittisen manipuloinnin uhri, jotta häntä ei äänestettäisi vaaliuurnilla, sortuu. Siinä, että hän toisti Münchenissä, entisten Waffen SS - yksikköjen kannattajien ympäröimänä, sanaa " yksityiskohtainen" , oli jotain erityisen halpamaista. Siinä, että hänen oikeuteen haastamista koskevan pyynnön esittää saksalainen tuomari, on jotain erityisen ilahduttavaa. Näen sen voimakkaana osoituksena tästä eurooppalaisesta tietoisuudesta, joka ruokkii meitä tällä meidän itse rakentamallamme eurooppalaisella demokratialla.
Lopuksi totean, että Euroopan sosiaalidemokraatit ovat erittäin tyytyväisiä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Gollnisch
Arvoisa puhemies, ongelma, jota parlamentissamme tänään käsitellään, on paljon laajempi kuin Jean-Marie Le Penin tapaus, joka on kuitenkin tärkeä.
On itse asiassa kysymys siitä, suojellaanko yhtä parlamenttimme jäsentä älyllisessä mielessä samalla tavalla kuin suojellaan tämän parlamentin enemmistöryhmien jäseniä toisinaan jopa siviilioikeuteen liittyvissä rikkomuksissa. On kysymys siitä, millä tavalla te määrittelette sananvapauden. Onko kaikilla oikeus siihen, mukaan lukien ne, joiden mielipiteet eivät miellytä teitä? Vai onko siihen oikeus, niin kuin työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan jäsen kuvitteli voivansa asian ilmaista, ainoastaan niillä, jotka hänen sanojensa mukaan noudattavat sovittua konsensusta, josta tulisi tästä lähtien hallitseva aate, johon oikeusistuinten suuret sankarit pakottaisivat meidät herra Duhamelin suureksi riemuksi.
Sanat, joista Jean-Marie Le Peniä moititaan, eivät ole pahennusta herättäviä eivätkä liioittelevia. Hän ei loukkaa ketään. Vaikka sana " yksityiskohtainen" vaikuttaisikin joidenkuiden teidän mielestä epäilyttävältä, se johtuu itse Jean-Marie Le Penistä, joka on nimenomaan todennut täsmälleen seitsemän kertaa, ettei hän aikonut antaa sanalle minkäänlaista halventavaa eikä vähättelevää merkitystä. Asian laita olisi toinen, jos työjärjestysvaliokunnan olisi vielä pitänyt toteuttaa entisen puheenjohtajansa, herra Donnez'n, joka oli suuri ja kunniallinen mies, noudattamaa oikeuskäytäntöä.
Tämän oikeuskäytännön mukaan koskemattomuus on säilytettävä fumus persecutionis -tapauksessa, eli silloin, kun tilanne vaikuttaa jäsenen vainoamiselta. Kuitenkin on jo itse asiassa seitsemäs kerta, herra Duhamel, kun tätä parlamenttia pyydetään pidättämään Jean-Marie Le Penin, nykyisten vallankäyttäjien eniten vastustaman eurooppalaisen poliitikon, parlamentaarinen koskemattomuus, ja joka kerta mielipiderikkomuksen perusteella. Koska on menty näin pitkälle, tilanne ei enää vain vaikuta vainoamiselta vaan on ilmiselvää vainoamista.
Toiseksi koskemattomuus on pidätettävä siviilioikeuteen liittyvissä tapauksissa ja säilytettävä jäsenen poliittisen sananvapauden hyväksi. Mutta onko mitään poliittisempaa kuin Jean-Marie Le Penin, poliittisen johtajan, poliittisessa lehdistötilaisuudessa ja parlamenttimme entisenä jäsenenä toimineen poliitikon läsnä ollessa antama vastaus poliittisen toimittajan esittämään poliittiseen kysymykseen? Tämä kysymys liittyy siihen täsmälleen samanlaiseen vaikutukseen, joka oli Le Penin pitämällä puheella kymmenen vuotta aikaisemmin poliittisessa radiolähetyksessä, johon hänet oli kutsuttu Ranskan presidentinvaalien ehdokkaana.
Näiden tosiasioiden valossa jotkut kuvittelevat voivansa väittää vastaan ja sanoa: meille riittää se, että herra Le Penin sanat ovat rangaistavia Saksan lain nojalla. Tämä tarkoittaa itse parlamentaarisen koskemattomuuden kieltämistä ja jopa työjärjestysvaliokunnan, jonka mietintö muodostuu 90-prosenttisesti tavallisista latteuksista, hyödyllisyyden kieltämistä. Tällainen ajattelutapa olisi saanut tämän valiokunnan ehdottamaan teille neljäsataa vuotta sitten, että Galileo Galilein, joka syyllistyi väittämään, että maa kiertää aurinkoa, parlamentaarinen koskemattomuus pidätettäisiin. Meille riittää, että häntä olisi voitu rangaista Vatikaanin lain nojalla, jos sitä olisi silloin tunnustettu. Vertaus vaikuttaa teistä liioitellulta. Se ei ole sitä. Esimerkiksi kolmekymmentä vuotta sitten työjärjestysvaliokunta olisi joutunut ehdottamaan teille samojen aihetodisteiden ja lainkohtien perusteella sen henkilön parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä, joka olisi ensimmäisenä sysännyt neuvostoliittolaisille vastuun Katynin joukkohaudoista löydettyjen 11 000: n puolalaisen upseerin murhasta, rikoksesta, joka pantiin väärin perustein Saksan syyksi Nürnbergin oikeudenkäynnissä ja jonka Venäjä äskettäin tunnusti.
Muutoin, jos käytte saksalaisen syyttäjän pyynnön tarkasti läpi, huomaatte, että siitä puuttuu oleellinen muotoseikka, toimittaminen diplomaattiteitse, jota on aina tähän asti vaadittu; virheellinen aineisto, johon syyttäjä on lisännyt partikkelin " vain" ja adjektiivin " vähäinen" ja joka on, lyhyesti sanottuna, älyllisen tekstin korjaamisen tulos: koska Le Penin sanat eivät selvästikään ole lainvastaisia, syyttäjä joutuu vetoamaan erityiseen tekstin selitykseen, Schöncke-Schröderin selitykseen, joka meidän kaikkien olisi pitänyt lukea saadaksemme tietää, mikä Saksassa on sallittua tai mikä kiellettyä sanoa.
Sallikaan minun lopuksi kertoa eräs tarina, jonka aitouden voin vahvistaa. Viime perjantaina vastasin Brysselissä BBC: n toimittajan kysymyksiin, jotka liittyivät meidän käsittelemäämme aiheeseen. Luonteeltaan inkvisiittorimainen toimittaja vaati minua järkyttymään sanasta " yksityiskohta" . Vastasin hänelle: " Ask Winston Churchill." " Mutta hän on kuollut" , toimittaja vastasi kärkevästi. Epäilemättä, mutta hänen 5 040-sivuisissa muistelmissaan, jotka käsittelevät maailman toista suurta selkkausta, ei mainita kaasukammioita yhdelläkään rivillä. Hetken syvällisesti mietittyään keskustelukumppanini totesi lopullisesti mutta kylläkin epätarkasti: " Silloin, kun Churchill kirjoitti, ei varmaankaan tunnettu historian yksityiskohtia." Näin sama mies, joka on taitava keskustelija, käytti täysin vilpittömästi samaa sanaa, jonka käytöstä hän moitti Jean-Marie Le Peniä muutama minuutti aikaisemmin. Suojelemalla Le Penin vapautta suojelette sananvapautta ja lehdistön vapautta, tavallisten kansalaisten vapautta. Olkaa rohkeita, olkaa niin kunniallisia.
(Suosionosoituksia sitoutumattomilta jäseniltä )

Ford
Arvoisa puhemies, herra Gollnisch matki varsin hyvin teeskenneltyä närkästystä vihjatessaan, että tämä parlamentti muka vainoaa herra Le Peniä.
Haluaisin palauttaa mieliin tosiseikat: herra Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä on pyydetty viidesti tai kuudesti tämän parlamentin aikana, ja parlamentti on itse asiassa useasti päättänyt, ettei parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseen ollut aihetta. Jos me siis harjoittaisimme herra Le Peniin kohdistuvaa vainoa, tämä näyttää tarkoittavan, että olemme siinä varsin tehottomia.
Tässä ei ole kysymys siitä, onko herra Le Pen syyllinen vai syytön, vaan todellakin siitä, onko olemassa perusteltua tapausta, josta saksalainen kansanedustaja olisi joutunut oikeuteen. On todellakin runsaasti viitteitä siitä, että herra Le Penin näkemys on hyvin lähellä sitä näkemystä, jonka esittämisestä häntä syytetään Saksassa. Hän on sanonut Ranskassa useasti, että juutalaisten joukkomurha on historian yksityiskohta, kuten hän itse myöntää. Hän on ainakin kerran...
(Vastalauseita ranskalaisilta sitoutumattomilta jäseniltä: " Valehtelette! Se ei pidä paikkaansa!" ) sanonut, että amerikkalaiset rakensivat Buchenwaldin keskitysleirin kaasukammiot sodan jälkeen. Hänen lausuntonsa julkaistiin Globe-lehdessä Ranskassa. Hän ei ole haastanut lehteä oikeuteen, joten voi vain olettaa, että hän pitää kirjoitusta totuudenmukaisena.
Sillä perusteella tapaus on perusteltu; saksalainen olisi joutunut siitä oikeuteen. Niinpä mielestämme on oikein ja kohtuullista, että herra Le Pen kohtaa syytöksiä esittävät ihmiset.
Kuten herra Donnelly sanoi, herra Le Pen väitti työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevässä valiokunnassa, ettei tieto ollut totuudenmukainen. Se asia ei ole parlamentin eikä työjärjestystä käsittelevän valiokunnan ratkaistavissa, vaan Münchenin tuomioistuimen on ratkaistava se. Odotan tapauksen käsittelyä.
Herra Gollnisch puhuu Katynin metsässä tapahtuneesta joukkomurhasta. Tietääkseni Saksan lainsäädäntö ei yllä kyseiselle alueelle. Jos se yltäisi, aivan oikein, tämä asia olisi saksalaisten tuomioistuinten päätettävissä eikä meidän.
Olen ilahtunut siitä, että herra Le Pen kannattaakin nyt sananvapautta. Hän on todellakin edistynyt parin viime vuoden aikana. Kun menin Marseillehin rasismitoimikunnan kanssa pitämään lehdistökonferenssia, tarvitsin avukseni Ranskan mellakkapoliiseja, katusulkuja ja kyynelkaasua, koska Kansallinen rintama päätti, ettei se halunnut minun puhuvan lehdistölle Marseillessa. Olen siis iloinen herra Le Penin mielenmuutoksesta. Odotankin sitä, että voin vastaisuudessa mennä Marseillehin ilman Ranskan mellakkapoliiseja ja Kansallista rintamaa!
(Vastalauseita ranskalaisilta sitoutumattomilta jäseniltä: " Valehtelette! Se ei pidä paikkaansa!" ) Kysymykseni kuuluu: miksi tällainen lainsäädäntö ei ole paljon yleisempi Euroopan unionissa? Toivottavasti jotkin jäsenvaltiot ymmärtävät, että ehkä nekin tarvitsisivat juutalaisten joukkomurhan kiistämistä koskevaa lainsäädäntöä.
Lopuksi pidän myönteisenä sitä, että äärioikeisto on pyytänyt nimenhuutoäänestystä. Se varmaan pitää ruodussa herra Bruno Mégret'n, joka tukee johtajaansa toisin kuin yleensä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Huumeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana d'Anconan laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0211/98), joka sisältää ehdotuksen Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle Euroopan yhteistyöstä huumausaineita käsittelevän Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistunnon (UNGASS) yhteydessä (KOM(97)0670 - C4-0113/98).

D'Ancona
Arvoisa puhemies, Euroopan yhteistyötä huumausainepolitiikassa käsittelevä mietintö oli jo muutama kuukausi sitten täysistunnon esityslistalla. Yritimme silloin lähettää mietinnön takaisin kansalaisasioiden ja sisäasiain valiokunnalle, koska esittelijänä toivoin, että avaamalla keskustelun uudelleen erilaiset näkemyksemme voisivat lähentyä. Arvoisa puhemies, tässä on onnistuttu merkittävin osin. Mietintöä on muokattu siten, että se tarjoaa tasapainon niiden kahden lähestymistavan välillä, jotka jäsenvaltioissamme on olemassa huumeasioiden osalta. Kuten tiedämme, nämä lähestymistavat ovat moralistis-legalistinen ja niin sanottu lääketieteellinen lähestymistapa. Moralistis-legalistisen lähestymistavan tavoitteena on huumeeton yhteiskunta, ja lääketieteellisessä lähestymistavassa otetaan huomioon se, että huumeita on käytetty kautta aikojen, ja sen kautta pyritään löytämään ratkaisuja, jotka minimoivat riskit. Näitä ovat esimerkiksi metadonin jakelu ja neulojen vaihtaminen hiv-tartunnan välttämiseksi.
Tasapaino näiden kahden ajattelutavan välillä tarkoittaa itse asiassa sitä, että yhdenmukaistaminen ei ole mahdollista, koska jäsenvaltiot luottavat vain omaan politiikkaansa, mutta molempien lähestymistapojen myönteiset tulokset voidaan kuitenkin yhdistää. Tämän vuoksi suosittelen kansalaisasioiden ja sisäasiain valiokunnan esittelijänä muun muassa sitä, että Lissabonissa sijaitsevalla Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksella teetettäisiin enemmän ja parempia tutkimuksia erilaisten huumepolitiikkojen vaikutuksista. Olemme muuten iloisia siitä, että seurantakeskuksen asiantuntemus paranee jatkuvasti ja että indikaattorien selvittäminen on johtanut myönteiseen tulokseen.
Mietinnössä suositellaan tutkimustulosten vaihtamisen lisäksi sitä, että huumeiden ongelmakäyttäjien kanssa toimivat tahot vaihtaisivat käytännön kokemuksia ja että erityisesti raja-alueilla tehtäisiin yhteistyötä. Pidämme tärkeinä paikallis- ja aluetasojen merkittäviä aloitteita, koska näillä tasoilla tiedetään usein parhaiten, kuinka konkreettisiin ongelmiin täytyy reagoida. Tämän vuoksi parlamentti ja komissio ovat myös järjestäneet menestyksekkäitä konferensseja tämän asian osalta. Pyydän rouva komissaaria miettimään vielä, kuinka voisimme jatkaa, koska konferenssit olivat erittäin hyödyllisiä.
Arvoisa puhemies, yrittäessäni saada aikaan tasapainoa erilaisten ajattelutapojen välillä en ole luonnollisestikaan voinut välttää sitä, että mietintöön on jälleen esitetty useita tarkistuksia. Keskitie, johon yritetään yhdistää erilaisten huumepolitiikkojen myönteisiä vaikutuksia, tuottaa ilman muuta pettymyksen niille, jotka uskovat vain yhteen ainoaan tiehen. Jos ajatellaan, että " vain tämä auttaa" , keskitie on heikko vaihtoehto. Tarkistuksia ovat esittäneet toisaalta ne, jotka kannattavat huomattavasti vapaamielisempää lähestymistapaa, ja toisaalta myös ne, jotka pitävät kaikkia huumeiden käyttäjiä ongelmakäyttäjinä, joihin täytyy soveltaa juridisia ja muita toimenpiteitä.
Arvoisa puhemies, en hyväksy tarkistuksia, koska ne haittaavat päätöslauselman vaivalloisesti aikaansaatua tasapainoa. Vain muutamat tarkistuksista, kaksi sosialistien ja kolme kristillisdemokraattien tarkistusta, eivät aiheuta hankaluuksia, ja siksi toivon teidän kiinnittävän huomiota niihin.
Arvoisa puhemies, mietinnössä halutaan tehdä selväksi, että nykyisistä näkemyseroista huolimatta täytyy olla mahdollista toimia yhteistyössä silloin kun siitä on hyötyä ja se on välttämätöntä. Jos haluamme saada huumeongelman ja siihen liittyvän rikollisuuden kuriin, meidän on oltava valmiita tunnustamaan, että kukaan eikä mikään jäsenvaltio ole tässä asiassa täysin oikeassa.

Andersson
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijää mietinnöstä. Ei ole mikään salaisuus, että esittelijällä ja minulla on aivan erilaiset käsitykset huumeongelmaan puuttumisesta. Kuitenkin, jos verrataan tämänpäiväistä mietintöä tammikuiseen mietintöön, täytyy minunkin myöntää, että se eroaa tammikuisesta mietinnöstä oleellisesti, ja siinä on mielestäni oleellisia parannuksia.
Haluaisin mainita kaksi näistä parannuksista. Ensimmäinen on se, että meidän on yritettävä todellakin noudattaa niitä kansainvälisiä sopimuksia, jotka me olemme allekirjoittaneet; tämä on mielestäni itsestäänselvyys, ja se on nyt mietinnössä. Toinen parannus on se, että politiikan tavoitteena on oltava huumeeton yhteiskunta, mikä on itsestään selvää, vaikkakin se on vaikea saavuttaa.
Joitakin kauneuspilkkuja kuitenkin vielä löytyy. Otan niistä esiin kaksi, joihin olen esittänyt tarkistusehdotuksen. Ensimmäinen koskee suositusta 12, jossa käsitellään vahinkojen vähentämisyrityksiä. Minulla ei ole mitään sitä vastaan, että nämä yritykset arvioidaan; olen päinvastoin sitä mieltä, että niin on tehtävä. Lisäksi olen sitä mieltä, että sitä politiikkaa, jota on harjoitettu esimerkiksi Sveitsissä, on verrattava politiikkaan muissa maissa, joissa on noudatettu muuntyyppistä politiikkaa, niin että näemme, ovatko tulokset parempia vai huonompia eri paikoissa.
Vahinkojen vähentämisen osalta haluan sanoa, että minulla ei ole mitään vahinkojen vähentämistä vastaan, vaikka haluankin sen pois joistakin mietinnön osista. Vastustan sitä, että se on ensisijainen tavoite. Se ei voi koskaan tulla huumeongelman ensisijaiseksi tavoitteeksi! Ensisijainen tavoite on se, että nuoret ja ihmiset yleensä saataisiin olemaan koskaan aloittamatta huumeiden käyttöä! Tämä on tärkein seikka huumepolitiikassa.
Huumepolitiikalla on neljä pilaria: ennalta ehkäisevä työ, valvontapolitiikka, hoito ja huolenpito sekä kansainvälinen työ. Nämä kaikki muodostavat kokonaisuuden, jossa ennalta ehkäisevä politiikka on tärkein osa.

Stewart-Clark, sir Jack
Arvoisa puhemies, d'Anconan uusi mietintö on kompromissiasiakirja, mutta siinä tehdään kuitenkin monta järkevää, käytännöllistä ehdotusta, joita suuri enemmistö voi puoltaa ja jotka komission ja neuvoston kannattaa ottaa huomioon.
Päätavoitteemme on oltava se, että mahdollisimman monta nuorta estetään päätymästä huumeiden orjiksi. Tämä tarkoittaa käytännön yhteistyötä ja kykyä oppia toinen toisiltamme. Olemme monessa suhteessa päässeet pitkälle 10 vuoden takaiseen tilanteeseen nähden. Lissaboniin on perustettu huumausaineiden seurantakeskus, ja tällä viikolla virallistettu Europol toimii paraikaa, mutta sillä on pitkä matka kuljettavanaan.
Seurantakeskus voi toimia tehokkaasti vain, jos kansalliset tiedonkeruu- ja tiedotustoimistot saavat asianmukaista rahoitusta ja tilastotietoja annetaan yhteiseltä pohjalta. Europol voi toimia asianmukaisesti vain, jos se voi analysoida ja vaihtaa huumekauppaa koskevia tietoja.
Kummassakin tapauksessa on selvitettävä, mitkä keinot huumeiden torjumiseksi toimivat ja mitkä eivät; mitä määrärahoja käytetään järkevästi ja mitä haaskataan. Hollannissa ja Ruotsissa on hyvin erilaiset huumausainepolitiikat, mutta kukaan ei varmastikaan ole eri mieltä siitä, että molemmat hyötyisivät suuresti, jos ne saisivat puolueetonta tietoa siitä, miltä osin niiden politiikat ovat onnistuneet ja mitä voidaan parantaa.
On monta yhteistä kysymystä: ketkä nuorista ovat suurimmassa vaarassa? Miten tavoitamme heidät parhaiten? Miten koulutamme heitä parhaiten olemaan käyttämättä huumeita tai kuntoutamme heidät, jos he käyttävät huumeita? Näihin kysymyksiin on saatava vastaus.
Tarvitsemme myös kekseliäitä uusia suunnitelmia, miten nuoret saadaan pysymään erossa hankaluuksista ja väärinkäyttäjiä autetaan palaamaan normaalielämään. Tämä edellyttää monissa tapauksissa sekä kansallista että paikallista lähestymistapaa. Hyvä ystäväni Hubert Pirker epäilemättä puhuu huumeettomista kouluista. Mielestäni meidän pitäisi käynnistää yhtenäinen TV-mainoskampanja koko Euroopan yhteisössä. Meidän pitää pohtia yhteisön kattavaa nuorisokerhoverkostoa, jotta nuoret saadaan pysymään erossa hankaluuksista ja täytetään koulupäivän päättymisen ja vanhempien kotiintulon väliin jäävä rako.
Meidän on panostettava enemmän kuntoutusterapiaan. Tarvitsemme paikallisyhteisöjen yhteistoimintaa, jotta huipputasolla tehtävä työ saisi lisävahvistusta, ja tästä syystä tässä mietinnössä korostetaan niin paljon kaupunki- ja paikallistason työtä.
Lopuksi päätavoitteena on oltava se, että saadaan aikaan tasapainoinen ja puolueeton huumausaineiden torjuntapolitiikka, jonka rahoitus on riittävä, jotta se kannattaisi. Toivon, että komissaari on yhtä mieltä kanssani ja että voimme odottaa häneltä myönteistä vastausta.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, kollega d'Anconan mietintö tulee myöhään käsiteltäväksi, mikä on muuten hyvä asia. Mietinnön oli tarkoitus olla tietyssä osassa kesäkuussa järjestetyssä Yhdistyneiden kansakuntien huumekonferenssissa, mutta onneksi näin ei tapahtunut. Mietinnössä vedottiin alun perin siihen, että huumeasioissa rankaisemista ei saisi pitää enää keskeisenä asiana. Tämä käsitettiin siten, että olisi kysymys jonkinasteisesta laillistamisesta ja että heroiinin määrääminen lääkereseptillä pitäisi mahdollistaa. Tämä lähestymistapa oli hyvin kiistanalainen, ja siitä olisi vain aiheutunut haittaa. Mietinnön palauttaminen oli näin ollen pienin paha, mitä saatoimme tehdä tässä salissa tammikuun istuntojaksolla.
Nyt edessämme oleva mietinnön toinen versio on tasapainoisempi. Siinä on enää vähän vastustettavaa. On kuitenkin pettymys, että aika ei ole vielä otollinen - myös rouva d'Ancona on nyt sen sanonut - Euroopan huumepolitiikan todelliseksi yhtenäistämiseksi, koska asian puolesta on paljon sanottavaa. Niin kauan kuin lähestymistavan osalta on eroja, jäsenvaltiot löytävät siitä haittapuolia. Alankomaat kärsii liian vapaamielisen huumepolitiikkansa vuoksi pahasti huumeturismista, ja Alankomaiden politiikasta on puolestaan haittaa muille maille. Yhteistyön pitäisi olla ratkaisu tähän.
Mitä sitten pitäisi tehdä? Tähän on kolme näkökulmaa. Esitän ne lyhyesti: ennaltaehkäisy, hoito ja huumeiden vastainen taistelu.
Lopuksi haluaisin sanoa, että myöskään mietojen huumeiden, kannabiksen, laillistamisen kannattajat eivät voi välttää eurooppalaista yhteistyötä, koska laillistaminen tarkoittaa sanoutumista irti voimassa olevista YK: n sopimuksista, ja se on mahdollista vain Euroopan tasolla. Tämä on pitkän aikavälin asia. Lyhyellä aikavälillä meidän pitäisi mielestäni pyrkiä huumeettomaan yhteiskuntaan.

Andrews
Arvoisa puhemies, tässä hyvän ystäväni rouva d'Anconan laatimassa mietinnössä on sekä myönteisiä että kielteisiä puolia. Myönteistä on suosituksessa 11 ilmaistu selkeä tavoite, että huumausaineiden vastaisen työn tavoitteena on huumeeton yhteiskunta. Tämä on täysin sopusoinnussa YK: n yleiskokouksen viime kesäkuussa hyväksymän poliittisen julkilausuman 12 kohdan kanssa, jossa myös vaaditaan huumausaineiden väärinkäytöstä vapaan yhteiskunnan aktiivista edistämistä. Pitäisimme mitä tahansa tähän tavoitteeseen tehtyä muutosta syynä äänestää mietintöä vastaan. YK: n poliittisessa julkilausumassa ei millään muotoa viitata " vahinkojen vähentämistä" koskevien politiikkojen tukemiseen. Sellaisten politiikkojen takia väärinkäyttäjät jäävät väärinkäyttäjiksi. Vahinkojen vähentäminen on alkusoittoa huumeiden laillistamiselle.
Yhdysvaltain raportissa arvellaan, että laillistaminen johtaisi maassa siihen, että heroiinin kulutus nousisi noin 100 % ja kokaiinin kulutus noin 50 %.
Viime kesäkuussa 150 maata hyväksyi YK: n yleisen strategian maailmanlaajuisen huumeongelman ratkaisemiseksi. Niiden hyväksymässä poliittisessa julkilausumassa hallituksia vaaditaan panemaan täytäntöön uusia strategioita ja ohjelmia huumeiden kysynnän vähentämiseksi sekä uusia lakeja rahanpesun torjumiseksi vuoteen 2003 mennessä. Kesäkuun konferenssia varten tilatussa raportissa varoitettiin, että kansainvälisestä rahoitusjärjestelmästä on tullut rahanpesijän unelma ja että se käsittelee suuren osan arviolta 200 miljardin dollarin huumerahoista joka vuosi. Kaikkien mahdollisten keinojen, myös Irlannissa käyttöön ottamamme omaisuuden takavarikoinnin, on oltava osa kansainvälisesti sovittua strategiaa. Yhdymme täysin YK: n julkilausumassa ilmaistuun huoleen. Korostamme erityisesti sitä näkemystä, että huumeet tuhoavat ihmishenkiä ja yhteisöjä.
Ryhmämme on päätettävä tästä mietinnöstä huomenna sen perusteella, mitkä tarkistukset parlamentti hyväksyy.

Pailler
Arvoisa puhemies, huumeiden väärinkäyttö on nykyään todellista uhkapeliä. Se koskettaa erityisesti yhä useampia nuoria yhä varhaisemmalla iällä, ja he tulevat sitä riippuvaisemmiksi mitä epävarmemmissa oloissa he elävät. Lisäksi tavaroiden ja pääomien vapaa liikkuvuus on todellinen onnenpotku huumekauppiaille. On pakko todeta, että huumeiden torjuntaan liittyvät YK: n tai Euroopan unionin suuret julistukset, aivan niin kuin tukahduttamiseen keskittyvät politiikatkin, ovat osoittautuneet tähän mennessä tehottomiksi.
Näin laajaa ja monitahoista ongelmaa ei voida tyytyä ratkaisemaan keksimällä iskulauseita ja suosittelemalla keskitiellä kulkemista. Päinvastoin, ei saa epäröidä aloittaa keskusteluja eri pohdiskelujen, kokemusten ja ehdotusten perusteella, jotta voitaisiin tuoda esiin uusia, todellakin todellisuuteen perustuvia tarkastelun kohteita.
D'Anconan ensimmäinen mietintö oli tämän avoimuuteen liittyvän menettelytavan mukainen, mutta se oli liikaa osalle parlamenttiamme, joka piiloutui mieluummin vakaumuksensa taakse. Toisesta versiosta on poistettu karkeudet, ja siinä on tyydytty myötäilemään Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksia. Konsensussääntö, parlamenttimme todellinen vanhuusiän sairaus, on jälleen tehnyt tuhojaan, ja päädytään tähän jaloon tavoitteeseen: " Huumausaineiden vastaisen työn tavoitteena on huumeeton yhteiskunta." Mikä hieno keksintö!
Laajentakaamme tätä väittämää niin, että se koskee kaikkia yhteiskunnan aloja, ja saamme seuraavat väittämät: " väkivallan vastaisen työn tavoitteena on väkivallaton yhteiskunta" tai " tyhmyyden vastaisen työn tavoitteena on yhteiskunta, jossa ei ole tyhmiä ihmisiä" . Hyvä! Tunnustakaa kanssani se, että vielä on edistyttävä paljon.
Mietinnössä kuitenkin tunnustetaan, että on tarpeellista tehdä riippumaton, tieteellinen, puolueeton ja huolellinen tutkimus Yhdistyneiden kansakuntien huumausaineita koskevista yleissopimuksista kyseisten yleissopimusten ajan tasalle saattamiseksi ja täydentämiseksi. Tällaisen tutkimuksen on nojauduttava kentällä työskentelevien henkilöiden näkökulmiin ja ehdotuksiin; se on tehtävä ilman tabuja ja osoittaen sellaista poliittista rohkeutta, joka liian usein puuttuu.
Omalta osaltani haluaisin tehdä kolme konkreettista ehdotusta. On ennen kaikkea päästävä eroon sellaisesta lainsäädännöstä, joka lannistaa niin huumeiden käyttäjän kuin kauppiaankin, ja lähdettävä päättäväisesti huumeiden käytön laillistamisen tielle. Riskien ehkäiseminen on asetettava etusijalle vahvistamalla kuuntelu- ja huolenpitorakenteita unohtamatta niihin liittyviä sosiaalisia kysymyksiä.
Lopuksi on vahvistettava laajamittaisen kansainvälisen huumekaupan torjumista lisäämällä valtioiden välistä yhteistyötä ja lakkauttamalla veroparatiisit, jotka ovat ainoastaan huumekaupasta ja muusta laittomasta kaupasta saatujen rahojen pesupaikkoja ja verokeinottelupaikkoja.
Totean lopuksi, että jos todellakin on vilpittömänä tarkoituksena taistella huumeiden käyttöä vastaan, erityisesti kansanterveyteen ja koulutukseen myönnettävät määrärahat on nostettava panosten tasolle.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, voin puhua lyhyesti rouva d'Anconan suosituksista. Ne ovat joiltakin osin erittäin hyviä. Tarkoitan tässä laaja-alaista näkökulmaa ja sitä, että paikallisille ja alueellisille kokeiluille on jätetty tilaa ja että niihin on kiinnitetty huomiota. Joissakin muissa tapauksissa, joita on valitettavasti runsaasti, on hyvin selvästi kysymys kompromissista - myös rouva d'Ancona sanoi niin - verrattuna vuoden 1996 suositusluonnokseen.
Toivon, että tämä keskustelu ja myös tulevat keskustelut johtavat siihen, että kannattajat ja vastustajat ovat valmiit luopumaan ideologisista periaatteistaan, koska muuten parlamentissa käytävä keskustelu uhkaa muuttua jatkuvaksi riitelyksi. Tämä olisi meille tärkeää paikallisten ja alueellisten kokeilujen kannalta. Olen vakuuttunut siitä, että kaikissa kaupungeissa ja kylissä - eikä vain Alankomaissa vaan koko Euroopassa, missä ihmiset yrittävät maltillisesti ja tietoisesti löytää ratkaisuja ongelmiin, joiden olemassaolon jokainen tunnustaa - löydetään ratkaisut tulevaisuuden huumepolitiikkaan. Ratkaisut löytyvät alemmilta tasoilta, ei Euroopan tasolta eikä kansalliselta tasolta, vaan paikallisista ja alueellisista kokeiluista.

Dupuis
Arvoisa puhemies, olen pahoillani sympaattisen esittelijämme puolesta. Hänen mietinnössään on mielenkiintoisia asioita, mutta siinä on myös asioita, joita on mahdoton hyväksyä. Niin kuin rouva Pailler sen sanoi, " huumeeton yhteiskunta" on järjenvastainen asia; lisäksi näitä mielenkiintoisia asioita käsitellään tarttumalla huumeongelman toisarvoisiin puoliin eikä ongelman ytimeen, nimittäin siihen, että tämä jättiläismäinen kaupankäynti muodostaa 8 % maailman BKT: stä; lisäksi tämä vahva kansainvälinen mafia turmelee poliisimme, tuomarimme, toimittajamme ja taloutemme sijoittamalla laittomasti hankittua rahaa terveille talousalan sektoreille. On kaikki tämä, eikä sen yläpuolella ole mitään.
Parlamenttimme ei halua kohdata tosiasioita. Yhdistyneiden kansakuntien kansainväliset yleissopimukset ovat olleet voimassa jo kolmekymmentä vuotta, ja kulutus on kolmenkymmenen vuoden aikana vain lisääntynyt; kollegani Andrews totesi sen: jälleen tänä vuonna heroiinin käytössä on kirjattu 50 %: n kasvu, ja se jatkuu. Tätä kaikkea parlamenttimme ei halua kohdata. Piiloudutaan järjenvastaisen asian taakse.

Blokland
Arvoisa puhemies, liian myöhään esiin tuotu, kuten herra Wiebenga jo sanoi, on osuva kuvaus tälle suositusluonnokselle, josta nyt keskustelemme. Viime keväänä pidettiin YK: n yleiskokouksen kestävän kehityksen erityisistunto (UNGASS), ja sen myötä voi vain kysyä, kenelle tämän mietinnön suositukset on oikeastaan suunnattu.
Vielä tärkeämpää on se, mitä suositus oikeastaan pitää sisällään. Minusta suositukset ovat melko neutraaleja. Näkökantani on se, että siellä täällä tarvitaan muutoksia, kuten kollega Lindholm ja PPE-ryhmä ehdottivat. Silti ihmettelen, mitä järkeä tässä mietinnössä on. Siinä ei esitetä mitään uusia näkökulmia. Suosituksia ei ole suunnattu kenellekään. Myös muut ovat ilmaisseet selvästi tyytymättömyytensä esittämällä runsaasti tarkistuksia.
Lyhyesti sanoen, tämä mietintö ei saa aikaan muuta kuin mielipahaa, ja mielestäni sen tuominen uudelleen täysistuntoon oli tarpeetonta.
Toinen mielipahaa aiheuttava kohta on B-osa, d'Anconan mietinnön perustelut. Nyt kun suosituksia on muutettu rankasti, perusteluissa ei ole mitään järkeä. Mielestäni perustelujen muuttaminen olisi itsestään selvä asia. Parlamentin enemmistö ei näytä olevan kollega d'Anconan poliittisten näkemysten kannalla. Mielestäni hän voisi tehdä tästä omat päätelmänsä.
Se, mitä rouva d'Ancona mainitsi hetki sitten legalistis-moralistisesta ja lääketieteellisestä lähestymistavasta, vaikuttaa minusta väärältä vastakkainasettelulta, joka aiheuttaa epäselvyyttä. Kokemukset siitä, että rikolliset pakotetaan tuomionsa kärsimisen sijasta vierotukseen, osoittavat jotain muuta. Vaikeasti huumeista riippuvaiset, jotka ovat lähellä kuolemaa, palaavat elämään ja näkevät uudet mahdollisuutensa. Näiden ihmisten kohdalla ei saa eikä tarvitse luovuttaa. Haittojen vähentäminen ei ole siis mikään ratkaisu, yhtä vähän kuin ilmainen heroiini. Haluan viitata tässä viime lauantain NRC Handelsblad -lehteen.
Vastustin tämän mietinnön ottamista esityslistalle. Se, että mietintö kuitenkin otettiin esityslistalle, koska siinä ei kuitenkaan ole enää minkäänlaista sisältöä, ei edistä kuvaa vakavasti otettavasta parlamentista.

Lindeperg
 Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi antaa tunnustusta esittelijän neuvottelu- ja vuoropuheluhengelle. Hän on koko sen hitaasti edenneen tapahtumasarjan ajan, jonka seurauksena laadimme nyt käsiteltävänä olevan mietinnön, osannut osoittaa todellista vuoropuheluhenkeä.
Koska hänen henkilökohtaiset kantansa tunnetaan, voimme vain arvailla sitä, kuinka paljon hänen on täytynyt ponnistella ehdottaakseen meille tekstiä, josta on poistettu tärkeimmät kiistanalaiset aiheet, joita on niin monta ja jotka perustuvat niin voimakkaasti intohimoon, etenkin silloin, kun on kysymys huumepolitiikan määrittelystä.
Otan seuraavaksi esille välillämme olevat voimakkaat mielipide-erot. Hän halusi asettaa etusijalle vähän kerrallaan etenevän politiikan ja veikkasi, että erilaisista ajattelutavoistamme huolimatta voisimme silti päästä sopimukseen joistakin edistysaskelista, joiden avulla voitaisiin lieventää tiettyjen huumeiden tuhoisia vaikutuksia: riskien vähentämisestä, sosiaalisista tukitoimista, oikeudesta lääkinnälliseen tukeen ja erityisesti joidenkin kokeellisten hankkeiden tarjoamasta tuesta.
Hyväksyin henkilökohtaisesti hänen menettelytapansa, vaikken ole läheskään tyytyväinen lopputulokseen. Mielestäni on kuitenkin valitettavaa, että tehdyt myönnytykset ovat yhdensuuntaisia ja että jotkin valiokunnassa esitetyt ja hyväksytyt tarkistukset ovat vääristäneet sitä tasapainoa, johon Hedy d'Ancona pyrki. En tarkoita niitä lukuisia tarkistuksia, jotka on esitetty täysistunnossa.
Mikä tilanne itse asiassa on? Toisaalta rajoittavan politiikan kannattajat puolustavat huumeettoman yhteiskunnan tavoitetta, mutta he eivät ehdota minkäänlaista uutta keinoa sen saavuttamiseksi, ellei sitten noudateta sokeasti nykyistä politiikkaa, jonka jokainen voi kuitenkin todeta epäonnistuneen. Ja jotta tästä linjasta poikkeaminen ja kaikki uudet kokeilut voitaisiin estää, painotetaan loputtomiin sitoutumista YK: n yleissopimuksiin, jotka soveltuvat niin huonosti nyky-yhteiskuntaan, että hyvin harva maa pystyy soveltamaan niitä. Tämä aiheuttaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen ja niiden soveltamisen välille suoraan sanoen epätodellisen ja järjettömän eron.
Oi, mikä utopistinen unelma huumeettomasta yhteiskunnasta! Halusin ivailla, mutta rouva Pailler vei sanat suustani ja käytti juuri niitä sanoja, joita minäkin halusin käyttää. Annan sen siis olla, mutta jos tämä iskulause jäisikin pelkästään epätodelliseksi ja utopistiseksi, se olisi pienempi paha; katson kuitenkin, että se on selvästi vaarallinen. Kun kansalaisissa herätetään vääränlaisia toiveita, kun heidät pakotetaan hyväksymään vääränlaiset parannuskeinot, jotka eivät ratkaise mitään, annetaan aihetta skeptisismille, joka liittyy politiikan kykenemättömyyteen ja pitämättömiin lupauksiin.
Mitä vaadimme näiden nykyisen lainsäädännön puolustajien edessä, jotka ovat niin varmoja itsestään? Sitä, että voitaisiin tarkastella muita menettelytapoja, joiden tulokset ovat olleet kannustavia silloin, kun niitä on voitu kokeilla. Lisäksi YK: n yleissopimukset eivät saa toimia jarruna eikä kieltona. Rouva d'Ancona mainitsi uudelleen sen, ettei yhdenmukaistaminen ole tällä hetkellä mahdollista. Näin ollen ei pidä määrätä tiettyjä sääntöjä valtiolle, joka ei haluaisi soveltaa niitä. Jos ruotsalaiset kollegamme ovat tyytyväisiä politiikkaansa, jatkakoot sitä. Kukaan ei aio estää heitä tekemästä niin. Haluamme heidän vain hyväksyvän sen, että asioista voidaan olla eri mieltä. Haluamme, että voitaisiin keskustella levollisesti ja puolueettomasti ilman määräyksiä, ilman tuomitsemisia. Onko se todellakin liikaa pyydetty?

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, yhdyn Bloklandin käsitykseen, että valiokuntaan ja parlamenttiin palauttaminen oli periaatteessa virhe. Hedy d'Anconan aikaisempi kannabiksen ja heroiininjakelun laillistamisen ylistäminen on nyt kuitenkin vaihtunut ehdotukseen, joka ei ole PPE: n huumepolitiikan kantavia periaatteita vastaan. PPE: n yhtenäinen kanta tässä asiassa on osaltaan auttanut tämän saavuttamisessa. Kyse on nyt siitä, niin kuin oikein onkin, mitä me käsitämme huumeiden torjunnalla.
Minua huolestuttaa ajatus keskushallinnosta, kun on kyse huumeidenkäyttäjien kuntoutuksesta ja huolenpidosta. Kysymyksistä, jotka voidaan yhtä hyvin hoitaa paikallisesti, ei pidä päättää ylikansallisella tasolla, vaan ylikansallinen taso pitää varata sellaisille kysymyksille, joita voidaan käsitellä tehokkaasti ainoastaan EU-tasolla, kuten Europol-yhteistyö ja yhteisiä rajatarkastussääntöjä koskevaa yhteistyö. Euroopan yhteistyö on ainutlaatuinen väline taistelussa huumerikollisuutta vastaan. Epäilen kuitenkin, onko se yhtä ainutlaatuinen, kun on kyseessä päivittäiseen työhön ryhtyminen kaduilla, huumeiden käyttäjien alueilla ja hoitolaitoksissa.
Kaikki me vastustamme niitä vahinkoja, joita huumeet aiheuttavat. Haluamme vähentää kärsimyksiä. Kuinka se sitten tapahtuu, on edelleen yksityiskohtaisesti määrittelemättä. Epäonnistuneet ohjelmat, jotka eivät ole auttaneet väärinkäyttäjiä pois riippuvuudesta, ovat tahranneet vahinkojen vähentämiskäsitettä. Siksi minä ja PPE-ryhmä olemme esittäneet lukuisia tarkistusehdotuksia, jotka tähtäävät siihen, että vahinkojen minimoimisen valvontaa tehostetaan ja sääntöjä tiukennetaan. Kärsimyksen minimointiin tarvitaan huolenpitoa, koulutusta, yhteiskunnallista panostusta ja sellaisia asioita, jotka antavat väärinkäyttäjille muita elämän arvoja kuin huumausaineet. YK: n lapsia koskeva yleissopimus antaa lapsille oikeuden huumeettomaan elämään, ja YK: n kesäkuussa laatiman huumausaineiden vastaisen politiikan pitäisi olla johtotähtenä jopa EU: lle.
Lopuksi haluaisin onnitella d'Anconaa, en niinkään kaikin puolin onnistuneesta mietinnöstä vaan siitä, että hänellä nyt on aikaa ja voimia muuhun kuin huumepolitiikkamietinnön tarkistamiseen. Jäljelle jää se, että meidän on tulevaisuudessa tutustuttava lähemmin toistemme malleihin, jotta voisimme käyttää hyväksemme parhaat ratkaisut.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, moraalinen ylemmyydentunto on hyödytöntä, kun keskustellaan huumeista. Huumevitsauksella on monta puolta, mutta siinä on ennen kaikkea kyse hukkaan heitetyistä elämistä ja inhimillisistä kärsimyksistä. Se edellyttää muutakin kuin ideologista pakkopaitaa; se edellyttää politiikkoja, jotka tuottavat tulosta.
D'Anconan mietintö laadittiin tässä hengessä. Siinä jäsenvaltioita kehotetaan mahdollistamaan se, että eri tasojen viranomaiset etsisivät uusia, innovatiivisia, tuloskeskeisiä lähestymistapoja. Annamme tukemme tälle viestille, koska mielestämme mitään politiikkaa ei saisi sulkea pois. Huumeongelmat edellyttävät käytännöllisyyttä ja avomielisyyttä. Näin ollen kannatan mieluummin sir Jack Stewart-Clarkin kuin herra Bloklandin lähestymistapaa.
Ilman muuta uusissa jäsenvaltioissa suhtaudutaan huumeisiin eri tavalla. Tämä luo omat ongelmansa, ei vähiten huumematkailun muodossa. Ihannemaailmassa lainsäädäntö olisi yhdenmukaistettu. D'Anconan mietintö on tässä suhteessa realistinen - meidän tarvitsee vain kuunnella tätä keskustelua. Siinä tunnustetaan se, että yhdenmukaistaminen on ennenaikaista, ja vaaditaan sen sijaan konkreettista ja vahvistettua yhteistyötä kansallisen, alue- ja kaupunkitason viranomaisten välillä. Se on välttämätöntä, jotta voidaan ratkaista jäsenvaltioiden välinen kiista eri politiikkojen takia. Sen ansiosta voidaan myös edistää parempaa yhteisymmärrystä siitä, mitkä politiikat ovat tehokkaita ja millä perusteilla. Tämä tulee varmasti olemaan yksi tehokkaan eurooppalaisen huumausainepolitiikan kulmakivistä.
Käytännössä voimme havaita, että kokemuksemme eri politiikkojen toimivuudesta eivät juuri eroakaan toisistaan. Kävin Ruotsissa, ja olen sitä mieltä, että Ruotsin poliisi ei itse asiassa toimi kovinkaan eri tavalla kuin Hollannissa toimitaan.
Tältä osin d'Anconan mietinnössä sivutaan toista ongelmakohtaa: siinä vaaditaan teorian ja käytännön politiikkojen välillä vallitsevan eron kuromista umpeen. Lopetetaan tämä lain ja käytännön välinen tekopyhyys. Käytettävissämme olevat oikeudelliset välineet on mukautettava uuteen todellisuuteen. YK: n heinäkuussa 1998 pidetty huumausaineita käsittelevä yleiskokous olisi voinut olla tilaisuus puuttua kaikkein suurimpiin eroihin lainsäädännön ja täytäntöönpanon välillä sekä sisällyttää yleissopimukseen huumetilanteen viimeisimmät kehityskulut. Tästä syystä kannatan mieluummin d'Anconan mietinnön humaania lähestymistapaa kuin sitä ideologista lähestymistapaa, josta kuulen yhä liikaa tässä parlamentissa.

Crowley
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella rouva d'Anconaa hänen yrityksestään saada parlamentissa aikaan yksimielisyys eräästä hyvin vaikeasta asiasta, josta parlamentissa on monta eriävää näkemystä ja mielipidettä.
Parlamentti kuitenkin toimii vähän niin kuin poliittinen eunukki, koska me puhumme ja esitämme suosituksia YK: n huumausaineita käsittelevästä erityisistunnosta, joka on jo pidetty. Kun pidetään mielessä tämä sekä muiden jäsenten esittämät huomiot, on tärkeää, että määritellään tietyt avaintekijät, niin että kansalaiset ymmärtävät, mitä me parlamentissa aiomme.
Ensiksikin mielestämme on suojeltava Euroopan unionin kansalaisia. Toiseksi mielestämme on autettava niitä ihmisiä, jotka ovat kaikkialla maailmassa riippuvaisia huumeiden viljelystä maittensa taloudellisten olojen takia. Kolmanneksi mielestämme on varmistettava se, että voimme antaa nuorille parhaan koulutuksen ja parhaat tiedonlähteet, jotta he voivat tehdä tietoisia päätöksiä omasta elämäntavastaan. Neljänneksi mielestämme on päästävä eroon hyödyttömistä ja turhista ideologioista, ja erityisesti haluamme ottaa poliittisesti kantaa ja esittää edistyksellisen näkemyksen siitä, miten voimme parhaiten auttaa kaikkia elämään huumeettomassa yhteiskunnassa.
Se ei ole täydellinen ratkaisu, eikä se ehkä ole täysin saavutettavissa. Jos kuitenkin sorrumme omahyväisyyteen ja sanomme, että voimme tietyssä määrin hyväksyä huumausaineiden väärinkäytön, olemme hävinneet taistelun. Meidän olisi pyrittävä parhaaseen mahdolliseen utopistiseen ihanteeseen ja ponnisteltava sen eteen.

Eriksson
Arvoisa puhemies, viime kerralla, kun meillä oli tämä mietintö käsiteltävänä, minua kiehtoi parlamentin asenne. Oli kai melko selvää, että me joka tapauksessa olimme erittäin, erittäin kaukana minkäänlaisista yhdenmukaistamispyrkimyksistä. Luulen, että heti omia etuoikeuksiamme koskevan keskustelun jälkeen tämä on mietintö, joka on pitkään aikaan eniten liikuttanut meitä.
Täällä on puhuttu paljon Ruotsin kannasta asiaan. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni kertoakseni erään viime viikolla julkaistun tutkimuksen tuloksista. Tutkimus käsitteli varhaisessa teini-iässä olevia nuoria, ja siinä kävi ilmi, että niiden nuorten lukumäärä, jotka olivat kokeilleet huumeita, oli vähentynyt aika olennaisesti. Tätä ei ole saanut aikaan minkäänlainen moralisoiva asenne, vaan erittäin, erittäin suuret panostukset suoraan kentälle nuorten joukkoon lähiöissä, ennen kaikkea sinne, missä on paljon syrjäytymistä suurissa kaupungeissa. Tämä osoittaa sen, että meidän on tietenkin oltava käytäntövaltaisia, ennen kaikkea silloin kun kyseessä ovat ensisijaisesti inhimilliset panostukset nuorisoomme.
Lisäksi olen sitä mieltä, että meidän on tarkasteltava rajoittavan politiikan sisältöä, joka ei missään tapauksessa saa olla sama asia kuin kehitystä estävä politiikka.

Lindholm
Arvoisa puhemies, maailmanjärjestö on selvästi ja yksiselitteisesti lausunut näkökantansa huumeongelmasta YK: n kolmessa huumeyleissopimuksessa ja siinä poliittisessa kannanotossa, joka annettiin kokouksessa New Yorkissa kesäkuun 8: nnen ja 11: nnen päivän välisenä aikana tänä vuonna. Maailmanjärjestö, johon EU: n jäsenvaltiot kuuluvat, on YK: n lapsiyleissopimuksen 33 artiklassa vuodelta 1989 ottanut tehtäväkseen suojella lapsia huumeiden käytöltä, laittomilta huumeilta sekä joutumasta mukaan laittomaan tuottamiseen tai jakeluun.
Tänään 5. lokakuuta on kansainvälinen lastenpäivä. Meillä kaikilla täällä on vastuu niiden yleissopimusten noudattamisesta, jotka meidän jäsenvaltiomme ovat ratifioineet. Siksi kehotan parlamenttia äänestämään kaikkia niitä tarkistusehdotuksia ja suosituksia vastaan, jotka ovat lapsiyleissopimuksen ja huumeettoman yhteiskunnan vastaisia.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, keskustelulle, jota olemme käyneet jo kuukausia, ja sen perusteella, mitä olen nähnyt, myös tämänpäiväiselle keskustelulle on tunnusomaista se, että siinä pohditaan vähemmän sitä, kuinka voimme edetä tehokkaimmin ennaltaehkäisyssä tai jälkihoidossa, ja enemmänkin sitä, voivatko jäsenet esittää, että heidän mielipiteensä tai se strategia, jota heidän maassaan edustetaan, olisi parempi kuin se, jota jossain toisessa maassa edustetaan.
Mitä tämä loputon keskustelu opettaa meille? Ensinnäkin, että huumeongelman torjumiseksi ei ole olemassa yhtä ainoaa oikeaa tapaa. Tässä parlamentissa tai sen ulkopuolellakaan ei ole kuitenkaan ketään, joka voisi sanoa omasta puolestaan: olen löytänyt tavan, jonka avulla voin ratkaista ongelman sekä ennaltaehkäisyn että jälkihoidon osalta. En tunne ketään sellaista.
Toiseksi se merkitsee: mitä tahansa sanommekin eri lähestymistavoista huumeongelman torjumiseksi, viivan alle jää aina yksi asia, nimittäin avuttomuus ja neuvottomuus, koska lukuisista erilaisista kokeiluista, joita on tehty, yksikään ei ole onnistunut yhdessä asiassa eli ilmiön tehokkaassa torjunnassa. Meidän on lopultakin todella sanottava se itsellemme, ja sitten meidän on, minun mielestäni, päädyttävä siihen johtopäätökseen, johon kollega d'Ancona päätyi. Se merkitsee pääasiassa seuraavaa: on päädyttävä - sanon tämän yksinkertaisesti - kunkin maan osalta sopivaan ratkaisuun, jossa otetaan huomioon historialliset edellytykset, jotka ovat muokanneet maan yhteiskuntaa kullakin hetkellä, kulttuuriset erityispiirteet, erilaiset valtiolliset rakenteet - yhden maan terveydenhoitojärjestelmä on aivan toisenlainen kuin toisen. En syytä alankomaalaisia enkä ruotsalaisia mistään kunniattomasta. Mailla on, keskustelun vastakkaisia osia korostaakseni, erilaiset lähestymistavat. Molemmilla on samat ongelmat.
Molempia pitäisi kunnioittaa, koska molemmat näkevät yhtä paljon vaivaa. Meidän pitäisi kuitenkin lakata uskottelemasta, että sellainen keskustelu voisi olla järkevä, jossa yksi maa yrittää vakuuttaa toista maata siitä, että sen oma lähestymistapa on parempi kuin toisen. Sen vuoksi rouva d'Ancona yritti pitkän keskustelun jälkeen sanoa kompromissiehdotuksena: minulla on omat kantani - jotka hän esitti paremmin kuin olisin pystynyt esittämään omani - mutta kantani antaa tilaa monille erilaisille lähestymistavoille, joita on kaikkia pidettävä samanarvoisina - pitämättä niitä huonompina tai parempina kuin muita. Pidän sitä erinomaisena tapana yrittää päästä ainakin tällaiseen vähäiseen yhteisymmärrykseen. Siksi kiitän rouva d'Anconaa PSE-ryhmäni puolesta tästä mietinnöstä, jossa hän yritti päästä yhteisymmärrykseen, vaikkakin aivan vähäiseen sellaiseen.

Pirker
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, huumeiden käyttö kasvaa jyrkästi, ei pelkästään Euroopassa vaan kaikkialla. Meillä kaikilla on uskoakseni yhteinen tavoite, nimittäin nuorten ja koko yhteiskunnan suojeleminen mahdollisuuksien mukaan huumeilta ja niiden käytöltä. Olemme samaa mieltä myös siitä, että niiden vastainen taistelu voi tapahtua vain toimenpidekokonaisuuden avulla ja että ennaltaehkäisyn, tukahduttamisen, parantamisen ja yhteiskuntakelpoisuuden palauttamisen välillä on oltava tasapaino. Jos tasapainoa järkytetään - ja Hedy d'Ancona teki niin ensimmäisessä mietinnössään, kun hän vaati huumeiden käytön rangaistavuuden poistamista ja kannabistuotteiden tai heroiinin vapaata myyntiä lääkärintodistuksen perusteella - siitä seuraa rangaistus. Mietintö hylättiin oikeutetusti.
Tämä mietintö on tehty toisen periaatteen pohjalta. Siinä on yritetty ottaa huomioon tuo tasapaino. Se sisältää paljon siitä, mitä huumeasiantuntijamme sir Jack Stewart-Clark ehdotti, ja sosiaalinen näkökulma on voimakkaasti etualalla. Tätä mietintöä voi kannattaa.
Pidän kuitenkin yllättävänä sitä, että nyt yritetään kuitenkin taas tarkistuksilla häiritä tätä tasapainoa ja saada huijattua parlamentti laillistamaan huumeet. Niin ei saa tapahtua! Me tarvitsemme tulevaisuutta varten ymmärrystä siitä, että ennaltaehkäisy suojelee meitä. Haluaisin pyytää teitä tukemaan ennaltaehkäisyä: huumeettomia kouluja lapsille, yhteiskunnalle, mutta kovia rangaistuksia huumekauppiaille ja heidän apulaisilleen, jotta nuoret, jotka ovat riippuvaisia huumeista, saataisiin vieroitettua niistä. Näiden kolmen toimenpiteen välisessä tasapainossa piilee mahdollisuutemme huumeettoman yhteiskunnan, huumeettoman elämän toteuttamiseksi.

Thors
Arvoisa puhemies, parlamentin maineelle on hyväksi, että palautimme takaisin mietinnön, joka nyt uudessa käsittelyssä vahvistaa yhdeksi tavoitteekseen huumeettoman yhteiskunnan. Meidän ryhmämme tuki palauttamista. Se, että niin tapahtui, on mielestäni hyväksi parlamentin maineelle. Itse en voi tukea kaikkia suosituksia, joista Jan Andersson mainitsi muutaman.
Meidän keskustelumme on todella keskittynyt yhteen asiaan. Henkilö, joka on edustamani politiikan kannalla, katsoo, ettei hän voi puolustaa vahinkojen vähentämistä. Se on mielestäni virhe ja väärinkäsitys. Minäkin haluan vähentää kärsimyksiä, mutta en voi hyväksyä sellaisia termejä kuin " Troijan hevoset" .
Väitetään, että vankiloissamme vallitseva tilanne johtuu huumepolitiikasta. Väitän kuitenkin, että meillä on se tilanne väärän kriminaalipolitiikan takia. Suomessa on alhaisin vankien lukumäärä, mutta ankara kriminaalipolitiikka. Nämä voidaan siis yhdistää. Juuri Euroopan parlamentin on tehtävä jotain itse kriminaalipolitiikalle ja niille virheille, joita siinä on. Ihmisille on sen sijaan annettava parempaa hoitoa.

Schulz
Arvoisa puhemies, pyydän ymmärrystänne. En haluaisi häiritä keskustelua, mutta sekä herra Pirker että rouva Thors antoivat asiallisesti väärän lausunnon. Täysistunto ei palauttanut mietintöä takaisin valiokuntaan, vaan minä pyysin PSE-ryhmän puolesta, että se otettaisiin täysistunnosta takaisin valiokuntaan. Se on aivan eri asia. Täällä on koko ajan toimittu aivan kuin täysistunnossa olisi sanottu, ettemme halua tuollaista roskaa. Rouva d'Ancona pyysi minua vetämään mietinnön takaisin, jotta meillä olisi ollut tilaisuus saada aikaan kompromissi. Ne ovat aivan oleellisesti eri asioita!

Thors
Arvoisa puhemies, ei pidä halkoa hiuksia, il ne faut pas couper les cheveux en quatre , niin kuin ranskalaiset sanovat.
Te ette saisi väittää näin. Käytin sanaa, joka kattaa molemmat mainitsemanne tilanteet. Återremiss on ruotsia ja tarkoittaa niitä tapauksia, kun jotakin pyydetään palautettavaksi ja se palautetaan sitten valmistelevaan elimeen.

Kerr
Arvoisa puhemies, totuus on se, että mietintö palautettiin valiokuntaan, koska Britannian työväenpuolueen ryhmä - sosiaalidemokraattisen ryhmän suurin yksittäinen osa - aikoi äänestää sitä vastaan. Se oli saanut ohjeet Britannian sisäministeriltä, jonka poika oli juuri pidätetty huumekaupasta, ja sen kannalta olisi ollut noloa puoltaa mietintöä. D'Anconan alkuperäinen mietintö oli erittäin hyvä mietintö. Tämä ei valitettavasti ole yhtä hyvä, vaikka siinä onkin joitakin hyviä asioita.
Tässä istuntosalissa leijuu tänä iltana tekopyhyyden suloinen tuoksu, joka sekoittuu ulkoa tulevan huumeen tuoksuun - huumeen, jota kutsutaan tupakaksi ja joka tappaa vuosittain puoli miljoonaa eurooppalaista. Parlamentti ei pysty estämään edes sitä, että ihmiset polttavat siellä, missä ei saisi polttaa, kuten aivan tämän istuntosalin ulkopuolella. Sen sijaan se pyrkii vesittämään rouva d'Anconan ehdottaman järkevän huumausainepolitiikan. Tiedän, että monet Britannian työväenpuolueen jäsenet ovat aikanaan polttaneet pilveä ja jotkut heistä polttavat vieläkin. He kaikki kuitenkin äänestävät sitä vastaan tässä istuntosalissa vallitsevan tekopyhyyden takia.
Me tarvitsemme järkevän politiikan kannabiksen laillistamiseksi, kuten on tehty Hollannissa, Australiassa ja monessa muussa paikassa. Sitten voisimme puuttua paljon tehokkaammin kovien huumeiden todelliseen ongelmaan ja nuoret ehkä ottaisivat meidät vakavasti.

Oostlander
Arvoisa puhemies, minä pidän kuitenkin tärkeänä askeleena sitä, että rouva d'Anconan mietintö on edessämme nykyisessä muodossaan. Joka tapauksessa kotimaassani herättää huomiota se, että etusijalle on asetettu pari selkeää periaatetta. Mietinnössä on mukana myös esimerkiksi huumeettoman yhteiskunnan periaate, " eläminen ilman huumeita" , samoin kysynnän vähentäminen, ja siinä on painotettu lisää lain ja kansainvälisten sopimusten noudattamista. Tämä tarkoittaa, että pois koko sallivuuspolitiikka! Se on melkoinen kannanotto. Minulla on sellainen vaikutelma, että sellaiset periaatteet kuten sallivan yhteiskunnan periaate - olen lukenut tästä liberaalien puolueohjelmista - ovat kuihtuneet vähin äänin huumepolitiikan osalta. Tämä on mielestäni myös hyvin tärkeää, koska huumeista aiheutuu paljon haittaa käyttäjilleen ja muille asianosaisille ja koska haitta kohdistuu niihin ihmisryhmiin, jotka ovat sosioekonomisesti yhteiskunnan alimmilla portailla, kuten kaikki tiedämme. Mielestäni on myös aivan itsestään selvää, että sosiaalidemokraatit ja kristillisdemokraatit voivat tietyllä hetkellä olla samalla kannalla, koska etenkin herkimmin haavoittuvien ihmisten kärsimysten estämisen olisi varmaankin oltava ensisijainen periaatteemme, jota noudatamme.
Mielestäni on myös oikein, että huumeeton yhteiskunta on esitetty ihanteena. Minua hämmästyttää kovasti se, että jotkut ihmiset hylkäävät tämän ihanteen, ikään kuin pyrkimykset täystyöllisyyteen ja köyhyyden poistamiseen sekä pyrkimykset luoda yhteiskunta, jossa vallitsee oikeus, ja pyrkimykset poistaa imbesillit parlamentista eivät olisi niitä ihanteita, joita meidän täytyy voimakkaasti tavoitella. Tämän vuoksi on mielestäni hienoa, että on saatu aikaan mietintö. Se on kompromissi, mutta siihen sisältyy onneksi myös toimintalinja, mikä on tärkeä asia.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, d'Ancona on tehnyt perinpohjaista työtä mietinnön valmistelemiseksi. Tämä toinen mietintö on selkeästi edeltäjäänsä rationaalisempi, maltillisempi ja ennen kaikkea rakentavampi. Uskon, että d'Anconan mietintöjen pitkä ja myrskyisä parlamenttikäsittely on vahvistanut useimpien käsitystä siitä, ettei huumeidenvastaista taistelua voida voittaa esittämällä EU: n jäsenvaltioiden huumelainsäädännön harmonisointia pelkästään liberaalin huumepolitiikan ehdoilla. Me kaikki olemme omalla tavallamme huumeiden käytön uhreja.
Jäsenmaiden yhteistyön huumeidenvastaisessa taistelussa pitää olla aktiivista, ei reaktiivista. Keskittyminen huumausaineiden käytön aiheuttamien haittojen torjumiseen ei ole oikea tie. Keskustelu synteettisistä huumeista on osoittanut, että EU: n olisi keskityttävä erityisesti lapsiin ja nuoriin kohdistuvaan valistustyöhön. Taistelu erilaisia nuorison muotihuumeita kuten synteettisiä ekstaasihuumeita vastaan on ainoa tapa pitää huumeiden käytön aloittamiskynnys korkeana. Viranomaisten välistä tietojenvaihtoa ja yhteisten tietokantojen perustamista uusien huumausainekoostumusten rekisteröimiseksi pitäisi pikaisesti kehittää ja laajentaa myös EU: n rahoituksen turvin.
Arvoisa puhemies, olisin vielä lopuksi huomauttanut, että mielipiteen ilmaisut lehterillä ovat mielestäni kiellettyjä.

Burtone
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni on tärkeää keskustella tänäkin iltana huumeriippuvuudesta, ja pidän ennen kaikkea merkittävänä sitä, ettei keskustelussa ole esiintynyt sävyjä ihmeisiin luottamisesta: huumeriippuvuutta ei voida voittaa taikasauvan heilautuksella! On mahdotonta löytää ratkaisua, joka voisi hetkessä ilman muuta johtaa huumeettomaan yhteiskuntaan. Meitä odottaa vaikea työ, jonka toteuttamiseksi ei vaadita ainoastaan Euroopan parlamentin vaan myös kaikkien jäsenvaltioiden sitoutumista Yhdistyneiden kansakuntien viimeisimmässä yleiskokouksessa vahvistettuun maailmanlaajuiseen toimintatapaan, strategiaan, jonka avulla pyritään tiedotuksen ja koulutuksen avulla ennen kaikkea ennaltaehkäisyyn ja huumausaineiden kysynnän vähentämiseen Euroopan yhteisössä, sillä tiedämme, kuinka suuri uhka uudet synteettiset huumeet ovat.
Ennaltaehkäisy ei riitä, vaan ennen kaikkea on autettava nuoria, jotka ovat joutuneet huumeiden hengenvaaralliseen syöveriin, eikä ainoastaan vahinkojen vähentämiseen tähtäävän toimintasuunnitelman avulla, vaan muistaen solidaarisuuteen perustuvasta vapaaehtoistyöstä saadut merkittävät kokemukset. Terapeuttiset keskukset ovat palauttaneet monia nuoria takaisin elämään; ennaltaehkäisy ja hoito liittyvät toipumiseen ja sopeutumiseen, ja lopulta myös sekä huumeiden välittämisen että ennen kaikkea laajan huumekaupan vastaiseen politiikkaan. Tämän mätäpaiseen puhkaiseminen on erittäin tärkeää, ja siinä pankkisalaisuuteen liittyvien kysymysten käsittely on ensisijaista, sillä suunnattomat, kuolemaa tuottavat rahavirrat siirtyvät laillisen talouden piiriin. Juuri tähän Euroopan parlamentin on puututtava.

Gradin
Arvoisa puhemies, olen kiinnostuneena tutustunut d'Anconan uudelleen muokattuun mietintöön ja seurannut päivän erittäin vilkasta keskustelua. Jo monia vuosia on Euroopan parlamentilla, ministerineuvostolla ja komissiolla ollut läheistä ja hedelmällistä yhteistyötä juuri huumeasioissa. Me olemme yhdessä järjestäneet tärkeitä konferensseja, ja tiedonvaihto on toiminut hyvin. Euroopan parlamentin edustajat osallistuivat komission valtuuskunnassa Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen huumeita käsittelevään erityisistuntoon viime kesänä. D'Anconan tavoin minäkin toivon hyvän yhteistyön jatkuvan.
Olen sanonut tämän monta kertaa aikaisemmin, mutta se kannattaa toistaa: tämä yhteistyö takaa rakentavan ja tarkennetun vuoropuhelun huumepolitiikan keskeisistä kysymyksistä. Yhtenä todisteena on se, että me yhdessä myötävaikutimme siihen, että kemialliset huumeet saatiin kunnolla mukaan EU: n poliittiseen päiväjärjestykseen. Mielestäni tämä vahvistaa kuvaa Euroopasta, joka taistelee yhdessä huumeiden leviämistä vastaan. Se on myös auttanut sovittamaan EU: n poliittista päiväjärjestystä siihen suuntaan, että se vastaa paremmin kansalaistemme jokapäiväisiä huolenaiheita ja heille tärkeitä asioita.
Yhteistyön avulla olemme osoittaneet, että tämän alueen lait ja säännöt ovat nyt melko samanlaisia EU: n sisällä. Se johtuu suureksi osaksi siitä, että YK: n yleissopimukset asettavat meille kaikille yhteisen perustan, jolla seistä. EU: n säännöillä on ollut tietysti tärkeä osuus silloin, kun on ollut kyseessä esimerkiksi rahanpesu ja kemialliset esimuodot. Samanaikaisesti ei voida sulkea silmiä siltä, että tärkeitä eroja on vielä jäljellä. Rangaistukset hallussapidosta, myynnistä ja salakuljetuksesta vaihtelevat, asenne omaan käyttöön myös, niin kuin sekin, kuinka tiettyjä huumeita voidaan pitää vähemmän vaarallisina kuin muita. On myöskin tiedostettava se, että merkittäviä eroja löytyy myös siitä, kuinka sovelletaan olemassa olevia lakeja ja sääntöjä. Erot eivät ole merkityksettömiä. Ne kuvastavat perustavia erimielisyyksiä siitä, minkälaisia strategioita tulevaisuudessa muodostetaan huumeasioista. Siksi on vielä tehtävä aika lailla työtä yhtenäisen eurooppalaisen huumepolitiikan saavuttamiseksi. Eroja ei saa kuitenkaan liioitella. Silloin on vaarana se, että käytämme tarpeettoman paljon aikaa ja energiaa suhteessa pieniin ongelmiin. Se estää rakentavan vuoropuhelun niistä suurista yhteisistä ongelmista, jotka meidän on ratkaistava yhteisymmärryksessä ja yhteisin voimavaroin.
D'Anconan mietinnössä vahvistetaan myös selvästi ja yksiselitteisesti se, että yhteinen tavoitteemme EU: ssa on ollut ja on edelleenkin huumeeton yhteiskunta. Tämä on arvokasta, eikä sen suhteen saa olla mitään epäilyksiä.
Arvoisa puhemies, se yhdistelmä ennalta ehkäiseviä ja rajoittavia toimia, joka nyt sävyttää Euroopan huumepolitiikkaa, on melkein 30 vuoden ponnistelujen tulos. Useissa jäsenvaltioissa on kokeiltu erilaisia malleja eri aikoina. Kaikki ovat tulleet siihen johtopäätökseen, että ennalta ehkäisevä työ sekä toimet sosiaalisektorilla ovat yhtä tärkeitä kuin kiellot ja rajoitukset.
Käytännössä huumepolitiikassa on kolme erilaista perustekijää. Ensimmäinen on toimet kysynnän vähentämiseksi, toinen toimet saatavuuden vähentämiseksi ja kolmas kansainvälinen yhteistyö. Nämä kolme rakennuskiveä olivat sen unionin viisivuotisen huumeiden vastaisen toimintaohjelman perustana, joka aloitettiin vuonna 1994 ja jota aiotaan päivittää. Jatkuvuus ja kestävyys ovat avainkäsitteitä tässä yhteydessä. Tämä korostuu myös YK: n päätösasiakirjassa, jonka YK hyväksyi erityisistunnossaan viime kesänä. Siksi minua ilahduttaa erityisesti se, että yhdessä d'Anconan mietinnön suosituksista niin yksiselitteisesti ilmaistaan tuki YK: n yleissopimuksille. Se luo myönteistä selkeyttä tulevaisuuden huumeiden vastaisen taistelun suuntausten rajoihin. Nyt on kyseessä yhteistyön hienosäätö ja kalibrointi, jotta se mukautuisi paremmin uusiin suuntiin ja suuntauksiin. Sitä vastoin tilaa ei ole mullistaville muutoksille eikä kokeiluille, joihin liittyy vaaroja.
Siitä ovat useimmat tänään yhtä mieltä, arvoisa puhemies, että on painotettava ennalta ehkäiseviä toimia. Se, että ainoastaan vaaditaan lisää poliiseja ja tullivirkamiehiä, kovempia rangaistuksia tai huumeiden viljelyn säälimätöntä lopettamista kehitysmaissa, ei varmastikaan ole perille vievä tie. Sen sijaan kyseessä on sekä kiinteiden puitteiden asettaminen että laajan sosiaalisen vastuun ottaminen. Arvostan siksi sitä, että esittelijä antaa mietinnössään tilaa taloudelliselle ohjelmalle huumeidenkäyttöä ennalta ehkäiseviä yhteisötoimia varten. Unioni on sijoittanut 27 miljoonaa ecua viiden vuoden pituiseksi ajaksi tukeakseen ennaltaehkäisytyötä jäsenvaltioissa. Ohjelma avaa ainutlaatuisia yhteistyömahdollisuuksia hallituselinten ja vapaaehtoisjärjestöjen väliselle yhteistoiminnalle. Se luo myös edellytyksiä menetelmien kehittämiseksi esimerkiksi silloin, kun kyseessä on ennalta ehkäisevien toimien arvioiminen jäsenvaltioissa. Ideana on se, että voitaisiin määritellä strategiat, jotka edistävät tiedon- ja kokemustenvaihtoa. Sitä vastoin on sanottava selvästi, että yhteisön ohjelmia ei voi käyttää kokeilutoiminnan tukemiseen huumeasioissa - tästä on valitettavasti usein ollut vallalla väärinkäsityksiä.
Lopuksi haluan mainita, että unionin huumeiden vastaisen toimintaohjelman päivittäminen on juuri alkanut. Vastaan komission työn yhteensovittamisesta, kun se aikoo laatia osuutensa uuteen ohjelmaan. Arvioisin, että meillä on ensimmäinen versio valmiina joskus ensi vuoden alkupuolella. Siihen mennessä minä ja ne kollegat komissiossa, joita asia myös koskee, arvioimme kaikki ne ponnistukset, joita on tehty unionissa täällä alueella viime vuosina. Lähden siitä, että yhteensovittavana komissaarina saan monta kertaa keskustella näistä kysymyksistä parlamentin kanssa, sekä valiokunnassa että täysistunnossa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Lahjonnantorjunta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bontempin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0285/98) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille unionin lahjonnantorjuntapolitiikasta.

Bontempi
Arvoisa puhemies, mietinnössä, josta tänään keskustelemme ja äänestämme, käsitellään ennen kaikkea komission vuoden 1997 tiedonantoa ja siinä ehdotettuja suuntaviivoja. Mietinnössä otetaan lisäksi huomioon lahjonnantorjuntakeinojen kartoittamisessa kansainvälisellä tasolla tapahtunut suotuisa ja kiinnostava kehitys, nostetaan esiin ja käsitellään keskeisimpiä seikkoja sekä mainitaan aloitteita, joiden aloittaminen ja toteuttaminen on kiireellistä. Itse asiassa monet kansainväliset tahot käsittelevät parhaillaan lukuisia ehdotuksia ja ideoita: nyt tarvitaan kouraantuntuvia käytännön toimia.
Tahtoisin esittää komission asiakirjasta lyhyen yleisarvion ja palaan myöhemmin vain joihinkin keskeisiin kohtiin. Se on hyvä asiakirja, mutta siinä on kuitenkin kaksi melko huomattavaa puutetta: ensimmäinen liittyy vähäiseen toimintaan niilläkin aloilla, joilla aloiteoikeus tosiasiassa olisi komissiolla, sillä sitä ei jaeta muille toimijoille; toinen - poliittisesti edellistäkin tärkeämpi - on se seikka, ettei asiakirjassa mitenkään viitata Euroopan toimielinten sisällä tapahtuvaan lahjontaan liittyviin ongelmiin, riskeihin tai mahdollisiin toimiin. Hiljattain sattuneet laajaa huomiota herättäneet tapaukset - uusimpana ECHO - osoittavat, että voidaksemme säilyttää uskottavuutemme neuvoessamme toimintatapoja toisille, meillä itsellämme on oltava hyvin selkeä sisäinen, ainakin sääntöjä ja painopistealueita koskeva suunnitelma. Mietinnössä esitetään lukuisia tähän liittyviä ehdotuksia, ja uskoisin, että komissio on jossain määrin samaa mieltä tämän osuuden korostamisesta. Lisäksi herra Bösch käsittelee tätä kysymystä nimenomaan näitä seikkoja koskevassa mietinnössään, josta keskustellaan huomenna.
Yleisemmin tämän aihepiirin puitteissa tahtoisin muistuttaa, että viimeisinä kolmena tai neljänä vuonna huolestuneisuus on lisääntynyt huomattavasti. Tämä on ilmeistä eri puolilla maailmaa - Keniassa, Japanissa, Meksikossa, Etelä-Koreassa, Tsekissä, Italiassa, Espanjassa, Ranskassa - sattuneissa suurta huomiota herättäneissä tapauksissa, joissa korkeiden virkojen haltijat tai kokonaiset johtoryhmät ovat sekaantuneet lahjontaan. Ilmiön laajuutta osoittavat myös arviot, joiden mukaan 5 % ulkomaisista sijoituksista, jotka suunnataan tälle ilmiölle altteimpien maiden vientikauppaan, kuluu lahjontaan, laskematta edes mukaan sisäistä lahjontaa. Itse asiassa huomasimme huolestuneisuuden lisääntymisen siitä, että jopa sellaiset toimijat, jotka vielä vähän aikaa sitten pelkäsivät edes sanan " lahjonta" lausumista, ovat nyt asettaneet sen vastustamisen keskeiseen asemaan toimissaan. En halua olla poleeminen, vaan ainoastaan korostaa tätä seikkaa viitatessani Euroopan rahapoliittiseen instituuttiin, Maailmanpankkiin, OECD: hen ja kaikkiin niihin toimijoihin, jotka eivät aiemmin - toistan - koskaan ottaneet kantaa lahjontaan, vaikka olivatkin tietoisia monista, jopa laajalle levinneistä tapauksista esimerkiksi kansainvälisen kaupan alalla. Olen hyvin tyytyväinen siitä, että juuri liike-elämän edustajat ja nämä toimielimet ovat uusimman, pahaenteisen kehityksen vuoksi tulleet tietoisiksi tilanteesta. Tässä yhteydessä mainitsen, että huhtikuun 14. ja 15. päivänä järjestettiin mielenkiintoinen liike-elämässä esiintyvää lahjontaa käsittelevä neuvoston, komission ja parlamentin yhteinen konferenssi, jossa myös liike-elämän edustajat ilmaisivat sitoutumisensa lahjonnan vastustamiseen sangen painokkaastikin. Nyt odotamme vahvistuksia ja toteen näyttämistä.
Tahdon mainita erään uuden ja erittäin tärkeän Berliinissä vuodesta 1993 toimineen Transparency International - kansalaisjärjestön, joka on omistautunut lahjonnan torjuntaan liike-elämän näkökulmasta. Sen toiminta on saanut aikaan uusia seikkoja, jotka vain luettelen: Euroopan unionin kanssa tehty sopimus, jonka neuvosto on hiljattain hyväksynyt yhdessä taloudellisten etujen suojaamista koskevan pöytäkirjan kanssa, ja ennen kaikkea joulukuussa tehty merkittävä OECD-sopimus, joka on ensimmäinen näin arvovaltaisen elimen kollektiivisesti tekemä selkeä ja kouraantuntuva lahjonnanvastainen teko. Tahdon kuitenkin muistuttaa myös Amsterdamin sopimuksesta, jonka uusi oikeudellinen perusta mahdollistaa myös vahvempien yhteistyövälineiden käytön lahjonnan torjunnassa. Olen maininnut tämän kaiken sanoakseni, että välineet ovat olemassa, ja mietinnön loppuosassa, josta aion lyhyesti mainita muutamia seikkoja, pyritään nimenomaan osoittamaan joitakin toimintatapoja ja keskeisimpiä tavoitteita, jotta olisi mahdollista toteuttaa myös tämä toiminta, jota seurauksiltaan kauaskantoinen taistelu edellyttää. Muistutan sopimusten ratifioinnista, muistutan, että on välttämätöntä, että jäsenvaltiot ja komissio luopuvat lahjusten verovähennykset mahdollistavista laeista - tällaiset lait ovat yhä räikeä skandaali maissamme - ja muistutan lopuksi kaikista tärkeistä ennalta ehkäisevistä keinoista, avoimuudesta ja byrokratian vähentämisestä, jotka saattavat edesauttaa poliittisten toimijoiden sitoutumista lahjonnan torjumiseen. Oikeuslaitoksen riippumattomuus on keskeinen tekijä, mutta lahjonnan torjuminen edellyttää myös kansalaisten moraalista sitoutumista ja, sallikaa minun sanoa, toimielinten ja poliitikkojen moraalista sitoutumista.
Henkilökohtaisesti uskon, että monet tämän parlamentin jäsenistä haluavat harjoittaa politiikkaa arvostettuina, ei siedettyinä, ja tässä asiassa lahjontaan liittyvien ongelmien ratkaisu on ratkaiseva seikka.

McIntosh
Arvoisa puhemies, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on korostanut viittä toimea, jotka joko olivat jo olemassa tai jotka tullaan ottamaan käyttöön lahjonnan estämiseksi ja poistamiseksi. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta haluaisi erityisesti, että komissio antaisi lainsäädäntöä olemassa olevan rahanpesudirektiivin soveltamisalan laajentamiseksi koskemaan sellaista rikollista toimintaa kuin lahjonta.
Haluaisimme myös, että komissio nimeäisi ne jäsenvaltiot, joissa ulkomaisten virkamiesten lahjonta on verovähennyskelpoista, niin että kyseisille viranomaisille maksettujen lahjusten verovähennyskelpoisuus voidaan lakkauttaa.
Haluaisimme myös, että komissio antaisi lainsäädäntöä niiden ehtojen selventämiseksi, jotka koskevat tarjousten tekijöiden osallistumista julkisiin hankintamenettelyihin, tarkoituksena estää lahjontaan syyllistyneiden henkilöiden osallistuminen vastaisuudessa näihin menettelyihin.
Haluaisimme myös, että komissio tutkisi niitä perusteita, joiden ansiosta voidaan ryhtyä asianmukaisiin toimiin, jotta epärehellisistä yrityksistä saataisiin kattava musta lista, tällaiset yritykset suljettaisiin pois kilpailuista, niille ei myönnettäisi enää sopimuksia ja tukia ja jotta kolmansia osapuolia varoitettaisiin mahdollisista vaaroista, joita sisältyy tällaisten yritysten kanssa käytävään liiketoimintaan. Komission olisi luotava selkeät perusteet tällaiselle listalle joutumiselle sekä asianmukaiset valitusmenettelyt.
Lopuksi oikeusasioita käsittelevä valiokunta on sitä mieltä, että kaikkien tietyistä hankkeista kilpailevien toimijoiden pitäisi antaa kirjallinen sitoumus, jonka mukaan he eivät käytä lahjontaa saadakseen kyseisen julkisen hankintasopimuksen. Mielestämme tätä kannattaa tarkastella lähemminkin. Vaikka ymmärrämmekin sen, että jäsenvaltioilla on toimivalta rikosoikeuden alalla, haluaisimme, että komissio ottaisi käyttöön nämä viisi toimea Euroopan unionin tasolla.

Bösch
Arvoisa puhemies, aluksi kiitos kollegamme Bontempin hyvästä mietinnöstä ja siitä tosiseikasta, että hän on ottanut suuren osan aloitteistamme huomioon mietinnössään. Komission olisi lahjonnan osalta ehkä paras siivota ensin oma pihansa, ennen kuin se jakaa ohjeita muille. Se oli keskeinen sanomamme, kun talousarvion valvontavaliokunta antoi 21. lokakuuta 1997, siis vajaa vuosi sitten, lausuntonsa kollega Bontempin mietinnöstä.
Havaitsimme aikoinaan, että komission tiedonanto EU: n lahjonnantorjuntapolitiikasta sisältää tosin paljon hyvää ja huomionarvoista, mutta komission ja EU: n muiden toimielinten sisäistä korruptiota siinä ei käsitellä. Asian tämä näkökohta suoraan sanottuna yksinkertaisesti syrjäytettiin.
Nyt siitä on keskusteltu tiiviisti muutaman viikon ja päivien ajan. Keskustelu vahvistaa sen, kuinka oikein oli, että parlamentti ei myöntänyt keväällä komissiolle vastuuvapautta. Muotoilimme aikoinaan kaksi päävaatimusta: ensinnäkin parlamentin on saatava säännöllisesti tietoa kaikista käynnissä olevista sisäisistä tutkimuksista tapauksissa, joissa EU: n virkamiehet voivat olla osallisina petoksissa tai lahjonnassa, ja toiseksi toimivaltaisten oikeusviranomaisten on saatava nopeaa ja laaja-alaista tietoa jokaisesta epäilyksenalaisesta tapauksesta.
Valitettavasti on todettava, että näitä edellytyksiä ei ole vielä täytetty. Tunteita kuumentaa tällä hetkellä yksi jos toinenkin asia, mutta todella raskauttavaa on se, että meillä ei ole luotettavaa yleiskuvaa komission sisäisten tutkimusten laajuudesta, luonteesta ja tuloksista. Me tiedämme ainoastaan määrän: tällä hetkellä tutkitaan 27: ää tapausta, joihin on todennäköisesti sekaantunut myös komission virkamiehiä. Komissio kuitenkin lähes järjestelmällisesti estää meitä tutkimasta niihin liittyviä asiakirjoja. Emme saa edes luetteloa tapauksista.
Jos tähän asiaan ei tule nopeaa ja perusteellista muutosta, komissio ei pilaa pelkästään omaa poliittista tulevaisuuttaan vaan aiheuttaa suurta vahinkoa koko Euroopan unionin maineelle. Tässä tapauksessa sillä ei ole kyllä mitään oikeutta jakaa neuvoja oikeasta lahjonnantorjuntatavasta!

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kollega Bösch ilmoitti johdonmukaisesti kantansa huomiseen keskusteluun ennenaikaisesti jo tänään. Herbert Böschin henkilökohtaisen sitoutumisen vuoksi en puutu enempää siihen, mitä hän sanoi. Se työllistää meidät tehokkaasti huomenna.
Yksi asia on kuitenkin kiistaton: lahjonta on ilmiö, joka vakavasti vaarantaa yleisen järjestyksen. Meidän on oltava selvillä siitä, että oikeusvaltion vakaus alkaa aina horjua siten, että sen edustajat alkavat ottaa vastaan lahjuksia. Olkoot he sitten vapaasti valittuja edustajia, virkamiehiä, keitä tahansa, jotka kantavat yleistä vastuuta, keitä tahansa, jotka kantavat vapaassa taloudessa todellista yleistä vastuuta ja ovat alttiita lahjonnalle tai suhtautuvat myönteisesti lahjontaan, he myötävaikuttavat demokratian peruskiviin kuuluvan avoimuuden, valtiollisen toiminnan tunnettavuuden tuhoutumiseen. Siihen liittyy demokratian luottamuksen tuhoutuminen, ja sillä hetkellä, kun kansa ei enää luota demokratiaan, se on lopussa, eli lahjonnan torjunta ei ole pelkästään rikosten torjuntaa vaan myös kamppailua demokraattisten instituutioiden vakauttamiseksi. Tämä on pidettävä mielessä, kun keskustellaan herra Bontempin mietinnöstä.
Siksi meidän on tehtävä selväksi - ja nyt palaan taas takaisin herra Böschiin ja hänen vastauksiinsa - että olemme rakentaneet Euroopan unionista, sellaisena kuin se nyt on, organisaation, johon kasaantuu valtava taloudellinen valta, jossa luodaan valtavia taloudellisia mahdollisuuksia, mutta sellaisen rakenteen sisällä, joka muuttuu koko ajan läpinäkymättömämmäksi. Se ei ole täällä toimivien syytä, sen haluan sanoa kerran aivan selvästi. Haluan muistuttaa kollega Böschiä siitä, että komissio on usein ollut se, joka on tukenut parlamentin vaatimuksia avoimuuden lisäämisestä. Jäsenvaltioiden hallitukset ja unionin neuvosto ovat enemmän vastuussa siitä, että tapahtuu se, minkä juuri kuvasin, siis että taloudellinen valta lisääntyy, raha-asioihin liittyvä valta lisääntyy, mutta ne huolehtivat samanaikaisesti myös siitä, ettei valvontakyky, erityisesti parlamentaarinen valvontakyky samalla kertaa katoa.
Siksi sanon: jos niin merkittävä laitos kuin Euroopan unioni, siinä muodossa kuin se nyt on olemassa, siirtää taloudelliset ja raha-asioihin liittyvät toimintamahdollisuudet toimeenpanoelimelle, jota ei voida valvoa riittävästi, se avaa tietysti ladonovet lahjonnalle. Siksi palaan siihen, mitä sanoin aluksi. Olemme tekemisissä Euroopan taloudellisen vallan kansainvälistymisen kanssa ja kansallisten rakenteiden säilyttämisen kanssa tämän taloudellisen vallan väärinkäytön torjumisen yhteydessä, ja juuri sitä Rinaldo Bontempi käsittelee. Tarvitsemme torjuntajärjestelmien kansainvälistä yhtenäistämistä, jonka tavoitteena on - siitä olemme luullakseni yhtä mieltä komissaarin kanssa - yhtenäistämisen siirtäminen pitkäaikaisesti yhteisön oikeudellisiin rakenteisiin, siis EU: n oma toimivalta- ja harkintaraja lahjonnan torjunnassa - ja näin päädymme taas Böschin mietintöön, joka on vuorossa huomenna.

Chanterie
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin aluksi kiittää esittelijää, herra Bontempia, hänen mietinnöstään, jota PPE-ryhmä tukee täysin. Uskon, arvoisa puhemies, että voin olla varauksetta samaa mieltä herra Schulzin kanssa, joka viittasi siihen, että korruption monet muodot, jotka ovat tulleet ilmi sanokaamme kymmenen viime vuoden aikana eri jäsenvaltioissa, ovat saaneet yleisen mielipiteen ja kansalaiset heräämään nopeasti. Voitaneen liioittelematta puhua arvokriisistä, jonka asetamme mielellämme etusijalle puhuessamme demokratiasta Euroopassa. Toistuvat skandaalit ovat herättäneet suuria epäilyksiä liike-elämän, julkishallinnon ja politiikan vastuullisimmissa asemissa olevien henkilöiden rehellisyydestä. Kollegani Bösch ja Schulz antoivat täällä jo esimerkin 700 000 ecun suuruisesta petoksesta, joka liittyi entiselle Jugoslavialle annettavaan humanitaariseen apuun. Haluaisin lisäksi viitata Belgiassa muutoksenhakutuomioistuimessa käynnissä olevaan surullisenkuuluisaan prosessiin, joka koskee satoja miljoonia, jotka Agusta ja Dassault käyttivät lahjuksiin, kun Belgian armeija oli ostamassa helikoptereita ja lentokoneita. Täytyy myös tehdä työtä sen eteen, että saataisiin aikaan kattava määritelmä, jolla tehtäisiin ero aktiivisen ja passiivisen korruption ja muun rangaistavan tai sallitun toiminnan välillä. Tämän määritelmän pitäisi varmasti olla voimassa kaikissa unionin jäsenvaltioissa ja nimenomaan juuri jäsenvaltioissa. Luulen, että tämä hyödyllinen määritelmä ei vielä riitä meille. Se on luonnollisesti välttämätön edellytys, mutta vielä enemmän on saatava aikaan. Täytyy käyttää ennalta ehkäiseviä ja hillitseviä toimenpiteitä. Lahjonnan ennalta ehkäisemiseksi voidaan julkisista tarjouskilpailuista, viranomaisten tilauksista, kauppasopimuksista ja muista poliittisista toimenpiteistä tehdä mahdollisimman avoimia. On tärkeää, että toimitaan avoimesti ja että voidaan suorittaa valvontaa ja että tätä voidaan testata normeilla ja kriteereillä, ja tämä valvonta on oleellinen osa demokratiaa. Arvoisa komissaari, meidän täytyy ottaa oppia Europolin ja UCLAFin kokemuksista. Tarvitsemme yhteisön toimia kaikkien yleissopimusten ja kansainvälisten sopimusten sekä OECD: n toimintaohjeiden ja muun lisäksi, ja me laskemme Euroopan komission varaan, että yhteisön toimissa päästään eteenpäin.
Arvoisa puhemies, korruptio murentaa oikeusvaltiota ja vahingoittaa demokratiaamme. Siitä olen täysin yhtä mieltä herra Schulzin kanssa.

Caccavale
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea tahtoisin onnitella esittelijää, herra Bontempiä, erinomaisesti tehdyn työn johdosta. Meidän on mielestäni oltava yhtä mieltä siitä, että lahjonta aiheuttaa voimakasta epävakautta, ei ainoastaan demokraattisessa järjestelmässämme, vaan vielä näkyvämmin vapaan kaupan ja vapaan kilpailun epävakautta; se häiritsee vakavasti vapaata kilpailua, jossa ei voitakaan paras tai se, joka tarjoaa parasta palvelua, vaan lahjonnan avulla voittaakin ovelin ja epärehellisin. Mielestäni meidän olisi siis syytä pohtia tätä seikkaa.
Meidän on kuitenkin pohdittava myös sitä, onko yhä lisääntyvän korruption - sanottakoon selvästi, että korruptiota on esiintynyt niin kauan kuin julkisia ja valtiollisia rakenteita on ollut olemassa, eli käytännöllisesti katsoen yhtä kauan kuin yhteiskunta on ollut olemassa - paras ratkaisu rikosoikeudellisten seuraamusten ja pakkotoimien lisääminen. Olen kuitenkin, samoin kuin viimeksi ennen minua puheenvuoronsa esittäneet edustajat, sitä mieltä, että korruption syyt kumpuavat sisältäpäin. Meidän on tutkittava omaa toimintaammekin, sillä usein rikollisuutta ja lahjontaa aikaansaavat samantapaiset syyt; kaupallisille ja taloudellisille toimijoille asetettavat esteet ja välikädet sekä tiettyjen sellaisten toimintatapojen kehittyminen, jotka itse asiassa mahdollistavat lahjonnan.
Tästä syystä on mielestäni merkittävää, että esittelijä on tuonut esiin periaatteen - ja kansalaisvapauksia käsittelevä valiokunta on hyväksynyt sen - jonka mukaan korruption vastainen taistelu edellyttää byrokratian vähentämistä, menettelytapojen helpottamista ja avoimempaa sopimusmenettelyä.

Blak
(DA ) Arvoisa puhemies, kannatan hyvin tiukkaa ja tehokasta lahjonnan ja petoksen vastaista taistelua. Meidän pitää vahvistaa yhteistä panostamme saamalla UCLAF ja Europol toimimaan parhaalla mahdollisella tavalla, meidän pitää vaatia, että komissio laatii yhteisen strategian lahjonnan vastaista taistelua varten, ja meidän pitää huolehtia siitä, että tämä yhteinen strategia toteutuu konkreettisina aloitteina. Mutta meillä ei pidä olla yhteistä syyttäjäviranomaista tai yhteistä rikosoikeutta. Meillä pitää sitä vastoin olla koordinoitu yhteinen panos, ja meidän pitää vahvistaa käytännön yhteistyötä. Emme saa myöskään tehdä yhtään myönnytystä, kun kysymyksessä on lahjonta EU: n toimielimissä. Aihe, jota täällä käsittelemme, on valitettavasti aivan liian ajankohtainen. Komissiolla on tällä hetkellä muutamia hyvin ikäviä asioita omallatunnollaan, eikä se kohenna komission etukäteen hiukan hämärää kuvaa monen EU-kansalaisen keskuudessa - kuvaa elitistisenä ja suljettuna toimielimenä, joka pitää hyvää huolta omistaan.
Haluaisin tässä yhteydessä myös pyytää komissiolta selvitystä hyvin häpeällisestä asiasta. Mielessäni on komission avoimien kilpailujen peruuttaminen. Asia erikseen on se yleinen epäjärjestys, joka kilpailujen aikana vallitsi puutteellisesti valvottuine WC-käynteineen ja matkapuhelimien käyttöineen. Mutta voimme hyvin nimittää lahjonnaksi sitä, että komission työntekijät antavat vastauksia muutamille valituille kilpailuun osallistuville henkilöille. Mielestäni se on säädytöntä, ja uskon, että meillä on ongelma sen selittämisessä eurooppalaisille veronmaksajille, että tätä avointa kilpailua on suunniteltu kolme vuotta, ja että sen pitäminen on maksanut 1, 2 miljoonaa ecua.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, kun lähdin tänä viikonloppuna Portugalista, ilmapiiri oli siellä äärimmäisen tuohtunut, sillä erään valtiollisen elimen entinen pääjohtaja, jolla oli laajaa vaikutusvaltaa yleisiin töihin, oli kertonut julkisuudessa, että yleisten töiden toteutuksessa on harjoitettu ilman minkäänlaisia seuraamuksia lahjontaa, jossa rahoittajina ovat olleet poliittiset puolueet. Belgiassa taas tapaus " Agusta" eli lahjontaskandaali, johon on sekaantunut entisiä päättäjiä ja poliittisia puolueita, on jo muutaman viikon ajan hallinnut valtakunnan uutisotsikoita. Kun katsomme tilannetta Euroopan unionin tasolla, saamme tietää, että kilpailut, joihin osallistui kymmeniä tuhansia eurovirkamieskokelaita, jouduttiin mitätöimään vakavien sääntöjenvastaisuuksien takia, ja jopa humanitaarisen avun osalta on tietääksemme ollut mutkikkaita tilanteita.
Lahjontaan näyttäisi kaikilla tasoilla liittyvän kaksi erityisen tavallista piirrettä: byrokratia sekä avoimuuden puute päätöksenteossa. Olemme yleisesti ottaen samaa mieltä esittelijän diagnoosista ja ehdotuksista. Mutta käsitellessään sitä, millä tavoin poliittiset puolueet ovat myötävaikuttaneet lahjonnan torjumiseen, hän ei rohkene käydä käsiksi tulenarkoihin asioihin eli tunnustaa, että osallistuessaan demokraattiseen valtataisteluun poliittiset puolueet ja poliitikot ovat antautuneet markkinavoimien ja julkisuuden ehdoille ja pyrkivät manipuloimaan äänestäjiä informaation välityksellä, mikä nielee valtavia rahamääriä, jotka taas saadaan enimmäkseen mahtavien taloudellisten intressipiirien avokätisistä lahjoituksista; kuitenkin on ilmeistä, ettei kukaan hellitä kukkaronsa nyörejä tietyn poliitikon kauniiden silmien tähden, vaan koska odottaa saavansa siitä itseään hyödyttäviä vastasuorituksia. Minun maassani on sanonta, joka kuuluu näin: " antaa makkara ja saada vastalahjaksi pulska sika" .
Ikävä kyllä elämme parhaillaan punertavansävyistä kautta, jossa yleistä mielipidettä luotaavat kyselytutkimukset ovat korvanneet vakaumuksen, niiden ihmisten vakaumuksen, joiden tehtävänä on hallita tai esittää vaihtoehtoja vallalle eli niin sanotulle kolmannelle tielle, demokraattiselle sosialismille, joka kumartaa länsimaista maailmaa lakaisevaa suurpääomaa ja jolla ei selvästikään ole vähäisintäkään kiinnostusta osoittaa kylliksi rohkeutta esimerkiksi kieltääkseen poliittisilta puolueilta yksityisen rahoituksen. Siinä kaikki lyhyesti.

Gradin
Luin Bontempin lahjontaa koskevan mietinnön erittäin kiinnostuneena. Se antaa meille erittäin hyödyllisen kuvan tämän alan eri aloitteista. Kuten tiedätte, unioni on viime vuosina ollut entistä aktiivisempi lahjonnantorjunnan osalta. Yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskevaan yleissopimukseen lisättiin vuonna 1996 ensimmäinen pöytäkirja. Tässä pöytäkirjassa EU: n talousarvioon vaikuttavasta kansallisten tai yhteisön virkamiesten suorittamasta tai heihin kohdistuvasta lahjonnasta tehtiin rangaistava teko. Vuonna 1997 hyväksytyssä lisäpöytäkirjassa lahjonnalla saatuun hyötyyn kohdistuvasta rahanpesusta tehtiin rangaistava teko. Samana vuonna neuvosto päätti myös yleissopimuksesta, jossa kansallisten tai yhteisön virkamiesten virkavelvollisuuksiin vaikuttavasta lahjonnasta tehtäisiin rangaistava teko. Valitettavasti ainoatakaan juuri mainitsemistani välineistä ei ole toistaiseksi ratifioitu minkään kansallisen hallituksen taholta.
Välittynyt viesti on ristiriitainen. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että lahjontaa on torjuttava, mutta kun unionin lainsäädäntöä olisi hyväksyttävä kansallisissa parlamenteissa, prosessi jumiutuu.
Komission lahjonnantorjunnasta viime vuonna antama tiedonanto kattaa monta aluetta: verovähennyskelpoisuuden, julkiset hankinnat, liiketoimet, hämärien toimijoiden mustat listat, siviilikeinot sekä lahjonnantorjunnan kehitysavussa ja jäsenyyttä valmistelevassa strategiassa.
Tarkastelen lyhyesti tapahtunutta kehitystä. Joulukuussa 1997 allekirjoitetussa OECD-yleissopimuksessa ulkomaisten virkamiesten lahjonnasta kansainvälisessä liiketoiminnassa tehdään rangaistava teko. Yleissopimus tulee todennäköisesti voimaan vuonna 1999. Valtaosa jäsenvaltioista on joko jo muuttanut lakejaan tai sitoutunut muuttamaan niitä. Jäsenvaltioiden olisi ilman muuta muutettava verolakejaan, jotta kyseiset voitelurahat eivät olisi verovähennyskelpoisia. Jäsenvaltioille on nyt lähetetty kysely. Komissio ja neuvosto tarkastelevat tilannetta marraskuussa.
Mainitsen yhden esimerkin. Ei riitä, että verovähennyskelpoisuus kielletään vain silloin, kun ulkomainen virkamies on tuomittu lahjonnasta. Verolainsäädännössä on tehtävä selväksi se, että vain luvalliset kulut voidaan vähentää veronalaisesta tulosta. On siis mahdollista, että tarvitaan EU-lainsäädäntöä, kuten herra Bontempi arveli.
Julkisten hankintojen osalta tiedossa on yleisesti, että markkinoiden avoimuus jarruttaa tehokkaasti lahjontaa. Komissio on vaatinut suurempaa avoimuutta hintojen ja tarjouskilpailujen ehtojen osalta. Olemme lisäksi vaatineet erityisten lahjonnan vastaisten toimien sisällyttämistä julkisiin hankintamenettelyihin. Julkisia hankintoja käsittelevä neuvoa-antava komitea keskustelee huomenna siitä, miten jäsenvaltiot voivat jättää ulkopuolelle sellaiset yhtiöt tai henkilöt, joiden osuutta järjestäytyneessä rikollisuudessa tutkitaan. Komissio ehdottaa myös, että jäsenvaltiot tekisivät yhteistyötä näissä asioissa.
Avustusten hallintaa koskeva vade mecum tulee voimaan 1. tammikuuta 1999. Vade mecumissa annetaan tiettyjen tukien myöntämistä ja seurantaa koskevat vähimmäisnormit. Tavoitteena on varmistaa menettelyjen suurempi avoimuus, julkisuus ja tehokkuus.
Komissio käynnisti toukokuussa keskustelun lakisääteisen tilintarkastuksen uudistuksesta. Parempi tilintarkastus varmastikin estää petoksia ja lahjontaa. Uusi tilintarkastuskomitea tutkii tilintarkastajien suhtautumista petoksiin. Tilintarkastajien ja yritysten johtokuntien on ilmoitettava petosriskeistä.
Komissio on myös tarkastellut ammatillisia riskejä. Tietyt ammattikunnat kuten kirjanpitäjät, notaarit, asianajajat ja tilintarkastajat voivat olla alttiita järjestäytyneen rikollisuuden lahjonnalle tai vaikuttamiselle. Komissio kerää parhaillaan tietoja näiden ammattikuntien edustajilta saadakseen riskeistä täyden kuvan sekä pohtiakseen sitä, onko unionin tasolla tarpeellista ja mahdollista laatia perusluonteisia eettisiä vaatimuksia.
Rahanpesun osalta herra Monti aikoo vuoden 1999 alussa ehdottaa nykyistä ankarampaa direktiiviä, joka koskisi useita rahoitusalan ulkopuolisia ammattikuntia. Herra Bontempin mielestä lahjonnantorjunta EU: n toimielinten sisällä on merkittävä kysymys. Komissio ja minä yhdymme hänen huoleensa, ja kuten tiedätte, neuvosto on kehottanut kaikkia toimielimiä auttamaan UCLAFia suorittamaan sisäisiä kyselyjä. Palaamme tähän asiaan huomenna Böschin mietinnön yhteydessä.
Komissio on kuitenkin ollut jo varsin aktiivinen ennalta ehkäisevien toimien osalta. Moitteetonta ja tehokasta varainhoitoa koskeva ohjelma vuodeksi 2000 (SEM 2000) pyrkii tehostamaan hallintoa, yksinkertaistamaan menettelyjä, parantamaan avoimuutta ja vähentämään byrokratiaa koko hallinnon alalla. Kollegani herra Liikanen toteuttaa parhaillaan lisätoimia varmistaakseen sen, että kaikki päätökset ja hallintoperiaatteet toteutetaan asianmukaisesti.
Komission oma petostentorjuntayksikkö UCLAF on myös aktiivinen. Sen ponnistelut alkavat kantaa hedelmää. Olen vastikään lujittanut sen riippumattomuutta ja organisaatiota, ja on perustettu erityinen lahjonnantorjuntaosasto sekä oikeudellinen yksikkö. Viime vuonna otettiin käyttöön ennakkovaroitusjärjestelmä. Siinä yksilöidään sellaiset yhteisön varojen epäilyttävät edunsaajat, jotka saattavat harjoittaa lahjontaa. Komissio tutkii parhaillaan sitä, voitaisiinko harmaiden tai mustien listojen järjestelmät ottaa käyttöön kaikilla niillä EU: n politiikan osa-alueilla, joilla käytetään EU: n varoja.
Ehdokasmaiden osalta lahjonnantorjunta on ensisijainen tavoite jäsenyyttä valmistelevassa strategiassa. Liittymistä valmistelevissa kumppanuuksissa hahmotellaan ohjelmat sekä niiden rahoitus. Ne kaikki edellyttävät edistystä lahjonnantorjunnassa. Komissio kehittelee parhaillaan kahta uutta lahjonnantorjuntatoimea. Oikeus- ja sisäasioita koskevan horisontaalisen ohjelman puitteissa kaikki 10 ehdokasmaata ovat mukana Euroopan neuvoston kanssa yhteisessä kaksivuotisessa hankkeessa, Octopus 2: ssa, johon sisältyy 1, 5 miljoonaa ecua lahjonnan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. Siinä pyritään edistämään tutkimuskeinoja, virastojen välistä yhteistyötä, alttiiden kohteiden suojelua ja sitä, että lahjonnasta tehtäisiin rangaistava teko. Myös uusi väline nimeltä catch-up-väline eli samalle tasolle pääsemistä koskeva järjestely, joka käsittää 100 miljoonaa ecua vuosiksi 1998 ja 1999, on otettu käyttöön Bulgarian, Latvian, Liettuan, Romanian ja Slovakian auttamiseksi. Näihin kolmeen painopistealueeseen kuuluu lahjonnantorjunta. Kaikkien ehdokasmaiden on tietysti tehostettava lahjonnantorjuntatoimia täyttääkseen Kööpenhaminan ensimmäiset kriteerit. Lahjonnantorjunnalla on keskeinen asema myös kehitysavun osalta. Se on nyt hyvän hallintotavan kannalta olennainen periaate.
AKT-maiden osalta kansanvaltaa, oikeusvaltion periaatetta, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja hyvää hallintotapaa koskevassa tiedonannossa korostetaan noudatettavan hyvän hallintotavan käsitettä. Siinä esitetään toimintasuunnitelmaa unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. Siinä ehdotetaan myös, että sitä sovellettaisiin muillakin ulkoisen avun ja yhteistyön alueilla.
Olen kaikkien näiden seikkojen osalta valmis tiedottamaan parlamentille säännöllisesti tapahtuneesta kehityksestä, kuten esittelijä pyysi.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Gradin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kalastus: valvontajärjestelmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Teversonin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A4-0331/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N: o 2847/93 muuttamisesta (KOM(98)0303 - C4-0357/98-98/0170(CNS)).

Teverson
Arvoisa puhemies, on aina hyvin jännittävää puhua näin täydelle istuntosalille, etenkin tähän aikaan illasta. Onnittelen niitä kollegoja, jotka ovat tulleet paikalle tämän erittäin tärkeän kysymyksen takia.
Haluaisin tehdä komissaarille selväksi sen, että yhteisen kalastuspolitiikan valvonnan ja seurannan osalta vallitsee huomattava yksimielisyys, joka ylittää lähes kaikki muut valiokunnan käsiteltäviksi tulleet asiat. Meillä on tästä asiasta erityisen voimakkaita mielipiteitä, kuten viime istuntojaksolla käsittelemämme Provanin erinomainen mietintö osoitti.
Meille kalateollisuutta koskevien lakien säätäjinä sekä itse kalastajille on selvää, että kyseessä on yhteinen politiikka. Ja jos me sanomme, että kyseessä on yhteinen politiikka, sitten voidaan odottaa, että kaikilla yhteisön vesillä on voimassa samat säännöt, niitä valvotaan yhtäläisesti kaikilla vesillä ja sääntöjä rikkovat saavat samat rangaistukset kaikkialla Euroopan unionissa. Sellainen olisi oikeudenmukaista ja hyväksyttävää yhteistä politiikkaa.
On kuitenkin yhtä lailla selvää, ettei se pidä tällä hetkellä paikkaansa. Suhtaudummekin siis valiokunnassa erittäin myönteisesti komission ehdotuksiin kyseisen politiikan valvonnan ja seurannan tehostamiseksi. Vaikka olenkin iloinen tästä tiedosta, sanoisin, että havaitsimme silti sellaisia alueita, jotka puuttuivat, sekä sellaisia alueita, joita voitaisiin vielä lujittaa. Näitä alueita ministerineuvoston pitäisi lujittaa, kun se päättää asiasta myöhemmin tässä kuussa.
Mitä ne alueet ovat? Ensimmäinen koskee yhteisön tarkastajia. Olemme hyvin tietoisia siitä, että heitä ovat viime aikoina enimmäkseen askarruttaneet tonnikala-alukset, Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) sekä monet muut yhteisön toiminta-alueet kalateollisuudessa. Heidän päätehtävänsä on kuitenkin varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan asianmukainen toiminta. Näin ei selvästikään tapahdu. Sanommekin siis komissiolle, että kehotamme sitä paitsi toteuttamaan omat ehdotuksensa näiden EU: n tarkastajien lujittamiseksi myös lisäämään heidän toimivaltaansa kansallisten tarkastajien toimivaltaan nähden. He eivät saisi olla pelkkiä tarkkailijoita, vaan heidän pitäisi pystyä tekemään aloitteita, niin että kaikki EU: n kalastajat voivat olla varmoja siitä, että sääntöjä valvotaan yhtäläisesti.
Mietinnössä sanotaan myös, että kalastuspolitiikkaa on valvottava ensisijaisesti lastinpurkamisten sekä hankintaketjun myöhempien tapahtumien yhteydessä. Näin voidaan painokkaammin turvata se, että säännöt tehoavat ja niitä valvotaan. Sanomme tässä mietinnössä, että pitäisi olla olemassa koko hankintaketjuun ulottuva oikeudellinen velvollisuus - ei vain paperisotaa kuten komission ehdotuksessa - jotta niillä, jotka tieten tahtoen myyvät tai kuljettavat laitonta kalaa - on se sitten alamittaista tai kiintiöiden ulkopuolista kalaa - on myös oikeudellinen vastuu. Silloin voisimme toden teolla tehostaa tätä politiikkaa.
Mitä muuta me tarvitsemme? Me tarvitsemme parempia tietoja. Jäsenvaltioiden välisen yhteistyön lisääntyessä me tarvitsemme asianmukaista tietojenvaihtoa, jotta kanteita voidaan nostaa suoraviivaisesti kansallisen lainkäyttövallan toimesta jäsenvaltioilta saatujen tietojen perusteella. Tämä laajentaa ja lisää komission pyytämiä toimivaltuuksia.
Rouva Fraga on esittänyt sen ajatuksen, että meidän on varmistettava se, että kalatuotteita yhteisön vesillä käsitteleviä sekä yhteisön vesillä lastiaan purkavia kolmansia maita kohdeltaisiin täsmälleen samoin kuin omia aluksiamme. Se on oikeus ja kohtuus.
Tämä on meille erinomainen tilaisuus. Tiedän, että komissio puoltaa vahvasti valvonnan ja seurannan lujittamista. Meillä on vuosikertomus, jonka täytyy verrata asioita keskenään ja varmistaa, että voimme arvioida tilannetta. Tuemme teitä täysin ja kehotamme teitä lujittamaan ehdotuksia tarkistuksilla ja varmistamaan sen, että ministerineuvosto hyväksyy myöhemmin tässä kuussa sellaisen asetuksen, jolla pystytään takaamaan se, mikä on kohtuullista, jotta kaikki voisivat edes luottaa tähän yhteiseen politiikkaan.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, avomerikalastuksen kapasiteetin kasvu on viime aikoina ollut hyvin voimakasta. Tähän on vaikuttanut myös pakastetun kalan käytön lisääntyminen; emme ilmeisesti ole kyenneet lisäämään kalankasvatusta siten, että se tyydyttäisi kysynnän, vaikka kalankasvatusala onkin pyrkinyt vastaamaan kysynnän kasvuun. Kalan kysyntä on suurta. Epäilemättä asetuksen 2847/93 muuttamiseksi tehdyt ehdotukset, jotka koskevat menettelyjen yksinkertaistamista, tarkastusten tehostamista ennen ja jälkeen lastin purkamisen ja elektroniikan käyttöä, ovat merkittäviä: yhdymme niihin ja olemme myös vakuuttuneita siitä, että valtiot suhtautuvat myönteisesti kalatalousvaliokunnan esittämään ehdotukseen, tarkastajien toiminta mukaan luettuna.
Päällimmäisenä on kuitenkin ongelma, joka ei ole meidän ratkaistavissamme, ja se on kansainvälisiä sopimuksia koskeva ongelma. Tämä ongelma koskee sitä, kuinka voimme todella varmistaa, että harjoitetaan vastuullista kalastusta. Kansainvälisten sopimusten osalta olemme huolestuneita siitä, että sopimus, johon me valiokuntana ja Euroopan unionina olemme sitoutuneet, ennen kaikkea avomeren lajien osalta, on vain 18 valtion ratifioima. Tämä osoittaa suurta poliittista heikkoutta: olemme tehneet kaiken voitavamme, mutta monet valtiot torjuvat tällaisen sopimuksen. Olemme lisäksi vakuuttuneita siitä, että WWF: n ehdotus vastuullista kalastusta koskevasta pöytäkirjasta olisi ainakin yksi mahdollinen ratkaisu, mutta kaikki valtiot eivät hyväksy tällaista pöytäkirjaa; YK: n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO: n toimintaohje, jota pidetään pääpiirteissään merkittävänä ratkaisuna, koskee ylikapasiteettia, ja pitkän ajan kuluessa ylikapasiteetti on erittäin vakava ongelma varustajille. Tarvitaan siis kansainvälisiä puitteita, jotka antaisivat meille mahdollisuuden todellakin harjoittaa ammattiamme hyvin ja pyrkiä myös kehittämään poliittista toimintaamme kansainvälisellä tasolla. Harkinnan on kuitenkin ulotuttava pelkän kalastustoiminnan ulkopuolelle, myös niin kutsuttuihin kalastustoimintaan liittymättömiin suhteisiin. Olen siis yhtä mieltä siitä, että on edistettävä kaikkia direktiivissä 96/61 ja direktiivissä 91/676 esitettyjä toimia - jälkimmäinen koskee nitraatteja, ensimmäinen ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä - sillä nitraatit ja ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistäminen ovat seikkoja, joiden vaikutus ympäristön tasapainoon on välitön; epäilemättä on kuitenkin ryhdyttävä myös harjoittamaan innovatiivista erilaisia ja siten myös selektiivisempiä välineitä koskevaa tutkimustoimintaa. Pidämme satelliittiseurantaa tässä asiassa erittäin tärkeänä ja toivomme sitä, mutta myös selektiivisten keinojen tutkimus on merkittävää.
Monivuotisten ohjausohjelmien puitteissa on osoitettu tavoitteita, jotka ovat tavallaan merkittäviä: on kuitenkin tärkeää, että jäsenvaltiot kunnioittaisivat näitä tavoitteita ja että samaan aikaan myös tutkimus edistyisi. Esimerkiksi verkkojen tutkimus ja verkon palan, silmäkokojen ja muiden selektiivisten ratkaisujen kokeellinen tutkimus ovat tuottaneet merkittäviä tuloksia, samoin kuin Englannin kanaalissa äyriäisten ja simpukoiden kalastukseen liittyvillä teknisillä laitteilla tehdyt kokeet. Huomaamme siis, että kalastuspolitiikalla on monia ulottuvuuksia, ja seurannalla on siinä suuri merkitys. Ehdotettu asetus on myönteinen ratkaisu, mutta toimia toteutettaessa on vaadittava vastuullisuutta myös kalastajilta, joiden rooli ympäristön tasapainoa kunnioittavassa kalastuspolitiikassa on keskeinen.

Provan
Arvoisa puhemies, komissaari varmaankin tunnustaa sen tosiseikan, ja se on hyvin selvää komission ehdotuksissa, että me tarvitsemme yhteisen asetuksen ohella yhteistä valvontaa ja että se viime kädessä merkitsee yhteisiä rangaistusseuraamuksia. Robin Teverson ja minä olemme työskennelleet hyvin tiiviisti tämän asian parissa viime kuukausina. On merkille pantavaa, että parlamentti on käsitellyt valvontatoimia kahden kuukauden ajan, ja se osoittaa, miten tärkeänä kalatalousvaliokunta ja parlamentti tätä asiaa pitävät.
Mietintö hyväksyttiin viime kuussa yksimielisesti. Sekin on erittäin tärkeä asia. Tämä mietintö todellakin tuo lihaa viime kuussa käsittelemämme asian luiden päälle.
Kun laadimme asetuksia, on tärkeää varmistaa niiden asianmukainen soveltaminen. Asetusten on yllettävä paitsi pyyntiteollisuuteen, kuten Robin Teverson tässä mietinnössä totesi, myös aina vähittäiskauppiaisiin asti: aina jalostajiin ja vähittäiskauppiaisiin asti.
Moni meistä vaikuttui suuresti, kun kävimme pari vuotta sitten Norjassa ja näimme paikallisen sääntelyjärjestelmän: se oli yksinkertainen, epäbyrokraattinen ja kalastajien tukema. Me pyrimme saavuttamaan saman Euroopan unionissa. Me emme halua liikaa byrokratiaa.
Minun on sanottava, että tässä mietinnössä on pari vihreän ryhmän puoltamaa tarkistusta, joita me PPE-ryhmässä emme luultavasti tue huomisessa äänestyksessä. Se ei tarkoita sitä, että me vastustaisimme valvontaa, vaan me vastustamme ainoastaan ylimääräistä byrokratiaa. Haluaisimme mieluummin, että valvontamekanismit toimisivat pikemminkin alhaalta ylöspäin kuin ylhäältä käsin. Me tarvitsemme kalastajien tukea, meidän pitää varmistaa ohjelmien asianmukainen toiminta, ja se tarkoittaa pikemminkin paikallista valvontaa, johon kalastajat osallistuvat, kuin liian raskasta byrokratiaa.

Gallagher
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella herra Teversonia hänen esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä, jota pidän myönteisenä. Se on kattava ja perusteellinen mietintö, joka sisältää monia innovatiivisia ehdotuksia ja myös tarkistuksia.
Olen yhtä mieltä siitä, että ensisijaisesti pitäisi tehostaa sellaisten alusten tarkastusta ja seurantaa, joita vastaan alueelliset tai kansainväliset kalastusjärjestöt ovat ryhtyneet jonkinlaisiin toimiin. Näin painostetaan etenkin niitä, jotka toistuvasti jäävät rikkomuksistaan rangaistusta vaille.
Moottorien tehon ja alusten kantokyvyn standardisointi koko yhteisössä olisi pitänyt tehdä aikoja sitten. Harmaita alueita on liikaa. Jotta valvontajärjestelmät olisivat mahdollisimman tehokkaita, valvontatoimenpiteitä ja niiden tuloksia on voitava mitata ja verrata ja niiden on oltava avoimia komission ja jäsenvaltioiden välillä sekä eri jäsenvaltioiden välillä. Yhdenmukaistaminen on saatava aikaan ja sen on tapahduttava mahdollisimman nopeasti.
Olen yhtä mieltä myös siitä, että on otettava käyttöön menettelyjä sen varmistamiseksi, että samoista rikkomuksista määrätään koko yhteisössä samat rangaistusseuraamukset. On ehdottoman tärkeää varmistaa, että jälleenlaivaukset ja purkamiset tarkastetaan ja kirjataan tarkasti.
Niin kiitettäviä kuin kaikki nämä Euroopan unionin ehdotukset ovatkin, niistä ei ole mitään hyötyä, ellei maissa ole päteviä kansallisia tarkastajia. Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kalastajat väittävät olevansa unionin alusten parhaiten valvottu osa-alue, ja tarve saada tietoa tarkastajista maissa koskee meitä kaikkia. Kun me kuitenkin katsomme kalastuskiintiöiden siirtämistä (quota hopping) harjoittavien touhuja ja näemme vihamielisten kalastajien ja muiden yhtiöiden uhmaavan TV-ryhmiä, voimme tuskin hämmästyä siitä, jos sekä irlantilaisilla että brittikalastajilla on vakavia epäilyksiä.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, tässä esityksessä pyritään parantamaan kalastustoimintaa koskevaa valvontajärjestelmää, jonka tahdotaan olevan nykyistä vastuuntuntoisempaa ja suojelevan kalavaroja tehokkaammin. Siitä ovat esimerkkinä ne tarkistukset, joiden tarkoituksena on arvioida ja vertailla luotettavasti kalastusalusten kantokykyä ja moottorien tehoa, laatia yhtenäiset määritelmät rikkomuksille ja yhdenmukaistaa tarkastusmenetelmät. Ikävä kyllä, samalla käy kuitenkin selvästi ilmi, että lisääntyneitä velvoitteita varten ei ole tarjolla lisää keinoja, ja kuitenkaan keinot eivät voi enää riippua miltei yksinomaan jäsenvaltioiden käytettävissä olevista varoista, kun on kyse yhteisestä kalastuspolitiikasta.
Selvästi käy myös ilmi, että yhteisön omiin aluksiin kohdistuva valvonta saa jatkossakin olla erilaista kuin kolmansien maiden aluksiin kohdistuva valvonta: viimeksi mainittuja valvotaan huomattavasti löyhemmin kuin yhteisön aluksia. Edes yhteisön omilla vesillä ja/tai satamissa ei välttämättä ole tasapuolista valvontaa, ja monissa muissa paikoissa valvonta saattaa olla selvästi erilaista. Keinojen puute ja eri alkuperää olevien kalastusalusten erilainen kohtelu voivat synnyttää epäluottamusta ja saada aikaan sen, ettei säännöksiä sovelleta niin tehokkaasti ja avoimesti kuin olisi sekä toivottavaa että mahdollista.
Tahtoisin käyttää hyväkseni komissaari Gradinin läsnäoloa ja pyytää häntä tuomaan julki oman kantansa ja komission kannan Teversonin mietintöön sisältyvistä tarkistuksista.

Tamino
Arvoisa puhemies, minusta näyttää siltä, että kaikki ennen minua puheenvuoronsa käyttäneet ovat yhtä mieltä siitä, että on välttämätöntä parantaa tämän asetuksen avulla yhteisen kalastuspolitiikan ja siten myös kalastuksen valvonnan ja seurannan tilaa. Tästä tahtoisin myös vihreän ryhmän nimissä todeta, että hyväksymme tämän komission esittämän asetuksen muutoksen hengen, mutta yhdymme myös Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnan esittämään ehdotukseen ja tarkistuksiin. Erityisesti olemme sitä mieltä, että tarkistusten muodostama kokonaisuus olisi hyväksyttävä, tietenkin ne ryhmämme esittämät tarkistukset mukaan lukien - viittaan herra Provanin puheenvuoroon - joita pidämme erityisen merkittävinä, ja joiden tavoitteena on juuri valvonnan ja seurannan tehostaminen. Erityisesti mitä tarkistukseen 8 tulee, on totta, että siinä viitataan sopimukseen, jonka tällä hetkellä vain 18 valtiota on allekirjoittanut, mutta on hyvä, että yhteisö ennakoi sellaisia valintoja, joista pitäisi myöhemmin tulla yhteisiä sääntöjä kaikkialla maailmassa.

Ewing
Arvoisa puhemies, kiinnostukseni kala-asioihin ulottuu kauas - kauemmas kuin kenenkään tässä parlamentissa - vuoteen 1975.
Muistan ajan, jolloin meillä ei ollut yhteistä kalastuspolitiikkaa. Saatuamme sen me kaikki luulimme, että meillä olisi tarkastajia, joilla olisi kansallisten tarkastajien toimivaltuudet missä tahansa satamassa, missä tahansa koko tässä meidän liitossamme, ennen kuin sitä sanottiin Euroopan unioniksi. Lopultakin , Teversonin mietinnössä, meillä on juuri tämä lähtölaukauksesta asti kaavailtu ehdotus, nimittäin se, että tarkastajilla on oikeus suorittaa ilmoittamatta tarkastustehtäviä aluksissa, kohteissa, asiakirjojen osalta, kaiken osalta. Siitä syystä pidän tätä valiokunnan ja Teversonin mietintöä todella myönteisenä.
Meillä pitää olla sellainen järjestelmä, joka koetaan oikeudenmukaiseksi. Pidin siitä, että perusteluissa puhuttiin luottamuksesta. Kalastajat ovat aina epäileväisiä, ja luottamus on tärkeää. Ellei järjestelmää koeta kaikkien kannalta oikeudenmukaiseksi, he eivät ikinä luota siihen, eikä se koskaan todella toimi.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ilmenee monia puutteita, se ei kannata alusten käytöstä poistamista ja monta muuta asiaa, mutta puutteita ilmenee Espanjassakin. Jotkut Espanjan kalastustarkastajista asuivat monta vuotta Madridissa. Televisiossa on näytetty, miten Espanjan supermarketeissa on myynnissä alamittaista kalaa. Jotta olisin reilu Espanjaa kohtaan, Britannia ei tee asialle mitään; se vain antaa tilanteen jatkua.
Lopultakin meillä on sellainen ehdotus, jossa pyritään suhtautumaan tasapuolisesti rangaistusseuraamuksiin ja tarkastuksiin. Pidän todella myönteisenä sitä ja lastinpurkamisten sisällyttämistä sekä kaikkia jälleenlaivaukseen liittyviä ongelmia.
On olemassa ehdotus kalastuksen ja maanviljelyn sulauttamiseksi. Koko kalastusala vastustaa sitä, kalatalousvaliokunnan sekä maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puheenjohtajat vastustavat sitä. Meiltä on kestänyt 10 vuotta saada yhteinen politiikka. Miten kukaan kehtaa ehdottaakin, että maanviljelijät pystyvät parhaiten päättämään tästä elintärkeästä teollisuudesta!

Souchet
Viime täysistunnossa keskustelimme yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisen parantamisesta ja Provanin mietinnön hyväksymällä korostimme, kuinka tärkeä tehtävä siinä on oltava valvonnalla, ja tänään keskustelemme valvontajärjestelmästä annetun asetuksen muuttamisesta.
Kollegamme Teversonin mietinnössä, johon tehtiin tarkistuksia kalatalousvaliokunnassa, esitetään nyt ristiriitaisia määräyksiä. Kalatalousvaliokunnan ehdottama tarkistus 1 on ristiriidassa tarkistusten 8, 9 ja 10 kanssa, jotka hyväksyttiin valiokunnassa esittelijän tuella. Tarkistuksessa 1 täsmennetään, että jotta valvontajärjestelmä olisi mahdollisimman tehokas, valvontatoimenpiteitä ja niiden tuloksia on voitava mitata ja tarkastaa. Kuitenkin tarkistuksissa 8, 9 ja 10 kalastajat velvoitetaan kirjaamaan alukselta pois heitetyt kalalajit ja niiden määrät kalastuspäiväkirjaan: toimenpide, joka ei ole pelkästään lisävelvoite vaan kaiken lisäksi täysin tehoton.
Kuinka tämän kalastuspäiväkirjan paikkansapitävyys voidaan tarkastaa? Se on aivan yksinkertaisesti mahdotonta. Jos tämä toimi hyväksyttäisiin, kalastajat saattaisivat tuomita koko valvontaprosessin. Jos halutaan toteuttaa epärealistisia toimia, joita ei voida tarkastaa ja joista ei voida rangaista, se vain vähentää valvontajärjestelmän uskottavuutta. Sen vuoksi ryhmämme vastustaa näiden tarkistusten hyväksymistä.
Poisheitettäviä lajeja koskeva ongelma on varmasti todellinen, ja olemme kaikki tietoisia siitä, sillä kalatalousvaliokunnassa valmistellaan parhaillaan tätä aihetta koskevaa valiokunta-aloitteista mietintöä, joka pitäisi esitellä parlamentillemme seuraavaksi. On löydettävä muita todella tehokkaita keinoja, joiden avulla voidaan rajoittaa lajien pois heittämistä, johon on osaltaan vaikuttanut monien kalakantojen pieneneminen ja joka aiheuttaa yhden arvokkaan proteiinilähteen häviämisen.
Haluaisin sitä vastoin ryhmäni puolesta tukea täysin niitä esittelijän ehdotuksia, jotka koskevat rangaistusten yhdenmukaistamista. Kalastajat eivät vastusta tarkastuksia lainkaan, päinvastoin, jos he vain voivat olla vakuuttuneita siitä, että ne ovat oikeudenmukaisia: oikeudenmukaisia eri jäsenvaltioiden välillä, oikeudenmukaisia myös kolmansiin maihin nähden. Hyvän valvonnan on lisäksi oltava yksinkertaista, helposti sovellettavaa, edullista ja sen pitää pelottaa mahdollisia petosten tekijöitä.
Niinpä lisäämättä yhteisön byrokratiaa, mutta kansallisten tarkastajien välistä tietojen vaihtoa edistämällä, kolmansiin maihin liittyviä tarkastuksia vahvistamalla ja ammattiryhmien mukaan ottamista valvomalla pitäisi olla mahdollista, arvoisa puhemies, parantaa valvontaprosessia huomattavasti.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, asetusehdotuksella pannaan täytäntöön Euroopan komission tiedonanto yhteisen kalastuspolitiikan valvontamääräysten muuttamisesta, josta keskusteltiin juuri syyskuussa. Nykyisen kalastuspolitiikan monet heikkoudet on lopultakin poistettava. Niitä ovat muun muassa kalastuspäiväkirjan, johon merkitään saaliit, pitämisen yksinkertaistaminen, valvonnan parantaminen maihin tulon jälkeen, kalastustuotteiden tarkka kirjaaminen pyytämisestä alkaen markkinoinnin viimeiseen vaiheeseen asti, komission pääsy jäsenvaltioiden tietokantoihin, kolmansien maiden lipun alla toimivien ja yhteisön vesillä kalastavien alusten tarkempi valvonta sekä yhteisön tarkastajien mahdollisuus tehdä yllätystarkastuksia jäsenvaltioissa.
Siinä on koko joukko toimia, joita olemme moneen otteeseen Euroopan parlamentissa vaatineet. Nämä toimet on nyt toteutettava. Siksi olemmekin panneet tyytyväisinä merkille komission tämänpäiväisen asetusehdotuksen. Mielestäni suuri määrä ongelmia jää kuitenkin vielä ratkaisematta. Ne koskevat ennen kaikkea koko yhteisön yhtenäistä rangaistusluetteloa. Valvontamääräysten rikkomuksista rangaistaan eri jäsenvaltioissa aina eri lailla - liian eri lailla. Myöskään moottorien tehon mittaamiseen liittyvää ongelmaa ei selvitetty lopullisesti.
Tämänpäiväinen ehdotus ei siis tule olemaan alkuperäisen asetuksen viimeinen muutos, varsinkaan kun erittäin tärkeitäkään aloitteita ei hyväksytty, kuten itse kalastajien voimakkaampaa sisällyttämistä valvontapolitiikkaan - joka on itse asiassa kuitenkin itsestäänselvyys. Olemme kuitenkin päässeet hyvän askeleen eteenpäin. Sen vuoksi pyydän kannattamaan mietintöä ja kiitän esittelijää rakentavasta ja tärkeästä mietinnöstä.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, kiitän herra Teversonia siitä, että hän on mietinnössään pyrkinyt yksilöimään uudestaan yhteisön valvontapolitiikan pääasialliset heikkoudet ja erityisesti säännöstöjen yhdenmukaistamisen puutteen eri jäsenvaltioiden rikkomusten, tarkastusten ja rangaistusten osalta.
On itse asiassa vaikea toimia sääntöjä rikkovia aluksia vastaan, jos jokainen jäsenvaltio menettelee edelleen samojen rikkomusten osalta eri mittapuun mukaan ja jos lisäksi komissiolle lähetettävät tiedot ovat niin hajanaisia, että kaikenlaiset arviointipyrkimykset ovat turhia.
Vaikka onkin totta, että valvonta kuuluu kansallisen toimivallan piiriin, komissio voi mielestämme tehdä paljon enemmän pakottaakseen jäsenvaltiot yhdenmukaistamaan lainsäädäntöjään. Silti on totta, että yhteisön kalastusalaa koskee - ainakin paperilla - paljon tiukempi säännöstö kuin kolmansien maiden kalastusalaa. Sen vuoksi pidämme myönteisenä sitä, että valvonta-asetukseen on sisällytetty näiden alusten toimintaa koskeva uusi osasto, mutta jäämme kaipaamaan tiettyjä tehokkaita toimia mukavuuslippulaivojen osalta, joiden toiminta on muodostumassa entistä vakavammaksi ongelmaksi. Nämä alukset eivät noudata minkäänlaista säännöstöä - eivät suojelun, turvallisuuden, eivätkä työvoiman osalta - jolloin ne voivat edelleen pyytää missä tahansa olosuhteissa ja polkea kustannuksia, niin että ne ovat uhka monille kansainvälisiä sääntöjä noudattaville yrityksille.
Sen vuoksi pyydämme, että komissio hyväksyisi välittömästi alueellisten ja kansainvälisten kalastusjärjestöjen valvontatoimet ja että kolmansien maiden aluksiin sovellettavan säännöstön puitteissa sellaisten alusten tarkastus ja valvonta, joita vastaan kyseiset järjestöt ovat panneet vireille jonkin rikkomusmenettelyn, olisi ensisijaista yhteisön satamissa.
Ja koska rouva Ewing viittasi maahani Espanjaan, minun on sanottava, rouva Ewing, että te ette ole perehtynyt kalastusasioihin viime aikoina, ja kehotan teitä vain ottamaan selvää siitä, paljonko näitä tarkastajia, joita on jopa maani eri autonomisilla alueilla, oikeastaan on.

Bonino
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää parlamenttia ja esittelijää tästä mietinnöstä, joka voi auttaa komissiota ennen kaikkea sen ja neuvoston välisissä keskusteluissa, jotka käydään tämän kuun loppupuolella.
Haluaisin sanoa teille kolme asiaa, jotta voisimme keskustella rehelliseltä pohjalta. Tunnustan täysin - huomaan sen joka päivä - kuinka tärkeää, silloin, kun on kysymys yhteisestä politiikasta, on tarkastella oikeudenmukaisesti muita näkökulmia, toisin sanoen tarkastuksia ja rangaistuksia. Olen iloinen siitä, että parlamentista tulee yhä enemmän liittovaltion kannattaja, vaikka kyseisellä sanalla onkin nykyään erittäin kielteinen sivumerkitys. Kiitän lisäksi rouva Ewingiä, joka toi ainakin esiin sen, kuinka valvontajärjestelmän parantamisen eteen on ponnisteltu, mutta silti monet asiat kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Toiseksi, herra Teverson, vaikka tarkastuksia vahvistettaisiin, kalastusalaa ei voida asettaa erityisasemaan. Jopa yhteisen maatalouspolitiikan alalla on tarkastajia ja rangaistuksia, joita ei ole vielä läheskään yhdenmukaistettu, eikä tarkastajilla, sillä hekin kuuluvat minun toimivaltaani, ole läheskään kaikkia teidän suosittelemianne oikeuksia, vaikka se ehkä olisikin oikeutettua. Emme ole vielä yksinkertaisesti päässeet niin pitkälle.
En ole varma siitä, antaako neuvosto vielä tarkastajille mahdollisuuden tehdä tarkastuksia ilmoittamatta siitä etukäteen, vaikkakin pidämme tästä asiasta lujasti kiinni, emme ainoastaan sen vuoksi, että tarkastajat korvattaisiin, vaan yksinkertaisesti sen vuoksi, että meillä olisi yksi keino lisää. Joka tapauksessa parlamentti menee pitemmälle kuin komission ehdotuksessa mennään. Kiitän parlamenttia oikeuskysymysten osalta, vaikken voikaan hyväksyä kaikkia tarkistuksia.
Asian ytimen ja pääsisällön osalta emme ole lainkaan eri mieltä, mutta - koska pyysitte minua tarkastelemaan asiaa hyvin täsmällisesti - komissio on sitä mieltä, että tarkistukset 1, 5, 7, 10 ja 12, joista olemme pääasiassa samaa mieltä, on jo otettu huomioon toimintasuunnitelmassa. Rouva Fraga Estévez, voisin ehkä tehdä paljon enemmän, ja komissio pyrkii tekemään kaiken mahdollisen, jopa harkitsemaan valvontaan liittyvää toimintasuunnitelmaa, joka on yksipuolinen toimenpide. Olen joka tapauksessa iloinen parlamentin tuesta ja totean teille, etteivät teidän valtioneuvostonne ja hallituksenne ole täysin samoilla linjoilla. Jokainen ministeri ajattelee, niin kuin aina, että hänen jäsenvaltiossaan kaikki on täydellistä ja että muut tekevät väärin.
Huomautan teille, koska olette nähneet viimeisimmän tarkastuskertomuksen, että komissio katsoo, että valvonta on keskinkertaista kaikkialla Euroopassa, jopa kolmansissa maissa. Kolmansien maiden osalta muistutan teitä siitä, että kansainväliset säännöt ovat erittäin selkeät, toisin sanoen rannikkovaltio on vastuussa omilla vesillään ja lippuvaltio on vastuussa aluksista. Nykyään ei ole mahdollista kumota merioikeuden kansainvälisiä sääntöjä. Sen vuoksi komission on hylättävä tietyt tarkistukset, ei sen vuoksi, ettei se tunnustaisi ongelmaa vaan yksinkertaisesti sen vuoksi, ettei kansainvälisen oikeuden nykyisessä kehitysvaiheessa olla vielä niin pitkällä. Se ei kuitenkaan estä menemästä paljon pitemmälle alueellisissa konferensseissa. Huomautan tälle parlamentille, että jonain päivänä on myös ehkä laskeskeltava, mitä tarkastukset maksavat meille. Ehkä huomataan, että jos jatketaan tällä tavalla, syömiemme kalojen hinnat nousevat suhteettoman korkeiksi. Sen vuoksi yritämme kovasti hyödyntää uutta tekniikkaa. Pyrimme siihen, että kalastajat olisivat yhä enemmän toimijoita tässä asiassa, ilman, että rasittaisimme heitä kuitenkaan tarpeettomasti. Esimerkiksi aluspäiväkirjaa ja yli 50 kilogramman poisheitettyä määrää koskevia tarkistuksia on suoraan sanoen mahdoton hyväksyä. Niitä on vaikea tarkastaa. On vaarallista määrätä sääntöjä, sillä on kysymys poisheitetyistä määristä, joita ei voi valvoa.
Mutta olen teidän tavoin huolissani siitä, että rangaistukset on saatava vähitellen enemmän tai vähemmän yhtenäisiksi, mikä ei ole asian laita kaikilla yhteisen politiikan aloilla. On yksi asia, jonka varaan olemme laskemassa: silläkin uhalla, että yhdenmukaistamista tapahtuisi vähän enemmän, noudattakaa ainakin suurempaa avoimuutta. Koko alalla on tiedettävä hyvin, minkälaiset rangaistukset eri jäsenvaltioissa on, jotta osapuolet alkaisivat vertailla niitä keskenään. Olemme vielä kaukana tästä.
Tietokantoihin pääsyn osalta olen samaa mieltä siitä, että siihen on löydyttävä vain yksi tapa. Kaikkiin tietokantoihin pääsy ei ole lain mukaan mahdollista, koska kaupankäyntiin liittyvissä panoksissa on kuitenkin kunnioitettava tietynlaista luottamuksellisuutta. Siitä huolimatta pääsyyn liittyvässä kysymyksessä voidaan mennä melko pitkälle silläkin uhalla, että kaupallisten tietojen luottamuksellisuus säilytetään.
Mitä tulee tutkimukseen, herra Baldarelli, ongelma on taas kerran se, että tutkimus kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Me teemme pilottitutkimuksia, jotka muuten ovat osa kalastuspolitiikan talousarviota. Pyrimme yhä enemmän kannustamaan jäsenvaltioita tekemään tutkimustyötä, ja minun on tältä osin sanottava, että kiinnostus yleensä puuttuu, lukuun ottamatta joitakin hyvin kohdennettuja esimerkkejä. Meidän ponnistelumme ovat hyvin vähäisiin tuloksiin nähden huomattavat.
Toivon näin ollen teidän ymmärtävän, ettemme voi hyväksyä tarkastajien rangaistuksiin tai oikeuksiin liittyviä tarkistuksia. Emme voi myöskään hyväksyä tarkistuksia, jotka on jo otettu huomioon 26 artiklassa ja toimintasuunnitelmassa. Olemme samaa mieltä niiden periaatteista, mutta olemme sitä mieltä, että ne on parasta sisällyttää muihin lainsäädännöllisiin keinoihin.
Puhun vielä viimeiseksi yksilöllisestä velvollisuudesta, herra Teverson, sillä koska on valittu koko ketjun valvonta, lain mukainen velvollisuus perustuu asetuksen nojalla mielestämme 9 ja 28 artiklaan siinä mielessä, että kun teillä kerran on paperit, mikä tahansa rikkomus tarkoittaa sitä, että henkilö on lain nojalla velvollinen. Se on itse asiassa oikeudellisen yksikkömme tulkinta.
Lopuksi totean, hyvät naiset ja herrat, että odotan valvontaa koskevaa valiokunta-aloitteista mietintöänne. Halusin kuitenkin vakuuttaa teille, että se on yksi niistä kalastuspolitiikan asiakokonaisuuksista, joka vie eniten aikaamme. Käytämme kaikki ne keinot, jotka voimme käyttää, jopa käytännesääntöjen keinot. Tiedän hyvin, etteivät ne ole täydelliset, mutta niitä on toki käytettävä silloin, kun ei voida turvautua asetuksiin. Kiitän teitä vielä tuestanne ja toivon, että onnistumme neuvoston kanssa kuun loppupuolella käytävissä keskusteluissa, joita ei ole vielä läheskään voitettu.

Provan
Arvoisa puhemies, en halua rikkoa parlamentin menettelyjä enkä kuluttaa tulkkien aikaa, mutta komissaari teki tärkeän huomautuksen sanoessaan, että parlamentista on hänen mielestään tulossa entistä federalistisempi.
Sanon hänelle, että luultavasti kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että parlamentin kalatalousvaliokunta haluaa ehdottomasti taata sen, että pystyisimme entistä enemmän siirtämään alueille yhteisen kalastuspolitiikan ja talousalueiden hoitoa. Se on tärkeä näkökohta. Hänen pitäisi käsittää, että se on tämän mietinnön taustalla.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30.

