Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirjat on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Watts
Arvoisa puhemies, viittaan pöytäkirjassa olevaan mainintaan matkustajalauttojen turvallisuutta koskevasta mietinnöstäni. Pöytäkirjan mukaan herra Papoutsis vastasi kysymykseeni vastatessaan parlamentille antamansa julkilausuman yhteydessä käytyyn keskusteluun. Pöytäkirjassa pitäisi itse asiassa olla maininta siitä, että herra Papoutsis lupasi minulle, että hän vastaisi kysymykseeni kirjallisesti. Minusta olisi hyvä, jos pöytäkirjaa voitaisiin muuttaa siten, että siitä käy ilmi tämä parlamentille annettu lupaus.

Puhemies
Herra Watts, huolehdin, että asia korjataan.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, tämä ei liity suoraan pöytäkirjaan, mutta minun on jälleen mainittava erittäin ikävästä Brysselissä sattuneesta tilanteesta. Kaksi viikkoa sitten työtoverini kimppuun hyökättiin ja hänet lyötiin maahan klo 19.30 aivan Euroopan parlamentin rakennuksen lähellä. Mielestäni pitäisi lopultakin olla mahdollista, ja tämä olisi myös Brysselin ja Belgian etujen mukaista, että tällainen meno saadaan loppumaan!
Haluaisin, että muistaisimme myös sen, että jopa New York, joka oli aikoinaan maailman turvattomimpia kaupunkeja, on sittemmin muuttunut lyhyessä ajassa yhdeksi turvallisimmista kaupungeista. Mielestäni meillä kaikilla eri toimielimissä työskentelevillä on oikeus saada elää ja tehdä työtä turvallisessa ympäristössä!
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Rouva Schierhuber, minun on myönnettävä, että ongelmat turvallisuuden alueella ovat varsin vakavia, ja niitä on usein käsitelty puhemiehistössä. Vasta toissapäivänä rouva Schleicher otti esiin tämänkaltaisia ongelmia. Myönnän, että emme ole kyenneet hoitamaan ongelmaa ja yritämme etsiä parempia toimintatapoja.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, jos itävaltalaiset alkavat nyt puolustella Strasbourgia ja hyökätä Brysseliä vastaan ja jos puhemiehistö sekaantuu tähän ja jos vielä kvestoritkin sotkeutuvat tähän asiaan, voimme olla varmoja, että mitään ei koskaan tapahdu. Teidän pitäisi kiinnittää huomiota siihen, että tässä välillä on vähennetty yksi kolmesta Alankomaista Strasbourgiin suuntautuvasta lennosta, ja siten tänne Strasbourgiin on vielä mahdottomampaa päästä kuin aikaisemmin, joten on aika alkaa kokoontua pitempään ja useammin Brysselissä.

Puhemies
Herra Wijsenbeek, olette istunut tässä salissa varsin kauan, ja olemme vuosien varrella tottuneet kuulemaan taholtanne sekä tietenkin myös muiden kollegojen taholta tämänsuuntaisia huomioita. Emme nyt avaa keskustelua tästä aiheesta.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, tuohon äskeiseen viitaten olisin maininnut, että Suomesta ei ole yhtään ainoaa suoraa lentoa tänne Strasbourgiin, joten kokoonnutaan vain Brysselissä.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Eurooppa-konferenssi/Malta
Puhemies
Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat Luxemburgin Eurooppa-konferenssista 6. lokakuuta 1998 ja Maltan tämänhetkisestä tilanteesta laajentumista silmällä pitäen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa-konferenssi kokoontui eilen ensimmäiseen ulkoministeritason kokoukseensa. Kokoukseen osallistuivat 15 EU-jäsenvaltion ja komission ohella 11 jäseneksi hakenutta valtiota, 10 Keski- ja Itä-Euroopan valtiota ja Kypros sekä Sveitsin ulkoministeri Cotti valittuna jäsenenä. Turkki oli jo etukäteen ilmoittanut, ettei se osallistu konferenssiin.
Konferenssin ensimmäisessä työistunnossa käsiteltiin aihepiirejä, jotka liittyvät rajat ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden ongelmiin sekä alueelliseen yhteistyöhön ympäristökysymyksissä, ja samalla tarjoutui tilaisuus yhteisen ryhmävalokuvan ottamiseen kumppaneidemme kanssa. Työlounaan yhteydessä käsiteltiin myös läntisen Balkanin, erityisesti Kosovon ja Albanian, tilannetta. Puheenjohtajamaa pyrki täten kattamaan hyvin laajan tehtäväkentän, ja kansantalouksien kilpailukykyä koskevaa aihepiiriä lukuun ottamatta se onnistuikin käsittelemään itse asiassa kaikkia niitä aiheita, joita valtion- ja hallitusten päämiehet olivat Lontoossa sopineet käsiteltävän konferenssin tulevan työn aikana.
Siirryn nyt yksittäisiin aihealueisiin. Johdantona rajat ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden aihekokonaisuuteen puheenjohtajamaa teki selkoa huumeita ja järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevän asiantuntijatyöryhmän tähänastisesta työstä. Tämä asiantuntijaryhmä, niin kutsuttu COLD-ryhmä, asetettiin tehtäväänsä Lontoon Eurooppa-konferenssissa kuluvan vuoden maaliskuussa ja se piti ensimmäisen istuntonsa 10. kesäkuuta Brysselissä. Kokouksen osanottajat ilmaisivat tukevansa puheenjohtajamaan ehdotuksia ryhmälle asetettavista tehtävistä. Osanottajat Euroopan unionin ulkopuolisista valtioista toivat sen jälkeen esiin näkökohtia omien maidensa tilanteesta järjestäytyneen rikollisuuden ja huumekaupan alueilla.
He kertoivat ryhmälle toimista, joilla näitä ongelmia aiotaan heidän kotimaissaan jatkossa käsitellä. Kaikki osanottajat olivat yksimielisiä siitä, että tehokas kansainvälinen yhteistyö tällä alueella on taattava. Yhteistyön olisi oltava mahdollisimman laaja-alaista ja sen piiriin kuuluisivat poliisi- ja tulliviranomaiset sekä rikosten torjunnasta vastaavat viranomaiset. Lisäksi olisi tehtävä kaikki voitava, jotta tietojenvaihto kyseisten tahojen kesken olisi mahdollisimman nopeaa ja kitkatonta.
Tässä yhteydessä puhuttiin myös siitä, olisiko yhteistyörakenteita, jollaisia Euroopan unionin sisällä on jo luotu, kenties syytä laajentaa. Asiantuntijatyöryhmän istunnossa mukana olleet esittelivät tämän jälkeen vielä laajan aiheluettelon ryhmän tulevaa työtä varten. Keskustelun päätteeksi oltiin yksimielisiä siitä, että jotkin ehdotuksista, kuten yhteyspisteistä sopiminen ja kutsuminen alan seminaareihin, olisi toteutettava pikaisesti. Muita esille tulleita ajatuksia, kuten oikeudellisia syytetoimia ja rahanpesun torjuntaa, on määrä tutkia alustavasti tulevissa tapaamisissa. Asiantuntijaryhmä kokoontuu vielä uudelleen Itävallan puheenjohtajakauden aikana.
Johdantona konferenssin pääkeskustelunaiheisiin puheenjohtajamaa viittasi siihen suureen merkitykseen, joka järjestäytyneen rikollisuuden torjunnalle Euroopan unionissa annetaan. Niitä vaaroja, joita kansainvälisten rikollisverkostojen toiminnasta yhteiskunnallemme aiheutuu, ei tosiaankaan saa aliarvioida, sillä ne ulottuvat nykyään jo mitä erilaisimmille ihmiselämän alueille - politiikkaan, talouselämään, oikeuslaitokseen.
Kahta järjestäytyneen rikollisuuden osa-aluetta on tällöin pidettävä Euroopan unionin näkökulmasta erityisen paheksuttavina, koska ne kohdistuvat yhteiskuntamme heikoimpiin jäseniin, lapsiin ja maahanmuuttajiin. Lasten seksuaalisen hyväksikäytön ennaltaehkäisyä ja torjuntaa koskeneessa keskustelussa konferenssin osanottajat olivat yksimielisiä siitä, että lasten suojelemisen, niiden, jotka ovat yhteiskuntamme heikoimpia osasia ja samalla tulevaisuuden toiveidemme eteenpäin viejiä, on oltava valtioiden yhteisön erityinen ja ensisijainen tavoite, sillä taloudellisen riiston ja sodissa tapahtuvan vainon lisäksi lapsiin kohdistuva väkivalta ilmenee myös erityisen paheksuttavassa muodossa, seksuaalisena hyväksikäyttönä. Yleensä tämä tapahtuu suljettujen ovien takana. Näitä ilmiöitä on havaittavissa kaikkialla maailmassa.
Sitä mukaa kuin taloudelliset suhteet, tietojenvaihto ja matkailu ovat saavuttaneet maailmanlaajuiset mittasuhteet, kaikki valtiot ovat joutuneet osallisiksi lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Konferenssin osanottajat olivat siksi yhtä mieltä siitä, että tehokkaat vastatoimet edellyttävät myös tehokasta kansainvälistä yhteistyötä eri organisaatioiden välillä.
Kertomukset paljastuneista rajojen yli ulottuvista pedofiiliverkostoista ovat vielä kauhistuttavina muistissamme. Yhtäältä pedofilian sekä siihen liittyvän seksiturismin ja lapsiprostituution torjuminen ja toisaalta vastatoimet perheiden sisällä ilmenevää lasten hyväksikäyttöä ja ennen kaikkea Internetin kautta tapahtuvaa lapsipornoaineiston tuottamista ja levittämistä vastaan ovat sen vuoksi aivan erityisiä haasteita, ei vain Euroopan unionin jäsenvaltioille, vaan niin kuin me uskomme, kaikille valtioille. Konferenssin osanottajat vahvistivat olevansa sitä mieltä, että näihin haasteisiin on tartuttava rajat ylittävillä toimilla.
Puheenjohtajamaa viittasi Euroopan unionin viime viikkojen ja kuukausien aikana asian osalta toteuttamiin intensiivisiin toimiin ja loi yleiskatsauksen tässä yhteydessä toteutettuihin toimenpiteisiin sekä teki lisäksi selkoa neuvostossa yleisten asioiden yhteydessä käydyistä keskusteluista. EU: n toteuttamien toimien osalta puheenjohtajamaa toi erityisesti esille yhteisen toiminnan ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi, josta neuvosto antoi päätöksen helmikuussa vuonna 1997. Tämä yhteinen toiminta sisältää ehdotuksia ihmiskaupan ja lasten hyväksikäytön torjuntaan tähtäävän oikeudellisen yhteistyön parantamiseksi.
Kun lukuisat osanottajavaltiot olivat ensin selostaneet konferenssille kokemuksiaan ja toimiaan tällä alueella, osanottajat sopivat keskustelun päätteeksi, että Eurooppa-konferenssin huume- sekä järjestäytyneen rikollisuuden kysymyksiin erikoistunutta asiantuntijaryhmää pyydettäisiin tutkimaan kohta kohdalta, minkä Euroopan unionissa käytössä olevien oikeudellisten välineiden käyttöön Eurooppa-konferenssin kumppanuusvaltiot voisivat tulla mukaan. Lopuksi konferenssin osanottajat sopivat vielä siitä, että ne pyrkisivät tiivistämään keskinäistä koordinointiaan Yhdistyneiden kansakuntien piirissä pystyäkseen taistelemaan yhteistoimin lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan.
Tämän lisäksi konferenssissa käsiteltiin rajat ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden piiriin kuuluvia laittomia ihmisten salakuljetuksia. Aivan viime aikoina on saatu toistuvasti ilmoituksia laittomien maahanmuuttajien laajamittaisesta rynnistyksestä Euroopan ja Pohjois-Amerikan vauraisiin maihin. Tämä uusi maahanmuuttoaalto, joka kasvaa vuosi vuodelta, on saanut muutamat maat koventamaan maahanmuuttomääräyksiään.
Ensimmäisen työistunnon viimeisenä aiheena käsiteltiin vielä ympäristökysymyksissä tehtävää alueellista yhteistyötä. Tässä yhteydessä eri tahojen edustajat tekivät selkoa ympäristöalalla toteutetuista toimista muun muassa Euroopan eri alueorganisaatioiden, Keski-Eurooppaa koskevan aloitteen, Mustanmeren yhteistyön, Itämeren valtioiden neuvoston ja Barentsinmeren Euroopan arktisten alueiden kysymyksiä käsittelevän neuvoston piirissä. Konferenssin osanottajat korostivat ympäristöpoliittisten toimenpiteiden keskinäistä yhteensovittamista. Tulevaisuutta varten konferenssin osanottajat sopivat, että ensi vaiheessa puheenjohtajamaa pyytää alueellisesta yhteistyöstä vastaavia elimiä, Euroopan unionin komissiota ja ympäristökeskusta esittämään asiasta omia näkemyksiään ja etsimään ratkaisuja ilmenneisiin ongelmiin.
Lounaan aikana käsittelimme vielä kahta aihepiiriä eli Kosovon tapahtumien viimeaikaista kehitystä ja Albaniassa vallitsevaa tilannetta, joihin en kuitenkaan puutu tässä enempää, koska käymme niistä lopuksi erillisen keskustelun.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, eilen Luxemburgissa järjestettyyn Eurooppa-konferenssiin liittyen haluaisin sanoa, että pidän suuressa arvossa sitä aloitetta, jonka puheenjohtajamaa on tehnyt näiden tärkeiden aiheiden, jotka rouva Ferrero juuri otti esille, ottamisesta toisen Eurooppa-konferenssin esityslistalle. Järjestäytyneen rikollisuuden vastainen taistelu, lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja laittomaan siirtolaisuuteen liittyvät asiat ovat tärkeitä osa-alueita nykyisessä politiikassamme. Meidän mielestämme on erittäin tärkeää, että nämä asiat otetaan esille foorumissa, johon kaikki tulevat jäsenvaltiomme ovat kokoontuneet yhdessä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa.
Oli erityisen mielenkiintoista kuulla eilen, mitä tulevat jäsenvaltiomme tekevät tai aikovat tehdä näille asioille ja kuinka voimme tehostaa yhteistyötämme näissä asioissa. Uskon, että meillä on Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen käytettävissämme uusia keinoja toimia tehokkaammin kansainvälisellä tasolla ja myös tulevien jäsenvaltioiden piirissä. Tarkoitan tässä Amsterdamin sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia siihen, että tiettyjä toimintoja voidaan siirtää Maastrichtin sopimuksen kolmannesta pilarista ensimmäiseen pilariin. Nykyinen puheenjohtajamaa ja myös tulevat puheenjohtajamaat voivat luottaa komission selvään tukeen todellisen sisällön antamiseksi tälle asialle. Kun on kysymys Euroopan lähentämisestä kansalaisten suuntaan, ovat nämä aiheita, jotka liittyvät tähän suoraan, ja kansalaisemme ovat mielestäni oikeutetusti erityisen huolestuneita niistä.
Arvoisa puhemies, kun katson edessäni olevaa kuvaruutua, näen siinä tekstin Maltan konferenssi. En tiedä, onko nyt tarkoitus puhua jotain myös Maltasta. Me kaikki olemme voineet havaita, että Maltan hallitus, joka jäädytti - ei siis peruuttanut - kaksi vuotta sitten hakemuksensa, tarkoitan luonnollisesti EU-jäsenyyshakemusta, on jälleen aktivoinut ja uudistanut hakemuksensa puheenjohtajamaalle. Tämä on johtanut normaaliin menettelyyn, jossa puheenjohtajamaa ja neuvosto pyytävät komissiota antamaan asiasta lausunnon. Tämä tarkoittaa tässä tapauksessa sitä, että komissiota on pyydetty selvittämään, mitä kahden vuoden katkos jäsenyyteen valmistautumisessa merkitsee Maltan nykyisen poliittisen ja taloudellisen tilanteen kannalta. Olemme ilmoittaneet neuvostolle, että olemme saattamassa ajan tasalle lausuntoa, joka tehtiin Maltan osalta vuonna 1993, ja että aiomme esittää neuvostolle lausunnon siitä, miten Malta voidaan parhaiten sovittaa ja ottaa mukaan uudelleen liittymisprosessiin.
On hieman vaikea antaa asiasta jotain määräaikaa. Neuvosto pitää kuitenkin tärkeänä, että sille toimitettaisiin mahdollisimman kattavia tietoja. Toisin sanoen tämä tarkoittaa, että vuonna 1993 esittämämme lausunto työstetään uudelleen ja sitä vertaillaan Maltan nykytilanteeseen.
Lopuksi, tätä on kai turha sanoa, mutta minulla itselläni oli New Yorkissa tilaisuus keskustella Maltan nykyisen ja myös silloisen pääministerin, Guido De Marcon, kanssa, jolloin sanoin hänelle, että olemme iloisia Maltan uudesta pyrkimyksestä. Sanoin myös, että neuvosto toimii varmasti sen varassa, että Malta pyrkii tekemään tästä hakemuksesta poliittisen kysymyksen, ja että kaikki ovat tietoisia siitä, että kaksi vuotta sitten, kun nykyinen oppositiopuolue tuli hallitukseen, peruutettu hakemus on jälleen voimassa, ja että jäsenvaltioissamme oltaisiin tyytyväisiä, jos suuri osa Maltan kansasta haluaisi tosiaan liittyä Euroopan unioniin. Ministeri sanoi minulle tuolloin, että se on vankasti nykyisen hallituksen päämääränä ja että hallituksesta tuntuu, että sitä mukaa kuin integraatioprosessi etenee, on helpompi saada yhä laajemmat kansanosat vakuuttuneiksi tämän Maltan tärkeän poliittisen askeleen hyödyllisyydestä ja välttämättömyydestä.
Toiseksi, arvonlisäverojärjestelmän käyttöönotolla on ollut Maltalle suuri merkitys. Tämä asia vaikutti jopa melko ratkaisevasti nyt, kun jälleen vallassa oleva koalitio hävisi viime vaaleja edeltävissä vaaleissa. Myös tästä asiasta saamme lisäselvityksiä. Tässä oli kaikki, mitä saatan tällä hetkellä sanoa Maltan EU-jäsenyyshakemuksesta.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, mielestäni Eurooppa-konferenssissa esille nostetut painopisteet ovat ehdottomasti oikeita ja ansaitsevat täyden kannatuksen. Olen täysin samaa mieltä myös komissaarin kanssa, joka totesi tärkeäksi sen, että tartutaan aiheisiin, jotka kiinnostavat ihmisiä erityisesti, jotka herättävät heissä pelkoa, olkoon se sitten aiheellista tai aiheetonta, ja joihin he vaativat vastauksia Euroopan unionin tasolta. Maltaa koskevaan asiaan tulee ottamaan kantaa ennen kaikkea kollegamme rouva Malone. En siksi halua puuttua tässä asian yksityiskohtiin.
Tahtoisin kuitenkin esittää eräitä periaatteellisia huomautuksia ja kysymyksiä. Ensinnäkin: uskon, ja tästä meidän olisi oltava täällä parlamentissa tietoisia, että linja, jonka olemme valinneet suhtautumisessamme jäsenyyttä hakeviin maihin - joista muutamien kanssa neuvottelemme tässä Eurooppa-konferenssissa ikään kuin kattojärjestönä - että tämä linja on ollut oikea. Juuri Latvian vaalit, myös äänestys venäjänkielisen väestön integroimisesta, samoin kuin Slovakian vaalit, ovat osoittaneet, että oli oikein ottaa nämä maat jäsenehdokkaiksi. Meidän on silti annettava niille vielä aikaa ja luotava tiettyjä kannustimia, jotta ne myös ryhtyvät asian vaatimiin toimiin. Olen hyvin iloinen, että nyt on itse asiassa tullut osoitetuksi se, että olemme menetelleet asiassa oikein, vaikka täällä parlamentissakin asiaa pidettiin monella taholla kiistanalaisena. On käynyt ilmi, että edistämistoimiin perustuva linja, avun antaminen parannusten aikaansaamiseksi demokratiaan, oikeusvaltioon ja vähemmistöihin liittyvissä kysymyksissä, oli oikea.
Sen sijaan olemme epäonnistuneet - valitettavasti tässäkin Eurooppa-konferenssissa - Turkin mukaantulon suhteen. Kysynkin, miten ylipäänsä voitaisiin käsitellä todella tuloksekkaasti kansainvälisen rikollisuuden, huumekaupan jne. kaltaisia kysymyksiä ilman Turkin mukanaoloa. Haluaisin tässä yhteydessä ilmaista myös erityisen huoleni siitä, että Turkilla on tällä hetkellä erittäin jännittyneet suhteet naapurimaahansa Syyriaan. Kenenkään ei pidä tukea terroristiryhmiä, jotta ne voisivat toimia aktiivisesti muissa maissa. Jos Turkki ei kuitenkaan ole kykenevä ratkaisemaan tätä ongelmaa itse rauhanomaisin keinoin, sillä ei ole myöskään perusteltua oikeutusta eikä sillä ole oikeutta ryhtyä toimiin toisessa maassa.
Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, minkä verran tätä asiaa käsiteltiin, mille kannalle neuvosto on tässä kysymyksessä asettunut ja onko sillä esittää Turkille, kenties yhdessä amerikkalaisten kanssa, selkeää kannanottoa, joka koskee sen suhteita Syyriaan.
Viimeisenä haluaisin vielä tiedustella neuvoston puheenjohtajalta, oliko Salzburgin ulkoministerikokouksessa esillä aloite siitä, että mukaan otettaisiin vielä muitakin kuin Eurooppa-konferenssiin kuuluvia maita. Ovathan sekä Kaakkois-Euroopan että myös Barcelonan prosessin maat sellaisia, joita rikollisuuteen, huumekauppaan samoin kuin maahanmuuttoonkin liittyvät kysymykset suuressa määrin koskevat. Kysynkin, miten tätä kaikkea on tulevaisuudessa määrä käsitellä? Tämä aloite ei ole herättänyt juurikaan myönteistä vastakaikua tai hyväksyntää. Pidän aloitetta periaatteessa oikeana, vaikka sitä ei kenties ole valmisteltu parhaalla mahdollisella tavalla, joten yksityiskohdista joudutaan vielä puhumaan. Kuitenkin ne aihepiirit, joista Eurooppa-konferenssissa on aivan aiheellisesti puhuttu, koskevat ongelmia, jotka voidaan viime kädessä ratkaista vain, jos mukaan otetaan myös ainakin Kaakkois-Euroopan maat sekä Barcelonan prosessin maat. Haluaisin kysyä teiltä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voitteko mahdollisesti sanoa jotakin siihen, miten asian arvellaan tulevaisuudessa kehittyvän.
Muutoin haluaisin vielä kerran sanoa: aihepiirit, joita käsittelette, ovat meidän maanosamme kannalta keskeisiä. Toivotan Euroopan unionille paljon onnea Eurooppa-konferenssissa, jotta näitä ongelmia pystytään myös ratkomaan.

Günther
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, sain sen vaikutelman, että ette vain te, komissaari van den Broek, vaan myös arvoisa neuvoston puheenjohtaja oli hieman yllättynyt Maltaa koskevasta aiheesta, sillä olisin oikeastaan odottanut, että hänkin olisi maininnut siitä lyhyesti julkilausumassaan.
Maltan-valtuuskunnan varapuheenjohtajana olen kuitenkin hyvin kiitollinen siitä, että voimme keskustella täällä tänään tästä kysymyksestä. Olin silti odottanut neuvoston taholta hieman selkeämpää merkkiä myös sen perusteella, mitä komissio esitti asiasta ulko- ja turvallisuusasiain valiokunnassa, mikä viittasi jo samaan suuntaan kuin tämänpäiväiset asiasta esitetyt lausunnot.
Neuvosto ilmoittaa nyt, että se odottaa asiasta komission tiedonantoa saadakseen ensin kuulla sen arvion tilanteesta. Tällainen menettely on sikäli hieman yllättävä, että neuvosto on ollut aina tähänkin asti aloitteentekijä laajenemiskysymyksissä. Neuvosto saattoi olla myös osaltaan syypää tämän hieman sekavan tilanteen syntymiseen, sillä Maltaa oli sen taholta rauhoiteltu sanomalla, että sen vuoro tulisi jo tätä edeltäneen laajenemiskierroksen jälkeen. Näin se tultiin tavallaan sysänneeksi niiden maiden joukkoon, joilla tulee olemaan huomattavasti suurempia vaikeuksia valmistautua Euroopan unionin jäsenyyteen.
Tällä välin kuluneiden kahden vuoden aikana Malta ei ole sulkenut oviaan. Myös sen hallitus on tehnyt tänä aikana kaikkensa antaakseen seuraavalle hallitukselle, täysin riippumatta siitä, mitä väriä se edustaa, mahdollisuuden uudistetun hakemuksen jättämiseen. Komission olisi kaiken lisäksi luullut havaitsevan nämä Maltan taholta tulleet merkit myös pysyvän valtuuskuntansa välityksellä.
Aiomme antaa päätöslauselmaesityksen, jossa vaadimme neuvostoa lähettämään nyt asiassa selkeän merkin ja antamaan samalla ainakin omasta puolestaan Maltalle merkin siitä, että se otetaan mielihyvin vastaan ja että se tullaan ottamaan nyt uudelleen mukaan Eurooppa-konferenssiin. Malta nimittäin kuuluu jo pelkästään Barcelonan prosessin saavutustensa perusteella mukaan tälle kierrokselle.

Cox
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti konferenssista kuulemaamme julkilausumaan; siinä esiintynyt hienovarainen tapa käsitellä aiheita, kuten rikollisuutta, seksuaalista hyväksikäyttöä ja laitonta maahanmuuttoa, osoittautuu varmasti hyvin hyödylliseksi, kun ryhdymme lopulta vakavasti neuvottelemaan Amsterdamin sopimuksessa vahvistettavista uusista valtuuksista ja käyttämään niitä.
Haluaisin hyödyntää keskustelun suomaa tilaisuutta laajentaakseni hieman aihettamme, koska tällä viikolla saimme myös tärkeän tiedon siitä, että 10. marraskuuta pidetään liittymiskonferenssi, joka kuuluu samaan yhteyteen kuin tänään käsiteltävä yleinen konferenssi ja joka muodostaa psykologisesti ja poliittisesti tärkeän kynnyksen.
Sen osalta haluan esittää muutamia poliittisia näkemyksiä neuvoston ja komission ollessa läsnä. Oma ryhmäni ELDR uskoo vahvasti laajempaan ja syvempään poliittiseen unioniin. Nyt kun olemme päässeet yli siitä ajatuksesta, että marraskuun konferenssissa olisi oltava viisi plus yksi valtiota, meidän on hyvin kiireesti ladattava uutta intoa omien toimielintemme uudistamisen suunnitteluun, jotta se ei myöhemmässä vaiheessa muodostu esteeksi; kukaan meistä ei halua sitä, mutta niin voi silti käydä.
Toiseksi me suhtaudumme poliittiselta kannalta hyvin myönteisesti siihen, että Kyproksen mukaantulolle prosessiin näytettiin tällä viikolla vihreää valoa. Mutta myös tämän vuoksi neuvoston ja komission on entistä kiireemmin ajettava EU: n tekemää poliittista aloitetta Kyproksen kriisin ratkaisemiseksi Yhdistyneiden kansakuntien johdolla, sillä muuten me luomme jälleen unioniin vaikeasti käsiteltävän ja hankalan ongelman, joka koskee tätä jaettua saarta.
Tältä osin haluaisin sanoa neuvostolle, että ryhmäni pahoittelee sitä, että neuvosto ei ole vieläkään onnistunut pääsemään yksimielisyyteen Turkkia koskevan rahoituspöytäkirjan oikeudellisesta perustasta. On pieni ihme, että Turkki ei ole konferenssin osallistujien joukossa. Meidän on todella saatava pöytäkirja kuntoon myös neuvostossa ja osoitettava kykyä saattaa EU: n suhteet kypsälle tasolle kyseisen alueen kaikkien valtioiden kanssa.
Viimeinen poliittinen kommenttini, joka liittyy yleisesti tulevaan Wienin huippukokoukseen, on se, että huippukokous tarjoaa tilaisuuden tarkastella uudelleen muiden hakijamaiden vaatimuksia. Ryhmäni on sitä mieltä, että meidän on tarkistettava kantaamme Baltian maihin erityisesti siksi, että Venäjällä vallitsee poliittinen ja taloudellinen kriisi. Baltian maat ovat osoittaneet lujan sitoumuksensa uudistuksiin ja edistyneet kiitettävällä tavalla. Se on tunnustettava Wienissä, yhtä lailla kuin Maltan uusi kiinnostus jäsenyyttä kohtaan.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, herra Adamin valinta Maltan pääministeriksi merkitsee sitä, että Malta uudistaa hakemuksensa Euroopan unionin jäseneksi. Pääministeri totesi hiljattain, että hänen uudella hallituksellaan on kaksi tavoitetta: ensinnäkin Maltan hakemus Euroopan unionin jäseneksi ja toiseksi Maltan julkisen talouden saattaminen tasapainoon.
Nämä kaksi asiaa ovat joiltakin osin sidoksissa toisiinsa, erityisesti niiden Maastrichtin sopimuksessa olevien taloudellisten kriteerien osalta, jotka Euroopan unionin tulevien jäsenten on täytettävä yhtenäisvaluuttajärjestelmässä. Maltan jäsenhakemuksen uudistaminen varmistaa sen, että hakemusta käsitellään laajentumisneuvottelujen seuraavalla kierroksella EU: n hallitusten päämiesten Korfussa tekemien sitoumusten mukaisesti.
Maltan liittymistä Euroopan unioniin käsitellään itse asiassa jo marraskuun huippukokouksessa, ja unionin jäsenyys merkitsee 370 000 asukkaan Maltalle todellisia ja konkreettisesti havaittavia etuja. Se pääsee mukaan yli 20 Euroopan maan muodostamaan vapaakauppa-alueeseen, jos liittymisneuvottelut Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa onnistuvat.
Euroopan unioni tarjoaa sisämarkkinoidensa ja tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaan liikkuvuuden ansiosta myönteiset talousnäkymät maalle, joka etsii uusia markkinoita kotimaassa valmistetuille tavaroille. Malta voi saavuttaa paljon, jos se onnistuu mukautumaan paremmin EU-jäsenyyden sääntöihin.
Maltan tiiviit siteet EU: hun näkyvät selvästi saarella. Maltan vahvimpia perusteluja jäsenyydelle ovat nimenomaan saaren talouselämän ja Euroopan unionin väliset vahvat yhteydet. Monet Maltan teollisuuslaitoksista, jotka vievät hyvin monenlaisia puolivalmisteita, ovat brittiläisten, ranskalaisten, saksalaisten tai italialaisten yritysten omistuksessa. Tämän takia 66 % näkyvästä Maltan tavaroiden tuonnista ja viennistä tapahtuu EU-maiden kanssa.
Maltan toinen tärkeä tulolähde on matkailu, jonka jatkuminen riippuu myös EU: n markkinoista. Monet Maltan hallinnollisista, oikeudellisista ja verotuksellisista rakenteista on jo muutettu vastaamaan Euroopan unionin standardeja. Liittymisneuvotteluissa on kuitenkin selvitettävä muita hankalia kysymyksiä, kuten teollisuuden saamat valtiontuet ja tuontimaksut, mutta uskon, että niistä päästään yksimielisyyteen.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentti piti tärkeänä, että Eurooppa-konferenssin ei annettaisi vain mennä ohi omalla painollaan näennäistapahtumana, vaan että se saisi lisää painoarvoa ja se täytettäisiin kaikkia yhteisesti kiinnostavilla asiasisällöillä. Se on oikeanlainen askel oikeaan suuntaan. Vielä kuitenkin puuttuu yhtenäinen strategia, sellainen yhteiseurooppalainen kehitys, joka täyttää vaadittavat ekologiset ja sosiaaliset edellytykset ja on perusteltu tämän maanosan vakauteen ja rauhaan asettamien toiveiden kannalta.
Epäonnistunutta ja kansainvälisesti katsottuna erittäin kyseenalaista eurooppalaista maahanmuuttopolitiikkaa, joka on erityisesti Itävallan puheenjohtajakaudella tuottanut käsittämättömiä tuloksia, ei voi typistää vain pakolaisten salakuljetusongelmaksi, vaan se on, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanalla sanottuna valheellista. Alueellinen yhteistyö on sen sijaan tärkeä askel oikeaan suuntaan. Toivon, että neuvostokin onnistuu nyt kehittämään yhteisiä ohjelmia erottelematta varojen jaossa jälleen kerran eri alueille meneviä rahoja toisistaan ja että se pystyy kehittämään alueita yhtenäisesti ja yhdessä, ja toivon, arvoisa komissaari van den Broek, että myös teidän pääosastonne ottaa viimein askelen oikeaan suuntaan ja varaa Pharelle ja Interregille varoja yhteiseen rahastoon.

Saint-Pierre
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, puhun Maltasta, koska kyseessä on tärkeä päivä Euroopan ja varmasti myös Maltan kannalta.
Olen hyvin iloinen siitä, että parlamenttimme hyväksyi ryhmäni, Euroopan radikaaliallianssin, pyynnön lisätä tämän istuntojakson esityslistalle neuvoston ja komission läsnä ollessa kohta, joka koskee Maltan EU-jäsenhakemuksen uudistamista.
Toimiessani Euroopan unionin ja Maltan välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunnan puheenjohtajana olen voinut kahden vuoden ajan seurata etuoikeutetusti ja tarkasti Maltan poliittista elämää. On itsestään selvää, että valtuuskuntamme on aina osoittanut mitä suurinta kunnioitusta eri hallitusten ilmaisemia kantoja kohtaan, koska kansan tahto on aina asetettava puolueiden etujen edelle.
En salaa teiltä kuitenkaan, että minusta on aina tuntunut siltä, että Maltan kansa haluaa sisimmässään jakaa tulevaisuutensa kaikkien muiden Euroopan kansojen kanssa, mikä merkitsee täydellistä liittymistä Euroopan unioniin maanosamme uuden yhdistymisen kynnyksellä.
Olen vakuuttunut siitä, että muutamien tarvittavien teknisten mukautusten jälkeen Malta tulee välittömästi yhdentymään laajentumisprosessiin. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että Maltan liittymisneuvottelut olisi voitava käynnistää tammikuussa 1999 jo niiden vuonna 1995 tehtyjen sopimusten mukaisesti, joiden mukaan Maltan ja Kyproksen liittymisneuvottelut käynnistetään kuusi kuukautta hallitusten välisen konferenssin päättymisen jälkeen. Toivon todella, että joulukuussa Wienissä pidettävässä Eurooppa-neuvostossa tehdään tämän suuntainen päätös.
On vielä yksi lisäsyy iloita Maltan jäsenhakemuksen uudistamisesta. Toimielinten osalta Maltan paluu hakijamaaksi edellyttää nimittäin toimielinjärjestelmän uudistamisprosessin nopeuttamista, mikä on välttämätön edellytys onnistuneelle laajentumiselle ainakin parlamentin mielestä. Muistutan, että Amsterdamin sopimuksen toimielimiä koskevan pöytäkirjan 2 artiklan nojalla toimielinjärjestelmän uudistaminen käynnistetään automaattisesti kun Euroopan unionin jäsenmäärä ylittää 20, niin kuin tässä tapauksessa tapahtuisi.
Ilman Maltaa unioni, Eurooppa, olisi aina jollakin tavalla orpo. Niiden rinnakkaiselo rikastuttaa loputtomasti ja vastavuoroisesti kumpaakin osapuolta, niin Eurooppaa kuin Maltaakin, mutta se olisi myös tärkeä valttikortti unionin ja Barcelonan prosessiin kuuluvien Välimeren maiden välisten suhteiden hoidossa.

Linser
Arvoisa puhemies, keskusteltaessa Maltan jäsenyyshakemuksesta, josta herra komissaari totesi, että se on nyt herätetty uudelleen henkiin, on unionin nähdäkseni otettava huomioon erityisesti seuraavat näkökohdat: ensinnäkin on mietittävä, onko Maltalla infrastruktuurinsa puolesta ylipäänsä edellytyksiä neuvoston puheenjohtajuuden hoitamiseen. Esimerkiksi Luxemburg, joka on yhtä pieni maa, toimii tässä asiassa yhteistyössä Belgian kanssa. Vastaavanlaista mahdollisuutta ei Maltalla ole käytettävissään.
Toiseksi pidän ehdottoman välttämättömänä, että Malta ottaa uudelleen käyttöön jo kertaalleen poistamansa arvonlisäveron. Kun muut jäsenvaltiot ovat sitoutuneet 15 %: n vähimmäisverokantaan, olisi tätä koskevan poikkeusehdon myöntäminen tälle jäseneksi hakevalle maalle kilpailuetu, jota ei voida hyväksyä. Saanen kuitenkin lopuksi sanoa vielä muutaman sanan yleisenä arviona Eurooppa-konferenssista. Tämä välineistö luotiin aikoinaan kiireellisesti EU: n ja Turkin välisten suhteiden käsittelyä varten. Kyseisen valtion toistuvan poisjäännin pitäisi olla riittävä syy sille, että EU: n strategiasta vastaavat pohtisivat uudelleen asiassa noudatettavaa politiikkaa.

Malone
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella puheenjohtajavaltiota ja komissiota niistä julkilausumista, jotka ne ovat meille tänään esittäneet. Olen hyvin iloinen siitä, että eilen käsiteltiin huumeiden ja lapsiprostituution tapaisia tärkeitä aiheita - samalla tavoin tärkeitä ovat kaikki muutkin aiheet, joita käsittelimme tällä viikolla parlamentissa. Tarkastelimmehan itse esimerkiksi lääketeollisuuden yhdenmukaistamisen laajaa aihetta.
Parlamentin esittelijänä Maltan liittymisen osalta olen iloinen siitä, että Malta osallistui eilen Eurooppa-konferenssiin ja että sen uudistettuun hakemukseen Euroopan unionin jäseneksi suhtauduttiin hyvin myönteisesti.
Ryhmäni puolesta, joka myös suhtautuu myönteisesti uudistettuun jäsenhakemukseen, haluaisin sanoa, että mekin pidämme myönteisenä Maltan hallituksen päätöstä ja erityisesti sitä ajatusta, että neuvottelujen lopputuloksesta järjestetään kansanäänestys, josta oppositio on yhtä mieltä hallituksen kanssa. Se on erittäin tärkeä asia. Ryhmämme pitää luonnollisesti tärkeänä myös sitä, että uudistettu jäsenhakemus käsitellään joutuisasti ja noudattaen täysin perustamissopimuksessa vahvistettuja asianmukaisia menettelyjä.
Tästä syystä ryhmäni on pyytänyt komissiolta päivitettyä lausuntoa Maltan uudistetusta jäsenhakemuksesta ja, kuten komissaari van den Broek sanoi, siitä, pystyykö Malta kuromaan umpeen ne kaksi vuotta, joiden ajan hakemus oli jäädytettynä, ja miten se aikoo sen toteuttaa. Ryhmäni esittää myös tarkistuksen puoltaakseen parlamentille ehdottomasti kuuluvaa oikeutta ilmaista kantansa Maltan uudistettua hakemusta koskevasta komission päivitetystä lausunnosta. Olemme sitä mieltä, että Malta sopii luontaisesti, sekä demokraattisten toimielintensä että ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta erottamattomaksi osaksi Euroopan unionia. Jäämme odottamaan komission tutkimusta, joka koskee maan taloudellista ja poliittista kehitystä sen jälkeen, kun aikaisempi hakemus jäädytettiin vuonna 1996.
Minusta oli mielenkiintoista kuulla komissaari van den Broekin puhuvan siitä, että maan arvonlisäverotilanne olisi nyt paljon selvempi, mutta kuten herra komissaari tietää, on myös muita ongelmia, jotka liittyvät esimerkiksi tiettyjen alojen pienteollisuuteen. Puolueettomuus on myös asia, jota ei ole vielä käsitelty. Tiedän, että se on hyvin herkkä ja erimielisyyttä synnyttävä aihe Maltalla, kuten muissakin jäsenvaltioissa, Irlanti mukaan luettuna.
Lopuksi toivon, että kun saamme komission päivitetyn kertomuksen, pystymme nopeasti ratkaisemaan kaikki näkyvät ongelmat, jotta Maltan kansa voi tehdä lopullisen päätöksen tulevasta paikastaan Euroopan unionissa.

Azzolini
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat kollegat, tahtoisin ennen kaikkea esittää vielä kerran ystävälleni, presidentti Eddy Fenech Adamille onnitteluni hänen äskettäin saavuttamastaan vaalimenestyksestä Maltalla. Tämän menestyksen merkitys on sitäkin suurempi, kun otetaan huomioon se, että äänestäjät osoittivat samalla kannattavansa Maltan liittymistä Euroopan unioniin ja vahvistivat siten jo Fenech Adamin edellisen hallituksen linjaa, josta Euroopan toimielimet vuonna 1995 ilmaisivat myönteisen kantansa. Presidentti Adami on päättäväisesti ja nopeasti, yhtenä uuden hallituksen ensimmäisistä toimista, uudistanut Maltan Euroopan unionin jäsenyyshakemuksen, ja tämän pitäisi lisätä uskoamme siihen mahdollisuuteen, että Malta voidaan ottaa mukaan jo ensimmäisiin laajentumisneuvotteluihin, ja varmasti tämä myös ilahduttaa meitä.
Malta täyttää näet monia muita ehdokasvaltioita paremmin unionin liittymiselle asettamat edellytykset, ja luotamme siihen, että täyttämällä uudelleen ja pitämällä vakaana Maastrichtin sopimuksessa asetetut edellytykset, jotka valtio sitä paitsi on lähimenneisyydessä jo kerran saavuttanut, tämän valtion oikeutettu odotus pääsystä myös rahaliiton jäseneksi voidaan palkita. Muistakaamme, että vuonna 1995 valtio oli saavuttanut 3, 9 % rahoitusalijäämän suhteessa bruttokansantuotteeseen ja 2, 9 % inflaation ja että Maltan liira on jo 11 vuoden ajan ollut sidottu ecuun. Euroopan unionin täysivaltaisena jäsenenä Maltasta tulee mielestäni merkittävä Välimeren alueen etuvartio, josta luonnostaan voi muodostua silta kolmansien maiden ja Euroopan unionin kulttuurien ja talouksien välille. EU: n ja Maltan välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunnan entisenä varapuheenjohtajana haluan siis sanoa, että myös tuossa asemassa vakuutuin äsken mainitsemistani seikoista ja mielestäni meidän tulee harkita Maltan liittymistä Euroopan unioniin jo jäsenyysneuvottelujen ensimmäisellä kierroksella vuoteen 2002 mennessä.
Minäkin tahtoisin kuulla neuvoston puheenjohtajan mielipiteen tästä asiasta.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, parlamentin, neuvoston ja komission välillä on selvästi ollut ongelmia kommunikaation osalta, koska komissaari sai juonesta kiinni vasta kuvaruudun kautta. Emme ole kuulleet asiasta mitään neuvostolta, mutta oletan, että myöhemmässä vaiheessa on odotettavissa kannanotto. Mitä tulee Maltan jäsenhakemuksen uudelleenaktivointiin, kaikki tässä parlamentissa ovat iloisia sen johdosta, ja mielestäni Barcelonan prosessin vahvistamisen kannalta on poliittisesti tärkeää, että Välimeren maiden läsnäolo Euroopan unionissa vahvistuu jälleen hieman. Barcelonan prosessin tarvitseekin todella jonkin verran vahvistua. Tämä prosessi ilmaisee lisäksi selvästi sen, että Euroopan unionin laajentumisessa ei suuntauduta pelkästään Itä-Eurooppaan vaan koko Euroopan mantereeseen.
Toiseksi, mielestäni on hyvin tärkeää, että kansalaiset saavat mahdollisuuden ilmaista mielipiteensä ja tehdä eron sen välillä, äänestävätkö he puoluetta vai äänestävätkö he jäsenyydestä. Tässä yhteydessä tuemme luonnollisesti kansanäänestyksen vaatimista. Lopuksi haluan sanoa, että mielestäni meidän ei ole syytä suhtautua Maltaan holhoavasti. Malta on riittävän vahva puolustaakseen omia etujaan, ja Maltasta voisi tulla täydellinen esimerkki siinä, kuinka Euroopan unioni on aina ollut ensimmäisen ja toisen ryhmän tapauksessa sillä kannalla, että siirtyminen toisesta ryhmästä ensimmäiseen on hyvin helppoa. Tämä on meidän toiveemme.

Titley
Arvoisa puhemies, kuuntelin oikein mielelläni Eurooppa-konferenssin tapahtumia koskevaa neuvoston julkilausumaa. Se oli selvästi hyvin perusteellinen konferenssi. On tärkeää tietää, että konferenssi on valmis käsittelemään asioita, jotka ovat tärkeitä Euroopan unionin tavallisille äänestäjille, kuten huumausaineet ja rikollisuuden torjunta. On tärkeää tietää, kuinka vakavasti hallitukset nykyään suhtautuvat rikollisuuteen, joka murentaa demokraattisen yhteiskunnan perustaa.
Olen iloinen siitä, että konferenssissa sovittiin mekanismista, jolla näihin ongelmiin puututaan nyt, sen sijaan että jäätäisiin odottelemaan Euroopan unionin täysjäsenyyteen johtavien neuvottelujen päättymistä. Tämä on mielestäni edistysaskel maanosamme turvallisuuden kehittämisessä.
Olen erittäin tyytyväinen sen vuoksi, että konferenssissa kiinnitettiin huomiota erääseen ihmisryhmään, jonka poliitikot usein sivuuttavat, nimittäin lapsiin. Euroopan tilanne on suoraan sanottuna loukkaus sivistysyhteiskuntaa kohtaan; loukkaus sivistysyhteiskuntaa kohtaan on se, että lapsia käytetään hyväksi ja orjuus on itse asiassa tulossa takaisiin Eurooppaan.
Euroopan unionin demokraattinen legitimiteetti heikentyisi varmasti, jos tavallinen äänestäjä saisi sen käsityksen, että vapaasta liikkuvuudesta yhtenäismarkkinoilla ovat hyötyneet eniten murhaajat, salakuljettajat, rikolliset, narkomaanit ja pedofiilit. Meidän on tuotava hyvin selvästi esille, ettemme aio sallia heidän käyttävän hyväkseen sitä, mistä me olemme toivoneet saavamme taloudellista etua.
Haluaisin neuvoston kertovan jotakin siitä, mitä se ajattelee Eurooppa-konferenssin tulevaisuudesta. Herra Swoboda mainitsi jo tiettyjä maita, jotka olisi hänen mielestään otettava konferenssin jäseniksi. Haluaisin lisätä Ukrainan nimen tähän luetteloon. Se on mielestäni tärkeää, koska Ukraina on hyvin tiiviisti sidoksissa länteen. Haluaisin kuulla puheenjohtajavaltion näkemyksiä konferenssin tulevasta kehityksestä, koska sillä voi olla suuri merkitys.
Maltan osalta suhtaudun kaikkien muiden tavoin myönteisesti Maltan hallituksen päätökseen hakea Euroopan unionin jäsenyyttä. Älkäämme kuitenkaan innostuko liikaa. Kyseessä ei ole tuhlaajapojan paluu. Nyt ei ole oikea tilaisuus teurastaa paria juottovasikkaa ja pitää juhlia. Kyseessä on vain se, että demokraattinen hallitus ilmaisee kansan tahdon. Intomme ei saa estää meitä näkemästä niitä monia ongelmia, joita Maltan mukaantuloon liittyy. EU-jäsenyys on edelleen poliittista jalkapalloa, mikä ei ole paras tapa valmistautua Euroopan unionin täysjäsenyyteen.
Toiseksi komissio toi julkilausumassaan esille tiettyjä heikkouksia, joita esiintyy varsinkin Maltan taloudellisessa rakenteessa. Meidän on tarkasteltava uudelleen Maltan tilannetta ja arvioita sitä samalta pohjalta kuin kaikkia muitakin maita. Puheet Maltan kiilautumisesta jonon kärkeen - joita olen kuullut parlamentissa - ovat pelkkää roskaa. Maltaa on arvioitava samalla tavalla kuin kaikkia muitakin maita. Olemme kuitenkin iloisia siitä, että se on jälleen osa perhettämme.

Bianco
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidän erittäin arvokkaana sitä, että konferenssissa on nostettu esiin aiheita, jotka ovat ilman muuta keskeisiä, kuten huumeet, pedofilia ja uudenlaiset orjuuden muodot, aiheita, jotka luonnollisesti ansaitsevat syvällistä harkintaa, ja toivomme, että siihen tarjoutuu vielä muitakin tilaisuuksia. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun on kuitenkin sanottava, että olen ollut pettynyt siihen, ettette ole lainkaan maininnut Maltan liittymistä koskevia kysymyksiä, ja siksi toivoisin teiltä vastausta.
Siitä huolimatta, että käsittelemme Maltan uuden hallituksen tekemää jäsenyyshakemusta, myös herra komissaari, jota olen kuunnellut useissa sekavaliokunnan kokouksissa, vaikutti minusta hieman viileämmältä kuin tavallisesti. Tahtoisimme tuntea enemmän lämpöä, toivoisimme, että Maltan liittymiseen suhtauduttaisiin yhtä innostuneesti kuin muihin jäsenehdokasvaltioihin.
Herra Titley, Malta ei pyydä alennuksia. Maltan pääministeri on ilmoittanut aikovansa kunnioittaa kaikkia Maastrichtin sopimuksessa asetettuja edellytyksiä. On totta, että verrattuna kahden vuoden takaiseen tilanteeseen, jolloin Malta täytti kaikki Maastrichtin ehdot, Maltan vasemmistohallituksen toimet ovat aiheuttaneet muutoksia, ja nyt valtion on korjattava tilanne. Maltan pääministeri on puhunut täällä esiin nostetusta Maltan puolueettomuutta koskevasta kysymyksestä, ja hän on nimenomaan sanonut, että ratkaisu tähän ongelmaan on löydettävissä. Maltan asiat ovat näin ollen täysin kunnossa.
En usko, että on mahdollista toteuttaa vakavasti otettavaa politiikkaa Välimeren alueella, mikäli Malta jää Euroopan unionin ulkopuolelle. Hyödyt olisivat huomattavia, sillä Välimeren alueen politiikka on yksi keskeisistä politiikoista, joihin on panostettava tulevina vuosina. Välimeri on toinen suuri raja, emmekä voi käsitellä suuriin muuttovirtoihin liittyviä ongelmia harjoittamatta Barcelonassa aloitettua johdonmukaista politiikkaa. Kaikissa näissä asioissa Maltan rooli on keskeinen, ja siksi kannatamme lämpimästi Maltan liittymistä Euroopan unioniin.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka en maininnut Maltaa aikaisemmin, koska en tiennyt, että asiasta keskusteltaisiin myös täällä, haluan sanoa, että olemme tarttuneet asian osalta heti ensimmäiseen tarjoutuneeseen tilanteeseen. Kuten tiedätte, Guido De Marco selviytyi voittajana 10. syyskuuta pidetyistä vaaleista, ja käytimme luonnollisesti ensimmäisessä neuvoston kokouksessa hyväksemme tilaisuutta keskustellaksemme aiheesta. Uskoakseni asiassa annettiin eilen hyvin myönteinen merkki. Komissiolta tullaan pyytämään - kuten tiedätte - niin pian kuin mahdollista ajan tasalle saatettu versio sen kannanotosta, sen heinäkuussa 1993 antamasta maa-arviosta, jota luonnollisesti on karsittava ja muokattava uudelleen. Tämän lisäksi neuvoston puheenjohtajalle annettiin valtuudet toimittaa Maltan ulkoministerille vastauskirjelmä, jossa viitataan tätä nykyä edellytettävään menettelyyn, maa-arvion ajan tasalle saattamiseen. Uskon silti, että olemme vastanneet asiaan nopeimmassa mahdollisessa muodossa, enkä haluaisi missään nimessä tulla ymmärretyksi siten, että meillä olisi jonkinlaisia kaunoja Maltaa kohtaan. Tämän halusin siis tehdä täysin selväksi. Päinvastoin, iloitsemme suuresti siitä, että Malta on jälleen mukana kuvassa, jos asian saa näin ilmaista.
Toiseksi mainitsisin aivan lyhyesti Syyrian ja Turkin tilanteen. Luonnollisesti myös Euroopan unioni ja neuvosto ovat huolestuneita alueella vallitsevista jännitteistä, ja tuemme parhaillaan Egyptin ponnisteluja tilanteen rauhoittamiseksi. Kumppanuudesta Euroopan kanssa totean seuraavaa: kuten tiedätte, Salzburgin epävirallisessa neuvoston kokouksessa puheenjohtajamaa Itävalta kehitteli ajatusta jonkinlaisen yhteisen pohjan löytämiseksi, jotta mukaan saataisiin nekin valtiot, joilla ei ole tällä hetkellä mahdollisuuksia hakea jäsenyyttä eikä liittyä jäseneksi. Valitettavasti, kenties siksi, ettei tätä ajatusta ollut vielä valmisteltu riittävän tarkasti, monet valtiot torjuivat sen Salzburgissa pitäen sitä ennenaikaisena. Itse kuitenkin uskon, että myös näille valtioille - Ukrainalle, Moldovalle, Valko-Venäjälle jne. tullaan ilman muuta luomaan tulevaisuudessa mahdollisuudet siihen, että niillekin avautuu edellytyksiä vähintäänkin yhteistyöhön Euroopan kanssa.
Toimielinten uudistamisesta, jota niin ikään käsiteltiin, haluaisin sanoa, että meillä on pian vuorossa Pörtschachin kokous. Vaikka tämä kysymys tuskin tulee olemaan siellä etualalla, mahdollisesti jotkin valtuuskunnat ottavat esille myös toimielinuudistuksia koskevan kysymyksen, joka tietenkin on jälleen esityslistalla Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeisessä prosessissa. Mutta tiedämme luonnollisesti sen, että toimielinuudistus on yksi edellytys sille, että todella voisimme ottaa vastaan uusia jäsenyyshakemuksia.
Kyproksen osalta haluaisin jälleen kerran korostaa sitä, että me, puheenjohtajamaa Itävalta, olemme hyvin iloisia päästessämme aloittamaan 10. marraskuuta jäsenyysneuvottelut kaikkien ensimmäiseen kierrokseen kuuluvien valtioiden kanssa - joita on siis viisi plus yksi plus Kypros. Tämä ei ollut täysin itsestään selvää, ja olemme joutuneet ponnistelemaan vielä viime metreillä tähän lopputulokseen pääsemiseksi. Sitä ilahduttavampaa on, että onnistuimme siinä. Tuemme samalla myös poliittista neuvotteluprosessia ja toivomme tietenkin, että jäsenyysneuvottelujen alkaminen vaikuttaa vuorostaan myönteisesti siihen, ja pysyttelemme tässä asiassa hyvin tiiviissä yhteydessä YK: n pääsihteeriin Kofi Annaniin.
Turkin osalta viittaisin siihen, että puheenjohtajamaa työskentelee jatkossakin sen hyväksi, että kyseinen assosiaationeuvosto Turkin kanssa saataisiin perustetuksi, ja luonnollisesti tässäkin asiassa on neuvotteluja meneillään puolin ja toisin, mutta vielä tähän mennessä emme ole saavuttaneet niissä läpimurtoa. Tulemme työskentelemään asian puolesta vähintäänkin puheenjohtajakautemme loppuun asti.
Maahanmuuttoa koskevan kysymyksen osalta haluaisin lisätä vielä seuraavaa: vaikka meillä on heti tämän jälkeen vuorossa keskustelu maahanmuuttokysymyksistä, en kuitenkaan voi jättää leijumaan ilmaan sellaista ajatusta, että toimisimme tässä asiassa valheellisesti. Puheenjohtajamaa Itävalta on laatinut työasiakirjan, josta on esiintynyt eräitä väärinkäsityksiä, sillä sitä ei suinkaan ollut tarkoitettu syrjäyttämään Geneven pakolaisia koskevaa yleissopimusta ja sen tarjoamia välineitä, vaan kysymys on vain täydentävistä suojatoimenpiteistä, jotka on siinä tuotu esille.
Muutoinkaan maahanmuuttoon ja turvapaikkaan liittyvät aiheet eivät ole mitenkään uusi asia Euroopan unionin piirissä tehtävässä yhteistyössä. Palaan tähän kuitenkin lähemmin seuraavan keskustelun aikana.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Olen ottanut vastaan seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä tästä aiheesta.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kosovon tilanne
Puhemies
Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat Kosovon tilanteesta.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, nyt on kulunut tasan kolme viikkoa siitä, kun viimeksi keskustelin kanssanne aiheesta Kosovo. Sen jälkeen tilanne on aivan viime aikoina kiristynyt dramaattisesti. Pakolaiskomissaari Sadako Ogata vieraili juuri viime viikolla Kosovossa, Montenegrossa ja Albaniassa. Hän kertoi, että pakolaisia ja kotoaan karkotettuja on noin 200 000. Heistä noin 50 000 yöpyy metsissä ja vuorilla taivasalla. Lähes joka päivä joukkoon liittyy uusia kotoaan häädettyjä ihmisiä.
Belgradista toistuvasti annetut ilmoitukset taistelujen lopettamisesta ja serbialaisten taistelujoukkojen poisvetämisestä ovat osoittautuneet paikkaansa pitämättömiksi, presidentti Miloseviin taktisiksi väistöliikkeiksi. Milosevi kiisti Ogatan kanssa käymissään keskusteluissa jopa humanitaarisen kriisin olemassaolon Kosovossa ja vakuutti, että Jugoslavian hallitus pyrkii lievittämään kotoaan häädettyjen hätää ja mahdollistamaan näiden pikaisen kotiinpaluun. Tämä ei vastaa sitä todellisuutta, jonka rouva Ogata sai paikan päällä nähdä ja josta hän jatkuvasti raportoi KDOM: lle. Se ei pidä yhtä myöskään sen kanssa, mitä Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri on huomauttanut toissapäivänä turvallisuusneuvostolle jättämässään raportissa serbialaisten turvallisuusjoukkojen Kosovon siviiliväestöä kohtaan toteuttamista terroritoimista ja väkivaltaisuuksista.
Se, että olemme lähestyvän talven vuoksi ajautumassa kohti humanitaarista katastrofia, ellei tilanne nopeasti muutu, on valitettavasti enemmän kuin ilmiselvää. Tällä hetkellä metsistä suojaa hakevilla Kosovon albaaneilla on käytettävissään yhä niukemmin elintarvikkeita eikä heillä ole saatavana puhdasta juomavettä, hygieniatarvikkeita eikä lääkkeitä. Tilanne onkin siksi erityisen vaikea lapsille, vanhuksille ja sairaille.
Päävastuu pakolaisten ja kotoaan häädettyjen suuresta määrästä - ja tämä toistettakoon tässä vielä kerran - kuuluu yksiselitteisesti Serbian ja Jugoslavian hallituksille, eli itselleen Miloseviille.
Serbialaisten ja jugoslavialaisten viranomaisten puolelta käytetään jatkuvasti perusteluna sitä, että kyse olisi vain puolustautumisesta terroristeja ja separatisteja vastaan ja että sotilaalliset toimet olisivat pelkästään vastaus UCK: n iskuihin ja hyökkäyksiin. Ilman muuta myös UCK on vastuussa entisestään heikkenevästä turvallisuustilanteesta. Tällöin ei kuitenkaan pidä kadottaa asioiden oikeita suhteita.
Unionin osalta asiassa pätee sama, mitä sanoin jo kolme viikkoa sitten: EU vaatii välitöntä väkivaltaisuuksien lopettamista ja pikaisia neuvotteluja, jotka tähtäävät kriisin poliittiseen ratkaisemiseen. Poliittiselta kannalta unioni tukee USA: n laatimaa ja myös yhteysryhmän nimenomaisesti kannattamaa ehdotusta väliaikaisen sopimuksen solmimisesta, jota on pidettävä tärkeimpänä lähtökohtana neuvotteluratkaisuun pääsemiselle.
Erityisponnisteluja unioni toteuttaa humanitaarisella tasolla. EU: n ulkoministerit sopivat Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen ohessa Itävallan Belgradin-suurlähettilään Wolfgang Petritschin nimittämisestä EU: n Kosovon erityisvaltuutetuksi. Toissapäivänä neuvosto teki myös asiassa vaadittavat muodolliset päätökset.
Uuden erityisvaltuutetun tehtävänä on ennen kaikkea koordinoida EU: n humanitaarisia toimia kansainvälisten humanitaarisen alan organisaatioiden kanssa ja toimia samalla yhteyshenkilönä sekä Belgradin hallituksen suuntaan että myös sen ja Kosovon poliittisen johdon välillä.
Ulkoministerien Kinkelin ja Védrinen tekemän aloitteen pohjalta puheenjohtajamaa on lisäksi perustanut Belgradiin ja Geneveen työryhmät, jotka koostuvat mukaan ilmoittautuneiden EU-jäsenvaltioiden, USA: n, Venäjän, UNHCR: n, ICRC: n sekä ECMM- ja KDOM-tarkkailijavaltuuskuntien edustajista. Niiden työn tarkoituksena on pystyä keskitetysti ja paikan päällä toimimalla osoittamaan ne kylät ja paikkakunnat, jonne kodeistaan karkotetut, paraikaa taivasalla elävät ihmiset voisivat turvallisesti ja ihmisarvoisesti palata.
Puheenjohtajamaa on niin ikään esitellyt muutama päivä sitten EU-kumppaneilleen Project Home -hanketta. Tämän aloitteen tarkoituksena on helpottaa kodeistaan häädettyjen, Komoranen ja Lapusnikin alueilla taivasalla elävien ihmisten kotiinpaluuta, ja lisäksi sen puitteissa on määrä toteuttaa lukuisia tähän liittyviä luottamusta lisääviä toimenpiteitä.
Kaikkien tämänsuuntaisten pyrkimysten uhkana ovat kuitenkin jatkuvasti yhä uudet taistelutoimet ja pelko vainojen, hävityksen ja joukkomurhien uusiutumisesta. Viittaan vain vaikkapa Gornje Obrinjessa ja vastaavilla paikkakunnilla sattuneisiin tapauksiin, joissa kidutettiin ja murhattiin kymmenittäin syyttömiä ihmisiä, kaiken lisäksi myös vanhuksia, lapsia ja raskaana olevia naisia.
Neuvosto on toissapäiväisessä istunnossaan tuominnut mitä jyrkimmin nämä julmuudet ja niiden tekijät ja vaatinut Belgradin viranomaisia tutkimaan välittömästi nämä rikokset ja rankaisemaan niihin syyllistyneitä. Edelleen se on vaatinut kaikkia asiaan osallisia toimimaan näiden rikosten tutkinnassa yhteistyössä entistä Jugoslaviaa varten perustetun kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. Lisäksi puheenjohtajamaa on, niiden toistuvasti esiin nostettujen syytösten johdosta, joiden mukaan alueella on syyllistytty mittaviin sotarikoksiin, toiminut jo kuukausien ajan sen puolesta, että Kosovoon voitaisiin lähettää kokeneista oikeusasiantuntijoista koostuva ryhmä.
Helsingin yliopiston oikeuslääketieteellisen ryhmän 2. lokakuuta Belgradin yliopistolta saama kutsu on ensimmäinen vaatimaton tulos näistä ponnisteluista. Unionin näkökulmasta haluaisin lopuksi muistuttaa myös EU: n tekemistä pakotteita koskevista päätöksistä. Näihin kuuluvat, kuten tunnettua, turvallisuusvastaaville asetettu maahantulokielto, Serbian ja Jugoslavian hallitusten ulkomaisten saatavien jäädyttäminen, Serbiaan aiottujen investointien kieltäminen sekä viimeksi jugoslavialaisille lentoyhtiöille asetettu lento- ja laskeutumiskielto.
Pitemmälle meneviin toimiin voidaan ryhtyä vasta, kun määräenemmistö EU-valtioista asettuu tukemaan niitä. Lisäksi vallitsee koko EU: n laajuinen yksimielisyys siitä, että pakotteet eivät saa kohdistua siviiliväestöön eivätkä Jugoslavian naapurivaltioihin, jotka voisivat vuorostaan kärsiä pahoin Belgradiin kohdistetusta saarrosta. Yhtä lailla vallitsee yksimielisyys siitä, että pakotteista päätettäessä Montenegro olisi mahdollisuuksien mukaan pyrittävä pitämään poissa niiden vaikutuspiiristä. Neuvoston äskeisessä Luxemburgin kokouksessa kuitenkin päätettiin, että tällä hetkellä noudatettavissa pakotteita koskevissa ohjeissa ilmenevät porsaanreiät tutkitaan ja tehdään ehdotuksia siitä, miten ne saadaan tukittua.
Neuvostossa esitetyissä pohdinnoissa sekä monissa muissa viime päivien tapahtumissa on kuitenkin noussut näkyviin myös toinen, periaatteellisempi kehityskulku. Kosovon kriisin osalta on kansainvälisen valtioiden yhteisön piirissä ollut havaittavissa jonkin verran näkökantojen muuttumista. Yhä selkeämmin kannatetaan valtioiden yhteisön kovempia otteita asiassa. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston 23. syyskuuta antama päätöslauselma 1199 oli tästä ensimmäinen merkki.
Yhdysvaltain erityislähettilään Holbrooken tämänkertaisen vierailun, Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin raportista turvallisuusneuvostossa käytyjen neuvottelujen, NATOssa meneillään olevien mahdollisen ilmaiskun esivalmistelujen ja edessä olevien yhteysryhmän ja NATO-neuvoston kokousten luulisi tehneen Belgradille tähän mennessä kiistattoman selväksi sen, että kansainvälisen valtioiden yhteisön kärsivällisyys on loppumassa. Ei ole epäilystäkään siitä, että edessä olevat ratkaisut ovat myös Euroopan unionille poikkeuksellisen merkittäviä. Ne koskevat viime kädessä koko maanosan turvallisuutta ja vakautta.
En halua puuttua ennalta siihen, mitä nämä ratkaisut merkitsisivät puheenjohtajamaan kannalta, joka on tässä asiassa sidottu yhteysryhmän työssään saavuttamiin tuloksiin. Minulle itselleni on joka tapauksessa täysin ilmeistä se, että Eurooppa ja kansainvälinen valtioiden yhteisö eivät voi enää pitempään seurata toimettomana, miten Kosovossa ajaudutaan jatkuviin väkivaltaisuuksiin ja joukkomurhiin. Jo senkin vuoksi, että satojatuhansia ihmisiä uhkaa humanitaarinen katastrofi, olen sitä mieltä, että on selkeiden vastausten aika, ellei sitten turvallisuusneuvoston päätöksiä panna täydellisesti ja välittömästi toimeen.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, haluaisin painottaa voimakkaasti sitä, mitä neuvoston puheenjohtaja sanoi, eli että ainoastaan voimakas vastaus voi tuoda muutoksen satojen tuhansien pakolaisten ja kodittomien kauhistuttavaan tilanteeseen. Milosevi tarvitsee siis voimakkaan vastauksen. Mitä hyötyä meille on näistä kaikista voimakkaista lausumista? Olemme selvästi tuomittuja tiettyyn voimattomuuteen. Siltä osin kuin Euroopan unionilla on toimivaltaa ja mahdollisuuksia, siis poliittisessa ja diplomaattisessa painostuksessa ja talouspakotteissa, kaikki voitava on vähin erin tehty. Olen neuvoston puheenjohtajan kanssa samaa mieltä siitä, että on jotenkin huolestuttavaa havaita, kuinka hankalaa on saada jäsenvaltioita hyväksymään sellaisia pakotteita, että voitaisiin käyttää tehokkaita toimenpiteitä, joita ei ole mahdollista eri tavoin kiertää. Tarkoitan tässä myös lentokieltoa, jota tietääkseni kaikki jäsenvaltiot eivät vieläkään kunnioita yhdenmukaisesti. Tämän asian osalta nyt tarvittavat aloitteet on uskoakseni tehty. Sen osalta, pitäisikö humanitaarisista syistä tehtävä sotilaallinen väliintulo sallia vai ei, olemme jääneet junnaamaan paikoillemme ja toistamme samaa asiaa loputtomasti. Tämä on luonnollisesti asia, joka ei varmasti kuulu ensi kädessä komission ratkaistavaksi. Komissiolla voi olla tästä asiasta mielipide, mutta sillä ei ole suurta painoarvoa. Tässä tapauksessa suurten maiden on päätettävä keskenään yksimielisyydestään. Jos ne eivät pääse yksimielisyyteen, kuten tilanne on nyt, herää kysymys siitä, pitääkö kaiken tapahtua niin, että perustana on " coalition of the willing " .
Arvoisa puhemies, olen pannut merkille tämän koko keskustelun kuluessa, että siltä osin syntyy jatkuvasti jonkinlaista sekavuutta, kun toiset sanovat haluavansa konfliktiin poliittisen ratkaisun ja samalla sulkevat epäsuorasti pois ulkomaiden väliintulon ja kun toiset sanovat, että he haluavat konfliktiin poliittisen ratkaisun, mutta poliittista ratkaisua ei synny, jos sotilaallisen ratkaisun kannalla olevaa Miloseviia ei saada syrjään käyttämällä mahdollisesti sotilaallista voimaa. Olemme vaihtaneet täällä niin usein ajatuksia siitä, mitä Bosniasta on opittu. Historia toistaa itseään, ja taas on tulossa ihmisille kärsimyksiä aiheuttava katastrofi. Me voimme todeta taas jälkeenpäin, että tilanteeseen olisi pitänyt puuttua aikaisemmin. Bosnian tilanteeseen puututtiin vasta 300 000 ihmisen menetettyä henkensä. Kuinka monta kuolonuhria tarvitaan nyt Kosovossa?
Päätöslauselman 1199 jälkeen pakolaisia ja kodittomia on tullut noin 15 0-20 000 lisää. Tässä turvallisuusneuvoston 23. syyskuuta antamassa päätöslauselmassa, jonka 7 artiklaa tarkistettiin, osapuolia pyydettiin lopettamaan vihollisuudet välittömästi. Nyt on lokakuun 7. päivä, ja inhottavat etniset puhdistukset jatkuvat myös parhaillaan.
Belgradista tulee vain uusia kutsuja Yhdistyneiden kansakuntien edustajille, ETYJin edustajille, ehkä myös Euroopan unionin edustajille samoin kuin myös Euroopan neuvoston edustajille. Sitten vain puhutaan ja puhutaan ja välillä taas ammutaan.
Arvoisa puhemies, ilmaisen tässä turhautuneisuuteni, mutta mielestäni emme saa jättää käyttämättä yhtään tilaisuutta tämän prosessin kestämättömyyden ilmaisemisen osalta. Voin ymmärtää sen, että Venäjä vastustaa sotilaallisia iskuja. Ymmärrän siinä mielessä, että on kysymys slaavien keskinäisestä solidaarisuudesta ja että Venäjän parlamentissa esiintyy valtavasti vastarintaa tilanteessa, jossa maa on syvässä rahoituksellisessa, taloudellisessa ja poliittisessa kriisissä.
Arvoisa puhemies, sitä ei voi kuitenkaan koskaan käyttää puolusteluna sille, että ihmisille kärsimyksiä aiheuttavan katastrofin annetaan puhjeta, ja silloin liikkeelle lähtevät uudet pakolaisten ja kodittomien virrat, jotka eivät etsi turvaa Moskovasta. Eniten kärsimään joutuneiden eli uhrien itsensä jälkeen seuraavaksi suurimman taakan kantavat Länsi-Euroopan maat. On siis olemassa hyvin selviä syitä, miksi on huolehdittava siitä, että epäjärjestystä ja kärsimyksiä aiheuttavaa katastrofia ei saa enää päästää syntymään.
Arvoisa puhemies, minulla ei ole enää mitään lisättävää siihen, mitä puheenjohtajamaan edustaja sanoi hyvin selkeässä puheessaan. Voimme edelleen esittää kysymyksiä, mutta kaiken kattava vastaus siihen kysymykseen, miten voimme tehdä lopun väkivallasta, jää avoimeksi siihen saakka, kunnes ne, joilla on valta päättää asiasta, antavat kysymykseen selkeän vastauksen.

Titley
Arvoisa puhemies, olen istunut yhdeksän vuotta tässä parlamentissa ja kuullut monia vaatimuksia yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Epäilenpä, että ihmiset ovat tänä aikana puhuneet vain prosessin yhdenmukaistamisesta - siististä poliittisesta paketista, joka mahtuisi institutionaaliselle hyllylle. He eivät ole puhuneet tehokkaasta politiikasta eikä heitä ole kiinnostanut, millaisiin tuloksiin sillä voitaisiin päästä.
Tällä viikolla kaikki epäilykseni ovat osoittautuneet täysin oikeiksi. Me olemme kuukausikaupalla kuulleet Euroopan parlamentin jäsenten vaativan tiukempia otteita Kosovossa, mutta olemme huomanneet, että yleisten asioiden neuvostossa juuri ne maat, joita nämä jäsenet edustavat, eivät ole valmiita ryhtymään toimiin Kosovon tapauksessa. Kun olisi ryhdyttävä tiukkoihin toimiin, tiukat puhujat eivät teekään mitään. Se ei ole hyväksyttävää! Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka näyttää olevan pelkkää teeskentelyä! Euroopan kansalaiset eivät voi hyväksyä sitä, että he näkevät joka päivä televisiosta julmuuksia ja verilöylyjä, pakolaisten ongelmia ja erään Euroopan alueen joutuvan kaaokseen, kun pakolaisia virtaa yhä enemmän Albaniaan, mikä lisää myös entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian paineita, jolloin koko alue on vaarassa räjähtää, ja samanaikaisesti he näkevät, että Euroopan unioni ja ministerineuvosto eivät yksinkertaisesti ole valmiita tekemään mitään.
En ole luonteeltani sen tapainen ihminen, että puhuisin automaattisesti sotilaallisista toimista, vaan olen luonteeltani varovainen. Koska poikani meni hiljattain Ison-Britannian ilmavoimien palvelukseen, sotilaalliset toimet eivät enää ole minulle vain älyllistä keskustelua vaan henkilökohtainen asia. En voi kuitenkaan hyväksyä sitä, että me sallimme edelleen vauvojen teurastuksen, sillä aikaa kun itse istuskelemme kiistelemässä yhä mutkikkaammilla tavoilla oikeudellisista perustoista.
Päätöslauselma 1199 riittää perusteeksi sotilaallisille toimille. Milosevi ei noudata päätöslauselmaa 1199. Kuinka monta estettä me haluamme keksiä verukkeeksi toimimattomuudellemme? Sanon neuvostolle: kuinka monen ihmisen on kuoltava ennen kuin se tekee jotakin Kosovon hyväksi? Ryhtykäämme toimiin! Ei enää sanoja, ei enää esteitä, ei älyllisiä keskusteluja siitä, kuinka monta lakia voidaan panna pinoon odottamaan! Nyt riittää! Tehkää jotakin!

Pack
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuulimme kaikki, mitä herra Titley sanoi. Voisimme siis hyväksyä kaikki jo kertaalleen hyväksymämme päätöslauselmat ja tällä kertaa lopultakin yhdessä sosialistiryhmän kanssa, jotta saisimme tehdyksi lopun siitä, mitä hän puheenvuorossaan niin suuresti paheksui. Paljon kiitoksia, herra Titley, toivon, että saamme tänään hyväksytyksi tätä vastaavan päätöslauselman.
Diplomatia ei ole saanut Miloseviissa aikaan mitään muuta kuin ivallisen hymyn länsimaiden suurta typeryyttä kohtaan. Hän on tähän asti koko ajan pitänyt meidän heikkouttamme vain lupakirjana kansanmurhan jatkamiselle niin Bosniassa kuin Kosovossakin. Valitettavasti tilanne on kuitenkin vielä paljon tätäkin vastenmielisempi. Länsi on, tosin ääneen lausumatta mutta kuitenkin käytännössä, sallinut Miloseviin aloittaa murhatekonsa Kosovossa, kun tämän oli määrä lyödä hajalle UCK: n niin sanottu vapautusarmeija, joka juuri häiritsi mellakoillaan pahaenteistä rauhaa Kosovossa ja käänsi lopulta maailman katseet tähän serbialaisten viheliäiseen apartheid-hallintoon.
Yllättäen Rugova onkin tässä tärkein mies. Miksi kukaan ei sitten auttanut häntä hänen toimiessaan kahdeksan vuoden ajan kansansa rauhanomaisen vastarinnan organisoijana toivoen meidän tukeamme? Ne krokotiilinkyyneleet, joita länsimaat nyt Rugovan puolesta vuodattavat, vaivihkaa tyhjiin valuneet pakotteet ja tyhjät uhkaukset ovat merkki voimattomista poliittisista tyhjänpäiväisyyksistä. Ja lähtölaskenta on nyt alkanut. Se on alkanut, mutta voidaan kysyä, mitä kohti? Sillä mitä tapahtuu sen varsinaisen sotilaallisen iskun jälkeen, jota olen täällä jo pitkään perännyt? Jo lyhytaikainenkin kansainvälinen hallinto Kosovossa, jolla albaaneille taataan elämisen oikeus Kosovossa ja hälvennetään kansanmurhan pelko sekä suodaan heille itsehallinto heidän omissa asioissaan, voisi luoda edellytyksiä lännen välityksellä käytäville, päämäärään johtaville neuvotteluille.
Valitettavasti kuitenkin pelkään, että Milosevi ryhtyisi tällöin viivyttämään neuvotteluja, että kissa jatkaisi kauhistuttavaa leikkiään hiirellä ja että länsi lopuksi alkaisi syyttää hiirtä siitä, että se ei antautunut vapaaehtoisesti syötäväksi, vaan että onnettomat sivustakatsojat joutuivat säälien seuraamaan tapahtunutta. Tämä tulee olemaan tämän jutun loppunäytös, ja pidän sitä erityisen valitettavana ja toivon suuresti, että neuvostolla, komissiolla ja maailmanyhteisöllä on riittävästi ymmärrystä, jotta ne tulisivat Kosovossa elävien, päivittäin kuoleman uhkaamien ihmisten avuksi.

Cars
Arvoisa puhemies, olemme nähneet Kosovossa paljon kidutusta, poltettuja kyliä ja naisiin, miehiin sekä lapsiin kohdistunutta väkivaltaa. Olemme käsitelleet asiaa paljon parlamentissa ja Yhdistyneissä kansakunnissa, mutta emme ole tehneet mitään. Se on minusta erittäin surullista. En voi väittää, että suruani vähentäisi se, että käsitykseni mukaan myös useat puhujat ovat suhtautuneet ymmärtäväisesti siihen - ja ehkä jopa toivoneet sitä - että serbijoukot saisivat kaikesta huolimatta ensiksi lyötyä Kosovon vapautusarmeijan, jotta Kosovosta tulisi sen jälkeen nöyrempi ja jotta sen olisi helpompi hyväksyä liiton jatkaminen Serbian kanssa. Kaikista hienoista päätöslauselmista huolimatta haluamme käsittääkseni antaa Kosovossa tapahtuneiden väkivaltaisuuksien jatkua, jotta myöhemmin olisi mahdollista saada ratkaisu aikaan pakolla.
Äsken puhunut Titley saattaa kuulua niihin, joiden toiminnan ansiosta Kosovon tilanne on todellakin sellainen kuin on. Nyt hän saa suosionosoituksia, koska hän on sitä mieltä, että on ryhdyttävä toimiin, mutta silloin kun hän olisi voinut ryhtyä toimiin, kun hän olisi voinut vaatia asioihin puuttumista, hän ei sitä tehnyt!
Luin tänään lehdestä, että Amerikan presidentti Bill Clinton sanoo: " The time is now to end the violence in Kosovo. " (On tullut aika lopettaa väkivaltaisuudet Kosovossa). Minusta sen ajan olisi pitänyt olla jo kauan sitten. Vaadin todella, että me täällä parlamentissa uskallamme puhua suumme puhtaaksi ja sanoa painokkaasti, että nyt on aika, että sen olisi pitänyt olla jo aikaisemmin, mutta että se on todellakin nyt humanismin ja ihmisyyden suojaamiseksi ja näyttääksemme, että demokratialla on yhä hieman voimaa.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, minulla on pääasiassa kysymyksiä. Minkä vuoksi Miloseviia ei ole toimitettu sotarikollisena Haagin tuomioistuimen eteen? Sillä tavalla osa ongelmastamme olisi jo ratkaistu. Minulla oli eilen illalla kiertoteitse yhteys Belgradin oppositioon. Draskovic antoi minun ymmärtää, että jos hyökkäys alkaa, hän taistelee ja hänen maansa puolustautuu. Gingicin sanoja lainaten: jos Serbiaan hyökätään, meidän tiemme Eurooppaan suljetaan ja vajoamme mustaan aukkoon ja oppositio joutuu vaikeaan asemaan.
Eurooppalaiset näkevät pakolaisten kärsivän jääkylmässä säässä ja haluavat kansainvälisen yhteisön tekevän aloitteen. Ilmaiskut olisivat mahdollisia, mutta mitä EU aikoo tehdä niiden jälkeen? Onko neuvosto tietoinen UCK: n sisäisistä erimielisyyksistä? Millainen se olisi neuvotteluissa? Ilmaiskut kannustaisivat näitä ryhmiä jälleen toimintaan. Partisaanimentaliteettinsa vuoksi serbit ryhtyisivät vastarintaan. Onko neuvosto tämän vuoksi valmis kansainväliseen aloitteeseen maajoukkojen lähettämisestä serbien vastarinnan murskaamiseksi ja kosovolaisten puolustamiseksi? Onko neuvosto sitä mieltä, että julmien murhien oikeuslääketieteellisten tutkimusten pitäisi vaikuttaa päätökseen ilmaiskuista? Onko Rugovan ja Holbrooken neuvotteluista mitään tietoja?
Jos diplomaattisilla toimilla ei ole menestystä, meillä on enää ilmaiskut jäljellä. Olen myös niiden kannalla, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että suunnitelma ilmaiskujen jälkeisestä ajasta ei ole riittävän selkeä ja että sitä ei ole konkretisoitu riittävästi. Palaan jälleen ensimmäiseen lauseeseeni, arvoisa puhemies. Milosevi täytyy saada tuomioistuimen eteen, ja siten osa ongelmasta on ratkaistu.

Carnero González
Arvoisa puhemies, totuus on mielestäni se, että tällä hetkellä pidetään liikaa kokouksia ja palopuheita. Minun mielestäni on puhuttava erittäin konkreettisista asioista ja ennen kaikkea neuvostolle on esitettävä riittävän täsmällisiä vetoomuksia. Me kaikki tiedämme, että Kosovon tilanne pahenee hetki hetkeltä, me olemme kaikki tietoisia siitä, että Milosevi on saavuttamassa tavoitteensa ja saattamassa loppuun etnistä puhdistusta. Olemme myös varmoja, että hän aikoo jättää huomiotta turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1199, kuten hän on jättänyt huomiotta edellisetkin päätöslauselmat.
Ensin on kuitenkin mietittävä, mikä tässä on keskeinen kysymys. Keskeinen kysymys on se, uskooko Milosevi todella, että kansainvälinen yhteisö on valmis panemaan täytäntöön ne toimet, joista se ilmoittaa säännöllisesti kahden tai kolmen viikon välein.
Mielestäni Euroopan unionin tehtävä on erittäin yksinkertainen. Esimerkiksi neuvoston pitäisi tukea Yhdistyneitä kansakuntia hyväksymään päätöslauselma 1199, aseellisten toimien ja humanitaarisen avun soveltamista koskeva päätöslauselma.
Näin ollen Euroopan unionin olisi mielestäni keskusteltava vilpittömästi jäsenvaltioidensa kesken, jotta yleinen mielipide saisi tietää, mitkä valtiot todellisuudessa joko ovat tai eivät ole valmiita soveltamaan Yhdistyneiden kansankuntien päätöslauselmia. Sillä lisäksi olen sitä mieltä, että yleinen mielipide odottaa selvää signaalia tässä asiassa.
Mielestäni neuvoston pitäisi myös olla tietoinen siitä, mitä erikoislähettiläs Felipe González on hellittämättä toistanut: Kosovon tilanteen ratkaisu, kuten niin monet muutkin asiat, riippuu siitä, onko Serbia demokraattinen maa. Siksi kysyisinkin neuvoston puheenjohtajalta, onko neuvosto todellakin valmis tukemaan herra Gonzálezia ja noudattamaan hänen suosituksiaan. Toivon todella, että tänään toisin kuin pari viikkoa sitten, parlamentti saisi vihdoinkin aikaan Kosovoa koskevan päätöslauselman, eikä saattaisi itseään taas naurunalaiseksi, kuten syyskuussa tapahtui.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, se, mitä täällä tapahtuu, on kerta kaikkiaan järjenvastaista. Kannatamme tietenkin sitä, että ilmaisku Kosovoon tai serbejä vastaan toteutetaan. Kysynkin teiltä vain sitä, kuka tästä saa päättää? Tämä voi tapahtua vain YK: n ehdotuksen pohjalta, turvallisuusneuvostossa pääsihteeri Annanin ehdotuksesta annetun päätöslauselman nojalla. Nyt sanotte: elleivät ne siihen pysty, silloin..!
Siinä tapauksessa sanon teille, että mikäli olemme niin vahvoja kuin täällä väitämme, miksei herra Rühe, joka vielä toimii Saksan ulkoministerinä ja joka kannattaa ilmaiskua, ole vielä antanut Bosniassa oleville joukoilleen tehtäväksi vangita Karadziia? Paikan päällä on sentään 50 000 sotilasta. Hänet voitaisiin vangita, mutta emme ole tehneet sitä, ja yhtäkkiä olemme niin realistisia ja haluamme uhata Miloseviia ilmaiskuilla. Jokainen tietää, että se olisi voimattomien isku. Siinä rouva van Bladel on oikeassa. Kun sanotaan, että halutaan olla mukana Kosovossa käytävissä keskusteluissa, silloin on oltava valmis jättämään sinne joksikin aikaa 30 000 sotilasta. Siinä olet oikeassa, Doris Pack! Mutta asia on silloin myös toteutettava. Mutta silloin emme puhukaan ilmaiskusta, joka ei ratkaise kerta kaikkiaan mitään, vaan puhumme suoraan ja kaunistelematta siitä, mitä meidän täytyy tehdä.
Sitten kysyn teiltä: miksi emme tehneet samaa Bosniassa? Miksi emme pidä tiukasti kiinni siitä, että kaikki, joiden kuuluu joutua Haagiin, myös joutuvat Haagiin? Olemme puhuneet Karad&#x017E;iista. Sen vuoksi en usko teitä kaikkia. En usko teitä, kun sanotte, että haluatte asiaan ratkaisun! Te tiedätte, että tilanne Kosovossa on sietämätön. Tämä on meille kaikille sietämätöntä. Mutta sinulla, Titley, on joitakin Blairin takana olevia arvopapereita. Teillä kaikilla on jossakin hallituksille pantattuja arvopapereita, joita me emme voi lunastaa. Yhtäkkiä merkitsemme täällä niistä vahvimmat.
Sanon teille, ratkaisu on dramaattinen, tilanne on dramaattinen, mutta sitä ei ratkaise jokin parlamentti, joka on niin tekopyhä, että se dramaattisessa tilanteessa pakenee aina ensimmäisenä paikalta eikä milloinkaan kykene viemään läpi sitä, minkä voisimme realistisesti toteuttaa. Sen vuoksi pyydän teiltä voimakasta päätöslauselmaa, mutta myös voimakasta politiikkaa omissa maissanne, jotta hallitustenne ei tarvitse jättäytyä Venäjän painostettavaksi. Komissaari van den Broek, kun te kerran puhutte meidän kanssamme niin selkeää kieltä, puhukaapa kerrankin yhtä selkeästi myös herra Primakoville. Ratkaisu riippuu myös Moskovasta. No money if there is no change in Kosovo , millä kielellä sen sitten haluattekin ilmaista! Näin teidän on sanottava venäläisille. Sanokaa se aivan selvästi, ja sanokoot saman myös Trittin ja Fischer, kaikki joutuvat sanomaan samoin. Vain siten saadaan Kosovossa aikaan muutos.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, olen sitä mieltä, että me olemme täydellisessä houretilassa. Kuuden kuukauden ajan ainoa politiikkamme on ollut se, että olemme paenneet todellisuutta panemalla päämme pensaaseen kuin strutsit. Nyt me rehentelemme. Pullistelemme lihaksiamme. Ja minkä vuoksi? Lähettääksemme pommikoneita vahvistamaan herra Miloseviia ja hänen hallitustaan. Se on Pontius Pilatuksen politiikkaa. Se tarkoittaa jälleen kerran sitä, että emme ymmärrä perusongelmaa eli sitä, että niin kauan kuin Belgradissa ei ole demokratiaa, Kosovon tilannetta ei voida ratkaista, kuten ei voida ratkaista myöskään koko Jugoslavian kansan tilannetta. Tämä olisi vihdoinkin tajuttava. Olisi ryhdyttävä toimiin, kehitettävä politiikkaa.
Herra Miloseviilla on oma politiikkansa, jota on mielestäni ehkä syytä muistella: Bosniassa herra Milosevi teki päivä toisensa jälkeen kaikkensa, jotta päästäisiin Daytonin sopimukseen, Bosnian jakoon; nyt, kun sopimusta on noudatettu kolme vuotta, kukaan ei voi väittää, että se olisi johtanut tuloksiin. Alle 20 % hätäsiirtolaisista on palannut maahan. Meille puhutaan sellaisista kauniista ohjelmista kuin Home - ja muista ohjelmista, joiden pitäisi mahdollistaa 300 000 Kosovon pakolaisen paluu kotiseudulleen. Milosevi ei kuitenkaan salli sitä. Milosevi harjoittaa Kosovossa jakopolitiikkaa. Hän on valmis luovuttamaan käyttökelvottoman alueen Kosovosta saadakseen vaihdossa 40 % - 50 % maan alueista - ne alueet, jotka sijaitsevat Montenegron rajalla, ne, jotka ympäröivät Kosovon rikkaita kaivoksia, ne, joilla sattumalta sijaitsevat maan muutamat ortodoksiset luostarit ja ne, jotka, jälleen sattumalta, antaisivat hänelle mahdollisuuden valvoa tarkemmin entistä epäröivämpää liittolaista, Montenegroa. Tätä on Miloseviin politiikka. Se on selvää.
Euroopan unionilla ei ole tätä vastaan minkäänlaista politiikkaa. Me käyttäydymme rasistisesti: olemme sitä mieltä, että serbeillä ei ole oikeutta demokratiaan, ja päivästä päivään me tuomitsemme heidät elämään kansalliskommunistisen hallinnon alla; kuitenkin ainoa asia, joka meidän pitäisi tehdä, on syöstä tämä hallitus vallasta. On olemassa Exocet-ohjuksia ja amerikkalaisia Tomahawk-ohjuksia paljon parempi ohjus, jota voidaan käyttää vuodattamatta ainuttakaan veripisaraa: sen nimi on " vangitsemismääräys" , ja siihen yhdistettynä Milosevi, suoraan Belgradista Haagiin tuotuna, kansainvälisen sotarikostuomioistuimen edessä. Siihen ei tarvita erityistä rahoitusta. Se on poliittinen toimenpide, jonka Euroopan unioni voi toteuttaa huomenaamulla antamalla sopivia signaaleja.

Parigi
Arvoisa puhemies, seuraamme valitettavasti jälleen yhtä murhenäytelmää Balkanilla, Kosovon murhenäytelmää, mutta kuten aina, käytämme ennalta-arvattavia ja hyödyttömiä sanoja. Vaikka tässä parlamentissa on jo vuosien ajan annettu paheksuvia lausuntoja ja luotettu rauhan mahdollisuuteen, todellisuus ei kuitenkaan ole muuttunut. Eurooppa ei ole osannut tai tahtonut tai voinut ottaa itselleen poliittista roolia ehkäistäkseen verilöylyn, joka on jatkunut jo kuukausia. Niiden valinta, joilla tässä parlamentissa tai muissa Euroopan unionin toimielimissä on vaikutusvaltaa, on ollut Euroopan poliittisen yhdentymiskehityksen hidastaminen, tai pikemminkin pitäisi sanoa pysäyttäminen, sillä nyt Eurooppa ilman yhteistä ulkopolitiikkaa on vähemmän kuin merkityksetön.
Kykenemme tylsien ja toistuvien ihmisoikeuksia koskevien päätöslauselmien teolliseen tuotantoon ja voimme toivottaa rahaliiton innolla tervetulleeksi, mutta totuus on, että aivan samalla tavoin kuin yhtenäisvaluuttamme ei ilman laajempia poliittisia suuntaviivoja vielä pitkään aikaan luo yhtäkään uutta työpaikkaa, samalla tavoin joudumme vielä vuosien ajan voimattomina seuraamaan julmuuksia ja verilöylyjä, joiden juuret ovat Balkanin alueen historian hämärissä. Tahtoisin muistuttaa, että 1300-luvulla muslimit surmasivat miekalla kaikki Kosovon serbit ja siirsivät alueelle albanialaisia.
Eurooppa on yhä yksittäisten ulkoministerien, yksilöllisten politiikkojen ja voimakkaampina itseään pitävien valtioiden omien etujen Eurooppa. Mikäli todella tahtoisimme täyttää velvollisuutemme, meidän olisi nyt kaikkien yhdessä vaadittava, että Euroopan unionin edustajalle annettu mandaatti Jugoslaviassa olisi todellakin annettu ilman sitoumuksia ja ehtoja, ja että jäsenvaltioiden ulkoministerit samalla pidättäytyisivät ylläpitämästä kahdenvälisiä suhteita tämän tai tuon osapuolen kanssa.
Euroopan saamattomuuden takia Milosevi on itse asiassa voinut toimia kenenkään häiritsemättä ja tämän eurooppalaisen kansan murhaamisen on viimeinkin loputtava, mutta ehdottomasti juuri Euroopan unionin rauhaan tähtäävien toimien avulla, sillä nyt on korkea aika lakata uskomasta pelkästään Yhdysvalloille toimia, jotka mahdollistavat sen, että tämä valtio jatkuvasti näyttäytyy muihin valtioihin verrattuna ylivoimaisena.

Wiersma
Arvoisa puhemies, mielestäni nyt on tullut aika tehdä jotain Kosovon tilanteelle. Me lähestymme toiminnan hetkeä. Uskon, että kaikki täällä ovat samaa mieltä asiasta. Kosovon veriselle tyrannialle ei ole tullut loppua kansainvälisestä painostuksesta huolimatta. Pääsihteeri Kofi Annanin raportti vahvistaa sen, että Belgrad ei piittaa Yhdistyneiden kansakuntien vaatimuksista, eikä raportissa esitetty arvio ole millään lailla joustava. Syyllinen osoitetaan selvästi, ja sitähän me toivommekin.
Amerikan lähettilään Holbrooken valtuuskunta ei ole vielä saanut mitään aikaan. Milosevi näyttää pyrkivän kovaan konfliktiin, jossa hän todennäköisesti laskee Venäjän tuen varaan. Tai sitten hän leikkii kissaa ja hiirtä, kuten hän on aikaisemminkin leikkinyt tehdäkseen viime hetkellä myönnytyksiä. Meidän ei pidä kuitenkaan lähteä mukaan tällaiseen leikkiin, vaan meidän on tehtävä jotain, kuten jo aiemmin sanoin.
Olemme iloisia siitä, että NATO on valmis tarvittaessa pakkotoimiin YK: n vaatimusten noudattamisen osalta ja mahdollistamaan kodittomien auttamisen, koska - kuten monet ovat sanoneet - Kosovon hätä on noussut kaikkien tietoisuuteen, emmekä voi enää odottaa pitempään kodittomien auttamiseen tähtäävien humanitaaristen toimenpiteiden kanssa. Talvi on tulossa, kuten kaikki ovat jo sanoneet. Sanon tämän NATOn mahdollisista sotilaallisista toimista tietoisena siitä, että poliittinen ratkaisu näyttää yhä epätodennäköisemmältä, vaikka se olisikin toivottava. Belgrad ei hievahdakaan ja siellä ilmeisesti odotetaan, että hyväksymme nykyisen tilanteen. Se ei tule kysymykseenkään. Turvallisuusneuvoston täytyy saada lähipäivinä aikaan päätös siitä, aloitetaanko sotilaallinen väliintulo vai ei. Jos Milosevi ei taivu, väliintulo on mielestäni välttämätön. Vetoamme neuvostoon, jotta se olisi aktiivisesti mukana tässä prosessissa. Pitempi odottaminen on vastuutonta. Myös Euroopan unionin on otettava selkeä kanta tähän asiaan. Me pyrimme ratkaisuun YK: n puitteissa. Olemme sanoneet sen yhä useammin, mutta Kosovon väestön kohtalo ei saa jäädä riippumaan kansainvälisen oikeuden yksityiskohdista. Sitä eivät kosovolaiset eivätkä meidänkään kansalaisemme ymmärtäisi. Toivottavasti Venäjä ei pakota meitä valintaan periaatteidemme ja Venäjän-suhteidemme välillä. Jos niin kävisi, minä valitsisin meidän periaatteemme.
Me emme ole pyytäneet sotilaallista väliintuloa. Milosevi pakottaa meidät siihen, ja antaa hänen myös kantaa sen seuraukset.

Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, se, mitä olemme nähneet tapahtuvan Kosovossa, on häpeällinen näytelmä voimattomuudesta, yhtä hyvin Euroopan unionin kuin kansainvälisen valtioiden yhteisönkin, jonka konkreettisina edustajina kansainvälinen yhteysryhmä ja YK toimivat. Amsterdamin sopimuksen mukaan, jota kaikki EU: n jäsenvaltiot eivät vielä ole ratifioineet, meillä on teoriassa, nimittäin Petersbergin julistuksessa mainittujen tehtävien kautta, mahdollisuus ryhtyä rauhaa luoviin, rauhaa ylläpitäviin ja humanitaarisiin toimiin; EU: lla on mahdollisuus antaa tällaisten toimien toteuttaminen tehtäväksi Länsi-Euroopan unionille, jonka puolestaan täytyisi turvautua siinä NATOn joukkoihin. Kuitenkin siihen asti, kun sopimusta ei ole ratifioitu, kaikki tämä jää käsiteltäväksi vasta tulevaisuudessa.
Euroopan unionin pulmana on se, että sillä ei ole vielä käytössään toimivaa turvallisuusvälineistöä, siltä puuttuu sotilaallinen tukiranka, jonka avulla se pystyisi lisäämään uskottavuutta vaatimuksilleen Kosovon kriisin poliittisesta ratkaisemisesta. Tämä uskottavuuskriisi - ja tämä onkin murheellisinta - ei kuitenkaan koske vain Euroopan unionia, vaan myös NATOa, joka on tähän asti odottanut vihreää valoa YK: n turvallisuusneuvostolta, mutta jonka on täytynyt olla tietoinen siitä, että tätä vihreää valoa sotilaallisille toimille ei Venäjän ja Kiinan vastustuksen vuoksi koskaan näytetä.
Minun kysymykseni neuvostolle kuuluukin - ja annan tunnustusta puheenjohtajamaa Itävallan politiikalle, jolla se on pyrkinyt edistämään poliittiseen ratkaisuun pääsyä ja torjumaan humanitaarisen katastrofin: millä tavoin Itävalta neuvoston puheenjohtajamaana suhtautuu siihen, jos NATO kyseisestä uskottavuuskriisistä vapautuakseen puuttuisi nyt asiaan ja antaisi siten sotilaallisen signaalin, kun edes Itävallan liittohallituksessa ei vallitse yksimielisyyttä turvallisuuttamme koskevista vaihtoehdoista?

Caccavale
Arvoisa puhemies, tämän aamun televisiouutisissa esitettiin jälleen uusi esitys, uutta teatteria, jossa näimme linja-autoja täynnä sotilaita - tai joiden uskoteltiin olevan täynnä sotilaita - poistumassa, kuten väitettiin, Kosovosta ja palaavan Belgradiin, se oli näytös, joka oli kuin mikäkin Barnumin sirkuksen numero. Ainakin Milosevi väittää asian olevan näin, se on taas yksi näistä monista jutuista joita hän meille syöttää, sillä joka viikkohan hän antaa meidän ymmärtää vetäytyvänsä. Täälläkin olemme nähneet eräitä Damaskoksen tieltä kääntyneitä, jotka vielä kymmenen päivää sitten uskoivat, että Miloseviin kanssa olisi mahdollista neuvotella, ja jotka itse asiassa neuvottelivatkin hänen kanssaan ja pitivät häntä merkittävänä tekijänä rauhan ja tasapainon kannalta - huomatkaa, rauhan - Balkanilla, mutta tänä aamuna huomasin heidän kaikkien muuttuneen lujiksi militaristeiksi, sotilaallisen väliintulon ja pommitusten kannattajiksi.
Kun otetaan kuitenkin huomioon se, että parlamentti on usein varoittanut suuresta uhkaavasta vaarasta, minä, joka olen puhunut Euroopan voimattomuudesta ja toimettomuudesta Kosovon tilanteessa jo kauan, kysyn tänään teiltä kaikilta, mitä Miloseviille pitäisi tehdä, ennen sotilaallista väliintuloa tai sen jälkeen. Uskotteko, että ongelma ratkeaa Kosovoa pommittamalla? Uskon, että on ryhdyttävä välittömästi toimiin Miloseviia vastaan, jotta voitaisiin palauttaa edes alkeellinen demokratian uskottavuus. Milosevi on asetettava syytteeseen kansainvälisessä rikostuomioistuimessa; kenenkään ei pidä enää tukea häntä millään tavoin, ei edes niiden ministerien, jotka Italian ulkoministerin tavoin yhä vielä uskovat, että Milosevi saattaa olla luotettava kumppani.

Theonas
Arvoisa puhemies, keskiajalla munkit siunasivat lihan kalaksi ja söivät sitä omantunnon soimaamatta. Tänään me täällä toimimme jotakuinkin samalla tavalla. Siunaammme NATOn pommitukset humaaniksi toiminnaksi ja rauhantehtäväksi. Kerrassaan suurenmoista tekopyhyyttä.
Arvoisa puhemies, kansat eivät ole koe-eläimiä, joihin voi koetella Euroopan unionin kykyä toimia ulkopolitiikassa kansainvälisenä kyläpoliisina. Sen sijaan, että arvostelisimme Euroopan unionia ja jäsenvaltioita siitä, että niiltä puuttuu todellinen tahto ratkaista Kosovon ongelma rauhanomaisesti, syytämme Euroopan unionin toimielimiä siitä, että ne eivät vielä ole ryhtyneet sotilaallisiin toimiin. Ovatko sotilaalliset väliintulot milloinkaan todella ratkaisseet mitään ongelmia kansojen eduksi, voisiko tämä hyökkäys muka ratkaista jotain? Nyt meidän on keskityttävä tosissamme hakemaan poliittista ratkaisua, jos haluamme kunnioittaa Kosovon ja koko Jugoslavian kansan oikeuksia.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuulimme jälleen tänään samat latteudet, samat kehotukset rauhan aikaansaamiseksi ja samat uhkaukset uuden maailmanjärjestyksen vastustajille kuin aikaisempienkin selkkausten yhteydessä.
Vuonna 1990 puhuttiin Irakin kansasta, jota alistaa muuten edelleen sama satojen tuhansien lasten kuolemasta vastuussa oleva saartorengas. Vuonna 1991 puhuttiin kroaateista, jotka syyllistyivät tuolloin kaksinkertaiseen rikokseen, siihen, että he vapautuivat sekä Jugoslavian federalismin että kommunismin ikeestä. Euroopan johtajat, erityisesti Jacques Delors, esittivät heille uhkauksia. Neuvoston puheenjohtajana ja Luxemburgin pääministerinä toiminut herra Santer meni naurettavuudessaan niin pitkälle, että hän väitti, että Kroatia ei ole valtioksi mittasuhteiltaan riittävän suuri. Kaikki kannattivat kommunistista toveri Miloseviia, jonka armeija pommitti siviiliväestöä, hävitti Vukovarin, surmasi haavoittuneita sairaaloissa ja syyllistyi kaikkiin julmuuksiin, jotka ovat tunnusomaisia kommunistisille armeijoille.
Vain me tuomitsimme tuolloin näiden rikollisten tukemisen ja olimme sitä mieltä, että hallituksemme ovat suurelta osin vastuussa väkivaltaisuuksien puhkeamisesta Balkanin alueella. Samoin olimme varoittaneet serbien kansallismielisiä johtajia siitä, että he tekisivät kohtalokkaan virheen, jos he pyrkisivät toveri Miloseviin täydennysmiehiksi. Sen sijaan, että serbit uuvuttivat voimansa hirvittävässä sodassa, heidän olisi pitänyt toisaalta syöstä vallasta kommunistinen hallitus ja toisaalta suunnata huomionsa etelärajalle. Vaarana ei ollut Kroatia vaan fundamentalistisen islaminuskon herääminen.
Nyt Serbia saattaa menettää kokonaan tai osittain Kosovon maakunnan, jonka väestö on mullistunut alle kahden sukupolven aikana. Muslimit, jotka olivat ennen vähemmistönä, muodostavat nykyään 90 % väestöstä huiman väestönkasvunsa, jatkuvan maahanmuuton ja serbien syntyvyyden romahtamisen vuoksi.
Hallitustemme, jotka harjoittavat todellista syntyvyyden vastaista politiikkaa ja jotka avaavat rajamme kaikkialta maailmasta tuleville siirtolaisille, olisi syytä ottaa tästä oppia. Jos Ranska haluaisi tulevaisuudessa säilyttää itsemääräämisoikeutensa Provencessa, jonka väestöstä suurin osa olisi muslimeja, eikö sekin saattaisi joutua NATOn ilmapommitusten kohteeksi? Nyt maailmanlaajuistumisen kannattajat ovat asettaneet syytettyjen penkille kommunistijohtajien umpikujaan ajaman serbiväestön.
NATO valmistautuu pommittamaan Serbiaa. Tämä ei ratkaise ongelmaa, vaan tulehduttaa entisestään Balkanin tilannetta. Vuonna 1949 perustettu NATO, jonka tarkoituksena oli suojella Eurooppaa kommunismilta, onkin hyvin omituinen järjestö, koska se ei ole koskaan auttanut puna-armeijan hyökkäyksen kohteeksi joutunutta Euroopan kansaa. Mitä se teki Berliinin väestön hyväksi vuonna 1953? Ei mitään. Entä vuonna 1956, kun Neuvostoliiton panssarivaunut loukkasivat Unkarin itsemääräämisoikeutta ja ajoivat Budapestiin? Ei mitään. Entä vuonna 1968 Prahassa? Ei mitään. Ei mitään senkään jälkeen, kun kommunistista hirmuvaltaa oli kestänyt 70 vuotta ja kun sata miljoonaa ihmistä oli kuollut. Johtuiko se pelkuruudesta Neuvostoliittoa kohtaan vai halusta miellyttää sitä?
Vaikka en nyt tunnekaan minkäänlaista myötätuntoa serbien tukahduttamismenetelmiä kohtaan, en voi olla pitämättä kuitenkaan tätä miehistä sotilaallista asennetta sopimattomana, sillä aikaisemmin, kun Libanonissa kuoli kymmeniä tuhansia kristittyjä, kun hävitettiin kristittyjä kaldealaisia kyliä tai kun Sudanissa tapahtui verilöyly, ei tehty yhtään mitään! Kristitythän ovat alempiarvoisia ihmisiä, joita voi ilmeisesti teurastaa mielensä mukaan, koska he eivät kuulu uuteen maailmanjärjestykseen.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, sen lisäksi, että ilmaisemme turhautuneisuutemme, olisi paikallaan myös välittää muutamia viestejä siitä, miksi pyrimme esittämään aseellisia toimia vaihtoehdoksi poliittisille toimille. Haluan muistuttaa siitä, että parlamenttien tehokkain ase on sana, ja mielestäni me voimme välittää kolme viestiä. Yksi - keskeinen - niistä on osoitettu serbikansalle, joka on tämän uudelleen kansalliskiihkoilijaksi muuttuneen puolueen johtohahmon, Miloseviin ensimmäinen uhri. Hän kylvää tuhoa järjestelmällisesti - hän aloitti Sloveniasta, jatkoi Bosniassa ja nyt on Kosovon vuoro. On muistettava, että jossakin vaiheessa olemme saaneet hänet epäröimään - tämä tapahtui joulukuussa 1996, kun silloinen erikoislähettiläämme Felipe González sai Miloseviin myöntämään, että vaaleissa oli käytetty vilppiä - serbien ja heidän Miloseviia vastaan tekemänsä kansannousun tärkeällä tuella. No, Milosevi on kokenut mies puolueen johdossa, ja neljässä kuukaudessa hän oli taas jaloillaan. Pohjimmiltaan hän on eloonjäämisen asiantuntija.
Ensinnäkin serbeille on mielestäni sanottava, että Kosovon tilanteeseen ei ole mahdollista löytää erillistä ratkaisua, entisen Jugoslavian todellisen demokratisoitumisen osalta, ja että juuri heidän on pystyttävä muuttamaan tilannetta. Minä en kannata kommandoiskua, jolla herra Milosevi yritettäisiin viedä Haagiin James Bondin tyyliin. Ei siksi, että se on mielestäni huono ajatus, vaan koska siihen tarvittaisiin sen tukena olevaa kansanliikettä. Tämä on se viesti, joka mielestäni pitäisi välittää serbikansalle, sillä heistä on todellakin tullut alimman kastin edustajia kansainvälisessä yhteisössä.
Toiseksi, mitä Venäjään tulee, meillä on tärkeä suhde Venäjään. Komissaari van den Broek mainitsi siitä. Tässä tilanteessa tämä kysymys on mielestäni otettava vakavasti esille myös Venäjän-suhteissamme.
Lopuksi mielestäni on vielä yksi tärkeä viesti, joka koskee neuvostoa ja komissiota. Se mitä ei voi tehdä, on se, että nimitetään erikoislähettiläs, jonka ehdotukset herra Milosevi torjuu kolmen vuoden ajan, ja että samanaikaisesti on käynnissä vastuuntuntoisten yhteisön poliitikkojen vaellus, todellinen pyhiinvaellusmatka Belgradiin, mikä antaa Miloseviille tilaisuuden käyttää hyväkseen meidän keskuudessamme mahdollisesti ilmeneviä erimielisyyksiä ja lisäksi asettaa hänet valta-asemaan. Tässä asiassa meidän olisi oltava yhdenmukaisia. Jos nimitämme lähettiläitä, juuri heidän on tarvittaessa käytävä vuoropuhelua Miloseviin kanssa. Lopuksi neuvostoa on pyydettävä päättäväisesti tukemaan Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmien soveltamista - sitä kieltä Milosevi ymmärtää täydellisesti - ei ainoastaan tämän tilanteen pysäyttämiseksi, vaan myös löytääksemme sellaisen ratkaisun, ettei meidän tarvitse taas viiden kuukauden päästä valitella tämän herran seuraavan tuhoisan ja verisen seikkailun seurauksia.

Oostlander
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja puhui hyvin selvin sanoin siitä, että niin sanottu poliitikkojen ja joukkojen pois vetäminen on Miloseviille tavanomainen taktinen show, jota hän vetää, jotta Länsi-Euroopan maat sekä myös Venäjä saisivat tekosyyn olla tekemättä mitään. Olen myös erityisen iloinen siitä, että neuvoston puheenjohtaja painotti tätä niin selvästi ja melkein mainitsi oikeastaan puheessaan NATOn iskut. Minusta olisi hyvä, jos Itävalta hakisi nyt tässä tilanteessa Naton jäsenyyttä osoittaakseen, kuinka tärkeänä se nyt pitää Naton asemaa kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden takaajana.
Mitä sitten tulee neuvostoon, olemme yleisesti sitä mieltä, että neuvosto ei ole toiminut kovinkaan tehokkaasti. Meillä on myös sellainen vaikutelma - tähän myös komissaari jollain tavalla viittasi - että päätöksentekoon vaikuttaa enemmän pelko pakolaisvirroista kuin myötätunto uhreja kohtaan, joita on valtava määrä. Kun tarkastelee 5. lokakuuta päivättyä oikeus- ja sisäasioiden neuvoston raporttia, kylmäkiskoisista kommenteista voi lukea, että meidän pitäisi lähettää kyseiselle alueelle siirtolaisasioiden asiantuntijoita ja ryhtyä tutkimaan lähemmin pakolaisongelman syitä. Tämä kuulostaa minusta melko mielettömältä, kun ajatellaan tilanteen vakavuutta. Tämä osoittaa jossain määrin, että neuvoston asenteen pohjana eivät ehkä ole oikeanlaiset motiivit. Tämä näkyy myös siinä, että pakotteista ei pidetä kiinni. Jugoslavialaiset lentoyhtiöt hyötyvät lentokiellosta, investointeihin löytyy kiertoteitä, ja viisumirajoitusten toimimisesta ei ole tietoa. Ehkä tämä kaikki johtuu siitä, että meidän parlamenttimme lisäksi myöskään muut parlamentit eivät yleisesti ottaen ole riittävästi selvillä siitä, mitä oikeastaan tapahtuu. Toinen syy saattaa olla se, että kansalaisten suuttumus ja heidän moraalikysymyksensä eivät vaikuta politiikkaan riittävissä määrin. Tämä näkyy esimerkiksi Ranskan parlamentin mietinnöissä, joissa viitataan siihen, kuinka Ranskan parlamentti oli tai paremmin sanoen ei ollut lainkaan mukana Ranskan toimissa esimerkiksi Ruandassa.
Haluaisin vielä sanoa herra komissaarille, että hän on osoittanut ymmärtämystä slaavien keskinäiselle solidaarisuudelle. Minusta on vaarallista mennä sanomaan sellaista venäläisille, koska esimerkiksi alankomaalaisetkaan eivät tunteneet rotuerottelun aikana mitään etnistä solidaarisuutta valkoisia eteläafrikkalaisia kohtaan. Minusta meidän ei pidä uskotella venäläisille, että me hyväksymme sellaisen.
Olen sitä mieltä, että me emme voi pakottaa ketään elämään rikollisessa diktatuurissa ja että tämän vuoksi Belgradin vallanpidosta on tultava lopultakin loppu, koska ennen sitä ei tapahdu oikeastaan mitään.

Blot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, Euroopan ulkopolitiikan sisältönä ei saa olla maiden jatkuva vainoaminen Yhdysvaltain etujen ja niiden luoman uuden maailmanjärjestyksen mukaisesti. Yhdysvaltain sotilaallisia tarkoitusperiä on sitä paitsi syytä pohtia sen järjestäessä NATOn huippukokouksen Euroopassa 50 vuotta toisen maailmansodan päättymisen ja 10 vuotta kylmän sodan päättymisen jälkeen. Annettakoon eurooppalaisten vihdoinkin hoitaa Euroopan sisäiset selkkaukset ja rakentaa oman turvallisuusjärjestelmänsä. Mistä johtuu tämä amerikkalaisten ikuinen holhoaminen?
Lisäksi nykyinen Jugoslaviaa vastaan suunnattu maailmanlaajuinen tiedotusvälinekampanja on yksinkertaisesti pöyristyttävä. Tämänhetkiset tapahtumat ovat tietenkin valitettavia inhimillisestä näkökulmasta tarkasteltuina. Tästä olemme kaikki samaa mieltä. Mutta eikö osa vastuusta, hyvinkin suuri osa vastuusta, kuulu myös Kosovon terroristeille, jotka haluavat muuttaa rajoja ja irrottaa Kosovon Serbiasta? Miksi muuten ei koskaan ole puhuttu niistä häpeällisistä teoista, joista Kosovon serbivähemmistö on jo monien vuosien ajan joutunut kärsimään? Suuttumus on yksipuolista, ja rauha voi toteutua ainoastaan kunnioittamalla Serbian alueellista yhtenäisyyttä. Tämän kansakunnan nöyryyttäminen rangaistuksilla ei johda minkäänlaiseen kestävään eikä inhimilliseen ratkaisuun.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, olen nyt kuunnellut tätä keskustelua ja kuullut paljon arvostelua ja myös voimakkaita sanoja. Uskon, että meidän on selvitettävä yhdessä, mitä haluamme ja miten haluamme sen toteuttaa.
Haluamme antaa apumme kansalle, joka on oman hallituksensa voimallisen alistamisen, osaksi tappamisenkin kohteena, ja jonka omaisuutta tuhotaan. Siihen me pystymme vain, ja tämänkin pitäisi olla selvää - myös paikalle lähetettävien joukkojen avulla, ellei Milosevi anna periksi - toimittamalla Kosovoon apua yhdessä paikalle lähetettävien joukkojen kanssa ja niiden suojaamana, pitäen silmällä kahta päämäärää. Ensinnäkin pystyäksemme antamaan välitöntä ja laajamittaista humanitaarista apua paikan päällä ja toiseksi pystyäksemme luomaan otollisen maaperän sille, että Milosevi&#x010D; saataisiin neuvottelemaan Kosovon albaanien kanssa Jugoslavian uudelleenmuotoutumisesta.
Tämä voi edellyttää myös NATOn ilmaiskua tai laajempia ilmaoperaatioita. Yhden asian on silti oltava selvää, ja tämä ei ehkä ole tullut kovin selvästi ilmi käymässämme keskustelussa: kaksi, kolme ilmavoimien sotilaallista iskua ei tule yksinään muuttamaan vaikeita ja katastrofaalisia olosuhteita. Meidän on oltava selvillä siitä, että mikäli me kansainvälisenä yhteisönä olemme valmiit esiintymään turvaavana voimana, se tulee vaatimaan Bosnian tavoin vuosia ja taas vuosia aikaa. Uskominen siihen, että kädenpuristuksella tai pikaisella strategisiin kohteisiin suunnatulla sotilasiskulla voitaisiin saada Jugoslaviassa jotakin aikaan, on minun nähdäkseni suuri virhe. En tiedä, ollaanko Euroopan unionissa tietoisia siitä, onko se selvillä siitä, että se voi menetellä asiassa vain siten, että NATOn, ja siviilipuolella Euroopan unionin, on jäätävä pitemmäksi aikaa paikan päälle. Kollega Oostlanderille tahtoisin sanoa sen verran, että juuri Itävalta on ollut aktiivisesti osallisena jo muissakin NATO-operaatioissa - ajatellaan vaikkapa Bosniaa. En siten näe tässä minkäänlaista perusteltua estettä - mutta tästä on Euroopan unionin tietysti oltava selvillä.
On tietenkin hyvä, ja kannatan ehdottomasti kaikkia sen suuntaisia pyrkimyksiä, että myös Venäjä ja Kiina saataisiin asian taakse. Kun teemme kaiken, mikä ajateltavissa on, jotta näin tapahtuisi, mutta emme siitä huolimatta onnistu saamaan niiden suostumusta, olen sitä mieltä, että Kosovossa olevien albaanien avuksi on kaikesta huolimatta mentävä. Ei käy päinsä, että Eurooppa katselee sivusta, kun jotakin kansaa - olen jo kerran sanonut asian näin - teurastetaan; minulle eurooppalaisena tämä ei ole omantuntoni mukaista.
Luonnollisesti senkin on oltava selvää - haluan korostaa sitä tässä - että tämä ei ole mikään lupakirja UCK: n toimille, joita se voisi toteuttaa ikään kuin NATO-joukkojen tai minkä tahansa tahon sotilastoimien varjolla tai suojaamana, vaan on oltava selvää, että myös UCK: n on oltava asiassa yhtä lailla pidättyväinen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voisitteko kenties palata vielä lyhyesti siihen, onko selvää, että mikäli sotilaallinen isku toteutetaan, se ei ole vain lyhytaikainen sotilastoimi, vaan että hyvin pian tarvitaan myös vastaavanlaisia toimia Kosovon maaperällä, jotta Kosovoon voidaan toimittaa humanitaarista apua ja jotta siellä viime kädessä voitaisiin päästä poliittiseen ratkaisuun.

Sarlis
Arvoisa puhemies, minun on sanottava ja muistutettava kollegoiden, neuvoston ja komission mieleen, että kolme Balkanin maata, joista yksi on yhteisön jäsen - Kreikka - ja kaksi jäsenehdokasmaita - Bulgaria ja Romania - ovat päätyneet sopimaan yhteisistä toimista kysymyksessä, jota kutsutaan Kosovoksi. Minun on näin ollen korostettava, kuinka tärkeää on, että neuvosto ja komissio ovat jatkuvasti yhteydessä näihin kolmeen valtioon, jotka aivan äskettäin, 10 päivää sitten, muodostivat keskenään sotajoukon vastaamaan mihin tahansa seurauksiin, joita tästä tilanteesta aiheutuu näille maille, jotka joutuvat välittömästi kärsimään Kosovon tapahtumista.
Ensimmäinen huolemme on Albanian suojelu sekä tietysti myös omien rajojemme suojelu. Olen samaa mieltä ja myönnän, että se, mitä kollegat ovat täällä sanoneet, on oikein siitä näkökulmasta, mistä niin sanottiin. Kosovon ongelman ratkaisu on kuitenkin ennen kaikkea poliittinen, ja jos turvaudutaan sotilaalliseen väliintuloon, oli se sitten mikä hyvänsä - en puutu yksityiskohtiin, koska en ole sotilas ja ainut sotilaskokemukseni on asepalvelusajaltani, joten jätän yksityiskohdat neuvoston ja komission huoleksi - sen pitää olla ennalta määriteltyyn politiikkaan liittyvä oheistoimi. Me emme voi ryhtyä sotilastoimiin tyhjiössä, vaan näiden sotilastoimien on oltava osa poliittista ratkaisua. Sanoisin, että tärkein viesti, joka meidän pitää lähettää ankarassa päätöslauselmassamme, josta meidän pitää huomenna äänestää, on viesti Serbian kansalle. Tämän kansan, josta tällä hetkellä on tullut Belgradissa päämajaansa pitävän sotilaspoliittisen valtaklikin pelinappula, pitää nähdä, että on olemassa toivoa ja että me seisomme sen vierellä tukemassa sitä, jos se haluaa tehdä ratkaisun, joka sen pitää kuitenkin tehdä yksinään.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, ellei tilanne olisi niin murheellinen kuin se on, ja ellei se olisi Kosovossa niin kauhistuttava kuin se on, olisi tätä täysistunnossa tänään kuulemaamme keskustelua pidettävä oikeastaan hieman huvittavana. Nimittäin, kun palauttaa mieliin täällä täysistunnossa kuukausi sitten Kosovon tilanteesta käymämme keskustelun, ei olisi itse asiassa voinut kuvitella, että tuolloin edes sosialistiryhmän suuret ulkopoliittiset ajattelijat - Titley, Wiersma, Swoboda - eivät osanneet ennustaa, mitä tuossa maassa todella tulee tapahtumaan.
Jo tuolloin oli tarkkaan nähtävissä, mitä on tulossa. Mitä sitten on kuluneen kuukauden aikana tapahtunut? Mikä on muuttunut? Tilanne on pahentunut äärettömän paljon kaikessa, mistä oli jo tuolloin viitteitä ja minkä olemme saaneet nähdä tapahtuvan samanlaisena jo aiemmin niissä maissa, joissa Milosevi on tätä ennen toiminut täsmälleen samalla tavalla. Kun nykyään näkee tai kun on jo aiemmin saanut nähdä, miten kaikki odottavat, että Yhdistyneiden kansakuntien mahdollinen päätöslauselma saisi ihmeitä aikaan, on pakko sanoa, että se hämmästyttää minua suuresti. Yhdistyneiden kansakuntien ponnistelut asiassa näyttävät valuvan yhä enemmän tyhjiin. On tuskin odotettavissa, että Venäjän tai yhtä hyvin Kiinan kaltainen maa muuttaisi äkkiä kantaansa ja suhtautumistaan sellaiseen tilanteeseen, jollainen vallitsee osaksi myös niiden omassa maassa ja jonka suhteen ne menettelevät omalla tahollaan täsmälleen samalla tavalla kuin olemme nähneet nyt tapahtuvan Serbiassa ja Kosovossa.
Muistelenpa vain esimerkiksi sitä, mitä näimme tapahtuvan Venäjällä Tsetsenian sodan aikana: se oli hyvin samanlainen tilanne. Ja myös Kiinan ja sen alusmaiden kohdalla voimme nähdä, että kyseinen maa menettelee niiden suhteen paljolti samalla tavalla. Emme voi odottaa, että nämä maat muuttaisivat yhtäkkiä mieltään, emmekä niin ollen myöskään Yhdistyneiden kansakuntien taholta tapahtuvaa ihmettä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette aivan oikein sanonut, että mittamme on täyttymässä. Arvelen, että joudumme jo toteamaan, että kärsivällisyytemme sinänsä olisi pitänyt loppua jo aikoja sitten. Me katsomme, mitä on tulossa, katsomme, mitä oikein tapahtuu, eikä tällaista itse asiassa voi hyväksyä. On vain muutamia ratkaisumahdollisuuksia - ja tämä minun on jo jätettävä herra Swobodan asiaksi: hän käsitteli jo puheenvuorossaan hyvin tarkasti sotilaallisen ratkaisun mahdollisuutta ja sen vaikutuksia. Mielestäni on kuitenkin aina ensiksi muistutettava yhä uudelleen siitä, että yksi niistä poliittisista ratkaisuista, joiden tulee olla ensisijaisia, on se, että herra Milosevi saadaan Haagiin, missä ei suinkaan neuvotella hänen kanssaan, vaan hänestä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tulen ilman muuta tekemään neuvostossa perusteellisesti selkoa niistä mielialoista, jotka ovat tulleet selkeästi esiin tämänpäiväisessä keskustelussa. Olen itsekin ilman muuta sitä mieltä, että sotilaallisen voiman käyttö sellaisenaan, kuten täällä keskustelun kuluessa todettiin, ei tietenkään voi tuoda automaattisesti ratkaisua poliittisiin ongelmiin. Kokemukset Bosniasta ovat kuitenkin osoittaneet, että on tilanteita, joissa sotilaalliset pakkokeinot ja pahimmassa tapauksessa myös ilmaiskut voivat olla välttämättömiä kiistan osapuolten saamiseksi takaisin neuvottelupöydän ääreen. Tämä on niin ikään tuotava selkeästi esille.
Eritoten Venäjältä odotan rakentavaa panosta Kosovon kriisin ratkaisemisessa, kun otetaan huomioon se vaikutusvalta, joka Moskovalla on Belgradissa käytettävissään, sekä maan vastuullinen rooli YK: n turvallisuusneuvoston pysyvänä jäsenenä, ja sanon tämän myös siksi, että Moskovan pitäisi olla tietoinen siitä, ettei Milosevi ole pitänyt millään tavoin myöskään Jeltsinille antamiaan lupauksia.
Useiden puhujien esiin nostamassa kysymyksessä Jugoslavian liittotasavallan vastaisten sotilaallisten pakotteiden oikeudellisesta perustasta on tähän asti vallinnut Euroopan unionin sisällä vaihtelevia mielipiteitä. Mainitsin jo aiemmin, että asiasta on parhaillaan käynnissä intensiivinen keskustelu Yhdistyneissä kansakunnissa ja NATOssa. Pohjois-Atlantin liiton piirissä käytäviin neuvotteluihin osallistuu 15 jäsenvaltiosta kaikkiaan 11, joten en pidä todennäköisenä, että tämän kysymyksen kohdalla syntyisi vastakkainasetteluja EU: n edustamien näkökantojen ja transatlanttisen yhteisön näkemysten välillä.
Kun otetaan huomioon tilanteen tämänhetkinen jatkuva kehittyminen, olisi mielestäni väärin, jos esittäisin täällä tänään EU: n puheenjohtajamaan nimissä lopullisesti vahvistettuja kantoja sen paremmin suuntaan kuin toiseenkaan tässä erittäin monitahoisessa kysymyksessä. Haluaisin kuitenkin korostaa vielä kerran, aivan kuten jäsen Swoboda ja monet muut huomattavat Euroopan parlamentin jäsenet, olevani myös henkilökohtaisesti sitä mieltä, että valtioiden yhteisö ei voi pelkästään katsella toimettomana sivusta, miten Kosovossa ajaudutaan loputtomana sarjana toisiaan seuraaviin joukkomurhiin ja väkivaltaisuuksiin ja uhkaavaan humanitaariseen katastrofiin.
Lopuksi haluaisin vielä puuttua erääseen edellä käsiteltyyn kysymykseen. Uskon nimittäin, että kysymys siitä, voisiko neuvotteluratkaisun täytäntöönpanon kannalta mahdollisesti olla tarkoituksenmukaista lähettää paikalle monikansallisia rauhaturvajoukkoja vaikkapa Bosnian esimerkin mukaisesti, on ilman muuta perusteltu. Tämäntapaisia pohdintoja onkin parhaillaan meneillään. On kuitenkin liian aikaista sanoa niistä vielä mitään sen tarkempaa.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, yhdyn mielelläni puheenjohtajamaan edustajan sanoihin, myös viimeksi lausuttuihin. Haluaisin myös sanoa niille, jotka ovat puhuneet täällä Venäjän roolista, samaan tapaan kuin sanoin alussa, että minulla on ymmärtämystä Venäjän tilannetta kohtaan eikä vain heidän yleisslaavilaisen solidaarisuutensa vuoksi vaan myös Venäjän ja Jugoslavian perinteisen liittolaisuuden ja duuman aseman vuoksi ja koska sotilaallisten toimien pelätään olevan ennakkotapaus saman tekemiseksi Venäjällä. En halunnut kuitenkaan sanoa, että Venäjän pitäisi näin antaa käyttää veto-oikeuttaan toimissa, jotka on tähdätty ainoastaan humanitaarisen hädän poistamiseksi ja ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten lopettamiseksi. Venäjän kaltaiselta maalta, jota pidämme kumppaninamme, odottaisi vähintään pidättäytymistä. Emme pyydä aktiivista yhteistyötä, mutta meidän on asetuttava Venäjän vetoa vastaan. Kysymys on itse asiassa nyt tästä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa, että satojen tuhansien pakolaisten ja kodittomien vuoksi kansainvälisen yhteisön ja myös Euroopan unionin on vähitellen lopetettava mahdollisten sotilaallisten iskujen aiheuttamien ongelmien ja jälkivaikutusten pohtiminen, ja on tehtävä selväksi, että nyt ei ole enää kysymys sanoista vaan teoista. Niille, jotka ovat huolissaan siitä, tarvitaanko sotilaallista läsnäoloa myöhemmin vai ei, haluan sanoa, että asiaa pohditaan nyt kovasti. NATO ei ole mikään naiivi organisaatio. Myös suurin osa Euroopan unionin jäsenvaltioista on edustettuna NATOssa. Jokainen ymmärtää, että kun väkivaltaisuudet on lopetettu ja kun sokkivaikutus on ohitse, siinä ei ole vielä kaikki, eikä poliittinen ratkaisu ole automaattisesti valmis. Malleja poliittiseksi ratkaisuksi on muuten runsaasti, mutta neuvotteluihin pääsemiseksi ei ole sopivaa ilmapiiriä, koska vähintään yksi dominoiva osapuoli pitää lähtökohtana sotilaallista ratkaisua poliittisen ratkaisun sijaan. Tähän on tultava muutos. Haluan kuitenkin sanoa vielä kerran, että puhuminen ei enää auta, sillä nyt on tekojen aika.

Titley
Arvoisa puhemies, keskustelun tuoksinassa herra Cars esitti minusta joitakin huomautuksia, joissa hän meni ehkä hieman pidemmälle kuin parlamenttimme tavanomaiset keskustelusäännöt sallivat, vaikka Ison-Britannian alahuoneessa ne tosin eivät olisi olleet tavallisuudesta poikkeavia. Haluaisin siis vastata näihin huomautuksiin tekemällä selväksi - kuten tein puheenvuorossanikin - että olen aina kannattanut diplomaattisten ratkaisujen etsimistä tähän ongelmaan. Se ei ole ristiriidassa sen näkemyksen kanssa, että me olemme nyt tulleet diplomaattisten ratkaisujen etsinnässä tiemme päähän. Haluan tehdä kantani täysin selväksi.

Puhemies
Olen vastaanottanut seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.15 ja sitä jatkettiin klo 11.30)

Äänestys
Puhemies
Ilmoitan, että tarkistuksia 1 ja 2 ei oteta käsiteltäviksi. Se on parlamentin puhemiehen tekemä päätös.

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, pyydän PPE-ryhmän puolesta, että Mirandan mietintö palautetaan valiokuntaan. Haluan painottaa, että tämä ei johdu millään tavalla herra Mirandan ja talousarvion valvontavaliokunnan työstä. Eilen itse asiassa luonnehdin hänen mietintöään rohkeaksi.
Kuten sanoittekin, kaksi tarkistusta on aiheuttanut ongelmia. Itse esittämääni ensimmäiseen tarkistukseen, johon tarvittiin työjärjestyksen mukaisesti 29 jäsenen allekirjoitus, sain neljältä poliittiselta ryhmältä 43 allekirjoitusta ilman mitään vaikeuksia. Herää kysymys, kuinka monta allekirjoitusta ja poliittista ryhmää tarkistuksen tukemiseen tarvitaan, jotta se voidaan ottaa käsiteltäväksi.
Toinen tarkistus oli täsmälleen samanlainen kuin ryhmätarkistus. Se antaa talousarvion valvontavaliokunnalle tilaisuuden harkita tarkistuksen sanamuotoa ja tarvittaessa pyytää oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevältä valiokunnalta lausuntoa asiasta ja muuttaa sanamuotoa sen mukaan, jolloin mietinnön käsittelyä voidaan jatkaa yleisellä tuella.

Puhemies
Meille on siis esitetty pyyntö mietinnön palauttamisesta valiokuntaan työjärjestyksemme 129 artiklan mukaisesti. Pyydän esittämään yhden puheenvuoron pyynnön puolesta ja yhden sitä vastaan ja mahdollisesti esittelijän kannan asiasta.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, sallinette, että kannatan PPE-ryhmän pyyntöä. Olen itse asiassa sitä mieltä, että Mirandan mietintöä, jonka parissa talousarvion valvontavaliokunta on työskennellyt pitkään, on syvennettävä parlamenttiamme koskevalta osaltaan. Emme epäröi kieltää talous- ja sosiaalivaliokunnalta vastuuvapautta. Omaan toimielimeemme suhtaudumme sen sijaan paljon myötämielisemmin.
Herra Kellett-Bowmanin esille tuoman ongelman osalta minun on sanottava, että se ei ole uusi asia. Viime päivien ja viikkojen aikana vastaamme on tullut tarkistuksia, joita ei ole otettu käsiteltäväksi; sen sijaan en ole varma, annetaanko työjärjestyksemme määräyksissä valtuudet tarkistusten syvälliseen käsittelyyn. Haluttaessa estää jonkin asian käsittely, tehdään esitys siitä, että asiaa ei oteta käsiteltäväksi. Ei voida yksinkertaisesti vain päättää, että sitä ei oteta käsiteltäväksi. Kannatan siis näistä kaikista syistä herra Kellett-Bowmanin PPE-ryhmän puolesta esittämää pyyntöä.

Aelvoet
Vetoan sen puolesta, että mietintöä ei palautettaisi valiokuntaan, koska tämä on hyvä mietintö, jota on käsitelty perusteellisesti valiokunnassa, ja koska 23 valiokunnan jäsentä on äänestänyt sen puolesta ja vain yksi sitä vastaan. Se on selvä todiste siitä, että tätä mietintöä kannattaa hyvin laaja enemmistö. Mitä sitten tulee tarkistuksiin, on aivan totta, että kahta niistä ei ole otettu käsiteltäväksi. Minusta tämä ei ole mikään perusluonteinen ongelma, ja mielestäni olisi silkkaa ajanhukkaa tältä parlamentilta, jos kahden tarkistuksen käsittelemättä jättämisen vuoksi koko asia palautettaisiin taas valiokuntaan. Se ei ole mielestämme tarpeen. Mietintö on riittävän hyvä, ja siinä on tosiaan esitetty myös kritiikkiä tämän parlamentin toimintaa kohtaan.

Miranda
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin aivan lyhyesti sanoa, että vastustan pyyntöä mietinnön palauttamiseksi valiokuntaan. Itse asiassa voin ymmärtää kollega Kellett-Bowmanin esittämät, menettelytapaan liittyvät syyt, mutta katson, että mitään sellaisia sisältöön liittyviä olennaisia syitä, jotka oikeuttaisivat mietinnön palauttamisen, ei ole tullut esille. Mietinnöstä tosiaankin keskusteltiin valiokunnassa pitkään ja hartaasti muutamia kuukausia sitten. Se hyväksyttiin äänestyksessä lähes yksimielisesti; vieläpä eilen siitä keskusteltiin täällä aivan normaaliin sävyyn, ja tänään siihen on ehdotettu vain yhtä tarkistusta. On totta, että kahteen tarkistukseen liittyy erinäisiä ongelmia. Haluaisin kuitenkin korostaa, että valiokunta hylkäsi jo itse yhden tarkistuksista. Sen vuoksi mielestäni on aivan perusteetonta siirtää äänestystä tuonnemmas, sillä tämä mietintöhän liittyy kunkin toimielimen säännönmukaiseen toimintaan. Olen niin ollen sitä mieltä, että meidän on nyt ratkaistava äänestyksellä, tarkastellaanko tätä mietintöä ja äänestetäänkö siitä tässä vaiheessa.

Puhemies
Jotta seuraavan äänestyksen tarkoitus ymmärrettäisiin selvästi, haluaisin vain huomauttaa, että Euroopan parlamentin puhemies päätti sen jälkeen, kun asiasta vastaavat yksiköt olivat tutkineet asian perinpohjaisesti, että kyseistä kahta tarkistusta ei oteta käsiteltäviksi; päätös ei johtunut pelkästään tietyn nimen mainitsemisesta. Sanon siis tiedoksenne, että tarkistusten hylkääminen ei johdu pelkästään entisen virkamiehen nimeltä mainitsemisesta.
Siirrymme äänestykseen, joka koskee pyyntöä mietinnön palauttamisesta valiokuntaan.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön mietinnön palauttamisesta valiokuntaan.)
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä kaksi päätöstä ja päätöslauselman.)

Wibe
Tämä neuvoston asetus on erinomainen esimerkki siitä, kuinka monimutkaisiksi maatalouspolitiikan tuet ovat tulleet. Tämän neuvoston asetuksen taustallahan on vuoden 1984 yhteisölainsäädäntö, jossa ei silloin otettu huomioon sellaisten tuottajien erityisasemaa, jotka eivät olleet toimittaneet tai myyneet maitoa kyseisen vuoden aikana, koska he olivat osallistuneet järjestelmään, joka koski myynnistä ja uudelleenjärjestelystä luopumista ja joka astui voimaan neuvoston asetuksella vuonna 1977. Tämä ongelma on siitä lähtien esiintynyt oikeudenkäynneissä ja neuvoston asetuksissa vuodesta toiseen.
Ruotsissakin on sen lyhyen unioninjäsenyyden aikana ollut maidontuottajia, jotka ovat jääneet ilman satojentuhansien kruunujen tukia, koska he ovat täyttäneet vääränväriset tukihakemukset.
Näistä esimerkeistä käy erittäin selvästi ilmi, miten sairas tästä tukijärjestelmästä on tullut ja miten tarpeellista on koko yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen.
Linkohrin mietintö (A4-0350/98)
Rovsing
Vuoden 1997 lopussa neuvoteltu sopimus laajasta tieteellisestä ja teknologisesta yhteistyöstä Yhdysvaltojen ja EU: n välillä luo perustan historialliselle teknologiselle kehitykselle kummankin sopimusosapuolen hyväksi. Niitä hyvin suuria, toistaiseksi ratkaisemattomia tehtäviä, joita on muun muassa bioteknologian alueella, on mahdotonta käsitellä erillisinä, jokaista maata ja mannerta erikseen. Sen takia on ratkaisevan tärkeää käynnistää yhä tiiviimpi yhteistyö maanosien välillä, niin että on mahdollista koordinoida tutkimusta lahjakkaimpien tutkijoiden ja tieteellisten laitosten välillä. Siksi on hyvin ilahduttavaa, että parlamentti ja esittelijä Rolf Linkohr suosittelevat EU: n ja Yhdysvaltojen välisen sopimuksen nopeaa täytäntöönpanoa.
Le Rachinelin suositus toiseen käsittelyyn (A4-0349/98)
Deprez
Olen tyytyväinen nähdessäni, että moottoriajoneuvojen tunnusmerkkien yhdenmukaistaminen on saatu päätökseen. Vaikka tämä toimenpide saattaakin tuntua mitättömältä, se helpottaa niiden miljoonien autoilevien Euroopan unionin kansalaisten elämää, jotka ylittävät joka vuosi unionin sisä- ja ulkorajat.
Samalla yhteisön tunnusmerkin käytön yleistyminen auttaa kehittämään yhteenkuuluvuuden tunnetta Euroopan unionin 375 miljoonan kansalaisen keskuudessa. Se koskee yhtä lailla heitä kaikkia kuin myös niitä, jotka näkevät unionin väreissä rekisteröityjä ajoneuvoja kaikkialla, minne kansalaisemme ajavat työn tai matkailun vuoksi. Myös siitä voimme olla iloisia.
Yksi asia on kuitenkin valitettava: asetusehdotuksen mukaan jokainen jäsenvaltio voi valita, käyttääkö se kansallisia vai yhteisön rekisterikilpiä. Tällaista toimintavapautta on turha perustella toissijaisuusperiaatteen soveltamisella; olisin toivonut enemmän lujatahtoisuutta asian käsittelyyn.
Wattsin mietintö (A4-0310/98)
Ewing
Ehdotuksen tavoite on mielestäni erinomainen, ja kannatan seuraavia pyrkimyksiä:
(1) EU: n vesillä liikennöiviä aluksia koskevien kansainvälisten turvallisuusmääräysten yhdenmukaisuuden lisääminen.(2) Näiden määräysten tehokkaan soveltamisen varmistaminen.(3) EU: n säännöllisen lauttaliikenteen (suurnopeuksiset alukset mukaan lukien) toimintaolosuhteiden avoimuuden varmistaminen riippumatta siitä, minkä valtion lipun alle ne kuuluvat. Kannatan myös asiaa koskevia komission ehdotuksia, joiden tarkoituksena on:
luetteloida kaikki turvallisuusedellytykset, jotka yhtiöiden ja lippuvaltioiden on täytettävä; -perustaa järjestelmä kaikkien edellytysten noudattamisen varmistamiseksi ja tutkimiseksi sekä ennen liikenteen aloittamista että tämän jälkeen säännöllisin välein; -varmistaa isäntävaltioiden osallistuminen kaikkiin merionnettomuuksiin, mukaan luettuna matkanrekisteröintilaitteiden (mustat laatikot) käyttö; -välttää tarpeetonta sääntelyä sallimalla edellytysten täyttyessä poikkeukset satamavaltioiden suorittamaan valvontaan liittyvistä laajennetusta tarkastuksista; -helpottaa vaatimukset täyttävien alusten liikennöintiä tietyillä säännöllisillä reiteillä ja tällaisten alusten siirtymistä liikennöimään toisille säännöllisen liikenteen reiteille.Esittelijä suhtautuu myönteisesti aloitteeseen, joka on osa meriturvallisuuden parantamista koskevaa toimenpidepakettia - satamavaltioiden valvontaa koskevat vaatimukset, matkustajien rekisteröinti, kansainvälisten meriturvallisuussäännösten sisällyttäminen EY: n lainsäädäntöön ja matkustaja-alusten vähimmäisvaatimusten yhdenmukaistaminen.
Skotlannin vesialue on yhteisön myrskyisimpiä, mutta saaristolaisilla ei ole varteenotettavaa vaihtoehtoa. Lauttojen turvallisuus on näin ollen äärimmäisen tärkeä asia.
Mietintö ja ehdotus ansaitsevat hyväksyntämme. Viime vuosina useille korkean profiilin aluksille sattuneiden onnettomuuksien vuoksi meidän on tehtävä kaikkemme välttääksemme uusia " Titaniceja" .

Rovsing
Tämä ehdotus direktiiviksi on sekä välttämätön että erittäin oleellinen siinä kohta jo pitkässä rivissä aloitteita, jotka komissio on tehnyt EU: n yhteisiä meriturvallisuussääntöjä varten. Muiden kuin jäsenvaltion lipun alla purjehtivien yhtiöiden kasvava kiinnostus liikennöintiin yhteisön sisällä tekee välttämättömäksi sellaisten turvallisuussääntöjen laatimisen, jotka ovat samanlaisia kaikille. Olen sen takia iloinen voidessani antaa mietinnölle tukeni.

Schlechter
Kollegamme Francis Watts järjesti mietintönsä laatimista varten kuulemistilaisuuden direktiiviehdotuksesta, joka koskee säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeuksisen matkustaja-alusliikenteen harjoittamisedellytyksiä yhteisössä.
On valitettavaa, että kuulemistilaisuus ei herättänyt kovin suurta mielenkiintoa kollegojemme keskuudessa. He olivat väärässä! Direktiiviehdotuksesta järjestetyssä kuulemistilaisuudessa tuli esille turvallisuusongelmia, jotka antavat aihetta pohdintoihin...
Siksi meidän on kiitettävä ystäväämme Francis Wattsia siitä, että hän teki aloitteen tämän kuulemistilaisuuden pyytämisestä ja järjestämisestä, kuulemistilaisuuden, jossa useammatkin paikalla olleet asiantuntijat osoittivat turvallisuudessa olevan uskomattomia puutteita siitä huolimatta, että kansainvälisen merenkulkujärjestön IMO: n säännöissä määrätään jo hyvin laajoista turvallisuustoimista.
Kuulemistilaisuuden aikana saksalaiset asiantuntijat näyttivät kuvan toisensa perään, ja niillä osoittivat, että 30 eurooppalaisesta matkustaja- ja autolautasta kahdeksan oli luokiteltu " puutteellisiksi" tai " erittäin puutteellisiksi" ja ainoastaan viisi lauttaa 30: sta oli arvioitu hyväkuntoisiksi.
Näin ollen on ymmärrettävää, että laivanvarustajat katsovat karsaasti tätä mietintöä, jonka laatinut rohkea parlamentin jäsen on sitoutunut täysipainoisesti edistämään lautoilla vuosittain kuljetettavien satojen matkustajien turvallisuuden parantamista.
Mutta eikö parlamentin jäsenen tehtävänä olekin kiinnittää yleisen mielipiteen huomio ongelmiin, jotka saattavat koskea esimerkiksi näiden ihmisten tai heidän perheidensä turvallisuutta? Olen vilpittömästi sitä mieltä, että kollegamme Francis Watts, joka on jo laatinut mietinnöt ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuudesta ja yhteisön jäsenvaltioiden satamiin tai satamista liikennöivillä matkustaja-aluksilla olevien henkilöiden rekisteröinnistä, on perustelluista syistä esittänyt komission ehdotuksia pitemmälle meneviä tarkistuksia.
Herald of Free Enterprise, Scandinavian Star ja Estonia-alusten onnettomuuksissa menetettyjen 2 000 ihmishengen pitäisi olla riittävä uhraus sen hyväksi, että kaikki eurooppalaiset toimielimet ja liikenneyritykset ryhtyisivät toimiin ja tekisivät kaikkensa parantaakseen turvallisuutta näillä aluksilla, joita monien matkustajien on välttämättä käytettävä.
Olen joka tapauksessa tyytyväinen siihen, että yhtäkään näistä suurnopeuksisista matkustaja-aluksista ei ole rekisteröity Luxemburgin suurherttuakunnassa, jonka lipun alle kuuluu noin 84 alusta, joiden keskimääräinen ikä on seitsemän vuotta ja bruttovetoisuus 970 000 tonnia. Jos näin olisi, omatuntoni ei olisi yhtä rauhallinen kuin se on tällä hetkellä.
Näiden kaikkien syiden vuoksi äänestin herra Wattsin mietinnön puolesta toivoen kuitenkin, että laivanvarustajat ottavat vakavasti Euroopan parlamentin heille antaman varoituksen.

Titley
Kannatan tätä mietintöä ja Labour-puolueen kollegani herra Wattsin vetoomusta asettaa turvallisuusstandardit EU: n vesiä käyttäville lukuisille aluksille niiden turvallisen liikennöinnin varmistamiseksi.
Monien brittien tapaan minäkin muistan Herald of Free Enterprise -aluksen traagisen ihmishenkiä vaatineen onnettomuuden Zeebruggen edustalla. Pelastuspalvelut toimivat urhoollisesti, kuten aina, yrittäessään pelastaa mahdollisimman monta ihmistä. Mutta meidän ei ensinkään pitäisi joutua tällaiseen tilanteeseen matkustavana väestönosana eikä saattaa siihen pelastuspalvelujamme.
Mahdollisimman tiukkojen turvallisuusstandardien asettaminen on hyödyksi meille kaikille - matkustajille, alusten miehistöille ja yhtä hyvin myös laivaliikenteen harjoittajille, joiden on saatava matkustajat varmistuneiksi siitä, että heidän aluksillaan noudatetaan parhaita mahdollisia turvallisuusstandardeja, jotta ihmiset jatkavat alusten käyttöä matkustaessaan ympäri EU: ta. Toivon, että teollisuus osallistuu täysipainoisesti yhteistyöhön hallitustemme ja EU: n kanssa, jotta alalla edetään harppauksittain kohti mahdollisimman korkeatasoisia turvallisuusstandardeja.
Teversonin mietintö (A4-331/98)
Novo
Kuten keskustelun aikana totesimme, sen jälkeen kun komission ehdotukseen tehtiin mietinnön pohjalta erinäisiä tarkistuksia, se voi toimia uskottavana lähtökohtana pyrittäessä pääsemään yhteisymmärrykseen luotettavammasta, avoimemmasta ja tehokkaammasta valvontajärjestelmästä.
Jotta yhteisen kalastuspolitiikan yhteydessä voitaisiin verrata alusten kapasiteettia ja tuottoa sekä tarkistaa, missä määrin sitoumukset on täytetty tai jätetty täyttämättä, on olennaisen tärkeää laatia objektiiviset kriteerit alusten kantokyvyn ja moottorin tehon lopulliseksi määrittelemiseksi. Oikeansuuntainen edistysaskel on myös pyrkimys yhdenmukaistaa tarkastusmenettelyt, laatia yhteiset määritelmät rikkomuksille sekä määritellä yhtäläiset rangaistusseuraamukset.
Yrityksiin siirtää muilla kuin yhteisön vesillä toimivia aluksia koskevat valvontavaltuudet jäsenvaltioille liittyy myös eräitä epäselviä kohtia etenkin silloin, kun kyse on vesistä, joista määrätään kansainvälisissä sopimuksissa, sillä näihin valtuuksiin ei esimerkiksi sisälly lisärahoitusta ja niiden soveltaminen voi olla vaikeaa toiminnallisten ongelmien takia; selvittämättä ovat myös eräät vastuualueita ja valvonnan laajuutta koskevat kysymykset kolmansien maiden aluksien osalta, ja lisäksi näyttää siltä, että kolmansien maiden alukset ovat edelleenkin etuoikeutetussa asemassa, mikä saattaa tulevaisuudessakin synnyttää epäreilua kilpailua ja luonnollisesti myös epäluottamusta ja vastustusta koko valvontajärjestelmää kohtaan yhteisön kalastajien ja laivanvarustajien keskuudessa.
Mikäli yhteisön tarkastajien väliintulomahdollisuuksia laajennetaan, olisi myös hyödyllistä, että heidän mukanaan olisi kaikissa tapauksissa myös kansallisia tarkastajia, ja että muiden jäsenvaltioiden tarkkailijoiden välinen yhteistyö olisi mahdollista vain ennalta ilmoitetuissa tarkastuksissa. Myös suora pääsy tietokantoihin tallennettuihin tietoihin olisi asian luottamuksellisuuden takia toteutettava siten, että tietojen keruusta ilmoitetaan ennalta.
Jopa komission ehdotuksessa on siis vielä useita epäselviä asioita, vaikka sitä on jo muutettu mietintöön sisällytettyjen tarkistusten pohjalta. Sen tähden äänestimme tyhjää. Voimme vain toivoa, että neuvostossa käytävässä keskustelussa on mahdollista päästä yksimielisyyteen.

Rovsing
Kalastuselinkeinossa viime vuosina tapahtunut kehitys on tehnyt välttämättömäksi valvontajärjestelmien uudistamisen. Se on sekä johdonmukaista että oikein. Valitettavasti komission ehdotuksen taustalla on nähtävä myös jäsenvaltioiden huonosti toimiva yhteistyö kalastuksen valvonnan alueella. On järkevää, että komissio toivoo suurempaa panostusta valvontaan, jonka pitää tapahtua saaliin maihintuonnin jälkeen . Se on myös välttämätön aloite toimenpiteissä, joiden tarkoitus on palauttaa luottamus EU: n valvontajärjestelmiin. Valvonnan lisääminen kolmansista maista tuleviin pyyntialuksiin on myös kiitosta ansaitseva ja tarpeellinen aloite.
Böschin mietintö (A4-0297/98)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, herra Böschin mietintö on jatkoa tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukselle nro 8/98 petosten torjuntaan erikoistuneista komission yksiköistä.
Tilintarkastustuomioistuimen johtopäätökset ovat masentavia, mutta eivät ole uusia. Talousarvion valvontavaliokunnalla on usein ollut tilaisuus omaksua ne, ilman että se olisi todella puuttunut niihin. Jo 22. lokakuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa Euroopan parlamentti tuomitsi ankarasti säännönvastaisuuksien ja petosten havaitsemisessa ja tutkimisessa ilmenevät heikkoudet sekä koko Euroopan unionin alueella sovellettavan syytteeseen asettamista koskevan tehokkaan ja johdonmukaisen järjestelmän puuttumisen.
Komission politiikka sen omissa riveissä esiintyviä lahjontatapauksia kohtaan ei ole aina selkeää eikä pätevää, mikä johtaa siihen, että näitä tapauksia katsotaan läpi sormien jos se vain on mahdollista. Hyväksymme tämän toteamuksen: siihen ei ole mitään lisättävää. Hyväksymme myös pyrkimykset vahvistaa UCLAFin henkilöstöresursseja erityisesti tutkimustyön osalta ja ehdotuksen sellaisen petosten torjunnasta vastaavan viraston perustamisesta, jonka tehtävänä on - kaikkien toimielinten nimissä - torjua petoksia, sekä ehdotetut tekniset tekijät tämän uuden elimen välttämättömän riippumattomuuden varmistamiseksi.
Sen sijaan pidämme valitettavana sitä, että talousarvion valvontavaliokunta ei ole hyväksynyt ehdotustamme, jonka mukaan neuvosto ja Euroopan parlamentti nimittäisivät yhdessä UCLAFin johtajan, ja pidämme valitettavana myös sitä, että tarve perustaa EU: n oikeusviranomaisen toimi saa vahvistusta. Jälleen kerran on oltava selvää, että ideologiset ratkaisut eivät vaikuta petosten torjunnan tehokkuuteen, vaikka meille on hyvin usein sanottu tässä istuntosalissa, että ainoa ratkaisu on uuden integroidun yhteisön elimen, EU: n oikeusviranomaisen toimen perustaminen. Ratkaisu on kuitenkin se, että parlamentti - jolla on oleellinen merkitys tällä alalla - valvoo tiukasti kaikkia komission yksiköitä ja erityisesti varainhoidon valvontaa, kuten sen tehtävään kuuluu.
Böschin mietinnössä edetään hieman tähän suuntaan, ja siksi äänestimme sen puolesta.

Kjer Hansen
Arvoisa puhemies, haluan mielelläni esittää äänestysselityksen liberaaliryhmän puolesta. Minusta on tärkeää, että olemme nyt saaneet konkreettisen tarjouksen siitä, miten tutkimusyksikkö UCLAFia voidaan vahvistaa. Parlamentti on jälleen kerran tehnyt aloitteen ja esittänyt konkreettisen ehdotuksen. Nyt on sitten komission asia reagoida ehdotukseen ja esittää oma ehdotuksensa siitä, miten voimme vahvistaa UCLAFia. Voi hyvinkin olla, että nykyinen malli ei ole täydellinen, ja voi olla, että joitakin asioita pitää muuttaa. Muiden tavoin myös me liberaaliryhmässä olemme keskustelleet siitä, mikä olisi täysin oikea malli. Täysin oikean suunnitelman laatimisesta on ollut erilaisia käsityksiä, mikä on ilmennyt myös äänestyksessä.
Meille on ratkaisevaa se, että jotakin tapahtuu ja että tutkimusyksikköä vahvistetaan, niin että voimme paremmin taistella sisäistä petosta ja lahjontaa vastaan. On tärkeä korostaa sitä, että emme voi hyväksyä mallia, joka edellyttäisi perustamissopimuksen muuttamista, sillä sehän viivyttäisi prosessia pitkän, pitkän aikaa, mikä olisi aivan kohtuutonta. Ratkaisevaa on, että tutkimusyksikköä nyt vahvistetaan, niin että voimme paremmin torjua lahjontaa ja petosta.

Andersson, Hulthén ja Lööw
Haluamme aluksi kiittää esittelijää hyvin laaditusta mietinnöstä, josta käyvät ilmi niin hänen kykynsä kuin voimakas asiaan paneutumisensakin. Mielestämme viime aikoina esiin tulleet paljastukset Euroopan komissiossa tapahtuneista säännönvastaisuuksista ja lahjonnasta korostavat, että yhteisön varoin rahoitettavia toimia on valvottava huomattavasti tiukemmin niin komissiossa kuin jäsenvaltioissakin.
Komission uskottavuus on nyt kärsinyt ja komission kyvyttömyyttä käsitellä veronmaksajien rahoja arvostellaan oikeutetusti. Mietinnön kuvaus siitä, että kyseessä on ehkä vain jäävuoren huippu, korostaa entisestään tilanteen vakavuutta ja tekee selväksi komission ehdottoman velvollisuuden puuttua voimakkaasti säännönvastaisuuksiin ja toimia siten, että säännönvastaisuuksista on kannettava niin oikeudellista kuin poliittistakin vastuuta.
Niin Böschin mietinnössä kuin istunnossa aikaisemmin käsitellyssä Bontempin mietinnössäkin painotetaan Euroopan parlamentin aseman merkitystä avoimuuden lisääjänä sekä sen asemaa, jonka avulla se voi estää uusien säännönvastaisuuksien syntymisen pakottamalla esiin uusia ja entistä terävämpiä toimia. Euroopan parlamentin vahvaa asemaa säännönvastaisuuksien vastustajana ja komission toimien esille pakottajana ei mielestämme koskaan saa aliarvioida. Komissio saattaa vahingoittaa itseään, jos se vaikeuttaa parlamentin kanssa käytävää toimivaa vuoropuhelua ja siten entisestään avoimuutta.
Mielestämme mietinnön ehdotus uuden petosten torjunnasta vastaavan viraston (OLAF) perustamisesta ei ole joka mielessä oikea tapa käsitellä kysymystä säännönvastaisuuksien torjumisesta yhteisön varoin. Tällainen ratkaisu ei saa tukea perustamissopimuksessa ja sen arvosteleminen on erittäin perusteltua sen puutteellisen demokraattisen valvonnan vuoksi. Vastaväitteet ovat kuitenkin lähinnä teknisiä. Valvonnan tehostaminen on väistämättä välttämätöntä, ja sen pitää tapahtua usean toisiinsa myötävaikuttavan ratkaisun avulla, mihin liittyen useissa tarkistusehdotuksissa otetaan esiin joukko mielenkiintoisia ratkaisuja. Koska tilanne on erittäin vakava, ei Böschin mietinnön ehdotusta pidä mielestämme kuitenkaan hylätä täysin, vaan se pitää nähdä keinona pakottaa komissio ryhtymään lisätoimiin. Toimet, joista komissio on itse tiedottanut, ovat välttämättömiä ja tervetulleita, mutta jatkossa tarvitaan lisää panoksia. Tässä yhteydessä Euroopan parlamentin asema on merkittävä, ja tässä yhteydessä Böschin mietinnön ehdotuksella voi olla tärkeä asema komissiota ajatellen.

Berthu
Böschin mietinnössä, joka on jatkoa tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen komission petosten torjunnan koordinointiyksikön (UCLAF) toiminnasta, esitetään musertavia johtopäätöksiä: kymmenvuotisen olemassaolonsa aikana yksikkö ei ole kyennyt luomaan työsääntöjä, saavuttamaan riippumattomuutta eikä varmistamaan asianmukaisessa varainhoidon valvonnassa tarvittavien tietojen turvallista käsittelyä. Näin ovat päässeet jatkuvasti toistumaan petokset, varojen tuhlaaminen ja hallinnon alan säännönvastaisuudet, kolme eri ryhmää, joita ei pidä sekoittaa keskenään - komissio korostaa tätä aiheellisesti - mutta joita kaikkia esiintyy paljon, mikä antaa valitettavan huonon kuvan Euroopan rakentamisesta.
Böschin mietinnössä ehdotetaan, että UCLAFille annetaan riippumattomampi asema siten, että se muutetaan OLAFiksi (petosten torjunnasta vastaava virasto). Miksipä ei? Tämä uudistus ei kuitenkaan vielä riitä, koska ongelma on syvemmällä.
Asiasta käymämme keskustelun aikana minusta on tuntunut useaan otteeseen siltä, että Euroopan parlamentti yritti lievittää omaatuntoaan paljastamalla muissa elimissä omat syntinsä. On todellakin huomattava, että tietyt Euroopan politiikat, joista parlamenttimme on myös osaltaan vastuussa ja joista mainittakoon erityisesti maataloustuki ja rakennerahastot, aiheuttavat petoksia niin kuin synkät pilvet johtavat rajuilmaan. Ja ennen kaikkea komission toimia tähän saakka leimannut eurooppalaisuuden palvonta on luonut ilmapiirin, joka ei ole kovin otollinen varainhoidon valvonnalle. Heti kun joku ulkopuolinen haluaa esittää arvostelua, hänelle vastataan: " Me teemme työtä Euroopan hyväksi; jos arvostelette meitä, vastustatte Euroopan etua." Oma ryhmäni tietää asemansa puolesta tämän hyvin. Lopputulos on se, että Brysselistä tulee sekamelska kuten kaikista valvontaa vailla olevista laitoksista, jotka luulevat olevansa lakien ulottumattomissa.
Eurooppaa ei voida pitää täysikasvuisena ennen kuin se hyväksyy todellisen ulkopuolisen valvonnan, jota harjoittavat pääasiassa kansakunnat. Tällä välin - voin sanoa tämän epäröimättä - federalismin kannattajat, jotka ovat täällä valta-asemassa ja jotka haluavat vaimentaa arvostelun mihin hintaan tahansa, ovat objektiivisesti mukana petoksissa.

Deprez
Viime aikoina lehdistössä on yhteisön talousarvioon kohdistuvia petoksia jo perinteisesti koskevien artikkelien lisäksi kommentoitu myös sitä mahdollisuutta, että Euroopan komission virkamiehet ovat saattaneet syyllistyä tuomittaviin tekoihin. Tällaisten tapausten mahdollisuus kuvastaa sitä, kuinka ajankohtaisesta mietinnöstä me ilmaisemme tänään kantamme.
Esittelijämme mukaan petosten torjunnan koordinointiyksikön (UCLAF) tehokkuus kärsii oikeudellisen ja organisatorisen liikkumavaran vähäisyydestä, joka rajoittaa yksikön riippumattomuutta. Lisäksi yksikössä on tuskin enempää kuin kolmisenkymmentä virkamiestä, jotka voivat tehdä tutkimustyötä. Emme siis ylläty lukiessamme, että UCLAFin toimintakyky on tällä hetkellä rajoittunut.
Toimielinten ja Euroopan rakentamisen uskottavuus edellyttää yhteisön talousarvioon kohdistuvien petosten ja EU: n virkamiesten työnsä yhteydessä tekemien rikosten tehokkaampaa torjuntaa.
Olen yhtä mieltä mietintöä kannattavien talousarvion valvontavaliokunnan jäsenten kanssa siitä, että toimielinten käytettävissä olevia petosten torjumiskeinoja on parannettava nopeasti ja että tähän päästään parhaiten perustamalla petosten torjunnasta vastaava virasto (OLAF), jolla on riippumattomuuden lisäksi riittävästi henkilökuntaa ja talousarviovaroja.
Kannatan näin ollen täysin käsiteltävänämme olevaa mietintöä.

Fitzsimons
EU: n petosten torjunnasta vastaavan yksikön, joka tunnetaan nimellä UCLAF, tärkeimpänä tehtävänä on suojella Euroopan unionin taloudellisia etuja. Se ei ole kadehdittava tehtävä, etenkään jos lukee hiljattain julkaistua vuoden 1997 vuosikertomusta petosten torjunnasta Euroopan unionissa. Kertomuksen mukaan savukkeisiin liittyviä petoksia tehtiin Euroopan unionissa yli 1, 28 miljardin punnan arvosta pelkästään vuonna 1997.
Tästä summasta EU: n menettämien tulojen osuus oli 330 miljoonaa puntaa ja loppuosan muodostivat välillisestä verotuksesta, kuten EU: n 15 jäsenvaltion kansallisella alueella perittävistä tullimaksuista, valmisteveroista ja arvonlisäverosta, saamatta jääneet tulot.
Tämän yhden esimerkin pitäisi jo osoittaa, kuinka suuri ongelma Euroopan unionilla on edessään pyrkiessämme torjumaan tehokkaasti järjestäytyneet rikolliset ryhmät, joiden aikomuksena on väärentää euroseteleitä 1. tammikuuta 2002 lähtien. Sinä päivänä eurovaluutta alkaa virrata EU: n 11 jäsenvaltiossa, joissa asuu yhteensä yli 291 miljoonaa ihmistä. EU: n rikosten torjunnasta vastaavien virastojen on varauduttava äärimmäisen hyvin, jotta euron väärentäjät saadaan heti kuriin.
Kannatan koordinoivan tehtävän antamista EU: n petosten torjunnasta vastaavalle yksikölle UCLAFille ja Euroopan poliisivirastolle Europolille, jotta ne voivat valvoa tätä äärimmäisen tärkeää vastavakoiluoperaatiota.
Euron uskottavuuden ja aitouden suojelemiseksi on ryhdyttävä toimiin, kun euro otetaan käyttöön ja se korvaa kansalliset valuutat.
Koska EU: n jäsenvaltioilla on tällä hetkellä erilaiset rakenteet väärentämisen estämiseksi ja torjumiseksi, tarvitaan rakenteita, joilla EU: n kaikki rikosten torjunnasta vastaavat virastot voivat vaihtaa tietoja.
Lisäksi tarvitaan yhteistä määritelmää rahan väärentämisestä, ja on tehtävä järjestelyjä väärentämisen estämiseksi yhdenmukaisella ja järjestelmällisellä tavalla.
Amsterdamin sopimuksen määräyksillä lisätään Europolin valtuuksia luomalla yhteensovitettuja rakenteita Euroopan unionin poliisivoimien ja rikosten torjunnasta vastaavien virastojen välille järjestäytyneen rikollisuuden tehokkaan torjunnan varmistamiseksi Euroopan tasolla. Uudet valtuudet ovat perusteltuja ja aiheellisia, koska elämme kansainvälisillä markkinoilla, joilla tavarat, henkilöt, palvelut ja pääoma liikkuvat vapaasti.
Näitä määräyksiä voidaan ja niitä pitääkin soveltaa täysipainoisesti sen varmistamiseksi, että euron tuleva väärentäminen voidaan torjua.

Lis Jensen ja Krarup
UCLAFin riippumattomuutta, tehtävää ja asemaa käsittelevän mietinnön tarkoitus on vahvistaa yhteisön budjettiin kohdistuvien petosten torjuntaa. Tämä lähtökohta on tietysti mielestämme positiivinen, varsinkin kun otetaan huomioon Euroopan tilintarkastustuomioistuimen huomautus UCLAFin nykyisen organisaation ja toiminnan monista epäsäännöllisyyksistä. Emme kuitenkaan voi tukea mietintöä, koska se enteilee sitä, että petosten, lahjonnan ja taloudellisten epäsäännöllisyyksien torjumisen on määrä tapahtua perustamalla eurooppalainen rikosoikeudellinen alue ja julkinen syyttäjäviranomainen EU: ta varten. Meidän käsityksemme on, että tämä aloite periaatteessa edellyttää mahdollisuutta yhdenmukaistaa yksittäisten maiden rikosoikeutta ja oikeudenhoitoa. Jäsenvaltioiden oikeudenhoidon ja rikoslainsäädännön juridinen muotoilu ei missään olosuhteissa saa olla unionin asia.
Sen, että UCLAFille siirretään enemmän toimivaltaa ja että sille myönnetään enemmän taloudellisia varoja virkamiesten palvelukseenottoa varten, pitää liittyä petosten torjuntaan EU: n omissa toimielimissä, eikä se saa olla askel eurooppalaisen syyttäjäviranomaisen suuntaan. EU-järjestelmän monien yksittäisten petoksiin ja lahjontaan liittyvien tapahtumien täytyy sen sijaan antaa aihetta seuraavaan: 1. keskustelun käynnistämiseen niiden lukuisten tukijärjestelyjen lakkauttamisesta, joiden kohdalla tapahtuu petoksia, 2. Siihen, että luodaan järjestelmään enemmän avoimuutta, niin että veronmaksajat ja äänestäjät saavat tietää, mihin rahat käytetään.
Mietinnössä viitataan lisäksi Amsterdamin sopimuksen 280 artiklaan, joka avaa uusia mahdollisuuksia petosten torjuntaan yhteisön tasolla. Artiklan 4 kohdassa huomautetaan, että petosten torjuntaan liittyvät toimenpiteet " eivät koske kansallisen rikosoikeuden soveltamista tai kansallista oikeudenhoitoa" . Tämä tähdennys on mielestämme tärkeä, koska siinä korostetaan, että EU ei saa sekaantua kansallisiin politiikkoihin tällä alueella. Yhteisön tasolla tapahtuvan petosten torjunta ei kuitenkaan saa tapahtua ratifioimattomien sopimusten ja lisäpöytäkirjojen taustaa vasten, kuten mietinnössä samanaikaisesti hahmotellaan 280 artiklaa koskevien huomautusten kohdalla. EU ei tietenkään voi ulottaa lainsäädäntötoimivaltaansa sellaisille lainsäädäntöalueille, joita yksittäiset jäsenvaltiot eivät ole ratifioineet.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Petosten, huijausten ja lahjonnan torjunta ansaitsee erityistä huomiota Euroopan parlamentin tanskalaisten sosiaalidemokraattien mielestä. Ei pidä olla epäilystäkään siitä, että EU: n varoihin kohdistuvien huijausten torjunnan pitää aina olla etusijalla. Sen takia petosten torjunnan koordinoinnilla - sellaisena kuin UCLAF sitä johtaa - täytyy myös olla parhaat mahdolliset edellytykset. Mietinnössä ehdotetaan uuden yksikön perustamista tutkimaan huijauksia EU: n toimielimien sisällä. Meidän mielestämme se ei ole paras mahdollinen ratkaisu. UCLAFin pitäisi pystyä ratkaisemaan tämä tehtävä, mutta se tarvitsee riippumattomampaa asemaa suhteessa komissioon.
Edinburghin päätöksessä vuodelta 1992 sanotaan, että Tanska ottaa täysin osaa yhteistyöhön oikeus- ja sisäasioissa Euroopan unionin perustamissopimuksen VI osaston määräysten perusteella. Käytännössä se merkitsee sitä, että Tanska osallistuu tähän yhteistyöhön niin kauan kuin se on valtioiden välistä. Sen takia Tanskan sosiaalidemokraatit eivät voi tukea ajatuksia yhteisen syyttäjäviranomaisen perustamisesta eivätkä sitä, että ajan myötä otetaan käyttöön yhteinen rikoslaki. Mutta kuten Tanskan ehdossa tällä alueella muotoillaan, me emme myöskään halua estää muita vahvistamasta yhteistyötä oikeudellisella alueella. Tanskan sosiaalidemokraatit ovat sen takia päättäneet pidättäytyä äänestämästä K, L ja M kohdasta. Se ei kuitenkaan muuta sitä, että mietinnön päätarkoitus on vahvistaa petosten torjuntaa niin jäsenvaltioissa kuin EU-järjestelmän sisälläkin. Sen takia Tanskan sosiaalidemokraatit ovat päättäneet tukea mietintöä kokonaisuudessaan.

Kellett-Bowman
Kannatan Böschin mietintöä, koska hänen ehdotuksensa tarjoavat mahdollisuuden parantaa UCLAFin toimintaa. Ehdotin vuonna 1980, että yhteisön pitäisi perustaa iskuryhmä. Siksi olin iloinen, kun UCLAF perustettiin parlamentin aloitteesta. Parlamentti on vuosien myötä lisännyt resursseja yksikön työhön. Olemme kuitenkin havainneet, että UCLAFin tutkimukset ovat vaikeutuneet sen toimiessa komission sisäisten asioiden parissa.
Herra Böschin ehdotus riippumattoman OLAFin perustamiseksi on vastaus tähän ongelmaan. Sen toiminnan kohteena ovat kaikki toimielimet parlamentti mukaan luettuna, mikä on mielestäni hyvä asia. Herra Santerin vastaus oli tukea antava ja rakentava. Parlamentti teki mielestäni viisaasti vastustaessaan tarkistuksia, jotka olisivat heikentäneet tätä ehdotusta. Onnittelen herra Böschiä.

Lindqvist (ELDR), Holm, Lindholm ja Schörling (V), Bonde ja Sandbæk (I-EDN)
EU: ssa ja EU: n varoin niin EU: ssa kuin sen ulkopuolellakin tapahtuvaa lahjontaa, huijauksia ja petoksia vastaan tarvitaan voimakkaita toimia. Sen osoittavat viimeisimmät petossyytökset ja se käy selkeästi ilmi tilintarkastustuomioistuimen kertomuksesta. Erityisvirasto (OLAF), jolla on suuremmat toimivaltuudet ja enemmän resursseja mietinnössä ehdotettujen sisäisten tutkimustenkin suorittamiseksi, voi olla ratkaisu tähän.
Jotta OLAFista todellakin tulisi itsenäinen, ei nimittävän viranomaisen oikeuksien pidä kuulua komissiolle, eikä sen pidä tehdä päätöksiä, jotka koskevat virkanimityksiä, kurinpidollisia toimia ja niin edelleen. Mitään eurooppalaista rikoslainsäädäntöä ei pidä kehittää. OLAFilla ei pidä myöskään olla syyttäjän asemaa.
Koko keskustelu EU: n varoihin kohdistuvista huijauksista, hävikistä ja petoksista on merkki siitä, ettei EU voi hyvin. EU on liian iso, sitä on liian vaikea tarkastella ja lähes mahdotonta valvoa. Tärkein yksittäinen toimi lahjontaa, petoksia ja huijauksia vastaan on ottaa käyttöön pohjoismaisen mallin mukainen julkisuusperiaate, johon kuuluu tietosuoja. Jos kaikista EU: n toimista tehdään periaatteessa julkisia ja oikeus informoida mediaa suojataan, lahjonnan, petosten ja niin edelleen havaitseminen lisääntyisi ja ongelmat vähenisivät.

Müller
Komissio elää norsunluutornissa. Puhumattomuus parlamentin ja komission välillä johtuu ennen kaikkea siitä, että jo pelkästään se ymmärretään epäluottamukseksi, että peräämme tietoja ja valvontaa, ja juuri siitä, että komissiossa periaate, jonka mukaan hyvän hallinnon pitäisi periaatteessa (ja vain muutamin poikkeuksin) olla aina julkisuudelle avointa, on kääntynyt päälaelleen ainakin niillä alueilla, joilla kritiikki on käynyt äänekkääksi ja parlamentti on halunnut käyttää valvontaoikeuttaan. Kaikki on silloin ensiksi salaista, vaiettua, sisäistä, luottamuksellista. Mutta kysyn teiltä, puheenjohtaja Santer, mitä parlamentilta salattavaa on sisäisessä talousarvion valvontaa koskevassa kertomuksessa? Miksi emme saisi nopeasti ja kiertelemättä tietää, missä varojen käytön arkaluonteiset kohdat piilevät? Kenellä on tässä suhteessa meiltä jotakin salattavaa?
Komissiossanne vallitseva epäluottamuksen kulttuuri on murentanut pohjaa jopa meille perustamissopimuksen nojalla kuuluvilta oikeuksilta. 206 artiklassa määrätään, että komission on esitettävä parlamentille kaikki vastuuvapauden myöntämistä varten tarvittavat tiedot. Millä perusteella parlamentti ei siis saa nähtäväkseen UCLAFia koskevaa kertomusta tai saa sen vasta otettuaan käyttöön järeimmät keinonsa eli asettamalla humanitaariseen apuun varatuille varoille täydellisen sulun? On sääli, että näytätte ymmärtävän vain tällaista puhetta.
Aivan, meillä ei ole tässä vain ongelmaa vaan syvä kriisi komission ja parlamentin välillä. Oloissa, joissa avoimet ja luotettavat säännökset puuttuvat, joissa komissaareilla ei näytä olevan siviilirohkeutta ryhtyä purkamaan komission eri osastoissa vallitsevia sidonnaisuuksia ja vanhoja painolasteja, joissa komissaarit sotkeutuvat epämääräisiin kontakteihin, joissa parlamenttia tyynnytellään kuukausikaupalla tyhjillä verukkeilla tai täydellisellä hiljaisuudella, sellaisissa oloissa ei voi syntyä luottamusta hyvään hallintoon.
Saksassa kansalaiset päättivät juuri äsken, mitä tapahtuu niille, jotka haluavat päästä kriiseistä vain odottamalla, että ne menisivät ohi. Ellei komissio osoita herkkyyttä asialle ja reagoi siihen asian vaatimalla tavalla ja anna merkkejä tähän suuntaan, kuten ei näytä tapahtuneen, sille on oltava selvää, että joudumme joulukuussa olemaan myöntämättä sille vastuuvapautta.

Rovsing
Yhteisöjen budjettiin kohdistuva petos on yksi vakavimmista ongelmista eurooppalaisen yhteistyön 50-vuotisessa historiassa. Sekä petosten aiheuttaman taloudellisen vahingon takia, että - etenkin - sen tavattoman vahingon takia, jota se aiheuttaa EU: n arvostukselle kansalaisten keskuudessa. Komission petosten torjunnan koordinointiyksikkö UCLAF on sen takia poikkeuksellisen tärkeä EU-yksikkö koko unionille. UCLAF on jo ratkaissut suuria tehtäviä yksikön perustamisen jälkeen, mutta on selvää, että oikeusalan yhteistyön puutteellisuus jäsenvaltioiden välillä on vaikeuttanut UCLAFin työtä huomattavan paljon. Ja tällä hetkellä ei ole odotettavissa olennaista edistystä. Sen takia suuremman riippumattomuuden myöntäminen UCLAFille on ehkä yksi niistä harvoista askelista, joita tällä hetkellä voidaan ottaa yksikön tekemiseksi toiminnallisemmaksi EU: n budjettipetosten vastaisissa toimissa. Tuen tätä aloitetta koko sydämestäni.

Sjöstedt
Tuen mietinnön useimpia osia. En ole kuitenkaan samaa mieltä siitä, että EU: sta tehdään rikosoikeudellinen alue ja että olisi perustettava EU: n oikeusviranomaisen toimi. En myöskään halua antaa Europolille lisää toimivaltaa. En sen vuoksi äänestänyt mietinnön puolesta.

Souchet
Ryhmämme kannatti Böschin mietintöä ensinnäkin siksi, että siinä vältetään kapulakieltä ja analysoidaan tiukasti komission sisäistä lahjontaa.
Esittelijä ei yritä peitellä petosten ja lahjonnan levinneisyyttä komission yksiköissä. Enää ei itse asiassa lasketa, kuinka monen komission hallinnoiman ohjelman yhteydessä on viime kuukausina havaittu kavalluksia ja varojen väärinkäyttöä, joissa on ollut kyse hyvin suurista summista. Tämän lisäksi esittelijä toteaa vielä, että " tietoon tulleet tapaukset muodostavat todennäköisesti ainoastaan jäävuoren huipun" .
Näin ollen on täysin sietämätöntä kuulla komission puheenjohtajan, herra Santerin, luonnehtivan näitä äärimmäisen vakavia käytäntöjä synkkää huumorintajua osoittaen " hallinnolliseksi akrobatiaksi" .
Sekä tilintarkastustuomioistuimen että parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan viime vuosina tekemät työt paljastavat maailman, joka koostuu avoimuuden puutteesta, kavereiden suosimisesta, salaisista liittolaissuhteista, mafialle ominaisen vaikenemisen lain noudattamisesta, vastuuttomuudesta ja rankaisemattomuudesta; maailman, joka koostuu väärennetyistä sopimuksista, keksityistä kertomuksista, hävinneistä asiakirjoista, epäselvistä suhteista tiettyihin etuoikeutettuihin konsulttitoimistoihin.
Böschin mietinnössä korostetaan, että kun säännösten rikkomista havaitaan, useimmiten ei käynnistetä edes kurinpidollista menettelyä ja toimivaltaisten oikeusviranomaisten puoleen käännytään vain poikkeustapauksissa. " Selvitysten tekemistä viivästytetään lähes järjestelmällisesti (...) Joissakin tapauksissa herää epäilys, että petosten torjuntayksikköä (UCLAF) käytetään tapahtumien peittelyyn." Eräässä alueellisessa päivälehdessä tiivistettiin tänä aamuna eilen käyty keskustelu otsikolla " Rankaiseminen epätodennäköistä kaikenlaisissa tapauksissa" .
Komission koneiston yhtenä osana muiden joukossa petosten vastaiselta yksiköltä puuttuu riippumattomuus. Se pyrkii siis järjestelmällisesti suojelemaan virkamiehiä. Herra Böschin ehdotukset yksikön vahvistamiseksi ja sen mahdollisimman suuren riippumattomuuden takaamiseksi ovat siis oikeansuuntaisia. Viraston, jonka perustamista hän ehdottaa, on työskenneltävä tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa, jonka tärkeimpiä tehtäviä on komission toiminnan valvonta erityisesti taloudellisella tasolla. Parlamentin nimittämät tutkintavaliokunnat ovat osoittaneet - selvitettäessä esimerkiksi BSE-kysymyksen käsittelyä komissiossa - kuinka tehokkaasti voisimme toimia tällä alalla.
Jotta eurooppalaisten toimielinten taipumus peitellä laajamittaisesti petoksia voitaisiin estää, on myös tärkeää soveltaa toissijaisuusperiaatetta ankarasti ja oikeaan suuntaan. Valvonnan ulkopuolelle jäävien määrärahojen määrän supistamiseksi on vähennettävä mahdollisimman paljon määrärahojen kulkua Brysselin kautta. Valvonta on tehokkainta veronmaksajia lähellä olevilla tasoilla.
Esittelijä korostaa lisäksi, että niin kutsuttu " tekninen" lainsäädäntö lukemattomine asetuksineen ja täytäntöönpanomääräyksineen sekä komitologiaan liittyvät lukuisat neuvoa-antavat komiteat ja ryhmät muodostavat " harmaan vyöhykkeen" , jossa petosten riski on huomattava. Siellä tehdään päätöksiä, joiden taloudellinen vaikutus on joskus tuntuva. Tyypillistä on tältä osin, että hyvin usein ainoastaan kourallisella virkamiehiä päätöksentekoon osallistuvissa EU: n toimielimissä on kokonaiskuva kysymyksestä ja menettelyn kulloisestakin etenemisvaiheesta. Näissä oloissa eturyhmät voivat suhteellisen helposti vaikuttaa asiaan ja menestymismahdollisuudet ovat hyvät.
Tämä erinomainen analyysi osoittaa, että toimivallan liiallinen keskittäminen ja sen synnyttämä byrokraattinen rakennelma muodostavat hyvin otollisen kasvualustan petoksille ja lahjonnalle. Aito toissijaisuus on sopiva vastaus myös tähän ongelmaan. Valitettavasti Amsterdamin sopimuksessa kuljetaan kuitenkin vastakkaiseen suuntaan!

Theorin ja Wibe
Paras tapa vastustaa komissiossa tapahtuvia petoksia ja lahjontaa olisi julkisuusperiaatteen täydellinen toteuttaminen. Jos myös yleisöllä ja tutkivilla toimittajilla on mahdollisuus päästä käsiksi komission kirjanpitoon, petokset havaitaan tehokkaammin. Tämänhetkistä salailua veronmaksajien rahoilla ei voi hyväksyä. Jos tämä jatkuu, looginen lopputulos onkin se, että komission toiminnan on yksinkertaisesti loputtava alueilla, joilla vallitsee suuria ongelmia.
Sisó Cruellasin mietintö (A4-0241/98)
Van Dam
Yleiseurooppalainen liikenneverkko tarjoaa huomattavia etuja eri osa-alueilla. On tärkeää kannustaa tätä kehitystä, koska infrastruktuurit eivät ole keskenään toimivia.
Esittelijän näkökohdat ovat tässä mielessä hyvin tärkeitä. Me kannatamme lämpimästi ennen kaikkea liikenneverkon kestävää kehitystä ja teknologian mahdollisuuksien hyödyntämistä. Olemme myös antaneet äänemme tälle mietinnölle.
Tämä ei kuitenkaan poista sitä tosiasiaa, että suhtaudumme epäilevästi siihen, ovatko tähän yleiseurooppalaiseen liikenneverkkoon liittyvät hankkeet taloudellisesti mahdollisia. Ne vaativat nimittäin suuria investointeja sekä jäsenvaltioilta että niiden naapurimailta. Jos julkisen sektorin on huolehdittava tästä kaikesta, se rasittaa kovasti valtioiden talousarvioita. Näin ollen myös yksityisen pääoman käyttäminen on välttämätöntä.
Unionissa on saatava tätä varten aikaan sellainen ilmapiiri, että yksityisen sektorin on houkuttelevaa sijoittaa tällaisiin hankkeisiin. Yksityisen sektorin vaikutusta ei saa rajoittaa vain asian taloudelliseen puoleen. Yksityisellä sektorilla on tässä asiassa paljon tietoutta, jota on käytettävä optimaalisesti parhaan mahdollisen yhteiskunnallisen tuloksen saavuttamiseksi.
Yhteenvetona haluamme sanoa, että meidän täytyy käyttää määrätietoisesti olemassa olevaa tietoa ja varoja, jotta saisimme aikaan kestävän ja kunnollisen liikenneverkon. Mietintö toimii tässä hyvänä aloitteena.

Lis Jensen ja Krarup
Sisó Cruellasin mietinnön tavoite perustuu siihen, että EU: n pitää olla mukana vahvistamassa ennen kaikkea Itä- ja Keski-Euroopan infrastruktuuria EU: n ja Itä-Euroopan välisten kauppayhteyksien vuoksi. TEN-ohjelma, joka on laajennettu kattamaan myös Itä- ja Keski-Eurooppa, pitää kuitenkin nähdä sen poliittisen ja taloudellisen painostuksen valossa, jonka EU on kohdistanut Itä-Euroopan maihin samoin kuin vaatimuksen tietyistä investoinneista infrastruktuuriin. Tämä kritiikki ei merkitse sen kieltämistä, että Itä-Euroopan infrastruktuuri tarvitsee massiivisia investointeja. Sitä vastoin on kyse periaatteellisesta kritiikistä EU: n liikennepolitiikkaa kohtaan.
Infrastruktuuriprojektit, joihin EU esimerkiksi Pharen ja Euroopan investointipankin (EIP) kautta on myöntänyt tukea Itä-Euroopassa, tyydyttävät EU: n suurten teollisuusalojen intressejä avata Itä- ja Keski-Euroopan markkinat tuotteilleen itä-länsiyhteyksien laajentamisen kautta. Kysymys on vain siitä, mikä merkitys näillä massiivisilla panostuksilla tulee olemaan Itä-Euroopan kaupalle ja teollisuudelle. Jopa Maailmanpankille on vähitellen alkanut valjeta, että suuret infrastruktuuriohjelmat, joiden on määrä yhdistää keskus- ja reuna-alueita, eivät itsessään vahvista taloudellista kehitystä reuna-alueilla. Päinvastoin, reuna-alueiden paikallismarkkinoiden avaaminen keskusalueilta tulevalle kilpailulle on koettu reuna-alueiden taloudellisena heikentymisenä. Samanaikaisesti EIP on osoittanut lähes täydellistä sulkeutuneisuutta suhteessa itäeurooppalaisiin ympäristöjärjestöihin, joista esimerkkinä " Bankwatch" , ja Itä-Euroopan julkisuuteen yleensäkin, kun on kyse niiden ympäristöön liittyvien harkintojen julkistamisesta, joita ne väittävät tekevänsä ennen kuin myöntävät lainaa joukolle Itä-Euroopan infrastruktuuriohjelmia.
Näistä syistä emme voi äänestää Sisó Cruellasin mietinnön puolesta.

Schlechter
Historiallisista syistä Euroopan mantereen maantie-, rautatie- ja jokiliikenneverkot sekä satamat ja lentoasemat on harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta luotu kansallisista syistä.
Vasta 1980-luvulla käynnistyi keskustelu todellisesta yleiseurooppalaisesta liikennepolitiikasta.
Kollegamme Günther Lüttgen uupumattomien ponnistelujen ansiosta Euroopan parlamentti pystyi komission avulla järjestämään yleiseurooppalaiset liikennekonferenssit Prahassa, Kreetassa ja Helsingissä. Niistä tuli suuri menestys! Ensimmäistä kertaa lännen ja idän kansojen valitsemat edustajat keskustelivat yhdessä ja antoivat yhteisiä poliittisia päätöslauselmia liikenteeseen liittyvistä ongelmista.
Tänään käsittelemme komission uutta ehdotusta oman ja itänaapureidemme liikenteen infrastruktuuriverkkojen yhdistämisestä.
Infrastruktuuritarvetta arvioivaa prosessia koordinoi TINA-ryhmä, johon kuuluu jäsenvaltioiden ja jäseniksi pyrkivien valtioiden korkeita virkamiehiä ja jonka sihteeristö sijaitsee Wienissä.
Kannatan kaikkea tätä mutta olisin toivonut, että meille olisi ensin kerrottu, missä vaiheessa ovat yhteisessä kannassa vahvistetut 14 hanketta.
Jos tietoni pitävät paikkansa, Essenin Eurooppa-neuvoston hyväksymästä 14 hankkeesta ainoastaan Tanskan ja Ruotsin välinen yhteys (Juutinrauma) on saatu valmiiksi ja Milano-Malpensan lentoasema on valmistumassa, mutta se jää ilman sukkulajunaa ja nopeaa tieliikenneyhteyttä, joiden rakentamista komissio, EIP ja Euroopan parlamentti kuitenkin edellyttivät.
Mutta missä siis viipyvät muut hankkeet? Tutkimuksiin ja lukuisiin suunnitelmiin on ilmeisesti tuhlattu suuria summia. Muiden hankkeiden osalta vaietaan kuitenkin täysin! Täysin käsittämätön hiljaisuus syntyy, kun Willi Piecyk kirjoittaa meille mietinnössään seuraavalla tavalla: " Euroopan laajuisen liikenneverkon toteuttamiseen tarvitaan vähintään 400 miljardin ecun investoinnit seuraavien 15 vuoden aikana. Kiireellisimpiin hankkeisiin, jotka toteutetaan vuoteen 2000 mennessä, tarvitaan jo noin 220 miljardia ecua."
Kuulen vielä Jacques Delorsin puhuvan näiden Euroopan laajuisten verkkojen puolesta, joiden hän odotti luovan monia uusia työpaikkoja, ja muistan vielä Luxemburgin työllisyyshuippukokouksen päätökset, mutta nyt odotan konkreettisia tuloksia.
Tiedän, että tähän päivään mennessä suuret kansalliset infrastruktuurit on rahoitettu pääasiassa julkisilla varoilla. Kansalliset investoinnit olisivat voineet olla vielä huomattavampia, jos kaikki liikenteestä kerätyt verot ja maksut olisi sidottu infrastruktuurihankkeisiin, mutta näin ei ole tapahtunut.
Me olemme kaikki kuitenkin tietoisia siitä, että Euroopan laajuisten verkkojen toteuttamiseen tarvitaan valtavasti rahavaroja - rahavaroja, joita jäsenvaltiot eivät pysty järjestämään lyhyellä aikavälillä. On siis löydettävä muita rahoituskeinoja.
Vaikka lähtökohdaksi otettaisiin ajatus, että Euroopan investointipankki tekee varmasti kaikkensa rahoittaakseen ja edistääkseen edes osittain eri hankkeita, ja samalla toivottaisiin, että eri rakennerahastojen määrärahoilla tuetaan infrastruktuuriverkkoja, jotta niiden rakentaminen voidaan vihdoin käynnistää ja luoda siten uusia työpaikkoja, en usko, että meillä olisi riittävästi varoja näiden 14 välttämättömän ja ensisijaisen hankkeen rahoittamiseksi.
Olen sitä mieltä, että meidän on pyrittävä kaikin keinoin siihen, että hankkeita rahoitetaan myös yksityisellä pääomalla, koska ilman sitä ohjelmia voidaan joutua pitkittämään kymmenillä vuosilla, ellei sitten loputtomasti, jotta kaikki tarpeet ja hurskaat toiveet pystyttäisiin tyydyttämään.
Olisiko harkittava todella eurooppalaisen tiemaksun yleistä käyttöönottoa, jos tavanomaisilla keinoilla ei saada kootuksi riittävästi rahoitusta? Minulla ei ole asiasta mitään tietoa, mutta olen vilpittömästi sitä mieltä, että käytännössä kaikissa maissa julkisten tulojen tai menojen korottaminen on hyvin vaikeasti hoidettavissa oleva asia, ja siksi on löydettävä muita keinoja tiettyjen infrastruktuurihankkeiden yhteiseksi rahoittamiseksi.
Sanoin tämän kaiken sen vuoksi, että pyrkiessämme edistämään yhteisen talomme, Euroopan unionin rakentamista meillä on edessämme ongelmia, jotka ovat suuria, mutta ne voidaan ratkaista, jos mitään odottamatonta ei tapahdu.
Minusta näyttää kuitenkin siltä, että odottamaton on ovellamme. TINA-ryhmän ensimmäiset arviot viittaavat siihen, että lisämenot olisivat 45-150 miljardia ecua. Mistä me löydämme nämä ylimääräiset varat? Voimmeko me asettaa tuen saannille tiettyjä edellytyksiä, vaatia esimerkiksi, että ensisijaisina pidettävien liikenteen infrastruktuurien investoinneista 40 % käytetään rautatiekuljetusten, 25 % maantiekuljetusten ja 15 % yhdistettyjen kuljetusten hyväksi? Nämä ovat kysymyksiä, joihin herra Joaquim Sisó Cruellasin mietinnöstä ei löydy vastausta.
Haluamatta vastustaa Euroopan unionin apua sen naapurimaille mietin sitä, käymmekö me näitä neuvotteluja liian kiireelliseen tahtiin tai jopa uhkarohkeasti.
Näistä kaikista syistä äänestin herra Sisó Cruellasin mietintöä vastaan.
Baldarellin mietintö (A4-0246/98)
Deprez
Tieliikenteen jatkuva lisääntyminen eri muodoissaan edellyttää tämän liikenteen alan yhdenmukaistettua hallintaa kaikilla tasoilla: paikallisella, alueellisella, kansallisella ja Euroopan tasolla. Tietotekniikan jatkuvan kehityksen ansiosta voidaan vastedes vakavasti harkita tällaista vaihtoehtoa. Siihen perustuu komission tiedonannon ja tänään äänestettävänä olevan mietinnön koko mielenkiinto.
Tieverkkoon sovellettavan telematiikan oletetaan kehittyvän merkittävästi, ja kehityksen vaikutukset ovat myönteisiä, sillä ne parantavat kaikkien telematiikan käyttäjien elämän laatua erityisesti turvallisuuden ja ajan säästämisen näkökulmasta. Talouden ja ympäristön alalla voidaan myös sen ansiosta saavuttaa selviä etuja: parempi liikenteen hallinta ajassa ja tilassa, monimuotoliikenne...
Olen esittelijämme tavoin vakuuttunut siitä, että tieverkkoon ja tieliikenteeseen sovellettavan uuden teknologian myötä vanhentuvilla tuotannon ja kaupan aloilla häviävien työpaikkojen ja tällä uudella toiminta-alueella syntyvien työpaikkojen välinen positiivinen tai negatiivinen suhde määräytyy pitkälti sen mukaan, miten hyvin yrityksemme kykenevät siirtymään vielä alkuvaiheessa olevan kehityksen kärkeen.
Kannatan näin ollen täysin sitä ajatusta, että meidän on autettava yrityksiämme ja sen vuoksi meidän on osoitettava huomattava määrä yhteisön varoja tieliikenteen telematiikan kehittämiseen ja käyttöönottoon uusien työpaikkojen luomiseksi ja kestävän kehityksen varmistamiseksi.
Novo Belenguerin mietintö (A4-0247/98)
Díez de Rivera Icaza
Herra Novon mietintö on laadittu totuudenmukaisesti ja tarkasti hyvin tärkeästä aiheesta, minkä vuoksi onnittelemme häntä.
Olen pahoillani, enkä väsy toistamaan sitä, että Amsterdamin sopimuksesta on poistettu vähäisinkin matkailuun kohdistuva viittaus, sillä mielestäni sitä olisi tarvittu, jotta matkailijoita, matkailualaa ja tietenkin matkailijoiden levähdystä varten valittujen paikkojen laatua ja ympäristöä olisi kaikkia voitu suojella asianmukaisesti. Tämä on se syy, miksi ehdotin myös Euroopan matkailutoimiston perustamista.
Herra Méndez de Vigo ja minä onnistuimme - ja minusta on tärkeää korostaa, että se tapahtui kovasti yrittämällä - sisällyttämään tämänsuuntaisen yhteisen tarkistuksen Bourlanges-Martinin mietintöön, sillä vastoin tiettyjen matkailun alojen ja parlamentin jäsenten mielipidettä, me olimme sitä mieltä, että matkailu on paljon muutakin kuin lukujen määrittelyä. Viittauksen poistamisesta tarkistetusta sopimuksesta koituisi pitemmän päälle enemmän haittaa kuin hyötyä myös itse matkailualalle.
Tämän sanottuani, välttääkseni väärinkäsityksiä ja valituksia, totean olevani iloinen tämän uuden mietinnön valmistumisesta, koska sillä pyritään jollakin tavoin täyttämään tätä lainsäädännöllistä tyhjiötä, vaikka se jääkin valitettavasti Amsterdamin sopimuksen ulkopuolelle.

Gallagher
Olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentti käsittelee matkailuun vaikuttavia Euroopan unionin toimenpiteitä koskevaa mietintöä. Se on hyvin tärkeä asia Irlannin näkökulmasta, koska matkailulla on hyvin suuri merkitys Irlannin taloudelle uusien työpaikkojen luojana.
Taloudellisen ja yhteiskunnallisen tutkimusinstituutin Irlannin EU-varojen käytöstä tekemän väliarvioinnin mukaan Irlannissa luodaan 30 000 uutta työpaikkaa yhteisön nykyisen tukikehysohjelman aikana vuosina 1994-1999.
Nykyiselle matkailun toimintaohjelmalle on varattu 369 miljoonaa puntaa, mikä on yli 8 % Irlannissa käytetyistä koko rakennerahasto-ohjelman varoista.
Olen varma siitä, että Irlannin matkailuteollisuus kehittyy ja kukoistaa tulevien vuosien aikana.
Euroopan yhtenäisvaluutan käyttöönotolla pitäisi olla tältä osin myönteinen vaikutus. Rahanvaihtokulujen poistuminen Euroopan unionin 11 jäsenvaltiosta, joissa on yhteensä 291 miljoonaa asukasta, merkitsee sitä, että matkustus- ja lomakustannusten pitäisi laskea entisestään.
Siirtyminen Euroopan yhtenäisvaluuttaan tuo mukanaan rajattoman pääoma-alueen, jossa ei ole enää rahanvaihtotoimistoja ja kustannukset ovat alhaisemmat.
Euroopan yhtenäisvaluutta lisää matkailijoiden määrää, mikä merkitsee työpaikkojen lisääntymistä Irlannin matkailuteollisuudessa lähivuosien aikana.
Irlannin hallituksen tehtävänä on taata, että Irlannin matkailuteollisuus kehittyy mahdollisimman pitkälle. Irlannin hallitus ja Euroopan komissio ryhtyvät pian neuvottelemaan seuraavasta EU: n rakennerahastojen varojen jakamisesta kaudeksi 2000-2006. Irlannin hallituksen on laadittava kansallinen kehityssuunnitelma ensisijaisista yhteiskunnallisista ja taloudellisista investointikohteistamme vuotta 1999 seuraavaksi seitsemän vuoden jaksoksi.
Kun otetaan huomioon se tosiasia, että Irlannin matkailuteollisuudessa syntyy yli 30 000 työpaikkaa vuosina 1994-1999, on aivan selvää, että kansallisessa kehityssuunnitelmassa on edellytettävä EU: lta ja valtiolta huomattavaa rahoitusta Irlannin matkailuteollisuudelle.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit äänestivät tänään matkailuun vaikuttavia yhteisön toimenpiteitä käsittelevää Belenguerin mietintöä vastaan. Meidän mielestämme ei pidä alkaa yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden matkailupolitiikkaa, mihin tässä ehdotuksessa tähdätään. On yksittäisten maiden asia suunnitella järkevää politiikkaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Sen takia komissiossa ei tarvita laajempaa matkailulinjaa eikä tällä alueella tarvita myöskään laajempaa budjettia.

Lindqvist (ELDR), Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling (V), Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk (I-EDN)
Novo Belenguerin mietinnössä ennakoidaan arveluttavassa määrin EU: n matkailupolitiikkaa. Meidän mielestämme on vaikeaa, ettemme sanoisi mahdotonta, edistää 15: n niin erilaisen maan matkailua yhdessä ja samassa kampanjassa. Novo kirjoittaa itsekin mietinnössään, että Euroopan (lue EU: n) tiettyjä kansallisia tai alueellisia kohteita mainostavat kampanjat pitäisi jättää jäsenvaltioille sekä niiden kansallisille ja alueellisille matkailujärjestöille. Emme voisi olla enempää samaa mieltä, ja juuri sen takia uskomme, että tämän mietinnön pyrkimys tehdä matkailusta yhteistä EU-politiikkaa muun muassa perustamalla matkailulinja ampuu täysin ohi maalin.

Novo
Komission tiedonanto matkailuun vaikuttavista yhteisön toimenpiteistä vuosina 1995 ja 1996 osoittaa vastaansanomattoman selvästi kaksi keskeistä näkökohtaa.
Ensinnäkin se osoittaa, että nämä toimet, joiden tarkoituksena on vastata välillisesti tai suoraan matkailualan tarpeisiin, ovat erittäin hyödyllisiä; kyse on sentään alasta, joka on yhä edelleen keskeinen EU: n taloudelle ja työllisyydelle (lähes 6 % yhteisön BKT: stä ja yli yhdeksän miljoonaa työpaikkaa) siitäkin huolimatta, että kysyntä laski vuosina 1975-1995 lähes 10 %. Näistä toimenpiteistä saavutettu hyöty osoittaa myös oikeaksi täällä jo puolustamamme kannan, jonka mukaan yhteistyö näiden kaikkien yhteiseen etuun liittyvien asioiden osalta voidaan hyvin turvata muuttamatta nykyistä oikeudellista perustaa, mikä puolestaan osoittaa sen, että eräät esiin tulleet pyrkimykset matkailupolitiikan yhteisöllistämiseksi ovat epärealistisia.
Toisaalta on varsin selvää, että vaikkei oikeudellista perustaa muutettaisikaan, matkailuun vaikuttavia yhteisön toimia on jatkettava osoittamalla alalle budjettimäärärahoja, jotka lisäävät suoran toiminnan mahdollisuuksia, sekä liitettävä matkailupolitiikka tiiviimmin muihin yhteisön tai kansallisen tason politiikkoihin (suunnitteluun, ympäristöön, kulttuuriin, käsityöläisaloihin, kulttuuriperintöön, työllisyyspolitiikkoihin, rakennetoimiin ja uusiin teknologioihin).
Pidän tätä mietintöä oikeansuuntaisena, ja haluaisin myös korostaa erästä mielestämme keskeistä näkökohtaa. Itse asiassa ei riitä, että tyydymme vain toteamaan matkailun olennaisen merkityksen työllisyydelle. Yhtä tärkeää on huolehtia myös työllisyyden laadusta. Sen tähden allekirjoitimme johtopäätöksen, jossa tuodaan esiin tarve ottaa käyttöön sellaisia politiikkoja ja rahoituskeinoja (mm. koulutukseen liittyviä), joiden ansiosta alalle syntyy mahdollisimman paljon vakaita työpaikkoja ja kausiluontoisuuden vaikutuksia voidaan huomattavasti vähentää ja joiden avulla voidaan myös estää kilpailukyvyn kasvattaminen alhaisten palkkojen avulla.

Wibe
Vaikka matkailu lisääkin työllisyyttä ja siten useiden alueiden hyvinvointia, suhtaudun erittäin epäilevästi ehdotuksiin perustaa matkailulinja pääosasto XXIII: n alaisuuteen ja kehittää EU: n yhteinen matkailupolitiikka. Se lisää byrokratiaa ja asiakirjojen tuotantoa. Sitä vastoin en valitettavasti usko, että sillä on suurempaa myönteistä vaikutusta todelliseen matkailutoimintaan.
Mirandan mietintö (A4-0289/98)
Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, minun on kirjattu sanoneen parlamenttimme lakon aikana, että parlamentti koostuu jäsenistä ja virkailijoista. Kaikki eivät olleet kanssani samaa mieltä, mutta uskon edelleen, että asia on näin. Parlamentin tarpeita palvelee hyvin joukko virkailijoita, ja minä osoitan heille siitä kunnioitustani.
Tässä yhteydessä haluan kuitenkin sanoa, että monissa tapauksissa on jo monena vuonna esiintynyt huomattavaa epäpätevyyttä, joka on ollut yleistä pääosasto VI: ssa (hallinto). Pitkään jatkunut huolimattomuus ja virheet ovat vahingoittaneet toimielimemme julkista kuvaa. Hallinnon pääosaston entisen pääjohtajan Jean Feidtin olisi otettava vastuu tästä valitettavasta tilanteesta.
Minun on korostettava, että nämä huomautukset eivät liity millään tavalla kansallisuuteen, poliittiseen painostukseen tai klubien tai salaseurojen jäsenyyteen, vaan ne esitetään siksi, että parlamentti on vuosikausia kärsinyt pääosasto VI: n huonosta hallinnosta - voisin esittää luettelon, jos minulla olisi enemmän aikaa - ja herra Jean Feidtin olisi otettava siitä vastuu.

Fabre-Aubrespy
Ryhmämme äänesti Mirandan mietintöä vastaan sen olennaisen sisällön eli Euroopan parlamentille varainhoitovuodeksi 1996 myönnetyn vastuuvapauden vuoksi.
Kun on kyse erityisemmin varainhoitovuoden 1996 määrärahojen kuuluisasta siirrosta varainhoitovuodeksi 1997, esittelijä asettuu jälleen kerran puolustamaan tulojen ja menojen hyväksyjiä moittimalla oikeudellista yksikköä ja varainhoidon valvojaa: viimeksi mainittu on kuitenkin suorittanut työnsä täydellisesti ehdottamalla ei-automaattisten siirtojen prosessin noudattamista, jotta voitaisiin korvata säädetyssä määräajassa parlamentin puhemiehen allekirjoituksen puuttuminen. Hallinto ei kuitenkaan noudattanut tätä ehdotusta.
Oli odotettava tammikuun 1997 loppuun ennen kuin hallinto sai tietää, että puhemies ei ollut loppujen lopuksi allekirjoittanutkaan sopimuksen täydennysosaa. Tuolloin pyydettiin parlamentin entistä puhemiestä allekirjoittamaan täydennysosa takautuvasti, yli kuukausi määräajan jälkeen, mistä hän tietenkin kieltäytyi. Tämä ei estänyt pääjohtajaa tekemästä samaa ehdotusta seuraajalleen, edelleen turhaan.
Vielä hämmästyttävämpää on, että tulojen ja menojen hyväksyjän yksiköiden ja varainhoidon valvojan yksiköiden välillä liikkuneen kirjanpidon mukaan kyseessä olevat 30, 76 miljoonaa ecua kuuluivat kuitenkin varainhoitovuodeksi 1997 automaattisesti siirrettyihin määrärahoihin; ne olivat sitä paitsi asianmukaisesti siirrettyjä 20. tammikuuta 1997 päivätyn asiakirjan mukaan, jonka oli allekirjoittanut toimivaltainen tulojen ja menojen hyväksyjä. Tämä asiakirja todisti muun muassa varainhoidon valvojalle ja pääjohtajalle, että vaadittavat menettelyt oli suoritettu, vaikka asiakirjan laatija oli tällä välin yrittänyt saada Euroopan parlamentin puhemiehen allekirjoittamaan sopimuksen täydennysosan takautuvasti, mistä pääjohtaja oli täysin tietoinen...
Nyt esittelijä pyytää meitä myöntämään vastuuvapauden Euroopan parlamentin hallinnolle, vaikka tämä välikohtaus onkin osoittanut tilinpäätösmenettelyn huolestuttavan tehottomuuden; menettelyn avulla, ja vaikka parlamentin puhemiehen allekirjoitus puuttui sopimuksen täydennysosasta, mainitut 30, 76 miljoonaa ecua esitettiin varainhoitovuodeksi 1997 automaattisesti siirrettyjen määrärahojen luettelossa. Lisäksi talousarvion valvontavaliokunta hyväksyi 25. helmikuuta 1997 pitämässään kokouksessa varainhoitovuoden 1996 tilinpäätöksen sekä kyseessä olevien määrärahojen automaattisen siirron.
Nyt tätä jupakkaa pyritään vähättelemään esittämällä, että varoja ei ole varsinaisesti menetetty ja että jäsenvaltiot ryhtyvät tarpeellisiin toimiin, jotta D3-rakennuksen käyttöönotto määräajassa voitaisiin rahoittaa parlamentin talousarviosta. Parlamentin hallinto jätti kuitenkin täysin kantamatta vastuunsa eli mainitun 30, 76 miljoonan ecun siirtämisen tosiasiallisesti ja varainhoitoasetusta noudattaen siten, että se ei antanut sopimuksen täydennysosaa puhemiehen allekirjoitettavaksi, sitten siten, että se ei turvautunut ei-automaattiseen siirtomenettelyyn, siten, että se yritti päivätä sopimuksen täydennysosan aikaisemmaksi ja vihdoin siten, että se piti itsestään selvänä määrärahojen siirtoa varainhoitovuodeksi 1997.
Nyt pitäisi rangaista tästä uskomattomasta vakavien laiminlyöntien ja puutteiden sarjasta kieltäytymällä myöntämästä vastuuvapautta, jotta sarja ei toistuisi.
Lisäksi ryhmäni, joka on tyytyväinen päätökseen olla myöntämättä vastuuvapautta talous- ja sosiaalikomitealle, hämmästelee sitä, että Mirandan mietinnössä, jossa valitellaan alueiden komitean tulostilin ja taseen sisältämien tietojen erityistä puutteellisuutta ja johdonmukaisen henkilöstöpolitiikan puuttumista, ei ole valiteltu samaa tämän toimielimen osalta: tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa varainhoitovuodeksi 1996 oli kuitenkin osoitettu tiettyjä epäsäännöllisyyksiä tämän toimielimen toiminnassa.

Holm
Olen äänestänyt Mirandan laatiman talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön puolesta, jossa käsitellään varainhoitovuoden 1996 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämistä.
Vastuuvapauden lykkääminen on oikein talous- ja sosiaalikomitean osalta, koska vakavia puutteita ja säännönvastaisuuksia on tullut ilmi. Nämä säännönvastaisuudet on tutkittava sekä sisäisesti EU: n tilintarkastustuomioistuimen ja UCLAFin kautta että tarpeen vaatiessa ulkoisesti kansallisesti osallisen viranomaisen kautta. Sitä ennen ei vastuuvapautta voi myöntää.
Mielestäni Euroopan parlamentissa esiintyvät ongelmat liittyvät myös muun muassa hankintoihin, konsulttien käyttöön ja tilinpidossa ja tilintarkastuksissa sekä oikeudellisessa yksikössä käytettävän pätevän henkilöstön puuttumiseen. Ero talous- ja sosiaalikomiteaan nähden on se, ettei mikään viittaa petoksiin vaan rakenteellisiin virheisiin Euroopan parlamentissa. Sen vuoksi tilintarkastustuomioistuin saa mielestäni tehtäväkseen tutkia tätä tarkemmin. Työ on jo aloitettu Euroopan parlamentissa, mutta mielestäni olisi hyvä, että annettaisiin jonkun " ulkopuolisen" auttaa tässä työssä.

Puhemies
Äänestystunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 12.55 ja sitä jatkettiin klo 15.05.)

Puhemies
Hyvät kollegat, emme valitettavasti voi aloittaa istuntoa, koska ensimmäinen puhuja on komission puheenjohtaja herra Santer, jota odotamme edelleen lounaalta, jonka hän on nauttinut yhdessä Espanjan kuninkaan kanssa. Hän on tulossa ja hänen pitäisi saapua parin minuutin kuluttua. Halusin kertoa teille, mistä tämä viivästys johtuu.
(Istunto keskeytettiin klo 15.05 ja sitä jatkettiin klo 15.10.)

Omat varat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma omista varoista ja talousarviomenettelystä.

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on juuri hyväksynyt kertomuksensa omien varojen järjestelmän toimivuudesta. Kyseessä on tärkeä kertomus. Se on tärkeä sekä sisältönsä - johon palaan - että esittämisajankohtansa vuoksi.
Mutta omia varoja koskevan päätöksen 10 artiklan mukaisesti tämä teksti pitäisi esittää vuonna 1999. Päätimme kuitenkin aikaistaa sen esittämistä eräästä yksinkertaisesta syystä: unionin talousarvion rahoitusjärjestelmä on ratkaiseva tekijä Agenda 2000 -neuvottelujen kannalta. Ilman tätä kertomusta emme pystyisi mitenkään saamaan päätökseen kyseisiä neuvotteluja sovittuna ajankohtana, maaliskuussa 1999. Nyt kun kaikki asiaan liittyvät tiedot on koottu, toivon Agenda 2000: n käsittelyn vauhdittuvan jälleen.
Arvoisa puhemies, komission tänään hyväksymä teksti on kattava, läpinäkyvä, objektiivinen ja avoin. Teksti on kattava, koska siinä käydään läpi kaikki mahdolliset ja kuviteltavissa olevat keinot unionin tulevan rahoituksen tasapuolisuuden ja sanoisinpa myös riittävyyden varmistamiseksi. Teksti on läpinäkyvä, koska siinä ei peitellä jokaiseen mahdolliseen ratkaisuun liittyviä haittapuolia eikä etuja. Teksti on objektiivinen, koska se perustuu kiistämättömiin lukuihin. Ja se on avoin, koska tässä vaiheessa siinä vasta esitetään erilaisia vaihtoehtoja.
Komissio toivoo, että se pystyy tällä kertomuksella tekemään vaikeasta ja poliittisesti arkaluonteisesta keskustelusta kiihkoa vähentävän ja objektiivisen. En peittele sitä, että komissio etsii uusia ratkaisuja käsitellessään tulojen ja maksujen nettotasapainon problematiikkaa avoimesti. Se on mielestäni välttämätöntä, koska toivon, että väistämätön keskustelu käydään selvältä ja objektiiviselta pohjalta. Lisäksi kyseessä on aihe, jota on käsiteltävä varovasti, mikä käy selvästi esille kertomuksestamme.
Arvoisa puhemies, sallinette, että näiden muutamien alustavien huomautusten jälkeen esittelen asiakirjamme keskeisen sisällön. Tekstissä on kaksi teemaa. Ensimmäinen on nykyisen järjestelmän toimivuus ja sen mahdollinen kehittäminen. Toisena teemana ovat talousarvion epätasapainoon liittyvät ongelmat.
Nykyisen järjestelmän kehittyminen viime vuosien aikana heijastaa vuosina 1988 ja 1994 tehdyillä omia varoja koskevilla päätöksillä aikaansaatuja uudistuksia. Maksumäärät ovat muuttuneet tasapuolisemmiksi, koska ne vastaavat nyt paremmin jäsenvaltioiden bruttokansantulon osoittamaa maksukykyä. Lisäksi nykyiset säännökset takaavat unionille riittävät varat menojen kattamiseen, jolloin voidaan välttää rahoituskriisit, joita unionissa aiemmin esiintyi.
Nykyisessä järjestelmässä on kuitenkin tiettyjä heikkouksia, joista yhtä Euroopan parlamentti on itsekin korostanut useaan otteeseen. Rahoituksellinen riippumattomuus, joka on omien varojen käsitteen perustana, on hämärtynyt sitä mukaa, kun kansallisilla maksuilla katettava unionin talousarvion osa on kasvanut. Nykyinen järjestelmä ei myöskään ole avoin, mikä johtuu osaksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnetystä monimutkaisesta korjausmekanismista mutta myös alv-maksun muuttamisesta, joka on arvonlisäverotulon perusteen rajoittamisen seurauksena muuttunut luonteeltaan itse asiassa samankaltaiseksi kuin jäsenvaltioiden bruttokansantuloon perustuva maksuosuus. Lisäksi järjestelmän hallinnoinnissa on vaikeuksia, jotka liittyvät niin sanottujen perinteisten omien varojen, tulli- ja maatalousmaksujen keräämiseen.
Arvoisa puhemies, jos järjestelmää halutaan kehittää avoimempaan ja loogisempaan suuntaan, valittavana on kaksi hyvin erilaista vaihtoehtoa. Ensinnäkin nykyistä järjestelmää voitaisiin yksinkertaistaa. Se voitaisiin toteuttaa vahvistamalla BKTL: ään eli bruttokansantuloon perustuvan maksun osuutta maksujärjestelmässä, vaikka se olisikin ristiriidassa omien varojen käsitteen kanssa. Bruttokansantulon merkityksen korostaminen tekisi nykyisestä järjestelmästä varmasti yksinkertaisemman ja tasapuolisemman mutta se ei lujittaisi unionin rahoituksellista riippumattomuutta.
Tähän liittyen komissio on tutkinut Cardiffin Eurooppa-neuvoston jälkeen Espanjan hiljattain tekemää ja Kreikan ja Portugalin kannattamaa ehdotusta progressiivisen maksujärjestelmän käyttöönotosta. Ehdotus nostaa kuitenkin esiin ongelmia. Unionin talousarvion menoissa esimerkiksi pyritään nykyään ottamaan huomioon yhteisvastuun tavoite. Tällainen lähestymistapa edistää tehokkaammin todellista lähentymistä kuin pelkkä talousarviomäärärahojen siirto vähemmän varakkaille maille.
Toinen vaihtoehto on se, että omien varojen järjestelmän verotulopohjaa laajennetaan ottamalla käyttöön yhdet tai useammat uudet omat varat. Kyseessä on ratkaisu, jota parlamenttinne on suositellut useaan otteeseen. Sen lisäksi, että unionista tulisi rahoituksellisesti riippumattomampi, uusien omien varojen sisällyttäminen järjestelmään lujittaisi ennen kaikkea poliittista vastuunalaisuutta ja näkyvyyttä kansalaisten osalta.
Mahdollisista omista varoista, joita esitämme tai ehdotamme, on kertomuksessamme pitkä ja monikohtainen luettelo. Tarkasteltaessa luetteloa sellaisten välttämättömien kriteerien mukaan, kuten jäsenvaltioiden välisen tasapuolisuuden ja maksujen tehokkaan keräämisen, on todettava, että siinä ei juurikaan ole kaikkia kriteerejä täyttäviä vaihtoehtoja. Ainoastaan todellinen arvonlisävero, siinä muodossa kuin Euroopan parlamentti ehdotti sitä vuonna 1994, olisi varteenotettava vaihtoehto keskipitkällä aikavälillä.
Arvoisa puhemies, siirryn nyt talousarvion epätasapainon arkaan kysymykseen. Aivan aluksi haluaisin suoralta kädeltä toistaa - komissio on muuten aina sanonut näin - että talousarvioon liittyvien tulojen ja maksujen tasapainon käsite on vaikeasti ymmärrettävissä ja hallittavissa. Euroopan unionin jäsenyyden kustannuksia ja etuja ei voida pelkistää pelkäksi laskutehtäväksi. Saksa, Alankomaat, Itävalta ja Ruotsi ovat kuitenkin viitanneet Fontainebleaun sopimukseen, jossa sanotaan: " Menopolitiikka on tietyllä aikavälillä keskeinen keino talousarvion epätasapainon ratkaisemiseksi. On kuitenkin päätetty, että jos jäsenvaltion talousarviomaksu muodostuu liian raskaaksi valtion suhteellisen vaurauden kannalta, sen maksuosuutta on voitava korjata sopivana ajankohtana."
Tarkasteltaessa tilannetta puhtaasti talousarvion näkökulmasta näiden neljän jäsenvaltion tulojen ja maksujen tasapaino on todellakin heikentynyt - mikä muuten johtuu eri syistä - ja se on tällä hetkellä suunnilleen yhtä suuri tai jopa suurempi kuin Yhdistyneellä kuningaskunnalla ennen korjausmekanismin käyttöönottoa. Yhdistynyt kuningaskunta ei siis itse asiassa enää ole - ja todennäköisesti vielä vähemmän tulevaisuudessa laajentumisen jälkeen - erityisasemassa tulojen ja maksujen tasapainonsa ja suhteellisen vaurautensa näkökulmasta. Sen 1980-luvun alkupuolella poikkeuksellinen asema on muuttumassa arkipäiväksi.
Jollei oteta huomioon laajentumisen kustannuksia, Agenda 2000 vaikuttaa mainittujen neljän maan tulojen ja maksujen nettotasapainon tulevan kehityksen osalta ehkä vain marginaalisesti eikä välttämättä edes kielteisesti maiden tulojen ja maksujen tasapainoon. Tässä vaiheessa on kuitenkin ennenaikaista sanoa varmuudella, mitä tällä alalla tapahtuu, koska monet asiat riippuvat yhteisen maatalouspolitiikan ja rakennerahastojen uudistamisesta tehtävistä lopullisista päätöksistä.
Siitä huolimatta, että komissio suhtautuu varauksellisesti tulojen ja maksujen nettotasapainon käsitteeseen, se on päättänyt olla sivuuttamatta tätä kysymystä. Komissio on tarkastellut erilaisia vaihtoehtoja, joilla tilannetta voitaisiin korjata. Haluaisin kuitenkin ensin asettaa ne omaan yhteyteensä.
Ensinnäkin talousarvion epätasapainoisuuden syy on talousarvion menojen puolella, kuten Fontainebleaussa tunnustettiin. Toiseksi jos unionin menoja ei olisi vakavasti yritetty saada hallintaan - teidän myötävaikutuksellanne - epätasapaino olisi lisääntynyt. Lopuksi laajentumisen kustannukset on jaettava tasapuolisesti kaikkien nykyisten jäsenvaltioiden maksukyvyn mukaan. Jos talousarvion epätasapainoon löydetään yksimielinen ratkaisu, komissio voi esittää kolme varteenotettavaa vaihtoehtoa - jotka muuten eivät ole toisiaan poissulkevia.
Ensimmäinen vaihtoehto on paluu yhtenäiseen ja yksinkertaistettuun rahoitusjärjestelmään. Rahoitusjärjestelmää voitaisiin yksinkertaistaa siten, että se perustuisi enemmän tai jopa täysin BKTL-maksuun. Yksinkertaistetussa järjestelmässä voitaisiin myös luopua vähitellen korjausmekanismista. Toinen vaihtoehto on korjata menopuolta. Kuten jo mainitsin, Fontainebleaun sopimuksessa korostetaan, että talousarvion epätasapaino olisi korjattava yhteisön menojen avulla. Rakenteisiin liittyvät menot, jotka muodostavat merkittävän osan talousarviosta, kompensoivat tietysti tätä epätasapainoa, mutta se tapahtuu harkitusti, koska kyseessä ovat nimenomaan ne määrärahat, joilla vahvistetaan vähemmän varakkaiden jäsenvaltioiden taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Toinen tärkeä menoerä löytyy yhteisen maatalouspolitiikan puolelta, missä ei harjoiteta tulonjakoa jäsenvaltioiden kesken. Koska talousarvion epätasapaino johtuu osaksi yhteisestä maatalouspolitiikasta, voitaisiin harkita yhteisön maanviljelijöille maksamien suorien tukien leikkaamista. Se ei kuitenkaan merkitsisi tietenkään yhteisen maatalouspolitiikan uudelleenkansallistamista, sillä maanviljelijöiden oikeudet säilyisivät ennallaan ja päätökset tehtäisiin edelleen Brysselissä.
Kolmas vaihtoehto on yleisen korjausmekanismin käyttöönotto. Mekanismia sovellettaisiin kaikkiin jäsenvaltioihin, jotka täyttävät tarvittavat edellytykset. BKTL-maksut pitäisi jakaa uudelleen jäsenvaltioiden kesken ja niiden äkillisen kohoamisen estämiseksi olisi tämän vaihtoehdon yhteydessä suositeltavaa ottaa käyttöön maksujen osittainen palautusjärjestelmä, jolla korjattaisiin heikentynyttä tulojen ja maksujen tasapainoa tietyn rajan ylittyessä.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, komissio esittää tänään omia varoja koskevan kertomuksensa koska se toivoo - toistan tämän - että kaikki kortit olisivat pöydällä Agenda 2000 -neuvottelujen viimeistä vaihetta varten. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että tulojen ja maksujen tasapainoa koskeva keskustelu ei saa jättää varjoonsa tehokasta ja oikeudenmukaista rahoitusjärjestelmää koskevia pohdintoja. Sen osalta haluaisin korostaa vielä kerran, että komissio esittää kertomuksessaan eri vaihtoehtoja mutta ei aseta niitä suosituimmuusjärjestykseen.
Lopuksi on otettava huomioon, tahdottiinpa sitä tai ei, päätöksentekomenettelyissä olevat erot unionin menojen ja rahoitusjärjestelmän välillä. Sen osalta muistutan teille, että komission mukaan Agenda 2000: n täytäntöönpano ei edellytä nykyisten omien varojen enimmäismäärän ylittäviä taloudellisia voimavaroja eikä omia varoja koskevaa päätöstä siis tarvitse muuttaa kiireesti, mihin tarvitaan kaikille tuttu monimutkainen ja raskas toimielinkäsittely.
Tämä saattaa merkitä sitä, että meillä on riittävä liikkumavara, mahdollisesti tulevaan laajentumiseen asti, pohtia kertomuksessa esitettyjä asioita ja tehdä tarvittavat päätökset sillä vakavuudella ja myös sillä levollisuudella, jota ne edellyttävät.

Haug
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Santer, parhaat kiitokset antamastanne komission julkilausumasta! Pitkään odotettu, kuumeisesti kaivattu! Totesitte kuitenkin, että olette pyrkinyt laatimaan julkilausuman kiihkottomasti. Olisin toivonut, että olisitte paneutunut siihen intohimoisesti, sillä silloin meillä kenties olisi käsiteltävänä päätösehdotus, josta voisimme käydä kunnollista keskustelua. Nyt eteemme on sen sijaan levitetty kukkuramitoin eri vaihtoehtoja, jotka ovat kyllä kelvollisia mutta vain irrallisia ehdotuksia.
Mutta hyvä niin, olemmehan jo keskustelleet asiasta määrätietoisesti myös parlamentissa ja todenneet siitä yhtä ja toista budjettivaliokunnassakin. Lähtökohtammehan on seuraava: on olemassa sopimuksiin perustuvia säännöksiä, jotka sitovat meitä. Niin ollen 130 a artiklassa sanotaan, että yhteisö on sitoutunut noudattamaan solidaarisuutta varattomien ja hyvinvoivien jäsenvaltioidensa välillä ja asettanut yhdeksi päämääräkseen vähentää alueiden välisiä kehityseroja ja heikommassa asemassa olevien alueiden jälkeenjääneisyyttä.
Tämä on asian yksi puoli. Samaan aikaan jäsenvaltioiden kansantalouksien suorituskykyä käytetään, kuten tekin asiaa kuvasitte, jopa arvonlisäverojärjestelmän osalta olennaisena tekijänä määritettäessä niiden osuuksia EU: n talousarvion rahoituksesta. Jos katsomme tarkoin ympärillemme, toteamme, että tämä todella myös pätee kaikkiin jäsenvaltioihin Isoa-Britanniaa lukuun ottamatta. Ison-Britannian bruttokansantuloon perustuva osuus on 15, 9 %, mutta sen rahoitusosuus talousarviosta on vain 9, 9 %. Kerroitte, mistä tämä johtuu, nimittäin niin kutsutusta brittialennuksesta. Siitä huolimatta, että jäsenvaltiot jo rahoittavat talousarviota jossakin määrin suorituskykyään vastaavasti, jäsenvaltioiden taholta on esitetty vaatimuksia maksujen pienentämiseksi! Vastapainoksi on ehdotettu progressiivista tulorahoitusjärjestelmää ja myös talousarvion laajentamista siten, että korotettaisiin sen tähänastista ylärajaa, joka on 1, 27 % bruttokansantulosta, kuten jo aiemmin on ollutkin. Kaikki tämä on tullut kirjatuksi Cardiffin huippukokouksen pöytäkirjaan.
Ne jäsenvaltiot, jotka ovat enemmän tai vähemmän äänekkäästi vaatineet jäsenosuuksiensa alentamista, ovat perustaneet väitteensä niin kutsuttuun nettomaksajakäsitteeseen. Totesitte siitä jo jotakin, eikä minun ole tarpeen sanoa enää mitään tästä ekvivalenssiajatteluun perustuvasta tarkastelutavasta, joka metodisesti seisoo varsin huteralla pohjalla. Samalla on kuitenkin selvää, että lähemmin tarkasteltuna on kaikesta huolimatta nähtävissä selvää epätasapainoa vauraimpien jäsenvaltioiden välillä. Silmään pistää heti esimerkiksi se, että Tanska, jonka talouden suorituskyky on yhteisön toiseksi paras, saa takaisin huomattavasti enemmän talousarviovaroja kuin millä se osallistuu rahoitukseen. Samanaikaisesti Ruotsin ja Alankomaiden kaltaisille maille, joiden bruttokansantulo on alempi, lankeaa selvästi suurempi rahoitustaakka kuin mikä on niiden saama osuus yhteisestä talousarviosta.
Jos kerran on niin, kuten juuri sanottiin, että syyt vallitsevaan epätasapainoon eivät ole tulopuolella, silloin niiden on pakostakin oltava menopuolella. Ja nähdäkseni tästä asiasta me budjettivaliokunnassa olemme keskustelleet ja esittäneet myös perusteluja hieman määrätietoisemmin, kuin te julkilausumassanne ehdotatte. Olemme nimittäin nähneet, että jäsenvaltioiden osuudet eri yhteisten politiikkojen osalta vaihtelevat erittäin suuresti. Erityisen selvästi tämä epätasainen jakautuminen ilmenee yhteisessä maatalouspolitiikassa.
Sellaiset jäsenvaltiot, joissa maatalouden osuus on korkea ja joissa tukiin oikeutettujen maatalousrakenteiden osuus on suuri, kuten Tanska tai Ranska, saavat taloutensa suorituskykyisyydestä riippumatta takaisin suurempia summia kuin jäsenvaltiot, joissa maatalouden osuus on pienempi. Siten Ruotsin ja Saksan rahoitusosuus yhteisön talousarviosta on kaksi kertaa niin suuri kuin niiden osuus maatalouspolitiikasta. Mutta koska 45 % talousarviovaroista ohjautuu maatalouteen, on päivänselvää, että tästä on löydettävissä syy vallitsevaan epätasapainoon.
Olemme sen vuoksi iloisia siitä, että olette ottanut julkilausumassanne kantaa myös tähän meidän esille ottamaamme epätasapainotekijöiden vähentämiseen eli maatalouspolitiikan yhteisrahoitukseen. Sen kohdalla tärkeä lähtökohta on se, että painopistettä maatalouspolitiikassa suunnataan hintatakuista suoriin tulotukiin sekä maisemanhoidollisiin ja ekologisiin toimenpiteisiin. Tätä kehityssuuntaa on Agenda 2000: lla määrä vielä entisestään vahvistaa. Jo nyt 50-60 % maatalousmenoista on luonteeltaan rakenteellisia tukia. Koska tällaiset toimenpiteet vaikuttavat välittömästi paikan päällä jäsenvaltioissa, on järkevää, että jäsenvaltiot osallistuvat niiden rahoittamiseen niin kuin muissakin rakennepolitiikoissa. Niin ollen se ei olisi järjestelmän murentamista, johon myös viittasitte.
Sen vuoksi ehdotuksemme koskee juuri maatalouspolitiikan kansallista yhteisrahoitusta. Se ei olisi vain kehityksen suunnan kannalta johdonmukainen askel vaan johtaisi myös, nimenomaan nettomaksajuusproblematiikan kannalta, tuntuviin maksuhuojennuksiin. Kaiken sen lisäksi, mitä tekemästämme ehdotuksesta, joka on täällä toistaiseksi vasta keskusteltavana ja josta ei siis ole vielä muodollisesti päätetty, vielä voidaan sanoa, esimerkiksi että se tulee luonnollisesti myös voimistamaan yhteisen maatalouspolitiikan dynamiikkaa, sillä on vielä se kiistämätön etu kaikkiin muihin mainitsemiinne vaihtoehtoihin nähden, että se on toteutuskelpoinen. Siihen ei tarvita neuvoston yksimielisyyttä, vaan siihen riittää pelkkä määräenemmistö.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa herra Santer, te tulette kuulemaan monenlaisia mielipiteitä, mutta yksi tosiasia on kiistämätön: jos unionin bruttokansantuotteen kasvu on alle 2, 5 %, varsinainen 1, 27 %: n katto ei riitä samanaikaisesti yhteisön politiikkojen vahvistamiseen, koheesiopolitiikan jatkamiseen ja itälaajentumisen rahoittamiseen.
Mahdatteko olla tietoisia siitä - nyt puhun vain komission jäsenille, koska puheenjohtaja Santer ei ole paikalla - että tulette saamaan osakseen tässä asiassa voimakkaan mielipideryöpyn, jonka mukaan sellainen rahoitusjärjestelmä, jossa verotuksen progressiivisuutta ja suhteellista varallisuutta ei pidetä pääperiaatteina, on lähtökohdiltaan epäoikeudenmukainen ja epäsolidaarinen.
Komissaari Liikanen, komissioon, jossa te työskentelette, on tarttunut nettosaldon ja kohtuullisen tuoton periaatteen virus, ja sen vuoksi te olette tehnyt poliittisen päätöksen ja ehdottanut kustannusten uudelleen jakamista nettosaldojen tasaamiseksi sen sijaan, että olisitte suositellut tulojen uudelleen jakamista, joka mahdollistaisi progressiivisen verotuksen.
No niin, komission meille tänään esittämä ehdotus ei ratkaise mitään. Se ei tuo euroakaan lisää yhteisön talousarvioon ja se tuomitsee komission toiminnan puutteelliseen rahoitukseen ja toimettomuuteen. Toiseksi komission tekemä ehdotus on kaikista näkökulmasta katsottuna taantumuksellinen, olipa lopullinen valinta sitten mikä tahansa.
Ehdotus on myös vastoin tasapuolisen rahoituksen ja yhteenkuuluvuuden periaatetta ja se on epäoikeudenmukainen, kuten myös valiokunnat ja Euroopan maanviljelijät tulevat teille sanomaan parlamentin käsittelyn aikana. Se on yksipuolinen, kuten teille tullaan sanomaan myös Eurooppa-neuvostossa, ja lisäksi se on erittäin sopimaton ehdotus Euroopan toimielimeltä, jonka pitäisi suojella yhteisiä etuja, kuten luulen parlamentin teille sanovan.

Miranda
Arvoisa puhemies, emme aseta kyseenalaiseksi sitä, että on tärkeää käydä syvällinen keskustelu omien varojen järjestelmästä, ja tarkoituksemme on analysoida tätä asiakirjaa tarkkaan. Mutta tuo analyysi edellyttää sitä, että ensin selvitetään tietyt asiaan liittyvät kysymykset. Rahoituskysymyksiä ei voida irrottaa niiden yhteyksistä talouteen. Ei ainakaan, jos tahdotaan keskustella sellaiselta pohjalta, jossa tavoitteena on solidaarisuus ja varojen oikeudenmukainen jakautuminen. Näiden tavoitteiden on myös heijastuttava tasapuolisesti sekä tulo- että menopuoleen. Toinen kysymys: joko meidän on ensin määriteltävä tavoitteet ja sitten löydettävä asianmukaiset varat ja keinot niiden toteuttamiseksi, mikä on meidän edustamamme kanta, tai sitten määrittelemme ensin keinot ja vasta sen jälkeen hahmottelemme ne tavoitteet, jotka noiden keinojen avulla voidaan saavuttaa, mikä näyttää olevan komission ratkaisu, ja silloin perusta on, kuten tiedämme, hyvin rajoitettu eli 1, 27 %.
Jos valitaan ensimmäinen vaihtoehto, omien varojen järjestelmästä on tosiaankin mahdollista ja myös toivottavaa keskustella, etenkin mikäli tarkoituksena on pyrkiä ratkaisemaan niitä nykyisen järjestelmän aiheuttamia toistuvia vääristymiä, jotka on jo tuotu esiin tai joista ollaan muuten tietoisia. Nykyiseltä pohjalta on hyvin vaikea toimia.
Nyt komissio kuitenkin vie keskustelua jollain tavoin sivuraiteelle, sillä jo ennen keskustelun alkua komissio valitsi toisen ehdottamistaan suuntautumisvaihtoehdoista. Se taas johtuu siitä, että komission pääasiallisena huolenaiheena ei näytä olevan omien varojen ongelma, vaan olemassa oleva epätasapainoisuus. Komissio tietää, että Britannian rahoitusmekanismin lopettaminen ei ole kelvollinen keino, se tietää, että oikeudenmukaisten maksupalautusten järjestelmä merkitsisi itse yhteisön käsitteen loppua ja myös solidaarisuusperiaatteen loppua; kuten saimme nähdä, komissio ei usko BKTL: ään perustuvan progressiivisen järjestelmän tulevaisuuteen. Sille jää siten vain yksi mahdollisuus, jossa ei enää ole kyse omien varojen järjestelmästä, vaan menojen supistamisesta eli siis siitä, että koko ongelma ratkaistaan menoja leikkaamalla. Ja tämän mahdollisuuden komissio nyt sitten tuo tarkasteltavaksemme, mikä merkitsee samaa kuin vaikenisi kokonaan, koska mitään uutta se ei tähän keskusteluun tuo.

Müller
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen iloinen siitä, että komissiossa pohditaan maatalouspolitiikan yhteisrahoitusta. Yhteisrahoitus on maatalouspolitiikassa nähdäkseni oikea tie. Tämä ehdotus osuu ongelman ytimeen, koska siinä lähdetään liikkeelle talousarvion menopuolelta. Sitä paitsi tästä vaihtoehdosta voidaan, kuten sanottu, päättää neuvostossa määräenemmistöllä, eikä sen kohdalla tarvita yksimielistä revisiota, kuten omien varojen käytöstä päätettäessä. Nettomaksajuutta koskeva keskustelu sellaisena, kuin sitä käytiin entisen budjettiministeri Waigelin aikana, voidaan niin ollen siirtää huoletta eläkepäiville yhdessä budjettiministerin kanssa.
Jos jäsenvaltiot rahoittaisivat puolet maatalousbudjetin suorista tuista omasta taskustaan, tämä merkitsisi Saksalle 2, 4 miljardin D-markan suuruista nettohuojennusta. Myös Iso-Britannia hyötyisi tällaisesta uudistuksesta tuntuvasti, noin 2 miljardia D-markkaa. Briteille myönnetty alennus kävisi silloin tarpeettomaksi. Jos rahoitusta siirretään unionilta jäsenvaltioille, myös EU-budjettia täytyy alentaa vastaavalla summalla. Kaikki muu merkitsisi armotta EU-budjetin korottamista, mikä kilpistyisi myös Saksassa niiden tahojen vastustukseen, jotka joutuisivat maksamaan yhteisrahoituksen omasta pussistaan.
Käsittääkseni ei siis tule kyseeseen, että näin vapautuvat varat käytettäisiin eräänlaisen eurooppalaisen työllisyysohjelman muodossa Euroopan laajuisten verkkojen ja tutkimuspolitiikan rahoittamiseen. Työllisyyspolitiikka laajassa mitassa kuuluu tästä eteenkin päin jäsenvaltioiden omalle vastuulle eikä se ole rahoitettavissa Euroopan tasolla.

Samland
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, sydämelliset kiitokset esittämästänne julkilausumasta. Meillä on todellakin ensimmäistä kertaa yhteisössä edessämme asiakirja, jossa on esitetty kaikessa yksityiskohtaisuudessaan numerot ja jossa on tehty selväksi, mikä on tässä keskustelussa realistista ja mikä epärealistista. Voimme sanoa, kuten rouva Müller, että Waigel-alennus oli epärealistinen jo siitä hetkestä lähtien, kun se kehitettiin. Sillä se ei elä tässä maailmassa, joka luulee, että Portugali hyväksyisi sikäläisessä parlamentissa maksettavakseen ne kustannukset, jotka Saksa haluaa säästää ratifiointipäätöksellä. Siksi on hyvä, että asia katsotaan loppuun käsitellyksi.
Niin ikään on hyvä, että katsomme loppuun käsitellyksi Espanjan hallituksen ehdotuksen, jonka mukaan nettomaksajat pantaisiin tulevaisuudessa maksamaan vielä vähän lisää, jolloin epäoikeudenmukaisuus tai oikeudenmukaisuudessa vallitseva aukko entisestään levenisi. Siinäkään ei ole mitään mieltä, ja sillä pyritäänkin vain varmistelemaan asemia ensi vuoden maaliskuun neuvotteluja varten.
Haluankin tässä kohden selvästi korostaa - olen käyttänyt samaa sanontatapaa täällä usein ennenkin ja korostan sitä vielä kerran: Euroopan unioni ei ole säästökassa, johon jokainen maksaa osuutensa voidakseen lopuksi nostaa sen mahdollisimman korkeaa korkoa kasvaneena takaisin itselleen. Me olemme, kuten rouva Haug sanoi, solidaarinen yhteisö, ja silloin täytyy omia varoja koskevan järjestelmänkin olla sellainen, jota solidaariselta yhteisöltä voidaan edellyttää.
Toisaalta on todettava, että oikeudenmukaisuudessa on aukko, ja se osoittautuu tässä harvinaisen selväksi ja venyväksi. Se rajoittuu vain niihin, jotka pitävät itsestään suurinta meteliä - en käytä tällä kertaa esimerkkinä oman maani edustajia vaan Alankomaiden, jotka hekin muistuttavat meille kovaäänisesti itsestään, sillä jos jätetään pois laskuista Rotterdamin vaikutus, nettomaksaja Alankomaiden tase näyttäytyy aivan toisenlaisena kuin Alankomaiden hallitus toistuvasti väittää. Tässäkin suhteessa nämä luvut ovat hyvin hyödyllisiä.
Muuten, tämän olisin sanonut, jos herra Santer olisi vielä ollut paikalla - ja luxemburgilaisten sietää saada kuulla tämä: jos henkilöstökulut lasketaan mukaan, heidän pitäisi olla täysin rauhallisella mielellä. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että heidän täytyisi tulla meitä vastaan, kun on kyse siitä, että Luxemburgissa pitäisi ottaa haltuun rakennuksia ja panna vielä meidät maksamaan siitä....
(Suosionosoituksia) ... Heidän pitäisi olla aivan rauhallisia, koska me olemme siellä kuin elävä rakennerahasto!
Mutta nyt varsinaiseen poliittiseen linjaan: kyse on siitä - ja sama pätee yhtä hyvin Brysseliin - että on tasoitettava epätasapaino, joka vallitsee yhteisön rikkaiden jäsenvaltioiden välillä. Ei voi käydä päinsä, että Tanskan kaltainen maa, joka on henkeä kohti lasketun bruttokansantuotteen mukaan yhteisön rikkain maa, on nettosaaja, ja esimerkiksi Ruotsin kaltainen maa on nettomaksaja. Järjestelmässä täytyy silloin olla jotakin vikaa.
Missä on tämän vian aiheuttaja? Juuri siellä, missä sen yhdessä kolmesta vaihtoehdosta selkeästi osoitettiin olevankin: maataloudessa. Se on siellä, missä maksupalautuksetkin. 47 % menoista ohjautuu maatalouspolitiikkaan. Maalle, jonka maatalousosuus on suuri, palautuu suurempi summa, ja se on sen vuoksi nettosaaja. Tanskalaisten sisään maksamat summat eivät ole epäoikeudenmukaisen suuria, mutta koska he saavat maatalouspolitiikkamme kautta enemmän takaisin, he ovat nettosaajia. Olen siksi sitä mieltä, että täällä tehtävä korjausmekanismia koskeva ehdotus on oikeansuuntainen, eikä se perustu kansalliselle tasolle palauttamiseen vaan yhdessä rahoittamiseen, millä on tarkoitus mahdollistaa yhteisrahoitus, kuten on laita rakennerahastojen, tutkimusvarojen ja kaikkien varojen kohdalla. Sillä on - kuten rouva Haug totesi - se suuri haittapuoli, että se voidaan toteuttaa määräenemmistöllä. Tämä tarkoittaa, että ne, jotka haluavat jättäytyä veto-asemaan, ovat tällöin hyvin heikossa asemassa.
On vielä toinenkin käsiteltävä asia, nimittäin brittien maksun alennus. Sillä oli oma käyttötarkoituksensa - haluan sanoa tämän tässä selvästi - kun vuonna 1984 talousarviovaroista 71 % ohjautui maatalouteen - 71 %! Tuolloin sillä oli käyttötarkoituksensa, sillä silloin brittien saamat maksupalautukset maataloudesta olivat todellakin noin 8-10 %: n suuruusluokkaa. Nykyään Iso-Britannia saa tämän maksun alennuksen lisäksi alennuksen myös niiden politiikkojen osalta, jotka ovat nousseet vuoden 1984 jälkeen yhteisön kannalta määräävään asemaan. Näitä ovat esimerkiksi alue- ja rakennepolitiikka. Tulevaisuudessa sellainen tulee olemaan itälaajeneminen, ja siitä, Terry hyvä, minä sanon: myös sosiaalidemokraattiystäväni Tony Blairin tulee olemaan vaikeaa perustella, miksi brittien, jotka kovaäänisesti vaativat itälaajenemista, pitäisi saada vielä siitäkin hyvästä alennusta muilta. Se tulee olemaan heille vaikeaa.
(Suosionosoituksia) Nyt tiedän, että tämä on paljon vaikeampi työkenttä, sillä tässä on kyse yksimielisyyttä vaativista päätöksistä, ja sanonkin sen vuoksi hyvin selvästi: tämä yhteisö on aina osoittanut erinomaisuutensa siinä, että se ei ole asettanut mitään radikaaleja vaatimuksia. Mutta joudumme varautumaan ja brittikollegani joutuvat varautumaan juuri siihen, että löydämme järkeviä keinoja, joilla voimme osaltamme vaikuttaa siihen, että onnistumme poistamaan asteittain maksun alennukset talousarvion niistä osista, joissa ei ole kyse " maataloudesta" , jotka toisin sanoen ovat alue- ja rakennepolitiikkaa ja niin ollen osa yhteisön solidaarisuutta, sekä niistä osista, jotka ovat osa tulevaa itälaajenemista.
Viimeinen lausahdus: Uskon, että se paketti, joka on täällä jätetty käsiteltäväksi, on hyvä paketti, joka täydentää toista pakettia, Agenda 2000: ta, ja voi osaltaan edistää kompromissiin pääsyä ensi vuoden maaliskuussa: yhtäältä koheesiota yhteisrahoitusta varten ja toisaalta kiinnostavia, järkeviä ratkaisuja brittien maksun alennuksen suhteen maatalouspolitiikan uudistamista varten. Uskon, että tulemme löytämään hyvän ratkaisun tämän ison korin kaikissa kysymyksissä.
(Suosionosoituksia)
Tillich
Arvoisa puhemies, hyvä Detlev Samland, juuri nykyinen liittohallitus, johdossaan Helmut Kohl ja Theo Waigel, vaati korjausta voimassa olevaan omia varoja koskevaan järjestelmään. Muut jäsenvaltiot yhtyivät tähän vaatimukseen, ja on pidettävä hyvänä sitä, että komissio on nyt esittänyt tämän ehdotuksen asian uudelleen järjestämiseksi ja myöntää, että tämä epätasapaino on olemassa. Tulevaisuutta silmällä pitäen on otettava huomioon kaksi näkökohtaa: kuinka paljon varoja Euroopan unionin talousarvioon on käytettävissä ja millaisella panoksella kukin jäsenvaltio tähän rahoitukseen osallistuu?
Vasta tämä tekee mahdolliseksi rehellisen keskustelun menopuolesta, toisin sanoen Agenda 2000: sta. Kukaan ei aseta kyseenalaiseksi solidaarisuuden periaatetta sellaisena kuin siitä on määrätty sopimuksissa Euroopan unionista. Korviini jäivät kuitenkin kaikumaan vielä Espanjan kuninkaan aamupäivällä lausumat sanat. Hän totesi, että EU on muuttunut, ja me kaikki täällä parlamentissa olemme useaan kertaan päättäneet, että EU muuttuu vielä entisestään.
Sen vuoksi ei voida ilman muuta olettaa, että tämä järjestelmä, sellaisena kuin se nyt toimii, olisi myös tulevaisuutta ajatellen toimintakykyinen. On muutamia jäsenvaltioita, joiden bruttomaksusuoritukset ovat viime vuosina jatkuvasti kasvaneet. Näiden jäsenvaltioiden maksupalautukset ovat kuitenkin pysyneet periaatteessa entisellä tasolla. Nykyiselle maksunalennusjärjestelmälle, jota sovelletaan yhteen jäsenvaltioon, ei ole enää perusteita - totesitte näin: britit ovat halunneet alennuksen jopa BSE: stä. Perinteiset tulomuodot ovat menettäneet merkityksensä eivätkä ne edistä läpinäkyvyyttä vaan pikemminkin synnyttävät sekaannusta.
Herra Samland, Theo Waigel ehdotti sen vuoksi, että jokaisen jäsenvaltion maksu rajattaisiin tietyksi enimmäismääräksi kunkin jäsenvaltion bruttokansantulosta. Tämä rajaus, herra Samland, ei ole yksinkertaisesti vain jokin alennus, vaan sitä on tarkasteltava ennen kaikkea samassa yhteydessä menopuolen uudistusten kanssa, eikä vain maatalouden alalla, ei, vaan myös koheesio- ja rakennepolitiikassa. Tämä on lähtökohta ja perusta laajemmalle unionille. Ja tässä vielä uutinen: yhteisrahoitus maatalouden alalla on kollegamme Bögen ajatustyön tuote, mutta kuten tavallista, kun ajatus alkaa osoittautua menestykselliseksi, sille luonnollisesti löytyy useita isiä.
(Hälinää) En ole samaa mieltä komission yhteenvedosta, jossa se toteaa, ettei tällä hetkellä olisi minkäänlaista ajankohtaista tarvetta nykyisen omia varoja koskevan järjestelmän uudelleen muokkaamiseen; tämä olisi sen mielestä tehtävissä myös laajenemisen toteutuessa. Tätä kohtaa en pidä komission yhteenvedossa perusteltuna.

Seppänen
Arvoisa puhemies, kysymys on nyt EU: n laajenemisen maksajista. Jos koheesiovaroja leikataan, laajenemisen maksajina ovat koheesiomaat. Jos rakennerahastoja leikataan, laajenemisen maksajina ovat EU: n omat kehitysalueet. Jos maatalouspolitiikan EU-rahoitusta leikataan, laajenemisen maksajina ovat EU-maiden maanviljelijät. Jos yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta siirretään jäsenmaiden kansallisiin budjetteihin, laajenemisen maksajina ovat EU-maiden veronmaksajat. Jos Saksa maksaa EU: n budjettiin vähemmän, muut maksavat laajenemisesta enemmän. Jos Englannille maksetaan EU-varoista pienempiä maksupalautuksia, Englannin veronmaksajat maksavat laajenemisesta enemmän. Jos Hollannin osuudesta poistetaan sen omaksi osuudekseen laskemat tullitulot, se ei ole niin suuri nykymenojen nettomaksaja kuin se sanoo olevansa. Oman maani Suomen puolesta ilmoitan, että jos tullitulot otetaan huomioon, myös me olemme nettomaksajia.
Kiitän komissiota julkilausumasta. Asioista on puhuttava niiden oikeilla nimillä. Me emme selviä poliittisin perustein toteutettavasta laajenemisesta ilman taloudellisia tulonsiirtoja kaikilta nykyisiltä jäsenmailta tuleville jäsenmaille. On mahdotonta hyväksyä sitä, että joku laajenemista kannattava maa ei osallistu sen kustannuksiin. Tämän kertomuksen pohjalta on aloitettava maksajien etsintä.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, olen syvästi pettynyt. Kuuntelin tarkkaavaisesti komission asian esittelyä ja haluan sanoa selvästi ja yksinkertaisesti, että odotin enemmän. Mitä te komission jäsenet ajattelitte? Eurooppaa vai jäsenvaltiota?
Komissio laatii kolme ehdotusta, joita on tarkemmin laskettuna neljä, kuten muskettisotureitakin, eikä yksikään niistä ole suurenmoinen. Itse asiassa tässä tapauksessa, ja vieläkin selkeämmin kuin koko Agenda 2000: n tapauksessa, komissio tekee liian vaatimattomia ehdotuksia peläten ärsyttävänsä neuvostoa ja erityisesti joitakin Eurooppa-neuvoston jäseniä. Kaikki valtiot ovat tasavertaisia, mutta jotkin valtiot ovat selvästikin komission mielestä tasavertaisempia kuin muut. Poliittista todellisuuden-ja käytännöntajua ei pidä sekoittaa velvollisuuksista pakenemiseen, ja minun mielestäni komissio tekee juuri niin ehdotuksessaan.
Eurooppa on tällä hetkellä erittäin tärkeässä tilanteessa. Olemme hyväksyneet Amsterdamin sopimuksen. Sopimuksen ratifiointi on parhaillaan käynnissä. 100 päivän päästä käytämme jo euroa, ainakin taloudellisessa mielessä. Kunnianhimoista Euroopan, unionin, laajentumishanketta suunnitellaan. Suoraan sanottuna Euroopassa käytävä keskustelu ei mielestäni vastaa tavoitteita, ja toisinaan sillä on taipumus keskittyä liikaa jäsenvaltion tai yhteisön budjettitaseeseen, joka on enemmän tai vähemmän naamioitu keino vedota kohtuullisen tuoton periaatteeseen, jonka me kaikki virallisesti olemme muka tuomitsevinamme.
Monissa kansallisissa parlamenteissa ja viestintävälineissä puhutaan kansallisista osuuksista eikä muisteta, että paitsi että niitä ei ole käytetty enää vuosiin, juuri Maastrichtin sopimuksella - jo muutama vuosi sitten - kumottiin 200 artikla, johon ne sisältyivät. Kansalliset parlamentit kiihottavat vaalikansaa jonkin sellaisen perusteella, jota ei lainmukaisesti eikä käytännössäkään ole olemassa.
Lisäksi muistakaamme, ettei kukaan ole Euroopan unionin jäsen talousarvioon liittyvistä syistä. Jos olisi, olisi hän varsin köyhä. Jos puhumme taseista, miksemme puhuisi muistakin taseista? Miksemme puhuisi kauppataseesta? Miksemme puhuisi rahoitustaseesta? Näissä tapauksissa tilinpäätöksen tekeminen on paljon monimutkaisempaa kuin missä tahansa budjettitaseesta tehdyssä tulkinnassa. Miten arvotetaan Euroopan unionin hankkeeseen kuulumisesta koituvia poliittisia ja taloudellisia etuja? Minun mielestäni komissiolla olisi pitänyt olla poliittista rohkeutta tehdä ehdotuksia, jotka olisivat mahdollistaneet poliittisen edistymisen. En tiedä onko tämä lyhytnäköisyyttä vai poliittista pelkuruutta. Ette ole uskaltaneet rikkoa kansallismielistä dynamiikkaa, joka todellakin turmelee eurooppalaisen ilmapiirin ja minun mielestäni teidän olisi pitänyt tehdä eurooppalainen ehdotus. Kyseessä on demokratiavaje, mutta mikään ehdotus ei tuo siihen ratkaisua. Ne ovat vain peiteltyjä kansallisia osuuksia. On laadittava talousarvio, joka on avoin ja jota kansalaiset ymmärtävät. Mikään ehdotuksista ei ole sen suuntainen. On täysin epäoikeudenmukaista, että jokaisen kansalaisen osuus talousarviosta määräytyy sen maan mukaan, jossa hän asuu, eikä hänen tulojensa tai varallisuutensa mukaan. Teoriassa olemme kaikki tämän periaatteen kannalla. Miksi emme ehdottaisi pientä Euroopan tuloveroa? En tarkoita suurta veroa. Tarkoitan veroa, jolla pitää rahoittaa Euroopan talousarvio ja joka mittayksiköiksi muutettuna vastaa yliopiston kahvilassa kerran päivässä vuoden ajan nautittua kahvikupillista. Tämän verran yhteisön talousarvio maksaa, 240 ecua kansalaista kohti. Eikä kaikkea rahoitettaisi tällä verolla, josta teille puhun. Hyvin yksinkertainen vero riittää. Miksei laskussa eriteltäisi liikevaihtoveron yhteisölle kuuluvaa osuutta? Toisaalta kansallinen liikevaihtovero; toisaalta yhteisön liikevaihtovero. Tekisimme Euroopan toimielimistä avoimempia ja vastuuntuntoisempia. Ja jollei tällä ole poliittista arvoa, meidän pitäisi kunnioittaa Euroopassa maksukyvyn periaatetta, joka korvasi 1800-luvulla - ei edes 1900-luvulla - Euroopan valtioissa varallisuuden periaatteen verotuksen perusteena. Yli 100 vuoteen emme ole soveltaneet sitä jäsenmaissamme.
Haluaisin korostaa ainakin sitä, että komissiolla ei ole sen enempää halua edetä kuin varsinaisilla jäsenmaillakaan, ja jos emme halua edetä pitemmälle ja jos keskustelu täytyy rajoittaa näiden ehdotusten analysointiin sanon jo ennalta, että en pidä suurinta osaa tekemistänne ehdotuksista edes hyvinä selvitysasiakirjoina, vaan poliittisena askeleena taaksepäin.

Alavanos
Arvoisa puhemies, ellen erehdy, maailmantalous on menossa kohti lamaa; näissä talousoloissa Euroopan unionilla on samaan aikaan edessään sekä vaikea eurohanke että laajentumisen haaste. Mitä näissä olosuhteissa voidaan odottaa Euroopan unionilta ja erityisesti vahvimmilta mailta? Voisi odottaa osoituksia solidaarisuudesta ja suurpiirteisyydestä. Kuitenkin täällä nyt käytävästä keskustelusta muodostuu surullinen kuva täydellisestä kansallisesta itsekkyydestä, näemme Tanskan ja Saksan sekä Ison-Britannian ja Hollannin asettuvan toisiaan vastaan, ja mistä ovatkaan unionin vahvimpien maiden edustajat kiinnostuneita? Minkä viestin he lähettävät? Ajatuksen siitä, kuinka omaan taskuun voisi jäädä enemmän rahaa siitä, mitä he Euroopan unionin budjettiin antavat.
Mielestäni me emme voi hyväksyä tätä tilannetta, joka ei vastaa ilmapiiriä eikä suuria haasteita, jotka Euroopan joutuu kohtaamaan. Haluaisin tältä korokkeelta, nyt kun vaarana on erityisesti maatalouspolitiikan kansallistaminen ja kansallisten budjettien rasittaminen maatalouspolitiikan lisätaakalla, vedota Kreikan hallitukseen ja Kreikan ministeriin, että he suhtautuisivat vakavasti näihin haasteisiin eivätkä mainostaisi puheenjohtaja Santerin tulossa olevia olemattomia paketteja.

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, minäkin olen sitä mieltä, että rahoituksen nettotason vääristymät voivat todellakin aiheuttaa Euroopan unionille vakavaa haittaa, sillä meidän kaikkien on pidettävä mielessämme, että Euroopan unioni on antanut nettotason kaikille, erityisesti voimakkaimmille talouksille. Tämä aiheuttaa kuitenkin parhaillaankin haittaa, enkä usko, että olisi oikein, että pelko haittojen esiin manaamisesta johtaisi siihen, että jättäisimme tämän ongelman kokonaan huomiotta. Arvoisa komissaari, olen päinvastoin vakuuttunut siitä, että tämä keskustelu olisi kenties pitänyt käydä hieman aikaisemmin, sillä se on jo liian kauan kytenyt pinnan alla.
Tällä hetkellä on mielestäni olemassa vaaroja, ja on selvää, että tästä maanviljelykseen liittyvästä toisesta vaihtoehdosta puhutaan vielä paljon, sillä vaikka sillä ei muita etuja olisikaan, se ei ainakaan heti edellytä yksimielistä päätöstä. Vaarana on se, että tämä ehdotus ohittaa koko Agenda 2000-neuvottelujen YMP: n uudistusta koskevan keskustelun. YMJ: n ehdotettua uudistusta koskevaa keskustelua on käyty jo kauan myös parlamentissa, ja ihmettelen, mahtaako joku nyt tässä tilanteessa sanoa: " Ripustakaamme hanskat naulaan, aloitetaan uudelleen alusta, ei tästä tule mitään" , ja siihen sisältyy se riski, että YMP: tä koskevia, mielestäni yhä kiireellisempiä päätöksiä yhä lykätään.
Yhteisen maatalouspolitiikan epätasapainoa ei ole keksitty nyt, vaan se on ollut olemassa jo kauan, ja se on sangen epäterveellinen poliittisten valintojen tulos. Kun komissaari McSharry vuonna 1992 ehdotti uudistusta, muistan hänen sanoneen: " Meidän on jaettava maatalouden taseen vaikutukset uudelleen valtioiden, tuottajien ja alueiden kesken." Täsmällisiä päätöksiä tehtiin maatalousneuvoston tasolla - siellä ministereillä on päätöksiä tehdessään usein vaivoinaan " taskulaskinsyndrooma" - ja nämä päätökset ovat estäneet noiden alkuperäisten tavoitteiden saavuttamisen.
Mikäli tämä keskustelu johtaa siihen, että koko tämän yhteisen maatalouspolitiikan solidaarisuuden palauttamista koskevan keskustelun taso paranee, pidän tämänpäiväistä keskustelua myönteisenä. Mikäli päädytään vain varojen palauttamiseen kansalliselle tasolle, jotta muutamien maiden rahoituksen nettotasoa voitaisiin parantaa, minulla sitä vastoin on lukuisia vastaväitteitä esitettävänä. Uskon, että meidän on tässä keskustelussa kyseenalaistettava yhteisen maatalouspolitiikan painotuksia. On olemassa myös muita mahdollisia vaihtoehtoja, joilla voidaan taata paremmat toimintamahdollisuudet laatupolitiikalle ja rakennepolitiikoille, jotka muodostavat kansallisen maatalouspolitiikan puuttuvan toisen pilarin, ilman että kuitenkaan otetaan varojen kansalliselle tasolle palauttamisen riskiä.
Tiedämme, että on selvää, että kansalliselle tasolle palauttamisen muodostama haaste on olemassa, mutta tälläkin hetkellä kuljetaan siihen suuntaan vaivihkaa, ja mielestäni tämä nurinkurinen solidaarisuus on pahin mahdollinen kansalliselle tasolle palauttamisen tapa. Tästä on keskusteltava.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, aina kun puhun herra Liikasen edessä, minusta tuntuu todellakin siltä, että ei ole oma vuoroni. Se on mielestäni huono enne ensi vuoden yleiselle talousarviomietinnölle. Haluaisin sanoa vain pari sanaa komission ehdotuksista, jotka meille juuri esiteltiin. Komissio on mielestäni tehnyt todella mielenkiintoista työtä ratkaistakseen ongelman, johon ei todellakaan ole ratkaisua, nimittäin ympyrän neliöimisen.
Miten tyydyttää kaikkia Euroopan unionin talousarvion maksajia sellaisella talousarviolla, joka on toisaalta perustellusti vertikaalista jakoa koskeva talousarvio, joka hyödyttää vähiten kehittyneitä maita mutta joka koetaan rangaistuksena kehittyneimmissä maissa, ja joka on toisaalta ja yhtä perustellusti eri alojen välistä tulonsiirtoa koskeva talousarvio, jossa 97 %: lta väestöstä siirretään tuloja 3 %: a väestöstä edustavalle yhteisön maatalousväestölle. Kun talousarvio on tämänlaatuinen, on selvää, että kaikki tai ainakin suurin osa väestöstä voivat olla vain tyytymättömiä. Komission esittämien ratkaisujen perustana on ristiriita, joka olisi kelvannut Lewis Carrollinkin tarinoihin: vero, joka kaikkien on maksettava yhteisölle, määräytyy sen mukaan, mitä se saa yhteisöltä. Sekä tulojen ja maksujen tasapainottamisen että maatalouden yhteisrahoituksen perusperiaate on seuraava: minä annan sinulle sen, mitä tarvitset, sillä ehdolla, että sinä maksat minulle sen, mitä minä sinulle annan.
Tämä lähestymistapa on tietysti epätyydyttävä, mutta komission on pakko soveltaa sitä. Ainoa todellinen ratkaisu on se, että luovumme tästä ristiriidasta, johon jäsenvaltiot meidät saattavat, eli leikkaamme yhteisön menoja. Niin kauan kuin meillä ei ole todellista kaikkia 15 jäsenvaltiota hyödyttävää yhteisöpolitiikkaa ympäristönsuojelun, liikenneverkkojen ja aluesuunnittelun kaltaisista tavoitteista, Euroopan unionin veronmaksajat eivät täysin koe omakseen unionin talousarviota, mutta siihen te ette voi päästä jäsenvaltioiden puolesta.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, haluan sanoa vain yhden asian. On hyvin tärkeää, että komissio esittää juuri tässä vaiheessa omia varoja koskevan tiedonannon. Kuten puheenjohtaja Santer sanoi, se on edellytys asianmukaiselle keskustelulle laajentumisesta.
Oman ryhmäni mielestä on hyvin tärkeää, että käsittelemme syvällisesti " juste retour " -käsitettä (oikeudenmukainen palautus). Ainoastaan nettomaksuihin perustuva palautus ei voi olla oikea ratkaisu ongelmaan. On tietysti yritettävä löytää tasapuolisempi ratkaisu, mutta se edellyttää pohjoisen ja etelän välistä tasapainoa ja progressiivisen maksujärjestelmän käyttöönottoa kaikkien jäsenvaltioiden osalta. Me kannatamme tätä lähestymistapaa.
Jäsenvaltioiden on kannettava oma vastuunsa asiasta; haluaisimme kuitenkin onnitella komissiota siitä, että se esitti kantansa tässä vaiheessa. Teitte varmasti viisaasti, kun vain keräsitte yhteen eri vaihtoehtoja, mutta näitä vaihtoehtoja on nyt käsiteltävä poliittisesti.

Liikanen
Arvoisa puhemies, on ehkä syytä muistaa, että tämä kertomus täyttää velvoitteen, joka annettiin komissiolle suurelta osin jo Edinburghissa. Edinburghin huippukokouksessa päätettiin ensinnäkin, että komissio laatii kertomuksen rahoitusjärjestelmän eli omien varojen järjestelmän toimivuudesta. Se on yksi osa tätä kertomusta. Toiseksi velvoitteenamme oli laatia kertomus Britanniaan sovellettavasta korjausmekanismista. Tästä aiheesta kertomuksessa on laaja liite. Toivon, että meillä on aikaa sen käsittelyyn - se on noin 30 sivua pitkä. Te saitte asiakirjan hyvin myöhään. Komissio teki päätöksensä juuri ennen puolta päivää. Älkää siis pitäkö kiirettä vaan lukekaa se kokonaan.
Oikeudenmukainen palautus ja avoimuus muodostavat kaksi tavoitettamme, joita ei ole aina helppo sovittaa yhteen. Ensinnäkin me vastustamme ns. oikeudenmukaisen palautuksen käsitettä. Ei ole olemassa mitään käsitettä, jonka perusteella jokaisen maan pitäisi saada takaisin saman verran kuin se maksaa. Vastustamme tietenkin tällaista ajatusta. Eurooppa ja Euroopan unioni tuottavat paljon lisäarvoa, josta kaikki jäsenvaltiot hyötyvät. Sitä ei voida esittää pelkkänä laskutoimituksena. Se on yksi puoli asiasta ja se on selvä.
Toiseksi me kannatamme avoimuutta. Emme voi esittää arvauksia niistä asioita, joista ei ole saatavilla lukuja. Nyt olemme julkaisseet kaikki luvut, ja kertomuksessa on erillinen liite, josta käy ilmi, miten vaikeaa on määritellä erilaisia nettoasemia. Siihen ei ole yksinkertaista ratkaisua; esitämme ne kaikki tässä.
Kertomuksen rakenteen osalta haluaisin korostaa, että olemme esittäneet kolme vaihtoehtoa, joista on olemassa useita variaatioita. Komissio päätti tänään, että kertomuksessa esitettyjä vaihtoehtoja voidaan yhdistellä keskenään, niitä voidaan täydentää ja ne voidaan toteuttaa vähitellen. Keskustelu on siis täysin avoin uusille vaihtoehdoille, jotka ovat hyvin perusteltuja ja joita Euroopan kansalaiset ja jäsenvaltiot kannattavat.
Huomauttaisin vain yhdestä asiasta, joka koskee muutamia ehdotuksia. Tämänpäiväisen päätöksemme ja kertomuksemme mukaan muutamien vaihtoehtojen yhteydessä esitettäviin maksutaakan jakamisessa tehtäviin muutoksiin liittyy regressiivisiä piirteitä, jotka on syytä korjata ratkaisumme yhteydessä. Se on selvä asia, ja tämä tiettyjen piirteiden regressiivisyys on korjattava ennen kuin mitään ratkaisua voidaan panna täytäntöön.
Komissio on nyt avannut keskustelun. Tämä oli ensimmäinen julkinen keskustelu tästä aiheesta. Olen varma, että sitä jatketaan jäsenvaltioissa ja että voimme hyvissä ajoin tehdä johtopäätöksemme mahdollisen ehdotuksen tekoa varten. Tämä ei ollut vielä ehdotus: tämä oli kertomuksen ja vaihtoehtojen esittely.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.

Siirtolaiset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
D'Ancona PSE-ryhmän puolesta neuvostolle Välimeren maista EU: hun tulevista siirtolaisista (B4-0484/98); -D'Ancona PSE-ryhmän puolesta komissiolle Välimeren maista EU: hun tulevista siirtolaisista (B4-0485/98); -Schaffner UPE-ryhmän puolesta neuvostolle siirtolaisuudesta Välimeren alueen maista Euroopan unioniin (B4-0486/98); -Schaffner UPE-ryhmän puolesta komissiolle siirtolaisuudesta Välimeren alueen maista Euroopan unioniin (B4-0487/98); -Roth, Orlando ja Voggenhuber V-ryhmän puolesta komissiolle maahanmuutosta Välimeren alueelta (B4-0488/98).
D'Ancona
Arvoisa puhemies, suulliset kysymykset, jotka koskevat Välimeren maista hallitsemattomasti tulevia siirtolaisia, liittyvät ennen kaikkea huoleemme ihmisistä. Nämä ihmiset etsivät parempia elinolosuhteita tai pakenevat sisällissotaa, luonnonkatastrofeja tai ovat olleet väkivallan ja vainon kohteena. He eivät kuitenkaan pääse useinkaan vapauteen tällä tavalla, koska he kuolevat julmalla tavalla, joutuvat ihmiskaupan uhreiksi tai eivät olekaan tervetulleita niin sanottuun luvattuun maahan. Arvoisa puhemies, tämä on inhimillinen murhenäytelmä. Ne jäsenvaltiot, joihin tämäntyyppinen siirtolaisuus kohdistuu eniten, eivät kuitenkaan voi ratkaista tätä ongelmaa, eikä juuri niiden tarvitse ratkaista sitä. Kysymys on meidän kaikkien huolenaiheesta ja vastuusta, ja siksi olemme maininneet usein, että tarvitaan eurooppalaista ratkaisua eli eurooppalaista siirtolaispolitiikkaa.
Neuvoston välinpitämättömyys tässä asiassa on hämmästyttävää. Se on räikeässä ristiriidassa sen kanssa, millainen paniikkimieliala on vallalla lähes kaikissa jäsenvaltioissa siirtolaispolitiikan suhteen. On hyvä, että Itävallalla puheenjohtajamaana on ollut rohkeutta ottaa tämä asia esityslistalle, mutta on tekopyhää, että oikeusministerit eivät halunneet ottaa asiaa käsiteltäväksi, koska se olisi ristiriidassa Geneven pakolaissopimuksen kanssa. Näinhän kyllä on, ja Amnestyn, ECRE: n (Euroopan pakolais- ja ihmisoikeusjärjestöjen neuvottelukunta) ja UNHCR: n kriittiset kannanotot olivat oikeutettuja, mutta, arvoisa puhemies, jäsenvaltioiden suhtautuminen peittää sen, että niiden turvapaikkapolitiikka ei ole ollut enää pitkään aikaan Geneven yleissopimuksen mukaista. Periaatteiden ja todellisuuden välille on syntynyt suuri ristiriita. Eurooppalaiseen lähestymistapaan sisältyy nykyisin se, että pyritään yhä enemmän rajoittamistoimiin ja että taakkaa ei jaeta naapurien kanssa, vaan se sysätään niiden harteille, ja että turvapaikanhakijoita pidetään säilössä ja karkotetaan ihmisarvoa alentavalla tavalla. Arvoisa puhemies, tämä ei voi jatkua enää näin. Eurooppalainen turvapaikka- ja siirtolaispolitiikka on käynnistettävä välittömästi. Tarkistetun itävaltalaisen strategiaa koskevan asiakirjan täytyy toimia johdantona konkreettisille suunnitelmille. Samalla voitaisiin ottaa käsiteltäväksi se, voisimmeko ottaa käyttöön yhteisen vastaanotto- ja turvapaikkamenettelyn Euroopan rajoilla tai välittömästi rajojen ulkopuolella, niin että pakolaiset voitaisiin jakaa heti eri jäsenvaltioihin. Tämä alankomaalaisen parlamentin jäsenen tällä viikolla esittelemä suunnitelma pakottaa joka tapauksessa eurooppalaiseen lähestymistapaan, sillä, arvoisa puhemies, Välimeren alueen ongelma vaatii ratkaisua Euroopan tasolla.

Orlando
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, on vielä tuleva päivä, jolloin oikeus päättää oma asuinpaikkansa voidaan vihdoin tunnustaa keskeiseksi ihmisille kuuluvaksi oikeudeksi. Tuota päivää odotellessa voimme esittää muutamia huomautuksia asiakirjoista joista tänä iltapäivänä keskustelemme. Pidämme - minä, samoin kuin vihreiden ryhmä - mahdottomana hyväksyä tätä päätöslauselmaesitystä seuraavista syistä: Ennen kaikkea muuttoliike ei ole vain Välimeren aluetta koskeva ongelma. Sosiaaliryhmän esittelemässä asiakirjassa puhutaan vain ongelmasta, joka näyttää olevan peräisin ainoastaan etelästä, ikään kuin muuttoliikettä ei voisi tapahtua idästä, lännestä tai pohjoisesta.
Toinen huomautus liittyy Europoliin. Emme ole vakuuttuneita siitä, että viittaus Europoliin ja sen tehtävään on asianmukainen, sillä siltä puuttuu vieläkin sekä todellinen tietojen suoja että selkeä oikeudellinen konteksti, johon sen toiminta tällä alalla voisi nojata.
Kolmas huomautus, joka minusta on tarpeellista esittää, liittyy siihen, että maahanmuuttajien laittoman hyväksikäytön ja muuttoliikettä hyödyntävän järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen taistelun tehostaminen on välttämätöntä. Lopuksi, muuttoliikettä ei voida pitää poliisin tai rajavalvonnan ongelmana, vaan monimutkaisena kulttuurisena ja taloudellisena ongelmana, joka edellyttää Euroopalta maahanmuuttajien kotimaihin suunnattua kehityspolitiikkaa.
Lopuksi toivoisin, että onnistuttaisiin ratkaisemaan Itävallan laatiman strategia-asiakirjan salaperäinen tapaus, sillä vaikka asiakirja olisi pitänyt julkistaa heinäkuun 1. päivänä, se näyttää nyt vaihtuneen toiseen asiakirjaan, jota ei ole vieläkään esitetty parlamentille, mikä ei erityisesti rohkaise meitä luottamaan Itävallan aikeisiin tässä asiassa.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, koska täällä on jo käsitelty pääasiassa Itävallan strategia-asiakirjaa, haluaisin sanoa siitä muutaman sanan, ennen kuin esitän joitakin huomautuksia Välimeren maiden suhteisiin liittyvään kysymykseen.
Itävallan strategia-asiakirjalla ei ole suinkaan tarkoitus syrjäyttää Geneven pakolaisia koskevaa yleissopimusta ja sen välineistöä - ja tämän haluaisin todeta heti aluksi sen vuoksi, että asiasta on ilmennyt joitakin väärinkäsityksiä. Pikemminkin on kysymys muun muassa täydentävistä suojajärjestelmistä, joita sovelletaan sotaa pakeneviin ihmisiin, humanitaarisiin poikkeustilanteisiin ja muihin sellaisiin alueisiin, joita Geneven yleissopimus ei kata. Tahtoisin myös huomauttaa, ettei maahanmuuttoa ja turvapaikkaa koskeva aihe oikeastaan ole EU: n toteuttamassa yhteistyössä kovinkaan uusi asia, sillä jo vuonna 1991 Euroopan unionin komissio käsitteli kahdessa turvapaikkaoikeutta ja maahanmuuttoa koskeneessa tiedonannossa maahanmuuttopolitiikkaa koskevan strategian laatimista koko Euroopan tasolla.
En nyt kuitenkaan syvenny tässä enempää tuohon aikoinaan historialliseen aloitteeseen, vaan haluaisin ottaa lyhyesti esiin joitakin strategia-asiakirjan olennaisia yksityiskohtia. On nimittäin olemassa maahanmuuttopoliittinen periaatejulistus vuodelta 1992. Tässä periaatejulistuksessa on tuotu esiin myös muutamia konkreettisia strategisia kohtia, joiden tulisi toimia nyt suunnannäyttäjänä myös tulevalle eurooppalaiselle maahanmuuttopolitiikalle. Niihin kuuluu yhteinen tahto siihen, että pyritään vähentämään maahanmuuton syitä suuntaamalla sopivia toimenpiteitä pakolaisten lähtöalueille, yhteisen politiikan kehittäminen väliaikaisen suojan tarjoamiseksi kotoaan lähtemään joutuneille, laittoman maahanmuuton torjuminen, sopimusten solmiminen lähtö- ja kauttakulkuvaltioiden kanssa, Dublinin yleissopimuksen ratifioiminen ja ulkorajoja koskevan yleissopimuksen hyväksyminen.
Periaatejulistuksella ei tuolloin ollut pysyviä vaikutuksia Euroopan yhteisön maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaan. Myöskään konkreettisia aiesopimuksia ei juurikaan pantu täytäntöön. Vuonna 1994 Euroopan unionin komissio ryhtyi sitten uuteen laaja-alaiseen ponnistukseen siirtolaispoliittisen mallin kehittämiseksi antamalla neuvostolle ja Euroopan parlamentille erittäin kattavan ja sisällökkään maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa koskevan tiedonannon. Tuolloisen sinänsä hyvin sulkeutuneen siirtolaisuusmallin tarkoituksena oli löytää koottu ja johdonmukainen vastaus alalla tosiasiallisesti ilmenneisiin kehityssuuntiin, määritellä avaintekijät siirtolaisuuden tuloksekasta hallintaa varten ja viitoittaa unionin uuden toimintakehyksen suuntaviivat.
Euroopan unionin komissio määritteli avaintekijöiksi toimet siirtolaispaineen torjumiseksi, tehokkaan maahanmuuton valvonnan ja laillisten maahanmuuttajien aseman parantamisen. Mallin toteutumisasteesta voidaan todeta nyt, neljä vuotta myöhemmin, että vain kolmella alueella on saatu aikaan näkyviä ja mitattavia tuloksia. Tällöin ei pidä unohtaa kolmannen pilarin alueella tehdyssä työssä saavutettuja tuloksia, nimittäin niitä noin 70 oikeussäädöstä, jotka neuvosto on antanut siirtolaisasioissa. Aikaansaannokset tällä alalla ovat olleet kaiken kaikkiaan kunnioitettavia. Euroopan unioni ei kuitenkaan ole onnistunut vastaamaan siirtolaisuuden todellisuuteen empiirisesti todennettavalla tavalla.
Meistä näyttää nyt välttämättömältä ottaa tämä aihe uudelleen käsiteltäväksi, minkä vuoksi Itävalta on laatinut kyseisen strategiapaperin. Se tullaan toimittamaan parlamentille ensi tilassa heti K4-ryhmän ensimmäisen käsittelykierroksen jälkeen.
Nyt lyhyesti Välimeren maihin. Yleisesti ottaen neuvosto on hyväksynyt viime vuosina jo useita laittomaan maahanmuuttoon liittyviä oikeussäädöksiä, jotka pätevät myös suhteissa Välimeren maihin. Erityistä huomiota on tällöin kiinnitetty ennen kaikkea kysymyksiin, jotka liittyvät laittomien maahanmuuttajien palauttamiseen joko kotimaahansa tai kauttakulkumaihin, ja tällöin on hyväksytty seuraavat oikeussäädökset: vakiomuotoinen matka-asiakirja kolmansien maiden kansalaisten palauttamista varten, malliluonnos jäsenvaltion ja kolmannen valtion kahdenvälistä palauttamissopimusta varten ja vakiolausekkeet, jotka on otettava mukaan tulevaisuudessa tehtäviin sekasopimuksiin.
Lisäksi viittaisin vielä siihen, että neuvosto on 16. joulukuuta 1996 tekemänsä päätöksen mukaisesti seurannut säännöllisesti antamiensa laittomaan maahanmuuttoon, palauttamiseen, kolmansien maiden kansalaisten laittomaan työskentelyyn ja maastakarkotusmääräysten täytäntöönpanossa toteutettavaan yhteistyöhön liittyvien oikeussäädösten tosiasiallista toteutumista.
Neuvoston tiedossa on, että joissakin jäsenvaltioissa EU: n vakiomuotoista matka-asiakirjaa käytetään jo menestyksekkäästi suhteiden hoitamisessa kolmansiin maihin. Sen lisäksi palauttamista koskevia vakiolausekkeita käytetään parhaillaan pohjana Euroopan unionin ja Välimeren alueen assosiaatiosopimuksesta Egyptin, Libanonin ja Syyrian kanssa käytävissä neuvotteluissa.
Sitten vielä pari sanaa parlamentin jäsen Orlandolle Europolista ja esille otetuista ongelmista. Nämä ongelmat ovat myös neuvoston ja puheenjohtajamaan tiedossa, ja ratkaisuja etsitään parhaillaan. Mitä tulee kehitysyhteistyöhön Välimeren maiden kanssa, se sisältyy niin sanottuun Meda-ohjelmaan. Meillä on siinä luonnollisesti tehtävänä oma osuutemme, mutta kyseessä onkin yksi niin kutsutun Barcelonan prosessin keskeisistä osatekijöistä, jonka hyväksi tehdään niin ikään paljon.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, komissio on parlamentin tavoin huolestunut Välimeren maista tulevasta virrasta siirtolaisia, jotka pyrkivät laittomasti jäsenvaltioiden alueelle. Kuten puheenjohtajavaltio on hyvin selvästi tuonut esille, tämä ilmiö ei koske vain eteläisiä jäsenvaltioita vaan siirtolaispaineet muodostavat todellisen ja monimutkaisen haasteen koko Euroopan unionille.
Ilmiön takana on hyvin usein järjestäytynyt rikollisuus. Laittomat maahanmuuttajat kootaan niiden joukosta, jotka etsivät epätoivoisesti parempia elinoloja, ja toisinaan osa heistä joutuu ihmiskaupan uhreiksi. Tämän häpeällisen rikollisuuden torjunta ansaitsee kiireesti erityistä huomiota.
Olen täysin samaa mieltä siitä, että ainut järkevä ratkaisu on laajan, pitkän aikavälin toimintasuunnitelman käyttöönotto, kuten tuotiin esiin komission vuonna 1994 antamassa tiedonannossa maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikasta, johon jo viitattiinkin. Tässä asiakirjassa esitettiin kolmenlaisia toimenpiteitä: pakkosiirtolaisuuden perussyihin kohdistuvat toimet, siirtolaisvirtojen hallintaan kohdistuvat toimet ja unionin alueella asuvien kolmansien maiden kansalaisten lailliseen integrointiin kohdistuvat toimet. On selvää, että tarvitsemme monialaisen lähestymistavan, jossa kaikki asianomaiset toimijat ovat mukana. Rikosten torjuntaa koskevat toimet ovat tärkeitä mutta ne eivät yksin riitä. Meidän on koottava yhteen oikeus- ja poliisiasiain yhteistyön, ulkopolitiikan, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön yhteensovitettua toimintaa.
Joitakin toimia on jo kehitetty Euroopan unionin tasolla. Vuonna 1996 Euroopan huumeyksikön valtuuksia laajennettiin kattamaan myös ihmisillä käytävän kaupan torjunta. Toivomme, että näitä toimia vahvistetaan, kun Europol on täysin toimintakykyinen. Neuvosto hyväksyi marraskuussa 1996 ihmisillä käytävän kaupan torjunnasta vastaavien henkilöiden koulutus- ja vaihto-ohjelman, Stop-ohjelman.
Komissio on myös tehnyt kaksi ehdotusta, jotka koskevat vastaanottoa ja jäsenvaltioiden välistä yhteisvastuuta hätäsiirtolaisten massamuuton yhteydessä. Ehdotusten tarkoituksena on auttaa jäsenvaltioita selviytymään paremmin vastaavista tilanteista kuin Kosovon tämänhetkinen tilanne. Tarve antaa kansainvälistä suojelua sota-alueilta pakeneville ihmisille on tietysti eri asia kuin laiton maahanmuutto, ja parlamentti teki itse aloitteen kahdesta uudesta budjettikohdasta, jotka koskevat näiden ihmisten vastaanottoa ja kotiinpaluuta. Ensimmäinen alustava kertomus näiden budjettikohtien täytäntöönpanosta on jo lähetetty parlamentille.
Siirtolaisvirtojen saamiseksi hallintaan on tärkeää tehdä yhteistyötä näiden kolmansien maiden kanssa. Euro-Välimeri-kumppanuus muodostaa puitteet yhteistyölle tämän alueen osalta. Medan yhtenä perustarkoituksena onkin tukea talouden muutosta ja sosioekonomista kehitystä Välimeren alueella. Siten me vaikutamme vaurauden lisääntymiseen alueella ja pystymme toivottavasti vähentämään siirtolaispaineita. Lisäksi Medalla voidaan tukea Barcelonan julistuksen perusteella toteutettavia erityistoimenpiteitä laittoman maahanmuuton saamiseksi hallintaan. Me esimerkiksi rahoitamme Espanjassa järjestettävän seminaarin, jossa käsitellään poliisien koulutusta tällä alalla. Annamme tukea myös Alankomaissa järjestettävälle kokoukselle, jossa käsitellään useita siirtolaisuuteen liittyviä asioita. On kuitenkin ymmärrettävä, että Meda-asetuksen perusteella tällä ohjelmalla ei voida rahoittaa jäsenvaltioiden toimenpiteitä laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Se olisi asetuksen vastaista ja se olisi ennen kaikkea poliittisesti väärin Välimeren kumppaneitamme kohtaan.
Komissio on yhtä mieltä siitä, että parempi yhteistyö Euroopan tasolla on erittäin tärkeää, jotta siirtolaisvirrat saadaan hallintaan. Amsterdamin sopimuksen voimaantulo tarjoaa hyvän mahdollisuuden vahvistaa edelleen ponnistelujamme ja kehittää uusia ja tehokkaampia välineitä kaikilla näillä aloilla.
Voin vakuuttaa, että komissio hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla näitä uusia määräyksiä siirtolaisvirtojen saamiseksi hallintaan, ihmiskaupan torjunnan parantamiseksi ja myös sen uhrien aseman parantamiseksi.

Terrón I Cusí
Arvoisa puhemies, kuuntelin kernaasti neuvoston ja komission vastaukset oman puheenvuoroni edellä. Minä olen samaa mieltä siitä, että on ryhdyttävä toimiin keskipitkällä aikavälillä ja että näiden toimien on oltava kokonaisvaltaisia. Tämä ei kuitenkaan voi estää meitä ryhtymästä toimiin jo nyt nykyisten ja tulevien ongelmiemme suhteen.
Jotkut Euroopan unionin osat ovat vain noin 100 kilometrin päässä Pohjois-Afrikasta. Tämä kapea vesikaistale on muuttumassa jättiläismäiseksi joukkohaudaksi joillekin, jotka yrittävät ylittää sen. Jotkut kuolevat yrityksessään, vaikka ovatkin maksaneet hautaajilleen etukäteen ruhtinaallisesti.
Sadat ihmiset ovat kokeneet tämän tragedian. He eivät pääse televisiovastaanottimiimme, vaan tapahtuu jotain todella, todella vakavaa, kuten se, mitä tapahtui Italian rannikolla. Tämä arkipäivän katastrofi, jokapäiväinen katastrofi, tuskin kuulemme siitä, tuskin tiedämme siitä, se tapahtuu hiljaisuudessa.
Joitakin pidätetään ja he ovat leireillä, joissa on suurin piirtein riittävä varustus heidän vastaanottamista varten. Esimerkiksi algerialaiset, joiden tilanne ei juurikaan eroa siitä, mistä herra komissaari puhui Kosovon kohdalla, lähtevät maastaan, joka on muuttunut ruutivarastoksi, ja Euroopan unionissa joko emme näe tai emme halua nähdä, että tällaista tapahtuu. He kerääntyvät ja kasaantuvat Ceutan ja Melillan kaupunkeihin, jotka ovat suhteellisen lähellä heidän kotimaataan.
Mielestäni Euroopan unionilla on keinoja vastata tähän tilanteeseen, muitakin kuin ne, joita toisinaan käytämme. Viittaan - kuten herra komissaari ja neuvoston puheenjohtajakin viittasivat - kolmanteen pilariin sisältyviin rajaliikenteen rajoittamistoimiin. Puhun tietenkin poliisiyhteistyöstä ja kolmansien maiden kanssa käytävästä vuoropuhelusta, jotta voisimme yrittää taistella yhdessä tätä ihmiskauppaa vastaan, ja jotta voisimme yrittää taistella yhdessä kaikkea sitä vastaan, joka edistää tätä katastrofia.
Arvoisa puhemies, meidän on kuitenkin myös ryhdyttävä jo nyt toimiin reagoidaksemme uhrien tilanteeseen, reagoidaksemme niiden tilanteeseen, jotka mafian keinoin tai omasta tahdostaan lähtevät maastaan etsimään parempaa elämää ja yrittävät päästä meidän rannikollemme, monestikaan heidän tarkoituksensa ei ole jäädä asumaan Etelä-Euroopan maihin, vaan jatkaa matkaansa kohti pohjoista. Jotkut heistä on pidätetty kotini lähellä - Kataloniassa, joka on Pohjois-Espanjassa - kun he ovat yrittänet päästä Ranskaan, kun he ovat yrittäneet päästä pohjoisen maihin. Heistä on huolehdittava, sitä varten on oltava keskuksia, Gibraltarin salmella ja Messinan salmella on valvottava kaikkein " kuumimpia" paikkoja, ja ennen kaikkea emme saa kääntää katsettamme toisaalle ja odottaa, että lehdissä kirjoitetaan jälleen pienestä tai suuresta ruumismäärästä, jotka on löydetty meidän rannikoiltamme, odottaa, että jälleen joudumme surkuttelemaan tämän takia.

De Esteban Martín
Arvoisa puhemies, laittoman maahanmuuton ongelma ansaitsee erityistä huomiota osakseen inhimillisen dramaattisuutensa vuoksi. Ei ainoastaan ihmishenkien menetyksen vuoksi, vaan koska monet ihmiset ovat sellaisten järjestäytyneiden salakuljetusliigojen uhreja, jotka käyvät aidosti rikollisia neuvotteluja ja jotka leikkivät ihmisten epätoivolla ja elämällä. Tämän vuoksi tarvitaan Euroopan unionin sisäistä yhteistyötä, joka vahvistaa, kuten on sanottu, laitonta maahanmuuttoa organisoivia järjestäytyneen rikollisuuden verkostoja koskevaa säännöllistä tiedonvaihtoa. Rikollisjärjestöjen kautta tapahtuva laiton maahanmuutto on nimittäin pohjimmiltaan - korostan sitä - rikos, ja periaatteessa on hyökättävä näiden verkostojen organisaatiota vastaan. Rangaistusten on kuitenkin oltava tehokkaita ja siihen tarvitaan hallintoelinten välistä yhteistyötä.
Jäsenvaltioiden ja juuri hallintoelinten parhaillaan tekemä lainsäädännöllinen työ merkitsee suurta muutosta. Siitä huolimatta tämän ongelman ratkaisemiseksi on tarpeen nopeuttaa yhteisen oikeudellisen ja poliisialueen sekä maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan rakentamista yhtenäisessä ja johdonmukaisessa unionissa. Tämä ongelma on kaikille yhteinen, ja kuten olemme tässä parlamentissa todenneet useaan otteeseen, se voitaisiin ratkaista tehokkaasti yhteistyöllä. Yhteistyö on ulotettava kolmansien maiden hallintoelimiin ja asetettava tarvittaessa Euroopan antaman tukien ehdoksi se, että näiden maiden hallitusten on taisteltava tosissaan laitonta maahanmuuttoa vastaan. Neuvoston ja komission pitää antaa Maghreb- ja Välimeren maille varoitus siitä, että ne joko ryhtyvät toimiin laittoman maahanmuuton estämiseksi, tai Euroopan unionin on valitettavasti pakko tarkistaa yhteisön avustuksia näiden maiden osalta, kun Meda-ohjelmaa uudistetaan vuonna 1999. Ne maat, jotka osoittavat yleensä suurempaa kiinnostusta tämän ilmiön säätelemiseen, hyötyvät siitä luonnollisestikin siten, että Euroopan unionin kohtelee niitä myönteisemmin.
Sama koskee kaupallisia tai kumppanuussopimuksia. Euroopan unionin - itävaltalainen neuvoston puheenjohtaja jo vähän viittasikin tähän aiheeseen - ei pitäisi allekirjoittaa kyseisellä alueella enää uusia sopimuksia ilman lauseketta, joka takaa pakolaisten pääsyn takaisin kotimaahansa. Tämä - minun mielestäni - auttaisi huomattavasti tämän ongelman ratkaisemisessa.
Ratkaisuja ovat valvonta ja yhteistyö, ja ilman hallintoelinten välistä yhteistyötä tätä ongelmaa ei voida ratkaista, ja pelkään pahoin, että jos emme ryhdy riittäviin toimiin, joudumme surkuttelemaan inhimillisten tragedioiden vuoksi tulevaisuudessakin.

Caccavale
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tahtoisin ennen kaikkea onnitella tekijöitä tästä aloitteesta, joka on mielestäni erittäin merkittävä ja kiitettävä sekä tukee täysin niiden ongelmien käsittelyä, joihin meidän seuraavina viikkoina ja kuukausina on puututtava.
Kansojen muuttoliike on osa maailmanhistoriaa. Tämän maanosan historiassa ei ole kausia, jolloin kansat eivät olisi siirtyneet seudulta toiselle nälän, sotien, puutteen, kurjuuden tai vainojen ajamina: sen tähden minusta tuntuu, että ajatus muuttoliikkeiden pysäyttämisestä linnoituksia ja suojamuureja rakentamalla - tällä kertaa ne pitäisi pystyttää keskelle Välimerta - perustuu vain harhaluuloihin, toimintakyvyttömyyteen ja älyttömyyteen.
On selvää, että meidän on käsiteltävä tätä asiaa, mutta ei enää ongelmana, vaan mahdollisuutena, sillä muuttoliike on ensi vuosisadan tulevaisuutta. On hyvä, että yleinen mielipide maissamme on alkanut tiedostaa tämän, ja sen tähden kaikki suunnitelmat, jotka perustuvat muukalaisvastaisuuteen tai valvonnan tehostamiseen, näyttävät minusta valtavilta häpeätahroilta, jotka varjostavat meitä. Arvoisa puhemies, meidän on siis tehtävä tämä merkittävä teko: meidän on todettava, että tässä maanosassa on paljon tehtäviä, joita ei enää tehdä, joita maidemme kansalaiset eivät halua suorittaa, ja maahanmuuttajat voivat siksi tarjota suuren taloudellisenkin mahdollisuuden. Meidän ei siis pidä pitää maahanmuuttoa vain hallitsemattomana virtana - on toki selvää, että tässä valvonnan merkitys on suuri - vaan muuttoliikkeenä, joka vastaa talouksiemme tulevien tarpeiden aikaansaamaan kysyntään. Mikäli onnistumme tässä laadun muuttamisessa, voimme tarjota toivoa tulevaisuuteen sekä Välimeren toisen rannan asukkaille että omien maittemme kansalaisille.

Mohamed Ali
Arvoisa puhemies, vaikka jotkin aiemmista puheenvuoroista saavatkin minut surulliseksi, haluan kuitenkin sano teille tämän: Välimeren etelärannikon maista Eurooppaan suuntautuva maahanmuutto on muodostumassa laajaksi ongelmaksi, josta on ikäviä seurauksia niille, jotka yrittävät päästä Eurooppaan, ja se liittyy läheisesti Euroopan unionin nykyiseen käsitykseen pohjoisen ja etelän välisestä yhteistyöpolitiikasta.
Samalla kun maahanmuutto kasvaa taloudellisten, yhteiskunnallisten ja poliittisten vaikeuksien pahenemisen seurauksena Välimeren etelärannikon maissa ja kehitetään kansainvälisiä rikollisjärjestöjä, jotka käyvät kauppaa maahanmuuttajilla, nämä kuolevat veneissä yrittäessään päästä Euroopan rannikolle, ja jäsenvaltiot suojelevat rajojaan aina vain tiukemmin tukahduttamistoimin, ja monessa tapauksessa ne myös kohtelevat pakolaisia epäinhimillisesti.
Tällaiset ovat edessämme avautuvat näkymät. Mielestäni on tullut se hetki, jolloin Euroopan viranomaisten on toimittava nopeasti ja tehokkaasti tämän ongelman ratkaisemiseksi. Ennen kaikkea Euroopan unionin on kerta kaikkiaan ryhdyttävä harjoittamaan näiden Välimeren valtioiden kanssa todellista yhteistyöpolitiikkaa. Rehellistä ja oikeudenmukaista yhteistyötä, joka ei perustu yksinomaan taloudellisiin etunäkökohtiin, vaan jolla pyritään korjaamaan maahanmuuttovirtojen rakenteellisia ja suhdanneperäisiä syitä.
Pohjoisen ja etelän välisessä yhteistyöpolitiikan kehyksessä Euroopan unionin on omaksuttava täysin nykyisestä poikkeava ajatusmalli ja taisteltava tehokkaasti laitonta maahanmuuttoa, sen verkostoja ja välittäjiä vastaan, ja otettava käyttöön yhteinen pakolaispolitiikka, joka perustuu yhteistyön ja solidaarisuuden periaatteisiin näiden valtioiden kanssa eikä periaatteisiin, jotka perustuvat taloudellisiin syihin tai tukahduttamiseen ja eurooppalaisen linnoituksen suojelemiseen.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin siteerata muutamaa sanaa, jotka lausuttiin eilen Madridissa Sami Nairin uusimman kirjan esittelytilaisuudessa, kirjan nimi on " Mediterráneo hoy, enetre le diálogo y el rechazo" (Välimeri nykyisin, vuoropuhelun ja hylkäämisen välillä). Joaquín Estefanía sanoi esittelyssä siten, että se periaate, että yksinomaan talousasioilla on merkitystä näiden asioiden käsittelyssä, on väärä. Hänen mukaansa Euroopan on palattava politiikan pariin ratkaistakseen nämä ongelmat. Lainaus päättyy.
Arvoisa puhemies, toivottavasti näin tapahtuu ja toivottavasti emme jälleen kerran tule myöhässä historialliseen tapaamiseen, josta olemme sopineet vastuumme takia.

Pradier
Arvoisa puhemies, jo vuosien ajan tuhannet Pohjois-Afrikan maiden kansalaiset ovat tunnetuilla riskeillä yrittäneet ylittää Välimeren ja saada jalansijaa mantereellamme. He ovat niitä, jotka hakevat turvapaikkaa, työtä ja elämää itselleen ja perheilleen.
Kaikki toimielimemme ovat tähän mennessä osoittaneet heitä kohtaan vastenmielistä asennetta: torjumista, palautuksia, rajoituspyrkimyksiä, huolimattomuutta, nopeasti kokoon kyhättyjä selvityksiä yksittäisistä tapauksista, Geneven yleissopimusten hourupäistä tulkintaa... Tälläkin alalla menestyvät kansalliset hurskastelijat, jotka pöyhkeilevät valheellisella kristillisyydellään... Se sopiikin hyvin, sillä nämä ulkokultaiset eivät ole nyt täällä! Sillä välin ammattimaiset ihmisten salakuljettajat tienaavat omaisuuksia, ja Tangerin ja Algecirasin väliltä nostetaan kymmeniä ruumiita. Lentokoneissa olevat poliisit pidättävät, karkottavat, nöyryyttävät ja surmaavat miehiä ja naisia, jotka ovat jo joutuneet näiden gangstereiden uhreiksi, matkustajien kauhistuneiden silmien edessä, jotka eivät ole edes kuvitelleet, että sellaista voisi tapahtua meidän maissamme.
Kyse on hengissä säilymisestä. Kyse on siitä, että joka päivä voi syödä, tehdä työtä, olla olemassa, lähettää lapsensa kouluun. Eurooppa ei saa omien vaikeuksiensa vuoksi tyytyä rakentamaan suojamuureja, sillä silloin siitä uhkaa tulla linnoitus! Voiton tavoittelun kulttuuri ja kylmä likinäköisyys voivat jonakin päivänä syöstä meidät kaikki perikatoon.

Berthu
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti alkaa huolestua Välimeren eteläpuolelta peräisin olevien laittomien maahanmuuttajien tulvasta, ja se on oikeassa. Yhteisessä päätöslauselmaesityksessä se kuitenkin ehdottaa ratkaisuksi Amsterdamin sopimuksessa säädetyn maahanmuuttopolitiikan uudistamista, ja siinä se on väärässä.
Tässä uudistuksessa, josta ei ole vielä keskusteltu Ranskassa, on pääasiassa kolme kielteistä näkökohtaa.
Ensinnäkin: se, että kaikki henkilötarkastukset poistetaan sisärajoilta viiden vuoden määräajassa, mikä koskee myös kolmansien maiden kansalaisia. Tällainen toimenpide edesauttaisi suuresti etelästä tulevia laittomia maahanmuuttajia, joiden tarvitsisi enää vain etsiä jostakin heikko kohta, josta he pääsisivät ja voisivat levittäytyä koko muuhun Eurooppaan.
Toiseksi: Euroopan komission aloiteyksinoikeus, josta myös tulisi automaattinen viiden vuoden kuluttua. Tämä toimenpide olisi vaarallinen ja jopa yksinvaltainen, koska ei voida ajatella, että kansallisilla hallituksilla ja parlamenteilla ei tulevaisuudessa olisi enää minkäänlaista aloiteoikeutta maahanmuuttoa koskevissa asioissa.
Kolmanneksi: siirtyminen määräenemmistöllä tehtävään päätökseen pelkällä neuvoston päätöksellä, mikä olisi myös virhe. Kansallisen itsemääräämisoikeuden ja kansallisten rajojen poistaminen poistaisi itse asiassa vastuun jäsenvaltioilta. Kukaan ei hyötyisi siitä. Meidän on päinvastoin tukeuduttava olemassa oleviin jäsenvaltioihin neuvotellessamme yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta ja vahvistaaksemme jälleen turvallisuusaluettamme, mutta sen on tapahduttava siten, että kunnioitamme kaikkien kansojen tahtoa ja harjoitamme tarvittaessa eriytettyä yhteistyötä asiasta kiinnostuneiden maiden välillä.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, minulla on puheaikaa puolitoista minuuttia, joten minun on rajoituttava käsittelemään kolmea periaatetta.
Ensinnäkään, Euroopan maat eivät ole mitään siirtolaismaita, ja niillä on jo valtavia ongelmia ulkomaalaisten kanssa, eivätkä ne yksinkertaisesti kestä enää lisää siirtolaisuuden paineita. Tätä täytyy mielestäni pitää vankkumattomana lähtökohtana ja periaatteena politiikassamme.
Toiseksi Euroopan maiden etujen mukaista on ilman muuta ylläpitää hyviä suhteita Välimeren eteläpuolisiin maihin, joiden poliittiset ja taloudelliset olot voivat millä hetkellä hyvänsä aiheuttaa uuden pakolaisaallon. Meidän täytyy keskittää kehitysapumme mahdollisimman paljon näihin maihin ja tehdä samalla sopimuksia, jotka eivät pelkästään estä uusien siirtolaisten tulemista, vaan joiden täytyy myös vähintään tehdä nykyisten laittomien ja laillisten Eurooppaan tulleiden siirtolaisten palauttaminen mahdolliseksi.
Kolmanneksi olen edelleen sitä mieltä, että poliittisen turvapaikan yhteydessä täytyy käyttää alueellisuuden periaatetta, niin että oikeita poliittisia pakolaisia, joita on vain äärimmäisen pieni osa kaikista pakolaisista, ei oteta Eurooppaan vaan esimerkiksi samalla mantereella pakolaisten kotimaiden naapurimaihin, jolloin etusijalla pidetään maita, joiden kulttuuri on olennaisesti samanlainen kuin pakolaisten lähtömaissa. Tällaiselle inhimilliselle politiikalle saadaan kaikissa Euroopan maissa ja kansalaisryhmissä helposti enemmistön kannatus ja laaja hyväksyntä. Niin sanotun avointen rajojen politiikan kohdalla se ei ole varmasti mahdollista.

Ford
Arvoisa puhemies, Välimeren yli EU: hun tulevien siirtolaisten ongelma koskee meitä kaikkia. Monet tulevat meritse mutta jotkut myös maitse. Ilmeisesti vain harvat jäsenet ovat parlamentin espanjalaisten jäsenten tavoin tietoisia siitä, että Euroopan unionilla on maaraja Marokon kanssa, ja minulla olikin hiljattain tilaisuus vierailla kahdessa Marokossa sijaitsevassa Espanjan kaupungissa, Ceutassa ja Melillassa kollegani Terrón I Cusín kanssa.
Näihin kahteen Espanjan kaupunkiin virtaa satoja siirtolaisia sekä Saharan eteläpuolisesta Afrikasta että Algeriasta. Edelliset ovat taloudellisia pakolaisia ja jälkimmäiset turvapaikanhakijoita. He muodostavat ryhmiä kahdella leirillä, joista Calamocarro sijaitsee Ceutassa ja on todella ala-arvoinen; La Granja Agricola, paremmin varustettu leiri, sijaitsee Melillassa, ja se on osittain EU: n rahoittama. Taloudellisia pakolaisia, joista useimmat ovat ranskan- tai englanninkielisiä, siirtyy ajoittain rajan yli Espanjaan, jossa he saavat väliaikaisen oleskeluluvan, ja sieltä he häipyvät nopeasti pohjoisen suuntaan. Tämän pitäisi huolestuttaa meitä.
Lisäksi meillä on kuitenkin turvapaikanhakijoiden muodostama ongelma. Jotkut heistä ovat mielestäni aitoja turvapaikanhakijoita, jotka ovat joutuneet Algeriassa viranomaisten tai muiden tahojen vainon kohteeksi, eikä heitä tietysti päästetä rajan yli. Heidät lähetetään takaisin Algeriaan, jossa heitä vainotaan tai kidutetaan tai heidät saatetaan tappaa.
Me tarvitsemme näillä aloilla yhteistä eurooppalaista politiikkaa, kuten Sir Leon sanoi. Kyseessä on Euroopan ongelma, ei pelkästään Välimeren ongelma. Meidän on varmistettava, että Europol auttaa saamaan kiinni tätä halpamaista kauppaa harjoittavat rikollisjärjestöt. Meidän on varmistettava, että meillä on todella toimiva turvapaikkalainsäädäntö ja että ne, jotka pelkäävät joutuvansa kidutetuiksi tai tapetuiksi, voivat päästä Euroopan unioniin ja hakea meiltä suojelua. Lisäksi meidän on painostettava siirtolaisten lähtömaita ja kauttakulkumaita varmistamaan, että ne tekevät oman osuutensa siirtolaisvirran hillitsemiseksi.
Lopuksi monet puhujat sanoivat, että meidän on autettava poistamaan siirtolaisuuden syyt. Meidän on autettava varmistamaan taloudellinen kehitys siirtolaisten lähtömaissa. Meidän on varmistettava, että niissä on sellaiset poliittiset olot, että niiden väestö voi asua niissä joutumatta pakenemaan ja jättämään kotejaan ja monissa tapauksissa perheitään. Nämä ovat vaikeita asioita. Euroopassa vallitsevassa muukalaisvihamielisessä ilmapiirissä ne ovat vielä vaikeampia, mutta ne eivät ratkea ellemme puutu niihin.

Viola
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan kansanpuolueen ryhmä esittää komissiolle ja erityisesti neuvostolle toivomuksen, että Barcelonan julistuksen kolmannen luvun ja yleisemmin Euroopan unionin kolmannen pilarin yhteydessä voitaisiin mahdollisimman pian löytää poliittiset ja käytännölliset puitteet, joissa tällaista kysymystä voitaisiin laajoissa neuvotteluissa käsitellä vakavasti, erityisten laittomien maahanmuuttajien valvonta- ja avustustoimien kautta ja saada aikaan myös erityistoimia maahanpääsyn myöntämisessä.
Tahtoisin korostaa, että ongelman käsittelyn koordinointi eurooppalaisella tasolla on välttämätöntä ja keskeistä, sillä vaikka se koskeekin välittömästi niitä unionin jäsenvaltioita, jotka sijaitsevat Välimeren rannikolla, se tosiasiassa koskee myös Manner-Eurooppaa, joka usein on monien siirtolaisten todellinen päämäärä.
Ei ole järkevää jättää kriisien hallintaa yksittäisten jäsenvaltioiden aloitteiden varaan, sillä kriisi on aina maailman tai Euroopan laajuinen, ei koskaan kahdenvälinen, eivätkä jäsenvaltiot voi selviytyä siitä yksinään. Olisi siis tarkoituksenmukaista ottaa käyttöön monenvälinen yhteistyö, joka perustuisi ministerineuvoston ja kolmansien maiden väliseen yhteistyöhön, ja laatia sellainen yhteisön lainsäädännöllinen kehys, joka mahdollistaisi yhdenmukaisen menettelyn kaikkien laittomien siirtolaisten palauttamisessa, kuitenkin siten, että heidän perusoikeutensa turvataan aina ja joka tapauksessa, ja pyrkiä samalla edistämään demokratiaan perustuvan sosioekonomisen järjestelmän kehitystä niissä maissa, joista ihmiset muuttavat pois.
Ainoastaan tällaisen menettelyn avulla, joka pitäisi tuoda esiin sekä Meda-ohjelmassa että Schengenin sopimuksessa, voidaan tulevaisuudessa turvata maahanmuuttajien oikeudet, ei enää laittomien, vaan Euroopan uuden työllisyyspolitiikan ja selkeän sosiaalisen lainsäädännön perusteella toivottujen ja tarpeellisten maahanmuuttajien oikeudet, ja tämä mahdollistaisi heidän integroimisensa eurooppalaiseen sosioekonomiseen ympäristöön ja heidän tarjoamiensa voimavarojen täyden arvostuksen.

Amadeo
Arvoisa puhemies, kollegoideni, ja erityisesti rouva Schaffnerin esittämät kysymykset nostavat uudelleen esiin erään peruskysymyksen: kuinka on mahdollista hallita köyhistä ja joissain tapauksissa etnisten sotien rikkomista maista tuleva pakolaisvirta inhimillisesti ja sivistysvaltiolle sopivalla tavalla ilman Euroopan unionin yhteistä politiikkaa?
Yhteinen politiikka estäisi yksittäisiä jäsenvaltioita pallottelemasta vastuuta ja panemasta toimeen epäsuhtaisia ja ristiriitaisia politiikkoja, sekä vastaanottamisen, karkotusten ja työ- ja sosiaaliseen elämään integroimisen osalta että talouden ja tuotannon kehityspolitiikan osalta, jota toteutetaan niissä maissa, joissa ihmiset yhä kuolevat nälkään ja sodankäyntiin.
Me emme nyt tarvitse komission tilastotietoja koskevaa ilmoitusta vaan selkeää kantaa, joka mahdollistaa yhteisen politiikan toteuttamisen välittömästi, ainakin maahanmuuton osalta. Tarvitsemme yhteistyöhankkeita ja taistelua sitä järjestäytyneen rikollisuuden muotoa vastaan, joka järjestää todellisia kansainvaelluksia epätoivoisille ihmisille, joiden kohtalona on joutua rikollisjärjestöjen aputyövoimaksi tai prostituoiduiksi.

Bontempi
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän ei nyt pidä puhua siirtolaisuutta koskevasta politiikasta yleisesti, vaan on harkittava uudenlaisia näkökulmia, kuten kollega Caccavale hetki sitten esitti. On kuitenkin välttämätöntä, erityisesti tällä hetkellä, keskittää huomio siihen, mitä on tapahtumassa Euroopan eteläisissä, laittomillekin muuttovirroille kaikkein altteimmissa osissa, joita lisäksi rasittaa pakko jatkuvasti kieltäytyä vastaanottamasta saapuvia maahanmuuttajia, ja nämä kiellot saattavat johtaa, kuten myös on huomautettu, suuriin murhenäytelmiin merellä. Tämä kaikki johtuu siitä, ettei toimia Pohjois-Afrikan valtioiden kanssa ole koordinoitu ja siitä, että muuttoa edistää järjestäytynyt rikollisuus, joka on todella järjestänyt toimintansa hyvin ja tehokkaasti. Viime vuonna vierailin Etelä-Italiassa kurdien leireillä ja lähes kaikki, joiden kanssa keskustelin - Ceylonin ja Pakistanin kurdit - kertoivat minulle suurista rahasummista, joita heidän oli pitänyt maksaa välittäjille päästäkseen Italiaan, josta he aikovat jatkaa matkaa Saksaan tai Hollantiin.
Meidän on ajateltava myös näitä asioita, unelmien, toiveiden ja tarpeiden räikeää hyväksikäyttöä, ja meidän on otettava huomioon, ettei tässä ole kyse vain tilastoista ja valvontapolitiikasta: valvontaa on toki oltava, mutta on oltava myös yhteistyötä, jonka ei pidä koskea vain Euroopan eteläisellä laidalla sijaitsevia valtioita. Mikäli on oikeudenmukaista vaatia meiltä - Italialta ja Espanjalta ja sitten Kreikalta, kun se tulee Schengenin sopimuksen piiriin - rannikoiden tarkkaa valvontaa, on oikeudenmukaista myös antaa näille maille, meidän kotimaillemme, mahdollisuus suoriutua hyvin tästä tehtävästä, joka ei ole pelkkä valvontatehtävä, vaan yhteistyöhön ja inhimillisyyteen liittyvä tehtävä.
Jotta maahanmuuttajat voitaisiin tulevaisuudessa majoittaa arvokkaasti ja ihmisoikeuksia kunnioittaen, on esimerkiksi pakolaisten vastaanottokeskusten toimintaa harkittaessa otettava huomioon, että tarvitaan nykyistä paljon useampia ja parempia keskuksia sekä omassa kotimaassani että muissa maissa. On myös taattava tällä alalla välttämättömien suurten sijoitusten suuntaaminen yhteistyömahdollisuuksien parantamiseen.
Tuon esiin vielä erään toisen seikan: Välimeren toisen rannan valtioiden kanssa solmittavat sopimukset. Tällä alalla on olemassa kiinnostavia esimerkkejä sopimuksista, joita esimerkiksi Italian hallitus on solminut. Pyydämme, että Itävallan, tai viimeistään Saksan puheenjohtajakaudella, ennen ensi kesää, otettaisiin käyttöön tässä keskustelussa esittämämme keinot niin humanitaarisen avun kuin yhteisen valvonnan ja taloudellisen yhteistyönkin osalta, sillä kesä tulee pian, joka tapauksessa, ja juuri kesäisin joko kuolemantapaukset tai riskit Gibraltarin salmessa voivat lisääntyä ja epäinhimilliset olosuhteet, jotka vallitsevat Sisilian salmessa, voivat edelleen huonontua, ja näiden toimien ohella haluamme vielä muistuttaa myös humanitaarisen yhteistyön tulevista mahdollisuuksista.

Pirker
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olemme yhtä mieltä siitä, että Eurooppaan Pohjois-Afrikasta tai Pohjois-Afrikan kautta kohdistuva maahanmuuttopaine on odottamattomasti voimistunut. Olemme yhtä mieltä myös siitä, että tämä koskettaa voimakkaimmin juuri eteläisiä jäsenvaltioita. Syyt tähän siirtolaispaineeseen ovat riittävän hyvin tiedossa; en haluaisi niitä tässä enää luetella, sillä me kaikki tiedämme ne.
Asia ei kuitenkaan koske vain eteläisiä jäsenvaltioita, vaan se koskee vastaisuudessa koko Eurooppaa, sillä kohdemaat sijaitsevat yleensä kauempana pohjoisessa. Ensi sijassa asia koskee Saksaa ja Itävaltaa, ja näiden maiden kyky integroida ja ottaa vastaan maahanmuuttajia on rajallinen. Mutta mitä tekee unioni? Meillä ei ole tällä hetkellä vielä lainkaan yhtenäisiä välineitä, ei lainkaan riittäviä välineitä kyetäksemme kohtaamaan täysimittaisesti nämä uudet haasteet.
Meillä on Geneven pakolaisia koskeva yleissopimus, mutta tiedämme, että tämä Geneven yleissopimus ei enää riitä, sillä vain 10 % meille pyrkivistä muuttajista on sellaisia, joita kohdellaan Geneven pakolaissopimuksen mukaan turvapaikanhakijoina. Loppujoukkoa varten tarvitsemme muita malleja, muita välineitä, jotta heitä voitaisiin auttaa ja jotta samalla voitaisiin auttaa myös meitä. Kiitän tässä yhteydessä aivan erityisesti neuvoston puheenjohtajaa, joka esitteli meille mallin, joka on kehitetty täyttä vastuuta osoittaen ja joka on erittäin kattava. Minua ilahduttaa, että mainitsitte myös siitä, että on välttämätöntä pyrkiä vähentämään maahanmuuttopainetta myös esimerkiksi kriisialueiden tilanteeseen puuttumalla, että on välttämätöntä pyrkiä torjumaan laitonta ihmissalakuljetusta, että on välttämätöntä pyrkiä ohjailemaan maahanmuuttoa.
Emme ole mikään linnake, mutta tarvitsemme integroitumisen mahdollistamiseksi juuri maahanmuuton rajoittamista ja ohjaamista. Esille on jo otettu oikeudellinen maahantulovalvonta unionin kokonaismallina ja esillä on ollut myös uudenlainen pakolaissuoja, sillä tarvitsemme erityisesti kuormituksen jakamista, jotta integroituminen ja vastaanoton vaatima siirtymäaika Eurooppaan tulisivat mahdollisiksi. Kaiken kaikkiaan se siis on kokonaismalli, jolla nämä ratkaisut saadaan aikaan. Luotan siihen, että se on alku keskustelulle, jossa päästään koko Euroopan kannalta myönteiseen lopputulokseen.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, kaikki Euroopan unionin jäsenet osallistuvat yhdessä Euroopan ja Välimeren väliseen politiikkaan ja kaikkien jäsenten on myös tuettava yhdessä niitä jäsenvaltioita, jotka joutuvat kohtaamaan nämä ongelmat. Ei voida kuitenkaan ajatella, että veneistä löytyneet laittomien maahanmuuttajien ruumiit kuuluvat vain yhdelle jäsenvaltiolle. Tämän ongelman käsittely kuuluu nimittäin kaikille. Ongelma on peräisin - tiedämme sen - Välimeren pohjois-ja etelärannikon valtioiden välisistä moraalittomista tuloeroista, joita ei voida hyväksyä. Erot vaihtelevat asteikolla 1-10. Välimeren etelärannikon maat pyytävät meiltä tehokkaita ja nopeita ratkaisuja. Tasapainottaaksemme - jos haluamme tasapainottaa - eroja, on suosittava eteläisiä maita, myönnettävä niille etuja ja helpotettava niiden tehtäviä. Eikä riitä, että annamme rahoitusta koskevia lupauksia. Meidän on myös pystyttävä täyttämään ne.
Käyttäkäämme niitä televisioverkkoja, joissa olemme luoneet kuvan " tuhansien ihmeiden" Euroopasta ja houkutelleet Maghreb-maiden nuoria eurooppalaisella unelmalla. Käyttäkäämme näitä samoja televisioverkkoja sellaisten varoittavien tiedotuskampanjoiden järjestämiseen, joissa Maghreb-maiden nuorille kerrotaan, että he joutuvat todelliseen vaaraan, ja joissa heille kerrotaan, että Euroopassa papereitta kulkevat nuoret tuomitaan orjuuteen.
On naurettavaa ja tyrmistyttävää, että koko Euroopan unioni ilmoittaa olevansa kykenemätön taistelemaan niitä mafioita vastaan, jotka käyttävät hyväkseen ihmisiä, jotka ovat köyhiä nuoria. Antakaamme mahdollisuus väliaikaiseen siirtolaisuuteen työtä ja koulutusta tarjoamalla. Arvoisa puhemies, tiedättekö, että kiellämme parhaillaan Maghreb-maiden nuorilta jotain sellaista, mitä olemme tarjoamassa KIE-maiden nuorille? Antakaamme heille parempaa kohtelua vastaanoton osalta arvostamalla heitä ihmisinä, joita olemme. Nämä laittomien maahanmuuttajanuorukaisten ruumiit ovat suurelta osin sen eurooppalaisen unelman uhreja, jota luomme täällä, tässä parlamentissa, valheellisilla sanoilla, sanoilla, jotka kertovat tuhansien ihmeiden Euroopasta, jota ei ole olemassa.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on nykyisin haluttu määränpää monille kansalaisille, jotka tulevat idästä, Latinalaisesta Amerikasta sekä Pohjois- ja Etelä-Afrikasta ja jotka haluavat ylittää maansa rajat etsiäkseen ratkaisuja välittömimpiin elintärkeisiin ongelmiinsa. Tänään olemme kuitenkin täällä puhumassa ja tarkastelemassa siirtolaisuutta, joka koskee Euroopan etelälaitaa. Espanja ja Italia ovat sellaisen rakenteellisen maastamuuton kohteena, joka luo paineita niiden rajoille ja jonka osalta Afrikan mantereelta lähtien käytetään hyvin riskialttiita menetelmiä, kuten sellaisia, jotka täällä on jo mainittu - veneitä - ja jotka ovat jo johtaneet todellakin tuhansiin kuolemiin Etelä-Espanjan tai Pohjois-Afrikan rannikoilla ja jotka mahdollistavat häpeällisen ihmiskaupan harjoittamisen, johon emme voi tietenkään suhtautua enää välinpitämättömästi.
Hyvät parlamentin jäsenet, tätä ongelmaa ei ratkaista keskustelemalla siitä, pitäisikö unionin rajojen olla avoimet vai suljetut, eikä poliisi- tai tukahduttamistoimilla. Sitä ei myöskään ratkaista Geneven sopimuksella tai turvapaikkaoikeuden säätelyllä. Ongelman käsittelyn lähtökohdaksi on otettava solidaarisuus, niiden maiden taloudellinen ja yhteiskunnallinen kehitys, jotka synnyttävät maastamuuttoa, sekä niiden maiden poliittinen vakaus, joiden täytyy hyödyntää henkilöresurssejaan ja luonnon varoja tehdäkseen Euroopan ja Välimeren välisestä alueesta tasapainoisen ja vakaan alueen.
Kumppanuussopimusten - joiden neuvottelu- ja ratifiointivaiheet ovat liian hitaita - Barcelonan konferenssin - jonka tarkoitus oli hyvä, mutta jolla oli vähän käytännön tuloksia - ja Meda-ohjelmien täytyy olla sitovia välineitä tämän solidaarisuuden ilmaisemiseksi Välimeren kansojen kehitysprosessissa. Marokolle, Algerialle ja Tunisialle on annettava erityiskohtelu ja ne on asetettava etusijalle unionin ulkopolitiikassa ja yhteistyöpolitiikassa.
Komission ja neuvoston on otettava työsuunnitelmaansa mukaan siirtolaisuutta koskevat kokoukset ja ilmiön jatkuva tarkkailu. Koska asun Euroopan unionin ja Marokon rajalla sijaitsevassa kaupungissa Melillassa, voin henkilökohtaisesti todeta, että Espanjan hallitus ponnistelee ankarasti ja tosissaan ratkaistakseen nämä ongelmat, ja itse komissio on voinut panna sen merkille sekä Melillaan että Ceutaan tekemiensä vierailujen aikana. Tarvitaan kuitenkin resursseja. Tässäkin on ponnisteltava niiden maiden auttamiseksi, joiden vastuulla rajojemme tarkkailu ja valvonta ovat, joka ei lähestulkoon aina ole lainkaan miellyttävä tehtävä.
Hyvät jäsenet, lopuksi vielä yksi laitonta maahanmuuttoa koskeva huomio. Älkäämme puhuko enää laittoman maahanmuuton vastaisesta taistelusta. Puhukaamme taistelusta ihmiskauppiaita vastaan, puhukaamme taistelusta huumekauppiaita vastaan. Emme voi emmekä saa antaa sellaista käsitystä, että pidämme maastamuuttajia valloittajina tai rikollisina, koska he eivät ole sellaisia.

Goerens
Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä, että annoitte minulle puheenvuoron tässä keskustelussa. Tiedossannehan on, että liberaaliryhmä on allekirjoittanut yhteisen päätöslauselmaesityksen. Se ei aiheuttanut meille vaikeuksia, mutta haluaisin kuitenkin ottaa esille joitakin kohtia, jotka ovat lähellä sydäntäni ja jotka koskevat keskustelua Välimeren altaan eteläpuolelta tulevista maahanmuuttajista.
On korostettava sitä, että tämä siirtolaistulva on ehdottomasti pysäytettävä ja että kuvailtu kurjuus on varmasti lähellä meidän kaikkien sydäntämme. Tilanteeseen on löydettävä ratkaisu. Myös se on otettava huomioon, että siirtolaisuusilmiö johtuu hyvin syvälle menevistä syistä, joita on tarkasteltava laaja-alaisemmin kuin ulkorajojen ylittämisen puhtaasti teknisenä näkökohtana, josta on tänään puhuttu.
Minusta on aiheellista korostaa tässä yhteydessä niiden siirtolaisten epätoivoa, jotka vailla toivoa tulevaisuudesta omassa maassaan eivät keksi muuta ratkaisua surulliseen kohtaloonsa kuin paeta Välimeren toisella puolella oleviin maihin. Olisi toivottavaa, että Välimeren eteläpuolisten maiden viranomaiset tekisivät täysipainoista yhteistyötä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa laittoman maahanmuuton valvontatoimenpiteiden voimaan saattamiseksi. Olemme myös omasta puolestamme sitä mieltä, että se, miten poliisi on kohdellut laittomia maahanmuuttajia ja heitä koskevat lait eivät ole riittäviä. Yhteisön politiikkaa olisi kohdennettava enemmän Välimeren maiden kehitysedellytysten parantamiseen, jolloin voitaisiin parantaa myös niissä asuvien kansalaisten tulevaisuudennäkymiä.
Saanen vielä lisätä lopuksi, että koska alan politiikka kilpailee suoraan muiden politiikkojemme kanssa, joiden on myös saatava kilpailla unionin talousarvion määrärahoista, on korostettava, että Euroopan unionin Välimeren alueen politiikkaa on arvioita järjestelmällisesti, jotta siitä ei tulisi hyödytöntä vaan tehokkaampaa.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olen seurannut esitettyjä pohdintoja ja tätä keskustelua hyvin tarkkaavaisesti. Olen huomannut, että täällä ovat puhuneet hyvin monet Välimeren alueelta kotoisin olevat parlamentin jäsenet ja että sen vuoksi kysymys Euro-Välimeri-kumppanuudesta on ollut tämän keskustelun erittäin oleellinen osatekijä. Viittaisin siihen, että tämä Euro-Välimeri-kumppanuus käsittää kolme aluetta: poliittisen vuoropuhelun, talouteen liittyvän kysymyksen, joka luonnollisesti sisältää myös sosioekonomiset osatekijät, ja vielä lisäkysymyksenä kulttuuri- ja muut osatekijät, jotka myös liittyvät tähän yhteyteen.
Työskentelemme Euroopan unionissa luonnollisesti kovasti, jotta pystyisimme mahdollisuuksien mukaan avustamaan Välimeren eteläpuolisia valtioita, siis käytännössä Pohjois-Afrikan valtioita. Yritämme myös solmia niiden kanssa vapaakauppasopimuksia. Myös tämän haluaisin ottaa täällä käsiteltäväksi. Mutta meidän on myös nähtävä, että hyvin monet vapaakauppasopimukset valitettavasti kariutuvat moniin kiintiöihin. En tahtoisi mennä tässä yksityiskohtiin, mutta uskoakseni te kaikki tiedätte, mitä tarkoitan.
Olette toiseksi ilman muuta oikeassa siinä, että taloudellisen tilanteen parantamisella on aivan olennainen merkitys siinä, että maahanmuuttokysymykseen päästäisiin käsiksi juuria myöten. Olemme kaikki tietoisia siitä ja työskentelemme asian hyväksi. Nimenoman Meda-ohjelmassahan on varattu tähän runsaasti varoja. Korostaisinkin sitä, että siihen sinänsä on hyvinkin riittävästi varjoa käytettävissä.
Kolmanneksi: uskon, että siirtolaiskysymyksessä meidän on - ja tämän totesinkin heti julkilausumani alussa - lähdettävä uudelle tielle. Ne keinot, jotka meillä on käytettävissämme Geneven pakolaisia koskevan yleissopimuksen nojalla, eivät nykyään enää yksin riitä. Meidän on löydettävä keskitie toisaalta rikollisuuden torjunnan, ennen muuta ihmissalakuljetuksen, johon palaan vielä lähemmin, ja toisaalta perustellusti humanitaarisilla syillä saapuvien pakolaisten vastaanottamisen välillä. Meidän on kuitenkin osoitettava myös solidaarisuutta, ja tätä haluaisin vaatia nimenomaan neuvoston puheenjohtajana, joka on kotoisin maasta, joka on tehnyt erittäin paljon pakolaisten hyväksi eikä ole tällöin suinkaan aina voinut luottaa kaikkien jäsenvaltioiden solidaarisuuteen.
Ja jos saan aivan lyhyesti käsitellä tätä - kysymys, jonka eräs parlamentin jäsenistä tässä asiassa teki, koski nimittäin vain Välimeren aluetta - että kun me esimerkiksi Bosnian tapauksessa, niin kuin tiedätte, otimme vastaan noin 85 0-90 000 pakolaista, se on lähes 8-9 % Itävallan väkiluvusta. Henkeä kohti laskettuna se on suurin osuus. Juuri sen vuoksi on vaadittava solidaarisuutta myös kaikilta muilta valtioilta. Tämä on srategia-asiakirjamme perusajatus, josta on luonnollisesti keskusteltava vielä pitkään ja jota on muokattava, mutta josta lopulta voimme varmasti päästä yhteisymmärrykseen.
On myös oikein - tämä todettiin keskustelussa, ja olen asiasta samaa mieltä - että näille valtioille on luonnollisesti ilmoitettava, että täältä ei ole löydettävissä pelkästään paratiisia, vaan että myös meillä on työttömyyttä ja ettei ole suinkaan itsestään selvää, että kyseiset valtiot voidaan hyväksyä mukaan. Mutta haluaisin myös sanoa, että täsmälleen sama pätee myös Keski- ja Itä-Euroopan maihin. Myös omassa maassani vallitsee aivan samoja pelkoja kuin todennäköisesti Espanjassa tunnetaan Maghreb-maita kohtaan.
Lopuksi haluaisin vielä palata kysymykseen ihmisten salakuljetuksesta. Juuri puheenjohtajamaa Itävalta on esittänyt - mikä muuten on tapahtunut osittain yhteistyössä Italian kanssa - YK: n yleiskokouksen puitteissa luonnoksen ihmisten salakuljetusta koskevaksi yleissopimukseksi. Lisäksi myös Euroopan unionissa työskennellään erittäin tiiviisti tämän kysymyksen parissa, sillä emme pidä sitä tärkeänä vain Välimeren maiden vaan myös koko Keski-Euroopan alueen kannalta. Tämä kysymyshän ei ollut suinkaan syyttä aiheena eilen Eurooppa-konferenssissa, jota käsittelin jo tänään aamulla seikkaperäisesti, niin että en haluaisi tässä enää toistaa itseäni.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa rouva valtiosihteeri!
Olen ottanut vastaan kuusi päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

EU/Hongkong
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cushnahanin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0312/98) komission tiedonannosta neuvostolle " Euroopan unioni ja Hongkong: vuodesta 1997 eteenpäin" (KOM(97)0171 - C4-0214/97)

Cushnahan
Arvoisa puhemies, Hongkongin vallanvaihdon tapahduttua 1. heinäkuuta 1997 monet olivat peloissaan siitä, miten tilanne kehittyisi. Yleisesti oltiin sitä mieltä, että jos vallanvaihto epäonnistuisi, se vaikuttaisi kauaskantoisesti alueen poliittiseen ja taloudelliseen vakauteen ja maailman johtavien valtioiden suhteisiin.
Seurattuani tilannetta läheisesti 15 kuukauden ajan ja vierailtuani Hongkongissa, jossa kuulin laajan kirjon erilaisia mielipiteitä, olen sitä mieltä, että vallanvaihto tapahtui paremmin kuin monet meistä olisivat uskaltaneet toivoa.
Suhtaudun kuitenkin monella tavalla varauksellisesti demokratian ja oikeusvaltioiden periaatteiden toteutumiseen ja ihmisoikeuksien suojaan, joita käsittelen yksityiskohtaisesti mietinnössäni ja joita Euroopan parlamentin on edelleen seurattava läheisesti. Vaalien järjestäminen 24. toukokuuta oli merkittävä virstanpylväs demokratian kehityksessä. Suhteellisen korkea äänestysprosentti on painokas vastaus niille, jotka väittävät, että Hongkongin asukkaat eivät ole kiinnostuneita demokratiasta.
Tyytyväisyyttä laimentaa kuitenkin se, että vaalijärjestelmä ei ole täysin demokraattinen, sillä elitistiset toiminnalliset vaalipiirit ovat saaneet liian paljon valtaa. Esimerkiksi tästä riittää jo se, että kun 140 000 toiminnallisten vaalipiirien äänestäjää valitsi puolet lakiasäätävän neuvoston 60 jäsenestä, maantieteellisissä vaalipiireissä 2, 8 miljoonaa äänestäjää valitsi ainoastaan 20 jäsentä.
Ei ole hyväksyttävää, että demokratiaa kannattavat puolueet saivat vain kolmanneksen lakia säätävän neuvoston paikoista, vaikka ne saivat vaaleissa kansan selvän enemmistön kannatuksen. Tämän ja muidenkin parlamenttien, Hongkongin oma parlamentti mukaan luettuna, jäseniä rauhoittaisi se, että asetettaisiin pitävä ja selkeä aikataulu sille, että kaikissa vaaleissa aletaan käyttää yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta.
Yhteiskunta ei myöskään voi olla vapaa ja demokraattinen ilman oikeusvaltion periaatteiden esteetöntä toteutumista. Nämä periaatteet edellyttävät, että kaikki kansalaiset ovat samanarvoisia lain edessä, että lainsäädäntöä sovelletaan puolueettomasti ja että sitä käsitellään kaikille avoimissa tuomioistuimissa. Oikeusvaltion periaatteet edellyttävät, että hallituksen käyttämät tuomiovalta, lainsäädäntövalta ja toimeenpanovalta erotetaan omiksi itsenäisiksi toimijoikseen, jotka valvovat toisiaan ja varmistavat, ettei vallan väärinkäyttämistä tapahdu.
Hongkongin erityishallintoalueen (EHA) poikkeuksellisessa, jopa ainutlaatuisessa perustuslaillisessa järjestelmässä, jossa itsemääräämisoikeus on uhattuna, oikeuslaitoksen itsenäinen päätösvalta on tavallistakin tärkeämpi, koska sen asema oikeusvaltion periaatteiden ylläpitäjänä ja demokraattisten tai perustuslaillisten puutteiden valvojana on poistettu. Tämä estää oikeusvaltion periaatteiden toteutumisen Hongkongin EHA: n kansalaisten osalta.
Puolueettoman tarkkailijan on todettava, että useat viimeaikaiset tapaukset, erityisesti Xinhuan tapaus, Hong Kong Standardin tapaus sekä Ma Wai Kwanin tapaus, asettavat kyseenalaiseksi oikeusvaltion periaatteiden toteutumisen Hongkongin erityishallintoalueella. Nämä epäilyt ovat vain vahvistuneet sen aloitteen hyväksymisen myötä, joka koskee Kiinan lainsäädäntöön mukautumista.
Ihmisoikeuksien suojan osalta olen huolestunut useammastakin asiasta. Kansallisen turvallisuuden käsitteen käyttöönotto on osoitus huolestuttavasta kehityksestä. Meidän on varmistettava, että sitä ei käytetä poliittisten toisinajattelijoiden pitämiseen kurissa, kuten Kiinan kansantasavallassa on tehty. Työlakien pätemättömäksi julistaminen, yritykset vaikuttaa lehdistön toimitukselliseen vapauteen ja peruslain 23 artiklan nojalla säädettävien lakien vaikutukset ovat kaikki varoittavia merkkejä, jotka varmistavat tarpeen seurata tilannetta ja taata se, että ihmisoikeuksia ja perusvapauksia ei heikennetä.
Euroopan unionilla on hyvin suuri merkitys Honkongin kehitykselle. EU: n on teoissaan ja toimissaan kannatettava täysin Hongkongin kansainvälistä riippumattomuutta talouden ja kaupan alalla. Meidän on jatkettava yhteistyötä kaikilla kansainvälisillä tasoilla ja erityisesti WTO: n jäsenenä. Meidän on vahvistettava nykyisiä yhteyksiämme ja luotava uusia yhteyksiä, ja tärkeä symbolinen merkitys on sillä, että kaikki jäsenvaltiot myöntävät vapaan maahanpääsyn Hongkongin erityishallintoalueen ja brittiläisen Hongkongin passin (BNO) haltijoille.
Strategiamme on kaikissa vaiheissa perustuttava johdonmukaisesti ja jatkuvasti periaatteelle " yksi maa, kaksi järjestelmää" . Toivon, että komissaari, joka on ilokseni läsnä keskustelussamme, ottaa huomioon mietinnön sisältämät suositukset laatiessaan omaa vuosittaista kertomustaan. Jään odottamaan tätä kertomusta, johon valiokuntamme antaa aikanaan vastauksensa.
Lopuksi haluaisin kiittää kaikkia mietinnön valmisteluun osallistuneita. Olen tyytyväinen valiokunnan kaikkien poliittisten näkemysten edustajien yhteistyöhön. Kaikkein tärkeimpiä olivat näkemykset, joista minulle kerrottiin Hongkongissa. Toivon, että olemme pystyneet edistämään keskustelua. Toivon mietinnön olevan tasapainoinen ja toivon, että sen viitoittaa tietä eteenpäin.

Titley
Arvoisa puhemies, näissä tilaisuuksissa on ollut tapana onnitella esittelijää hänen työstään. Ehkä vähemmän tavanomaista on se, että minä todella tarkoitan sitä, kun onnittelen esittelijää hänen työstään. Tämä on hyvä, syvällinen ja perusteellinen mietintö. Haluaisin kiittää esittelijää erityisesti siitä tavasta, jolla hän on laatinut mietintönsä, ja hänen valiokunnassa osoittamastaan yhteistyöhalukkuudesta. Mietinnössä on otettu huomioon useita valiokuntakäsittelyssä esittämiämme näkemyksiä. Sen vuoksi olemme onnistuneet pitämään tarkistusten määrän mahdollisimman pienenä, jolloin mietinnön yhtenäisyys ei ole kärsinyt. Se on mielestäni tärkeää. Haluaisin kiittää siitä esittelijää.
Mietinnössä korostetaan Hongkongin merkitystä Euroopan unionille ja itse asiassa koko maailman talousjärjestelmälle, kuten olemme viime viikkoina voineet havaita. Meidän keskeisenä viestinämme on kuitenkin oltava rehellisesti sanottuna se, että meidän on tunnustettava, että vallanvaihto on sujunut erittäin hyvin. Parlamentissa esille tuodut monien ihmisten pahimmat pelot eivät ole toteutuneet. Periaate " yksi maa, kaksi järjestelmää" näyttää toimivan. On vallinnut poliittinen, lehdistön ja uskonnonvapaus. Laajalle levinnyttä lahjontaa ei ole esiintynyt, toisin kuin pelättiin. Hongkongin virkamieskunnan korkea taso näkyy todella edelleenkin. Tietysti on olemassa myös huolta aiheuttavia alueita, ja herra Cushnahan onkin ottanut niistä joitakin esille.
On esitetty epäilyjä poliittisen vaikutusvallan käytöstä lakisääteisten neuvoa-antavien elinten, kuten asuntoasioita hoitavan viranomaisen, nimitysten yhteydessä. Tämä on alue, jota on tarkkailtava. On huhuttu, että ylimmän täytäntöönpanijan toimistoon sijoitettaisiin kiinalaisia turvallisuusneuvonantajia. Olen iloinen siitä, että hallitus kielsi tämän huhun. Lisäksi Kiinan kansan poliittisen neuvontakomitean hongkongilainen jäsen hyökkäsi Radio Television Hong Kong (RTHK) - yleisradioyhtiön riippumattomuutta vastaan. Vaikka ylin täytäntöönpanija Tung Chee-hwa vastasi siihen melko epäröivästi, presidentti Jiang Zemin tuomitsi hyvin selvästi kaikki yritykset vaikuttaa Hongkongin asioihin. Olen hyvin iloinen myös siitä, että RTHK: n uudet ohjeet perustuvat BBC: n ja muiden kansainvälisten radioyhtiöiden ohjeisiin, mikä edesauttaa sitä säilyttämään riippumattomuutensa.
Väliaikaisen lainsäädäntöelimen olemassaolo huolestutti meitä koko ajan kaikkein eniten. Meidän on tunnustettava, että lakiasäätävän elimen valinta vaaleilla on myönteinen edistysaskel. Meidän olisi oltava tyytyväisiä siitä, että vaalien äänestysprosentti oli korkea ja vaalit järjestettiin lainmukaisesti, vaikka olemmekin huolestuneita äänioikeuden vakavasta rajoittamisesta toiminnallisissa vaalipiireissä ja mahdollisuudesta käyttää väärin toiminnallisten vaalipiirien yhtiöääniä rekisteröimällä valeyhtiöitä. Jäämme näin ollen odottamaan täydellisen demokratian toteutumista Hongkongissa mahdollisimman pian.
Joistakin Hongkongin tuomioistuinten tekemistä päätöksistä, joita herra Cushnahan käsittelee yksityiskohtaisesti mietinnössään, on oltu huolestuneita. Yksi asia on valtion elinten koskemattomuus ja se, koskeeko se myös uutistoimisto Uutta Kiinaa. Tätä epäilystä on vahvistanut Emily Laun tapaus, sillä hän on kiistellyt lähes 12 kuukautta uutistoimisto Uuden Kiinan kanssa.
Uutistoimisto Uuden Kiinan ohjeita olisi kiireesti selvennettävä. Kuten herra Cushnahan sanoi, oikeusvaltion periaatteiden toteutuminen on ratkaisevaa Hongkongin tulevaisuuden kannalta. Vielä yksi asia, jota on seurattava tarkasti, on se, että uuden lakiasäätävän neuvoston on säädettävä peruslain 23 artiklan mukaiset lait muun muassa kumouksellisesta toiminnasta ja maanpetoksesta. Se, miten Hongkong hoitaa tämän asian, on avaintekijä periaatteen " yksi maa, kaksi järjestelmää" jatkuvalla toimivuudelle.
Paras osoitus periaatteen " yksi maa, kaksi järjestelmää" toimivuudesta on ollut se, että Hongkong on tähän saakka pystynyt suojautumaan Aasian kriisiltä, ja se on tapahtunut ilman Kiinan puuttumista asiaan mutta kuitenkin Kiinan tuella. Kuulisin mielelläni komissaari Brittanin näkemyksiä tästä asiasta. On selvää, että Hongkongilla on oltava riippumaton asema omien talousasioidensa hoidossa mutta sillä on myös oltava Kiinan tuki.
Lopuksi tuen herra Cushnahanin esittämää ajatusta myöntää viisumiton maahanpääsy Hongkongin erityishallintoalueen asukkaille. Se olisi mielestäni tärkeä edistysaskel laajempien kaupallisten suhteiden kehittämisessä Euroopan unionin ja Hongkongin välillä.
Yhteenvetona sanoisin, että kaikki on tähän mennessä sujunut hyvin; itse asiassa paremmin kuin olimme toivoneet. Toivokaamme, että voimme jatkaa läheistä työtä Hongkongin viranomaisten kanssa antaaksemme Hongkongin asukkaille paremman tulevaisuuden ja kehittääksemme Hongkongin merkittävää asemaa Aasian talouden kulmakivenä.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies, herra Cushnahan on laatinut mietinnön, joka laadukkuudellaan auttaa lisäämään Euroopan parlamentin arvovaltaa. Mietinnön B-osassa on opettavaista taustatietoa, ja se tukee hyvin päätöslauselmaesitystä.
Pitkälle menevä taloudellinen vapaus, jossa sallittiin yksityisyrittäjyys, laajat yksityiset säästöt ja vapaakauppa, mahdollisti Hongkongin nopean talouskasvun. Kansantuote asukasta kohden on Hongkongissa jopa korkeampi kuin useassa EU-maassa. Hongkongin menestyksellä on ollut merkittävä asema, koska se on jo hyvin aikaisessa vaiheessa osoittanut, miten paljon vanhaa sosialistista suunnitelmataloutta pidemmälle markkinatalousjärjestelmä voi viedä.
Hongkongista tuli yhä enemmän malli useille kehitysmaille niiden pyrkiessä selviytymään köyhyydestä. Tämä on varmasti edesauttanut taloudellisten uudistuspyrkimysten vahvistumista myös Kiinassa. Kun Hongkong luovutettiin Kiinalle, monet olivat sitä mieltä, että ajatuksellisesti oli pikemminkin niin, että Hongkong otti Kiinan haltuunsa. Oli asian laita miten tahansa, on kuitenkin tunnustettava, että Kiina on ainakin tähän asti kunnioittanut Hongkongia koskevia sopimuksia ja siellä vallitsevaa taloudellista järjestelmää, mikä merkitsee myös niitä taloudellisia vapauksia, jotka viime kädessä luovat perustan vapaudelle sanan laajassa merkityksessä.
Kuten Cushnahan painottaa, on kuitenkin joukko huolestuttavia poikkeuksia. Osa rakennetusta demokraattisesta järjestelmästä on menettänyt merkitystään. Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin on seurattava kehitystä hyvin tarkasti. Voimme nyt edesauttaa sitä tukemalla päätöslauselmaesitystä. Meidän on myös pyrittävä siihen, että voimme helpottaa tilannetta toimimalla omissa maissamme. Näin voimme tehdä esimerkiksi suurpiirteisten tarkastussääntöjen avulla ja siten, että emme ota käyttöön minkäänlaisia kaupparajoitteita.
Pitkän ajan kuluessa Hongkongista tuli turvapaikka monille, jotka pakenivat sortoa ja diktatuuria. Tämä velvoittaa meitä käyttämään vaikutusvaltaamme, jotta Hongkong olisi myös tulevaisuudessa vapauden tyyssija.

Watson
Arvoisa puhemies, komission tiedonannon nimessä sanotaan " vuodesta 1997 eteenpäin" . No nyt olemme ohittaneet vuoden 1997, eikä taivas ole pudonnut niskaamme. Järjestin Euroopan parlamentin jäsenten vierailun Hongkongiin uuden lakiasäätävän neuvoston vaalien aikana toukokuussa. Se oli lajissaan neljäs vierailu neljän vuoden aikana. Päädyimme siihen näkemykseen, että vaalit olivat vapaat ja lainmukaiset, Hongkongissa ei ole tapahtunut suuria havaittavia muutoksia, ja kansalaisilla on pääasiassa samat vapaudet kuin mihin he ovat tottuneet viime vuosina.
Hongkong on myös säilyttänyt taloudellisen riippumattomuutensa: sen korkealle kohonnut talous on kestänyt Thaimaasta alkunsa saaneen taloudellisen hirmumyrskyn aiheuttamat paineet. Hongkongin raha-asioita hoitavan viranomaisen toimet eivät ehkä ole miellyttäneet perinteisiä taloustieteilijöitä, mutta heidän antamansa vastaus oli leimaltaan " made in Hong Kong" eikä " made in China" .
Mutta kuten tämä erinomainen mietintö osoittaa, emme saa olla sinisilmäisiä. Demokraattisesti valittu parlamentti on lakkautettu ja korvattu lakiasäätävällä neuvostolla, joka on kyhätty kokoon Pekingin mieliksi ja vastoin Hongkongin kansan vapaata tahtoa. Joissakin tapauksissa toimintakyvytön tuomioistuin ja epäilykset itsesensuurista antavat aihetta huoleen. Ihmisoikeuksia koskevia lakeja on kumottu vähitellen mutta johdonmukaisesti ja ihmisoikeuksien suojan kannalta välttämättömiä instituutioita on heikennetty. Poliisille viikko sitten annetut uudet ohjeet mielenosoituksista ovat tästä vain tuorein esimerkki.
Hongkongin kansalaisten on tuotava äänensä esille kaikista mahdollisista väärinkäytöksistä, ja meidän on tuettava heitä siinä, ei ainoastaan siten, että myönnämme heille viisumittoman maahanpääsyn Euroopan unioniin, vaan myös siten, että tuemme demokratiaan kouluttamista Hongkongissa.
Eurooppa yrittää liian nopeasti muuttaa suhtautumistaan Kiinaan. Tony Blair on tällä viikolla vierailulla Kiinassa jäsenvaltion pääministerinä ja hän on tuskin lainkaan puuttunut ihmisoikeuksiin. Puheenjohtaja Santer ei saa olla yhtä likinäköinen, kun hän vierailee Hongkongissa komission edustajana ensi kuussa.
Me elämme ajassa, joka on täynnä poliittisia mahdollisuuksia. Jos meistä tuntuu siltä, että haluamme uudistaa suhdettamme Kiinaan, suhtautukaamme myönteisesti siihen, että Kiina allekirjoitti maanantaina kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen; mutta myös sen toimet puhuvat puolestaan. Tunnussananamme on oltava valppaus.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, olemme oikeastaan yllättyneitä siitä, että Hongkong on siirryttyään pois Ison-Britannian hallinnasta edelleen yksi maailman vapaimmista markkinatalouksista. Viime viikolla yksi Hongkongin tärkeimmistä henkilöistä, Sir Donald Chang, vieraili kotimaassani. Hän kävi Haagissa ja esitteli jälleen, kuinka Hongkong aikoo Kiinaan kuuluvana erityishallintoalueena pitäytyä avoimuudessa ja talouden lakien tiukassa noudattamisessa.
Viime kuussa viranomaiset ovat kuitenkin suorittaneet osakemarkkinoilla interventioita vastatoimena spekuloinnille. Olen lukenut, että se on toiminut myönteisesti, mutta mielestäni tässä on kysymys satunnaisesta toimenpiteestä. Sir Donald Chang oli hyvin huolissaan siitä, kuinka äärimmäisen hitaasti ja riittämättömästi Japani on toiminut oman maansa ja koko Aasian kriisin ratkaisemiseksi.
Lopuksi, arvoisa puhemies, olisi erittäin hyödyllistä saada tietää, millä tavalla EU: n edustuston toimintaa on tehostettu ja ehkä laajennettu, ja saada myös kertomus siitä, miten ihmisoikeuksien toteutumista on tarkkailtu. Olen keskustellut Hongkongin asioita paremmin tuntevien kollegoideni kanssa, ja he ovat hyvin huolissaan. Mielestäni meidän pitäisi saada kertomus mahdollisimman pikaisesti. Lopuksi, herra Cushnahan, kiitokset mietinnöstänne. Minun ryhmäni kannattaa sitä.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, ratkaiseva historiallinen tapahtuma tämän aiheen kannalta on, että Hongkong on 100 vuoden väkivaltaisen englantilaisen siirtomaa-ajan jälkeen palannut osaksi jättiläismäistä Kiinaa ja on jälleen sen erottamaton osa.
Tämä historiallinen tapahtuma ei voi tavalla tai toisella olla vaikuttamatta siihen, mitä tuossa Kiinan maakunnassa tällä hetkellä tapahtuu. Kun nyt asiat ovat tällä tolalla, pelkään pahoin, että herra Cushnahanin mietinnön A-osan 10 johdantokappaletta ja 19 päätöslauselmakohtaa ovat läpeensä täynnä epäluuloisuutta ja kaikkea muuta kuin hyvää uskoa kehitykseen. Joka asiaan suhtaudutaan pisteliäästi ja epäillen. Siinä sanotaan jopa: lakiasäätävä elin valittiin vaaleissa, mutta epäilyttävissä, ei-demokraattisissa vaaleissa, koska vaalijärjestelmä ei ole demokraattinen. Herra Cushnahan, mikä vaalijärjestelmä teidän maassanne on? Entä omassani? Entä kaikissa Euroopan maissa? Olemmeko tyytyväisiä näihin järjestelmiin? Ovatko ne ääri-vai antidemokraattisia?
Arvoisa puhemies, vielä enemmän pelkään, että tässä mietinnössä halutaan nimittää Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni kollektiiviseksi yksityisetsiväksi. Mitä ihmettä Hongkongissa tapahtuu tai pitäisi tapahtua, tämähän on aivan kuin siellä asuisi belgialaisia, saksalaisia, englantilaisia, kreikkalaisia ja muita eurooppalaisia. Hongkongissa asuu kiinalaisia, ja mitä siellä tapahtuu, on lähes yksinomaan heidän asiansa. Mietinnössä ylletään vielä sellaiseen naiiviuteen, että se, mitä Hongkongissa tapahtuu, voisi tavalla tai toisella olla ponnahduslauta myös muutoksille jättiläismäisessä Kiinassa. Tämä on naiivia ja epäilyttävää, koska se paljastaa, että Hongkongissa kiinnostava asia on se, kuinka sitä voitaisiin käyttää ponnahduslautana, keinona sekaantua Kiinan sisäisiin asioihin ja saada aikaan mieleisiämme muutoksia. Näin ei tule käymään, eikä tämä edistä Euroopan unionin ja Kiinan suhteita...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Gahrton
Arvoisa puhemies, tärkeintä Cushnahanin erinomaisessa mietinnössä on se, että siitä käy ilmi, että Kiina on kaikissa olennaisissa asioissa kunnioittanut Hongkongia koskevia sopimuksia ja että tämä entinen Yhdistyneen kuningaskunnan siirtomaa nykyään todellakin nauttii laajemmasta demokratiasta kuin mikä siellä vallitsi suurimman osan siitä ajasta, jolloin Yhdistynyt kuningaskunta piti ylintä valtaa hallussaan. Tätä vahvistaa oma käsitykseni, jonka sain, kun Kiinan valtuuskunta kävi Hongkongissa viime vuoden kesäkuussa.
Se ei kuitenkaan tarkoita ongelmien puuttumista. Perustuslain 23 artikla on mainittu. Sitä voitaisiin väärinkäyttää ja puuttua demokraattisiin vapauksiin, ja sen vuoksi artiklan käyttöä on tarkoin valvottava. Ammatilliset oikeudet ovat ongelma, jota ILO tällä hetkellä valvoo. Se on mielestäni suunnattoman tärkeää ja sitä on painotettava.
Lopuksi emme saa unohtaa, että Hongkong on osa Kiinaa ja entistä riippuvaisempi sen kehityksestä. Sen vuoksi on tärkeää, ettei EU tue sitä, että uudistukset Kiinassa toteutetaan tavalla, joka aiheuttaisi maassa suurtyöttömyyttä, jotta Kiinassa ei syntyisi Venäjän tilannetta vastaavaa yhteiskunnallista kaaosta. Se olisi katastrofaalista ja pysäyttäisi kaiken demokratian Kiinassa ja olisi siten myös vaaraksi Hongkongissa vallitsevalle melko myönteiselle tilanteelle.

Pradier
Arvoisa puhemies, tähän asti Kiina on ainakin muodollisesti noudattanut täysin sitoumuksiaan Hongkongia kohtaan, ja siitä on syytä iloita. Parlamentaarisen edustuksellisuuden käyttöönottoa siinä muodossa kuin se esiintyy demokraattisissa maissa ei kuitenkaan ole odotettavissa ennen vuotta 2008. Yleinen ja yhtäläinen äänioikeus kaikkien kansanedustajien valinnassa toteutuu vasta kymmenen vuoden kuluttua. Näiden kymmenen vuoden aikana meidän on osoitettava ehdotonta valppautta maassa toimivien demokraattisten voimien osalta ja suurta yhteisvastuuta niitä kohtaan.
Julkinen hallinto on tähän asti pitänyt yllä Hongkongin mainetta avoimena ja turmeltumattomana liiketoiminnan keskuksena, kuten herra Cushnahan aivan oikein korosti. Muun maailman on kuitenkin tuettava ja rohkaistava tätä lähes esimerkillistä asennetta ja avoimuutta, koska se esiintyy ympäristössä, joka ei ole sille todellakaan suotuisa.
Sivumennen sanottuna on tärkeää, että Hongkongin erityishallintoalueen passin haltijat pääsevät alueellemme ilman viisumia samalla tavalla kuin Euroopan unionin kansalaisetkin pääsevät alueelle ilman viisumia.
Vilkkaalla vaihdolla, ihmisten, ajatusten, pääomien ja tavaroiden liikkumisella on elintärkeä merkitys Hongkongille. Osallistukaamme siihen aktiivisesti ja yhteisvastuullisesti. Kysymys ei ole ainoastaan tämän Kiinan edistyksellisen kärjen pelastamisesta vaan myös oman itsemme pelastamisesta.

Linser
Arvoisa puhemies, Aasian ja erityisesti Kiinan talousalueissa piilee Euroopan unionille valtavia mahdollisuuksia. Hongkongilla on epäilemättä poliittinen ja taloudellinen avainrooli kyseisen alueen suhteiden kannalta. Siksi hyvät suhteet Hongkongin erityishallintoalueen hallitukseen ovat Euroopan talouselämän kannalta erittäin tärkeitä. EU: n tulee ryhtyä kaikkiin tarvittaviin ponnistuksiin pystyäkseen hoitamaan asian edellyttämiä yhteyksiä ja ennen kaikkea asettumaan vastustamaan mietinnössä mainittuja arveluttavia demokratian vastaisia pyrkimyksiä ja aivan oikeutetusti arvostelua herättäneitä puutteita oikeusvaltioperiaatteen noudattamisessa. Sillä vain demokraattista, oikeusvaltiollista järjestystä voidaan pitää takeena Hongkongin talouselämän kestävästä riippumattomuudesta.
Viisumitonta pääsyä Schengen-alueelle koskevassa kysymyksessä en voi asettua esittelijän kannalle siinä muodossa, jossa hän asian esittää vaatimalla viisumivapauden myöntämistä kaikille Hongkongin erityishallintoalueen ja brittiläisen Hongkongin (BNO) passien haltijoille. Tätä kysymystä olisi minun käsitykseni mukaan - kuten komissiokin ehdottaa - käsiteltävä erikseen.

Porto
Arvoisa puhemies, meillä on kaikilla hyvä syy seurata tarkoin Hongkongin kehitystä - jota esittelijä valaisi varsin yksityiskohtaisesti, mistä onnittelen häntä - ja tuossa kehityksessään se on tukeutunut omiin voimiinsa, kansalaistensa voimiin ja myös siihen merkitykseen, joka sillä on Kiinan kaltaiselle mahtavalle maalle.
Portugalilaisena olen erityisen kiinnostunut asiasta, sillä Hongkongin kehityksellä on väistämättä varsin suuri merkitys myös Macaolle sen siirtyessä Kiinan hallinnon alaiseksi. Se tulee tapahtumaan kaikin puolin huomattavasti suotuisammissa oloissa, ja tuon tapahtuman ajankohta on se päivä, jolloin huhtikuun 25. päivästä 1974 tulee kuluneeksi 25 vuotta.
Toisaalta alueelle on näinä vuosina voitu rakentaa infrastruktuureita ja palveluja, jotka ovat erittäin tärkeitä sen kehitykselle ja sen asukkaiden elämänlaadulle, kuten lentokenttä, yliopisto, uusi silta, jätteidenkäsittelylaitos jne.
Toisaalta on erittäin merkittävää, että lakia säätävä elin on vapaasti hyväksynyt alueelle lainsäädännön, joka on sopusoinnussa yleismaailmallisten arvojen ja siten myös sen asukkaiden arvojen kanssa. Macaolla on jo nyt oma identiteettinsä - Macao on Maailman kauppajärjestön jäsen ja se on solminut yhteistyösopimuksen Euroopan unionin kanssa - ja me kaikki toivomme, että tuo identiteetti säilyy myös tulevaisuudessa. Mutta meidän ja Macaon oman mielenkiinnon lisäksi kyse on mielestämme myös Kiinan edusta, sillä Macao merkitsee Kiinalle avointa ja kehittyvää aluetta, josta se voi olla ylpeä.
Sen tähden on tärkeää, että komissio - ja osoitan sen vuoksi sanani nyt herra komissaarille - edistää suhteitaan Macaoon joko Hongkongissa olevan toimistonsa välityksellä tai mieluiten perustamalla alueelle oman toimiston, ja olen varma siitä, että Macaon hallitus antaa siinä asiassa kaiken tarvittavan tuen.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, olen yksi niistä, jotka vierailivat Hongkongissa vallanvaihdon jälkeen. Kehitys on ollut hyvin erilaista kuin oletimme vain reilu vuosi sitten. Silloin oltiin sitä mieltä, että taloudelliselta kannalta Hongkongin tilanne säilyisi ehkä hyvänä mutta poliittiselta kannalta tilanne kehittyisi hyvin huonoon suuntaan. Kuten kollegani herra Watson ja monet muut sanoivat, meidän on oltava hyvin valppaina. Tämän vuoksi mietintö on poliittisessa mielessä hyödyllinen.
Käytännön kannalta on tunnustettava, että Hongkongin tilanteessa on yleisesti ottaen noudatettu tarkkaan demokratian - vaikkakin rajallista - kehittämistä. Tällä hetkellä huolta aiheuttaa pikemminkin taloudellinen kehitys tuossa osassa maailmaa. Jos asiat menevät huonosti talouden alalla, sillä on varmasti kielteinen poliittinen vaikutus.
Haluaisin esittää komissiolle yhden erityisen kysymyksen, joka myös koskee viisumikysymystä. Meidän ei tietenkään pitäisi olla huolestuneita vain viisumeista. Se on aivan totta. Se on kuitenkin yksi niistä harvoista asioista, joiden hyväksi Eurooppa voi yhdessä tehdä vielä jotakin. Kaikesta huolimatta tämä asia saa minut huolestumaan, varsinkin kun kuulen joidenkin puhujien sanovan, että viisumikysymys on asia, johon me emme suhtaudu vakavasti, ja että ainoastaan kahdeksan maata myöntää viisumin haltijoille pääsyn Eurooppaan. Komissio voi puuttua tähän asiaan, koska Schengenin säännöstö sisällytetään sopimukseen Euroopan unionista. Toivon, että komissio sanoo tekevänsä asiasta aloitteen. Se olisi osoitus käytännönläheisestä yhteisvastuusta, jota meidän on jatkettava. Toivon, että ensi vuonna esitettävän mietinnön yhteydessä voimme sanoa, että asiat ovat paremmin kuin nyt.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minäkin olen tyytyväinen herra Cushnahanin upeaan mietintöön ja päätöslauselmaesitykseen. Haluaisin kommentoida sen joitakin keskeisiä kohtia.
Ensinnäkin joukko puhujia, joiden joukossa olivat herra Titley ja herra Watson sekä herra Gahrton ja viimeksi herra Brinkhorst, kommentoi yleisesti vallanvaihtoa ja sitä, että Kiinan viranomaiset ovat laajassa mielessä noudattaneet poliittisia sitoumuksiaan. Suhtaudun myönteisesti näihin näkemyksiin ja olen täysin yhtä mieltä esille tuoduista ajatuksista. Haluan todella korostaa, miten merkittävästä asiasta on kysymys, koska on totta, että periaate " yksi maa, kaksi järjestelmää" on ainutlaatuinen, ja sen soveltaminen niin onnistuneesti kuin on tapahtunut on huomattava saavutus, josta sekä Hongkong että Kiina itse ansaitsevat kiitokset.
Keskustelussa esitettiin kuitenkin myös arvostelua, jonka herra Brinkhorst tiivisti sanomalla, että meidän on oltava jatkuvasti valppaina. Ja niin me olemmekin. Päätöslauselmassa kehotetaan nopeuttamaan yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden käyttöönottoa. Vieraillessaan Brysselissä viime helmikuussa ylin täytäntöönpanija Tung Chee-hwa sanoi: " Meidän, Hongkongin kansan, on tehtävä oma päätöksemme demokratian kehittämisestä kohti sen lopullisena päämääränä olevaa yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta."
Voin vakuuttaa teille, että komissio seuraa vastaisuudessakin tarkasti Hongkongin demokratian kehittämistä. Kun viimeksi itse vierailin Hongkongissa, sanoin julkisesti, että Hongkong saisi pienellä kustannuksella paljon hyötyä, jos se ilmoittaisi mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, että se aikoo ottaa käyttöön yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden tiettynä, kohtuullisen lähellä olevana ajankohtana. Meidän olisi kuitenkin herra Cushnahanin tavoin tunnustettava se, mitä Hongkong on tähän mennessä saanut aikaiseksi, samalla kun jatkamme painostusta selvien aikataulujen asettamiseksi täyden demokratian toteutumiselle, kuten hän kehottaa meitä tekemään ja kuten myös herra Pradier kehotti meitä tekemään.
On olemassa merkkejä siitä, että talouskriisi, johon herra Brinkhorst viittasi, on jo alkanut rohkaista niitä, jotka vaativat Hongkongiin lisää demokratiaa. Voin vakuuttaa teille, että tämä on asia, josta puheenjohtaja Santer ja minä emme vaikene vieraillessamme Hongkongissa marraskuun alussa.
Viisumikysymyksen osalta Euroopan parlamentin päätöslauselmassa vaaditaan jäsenvaltioita myöntämään viisumiton maahanpääsy erityishallintoalueen passin haltijoille, mihin herra Burenstam Linder kiinnitti huomiota. Vaikka komissio ei ole suoraan vastuussa EU: n viisumipolitiikasta, joka on edelleen hallitusten välinen asia kunnes Amsterdamin sopimuksen nojalla otetaan käyttöön yhteinen viisumiluettelo, annamme vankkumattoman tukemme Hongkongin pyrkimyksille varmistaa viisumiton maahanpääsy. Se on yksi keskeisistä keinoista, joilla Euroopan unioni voi tukea Hongkongin taloudellista riippumattomuutta ja vahvistaa periaatetta " yksi maa, kaksi järjestelmää" .
Itse asiassa - herra Brinkhorst oli ehkä hieman liian suurpiirteinen jäsenvaltioita kohtaan esittäessään näkemyksensä tästä asiasta - asia on niin, että kahdeksan jäsenvaltiota myöntää viisumittoman maahanpääsyn ainoastaan BNO: n passin haltijoille, mutta vain kaksi jäsenvaltiota myöntää viisumittoman maahanpääsyn erityishallintoalueen passin haltijoille, jotka ovat tietysti enemmistönä.
Yhtä tärkeää on se, että Hongkong saa Euroopan maat vakuuttuneiksi siitä, että sen omat maahanmuuttoa, poliisiasioita ja tulliasioita koskevat menettelyt ovat tehokkaita ja luotettavia. Olemme pyytäneet Hongkongia järjestämään erityisesti Euroopan kansallisille viranomaisille tarkoitettuja vierailijaohjelmia tätä asiaa silmällä pitäen. Tällaisia ohjelmia on nyt olemassa, ja toivon, että ne auttavat saamaan loputkin jäsenvaltiot vakuuttuneiksi erityishallintoalueen passin haltijoille myönnettävän viisumittoman maahanpääsyn tuomista eduista.
Maailman kauppajärjestön osalta Euroopan parlamentin päätöslauselmassa kannatetaan tiivistä yhteistyötä Euroopan unionin ja Hongkongin välillä WTO: ssa, ja olen samaa mieltä herra Porton kanssa siitä, että myös Macaoon olisi suhtauduttava vastaavalla tavalla. Komissio on vakuuttunut siitä, että Hongkongin vapaa talous ja varsinkin sen avoin kauppajärjestelmä, jota sen WTO-jäsenyys tukee, toimivat esimerkkeinä ja voivat innostaa Kiinaa jatkuviin talousuudistuksiin huolimatta sen nykyisistä Aasian talouskriisiin liittyvistä ongelmista.
Euroopan unionin ja Hongkongin yhteistyö WTO: ssa sujuu hyvin. Hongkong on niiden maiden joukossa, jotka tukevat vakaimmin aloitettamme käynnistää uuden vuosituhannen neuvottelukierros, ja komissio keskustelee Hongkongin kanssa usein Pekingin hakemuksesta WTO: n jäseneksi. Hongkong tietysti kannattaa hakemusta ja se tarjoaa Kiinalle ainutlaatuisen esimerkin WTO-jäsenyyden eduista.
Päätöslauselmassa vaaditaan myös laajempaa yhteistyötä EU: n ja Hongkongin suhteiden lujittamiseksi ja Hongkongin riippumattomuuden vahvistamiseksi. Olemme sitä mieltä, että tiiviimmillä kahdenvälisillä suhteilla on ehdottoman tärkeä merkitys periaatteen " yksi maa, kaksi järjestelmää" tukemisen kannalta. Solmimme lähiaikoina Hongkongin kanssa tulliyhteistyösopimuksen, ja toivon, että puheenjohtaja Santer voi allekirjoittaa sen Hongkongin vierailun yhteydessä ja tutkia samalla mahdollisuuksia kunnianhimoisempien sopimusten tekemiseksi.
Meidän on otettava huomioon Hongkongin ja Pekingin vastuun herkkä jako ulkosuhteiden alalla mutta siitä huolimatta meidän on selvitettävä, mihin asti Hongkong pystyy enimmillään laajentamaan liikkumavaraansa. Euroopan unioni jatkaa muillakin aloilla pyrkimyksiään kohti syvällisempiä kahdenvälisiä suhteita rohkaisemalla erityisesti yritysten välisiä yhteyksiä; EU: n ja Hongkongin yrityskomitean ensimmäinen täysistunto pidettiin viime vuonna Brysselissä ja seuraava pidetään Hongkongissa vierailumme aikana marraskuun alussa.
Päätöslauselmaesityksessä kehotetaan komissiota valvomaan tarkasti Hongkongin markkinoiden riippumattomuutta ja taloudellista vakautta. Komissio valvoo rahoituksellista ja taloudellista tilannetta Hongkongissa sijaitsevan edustustomme välityksellä mutta myös lähettämällä usein virkamiehiä erityishallintoalueella ja vastaanottamalla korkean tason virkamiehiä vierailulle Brysseliin. Valvontaa käsitellään ensimmäisessä vuosittaisessa kertomuksessamme Hongkongista, jonka julkaisemme lähiaikoina.
Herra Titley oli mielestäni oikeassa, kun hän sanoi, että Hongkongin ongelmat ovat olleet pelottavia, mutta siitä huolimatta se on selvinnyt kriisistä paljon paremmin kuin alueen monet muut maat, ja olen ehdottomasti samaa mieltä herra Burenstam Linderin kanssa siitä, että tilanne johtuu vapaan talouden politiikasta eikä sillä ole mitään tekemistä niiden ongelmien kanssa, joita Hongkongilla tällä hetkellä on.
Hongkong on tämän vuoden aikana pyrkinyt kasvattamaan likviditeettiään esimerkiksi alentamalla säästöistä maksettavaa veroa ja laajentamalla repo-markkinoitaan. Se on viime aikoina turvautunut jyrkempiin toimenpiteisiin hillitäkseen kauppiaiden keinottelua valuutan arvon alentamiseksi, jotta korkokantoja jouduttaisiin nostamaan ja kauppiaat hyötyisivät sitä seuraavasta osakkeiden hinnan laskusta.
Nämä toimenpiteet, joihin rouva van Bladel viittaisi, ovat olleet luonteeltaan kolmenlaisia: päätös ostaa osakkeita osakemarkkinoilta, mikä nosti osakeindeksiä 19 %; muut toimenpiteet valuutan vahvistamiseksi, likviditeetin lisäämiseksi ja pankkien välisten korkokantojen vaihtelevuuden rauhoittamiseksi, ja kolmanneksi toimenpiteet osakemarkkinoiden avoimuuden ja kurinalaisuuden lisäämiseksi. Tutkimme tarkkaan näitä toimenpiteitä ja kommentoimme niitä ensimmäisessä vuosittaisessa kertomuksessamme.
Parlamentin päätöslauselmassa sanotaan, että EU: n Hongkongin edustustolla on oltava merkittävä osa EU: n ja Kiinan välisten suhteiden kehittämisessä, ja ehdotetaan edustuston henkilökunnan lisäämistä. Olen täysin samaa mieltä rouva van Bladelin kanssa siitä, että EU: lla on oltava Hongkongissa tehokas edustusto, jolla on riittävästi henkilökuntaa, ja henkilöstöä onkin viime aikoina siirretty edustuston voimavarojen vahvistamiseksi.
Lopuksi Euroopan parlamentin päätöslauselmassa suhtaudutaan myönteisesti aikomukseemme laatia vuosittaisia kertomuksia; viimeistelemme parhaillaan ensimmäistä tällaista kertomusta ja toivomme voivamme lähettää sen neuvostolle ja parlamentille lokakuun loppuun mennessä. Kuten mainitsin, puheenjohtaja Santer ja minä vierailemme Hongkongissa marraskuun alussa, joten kertomuksemme julkaiseminen sattuu sopivaan ajankohtaan. Perehdyn kaikkiin oleellisiin taloudellisiin, poliittisiin, oikeudellisiin ja muihin asioihin, jotka ovat olleet tunnusomaisia Hongkongin elämälle erityishallintoalueen ensimmäisen vuoden aikana. Sanomattakin on selvää, että otamme huomioon parlamentin mietinnöissä ja päätöslauselmissa ja erityisesti herra Cushnahanin erinomaisessa mietinnössä esitetyt näkemykset ja suositukset samoin kuin kaikki tässä keskustelussa esitetyt näkemykset ja meille on niistä paljon hyötyä.

Puhemies
Monet kiitokset, komissaari Leon Brittan. Kiitos tyydyttävästä vastauksestanne.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle esitetyt kysymykset (B4-0483/98). Toivotamme tervetulleeksi neuvoston puheenjohtajan, rouva Ferrero-Waldnerin.
Kysymys nro 1 Patricia McKenna (H-0832/98):
Aihe: Toimittajien huono kohtelu Isossa-Britanniassa
Onko neuvosto tietoinen, että Ison-Britannian poliisi kohtelee huonosti kansallisen journalistiliiton jäseniä, erityisesti freelance-toimittajia? Poliisi kieltäytyy tunnustamasta toimittajien lehdistökortteja, pidättää heitä sillä perusteella, että he kulkevat luvatta kielletyllä alueella tai ovat poliisin toiminnan esteenä tai jopa varjostuksen estämiseksi tarkoitetun ahdistelua koskevan lain perusteella. Lisäksi poliisi hyökkää toimittajien kimppuun, pidättelee heitä, kunnes heidän töidensä määräajat ovat umpeutuneet, estää heitä ottamasta valokuvia, takavarikoi heidän valokuviaan oikeuden määräyksellä ja tuhoaa heidän videofilmiaineistoaan sekä rajoittaa heidän liikkumistaan mielenosoitustilaisuuksissa ? Tietääkö neuvosto myös sen, että vaikka poliisilla on olemassa kirjalliset ohjeet, jotka koskevat suhteita lehdistöön, toimittajat eivät ole saaneet tutustua niihin? Rikkovatko tällaiset toimet sopimuksia, mukaan lukien Amsterdamin sopimus, ja erityisesti oikeus- ja sisäasioihin liittyviä artikloja, joista päävastuun kantaa neuvosto? Jos neuvosto haluaa näissä asioissa tulla otetuksi vakavasti EU: n ulkopuolella, ja ennen kuin se ottaa tämän asian esille muualla, aikooko se valtuuttaa komission varmistamaan, että toimittajat voivat EU: n sisällä toimia vapaasti?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, saanen todeta arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen seuraavaa: jäsenen kysymyksessään esille ottamaan freelance-toimittajien huonoon kohteluun ja työn vaikeuttamiseen minun on todettava, että kysymys on asiasta, joka ei valitettavasti kuulu neuvoston toimivallan piiriin.
Voin sen vuoksi ilmoittaa parlamentin jäsenelle, että neuvosto ei ole joutunut milloinkaan käsittelemään tätä asiaa. Yleisen järjestyksen ylläpitämisestä kunkin jäsenvaltion alueella - tästäkin on syytä tässä yhteydessä muistuttaa - ovat nimittäin yksinomaan vastuussa kyseisen jäsenvaltion poliisiviranomaiset. Toiseksi minun on korostettava, että ihmisoikeuksien ja demokraattisten vapauksien kunnioittaminen sekä luonnollisesti myös lehdistön vapauden säilyttäminen ovat ilman muuta koko yhteiskunnallisen rakenteen kulmakiviä.
Neuvosto ei tosin voi sulkea pois sitä mahdollisuutta, että paikallisella tasolla asiassa voi esiintyä tapauskohtaisesti jossakin määrin lipsumista, mutta se on kuitenkin mitä syvimmin vakuuttunut siitä, että jäsenvaltioiden hallitukset noudattavat toiminnassaan jatkuvasti mainittuja perusperiaatteita, joita ilman yhteisöllä ei olisi tulevaisuutta.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa neuvoston puheenjohtajalle, että huonosta kohtelusta on olemassa kirjallisia ja videoituja todisteita. Vaikka sanotte, että ette voi estää satunnaisia laiminlyöntejä lehdistön vapauden noudattamisessa, teidän on kuitenkin varmistettava, että ne estetään, koska Maastrichtin sopimuksen F artiklan mukaan Euroopan unioni pitää arvossa Euroopan ihmisoikeussopimusta.
Kyseessä on tämän yleissopimuksen rikkominen. Kyseiset toimittajat käsittelivät sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen ja ympäristöön liittyviä asioita. Poliisi on vainonnut heitä, heidän työpaikoilleen ja koteihinsa on tehty ratsioita, heidän laitteitaan on takavarikoitu ja heidän mielenosoituksissa ottamiaan kuvia on käytetty todistusaineistona mielenosoittajia vastaan. Tämä on räikeää lehdistön vapauden ja ajankohtaisten asioiden raportointivapauden rikkomista.
Jos sallitte sen tapahtuvan yhdessä jäsenvaltiossa, annatte pikkusormen paholaiselle: sama tapahtuu myös muissa jäsenvaltioissa. Euroopan unionin velvollisuutena on tehdä jotakin asian hyväksi, jos se noudattaa EU: n perustamissopimuksia ja pitää arvossa Euroopan ihmisoikeussopimusta.
Ei voida vain sanoa, kuten puheenjohtaja juuri sanoi, että joskus neuvosto ei pysty estämään satunnaisia laiminlyöntejä. Ette ehkä pysty estämään tapahtunutta mutta voitte varmistaa, että se ei pääse toistumaan ja että muut jäsenvaltiot eivät ota siitä esimerkkiä, koska lehdistön vapaus on äärimmäisen tärkeä asia demokratiassa.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä jäsen, toimivaltuudet on määritelty erittäin selvästi, ja esitin juuri äsken - ja tahtoisin korostaa sitä vielä kerran - että neuvostolla ei ole valtuuksia ottaa kantaa poliisivoimien menettelytapoihin, joita ne noudattavat toimenpiteissään yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi tietyn jäsenvaltion alueella. Korostan vielä kerran, että ainoastaan yksittäisen valtion omilla asiasta vastaavilla viranomaisilla on valtuudet arvioida poliisivoimien menettelytapoja tietyssä jäsenvaltiossa.
Sen vuoksi parlamentin jäsenen kysymys herättäisikin varmasti laajempaa vastakaikua, jos se esitettäisiin Ison-Britannian alahuoneelle. Voin kuitenkin lisätä siihen vielä jotakin: tietenkin on olemassa Euroopan neuvosto, ja meillä on ihmisoikeuksia koskeva yleissopimus, ja myös ihmisoikeuskomission tarjoamien edellytysten rajoissa on tietenkin mahdollista valittaa asiasta.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, kuulin sekä neuvoston puheenjohtajan ensimmäisen että nyt hänen antamansa vastauksen. Sain vaikutelman, että hän noudatti Pontius Pilatuksen taktiikkaa, kun hänelle muistutettiin, että myös perustamissopimuksissa edellytetään neuvostolta jonkinlaista toimenpidettä. Haluaisin kuitenkin esittää hänelle lisäkysymyksen. Vastaisiko hän samalla tavalla, jos tällaisia törkeitä rikkomuksia lehdistönvapautta vastaan tapahtuisi esimerkiksi Hongkongissa, josta äsken keskustelimme? Mietinnössä puhutaan tällaisista vaatimuksista, ja katsoimme olevamme kovin päteviä puuttumaan asiaan, puhumaan ja arvostelemaan, ja rouva puheenjohtaja ylisti näitä kohtia. Kuinka me voimme toisessa tapauksessa olla Pontius Pilatuksia ja toisessa taas sekaannumme liput liehuen toisen maan sisäisiin asioihin. Haluan saada selväksi neuvoston puheenjohtajan mielipiteen, ja suokoon hän anteeksi äänensävyni, mutta tällaiset ilmiöt ja tällaiset vastaukset saavat minut vihastumaan.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, minun on sanottava teille vielä kerran, että tässä on kysymys toimivalta-alueista. Neuvoston toimivaltaan kuuluvat kyllä ulkosuhteet, ja sen vuoksi se voi ottaa kantaa esimerkiksi jonkin kolmannen valtion puutteelliseen lehdistövapauteen. Sen sijaan sen toimivalta ei ulotu valtioiden sisäisiin asioihin, siis esimerkiksi poliisivoimien menettelytapoihin jossakin sen jäsenvaltiossa. Voin oikeastaan vain toistaa vastaukseni sellaisena kuin annoin sen jo edellä rouva parlamentin jäsenelle.

Puhemies
Kysymys nro 2 Felipe Camisón Asensio (H-0836/98):
Aihe: Almendralejo-Oviedo kaasuputken rahoitus
Millä tavoin Euroopan unionin toimielimet ovat rahoittaneet Espanjan maakaasun jakelujärjestelmän osana Almendralejosta (Extremadura) Oviedoon rakennettavaa kaasuputkea?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, kaasuputkisto, johon parlamentin jäsen kysymyksessään viittaa, kuuluu hankkeeseen E4, joka on mainittu Euroopan parlamentin ja neuvoston 5. kesäkuuta 1996 tekemässä päätöksessä N: o 1254/96/EY Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevista suuntaviivoista. E4-hankkeessa on kyse otsikon " Maakaasun käyttöönotto uusilla alueilla" alaisuuteen kuuluvasta kaasuverkoston laajentamisesta Galician, Extremaduran, Andalusian, eteläisen Valencian ja Murcian alueille ja siihen sisältyy nesteytetyn maakaasun terminaali Galiciassa.
Tämän päätöksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisen valiokunnan lausunnon saatuaan komissio on yksilöinyt 9 artiklan mukaisesti 11. heinäkuuta 1998 tekemässään päätöksessä eritelmät niille yhteisen edun mukaisille hankkeille, jotka on mainittu päätöksessä N: o 1254/96/EY rahoituksen varaamiseksi niille.
Euroopan aluekehitysrahaston EAKR: n puitteissa komissio on 14. toukokuuta 1998 tekemällään päätöksellä varannut vuosiksi 1997 ja 1998 103, 16 miljoonan ecun suuruisen summan sitä läntistä kaasuputkistoa koskevan kokonaishankkeen tukemiseen, johon kysymyksessä mainittu kaasuputkistokin kuuluu.

Camisón Asensio
Tässä tapauksessa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ette ole käyttänyt Pilatuksen taktiikkaa. Olitte hyvin lyhytsanainen ja tosiaankin vastasitte kysymykseen, ja kiitän teitä kauniisti saamistani tiedoista. Kyseessä on sosioekonomisesti äärimmäisen tärkeä kaasuputki. Muistakaamme, että se on väylä, joka kuuluu kokonaan rakennerahastojen 1 tavoitteen piiriin, ja sillä on piilevää kehityskapasiteettia, jonka käyttöön ottaminen on tärkeää. Minulla on kuitenkin joitakin asiaan liittyviä lisäkysymyksiä. Täydentääkö teidän yksityskohtaisesti kuvaamanne ohjelma Interreg-yhteisöaloite IIB: tä, joka koskee Euroopan laajuisia energiaverkkoja? Ja toisaalta, koskeeko se myös Gibraltarin salmelta Córdobaan kulkevaa kaasuputkea - jonka kautta tuodaan maakaasua Maghreb-maista Espanjaan. Lopuksi, onko näiden ohjelmien suunnittelussa otettu huomioon se, että nykyisin maakaasun kulutuksen on havaittu laskevan monissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa? Tai toisin sanottuna, oliko neuvosto ottanut laskusuuntauksen huomioon?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, neuvostolle on esitetty täällä useita yksityiskohtaisia kysymyksiä. Ottaen huomioon sen, mitä jo edellä esitin, kehottaisin parlamentin jäsentä kääntymään asiassa komission puoleen, joka voi antaa täsmällisempiä tietoja tarkoista summista ja vastata tarkemmin esitettyihin kysymyksiin, ennen kaikkea kysymykseen siitä, kuuluuko hanke lisäksi myös Interregin piiriin. En valitettavasti voi antaa tästä suullisesti tietoja, mutta jos haluatte, annan teille asiasta mielelläni kirjallisen vastauksen.

Puhemies
De Esteban Martín on ottanut nimiinsä Roy Perryn kysymyksen nro 3 (H-0838/98):
Aihe: Vetoomukset
Voiko ministerineuvoston edustaja ilmoittaa, kuinka monta kertaa neuvoston edustajat ovat osallistuneet Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnan kokouksiin (joko vuoden alusta tai Itävallan puheenjohtajuuden alusta) ja mitä muita menettelyjä neuvostolla on käytettävissään parlamentin vetoomusten seuraamiseksi? Tämä on tärkeää, koska usein vihjataan, että jäsenvaltiot eivät noudata perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, viitaten tähän parlamentin jäsenen hyvin kiinnostavaan vetoomuksia koskevaan kysymykseen minun on painotettava sitä, että neuvosto ottaa säännöllisesti huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmat, myös ne, jotka koskevat vetoomusoikeutta. Mitä taas tulee mahdollisiin jäsenvaltioiden laiminlyönteihin näiden oikeussäännösten noudattamisessa, viitattakoon lisäksi siihen, että perustamissopimuksen 155 artiklan mukaan on komission tehtävä, ja tämä on suora lainaus, " huolehtia siitä, että tämän sopimuksen määräyksiä sekä toimielinten sen nojalla antamia säännöksiä ja määräyksiä noudatetaan" .

De Esteban Martín
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä vastauksestanne, mutta olen pahoillani, etten ole siihen tyytyväinen. Kysymyksessä käsiteltiin sitä, mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä, ja voiko Itävalta puheenjohtajamaana vaikuttaa siihen, että neuvosto todellakin osallistuisi vetoomusvaliokunnan kokouksiin. Kuten tiedätte, vetoomusoikeus on Euroopan unionin perusoikeus ja monesti käy niin ikävästi, että jäsenvaltiot eivät noudata kaikkia yhteisön sääntöjä, eikä todellisia keinoja ole sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot antavat asianmukaisen vastauksen näihin oikeutettuihin yhteisön kansalaisten vetoomuksiin. Näin ollen, arvoisa puheenjohtaja, haluaisin teidän ystävällisesti kertovan minulle, oletteko selvittäneet milloin ja miten neuvosto voisi osallistua vetoomusvaliokunnan kokouksiin.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, tähän viimeksi esitettyyn kysymykseenkään en voi sisällöllisesti vastata olennaisesti mitään muuta kuin mitä jo edellä esitin, nimittäin että neuvosto ottaa muodollisesti huomioon kaikki Euroopan parlamentin hyväksymät päätöslauselmat. Lisäksi voin sanoa, että neuvosto siinä tapauksessa, että kyse olisi sen omaan toimivaltaan kuuluvista asioista, mikä on - kuten vielä toistan - puhtaasti hypoteettista, tekisi huolellisen analyysin kaikista kyseiseen asiakokonaisuuteen liittyvistä osatekijöistä ja ryhtyisi sitten tarvittaessa asianmukaisiin toimiin.
Neuvostolle perustamissopimuksen määräysten sekä sen pohjalta annetun johdetun oikeuden noudattaminen on luonnollisesti hyvin tärkeä asia. Parlamentin jäsenelle on kuitenkin tässä yhteydessä huomautettava, että perustamissopimuksessa vahvistetun toimielinten välisen toimivaltajaon mukaisesti on ensisijaisesti komission ja tietyillä edellytyksillä myös EY: n tuomioistuimen tehtävä huolehtia siitä, että kaikki jäsenvaltiot soveltavat yhteisöoikeutta oikealla tavalla, ja tästähän tässä tapauksessa oli kysymys.

Newman
Olen hyvin kokenut ja aktiivinen vetoomusvaliokunnan jäsen. Aikaisemmin, muutama vuosi sitten, oli tapana, että neuvoston virkamies osallistui säännöllisesti valiokunnan kokouksiin. Kyseinen rouva teki vain muistiinpanoja, mikä ei ollut kovin tyydyttävää, mutta se oli parempi kuin ei mitään. Viime vuosina neuvoston edustaja on osallistunut kokouksiimme vain satunnaisesti, joskus silloin, kun oikeusasiamies on ollut esittämässä kertomustaan valiokunnalle - mikä on myönteinen asia - mutta hyvin harvoin silloin, kun on käsitelty jotakin jäsenvaltiota erityisesti koskevaa asiaa.
Neuvoston edustajat osallistuvat säännöllisesti useimpiin parlamentin valiokuntien kokouksiin. Emme puhu nyt ministereistä vaan kulloisenkin puheenjohtajavaltion hallituksen edustajana toimivasta virkamiehestä.
Voisiko tämä koskea myös vetoomusvaliokuntaa, jotta neuvoston ja valiokunnan jäsenten välillä voitaisiin käydä vuoropuhelua, kuten parlamentin muissa valiokunnissa tapahtuu? Siitä olisi apua vetoomusten esittäjille ja se olisi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja siinä vahvistettujen kansalaisten oikeuksien mukaista.

Ferrero-Waldner
Hyvä parlamentin jäsen, kiitän teitä tästä huomautuksesta, ja tulemme esittämään asian tässä tapauksessa neuvoston pääsihteeristölle. Aion puhua asiasta pääsihteeri Trumpfille, ja jos asia on, kuten te sanotte, siihen löydetään varmasti ratkaisu.

Puhemies
Kiitän teitä myötämielisyydestänne.
Kysymys nro 4 Olivier Dupuis (H-0849/98):
Aihe: Daytonin sopimusten lopputulos
Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) mukaan Daytonin sopimusten allekirjoittamisen hetkellä joulukuussa 1995 yli miljoona bosnialaista oli joutunut siirtymään asuinseudultaan muualle Bosnia-Hertsegovinan tasavallan alueella ja yli miljoona bosnialaista oli pakolaisena kolmansissa maissa. Lisäksi, jälleen UNHCR: n mukaan, vain 400 000 näistä noin kahdesta miljoonasta pakolaisesta ja asuinpaikkansa jättäneestä on voinut palata entiselle asuinseudulleen.
Eikö neuvosto katsokin, että koska vain 20 prosenttia pakolaisista ja asuinpaikkansa jättäneistä on voinut palata takaisin asuinseudulleen lähes kolme vuotta Daytonin sopimusten allekirjoittamisen jälkeen, sopimusta on pidettävä suuressa määrin epäonnistuneena ja sillä vahvistetaan tosiasiassa Belgradissa valtaapitäneiden laatima, haluama, suunnittelema ja toteuttama hanke etnisin perustein tehtävästä jakamisesta? On muistettava, että tähän hankkeeseen kuului sotarikoksia, rikoksia ihmisyyttä vastaan ja kansanmurhaan liittyviä rikoksia, joista koko kansainvälinen yhteisö on nyt tietoinen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, neuvosto on samaa mieltä parlamentin jäsenen kanssa siitä, että pakolaisia on palannut asuinsijoilleen paljon vähemmän, kuin kansainyhteisö vuoden 1998 aikana odotti. Olette siinä oikeassa. Pakolaisten paluu on yksi niistä keskeisistä haasteista, joka kansainävälisellä yhteisöllä on Daytonin ja Pariisin rauhansopimusten täytäntöönpanon yhteydessä hoidettavanaan. Pakolaisten paluu koteihinsa ei ole milloinkaan ongelmatonta, ja asiantilaa mutkistaa vielä entisestään se tosiasia, että useimmat niistä, joilla paluu on vielä edessä, joutuisivat palaamaan vähemmistöalueille, toisin sanoen alueille, joilla pakolaiset tulevat muodostamaan asukkaiden vähemmistön.
Monet pakolaiset ovat haluttomia palaamaan Bosniaan tai ainakin entisille asuinsijoilleen ja kotikyliinsä, ja näin on monesti silloinkin, kun paluu tapahtuisi enemmistöalueille. Aivan ilmeisten pakottavien poliittisten syiden ohella ratkaisevia tekijöitä tässä ovat myös henkilökohtaisen turvallisuuden tunteen puuttuminen sekä työpaikkojen ja asuntojen puute.
Tätä asiantilaa vastaavasti kansainvälisen yhteisön strategia onkin laadittu pitemmälle aikavälille, jolloin tärkeimpänä tehtävänä on turvallisuustilanteen parantaminen paikan päällä, esimerkiksi poliisitoimea parantamalla, ja kestävän parannuksen aikaansaaminen taloudellisiin näkymiin, mikä rohkaisisi pakolaisia palaamaan maahan ja jäämään sinne pysyvästi.
Neuvosto ei tule milloinkaan hyväksymään Bosnia-Hertsegovinan etnistä jakamista. Neuvosto tukee täydessä laajuudessaan rauhansopimukseen sisältyvää moniarvoisuuden ja monikansallisen yhteiskunnan ihannetta laaja-alaisen demokratiakehityksen ja kestävän rauhan avaintekijänä. Neuvosto haluaa vahvistaa kaikille pakolaisille ja kotoaan häädetyille rauhansopimuksella taatun perusoikeuden päästä palaamaan vapaasti alkuperäisille kotiseuduilleen. Neuvosto tukee jatkossakin rajoituksetta sitä, että käytettäisiin hyväksi korkean edustajamme viran suomaa valtaa, jotta sellaiset virkamiehet, jotka tätä oikeutta loukkaavat ja yrittävät estää palaamisen, erotettaisiin viroistaan.
Bosniassa saavutettua edistymistä mitataan jo lokakuussa, jolloin EU: n komissio suorittaa säännöllisen puolivuosittaisen tarkastuksensa, jolla se tutkii niiden kriteerien noudattamista, jotka EU: n alueelliselle toiminnalle asetettiin huhtikuussa 1997 kaikkien läntisen Balkanin maiden osalta. Viimeksi toteuttamassaan tarkastuksessa huhtikuussa komissio jätti pois laskuista yhteistyösopimuksen Bosnian, Kroatian ja Jugoslavian liittotasavallan kanssa ja perusteli tätä yleisellä huolestuneisuudella, joka koski demokraattisia uudistuksia, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamista sekä myös vitkastelua kotiinpaluun tukemisessa.

Dupuis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vakuutitte, että neuvosto ei tunnusta koskaan Bosnian jakoa. Kun olemme niin monta kertaa nähneet neuvoston rikkovan ja kieltävän sanansa, on ehkä hieman uskaliasta sanoa niin.
Haluaisin kuitenkin ottaa esille pakolaiskysymyksen ja sanoa, että teidän näkemyksenne muistuttavat pikemminkin hurskaita toiveita kuin politiikkaa. Jos me todellakin olemme tässä tilanteessa kolme vuotta Daytonin sopimusten jälkeen, olen sitä mieltä, että meidän on jo ryhdyttävä ottamaan siitä opiksemme.
Olisi myös syytä pohtia, missä tilassa tämä valtio on tänään? Ei kai se vain ole pelkkä kuvitelma?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, luulen, että nimenomaan Bosnia- Hertsegovinasta voi sanoa: jos kansainvälinen yhteisö olisi halunnut syödä siellä sanansa, kuten te meitä syytätte, se ei varmastikaan olisi lähettänyt sinne monikansallisia joukkoja eikä edelleen olisi siellä selkeästi osallisena. Juuri koska haluamme toteuttaa Daytonin sopimuksen, olemme kaikki ilmoittaneet olevamme valmiita osallistumaan siellä toteutettaviin toimiin, ja niin teemme jatkossakin.
Ensimmäisen kerran Daytonin sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen maltillisilla, sopimukseen sitoutuneilla puolueilla on nyt mahdollisuus valvoa molempien alueiden ja kansallisen tason lakeja säätäviä elimiä kaikilla hallitustasoilla. Presidenttineuvosto voisi ensimmäistä kertaa yhdessä tukea rauhansopimusta. Bosnia- Hertsegovinan serbitasavallan, Republika Srpskan, presidenttineuvostonvaalien lopputulos edustaa tosin vertauskuvallista tappiota, mutta sitä tasoittavat Daytonin sopimuksen hyväksyvien puolueiden olennaiset voitot kaikilla hallitustasoilla. Serbitasavallassa on seuraavina viikkoina kyse siitä, pystyykö Sloga-koalitio säilyttämään parlamentin hallinnassaan ja nimittämään pääministerin vai ei.
Presidenttineuvoston uusi kroaattijäsen Ante Jelavic järjestää vielä lokakuussa puoluekokouksen Kroatian demokraattisen liiton HDZ: n uudistamiseksi. EU: n mielipide näistä kehityssuunnista on seuraava: ensinnäkin olisi aloitettava toimet Sloga-koalition yhtenäisyyden takaamiseksi. Toiseksi Bosnian serbitasavaltaa pitäisi suojella Kosovon kriisin vaikutuksilta. Kolmanneksi HDZ: n puoluekokouksessa pitäisi päättää konkreettisemmista uudistuksista. Neljänneksi pitäisi aloittaa valmistelut vuoden 1999 kunnallisvaaleja varten, ja lopuksi pitäisi varmistaa valittujen toimielinten taloudellisen toiminnan avoimuus. Näiden pohdiskelujen nojalla pitäisi olla mahdollista lähteä valmistautuneena joulukuussa Madridissa järjestettävään rauhansopimuksen toteutumista seuraavaan kokoukseen ja esiintyä edelleen monikansallisen, moniarvoisen Bosnian puolesta.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun on tunnustettava rehellisesti, että minulla on tietynlainen ongelma, joka koskee koko Daytonin sopimusta, yksinkertaisesti sen vuoksi, että sen yhtenä sopimuskumppanina on herra Milosevi. Olemme viime vuosina nähneet, että hän ei missään tapauksessa halua noudattaa sopimuksen ainoatakaan osaa.
Monilla alueilla on edistytty erittäin vähän. Selvästi parhaiten ovat edistyneet kroaatit - ehkeivät riittävästi mutta edistyneet kuitenkin - sillä he ovat juuri perustaneet Banja Lukaan konsulaatin ja ovat tehneet ennen määräaikoja lainmuutoksia, erityisesti tiettyjen henkilöiden asumisoikeuden osalta Krajinassa ja Länsi-Slavoniassa. Kroaatit ovat tehneet hyvää työtä jo etukäteen, mutta niin kauan kuin tämän puolen yhtenä sopimuskumppanina on Milosevi - me näemme nyt Kosovon kriisin yhteydessä, miten tämä jatkuu - minun on sanottava rehellisesti, että Daytonin sopimuksella ei ole minulle pohjimmiltaan muuta kuin vertauskuvallinen arvo, niin että olisi pohdittava, niin kauan kuin hän on sopimuskumppanina, että jätettäisiin Daytonin sopimuksen tietyt osat mahdollisesti odottamaan toistaiseksi.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, on riittämiin alueita, joilla Daytonin sopimuksesta on selvästi ollut hyötyä. Tärkein on luultavasti se, että Daytonin sopimuksen ansiosta ylipäänsä vasta pystyttiin lujittamaan tulitaukoa ja antamaan puolueille tilaisuus elää taas keskenään. Se, että kaikki ei ole parhaalla mahdollisella tavalla, ennen kaikkea luonnollisesti Miloseviin vuoksi, on tietysti selvää, ja me tiedämme sen. Minä uskon kuitenkin, että silloisissa olosuhteissa oli tuskin vaihtoehtoja, millä tarkoitan sitä, että Daytonin sopimuksen odottamaan jättäminenkään ei ole minun nähdäkseni hyvä vaihtoehto.
Siviiliyhteiskuntaa ja demokratiaa on vahvistettava. Siksi tarvitaan minun nähdäkseni sekä tiedotusvälineiden uudistusta että vaalijärjestelmän uudistusta, ja niiden osalta on - kuten tiedättekin - meneillään melkoinen joukko hankkeita, joiden tavoitteet ovat nimenomaan sen suuntaiset. Talousuudistusten jatkaminen on lisäedellytys sille, että Bosnia-Hertsegovina saa edelleen tukea kansainväliseltä yhteisöltä. Oikeusvaltion osalta riippumattoman monikansallisen oikeuslaitoksen muodostaminen, ammatillisen monikansallisen poliisilaitoksen sekä kaikkien rinnakkaisten rakenteiden torjuminen ovat myöskin demokraattisen Bosnia-Hertsegovinan edellytyksiä, ja niiden osalta kansainvälinen yhteisö on nähdäkseni kyllä saanut jotain aikaan viimeksi kuluneina vuosina. En väitä, että kaikkea, enkä väitä, etteikö tilanne voisi olla siellä joidenkin vuosien kuluttua paljon parempi, mutta uskon, että on jatkettava edelleen kamppailua yhteisten toimielinten vahvistamiseksi, myös hallituksen uudistamiseksi ja valtion ja sen alueiden tulojen valvontaviranomaisen perustamiseksi.

Flemming
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä arvoisalta neuvoston puheenjohtajalta, onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että kotiin palaavien pakolaisten pieni määrä voisi johtua myös siitä, että vastaanottavat maat ovat tarjonneet pakolaisille todella suurenmoisella ja inhimillisesti ainutlaatuisella tavalla uuden kotimaan. Tiedän Itävallan osalta, että erittäin monet Bosnian pakolaiset ovat saaneet majapaikan ja työtä ja he ovat sulautuneet yhteiskuntaan eivätkä halua senkään vuoksi palata kotiin.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, on luonnollisesti oikein, että jotkin maat, kuten esimerkiksi Itävalta, ovat vastaanottaneet bosnialaisia ja muitakin pakolaisia todella auliisti. Puhuin tänään maahanmuuttokeskustelussa siitä, että Itävalta otti vastaan 85 0-90 000 pakolaista. Se on 8-9 % Itävallan väestöstä. Tavoitteenamme pitää siitä huolimatta olla se, että mahdollisimman suuri osa pakolaisista palautetaan. Kyseessä on heidän kotimaansa, heidän on jälleenrakennettava omaa maatansa. Palauttaminen riippuu tietysti siitä, kuinka nopeasti sikäläinen talous saadaan kuntoon, jotta he löytävät työpaikkoja, kuinka nopeasti saadaan luotua turvallisuutta, jotta heillä on takeet turvallisuudesta maahan palatessaan.

Puhemies
Kysymys nro 5 José Salafranca Sánchez-Neyra (H-0853/98):
Aihe: Yhdysvaltain ja Kuuban suhteet
Onko neuvosto tietoinen 3. elokuuta päivätystä ja monissa tiedotusvälineissä julkaistusta kirjeestä, jonka Yhdysvaltain ulkoasiainministeri Albright lähetti Yhdysvaltain senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Helmsille?
Aikooko neuvosto reagoida tai ottaa kantaa kirjeeseen?
Katsooko neuvosto, että Yhdysvaltain ulkoasiainministerin tulkinta toukokuun 18. päivän julistuksen sisällöstä on sen hengen ja niiden kannanottojen mukainen, joita asiasta vastaava komission jäsen esitti Euroopan parlamentin ulkoasiainvaliokunnassa viime toukokuussa?
Hyväksyykö neuvosto arvion, jonka mukaan kyseinen sopimus vahvistaa periaatteet, joihin " Liberty Act" perustuu?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, neuvosto on tietysti perillä tuosta kirjeestä, jonka ulkoasiainministeri Albright lähetti Yhdysvaltain senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Jesse Helmsille ja jossa käsiteltiin sopimuksia, jotka koskevat investointien suojan parantamista koskevia määräyksiä ja joka on osa Lontoossa 18. toukokuuta pidetyssä EU/USA-huippukokouksessa sovittua tärkeää toimenpidepakettia. Kirjettä ei ollut kuitenkaan osoitettu neuvostolle, ja siksi ei olisi sopivaa, että neuvosto vastaisi siihen. Yhteisö on esittänyt kantansa tähän kysymykseen EU: n yksipuolisessa julkilausumassa, joka on myös osa Lontoon toimenpidekokonaisuutta ja jonka neuvosto vahvisti 25. toukokuuta.
Neuvosto odottaa siksi, että Yhdysvallat tekee Lontoon huippukokouksessa sovitun toimenpidepaketin edellyttämät toimenpiteet. EU: kin noudattaa poliittisia sitoumuksiaan.
Unioni ei voi hyväksyä sitä, että jokin Lontoon huippukokouksessa sovitun toimenpidepaketin osa oikeuttaisi jollain tavalla Liberty Act -lain perusteet, puhumattakaan epäsuorien boikottien ja ekstraterritoriaalisten takautuvasti vaikuttavien oikeudellisten määräysten määräämisestä. Tämä on komission ja jäsenvaltioiden kanta.
Takavarikointikysymyksen osalta Sir Leon Brittan on tunnustanut rouva Albrightille 18. toukokuuta lähettämässään kirjeessä, joka on myös Lontoon toimenpidepaketin osa, että Yhdysvaltojen tietojen mukaan takavarikoinnit ovat Kuuban 851 lain syrjivien määräysten vuoksi monessa tapauksessa kansainvälisen oikeuden vastaisia.

Salafranca Sánchez-Neyra
Paljon kiitoksia vastauksestanne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. En tietenkään olettanut, että neuvosto vastaisi tähän kirjeeseen. Se on kirje, jonka Yhdysvaltain ulkoministeri osoitti Yhdysvaltoin senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajalle.
Ongelma on siinä, että tässä kirjeessä tehdystä Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisten sopimusten tulkinnasta käy ilmi, että kyseinen tulkinta perustuu Yhdysvaltain lainsäädännön filosofiaan ja yleistavoitteisiin. Haluaisin tietää, onko neuvoston puheenjohtajan tulkinta samanlainen. Tiedän, että ainakin toukokuussa annetussa yksipuolisessa julistuksessa Euroopan unionin tulkinta ei ole samanlainen. Sen vuoksi haluan ensimmäiseksi esittää teille tämän kysymyksen: mitä tunteita tämän kirjeen sisältämät väittämät herättävät neuvostossa?
Toinen kysymys: millaista ajanjaksoa neuvosto pitää riittävänä sopimuksen ehtojen täyttämiseksi, ja konkreettisesti sen osalta, että toteutetaan lain IV osaston muutos, joka Yhdysvaltain kongressin täytyy hyväksyä? Mitä neuvosto sitten ajattelee, jos tätä sopimusta ja tätä sitoumusta ei noudatetakaan? Minulla on sellainen käsitys, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että koska asiat ovat tällä hetkellä Yhdysvalloissa niin kuin ne ovat, presidentti Clinton ei pysty saamaan riittävää enemmistöä liikkeelle lain IV osaston muutoksen hyväksymistä varten.
Tämän vuoksi - ja tiivistetysti - haluaisin ensinnäkin tietää, onko neuvosto kirjeen ajatusmallin kannalla, toiseksi, mikä on neuvoston mielestä järkevä ajanjakso jonkinlaisiin toimiin ryhtymiseksi, sillä jos Yhdysvallat ei täytä sille kuuluvaa osuutta muuttamalla IV osastoa kongressissa, mitä Euroopan unioni aikoo tehdä tämän mahdollisuuden suhteen? On nimittäin hyvä etsiä sopuisaa ratkaisua, mutta minun mielestäni tämän lain väärän ja laittoman filosofian ei pitäisi muuttua sillä, että pyrimme löytämään ratkaisun ystävällismielisessä hengessä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, sallikaa minun sanoa etukäteen, että tapasin itse äskettäin New Yorkissa sekä neuvoston puheenjohtajan että luonnollisesti Itävallan valtiosihteerin ominaisuudessa Kuuban ulkoministerin. Tällöin huomiota herätti se, että Kuuban taholla näyttää olevan tietty valmius - sanon tietoisesti näyttää , sillä se on ensin varmistettava - hyväksyä mahdollisesti eräänlainen vuoropuhelu EU: n ja Kiinan käymän ihmisoikeuksia koskevan vuoropuhelun tapaan. Aiomme varmistaa asian. Olen sitä mieltä, että tällä uudella vuoropuhelutavalla voisi tietysti olla myönteisiä vaikutuksia sekä EU: n ja Kuuban suhteisiin että ehkä myös EU: n, Kuuban ja USA: n välisiin suhteisiin.
Mitä tulee kysymyksienne yksityiskohtiin, haluaisin sanoa teille, että meillä ei ole tällä hetkellä aikomusta muuttaa kantaamme, jonka jo esitin. Kuten sanottu, nähdäkseni tarjolla on oikeastaan mahdollisuuksia, jotka viittaavat suhteellisen myönteiseen suuntaan, jos olen tulkinnut merkit oikein.

Newens
Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, että jos 18. toukokuuta tehty sopimus tulee voimaan - mikä näyttää tällä hetkellä epätodennäköiseltä - voiko ministeri vakuuttaa parlamentille, että se ei aiheuta vakavia esteitä eurooppalaisille kauppiaille, jotka yrittävät harjoittaa liiketoimintaa Kuubassa, kuten rouva Albrightin kirjeessä annetaan ymmärtää? Voiko hän vakuuttaa meille, että me pysymme niiden lausumien takana, joita ainakin Sir Leon Brittan on monissa yhteyksissä esittänyt parlamentissa?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, Euroopan unioni on voimakkaasti kiinnostunut kehittämään transatlanttisia suhteita ja ennen kaikkea ulkopoliittista yhteistyötä, jonka tehokkuus ei saa kärsiä Kuubaa koskevista mielipide-eroistamme. Euroopan unionin poliittinen linja sen osalta muodostuu siis kahdesta päänäkökohdasta: ensinnäkin, USA on saatava lopettamaan se, että se tekee kahdenvälisistä ongelmista, siis USA: n ja Kuuban välisistä, kansainvälisiä soveltamalla ekstraterritoriaalista lainsäädäntöä, ja toiseksi USA on saatava vakuuttumaan siitä, että EU: n kriittistä yhteistoimintaa korostava vuoropuhelu Kuuban kanssa on pitkällä aikavälillä menestyksellisempää Kuuban ja kansainvälisen yhteisön suhteiden kannalta kuin USA: n painostuskeinoja ja uhkauksia käyttävä lähestymistapa. Tämä on vastaukseni kysymykseenne.

González Álvarez
Neuvoston puheenjohtajalle on todellakin esitetty monia kysymyksiä. Ehkä ei ole enää paljon vastattavaa, mutta yhdyn herra Salafrancan huoleen siitä, että komission ja neuvoston on vastattava rouva Albrightin herra Helmsille kirjoittamaan kirjeeseen. Tämä kirje on vähintäänkin yllättävä. Siinä sanotaan, että Euroopan unioni on sitoutunut olemaan antamatta lainaa, tukia, avustuksia, veroetuja, takuita, takuuta poliittisten riskien varalle tai tasapuolista osallistumisoikeutta millekään niistä työnantajista, jotka haluavat tehdä sijoituksia Kuubassa.
Olimme taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan kuulemistilaisuudessa ja siellä eurooppalaiset työnantajat sanoivat meille olevansa todella huolissaan, ja että juuri tämä sopimus, joka ei ole erityisen selkeä, on aiheuttanut sekaannusta Kuubassa tehtävissä sijoituksissa.
Kirjeessä sanotaan toinenkin vielä yllättävämpi asia, että Euroopan unionin täytyy tutustua Yhdysvaltojen taholla oleviin pakkolunastettua omaisuutta koskeviin tietoihin, ennen kuin se päättää tukea mitään yritystä, joka haluaa tehdä sijoituksia Kuubassa. Meidän mielestämme tämä on edelleenkin erittäin vakavaa, ja ymmärrän neuvoston puheenjohtajan meille antaman vastauksen, mutta vaikka kyse olisi todellakin vain työnantajien eduista - ja nyt puhumme vain tästä - niin monet meistä - monet espanjalaiset ja eurooppalaiset, jotka ovat kiinnostuneita Kuubasta - haluaisivat selkeyttää tilannetta.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, sallikaa minun esittää kantani siihen vielä kerran. Toukokuun lopussa 1998 kuubalaiset sanoivat, että Euroopan unioni on huippukokouksen sopimuksissa oikeastaan varautunut ekstraterritoriaalisuuden periaatteeseen, jota se on aina vastustanut. Ennen kaikkea Helms-Burtonin lain määräykset, joista johtuvat lukuisat kaupan ja liikenteen rajoitukset, ovat edelleen voimassa ja USA: n kauppasaarron ekstraterritoriaalinen luonne pääpiirteissään entisellään. USA: n ainoa vastapalvelus Havannan mukaan on sen hallituksen epämääräinen myönnytys EU: lle siitä, että se pyrkii lakkauttamaan Helms-Burtonin lain 3 ja 4 kohdan.
Kuuba varoitti lisäksi EU: ta kesäkuun alussa 1998 ihmisoikeusaktivistien muodostamien oppositioryhmien innostamisesta; Kuuban hallitus ei tule hyväksymään sellaista kumouksellista toimintaa, ja se voi johtaa vastaaviin toimenpiteisiin. USA puolestaan vaatii juuri sellaisen osallistumisen lisäämistä, jotta USA: n kongressille ja suurelle yleisölle saadaan osoitettua, että EU ei etäänny yhteisen kannan keskeisistä sanomista.
EU ei tietenkään hyväksy sitä, että jokin Lontoon huippukokouksessa sovitun toimenpidepaketin osa oikeuttaisi jollain tavalla Liberty Act -lain perusteet, puhumattakaan epäsuorien boikottien ja ekstraterritoriaalisten takautuvasti vaikuttavien oikeudellisten määräysten määräämisestä. Tämä on komission ja jäsenvaltioiden kanta.
Takavarikointikysymykseen on ilmoittanut kantansa - senkin mainitsin jo - myös Sir Leon Brittan.

Puhemies
Kysymys nro 6 Gerhard Hager (H-0854/98):
Aihe: EU: n maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa koskeva toimintasuunnitelma
Puheenjohtajamaa Itävalta esitti 1. heinäkuuta 1998 EU: n maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa koskevan toimintasuunnitelman.
Kuinka pitkällä ovat puheenjohtajamaa Itävallan esittämään toimintasuunnitelmaan liittyvät keskustelut? Mitkä valtuuskunnat ovat jo esittäneet kirjalliset lausuntonsa K.4-komiteassa? Mikä on niiden sisältö? Onko puheenjohtajamaa jo perääntynyt joistakin ehdotuksen kohdista? Jos on, mistä ja miksi?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, sallikaa minun viitata ensiksi siihen, että puheenjohtajamaan toimintasuunnitelmassa - tämänkin sanoin jo tänään maahanmuuttokeskustelussa - on kyse keskustelun pohjaksi laaditusta asiakirjasta, jonka on tarkoitus herättää pohdiskelemaan ja harkitsemaan sitä, kuinka maahanmuuttoon ja pakolaisuuteen liittyviä ongelmia voitaisiin ratkoa. Siinä ei vaadita, että olisi esitettävä yleiskuva EU: n tulevasta politiikasta näillä alueilla, vaan siinä yritetään, kuten samankaltaisissa aiemmissakin aloitteissa, esimerkiksi komission tiedonannossa vuodelta 1994 - ja siitäkin puhuttiin jo tänään - varmistaa, että päätöksentekijät voivat tehdä tätä politiikkaa määrittelevät päätöksensä mahdollisimman laajalta perustalta.
Kuten toimintasuunnitelmassa sanotaan, puheenjohtajamaa on pyytänyt valtuuskuntia esittämään lausuntonsa kirjallisesti syyskuuhun mennessä. Tähän mennessä se on saanut saksalaisen, kreikkalaisen, ruotsalaisen ja brittiläisen valtuuskunnan sekä komission vastaukset. Puheenjohtajamaa on nyt muokannut suunnitelmaa niiden esittämien lausuntojen perusteella, ja syyskuussa oli vielä yksi K4-komitean kokous. Muokattu versio toimitetaan Euroopan parlamentille virallisesti ja mahdollisimman nopeasti. Se on ensimmäinen versio, joka ylipäänsä voidaan toimittaa, sillä aiemminhan ei ollut otettu huomioon 14 muun maan mielipiteitä.
Mutta vielä kerran: haluaisin välttää kaikkia väärinkäsityksiä, joita täällä on syntynyt ennen kaikkea lehdistön mutta osittain myös muiden tiedotusvälineiden väärien selostusten vuoksi.

Hager
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen pahoillani siitä, että kysymykseni ei ole kyselytuntiin liittyvien määräaikojen vuoksi enää niin ajankohtainen kuin sen jättämisen aikaan - nythän se on jo yleisesti tunnetuksi tullut asia. Olen kuitenkin luonnollisesti seurannut iltapäivän keskustelua, ja olen iloinen siitä, että saan vahvistuksen nykytilanteesta asiantuntevalta taholta.
Sallikaa minun kuitenkin esittää lisäkysymys, joka koskee sitä, voinko olettaa vastakohtaispäätelmänä siitä, mitä sanoitte ja mitä tarkensitte myös iltapäivällä tämän suunnitelman osien peruuttamisesta puhuessanne, että 41 ja 132 artiklassa käytetyt sanamuodot - pakolaisasiassa voitaisiin täysin ajatella myös sellaista muotoa, jossa siirrytään vähemmän oikeusvaltion mukaisiin ja enemmänkin poliittisiin turvapaikkakäsityksiin - ovat edelleen voimassa, ja jos näin on, niin haluaisin mielelläni tietää, mikä on neuvoston kanta asiassa.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, en voi nyt vastata yksityiskohtaisesti jokaista muotoseikkaa koskevaan kysymykseen, koska minulla ei ole tekstiä edessäni. Voin vain sanoa teille: lehdistölle annettiin keskustelun pohjaksi laadittu suunnitelma, ja lehdistössä on jo keskusteltu suunnitelmasta, joka ei ollut edes virallinen. Siitä syntyi joitakin väärinkäsityksiä. Suunnitelma, jota on sitten käsitelty virallisesti eri toimielimissä, ei tietenkään sisällä sanamuotoja, jotka voivat olla jollain tavalla sopimattomia. Kerroin jo tänään, että kyseessä oli varmasti väärinkäsitys: pakolaisyleissopimusta ei haluttu poistaa, se on aivan selvää, vaan sitä on täydennettävä sieltä, missä täydennyksen tarvetta on. Tämänhän minä sanoinkin jo tänään keskustelussa.
Toiseksi asiahan ei ole uusi. Sitä käsiteltiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1991, ja komissiokin käsitteli sitä edelleen vuosina 1992 ja 1994. Kuten tämänpäiväinenkin keskustelu osoitti, asia on nyt kuitenkin niin monimutkainen, kun sitä tarkastellaan kaikista näkökulmista, että meidän on yksinkertaisesti löydettävä keinot rikollisen ihmisten salakuljetuksen torjumiseksi, jota yhtäältä esiintyy, mutta samanaikaisesti myös mahdollisuus inhimillisten mahdollisuuksien aikaansaamiseksi pakolaisille ja niiden ihmisten päästämiseksi maahan, jotka meidän on ehdottomasti päästettävä.

Sjöstedt
Minulla on tässä edessäni keskustelumme aiheena oleva mietintö. Luin erittäin hämmästyneenä ja pettyneenä Itävallan ehdotuksen, jota leimasi voimakas torjunta ja hyvin vähäinen humanismi. Se huonontaa sitä jo nyt erittäin raakaa politiikkaa EU: n rajoilla, joka johtaa laittomaan maahanmuuttoon ja joka on myös johtanut satoihin kuolemantapauksiin rajoillamme joka vuosi laittomien pakoyritysten yhteydessä. Jos harjoitettaisiin tässä hyvin perinpohjaisessa mietinnössä ehdotettua politiikkaa, vaikuttaisi se myös pakolaisiin, joilla on pätevät syyt pakolaisuuteen ja jotka eivät siten enää voisi tulla tänne hakemaan turvapaikkaa, koska tarkistussäännöt olisivat tiukempia ja kuljettajan vastuu kasvaisi. Olisi myös täysin suhteetonta vaatia, että EU: n rajavaltioiden olisi harkittava äärettömän rajoittavaa politiikkaa, joka suorastaan uhkaisi tuhota eri Itä-Euroopan maiden väliset suhteet pakottamalla ne sulkemaan rajansa.
Minulla on kysymys. Tässä toimintasuunnitelmassa mainitaan SIS-rekisteri, jonka avulla nykyään valvotaan turvapaikanhakijoita. On kuitenkin osoittautunut, että SIS-rekisterin oikeusturva on erittäin huono. Turvapaikanhakijoilla ei ole oikeutta nähdä omia tietojaan, eikä heillä ole mahdollisuutta tarkistaa, pitävätkö tiedot paikkaansa. Voisiko puheenjohtajisto ryhtyä toimiin turvapaikanhakijoiden oikeusturvan parantamiseksi valvomalla paremmin SIS-rekisteriä?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, en usko, että on oikein järkevää aloittaa keskustelua asiakirjasta, jota ei ole virallisesti vielä edes olemassa ja jota vasta muokattiin muiden jäsenvaltioiden lausuntojen pohjalta. Nyt on todellakin odotettava, kunnes se toimitetaan virallisesti Euroopan parlamentille, ja sitten siitä voidaan keskustella.

Elliott
Tämän asiakirjan yhteydessä on ehkä tapahtunut jokin sekaannus, ja se onkin pelkkä keskusteluasiakirja. Parlamentissa ja erityisesti kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa ollaan joka tapauksessa hyvin huolestuneita siitä, että parlamentti ei ole ollut mukana asian käsittelyssä niin paljon kuin olisimme toivoneet käsittelyn varhaisempien vaiheiden perusteella. Toivon kuulevani vakuutuksen siitä, että tarkistettu asiakirja lähetetään ajoissa parlamenttiin, jotta se voi käsitellä sitä ja esittää siitä kaikki mielipiteensä ennen oikeus- ja sisäasiain neuvoston seuraavaa kokousta.
Lisäksi haluaisin sanoa olevani varma siitä, että neuvoston puheenjohtaja tietää, että monia huolestuneita näkemyksiä on esitetty joistakin tässä asiakirjaluonnoksessa olevista ehdotuksista - jotka ovat selvästi pelkkiä ehdotuksia - joiden perusteella meidän olisi tehtävä suuria muutoksia nykyiseen Geneven yleissopimukseen ja mahdollisesti poistettava yksilön oikeus hakea turvapaikkaa. Tietysti monet Länsi-Eurooppaan nykyään tulevista pakolaisista saapuvat eri tavoin kuin oletettiin 1950-luvulla Geneven yleissopimusta laadittaessa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että heidän hätänsä ja ongelmansa ovat säilyneet samanlaisina riippumatta siitä, ovatko he hallituksen vainon kohteena vai pakenevatko he levottomia oloja, sisällissotaa tai yhteiskunnassa vallitsevaa kaaosta, jolta heidän maansa viranomaiset eivät pysty heitä suojelemaan. Monet meistä ovat sitä mieltä, että tämä yksilön oikeus on säilytettävä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, siis vielä kerran ensimmäiseen kohtaan: Geneven pakolaisyleissopimukseen ei ole tarkoitus koskea millään tavalla. Jos ensimmäisessä luonnoksessa, ennen kaikkea ilmeisesti lehdistölle annetussa, on kenties ollut epäselvä sanamuoto, tarkistettu versio ei sisällä kohtaa, josta vilpittömästi voisi lukea sellaisesta aikeesta.
Toiseksi: käyttämämme menettelytapa on ehdottomasti sen yleisen käytännön mukainen, että Euroopan parlamentti ei saa käsiteltäväkseen heti ensimmäistä ehdotusta, sillä siinä ei voida ottaa huomioon kaikkien jäsenvaltioiden yleistä kantaa, vaan se laaditaan vasta neuvoston työryhmän ensimmäisen käsittelyn jälkeen. Juuri niin olemme menetelleet. Ensimmäisten tarkistusten jälkeen teksti toimitetaan mahdollisimman nopeasti parlamentille.

Puhemies
Kysymys nro 7 John McCartin (H-0860/98):
Aihe: Moottoriajoneuvojen ja niiden vakuutusten hinnat Irlannissa
Onko neuvosto tietoinen suurista eroista, jotka EU: n sisällä vallitsevat moottoriajoneuvojen ja niiden vakuutusten hintojen välillä, pitääkö neuvosto tätä kilpailun vääristymänä yhtenäismarkkinoilla ja onko neuvosto tehnyt mitään aloitteita tilanteen ratkaisemiseksi?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, jäsen viittaa oikeutetusti siihen, että moottoriajoneuvojen vakuutuksien sisämarkkinoiden muodostaminen on ollut etusijalla jo vuosia. Kolmas yhteensovittava direktiivi vahinkovakuutuksista, nimittäin neuvoston direktiivi 92/49/ETY, toteutti periaatteessa vakuutusalan sisämarkkinat. Vahinkovakuutuksia koskevien direktiivien lisäksi, joiden pitäisi taata sekä liikkeenperustamisoikeus että palvelujen vapaa liikkuminen, neuvosto on hyväksynyt moottoriajoneuvojen pakollisia vakuutuksia koskevat oikeussäännökset.
Yleisten ja erityisten oikeussäännösten avulla on tarkoitus varmistaa, että kaikilla yhteisön kansalaisilla on käytettävissään mahdollisimman laaja vakuutustarjonta. Se lisää tämän alan kilpailua ja sen pitäisi ajan mittaan johtaa siihen, että vakuutuskustannukset alenevat. Moottoriajoneuvojen vakuutusten osalta viitattakoon asetukseen 1475/95/ETY, komission asetukseen, jossa annetaan tiettyjä autoalan markkinointisopimuksia koskevia määräyksiä. Sen avulla on tarkoitus parantaa tasapainoa valmistajien, kauppiaiden ja loppukäyttäjien sopimussuhteissa.
Moottoriajoneuvojen vakuutuksien ja/tai moottoriajoneuvojen hintoja sisämarkkinoilla koskevien mahdollisten kilpailun vääristymien osalta nimenomaan komission tehtävänä on ryhtyä kaikkiin toimiin, joita se pitää tarpeellisena, jotta voidaan taata kyseisten oikeussäännösten asianmukainen soveltaminen ja sisämarkkinoiden kitkaton toiminta yleisesti ja jollain erityisalalla.

McCartin
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hyvin yksityiskohtaisesta vastauksesta. Tein virheen esittäessäni tämän kysymyksen neuvostolle komission sijasta, koska Irlannissa varsinkin nuoret ovat erittäin turhautuneita. Ensimmäistä työpaikkaansa hakevien nuorten miesten on maksettava autovakuutuksesta noin 50 ecua viikossa, jos työssä edellytetään autolla ajoa Irlannissa. Jos he asuisivat Brysselissä tai jossakin Yhdistyneen kuningaskunnan kaupungissa, he maksaisivat todennäköisesti vain neljäsosan tästä summasta. Niinpä ihmisistä tuntuu siltä, että Euroopan unioni ei ole onnistunut toteuttamaan yhtenäismarkkinoita koko vakuutusalalla. Se tosiasia, että olemme epäonnistuneet ja että neuvosto on epäonnistunut verotuksen yhdenmukaistamisessa, aiheuttaa tilanteen, jossa moottoriajoneuvot ensinnäkin maksavat paljon enemmän, ja se vaikuttaa vinouttavasti vakuutusalaan, mutta se ei yksin riitä selittämään tätä vääristymää. Syy siihen, miksi Yhdistyneen kuningaskunnan, Belgian ja Saksan vakuutusyhtiöt eivät kilpaile Irlannin markkinoilla, on mielestäni se, että Euroopan unioni ei ole onnistunut panemaan täytäntöön sijoittautumisoikeutta ja yhtäläistä markkinoille pääsyä koskevaa oikeutta.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, kuten sanoin jo edellisessä vastauksessani erityisesti autoalan osalta, komissio on antanut joukon määräyksiä, joiden on tarkoitus taata autojen hintojen Euroopan laajuinen avoimuus. Tässä yhteydessä on järkevää viitata siihen, että perustamissopimuksen V osaston mukaan yhteiset kilpailua koskevat määräykset kuuluvat erityisesti komission toimivaltaan, kuten tekin jo arvelitte, minkä vuoksi se kykenee paljon neuvostoa paremmin ja yksityiskohtaisemmin vastaamaan jäsenen esittämiin kysymyksiin.
Vakuutusalan osalta kiinnitän parlamentin jäsenen huomion direktiiviin 92/49/ETY, jolla säädellään tämän alan toimintaa ja jolla on tarkoitus taata parempi kilpailu. Jos autoalalla havaitaan siitä huolimatta häiriöitä, neuvosto kiinnittää luonnollisesti kaiken huomionsa ehdotuksiin, joiden antamista komissio pitää hyödyllisenä asian korjaamiseksi.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, uskotteko, että euron käyttöönotto lisää avoimuutta moottoriajoneuvojen ja niiden vakuutusten hintojen osalta?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, siihen voi oikeastaan vastata vain: kyllä, tietysti. Uskon, että se lisää luonnollisesti kilpailukykyä. Se merkitsee tietysti myös kovempaa kilpailua. Se johtaa kuitenkin myös hintojen laskuun, sillä hintojen paremman vertailtavuuden ansiosta kuluttaja voi paremmin katsoa, mistä todella ostaa. Uskon, että euron käyttöönotto vaikuttaa kuluttajan kannalta ajan mittaan varmasti myönteisesti.

Alavanos
Arvoisa puhemies, hintavaihteluiden aiheuttama vääristymä on niin suuri, että on syntynyt seuraava ilmiö: esimerkiksi Saksassa työskentelevien nuorten kreikkalaisten, jotka tuovat Kreikkaan vanhempiensa ostaman auton, on lopulta pakko luopua autostaan, koska he eivät pysty maksamaan kreikkalaisen lainsäädännön määräämiä valtavia veroja. Tällaisia esimerkkejä löytyy, ja ne ovat yksilötasolla dramaattisia. Olen samaa mieltä herra McCartinin kanssa.
Haluaisinkin täten kysyä: voiko tällaista erityiskategoriaa syntyä koskaan? Joka tapauksessa, onko olemassa jotain päivämäärää, jolloin mekin voisimme sanoa, että autojen hinnat ovat vertailukelpoisia koko Euroopan unionissa? Tästä asiasta on puhuttu Euroopan parlamentissa jo vuosikymmeniä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, ymmärrän erittäin hyvin ongelman, jota käsittelette edellisen kollegan tavoin. Saanen kuitenkin vielä kerran viitata siihen, että ei ole neuvoston vaan komission tehtävä huolehtia sisämarkkinoiden kitkattomasta toiminnasta ja valvoa kilpailua koskevien määräysten noudattamista. Muistutan myös mieliin, että vakuutusmaksujen määritys on jäsenvaltioiden vastuulla. Vakuutusalan sisämarkkinoiden toteuttamisen osalta pyydän parlamentin jäsentä kääntymään jälleen komission puoleen, sillä komissiohan on vastuussa juuri siitä, että kaikkia kilpailua koskevia määräyksiä noudatetaan. Muuten vien asiaa mielelläni eteenpäin.

Puhemies
Herra Posseltilla on työjärjestyspuheenvuoro.

Posselt
Arvoisa puhemies, minulla on vain yksi kysymys. Olette jakanut puheenvuoroja poliittisesti erittäin tasapuolisesti. Haluaisin vain kysyä, miksi annoitte nimenomaan tätä erittäin arkaluontoista Itävallan toimintasuunnitelmaa koskevassa kysymyksessä puheenvuoron ainoastaan kahdelle sosialistiryhmän edustajalle, vaikka minä ilmoittauduin ensimmäisenä sillä sekunnilla, kun puheenvuoroa sai pyytää, mutta minua ei otettu huomioon. Neuvoston puheenjohtaja sai sen vuoksi mahdollisesti sellaisen väärän vaikutelman, että täällä olisi pelkästään toimintasuunnitelman arvostelijoita. Täällä on kuitenkin sen päättäväisiä kannattajia! Sitä ei kuitenkaan ilmaistu ollenkaan.

Puhemies
Pahoittelen, herra Posselt, mutta olen antanut puheenvuoron sille, joka on ilmoittautunut ensimmäisenä. Pahoittelen sitä, että te ette saanut puheenvuoroa, mutta työjärjestyksen mukaan voin antaa puheenvuoron vain kahdelle.
Kysymys nro 8 Anna Karamanou (H-0862/98):
Aihe: Tiedotusvälineiden osuus naisten seksuaalisen hyväksikäytön lisääntymisessä
Euroopan neuvoston viimeaikaisen tiedonannon mukaan naiset ovat kommunikaatioverkkojen kautta tapahtuvan seksuaalisen hyväksikäytön ensimmäisiä uhreja, mikä on merkittävä ihmisoikeuksiin kohdistuva rikkomus. Tapa, jolla nainen esitetään tiedotusvälineissä edistää naisten seksuaalisen hyväksikäytön lisääntymistä Euroopassa, sillä ihmisillä käytävän kaupan harjoittajat turvautuvat yhä suuremmassa määrin nykyaikaisiin joukkotiedotusvälineisiin ja uuteen teknologiaan. Neuvostolta kysytään: Millä tavoin se aikoo puuttua asiaan, ja mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä tämän vakavan ongelman johdosta?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, jäsenen kysymyksen osalta haluaisin ensiksi painottaa sitä, että neuvosto on ehdottomasti tietoinen siitä, että tämä kysymys ja nyt käsiteltävät asiat muodostavat erittäin vaikean ongelman. Neuvostolla on sellainen käsitys, että meidän on tehtävä kaikkemme sen hyväksi, etteivät prostituution alalla toimivat kansainväliset rikolliset pysty yhä suuremmassa määrin käyttämään hyväkseen uusinta tieto- ja tietoliikennetekniikkaa.
Puheenjohtajamaa Itävalta pyrkii siksi kaikin tavoin toimimaan niin, että tällä hetkellä käynnissä olevat neuvottelut sellaisista aiheista kuin yhteinen toiminta Internetin lapsipornon torjumiseksi, yhteisön toimintasuunnitelma Internetin turvallisen käytön edistämiseksi sen laittomia ja vahingollisia sisältöjä torjumalla ja yhteisön toimintasuunnitelma lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan vastaisista toimista, eli Daphne, saataisiin pian päätökseen.
Puheenjohtajamaa on luottavainen sen osalta, että jäsenvaltiot löytävät sen aloitteen pohjalta yhteisen perustan näiden välineiden hyväksymiseksi.
Jäsen tietää kuitenkin, kuinka laajalle niiden rikollisten ryhmittymien vaikutus ulottuu, jotka käyttävät prostituutiota hyväkseen. Näitä inhottavia liiketoimia, joissa ei piitata niiden uhrien henkilökohtaisesta vapaudesta, toteutetaan kansainvälisellä tasolla.
Neuvosto onkin Internetin kansainvälisyyden vuoksi sitä mieltä, että järjestäytyneen prostituution torjumisen on tapahduttava kansainvälisellä tasolla, joksi kelpaa tietysti myös Yhdistyneet kansakunnat. Sen vuoksi olen varma, että yhteisö ja sen jäsenvaltiot kiinnittävät täyden huomionsa aloitteisiin, joita Yhdistyneissä kansakunnissa on tehty.
Erityisesti on kyse ehdotuksesta järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemiseksi monikansallisella tasolla sekä lapsilla ja naisilla käytävää kauppaa koskevasta pöytäkirjasta ja ehdotuksesta vapaaehtoiseksi pöytäkirjaksi, joka koskee sopimusta lasten oikeuksista, joka koskee lasten myyntiä ja seksuaalista hyväksikäyttöä sekä lapsiprostituutiota ja -pornoa.

Karamanou
Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta, joka mielestäni kuitenkin jää kauaksi siitä, että se tyydyttäisi minua, tai edes häntä itseään, koska niin vähän on unioni tehnyt näin valtavassa ongelmassa. Traagisen vähän. Euroopan parlamentti on toistuvasti vedonnut neuvostoon ja komissioon, jotta ne ryhtyisivät voimakkaisiin ja tehokkaisiin toimenpiteisiin nykyaikaisten ihmis- ja orjakauppiaiden kansainvälisiä verkostoja vastaan. Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, mitä neuvosto on tehnyt luodakseen uusia, soveltuvia ja tehokkaita eurooppalaisia instituutioita, jotka kykenevät kehittämään yhteisiä toimia kansainvälisellä ja eurooppalaisella tasolla sekä säätämään sellaisia yhteisiä seuraamuksia ja rangaistuksia, jotka vastaavat rikosten vakavuutta. Kansainvälisten rikollisverkostojen torjumisessa tarvitaan varmasti kansainvälistä monitahoista toimintaa, kuten rouva ministeri itsekin tunnusti. Toisin sanoen haluaisin kysyä: aikooko neuvosto käyttää yhteisön lainsäädäntöä ja kansalliset rajat ylittäviä toimenpiteitä, jotta murskattaisiin ilmiö, joka saa jatkuvasti yhä räjähdysalttiimpia ulottuvuuksia ja joka hyökkää koko kulttuuriamme vastaan? Haluaisin vielä kuulla teiltä, arvoisa puheenjohtaja, missä vaiheessa on sopimus Europolista, milloin jäsenvaltiot vahvistavat sen, ja minkä verran määrärahoja tälle virastolle annetaan, jotta se selviäisi lisääntyneistä tehtävistään.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, sallikaa minun viitata vielä kerran siihen, että käsittelemänne kohta on erityisen tärkeä nimenomaan myös puheenjohtajamaa Itävallalle ja että me myös teimme joukon aloitteita. Ennen kuin käsittelen niitä vielä kerran, haluaisin sanoa, että Eurooppa-konferenssissakin, joka pidettiin juuri eilen Luxemburgissa ja josta kerroin jo aamulla, keskusteltiin erityisesti myös tästä aiheesta.
Mehän emme ala keskustella näistä tärkeistä ongelmista ja yritä löytää ratkaisuja vain Euroopan unionissa vaan erityisesti myös kaikkien jäseneksi hakevien maiden kanssa. Tämäkin on muuten kysymys, joka siirtyi Europolin toimivaltaan, mikä on myös erittäin tärkeä näkökohta. Muuten haluaisin sanoa, että nyt ei ole tarkoitus pelkästään luoda lisää byrokratiaa, vaan että meidän on yritettävä yhdessä torjua tehokkaasti tämä paha, josta puhuitte erittäin hyvin. Sallikaa minun siis viitata siihen, että neuvosto on tehnyt kahtena viimeksi kuluneena vuonna jo lukuisia päätöksiä, joita nyt sovelletaan.
Haluaisin rajoittua mainitsemaan lyhyesti vain seuraavat: kaksi vaihto-ohjelmaa varten toteutettua yhteistä toimea 29. marraskuuta 1996 ja 24. helmikuuta 1997 tai toimi ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi, Europolin toimivallan laajentaminen ihmiskaupan estämiseen ja torjumiseen, minkä juuri mainitsin, 28. huhtikuuta 1997 allekirjoitettu toimintasuunnitelma järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi, Euroopan unionin ja Yhdysvaltain yhteinen aloite naiskaupan torjumiseksi - sekin on meistä tärkeää, että nimenomaan Atlantin ylittävän vuoropuhelunkin yhteydessä puututtiin nyt tähän asiaan - ja lopulta neuvoston päätelmät 19. maaliskuuta 1998 G8-ryhmän ehdottaman toimintasuunnitelman kymmenestä periaatteesta tekniikan huippualojen rikollisuuden torjumiseksi.

Thors
Sallikaa minun näyttää lehtileikettä eräästä viimeviikkoisesta suomalaisesta lehdestä. Tässä kuvataan yksityiskohtaisesti, miten naisten identiteetti muuttuu, kuinka heidän hiuksensa värjätään, kuinka heidät tatuoidaan, kun heidät noudetaan tavalla, jota muut puhujat ovat kuvailleet. On olennaista, että Itävallan puheenjohtajisto kiinnittää tähän huomiota. Olen iloinen niistä panoksista, joita olette antaneet. Pelkään kuitenkin, että päätöksiä on valtavasti mutta tukitoimia on erittäin vähän.
Mainitsitte Daphne-ohjelman. Milloinkahan neuvosto hyväksyy tämän ohjelman? Toiseksi haluaisin tietää, tukeekohan neuvosto ja Itävallan puheenjohtajisto myös niitä toimia, joiden tarkoituksena on tyttöjen kuntouttaminen, esimerkiksi La Strada -ohjelmaa Bulgariassa. Kolmanneksi haluaisin tietää, pitääkö paikkansa se aina silloin tällöin täällä parlamentissa kuulemamme tieto, jonka mukaan hakijamaista tuodaan satojatuhansia tyttöjä tai lapsia laittomasti EU-maihin. Mielestäni tähän olisi kiinnitettävä vielä enemmän huomiota. Yksikään maa, joka ei ole toiminut tässä asiassa oikein, ei saa päästä EU: n jäseneksi.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, olen uskoakseni yrittänyt osoittaa, kuinka vakavasti nimenomaan puheenjohtajamaa Itävalta suhtautuu tähän ongelmaan järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan muodostaman kokonaisongelman yhteydessä.
Puheenjohtajamaa Itävallan järjestämän naiskauppaa käsittelevän Itä-Länsi-konferenssin, joka järjestettiin juuri Wienissä 1. 3. lokakuuta 1998 ja johon osallistui muuten myös EU: n sisä- ja oikeusasiain komissaari Anita Gradin, tavoitteena oli antaa julkisuuteen tietoa naiskaupan periaatteellisista ja maakohtaisista mekanismeista ja tarjota kansalaisjärjestöjen sekä kansallisten ja kansainvälisten toimielinten edustajille tilaisuus vaihtaa kokemuksia kaupan ehkäisystä ja siihen puuttumisesta ja kehittää lisäsuunnitelmia naiskaupan torjumiseksi Itä- ja Länsi-Euroopassa.
Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio aikovat järjestää ensi vuonna kampanjan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. Puheenjohtajamaa Itävallan samoin järjestämä konferenssi, jonka aiheena on poliisityö naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan ja joka järjestetään 30. marraskuuta - 4. joulukuuta Badenissa, auttaa osaltaan jäsenvaltioiden vuoden 1999 toimien valmistelua.
Konferenssin tavoitteena on esittää kansainvälisiin kokemuksiin perustuvia ajanmukaisia ja esimerkillisiä malleja miesten naisiin kohdistamien väkivaltaisuuksien ehkäisytoimiksi. Erityisesti käsitellään tilannetta, jonka armoille kotiväkivallan uhreiksi joutuneet naiset rikosoikeudellisessa menettelyssä katsovat joutuneensa, sekä maahanmuuttajiin kohdistuvan väkivallan erityispiirteitä ja heidän erityistä suojelutarvettaan heidän taloudellisen ja ulkomaalaislain mukaisen asemansa johdosta sekä sen vaikutusta poliisityöhön.
Sanoin jo aiemmin, että sekin on erittäin tärkeä aihe Eurooppa-konferenssissa juuri sen tähden, että ne valtiot, jotka ovat tulevaisuudessa Euroopan unionin jäseniä, ehdottavat yhdessä ratkaisuja tähän ongelmaan.

Pirker
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, monet rikollisista toimista tapahtuvat nykyään Internetissä. Se pätee myös lapsiprostituutioon ja naiskauppaan sekä siihen usein yhteydessä olevaan elinkauppaan. Me tiedämme nyt, että Daphne-ohjelma luodaan pitemmälle ajalle vuoteen 2004 asti ja että sille pitää antaa suhteellisen paljon varoja. Kysymykseni kuuluu, koska niin moni asia tapahtuu Internetissä: missä määrin voidaan ajatella sitä, että perustettaisiin eräänlainen kyberpoliisi, joka valvoo Internet-liikennettä ja ryhtyy asianmukaisiin toimiin rikollisuuden ehkäisemiseksi ja torjumiseksi?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, käsittelitte todella ajankohtaista ongelmaa, johon puheenjohtajamaa Itävalta kiinnittää myös suurta huomiota. Koska Internet on aivan uusi tiedotusväline, on myös tutkittava tarkasti kaikki toimenpiteet, jotka ylipäänsä ovat mahdollisia. Meidän on ymmärrettävä, mitä Internetissä voi tehdä. Tarvitaan myös ehkä eräänlaisia käyttäjien käyttäytymissääntöjä, sillä on erittäin vaikea kehittää oikeussäännöksiä. Tutkimme asiaa parhaillaan asiantuntijoiden kanssa erittäin tarkasti, ja toivomme saavamme vielä tämän puheenjohtajakauden aikana tai heti sen jälkeen valmiiksi luettelon, joka sitten myös esitellään.

Puhemies
Kysymys nro 9 Astrid Thors (H-0867/98):
Aihe: Työvaltaisten ammattien arvonlisäveron alentaminen
Komission jäsen Monti ehdotti aiemmin, että EU: n jäsenvaltioiden olisi alennettava työvaltaisten ammattien arvonlisäveroa uusien työpaikkojen luomisen edistämiseksi.
Komissio on äskettäin toteuttanut analyysin arvonlisäveron vaikutuksista sisämarkkinoihin ja myös työllisyyteen. Missä vaiheessa Itävallan puheenjohtajakaudella asia aiotaan ottaa Ecofin-neuvoston käsiteltäväksi?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, neuvoston elimet tutkivat parhaillaan kysymyksenne käsittelemää ongelmaa erityisesti joidenkin valtuuskuntien esittämien kysymysten ammatillisen arvostuksen osalta. Neuvosto arvioi sitten tämän tutkimuksen tulosten perusteella, pitäisikö komission yrittää tehdä ehdotusta parlamentin jäsenen kysymyksessä mainitsemalta alalta. Valitan, etten voi tällä hetkellä antaa siitä lähempiä tietoja.

Thors
Minustakin on valitettavaa, ettei neuvosto voi antaa lisätietoja. Olemme sitä vastoin voineet viime päivinä lukea lehdistä, että jäsenmaat ovat antaneet vastauksensa neuvoston työryhmälle.
Ensiksikin minua ihmetyttää se, miksi kesti niin kauan, ennen kuin jäsenmailta pyydettiin palautetta ehdotuksesta. Meidän on kuitenkin otettava huomioon, että komissio esitti ilmoituksensa viime vuonna marraskuun 13: ntena päivänä. Nyt on vuoden 1998 lokakuu, toisin sanoen on kulunut vuosi, mutta aikatauluista ei anneta mitään tietoja. Miksi se on vienyt näin paljon aikaa?
Liikkeellä on myös huhu, jonka mukaan neuvoston työryhmä ei tee johtopäätöksiä ennen kuin vasta tämän vuoden lopussa, vaikka 18 miljoonaa eurooppalaista on työttömänä. Useat meistä ovat vakuuttuneita siitä, että tämä olisi keino veropetosten vähentämiseksi ja työllisyyden lisäämiseksi, keino siirtyä itsepaleluyhteiskunnasta jonkinlaiseen palveluyhteiskuntaan.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, ensinnäkin olen tietysti laillanne huolestunut työllisyyden tasosta ja pyrin torjumaan työttömyyttä kaikin mahdollisin tavoin. Siitä ei ole kysymys. Neuvostokin on nimenomaan nyt talouden maailmanlaajuistuessa tietoinen siitä, että on tarpeen tehdä kaikki mahdollinen työllisyyden tason säilyttämiseksi ja mahdollisuuksien mukaan jopa sen parantamiseksi.
Neuvosto on tosiasiassa sitä mieltä, että työllisyyskysymys on Euroopan unionin suuri haaste vuosituhannen vaihteessa. Itse olen syvästi vakuuttunut siitä, että tulevat eurooppalaiset sukupolvet arvioivat yhteisön politiikkaa sen perusteella, minkälaisia tuloksia se saavuttaa taistelussaan työttömyyden muodostamaa vitsausta vastaan. Voin sen vuoksi toistaiseksi vain viitata uudelleen siihen, että on tietysti kyse erittäin mutkikkaasta ja monitahoisesta ongelmasta, jota on sen mutkikkuuden vuoksi myös tutkittava erittäin tarkasti kaikkine siihen liittyvine seurauksineen, mitä parhaillaan tehdään. Nyt ollaan juuri tutkimusvaiheessa, ja sopivana ajankohtana teille annetaan kaavanmukainen ehdotus. Juuri tilanteen mutkikkuuden vuoksi on nyt liian aikaista antaa tarkempia tietoja sisällöistä.

Lindqvist
Verothan ovat eräs väline, joiden avulla yritetään parantaa toivottoman korkeaa työttömyyttä ja luoda lisää työpaikkoja. Veropolitiikka on kuitenkin ensi kädessä myös kansallinen toimenpide ja tiedämme, että EU: n taholta on vaikeaa antaa ohjeita siitä, miten verotusta koskevissa asioissa tulisi toimia.
Haluaisin tässä yhteydessä ottaa esiin toisen osan neuvoston puheenjohtajan antamasta vastauksesta. Sen vuoksi haluaisinkin kysyä, mitä yleisiä toimia neuvosto suunnittelee puheenjohtajiston jäljellä olevaksi toimikaudeksi, kun ajatellaan tarttumista siihen kysymykseen, jota itse piditte suurimpana haasteena 2000-luvulle siirryttäessä, nimittäin, että huolehditaan siitä, että seuraavaa sukupolvea ajatellen vähentäisimme työttömyyttä ja lisäisimme työpaikkojen määrää. Mitä suunnitelmia puheenjohtajistolla siis on sen jäljellä olevaa toimikautta ajatellen näiden ehdotusten esittämiseksi?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, te tiedätte, että juuri puheenjohtajamaa Itävalta pitää työttömyyden torjumista erittäin tärkeänä asiana ja että aiomme laatia Eurooppa-neuvostolle tietyt periaatteet, jotka on sitten tarkoitus hyväksyä Wienin Eurooppa-neuvostossa. Ne perustuvat - minulla ei ole nyt niiden kaikkia yksityiskohtia edessäni - ensi sijassa niin sanottuihin eri maiden parhaisiin käytäntöihin, mikä merkitsee sitä, että otamme oppia toisistamme, ja nyt tutkitaan nimenomaan erittäin tarkasti, mikä on lisännyt työpaikkoja eri maissa. Ajattelen esimerkiksi Hollannissa toteutettavaa suurta joustavuutta ja liikkuvuutta, tai Itävallassa käytettävän niin sanotun vuorottelukoulutuksen mallia, johon sisältyy oppisopimusmalli ja samanaikaisesti ammattikoulu, eli teoria ja käytäntö rinnakkain, minkä ansiosta olemme saavuttaneet ensimmäisen sijan nuorten työllistämisessä.
Asiantuntijat tutkivat tarkasti tämänkaltaisia asioita, jotta voimme itse käyttää niitä malleja, joista muut maat ovat saaneet myönteisiä kokemuksia. Tämänsuuntaisia ovat puheenjohtajamaa Itävallan periaatteet työttömyyden torjumiseksi.

McCartin
Arvoisa puhemies, työvaltaisten teollisuusalojen ongelmana on kolmansien maiden kilpailu. Alentamalla arvonlisäveroa emme paranna kilpailukykyä, koska arvonlisävero peritään sekä muualta tuoduista että kotimaassa valmistetuista tavaroista. Siten me todennäköisesti vain laajentaisimme vähän markkinoita ja antaisimme paremmat mahdollisuudet halvan työvoiman alueille.
Tämä ongelma koskettaa omaa vaalipiiriäni. Hyvin suuri monikansallinen yritys - Fruit of the Loom - on poistamassa työvaltaiselta teollisuusalalta tuhansia työpaikkoja, koska se haluaa valmistaa tuotteensa Marokossa. Mielestäni oikea ratkaisu - tähän toivoisin neuvoston puheenjohtajan ottavan kantaa - on se, että alennamme tuloverotustamme ja sosiaalikuluja, jotka ovat liian korkeat, ja parannamme sitä kautta Euroopan teollisuuden kilpailukykyä.
Onko se jäsenvaltioille kuuluva asia, vai onko Euroopan unionin tehtävä siitä aloite? Olisiko se vastoin GATTin sitoumuksiamme? Jotakin on tehtävä, koska muussa tapauksessa meillä ei kohta ole vaatetus-, jalkine- tai muuta työvaltaista teollisuutta.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, paljon kiitoksia vihjeestä. Olette tietysti oikeassa siinä, että juuri nämä toimenpiteet, joista nyt keskusteltiin, vaikuttavat koko maailmanlaajuistumiseen. Työkustannusten alentamisesta: miten ne voitaisiin siirtää eteenpäin? Nämä kysymykset ovat erityisen tärkeitä myös Lomé-sopimusneuvottelujen yhteydessä, jotka olemme juuri aloittaneet. En voi tietenkään nyt paneutua tähän kysymykseen yksityiskohtaisesti - enkä ole näiden rahoitusneuvottelujen asiantuntija - mutta voin sanoa teille, että annoitte tietysti oikeutetusti tämän vihjeen siitä, että jokaisella kysymyksellä siitä, miten veroja kohdennetaan, on luonnollisesti suuri vaikutus koko maailmanlaajuiseen talouteen.

Puhemies
Monet kiitokset, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Kello on seitsemän, ja minun on valitettavasti pakko keskeyttää kyselytunti. Pahoittelen niiden jäsenten puolesta, jotka ovat odottaneet kärsivällisesti, mutta sellaista elämä täällä parlamentissa on. Olemme velkaa myös neuvoston puheenjohtajalle sen, että lopetamme nyt, niin että hän ehtii kotilennolleen. Kiitokset, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Kysymyksiin nro 10-29 vastataan kirjallisesti. Vastaukset pannaan jäsenten lokeroihin illan kuluessa.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.00 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Saasteperäiset sairaudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cabrolin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0333/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi saasteperäisten sairauksien vastaisen yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia (1999-2001) (C4-0340/98-97/0153(COD)).

Cabrol
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, käsiteltävänämme on siis neuvoston vahvistama yhteinen kanta saasteperäisten sairauksien vastaisen yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä. Niiden täsmällisten puitteiden ymmärtämiseksi, joiden rajoissa tarkistuksia voidaan ja pitää hyväksyä, on oleellista tietää, että ohjelmalla ei pyritä suoraan torjumaan saastepäästöjä eikä saasteperäisiä sairauksia, jotka ovat jo olleet muiden direktiivien aiheina.
Ohjelman tarkoituksena on laatia katsaus saasteita koskevasta tietämyksestä, koota yhteen kaikki saasteperäisiin sairauksiin liittyvät tiedot ja luetteloida kyseiset saasteet jäsenvaltioita varten, joiden on koottava tiedot, ja Euroopan unionin kansalaisia varten, jotta he voivat saada tietoa saasteista ja suojautua niiltä parhaalla mahdollisella tavalla. Kyseessä on siis pääasiassa eräänlainen kokoava ohjelma saasteista ja niiden aiheuttamista sairauksista. Ohjelmassa väestölle annetaan myös tietoja saasteista ja saasteperäisistä sairauksista. Näitä asioita korostetaan esittämissämme tarkistuksissa: tarkistuksen 5 ensimmäisessä osassa ja tarkistuksissa 10, 12, 13 ja 14. Ohjelma ei kuitenkaan sisällä mitään muuta, ja sen vuoksi, jotta tämä perusajatus säilyisi ja jotta vältyttäisiin sekaantumasta saastepäästöjen tai saasteperäisten sairauksien suoraan torjuntaan, minä en henkilökohtaisesti puoltaisi tarkistuksen 5 viimeistä kohtaa ja tarkistuksia 9 ja 16, joissa mennään ohjelman ulkopuolelle.
Lisäksi ohjelman tarkoituksena on koota yhteen jäsenvaltioiden, kansainvälisten järjestöjen ja tiettyjen kolmansien maiden kokemukset. Tämänkaltaista ohjelmaa on tietysti arvioitava toteuttamisen kuluessa, ja sen seurantaa on valvottava. Kaiken kaikkiaan yhteinen kanta vaikuttaa mielestämme tyydyttävältä. Pidämme myönteisenä erityisesti sitä, että ohjelma kattaa kaikkien saasteiden aiheuttamat sairaudet, mitä pyysimme ensimmäisessä käsittelyssä.
Tietyiltä osin tämä teksti on mielestämme kuitenkin kyseenalainen. Pyysimme aiemmin, että 1 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettuihin saasteperäisiin sairauksiin liittyviin tietoihin sisältyisi selkeitä tietoja näistä sairauksista, mutta tätä ehdotusta ei otettu yhteiseen kantaan. Lisäksi ohjelman kestoa on lyhennetty kolmeen vuoteen, vaikka se alkuperäisessä tekstissä oli viisi vuotta. Näin ollen rahoituksen määrä, joka on yhä 1, 3 miljoonaa ecua vuodessa, jää kokonaisuudessaan 3, 9 miljoonaan ecuun. Voisimme hyväksyä tällaiset kestoa ja rahoitusta koskevat muutokset, jos tätä hanketta todella pidettäisiin, Euroopan komission tapaan, vasta ensimmäisenä askeleena tällä alalla. Siltä varalta, että näin ei kuitenkaan ajatella, ympäristö-, terveys-ja kuluttajansuojavaliokunta pyytää tarkistuksissa 2 ja 4 ohjelman keston vahvistamista viiteen vuoteen ja rahoituspuitteiden vahvistamista 7 miljoonaan ecuun. Tämä on tarkistus 7.
Kun ohjelma on kestoltaan ja rahoitukseltaan kohotettu aikaisemmalle tasolle, sitä on vietävä pitemmälle eli sen yhteydessä on tehtävä koordinoituja epidemiologisia tutkimuksia saasteperäisistä sairauksista. Tarkistus 11 koskee tätä asiaa. Lisäksi on edistettävä käyttäytymistapoja, elämäntapoja ja ruokailutottumuksia koskevaa tietämystä, jolla voidaan vähentää tiettyjen saasteiden aiheuttamia terveysriskejä, kuten tarkistuksessa 15 korostetaan. Mainittakoon vielä, että viittaus 228 artiklaan kansainvälistä yhteistyötä koskevassa 6 artiklassa ei Euroopan komission mukaan ole asianmukainen, koska kysymys on teknisestä yhteistyöstä eikä varsinaisista kansainvälisistä sopimuksista.
Lopuksi haluaisin painottaa vielä nimenomaan ohjelman arviointia ja seurantaa. Euroopan komissio katsoo, että kertomuksen esittäminen kolmantena toteuttamisvuonna on liian lyhyt aika. Tarkistuksessa 8 pyydämme, että kertomus annetaan ohjelman päätyttyä. Seurannan osalta pyydämme Euroopan komissiota tiedottamaan meille kuuden kuukauden kuluttua hankkeen hyväksymisestä, mitä toimenpiteitä on toteutettu sen varmistamiseksi, että ohjelma on yhdenmukainen ja täydentää muita kansanterveyttä, ympäristöä ja tutkimusta koskevia ohjelmia. Tarkistus 6 koskee tätä asiaa. Tiedonannon perusteella voitaisiin myös tarvittaessa tehdä asianmukaisia muutoksia, mitä pyydämme tarkistuksessa 1.
Toivomme, että suunniteltu ohjelma on näiden ehdotusten johdosta parempi ja tehokkaampi, ja korostamme vielä lopuksi pitävämme tärkeänä sitä, että ohjelman jälkeen käynnistetään kunnianhimoisempia hankkeita, joiden yhteydessä määritellään, mitä toimenpiteitä on toteutettava saasteiden pelottavien seurausten torjumiseksi.

Hulthén
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kertomalla, että illan varsinainen puhuja, Kirsten Jensen, on sairaana. Toivottavasti se ei johdu saasteista, joiden olemassaolon voimme todellakin huomata myös täällä Strasbourgissa.
Edessämme on klassinen ongelma, mitä tulee EU: hun ja terveyspolitiikkaan. Terveyspolitiikan harjoittamisen todellinen toimivalta on jäsenmailla eikä EU: lla. Jäsenmaat määräävät tähän alaan liittyvät verot ja vakuutussäännöt. Lisäksi tiedämme, että suuri osa terveyspolitiikkaa on vielä hajautetumpaa. Samanaikaisesti herätämme tällaisen ohjelman avulla odotuksia siitä, että EU toimisi aktiivisesti juuri saasteita ja saasteperäisiä sairauksia vastaan. Näiden ongelmien ratkaisu ei kuitenkaan oikeastaan kuulu EU: n tehtäviin.
EU: lla on luonnollisesti kuitenkin mahdollisuus vaikuttaa asiaan, osittain takaamalla, että tutkimukseen myönnetään varoja, osittain vaihtamalla tietoja terveysalalta saaduista kokemuksista ja osittain - mikä tärkeintä - huolehtimalla siitä, että oma politiikka on tervettä sen myötä, että terveysnäkökulmat liitetään sekä kuljetus- että teollisuuspolitiikkaan. Amsterdamin sopimus antaa meille siihen mahdollisuuden.
Voimme valita, annammeko käsiteltävänä olevan ohjelman joko kuolla itsestään, niin kuin voisi melkein luulla, kun lukee komission budjettiehdotuksen, tai vahvistammeko sitä niin, että se ainakin vastaisi niitä odotuksia, joita se todellakin herättää. Vaihtoehtomme on jälkimmäinen - mistä seuraa ympäristövaliokunnan tarkistus suuremmasta talousarviosta. Tätä valintaa painottaa omalta kohdaltani myös se, että saasteperäisten sairauksien parissa työskentelevät potilasyhdistykset ovat todellakin sitä mieltä, että ohjelmasta olisi heille hyötyä. Ehdotamme sen vuoksi, että tätä ohjelmaa varten varattaisiin 7 miljoonaa ecua.
Kuten Cabrol on aivan oikein huomauttanut, ohjelma ei sinänsä estä saasteiden syntymistä, mutta siinä painotetaan, että saasteiden ja sairauksien välillä on yhteys. Toivottavasti se johtaa tehokkaammin integroituun ympäristö- ja terveyspolitiikkaan. On nimittäin aivan eri asia selittää ihmisille, ettei heidän pidä mennä ulos savusumun vallitessa kuin estää savusuvun syntyminen. On myös aivan eri asia antaa pikkulapsille hormonipitoisia voiteita ihottumiin kuin yrittää löytää ihottumien ja saasteiden välinen yhteys ja siten myös pysäyttää se altistuminen, joka aiheuttaa ihottuman.
Lisäksi on välttämätöntä yrittää päästä paremmin perille sellaisista sairauksista kuten monikemikaaliherkkyys tai niistä vaurioista, joita hormoneja muuttavat aineet aiheuttavat. Nämä sairaudet ja niiden yhteydet nykyaikaiseen kemialliseen yhteiskuntaan ovat kyntämättömiä ongelmapeltoja. Sen vuoksi pidän myönteisenä myös ympäristövaliokunnan terveyttä koskevaa kuulemismenettelyä, joka pidetään myöhemmin syksyllä ja jossa käsitellään juuri terveysvaikutusten arviointia.
Tiedämme, että ympäristö- ja terveyspolitiikan integroiminen on kannattavaa. Voimme havaita, että kaupunkien lyijy- ja rikkipäästöt vähenevät koko ajan. Toivottavasti se vaikuttaa myös päästöjen aiheuttamiin sairauksiin. Voimme toisin sanoen vain voittaa, jos integroimme terveysnäkökohdat.

Valverde López
Arvoisa puhemies, kuten aina, nämä ohjelmat, joilla parannetaan Euroopan terveydenhuoltoa, saavat parlamentin ja aivan erityisesti Euroopan kansanpuolueen ryhmän tuen. Samalla on myös muistutettava komissiota siitä, että vaikka annammekin täyden tukemme, tarvitsemme enemmän asiakirjoja nähtäväksemme. Toisin sanoen, meidän on parlamentissa hyödynnettävä - varsinkin kun otetaan huomioon seuraava vaihe, jossa parlamentilla on enemmän lainsäädäntövaltaa - niitä tausta-asiakirjoja, jotka ovat komission käytettävissä ehdotuksen valmisteluvaiheessa, ja näin voitaisiin ehkä välttää joitakin tulkintoja ja puheenvuoroja, jotka eivät ole täysin asianmukaisia.
Kaikki meistä tietävät, että terveydenhuoltopolitiikoissa Euroopan unionilla on täydentävä toimivalta - näin sanotaan Maastrichtin sopimuksessa ja sitä korostetaan Amsterdamin sopimuksessa - mutta meidän on tiedotettava kaikille kansalaiselle, että Euroopan unioni kantaa huolta kaikista näistä asioista ja että se käynnistää organisaatioon liittyviä ja toisiaan täydentäviä työmuotoja. Emme missään tapauksessa pyri ratkaisemaan näillä ohjelmilla kaikkia ongelmia, vaan panemaan kaikki kyseiset tahot töihin, olivatpa kyseessä sitten terveydenhuollon alat, alueet tai valtio, jotta kaikki niiden politiikat olisivat yhtäläisiä ja yhdenmukaisia. Sen vuoksi tähän ohjelmaan on suhtauduttava myönteisesti ja sitä on tuettava.
Samalla meidän on kuitenkin annettava tietoja ja perusteltava kansalaisille, miksi ohjelmat käynnistetään. Silloin muodostuu sellainen kuva, että ne toimet, jotka aiomme käynnistää, ovat vielä alkuvaiheessa, vaikka todellisuudessa tietoa on jo varsin paljon ja vaikka edellytykset konkreettiseen toiminnan aloittamiseksi ovat jo olemassa. Voi nimittäin tuntua siltä, että jos kaikenlaiset ilmansaasteet, joista kärsimme, aiheuttavat sen, että satoja vuosia sitten rakennetut rakennukset kuten katedraalit ovat kärsineet 20 viime vuoden aikana paljon pahempia vaurioita kuin aikaisempien vuosisatojen aikana, jotain on tapahtumassa. Jos 30 % metsistämme on turmeltunut, johtuu se siitä, että jotain on tapahtumassa. Meidän ei todellakaan pidä ajatella, että ihmiset kestäisivät enemmän kuin katedraalit ja metsät. Näin ollen tässä on syy ja - sanoisin - kiireellinen syy ryhtyä toimiin.
Tietenkin kaikki, mikä liittyy hengityselinsairauksiin ja allergioihin, on vakavaa. Allergioiden määrä on 10 viime vuoden aikana kasvanut 120-kertaiseksi.
Kannatamme todellakin lisäehdotuksia ja professori Cabrolin tarkistusta, ja kannatamme komission yleisehdotusta.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, liberaaliryhmä kannattaa Cabrolin mietintöä. Haluaisin kuitenkin tehdä kaksi huomautusta. Ensinnäkin, ehdotin ensimmäisessä käsittelyssä, että jäsenvaltioiden tasolla pitäisi kannustaa rekisteröimään ympäristöstä aiheutuvia terveydellisiä oireita. Ympäristöstä aiheutuvat sairaudet ovat ilmiö, joka herättää yhä enemmän levottomuutta kansalaisten keskuudessa. Se, että olisi olemassa paikka, johon voi ilmoittaa näistä sairauksista, herättäisi kansalaisten luottamusta, kun he voisivat esittää jossain oletuksensa sairauksien tai allergioiden alkuperästä. Esimerkiksi Alankomaissa tällainen paikka on jo olemassa, ja omassa maakunnassani Flanderissa työskennellään sellaisen parissa. Olen pahoillani siitä, että neuvosto ja komissio eivät ole halukkaita tekemään näin, ja olen myös yllättynyt siitä, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta näyttää alistuvan tähän.
Kun tarkastelemme kotimaassani ympäristöstä aiheutuvia terveydellisiä oireita, ajattelemme ennen kaikkea ilman saastumista esimerkiksi jätteenpolttouunien läheisyydessä. Sellaisten levottomuutta herättävien tapauksien, että lapsilla ilmenee geneettisiä muutoksia tai syöpää, täytyy saada meidät ymmärtämään, että tässä on kysymys vakavista ja jopa hengenvaarallisista sairauksista. Tämän toimintaohjelman täytyy auttaa viranomaisia, teollisuutta ja kansalaisia ymmärtämään, kuinka tietyt saastuttavat aineet voivat vaikuttaa haitallisesti ihmisten terveyteen. Meidän täytyy ottaa tästä asiasta tarvittavaa oppia tulevaisuutta silmällä pitäen, niin että esimerkiksi jätteenpolttouuneja ei sijoiteta keskelle asutusalueita, kuten Drogenbosissa Brysselin laidalla on tehty.
Lopuksi haluan sanoa, että pidämme tätä toimintaohjelmaa erittäin tervetulleena, ja toivomme, että se johtaa asian parempaan ymmärtämiseen ja myös parempaan ennaltaehkäisyyn.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, arvoisa herra komissaari, arvoisat parlamentin jäsenet, ryhmämme on samaa mieltä mietinnön esittelijän herra Cabrolin kanssa, jota kiitämme loistavasta työstä.
Pikkuhiljaa täytetään niitä aukkoja, joita löytyy moitteettoman ja täydellisen Euroopan unionin terveyspolitiikan toteuttamisen osalta. Juuri tätä pidämme asianmukaisimpana tienä, sillä toimintaohjelmat todellakin täyttävät väestön ja kansalaisten tiedostamia tarpeita.
Tarkkaan ottaen tässä tapauksessa voidaan ajatella, että kaikki nämä sairaudet ovat eräänlainen hälytysmerkki, eräänlainen kiinnekohta voidaksemme ymmärtää, mitä teollisuuden kehitysmallille Euroopan unionissa tapahtuu. Tämän vuoksi tehty ehdotus on mielestämme erittäin tarkoituksenmukainen, samoin kuin herra Cabrolin esittämät tarkistukset.
Lyhyesti sanottuna, kannatamme tarkistuksia, joissa viitataan toimien toteuttamisajan pidentämiseen viiteen vuoteen sekä niille annettavaan lisärahoitukseen, yleistuntemuksen parantamiseen, sekä tärkeään epidemiologiseen tehtävään, yleisön tietoisuuden lisäämiseen ja hahmottamiseen - sillä näin yksilöllinen ja yhteisön käyttäytyminen vähitellen mukautuvat - ja lopuksi, Euroopan parlamentin on harjoitettava riittävää seurantaa, jotta tämä olisi tehokasta.
Olemme kuitenkin huolissamme. Me toimimme, mutta kasvumallimme on syynä näihin sairauksiin, ja pitäisi painaa sormi tämän asian vuotavaan haavaan.

McKenna
Arvoisa puhemies, olen ensinnäkin melko hämmästynyt siitä, että esittelijämme herra Cabrol sanoi vastustavansa tarkistuksia 5, 9 ja 16. Ne hyväksyttiin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa ja ne edustavat valiokunnan kantaa. Lisäksi nämä kohdat ovat äärimmäisen tärkeitä, koska yksi niistä koskee saasteperäisten sairauksien ennaltaehkäisyä, yksi koskee saasteperäisten sairauksien vastaista toimintaa ja lopuksi yksi koskee allergioiden koko kenttää.
Haluaisin huomauttaa komissaarille, että ne kaikki sisältyivät komission alkuperäiseen ehdotukseen. Neuvoston kokouksen jälkeen nämä äärimmäisen tärkeät vaatimukset päätettiin poistaa. Toivoisin, että komissio ottaa huomioon parlamentin kannan, joka on sama kuin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan kanta. Ei ole mitään järkeä tehdä tutkimusta, jossa selvitetään, mitkä saasteet liittyvät saasteperäisiin sairauksiin ja mikä aiheuttaa saasteperäisiä sairauksia, jos tutkimustulokset vain laitetaan hyllylle eikä niillä tehdä mitään. On äärettömän tärkeää ryhtyä toimiin sen varmistamiseksi, että saasteperäiset sairaudet vähenevät.
Kaikissa Euroopan kaupungeissa voidaan nähdä, miten paljon kaupunkiemme saasteet aiheuttavat hengitysongelmia ja allergiaa. Meidän on palattava parlamentin alkuperäiseen kantaan ja komission alkuperäiseen ehdotukseen. Ei ole järkevää jatkaa tutkimuksia, jotka eivät johda mihinkään. Euroopan unionin velvollisuutena on puuttua saasteisiin, jotka aiheuttavat terveysongelmia ja jotka voitaisiin välttää. Asiaan on puututtava; jos toimien toteuttamista ei varmisteta, ne eivät ole tehokkaita.
Lisäksi tarvitaan enemmän aikaa. Kolme vuotta ei riitä. Tarvitsemme ainakin viisi vuotta. Sen ohella rahoitus on myös äärimmäisen tärkeä asia. Meidän on lisättävä rahoitusta.

Nicholson
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön ja esittäisin erityiset kiitokseni esittelijälle. Herra Cabrol on todella ansainnut parlamentin kunnioituksen sitoutumisestaan ihmisten suojelemiseen saasteiden vaikutuksilta.
Myönnän, että neuvoston vahvistama yhteinen kanta merkitsee edistystä tällä alalla, mutta monien muiden jäsenten tavoin olen sitä mieltä, että siinä ei edetä riittävän pitkälle. Ohjelman rahoitusta on saatu tehokkaasti leikattua lyhentämällä ohjelman kesto viidestä kolmeen vuoteen. Sen johdosta meidän onkin asetettava kyseenalaiseksi neuvoston vilpittömät pyrkimykset ryhtyä toimiin alalla, joka aiheuttaa suurta huolestuneisuutta kaikkialla Euroopan unionissa.
Me tarvitsemme kunnianhimoisemman ohjelman. Minä työskentelin resurssien jakamista jäsenvaltioiden, kansainvälisten järjestöjen ja kolmansien maiden kesken koskevan ehdotuksen parissa. Olen vakaasti sitä mieltä, että potilaiden asioita ajavien järjestöjen näkemykset olisi myös otettava huomioon. Monet näistä järjestöistä tekevät arvokasta työtä vertailemalla tietoja saasteiden vaikutuksesta ja saasteperäisistä sairauksista. Omalla alueellani toimiva alan järjestö on kiinnittänyt huomiota orgaanisen fosforiyhdisteen käyttöön lampaiden pesuliuoksessa. Meidän olisi otettava huomioon tiedot, joita vain nämä järjestöt pystyvät antamaan.
Mitä enemmän tietoa on saatavana eri tahoilta, sitä paremmin toteutuu ohjelman tavoite auttaa Euroopan unionin kansalaisia suojelemaan itseään saasteilta parhaalla mahdollisella tavalla. Ennalta ehkäisevät toimet on asetettava ohjelman ensisijaiseksi tavoitteeksi mutta niiden ohella on kiinnitettävä huomiota myös niiden ihmisten tarpeisiin, jotka ovat sairastuneet liian varhaisessa vaiheessa hyötyäkseen nyt suunniteltavasta suojelusta. Menneisyydessä on tehty virheitä. Meidän on tartuttava käsillä olevaan tilaisuuteen. Virheet ovat nyt korjattavissa.

Pinel
Arvoisa puhemies, monet sairaudet ja erityisesti syöpäsairaudet johtuvat ilman, veden ja jopa elintarvikkeiden saasteista, mutta siitä huolimatta niiden syy- ja seuraussuhteita ei ole tarkkaan selvitetty, ja niiden määrästä on vielä vähemmän tietoja. Sen vuoksi ei esimerkiksi voida käynnistää perusteltuja ja tehokkaita toimia. Ihmiset kuolevat, mutta vastuussa olevia tai syyllisiä ei ole olemassa.
Emme saa pitäytyä pelkästään saasteen käsitteen tarkastelussa. Tiettyjä teknologisia keinoja käytetään, vaikka niiden terveysvaikutuksia ei ole vakavasti tutkittu. Näitä ovat sähkömagneettiset kentät, matkapuhelinten käyttämät mikroaallot, elintarvikkeissa käytettävä glutamaatti ja myös maatalouden lannoitteet, jotka ovat jyrkästi heikentäneet ihmisten hedelmällisyyttä länsimaissa 30 viimeksi kuluneen vuoden aikana.
On pöyristyttävää kuulla EU: n komissaarin sanovan, ja vielä tässä salissa, että markkinat määräävät, onko jokin tuote hyvä vai huono. Sillä kielletään tutkimuksen ja ennaltaehkäisyn välttämättömyys ja ennen kaikkea sillä tunnustetaan, että ihmisiä pidetään koe-eläiminä. Kiitokset professori Cabrolille siitä, että hän toi hieman valoa tähän sairaalloiseen maailmaan. Kiitokset rouva McKennalle siitä, että hän halusi vielä tehostaa tätä mietintöä.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, nykyinen ohjelma on käytännön osoitus tuesta nykyisille pyrkimyksille tutkia ja ehkäistä saasteperäisiä sairauksia, joita aiheuttavat ympäristön olot ja riskitilanteet.
Saasteiden vaikutukset eivät edistä vain hengityselinsairauksien puhkeamista, vaan ne koskevat myös kehon muiden järjestelmien sairauksia, jotka voivat puhjeta monivuotisen altistumisen ja eri saasteiden todennäköisen yhteisvaikutuksen johdosta. Tämä vaikutus voi olla toksinen, virulenttinen, allergeeninen tai karsinogeeninen, akuutti tai krooninen, pysyvä tai väliaikainen, paikallinen tai koko elimistöön vaikuttava. Altistuminen näille vaikutuksille voi tapahtua hengityksen, ravinnon tai ihon kautta tai altistumalla suoraan säteilylle. Meidän pitää panna merkille, että haitallisia aineita voi välittyä istukan kautta äidistä sikiöön ja vahingoittaa sitä. Tarvitaan siis kaikkien ihmisten terveyteen kielteisesti vaikuttavien ja sairauksia aiheuttavien ympäristöriskien epidemiologista seurantaa.
Varsinkin jos ajatellaan, että riskinä ei ole vain yksi haitallinen tekijä, vaan monta samaan aikaan, voidaan arvioida niillä olevan akkumulatiivisia vaikutuksia ihmisen elimistön vastustuskykyyn, vanhenemiseen ja elinikään. On siis välttämätöntä tutkia kahden tai useamman ympäristösaasteen patogeenisiä yhteisvaikutuksia, kuten tarkistuksissa 12 ja 13 mainitaan. Lisäksi ravinnon laatu on erottamattomasti sidoksissa erilaisten kemiallisten yhdistelmien pitoisuuksiin ruoassa, ja tarvitaan ruoan saastumisen seurausten järjestelmällistä tutkimusta, jotta vähennettäisiin näitä Euroopan kansalaisiin kohdistuvia terveysriskejä, kuten tarkistuksessa 15 edellytetään.
Olen varma, että esitetyn jäsenvaltioiden välisen tietojen ja kokemusten vaihdon avulla rekisteröidään uutta hyödyllistä tietoa ja saadaan kokemuksia tuloksellisesta saasteperäisten sairauksien hoidosta. Tämän seurauksena voidaan myös kehittää toimenpiteitä, joihin sisältyy myös tiedottaminen yleisölle ja kuluttajille, niin kuin tarkistuksissa 10, 14 ja 16 sanotaan.
Lopuksi, arvoisa puhemies, uskon, että Euroopan parlamentin tulee äänestää tämän ohjelman puolesta, koska se vaikuttaa välittömästi Euroopan kansalaisten parempaan terveyteen.

Ojala
Arvoisa puhemies, kysymys saasteperäisistä sairauksista on todella tärkeä ja ajankohtainen, kuten komissaari hyvin tietää. Saasteiden aiheuttamat sairaudet ovat lisääntymässä kaikissa teollisuusmaissa. Näiden sairauksien vastustaminen ei kuitenkaan voi olla yksin terveyspoliittinen kysymys vaan niiden ehkäisy edellyttää toimia kaikilla yhteiskuntapolitiikan alueilla.
Suomalaisena menestystarinana voin kertoa esimerkin ympäristön lyijypitoisuuden vähentämisestä. Lyijyhän on yksi vaarallisimpia raskasmetalleja, joka aiheuttaa muun muassa lasten psyykkisen kehityksen jälkeenjääneisyyttä. Suomessa saatiin vuosikymmenessä aikaan romahdusmainen lasku ympäristön lyijypitoisuudessa laskemalla lyijyttömän bensiinin verotusta, siis veropolitiikan keinoilla.
Nyt käsittelyssä olevan ohjelman tärkeänä tehtävänä on juuri tällaisten hyvien kokemusten vaihto. Tuen lämpimästi esittelijän näkemystä siitä, että ohjelman alkuperäinen kesto, viisi vuotta, pidetään voimassa. Tuen myös sitä, että ohjelman rahoituspuite nostetaan seitsemään miljoonaan ecuun.

Poggiolini
Arvoisa puhemies, itse esittelemäni terveystilanteen seurantaa koskevan päätöksen sekä niin ikään Cabrolin esittelemän, tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkostoa koskevan päätöksen jälkeen tällä päätöksellä, jolla hyväksytään saasteperäisten sairauksien vastainen yhteisön toimintaohjelma, pyritään antamaan jäsenvaltioiden käyttöön luettelo tiedoista, joita liittyy saasteiden aiheuttamiin sairauksiin, ja tämä tapahtuu erillään ilmakehän, veden ja maaperän saasteiden vastaisesta suorasta taistelusta, joka kuuluu muihin ohjelmiin.
Käytettävissäni olevassa lyhyessä ajassa voin sanoa vain sen, että hyväksyn täysin herra Cabrolin erinomaisen mietinnön ja toivon, että myös parlamentti hyväksyy kuusitoista tarkistusta, joilla pyritään parantamaan kaikkien poliittisten ryhmien ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa yhteisymmärryksessä hyväksymää päätösehdotusta. Kyse on ensimmäisestä askeleesta kohti kunnianhimoisempia ohjelmia, joita on otettava käyttöön yhteiskuntamme yhä vaikeammassa ja kovemmassa taistelussa sitä lisääntyvää saastumista vastaan, joka aiheuttaa monenlaisia seurauksia unionin kansalaisten terveydelle.

Flynn
Haluan kiittää teitä, herra Cabrol, ehdotuksen parissa tekemästänne työstä ja erityisesti yhteiselle kannalle antamastanne tuesta.
Ehdotus on avaintekijä yhteisön yleisissä pyrkimyksissä ehkäistä saasteperäisiä sairauksia. Ympäristöömme jää saasteita, koska niiden vähentäminen tai rajoittaminen ei ole aina teknisistä tai taloudellisista syistä kannattavaa. Siksi päästöjen valvontaa ja päästörajoja koskevia toimiamme on täydennettävä kansanterveyden alalla toteutettavilla toimilla erityyppisten saasteiden aiheuttamien terveysriskien vähentämiseksi. Saasteperäisten sairauksien ennaltaehkäisy ymmärtämällä paremmin, miten saasteet aiheuttavat tai vaikeuttavat sairauksia, on yksi ehdotetun ohjelman tavoitteista. Myös tietämyksen lisäämistä korostetaan. Tämä on herra Cabrolin esille tuoma avainasia - miten terveysriskit havaitaan, arvioidaan ja pidetään hallinnassa. Hengityssairaudet ja allergiat, jotka ovat kasvava kansanterveyden ongelma koko Euroopassa, ovat alue, johon olisi komission mielestä kiinnitettävä aivan erityistä huomiota. Tästä olen samaa mieltä rouva Ojalan kanssa.
Ehdotamme kaikkialla unionissa olevan kokemuksen jakamista, toteutettujen ennalta ehkäisevien toimenpiteiden tehokkuuden uudelleenarviointia ja onnistuneiden toimien vahvistamista ja edistämistä. Huomasin, että parlamentti tukee erityisesti tätä toimintaa.
Komissio hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä neljä parlamentin tarkistusta. Sen jälkeen neuvosto vahvisti yhteisen kannan, ja kaikkien väärinkäsitysten välttämiseksi sanon heti, että komissio on hyväksynyt yhteisen kannan. En kuitenkaan salaa parlamentilta sitä, että komission mielestä yhteinen kanta ei ole täydellinen. Osoitan tämän rouva McKennalle.
Ohjelman laajuuden ja keston rajoittaminen oli mielestäni liioittelematta sanottuna erittäin valitettavaa. Pöytäkirjaan lisättiin tätä asiaa koskeva lausuma. Komissio oli kuitenkin sitä mieltä, että kyseessä oli paras mahdollinen poliittinen kompromissi, joka neuvostossa oli tuolloin mahdollista saavuttaa.
Näin ollen komissio voi hyväksyä tänään ainoastaan kaksi tarkistusta: tarkistukset 1 ja 15, koska ne eivät edellytä oikeudellisia tai talousarviota koskevia muutoksia yhteisen kannan tekstiin.
Komissio ei voi hyväksyä muita tarkistuksia seuraavien syiden vuoksi. Tarkistuksissa 2 ja 8 edellytetään ohjelman kestävän kauemmin kuin yhteisessä kannassa vahvistetut kolme vuotta. Tarkistuksissa 5, 10, 14 ja 16 yhteistä kantaa laajennetaan alan politiikan kehityksen ulkopuolelle. Tarkistus 6 ei ole toteutettavissa ehdotettuun määräaikaan mennessä; yleisesti ottaen kyseinen asia sisältyy komission yleiseen velvollisuuteen varmistaa täydentävyys ja johdonmukaisuus. Tarkistus 11 ole hyväksyttävissä, koska ohjelman keston ja etenkin sen määrärahojen ja laajuuden vuoksi ei ole mahdollista tukea merkittävää, laaja-alaista epidemiologista tutkimusta. Tarkistukset 3, 12 ja 13 johtaisivat siihen, että tekstistä olisi poistettava jotain tai siitä tulisi epäjohdonmukainen.
Haluaisin korostaa, että komission mielestä meidän on toteutettava mahdollisimman pian tämä hyvin tärkeä saasteperäisiä sairauksia koskeva ohjelma. Sen jälkeen voimme siirtyä äärimmäisen hyödylliseen työhön sellaisen aiheen parissa, josta suuri yleisö on entistä huolestuneempi.
Nyt pyrimme saamaan valmiiksi uuden puiteohjelman. Ohjelman tarkoituksena on selvittää, miten voimme vaikuttaa politiikkaan tällä kansanterveyden alalla. Tämän haluaisin sanoa rouva Kestelijn-Sierensille ja rouva McKennalle, jotka myös korostivat tätä asiaa. Pyrimme nyt todella kehittämään poliittisia aloitteita, jotta voimme kolmen vuoden kuluttua ryhtyä toimimaan ja toimia paremmin uusissa puitteissa. Olen myös samaa mieltä rouva Hulthénin kanssa siitä, että me tarvitsemme paremmat yhteydet alan tutkimukseen. Tämä asia otetaan huomioon.
Lopuksi minun on kiitettävä kaikkia asian käsittelyyn osallistuneita. Me aiomme hyödyntää tätä ohjelmaa parhaalla mahdollisella tavalla ja koota yhteen kaiken tutkimuksesta saatavan hyödyllisen tiedon voidaksemme ryhtyä toimintaan uusissa puitteissa.

Puhemies
Kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Harvinaiset sairaudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Viceconten laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0336/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi harvinaisia sairauksia koskevan yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia (1999-2003).

Poggiolini
Arvoisa puhemies, tuhansia ihmisiä sairastuu Euroopassa harvinaisiin sairauksiin, joista osa on geneettistä alkuperää ja useat vakavia tai erittäin vakavia. On tuhansia Euroopan kansalaisia, jotka joissakin suhteissa näyttävät jääneen oman onnensa nojaan. Jopa lääketeollisuuden tutkimus on täysin riittämätöntä: itse asiassa on selvää, että näissä tapauksissa lääketeollisuuden motiivina oleva tuotto jää vähäisemmäksi, koska näiden lääkkeiden markkinat ovat pienet suhteellisen pienen potilasmäärän vuoksi. Tämä on se syy, miksi tämä harvinaisia sairauksia koskeva yhteisön toimintaohjelma, joka on yksi Euroopan kansanterveysalaa koskevia ehdotuksia nelivuotiskaudeksi 1999-2003, on niin merkittävä.
Euroopan parlamentti on pitänyt tällaista toimintaohjelmaa todella hyödyllisenä ja on parantanut huomattavasti sitä ensimmäisessä käsittelyssä 28 tarkistuksella, joissa esitetään muun muassa sitä, että ohjelmaan osallistuisivat ne henkilöt, joita se eniten koskee - sairaat itse - sekä heidän omaisensa. Tämä saattaa olla hyvä tilaisuus toteuttaa todellista yhteisön yhteistyötä ottamalla käyttöön harvinaisia sairauksia koskeva ohjelma ja toteuttamalla parhaalla mahdollisella tavalla tarpeelliset toimet sen jälkeen, kun tiedot on saatettu kaikkien käyttöön. Onkin vältettävä päällekkäisiä toimia, joilla haaskataan aikaa ja rahaa tehokkuuden kustannuksella. Näistä ehdotuksista, jotka sisältyivät ensimmäisessä käsittelyssä esitettyihin tarkistuksiin, neuvosto on hyväksynyt vain pienen osan: 28: sta Euroopan parlamentin hyväksymästä tarkistuksesta neuvosto hyväksyi vain kaksi kokonaan ja neljä osittain. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta hyväksyi esittelijän ehdotuksesta suositukseksi toiseen käsittelyyn kaksikymmentä tarkistusta, jotka esitellään näin uudestaan ja jotka muodostavat sovittelussa käytävän keskustelun perustan.
Euroopan tilanne vaihtelee maittain. Joissakin jäsenvaltioissa tietoja kerätään ja toimet ovat jokseenkin organisoituja, toisissa näin ei ole. Myös tällä, kuten muillakin aloilla, on keskitettävä niiden päivitettyjen tietojen ja kaikkien niiden tarvittavien tietojen keruuta, jotka koskevat käsiteltävänä olevien harvinaisten tautien tapausten kehitystä, määrää ja esiintymistä. Kun nämä tiedot on kerätty eurooppalaiseen keskukseen, tietokantaan, ne on tuotava kaikkien saataville.
Olemme kuitenkin iloisia neuvoston päätöksestä myöntää ohjelmalle rahoitus koko viisivuotiskaudeksi, sillä alkuperäisessä ehdotuksessa rahoitus taattiin vain ensimmäiseksi vuodeksi. Esittelijä on kuitenkin kiinnittänyt huomiota rahoituksen riittämättömyyteen ja tekee niin nytkin. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajasuojavaliokunta on esittänyt uudelleen 14 miljoonan ecun summaa niiden 6, 5 miljoonan ecun tilalle, joita on ehdotettu ohjelman viideksi toimintavuodeksi. On odotettavissa, että myös tästä asiasta tullaan taas olemaan sovittelussa eri mieltä neuvoston kanssa. On turha yrittää saavuttaa puhdasta omaatuntoa esittelemällä terveyden ja humanitaaristen kriteerien kannalta erittäin merkittävä ohjelma, jos sille ei sitten myönnetä riittävää rahoitusta. Näin ei pelasteta kasvoja eikä saada puhdasta omaatuntoa eikä, ennen kaikkea, vastata sairaiden ja heidän omaistensa odotuksiin.
Myös komitologiasta neuvosto ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta ovat eri mieltä. Valiokunta kannattaa mieluummin neuvoa-antavaa komiteaa kuin yhdistettyä hallinto- ja neuvoa-antavaa komiteaa, joka viime kädessä jarruttaisi valiokunnan toimintaa. On tosin totta, että tällaisia yhdistettyjä komiteoita on kaavailtu muissa kansanterveyttä koskevissa ohjelmissa, mutta tässä erityisessä ohjelmassa, kun otetaan huomioon, minkä tyyppistä toimea on kaavailtu, neuvoston omaksuma kanta vaikuttaa meistä täysin epäsopivalta ja tarpeettomalta, etenkin kun vaikuttaa siltä, että myös komissio suhtautuu asiaan varauksellisesti.
Esitämme siksi uudelleen tarkistuksen, jossa esitetään, että jäsenvaltio nimittäisi yhden jäsenen komiteaan, joka edustaisi potilaiden tukiryhmää tai jotain muuta asianosaista kansalaisjärjestöä. Myös erikoislääkärien ja yleislääkärien osallistuminen on erittäin tärkeää. Näiden lääkärien panos on itse asiassa korvaamaton, koska juuri peruslääkärit ovat niitä, joiden puoleen perheet ensimmäiseksi kääntyvät ja jotka ensimmäisenä voivat tehdä oikean ja varhaisen diagnoosin.
Toisaalta myös harvinaisiin sairauksiin liittyviä lääkkeitä koskevassa asetusehdotuksessa komissio ehdottaa näiden potilaita ensimmäisenä hoitavien lääkärien hyödyntämistä.
Esittelijä kehottaa siksi parlamenttia tukemaan käytännössä ensimmäisessä käsittelyssä esitettyä kantaa ja hyväksymään kaikki ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan ehdottamat tarkistukset, jotka kaikki poliittiset ryhmät ovat hyväksyneet.

Marinucci
Arvoisa puhemies, todennäköisesti joukossamme ei ole ketään, joka ei olisi ainakin kerran joutunut kuuntelemaan hyvin pahoillaan ja hieman häpeissään kertomuksia siitä eristyneisyydestä, josta kärsivät paitsi potilaat myös niiden henkilöiden perheet, jotka ovat sairastuneet näihin sairauksiin, joiden harvinaisuus tuo mukanaan vaikeuksia, viivästyksiä ja usein alkuvaiheessa myös virheellisiä diagnooseja ja joka tapauksessa kuluja, matkoja ja epämiellyttäviä hoitoja.
Näiden sairauksien harvinaisuus on tähän asti vaikeuttanut suuresti kunkin jäsenvaltion tiedonkeruuta ja tietysti myös ennaltaehkäisy- ja hoitotoimia. Siksi, arvoisa komissaari, Euroopan parlamentti suhtautuu hyvin myönteisesti komission aloitteeseen esittää ehdotus harvinaisiin sairauksiin liittyvää yhteisötoimintaa koskevaksi ohjelmaksi - parlamenttihan muuten kehotti useaan otteeseen kiirehtimään sitä, seikka mitä komissio ei tuonut riittävästi esille - ja nyt komissio on sitten esittänyt harvinaisiin sairauksiin liittyviä lääkkeitä koskevan ehdotuksen. Tästä syystä Euroopan parlamentti on halunnut herra Viceconten erinomaisen mietinnön ja erinomaisten tarkistusten pohjalta vain vahvistaa komission ehdotusta joillakin alueilla. Niitä ovat erityisesti keskitetty tiedonkeruu, terveydenhoitoalan ammattilaisten sekä potilaiden perheiden koulutus ja informoiminen, ohjelman rahoitus sekä tuen antaminen potilaiden perheille ja yhdistyksille sekä yleisemmin sellaisille eri maissa toimiville kansalaisjärjestöille, jotka toimivat, auttavat ja rahoittavat erilaisia harvinaisia sairauksia koskevia tutkimuksia, jotta ne voisivat osallistua kaikkien tämän toimintaohjelman piiriin kuuluvien elinten toimintaan.
Haluaisin keskittyä hetkiseksi rahoitukseen. Arvoisa komissaari, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tuntuu aina hyvin pahalta, kun unioni päättää säästää kansalaistensa terveyden kustannuksella, mutta jos näin onkin yleensä, vieläkin enemmän se pitää paikkansa tässä tapauksessa. Näiden sairauksien harvinaisuus estää asianmukaisen ja kokonaisvaltaisen lähestymistavan yksittäisissä jäsenvaltioissa. Onkin aihetta sanoa, että harvinaisiin sairauksiin liittyvään vaikeaan ongelmaan voidaan puuttua vain Euroopan tasolla, joka on sopivan laajuinen foorumi asian käsittelylle.
Jäsenvaltiot toimivat kovin lyhytnäköisesti, jos ne eivät halua antaa tarvittavaa rahoitusta tälle eurooppalaiselle ohjelmalle, joka tämän laajuisena voi saavuttaa tuloksia, joita ei ole mahdollista saavuttaa yksittäisessä jäsenvaltiossa. Euroopan sosiaalidemokraattinen puolue, jonka nimissä minulla on kunnia puhua, kannattaa täysin Viceconten mietintöä ja kaikkia ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan hyväksymiä tarkistuksia ja on myös sitä mieltä, että tämän ohjelman rahoitusta on parannettava. Tämä on Euroopalle suuri tilaisuus, jota ei saisi heittää hukkaan. Eurooppalainen sosiaalimalli tarjoaa mahdollisuuksia, joita Amerikan yhdysvaltojen järjestelmä ei tarjoa, mutta jakautuneisuutemme hajottaa myös kulttuuri- ja talousvoimavarojamme. Ainakin näitä huonompiosaisia kansalaisiamme koskevan asian osalta jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä parlamentin ehdotukset, joita toivon komission haluavan kannattaa.

Valverde López
Arvoisa puhemies, tuemme täysin herra Viceconten mietinnön ehdotuksia, kuten myös professori Poggiolinin tekemiä kommentteja. Omalta osaltamme luulemme komission olevan tietoinen siitä, että tämänkaltaisessa ehdotuksessa, jolla pyritään vastaamaan hyvin hajanaiseen ongelmaan - ja juuri siksi sillä ei ole kannattajia - kaikilla tasoilla tapahtuva koordinointi on hyvin tärkeää, ja tässä asiassa olisi erittäin tärkeää perehtyä näihin alueisiin.
Mielestäni myös ohjelmien joustava toteutus mahdollistaa sen, että komissio voi kolmella laajalla tehtäväalueellaan, joita ovat tiedotus, potilaiden tukiryhmien sekä harvinaisten sairauksien klusterien vastaisen taistelun tukeminen, yrittää työskennellä kahden mielestäni tärkeän asian hyväksi: lääkärien erikoistumisen sekä korkealuokkaisten sairaalakeskusten kehittämisen. Tässä kohtaa emme voi sallia sitä, että toimet ulotettaisiin koskemaan ehdottomasti kaikkia maita, kaikkia alueita, vaan on keskityttävä potilaisiin, nämä ponnistukset on keskitettävä näihin kahteen asiaan - jotka minun mielestäni ovat keskeisiä - muiden ohjelmaan sisältyvien ehdotusten ja toimien lisäksi.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, kaikki me puhujat taidamme olla yhtä mieltä siitä, että kannatamme herra Viceconten mietintöä harvinaisia sairauksia koskevasta ohjelmasta. Olemme valmiit tukemaan sitä, koska herra Viceconte oli mietintöluonnostaan koskevan keskustelun ja väittelyn aikana erittäin joustava, ja hyväksyi kaikki ryhmien esittämät tarkistukset. Ne olivat erittäin mielenkiintoisia tarkistuksia, joita neuvosto ei lopulta hyväksynyt. Kuten herra Poggiolini paikkansapitävästi sanoo, 28 tarkistuksesta vain kaksi hyväksyttiin kokonaan ja neljä osittain. Esittelijä tekee aivan oikein - tässä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta tukee minua - kun hän ottaa tässä toisessa käsittelyssä mukaan ne tarkistukset, joita hän piti erittäin tärkeinä.
Siinä lyhyessä ajassa, joka minulle on annettu, painotan niistä neljää, jotka näyttävät esittelijän ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mielestä olevan erityisen tärkeitä.
Ensimmäiseksi tietysti rahoitus. Tiedämme, että rahaa on aina vähän, mutta jos on olemassa ohjelma näiden harvinaisten sairauksien hoitamista varten eikä rahoitusta ole tarpeeksi, ohjelma ei ole tehokas. Tämän vuoksi, esittelijä ehdottaa ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta tukee sitä, että 6, 5 miljoonan ecun summa nostettaisiin 14 miljoonaan ecuun.
Toiseksi keskustietokanta on erittäin tärkeä. Eri mailla on tietoja, mutta on tärkeää, että on olemassa tietojen vaihdon mahdollistava keskustietokanta.
Kolmanneksi ehdotamme neuvoa-antavaa komiteaa. Kiistelemme tässä parlamentissa aina komission kanssa komitologiasta.
Neljäs asia on valtiosta riippumattomien yhdistysten, kuten vanhempainyhdistysten osallistuminen. Juuri ne jakavat potilaan kanssa hänen sairautensa vakavuuden ja ne vaikeudet, jotka hänen on kohdattava.

Tamino
Arvoisa puhemies, kuten minua edeltäneetkin puhujat, minäkin haluan kiittää esittelijää ja ilmaista vihreiden nimissä ryhmäni myönteisen kannan tähän mietintöön harvinaisia sairauksia koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta. Ilmaistessani tämän myönteisen kannan - kannatamme kaikkien parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä jo hyväksymien tarkistusten esittämistä uudelleen - haluan muistuttaa, kuten mietinnössä jo sanottiin, että toisinaan harvinaisista sairauksista voi tulla yleisiä, kuten saattaa olla Creutzfeldt-Jacobin taudinkin kohdalla, ja siksi on tärkeää investoida nyt, jotta pystymme puuttumaan tulevaisuuden ongelmiin. Haluan myös muistuttaa, että harvinaiset sairaudet edellyttävät yhteisiä julkisia ponnistuksia, koska kelvollisia tilastotietoja saadaan vain laajasta aineistosta ja koska vain julkisilla toimilla voidaan saada aikaan luotettavia tuloksia, kun otetaan huomioon yksityisten yritysten olematon kiinnostus näihin sairauksiin liittyvien markkinoiden pienuuden vuoksi.
Näistä syistä tarvitaan eurooppalaista tietokantaa ja on tärkeää muuttaa komission kaavailemaa rahoitusta. Yhdymme lisäksi esittelijän ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan ehdotukseen potilasyhdistysten ja omaisten osallistumisesta.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, käsittelyssä oleva harvinaisia sairauksia koskeva toimintaohjelma täydentää joukkoa toimenpiteitä, joilla parannetaan kansanterveyttä Euroopan unionissa.
Alue, johon tämä toimintaohjelma keskittyy, on jo itsessään erityisen tärkeä ala ryhtyä yhteisön toimenpiteisiin. Tähän on syynä paitsi se, että emme tiedä harvinaisista sairauksista kärsivien yksilöiden tarkkaa lukumäärää, varsinkin se, että puuttuu soveltuvia välineitä, eli varoja, verkostoja ja järjestelmiä, joilla näiden sairauksia voitaisiin paikallistaa, seurata ja hoitaa tuloksellisesti. Ohjelman tavoitteena on ensiksi parantaa tietämystä harvinaisista sairauksista; toiseksi tukea apuryhmiä; kolmanneksi luoda nopean toiminnan yksikkö sen varalle, että samanaikaisesti ilmenee useita harvinaisten sairauksien sairastapauksia, niin kuin tapahtui esimerkiksi Creutzfeldt-Jacobin taudin ja BSE-taudin uuden variaation kohdalla.
Ohjelma koskee harvinaisia sairauksia, eli niitä, joita on vähemmän kuin viisi tapausta 10 000 ihmistä kohti. Koska näiden sairauksien hoidossa tarvitaan yhteisiä ponnistuksia, on välttämätöntä edistää äänestettävänä olevaa ohjelmaa.
Harvinaiset sairaudet ovat herkkä kategoria, koska kukin niistä koskee tiettyä määrää ihmisiä, ja niiden aiheuttamien vaikutusten ja sosiaalisten seurausten johdosta syntyy tarve tukea yhteistyötoimia sairastuneiden ja heidän perheidensä välillä sekä näiden sairauksien alalla toimivien järjestöjen välillä. On lisäksi välttämätöntä tukea toimenpiteitä, joilla rohkaistaan ja edistetään lääkäreiden ja lääketieteen ammattilaisten tiedonsaantia, jotta parannettaisiin harvinaisten sairauksien varhaista diagnoosia, tunnistamista, lievitystä ja ehkäisyä.
Korvaamaton tekijä toimenpiteiden koordinoimisessa on luoda harvinaisten sairauksien seuranta- ja valvontaverkosto, joka jakaa tietoa yleisölle, ja samalla siihen pitää sisältyä mahdollisuus tarjota välitöntä apua. Jotta nämä ohjelmatavoitteet voitaisiin saavuttaa, rahoituspuitteet pitäisi mielestämme asettaa kaudeksi 1999-2003 14 miljoonaan ecuun, eikä neuvoston ehdottamaan 6, 5 miljoonaan ecuun.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi pyytää parlamenttia äänestämään tämän ohjelman puolesta sellaisessa muodossa, johon se on ympäristövaliokunnassa muotoiltu.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Vicecontea hänen ponnisteluistaan, herra Poggiolinia hänen sijaisenaan toimimisesta tänä iltana ja kaikkia valiokunnan jäseniä, jotka ovat auttaneet tämän mietinnön laatimisessa. Euroopan unionin toiminnan lisäarvo on erityisen selvä tällä alalla. Näiden sairauksien alhaisen esiintymistiheyden ja niitä koskevalle tieteelliselle tutkimukselle annettavien vähäisten varojen vuoksi on epätodennäköisempää, että niiden diagnosoinnissa, hoidossa tai parantamisessa tapahtuisi nopeaa kehitystä. Kokonaisuudessaankin ne vaikuttavat vain vähän julkiseen mielipiteeseen.
Humanitaarisesta tai taloudellisesta näkökulmasta tarkasteltuna niiden merkitystä ei pidä kuitenkaan väheksyä, ja terveydenhuollon tehokas neuvonta ja sairauksien havaitseminen tulevat usein suhteettomasti kalliimmaksi kuin tavanomaisemmissa tapauksissa annettavat vastaavat palvelut. Näin ollen jäsenvaltioiden on selvästi järkevää yhdistää ponnistelunsa yhteisön mekanismiin, jolla sovitetaan yhteen alan toimintaa, jota muutoin toteutettaisiin erillisesti. Herra Valverde Lópezin näkemys on tässä otettu tarkoin huomioon.
Komissio on ehdottanut, että ohjelma kestäisi viisi vuotta ja että sillä olisi kolme tavoitetta, joista yksi on harvinaisia sairauksia koskevan tiedon jakaminen erityisesti potilaille ja heidän omaisilleen, terveysalan ammattilaisille ja tutkijoille. Herra Trakatellis toi esiin juuri tämän asian, ja minä kannatan hänen näkemystään. Se on yksi ohjelman taustalla olevista perusajatuksista.
Haluamme myös kehittää toimia, joilla vahvistetaan harvinaisista sairauksista suoraan tai epäsuorasti kärsiville tukea antavia vapaaehtoisjärjestöjä. Tämä vastaa täsmälleen rouva Marinuccin tärkeinä pitämiä ajatuksia, joista olemme yhtä mieltä. Käytössämme on tehokas seurantajärjestelmä harvinaisten sairauksien ja niiden klusterien nopean tunnistamisen, arvioinnin ja käsittelyn varmistamiseksi, ja myös ne ovat tärkeitä asioita.
Nämä tavoitteet ovat johdonmukaisia meneillään olevan biolääketieteellisen tutkimuksen ja hiljattain tehdyn asetusehdotuksen kanssa, joka koskee harvinaisten sairauksien hoitoon, ehkäisyyn ja havaitsemiseen käytettäviä taloudellisesti kannattamattomia lääkkeitä. Te tutustuitte tähän ehdotukseen viime maaliskuussa sen ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Silloin te hyväksyitte 28 tarkistusta, joista komissio hyväksyi 16 joko täysin tai osittain sen jälkeen laadittuun muutettuun ehdotukseen.
Sittemmin neuvosto on vahvistanut yhteisen kannan ohjelmasta, jossa näkyy täysin vain muutama ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytyistä tarkistuksista, mutta komissio on esittänyt yhteiseen kantaan varauman, joka koskee erityisesti neuvoston suhtautumista ensimmäisen käsittelyn tarkistuksiin. Tänään käsiteltävien 20 tarkistuksen osalta komissio voi hyväksyä 11 tarkistusta joko täysin - nimittäin tarkistukset 3, 12 ja 16 - tai osittain - eli tarkistukset 1, 6, 7, 9, 11, 15, 17 ja 19. Jäljelle jäävistä yhdeksästä tarkistuksesta tarkistuksia 4, 8 ja 13 ei voida hyväksyä oikeudellisista syistä. Tarkistukset 5 ja 20 eivät ole hyväksyttävissä tekstin sisäisen johdonmukaisuuden vuoksi, tarkistuksia 2 ja 10 pidetään liian suppeina, tarkistuksen 18 sisältämät asiat otetaan huomioon muussa yhteydessä ja tarkistusta 14 ei voida hyväksyä talousarvioon liittyvien syiden vuoksi.
Tarkastelen lyhyesti kahden keskeisen tarkistuksen - tarkistusten 14 (talousarvio) ja 15 (komitea) - taustalla olevia ajatuksia. Olen tietoinen siitä, että talousarvio aiheuttaa voimakkaita tunteita parlamentissa. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on jälleen hyväksynyt 14 miljoonan ecun määrärahat kaudeksi 1999-2003. Tämänhetkiset talousnäkymät eivät yksinkertaisesti salli tällaisen summan myöntämistä.
Ensimmäisen käsittelyn jälkeen on tapahtunut jonkin verran edistystä. Yhteisessä kannassa esitetään koko viiden vuoden ajanjakson kattavia 6, 5 miljoonan ecun rahoituspuitteita. Se selkiyttää ainakin ohjelman talousarviota ja menee todella vuotta 1999 pidemmälle. Näin ollen ohjelmakomiteaa koskeva tarkistus on osittain hyväksyttävissä. Komissio on parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että neuvoa-antava komitea on parempi vaihtoehto kuin neuvoston suosima hallintokomitean ja neuvoa-antavan komitean sekamuoto. Tämä sisältyy myös komission yhteiseen kantaan esittämään varaumaan.
Nykyisten ohjelmien toteuttamisesta saatu kokemus osoittaa, että hallintokomitean ja neuvoa-antavan komitean sekamuoto olisi epäasianmukainen ja liiallinen, erityisesti, kun otetaan huomioon rajoitetut talousarviomäärärahat. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä sitä, että yksi kunkin jäsenvaltion kahdesta edustajasta olisi valittava vapaaehtoisjärjestöistä. Sanomme tämän oikeudellisesta näkökulmasta. Se ei ole komitologiaa koskevan päätöksen mukaista ja se voisi vaikuttaa jäsenvaltioiden oikeuteen valtuuskunnan nimittämisessä.
Lopuksi sanoisin, että toivon parlamentin hyväksyvän ohjelman äänestyksessään. Me olemme yhtä mieltä siitä, että me haluamme käynnistää yhteisön toiminnan tällä hyljeksityllä ja usein unohdetulla todellisen inhimillisen kärsimyksen alueella. Herra Poggiolinin, rouva Marinuccin ja rouva González Álvarezin esille ottaman tietokanta-ajatuksen osalta sanoisin, että yhteisen kannan sanamuoto ei sulje pois mahdollisuutta luoda eurooppalaista harvinaisten sairauksien tietokantaa. Tätä kysymystä käsitellään ja siihen etsitään ratkaisua ohjelman täytäntöönpanon yhteydessä.

Puhemies
Kiitoksia puheenvuorostanne, herra komissaari, ja siitä, että vastasitte kaikille kollegoillemme.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kuluttajia koskevat yhteisön toimet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Whiteheadin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0334/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kuluttajia koskevien yhteisön toimien yleisistä puitteista (KOM(97)0684 - C4-0077/98-98/0028(COD).

Whitehead
Arvoisa puhemies, me kaikki toivotamme komissaari Montin tervetulleeksi parlamenttiin ottamaan osaa tähän keskusteluun.
Kun historiankirjoittajat myöhemmin tarkastelevat neljättä vaaleilla valittua parlamenttia ja sen suhdetta komissioon vuosien 1994 ja 1999 välillä, tekstissä on varmasti pitkä kuluttajansuojaa käsittelevä luku. Se alkaa pääosasto XXIV: n perustamisesta ja loistavan rouva Boninon mukaantulosta. Se sisältää BSE-kriisin hirvittävän tragedian, joka johti siihen, että parlamentti oli vähällä antaa komissiolle epäluottamuslauseen kansanterveyteen ja turvallisuuteen liittyvistä asioista. Se sisältää puheenjohtaja Santerin tammikuussa 1996 antaman vastauksen kriisin johdosta ja sitä koskevat sitoumukset, jotka sisällytettiin Amsterdamin sopimukseen. Siinä käsitellään vakaan oikeudellisen perustan vahvistamista kuluttajansuojan viitekehykseksi ja tarvittavaksi suojamuuriksi alueella, jolla, kuten tiedämme, yhteisö hyötyy yhteisestä toiminnasta sen kaikkien kansalaisten hyväksi.
Sanon komissaari Montille, että terve tasapainottava valta on asia, joka vaikuttaa enemmän kuin mikään muu siihen, että yhtenäismarkkinat toimivat tehokkaasti, ja sen lisäksi myös siihen, että markkinat ja yhteisö ovat tiedostavia ja terveitä.
Pyytäessäni hyväksymään mietintöni minun olisi aiheellista ilmoittaa, että mielessäni ei ole taloudellisen voiton tavoittelu, sillä kuulun valittuna jäsenenä Britannian kuluttajajärjestön hallitukseen. Haluan myös kiittää joitakin hyvin uskollisia liittolaisiani, joista muutamat ovat tänään paikalla parlamentissa: herra Eismaa, oman valiokuntamme edustajaa budjettivaliokunnassa, ja aivan erityisesti herra Pimentaa - olen iloinen nähdessäni hänet tänään paikalla. Herra Pimenta vaihtelee puoluetta mutta hänen sydämensä on aina oikeassa paikassa, kuten tämäniltaisessakin keskustelussa. Haluaisin kiittää erityisesti avustajaani, jonka neljän vuoden paneutuminen tähän alaan huipentui tässä mietinnössä. Se on sopiva johdatus hänelle hänen uuteen elämäänsä komissiossa.
Me emme voi hukata aikaa kiistelyyn komission ehdotuksista. Parlamentin ja neuvoston on hyväksyttävä ne kuluvan vuoden loppuun mennessä. EY: n tuomioistuimen päätöksestä johtuvan oikeudellisen perustan puuttumisen vuoksi on vaarannettu jo paljon, esimerkiksi elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat erityistoimenpiteet, jotka hyväksyttiin asianmukaisella tavalla BSE-skandaalin jälkeen.
Kuten mietinnössäni todetaan, kyseessä on vain prosentin neljäsosa yhteisön menoista, mutta toisin kuin monet muut yhteisön menot, se hyödyttää suoraan kaikkia unionimme 375 miljoonaa kansalaista.
Minulle ehkä sanotaan, että en voi pitää itsestään selvänä Amsterdamin sopimuksen ja siihen sisältyvän 153 artiklan luonnoksen ratifiointia. Ehkä näin on. Mutta mielestäni parlamentti ja sen kumppanit unionissa toimisivat räikeän vastuuttomasti, jos ne tekisivät talousarvioon seuraavien viiden vuoden aikana ehdotuksia edes tiedostamatta, että vastuu näistä asioista siirtyy tulevaisuudessa neuvostolle - mikä hyväksyttiin perusajatukseltaan Amsterdamissa sovittaessa siitä, että kuluttajien etu otetaan huomioon unionin politiikan ja toiminnan koko laajassa kentässä, seurantaa laajennetaan ja kuluttajien tiedonsaantia ja koulutusta edistetään. Viimeiseksi mainittu asia onkin keskeisellä sijalla komission nykyisessä toiminnassa, jota se harjoittaa yhdessä sekä pitkään olemassa olleiden että vasta aloittelevien kuluttajien kansalaisjärjestöjen kanssa koko unionissa. Euron käyttöönotto lisää vielä entisestään tarvetta parantaa kuluttajien tietoisuutta.
Herra Pimentan lausunnon ja oman mietintöni yhteinen piirre on se, että me tuomme esille sen, että komission perinteinen rooli jäsenvaltioissa - erityisesti Etelä-Euroopassa, jossa kuluttajaliike ei ole laajasti kehittynyt - toteutettavan toiminnan tukijana on vaarantunut, koska komission tarvitsemia varoja on siirretty muualle eikä komissiolla ole sen vuoksi ollut riittävästi varoja välttämättömiä toimia varten.
BSE on jo aiheuttanut hyvin raskaan taakan pääosasto XXIV: lle ja koko komissiolle, kun tarkastajien määrää on lisätty ja komissio on joutunut käynnistämään tiedotuskampanjoita. Meillä on oltava tahtoa järjestää riittävät varat näiden kunnioitettavien tavoitteiden täyttämiseksi. Muussa tapauksessa parlamentti on vain tyhjyyttään koliseva tynnyri. Meidän on pystyttävä sanomaan, mikä on välttämätöntä. Tästä syystä ehdotan omissa tarkistuksissani määrärahojen korottamista seuraavan viisivuotisjakson aikana kuluttajansuojan todellisen heikentymisen estämiseksi. Summa olisi 130 miljoonaa ecua koko viiden vuoden jaksoksi vuodesta 1999 alkaen alkuperäisissä ehdotuksissa olevan 114 miljoonan ecun sijasta. En ehdota korotusta menojen suurisuuntaisen lisäämisen tai mahtiaseman tavoittelun vuoksi vaan pelkästään siksi, että komissio voisi jatkaa hyväksi osoittautunutta tukeaan kuluttajaliikkeille ja toteuttaa uusia velvoitteitaan terveyden suojelun, vaarallisten aineiden ja vaarallisten tuotteiden valvonnan, euroa koskevan tiedottamisen ja tuomioistuimeen vetoamisen osalta.
Suosittelen parlamentille erityisesti ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistusta 16, jolla tekstiin lisätään määräys siitä, että Euroopan kansalaisilla on oikeus vedota tuomioistuimeen; se on tarpeellinen määräys, jota ei ole otettu riittävästi huomioon komissiolta saamissamme alkuperäisissä ehdotuksissa. Minulla on syytä uskoa, että neuvosto hyväksyisi tämäntapaisen tarkistuksen. Odotamme saavamme sen ehdotukset mahdollisesti ensi viikolla.
Toivon, että neuvosto voi hyväksyä parlamentin vakaasti kannattaman näkemyksen, jonka mukaan vuoden 1999 alustava 24 miljoonan ecun talousarvio, jota korotetaan Agenda 2000: ssa esitettyjen määrien mukaisesti, johtaa lopulta 120-130 miljoonan ecun rahoituspuitteisiin, joilla on oikeudellinen perusta.
Emme tarkoita tällä sitä, että korotukset jatkuvat loputtomiin. Olen sanonut mietinnössäni, että nykyisessä kuluttajabudjetissa on esimerkiksi EHLASSin (Euroopan koti- ja vapaa-aikatapaturmien tietojärjestelmä) tapaisia menoeriä, joiden ei itse asiassa pitäisi olla siinä. Ne kuuluvat muuhun osaan yhteisön talousarviossa. Jos ne siirrettäisiin sinne, kuluttajamäärärahoja voitaisiin säästää yli 7 miljoonaa ecua viisivuotisjakson aikana.
Puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ryhtyi nopeasti ratkaisemaan EY: n tuomioistuimen päätöksestä aiheutuneita ongelmia, mikä oli sen tavoitteena yhdessä muiden jäsenvaltioiden kanssa. Haluaisin kiittää puheenjohtajavaltio Itävaltaa, joka on jatkanut hyvin ripeästi kestävän ja riittävän oikeudellisen perustan etsimistä. Se ansaitsee siitä kunnioituksemme.
Haluaisin sanoa komissaari Montille mutta myös neuvostolle ja jäsenvaltioille - niille kaikille, oma maani mukaan luettuna: älkää pettäkö Euroopan kuluttajia ja kansalaisia. Sallikaa tämän vaatimattoman ehdotuksen hyväksyminen. Älkääkä missään tapauksessa väittäkö olevanne kuluttajien sankareita jakamalla hienoja esitteitä ja pitämällä kovaa ääntä julkisuudessa, jos teillä ei ole siviilirohkeutta kannattaa yksityisesti sitä, mitä puollatte julkisesti. Meidän kannattaa toteuttaa ainoastaan sellaiset yhtenäismarkkinat, joilla me kaikki voimme tehdä tietoisia valintoja siitä, mitä ostamme, mitä syömme ja miten elämme.
Tämän mietinnön tarkoituksena on tuoda tämä tavoite yhtä pientä askelta lähemmäksi.

Pimenta
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin onnitella herra Phillip Whiteheadiä hänen toimimisestaan paitsi esittelijänä myös kuluttajansuojaa käsittelevän työryhmän puheenjohtajana. Hän on tehnyt merkittävän työn, ja osoituksena siitä on tämä mietintö, jonka hyväksyn kaikilta osin.
On erittäin tärkeää, että tämä mietintö on laadittu. Tässä asiassa tarvitaan oikeudellista perustaa ja on hyvä, että komissio on sellaista nyt ehdottanut. Jäljellä on kuitenkin vielä eräitä asioita, joita on korjattava. Yksi sellainen on Phillip Whiteheadin jo mainitsema mahdollisuus vedota tuomioistuimeen. Sen vuoksi tarkistukset 16 ja 33 ovat keskeisiä. Kun vastasin tästä alasta Portugalissa, totesin, että yksi kuluttajansuojaa koskevista avainkysymyksistä on mahdollisuus vedota tuomioistuimeen. Etenkin mahdollisuus saada sitä kautta nopeasti ja tehokkaasti oikeutta.
Toiseksi, miten voimme palauttaa eurooppalaisten kuluttajien luottamuksen Euroopan toimielimiin, lähinnä neuvostoon ja komissioon, sen jälkeen kun hullun lehmän tauti eli ns. BSE-tauti on tuon luottamuksen tuhonnut? Tarkistuksissa 4, 6 ja 22 pyritään etsimään ratkaisua tähän ongelmaan.
Kolmanneksi, komission ehdotus on riittämätön sellaisissa asioissa kuin euron vaikutus ja markkinoiden todellinen yhdentyminen etenkin rahoituspalvelujen alalla. Jo tässä vaiheessa on saatu laajalti kokemuksia lukuisista sopimuksista, joissa kuluttajat ovat joutuneet petollisen mainonnan uhreiksi tai jotka ovat muulla tavoin olleet huonoja sopimuksia. Kannatan tarkistuksia 24 ja 26.
Neljänneksi, Euroopan lainsäädäntö on todella pantava täytäntöön ja jäsenvaltioiden on sovellettava sitä asianmukaisesti. On välttämätöntä päästä eteenpäin ja parantaa jo toteutettuja toimia, mutta komission ehdotus on puutteellinen.
Viidentenä asiana ovat takeet siitä, että tätä toimintaohjelmaa tarkistetaan sen jälkeen, kun Amsterdamin sopimus on tullut voimaan, eli tarkistus 21. On ehdottoman tärkeää, että komissio esittää tarkistetun ehdotuksen sopimuksen voimaantulon jälkeen.
Lopuksi on tunnustettava kansalaisjärjestöjen ratkaisevan tärkeä tehtävä ja selvitettävä ne säännöt, joiden mukaan niille myönnetään tukea tai niiden kanssa tehdään sopimuksia, eli tarkistukset 17 ja 20.
Tahtoisin lopuksi sanoa, että yhdyn esittelijän näkemykseen hankkeen talousarviosta. Mielestäni komission ehdottama budjettikehys on riittämätön, kun kyse on näin kunnianhimoisen suunnitelman toteuttamisesta, ja sen tähden komission on valmistellessaan Agenda 2000 -ohjelmaa ja vuoteen 2006 ulottuvia politiikkoja väistämättä ratkaistava, tahtooko se sellaisen kuluttajapolitiikan, jolla on 320 miljoonaa kannattajaa eli tukea tarvitsevaa kuluttajaa, jotka siten tukevat myös Euroopan rakentamista.

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, minusta on olennaisen tärkeää harjoittaa kunnollista kuluttajansuojapolitiikkaa. Kuluttajat eivät toki voi muuta kuin tuntea hämmennystä sen rahoituksen jäädyttämisen vuoksi, jota esitettiin hiljattain tehdyssä tuomioistuimen päätöksessä, ja on selvää, että Espanjassa, Italiassa, Portugalissa, Kreikassa ja Irlannissa toimivien kuluttajajärjestöjen vahvistamiseen tähtäävien ohjelmien tehokkuus heikkenisi, mikäli tuomioistuimen hiljattain tekemällä päätöksellä asetettaisiin kyseenalaiseksi myös joitakin harkinnanvaraisia menoluokkia.
Maastrichtin sopimuksen 129 a artiklassa ja sen jälkeen Amsterdamin sopimuksen 153 artiklassa määritellään joitakin toimia, jotka eivät kuitenkaan ole riittäviä, mikäli ei harkita ja lyödä lukkoon ohjelmaa, joka koskee ensisijaisia toimenpiteitä nykyisten yleisten puitteiden toteuttamiseksi. Vihdoin nykyiset puitteet mahdollistavat sellaisen oikeudellisen perustan, joka edistää kuluttajien etujen mukaisia toimia ja mahdollistaa siten 114 miljoonan ecun suuruisen budjettikohdan seuraavaksi viideksi vuodeksi.
Tämän rahoitustuen mahdollistamat toimet kuuluvat neljään toiminta-alaan, jotka ovat kuluttajien terveys ja turvallisuus, kuluttajien taloudellisten etujen turvaaminen hyödykkeiden ja palveluiden osalta, kuluttajansuojaa ja kuluttajien oikeuksia koskeva valistus ja tiedotus sekä kuluttajien etujen edistäminen ja valvominen. On kuitenkin tärkeää myös tukea tiedekomiteoita ja kokeiluja sellaisen kampanjan toteuttamiseksi, jolla kuluttajille pyritään antamaan totuudenmukaista tietoa, jota tarvitaan heidän tiedonsaantinsa ja osallistumisensa edistämiseksi.
Unohdamme kovin usein, että viisivuotiskausi 1999-2003 on erityisen merkittävä ja vaikea vaihe kuluttajille, joilla on edessään sellaisia haasteita kuin yhtenäisvaluuttaan siirtyminen, tietoyhteiskunnan jatkuva kehitys, Euroopan unionin laajentuminen hakijamaihin ja elintarvikkeiden turvallisuutta ja laatua koskeva tieto.
Yhteenvetona totean, että kuluttajille on tarjottava asianmukaiset välineet, joiden avulla he voivat arvioida riskejä ja vedota tarvittaessa tuomioistuimeen ja nopeuttaa siten tarvittavia tarkistuksia ja valvontaa.

Paisley
Arvoisa puhemies, tavallisten kansalaisten on saatava välttämättä parempi kuluttajansuoja. Kannatan mietinnössä esitettyä ehdotusta lisätä kuluttajansuojamenoja 15 % kaudeksi 1999-2003. Tästä talousarviosta on rahoitettava valtava määrä työtä, johon sisältyy niin tieteellistä tutkimusta kuin selvityksiä sen varmistamiseksi, että kuluttajilla on tarvittaessa mahdollisuus saada asianmukainen korvaus oikeusteitse.
Kun otetaan huomioon kuluttajien mitä erilaisimpiin tuotteisiin ja palveluihin joka vuosi kuluttamat miljardit punnat, mietinnössä pyydetty 130 miljoonaa ecua on suhteellisesti ottaen hyvin pieni summa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa monet ihmiset ovat hyvin huolestuneita siitä, mitä kuluttajille tapahtuu, kun euro otetaan käyttöön. Johtaako se samaan kuin siirryttäessä desimaalivaluuttaan - kiskontaan?
Kansainvälinen yhteistyö erilaisten kuluttajien etujärjestöjen välillä on myös tärkeää, koska markkinat ovat muuttuneet maailmanlaajuisiksi käytännössä kaikilla aloilla.
Lopuksi parlamentin velvollisuutena on varmistaa, että kuluttajat saavat asianmukaista tietoa, koulutusta ja suojaa. Siihen päästään helpommin toteuttamalla tämän mietinnön ajatuksia, ja minä onnittelen herra Whiteheadia sen esittämisestä.

Breyer
Arvoisa puhemies, me vihreässä ryhmässä olimme erittäin huolestuneita tuomioistuimen päätöksestä jäädyttää budjettikohta, joka koskee kuluttajia koskevia toimia. Me olisimme nimenomaan halunneet laajentaa kuluttajia koskevia toimia ja antaa enemmän varoja siihen tarkoitukseen. Meistä se on ratkaiseva kohta.
Tuemme komission ehdotusta. Meistä on kuitenkin erittäin tärkeää, että varoja ei tietenkään myönnetä vain perinteisille kuluttajajärjestöille, vaan myös kansalaisjärjestöille. Muistutan siitä, että esimerkiksi Saksan liittotasavallassa " Liha lisää elinvoimaa!" -mainoksen esittämiseen virtaa erittäin paljon varoja. Siinä kysymys on kuitenkin markkinointiyrityksistä, joita ei pidä sekoittaa kuluttajajärjestöihin. Tavoitteena on oltava, että kuluttajajärjestöjä todella vahvistetaan, mikä merkitsee sitä, että tämän budjettikohdan perusteella rahaa saavat kriittiset kuluttajajärjestöt. Ei pidä myöskään päätyä siihen, että esimerkiksi toimintaohjelmasta, joka koskee ympäristöperäisiä sairauksia, ja kuluttajia koskevalta alalta vähennetään varoja.
Meistä on siis erittäin tärkeää, että myös kriittiset kuluttajajärjestöt hyötyvät varoista. Rahat täytyy todellakin käyttää kuluttajille suunnattuun tiedotukseen eikä tiettyjen tuotteiden markkinointiin Euroopan unionissa, jolloin hyöty koituu teollisuuden hyväksi. Kuluttajat tarvitsevat varoja, sillä heillä on suuri tarve saada tietoa.

Blokland
Arvoisa puhemies, muistan yhä sen mietinnön, joka käsitteli kuluttajapolitiikan prioriteetteja vuosina 1996-1998. Silloin esittelijä pyysi, että komissio ei etenisi liian nopeasti. Samainen esittelijä pyytää kuitenkin nyt päinvastaista. Hän ei pyydä pelkästään lisäämään varoja vaan myös niiden politiikan osa-alueiden määrää, joilla kuluttajia koskevia toimia toteutetaan. Olen sitä mieltä, että komission asiakirjassa otetaan määrällisesti paremmin huomioon Euroopan tason kuluttajapolitiikan rajoitetut mahdollisuudet.
Ehdotus siitä, että kuluttajia koskevia toimia laajennettaisiin kaikille politiikan osa-alueille, ei vaikuta minusta realistiselta. Se, että komissio on valinnut politiikan osa-alueiksi liikenteen, kuljetuksen ja kansanterveyden, on hyvä asia, koska valinnan perustana on edellisten vuosien kokemus ja koska valinta kytkeytyy myös tulevien vuosien toimintaohjelmaan.
Esittelijän tarkistuksessa 14 ehdottama korotus 114 miljoonasta 130 miljoonaan ecuun on aivan liian riittämätön kattamaan kaikki politiikan alueet. Lisäksi varoja täytyy jättää kuluttajien kohtaamille odottamattomille ongelmille. Osa näistä varoista on syytä käyttää kuluttajien etujen ajamiseen euron tullessa käyttöön. Tässä suhteessa olen samaa mieltä esittelijän kanssa. Näiden etujen tukeminen voi tapahtua parhaiten tukemalla kansallisten kuluttajajärjestöjen aloitteita tällä osa-alueella.
Tästä pääsen viimeiseen asiaani. Pidän hyvänä kuluttajapolitiikan muuttamista luomalla nämä yhteiset puitteet. Me emme ole enää suunnittelemassa säätelyä lakien avulla vaan todellakin vahvistamassa kuluttajan asemaa. Kuluttajansuojahan alkaa kuluttajasta itsestään. Kuluttajien vahva edustus parantaa markkinoiden toimivuutta, kun taas säätely lakien avulla pikemminkin haittaa markkinoita.
Loppupäätelmänä voin todeta, että kuluttajia koskevien toimien määrän sijasta on syytä pikemminkin edistää niiden laatua.

Virgin
Arvoisa puhemies, Whiteheadin mietinnössä käsitellään sitä, kuinka Euroopan kuluttajia on suojeltava, kun euro otetaan käyttöön, ja kuinka unionin on toimittava sen olemassa olevan huolen suhteen, joka koskee elintarvikkeiden turvallisuutta ja laatua. Mielestäni mietintö on hyvä, ja siinä käsitellään tärkeitä kysymyksiä.
Uskon, että BSE-kriisi on opettanut meille, että kun kyse on elintarvikkeista, meidän on työskenneltävä ennalta varautumisen periaatteen mukaan, toisin sanoen, meidän on ryhdyttävä toimiin jo silloin, kun on vasta epäilyksiä siitä, että ravinto saattaa vaikuttaa ihmisiin. Meidän olisi nyt luotava sääntöjä eläinten kasvatuksessa käytettävien antibioottien vähentämiseksi. Uskon, että vakaat ja tiukat säännöt aikaansaavat luottamusta kuluttajien parissa, kuten myös kuluttajalle hyödyllistä tietoa antava merkintä. Vastustan kuitenkin periaatteessa esittelijän ehdottamaa rahoituspuitteiden lisäämistä 114 miljoonasta ecusta 130 miljoonaan ecuun viiden vuoden kuluessa. Luotan siihen, että komissio on tehnyt tässä tapauksessa tarvittavat ja aiheelliset arvioinnit. Uskon lisäksi, että muutkin toimet ovat yhtä tehokkaita tässä asiassa kuin keskitetysti lisätyt budjettimäärärahat.
Pidän vaarallisena sitä, että poliitikot joskus päättävät toimista, jotka eivät ole aivan välttämättömiä. Mielestäni meidän poliitikkojen ei pitäisi aliarvioida siviiliyhteiskuntaa. Kuluttajilla itsellään on suuri vastuu. Vaarana on, että me poliitikot sanomme jatkuvasti, että ratkaisemme heidän ongelmansa. Silloin kuluttajat tuuditetaan ajan myötä aivan valheelliseen turvallisuuteen.
Meidän on luonnollisesti asetettava korkeita turvallisuusvaatimuksia, mutta annettava kuluttajien omin voimin, jotka nykyään ovat suuret, tehdä tarvittavat päätökset. Se saa aikaan sen, että tuottajat kuuntelevat entistä enemmän kuluttajien vaatimuksia.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, meidän pitää taistella kuluttajien puolesta, ei siksi, että jotkut muuten voisivat arvella, että Euroopan parlamentilta puuttuu uskoa itseensä, vaan siksi, että kuluttajien intressit vaativat päästä huomion keskipisteeksi. Komissio ilmoittaa lakiehdotuksen perusteluksi, että yleisten puitteiden täytäntöönpanolla on voitava ottaa paremmin huomioon kuluttajien edut EU: n muissa politiikoissa ja toimissa. Minua ihmetyttää, että komissio seuraavaksi ilmoittaa esimerkkeinä vain kansanterveyden, tutkimustoiminnan ja liikenteen eikä mainitse esim. kuluttajanäkökohdan integroimista maatalouspolitiikkaan, kilpailuun, rahoituspalveluihin ja viimeisenä, mutta ehdottomasti ei vähäisimpänä, EU: n elintarvikepolitiikkaan.
Sen lisäksi mielestäni on erittäin valitettavaa, että komission ehdotuksessa vahvistetaan sääntö 50 %: n tuesta. Tämän säännön johdosta monen pienehkön kuluttajajärjestön on mahdotonta osallistua projekteihin, sillä niillä ei yksinkertaisesti ole varaa maksaa loppuosaa itse. Myös pienten maiden kuluttajajärjestöille, kuten Tanskan Forbrugerrådetille, tulee ongelmia tämän rahoitusmuodon johdosta. EU: n pitäisi käsitellä kuluttajapolitiikkaa sellaisella tavalla, että myös pienehköjen kuluttajajärjestöjen kannattaa puhtaasti taloudellisesti osallistua projekteihin. Järjestöjen taloudelliset varat on sidottu palkkoihin ja muihin hallinnollisiin kohtiin. Ja pitää myös muistaa, että se, joka haluaa käynnistää erilaisia projekteja, on yleensä EU eikä kuluttajajärjestöt, ja että EU tässä yhteydessä tarvitsee Tanskan Forbrugerrådetin kaltaisia luotettavia kuluttajajärjestöjä johtamaan näitä kampanjoita. Sen takia ei ole kohtuullista pyytää järjestöjä kattamaan jopa 50 % itse, ei varsinkaan silloin, jos kampanjat ovat EU: lla etusijalla mutta eivät välttämättä kuluttajajärjestöillä.
Meidän tulisi myös hävetä sitä, että EU: n kuluttajakampanjoiden hallinnollinen osa on usein niin sotkuinen, että järjestöjen työntekijöiltä vaaditaan erityisen suurta kärsivällisyyttä osallistua näihin EU-projekteihin. Olemme myös taipuvaisia unohtamaan, että EU: n kampanjat pääsevät hyötymään kansallisten ja eurooppalaisten kuluttajajärjestöjen uskottavuudesta ja luotettavuudesta, mutta että EU tällä hetkellä maksaa vain puolet tuon uskottavuuden hinnasta.
Ja niinpä kaikkein viimeiseksi, kun tämä on sanottu, haluan mielelläni kiittää Phillip Whiteheadia, koska hän on jälleen kerran ja - kuten tavallista - varsin mainiolla tavalla taistellut mietinnössä kuluttajien intressien puolesta. Voin tukea mietintöä täysin.

Garosci
Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa erityisesti se, että meitä on täällä tänä iltana kuuntelemassa komissaari Monti, joka, kuten tiedämme, on vastuussa yhtenäismarkkinoista eli sisämarkkinoista, joiksi niitä on mukava kutsua kuluttaja-asioiden yhteydessä. Meidän ja kaikkien yhteisön elimien on kyettävä vastaamaan paremmin näiden sisämarkkinoiden, joiden piiriin kuuluu 370 miljoonaa kansalaista ja kuluttajaa, tarpeisiin sekä niihin muutoksiin, joihin kulutusyhteiskunnan on sopeuduttava.
Yhdymme täysin esittelijän esittämiin ja edustaja Pimentan voimallisesti tukemiin rahoituksen lisäämistä koskeviin pyyntöihin. Näillä parannuksilla tunnustetaan yksinkertaisesti kuluttajien edessä oleva uusi tilanne, josta on tultava kaiken julkisen ja yksityisen toiminnan jokapäiväistä arkea. Kuluttaja ennen kaikkea! Kutsukaamme kuluttajaa asiakkaaksi, käyttäjäksi, miten haluamme, mutta hän on aina kuningas: kuluttaja vaatii markkinoiden kehityksen tuloksena niin julkisella kuin yksityisellä sarallakin aina vain uusia tai uudistettuja tuotteita ja yksinkertaisempia ja turvallisempia pakkauksia, enemmän tietoa kulutettavasta tuotteesta, selkeämpiä tuoteselosteita, ympäristöystävällisiä ja aina vain vähemmän saastuttavia materiaaleja ja lopulta uudenaikaisia ja tehokkaita palveluja. Voisimme siis sanoa, että kuluttaja haluaa yleisesti ottaen lisää varmuutta. Juuri kuluttaja liikkuu enemmän, haluaa kehittää omaa sivistystään ja hyödyntää paremmin omaa aikaansa. Pojat ryhtyvät ehkä toiseen ammattiin kuin isänsä, kenties toisessa maassa, mutta joka tapauksessa ympäristössä, joka ei ole enää yksinomaan kansallinen vaan ainakin yhteisön laajuinen, Euroopan unionin maiden summa.
Koko tässä tulevaisuudennäkymässä suuri uutuus on euron käyttöönotto. Tammikuun 1. päivänä 1999 otetaan käyttöön euro, uusi yhtenäisvaluutta, joka muuttaa täysin kaupankäynti- ja kuluttamistavat. Meidän velvollisuutemme on tiedottaa kuluttajille laajasti yhtenäisvaluutan käyttöönotosta, tiedottaa toisaalta yrityksille ja toisaalta kansalaisille. Viimeksi eilen pyysin euroa koskevassa keskustelussa lykkäämään yhdellä vuodella 500 euron setelin liikkeellelaskua nimenomaan siitä syystä, että se saattaisi aiheuttaa uudessa rahajärjestelmässä suuria vaikeuksia kuluttajille. Kaikki päivittäiset ponnistelumme on tarkoitettu kuluttajien eduksi.

Monti
Arvoisa puhemies, viimeisen kymmenen vuoden aikana Euroopan unioni on vahvistanut huomattavasti omaa kuluttajapolitiikkaansa ennen kaikkea Euroopan unionin perustamissopimuksen voimaanastumista silmällä pitäen. Amsterdamin sopimukseen on sisällytetty uusia edistysaskelia kuluttajapolitiikan ja terveyden suojelun alalla. Olen erityisesti samaa mieltä kaikkien niiden tänä iltana puheenvuoron käyttäneiden kanssa, jotka ovat kiinnittäneet kukin eri sanoin huomiota siihen, että kuluttaja on myös Euroopan yhtenäismarkkinoiden keskeinen hahmo.
Käsiteltävässä ehdotuksessa hahmotellaan oikeudellinen kehys niille kuluttajapolitiikkaan ja kuluttajien terveyden suojeluun liittyville toimille, joiden on mahdollista saada yhteisön rahoitusta. Nyt jo vuosikymmenien ajan unionin kuluttajapolitiikan nimissä ja sen hyväksi toteutetut toimet on rahoitettu yhteisön talousarviosta. Tämän ajanjakson kuluessa ei ole annettu minkäänlaista perussäädöstä, joka olisi koskenut tällaisten toimien rahoitusta, eikä myöskään muodollista määritelmää toimista, jotka ovat oikeutettuja saamaan rahoitusta, lukuun ottamatta viittauksia 129 a artiklaan, joka lisättiin EY: n perustamissopimukseen vuonna 1992.
Euroopan yhdentymisessä tapahtuvan jatkuvan kehityksen valossa näyttää ilmeiseltä, että on tarpeen taata unionin kansalaisille se, että heidän oikeuksiaan ja etujaan kuluttajina suojellaan riittävästi uusilla laajentuneilla sisämarkkinoilla, ja uusia laajennettuja sisämarkkinoita syvennetään yhtenäisvaluutalla. Kuluttajien edut on otettava huomioon samalla tavoin kuin muiden taloudellisten toimijoiden edut.
Näitä yleisiä puitteita ei pidä sekoittaa monivuotiseen toimintaohjelmaan. Itse asiassa ei olisikaan mahdollista ennustaa tarkasti viideksi vuodeksi kaikkia niitä kuluttajansuojaan liittyviä ongelmia, jotka edellyttävät yhteisötoimia.
Vuoden loppuun mennessä komissio esittelee oman ohjelmansa, joka koskee vuosien 1999-2001 ensisijaisia tavoitteita. Ohjelmassa kuvataan toimia, joita komissio aikoo toteuttaa seuraavan kolmen vuoden aikana. Käsiteltävänä oleva päätös muodostaa oikeudellisen perustan ensisijaisia tavoitteita koskevaan ohjelmaan kuuluvien toimien rahoitukselle.
Tuomioistuimen viime toukokuussa tekemän päätöksen jälkeen on syntynyt tarve hyväksyä nopeasti tämä ehdotus, sillä koska menoilta puuttuu oikeudellinen perusta, suurin osa kuluttajapolitiikan ja terveyden suojelun alan toimista olisi keskeytettävä. Haluan kiittää erityisesti esittelijää, herra Whiteheadiä, hänen erinomaisesta mietinnöstään ja rakentavasta työstään sekä siitä tavasta, jolla hänen on onnistunut nopeuttaa parlamentin sisäistä menettelyä ja mahdollistaa siten päätöksen tekeminen vuoden loppuun mennessä.
Komissio voi hyväksyä lähes kaikki parlamentin esittämät tarkistukset, ja kiitän muuten teitä, arvoisa esittelijä, siitä, että olette täydentänyt toimia koskevaa suuntaa-antavaa luetteloa erityisesti kuluttajien oikeuksien osalta. Tarkistukset 12 ja 16, jotka liittyvät tämän päätöksen mukauttamiseen Amsterdamin sopimuksen mukaisesti sen astuttua voimaan - ja jotka muuten ymmärrän täysin ja joista olen suurelta osin samaa mieltä - ovat komission mielestä kuitenkin liian yleisluonteisia ja laajoja. Tästä johtuen komissio ei voi hyväksyä niitä niiden nykyisessä muodossa. Sitoudumme kuitenkin täällä parlamentissa siihen, että komissio laatii heti Amsterdamin sopimuksen voimaanastumisen jälkeen ehdotuksen, jossa otetaan huomioon sopimuksen vaikutukset kuluttajapolitiikkaan.
Mitä tulee tarkistukseen 13, joka koskee budjettivarausta, komissio antaa parlamentille ja neuvostolle kaiken tarvittavan teknisen avun, jotta ne pääsisivät pian yhteisymmärrykseen tästä asiasta. Haluaisin vain huomauttaa - ja tämä huomautus on suunnattu pikemminkin neuvostolle kuin Euroopan parlamentille - että kun budjettivaraus saadaan vahvistettua, sen mukauttaminen Amsterdamin sopimuksen mukaisesti ei vaikuta kovin todennäköiseltä; budjettivarauksessa on siis tästä hetkestä lähtien otettava huomioon Amsterdamin sopimuksen voimaanastumista seuraavat uudet toimet. Nyt on meneillään ensimmäinen käsittely ja neuvosto ilmoittaa oman kantansa ehdotukseen 3. marraskuuta. Kuten jo korostin, parlamentti ja neuvosto ovat sitoutuneet nopeuttamaan päätösmenettelyä, jotta hyväksyttäisiin sellaisen oikeudellisen perustan muodostavat ehdotukset, joka mahdollistaa yhteisön rahoituksen. Komissio tekee kaiken mahdollisen, jotta parlamentti ja neuvosto voisivat tehdä päätöksensä toisessa käsittelyssä kuluvan vuoden loppuun mennessä.
Lopuksi haluaisin korostaa olevani kiitollinen kaikille puhujille, myös siksi, että heidän huomautuksensa tullaan ottamaan erittäin tarkoin huomioon hetki sitten mainitsemani uuden kolmivuotissuunnitelman valmistelussa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ehdolliseen pääsyyn perustuvat ja ehdollisen pääsyn sisältävät palvelut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0325/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta (C4-0421/98-97/0198(COD)) (Esittelijä: G. Anastassopoulos).

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, tällä suosituksella toiseen käsittelyyn, joka käsittelee suojattuja palveluita koskevaa direktiiviä ja jota tänään käsittelemme, otamme eteenpäin viimeistä edellisen askeleen, ja sitten kun neuvosto hyväksyy kaksi tarkistustamme, tämän direktiivin pikainen hyväksyminen tulee vihdoinkin mahdolliseksi.
Näin voisimme Euroopan unionin sisällä tehokkaammin ja koordinoidummin vastustaa todellisen uhan muodostavaa piraattitoimintaa. Arvioidaan, että piraattiteollisuuden valmistamien laittomien koodinpurkulaitteiden kokonaisosuus on 20 %. Suojattujen palveluiden tulohävikki on yli 200 miljoonaa ecua vuodessa, ja Euroopan elokuvateollisuuden kärsimät vahingot todella raskaita, koska se saa 34 % tuloistaan tästä lähteestä. Sitä paitsi, jotta saisimme kuvan laittoman toiminnan laajuudesta tällä alalla, riittää, että mainitsen, että vain neljän kuukauden aikana paljon puhutussa Internetissä oli yli miljoona mainosta laittomista piraattilaitteista.
Tämä laiton toiminta vahingoittaa yhtenäismarkkinoidemme yhdenmukaista toimintaa ja haittaa uusiin tekniikoihin erikoistuneen teollisuuden kehitystä ja kaupallisia transaktioita helpottavien uusien viestintätapojen kehitystä. Se synnyttää kuluttajansuojaongelmia ja heikentää henkisen omaisuuden oikeuksien haltijoiden suojelua.
Piratismin vastustaminen valmistamalla entistä täydellisempiä koodinpurkajia, joissa on entistä enemmän ja entistä vahvempia suojausmenetelmiä, on osoittautunut kalliiksi ja lopulta tehottomaksi. Piratismi on aina onnistunut sopeutumaan valon nopeudella ja mitätöi vielä edistyneemmillä tekniikoilla kaikki suojausjärjestelmät. Näin ollen jäljelle ei jää kuin yhteisön vastatoimenpiteet eli ehdolliseen pääsyyn perustuvia ja ehdollisen pääsyn sisältäviä palveluita suojaavien säännösten yhdenmukaistaminen.
Ensiksi komissio ja Euroopan parlamentti sekä toiseksi myös neuvosto osoittivat tiedostavansa pakottavan tarpeen ryhtyä tähän uudistukseen. Komission vihreästä kirjasta direktiiviluonnokseen, jota parlamentti vaati ensimmäisessä mietinnössäni toukokuussa 1997, on kulunut vain kaksi vuotta, mitä voidaan pitää yhteisön oloissa nopeana.
Toinen mietintöni direktiiviluonnoksesta, jonka parlamentti hyväksyi suurella ääntenenemmistöllä 30.4.1998, sisälsi 24 tarkistusta. Muutetussa esityksessään komissio hyväksyi osaksi tai kokonaan 18 näistä tarkistuksista, ja neuvosto teki periaatteessa samoin. Lopputuloksena meille esitellään neuvoston yhteinen kanta, joka on sisällöltään merkittävästi parempi kuin alkuperäinen kanta. Määritelmät on muotoiltu uudelleen ja niistä on tullut selkeämpiä. Uusi 1 artikla selkeytti direktiivin soveltamisalaa. Laittomiin toimiin lisättiin laittomien laitteiden vuokraaminen ja jakelu, ja neuvosto on sisällyttänyt uuteen johdanto-osan 21 kappaleeseen ajatuksen " tietoisesta" toiminnasta.
Arvoisa puhemies, huolimatta siitä, että nämä merkittävät asiat tyydyttävät esittelijää, ne eivät ole riittävä vastapaino sille, että komissio ja neuvosto kieltäytyvät laajentamasta direktiivin soveltamisalaa. Parlamentti on tarkistuksissaan vaatinut ehdollisen pääsyn suojelua tavoitteenaan palveluiden taloudellisen arvon yleisempi suojelu eikä vain maksun saamisen takaaminen palveluiden tarjoajille. Komissio ja neuvosto halusivat kuitenkin pitäytyä vain jälkimmäisessä. Erimielisyys olisi voinut kärjistyä ja pitkittyä, ellei komissaari Monti olisi sitoutunut tilaamaan tutkimusta sen tarkastelemiseksi, voidaanko oikeussuoja mahdollisesti ulottaa palveluihin, jotka käyttävät ehdollista pääsyä muista syistä kuin maksun saamisen takaamiseksi.
Kun on saatu tämä sitoumus, jossa hahmotellaan tulevia mahdollisuuksia laajentaa suojelua, esittelijä katsoo, ettei parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämiä tarkistuksia tarvitse jättää uudestaan käsiteltäväksi. Hän pitää parempana 7 artiklaa koskevaa tarkistusta 2, joka jättää oven auki seuraavaa vaihetta varten, ja yleisemmin hyvänä sitä, että siinä edellytetään vain kahden suositukseen laaditun tarkistuksen hyväksymistä, mikä helpottaa direktiiviluonnoksen pikaista hyväksymistä neuvostossa.
Arvoisa puhemies, toiveemme on, että vaikkakin neuvosto ja komissio rajoittivat direktiivin soveltamisalaa, se auttaa tehokkaammin vastustamaan koodinpurkajien piratismia. Tämän kunnianhimoisen toiveen kera minulla on kunnia jättää suositus toiseen käsittelyyn parlamentin arvioitavaksi.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä Anastassopoulos sanoi, parlamentin huolenaiheena on ollut oikeudellisen tyhjiön täyttäminen ja on muistettava, että kolme toimielintä on uurastanut varsin tehokkaasti, sillä aikaa kului vain vuosi ja kaksi viikkoa, että tämä direktiivi hyväksyttiin, ja kuten esittelijä sanoi, sillä pyritään taistelemaan piratismia vastaan viestinnässä, televisiossa, audiovisuaalisella yms. alalla.
Tämä direktiivi on todellinen direktiivi, sillä se ei sisällä säänteleviä määräyksiä - se jättää jäsenvaltioille reilusti liikkumavaraa lainsäädännön kehittämisessä, sillä jäsenvaltiot voivat turvautua joko rikosoikeuden tai vain vastuuvelvollisuuden soveltamiseen, mikä on mielestäni varsin järkevää.
Direktiivin erityispiirteenä on myös se, että se kattaa koko aiheen. Kuten herra Anastassopoulos sanoi, olemme tässä tapauksessa päättäneet pitää asiaa tältä erää loppuun käsiteltynä, mutta olemme kuitenkin jättäneet tarkistuksella 2 auki sen mahdollisuuden, että jos puutteita ilmenee, voidaan lyhyellä aikavälillä tehdä tarkistuksia. Tämän tarkistuksen 2 lisäksi, jonka tarkoituksena on mahdollistaa esille tulevien puutteiden nopea mukauttaminen, on oikeusasioita käsittelevä valiokunta esittänyt toista tarkistusta, tarkistusta 1, joka koskee yleisesti tärkeänä pidettyä tarvetta, että valtio suojelee maksullisia palveluja.
Mielestäni nämä kolme toimielintä tekee hyvää työtä. Kuten aina - komissaari Monti tietää sen - oikeusasioita käsittelevä valiokunta on osoittanut aina parasta yhteistyöhenkeä. Uskon, että parlamentti voi huomenna hyväksyä tekstin ja ne tarkistukset joita esittelijä siihen ehdottaa, ja niinpä uskon sen merkitsevän edistysaskelta.
On tietenkin muistettava, että kyseessä on tiettyjen perusoikeuksien suojeleminen, joihin kuuluu esimerkiksi oikeus saada tietoa, joka sopii toisaalta yhteen sellaisen yksityisen toiminnan kanssa, joka todellakin mahdollistaa tämän tiedon välittymisen. Uskon, että jäsenvaltiot voivat pian kehittää yhteisön oikeutta ja näin tämä asia saadaan katettua lainsäädännössä ilman suurempia ongelmia.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, haluaisin - enkä tee tätä retorisista syistä - aloittaa onnittelemalla esittelijää Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta. Uskon, että kun hyväksymme hänen ehdottamansa järkevät ja perustellut tarkistukset, tämän erittäin monimutkaista asiaa koskevan direktiivin käsittely saa onnellisen päätöksen erittäin lyhyessä ajassa. Epäilemättä esittelijän kurinalaisuus ja taitavuus neuvottelijana - molemmat piirteet yhdessä - ovat olleet tämän onnistumisen syynä.
Mennäkseni jo asiaan, direktiiviehdotus kattaa suuren joukon interaktiivisia lähetyspalveluja niiden lähetystavasta riippumatta. Nämä ehdolliseen pääsyyn perustuvien palvelujen markkinat kasvavat nopeasti digitaaliteknologian myötä, mutta tätä kasvua saattaa uhata yhtä nopea piratismin kehitys, joka on rinnakkainen - nykyisin kukoistava, kuten esittelijä totesi - teollisuudenala, jolla valmistetaan ja markkinoidaan laitteita, jotka mahdollistavat luvattoman pääsyn näihin palveluihin. Selventääkseni sitä, mitä esittelijä sanoi, teollisuuden lisäksi piratismista on monenlaisia kielteisiä seurauksia, ei ainoastaan palvelujen tarjoajien perimistä maksuista kertyvän tulon menetys, vaan myös ehdollisen pääsyn tarjoajalle sekä myös sisällön tarjoajalle aiheutuvat taloudelliset vahingot. Lisäksi se tuo mukanaan kalliimmat hinnat ja pienemmät valintamahdollisuudet kuluttajalle, joka tulee monesti huijatuksi, sillä useinkaan hänelle ei kerrota, mistä hänen ostamansa laittomasti valmistettu laite on peräisin, ja hänelle uskotellaan, että se on luvallinen laite.
Lähdimme liikkeelle oikeudellisten määräystemme ristiriitaisesta tilanteesta, jolla oli mitä vakavimpia seurauksia näiden palvelujen harjoittamiselle ja myös - esittelijä sanoi niin - sisämarkkinoille. Niinpä yksinkertaisesti sanottuna tämä direktiiviehdotus on tärkeä ja käyttökelpoinen väline vastustaa yhtä erittäin tärkeää teknologisen piratismin muotoa, joka antaa mahdollisuuden päästä suojattuihin palveluihin teknisten laitteiden avulla ilman lainmukaista maksua.
Tämä on luonteenomaista direktiivin soveltamisalalle, sen rakenteelle ja päämäärälle. Direktiivin tavoitteena ei ole suojella pääsyä mihin tahansa suojattuihin etäpalveluihin, vaan sen tarkoituksena on suojella ainoastaan lupamaksullisia palveluja. Näiden lupamaksujen tarkoitus on taata palveluista perittävän maksun saaminen, ja ne kattavat kaikki tähän ehdolliseen pääsyyn perustuen toimitettavat palvelut. Tämä soveltamisalan rajoittaminen - jota esittelijä painotti - on saanut aikaan hedelmällistä pohdiskelua, vuorovaikutuksellista pohdiskelua - jos saan käyttää leikillisesti sanaa - komission ja parlamentin välillä. Tämän vuorovaikutuksen tuloksena parlamentti hyväksyy komission esittämät perustelut, joissa kehotetaan olemaan pitämättä laajempaa taloudellisen arvon käsitettä taattuna oikeudellisena etuna nykyisen korvauskäsitteen ohella. Huomenna äänestämme neuvoston ja komission esityksestä, ja yhdymme siihen, että tässä tapauksessa oikeudellinen väline menettäisi tehoa, jos sääntöjen määräävät ominaisuudet määriteltäisiin huonosti sen vuoksi, että joudumme vastaamaan hyvin monimuotoiseen todellisuuteen.
Kun parlamentti hyväksyy esityksen tällaisena, se on sitä mieltä, että komissio on sitoutunut ryhtymään viipymättä harkitsemaan niitä keinoja, joilla mahdollisimman lyhyen ajan sisällä saataisiin Euroopan säännöstön suojelukseen myös ne palvelut, joita ei tarjota maksua vastaan, mutta joiden kohdalla rikollinen toiminta merkitsee epäilemättä myös sellaisten oikeudellisesti suojeltavissa olevien etujen heikkenemistä, jotka ovat viime kädessä taloudellisia.
Kun tällä tavoin olemme ratkaisseet yhden meitä menettelyn aikana kovasti vaivanneen ristiriidan, joka on suurelta osin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan tekemän tarkistuksen 2 perusteena - joka hyväksyttiin yksimielisesti esittelijän ehdotuksesta, sillä siinä muotoillaan hänen huolenaihettaan sellaisen seurannan toteuttamisesta, jonka puolesta hän on ahkerasti puhunut - yhteisen kannan teksti tuo mukanaan selviä parannuksia, eikä ainoastaan siksi, että se noudattaa parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä laaditun mietinnön lainsäädännöllisiä suuntaviivoja, vaan koska se objektiivisesti ja teknisesti ajateltuna tuo mukanaan tärkeitä parannuksia. Esittelijä mainitsi 1 artiklan täsmentämisen, mutta selvyyden vuoksi voisimme tarkistaa myös 2 artiklan vahvistetut määritelmät. Aukkoja on myös täytetty, esimerkiksi lisäämällä laittomien laitteiden vuokraus ja jakelu tarkkailtaviin toimiin, ja rangaistukset mukautetaan nykyisessä määritelmässään paremmin erilaisiin kansallisiin oikeusjärjestelmiin. Voimme vain olla tyytyväisiä esimerkiksi kovien, konkreettisten ja liian teknisten ilmaisujen korvaamisen osalta, kuten laittomien laitteiden takavarikoinnin, jota olisi joissakin järjestelmissä - kuten esimerkiksi espanjalaisessa - vaikea soveltaa, koska direktiivissä se on muutettu yleisemmäksi ilmaisuksi " laittomien laitteiden poistaminen markkinoilta" , jollainen se on nykyisessä muodossaan ja joka lopulta velvoittaa jokaisen jäsenvaltion noudattamaan sitä oman kansallisen oikeusjärjestelmänsä mukaisesti.
Lopuksi uuteen johdanto-osan kappaleeseen on sisällytetty ajatus tietoisesta toiminnasta, joka antaa kansallisille lainsäädännölle mahdollisuuden kohdistaa seuraamustoimet niihin luvattoman toiminnan harjoittajiin, joiden on osoitettu olleen tietoisia luvattomuudesta. Tämä uudistus ei saa missään tapauksessa vaikuttaa vastuuvelvollisuuteen, joka on kaikissa oikeusjärjestelmissämme objektiivinen käsite, toisin sanoen kaikenlaisista subjektiivisista tulkinnoista riippumaton.
Lyhyesti tämä direktiivi täyttää - vaikkakin osittain - erään merkittävän aukon. Meidän osaltamme kyseessä on merkkipaalu laajemman oikeudellisen suojan välineiden kehittämisessä. Pallo on nyt komissiolla. Toivotaan, että se aloittaa pelin pian.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, voitaisiin kai sanoa, että me parlamentin jäsenet muodostamme " kryptisen veljeskunnan" , joka omistautuu kryptografialle. En tiedä, minkälaisen tehtävän annan nyt tulkeille.
Ensiksi haluan sanoa, että valitan sitä, että emme ole ottaneet uudestaan esille sitä tarkistusehdotusta, joka oli esillä oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa käydyssä keskustelussa. Haluaisimme tämän ehdotuksen avulla tuoda esiin sen, että se, mikä olisi tarkoituksellisesti muotoiltu tämän suojan kiertävällä tavalla, olisi ollut rangaistavaa. Valitan sitä, ettei tämä tule esiin tässä vaiheessa parlamentissa.
Toiseksi haluan ottaa esiin sen vakavan kysymyksen, kun otetaan huomioon ne tiedot, jotka olemme viime aikoina saaneet, ettei ainoastaan Ranskan valtio vaan myös Espanjan valtio on pirstomassa markkinoita tuotteilla, jotka liittyvät suojaukseen. Olen aikaisemmin keskustellut tästä kysymyksestä komissaari Montin kanssa. Olen hyvin pahoillani siitä, ettemme pääse asiassa eteenpäin vaan että kuljemme pikemminkin taaksepäin suojauksen osalta muilla aloilla. Toivon todellakin, että tästä tulee osa työstä sen rauhan, turvallisuuden ja vapauden alueen luomiseksi, josta olemme puhuneet Amsterdamin sopimuksen jälkeen.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, haluaisin ennen kaikkea kiittää oikeusasioita käsittelevän valiokunnan jäseniä, erityisesti herra Anastassopoulosia, siitä, miten nopeasti hän on tutkinut tätä tärkeää ja hankalaa ehdotusta. Haluan myös onnitella henkilökohtaisesti esittelijää, joka on paitsi osoittanut perehtyneensä aiheeseen syvällisesti myös osoittanut jälleen kerran kykenevänsä terävään poliittiseen ajatteluun. Tämän johdosta toivon, että direktiivi hyväksytään ja pannaan täytäntöön pikaisesti. Viittaan erityisesti sen ensimmäisessä käsittelyssä esitellyn keskeisen tarkistuksen peruuttamiseen, jonka tarkoituksena oli laajentaa ehdotuksen soveltamisalaa.
Kuten suosituksen näkemyksiä heijastavassa mietinnössä on todettu, komissio on sitoutunut tutkimaan erityisellä tutkimuksella ehdolliseen pääsyyn perustuvien järjestelmien käyttöä muihin tarkoituksiin kuin asianmukaisten maksujen varmistamiseksi ja sitoutuneet ottamaan huomioon juridiset ja taloudelliset vaikutukset yhtenäismarkkinoihin sekä tarpeen ottaa käyttöön erityinen oikeussuoja. Tällaista tutkimusta koskeva tarjouskilpailu on julkaistu Virallisessa lehdessä 10. heinäkuuta 1998, ja minulla on ilo kertoa, että kyseisen sopimuksen hallinnolliset valmistelut ovat nyt jo loppuvaiheessa.
Komissio hyväksyy siis mielellään parlamentin toisen tarkistuksen, jonka tarkoituksena on luoda oikeudellinen perusta, joka mahdollistaa direktiivin ja erityisesti tärkeän, määritelmät sisältävän 2 artiklan säännöllisen tarkistamisen teknisen ja taloudellisen kehityksen valossa.
Ensimmäisellä tarkistuksella lisätään uusi johdantokappale, joka selkeyttää osaltaan direktiivin tavoitteita. Se on samansisältöinen kuin ensimmäisen käsittelyn tarkistus 10, joka sisältyi komission muutettuun ehdotukseen, jota neuvosto ei kuitenkaan hyväksynyt. Panen tyytyväisenä merkille tuon tarkistuksen uuden muotoilun, ja voin kertoa, että komissio hyväksyy sen mielellään. Komissio aikoo puolustaa neuvostossa uutta muutettua ehdotusta, jotta Euroopan parlamentin tarkistukset otettaisiin huomioon, tarkoituksenaan taivuttaa neuvosto tekemään tarvittavat johtopäätökset ja hyväksymään omasta puolestaan näin tarkistetun tekstin.
Kiitän vielä kerran herra Anastassopoulosia ja kaikkia niitä, jotka ovat työskennelleet asian puolesta, mitä voimme todellakin pitää, arvoisa puhemies, yhtenä esimerkkinä toimielintemme välisestä miellyttävästä ja ripeästä interaktiivisesta yhteistyöstä.

Puhemies
Kiitän komissaari Montia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tutkintojen tunnustaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0319/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän perustamisesta vapauttamisdirektiivien soveltamisalaan kuuluvan ammatillisen toiminnan osalta ja siirtymätoimenpiteistä sekä tutkintotodistusten yleisen tunnustamisjärjestelmän täydentämisestä (C4-0422/98-96/0031(COD)) (Esittelijä: E. Gebhardt).

Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komissaari Monti, ensiksi haluaisin kiittää kaikkia kollegoita, jotka ovat tukeneet minua käsiteltävänä olevaa mietintöä koskevassa työssä.
Se, että oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on hyväksynyt mietinnön yksimielisesti, on helpottanut asian saattamista päätökseen. Se luo parhaan perustan yhteisen kannan muutokselle, joka on välttämätön. Kysymys on tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän perustamisesta kaupan, käsiteollisuuden ja teollisuuden osalta. Neuvosto haluaa 3 artiklan 1 kohdassa, että tapauksissa, joissa pätevyyttä epäillään riittämättömäksi, hakija voi osoittaa hankkineensa puuttuneet tiedot ja taidot jäsenvaltion valinnan mukaan joko suorittamalla sopeutumisajan tai osallistumalla kelpoisuuskokeeseen.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta on kanssani samaa mieltä siitä, että hakijalle on annettava mahdollisuus valita menettelytapa riittävien tietojen ja pätevyyden osoittamiseksi. Siihen on hyviä syitä. Se, joka haluaisi asettua asumaan toiseen maahan ja tehdä siellä työtä, osaa itse arvioida, kuinka hän voi osoittaa, että hänen ammatillinen pätevyytensä vastaa sen maan vaatimuksia, jossa hän haluaa harjoittaa tointaan. Hänen täytyy sen vuoksi itse saada päättää, osallistuuko hän kelpoisuuskokeeseen vai suorittaako hän mieluummin sopetumisajan. Häntä ei myöskään saa rasittaa hänelle mahdollisesti erittäin vieraan byrokratian säännöillä. Loppujen lopuksi kysymys on esteiden purkamisesta, ei niiden rakentamisesta.
Kahdessa ensimmäisessä horisontaalisessa direktiivissä, jotka koskevat tutkintotodistusten tunnustamista, hakijoille annettiin tämä valinnanmahdollisuus. Eurooppalaisen lainsäädännön johdonmukaisuuden ja avoimuuden kannalta on tärkeää ja tarpeellista sisällyttää tämä järjestely myös kolmanteen direktiiviin, josta me tässä neuvottelemme. Kun se otetaan huomioon, meidän on muutettava yhteistä kantaa, ja luulen, että se ei ole meille vaikeaa.
Oletan, että tällä hetkellä parlamentin jäsenten työhuoneissa ei ole montakaan monitoria enempää auki kuin kollegoita on läsnä täällä täysistunnossa. Olisi väärin tehdä siitä sellainen johtopäätös, että tapamme parhaillaan aikaa käsittelemällä sivuseikkoja. Tunnustamisjärjestelmää koskeva direktiivi kaupan, käsiteollisuuden ja teollisuuden osalta on ennemminkin erittäin tärkeä. Se käy ilmi jo yhdestä ainoasta luvusta. Teemme nyt 35 vapauttamisdirektiivistä, jotka on säädetty vuosien kuluessa, yhden ainoan direktiivin. Kun se astuu voimaan, 35 vanhaa direktiiviä mitätöidään yhdellä iskulla. Se on minun näkemykseni eurooppalaisen lainsäädännön konsolidoinnista. Se lisää avoimuutta, vaikka maallikoita todennäköisesti alkaakin pyörryttää, kun annamme käsiteltävänä olevan tekstin heidän käsiinsä. Niin ei pitäisi välttämättä käydä. Jotta voisimme todella tulla kansalaisia vastaan, meidän pitää siis tulevaisuudessa ponnekkaammin pyrkiä muotoilemaan helposti luettavia tekstejä. Muuten jopa pieni määrä lakeja säikäyttää ihmiset.
Mainitsen huonona esimerkkinä tarkistusehdotuksen, jonka itse esitin. Siinä on neljä virkettä ja siinä puututaan ainoastaan yhteen yhteisen kannan kohtaan. Ehdotuksessa se vaatii 36 riviä ja jo ensimmäinen virke, jossa on 82 sanaa, on pitkä kuin lapamato. Toisessa virkkeessä on komeat 50 sanaa ja kolmannessa enää vain 30. Vertailun vuoksi seuraava esimerkki: silloin kun toimittajat vielä mittasivat sähkösanomiaan sanojen lukumäärän perusteella, 500 sanan mittainen kirjeevaihtajan laatima raportti kaukomailla sattuneesta tärkeästä tapahtumasta oli täysimittainen. Tai tarkastelkaa kymmentä käskyä: niissä sanotaan erittäin paljon pientä sanamäärää käyttäen. Sitä ei voi perustella sillä, että Mooses, jolla ei ollut tietokoneen tekstinkäsittelyohjelmaa käytettävissään ja jonka piti suurella vaivalla hakata tekstit kiviin, olisi ollut laiska - teksti on yksinkertaisesti hyvin muotoiltu!
Se tunnustamisjärjestelmää koskevan direktiivin rumasta ulkoasusta. Direktiivin tarkoitus on poistaa 35 vanhaa määräystä selkeyden ja oikeusturvan parantamiseksi. Pidän sitä erittäin tärkeänä. Muut voisivat sanoa, että direktiivi on vaivannäköä vaatinut työ, onnistunut lainsäädäntötekninen korjaus, ei sen enempää. Se on kuitenkin enemmän. Tämä tunnustamisjärjestelmää koskeva direktiivi on jopa paljon enemmän - jos sitä arvioidaan oikealla tavalla. Se auttaa toteuttamaan tärkeää kansalaisten oikeutta Euroopan unionissa, oikeutta liikkua vapaasti.
Muistakaamme: vasta Maastrichstin sopimuksesta lähtien kansalaisten oikeudet ovat olleet osa sopimuskokoelmaa, johon meidän Euroopan unionimme perustuu. Ne ovat luonteeltaan perusoikeuksia, mutta niitä ei ole kuitenkaan laadittu kattamaan kovin laajoja alueita. Vapaudesta liikkua vapaasti puhutaan 8a artiklassa: jokaisella unionin kansalaisella on oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella - tietenkin säädettyjen rajoitusten ja ehtojen rajoissa. Sitä voisi nimittää paperille kirjoitetuksi ehtojen rajoittamaksi vapaudeksi liikkua.
Käsiteltävänä oleva direktiivi lisää todellisia mahdollisuuksia liikkua vapaasti ja näitä mahdollisuuksia voi vaatia itselleen. On kuitenkin niin, että vapaasti voi liikkua vain se, joka voi asua ja harjoittaa ammattiaan valitsemassaan paikassa. Kahden direktiivin avulla olemme jo päässeet alkuun, nyt osoitamme vihreää valoa kaupan, käsiteollisuuden ja teollisuuden ammatinharjoittajille. Byrokraattiset esteet on poistettu tieltä ja esitetty tarkistusehdotus huolehtii välttämättömästä oikeudenmukaisuudesta.
Tältä näyttää siirtyminen paperille kirjatuista kansalaisten oikeuksista elettyyn todellisuuteen. Tutkintotodistusten tunnustaminen on tärkeä askel tällä tiellä. Se ei ainoastaan poista kahleita, jotka estävät nuoria ihmisiä harjoittamasta ammattiaan, vaan sillä on merkitystä myös kamppailussa työttömyyden vitsausta vastaan Euroopassa. Miksi? Sen vuoksi, että takaamalla ammatin harjoittamisen vapaasti eri puolilla Eurooppaa vaikutamme usein epäedulliseen työn jakautumiseen.
Mehän kaikki tunnemme kokonaisten alojen valitukset siitä, että tietyillä alueilla niillä olisi tarjota tarpeeksi työtä, mutta ne eivät löydä sopivaa työvoimaa. Toisella alueella nuori ei uskalla kouluttautua unelma-ammattiinsa, koska hänelle ei lopulta ole siellä sen alan työtä. Tämän direktiivin, josta äänestämme huomenna, takaaman sijoittautumisvapauden avulla huolehditaan tarpeellisesta työvoiman liikkuvuudesta. Kysymys ei ole vain taloudellisesti välttämättömästä asiasta, vaan monille, jotka ovat riippuvaisia ammatistaan, se merkitsee myös osuutta elämän onnen osalta.
En voi kuvitella mitään parempaa palvelusta, jonka politiikka voisi antaa kansalaisille, kuin edesauttaa heidän toiveidensa ja unelmiensa toteutumista. Sen jälkeen kun olemme euron avulla kokonaan toteuttaneet Euroopan talous- ja rahaliiton, näkymä Euroopan kansalaisten ja heidän oikeuksiensa suuntaan on esteetön. Kansalaisten oikeuksien toteuttaminen riippuu meistä. Luulen, että jos tunnustamisjärjestelmää koskevaa direktiiviä tarkastellaan tästä näkökulmasta, sen todellinen merkitys tulee esiin. Se ei kuitenkaan saa jäädä ainoaksi. On paljon mahdollisuuksia tehdä Euroopasta hyödyllinen kansalaisille kansalaisten oikeuksien avulla. Vain muutamia kuukausia sitten päätimme De Clercqin mietinnön myötä kokonaisesta luettelosta. Toteuttakaamme se!
Lopuksi minun täytyy korjata tarkistusehdotuksessa oleva käsitteellinen epätarkkuus. Ilmeisesti joihinkin kieliversioihin on livahtanyt termi " edunsaaja" termin " hakija" sijaan. Ainoastaan käsite hakija on järkevä ja vastaa ranskankieliseen alkuperäistekstiin valitsemaani termiä demandeur . Pyydän, että tämä kohta korjataan kaikkiin kieliversioihin asianmukaisesti.

Florio
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, myös kaupan, teollisuuden ja käsiteollisuuden työntekijöiden kotijäsenvaltioissaan saamat tutkintotodistukset tullaan pian tunnustamaan niissä jäsenvaltioissa, joihin he aikovat asettua. Järjestelmä, jota olemme valmistelemassa ja jonka aiomme hyväksyä toisessa käsittelyssä, on todellinen yleinen tunnustamisjärjestelmä, joka perustuu tuomioistuimen Glassopoulo-päätöksen mukaiseen tunnustamismekanismiin. Se liittyy ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettuja tutkintotodistuksia koskevaan direktiiviin 89/48/ETY ja ammatillista koulutusta koskevaan direktiiviin 92/51/ETY, joiden päivittämistä tehdään parhaillaan niiden saattamiseksi Glassopoulo-päätöksen mukaisiksi ja niiden yksinkertaistamiseksi hyödyllisellä tavalla.
Komissio ja neuvosto ovat hyväksyneet parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymät tarkistukset. Neuvosto on lisäksi esittänyt joitakin muutoksia, joista suurin osa on hyväksyttäviä, kuten esimerkiksi koulutuksen kestoa koskevien vaatimusten lieventäminen käytännön kokemuksen painottamiseksi. Ennen kuin jäsenvaltio antaa luvan jonkin toiminnan harjoittamiselle teollisuuden tai kaupan alalla tai käsityöalalla, sen on verrattava muissa jäsenvaltioissa annettujen tutkintotodistusten ja kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen osoittamia tietoja ja pätevyyttä kansallisissa säännöissä vaadittuun pätevyyteen. Jos ne vastaavat toisiaan, jäsenvaltion on tunnustettava oikeus harjoittaa ammattia. Vastaanottavan jäsenvaltion on saatettava menettely päätökseen neljän kuukauden kuluessa pyynnön esittämisestä. Mikäli pyyntö evätään, asiasta on mahdollista valittaa oikeusteitse. Jos kotijäsenvaltiossa ja vastaanottavassa jäsenvaltiossa annettu koulutus poikkeavat toisistaan, ammatinharjoittaja voi osoittaa hankkineensa puuttuvat taidot sopeutumisajan tai kelpoisuuskokeen kautta.
Ainoa ristiriita, joka edelleen vallitsee parlamentin ja ministerineuvoston välillä, koskee sitä, onko henkilöllä oikeus valita sopeutumisajan ja kelpoisuuskokeen välillä. Neuvosto esittää yhteisessä kannassaan, että valinnan saisi tehdä vastaanottava jäsenvaltio, jonka olisi kuitenkin otettava huomoon maahanmuuttajan toiveet. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta sen sijaan katsoo yksimielisesti - ja mielestäni oikein - että valinta kuuluu ammatinharjoittajalle, ja tähän on kaksi syytä: toisaalta hallinnolliset vaikeudet, joihin tutkintonsa tunnustamista toisessa jäsenvaltiossa hakevat henkilöt törmäävät, lisääntyisivät muuten entisestään, ja toisaalta tarve säilyttää tässäkin tapauksessa johdonmukaisuus tämän direktiivin ja tutkintotodistusten yleisen tunnustusjärjestelmän välillä, joka on jo pantu täytäntöön direktiiveillä 89/48 ja 92/51, jotka jättävät valinnan sopeutumisajan ja kelpoisuuskokeen välillä maahan muuttavan ammatinharjoittajan tehtäväksi.
Viimeinen tärkeä seikka koskee menettelyä, jolla muutetaan direktiivin A liitettä. Uskon, että päätös säilyttää ennallaan direktiiviin jo sisällytetty yhteispäätösmenettely on oikea, koska usein liitteissä viitataan vain luonteeltaan lainsäädännöllisiin asioihin, jotka edellyttävät lainsäädäntömenettelyä.
Lopuksi onnittelen rouva Gebhardtia hänen tekemästään työstä ja toivon, että ministerineuvosto ottaa huomioon Euroopan parlamentin esille ottamat seikat ja että direktiivi voidaan pian hyväksyä lopullisesti.

Ryynänen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän täydentäminen on todella tarpeen vapaan liikkuvuuden lisäämiseksi ja kansalaisten yhdenvertaisuuden ja oikeusturvan parantamiseksi. Tutkintonsa tunnustamista hakevan on kuitenkin saatava itse valita menettely, jolla hän osoittaa pätevyytensä joko sopeutumisajan tai kelpoisuuskokeen kautta. Minäkin edelläpuhuneiden tavoin toivon, että neuvosto todella hyväksyy vielä tämän esittelijän tarkistuksen. Näin lopputulos vastaisi myös horisontaalisten direktiivien linjaa.
Kokonaisuudessaan tutkintojen ja pätevyyksien vastavuoroinen tunnustaminen on keskeinen alue eurooppalaisen yhteistyön kehittämisessä käytännön tasolla. Kyse on paitsi ammatillisesta liikkuvuudesta myös opiskelijoiden ja nuorten osallistumisesta koulutus- ja vaihto-ohjelmiin sekä halusta hankkia opiskelun ohella kokemuksia ja valmiuksia eurooppalaiseen yhteistyöhön. Esimerkiksi Sokrates- ja Leonardo-ohjelmat, joita parhaillaan uudistetaan, ovat hyviä välineitä keskinäisen ymmärtämisen ja eurooppalaisen tietoisuuden kehittämisessä. Mutta opiskeluun on liityttävä samalla tietoisuus siitä, että hankittu tutkinto tai kelpoisuus myös tunnustetaan toisessa jäsenmaassa.
Ongelmana on edelleen myös tiedonpuute yleisen tunnustamisjärjestelmän toimimisesta ja vetoamismahdollisuuksista. Työskentelyolosuhteita ja avoimia työpaikkoja koskevan tiedon levittämistä on kehitettävä Eures-verkon kautta. Myös Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus tekee hyvää työtä vastavuoroisen ammattipätevyyden tunnustamiseksi.
Komission on nyt syytä seurata hyvin tarkoin tunnustamisjärjestelmän soveltamisesta saatuja kokemuksia ja mahdollisia käytännön ongelmia sekä ryhtyä tarvittaviin lisätoimiin vertailevan tutkimuksen ja edistymisen perusteella.

Monti
Suhtaudun hyvin myötätuntoisesti erääseen huomautukseen, jonka esittelijä, rouva Gebhardt, teki. Tähän kellonaikaan parlamentti ei ehkä ole kovin täynnä ihmisiä, vaikka tämä direktiivi kaikessa yksinkertaisuudessaan ja juuri yksinkertaisuutensa vuoksi on todella merkittävä. Näin on kolmesta syystä: kyse on ainutlaatuisesta yksinkertaistamisesta; se koskee suoraan kansalaisten Eurooppaa; ja se koskee tarkemmin työn liikkuvuutta, joka on hyvin tärkeää yksittäisen kansalaisen vapauksien toteutumisen kannalta ja joka on hyvin tärkeää ennen kaikkea talous- ja rahaliitossa. Talous- ja rahaliitossa on tärkeää, että työn liikkuvuus on suurta; tiedämme hyvin, että meillä Euroopassa, toisin kuin Yhdysvalloissa, tulee aina vallitsemaan kielellinen monimuotoisuus, emmekä haluakaan päästä siitä eroon, mutta ainakin voimme ja meidän täytyykin vähentää ihmisten luomia esteitä, kuten kaikkia niitä vaikeuksia, joista tällä direktiivillä yritetään päästä eroon.
Olen iloinen siitä, että parlamentti voi hyväksyä lähes kokonaan neuvoston hyväksymän yhteisen kannan. Kiitän esittelijää, rouva Gebhardtia, ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevää valiokuntaa rakentavasta suhtautumisesta. Komissio hyväksyy tarkistuksen, jossa sallitaan maahanmuuttajalle oikeus valita kelpoisuuskoe tai sopeutumisaika. Kyse on todellakin määräyksestä, jolla pyritään parantamaan ammatinharjoittajien vapaata liikkuvuutta. Tämä direktiivi on tärkeä, koska paitsi että sillä yksinkertaistetaan yhteisöoikeutta yhdistämällä 35 direktiiviä yhteen tekstiin, sillä ulotetaan tutkintotodistusten tunnustaminen joillekin ammattialoille, joita ei ole vielä otettu huomioon yleisessä järjestelmässä.
Haluan myös muistuttaa siitä, että Euroopan parlamentin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta on mielestäni hyvin johdonmukaisesti tukenut tätä ehdotusta keinona torjua työttömyyttä, joka on ongelma, johon on hyvin vaikeaa löytää tehokkaita ja toimivia ratkaisuja. Tämä on nyt sellainen!

Puhemies
Kiitän komissaari Montia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ensimmäisen asteen tuomioistuin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana D. Martinin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0290/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom muuttamiseksi siten, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi antaa ratkaisuja yhden tuomarin kokoonpanossa (6290/97 - C4-0218/97-97/0908(CNS).

Martin, David
Arvoisa puhemies, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin perustettiin vuonna 1988 ja se käsitteli ensimmäiset asiansa vuonna 1989. Sen perustaminen johtui siitä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei enää kyennyt selviytymään työtaakastaan.
Tosiasia on, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella oli vuonna 1989 käsiteltävänään 55 asiaa, kun vuonna 1997 niitä oli 624. Vaikka 624 on huomattavan suuri määrä asioita, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt hoitaa ne tehokkaasti. Valitettavasti vuoden 1997 lopulla keskeneräisiä asioita oli 1 106.
Olemme siis kriisitilanteessa. On selvää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei pysty selviytymään työtaakastaan, ja viivästynyt oikeuskäsittely vaikuttaa usein oikeuden laatuun. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työtaakan odotetaan lisääntyvän edelleen, kun tavaramerkkipäätöksiä vastaan nostettavia kanteita alkaa virrata tuomioistuinjärjestelmän käsiteltäväksi.
Tuomioistuin pyrkii luonnollisesti ja aivan oikein etsimään keinoja, joilla se voisi nopeuttaa asioiden käsittelyä. Tänään käsiteltävänämme olevan ehdotuksen perusajatus on se, että tietyntyyppiset asiat, ensisijaisesti ne, joiden käsittely ei edellytä monimutkaisia oikeudellisia pohdintoja, pitäisi antaa yhden tuomarin ratkaistavaksi kolmen tai viiden tuomarin jaostojen sijasta. Tästä asiasta kiisteltiin paljon valiokunnassa, ja ensimmäisessä äänestyksessä äänet menivät tasan kahdeksan jäsenen puoltaessa ehdotusta, kahdeksan vastustaessa ja kahden äänestäessä tyhjää. Lopuksi järjestimme uuden äänestyksen, jossa valiokunta päätti kannattaa ehdotusta.
Lyhyesti sanottuna ehdotusta vastustettiin siksi, että siirtymällä yhden tuomarin järjestelmään me heikentäisimme tuomioistuimen monikansallista luonnetta. Monet oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsenistä olivat sitä mieltä, että eri oikeusjärjestelmien ja eri lainkäyttökulttuurien pitäisi olla edustettuna kaikessa päätöksenteossa. Myös se vaara on olemassa, että päätös yhdistettäisiin tiettyyn kansallisuuteen. Esimerkiksi italialaista tuomaria, joka tekisi johdonmukaisesti tietyntyyppisiä päätöksiä poiketen kollegojensa näkemyksistä, voitaisiin väärin perustein syyttää kansallisten etujen ajamisesta tekemissään päätöksissä. Tämän vuoksi oltiin sitä mieltä, että mahdollisuus saada selville tuomarin kansallisuus saattaisi alkaa heikentää suuren yleisön luottamusta tuomioistuimeen.
Jotkut jäsenet olivat sitä mieltä, että tämä väite on väärä ja että meidän olisi luotettava kaikkiin tuomareihin heidän kansallisuudestaan riippumatta, koska olemme osa Euroopan laajuista järjestelmää.
Lopulta valiokunta äänesti ehdotuksen puolesta, koska meillä ei ollut valittavana mitään muita konkreettisia ehdotuksia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsittelyn nopeuttamiseksi. Vaikka yhden tuomarin kokoonpano ei säästäisikään paljon aikaa, kuten tuomioistuin on väittänyt, olimme kuitenkin sitä mieltä, että se säästäisi jonkin verran aikaa. Vuodessa voitaisiin käsitellä ehkä 10 % enemmän asioita. Se jättää meille kuitenkin merkittävän ongelman, eikä kukaan valiokunnan jäsenistä - riippumatta siitä, oliko hän äänestänyt ehdotuksen puolesta tai sitä vastaan - uskonut, että tämä olisi lopullinen ratkaisu EY: n tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ongelmiin niiden työtaakkojen käsittelyssä.
Valiokunta on ehdottanut, että vastaisuudessa meidän olisi pohdittava mahdollisuuksia lisätä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomareiden määrää, parantaa tuomioistuimen henkilöstörakenteita ja siirtyä käyttämään erikoistuneita jaostoja asioiden käsittelyn nopeuttamiseksi ja että meidän olisi myös tarkasteltava uudelleen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen valtuuksia tulevassa hallitusten välisessä konferenssissa. Kuuluvatko esimerkiksi henkilöstöasiat tälle tuomioistuimelle? Eikö olisi parempi ratkaisu etsiä jokin muu oikeusistuin niiden ratkaisemiseksi? Nämä asiat muodostavat huomattavan suuren osuuden tuomioistuimen työstä.
Vaikka siis lopulta päätimme kannattaa tätä ehdotusta, suhtaudumme siihen tietyllä varauksella ja toivomme, että kyseessä ei ole pitkän aikavälin ratkaisu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ongelmiin. Meidän on palattava tähän aiheeseen, ja se tapahtuu mahdollisesti hallitusten välisessä konferenssissa tai joka tapauksessa jossakin tulevassa foorumissa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, koska rouva Mosiek-Urbahn ei ole paikalla, on minulla kunniakas mutta vaikea tehtävä esitellä tänä iltana Euroopan kansanpuolueen ryhmän yhteinen kanta, joka tukee neuvoston päätösehdotusta, jolla pyritään antamaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle mahdollisuus toimia yhden tuomarin kokoonpanossa, vaikka henkilökohtaisesti suhtaudun tähän ehdotukseen tietyin varauksin, joihin palaan tuonnempana.
Painotan esittelijän suurenmoista esitystä, joka on sitä paitsi vain vaatimaton osoitus siitä tavasta, jolla hän on tehnyt tätä monimutkaista ja kiisteltyä mietintöä, ja haluan korostaa ensinnäkin, että Euroopan kansanpuolueen ryhmän ja epäilemättä myös huomenna parlamentin enemmistön puoltava ääni on luottamuksen osoitus tuomioistuimelle ja niille, jotka siihen kuuluvat, sillä meidän toimivaltamme riittää vain siihen, että laadimme mietinnön neuvoston päätöksen 2 artiklan 4 kohdan muuttamisesta. Toisin sanoen ei parlamentilla eikä muuten komissiollakaan ole minkäänlaisia toimielimellisiä valtuuksia esittää mielipiteitä työjärjestyksen muuttamisen osalta.
Kaikesta huolimatta on erittäin vaikeaa arvioida lainsäädäntöehdotusta jättämällä sivuun ne työjärjestyksen muutokset, jotka siihen liittyvät ja voivat liittyä myös tulevaisuudessa. Nämä muutokset tulevat määräämään ne olosuhteet, joiden puitteissa tätä toimielintä tullaan pyytämään tekemään päätös tietyn asian osalta.
Toistan, että parlamentti allekirjoittaa huomenna tyhjän sekin, jonka sisältö ja mahdolliset eräpäivät ovat yksinomaan tuomioistuimen ja neuvoston vastuulla. Hyvät parlamentin jäsenet, luottamus ei voisi olla enää vahvempi.
Ottakaamme vielä esille joitakin esittelijän käyttämiä argumentteja. Euroopan kansanpuolueen ryhmä pitää myönteisenä tähän toimeen sisältyvää huolta talousarvion tehokkuudesta, on sen osalta samaa mieltä, ja rohkaisee sen julkituomista, sillä parhaimpien arvioiden mukaan tehokkaan työn määrä nousee 10 % ilman minkäänlaisia lisäkustannuksia. Suurimman mahdollisen vastineen saaminen jokaiselle yhteisön eculle on parlamentin jatkuva huolenaihe, ja siksi emme voi olla iloitsematta tästä ehdotuksesta.
Myös maineikkaiden tuomarien esittämä argumentti siitä, että pahinta uhkaa tuomioistuimen legitiimiydelle merkitsee kollegiaalinen menettely, on asianmukainen. Esittelijä jo sanoikin: myöhäisessä vaiheessa ilmenevä oikeus ei ole oikeutta. Tuomioistuimen legitiimiys vahvistuu, kun prosessiin tarvittava aika lyhenee. Se on totta. Oikeuden on kuitenkin ansaittava se.
Lopuksi huomenna annettava puoltava ääni on osoitus siitä, että parlamentilla ei ole minkäänlaisia varauksia yhden tuomarin kokoonpanossa toimivan tuomioistuimen kykyjen tai puolueettomuuden suhteen. On totta, että sillä on ollut pitkän historiansa aikana tarpeeksi todisteita siitä mahdollisuudesta, jolla jaostojen puheenjohtajat ylpeilevät täyttäessään tapausten jakamistehtäväänsä.
Näin siis Euroopan kansanpuolueen enemmistö äänestää ehdotuksen puolesta.
Arvoisa puhemies, nyt pyydän saada korottaa ääneni niiden puolesta, joilla on varauksia, jotka esitämme huomenna rakentavassa erimielisyydessä enemmistön kanssa. Jos asiain tilan huononemista - jonka ennustetaan olevan vakava tulevien yhteisön tavaramerkkiä koskevien konfliktien vuoksi - yritetään korjata parantamalla tehokkuutta 5 tai 10 % - on se kehnosti laadittu ratkaisu. Toimielinten toiminnan luonteesta johtuen tämä viivästyttää ongelman suoraa ja oikeutettua käsittelyä lähitulevaisuudessa. Toimielinten kiireisen toimintasuunnitelman huomioon ottaen meidän on muistettava, että asiaan palaaminen on vaikeaa.
Mainittujen tuomarien mukaan 150 Alicantesta vuoden loppuun mennessä tulevaa kannetta aiheuttaisi vakavan ongelman. No, en halua olla kuin Kassandra, hyvä jäsenet, mutta tämä ratkaisu varmistaa kriisin syntymisen.
Meidän kantaa ottavien, kuten minun, haluttomuus ei johdu ainoastaan käytäntöön tai tämänhetkiseen tilanteeseen, vaan myös sisältöön liittyvistä syistä. Esittelijä puhui monimuotoisuudesta. Se on totta, kulttuurin ja oikeusperinteen monimuotoisuus on yksi eurooppalaisen oikeusjärjestelmän peruskivistä. Tämä pitää erityisen hyvin paikkansa yhteisön tuomioistuimen kohdalla. Kyse ei ole epäluottamuksesta ketään kohtaan ja vähiten toimielintä kohtaan. Kiistäköön kuitenkin ken voi väitteeni siitä, että monimuotoinen kollegion antama tuomio ainakin tässä Euroopan rakentamisen vaiheessa hyväksyttäisiin paremmin julkisuudessa. Arvoisa puhemies, jos oikeus on lähtöisin kansasta, kansan on se sellaisena nähtävä. Kiistäköön ken voi myös sen, että antiikin Kreikasta asti yksi kollegion tehtävistä on ollut juuri yhdistyä elimeksi, jonka on viime kädessä puhuttava aina yhdellä äänellä, samalla äänellä, maailman eri laidoilta tulevien äänellä, jotka koostuvat hyvin erilaisista, erilaatuisista ja monenlaisista kokemuksista.
Lopuksi, eikö olisi ymmärrettävää, eikö ole jopa ennakoitavissa, että ratkaisuja vailla olevassa tilassa, kun asiat huononevat, yhteisön tuomioistuin ja neuvosto - sillä kuten jo olemme sanoneet, parlamentti ja komissio olisivat vain voimattomia todistajia - lisäisivät niitä asioita, jotka voidaan siirtää yhden tuomarin käsiteltäväksi. Tämä merkitsisi epäilemättä säästöä, mutta säästöä erittäin lyhyellä aikavälillä eikä siinä otettaisi huomioon taloudellisten kustannusten lisäksi yhteiskunnallisia kustannuksia, jotka siihen sitä paitsi epäilemättä liittyisivät.
No niin, arvoisa puhemies, mielestäni aihetta on käsiteltävä perusteellisesti. Esittelijän ehdottamien ratkaisujen lisäksi haluaisin lisätä virkamiehiä koskevien tiettyjen kustannuksiin liittyvien etuoikeuksien tarkistamisen.
Lopuksi, arvoisa puhemies, Churchillin sanoja selittääkseni, oikeudenmukaisuus on kallista, mutta jos Euroopan unionin on taisteltava jonkin asian puolesta tällä tavoin, on se nimenomaan oikeudenmukaisen Euroopan rakentaminen. Sillä Euroopassa joko on oikeudenmukaisuutta tai sitten sitä ei ole.

Thors
Arvoisa puhemies, olemme oikeastaan aika kummallisessa tilanteessa, sillä me kaikki kolme tähän mennessä puhuneet, minä mukaan luettuna, olemme olleet ehdotusta vastaan. Olemme myös tilanteessa, joka merkitsee sitä, että kaikkien kolmen toimielimen lakiosastoissa ollaan hieman eri perusteluin sitä mieltä, ettei ehdotus ole toivottava. Käsitykseni mukaan keskeistä heidän perusteluissaan on ensiksikin yhteisön oikeuden luottamuksellisuus ja toiseksi, ettei se ratkaise tehokkuusongelmaa. Edelliset puhujat ovat juuri todenneet, ettei tehokkuusongelmaa ole ratkaistu.
Omalta kohdaltani pidän ratkaisevana kollegiaalisen päätöksenteon puolustamista. Tarvitsemme kollegiaalista päätöksentekoa vaikeita päätöksiä tehtäessä. Luulen, että meidän on nyt tarkasteltava vakavasti tilannetta yhteisön oikeuden puolustamisen kannalta.
Viime päivinä täällä Ranskassa on pidetty kokous, poliittinen kokous, jossa hyökättiin hyvin kärkevästi yhteisön oikeudellista järjestelmää vastaan, ja enää ei esimerkiksi haluta puolustaa sitä, että yhteisön oikeudella olisi suoraa vaikutusta kansalaisiin. Nähtävissä on useampia tällaisia hyökkäyksiä yhteisön oikeutta vastaan, joka kuitenkin nimenomaan pitää yhdessä oikeusjärjestelmäämme ja EU: tamme.
Meidän on kuitenkin tarkasteltava hyvin vakavasti sitä, että meillä on tuomioistuimia, jotka toimivat niin, että kansalaiset luottavat niihin. Keskeinen asia tässä on kollegiaalinen järjestelmä. Hyvä komissaari! Toivon sen vuoksi David Martinin tavoin, että otatte vakavissanne esiin tämän tuomioistuinten toimintaa koskevan kysymyksen seuraavassa hallitusten välisessä konferenssissa, mielellään mahdollisimman nopeasti Wienissä, mutta ainakin silloin, kun hallitusten välinen minikonferenssi alkaa. Omalta osaltani haluan toimia sen puolesta, että sama tavoite on olemassa Suomen puheenjohtajuuskaudella, koska tämä on tärkeää EU: n oikeusyhteisön koossa pitämiseksi.
Lopuksi haluan vain sanoa, että suuri osa liberaaliryhmästä aikoo äänestää ehdotusta vastaan.

Ullmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, henkilönä, joka tuntee tarkoin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan keskustelussa esitetyt epäilykset sitä kohtaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi antaa ratkaisuja yhden tuomarin kokoonpanossa, ja joka voisi nyt kuulla ne vielä kerran, haluaisin puolueryhmäni puolesta kannattaa Martinin mietintöä, sen jälkeen kun myös institutionaalisten asioiden valiokunta on kannattanut asiaa samassa hengessä.
Tässä perusteluni: tuomioistuin on itse tehnyt aloitteen uudesta järjestelystä ja se on myös esittänyt näkemyksensä perusteellisesti oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa. Itse uutta järjestelyä voidaan soveltaa vain jaoston päätöksen jälkeen, siis nimenomaan vasta jaoston päätöksen kautta. Sen vaikutusalue on niin tarkkaan rajattu, että oikeusturvan heikkenemistä ei tarvitse pelätä.
Tätä uutta järjestelyä, joka koskee yhden tuomarin kokoonpanossa tehtäviä päätöksiä, ei myöskään voida korvata kaikilla mahdollisilla muilla ehdotuksilla, joita on esitetty tuomioistuimen henkilöstöjärjestelyiksi. Viimeinen perusteluni on, luulen niin, kaikkein tärkein, ja siitä voi kenties myös juuri ennen keskiyötä muistuttaa: kun otetaan huomioon Keski- ja Itä-Euroopan maiden tuleva jäsenyys, Euroopan unionin täytyy myös lainkäyttövaltansa alalla valmistautua tehtäviin, jotka ovat aivan toista suuruusluokkaa.

Florio
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, ensimmäisen asteen tuomioistuimella on edessään valtava työtaakka. Euroopan yhdentymisen syventäminen ja se, että kansalaiset ovat samaan aikaan tiedostaneet yhteisöoikeuden heille antamat oikeudet, lisäävät huomattavasti sen työtaakkaa. Oikeuskäsittelyjen keskimääräinen kesto pitenee siksi väistämättä: se on nyt jo 29, 3 kuukautta. Tämä on huolestuttavan pitkä aika, ja sitäkin huolestuttavampi niiden tapausten takia, joita yhteisön tavaramerkistä 20. joulukuuta 1993 annetun asetuksen 4094 soveltaminen tulee aiheuttamaan.
On siis tarpeen muuttaa menettelyä ja rakenteita, jotta viivästys saadaan kurottua umpeen ja jotta tuomioistuimelle annetaan edellytykset hoitaa lisääntyviä tapauksia. Nyt ehdotetaan, että yhdelle tuomarille osoitettaisiin merkitykseltään vähäiset ja luonteeltaan toistuvat tapaukset, kuten henkilökuntaa koskevat vetoomukset. Sen sijaan ennallaan säilyisivät ne periaatteet, joiden mukaan ensimmäisen asteen tuomioistuin kokoontuisi kolmen tai viiden tuomarin kokoonpanossa. Tapausten ohjaaminen esittelevälle tuomarille, joka ainoana tuomarina käsittelee tapausta, on lisäksi vaihtoehto, jonka käyttö rajoittuu vain työjärjestyksessä määriteltäviin tapauksiin ja jonka joka tapauksessa hyväksyy kolmesta tuomarista koostuva jaosto.
Ministerineuvostolle esitetyt muutokset työjärjestykseen sisältävät joitakin tärkeitä rajoituksia ja esteitä. Oikeudellinen kehys, joka niiden pohjalta syntyy, tulee varmaankin lyhentämään käsittelyjen kestoa ilman, että yhteisön oikeuslaitoksen arvovalta vaarantuu.
Joka tapauksessa tämän toimenpiteen vaikutus täytyy varmistaa kolme vuotta sen voimaan astumisen jälkeen, kuten rouva Mosiek-Urbahn esitti oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa. Kiitän lopuksi herra Martinia hänen tekemästään hyödyllisestä työstä ja ilmaisen suhtautuvani myönteisesti tähän ehdotukseen, joka ei sulje pois muita kokonaisvaltaisempia ja täydellisempiä aloitteita, jotka väistämättä edellyttävät syvällisempää tutkimusta ja enemmän aikaa, vaan pikemminkin kehottaa tekemään niitä.

Monti
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, kuten tiedätte, komissio on ilmaissut näkemyksensä yhden tuomarin kokoonpanoa koskevaan ongelmaan kannassa, joka teille välitettiin viime kesäkuussa. Luettuani johdannon päätöslauselmaesityksestänne, josta onnittelen erityisesti herra Martinia, voin todeta, että meidän suhtautumisemme yhteisön tuomioistuinta ja ensimmäisen asteen tuomioistuinta koskevaan ehdotukseen on pääosin samansuuntaista.
Kuinka itse asiassa olisikaan mahdollista jättää huomiotta yhteisön tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen esille tuomia huolenaiheita? Yhteisössä, jonka perustana on oikeusjärjestelmä, on ratkaisevan tärkeää, että tuomari voi hoitaa oman tehtävänsä kohtuullisen nopeasti, ellei haluta vaarantaa kansalaisten osallistumista kokonaisuuden rakentamiseen. Siksi on välttämätöntä antaa tuomarille käyttöön keinoja, jotka mahdollistavat tehokkaan työskentelyn. Kuitenkin ongelma onkin juuri tämä: onko yhden tuomarin kokoonpano asianmukaisin väline? Jos tarkastelen yhteisön tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen tärkeintä perustelua, eli tavaramerkkejä koskevien oikeustapausten valtavaa lisääntymistä, epäilen tätä vakavasti.
Kun otetaan huomioon ehdotetut kriteerit, yksi tuomari voi puuttua johonkin asiaan vasta usean vuoden kuluttua eli sitten, kun asiasta on vakiintunutta oikeuskäytäntöä. Miksi siis vahvistaa jo nyt sellaisen oikeudellisen elimen koostumus, jonka käsiteltäväksi tulevien tapausten määrää kukaan ei vielä todella tiedä, varsinkin kun - tätä on syytä korostaa - vuoden 1997 valtavaa kasvua ei ole vielä vahvistettu ja näin ollen kukaan ei tiedä tapausten kokonaismäärää?
Ehkä yhden tuomarin kokoonpanon sijasta olisi pikemminkin harkittava jaostoa, joka on erikoistunut kaikkiin teollis- ja tekijänoikeuksien aloihin. Jos tarkastelen ensimmäisen asteen tuomioistuimen esittämiä tilastoja ja sen päätöksiin käyttämiä aikoja, vakuutun siitä, että kiire onkin toisen tyyppinen. Kuten ensimmäisen asteen tuomioistuin itsekin myöntää, yhden tuomarin kokoonpanolla saavutetulla tehokkuudella voi olla ainoastaan marginaalinen vaikutus. Tällainen tuomari voi itse asiassa tutkia ainoastaan tapauksia, jotka jaosto on ne ensin tutkittuaan katsonut merkitykseltään vähäisiksi. Toki on niin - ja komissiokin on pannut tämän merkille - että näitä tilastoja lukiessa alkaa helposti ajatella, ettei mitään avunpyyntöä, olipa se miten vähämerkityksinen tahansa, pidä jättää huomiotta, mutta onko toisaalta järkevää keventää näin marginaalisella tavalla ensimmäisen asteen tuomioistuimen työtaakkaa ottamalla käyttöön yhteisön oikeusjärjestelmässä ilman enempää harkintaa näinkin perusteellinen uudistus kuin yhden tuomarin kokoonpano?
Komissio on tuonut esille monenlaisia epäilyksiä asian osalta. Itse asiassa komissiosta vaikuttaa vaaralliselta ajatukselta siirtää oikeustapausten lisääntymisen vuoksi yhteisön oikeudenkäytön piiriin ratkaisuja, joita on sovellettu jäsenvaltioissa eli täysin yhdenmukaisissa olosuhteissa. Toki on olemassa merkitykseltään vähäisempiä tapauksia, kuten virkamiesten pätevyyttä koskevat kiistat, tai sellaiset tapaukset kuten maitokiintiöihin tai tullivirkailijoihin liittyvät, jotka ensimmäisen asteen tuomioistuin mainitsi ja joihin olisi oikeastaan sovellettava ennakkopäätösten periaatteita. Nämä tapaukset voitaisiin toki jättää yhden tuomarin päätettäviksi, mutta yhteisön tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen käsiteltäväksi tulee paljon muunkinlaisia asioita. Niitä liittyy tavaramerkkeihin ja kasvilajikkeisiin liittyviin riitoihin, joita jo mainituista syistä ei voi tällä hetkellä jättää yhden tuomarin päätettäviksi. Niitä liittyy myös henkilöstöä koskevia riitatapauksia yleensä. Komission mielestä kiistoja, jotka koskevat yhteisön oikeusjärjestykseen kuuluvien eri sääntöjen ja yleisperiaatteiden soveltamista, ei voida pitää yleisesti ottaen vähämerkityksisinä.
Asia vaikuttaa lopulta myös yhteisön sopimuksen ulkopuolista vastuuta koskeviin tapauksiin sekä kaikenlaisiin muihin tapauksiin, jotka jaosto tai esittelevä tuomari hieman epämääräisten ja kaikkea muuta kuin objektiivisten kriteerien perusteella luokittelee melko yksinkertaisiksi.
Komission näkemys on, että ehdotettua järjestelmää ei pidä missään tapauksessa hyväksyä sen nykyisessä muodossa. Joka tapauksessa ja riippumatta muutoksista, joita yhteisön tuomioistuinta ja ensimmäisen asteen tuomioistuinta koskevaan ehdotukseen voidaan tehdä, komissiosta on ennenaikaista ottaa käyttöön ilman lisäharkintaa yhden tuomarin periaate osana ensimmäisen asteen tuomioistuimen tulevaa normaalikäytäntöä. Juuri tästä nyt on kysymys. Itse asiassa, jos yhden tuomarin periaate hyväksytään ja ensimmäisen asteen tuomioistuimeen ei tehdä mitään muita uudistuksia, tuomioistuimen on suuren työtaakkansa hoitamiseksi väistämättä laajennettava yhden tuomarin toimivaltaa yksinkertaisella työjärjestyksen muutoksella.
Komissio katsoo tässä tilanteessa, että kiireellinen ongelma ei ole niinkään yhden tuomarin järjestelmä vaan koko yhteisön oikeusjärjestelmän perusteellisen uudistuksen määrittely. Itse asiassa ei pidä unohtaa yhteisön tuomioistuinta, jolla myös on joitakin vaikeuksia ja jonka on pian varauduttava Amsterdamin sopimuksen mukaiseen toimivaltaan erityisesti turvapaikka-asioiden ja maahanmuuton aloilla, joihin niiden luonteen vuoksi liittyy monenlaisia ristiriitoja. Komissio on siksi pitänyt ratkaisevan tärkeänä ehdottaa sellaisen asiantuntijaryhmän perustamista, joka voisi mahdollisimman pian käynnistää yhdessä tuomioistuimen kanssa tarpeellisen pohdinnan niiden uudistusten määrittelemiseksi, jotka on tehtävä ennen tulevaa laajentumista.

Puhemies
Kiitän komissaari Montia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.30.)

