

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Dimitrakopoulosin laatimasta ulkoasiainvaliokunnan mietinnöstä [2004/2168(INI)] (A6-0198/2005), jonka aiheena on Euroopan unioni ja Irak – Kehys suhteiden kehittämiselle. 
Giorgos Dimitrakopoulos (PPE-DE ),
   . – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet. Aluksi haluan kiittää ulkoasiainvaliokunnassa työskenteleviä kollegoitani yhteistyöstä, jonka ansiosta teillä on tänään edessänne mielestäni yhtenäinen mietintö, jossa esitetään peruslinjat sille, kuinka Euroopan unionin ja Irakin suhteiden olisi kehityttävä tulevaisuudessa. 
On selvää, että tilanne Irakissa on taisteluoperaatioiden päätyttyä ollut vaikea ja valitettavasti heikkenee päivä päivältä. Ensimmäinen huomautukseni koskeekin turvallisuustilannetta, joka on nykyään Irakin vaikein ongelma. Se on tärkeä kysymys, sillä sen hintana on päivittäin tuhansia ihmishenkiä, ja myös siksi, ettei mitään muuta saada aikaiseksi ennen kuin turvallisuusongelmaan puututaan.
Tämä johtopäätös ei tietenkään ole riittävä. On myös ryhdyttävä täsmätoimiin. Yksi niistä on tietysti niin Irakin turvallisuusjoukkojen kuin Irakin armeijan toimintakyvyn palauttaminen, mikä ei ole helppoa. Koska tietyt turvallisuusongelmat kuitenkin johtuvat vieraiden sotajoukkojen läsnäolosta Irakissa, niiden korvaaminen YK:n rauhanturvajoukoilla olisi nähdäkseni merkittävä edistysaskel. Se on yksi mietintöni keskeisistä ehdotuksista. Siihen ei toki voida päästä parissa vuorokaudessa, vaan päätös tietenkin edellyttää keskustelua ja sen on perustuttava YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaan. Mielestäni se on kuitenkin välttämätöntä.
Kolmas huomautukseni koskee jälleenrakennusta. Irakin yhteiskuntarakenne on täysin murentunut sodan jälkeen. Jälleenrakennusta ei siksi voida tarkastella yksinomaan logistisena rakennusprosessina. Kyse on tietysti rakentamisesta, mutta myös yhteiskunnan uudelleenjärjestämisestä ja sen suunnan määrittämisestä, mikä käsittää poliittisia, taloudellisia, yhteiskunnallisia ja kulttuurikysymyksiä. 
Laajan jälleenrakennusprosessin keskiössä on tietenkin hiljattain käynnistetty menettely, jolla tarkoitan uuden perustuslain laatimista. On selvää – ja tämän asian on oltava selvä meille kaikille – että Irakin tulevaisuus on ensisijaisesti irakilaisten käsissä, ja niin pitääkin olla. Toisaalta on hyvin tärkeätä, että Euroopan unioni pitkine demokratiaperinteineen ehdottaa – luonnollisestikin perustuslain laatimisprosessin myötä – huomion kiinnittämistä siihen, että tuloksena on demokraattinen ja edistysmielinen yhteiskunta, joka vaalii sosiaalista tietoisuutta ja ilmentää Irakin moniarvoisuutta.
Lopuksi huomautan, että mietinnössä on käsitelty Euroopan unionin osallistumista niin jälleenrakennukseen kuin kaikkiin tapahtumiin Irakissa, jolla on merkittävä historia, ja tätä asiaa on syytä tukea.
Jack Straw,
   .  Arvoisa puhemies, minulle on suuri kunnia olla tänään läsnä täällä. Puhun nyt ensi kerran tällä merkittävällä foorumilla. Kiitän teitä lämpimästi siitä, että minulla on tilaisuus ensin puhua lyhyesti Irakista ja myöhemmin aamupäivällä yksityiskohtaisemmin Afrikasta ja globalisaatiosta. 
Aluksi kiitän ulkoasiainvaliokuntaa ja erityisesti sen puheenjohtajaa Dimitrakopoulosia tästä mietinnöstä ja sen tämänaamuisesta esittelystä. Pahoittelen ääntämystäni; luin koulussa muinaiskreikkaa, mutta opiskelu tietenkin painottui enemmän kirjalliseen kuin suulliseen ilmaisuun. Euroopan unionissa esiintyneet erimielisyydet Saddamin hallinnon vastaisista sotatoimista ovat huomionarvoinen seikka, ja me kaikki olemme tietoisia siitä, että kummallakin puolella pidetään edelleen tiukasti kiinni omista näkemyksistä. Koska asenteet ovat niin voimakkaat, olen erityisen kiitollinen valiokunnallenne siitä, että mietintö suuntautuu Irakin tulevaisuuteen eikä menneiden tilanteiden kertaamiseen.
Sotatoimien päätyttyä Irakissa Euroopan unioni on todennut, että sillä on merkittävä yhteinen etu syntymässä olevan uuden Irakin tukemisessa. Uskoisin meidän kaikkien tuomitsevan ne, jotka haluavat ratkaista Irakin tulevaisuuden ääritoimilla ja väkivallalla. Tuomitsemme kaikki surmaamiset ja sieppaukset, mutta ottaen huomioon Euroopan parlamentin erityisluonteen, tuomitsemme erityisesti Egyptin suurlähettilään Ihab al-Sherifin hiljattain Irakissa tapahtuneen sieppauksen ja arabimaiden muihin diplomaatteihin kohdistuneet hyökkäykset.
Pyrimme määrätietoisesti siihen, että lopputuloksena on rauhallinen, vakaa ja demokraattinen Irak, joka vastaa kaikkien kansalaistensa tarpeisiin. Euroopan unionin neuvosto hyväksyi vain hiukan yli vuosi sitten komission tiedonannon, jossa asetettiin välitavoitteet EU:n ja Irakin suhteiden kehittämiselle. Tuo strategia kantaa nyt hedelmää.
Neuvosto esitteli Irakin silloiselle pääministerille Allawille EU:n avustuspaketin viime marraskuussa. Siihen sisältyi pidemmällä aikavälillä sitoumus neuvotteluiden aloittamisesta sopimuksesta, jollaisia unioni tekee kolmansien maiden kanssa, sekä kaupan ja poliittisen yhteistyön edistämisestä Irakin kanssa. Siinä muistutetaan komission tarjouksesta ottaa käyttöön yleinen tullietuusjärjestelmä ja antaa taloudellista tukea. YK:n ja Irakin riippumattoman vaalitoimikunnan kanssa yhteistyössä toimineet komission asiantuntijat auttoivat tämän vuoden tammikuun 30. päivänä pidettyjen Irakin ensimmäisten demokraattisten vaalien onnistumisessa. Useat Euroopan parlamentin jäsenet olivat myös mukana tarkkailemassa kyseisiä vaaleja.
Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto päätti helmikuussa jatkaa toimintaa kyseisen avustuspaketin pohjalta ja lisätä tukeaan poliittisen toiminnan kehittämiselle Irakissa, mikä käsittää myös uuden perustuslain laatimisen. Neuvosto sopi yhteisön uudesta 200 miljoonan euron avustuspaketista ja päätti perustaa Irakia varten EU:n yhdistetyn oikeusvaltio- ja poliisikoulutusoperaation, jonka toimipisteet sijaitsevat Bagdadissa ja Brysselissä. Tuon operaation mukaisesti alettiin eilen kouluttaa Irakin poliisivoimien, oikeuslaitoksen ja vankeinhoitolaitoksen henkilökuntaa, mikä tukee merkittävästi maan hallituksen pyrkimyksiä lisätä määräysvaltaansa ja saada vakiinnutettua siellä oikeusvaltioperiaate. 
Euroopan unioni tarjoaa nykyään Irakin hallitukselle ja kansalle merkittävän ja laajan avustusohjelman niiden pyrkiessä rakentamaan rauhanomaista ja demokraattista tulevaisuutta. Vierailin viime kuussa Bagdadissa komission jäsen Ferrero-Waldnerin, korkean edustajan Javier Solanan ja yleisten asioiden neuvoston puheenjohtajan Jean Asselbornin kanssa. Mielestäni vierailu oli hyvin merkittävä, sillä se symboloi Euroopan unionin sitoutumista uuteen Irakiin, ja toivon, että komission jäsen Ferrero-Waldner on tästä samaa mieltä. 
Komission jäsen toi vierailumme aikana jälleen esiin komission aikomuksen avata Bagdadissa mahdollisimman pian edustusto tukemaan EU:n kanssa käytävää vuoropuhelua ja sen antamaa teknistä apua. Brysselissä pari viikkoa sitten pidetyssä kansainvälisessä Irak-konferenssissa, jonka isäntinä toimivat yhdessä Yhdysvallat ja Euroopan unioni, 87 maan ja kansainvälisen järjestön edustajat toivat samoin voimakkaasti esiin tukensa uudelle Irakille.
Haluaisin aluksi reagoida erääseen ehdottoman keskeiseen kysymykseen. Esitän ensimmäisen anteeksipyyntöni siitä, että nimitin esittelijää puheenjohtajaksi. Jos sitä pidetään loukkauksena erittäin hyvää ystävääni, ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajaa Elmar Brokia kohtaan, pyydän anteeksi myös häneltä. Jäsen Dimitrakopoulos oli oikeassa todetessaan, että turvallisuuskysymys on avain kaikkeen muuhun ja että se on nyt huolestuttava. Tilannetta ei voi peitellä. Hän antoi myös ymmärtää, että on sitä parempi, mitä pikemmin irakilaiset kykenevät valvomaan omaa turvallisuuttaan. Yhdysvaltojen kanssa Irakia aiemmin miehittäneen toisen vallan eli Yhdistyneen kuningaskunnan edustajana, joka on myös henkilökohtaisesti vastuussa sodasta, haluan todeta, että tuo on myös meidän pyrkimyksenämme. Jätetään menneet erimielisyydet syrjään. Me kaikki uskomme, että mitä nopeammin irakilaiset kykenevät vastaamaan omasta turvallisuudestaan, sitä parempi ja sitä pikemmin koalitiojoukot voivat poistua maasta.
Turvallisuustilanne on heikko. Hyvänä uutisena on Irakin turvallisuusjoukkojen koulutuksen ja valmiuksien paraneminen. Joukoissa on tällä hetkellä kaikkiaan 168 000 henkilöä, joista yhä useammilla on asianmukaiset valmiudet ja heidän palveluksiaan käytetään. Tiedämme hyvin, että Irakissa olevien vieraiden joukkojen toimikausi päättyy YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1546 mukaisesti kuluvan vuoden joulukuussa, ellei sitä uudisteta jollain tavoin, ja meidän koalitiojoukkomme ovat siellä joka tapauksessa ainoastaan Irakin hallituksen kutsusta, kuten päätöslauselmassa selvästi määrätään. Jos se pyytää meitä poistumaan, poistumme maasta välittömästi.
Minulla ei periaatteessa ole mitään YK:n sinibarettivoimien mahdollista läsnäoloa vastaan Irakissa. Kyse on ainoastaan muiden maiden rohkaisemisesta etenemään asiassa. Jää nähtäväksi, onnistummeko siinä. Olemme joka tapauksessa täysin yksimielisiä siitä kokonaistavoitteesta, että koalitiojoukkojen määrää ensin vähennetään ennen kuin ne poistuvat ja irakilaiset ottavat ohjat täysin omiin käsiinsä.
Kaiken kaikkiaan Yhdistynyt kuningaskunta pyrkii puheenjohtajuuskaudellaan kehittämään EU:n ja Irakin välisiä suhteita tähänastisten saavutusten perusteella. Olen tyytyväinen, että ulkoasiainvaliokunta on hyväksynyt tuon päämäärän, ja varsinkin, että sen on kehottanut komissiota avaamaan edustuston Bagdadissa ja EU:ta lähettämään tarkkailijaryhmän seuraamaan Irakissa joulukuussa pidettäviä vaaleja.
Kannatan lämpimästi valiokunnan ehdotusta siitä, että Euroopan parlamentin pitäisi kehittää suhteitaan Irakin väliaikaisen kansalliskokouksen kanssa.
Odotan kiinnostuneena tämänpäiväistä keskustelua.
Benita Ferrero-Waldner,
   .  Arvoisa puhemies, haluan aluksi toivottaa Jack Straw'n tervetulleeksi hoitamaan puheenjohtajavaltion tehtäviä. Kiitän jäsen Dimitrakopoulosia lämpimästi hänen erinomaisesta ja tervetulleesta mietinnöstään, joka tarjoaa meille ajankohtaisen katsauksen muutaman viime kuukauden tiiviisiin tapahtumiin. Irak on edelleen valtava ja monimuotoinen haaste meille kaikille. Se on todellakin keskeneräinen työ, jossa meille riittää vielä paljon tehtävää.
Merkittävistä tapahtumista haluaisin mainita troikan vierailun Irakiin 9. kesäkuuta. Se osoittaa, että kaikki 25 EU-valtiota ovat yksimielisesti päättäneet osallistua Irakin jälleenrakentamiseen ja avustamiseen. Päätös ei ollut helppo, sillä emme ole aina olleet yksimielisiä. Irakilaiset itsekin ovat suhtautuneet tähän erittäin myönteisesti.
Brysselissä järjestetty kansainvälinen konferenssi oli myös erittäin tärkeä. Monet Irakin hallituksen jäsenistä olivat läsnä ja saattoivat tuoda esiin ajatuksiaan ja toiveitaan ja ehdottaa, kuinka voisimme auttaa heitä. Egyptiläisen diplomaatin tuomittava sieppaus ja muut hiljattain tapahtuneet kidnappaukset ovat saaneet meidät kaikki todella tajuamaan, missä olosuhteissa ihmiset oikein elävät siellä.
Siksi päätin, että myös komission pitäisi olla edustettuna Bagdadissa, ja kuten Jack Straw jo mainitsi, aiomme perustaa edustuston. Se tapahtuu tietenkin brittiläisten suojeluksessa, ja toivomme, että turvallisuus voidaan taata mahdollisimman pitkälle. Tiedämme, ettei tehtävä ole helppo, mutta pidän poliittisesti tärkeänä, että näytämme lippua ja autamme irakilaisia.
Tilanne Irakissa on edelleen erittäin vaikea, ja olen samaa mieltä esittelijä Dimitrakopoulosin kanssa siitä, että sotilaiden ja siviilien turvallisuuden varmistaminen on Irakin uuden hallituksen tärkein tehtävä. Ainoa keino turvallisuuden vakiinnuttamiseen on puuttua tiettyjen irakilaisryhmien väkivaltaisten hyökkäysten taustasyihin. Mielestäni tässä on kaksi konkreettista peruslähtökohtaa: kokonaisvaltainen ja laaja-alainen perustuslaki sekä ilmapiiri, jossa jälleenrakennus voi tuoda näkyviä parannuksia irakilaisten jokapäiväiseen elämään. Kolmanneksi on erittäin tärkeätä, että myös naapurivaltiot pyrkivät edistämään Irakin yhtenäisyyttä ja vähentämään konflikteja.
Seuraavaksi käsittelen lyhyesti uutta perustuslakia. Perustuslain on edustettava kaikkien irakilaisten etuja, ja se olikin Brysselissä pidetyn Irak-konferenssimme keskeinen aihe. Perustuslain taustalla on oltava kokonaisvaltainen ja laaja-alainen eri osapuolten kuuleminen, ja kaikkien irakilaisten on voitava kokea, että perustuslaki kuuluu heille ja onnistuu suojelemaan heitä ja takamaan heidän oikeutensa. Sunnimuslimien ottaminen mukaan keskeiseen perustuslakia laativaan elimeen onkin lupaava alku, mutta – kuten tiedämme – tehtävä ei ole helppo. Tiedämme Euroopassa tuoreesta kokemuksesta, kuinka valtavasti ongelmia perustuslain laatiminen voi tuoda esiin, mistä keskustelimmekin irakilaisten kanssa hyvin avoimesti.
Olemme myös valmiit pyydettäessä tarjoamaan teknistä asiantuntemusta. Annoimme jo viime vaaleissa käytännön asiantuntemuksemme erityisesti YK:n käyttöön, ja olemme luvanneet avustaa YK:n asiantuntijoita jälleen tällä kerralla, erityisesti myöntämällä rahoitusta, mutta myös lähettämällä paikalle omia asiantuntijoitamme. Kaikki tietenkin aina riippuu siitä, haluavatko irakilaiset meidän apuamme.
Luotamme paljolti siihen, että YK opastaa irakilaisia kansainvälisen oikeuden periaatteiden noudattamisessa. Kun perustuslaki on saatu valmiiksi ja vaalien ajankohdasta on päätetty, aiomme periaatteessa ehdottaa irakilaisille vaalitarkkailijaryhmän lähettämistä paikalle, mutta se riippuu turvallisuustilanteesta. Emme ole vielä tehneet asiasta lopullista päätöstä.
Irakilaisten on voitava havaita konkreettisia muutoksia jokapäiväisessä elämässään. Olemme komissiossa vuodesta 2003 lähtien pyrkineet edistämään terveydenhoitoa, koulutusta, perustarpeita, puhtaanapitoa ja vesihuoltoa sekä työpaikkojen luomista Irakissa, sillä tärkeintä on, että ihmiset kykenevät itse elättämään perheensä. Sopimistamme 200 miljoonan euron maksusitoumuksista on pian annettu käyttöön 145 miljoonaa euroa, jotka kanavoidaan Maailmanpankin kansainvälisen Irakin jälleenrakennusrahoitusjärjestelyn kautta perustarpeiden täyttämistä varten.
Ammanissa pidettävässä avunantajien konferenssissa irakilaisille itselleen tarjoutuu tilaisuus tarttua ohjaksiin ja perustaa edellisen, Brysselissä pidetyn konferenssin pohjalta todellinen avunantajamaiden koordinointijärjestelmä. Irakilaiset ilmoittivat jo asiasta kyseisessä konferenssissa, ja haluaisimme toimia yhteistyössä heidän kanssaan. 
Jälleenrakennusavun lisäksi kansainvälisen yhteisön on myös pyrittävä tehokkaammin vähentämään Irakin velkoja tai lykkäämään niiden takaisinmaksua. Komissio kannustaa ponnekkaasti EU:n jäsenvaltioita tähän, sillä pidämme sitä olennaisena.
Edellytyksenä on, että erityisesti Irakin naapurivaltiot kantavat kortensa kekoon yhä aktiivisemmin, sillä niillä on todella keskeinen tehtävä alueen tasapainon muuttamisessa. Ne tarvitsevat toistensa apua ja yhteistyötahtoa. Naapurimaat ovat periaatteessa sitoutuneet siihen, ja nähtäväksi jää, toteutuuko tämä.
Irak on harvinaislaatuinen maa, jolla on upea mutta myrskyisä menneisyys. Se toimii nyt innoituksena kansainvälisen yhteistyön uudelle aikakaudelle. Tiedämme, että asettamamme tehtävä on erittäin kunnianhimoinen, mutta luulen, että onnistumme, jos vain jatkamme loppuun asti. Irakilaiset ovat osoittaneet suunnatonta rohkeutta ja sitkeyttä, erityisesti äänestämällä vaaleissa niin sankoin joukoin, mutta myös väkivallan ja pelottelun varjostamassa jokapäiväisessä elämässään. He ansaitsevat myötätunnon lisäksi myös solidaarisuutta sekä taloudellista tukea ja muuta apua. Meidän on toimittava siten moraalisista samoin kuin poliittisista syistä.
Puhemies.
   Voin kertoa neuvostolle ja komissiolle, että parlamentti tarjoaa tarvittaessa nykykreikan kursseja, joista on apua esittelijä Dimitrakopoulosin nimen ääntämisessä. 
Luisa Morgantini (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet. Olen hieman naurettavassa asemassa, sillä äänestin ainoana henkilönä tyhjää kehitysyhteistyövaliokunnan lausuntoa koskevassa äänestyksessä. Kukaan ei äänestänyt sitä vastaan. Suoraan sanoen äänestin tyhjää siksi, että lausunnosta jätettiin pois kaksi tärkeinä pitämääni kohtaa: viittaus sotilaalliseen miehitykseen sekä sodankäynnistä luopumiseen ja miehitysjoukkojen pois vetämiseen; ja arvostelu, joka kohdistui vallanpitäjiin ja taloudellisen riippumattomuuden menettämiseen suurlähettiläs Bremerin korruptoituneen ja negatiivisen hallintotavan yhteydessä.
Arvoisa ministeri Straw, nykytilanne on seurausta menneestä. Siitä ovat osoituksena päivittäiset kuolonuhrit ja salaisen agentin Caliparin surmaaminen.
Irakin kansalaisyhteiskunnan edustajat otettiin vastaan eilen, ja he ovat tänään läsnä täällä salissa. Toivotan heidät tervetulleiksi suurta kunnioitusta tuntien. Vaikka näiden ihmisten jokapäiväinen elämä on turvatonta, he eivät luovu sitoumuksestaan taistella sotilasmiehityksestä, terrorismista ja aseellisesta vastarinnasta vapaan Irakin puolesta. He elävät Fallujassa, Basrassa ja Bagdadissa, uskovat oikeudenmukaisuuteen ja kansan demokraattiseen osallistumiseen ja olivat Saddam Husseinin diktatuurin uhreja.
Ymmärsin eilen, kuinka tärkeätä on antaa näille ihmisille valtaa. Kuten lausunnossamme todetaan, jälleenrakennusprosessin on mahdollistettava heidän osallistumisensa ja taloudellinen tuki heidän hankkeilleen.
Lausunnossamme korostetaan myös voimakkaasti sellaisia kehitystoimia, joilla voitaisiin parantaa naisten asemaa antamalla heille oikeuksia eikä viemällä niitä heiltä, ja kohentaa diktatuurin, kauppasaarron ja sodan vaurioittamien lasten tilannetta. Lisäksi Irak tarvitsee apua, jotta maamiinat ja rypälepommit voitaisiin tuhota ja komento ja jälleenrakennusprojektit saataisiin jälleen maan viranomaisten hallintaan.
Lausunnossamme kannatetaan myös YK:n osallistumista. Siinä vedotaan ennen muuta ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, sillä niitä on loukattu traagisesti ja häpeämättömästi, ja esitetään, että Euroopan unionin olisi edelleen sitouduttava hankkeeseen olemalla läsnä Irakissa, kuten myös neuvoston ja komission edustajat ovat esittäneet täällä.
Koska minulla ei ole enempää aikaa, tähdennän lopuksi, että velkojen anteeksiannon, jota komission jäsen Waldner pitää välttämättömänä, ei pidä katsoa korvaavan tukea.
Daniel Caspary (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vuosia kestäneen sorron ja vapaudenriiston jälkeen irakilaisilla on nyt – nykyisistä vaikeuksista huolimatta – tilaisuus rauhalliseen ja vapaaseen tulevaisuuteen. Meidän on pyrittävä kaikin keinoin tarttumaan tähän mahdollisuuteen.
Mitä sen merkitsee kauppapolitiikan kannalta?
Ensinnäkin valiokuntani kannattaa komission ehdottamaa strategiaa unionin yhteyksistä Irakiin ja kehottaa kaikkia osapuolia auttamaan maata siirtymään kohti monipuolista markkinataloutta.
Toiseksi totesimme, että suunniteltu Irakin WTO-jäsenyys on olennainen askel maan liittämisessä jälleen kansainväliseen talouteen,vaikka sen edellyttämät taloudelliset ja hallinnolliset rakenteet on vielä luotava.
Kolmanneksi totesimme, että YK:lla on oltava johtava asema jälleenrakennuksen koordinoinnissa. 
Neljänneksi totesimme, että Irakilla on hallussaan monia luonnonvaroja, erityisesti öljyvarantoja. Ei ole vähiten omien etujemme mukaista, että öljyn ja luonnonkaasun kauppaa voidaan jälleen jatkaa. Koska se takaa energiahuoltovarmuutemme merkittävässä määrin, molempien osapuolten kannalta on tärkeätä, että lainsäädäntöä lähennetään myös energia-alalla ja että investoinneille luodaan asianmukaiset edellytykset. On kuitenkin todettava, ettei kestävä jälleenrakennus ole mahdollista, ellei tuottoja investoida uudelleen Irakiin.
Viidenneksi, kyseisten kumppaneiden on tehtävä tiivistä yhteistyötä kansainvälistä rahoitustukea tai velkojen mitätöimistä koskevissa kysymyksissä.
Kuudenneksi totean, että Irakin ja sen naapureiden on toimittava tiiviissä yhteistyössä, mikä on edellytys suotuisan sijoitusilmapiirin luomiselle koko alueella.
Lopuksi kiitän johtavan valiokunnan eli ulkoasiainvaliokunnan jäseniä siitä, että he hyväksyivät lausuntomme lähes varauksitta.
Orastava mahdollisuus muutokseen Irakissa ei ole tarjolla loputtoman kauan. Tarttukaamme tilaisuuteen Irakin kansan hyväksi!
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra,
   Arvoisa puhemies, haluan ensin kiittää esittelijä Dimitrakopoulosia siitä, kuinka loistavasti hän on käsitellyt niin rankkaa, monimutkaista ja vaikeata aihetta kuin Irak. Olemme voineet todeta sen viimeaikaisten tapahtumien perusteella: viime viikonvaihteessa surmattiin yli 40 ihmistä, Egyptin Irakin-suurlähettiläs siepattiin kadulla keskellä päivää, öljyntuotanto on seisahduksissa ja väkivalta on lisääntynyt räjähdysmäisesti viime vuoden aikana.
Arvoisa puhemies, uskon kuitenkin, että Irakin kunnostaminen, jälleenrakennus ja demokratisointi sekä rauhan palauttaminen eivät ole vain kaikkein tiiviimmin tilanteessa mukana olevien maiden tehtävä, vaan sen pitäisi kuulua koko kansainväliselle demokraattiselle yhteisölle, ja täällä läsnä oleva ministeri Straw on myös tervetullut osallistumaan.
Euroopan unionin on annettava merkittävä tukensa Irakissa tällä hetkellä tarvittaviin toimiin: perustuslaki, jolla on saatava aikaan tarkoin punnittu tasapaino nationalististen ja uskonnollisten tekijöiden välille; uusien vaalien järjestäminen; uuden hallituksen perustaminen; ja Saddam Husseinin oikeudenkäynti. Kaikessa tässä on otettava huomioon sunniyhteisö, jonka on saatava osallistua valtarakenteisiin aiempaa laajemmin.
Haluaisin korostaa esittelijä Dimitrakopoulosin mietinnössä juuri sitä, että siinä on suuntauduttu tulevaisuuteen, sillä tulevaisuutta ei voi rakentaa puhumalla vain menneessä aikamuodossa. Jos meillä ei ole selkeätä kuvaa Irakia koskevista pyrkimyksistämme ja hankkeistamme, emme voi rakentaa tulevaisuutta emmekä kykene ymmärtämään menneisyyttä.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin onkin hyvin tärkeätä edistää selkeästi rauhaa, ymmärtämystä, sopusointua ja sovintoa Irakissa, kuten komission jäsen Ferrero-Waldner on sanonut ja kuten EU:n neuvoston puheenjohtaja on myös todennut meille. Oma käsitykseni on, että meidän on keskuudessamme yritettävä unohtaa menneet erimielisyydet ja päästävä yhteisymmärrykseen, kuten esittelijä Dimitrakopoulos on ehdottanut. 
Véronique De Keyser,
   Arvoisa puhemies, minulle on sanottu, että on aika kääntää lehteä, joten teen sen. En aio puhua Fallujan joukkohaudoista. En puhu siitä, että kymmeniä ihmisiä surmataan päivittäin. En mainitse lainkaan numerotietoja. En puhu siitä getosta, jossa ulkomaiden kansalaisten on elettävä. En puhu siepatuista lehtimiehistä tai surmatuista irakilaisystävistäni. En aio puhua tuosta kaoottisesta vapaasta Irakista, joka usein vaikuttaa täydeltä helvetiltä. En puhu hätkähdyttävästä korruptiosta ja öljytulojen väärinkäytöstä. Ennen muuta en aio sanoa, että Irakin sota on ollut traaginen virhe alusta loppuun asti. Käännän siis lehteä.
Mutta älkää sentään pyytäkö minua sanomaan, että kaikista nykytilannetta vastustavista irakilaisista olisi tullut terroristeja. On valitettavasti totta, että siellä on terroristeja, mutta kyse on myös kansannoususta. Älkää kehottako minua sulkemaan silmiäni tämän konfliktin surkealta hoitamiselta, kun jopa Bushiin itseensä kohdistuu arvostelua hänen oman puolueensa keskuudessa. Älkää pyytäkö minua peittelemään sitä tosiseikkaa, että Euroopan unionin varoja lojuu käyttämättöminä johtaja Wolfowitzin Maailmanpankin erityisrahastossa, vaikka Euroopan parlamentti pyysi syyskuussa 2003 hyväksymässään päätöslauselmassa, että YK hallinnoisi kaikkia sen lahjoituksia. Olette ollut erinomainen esittelijä, kollega Dimitrakopoulos, mutta älkää pyytäkö minua antamaan vielä enemmän periksi ja unohtamaan tarkistuksiamme 11, 12 ja 13. Se on meidän ydinajatuksemme.
Miksikö? Aivan yksinkertaisesti siksi, että irakilaiset seuraavat tarkkaan toimiamme ja odottavat Euroopalta toivon lisäksi myös totuutta. Arvoisa komission jäsen, olitte valinnut sananne hyvin; ne olivat täynnä myötätuntoa, ja me tuemme teitä. Haluamme rakentaa Irakin uudelleen, mutta irakilaisten kanssa, heitä varten ja ainoastaan heitä varten.
Cecilia Malmström,
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ulkoministeri Straw, haluaisin ALDE-ryhmän puolesta toivottaa teidän tervetulleiksi ja toivotan teille onnea työskentelyynne.
Tuskin päivääkään kuluu ilman, että saamme kuulla Irakissa tehdyistä uusista hyökkäyksistä. 
Itsemurhaiskuista, terroriteoista, sieppauksista ja muista irakilaisiin ja ulkomaalaisiin siviileihin kohdistetuista väkivaltaisuuksista on valitettavasti tulossa jokapäiväisiä tapahtumia. Useimmat meistä joutuvat näkemään niitä vain tv:ssä, mutta irakilaiset elävät keskellä tätä tilannetta. Koko maailmanyhteisön tärkeimpänä tehtävänä on tukea Irakin viranomaisia nykyisen väkivallan lopettamisessa, jälleenrakennuksessa sekä demokratian, rauhan ja vakauden tuomisessa maahan. Euroopalla on suuri vastuu tämän prosessin tukemisessa läsnäolollaan sekä rahan, kaupan, tuen ja kaiken muun mahdollisen avun voimin, esimerkiksi järjestämällä poliisikoulutusta ja neuvomalla vaalijärjestelyissä.
Olemme käyneet täällä parlamentissa useita rankkoja keskusteluita amerikkalaisten invaasiosta, mutta nyt on katsottava kohti tulevaisuutta. Haluan ryhmäni puolesta kiittää esittelijä Dimitrakopoulosia, joka on mietintöä laatiessaan pyrkinyt olemaan hyvin rakentava ja kaukokatseinen. Meidän ei pidä kaivautua taisteluhautoihin. Meidän ei pidä vatvoa menneitä. Vetoan kaikkiin ryhmiin, jotta ne loisivat katseensa tulevaisuuteen.
Vaatimus kaikkien joukkojen vetäytymisestä tällä hetkellä olisi irakilaisten turmioksi. Irakissa tarvitaan väkeä, ja todellakin kannatamme ehdotusta siitä, että koottaisiin YK:n johtamat joukot, joissa EU olisi läsnä, jos vain mahdollista.
Irakilaiset ovat rohkeata ja kärsivällistä kansaa. He osoittivat sen vaalien aikana ja myös edelleen joka päivä. Uuden perustuslain myötä Irakin hallituksella on kunnianhimoiset päämäärät. Me luonnollisestikin kannatamme demokraattisten instituutioiden luomista, naisten ja vähemmistöjen voimakasta suojelemista ja oikeusvaltioperiaatteeseen perustuvan yhteiskunnan tukemista. Vetoamme Irakiin myös, jotta se pitkällä aikavälillä poistaisi kuolemanrangaistuksen.
EU voi tarvittaessa auttaa antamalla käyttöön asiantuntemusta perustuslain laadinnassa. Tie kohti demokratiaa ja turvallisuutta on vaikea ja pitkä. Jos Irak onnistuu siinä, siitä tulisi hieno esikuva koko alueelle, mutta se edellyttää enemmän tukea Euroopalta ja meiltä itseltämme täällä Euroopan parlamentissa, esimerkiksi yhteyksiä Irakin kansalliskokoukseen valittujen edustajien kanssa.
Joost Lagendijk,
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi kiitän esittelijää hänen mietintönsä vahvoista puolista, esimerkiksi ehdotuksesta korvata yhdysvaltalaiset ja brittiläiset joukot YK:n turvajoukoilla, jotka ajan myötä kohentavat turvallisuustilannetta merkittävästi. Luulen esittelijän olevan oikeassa ja haluankin kehottaa ministeri Straw'ta osoittamaan vahvempaa sitoutumista tällä alalla eikä vain kertomaan meille olevansa samaa mieltä, vaan muun muassa noudattamaan tiukempaa linjaa YK:n turvallisuusneuvostossa.
Toinen vahva näkökohta on se, että on saatava aikaan kansallisen sovinto ja kaikista rikoksista on rangaistava. Arvostan sitä, että esittelijä viittaa mietinnössään useisiin myönteisiin tapahtumiin Irakissa, kuten tammikuun 2005 vaaleihin. Mietinnössä on kuitenkin kaksi merkittävää puutetta, jotka haluaisin mainita.
Ensimmäinen koskee turvallisuustilanteen heikkenemistä. Vaikka se paraneekin aikanaan joukkojen korvaamisen myötä, tällä hetkellä edetään aivan liian hitaasti ja päämäärä on epäselvä. Olen täysin vakuuttunut siitä, ettei turvallisuustilanne kohene olennaisesti, ellei vallansiirto tapahdu radikaalimmin ja nopeammin.
Toiseksi minun on todellakin palattava kysymykseen sodan alkamiseen liittyvistä epäselvyyksistä erityisesti ensimmäisissä johdanto-osan kappaleissa. Esittelijän tavoin uskon, että niin Euroopan unionin kuin Euroopan parlamentin on kiinnitettävä huomionsa tulevaisuuteen ja EU:n ja Irakin tulevaan yhteistyöhön, mutta edes täällä parlamentissa ei voida toimia tehokkaasti ja yhteisvoimin, jos menneisyydestä ei ole tehty puolueetonta arviota. Sen vuoksi ryhmäni esitti useita tarkistuksia, joissa korostetaan tätä kysymystä ja huomautetaan muun muassa, ettei YK:lta ollut saatu valtuutusta. Ryhmäni valtaenemmistö ei äänestä mietinnön puolesta, ellei noita tarkistuksia hyväksytä.
Jos emme opi aiemmista virheistä, vaarana on, että toistamme ne, ja juuri sitä meidän on vältettävä kaikin keinoin.
Francis Wurtz,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Käsillä olevassa, EU:n toimintaa Irakissa käsittelevässä mietinnössä todetaan jo ensimmäisessä kohdassa, että on siirryttävä eteenpäin menneistä tapahtumista ja katsottava kohti tulevaisuutta. Toisin sanoen: vaietkaa sodasta, siihen vastuullisista ja sen seurauksista. Tämä periaate vaikuttaa minusta eettisesti vastuuttomalta, poliittisesti arveluttavalta ja strategisesti epärealistiselta.
Periaate on eettisesti vastuuton. Mikä oikeus meillä muka on jättää laskuista se sanoinkuvaamaton kärsimys, jonka tämä sota on jo aiheuttanut irakilaisille: 100 000 viatonta uhria, kaikki tuhot, täydellinen turvattomuus, pula ja puute sekä miehityksen aiheuttama nöyryytys? Älkäämme unohtako, että sotaan ryhdyttiin kansainvälisen yhteisön toiveiden vastaisesti ja päätös perustui kaksinkertaiseen valheeseen: Irakissa olisi joukkotuhoaseita ja al-Qaida olisi ollut maassa jo ennen vuotta 2003. Emme voi enää pitää merkityksettömänä monien amerikkalaisten, brittien ja muiden maiden kansalaisten omia johtajiaan kohtaan tuntemaa oikeutettua suuttumusta, sillä he eivät aio antaa näille anteeksi sitä, että heitä petettiin ja heidät vedettiin mukaan tähän veriseen ja epäkunniakkaaseen uhkayritykseen.
Nykyisen fiaskon alkuperän peittely olisi myös poliittisesti arveluttavaa. Juuri komission ja neuvoston tämänhetkiset johtajat olivat Yhdysvaltain presidentin innokkaimpia tukijoita. Kuvitellaanpa, että hiljattain pidettyä transatlanttista huipputapaamista olisi sattumalta pitänyt aikataulusyistä lykätä pari viikkoa. Kokouksesta olisi saatu hätkähdyttävä valokuva: Bush, Blair ja Barroso – lähes vuoden 2003 Azoreilla pidetyn huippukokouksen toisinto. Eikö heillä siinä tapauksessa olisi ollut meille mitään kerrottavaa tuolloin tekemiensä päätösten seurauksia koskevista arvioistaan ja siitä, mitä he ovat nyt oppineet? Arvoisa ministeri Straw, olisi liian helppoa vain antaa tunnustusta uudelle hengelle ja kuitata siten raskas vastuunsa. Sen sijaan, että sota olisi kitkenyt terrorismin, se on muuttanut Irakin – lainaan tässä CIA:n itsensä toteamusta – terroristien laboratorioksi, jonne jihadistit tulevat harjoittelemaan kaupunkisotaa. Donald Rumsfeldin mukaan tätä saattaa jatkua vielä 12 vuoden ajan. Olette meille velkaa selityksen!
Lopuksi mielestäni on epärealistista uskoa, että Irakissa saataisiin aikaan kestävä poliittinen ratkaisu, jonka varjolla säästyisimme tämän sodan tuomitsemiselta. EU sen paremmin kuin YK:kaan ei voi lähettää tukijoukkoja vaikeuksissa oleville miehittäjille. Nyt on aika osoittaa tuolle runnellulle alueelle voimakkaita ja myönteisiä poliittisia merkkejä, kuten päätös siitä, että vastaisuudessa kielletään sotatoimiin turvautuminen maailman ongelmien ratkaisemiseksi; täytetään kvartetin antamat mutta toistaiseksi toteutumattomat lupaukset palestiinalaisten perusoikeuksien palauttamisesta; tarjotaan huomattavaa tukea kansalaisyhteiskunnan rakentamiseksi – annan tässä tunnustukseni kansalaisyhteiskunnan edustajille, jotka ryhmäni otti eilen vastaan – ja täysin vapaan ja täysivaltaisen auktoriteetin perustamiseksi Irakissa. Arvoisa puhemies, olemme kuulleet, että EU:n on pikaisesti saatava tarttua suureen tehtävään: se on juuri tässä!
Bastiaan Belder,
   .  Arvoisa puhemies, jatkuvat itsemurhaiskut ovat yksi Irakin jälleenrakennusta jarruttavista tekijöistä. Eurooppalaiset instituutiot voivat auttaa merkittävästi tämän lähes yksinomaan arabien harjoittaman jihadin pitämisessä hallinnassa. Mutta miten? Antamalla viimein Irakin lähimmälle naapurille Syyrialle selkeän varoituksen, sillä Syyria on tähän asti toiminut mainiona ponnahduslautana Mesopotamiasta lähtöisin oleville islamilaisterroristeille. Haluaisin sanoa sekä neuvostolle että komissiolle, ettemme selvästikään voi näissä olosuhteissa leikitellä ajatuksella Damaskoksen kanssa tehtävästä assosiaatiosopimuksesta. Haluaisin neuvoston myös kertovan meille, missä määrin al-Qaidan jihadisteja värvätään Euroopan unionin piiristä ja missä määrin Irakiin kohdistuvaa terrorismia rahoitetaan Euroopassa sijaitsevista moskeijoista käsin.
Vaikka esittelijä Dimitrakopoulos ei mietinnössään tuokaan esiin Irakin yleiseen jällenrakennusprosessiin kohdistuvaa haitallista arabivaikutusta, kannatan hänen komissiolle kohdistamaansa selkeätä vaatimusta siitä, että kaikki EU:n hankkeet Irakissa on perusteltava huolellisesti. Kaikilla EU:n jäsenvaltioiden veronmaksajilla on todellakin oikeus siihen. Esittelijä Dimitrakopoulos puuttuu myös toiseen Irakin jälleenrakennuksen tiellä olevaan esteeseen, Irakin hallintokoneistossa laajalle levinneeseen korruption kurimukseen. Myös tässä EU voi merkittävästi edistää Mesopotamian tulevaisuudennäkymiä. Korruptio ja turvallisuus ovat läheisesti sidoksissa toisiinsa. "Pääsemme nousemaan tästä suosta ainoastaan avoimuuden avulla", totesi kurdipoliitikko Mohammed Toufik, ja hän oli aivan oikeassa. Tämä merkitsee Euroopan unionille uudenlaisia avustustehtäviä Irakissa.
Haluaisin lisätä, että minulla on varsin suuri kunnioitus Yhdysvaltain ja Ison-Britannian joukkoja sekä muita kansainvälisiä joukkoja kohtaan ja toivotan niille paljon voimia niiden pyrkimyksissä saada aikaan parempi…

Ryszard Czarnecki (NI ).
      Arvoisa puhemies, kommunismin kaudella Puolassa kerrottiin yleisesti vitsiä matkatoimistosta, joka kuulemma käytti seuraavaa mainoslausetta: "Vierailkaa Neuvostoliitossa ennen kuin se vierailee teidän luonanne". Tuon vitsin päivitetty versio voisi kuulua seuraavasti: "Pistetään Irak järjestykseen ennen kuin irakilaiset terroristit pistävät meidät järjestykseen".
EU:n erityisedustaja Afganistanissa sanoi hiljattain, että poliittinen läsnäolomme ja huomattava taloudellinen osallistumisemme Irakissa ovat välttämättömiä, sillä EU teki virheen ollessaan osoittamatta minkäänlaista kiinnostusta Afganistaniin vuosina 1990–2001. Meidän täytyy välttää tekemästä samaa virhettä Irakin suhteen eikä jättää maata amerikkalaisille. Mielestäni niin USA:n väliintulon kannattajat kuin vastustajatkin – ja katson kuuluvani jälkimmäiseen leiriin – voivat ja heidän pitäisi olla samaa mieltä siitä, että EU:n on toimittava vakauttavana voimana Irakissa ja sen lähialueella.
EU teki vakavan virheen, kun se ei lähettänyt tarkkailijoita Irakissa tammikuussa 2005 pidettyihin vaaleihin. Poissaoleva on aina väärässä eikä hänellä mitään sanottavaa siihen, kuinka hän toivoisi tapahtumien etenevän.
Haluaisin lopuksi kiittää ministeri Straw'ta viimetorstaisesta tapaamisestamme Lontoossa ja kertoa hänelle, että ulkoasiainvaliokunnalla on edelleen sama puheenjohtaja, Elmar Brok. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet. Valiokuntamme otti pari viikkoa sitten vastaan Irakin väliaikaisen parlamentin valtuuskunnan, jota johtivat sen puhemies ja tämän varamies. Valtuuskunnassa oli mukana kaikkien ryhmien edustajia: shiioja, sunneja ja kurdeja. Olin iloisen yllättynyt huomatessani, kuinka innokkaasti nuo yhteisöjänsä edustavat johtohenkilöt halusivat löytää ratkaisun, joka toisi kansallisen sovinnon ja yhdistäisi uskonnolliset ja etniset ryhmät, ja siitä, kuinka vilpittömästi he keskustelivat tästä tavoitteesta. Perustuslakivaliokunnan puheenjohtaja oli myös läsnä. Käsittääkseni yhtenä pitkäaikaisen rauhan edellytyksenä on vallan tasapaino jonkinlaisen liittovaltiorakenteen muodossa, ja se nojautuisi perustuslakiin niin huonoina kuin hyvinäkin aikoina. Näin voitaisiin löytää toimintatapa, jonka myötä jokainen tuntisi niin etunsa kuin uskonnollisen ja etnisen identiteettinsäkin turvatuiksi, millä olisi vaikutusta kulttuurin alalla.
Onnistuminen riippuu käsittääkseni juuri tästä, sillä tämänkaltaisissa aiemmissa siirtomaissa oli yleensä vallassa jokin pieni ryhmä. Irakissa kyse oli sunneista, mitä pidän yhtenä nykyisen terrorismin pääsyistä. Kuten arvoisa komission jäsenkin totesi, meidän on onnistuttava tekemään tämä selväksi, jotta kansa voisi ymmärtää etunsa. Kansalaisten on ymmärrettävä, että terroristit pyrkivät tekemään demokratian ja vallanjaon mahdottomiksi eivätkä halua vakautta, sillä vakaus toisi maahan investointeja, jotka kohentavat olosuhteita siellä. He pyrkivät tällä tavoin saamaan takaisin aiemmat valta-asemansa tai toimivat puhtaasti ideologisista syistä katkaistakseen demokratian versot.
Vastustin aikanaan Irakin sotaa, mutta sillä ei nyt ole merkitystä. Olennaista on nyt, että me yhdessä saamme aikaan rauhan ja luomme demokratian. Meidän on sovittava pitkäaikaiset erimielisyytemme ja mahdollistettava monenvälisen toiminnan avulla, että Irakista tulee vakaa ja demokraattinen maa, mikä on eduksi koko alueelle – eikä vähiten meille itsellemme.
Lilli Gruber (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä mietintö olisi voinut ja sen olisi pitänyt olla uskalletumpi, sillä käsittelemme parhaillaan unionin strategisen tulevaisuuden kannalta elintärkeitä kysymyksiä.
Tekstiä on toki paranneltu, mutta se on liian monessa kohdin irtaantunut alueella vallitsevasta tositilanteesta. Sota on nyt hävitty, mikä on paljolti koitunut jihad-terroristien hyödyksi sen sijaan, että heidän asemansa olisi heikentynyt. Jos presidentti Bush olisi viisas mies, hän määräisi kaikki joukot vetäytymään jättämättä paikalle lainkaan strategisia tukikohtia ja tekisi sen täsmällisen aikataulun mukaisesti.
Epäsymmetrisiin konflikteihin ei koskaan löydy sotilaallista ratkaisua, vaan ainoastaan poliittinen ratkaisu. Irakin uusi hallitus osoittaa sen meille. Itse asiassa se ei neuvottele terroristien kanssa, vaan vastarintaliikkeen kanssa, joka on otettu mukaan jälleenrakennusprosessiin. Kollega Dimitrakopoulos, mietintöön on sen vuoksi tärkeätä lisätä sana "vastarinta", sillä Irakissa on tänään sekä kapinallisia, jotka vastustavat miehitystä, että terroristeja, ja heidän tavoitteensa ovat erilaiset.
Lisäksi oli tärkeätä huomauttaa, että Bush hakeutui sotaan Irakia vastaan kylmäverisesti ja perusteli sitä valheiden vyyhdillä. Irakilla ei todellisuudessa ollutkaan joukkotuhoaseita tai yhteyksiä al-Qaidaan. Kun hyökkäys maahan oli toteutettu, moraalisena velvollisuutena oli jälleenrakentaa Irak ainakin fyysisesti, mutta esteinä ovat olleet poliittinen ja sotilaallinen ylimielisyys, epäpätevyys, korruptio ja taitamattomuus. Vaikka ei otettaisikaan lukuun Abu Graibin häpeällisiä tapahtumia, he ovat hävinneet voittamatta puolelleen edes irakilaisten sydämiä ja mieliä.
Käännyn siksi myös neuvoston ja komission edustajien puoleen, sillä nyt on aika hylätä menneet erimielisyydet ja panostaa entistä voimakkaammin yhteiseen politiikkaan, jotta vältyttäisiin vähemmistökoalitioihin väistämättä liittyvältä toimintakyvyttömyydeltä.
EU:lla on merkitystä ainoastaan, jos ajattelemme, teemme päätöksiä ja toimimme yhdessä. Muutoin se on vain viehättävä kokoelma pikkuruisia bonsaita, jotka ensimmäisenä ohikulkeva norsu talloo jalkoihinsa.
Lapo Pistelli (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, EU on kokenut suurimmat erimielisyytensä nimenomaan kysymyksessä Irakin sodasta, ja juuri siksi Dimitrakopoulosin mietinnössä on saatu aikaan lähes ihme mahdollisen tasapainon tavoittelussa. Monia puutteita on silti jäljellä.
Valitettavasti nykytilanne Irakissa vahvistaa kaikki ne epäilyt, joita sotilaallisen väliintulon vastustajat toivat esiin. Odotimme käännekohdan tapahtuvan Saddam Husseinin kukistumisen ja vangitsemisen myötä ja myöhemmin toivoimme, että se tapahtuisi tammikuun vaalien jälkeen ja että Allawin hallitus todella pystyisi tuomaan maahan vakauden. Tiedämme, että asiat ovat todellisuudessa sujuneet toisin. Kun tarkastellaan itsemurhaiskujen siviiliuhrien määrää, lukemattomia irakilaisten keskinäisiä väkivaltaisuuksia ja miehitysjoukkoihin viikoittain kohdistuvien hyökkäysten määrän lisääntymistä, Irak on planeetan suurin terroristien koulutuspaikka.
Meidän ei kuitenkaan pidä tänään muistella menneitä vaan keskittyä tulevaan. Olemme siksi antaneet Allawin hallitukselle kannatuksemme, sitoutuneet jälleenrakennukseen ja kannattaneet viimeaikaisia päätöslauselmia. Olemme asettaneet itsellemme tässä asiassa kolme tavoitetta: ehkäisevä tehtävä (kuten sitä nimitetään Solanan doktriinissa) naapurimaiden kanssa, jotka voivat auttaa meitä paitsi olemalla lähettämättä muihin maihin terroristeja myös auttamalla Irakia nousemaan kuilusta; turvajoukkojen koulutus, sillä ne ovat välttämättömiä miehitysjoukkojen vetäytymisen suunnittelussa; ja viimein perustuslaki.
Käsillä on nyt todellakin viimeinen käännekohta. Me joko saamme pidettyä Irakin yhtenäisenä perustuslain avulla tai siellä syttyy ankara sisällissota. Myös Kurdistanissa havaittavissa olevat merkit jännityksestä antavat aihetta uskoa, että tämä on todellakin Euroopan viimeinen mahdollisuus saada tilanne kohenemaan lähikuukausina. 
Vittorio Agnoletto (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, hyvä kollega Dimitrakopoulos, hyvät parlamentin jäsenet. Tie helvettiin on kivetty hyvillä aikomuksilla. Tarkoitan, että jos emme tee tiliä menneiden kanssa, ne ennemmin tai myöhemmin palaavat kummittelemaan ja esittävät meille erittäin kalliin ja hätkähdyttävän laskun.
Jos emme tuomitse sotaa tänään, on mahdotonta ymmärtää, mitä Irakissa on tekeillä tällä hetkellä. Sota ja terrorismi ruokkivat toinen toistaan. Terrorismia ei esiintynyt ennen Irakin sotaa. Meidän on rohjettava todeta, että miehitysjoukot synnyttävät turvallisuuden sijasta turvattomuutta. Meidän on rohjettava todeta, että Yhdysvallat liittolaisineen hyökkäsi Irakiin, koska ne halusivat päästä käsiksi sen öljyvaroihin, eivätkä todellakaan levittääkseen demokratiaa.
Tapasimme eilen kansalaisyhteiskunnan, ihmisoikeusjärjestöjen, ammattiyhdistysten ja naisjärjestöjen edustajia, jotka kertoivat meille, että irakilainen yhteiskunta on aktiivinen ja haluaa olla päättämässä omasta tulevaisuudestaan. Euroopan unionin pitäisi tarkastella myös tätä kysymystä eikä vain suhdettaan hallitukseen, joka valittiin vaaleissa maan ollessa vieraiden valtojen miehittämänä. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, pelkäämmekö vai häpeämmekö me totuutta? Pelkäämmekö vai häpeämmekö me sitä, Giorgos? Yksinkertainen totuus on se, että paikalla on miehitysarmeija ja että amerikkalaiset, britit ja espanjalaiset hyökkäsivät maahan vastuuttomasti. Se on totuus.
Kun me – samoin kuin tekin – olimme miehitettyinä vuonna 1940, myös meillä esiintyi teloituksia ja sieppauksia. Niin kohtelimme voittajaa, ja juuri noin irakilaisetkin toimivat tänään aivan oikeutetusti.
Miehitysjoukkojen on poistuttava maasta. Niiden on jätettävä Irak löytämään vapaasti oma tiensä. Niiden on maksettava korvauksia tekemistään vääryyksistä. Niiden on jätettävä öljy irakilaisille, jotka kyllä selviytyvät öljyn hinnan ollessa 60 dollaria tynnyriltä.
Rikoksia esiintyy niin kauan kuin maa on miehitettynä. Heidän on ymmärrettävä tämä. Se on ydintotuus. Olemme kokeneet saman. Kun Stalin puuttui Kreikan sisäisiin asioihin vuosina 1944–1949, teurastimme toisiamme vuosien ajan. Miehitysarmeijan on poistuttava. Se on oikea toimintatapa.
Puhukaamme totta. Meidän ei pidä hävetä. Meidän ei pitäisi tulla tänne Strasbourgin ja Brysselin turviin säätämään lakeja. Menkäämme sanomaan sanottavamme Vasoraan. Menkäämme sanomaan sanottavamme Bagdadiin. Siellä on kansa ja siellä ovat totuus ja varsinainen ongelma. Kauan eläköön demokratia. Kauan eläköön vapaus. Kauan eläköön itsemääräämisoikeus. 
Andreas Mölzer (NI ).
    Arvoisa puhemies. Kaikki tietävät, että Yhdysvallat käytti väitettä Irakissa olevista joukkotuhoaseista verukkeena maahan tunkeutumiselle ja että amerikkalaiset parhaillaan pyrkivät tyrkyttämään irakilaiselle omaa käsitystään demokratiasta. Vähättelimme paitsi väliintulon kestoa myös sen hintaa ja muita seurauksia. Irakissa ei nyt noudateta lainkaan lakeja, joten äärisuuntauksille tarjoutuu siellä ihanteellinen tilaisuus koota joukkonsa ja hankkia taistelukokemusta. Maa muuttui Yhdysvaltain invaasion myötä harjoitusleiriksi kaikkialta maailmasta saapuville terroristeille, joiden tarvitsee vain odottaa sopivaa tilaisuutta kokeillakseen vasta hankkimiaan taitoja käytännössä meidän maaperällämme.
Meidän kaikkien on tässäkin tilanteessa maksettava Yhdysvaltain virheistä, merkitsipä se terroritekojen lisääntymistä tai islamilaisten ääriryhmien yhä laajamittaisemmin harjoittamaa värväystä. Olisi todellakin mahdotonta hyväksyä ajatusta siitä, että Eurooppa vastentahtoisesti maksaisi tästä Yhdysvaltain hairahduksesta vielä enemmän lähettämällä paikalle joukkoja. Koska Irakissa voidaan päästä rauhaan ja sen ongelmat voidaan saada ratkaistua ainoastaan sen omista lähtökohdista, meidän olisikin annettava tukemme, jotta koulutus saataisiin käynnistettyä uudelleen, talouselämä jälleen jaloilleen ja laajalle levinnyt korruptio kitkettyä. Euroopan unioni voisi tehdä kaiken tuon, ja se kantaisi hedelmää.
Anna Ibrisagic (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, aluksi kiitän esittelijä Dimitrakopoulosia siitä valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt tämä monimutkaisen mutta erittäin tärkeän asian puolesta.
Vuosia kestäneen Saddam Husseinin hallinnon jälkeen irakilaisille on nyt suotu tilaisuus rakentaa maataan vapaasti ja demokraattisesti. Demokratisoinnin ensiaskeleena olivat parlamenttivaalit, joiden aikana esiintyi suurta painostusta sellaisten voimien taholta, jotka eivät olleet kiinnostuneita demokratiasta sen enempää kuin vaaleistakaan. Vaalit tarjosivat myös politiikalle tilaisuuden saada voitto terrorismista, mutta niin ei käynytkään.
Turvallisuustilanne ei ole vakiintunut Irakissa toivotulla tavalla siitä huolimatta, että maahan on perustettu siirtymäkauden hallitus ja uutta perustuslakia on alettu laatia. Tilanne on päinvastoin se, että ponnisteluja on jatkettava ja vahvaa kansainvälistä läsnäoloa tarvitaan vielä pitkään.
On ilman muuta suotavaa, että Irak itse takaisi sisäisen turvallisuutensa mahdollisimman pian. Emme kuitenkaan voi odottaa kovin pikaisia tuloksia sen perusteella, mitä olemme oppineet lähiympäristössämme esiintyneistä konflikteista, esimerkiksi Balkanilla käydyistä sodista, jotka olen itse kokenut. Rauhan ja demokratian rakentaminen vie aikaa jopa siinäkin tapauksessa, että kaikki maassa olevat joukot suhtautuisivat myötämielisesti näihin tavoitteisiin. Vieläkin enemmän aikaa tarvitaan Irakin ja Bosnian kaltaisissa maissa, joissa useat ryhmät vastustavat demokratisointia. Tarvitaan kuitenkin aikaa ja kärsivällisyyttä, sillä jos emme osoita riittävää tukea Irakin pyrkimyksille poliittisen elämän demokratisoinnissa tai jos kansainväliset joukot vedetään Irakista liian pian, vaarantaisimme rauhan tavoitteen paitsi itse Irakissa myös sen lähialueella, eikä meillä ole varaa sellaiseen. Siksi ainoana vaihtoehtonamme on jatkaa Irakin tukemista sekä poliittisesti että vahvan kansainvälisen läsnäolon avulla niin pitkään kuin on tarpeen.
Komission jäsen Ferrero-Waldner huomautti aivan osuvasti, että Eurooppa on nyt yhtenäinen Irakin jälleenrakentamista koskevissa pyrkimyksissään. Mielestäni nimenomaan yhtenäisyys mahdollistaa Irakin tilanteen vakauttamisen ja siellä parhaillaan esiintyvistä ongelmista selviytymisen. 
Marek Maciej Siwiec (PSE ).
      Arvoisa puhemies, tarkasteltavanamme on nyt vaikea kompromissi, joka syntyi useiden viikkojen keskustelujen jälkeen. Kehotan kaikkia täällä olevia kansankiihottajia, joille aika pysähtyi kaksi vuotta sitten ja jotka edelleen käyttävät tuon ajankohdan kieltä, tutustumaan tähän kompromissiin ja kysymään itseltään, onko irakilaisille enemmän hyötyä tästä kompromissista vai heidän kiihotuspuheistaan.
Se, joka ei pysty erottamaan toisistaan anonyymejä rikollisia, jotka surmaavat siviilejä, ja koalitiojoukkoja, joiden sotilaat vaarantavat henkensä Irakissa, on kerta kaikkiaan valehtelija, ja vastustan tuollaisia valheita.
Minulla on kaksi ehdotusta neuvostolle ja komissiolle. Ensinnäkin Irakin naapureihin on kohdistettava suurempi paine. Edeltävät puhujat mainitsivat jo Syyrian, ja viimeaikaiset tapahtumat niin siellä kuin Iranissa ovat osoittaneet, että kyseisten maiden on kannettava vastuunsa siitä, mitä niiden rajojen sisäpuolella tapahtuu. Kansainvälisen yhteisön on painostettava niitä, ja niiden on myös kannettava oma vastuunsa siitä, mitä Irakissa tapahtuu. Ne eivät voi harjoittaa politiikkaa salaisesti ja antaa samalla muille harhaanjohtavia merkkejä. Toiseksi meidän on tiivistettävä vuoropuhelua Irakin poliittisen johdon kanssa. Vaikka väliaikaisessa hallituksessa onkin vielä syvään iskostuneita etnisiä ja poliittisia erimielisyyksiä, meidän on silti oltava yhteydessä noihin ihmisiin. Ne, jotka eivät taistele, ovat kumppaneitamme.
Lopuksi totean, että ehdotus rauhanturvajoukkojen lähettämisestä Irakiin on loistava mutta naiivi ajatus. Millainen armeija voisi mennä sinne irakilaisia suojelemaan sinibaretteihin sonnustautuneena? Se on kunnolla aseistetun ja hyvin valmistautuneen Irakin armeijan tehtävä, sillä ainoastaan se kykenee suojelemaan omaa kansaansa. 
Gerard Batten (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentille esitetyt mietinnöt sisältävät harvoin vitsejä, mutta tässä mietinnössä on hiukan huumoria, joka tosin on tahatonta. Kohdassa 43 esitetään, että Euroopan unioni "tarjoaa Irakin perustuslain laatijoille asiantuntemustaan ja apuaan". Irakilaiset saattaisivat ajatella, että Euroopan unionin asiantuntemus ja apu tällä alalla jättää toivomisen varaa. Sen edellinen yritys synnytti lähes 500-sivuisen perustuslain, joka oli vaikeaselkoinen ja sekava. Toisaalta Yhdysvalloilla on selkeä ja tiivis, vain muutaman sivun pituinen perustuslaki, johon on 200 viime vuoden aikana tarvinnut tehdä vain noin 27 muutosta. Jos irakilaiset tarvitsevat apua, he kenties mieluummin pyytävät sitä amerikkalaisilta. Jos EU tulee mukaan, se voisi jopa tarjoutua järjestämään irakilaisille kansanäänestyksen perustuslaista, mikä johtaisi kaikenlaisiin epätoivottuihin ongelmiin. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, Irak on terroristeja vastaan käytävän sodan eturintamassa. Terroristit ovat tehneet aivan selväksi sen, että heidän päämääränään on pakottaa vieraat vallat vetäytymään Irakista ja sen jälkeen murskata siellä alkuvaiheessaan oleva demokratia. Muu maailma ei voi sallia heidän päästä päämääriinsä tai toteuttaa suunnitelmiansa, eikä EU:n jäsenvaltioilla ole varaa sallia sen tapahtuvan.
Terrorinvastainen sota on 21. vuosisadan alun haaste koko maailmalle. Meidän on voitettava tämä sota, sillä vastustajamme ei ymmärrä sellaisten sanojen merkitystä kuin sopimukset, kompromissi, vuoropuhelu tai rauha. Nykypäivän terrorismin tavoitteena on tuhota se sivilisaatio, jossa elämme. Sen tämänhetkisenä kohteena on Yhdysvallat, mutta muutaman kuukauden kuluttua vuorossa on Eurooppa. EU:n pitäisi siksi sopia rohkeiden ja käytännöllisten yhteisten päätösten tekemisestä, sillä 200 miljoonan euron suuruisen tuen myöntäminen ei enää riitä.
EU:n pitäisi aloittaa reagoimalla irakilaisten kohtaamiin perusongelmiin. Niitä ovat veden puute (kahdella miljoonalla irakilaisella ei ole käytettävissään puhdasta vettä); ravinnon puute (YK:n tuoreimman selvityksen mukaan joka neljäs lapsi kärsii nälästä); työn puute (työttömyysaste on 70 prosenttia); turvallisuuden puute ja terroristi-iskujen pelko. Sabotoijien tuhottua öljyputkia ja muita öljylaitteistoja Irak on parin viime vuoden aikana menettänyt tuloja yli 11 miljardin Yhdysvaltain dollarin verran. EU:n Irakille antama apu olisi suunnattava ensisijaisesti myös näihin kohteisiin.
Emme voi tyytyä siihen, että huomattavin toimemme Irakin jälleenrakennuksen hyväksi olisi ilmoitus siitä, että Bagdadissa avataan komission edustusto, tai tarkkailijaryhmän lähettäminen valvomaan joulukuun vaaleja. Juuri tavalliset irakilaiset odottavat konkreettista apua kaikkein kärsimättömimmin. Meidän on osallistuttava aktiivisemmin Irakin jälleenrakennukseen ja järjestettävä osallistumisemme paremmin. Tarvitsemme näkemystä, joka on 25 jäsenvaltiota käsittävän yhteisön arvoinen.
Epäonnistumisella olisi kova hinta. Demokraattisten voimien tappio vahvistaisi terroristien asemaa, minkä seurannaisvaikutuksena olisi uusi terroriaalto Irakin lisäksi myös kaikkialla maailmassa. Rauha Irakissa on avainkysymys transatlanttisten suhteiden kehittämisen ja koko alueen rauhan kannalta. Syyriaa ja Irania on painostettava, jotta ne eivät enää tukisi alueen terroristeja.
Monika Beňová (PSE ).
    Olemme jo jonkin aikaa saaneet kuulla, ettei meidän pitäisi puhua menneistä ja ettei ole mitään syytä puhua siitä, mistä syystä Yhdysvallat hyökkäsi Irakiin ad hoc -koalitionsa ja liittolaistensa kanssa. Olen ikävä kyllä vahvasti eri mieltä tästä, sillä amerikkalaisten kokoama ja johtama ad hoc -koalitio tunkeutui itsenäiseen valtioon ilman minkäänlaista kansainvälistä tai oikeudellisesti hyväksyttävää valtuutusta. 
Hyvät kollegat, arvoisa ministeri Straw: historia on opettanut meille useaan otteeseen, että ihmiskunta olisi voinut välttyä monilta virheiltä, jos se oli analysoinut huolella virheensä ja moraaliset epäonnistumisensa. Valitettavasti emme tunnu kykenevän oppimaan omista virheistämme.
Kollega Dimitrakopoulos, sen lisäksi, että osaan ääntää nimenne, kunnioitan teitä myös työtoverinani ulkoasiainvaliokunnassa. En kuitenkaan voi kannattaa päätöslauselmaanne, vaikka tiedänkin, kuinka ankarasti olette työskennellyt laatiessanne sitä. Olen samaa mieltä jäsen De Keyserin kanssa siitä, ettei tällä päätöslauselmalla ole mitään virkaa, jos tarkistusehdotuksiamme ei hyväksytä. 
Simon Coveney (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Dimitrakopoulosia, jonka nimi on tullut minulle tutuksi viime kuukausina. Hän on nähnyt erittäin paljon vaivaa saadakseen tämän mietinnön kasaan ja yrittänyt saada kaikki osapuolet mukaan kompromissiin laatiakseen mietinnön, joka mielestäni edustaa tämän parlamentin valtaenemmistön mielipiteitä ja pyrkimyksiä. Tehtävä ei ole helppo, kun on kyse Irakista. 
Yksi mietinnön myönteisistä puolista on, että siinä toistuvasti kehotetaan meitä kaikkia katsomaan Irakin suhteen kohti tulevaisuutta: keskittymään siihen, mitä voitaisiin saavuttaa Irakin suuntautuessa tulevaan, eikä jatkuvasti muistuttamaan aiemmista virheistä ja päätöksistä. Esittelijä ei ole antanut yliotetta niille, jotka haluavat lämmitellä uudelleen keskustelua Irakin sodan perusteista ja sotapäätöksen oikeutuksesta tai oikeutuksen puutteesta. Keskustelu on aiheellinen, muttei tuo tässä vaiheessa positiivista sisältöä mietintöön. Sen sijaan mietinnössä keskitytään siihen, kuinka EU voisi jatkossa auttaa Irakin uusia viranomaisia. Mietinnössä käsitellään monia asioita, ja tarkastelen nyt kolmea niistä.
Ensinnäkin, mitä tulee poliittiseen tukeen, olin iloinen kuullessani jäsen Brokin mainitsevan väliaikaisen kansalliskokouksen edustajien käyneen hiljattain Euroopan parlamentissa, mikä oli myönteinen tapahtuma. He pyysivät avustusta, tukea ja apua maansa uuden perustuslain laatimisessa, ja mielestäni meidän olisi ryhdyttävä siihen koko sydämestämme ja innokkaasti. Meidän on ensinnäkin varmistuttava siitä, että kaikki ryhmät osallistuvat aktiivisesti perustuslain laatimiseen.
Toiseksi, mitä tulee turvallisuuteen, meidän ei pidä unohtaa, että tälläkin hetkellä Irakissa on eurooppalaisia, jotka yrittävät taata turvallisuuden vaikeissa oloissa. Meidän on katsottava kohti tulevaisuutta ja mietittävä, mitä EU voi tehdä yhteisvoimin. Siksi olen tyytyväinen, että Bagdadissa avataan lähitulevaisuudessa EU:n edustusto. Myönteinen asia on myös oikeusvaltio- ja poliisikoulutusoperaatio, joka kohentaa huomattavasti turvallisuustilannetta Irakissa. Pidän hyvänä myös uutta vaatimusta Irakia koskevasta uudesta YK:n päätöslauselmasta, jota hahmoteltiin mietinnössä yksityiskohtaisesti. Tämä on rohkea uusi vaatimus.
Lopuksi totean, että Irakissa jatkuvista erittäin vaikeista ääriolosuhteista huolimatta meidän ei pidä unohtaa ihmisoikeusperiaatteitamme, varsinkaan kysymyksessä kuolemanrangaistuksesta. 
Richard Howitt (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen esittelijän valitsemaan painotukseen ja PSE-ryhmän esittämään tarkistukseen 12, jossa kannatetaan EU:n myönteistä sitoutumista Irakin sosiaaliseen, taloudelliseen ja poliittiseen jälleenrakennukseen, tammikuun vaalien onnistuneeseen lopputulokseen, Irakin kansainvälisten kumppaneiden määrän kaksinkertaistumiseen Brysselin konferenssissa olleiden edustajien määrää vastaavaksi ja siihen, että tuomitsemme yksimielisesti kaiken väkivallan, sieppaukset ja ihmisoikeuksien loukkaukset Irakissa.
EPLP ei voi kannattaa niitä tarkistuksia, joiden tarkoituksena herättää jälleen henkiin menneet erimielisyydet. Toteankin tässä yhteydessä, että Verts/ALE-ryhmän esittämässä tarkistuksessa 3 pyritään mitätöimään Euroopan parlamentin sitoumus vastustaa niin terrorismia kuin joukkotuhoaseiden leviämistä. Kaikkien pitäisi äänestää tuota tarkistusta vastaan.
Lopuksi totean, että keskustelumme liittyy seuraavaan, kehitysyhteistyötä koskevaan keskusteluun. Saddam Husseinin 20 vuotta jatkuneen hallinnon tuloksena viisi miljoonaa irakilaista elää pysyvässä köyhyydessä, Irakissa lapsikuolleisuus lisääntyy nopeammin kuin missään muussa maassa, alle puolella maaseutuasukkaista on käytettävissään puhdasta vettä ja 60 prosenttia kansasta on täysin riippuvainen ruokalahjoituksista. Euroopan parlamentti vahvistaa tänään olevansa sitoutunut siihen, että irakilaisilla on oikeus kehitykseen ja myös rauhaan.
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, Irakin sodan jälkeistä vaihetta voidaan jossain määrin verrata toisen maailmansodan jälkeiseen ajanjaksoon, vaikka kyse ei olekaan samoista mittasuhteista. Meidän on silti selvitettävä kaikki menneet erimielisyydet ja kiistat ja suunnattava eteenpäin. Se on ainoa ratkaisu. Emme voi vain keskustella tilanteesta, vaan meidän on toimittava ja käännettävä lehteä. Siksi komissio on parin viime vuoden ajan pyrkinyt edistämään sovintoa Irakissa ja kansainvälisessä yhteisössä tukemalla jälleenrakennusta.
Kuten jäsenet Brok ja Morgantini huomauttivat, meidän on huolehdittava siitä, että Irakin olojen palauttaminen ennalleen ja jälleenrakennus koituvat kaikkien irakilaisten eduksi. Lähestymistavan pitää olla kokonaisvaltainen. Meidän on tietysti haettava ratkaisua perustuslaista. Siinä asiat on annettava irakilaisten haltuun ja todella suojeltava Irakin alueellista koskemattomuutta ja samalla tarkasteltava liittovaltiomahdollisuuksia. Tämä on ainoa keino turvata etnisten ryhmien välinen tasapaino. Sen on myös suuntauduttava tulevaisuuteen ja luotava nykyaikainen yhteiskunta, jossa naisilla ja uskonnollisilla yhteisöillä on oltava asianmukainen asemansa. Perustuslaki on siksi äärimmäisen tärkeä.
Irakin uuden yhteiskunnan rakenteiden kehittäminen on myös erittäin tärkeätä. On puhuttu paljon energiasta ja kaupasta. Kauppa- ja energiaministeriön valmiuksia on mielestäni lisättävä, jotta irakilaisilla olisi jälleen edellytykset kehittää itseään.
Tuimme viime vaaleja ja teemme sen vastakin, jos turvallisuustilanne vain sallii. On myös hyvin tärkeätä varmistaa Irakin poliisin ja oikeuslaitoksen jatkuva kehittäminen. Eujustlex-ohjelmasta, joka käynnistyi 1. heinäkuuta, tulee erittäin merkittävä, ja siitä on toivottavasti huomattavaa apua. Se käsittää 770 poliisimiehen ja oikeusvirkamiehen koulutuksen. Meidän on myös kiinnitettävä jälleen huomiota sosiaalipalveluihin, kuten koulutukseen, terveydenhuoltoon ja sanitaatioon. Ihmisten on voitava elää normaalisti. Tällä hetkellä heillä on sähköä vain muutaman tunnin ajan päivässä, vaikka tuossa ilmastossa lämpötilat kohoavat 50 asteeseen.
Tiedämme, kuinka vaikeata se on. Olosuhteet paikalla ovat äärimmäisen vaikeat. Tiedämme myös, että vaikea tilanne viivästyttää joidenkin toimien toteuttamista. Keskustelemme siksi asiasta parhaillaan Maailmanpankin, YK:n ja irakilaisten itsensä kanssa. On selvää, että päävastuu on heillä, mutta meidän on autettava heitä parhaamme mukaan.
Olen samaa mieltä siitä, että kansainvälisen yhteisön on erittäin tärkeätä kannustaa Irakin naapureita omaksumaan sama lähestymistapa, jotta Irakissa saataisiin aikaan sovinto ja yhtenäisyys. Ilmaisimme tuon asian selkeästi Brysselin kansainvälisessä konferenssissa.
Kannatamme Irakia koskevia WTO:n ehdotuksia. Seuraavana vaiheena voisivat olla kauppa- ja yhteistyösopimukset irakilaisten kanssa käytävien neuvottelujen perusteella. Heillä on mahdollisuus hyötyä uudella tavalla nykytilanteesta, jossa tarjoamme heille apua, mutta sen on tapahduttava paljon järjestäytyneemmin.
Olen hyvin kiitollinen Euroopan parlamentin tuesta. Kiitän esittelijä Dimitrakopoulosia hänen erinomaisesta työskentelystään. Voin nimittäin oppia asioita ja siten onnistua paremmin ensi kerralla.
Jack Straw,
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää teidän välityksellänne kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä erittäin rakentavasta keskustelusta, joka lisäksi on ollut mielestäni hyvin kiinnostava. On tietysti eräässä mielessä niin, ettei tulevaisuudesta voi keskustella ymmärtämättä menneisyyttä, ja aiemmista tapahtumista on olemassa erilaisia arvioita. Omasta mielestäni sota oli aikanaan oikeutettu, ja olen edelleen sitä mieltä. Kunnioitan niitä, joilla on tästä eri näkemys. 
Haluaisin kuitenkin todeta seuraavaa: voimme kiistellä – ja kiistelemmekin vielä pitkään – sotatoimien laillisuudesta, mutta pyydän, että ette nyt kiistelisi demokraattisesti valitun Irakin hallituksen laillisuudesta. Eräät puhujat kyseenalaistivat nykyisen hallituksen laillisuuden. Rohkenen sanoa, että tuo on väärin. Vaalit järjestettiin 30. tammikuuta YK:n mandaatin turvin, ja kansainväliset tarkkailijat valvoivat niitä tiiviisti. Ne olivat rehelliset vaalit: 8,6 miljoonaa irakilaista äänesti, ja vaalien tuloksena oli edustajainkokous, jota YK on nyt kehottanut esittämään perustuslakiluonnoksen elokuussa ja hyväksyttämään sen lokakuussa kansanäänestyksessä, jotta joulukuussa voitaisiin järjestää uudet vaalit pysyvämmän kansallisen hallituksen luomiseksi. Mielestäni koko kansainvälisen yhteisön tehtävänä on tuon yksimielisen YK:n mandaatin tukemiseksi varmistaa, että prosessi on toimiva ja etenee tehokkaasti. Olen erittäin kiitollinen komissiolle ja parlamentille niiden tuolle prosessille antamasta tuesta.
Pitää paikkansa, että tilanne Irakissa on nykyään huolestuttava. Pitää paikkansa, että liikaa ihmisiä surmataan, mutta haluaisin muistuttaa niille, jotka kuvaavat tuota terrorismia vain eräänlaiseksi oikeutetuksi vastarinnaksi, että sen uhreista valtaosa ei kuulu koalitiojoukkoihin, vaan on tavallisia irakilaisia. Haluaisin myös muistuttaa läsnä oleville kollegoilleni, että tilanne on suhteellisen normaali monilla alueilla Irakissa, joskaan ei kaikilla. Siellä on ollut hyvin vähän ongelmia. Mistä tuo johtuu? Siitä, että terrorismi on tukahdutettu siellä. Epänormaalit olot johtuvat terrorismista. En ole naiivi. Olen sitä mieltä, että kun terrorismia esiintyy tällaisessa määrin, kansalaiset on yritettävä saada mukaan osallistumaan poliittisen prosessin avulla ja on myös reagoitava välittömästi turvallisuustilanteeseen. On erittäin valitettavaa, että useimmat sunnit päättivät olla osallistumatta tammikuun vaaleihin.
Komission jäsen Ferrero-Waldner ja minä tapasimme sunniyhteisön edustajia ja keskustelimme tuosta asiasta shiia- ja kurdiyhteisöjen kanssa. Vaalien jälkeen Irakin hallitus onkin pyrkinyt saamaan sunnit mukaan toimintaan. Se on ollut vaikeata, mutta vain pari päivää sitten kansalliskokous päätti vahvistaa 15 sunniedustajan osallistumisen perustuslakivaliokuntaan. Se on suunnattoman merkittävä ensiaskel ja kädenojennus sunniyhteisölle. Tarvitaan vielä muitakin toimia, jotta kaikki yhteisöt olisivat viimein edustettuina Irakissa.
Haluaisin myös sanoa, että tarkasteltiinpa Irakin yleistä mielipidettä miltä kannalta hyvänsä, näyttää siltä, että nykyisestä väkivallasta huolimatta useimmat irakilaiset pitävät sitä, mitä on tapahtunut ja tapahtuu nykyään, aiempaa tilannetta parempana. On muistettava, että terrorismia todellakin esiintyi ennen sotaa: se oli valtioterrorismia, joka aiheutti satojentuhansien tavallisten irakilaisten kuoleman. Sitä paitsi sodan jälkeen ei ole surmattu satojatuhansia ihmisiä vaan joitain tuhansia. Sekin on liikaa, mutta nyt irakilaiset voivat ainakin toivoa demokraattista ja rauhallista tulevaisuutta, jossa he voivat vastata omasta kohtalostaan, mitä he eivät koskaan voineet tehdä Saddamin ollessa vallassa.
Irakin tilanteesta on kiistelty niin Euroopassa kuin muuallakin. Olemme siksi erityisen tyytyväisiä esittelijä Dimitrakopoulosin ja hänen valiokuntansa rakentavaan lähestymistapaan. Kiitän teitä siitä. Tiedän, että lukuisten eri mielipiteiden vuoksi siihen oli erittäin vaikeata päästä ja esittää jatkossa toteutettavia toimia. Tämä kävi selvästi ilmi tämänpäiväisestä keskustelusta. Olen kiitollinen esittelijä Dimitrakopoulosille ja samoin myös komissiolle.
Puheenjohtajavaltiona teemme tulevana puolivuotiskautena kaikkemme tukeaksemme aktiivisesti Euroopan unionin toimintaa ja otamme myös kantaaksemme Irakissa oman vastuumme yhtenä koalitioon osallistuneista valtioista. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista julkilausumista ja suullisista kysymyksistä:
- neuvoston ja komission julkilausumat: Afrikka ja globalisaation haasteet
- Morgantinin kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta laatima suullinen kysymys neuvostolle: "Global call to Action Against Poverty" -kampanja: köyhyyden poistaminen (B6-0248/2005)
- Morgantinin kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta laatima suullinen kysymys komissiolle: "Global call to Action Against Poverty" -kampanja: köyhyyden poistaminen (B6-0249/2005). 
Jack Straw,
   .  Arvoisa puhemies, haluan todeta jo toistamiseen tänä aamuna, että on kunnia puhua Euroopan parlamentille. Arvostan paljon vuoropuhelua, jota olen käynyt parlamentin ja sen valiokuntien kanssa sekä neljän viime vuoden aikana Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoasiainministerinä että niitä edeltäneiden neljän vuoden aikana sisäasiainministerinä. Olen todellakin toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksessa niin kauan, että muistan seitsemän ja puoli vuotta sitten olleen edellisen puheenjohtajakautemme, jolloin minulla oli kunnia toimia oikeus- ja sisäasioiden neuvoston puheenjohtajana.
Haluan myös onnitella parlamenttia sen tämänpäiväisestä aloitteesta tukea köyhyyden poistamista koskevaa kampanjaa. Aloite on osoitus voimakkaasta sitoutuneisuudestanne maailmanlaajuisen kehityksen edistämiseen tänä Afrikalle ja maailman köyhimmille maille erittäin tärkeänä vuonna.
Jäsen Morgantini on esittänyt minulle muutamia yksityiskohtaisia kysymyksiä. Olen jo lähettänyt hänelle yksityiskohtaisen vastauksen näihin kysymyksiin ja aion varmistaa, että vastaukset ovat laajemmin saatavissa. Vastaan puheenvuorossani moniin hänen esille tuomistaan kysymyksistä.
Viime kuukausien aikana otsikot ovat Euroopassa koskeneet usein erimielisyyksiä ja vaikeuksia. Yhteisön perustajiin kuuluvien kahden jäsenvaltion äänestäjät ovat nostaneet jyrkästi esiin kysymyksiä, jotka huolestuttavat syvästi kaikkia Euroopan unionin kansalaisia. Miten Euroopan unioni voisi tuoda heille paremmin vaurautta ja turvallisuutta, jota kaikki etsimme tässä nopeasti muuttuvassa maailmassa?
Osa kysymysten vastauksista liittyy Euroopan unionin sisäisiin politiikkoihin, esimerkiksi tulevaan rahoitukseen. Kuten pääministeri Tony Blair totesi parlamentille vain kaksi viikkoa sitten, Yhdistynyt kuningaskunta suhtautuu tehtäviinsä EU:n puheenjohtajavaltiona hyvin vakavasti. Työskentelemme ahkerasti, jotta yhteisymmärrys rahoitusnäkymistä saavutetaan vuoden loppuun mennessä. Lisäksi pyrimme edistämään avoimella ja osallistavalla tavalla laajempaa keskustelua Euroopan tulevaisuudesta ja painopisteistä kunnioittaen tämän parlamentin sekä Euroopan hallitusten ja kansalaisten erilaisia näkökantoja. Jotta voidaan vastata täysin kansalaisten tulevaisuutta koskeviin toiveisiin ja pelkoihin, on kuitenkin yhtä tärkeää vahvistaa EU:n toimia koko maailmassa. Yksi viime vuosien huomattavimmista kehitystuloksista onkin ollut se, että olemme Euroopan unionissa jo tehneet paljon tähän haasteeseen vastaamiseksi hyvin laajan yhteisymmärryksen avulla.
Muutamia vuosia sitten Euroopan kansat olivat erittäin jakautuneita, kuten Irakia koskeneen edellisen keskustelun aikana muistutettiin. Nyt me kuitenkin toimimme voimakkaasti yhdessä ja tuemme rauhaa Lähi-idässä, Sudanissa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Meillä on kokonaisvaltainen ohjelma, joka koskee toimintaa uuden Irakin kanssa. Johdamme kansainvälistä yhteisöä vaikeassa mutta elintärkeässä Irania koskevassa prosessissa.
Sama pätee turvallisuutta ja puolustusta koskeviin kysymyksiin. Vain muutama vuosi sitten Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevassa keskustelussa keskityttiin Brysselin eräässä lähiössä toimivaan pieneen suunnitteluyksikköön ja sen henkilöstöön. Nyt EU:n joukot toimivat Naton kanssa tapahtumapaikalla Bosniassa. Siellä ja Makedoniassa toteutettavissa EU:n operaatioissa koulutetaan poliisivoimia. Koulutamme myös Irakin poliisi- ja oikeuslaitoksen henkilöstöä. Kaksi EU:n operaatiota on käynnissä Kongon demokraattisessa tasavallassa, ja avustamme Afrikan unionin joukkoja Sudanissa.
Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka ei siis nykyään ole pelkkä paperi. Politiikka vaikuttaa huomattavasti tuhansien ihmisten elämään eri puolilla maapalloa. Haluan, että Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakausi – ja sitä seuraavat vuodet – muodostavat ajanjakson, jonka aikana tukeudutaan näihin saavutuksiin ja vahvistetaan edelleen Euroopan unionin vaikutusvaltaa ja asemaa maailmassa hyvän voimana. Missään muualla tämä ei ole niin tärkeää kuin Afrikassa. Afrikka on nyt köyhempi kuin 25 vuotta sitten. Saharan eteläpuolisen Afrikan väestöstä puolet elää vähemmällä kuin dollarilla päivässä. Afrikan osuus maailmankaupasta on kolmannes siitä, mitä se oli vuonna 1980. Saharan eteläpuolisen Afrikan valtioiden kansantulo yhteensä on pienempi kuin teollisuusmaiden – EU:n, Yhdysvaltojen, Japanin ja eräiden muiden maiden – maataloustukiin käyttämä rahamäärä. On tehtävä huomattava läpimurto, jotta vuosituhannen kehitystavoitteet voidaan saavuttaa. Nykyisellä vauhdilla Saharan eteläpuolisessa Afrikassa menisi yli 100 vuotta perusasteen koulutusta ja lapsikuolleisuuden vähentämistä koskevien tavoitteiden saavuttamiseen. Kolmen tavoitteen – nälkää, köyhyyttä ja hygieniaa koskevien tavoitteiden – osalta tilanne pahenee Saharan eteläpuolisessa Afrikassa päivä päivältä.
Eliniänodote on nykyään Afrikassa vain 42 vuotta, vähemmän kuin useimpien täällä istuntosalissa läsnä olevien ikä. On ennustettu, että joissakin Afrikan maissa eliniänodote on viiden vuoden kuluttua alle 30 vuotta. Yhteensä 20 miljoonaa afrikkalaista on jo kuollut aidsiin, joka tappaa mantereella tällä hetkellä eniten ihmisiä. Maailman kaikista hi-viruksen saaneista kolme neljäsosaa elää Afrikassa.
Nelson Mandela sanoi, ettei köyhyys, kuten orjuus ja apartheidkaan, ole luonnollista vaan ihmisten aikaansaannosta, ja että köyhyys voidaan voittaa ja poistaa ihmisten toimilla. Mandela oli oikeassa. Afrikassa on aivan liikaa esimerkkejä siitä, miten ihmisten teot voivat estää toisia ihmisiä rakentamasta itselleen parempaa elämää.
Darfurissa hallituksen tukema miliisiryhmä on tappanut tuhansittain ihmisiä, kuten olemme kollegani ja ystäväni, Yhdistyneen kuningaskunnan kansainvälisiä kehitysasioita hoitavan ministerin Hilary Bennin kanssa itse todenneet. Miljoonat ovat joutuneet pakenemaan kodeistaan.
Zimbabwessa hallitus on jo tallannut jalkoihinsa demokratian ja perusihmisoikeudet sekä ajanut tuhoon talouden, joka oli aikoinaan koko Afrikan vahvimpia. Zimbabwen hallitus käy nyt maan köyhimpien ja heikoimpien kimppuun sekä ajaa sadattuhannet ihmiset kodeistaan ja tuhoaa heidän toimeentulomahdollisuutensa. Zimbabwen ongelma ei johdu voimavarojen puutteesta tai ilmastosta vaan hyvin huonosta hallintotavasta. On ollut aivan oikein, että Euroopan unioni on lähettänyt voimakkaan viestin siitä, että Zimbabwen hallituksen toimintaa on aivan mahdotonta hyväksyä. Olemme tehneet niin ryhtymällä Mugaben hallinnon vastaisiin uusiin laajennettuihin ja rajoittaviin toimiin sekä tuomitsemalla viimeaikaiset väärinkäytökset.
Kaiken tämän synkkyyden keskellä on kuitenkin muistettava, että kuva Afrikasta on paljon monimutkaisempi kuin miltä se ensin näyttää. Vielä 1970-luvulla Afrikan demokratioiden määrän pystyi laskemaan yhden käden sormilla ja yhä jäi kaksi sormea ylikin: demokratioita oli kolme. Nyt mantereella on yli 30 demokraattisesti valittua hallitusta.
Vain muutama vuosi sitten eri puolilla Afrikkaa raivosi aseellisia konflikteja, mutta nyt kestävä rauha on juurtumassa sellaisiin maihin kuin Burundi, Liberia, Sierra Leone ja Angola. Afrikan yhtenäisyysjärjestö saarnasi ennen, ettei sen jäsenten sisäisiin asioihin saa puuttua. Sen seuraaja, Afrikan unioni, sitä vastoin perustuu yhteisvastuullisuuteen eikä väliintulon välttämiseen. Afrikan unionia ovat innoittaneet Euroopan unionin saavutukset mantereella, jonka ominaispiirteitä eivät aikoinaan olleet rauha ja vakaus, joista nyt nautimme, vaan konfliktit, sota ja verenvuodatus.
NEPADin (Uusi kumppanuus Afrikan kehittämiseksi) avulla Afrikan johtajat ovat sopineet vertaisarviointijärjestelmästä, jota monet maailman ja Euroopan hallitukset pitäisivät epämiellyttävän tungettelevana. Afrikan taloudellinen tilannekaan ei ole enää kauttaaltaan niin huono kuin miltä se joskus näyttää. Joissakin maissa, kuten Mosambikissa ja Etiopiassa, on saavutettu noin 7 prosentin kasvu, minkä ansiosta monet ihmiset ovat päässeet eroon köyhyydestä.
Mantereella on huomattavia voimavaroja, niin aineellisia kuin inhimillisiäkin. Näiden myönteisten tekijöiden ansiosta meidän on syytä olla toiveikkaita. Afrikkalaiset haluavat paremman tulevaisuuden, ja meidän eurooppalaisten on yhdessä kansainvälisten kumppaneidemme kanssa tuettava heitä edelleen, jotta uudistukset juurtuvat Afrikkaan ja auttavat sitten afrikkalaisia parantamaan tilannetta.
Olemme siis tehneet tästä vuodesta toiminnan vuoden ja saavuttaneetkin jo paljon. Viime kuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto on nyt kuuluisa Euroopan unionin talousarviota koskevista erimielisyyksistään, mutta luulenpa, että lapsemme muistavat sen vastaisuudessa paremmin neuvostona, joka päätti kaksinkertaistaa Euroopan unionin Afrikalle myöntämän kehitysavun seuraavien viiden vuoden aikana. Sellainen oli tuon neuvoston kestävä perintö, ja hyvällä onnella ja ahkeralla työllä Euroopan unionin talousarviota koskevat väliaikaiset ongelmat jäävät todellakin vain väliaikaisiksi.
Yritämme myös määrätietoisesti parantaa avun koordinointia ja tehokkuutta Pariisissa keväällä järjestetyssä OECD:n kokouksessa tehtyjen sopimusten mukaisesti. On varmistettava, ettei apua käytetä huonoon hallintotapaan ja ettei se päädy korruptoituneille hallituksille, vaan että apu käytetään hallinnon parantamiseen ja niiden köyhimpien auttamiseen, joille se on tarkoitettu.
G8-maat ovat sopineet sataprosenttisesta velkahelpotuksesta kaikille erittäin velkaantuneille köyhille maille, ja G8-maiden johtajat, jotka kokoontuvat tänään Gleneaglesissa ja pitävät siellä kokoustaan tänään ja huomenna, keskustelevat lisätuesta. Syyskuussa järjestettävässä YK:n huippukokouksessa tarkistetaan vuosituhannen kehitystavoitteita ja vahvistetaan kansainvälisiä toimia niiden saavuttamiseksi. On kuitenkin tehtävä enemmän. Puheenjohtajakautensa aikana Yhdistynyt kuningaskunta työskentelee luodakseen eurooppalaisen strategian Afrikan menestyksekkään kehityksen tukemiseksi. Strategian on oltava kokonaisvaltainen ja kunnianhimoinen. Sen on ulotuttava taloudellista tukea laajemmalle, ja siinä on osoitettava, miten Afrikka sijoittaa ihmisiin, hyvään hallintotapaan, kasvuun, rauhaan ja turvallisuuteen. Osana tätä strategiaa maailman köyhimmille maille on annettava paremmat mahdollisuudet päästä kehittyneille markkinoille. Näin voidaan toteuttaa Dohan kehitysohjelma käytännössä. Toiminta tämän hyväksi olisi aloitettava joulukuussa Hongkongissa järjestettävässä kokouksessa.
Euroopan unionin, Yhdysvaltojen ja muiden rikkaiden maiden on lunastettava sitoumuksensa vientitukien poistamisesta ja tehtävä se selkeän aikataulun mukaisesti. Meidän on myös tunnustettava rauhan ja vakauden keskeinen merkitys Afrikassa. Jo nyt Darfurissa on tuhansia pakolaisia, joiden turvallisuus on parantunut. Miksi? Euroopan unionin rauhanrahaston Afrikan unionin paikan päällä oleville joukoille myöntämän rahoituksen ansiosta. Rahaston avulla voimme lisätä tukea edelleen tukemalla Afrikan unionia ja muita järjestöjä, kuten Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisöä (CEDEAO), jolla on ollut huomattava osuus Länsi-Afrikan konfliktien ratkaisemisessa.
Rauhanrahasto on ollut todellinen menestys, mutta sen varat alkavat loppua, ja on sovittava rahaston riittävästä pitkäaikaisesta rahoituksesta. Kuten Afrikan johtajat ovat itse tunnustaneet, Eurooppa voi auttaa edistämällä parempaa ja demokraattisempaa hallintotapaa Afrikassa.
Palaan Zimbabwea koskevaan kysymykseen ja totean, että suhtaudun myönteisesti Euroopan parlamentin vaatimuksiin, jotka koskevat vaaleihin liittyviä toimia ja Euroopan unionin asettamien seuraamusten tiukkaa täytäntöönpanoa. AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on tukenut voimakkaasti parempaa hallintotapaa Afrikan valtioissa samoin kuin Karibian ja Tyynenmeren alueella. Cotonoun sopimuksen mukaan voimme keskeyttää tuen pahimmissa tapauksissa. Sen lisäksi, että meidän olisi oltava valmiita toimimaan tämän määräyksen mukaisesti, meidän olisi mielestäni seurattava demokratian ja hallintotavan kehitystä paljon aktiivisemmin. Demokratiasta ja paremmasta hallintotavasta hyötyvät eniten kansalaiset, AKT:n Afrikan maiden tavalliset ihmiset, jotka haluavat, että käytämme hyväksi Cotonoun sopimuksen kaltaisten sopimusten mekanismeja.
Suuret Live 8 -konsertit, joita järjestettiin eri puolilla Eurooppaa ja maailmaa viime viikonloppuna, kaikuvat vielä korvissamme. Ne ja Gleneaglesissa järjestettävän G8-maiden kokouksen herättämä laajempi mielenkiinto ovat lisänneet valtavasti odotuksia Afrikassa sekä Euroopassa ja kaikkialla teollisuusmaissa sen osalta, että tällä kerralla avustustyö Afrikassa onnistuu. Toivotaan, että niin käy. Toivottavasti teollisuusmaat todellakin toimittavat lupaamansa avun. On kuitenkin muistettava myös, että prosessi onnistuu vain, jos Afrikan hallinto paranee ja korruptio vähenee.
Euroopan unioni voi hyödyntää kolmea suurta vahvuuttaan toimiessaan Afrikassa ja muualla maailmassa. Ensinnäkin EU:n luonnollista voimaa ja vaikutusvaltaa. Kun toimimme yhdessä, voimme valita kansainvälisen toiminnan painopisteet. Teemme niin maailmankauppaa koskevissa asioissa, mutta mielestäni myös Javier Solanan, Joschka Fischerin ja nyt Philippe Douste-Blazyn toimissa, jotka liittyvät vaikeaan Iranin kysymykseen. Euroopan unionin voima on ilmiömäinen, kun unioni on yksimielinen. Maailmanlaajuisten yhteyksiemme lujuus on myös vahvuutemme. Maailmassa on tuskin maata, jolla ei olisi jonkinlaista erityistä suhdetta historian tai ystävyyden perusteella johonkin Euroopan unionin jäsenvaltioon. Viime toukokuussa tapahtunut viime laajentuminen kasvatti kumppanuuksien ja luottamuksen verkostoa, ja maailmanlaajuiset yhteytemme ilmenevät tässä parlamentissa ja voimakkaassa kansainvälisessä toiminnassamme.
EU luo nykyään lujempia suhteita naapureihinsa, kuten Venäjään, sekä uusiin strategisiin kumppaneihinsa, kuten Kiinaan ja Intiaan, joiden kanssa pidetään hyvin tärkeitä huippukokouksia puheenjohtajakautemme aikana. Tietysti meillä on suurempi vaikutusvalta sellaisten strategisten kumppaneiden kanssa, kun toimimme yhdessä.
Kolmas ja ehkä tärkein vahvuutemme on Euroopan unionin arvojen voimakkuus. Pehmeän vallan käyttö ulkopolitiikassa tarkoittaa sitä, että saamme muut haluamaan samaa kuin itse haluamme. Euroopan unionin laajentuminen on selvimpiä ja voimakkaimpia esimerkkejä tämän pehmeän vallankäytön vaikutuksista. EU:n menestyksen, arvojen ja toimielinten magneettisen vetovoiman avulla on voitu muuttaa ensin Euroopan eteläosia, sitten keski- ja itäosia, ja nyt mahdollisen EU:n jäsenyyden ansiosta uudistukset ja vakaus leviävät Turkkiin ja koko Länsi-Balkanin alueelle.
Muut täällä tuntevat ehkä Länsi-Balkanin alueen paremmin kuin minä, mutta me kaikki, jotka tunnemme Länsi-Balkanin alueen, tiedämme, että ainoa asia, joka auttaa noita jakautuneita yhteisöjä kohti jonkinlaisia rauhan ja turvallisuuden näkymiä, on Euroopan unioni, sen arvot ja sen vahvuudet. Kesäkuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto tunnusti tämän asian, kun se vahvisti uudelleen, että EU aikoo täyttää kaikki laajentumista koskevat nykyiset sitoumuksensa, myös neuvottelujen aloittamisen Turkin kanssa 3. lokakuuta.
Sillä aikaa voimme edistää naapuruuspolitiikan avulla arvojamme idempänä ja etelämpänä, kuten Ukrainassa ja Välimeren alueen maissa, joiden kanssa pidämme huippukokouksia Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aikana. Nämä arvot ovat transatlanttisten suhteiden peruskallio, maailman liberaalisten demokratioiden välisten merkittävimpien siteiden perusta. Arvot ovat erittäin tärkeitä, kun käsitellään tulevia maailmanlaajuisia haasteita terrorismista ja joukkotuhoaseiden leviämisestä köyhyyteen ja ilmastonmuutokseen.
Näiden voimavarojen ansiosta – oman voimakkuutemme, maailmanlaajuisten yhteyksiemme ja arvojemme voimakkuuden ansiosta – Euroopan unionilla on nykyään jopa entistä suuremmat mahdollisuudet lisätä vahvuuttaan hyvän voimana kaikkialla maailmassa. Odotan mielenkiinnolla, että saan työskennellä kanssanne tämän tavoitteen saavuttamisen hyväksi puheenjohtajakautemme aikana.
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, kun pyysin, että saisin vastata komissiossa kehitysyhteistyötä ja humanitaarista apua koskevista asioista, tiesin, että Afrikka olisi toimissani ja sitoutuneisuudessani keskeisellä sijalla.
Sitoutuneisuuttani vahvistavat närkästys ja hätätilanne. Vielä nykyäänkin Afrikka on erillään muusta maailmasta, omantuntomme laitamilla ja vailla globalisaation etuja.
Sitoutuneisuuteni juontaa juurensa myös sen tunnustamisesta, että ympäristö on muuttunut ja että meillä on nyt mahdollisuus, epäilemättä ainutlaatuinen mahdollisuus, tehdä Afrikasta vauraampi, vakaampi ja paremmin hallinnoitu manner. Tässä yhteydessä Eurooppa voi vaikuttaa ja sen on vaikutettava asiaan, kun otetaan huomioon, että nyt on mahdollista luoda köyhyyden poistamiselle edulliset olosuhteet ja ettei enää ole mitään veruketta olla tekemättä niin.
Afrikka on muuttunut. Afrikkalaiset ovat päättäneet kääntää selkänsä kohtalolle ja ottaa tulevaisuutensa omiin käsiinsä. Afrikan unionin tarmokas ja vaikuttava toiminta esimerkiksi Darfurissa, Togossa ja Norsunluurannikolla on tuonut uuden ulottuvuuden periaatteeseen, jonka mukaan Afrikan kriiseille on löydettävä afrikkalaiset ratkaisut. Tämä toiminta, joka perustuu vankkoihin alueellisiin organisaatioihin, avaa uusia rauhan, vakauden ja turvallisuuden näkymiä, joita ei tähän asti ole osattu edes toivoa. Lisäksi Afrikan unionia tukee vahva johto, joka hahmottelee nyt lupaavaa visiota.
Jos Afrikka on muuttunut, on muuttunut Eurooppakin. Eurooppa puhuu yhä useammin solidaarisemman ja tasapuolisemman maailman puolesta sekä järjestelmän monenvälisyyden lisäämisen puolesta. Tänä vuonna, kehityksen vuonna 2005, Euroopan on osallistuttava keskusteluun maailman suurimpana kehitysavun antajana, ja tässä asemassa Eurooppa voi painostaa kansainvälistä yhteisöä toteuttamaan konkreettisia vapaaehtoisia toimia. Näin voidaan estää vuosituhannen kehitystavoitteiden muuttuminen rikotuiksi lupauksiksi. Olen myös mielissäni siitä, että Eurooppa-neuvosto – kuten juuri todettiin – on noudattanut komission ehdotusta, minkä johdosta voidaan todellakin kaksinkertaistaa julkinen kehitysapu vuoteen 2015 mennessä ja kaksinkertaistaa Afrikalle myönnettävä apu vuoteen 2010 mennessä.
Myös maailma on muuttunut. Viime vuosien tapahtumat ovat osoittaneet, missä määrin epäonnistuvat valtiot voivat olla epävakauden lähteenä sekä terroristien ja rikollisten turvasatamina. Globalisaation voimistuessa kaikilla tasoilla myös solidaarisuuden vahvistaminen on välttämätöntä. Pidän kehityspolitiikkaa tärkeimpänä välineenä globalisaation inhimillistämiseksi. Ainakaan en tiedä parempaa välinettä. Globalisaatiolle on tyypillistä, ettei se synny piilossa pimeässä nurkassa tehdyistä poliittisista päätöksistä, vaikka jotkut haluaisivat meidän uskovan niin. Globalisaatiota ei ole oikeastaan suunnitellut kukaan. Se on spontaani prosessi, jota toiset pitävät myönteisenä ja toiset pelkäävät, mutta jota kukaan viranomainen, kansallinen tai kansainvälinenkään, ei voi suoraan hallita. Juuri tämä aiheuttaa ongelmia. Minä tietysti kuulun niihin, jotka ovat sitä mieltä, että globalisaatiolla on paljon annettavaa ja että siitä on joka tapauksessa enemmän hyötyä kuin haittaa.
Meidän on tietysti reagoitava kaikilla tasoilla voimistuvaan globalisaatioon vahvistamalla solidaarisuutta kaikilla tasoilla. Mitä globalisaatio voi loppujen lopuksi merkitä ihmisille, joilla ei ole vettä, nuorille, joilla ei ole mahdollisuutta osallistua koulutukseen tai lapsille, jotka kuolevat tauteihin, joita voitaisiin hoitaa? Vaikka jotkut haaveilevat paluusta malleihin, jotka valitettavasti vaikuttavat jo koetuilta, mielestäni olisi väärin olettaa, etteivät ihmiset halua globalisaatiota tai että he haluavat kääntää kelloa taaksepäin. Eurooppalaisina haluamme globalisaatiota, josta on hyötyä kaikille ja joka on myönteistä kehitystä edistävä tekijä poikkeuksetta koko ihmiskunnan kannalta. Tällöin on kaikkein tärkeintä varmistaa kiireellisesti, että globalisaatio toimii Afrikassa ja Afrikan hyväksi.
Tässä yhteydessä markkinoiden vapauttaminen on kieltämättä pelkästään hyödyllistä, kun valtio voi laatia sääntöjä väärinkäytösten hillitsemiseksi ja yleisen edun edistämiseksi. Kuten tiedätte, hallitusten on taattava makrotaloudellinen kehys, jotta voidaan hyötyä globalisaation tarjoamista mahdollisuuksista. Hallitusten on lisäksi luotava tehokkaat ja ennakoitavissa olevat olosuhteet tälle makrotaloudelliselle kehykselle ja tietysti myös varmistettava, että kehyksen mukaisella hallinnolla voidaan edistää taloudellista toimintaa. Lisäksi hallitusten on kannustettava ja tuettava valpasta kansalaisyhteiskuntaa, jossa taataan oikeudenmukainen ja tasapuolinen vaurauden ja palvelujen uudelleen jakaminen, esimerkiksi mahdollisuudet käyttää oikeus-, hallinto, terveydenhuolto- ja koulutuspalveluja. Tästä näkökulmasta ja erityisesti Afrikan ollessa kyseessä tarvitaan mielestäni naisten ja miesten välistä tasa-arvoa edistäviä erityistoimia.
Näistä syistä olisi mielestäni hyödyllistä laatia yhteinen eurooppalainen strategia sekä kehitysyhteistyölle että Afrikalle. Strategian avulla voitaisiin ottaa huomioon Afrikan uusi geopoliittinen järjestys, ja haluamme laatia strategian yhdessä afrikkalaisten kumppaneidemme kanssa, jotta voidaan hyödyntää tätä uutta maailmanlaajuista lisäsysäystä. On todettu, että Afrikan unionista on tullut hyvin nopeasti merkittävä poliittinen neuvottelija ja todellinen muutoksen edistäjä mantereella.
Samalla kannattaa mielestäni korostaa, että tämä järjestelmä ei synny itsestään. Afrikan unioni on rakennettava lujista alueellisista osista. Mantereen yhdentyminen ei onnistu ilman voimakasta, kunnianhimoista ja tunnustettua alueellista organisaatiota. Kunnianhimoinen poliittinen kumppanuus Euroopan unionin ja Afrikan unionin välillä on tämän vuoksi tarpeellisempi kuin koskaan aikaisemmin. Mihin tämän kumppanuuden olisi perustuttava? Minulla ei ole täydellistä vastausta, mutta siitä huolimatta haluan ehdottaa neljää mahdollisuutta, joita voisimme tutkia yhdessä. Kuten tiedätte, esitän loppuvuodesta sekä kehitystä koskevan julkilausuman, kehityspolitiikan tarkistuksen, josta tietysti olemme keskustelleet ja keskustelemme yhdessä, että todellisen Afrikkaa koskevan yleissuunnitelman.
Ensimmäinen asia on hallinto. Kaikki ovat luonnollisesti yhtä mieltä siitä, että hallinto on erittäin tärkeä asia. On todettu, ettei Afrikka ole köyhä vaan valitettavasti huonosti hallittu. Afrikkalaiset alkavat kuitenkin tehdä jotakin asian hyväksi. Hallintoa yritetään parantaa useilla eri tasoilla. Viiden viime vuoden aikana yli kahdessa kolmasosassa Saharan eteläpuolisen Afrikan valtioista on järjestetty monipuoluevaalit, toisissa vapaammat ja oikeudenmukaisemmat kuin toisissa, ja hallintoon on tehty useita muutoksia demokraattisesti ja rauhanomaisesti. Aivan äskettäin järjestettiin vaalit Burundissa. Toivottavasti myös Kongon demokraattisessa tasavallassa edistytään merkittävästi ensi maaliskuussa. Muistuttaisin myös, että 23 Afrikan valtiota on ratifioinut kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön. On syytä huomata tämä asia, koska tietyt demokraattiset länsimaat eivät ole vielä tehneet samoin. Huomattavinta viime vuosina on ollut se, että Afrikka on itse laatinut itselleen vision, tehtävän ja periaatteet. Hallinnossa tämä Afrikan unionin instituutiossa konkretisoituva ja NEPADin visiossa ilmenevä seikka merkitsee pesäeroa menneeseen ja menneisyyden menettelytapoihin. Tämä visio ja nämä periaatteet eivät ole jääneet pelkiksi aikomusten julistuksiksi, sillä Afrikan vertaisarviointijärjestelmän ansiosta Afrikalla on käytettävissään ainutlaatuinen väline, jolla afrikkalaiset voivat tukea itse itseään. Tämä järjestelmä ansaitsee täyden tukemme.
Toinen asia on infrastruktuuri ja verkot. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, ettei kehitys ole mahdollista ilman Afrikan laajuisia verkkoja ja infrastruktuuria. Euroopan unioni on itse tästä selvä todiste. Euroopan unionissa on osoitettu asian merkitys. On tärkeää, että tehostetaan nykyisiä toimia, joiden tavoitteena on parantaa ja varmentaa infrastruktuuriverkkojen kestävyyttä, jotta voidaan näin nopeuttaa kasvua ja edistää kauppaa. Tämän vuoksi komissio ehdottaa, että olisi laadittava suunnitelma infrastruktuuria ja verkkoja koskevaa Euroopan ja Afrikan välistä kumppanuutta varten. Kumppanuuden avulla tuetaan Afrikan laajuisten verkkojen kehittämistä. Ne ovat välttämättömiä yhteenkytkettävyydelle ja tiedon levittämiselle koko mantereella, Euroopan laajuisille televiestintäverkoille, rautateille, lentoliikenteelle ja yhteyksiä parantavalle infrastruktuurille, joka on myös hyvin tärkeä. Tuetaan esimerkiksi satamia, lentoasemia, liikennöintikelpoisia vesiväyliä, kaikkea energia- ja vesihuoltoon liittyvää.
Tämän infrastruktuuria koskevan kumppanuuden lisäksi on raivattava tietä uusille rahoitusjärjestelmille, jotka perustuvat yksityisen sektorin ja muiden rahoittajien osallistumiseen. Palaan tähän asiaan, kun esitän Euroopan kehitysrahastoa koskevan julkilausumani muutaman kuukauden kuluttua.
Kolmas asia on tietysti kauppa. Kaikki osapuolet tunnustavat, että kaupalla on keskeinen merkitys talouskasvussa. Afrikan osuus maailman viennistä on vähentynyt lähes 60 prosenttia, mikä vastaa 70 miljardin Yhdysvaltain dollarin menetystä vuosittain. Se on 21 prosenttia alueen bruttokansantulosta ja yli viisi kertaa enemmän kuin Afrikan vuosittain saama 13 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruinen kehitysapu. Kehityksen suuntaa on tietysti käännettävä. Kuten tiedätte, parhaillaan neuvotellaan taloudellisista kumppanuussopimuksista kuuden alueen kanssa, joista neljä on Saharan eteläpuolisen Afrikan alueita. Kauppapolitiikasta vastaava komission jäsen Peter Mandelson neuvottelee näistä sopimuksista. Tämä on epäilemättä kaikkien aikojen kunnianhimoisin pohjoisen ja etelän valtioiden välinen kauppaa koskeva neuvotteluprosessi. Ensimmäistä kertaa Euroopan unioni antaa taloudellista tukea kumppaneidensa neuvotteluryhmille. Ensimmäistä kertaa kauppasopimuksista neuvotellaan niin, että ainoana tavoitteena on kumppaneidemme kehitys. Ensimmäistä kertaa nämä sopimukset perustuvat kumppaniemme alueelliseen yhdentymiseen ja edistävät sitä. Ensimmäistä kertaa taloudellista ja teknistä yhteistyötämme voidaan käyttää uudistuksiin, talousarviota koskevaan tukeen, toimiin, joilla parannetaan valmiuksia lisätä tarjontaa, sekä sijoittamiselle ja kaupalle suotuisan ympäristön luomiseen.
Viimeinen asia on kulttuuri. Kulttuuri on kehityksen tärkeä ulottuvuus, joka tähän asti on mielestäni unohdettu aivan liian usein. Se on kuitenkin erittäin tärkeää. Kulttuuri on kansan sielu ja ilmentymä. Kulttuuri määrittelee tavan, jolla yhteisö toimii ja siten myös talousrakenteen. Tämän vuoksi minusta näyttää siltä, että ainoastaan ottamalla huomioon Afrikan erityinen yhteiskunnallinen ja kulttuurinen identiteetti voidaan varmistaa, että antamamme kehitysapu todella juurtuu maahan, ja parantaa avun tehokkuutta.
Arvoisa puhemies, lopetan puheenvuoroni tuomalla esiin muutamia kysymyksiä, joista kannattaisi keskustella. Olen kuullut puhuttavan seuraamuksista. Mielestäni seuraamuksia voidaan käyttää vain silloin, kun ne vaikuttavat kyseisestä asiasta vastuussa oleviin ihmisiin. Sitä vastoin seuraamuksia ei mielestäni voida käyttää, jos ne vaikuttavat kansalaisiin välittömästi tai välillisesti. Tästä asiasta kannattaisi keskustella.
Mielestäni on lisäksi keskusteltava kuuluisasta omaksi ottamista tai omaksumista koskevasta kysymyksestä. Miten voidaan parhaiten varmistaa, että ihmiset ottavat itse vastuun kohtalostaan ja kehityksestään? Omaksi ottaminen liittyy kestävän kehityksen periaatteeseen. Miten voidaan varmistaa, että käynnissä olevat ohjelmat ja hankkeet vaikuttavat yhä senkin jälkeen, kun ulkopuoliset toimijat poistuvat alueelta? Lisäksi on vaihtoehtoja koskeva kysymys, eli onko asetettava etusijalle talousarviota koskeva tuki ja millä ehdoilla, vai hankkeisiin kohdistettu apu. Tästä kysymyksestä keskustellaan epäilemättä loppuvuodesta, samoin kuin johdonmukaisuudesta ja koordinoinnista.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hahmotellut nopeasti kehystä, jonka avulla voimme vastata kysymyksiin, jotka ovat yhtä suuria ja tärkeitä kuin teidän esiin tuomanne kysymys. Meillä on tietysti mahdollisuus palata näihin kysymyksiin ennen vuoden loppua uuden politiikan yhteydessä ja Afrikkaa koskevan painopisteen yhteydessä. Omasta puolestani haluaisin tuoda julki, että olen optimistinen. Olen optimistinen ensinnäkin siksi, että havaittavissa on ollut tiettyjä suotuisia seikkoja. Puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on asettanut Afrikkaa koskevan kysymyksen aivan Euroopan unionin asialistan kärkeen ja G8-maiden asialistan kärkeen. Lisäksi nyt aletaan olla voimakkaasti yhtä mieltä siitä, ettei vuosituhannen kehitystavoitteita voida saavuttaa maailmanlaajuisesti tai maittain, jollei toteuteta nopeasti laajoja Afrikkaa koskevia toimia. Sanoisin, että meidän on tehtävä enemmän, paremmin ja nopeammin. Me komissiossa teemme osaltamme parhaamme. Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentti valvoo valppaasti näiden lupausten täyttämistä.
Luisa Morgantini (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää komission jäsentä Micheliä ja neuvoston puheenjohtajaa Straw'ta. Otamme valiokunnassa varmasti huomioon arvioinnit ja kirjalliset vastaukset, jotka olemme saaneet. Emme tyydy pelkkään valvojan osaan vaan aiomme toteuttaa toimia yhteisen politiikan hyväksi.
Osallistuin satojen tuhansien muiden kanssa 2. heinäkuuta Edinburghin halki kulkeneeseen marssiin, jossa vaadittiin köyhyyden poistamista ja kehotettiin G8-maita omaksumaan oikeudenmukainen kauppapolitiikka, myöntämään enemmän kehitysapua, valvomaan asekauppaa tiukemmin sekä omaksumaan rauhan ja oikeudenmukaisuuden politiikka loputtomien sotien käymisen sijaan.
Mielenosoitus oli laaja, siihen osallistui lapsia, naisia, miehiä, nuoria ja vanhoja, jotka olivat kaikki mukana täysin tietoisina toimistaan. Tällaiset ihmiset ovat demokratiamme voimavara – heitä olisi kuunneltava. Me Euroopan parlamentissa olemme tehneet niin. Olemme symbolisesti ympäröineet istuntosalin valkoisella nauhalla ja pyytäneet jäseniltä allekirjoitukset, joilla tuetaan eri puolilla maailmaa toimivien satojen järjestöjen yhdessä järjestämää kampanjaa. Puhemies Borrell lähettää kerätyt allekirjoitukset puheenjohtaja Straw'lle niin, että ne voidaan toimittaa G8-maiden johtajille. Tämä on jo toimintaa, vastuunottoa.
Nelson Mandela totesi selkeästi viestissään G8-maille, että nälkä on myös oikeudenmukaisuuden nälkää ja lisäsi – mistä olen samaa mieltä – ettei köyhyys, kuten orjuuskaan, ole luonnollista vaan ihmisten aikaansaannosta, ja että köyhyys voidaan poistaa ihmisten toimilla. Lisäksi hän totesi, että niin kauan kuin on köyhyyttä, ei ole todellista vapautta. Köyhyyden poistaminen ei ole hyväntekeväisyyttä vaan oikeudenmukainen teko ja ihmisarvoista elämää koskevan perusihmisoikeuden suojelua.
Köyhyys ei johdu epäonnesta vaan poliittisista ja taloudellisista valinnoista, jotka on tehty alueellisesti, kansallisesti tai kansainvälisesti ja joita olisi pidettävä laittomina. Häpeällisintä ei ole se, että nälkää ja köyhyyttä esiintyy, vaan se, että niitä esiintyy, vaikka meillä on inhimilliset ja aineelliset voimavarat torjua niitä ratkaisevasti ja määrätietoisesti.
Nämä sanat ovat New Yorkin julistuksesta, jonka allekirjoitti 111 hallitusta Brasilian presidentin Lulan johtamassa kokouksessa ja jossa esitellään kehityksen edistämisen rahoitusvälineitä, esimerkiksi veroja, takaisinmaksuja sekä veronkiertoa torjuvia, kustannuksia pienentäviä ja yritysten sosiaalista vastuuta lisääviä toimia. Näitä välineitä olisi pidettävä nykyisiä välineitä täydentävinä eikä niitä korvaavina.
Köyhyyden poistamisessa köyhistä maista ja niin sanottujen rikkaiden maiden tietyistä osista ei ole kyse pelkästään siitä, että kunnioitetaan oikeutta elämään. Köyhyyden poistaminen on myös paras ase fundamentalismia, raakoja konflikteja ja terrorismia vastaan. Viime vuosina on havaittu, miten rakenteelliset sopeuttamisohjelmat, säälimätön yksityistäminen sekä silmitön markkinoiden ja palvelujen vapauttaminen ovat osaltaan pahentaneet nälkä- ja köyhyysongelmaa. Todetessani näin tarkoitukseni ei ole vastustaa kauppaa.
Mielestäni meidän olisi oltava valinnoissamme johdonmukaisia sekä kohdattava rohkeasti ja kaukonäköisesti kansainvälisten kauppapolitiikoiden aiheuttamat ristiriitaisuudet. Kun puhutaan oikeudenmukaisesta kaupankäynnistä, on toimittava johdonmukaisesti. Emme voi vallata Afrikan maiden markkinoita tukea saavilla tuotteillamme ja tuhota paikallisia talouksia. Neuvoston puheenjohtaja Straw on oikeassa todetessaan, ettemme voi olla kumppaneita, jollemme ota huomioon epäoikeudenmukaisia olosuhteita. Tästä syystä olisi mielestäni myös harkittava hyvin tarkkaan sellaisia uudistuksia kuin sokeriuudistus, joista on haittaa kehitysmaille. Ehdotus, jonka mukaan kehitysavussa otettaisiin huomioon myös olosuhteet, on myös tärkeä askel, jolla luodaan tarvittavat edellytykset todelliselle kumppanuudelle.
Toivon, että kansalaisten ja meidän asiaa kohtaan osoittamamme kiinnostus tulee esiin myös seuraavalla WTO:n neuvottelukierroksella Hongkongissa ja että vuosituhannen kehitystavoitteet, jotka ovat tärkeä välivaihe, voidaan saavuttaa.
Komission jäsenen Michelin ja puheenjohtajavaltio Luxemburgin ministerineuvostossa toteuttamat toimet ovat olleet myönteisiä ja lisänneet kehitysavun määrää. Tämä on huomattava askel, jota ei saa aliarvioida. Se ei kuitenkaan riitä niiden tavoitteiden saavuttamiseen, jotka olemme itsellemme asettaneet. Toivon, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta, jonka sanoista ilmenee asian tärkeyden tiedostaminen, voi tehdä paljon enemmän. Vuodesta 1970 lähtien puhutusta 0,7 prosentin tavoitteesta on lopultakin tultava todellisuutta.
Edellä mainittujen lisäksi on monia muita hyödyllisiä toimenpiteitä. Parlamentissa on esimerkiksi jo jonkin aikaa keskusteltu kehitykseen ja koulutukseen varattavan rahoituksen lisäämisestä. Jotta voidaan torjua aidsia ja auttaa sairastuneita, tarvitaan lisävarojen ja lääkkeiden saatavuutta edistävän politiikan lisäksi lääkkeitä koskevien lisenssien valvontaa ja niiden vapauttamista koskevaa näkemystä.
Toinen tärkeä kysymys on velkojen anteeksiantaminen, jota vaadittiin eilen Afrikan unionin huippukokouksessa. Olemme saavuttaneet jotakin, mutta se ei riitä. Emme voi pitää velkojen anteeksiantamista osana kehitysapua, kuten on käymässä Irakissa.
On vielä paljon tehtävää, jotta vuodesta 2005 tulisi todellinen käännekohta köyhyyden torjunnan historiassa. Afrikassa on suuria voimavaroja, joita voimme käyttää.
Maria Martens,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Straw, arvoisa komission jäsen Michel, haluan ensiksi onnitella sydämellisesti Global Call to Action Against Poverty -kampanjan järjestäjiä heidän aloitteestaan. Se on hyvä aloite tärkeänä ajankohtana, koska tänä syksynä käydään sekä WTO:n ja G8-maiden neuvotteluja että vuosituhannen kehitystavoitteita koskevia neuvotteluja.
Köyhyys on yhä ongelma, jota emme voi hyväksyä ja jonka torjuminen on keskeistä vuosituhannen kehitystavoitteita koskevassa politiikassa. Kuten tiedätte, köyhyys on ankarinta Afrikassa, erityisesti Saharan eteläpuolella. Afrikkaa koskevan kehitysstrategian esittelijänä olen iloinen siitä, että sekä komission jäsen että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ovat asettaneet Afrikan etusijalle. Olen myös tyytyväinen tänään kuvailtuun tapaan, jolla kysymystä aiotaan käsitellä.
Päätöslauselmasta haluaisin todeta, että on tietysti hyvä asia, että varataan enemmän varoja köyhyyden vastaisiin toimiin, mutta kuten joku äsken totesi, köyhyyttä ei voida poistaa tehokkaasti pelkästään rahoituksen avulla. On tärkeämpää käsitellä köyhyyden syitä, joita ovat esimerkiksi huono hallintotapa, korruptio ja kaupan esteet.
Mielestäni Euroopan unioni voisi toimia ainakin kahdella tasolla – ensinnäkin suhteissaan köyhiin maihin ja toiseksi omassa sisäpolitiikassaan. Hätäapu on vastaisuudessakin joskus tarpeen, mutta jotta voidaan luoda vakaita yhteisöjä, meidän on suhteissamme köyhiin maihin keskityttävä hyvän hallintotavan edistämiseen, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten toimintaedellytysten kehittämiseen ja taloudellisen aseman vahvistamiseen sekä yhteiskunnan vakaan infrastruktuurin, hyvän koulutuksen ja terveydenhuollon edistämiseen. Meidän on keskityttävä siihen, että teemme omista toimistamme johdonmukaisempia, paremmin koordinoituja ja tehokkaampia.
Velkataakkaa koskevassa kysymyksessä velkojen pois pyyhkiminen ei ole yleislääke köyhyyteen. Pyyhkimällä pois velkoja ei sinällään voida taata kehitystä eikä ratkaista sellaisia ongelmia kuin korruptio, oikeusvaltion periaatteiden noudattamatta jättäminen, ihmisoikeusrikkomukset ja talouden epävakaus, eikä se todellakaan välttämättä auta kaikkein köyhimpiä. Loppujen lopuksi maat ovat itse vastuussa omasta tulevaisuudestaan. Voimme ainoastaan avustaa niitä, kunhan tehdään jotakin laadun ja tehokkuuden…

Miguel Angel Martínez Martínez,
   . Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraateille köyhyyden poistaminen maailmasta on ehdottomasti ensisijainen tavoite, koska kyse on oikeudenmukaisuudesta ja solidaarisuudesta, jotka ovat molemmat ideologisen ja poliittisen identiteettimme perusarvoja.
Oikeudenmukaisuus ja solidaarisuus ovat osa työstämme sen prosessin hyväksi, joka on johtanut Euroopan unionin syntyyn. Globaalissa maailmassa, jossa meidän nykyään on toimittava, oikeudenmukaisuutta ja solidaarisuutta ei voida pitää asiana, josta vain omat kansalaisemme ja oma alueemme saisi hyötyä. Päinvastoin oikeudenmukaisuuden ja solidaarisuuden on aika ylittää alueemme rajat ja ilmetä kaikissa Euroopan unionin politiikoissa ja toimissa kansainvälisesti, kuten sopimuksessa Euroopan perustuslaista todetaan.
Kehitysyhteistyövaliokuntaan kuuluvat sosiaalidemokraatit ovat tyytyväisiä kahteen tapahtumaan, jotka vastaavat valiokunnan vaatimuksia. Ensimmäinen on se, että toukokuinen kehitysyhteistyöneuvosto vahvisti merkittävät sitoumukset, jotka koskevat vuosituhannen kehitystavoitteiden toteuttamista, ja säilytti viisi vuotta sitten asetetut tavoitteet. Toinen on se, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on asettanut köyhyyden poistamisen etusijalle painottaen erityisesti Afrikkaa.
Tämä on mielestämme perusteltua, mutta köyhyyden torjunnan ulkopuolelle ei saisi jättää maapallon muita alueita, joissa on hirvittäviä kurjuuden pesäkkeitä ja joissa vielä Afrikassakin esiintyvää eriarvoisuutta suuremman eriarvoisuuden vuoksi tarvitaan ensisijaisia toimiamme.
Rannekekampanjaan osallistumisen, tämän keskustelun ja kohta hyväksyttävän päätöslauselmamme avulla synkronoimme toimemme miljoonien kansalaisten kaikkialla Euroopan unionissa parhaillaan toteuttamien toimien kanssa.
Viime aikoina on puhuttu siitä, etteivät Euroopan johtajat, elimet ja kansalaiset ymmärrä toisiaan. Tämä aktiivinen köyhyyden vastainen toiminta on nyt mainio tilaisuus yhteisymmärryksen, läheisyyden ja sovinnon saavuttamisen kannalta, mutta meidän on oltava tarkkoina. Vaikutukset ovat myönteisiä vain siinä tapauksessa, ettemme käytä väärin meille osoitettua luottamusta ja ettei kaikki jää pelkiksi puheiksi ja hyviksi aikomuksiksi. Köyhyyden poistamiseen liittyvässä kysymyksessä meitä arvostellaan enemmän sen perusteella, mitä teemme vastaisuudessa ja mieluummin mahdollisimman pian, kuin sen perusteella, mitä sanomme täällä tänään.
Fiona Hall,
   .  Arvoisa puhemies, ne meistä, jotka olivat Edinburghissa lauantaina, vakuuttuivat täysin siitä, että kansalaiset tukevat voimakkaasti köyhyyden poistamista. Toivottavasti G8-maiden kokouksessa ollaan uskollisia tälle voimakkaalle tuelle.
Olen tyytyväinen neuvoston puheenjohtajan Straw'n esittämiin Dohan kehitysohjelmaa koskeviin kommentteihin, mutta köyhyyden vastaista taistelua ei voiteta tai hävitä lehtien otsikoihin pääsevissä maailman johtajien välisissä keskusteluissa vaan salaisissa saleissa, joissa virkamiehet keskustelevat ja sopivat kauppasopimusten yksityiskohdista. Voisivatko komissio ja neuvosto tämän vuoksi vakuuttaa meille tänään, että seuraavien kuukausien aikana järjestettävissä varsinaisissa neuvotteluissa köyhyyden poistaminen on edelleen esityslistan kärjessä myös maailman joukkotiedotusvälineiden ja parlamentin tarkastelun ulottumattomissa? Asettavatko komissio ja neuvosto edelleen köyhyyden vähentämisen etusijalle yksityiskohtaisissa neuvotteluissa, joita virkamiehet käyvät maataloustuotannosta, vientituista, sokeriuudistuksesta, jalostettujen tavaroiden tuonnista, alkuperäsäännöistä, kiistanalaisista taloudellisista kumppanuusohjelmista, vaikka Euroopan maatalousalan ja suuryrityksien painostus onkin voimakasta?
On edettävä kauppasopimuksia pidemmälle ja tuettava kehitysmaita kehittämään kaupankäynnin toimintaedellytyksiä esimerkiksi mikroluottojen ja parempien liikenneyhteyksien avulla, kuten komission jäsen Michel mainitsi, niin, että maat pääsevät sekä alueellisille markkinoille että maailmanmarkkinoille täysipainoisesti. Jo nykyisin annetaan hieman kauppaan liittyvää teknistä tukea. Esimerkiksi torjunta-aineita koskevalla komission aloiteohjelmalla autetaan Afrikan maanviljelijöitä täyttämään Euroopan unionin asettamat elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat vaatimukset. Aloite on kuitenkin vain pisara meressä siihen verrattuna, mitä tarvitaan.
Liberaalidemokraatit ovat aina painottaneet korruption torjunnan ja hyvän hallintotavan edistämisen tärkeyttä. Tähän asiaan liittyy myös velvollisuus kunnioittaa demokraattisesti valittuja hallituksia riippumatta siitä, olemmeko poliittisesti niiden kanssa yhtä mieltä. Itse asiassa Afrikan komissio painotti kertomuksessaan käytännöllisyyden merkitystä: on tärkeää, että toimintaohjelma perustuu selvään näyttöön siitä, mikä toimii ja mikä ei toimi, eikä ideologiaan. 
Marie-Hélène Aubert,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yli kolmekymmentä vuotta sitten ekologi René Dumont totesi, että Afrikan tila on surkea. Nyt Afrikka on taas keskeisellä sijalla keskusteluissa ja vielä kurjemmassa tilassa. Nyt on tunnustettava, että dogmaattinen kaupan vapauttaminen, rakenteellista sopeuttamista koskevat suunnitelmat, liiallinen yksityistäminen ja tietysti rikotut lupaukset ovat ainoastaan pahentaneet jo alun perinkin vaikeaa tilannetta etenkin koulutuksen ja terveydenhuollon kustannuksella.
Tämän jälkeen pohjoisen valtioiden eli meidän on vastattava tärkeään kysymykseen. Olemmeko valmiita uudistamaan täysin kehitysmallimme, sen, miten tuotamme, kulutamme ja liikumme, ja arvioimaan uudelleen yhteiskuntamme organisaatiota ja merkitystä? Sekä pohjoisen että etelän valtioissa on nyt alettava ratkaista niinkin perimmäisiä ongelmia kuin ne kolme, jotka haluan luetella teille. Ensimmäinen ongelma liittyy energian, öljyn ja kaivosvarojen käyttöön. Olemme aivan liian riippuvaisia näistä varoista, jotka eivät ole auttaneet Afrikan kehitystä. Olemmeko siis valmiita toteuttamaan täysin uudenlaista energiapolitiikkaa, joka on kestävää, oikeudenmukaista ja ympäristöystävällistä?
Toinen ongelma koskee maan käyttöä ja ruoan saatavuutta sekä maaseudun paikallisyhteisöjen kulttuurien ja alueiden kunnioittamista. Olemmeko valmiita tarkistamaan intensiivisiä ja yliteollisia maatalouspolitiikkojamme, epäoikeudenmukaisia, tukiin perustuvia kauppapolitiikkojamme, ja valvomaan etelän valtioista tulevien tuotteiden markkinoita ja hintoja niin, että tuotteet ovat kannattavia?
Kolmanneksi on demokratiaan, oikeusvaltion periaatteisiin ja rauhaan liittyvä kysymys, jota on tarkasteltava sekä paikallisesta että maailmanlaajuisesta näkökulmasta. Olemmeko valmiita tekemään kansainvälisistä elimistä demokraattisia, tukemaan Afrikan demokratioita, vaikka vaarana on, että pohjoisen valtiot menettävät osan kohtuuttoman suuresta vallastaan koko planeetalla? Tätä valtaa symboloivat G8-maat, joiden edustajat ovat nyt sulkeutuneet Gleneaglesiin kuin linnoitukseen.
Jos emme voi vastata näihin kolmeen kysymykseen sanomalla selkeästi kyllä, tämä suuri kiinnostusta herättänyt mediakohu Afrikan avuksi saapuvine anteliaine sankareineen on taas kerran ollut pelkkää teeskentelyä. Euroopan unioni ei voi enää antaa itsensä tuottaa pettymyksiä. Me olemme omasta puolestamme valmiita kantamaan vastuumme. 
Gabriele Zimmer,
   .  Arvoisa puhemies, turvaamme tänään itse asiassa ihmisoikeuden elämisen arvoiseen elämään – emme sen enempää emmekä vähempää.
Näin G8-huippukokouksen alla haluan korostaa ennen kaikkea monien afrikkalaisten liikkeiden esittämiä keskeisiä vaatimuksia, jotka koskevat oikeudenmukaisen kaupankäynnin takaamista, köyhien maiden velkakriisin lopettamista, avun huomattavaa lisäämistä ja avun hyvän laadun varmistamista. Euroopan unionin on katsottava, että nämä vaatimukset on osoitettu sille, ja taisteltava johdonmukaisesti oikeudenmukaisen globaalin taloudellisen järjestelmän puolesta.
Kehotan, että paljastetaan, missä määrin virallinen kehitysapu ja kumppanuussopimukset ovat tavallaan kehitysapua eurooppalaisille suuryrityksille. Ennen kuin kehityspolitiikkaa koskeva EU:n huippukokous aloitetaan, haluamme vastauksen kysymykseen, miten EU varmistaa, ettei teollisuutta tueta näin pöyristyttävällä tavalla. 
Nigel Farage,
    Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta, komissio, parlamentin puhemies, Bob Geldof – kaikki puhuvat siitä. Taputtelemme kaikki itseämme selkään, onnittelemme itseämme Afrikkaan antamamme lisärahoituksen vuoksi aivan kuin raha jollakin tavalla ratkaisisi koko ongelman. Valitettavasti suhtaudun asiaan edelleen hieman kyynisesti ja pidän ulkomaanapua rahana, jota rikkaiden maiden köyhät antavat köyhien maiden rikkaille. Suoraan sanoen olen sitä mieltä, että ilmapiiri vaikutti täällä maanantaina inhottavan tekopyhältä, kun keskustelimme asiasta, ja siltä se vaikuttaa taas tänäänkin. Koko ajan meillä on käytössämme yhteinen maatalouspolitiikka, maataloustuotteiden korkeat tullit, sokerialan yhteinen markkinajärjestely ja vientiluottojärjestelmä.
Tiedän, että pääministeri Blair haluaa uudistaa yhteistä maatalouspolitiikkaa. Luulenpa, että hän joutuu vielä ponnistelemaan. On kuitenkin yksi asia, jonka puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta voisi tehdä seuraavan puolen vuoden aikana auttaakseen todella Afrikkaa. Olemme käyttäneet 2 miljardia euroa Euroopan veronmaksajien rahaa lahjontaan, jotta Afrikan köyhät hallitukset antaisivat Espanjan laivaston kalastaa vesillään. Tämä on vaikuttanut tuhoisasti ympäristöön, ja olemme vieneet elannon kymmeniltätuhansilta Afrikan alkuperäiseen väestöön kuuluvilta köyhiltä ja itse asiassa kaupanpäällisiksi tappaneet satoja heistä.
Voisiko puheenjohtajavaltio lopettaa nämä kauhistuttavat kalastusta koskevat sopimukset ja todellakin tehdä jotakin Afrikan auttamiseksi, aloittaen syyskuussa uusittavasta Komorien islamilaisen liittotasavallan kanssa tehdystä sopimuksesta? 
Eoin Ryan,
    Arvoisa puhemies, Nelson Mandela on todennut, ettei köyhyys, kuten orjuus ja apartheidkaan, ole luonnollista vaan ihmisten aikaansaannosta, ja että köyhyys voidaan voittaa ja poistaa ihmisten toimilla. Päivittäin kolmekymmentätuhatta lasta kuolee äärimmäisen köyhyyden johdosta. Meidän on pohdittava sisimmässämme kysymystä, joka on nyt kaikkien huulilla: haluanko tai haluammeko poistaa köyhyyden? Meillä on tarvittavat rahat ja lääkkeet, meillä on tarvittava tietämys, mutta onko meille tarpeeksi tahtoa? Tämä on tärkein kysymys, joka täällä on tänään esitettävä.
Miljoonat ihmiset kaikkialla maailmassa ovat jääneet armottoman, heltymättömän köyhyyden loukkuun lähinnä ihmisten aiheuttamien tekijöiden vuoksi: arveluttavan maailmankauppajärjestelmän ja vauraiden maiden vaatimien lainojen hoitoon kuluvien suurten rahamäärien vuoksi. Rikkaiden ja köyhien välinen kuilu on suurempi kuin koskaan aikaisemmin. Aliravitsemus, korruptio, aids, malaria, konfliktit, luku- ja kirjoitustaidottomuus sekä painostavat ongelmalliset velat lamaannuttavat maailman köyhempiä valtioita. Kuten komission jäsen totesi, on muistettava, että Afrikassa edistytään, mutta vielä on tehtävä paljon enemmän.
Äskettäisessä G8-kokouksessa sovittiin, että maailman köyhimpien maiden velat Maailmanpankille, Kansainväliselle valuuttarahastolle ja Afrikan kehityspankille annetaan osittain anteeksi – tämä vastaa noin miljardia Yhdysvaltain dollaria kymmenen vuoden aikana. Määrä on pieni, mutta askel on oikeansuuntainen. On kuitenkin tehtävä huomattavasti paljon enemmän. On välttämätöntä huolehtia ongelmallisten velkojen helpotuksesta, jotta voidaan varmistaa, etteivät korruptoituneet afrikkalaiset johtajat aseistaudu ja voimista erittäin kyseenalaisia hallintojaan. On varmistettava, ettei Eurooppa aseista heidän joukkojaan.
Kaikkien velkojen anteeksiantaminen on tehokasta vain, jos kansainvälisen avun määrä säilytetään kestävällä tasolla. Euroopan unioni antaa nykyisin suurimman osan avusta ja on edelleen eturintamassa, kun varmistetaan vuosituhannen kehitystavoitteiden täysimääräinen täytäntöönpano, myös sitoumus antaa apua 0,7 prosenttia bruttokansantulosta vuodessa. Pyytäisin kaikkia varakkaita maita vahvistamaan sitoumuksensa, että ne täyttävät kehitysapua koskevan velvollisuutensa kohtuullisen ja realistisen ajan kuluessa.
Äskettäinen maailmanlaajuinen Bob Geldofin johtama Live 8 -konsertti oli osoitus köyhyyden poistamisen nauttimasta maailmanlaajuisesta tuesta, samoin kuin ne 200 000 kansalaista, jotka valtasivat Edinburghin kadut ennen tänään alkavaa G8-huippukokousta. Näimme sekä nuorten että vanhojen ilmaisevan näkemyksensä voimakkaasti. Tämän parlamentin ja muiden parlamenttien jäseniä sekä poliitikkoja syytetään usein siitä, etteivät he välitä siitä, mitä kansalaiset todella tahtovat. Kansalaiset ovat sanoneet mielipiteensä tästä kysymyksestä, ja meidän on toimittava – ja tehtävä se päättäväisesti.
Koska G8-huippukokous käynnistyy tänään Gleneaglesissa Skotlannissa, on syytä muistaa Nelson Mandelan viisauden sanat: "[...] köyhyyden poistaminen ei ole hyväntekeväisyyttä vaan oikeudenmukainen teko. Se on ihmisarvoista elämää koskevan perusihmisoikeuden suojelua." 
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhun uuden Italian sosialistipuolueen sosialistien puolesta ja kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenenä.
Maailmanpankin, Freedom House -järjestön ja Transparency International -järjestön sekä muiden vastaavien järjestöjen luokitteluluettelojen ja arviointikriteerien mukaan yhä useammassa Afrikan valtiossa on nyt johto ja hallinto, joiden avulla taloudelliset tulokset olisi mahdollista saavuttaa, mutta valtioilta puuttuvat tarvittavat voimavarat.
Jopa suhteellisen hyvällä hallintotavalla johdetut maat pysyvät todellisuudessa köyhyysloukun vankeina. Maat ovat liian köyhiä eivätkä pysty antamaan sysäystä talouden kehitykselle tai edes saavuttamaan peruskasvua. Koska kotimainen säästökertymä on erittäin pieni ja ulkomaisten investointien virrat ovat yhtä pieniä, Afrikassa parhaillaan vallitsevat taloudelliset olosuhteet eivät anna toiveita köyhyydestä pääsemisestä.
Rikkaiden maiden olisi sitouduttava avun kaksinkertaistamiseen vuosina 2005–2015 niin, että saavutettaisiin vähintään 0,5 prosenttia bruttokansantulosta vuoteen 2010 mennessä ja 0,7 prosenttia bruttokansantulosta vuoteen 2015 mennessä. Tämä lisäys näyttää hyvin pieneltä suurituloisten maiden vaurauteen verrattuna tai koko maailman sotilasmenoihin verrattuna, jotka ovat 900 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa.
Kyse on kansainvälisen järjestelmän uskottavuudesta ja toimivuudesta. Jos vuonna 2005 ei toteuteta määrätietoisia toimia, köyhät maat, ovatpa ne kuinka hyvin hallittuja tahansa, eivät pysty toteuttamaan strategiaa, jonka tavoitteena on saavuttaa vuosituhannen kehitystavoitteet, ja – jo nyt heikko – usko kansainvälisen yhteisön antamiin köyhyyden poistamista koskeviin lupauksiin katoaa ainiaaksi. 
John Bowis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, äitini vietti viime sunnuntaina sadatta syntymäpäiväänsä. Hän on elänyt vuosisadan, jonka aikana on ollut sotia, nälänhätää ja pandemioita, mutta myös valtavia harppauksia tieteellisen tiedon ja taidon alalla. Kun hän oli 69-vuotias, maailman elintarvikekonferenssissa annettiin lupaus maailmasta, jossa ei esiinny nälänhätää. Kun hän oli 91-vuotias, maailman elintarvikehuippukokouksessa hylättiin tuo lupaus ja tavoitteeksi asetettiin enää nälkäisten ihmisten määrän puolittaminen 400 miljoonaan vuoteen 2015 mennessä. Nyt sitoumuksen määräaika on venynyt vuoteen 2030. Viime vuosisadalla miljoonat kuolivat sodissa. Viimeksi kuluneen 50 vuoden aikana 400 miljoonaa ihmistä on kuollut nälkään – kolme kertaa niin paljon kuin sadan vuoden sodissa. Terveystilanteen osalta tiedämme, että vuonna 2000 kolme miljoonaa ihmistä kuoli aidsiin. Emme ehkä kuitenkaan kaikki tiedä, että 2,9 miljoonaa ihmistä kuoli diabetekseen.
Kun olimme äskettäin Malissa, näin mitä seurauksia on sillä, ettei ole varaa lääkkeisiin, insuliiniin, erikoislääkäreihin ja sairaanhoitajiin: amputaatioita, sokeutta ja ennenaikaisia kuolemia. Monia sairauksia ei siis hoideta tai niitä hoidetaan huonosti, ja sen vuoksi miljoonat tulevat työkyvyttömiksi, mikä aiheuttaa suunnattomia kustannuksia perheille ja kansakunnille. Kyse on todellakin siitä, ettei ilman terveyttä ole vaurautta.
Nämä ovat haasteet. Niihin voidaan vastata antamalla apua toimintaedellytysten kehittämiseen, purkamalla kehitysavun sidonnaisuudet, rakentamalla talouksia alhaalta ylöspäin mikroluottojärjestelmien avulla, välttämällä sitä, että rahat menevät korruptoituneiden virkamiesten ja poliitikkojen taskuihin, välttämällä sitä, että tehdään miljonäärejä apua myöntämällä, auttamalla lopettamaan tyranniat Zimbabwen kaltaisissa maissa, välttämällä varojen tuhlaamista konsultteihin ja johtajavaltaisiin hyväntekeväisyysjärjestöihin, pienentämällä Euroopassa maksettavia tukia ja poistamalla kaupan esteet kehitysmailta. Usein kun asetamme uusia normeja Euroopassa, emme auta kehitysmaita täyttämään näitä normeja niin, että maat voisivat täyttää tuontituotteille asettamamme vaatimukset.
Lopuksi toteaisin velkoja koskevasta kysymyksestä, ettei kehitysmaista saa tehdä luottokelvottomia. On etsittävä keinoja, joilla velkojen takaisinmaksut voidaan palauttaa kyseisille maille, käyttää vuosituhannen kehitystavoitteiden ja maakohtaisten strategia-asiakirjojen hyväksi. Näin velka voisi olla pikemminkin eduksi kuin taakaksi. 
Margrietus van den Berg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, alankomaalaisen lempiartistini Thé Lau van The Scenen mukaan "kaikki kuuluvat maailmaan ja maailma kuuluu kaikille." Samaa mieltä oltiin myös Live 8 –konserteissa, jotka esitettiin 140 televisiokanavalla. Nyt meidän kaltaistemme poliitikkojen on muutettava kehityksen suuntaa. Meillä on puoli vuotta aikaa tehdä niin Gleneaglesin huippukokouksen, YK:n vuosituhannenvaihteen huippukokouksen ja Hongkongin kokouksen avulla. Tällä hetkellä vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen, jonka määräajaksi on asetettu vuosi 2015, näyttää lipuvan yhä kauemmaksi ja kauemmaksi. Emme toimi oikealla tavalla, mutta nyt edessä on kolme kokousta, joiden avulla voimme muuttaa suuntaa. On neljä tärkeää asiaa, jotka EU:n puheenjohtajavaltion on mielestäni tehtävä.
Ensinnäkin on poistettava vientituet, kuten neuvoston puheenjohtaja Straw totesi. Toivon, että hän puhui koko neuvoston puolesta. (ilmainen kierros)
Toiseksi on annettava velat anteeksi, mikäli varat käytetään kehitykseen eikä velkoja vähennetä kehitysapuun varatuista nykyisistä varoista, ettemme keräisi rahaa omiin kirstuihimme.
Kolmanneksi on muistettava, että kahdeksasta vuosituhannen kehitystavoitteesta viisi koskee kahta tärkeintä kehityksen edellytystä, nimittäin perusasteen koulutusta ja terveydenhuoltoa. Vaikka meidän olisi käytettävä tähän tarkoitukseen 35 prosenttia EU:n varaamista varoista, 20 prosenttia perusasteen koulutukseen ja perusterveydenhuoltoon, häpeällinen totuus on, että käytämme tähän tarkoitukseen vain 9 prosenttia. Tähän asiaan Benn ja komission jäsen voisivat yhdessä vaikuttaa huomattavasti.
Neljänneksi on sitouduttava hyvään hallintotapaan, mikäli paikallinen väestö osallistuu siihen. Paikallisväestöä olisi hyödynnettävä ja heihin olisi sijoitettava, jotta Afrikkaan saadaan hyvä hallintotapa.
Lopettaisin lainauksella 20 vuoden takaisesta "USA for Africa" -projektin laulutekstistä. Toivon, että vetoomus kaikuu edellä mainituissa kolmessa kokouksessa. Toivotan teille menestystä. 
Thierry Cornillet (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, mielestäni voimme yhtyä komission jäsenen Michelin kantaan; hän ehdottaa, että on tehtävä enemmän, paremmin ja nopeammin. Todetakseni asian lyhyesti sanoisin, että on kaksi lisäystä, joita emme voi välttää. Ensimmäinen näistä on avun määrän lisääminen. On selvää, että vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen edellyttää, että maailman on käytettävä vähintään 0,7 prosenttia vauraudestaan tähän tarkoitukseen. Olemme vielä kaukana tästä.
Euroopan unionissa tavoitteet ovat tällä hetkellä hieman edellä mainittua pienemmät, koska lisäys on 0,38 prosentista 0,50 prosenttiin. Haluaisin kuitenkin huomauttaa, kuinka huomattavasta rahamäärästä on kyse: 20 miljardista eurosta vuodessa. Tämä raha ei tule tyhjästä, se tulee veronmaksajiemme taskuista. Näin pääsenkin toiseen lisäykseen, josta on ilmoitettu, eli avun laadun ja tehokkuuden parantamiseen – lisäykseen, jonka olemme velkaa veronmaksajillemme. On edelleen vaadittava hyvää hallintotapaa ja autettava etenkin Afrikassa niitä johtajia, jotka osoittavat, että he tuntevat vallan ehdot. On muistettava, että kansainvälinen kauppa auttaa yksityisen sektorin kautta aina enemmän kuin julkinen kehitysapu. Lisäksi on vältettävä helppoja ratkaisuja, jotka rauhoittavat omaatuntoamme, kuten ilman ehtoja myönnettävää talousarviota koskevaa tukea, joka haittaa kansalaisjärjestöjen työtä hankkeissa, tai velkojen anteeksiantamista ihmelääkkeenä puuttumatta myöhempien rakenteiden ongelmiin tai kohdentamattomien seuraamusten turhuutta.
Ennen kaikkea jälkimmäinen lisäys on yhteydessä kansalaisille tiedottamisen tehostamiseen. Toimiemme on oltava selkeitä. Tämän vuoksi ehdotan, että Euroopan unioni huolehtisi suoraan sellaisista tavoitteista kuin lasten rokotuskampanjoista ja malarian torjunnasta, koska on mahdollista – vaikkakin kauhistuttavaa – ilmaista nämä toimet määrällisesti. Näin Euroopan unionista tulisi avoin, solidaarinen ja ennen kaikkea tehokas. 
Caroline Lucas (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, palasin juuri G8-kokouksen varjotapaamisista, joita kansalaisyhteiskunta järjesti Edinburghissa ja joissa tuhannet kansalaiset keskustelivat köyhyyden poistamisesta. Haluan korostaa kahta tärkeää päätelmää.
Ensinnäkin vapaa kauppa ei ole ratkaisu Afrikan ongelmaan. Vaikka eräiden Afrikan maiden velkojen anteeksiantamista koskevat aloitteet ovat myönteisiä ja pitkään odotettuja, tarjoukseen liittyvät ehdot, pakollinen vapauttaminen ja yksityistäminen, ovat yhtä raskaita kuin velat, joita niillä helpotetaan.
Toiseksi Afrikassa vallitseva köyhyys ei johdu jonkinlaisesta luonnononnettomuudesta. Oli hauska kuulla, että neuvoston puheenjohtaja Jack Straw on yhtä mieltä siitä, että köyhyys on ihmisten aikaansaannosta, mutta minua hämmästytti se, että hän ajatteli tämän tarkoittavan vain Afrikassa asuvia ihmisiä eikä G8-maiden ihmisiä. Afrikan köyhyys on pitkälti välitöntä ja johdonmukaista seurausta G8-maiden ja niiden yritysten toiminnasta. Ne ovat aiheuttaneet Afrikan velkojen kasaantumisen, myyneet aseita, ryöstäneet Afrikan voimavaroja, pakottaneet omaksumaan uusliberalistisia talousmalleja, yksityistäneet julkisia palveluja ja köyhdyttäneet yhdessä useita miljoonia ihmisiä. Kunnes tämä muuttuu, kunnes omaksumme lähestymistavan, joka perustuu…
Jean-Claude Martinez (NI ).
   – Arvoisa puhemies, yhden Martinezin takana piilottelee toinen! Vielä viisikymmentä vuotta jatkuneen kehitysavun, kansainvälisten rockkonserttien, velkahelpotuksen, oikeudenmukaisen kaupan ja hieman omahyväisten valkoisten miesten melko tekopyhien kyynelten jälkeenkin Afrikka on yhä köyhyysloukussa.
Mitä siis on tehtävä? Ensinnäkin on julistettava vesi, koulutus, terveydenhuolto ja elintarvikkeet globaaleiksi julkisiksi hyödykkeiksi. Toiseksi on taattava näiden hyödykkeiden saatavuus neljän maailmanlaajuisen julkisen palvelun avulla. Kolmanneksi on annettava näiden palvelujen hallinto Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostoa vastaavalle taloudelliselle turvallisuusneuvostolle. Neljänneksi on huolehdittava rahoituksesta ottamalla käyttöön geostationaarisilla satelliiteilla tuotettujen palvelujen arvonlisäverotus. Viidenneksi ja viimeisenä kohtana on annettava Afrikalle mahdollisuus käyttää kehitykseen samaa menetelmää, jota kaikki länsimaat ovat käyttäneet, nimittäin tullisuojaa, mutta tällä kertaa sen on oltava järkevää ja koostuttava palautettavista tulleista. Arvoisa puhemies, annan teille lahjaksi kolme sekuntia! 
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, jotkut toimittajat ovat esittäneet ironisia kommentteja ja kysyneet, mikseivät poliitikot ole jo lopettaneet köyhyyttä, vaikka pystyisivät sen tekemään. Mielestäni maailmanlaajuinen köyhyys ei ole asia, josta saa laskea leikkiä tai keksiä sanaleikkejä.
Maailmanlaajuisen köyhyyden torjuntaa voidaan pitää humaanisuutemme ja eurooppalaisuutemme mittana. EU:n laajentuminen on merkinnyt muun muassa sitä, että kehitysyhteistyöhön osallistuu nyt entistä useampia maita ja että uusilla jäsenvaltioilla on yhä merkittävämpi asema köyhyyden torjunnassa. Erittäin velkaantuneiden köyhien maiden velkojen anteeksiantamista koskevan aloitteen mukaisesti Puola on päättänyt antaa anteeksi kaikki velat kolmelle valtiolle, joista kaksi sijaitsee Afrikassa. Kyseisten valtioiden eli Tansanian, Mosambikin ja Nicaraguan velat olivat yhteensä yli 53 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Lisäksi Sudan on Puolalle velkaa oleva maa, joka saattaa hyötyä velkahelpotuksesta.
Velkahelpotus on mielestäni erityisen tärkeää Mosambikin kaltaisille maille, joissa valtion talousarvio on täysin riippuvainen ulkomaanavusta ja joissa velkahelpotus voi olla ensimmäinen askel matkalla kohti sitä, että afrikkalaiset voivat itse auttaa itseään. Puolassa asuva sambialainen taloustieteilijä Richard Mbewe on todennut, etteivät afrikkalaiset ole lapsia eikä heille olisi annettava kalaa, vaan heille olisi annettava onkivavat.
Puolan kokemukset osoittavat, että tehokas ja kestävä talousuudistus voi alkaa vasta, kun maassa on tapahtunut poliittinen muutos. Suuri osa Puolalle 1970-luvulla myönnetyistä lainoista meni hukkaan, ja velkojen vähentämisessä oli järkeä vasta vuoden 1989 muutosten jälkeen. Neuvoston puheenjohtaja Straw ja komission jäsen Michel olivat siis todella oikeassa, kun he totesivat, että hyvä hallintotapa ja korruption torjunta ovat Afrikan tärkeimmät haasteet.
Toimintamme toisen peruspilarin olisi oltava kehityspolitiikan lisäksi kansalaisten myötätuntoinen suhtautuminen asiaan. Kampanjat, kuten köyhyyden poistamista koskeva kampanja, lisäävät kansalaisten tietoisuutta asiasta. 
Glenys Kinnock (PSE ).
    Arvoisa puhemies, aloitan toteamalla, että olen hyvin ylpeä siitä, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on sitoutunut hyvin voimakkaasti köyhyyden torjuntaan. Nyt on ennennäkemätön mahdollisuus maailmassa toimia asiassa. Uskon, että jokaiseen mahdollisesti kohtaamaamme ongelmaan on ratkaisu.
Maailman on lopultakin oltava valmis pitämään Afrikalle antamansa lupaukset, jotka koskevat kehitysapua, maksamattomia velkoja ja oikeudenmukaista kaupankäyntiä. Kuten muut puhujat ovat todenneet, Afrikan johtajien on käsiteltävä hallintoon ja korruptioon liittyviä ongelmia. On myös ymmärrettävä, että huono hallintotapa on yhtä paljon kaikkialle tunkeutuvan köyhyyden seurausta kuin tällaisen köyhyyden syy.
Enää ei saa asettaa ehtoja, keksiä verukkeita tai lykätä ratkaisuja. Voimme tehdä yhdessä työtä niin, että voidaan sijoittaa parempiin viljelykasveihin, parantaa malarian torjuntaa, toimittaa lääkkeitä sairaille, kehittää rokote aidsia vastaan ja suojella herkkiä ekosysteemejä. Voimme taata kouluun pääsyn miljoonille lapsille sekä pelastaa äitien ja vauvojen arvokkaat henget. Voimme nopeuttaa kehitystä vahvistamalla naisten asemaa – naisten osuus Afrikan väestöstä on 50 prosenttia mutta köyhistä 70 prosenttia. Konfliktit voidaan ratkaista, asekauppaa voidaan valvoa sekä yritykset saadaan ja ne olisi saatava käymään kauppaa avoimesti ja eettisesti.
Tie, joka johtaa Afrikan pois köyhyydestä, on nyt kartoitettu selvästi, ja meidän on luotava Afrikkaan uudenlainen suhde, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeri Gordon Brown on todennut. Voimme olla sukupolvi, joka tekee historiaa muuttamalla miljoonien afrikkalaisten elinmahdollisuuksia. 
Emma Bonino (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on hyvä, että Afrikka on taas politiikan valokeilassa. Minusta näyttää kuitenkin siltä, ettei vielä ole selvää, millaista politiikkaa olisi sovellettava. Ehdotetut lääkkeet vaihtelevat huomattavasti, ja niihin sisältyy heikkolaatuisia ratkaisuja.
Me radikaalit pidämme kuitenkin ehdottoman tärkeänä, että siinä poliittisessa lähestymistavassa, jonka omaksumme, edellytetään demokratiaa, kansalaisoikeuksia, oikeusvaltion periaatteita ja pysyviä sääntöjä, koska minkäänlainen kaupankäynti – yksityinen, sisäinen tai kansainvälinen – ei toimi ilman sääntöjä, lakeja ja oikeusvaltion periaatteita.
Tällä hetkellä demokratiaa ja oikeusvaltion periaatteita koskevat kysymykset kuitenkin vain yksinkertaisesti lisätään niiden monien asioiden luetteloon, joista on huolehdittava. Me taas olemme vakuuttuneita siitä, että nämä kaksi asiaa ovat ensisijaisen tärkeitä. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että meidän on oltava hieman vähemmän tekopyhiä ja myönnettävä, että julkinen kehitysapu voidaan yhdistää myös tällaisella tiellä olevien maiden kehitykseen.
Henkilökohtaisesti en ymmärrä, kuinka voimme olla tietyssä mielessä niin rasistisia, että pidämme afrikkalaisia mahdollisesti liian köyhinä, liian luku- ja kirjoitustaidottomina ja liian mustina nauttimaan samoista demokraattisista oikeuksista, jotka meillä on. Edistämme kaikki demokratiaa arabimaailmassa mutta emme Afrikassa. Olen sitä mieltä, että jollemme kulje tätä tietä, julkisia varoja tuhlataan taas vaikka kuinka monetta kertaa heikoin ja vähäisin tuloksin. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, ihmisten olisi oltava yleisesti häpeissään siitä, että useiden Afrikan valtioiden tila on niin heikko. Tietysti maailmanlaajuisesta nälästä on päästävä kerta kaikkiaan eroon, mutta miten? Viime vuosina on käynyt selvästi ilmi, ettei ongelmana ole kehitysavun määrä vaan se, miten apua olisi kohdennettava, jotta saavutettaisiin parhaimmat tulokset.
Olisi tehtävä järjestelmällisesti työtä avoimuuden ja demokratian lisäämiseksi mahdollisimman monessa Afrikan maassa. Tavoitteena olisi pidettävä sellaista yhteiskuntaelämää, jossa mielipiteen vapaus on ensisijaisessa asemassa, ja näissä maissa on sijoitettava tietoisesti koulutukseen. Näiden seikkojen puuttuessa vaarana on, että kehitysapu on moraalisesti riittävää mutta käytännössä tehotonta. Voimme kaikki…
Anna Záborská (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kiittäisin ystävääni Luisa Morgantinia loistavasta aloitteesta, jonka ansiosta Afrikan köyhyys on esityslistalla. Haluan tuoda esiin kaksi erittäin tärkeää seikkaa: kyllä tehokkaalle kehitysavulle, mutta myös laatu on otettava huomioon; kyllä kansainväliselle kehitysavulle, mutta samalla on ennen kaikkea kunnioitettava köyhien maiden omaa arvoa.
Valtionpäämiehet ja asiantuntijat ovat omaksuneet köyhyyden poistamisessa pelkästään määrällisen lähestymistavan, jossa tavoitteena ovat mitattavat taloudelliset tulokset mutta jossa ei oteta huomioon köyhimpien perheiden epävirallista, palkatonta työtä, esimerkiksi sukupolvien välistä työtä. Omien lasten kasvattamisen tuomaa vanhempien ylpeyttä ei voida mitata määrällisesti, ei edes äärimmäisessä köyhyydessä.
Köyhyyden poistaminen Afrikasta on eettisin perustein välttämätöntä yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden ja kansainvälisen yhteisen edun saavuttamisen kannalta. Monet maat, jotka ovat taloudellisesti köyhiä mutta viisauksiltaan rikkaita, voisivat innoittaa meitä suuresti. Jokainen kansa perii esi-isiltään kulttuurin, joka kansan on säilytettävä. Yhteisössä elämistä varten tarvittavat instituutiot ovat osa tätä kokonaisuutta, oli sitten kyse poliittisista elimistä tai henkisen elämän ilmentymistä. Kun jälkimmäiset perustuvat todellisiin inhimillisiin arvoihin, olisi vakava virhe uhrata ne. Vielä vakavampaa olisi eurooppalaisten väliintulo, jolla pakotettaisiin kansa uhraamaan niin uskonnolliset kuin eettiset arvonsa, kulttuuriperintönsä tai yksilöitä ja yhteisöjä koskevat filosofiset uskomuksensa, jotka kaikki ovat oleellinen osa kansaa. Näin ryöstettäisiin kansalta sen parhain osa. Kansa uhraisi syynsä elää voidakseen elää. 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, mitäpä jos Euroopan unioni toipuisi nyt melko ikävistä viime viikoistaan nimenomaan tämän kehitystä koskevan kysymyksen yhteydessä ja osoittaisi olevansa eturintamassa köyhyyden vastaisessa taistelussa? Euroopan unioni on oikeilla jäljillä kahtalaisessa sitoumuksessaan: 0,7 prosenttia vauraudesta kehitysapuun vuoteen 2015 mennessä ja 50 prosenttia tästä lisäyksestä Afrikalle. Olen iloinen, että Yhdistynyt kuningaskunta asettaa Afrikan puheenjohtajakautensa painopisteeksi.
Pääministeri Tony Blairin on hyödynnettävä myös G8-maiden huippukokouksen puheenjohtajakauttaan, jotta rikkaat antavat muutakin kuin aikomuksia koskevia julistuksia. Ainoa šekki, jota hänen on puolustettava, on Monterreyssa luvattu šekki. Velkojen anteeksiantamisessa on edistyttävä, mutta on otettava käyttöön demokratiasta palkitseminen ja etsittävä kiireellisesti uusia rahoituslähteitä. On verotettava pääomaliikkeitä, asekauppaa, hiilidioksidipäästöjä, ei sillä ole väliä, kaikenlaista on ehdotettu. On toimittava nyt, koska vuoden 2005 jälkeen ei ole enää verukkeita, kuten maailmanlaajuisen köyhyyden vastaisen kampanjan tunnuslauseessa todetaan. 
Fernando Fernández Martín (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, on kulunut neljännesvuosisata siitä, kun Willy Brandt esitteli pohjoisen ja etelän maiden välisiä suhteita koskevan raporttinsa. Sen jälkeen köyhyysongelmaa ei ole ratkaistu, vaan se on monessa tapauksessa jopa itse asiassa pahentunut.
Tuoreimmassa maailmanlaajuista köyhyyttä koskevassa raportissa osoitetaan todellakin, että jonkin verran kehitystä on havaittavissa ainoastaan Kiinassa, joissakin Kaakkois-Aasian maissa ja tietyissä erikoistapauksissa Latinalaisessa Amerikassa.
Afrikan kehitystä kuvaavat luvut ovat masentavia, minkä vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan aloitteeseen on suhtauduttava myönteisesti. Se ei mielestäni ole opportunistinen – ministeri Straw ja pääministeri ilmoittivat asiasta ainakin kaksi vuotta sitten. Viimeksi kuluneiden 40 vuoden kymmenet sodat ja miljoonat kuolemat ovat uuvuttaneet Afrikan mantereen.
Köyhyyden torjumiseksi ei ole mitään ihmelääkettä. Vain kahdesta asiasta voidaan olla varmoja. Ensinnäkin, toisin kuin jotkut luulevat, köyhyys ei ole taloudellinen vaan pikemminkin poliittinen ongelma. Näin ongelman ratkaisemiseen tarvitaan ensisijaisesti poliittisia päätöksiä. Toiseksi, jotta köyhyyden torjunta onnistuisi, on varmistettava talouskasvu, sillä ilman kasvua ei ole vaurautta jaettavaksi.
Tässä yhteydessä kuulemme nyt miljoonien kaikkialla maailmassa vaatiman perinteisen lääkkeen käyttämistä: on lisättävä kehitysapua, annettava velat anteeksi ja käytävä kauppaa oikeudenmukaisesti. Nämä kolme toimenpidettä ovat tarpeellisia mutta eivät riittäviä. Köyhyydestä kärsivien maiden poliittisten ja yhteiskunnallisten johtajien on vaadittava paljon enemmän erityisesti kansalaisyhteiskunnan vahvistamisen alalla. Yhteiskuntaa, avoimuutta ja hyvää hallintotapaa vahvistamalla voidaan lisätä investointeja terveydenhuoltoon, koulutukseen sekä naisten ja miesten tasa-arvoa edistäviin toimiin.
Afrikassa on yli 100 000 aseistettua lasta, joiden kasvot jotkut meistä ovat nähneet. Jotta voidaan edistyä köyhyyden puolittamista vuoteen 2015 mennessä koskevan tavoitteen saavuttamisessa, on edettävä esittämieni seikkojen havainnollistamaan suuntaan. 
Mauro Zani (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jotta köyhyys voidaan poistaa, on kurottava umpeen puheiden ja tekojen välinen kuilu. Näin ollen on tullut aika valita tie, joka on ainakin osittain erilainen kuin aikaisemmin valitut tiet. Uusliberalistiset lääkkeet eivät ole tehonneet, eikä Euroopan unionin myönteisellä sitoumuksella suurimpana avunantajana ole vielä ollut ratkaisevaa vaikutusta.
Jotta vuosituhannen kehitystavoitteet voidaan saavuttaa, on luotava kehitystä edistävät olosuhteet, esimerkiksi edistämällä demokratiaa ja hyvää hallintotapaa sekä avaamalla markkinat köyhien maiden maataloustuotteille ja antamalla anteeksi velat.
Tältä osin haluaisin huomauttaa, että pelkkä Irakin velkojen anteeksiantaminen vastaa Saharan eteläpuolisen Afrikan kymmenen viime vuoden aikana saamia summia. Näin ollen kyse on poliittisesta tahdosta ja eduista. Toivottavasti on selvää, että on oman yleisen etumme mukaista edistää kehitystä, jotta vastineeksi saadaan vakautta ja turvallisuutta. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Bowis viittasi 100-vuotiaaseen äitiinsä. Haluaisin viitata brittiläisiin anoppiini ja appeeni, jotka ovat huomattavasti nuorempia. Olen hyvin ylpeä siitä, että he marssivat Edinburghissa. Lisäisin vielä, että tämä tapahtui lauantaina eikä kaksi päivää sitten. He eivät ole mitään huligaaneja!
Haluaisin käsitellä kolmea asiaa. Ensimmäinen on köyhyyden torjunta. Mielestäni se on hyvä aihe Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudelle. Kyse on kolmesta asiasta: veloista, jotka olisi annettava anteeksi, kehitysavusta, jota olisi lisättävä, ja viimeisenä kaupasta, jonka olisi oltava paljon vapaampaa ja oikeudenmukaisempaa. Näyttää siltä, että vähiten on edistytty kaupankäyntiä koskevassa kysymyksessä. On kehitettävä infrastruktuuria ja saatavuutta.
Mitä olisi tehtävä lyhyellä aikavälillä? Kolme asiaa. Ensinnäkin on lopetettava halpojen maataloustuotteiden polkumyynti Afrikan markkinoilla. Toiseksi on muutettava avun myöntämisen ehtoja. On väärin, että Maailmanpankki ja Kansainvälinen valuuttarahasto tekevät muista kuin maatalouteen liittyvistä tuista ennakkoedellytyksen, kun me toimimme aivan päinvastoin. Kolmanneksi toteaisin lyhyesti, että Afrikan maiden olisi saatava suojata markkinoitaan samaan tapaan kuin me olemme tehneet.
Kolmas ja viimeinen asiani on ehdotus puheenjohtajavaltiolle, Yhdistyneelle kuningaskunnalle: mielestäni olisi luotava Afrikalle kokonaisvaltainen strategia. Samaan tapaan kuin meillä on Välimeri-strategia ja meillä oli Venäjän-strategia, tarvitsemme Afrikkaa koskevan strategian. Näin Afrikkaa koskevista toimistamme tulisi johdonmukaisempia ja yhdenmukaisempia yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa sekä kauppa- ja kehityspolitiikassa.
Jotta puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ja etenkin ulkoasiainministeri Jack Straw selviäisivät helpommin rahoitusta koskevien neuvottelujen vyyhdestä, ehdottaisin lopuksi, että harkittaisiin Euroopan kehitysrahaston liittämistä osaksi Euroopan unionin talousarviota. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Hyvät parlamentin jäsenet, viime vuonna maailman rikkaat maat käyttivät 80 miljardia Yhdysvaltain dollaria ulkomaanapuun, 600 miljardia dollaria puolustukseen ja 300 miljardia dollaria omien maidensa maataloustukiin. Rikkailla mailla on käytettävissään kaikki keinot, jotka tarvitaan nälän, köyhyyden ja monien sellaisten tautien poistamiseen, jotka tappavat nykyään miljoonia ihmisiä, kuten malarian torjuntaan. Kehityspolitiikasta on tultava EU:n tehtävä tällä uudella globaalilla aikakaudella. Näin voitaisiin luoda Euroopalle identiteetti, jonka avulla EU erottuisi muusta nykymaailmasta.
Kiireellisimpiä tehtäviämme ainakin Afrikkaa koskevissa kysymyksissä ovat nyt velkojen anteeksiantaminen, ulkomaanavun määrän lisääminen ja laadun parantaminen, oikeudenmukaisen kaupankäynnin edistäminen, monipuolisen tuotannon ja viennin tukeminen, sellaisten tautien hävittäminen, joita vastaan on olemassa tehokkaita rokotteita, sekä koulutuksen yleistä saatavuutta ja tasa-arvoa edistävien toimien toteuttaminen erityisesti naisten aseman parantamiseksi.
Haluaisin käyttää tänään tätä tilaisuutta hyväksi ja muistuttaa parlamenttia Nelson Mandelan sanoista, joiden olisi oltava EU:n politiikan moraalinen suunnannäyttäjä: 
"Make poverty history in 2005. Then we can all stand with our heads held high." (Tehdään köyhyydestä historiaa vuonna 2005. Sitten voimme kaikki seistä päät pystyssä.) 
Ioannis Varvitsiotis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen Yhdistyneen kuningaskunnan aloitteeseen ja toivon, että sen avulla saavutetaan huomattavia tuloksia, koska on totta, että voimakkaiden valtioiden johtajien antamista julistuksista huolimatta tähän mennessä on edistytty hyvin vähän. Syynä on se, että humanitaarisella avulla voidaan helpottaa tilannetta vain tilapäisesti muttei saavuteta huomattavia tuloksia. Apu on tehokasta vain, jos se yhdistetään järjestelmällisiin kauppaa edistäviin toimiin ja jos keskitytään luomaan infrastruktuuria koulutuksen ja terveydenhuollon alalla. Lisäksi avusta on tultava väline, jolla torjutaan poliittista korruptiota; sillä on valitettavasti nykyään pysyvä asema useimmissa Afrikan maissa. Nykyisin Afrikkaa nimittäin ryöstävät lähinnä korruptoituneet afrikkalaiset poliitikot tai sissit, tukenaan usein kansainväliset taloudelliset edut.
On kuitenkin kiinnitettävä erityistä huomiota varojen hallintoon eri kansainvälisten järjestöjen ja kansalaisjärjestöjen läheisen yhteistyön ja valvonnan avulla. Annettavaa apua voidaan jakaa ja käyttää asianmukaisesti vain tällä tavalla, kun pitkän aikavälin tavoitteena on näiden maiden osalta sellainen kehitys, että ne voivat poistaa köyhyyden.
Mielestäni kaikessa muussa kuulemassamme asiaa käsitellään ylimalkaisesti eikä päästä asian ytimeen. 
Erika Mann (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kannatan voimakkaasti kollegamme Stubbin ehdotusta. Hän on aivan oikeassa. Tarvitsemme Afrikalle kokonaisvaltaisen strategian. Puheenjohtajavaltion edustaja puhui äsken pehmeästä vallasta, jota Euroopan unioni käyttää menestyksekkäästi. Hän on mielestäni aivan oikeassa, mutta valta on vielä muunnettava myönteisiksi toimiksi. On hienoa, että köyhyyden vastaisista toimista puhutaan, mutta se ei tietystikään riitä, varsinkin jos otetaan huomioon, että olemme vuosikausia antaneet paljon kehitysapua Afrikalle ja ettei lopputulos ole aina ollut kovin hyvä.
Sama pätee puheeseen kaupankäynnistä ja köyhyyden vähentämisestä. Ne liittyvät läheisesti toisiinsa. Tiedämme tämän, mutta ymmärrämmekö sen todella? Puhun kansainvälisen kaupan valiokunnan puolesta. Suosittelisin Afrikkaa koskevaa strategiaa, jota olisi käsiteltävä uudessa keskustelussa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden loppuun mennessä kaikki näkökohdat huomioon ottaen. Olisi hienoa, jos puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta voisi pohtia asiaa. 
Martin Schulz (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ryhmäni puheenjohtajana olen tehnyt täysin harkitun päätöksen esittää puheenvuoroni keskustelun lopussa. Olen melko pettynyt sen vuoksi, että olen poliittisten ryhmien puheenjohtajista ainoa, joka puhuu tästä aiheesta. Kyse on todellakin asiasta, jossa ryhmien johtajien on annettava tukensa niille ryhmänsä jäsenistä, jotka työskentelevät köyhyyden poistamiseksi.
Niille parlamentin jäsenille, jotka työskentelevät tämän aiheen parissa aina – eivätkä vain nyt puheenjohtajavaltion Yhdistyneen kuningaskunnan aloitteen vuoksi – haluan tehdä selväksi, että sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä pitää sekä Afrikassa että muualla maailmassa vallitsevan köyhyyden torjuntaa merkittävänä osana parlamentissa tekemästään työstä.
Haluan omistaa osan puheenvuoroni ajasta tuntemattomalle henkilölle – äidille ja hänen kuolleelle lapselleen. Siinä pienessä kaupungissa, jossa toimin kaupunginjohtajana, oli useita ihmisiä, etenkin naisia, jotka olivat menettäneet lapsiaan sodan aikana. Kun vierailin vuosipäiväjuhlissa, pahinta, mitä kuulin, olivat sodan kokeneen sukupolven naisten kertomukset rakkaan lapsensa menettämisestä – haavasta, joka ei koskaan umpeudu.
Kun tarkastelemme Afrikan tilannetta, näemme suunnattoman paljon äitejä – lukemattomia päivittäin – istumassa kuolleiden lastensa edessä tilannetta ymmärtämättöminä, surevina ja hylättyinä. Se on näky, jonka haluaisin meidän kaikkien painavan mieleemme. Mikään muu ei nimittäin varmaankaan voi kannustaa ja velvoittaa meitä enempää suhtautumaan vakavammin köyhyyden torjuntaan, jonka puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on asettanut toimissaan etusijalle, kuin se pieni yhteinen humaani tunne, joka sanoo meille, ettemme voi jättää lapsensa menettänyttä naista yksin tässä maailmassa, jos väitämme, että haluamme tehdä maailmasta inhimillisemmän paikan.
Tämän näyn edessä me sosiaalidemokraatit kumarrumme, koska tiedämme, että tämä aloite on vähintä, mitä voimme tehdä. Haluan esittää käytännön ehdotuksen, jonka avulla voimme auttaa näitä naisia niiden monien muiden ohella, jotka tarvitsevat myötätuntoamme, toteuttamalla yhden pienen toimenpiteen. Jos suuret monikansalliset ja maailmanlaajuiset yritykset lahjoittaisivat 0,25 prosenttia – siis sadasosan neljänneksen – valuuttasiirroista aiheutuvista palkkioistaan rahastoon Afrikkaa varten ja jos tämä parlamentti lahjoittaisi 0,25 prosenttia siitä, mitä käytämme talousarviossamme kansainvälisiin valuuttasiirtoihin, rahastoon, josta myönnettäisiin apua Afrikalle, tuloksena olisi suuri summa. Liikemaailma ja esimerkiksi me parlamentin jäsenet täällä Euroopan unionissa voisimme käyttää tuon summan hyvään tarkoitukseen, ja näin jokainen voisi konkreettisesti osallistua henkilökohtaisesti köyhyyden torjuntaan. Voisimme ehkä keskustella mahdollisuudesta toteuttaa tällainen toimi. 

Hilary Benn,
   .  Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää teitä siitä, että annoitte minulle tämän mahdollisuuden vastata keskusteluun, jonka kollegani Jack Straw avasi aamulla.
Keltään tätä keskustelua kuunnelleelta ei voi jäädä huomaamatta kaikkien puhuneiden parlamentin jäsenten hyvä asiantuntemus, tietämys, mielenkiinto ja sitoutuneisuus. Minusta vaikuttaa siltä, että teidän näkemyksenne edustavat niiden näkemyksiä, joita meillä yhdessä on kunnia edustaa.
Odotan suurella mielenkiinnolla, että saan Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden aikana työskennellä kehitysyhteistyövaliokunnan kanssa ja jo ensi viikolla puhua valiokunnalle. Jäsen Morgantini oli oikeassa: kyse ei ole hyväntekeväisyydestä vaan oikeudenmukaisuudesta. Kyse on oikeudenmukaisuuden vaatimuksesta, jota symboloi valkoinen ranneke, kuten jäsen Martínez Martínez huomautti. Edinburghissa viime viikonloppuna marssinut valkoinen ihmisvirta on symboli. Ihmiset, jotka osallistuivat Live 8 -konsertteihin, ja ihmiset, jotka kirjoittivat meille, vaaleilla valituille edustajilleen, ja vaativat, että teemme entistä enemmän, ilmentävät kaikki tunnetta, että nyt on aika toimia – kuten jäsen Martens ja jäsen Bowis totesivat. Onnittelen jäsen Bowisin äitiä 100-vuotispäivän johdosta. Jäsen Bowis on oikeassa. Hänen äitinsä on elänyt pitkään ja nähnyt monen asian muuttuvan.
Meillä ei yksinkertaisesti ole varaa siihen, että Afrikan annetaan ajautua yhä kauemmas muusta maailmasta. Jäsen Schulz, joka puhui juuri äsken niin kiihkeästi, muistutti meille, että vastuu on jokaisen meistä.
Poliittisen urani aikana ei ole koskaan ollut aikaa, jona Afrikkaa, köyhyyttä ja sen syitä sekä mahdollisia toimiamme koskeva keskustelu olisi ollut tässä määrin politiikan keskipisteenä. Minusta edustamiemme kansalaisten meille lähettämä sanoma on hyvin yksinkertainen. He odottavat, että me toimimme, ja he haluavat luottaa poliittisen prosessin kykyyn saada aikaan todellinen muutos Afrikan ja kehityksen hyväksi. On moraalisesti väärin, että tämä 54 maata käsittävä suuri manner, joka sijaitsee vain muutaman mailin päässä Euroopasta, ajautuisi kauemmas meistä ja olisi ainoa maanosa, joka on köyhtynyt viimeksi kuluneiden 25 vuoden aikana. Nyt meillä on tarvittavat keinot tehdä jotakin tilanteen korjaamiseksi. Haasteena on se, että Euroopan unioni pystyy muuttamaan kansalaisten kiihkeyden, sitoumuksen ja vihan tunteet tehokkaiksi käytännön toimiksi. Olen yhtä mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat vaatineet Afrikkaa koskevaa EU:n strategiaa, jonka avulla politiikoistamme tulisi todellisuudessa vaikuttavia. Työskentelen mielelläni komission jäsenen Michelin kanssa, kun hän laatii strategiaa. Toivon kovasti, että asiassa edistytään.
Seuraavaksi haluaisin käsitellä käytännön toimia, jotka on toteutettava. Mitä kysymyksiä Afrikkaa koskevassa EU:n strategiassa on käsiteltävä? Ensimmäiseksi on huomautettava – tästä asiasta olen siis eri mieltä kuin yksi puhuneista, jäsen Farage – että kehitysapu vaikuttaa, sen avulla pelastetaan lasten henkiä.
Tämän vuoksi apua on lisättävä. Tämän vuoksi johtajuus, jota Euroopan unioni yli kuukausi sitten pidetyssä kehitysasioista vastaavien ministerien kokouksessa osoitti sopimalla Afrikkaan myöntämänsä kehitysavun kaksinkertaistamisesta, oli Euroopan unionia parhaimmillaan. Näin Euroopan unioni osoitti, että se toimii maailmassa johtohahmona, ja että olemme valmiita ja halukkaita toteuttamaan toimet, joiden tiedämme vaikuttavan. Tämä oli siis ensimmäinen asia.
Toinen asia on velkahelpotus, jonka monet puhujat ovat maininneet. Velkahelpotus on tärkeää, koska se tarkoittaa todellisuudessa sitä, ettei köyhien maiden tarvitse enää tehdä hyvin vaikeaa valintaa sen välillä, maksavatko ne kuukausittain velkaa takaisin, mihin niillä ei ole varaa, vai käyttävätkö ne haluamansa rahamäärän lääkäreihin, sairaanhoitajiin, lasten koulutukseen ja sellaisten lääkkeiden ostoon, joiden avulla pelastetaan lasten ja aikuisten henkiä.
Kolmanneksi jokainen meistä tunnustaa, että loppujen lopuksi kaupankäynti, taloudellinen kehitys ja talouskasvu ovat ne seikat, joiden avulla Afrikka ja muut kehitysmaat voivat muuttaa kansalaistensa elämää. Niin se tapahtui täällä Euroopassakin. Sillä tavalla me muutimme 500 vuoden takaisia yhteiskuntiamme, joissa eliniänodote oli hyvin alhainen, köyhyyttä esiintyi valtavasti ja hyvin harvat kävivät koulua.
Afrikan kansat haluavat täsmälleen samanlaisen mahdollisuuden – mahdollisuuden ansaita ja käydä kauppaa, jotta ne pääsevät eroon köyhyydestä ja saavat paremman tulevaisuuden.
Tässä keskustelussa on tuotava esiin vielä kaksi muuta asiaa. Olin kaksi ja puoli viikkoa sitten Sudanissa, ensi sijassa Etelä-Sudanissa Rumbekissa, jossa neljännes lapsista kuolee alle viisivuotiaina ja kolme neljästä aikuisesta ei osaa lukea. Darfurin ja Etelä-Sudanin tapahtumista olemme oppineet hyvin tärkeän asian: ilman rauhaa ja vakautta ei ole kehitystä; jolleivät afrikkalaiset lopeta keskenään taistelemista, he eivät saa koskaan parempaa tulevaisuutta. Tämän vuoksi Euroopan on edelleen otettava johtoasema ja tuettava Afrikan unionia luomaan Afrikalle edellytykset selvittää omat konfliktinsa. Kuten ystäväni Jack Straw totesi avatessaan tämän keskustelun, Afrikassa on nyt vähemmän konflikteja kuin vuosikymmen sitten, ja kun on rauhaa ja vakautta, on myös todellisia toiveita paremmasta tulevaisuudesta.
Arvoisa puhemies, viimeinen asia, jota asiassa edistyminen edellyttää, on hyvä hallintotapa, koska loppujen lopuksi juuri hallitustenhan olisi taattava kansalaisille…
Puhemies.
   Arvoisa ministeri, puheenvuoronne aikaa ei ole rajoitettu. Voitte puhua niin kauan kuin haluatte. Ongelmana on vain se, että pyysin parlamentin jäseniä saapumaan hiljaa istuntosaliin.
Keskustelusta saa kyllä olla poissa, mutta kun tulette istuntosaliin, olkaa hyvä ja tehkää se keskustelua häiritsemättä. 
Hilary Benn,
   .  Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia huomaavaisuudestanne. Ei ole kovinkaan tärkeää, että kuulette minun ääneni, mutta on tärkeää, että koko maailma tämän salin ulkopuolella kuulee meitä. Jos esiinnymme yksimielisinä ja painokkaasti, meillä on parempi mahdollisuus edistyä tässä suuressa maailmanlaajuisessa taistelussa.
Loppujen lopuksihan siis kansalaiset odottavat hallitusten toimivan heidän hyväkseen. Odotamme hallituksiemme takaavan rauhan ja turvallisuutemme, järjestävän lastemme koulutuksen, huolehtivan meistä, kun sairastumme, antavan meille mahdollisuuden rakentaa elämän itsellemme ja perheillemme. Kehitysmaissa todellisena haasteena on luoda yhteiskunnalle edellytykset tehdä itselleen ja yhteisöilleen täsmälleen samat asiat, joita me odotamme hallituksen tekevän Euroopassa.
Loppujen lopuksi on kyse hallituksista, jotka pystyvät huolehtimaan asioista, ja kansalaisista, jotka odottavat hallituksien mahdollisesti parantavan heidän elämäänsä. Kun nämä kaksi asiaa kohtaavat – kun kansalaisia kuunnellaan – yhteiskunnalla on parempi mahdollisuus edistyä. On siis kyse poliittisesta tahdosta ja poliittisista valinnoista. Juuri tähän tarvitaan politiikkaa: miten päätämme, millaisessa maailmassa haluamme elää, mihin varat käytetään, mitä kauppaa koskevia päätöksiä tehdään, jotta kehitysmailla olisi parempi tulevaisuus.
Satumme olemaan se sukupolvi, jolle vastuu tästä on nyt langennut. Pääministeri Tony Blair totesikin Afrikan komission perustamistilaisuudessa: "Jollemme me, niin kuka sitten? Jollei nyt, niin koska sitten?"
Olemme sukupolvi, jolla on valmiudet toimia. Nyt on aika toimia. Työskennellään yhdessä, tartutaan tähän tilaisuuteen ja autetaan Euroopan unionin yhteisillä toimilla Afrikkaa luomaan parempi tulevaisuus, jonka se voi jättää perinnöksi tulevalle sukupolvelle.
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Benn. Olen pahoillani, että jouduin keskeyttämään teidät. 
Martin Schulz (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin käyttää työjärjestyspuheenvuoron työjärjestyksen 146 ja 148 artiklan mukaisesti.
Arvoisa puhemies, minun on todettava, että olen hyvin kiitollinen teille siitä, että yritätte ylläpitää järjestystä jokaisessa täysistunnossa ennen äänestyksiä viimeisen kymmenen minuutin ajan. On vahinko, ettei se onnistu. Työhuoneistaan tulevat jäsenet saapuvat istuntosaliin äänestämään eivätkä tulkkauksen puuttumisen vuoksi ymmärrä sanaakaan siitä, mitä sanotte. He juttelevat keskenään, seisoskelevat ryhmissä läsnäololistan edessä, menevät paikoilleen ja huomaavatkin sitten siellä, että heidän on vielä selvitettävä jokin asia kollegojensa kanssa. Tämä on kaikki ymmärrettävää ja hyväksyttävissä, mutta sitä ei voida mitenkään hyväksyä, että neuvoston ja komission jäsenet joutuvat puhumaan samaan aikaan kuin näin tapahtuu. Tällainen ei käy päinsä, ja häpeän tällaista tilannetta. Mielestäni se ei ole oikein eikä asianmukaista.
En myöskään halua nähdä saman toistuvan aina jokaisen istuntojakson aikana. Mielestäni se ei anna meistä oikeaa kuvaa nimensä arvoisena parlamenttina. Tämän vuoksi ehdotan, että pitäisimme tauon keskustelun päättymisen ja äänestyksen aloittamisen välillä, koska on huolehdittava sekä jäsenten oikeuksien että muiden elimien edustajien oikeuksien kunnioittamisesta...
Puhemies.
   Kiitos avustanne, jäsen Schulz. Ennen kuin annan puheenvuoron komission jäsenelle, pyydän kaikkia istuutumaan. Aion kehottaa vahtimestareita poistamaan istuntosalista ne, jotka käyvät yhä käytävillä henkilökohtaisia keskustelujaan.
Vahtimestarit, voisitteko pyytää käytävillä yhä kierteleviä jäseniä poistumaan istuntosalista.
Hyvä jäsen Tannock, minkä työjärjestyksen artiklan nojalla pyydätte puheenvuoroa?
Voisitteko ystävällisesti istuutua ja olla hiljaa? 
Charles Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen etuoikeutetussa asemassa. Ymmärrän espanjaa ilman kuulokkeita. Kun puhutte espanjaa istuntosalin takaosassa seisoskeleville, he eivät voi mitenkään ymmärtää teitä, koska heillä ei ole kuulokkeita. Voisitteko puhua ranskaa tai englantia, jotta hekin ymmärtäisivät teitä?
Puhemies.
   Olette todella kurittomia tänään. Haluan sanoa, että asenteenne tänä aamuna käsittelemäämme kysymystä kohtaan on häpeällinen.
Voisivatko kaikki käytävillä kiertelevät jäsenet istuutua tai edes lopettaa keskustelut, jotka häiritsevät työskentelyämme. 
Louis Michel,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan ensiksi kiittää jäsen Morgantinia siitä, että hän on ymmärtänyt, että on tarpeen järjestää tämä tänään käytävä keskustelu.
Ensimmäinen tämän keskustelun ansiosta ilmennyt seikka on, että Afrikan valitsemisesta kehityspolitiikan painopisteeksi ollaan yksimielisiä ja että valintaa tuetaan voimakkaasti. Tämä on mielestäni erittäin tärkeätä, koska kyse on niin Euroopan parlamentin kuin komission ja neuvostonkin tekemästä valinnasta. Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, ettemme olisi enää huolissamme maailman kaikista muista köyhistä. Ei ollenkaan. Kyse on vain siitä, että yli puolet kehitysavun lisäyksestä kohdistetaan Afrikkaan, jotta siellä voidaan kuroa umpeen syntynyttä välimatkaa.
Toinen tästä keskustelusta havaitsemani seikka on, että kaikki näyttää puoltavan sitä, että olisi kehitettävä, määriteltävä ja viimeisteltävä aito eurooppalainen kehitysstrategia, erityisesti Afrikkaa varten, strategia, jossa keskityttäisiin kehitystä koskeviin tärkeimpiin kysymyksiin – hallintoon, infrastruktuuriin ja velkoihin. Joku esimerkiksi totesi, ettei velkaa koskeva asia ratkaisisi kaikkea. Tiedämme sen. Velkoja koskeva kysymys on varmasti tärkeä, mutta se ei tarkkaan ottaen ole kehityksen väline. Velkoja koskevalla kysymyksellä, velkojen maksusta sopimalla, ei tietenkään voida taata kehityksen tehokkuutta. Siitä huolimatta veloista sopiminen on mielenkiintoinen edellytys.
Dynaamisen kansalaisyhteiskunnan syntymisen jälkeiset sosiaaliset toimet, joilla taataan oikeus-, koulutus- ja terveydenhuoltopalvelujen sekä kulttuuripalvelujen saatavuus, ovat tärkeitä, kuten aikaisemmin totesin. Mielestäni kaikkien näiden olisi oltava osa yleisstrategiaa, yleissuunnitelmaa ja erityistä ohjelmaa, jotka meidän on pantava täytäntöön. Voin sanoa saman tien, että tiedän aivan hyvin, että tulemme kohtaamaan vaikeuksia. Ongelmien syynä on se, että sitten kun ohjelma on olemassa, sitä täytäntöön panevia virkamiehiä on johdettava voimakkaalla kädellä. Tässä asiassa odotan saavani tukea sekä parlamentilta että neuvostolta. Komissiossa teemme kaikkemme, jotta näissä asioissa edistytään. Olen sitä mieltä, että on hyvin tärkeää, että saavutamme konkreettisia tuloksia. Kaikkien annettujen lupauksien jälkeen, ja kun otetaan huomioon kaikki – myös erittäin vakuuttavat – näkymät, jotka meillä on, sekä kaikki suotuisat olosuhteet, jotka herättävät nyt yhdessä lujaa toivoa, on mielestäni välttämätöntä saada hyvin nopeasti konkreettisia todisteita siitä, että asiat edistyvät odotusten mukaisesti.
Toinen erityisesti Afrikkaa koskeva asia, jota haluaisin korostaa, on kaikkien niiden toimien huomattava merkitys, joiden avulla mantereella edistetään naisten ja miesten välistä tasa-arvoa. Ongelman tätä puolta ei käsitellä riittävän usein, vaikka mielestäni olisi todella tärkeää, että se otettaisiin huomioon kaikissa toimissa, koska näin voitaisiin löytää ratkaisuja ja hyödyntää kaikki käytettävissä olevat mahdollisuudet. Tarkoitan sekä liiketoimintaa että kaupankäyntiä. Tarkoitan mikroluottoja ja sitä, miten tällaisten luottojen avulla voidaan edistää naisten itsenäistä asemaa. Se on tärkeä kulttuurinen tekijä.
Hyvät parlamentin jäsenet, tässä oli lyhyesti esitettynä kaikki, mitä halusin teille sanoa. Kuten Hilary Benn ja Jack Straw, minäkin halusin todeta, että nyt on aika toimia. Juuri meidän on toimittava. Enää ei ole verukkeita. Asia on todettu yhä uudelleen, eikä haasteeseen vastaamista voi mielestäni enää pitkittää. On aika muuttaa ihmisten sisimmässään elättämä luja toivo käytännön toimiksi. Joku totesi aikaisemmin, että voisi olla hyvä asia, jos myös lumoava idea Euroopasta saisi uutta voimaa tästä kehityspolitiikasta, tästä uudesta sysäyksestä. Mielestäni Eurooppa voi, ja se on jo tehnyt, kehityksestä arvojensa konkreettisimman osoituksen. Juuri tämän vuoksi olen peräänantamattoman optimistinen.
Alessandra Mussolini (NI ).
    Arvoisa puhemies, eilen sattui jotain hyvin vakavaa: Italiaa loukattiin…
Puhemies.
   Jos haluatte käyttää työjärjestyspuheenvuoron, teidän on aloitettava toteamalla, mihin työjärjestyksen artiklaan vetoatte. 
Alessandra Mussolini (NI ).
Puhemies.
   Ette saa puheenvuoroa 90 artiklan nojalla.
Keskustelun päätteeksi olemme vastaanottaneet kuusi käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan seuraavaksi.
Luciana Sbarbati (ALDE ).
    "Ensimmäiset velvollisuutenne ei järjestykseen, vaan tärkeyteen nähden ovat velvollisuudet ihmiskuntaa kohtaan, koska te niitä käsittämättä voitte vain epätäydellisesti täyttää muut", totesi Mazzini.
Tämä on minun tapani ilmaista solidaarisuuteni niitä maita kohtaan, joiden osalta luulimme voivamme lisätä hyväntekeväisyyttä ja varoja huolehtimatta maiden todellisesta kehityksestä ja köyhyyden poistamisesta.
Maiden velkojen anteeksiantamisen avulla ei voida poistaa ongelmia, jotka liittyvät kehitysapuun, jota kansainvälisen yhteisön on vastaisuudessa myönnettävä, tai maiden erittäin kiireellisesti tarvitsemiin terveydenhuollon varoihin. Näin emme vapaudu maiden hallitusten kanssa tekemistämme assosiaatiosopimuksista tai sellaisen koulutuksen ja sellaisten koulutusohjelmien edistämisestä, joiden avulla maat voidaan integroida monimutkaisiin sosiaalisiin, taloudellisiin ja poliittisiin järjestelmiin, jotta maiden kansalaiset voivat valita demokraattisen hallintotavan ja luoda itselleen tulevaisuuden. Toisin sanoen saada tilaisuuksia, myös kotimaansa ulkopuolella, mutta tietäen samalla, että he voivat palata kotimaahansa ja tuntea itsensä kansalaisiksi ja vapaiksi.
Poliitikkojen olisi hallittava globalisaatiota tekemällä valintoja, joilla voidaan taata näille kansalaisille vettä, energiaa, ruokaa, terveyttä, vapautta ja koulutusta.
Viimeksi kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti lisätä kehitysavun määrää 20 miljardia euroa vuodessa vuoteen 2010 mennessä. Tämä on lupaava merkki monille miljoonille ihmisille. Voimme voittaa köyhyyden. Olemme ensimmäinen sukupolvi joka pystyy siihen, koska meillä on käytettävissämme tarvittavat välineet. 

Puhemies.
   – Hyvät parlamentin jäsenet, olemme juuri aloittamassa yhtä historiamme pisimmistä äänestyksistä, jossa äänestetään 972 tarkistuksesta.

Alfonso Andria (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, esitän työjärjestyksen 152 artiklaan liittyvän menettelyä koskevan esityksen.
Eilen iltapäivällä istunnossa käydyn keskustelun aikana käsittelimme koko aluepolitiikkaa koskevaa pakettia. Koska äänestysluettelon järjestys on nyt erilainen, ehdotan, että Hatzidakisin mietinnön jälkeen äänestettäisiin minun koheesiorahastoa koskevasta mietinnöstäni ja Casan mietinnöstä, jotta koko paketista äänestettäisiin yhtenäisenä prosessina eilisessä keskustelussa hyväksytyn järjestyksen mukaisesti. Mielestäni tämä on oikeudenmukaisempi menetelmä, ja pyydän teitä harkitsemaan ehdotustani. 
Puhemies.
   –Ellei parlamentti vastusta ehdotusta, muutamme äänestysjärjestystä. Hyvät parlamentin jäsenet, kehotan teitä kuitenkin vastaavissa tapauksissa ilmoittamaan asiasta istuntopalvelulle aikaisemmin, jotta äänestysluettelo voidaan laatia sen mukaisesti. 

Michel Rocard (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on täysin mahdollista, että parlamentti hylkää pian direktiiviehdotuksen tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuudesta. Kaikki suurimmat ja – suonette anteeksi – myös pienemmät ryhmämme ovat päättäneet näin, vaikkakin päinvastaisista syistä. Minulla ei ole valtuuksia kommentoida näitä syitä tässä, enkä voi tehdä niin virka-asemanikaan puolesta. Tällä yksimielisyydellä on kuitenkin yleinen merkitys. Kysymyksen hyvistä puolista mielipiteet jakautuvat enemmän tai vähemmän kahtia. Tämän vuoksi suhteellista enemmistöä sovellettaessa äänestyksen tulosta ei voida mitenkään ennakoida ja määräenemmistön saavuttaminen on kummallakin puolella mahdotonta. Jokainen poliittinen ryhmä mieluummin hylkää tekstin kuin hyväksyy toisen puolen kannan. Ennen kaikkea koko parlamentti on kuitenkin yksimielisesti raivoissaan siitä tavasta, jolla komissio ja neuvosto ovat sitä kohdelleet.
Ensimmäisessä käsittelyssä kaikkia parlamentin valintoja halveksittiin kyynisesti. Komissio ei kuullut lainkaan parlamenttia laatiessaan tekstiä toista käsittelyä varten. Jopa hallitusten välisiä keskusteluja neuvostossa pyrittiin jatkuvasti estämään. Periaatteessa tämä on todella pöyristyttävää. Euroopan unionin tämänhetkinen kriisi liittyy pitkälti demokratian puutteeseen, josta neuvosto on suurelta osin vastuussa, kuten se on tässä tapauksessa selvästi osoittanut. Toivottavasti se ottaa mietinnön hylkäämisestä opikseen!
Tämä osoittaa selvästi sitä, että kysymyksen hyvien puolien osalta mielipiteen muodostus on nyt siinä vaiheessa, ettei ongelmasta olla vielä valmiita tekemään päätöstä. Vain käymällä perusteellisempaa keskustelua olisi asiasta voitu vähitellen päästä laajempaan yksimielisyyteen. Tämä hyvin tärkeä ja erittäin haastava aihe – jossa on vuosittain panoksena useita miljardeja dollareita – on vähitellen tulossa yleiseen tietoisuuteen. Tässä yhteydessä ehdotuksen hylkääminen on Euroopan patenttivirastolle annettu viesti. Euroopan parlamentti on kieltäytynyt ratifioimasta äskettäisiä oikeudellisia virheitä laajentamalla patentoitavuuden soveltamisalaa tiettyihin ohjelmistotuotteisiin. Jos näitä virheitä tapahtuu jatkossakin, nyt näyttää selvältä, että parlamentin enemmistö kyllä aikoo tehdä niistä lopun. 

Hans-Gert Poettering (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olemme aina kuulleet komission toteavan, että mikäli yhteinen kanta hylätään, se ei halua esittää uutta ehdotusta. Haluan kuitenkin muistuttaa parlamenttia toimielinten välisestä sopimuksesta, josta päätimme 15. syyskuuta 1999 edellisen komission puheenjohtajan Prodin aikana ja jossa komissio lupasi tehdä aloitteita jos ja kun parlamentti kehottaa sitä tekemään niin. Olen varma siitä, että parlamentti kehottaa komissiota esittämään uuden ehdotuksen, ja muistuttaisin komissiota siitä, että se on velvollinen tekemään näin ja että näin on myös tapahduttava.
Monica Frassoni (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, mielestäni emme voi välttämättä tulkita tätä äänestystulosta niin, että sillä kehotettaisiin komissiota esittämään uusi lähestulkoon samanlainen ehdotus kuin se, joka hylättiin. Olen siis sitä mieltä, että kysymystä pitäisi käsitellä ja määrittää komission kanssa. 
Puhemies.
   – Hyvät parlamentin jäsenet, menettelyn mukaisesti ja jo silkasta kohteliaisuudesta pyydän komissiota kommentoimaan asiaa, mikäli se haluaa niin tehdä. 
Benita Ferrero-Waldner,
   .  Arvoisa puhemies, parlamentilla on demokraattinen oikeus hylätä neuvoston yhteinen kanta, sillä neuvoston tavoin se on lainsäädäntövallan käyttäjä. Monet puhujat viittasivat eilisessä keskustelussa kansalaisten ääneen ja demokratian merkitykseen.
Ellei tätä direktiiviä hyväksytä, tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentteja myöntävät jatkossakin kansalliset patenttivirastot ja Euroopan patenttivirasto voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti. Myöntämismenettelyjä ei yhdenmukaisteta EU:n tasolla.
Tämä tarkoittaa sitä, että jatkossakin esitetään erilaisia tulkintoja siitä, mitä voidaan patentoida ja mitä ei, eikä Euroopan yhteisöjen tuomioistuin valvo tätä oikeudellisesti millään tavoin.
Yhteisen kannan hyväksymisen jälkeen komissio on pysynyt siinä näkemyksessään, että mikäli parlamentti päättää hylätä yhteisen kannan, komissio kunnioittaa sen päätöstä eikä esitä uutta ehdotusta. Keskustelemme kuitenkin eri valiokuntien kanssa ja harkitsemme sen jälkeen tulevia menettelyjä, mikäli parlamentti tätä pyytää.
Monet jäsenet ovat todenneet, että komission olisi ehdotettava yleistä välinettä ja että sen olisi pyrittävä hyväksymään yhteisöpatentti.
Suuri osa kansallisesta patenttilainsäädännöstä on jo saatettu yhdenmukaiseksi Euroopan patenttisopimuksen sekä vuonna 1989 tehdyn yhteisöpatenttisopimuksen kanssa. Komission jäsen McCreevy keskustelee kanssanne mielellään näistä asioista. Olette jo todenneet, että mikäli haluatte ryhtyä tähän, kutsutte meidät asiasta vastaavan valiokunnan kokouksiin sekä täysistuntoihin.
Yhteisöpatentin tulevaisuuden osalta avaimet yksimielisyyteen ovat neuvostolla. Monia vaihtoehtoja on jo tutkittu sekä virallisesti että epävirallisesti. 
Puhemies.
   – Parlamentti kiittää komissiota ja vielä kerran myös esittelijä Rocardia kaikesta hänen tekemästään työstä. 

Johannes Blokland (IND/DEM ),
   .  Arvoisa puhemies, vaikkei tämä aihe tietenkään ole yhtä kiinnostava kuin edellinen, se on kuitenkin tärkeä. Haluan kiittää teitä lämpimästi siitä, että minulle on annettu mahdollisuus selventää mietintöäni lyhyesti. Muutaman viime viikon aikana olemme käyneet tiukkoja neuvotteluja neuvoston kanssa päästäksemme sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä. Lopulta pääsimmekin kompromissiin, jota pidän hyvin kannatettavana. Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa hyväksytystä 24 tarkistuksesta 20 sisällyteltiin kompromissiasiakirjaan joko kokonaan tai osittain.
Haluaisin kuitenkin kommentoida näiden neuvottelujen ilmapiiriä. Mielestäni liikuimme hyväksyttävyyden rajoilla. Kerta toisensa jälkeen neuvosto esitti meille uusia muutoksia ja suhtautui välinpitämättömästi parlamentin valtuuskunnan tekemiin ehdotuksiin. Tämä on valitettavaa, ja toivon, että tulevissa muita asioita koskevissa neuvotteluissa voimme odottaa neuvoston edustajilta hieman yhteistyöhaluisempaa suhtautumista.
Lopuksi haluan kommentoida vielä tarkistusta 53, joka myös kuuluu kompromissipakettiin mutta jota kaikki ryhmät eivät valitettavasti voineet kannattaa. Haluan kuitenkin huomauttaa, että koska ensimmäisessä käsittelyssä voidaan päästä sopimukseen vain, jos tämä tarkistus hyväksytään, luotan teidän kaikkien tukeen, ja kiitän myös varjoesittelijöitä siitä, miten he auttoivat tämän sopimuksen aikaansaamisessa. 

Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, suullinen tarkistus on seuraavanlainen: vihreiden ryhmän esittämän tarkistuksen loppuun on lisättävä sanat "ohjelman yhteydessä".
Uskon vihreiden ryhmän ja muiden poliittisten ryhmien hyväksyvän tämän ehdotuksen. 

Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan poistaa sosiaalidemokraattien ryhmän esittämästä tarkistuksesta 39 sanat "EAKR:n varoja" ja korvata ne sanoilla "varoja rahastoista", jotta ehdotus kattaisi kaikki rakennerahastot sekä tietysti koheesiorahaston. 


Graham Booth (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Koska minusta kolme kuukautta sitten tuli vanhuuseläkeläinen, minun on hyvin vaikea nostaa käteni kokonaan äänestysasentoon sen sekunnin kymmenesosan aikana, jonka te meille suotte! 
Puhemies.
   – Hyvät parlamentin jäsenet, meillä on edessämme olympiatason haaste: 972 tarkistusta. Jos meiltä jää tänään tekemättä jotain, se on tehtävä huomenna kreikkalaisen kollegamme johdolla. Tästä tulee pakostakin eräänlainen maraton. Tämän todettuani pyydän jäseniä pysymään vauhdissa. 

Rosa Miguélez Ramos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, koska olemme koonneet kaikki rakennerahastot yhdeksi ryhmäksi, olisi johdonmukaista äänestää nyt Casan laatimasta Euroopan kalastusrahastoa koskevasta mietinnöstä. 

Diana Wallis (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, tämä on melko yksinkertainen asia: 26 ja 27 artiklassa on kaksi asetuksen täytäntöönpanoa koskevaa päivämäärää. Koska kyseiset päivämäärät ovat jo menneet, voisi olla hyvä ajatus poistaa ne. Toivon parlamentin suostuvan tähän. 


Emine Bozkurt (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, on totta, että 28 kohdassa on kompromissitarkistus, josta on sovittu Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän sekä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän kanssa. Voimme kannattaa kyseistä tarkistusta, mikäli siihen lisätään seuraava lause: 
 "ja kehottaa Turkin hallitusta tukemaan tätä". 
 Koko tarkistuksen teksti olisi näin ollen seuraava: 
"ehdottaa, että poliittiset puolueet tarkistavat puoluerakenteensa ja hyväksyvät asianmukaisia strategioita, jotta vaaleilla valituissa edustuselimissä saavutetaan parempi tasapaino naisten ja miesten välillä, myös positiivisten toimien kuten kiintiöiden avulla, ja kehottaa Turkin hallitusta tukemaan tätä." 


Giorgos Dimitrakopoulos (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, minulla on englanninkielinen tekstiin, ja haluaisin osoittaa huomautukseni vihreiden ryhmälle. 
Haluaisin muuttaa lukuja, sillä uhrien lukumäärä muuttuu päivittäin. Ehdotan, että luvut "100 000" ja "1 700" korvataan sanalla "tuhansien". Se on yksi ehdotus.
Toinen ehdotukseni on, että sanat "Yhdysvaltain sotilaan" korvataan sanoilla "ulkomaalaisen sotilaan", sillä Irakissa on muidenkin maiden sotilaita kuin Yhdysvaltojen. 

Reinhard Rack (PPE-DE ).
    Kiitos, arvoisa puhemies. Parlamentin puhemies on jo selittänyt pitkään ja perusteellisesti, miten epäkohteliasta on olla noudattamatta täsmällisesti puheaikaansa tai olla poissa äänestyksestä. Parlamentti hyväksyi päätöslauselman, jotta äänestys saataisiin päätökseen klo 13.30. Periaatteessa parlamentti pysyy siinä, mitä on sovittu, emmekä toimi sen mukaan, mitä kuulemme puhemiehen milloinkin sanovan. 
Puhemies.
   – Hyvät parlamentin jäsenet, olemme aloittaneet Dimitrakopoulosin mietintöä koskevan äänestyksen, ja tavalla tai toisella meidän on saatettava se loppuun. Sen jälkeen kysyn, haluatteko jatkaa tänään köyhyyden torjumista koskevalla tärkeällä asialla, jota koskeva äänestys on kohtalaisen lyhyt. Meidän on kuitenkin ensin käsiteltävä loppuun Dimitrakopoulosin mietintö.
Giorgos Dimitrakopoulos (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, luen jälleen englanninkielistä tekstiä. Lisäisin siihen uuden johdanto-osan kappaleen: 
 "ottaa huomioon, että Irakin sota ja sen eri näkökohdat ja seuraukset ovat edelleen arka asia suurelle yleisölle ja Euroopan maiden ja Yhdysvaltain hallituksille". 
Puhemies.
   – Ennen kuin jatkamme äänestyksiä, haluan antaa parlamentille ilmoituksen. 
Pahoittelen sitä, ettei neuvosto ole paikalla, sillä olisin pyytänyt puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan edustajaa kommentoimaan antamaani ilmoitusta: vuoden 2012 olympialaisten isäntäkaupungiksi on valittu Lontoo.
Timothy Kirkhope (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin puhua ilmoituksestanne Yhdistyneen kuningaskunnan näkökulmasta. Ensinnäkin haluan onnitella muita Euroopan kaupunkeja siitä, miten kovaa työtä ne ovat tehneet ja miten taistelunhaluisesti ne ovat kilpailleet saadakseen olympialaiset. Onnittelen erityisesti kollegojamme Madridissa ja Pariisissa. Yhden meistä oli voitettava. Lontoon näkökulmasta toivon, että kaikki läsnäolijat tulevat katsomaan kisoja. Aiomme taistella niissä kilpailuhengessä ja pyrkiä näyttämään Euroopan parhaimmillaan.
Puhemies.
   – Toivomme, että Euroopan joukkue saa vuonna 2012 suuren mitalisaaliin. 

Miguel Angel Martínez Martínez (PSE ).
    Arvoisa puhemies, mielestäni tämä on itsestään selvää. Haluaisin, että ystävämme vihreiden ryhmässä hyväksyvät tämän tarkistuksen, jonka mukaan kyseiset johtopäätökset otetaan ainoastaan huomioon eikä tueta niitä täysin, ennen kuin meillä on tarkkaa ja yksityiskohtaista tietoa raportista, johon he viittaavat. 

Miguel Angel Martínez Martínez (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan puhua toisen ryhmän huolenaiheesta: sen sijaan, että puhuisimme 300 miljoonasta, 315 miljoonasta tai 400 miljoonasta ihmisestä, jotka näkevät maailmassa nälkää, voimme sanoa "yli 300 miljoonaa". Tällä tavoin vältämme antamasta tarkkaa lukumäärää, kuten muut jäsenet toivoivat. 

Bernd Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan tuoda tietoonne vakavan asian. Jäsen Rack oli oikeassa: parlamentissa oli ennen tarkat säännöt äänestysajoista. Kyse ei ole siitä, ehdinkö syömään vai en, vaan siitä, että minulla on täällä vierailijoita, jotka ovat matkustaneet tuhat kilometriä tavatakseen minut, ja sen jälkeen minun on palattava istuntoon klo 15.00.
Olemme itse laatineet nämä säännöt, ja pyydän, että todella noudatamme niitä jatkossa. Emme voi äänestää kaikesta keskiviikkona vain sen takia, että jotkut laiskurit ajattelevat, että heidän on lähdettävä jo silloin. Aivan yhtä hyvin olisimme voineet äänestää viidestä viimeisestä mietinnöstä torstaina lounasaikaan.
Pyydän puhemiehistöä suunnittelemaan ja järjestämään asiat kunnolla, kuten sillä oli ennen tapana. 

Puhemies.
   Kiitos, jäsen Posselt, teidän puheenvuoronne on merkitty muistiin ja esittämänne huomautukset välitetään istuntopalvelulle.
Äänestykset päättyvät tähän. 

Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Mietintö koskee EU:n sitoutumista soveltamaan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntöä N:o 94 ja N:o 95. Tarkoituksena on poistaa sellaiset kaupan tekniset esteet, jotka liittyvät ajoneuvojen hyväksyntään matkustajien etu- ja sivutörmäyssuojauksen osalta.
Aiomme kannattaa ehdotusta, sillä kannatamme EU:n yhteistä kauppapolitiikkaa ja olemme sitä mieltä, että on ryhdyttävä toimiin kaupan esteiden poistamiseksi. Mielestämme on myös kannustavaa, että tämä tehdään YK:n puitteissa. 

David Martin (PSE ),
   . Yksi direktiivin 2002/95/EY tavoitteista on parantaa ihmisten terveyden suojelua sekä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun ympäristön kannalta järkevää hyödyntämistä ja loppukäsittelyä. Direktiivillä rajoitetaan tiettyjen vaarallisten aineiden käyttöä sähkö- ja elektroniikkalaitteissa, joita saatetaan markkinoille 1. heinäkuuta alkaen, ellei niihin sovelleta liitteen mukaisia poikkeuksia.
Pahoittelen komission päätöstä lisätä liitteeseen 10-BDE vastoin tieteellisten asiantuntijoidensa neuvoja. Kehotan neuvostoa vastustamaan tätä ehdotusta. 
Frédérique Ries (ALDE )
   – Dekabromidifenyylieetteri on parlamentin hyvin tuntema bromipitoinen palonestoaine: helmikuussa 2003 se asetettiin tiukkaan valvontaan, ja samalla Euroopan unioni kielsi kaksi sen sisarainetta eli 5-BDE:n ja 8-BDE:n mietinnössä, jonka esittelijänä itse olin.
10-BDE on eläviin kudoksiin kertyvä kemikaali, jota on löydetty rintamaidosta ja jonka osalta Euroopan tiedekomitea on suosittanut riskin vähentämistä entisestään. Lisäksi se on aine, jonka käytön Euroopan unioni on päättänyt kieltää sähkö- ja elektroniikkalaitteissa 1. heinäkuuta 2006 alkaen.
Tämän vuoksi on yllättävää, että Euroopan komissio suosittaa merkittävää askelta taaksepäin pyrkimällä komitologiamenettelyssä – toisin sanoen kaikessa hiljaisuudessa – siihen, että kieltoa harkittaisiin uudelleen. Niin keinojen kuin sisällönkään puolesta tätä yritystä saada kielto pakolla kumottua, ei voida hyväksyä. Komissio ei ole perustellut millään tavoin tätä täyskäännöstä – sitä ei todella olisi edes voinut perustella mitenkään.
Tämän vuoksi kannatan päätöslauselmaa ja kehotan komissiota pyörtämään päätöksensä. Ellen onnistu tässä, en epäröi lainkaan antaa asiaa muutaman kollegani kanssa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. 

Alexander Stubb (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kolme lyhyttä huomiota ohjelmistopatenttidirektiiviin:
Ensinnäkin on parempi, että meillä ei ole direktiiviä kuin että meillä on huono direktiivi. Toiseksi tämä oli selvä osoitus toimielinten välisestä valtakamppailusta, jossa komission ja neuvoston olisi pitänyt kuunnella ja seurata parlamentin toimintaa. Kolmanneksi koko keskustelu oli täynnä väärinkäsityksiä ja toivon, että komissio ei tässä vaiheessa pistä pillejä pussiin vaan pistää pöydälle uuden ehdotuksen, koska jossain vaiheessa me tarvitsemme myös eurooppalaisen ohjelmistopatenttidirektiivin. 
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, yhdyin parlamentin laajaan enemmistöön ja äänestin direktiiviluonnosta vastaan. Nyt näyttää siltä, että tänään täällä parlamentissa järki on mennyt muutaman suuren tietotekniikka-alan tuottajan ja heidän lobbaajansa edelle. Olemme myös liputtaneet kuluttajille annettavan suuremman valinnanvapauden puolesta.
Olemme myös tehneet selväksi, että tietotekniikka-alan yrityksillä on Euroopassa tulevaisuus. Panoksena oli nimittäin innovointi sekä pienten ja keskisuurten yritysten vapaus kehittää itseään. Olen äärimmäisen tyytyväinen siihen, että olemme tänään onnistuneet vakaasti passittamaan kentältä pois ne, jotka suunnittelivat ohjelmistopatenttien laillistamista. Näin osoitamme tukevamme niitä, jotka puhuvat avoimen lähdekoodin puolesta ja jotka puolustavat vapaata ohjelmistokehitystä. Olemme myös erityisesti ojentaneet auttavan kätemme pienille ja keskisuurille ohjelmistoyrityksille, joille olisi aiheutunut valtavaa vahinkoa, jos patentoitavuutta koskeva direktiivi olisi mennyt läpi.
Iloitsen tästä voitosta ja toivon, että voimme tehdä jotain vastaavaa sitten, kun alamme tarkastella uudelleen biotekniikkaa koskevista patenteista annettua direktiiviä. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin todeta, miten valitettavaa on, ettei yhtään jäsen Rocardin tarkistusta hyväksytty ja ettei parlamentti voinut muodostaa kantaa kyseistä aiheesta. Nyt ongelmana on se, että kansallisen lainsäädännön soveltamista jatketaan ilman muutoksia ja että jatkossa tuomioistuimet tekevät hyvin erilaisia päätöksiä. Samalla kun tämä aiheuttaa valtavia kustannuksia suurille yrityksille ja tekee näin ollen tyhjäksi Lissabonin tavoitteet, pienille yrityksille tämä liiketoiminnan ala muuttuu varsin vaikeaselkoiseksi, sillä tulevaisuudessa ne joutuvat tekemisiin 27 erilaisen patenttilainsäädäntöä koskevan järjestelmän kanssa.
Kehotan komissiota paitsi esittämään meille uuden yhteisöpatenttia koskevan ehdotuksen, kunhan se on ensin keskustellut asiasta asiantuntijoiden kanssa, myös aloittamaan sen laatimisen mahdollisimman pian. 
Zuzana Roithová (PPE-DE ).
    –  Uskoakseni Eurooppa tarvitsee yhteisiä, selkeitä ja ajantasaisia patentteja koskevia sääntöjä, sillä niillä on jatkossa ratkaiseva merkitys EU:n sisämarkkinoilla olevien esteiden poistamisessa, tutkimukseen tehtävien investointien lisäämisessä, väärennösten estämisessä ja koko Euroopan unionin suojelussa. Arvostan suuresti niiden kaikkiin poliittisiin ryhmiin, myös Euroopan kansanpuoleen ryhmään, kuuluvien jäsenten ponnistuksia, jotka ovat auttaneet meitä pääsemään yhteiseen kompromissiin direktiiviin esittämästämme 20 tarkistuksesta. Tarkistusten tavoitteena oli varmistaa patenttisuoja ainoastaan laiteohjelmistoille teknisten sovellusten osana ja helpottaa siten yhteentoimivuutta ja estää pelkkien ohjelmistojen patentoiminen.
Poliittisten neuvottelujen päätteeksi äänestin direktiivin hylkäämisen puolesta. Tein niin, koska se auttaa mielestäni parlamenttia lähettämään neuvostolle ja komissiolle selkeän ja vahvan signaalin: näiden on lisättävä ponnistuksiaan ja luonnosteltava yhteinen ehdotus yleiseksi yhteisöpatentiksi eikä keskityttävä tietyntyyppistä patenttia koskevaan direktiiviin. 
Gilles Savary (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan todeta olevani tyytyväinen siihen, että yhteinen kanta hylättiin, koska mitään parempaa ei onnistuttu saamaan aikaan – toisin sanoen, koska jäsen Rocardin tarkistuksia ei voitu hyväksyä yksitellen. Näiden tarkistusten tarkoituksena oli palata Euroopan parlamentin ensimmäiseen käsittelyyn.
Kollegojeni tavoin en usko, että tämä jatkaa oikeudellista epävarmuutta, sillä viimeisen kolmen vuoden aikana on tapahtunut paljon. Ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti hyväksyi yksiselitteisen sanamuodon. Nyt se on juuri hylännyt tietokoneohjelmistojen patentoitavuutta koskevan direktiivin. Mielestäni meidän olisi pysyttävä samalla linjalla ja palattava Münchenissä tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 52 artiklan sanamuotoon, sillä todellisuudessa kyse ei ollut niinkään ohjelmistojen patentoitavuudesta vaan ennemminkin hyökkäyksestä, jolla niistä pyrittiin tekemään patentoitavia. Tänään tämä hyökkäys on torjuttu, ja Euroopan parlamentin demokratia on saanut tärkeän voiton painostusryhmistä ja komission taktisista toimenpiteistä. 
Sarah Ludford (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, haluan selittää, miksi en äänestänyt tietokoneella toteutettuja keksintöjä koskevan direktiivin hylkäämisen puolesta. Direktiivin hylkääminen jatkaa tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuutta koskevaa epävarmuutta, eikä meidän taaskaan tarvitse tehdä asiasta päätöstä.
Minusta on ikävää, etteivät parlamentin jäsenet voineet saada tekstistä aikaan järkevää versiota, sellaista, jolla varmistettaisiin innovaation tukeminen mutta myös saataisiin ohjelmistontoimittajat ja käyttäjät vakuuttuneiksi siitä, ettemme aio kulkea samaan suuntaan kuin Yhdysvallat ja sallia patentteja pelkille ohjelmistoille.
Prosessi on tuonut esiin kaikki EU:n lainsäädäntömenettelyn puutteet, jotka on korjattava, mikäli parlamentin jäsenet eivät halua antaa itsestään sellaista vaikutelmaa, etteivät he pysty säätämään monimutkaisia mutta erittäin tärkeitä aiheita koskevia lakeja.
Ensinnäkin ministerineuvostoa ympäröi salaperäisyys: sen ajatuksenjuoksusta on mahdotonta saada tarkkaa tietoa.
Toiseksi asiaa on vaikea ymmärtää sen takia, että neuvoston Internet-sivut ovat niin vaikeaselkoiset.
Kolmanneksi Euroopan parlamentin esittelijä teki väärän valinnan. On kumottava käytäntö, jonka mukaan mietintö on ryhmän omaisuutta eikä ole "sopivaa" pyytää sitä yksittäisille parlamentin jäsenille.
Neljänneksi on typerää käyttää käsitteistä lyhennettyä muotoa ja puhua esimerkiksi "ohjelmistopatenteista", sillä tämä on äärimmäisen harhaanjohtavaa.
Viidenneksi tarvitsisimme Westminsterissä käytettävien "parlamentaaristen valmistelijoiden" kaltaisia henkilöitä, jotka voisivat opastaa parlamentin jäseniä termien täsmällisessä käytössä. 
James Hugh Allister (NI ),
   . Äänestin tänään tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuudesta annettavaa direktiiviä koskevaa yhteistä kantaa vastaan. Se nimittäin lisäisi suurten ohjelmistoyritysten määräysvaltaa ja ylivoimasta valta-asemaa ja aiheuttaisi näin vahinkoa pienille ja keskisuurille yrityksille. Mielestäni ehdotus, jolla ohjelmistoista halutaan tehdä patentoitavia, on uhka teollisuudelle, jossa tarvitaan luovuutta ja innovointia, jotta se voisi kukoistaa. Direktiivi vain vähentäisi kilpailua ja johtaisi näin korkeampiin hintoihin ja huonompaan laatuun kuluttajien ja muiden kuin teknologisten yritysten kannalta. Mielestäni sillä innovointia jarruttavalla toiminnalla, jota direktiivi varmasti saisi aikaan, olisi vain tuhoisia seurauksia demokratialle, kilpailulle ja työllisyydelle. 
Andrew Duff (ALDE ),
   – Euroopan unioni tarvitsee selkeitä sääntöjä. Ohjelmistojen patentoitavuus ei tule kysymykseenkään. Niitä suojataan joka tapauksessa tehokkaasti tekijänoikeuksilla. Tämä olisi kova isku innovoinnille, millä olisi tuhoisia vaikutuksia tutkimukseen, pk-yrityksiin ja Euroopan unioniin.
Yhteinen kanta oli askel oikeaan suuntaan, mutta se jätti vielä harmaita alueita, jotka olisi poistettava äänestämällä Rocardin tarkistusten puolesta. Olisin äänestänyt niiden puolesta, jos niistä olisi äänestetty. Koottiin teennäinen koalitio, jotta yhteinen kanta voitiin hylätä suoralta kädeltä, eikä sitä edes yritetty muuttaa. Ne, joiden mielestä yhteisessä kannassa ei menty riittävän pitkälle, liittoutuivat niiden kanssa, jotka pelkäsivät, että ehdotettujen tarkistusten myötä ohjelmistopatenttien kieltäminen veisi voiton.
Ehdotuksen hylkääminen suoralta kädeltä merkitsee sitä, että he olivat oikeassa ja että Euroopan patenttivirasto voisi näin ollen luoda oikeudellisia ennakkotapauksia, jotka suosisivat ohjelmistojen patentoitavuutta "sellaisenaan". Kaikki tämä on vahingollista ajatusten vapaudelle ja edistykselle. Äänestin tyhjää, koska en voi hyväksyä yhteistä kantaa ja koska olisin halunnut muuttaa ehdotusta enkä antaa lainsäädännöllisen tyhjiön ja nykyisen sekaannuksen jatkua…
Lena Ek, Cecilia Malmström ja Anders Wijkman (PPE-DE ),
    Päätimme äänestää koko tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuutta koskevan ehdotuksen peruuttamisen puolesta. Vastustamme pelkkiä ohjelmistoja koskevia patentteja ja haluamme suojella perinteistä patenttilainsäädäntöä. Tavoitteenamme on ollut parantaa ministerineuvoston yhteistä kantaa. Valitettavasti se osoittautui vaikeaksi, ja olemme vaarassa saada epäselvän lainsäädäntöasiakirjan, joka ei täytä vaatimuksiamme oikeusvarmuudesta eli sellaisesta tilanteesta, jossa ei suosittaisi isoja eikä pieniä yrityksiä eikä ohjelmistokehittäjiä. Sotkuisesta lainsäädännöstä hyötyisivät ainoastaan patenttiasianajajat. Myös joidenkin sanamuotojen seurauksia on ollut vaikea ennakoida. Yhdenmukaistaminen tällä alalla olisi toivottavaa, mutta on parempi, ettei meillä ole direktiiviä lainkaan, kuin että saamme aikaan huonon säädöksen. Tämän vuoksi on hyvä, että parlamentti haluaa hylätä ehdotuksen.
Sen sijaan olemme sitä mieltä, että komission olisi otettava jälleen käsiteltäväksi yhteisöpatentti, jota voidaan soveltaa kaikkialla EU:ssa. Yksi suurimmista ongelmista tässä yhteydessä on se, että Euroopan patenttivirasto on myöntänyt useita tavallisia patentteja ja pelkkiä ohjelmistoja koskevia patentteja. Euroopan patenttivirasto ei ole kuitenkaan EU:n alainen, vaan sen toimintaa ohjaa erityinen yleissopimus. Mikäli EU haluaa näyttää esimerkkiä sellaisen oikeudellisesti varman ja avoimen patenttijärjestelmän osalta, jossa patentteja myönnetään vain aidoille keksinnöille, meidän olisi otettava käyttöön yhteisöpatentti, jota sovelletaan kaikilla aloilla eikä vain tietokoneella toteutettuihin keksintöihin. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Suhtaudumme myönteisesti siihen, että ehdotuksemme hylätä maaliskuussa 2005 annettu tietokoneella toteutettujen keksintöjen patentoitavuutta koskeva neuvoston yhteinen kanta hyväksyttiin.
Kuten olemme jatkuvasti todenneet sen jälkeen, kun komissio esitti direktiiviehdotuksen vuonna 2002, ohjelmistopatenttien täytäntöönpano heikentäisi henkistä vapautta, teknistä innovointia ja unionin talouskehitystä, kuten tutkijat, professorit, opiskelijayhteisö, monet organisaatiot sekä pk-yritykset ovat perustellusti todenneet. Patenttien korkeat kustannukset jarruttaisivat pk-yritysten toimintaa, sillä niillä ei olisi varaa maksaa patenteista ja kolmannet osapuolet saattaisivat jopa patentoida pk-yritysten omia ideoita. Suuret yritykset saattaisivat myös käyttää ohjelmistopatentteja estääkseen uusia yrityksiä tulemasta markkinoille.
On väärin myöntää patentteja ajatuksille, tietämykselle ja – kuka tietää, mihin tämä päättyy – itse elämälle. Tämän vuoksi olemme tehneet kuten ennenkin ja allekirjoittaneet neuvoston yhteisen kannan hylkäämistä koskevan ehdotuksen, joka hyväksyttiin tänään. Tämä on voitto tietämykselle, innovoinnille ja vapaudelle luoda...
Richard Howitt (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti siihen, että ohjelmistojen patentointia koskeva lainsäädäntöluonnos hylättiin tänään. Päätin hylätä sen harkittuani ensin huolellisesti ja keskusteltuani sen vaikutuksista vaalipiiriini pk-yritysten johtajien kanssa. Vaalipiirissäni on 1 500 teknologiayritystä, joissa on noin 40 000 työntekijää Cambridgeshiren ja Hertfordshiren keskusten ympärillä. Erään pienen yrityksen johtaja totesi minulle, että lainsäädäntöehdotus vastaisi tilannetta, jossa tomaatit patentoitaisiin kuuluvaksi johonkin tiettyyn reseptiin niin, että enää koskaan ei voitaisi laatia uutta reseptiä, joka sisältäisi tomaatteja. Tämänpäiväinen äänestystulos oli selkeä voitto luovuudelle, yrittäjyydelle ja maalaisjärjelle. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ),
   . Parlamentin suurimman ryhmän asiaa koskevana tiedottajana ja PPE-DE-ryhmän suomalaisen valtuuskunnan johtajana olen sitä mieltä, että päätös hylätä yhteinen kanta oli oikea. Arvioni mukaan tuloksena ollut direktiivi ei olisi ollut riittävän hyvä. Koko ehdotuksen hylkääminen oli pienempi takaisku kuin huonon säädöksen hyväksyminen.
Se on kuitenkin valitettavaa, että yritys yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden erilaisia patenttikäytäntöjä hylättiin. Tämän vuoksi kehotan komissiota esittämään pikaisesti uudelleen yhteisöpatenttia koskevan ehdotuksen, jota ei hyväksytty edellisen komission virkakaudella. Komission olisi myös tehtävä aloite Euroopan patenttijärjestelmän uudistamiseksi.
Pidän tämänpäiväistä päätöstä myös suurena voittona parlamentille toimielimenä. Neuvoston yhteisessä kannassa ei otettu lainkaan huomioon parlamentin enemmistön mielipidettä. Parlamentti osoitti, että jäsenvaltiot eivät voi neuvostossa tallata parlamentin mielipidettä jalkoihinsa – olipa kysymys mistä asiasta tahansa. 
Toine Manders (ALDE ),
   . Alankomaiden VVD-puolue (kansanpuolue vapauden ja demokratian puolesta) iloitsee siitä, että ylivoimainen enemmistö kannatti liberaalidemokraattien liiton ryhmän tarkistusta, jonka mukaan yhteinen kanta hylättäisiin. VVD vastustaa alakohtaisia eurooppalaisia patentteja ja kannattaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. VVD kehottaa komissiota esittämään ehdotuksen yhdestä yhteisöpatentista, joka lisäisi oikeusvarmuutta.
Tällä tavoin nykyinen raskassoutuinen ja hinnakas patenttien myöntämisjärjestelmä voitaisiin korvata tehokkaammalla. Kehottaisimme komissiota aloittamaan keskustelun oikeudellisten asioiden valiokunnassa mahdollisimman pian ja pyrkimään yhdenmukaistamaan voimassa olevaa yhteisön patenttilainsäädäntöä 95 artiklan nojalla. Tällä tavoin parlamentti saisi yhteispäätösoikeuden tässä asiassa ja voisi valvoa demokraattisesti sitä, mitä Euroopan patenttivirastossa tapahtuu.
Samalla kehotamme lobbausjärjestöjä käyttämään radikaaleja menetelmiään ja suostuttelemaan Ranskan hallitusta luopumaan kannastaan, jonka mukaan se vastustaa yhden virallisen kielen käyttöä yhteisön patenteissa, ja avaamaan näin kilpailukykyisen ja innovatiivisen tulevaisuuden maan nuorisolle.
Näin emme vain antaisi Lissabonin strategiaa koskevia tyhjiä lupauksia, vaan ryhtyisimme sanoista tekoihin. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin yhteisen kannan hylkäämisen puolesta. En tehnyt sitä siksi, että vastustaisin Euroopan laajuista patenttia, vaan siksi, että tämä ehdotus oli huonosti laadittu ja että jotkin tärkeät määritelmät siitä, mitä voidaan patentoida, jäivät hämärän peittoon. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ),
    Koska tällä hetkellä kansallisissa patenttilainsäädännöissä on valtavia eroja, on mielestäni tärkeää hyväksyä direktiivi, jolla varmistetaan niiden yhdenmukaistaminen. Tästä syystä kannatan ohjelmistotuotteiden johdonmukaista suojelua niin, että suojellaan omistusoikeuksin kokonaisen ohjelman tai sen osan innovatiivisia ratkaisuja mutta ei myönnetä patentteja yksittäisille ideoille. Onhan Einstein kuitenkin todennut, ettei matemaattista kaavaa voida patentoida.
Patentoitava keksintö on ratkaisu, jossa idea yhdistetään tekniseen laitteeseen, esimerkiksi matkapuhelimissa käytettävä ohjelmisto tai autojen ABS-jarrujärjestelmä. Patenttien avulla yritykset saavat tuottoa keksintöihin tekemistään investoinneista. Näin patentit kannustavat yrityksiä investoimaan yhä enemmän tutkimukseen ja kehitykseen.
Neuvoston ehdottama direktiivi sisältää epäselviä sanamuotoja, minkä vuoksi on vaikeaa vetää selvää rajaa ohjelmistojen ja teknisten etujen välille.
Koska ohjelmistojen patentoitavuutta ei ole määritetty selkeästi, tämä saattaa johtaa kilpailutilanteeseen, jossa yritykset joutuvat markkinoilta lakitupaan. Jos ohjelmistoista tehdään patentoitavia, patentointiprosessin kustannukset tuhoaisivat pienet ja keskisuuret ohjelmistokehittäjät. Olen allekirjoittanut Roithován ja Buzekin tarkistusluonnokset, joilla pyritään rajoittamaan direktiivin soveltamisalaa niin, ettei se salli pelkkien ohjelmistojen patentointia. Tarkistukset ovat myös kompromissi, jonka avulla vältetään direktiivin epäselvä tulkinta. Mikäli ne hyväksytään, kannatan 7. maaliskuuta 2005 annettua neuvoston yhteistä kantaa näin muutettuna. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Vaikka allekirjoitin useita tarkistuksia, joilla pyrittiin parantamaan yhteisen kannan lopullista versiota siinä tapauksessa, että parlamentti hyväksyisi sen, äänestin mielelläni sen hylkäämisen puolesta ja olen tyytyväinen siihen, että parlamentin ehdotus yhteisen kannan hylkäämiseksi hyväksyttiin. Tämä on mielestäni paras keino estää sellaisen asiakirjan hyväksyminen, joka olisi vesittänyt täysin pienten ja keskisuurten ohjelmistoyritysten edut, kuluttajien eduista puhumattakaan. On myös totta, että yhteinen kanta oli ristiriidassa luovuuden ja henkisen omaisuuden korkeimpien periaatteiden kanssa eikä onnistunut edistämään niitä. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Mietinnön ja sen pohjalta laaditun päätöslauselman taustalla oleva kysymys on, miten tietokoneella toteuttavien keksintöjen patentoitavuus voidaan rajata.
Kuten tiedämme, Euroopassa yleisin tapa suojella ohjelmistoja on perustunut tähän asti tekijänoikeusjärjestelyihin. Ehdotettu menetelmä saattaa meidät samoille linjoille Yhdysvaltojen kanssa. Se ei mielestäni ole hyödyllistä eikä se myöskään auta kohdentamaan markkinoita millään tavoin. Pikemminkin se lisää pk-yritysten ongelmia, sillä nämä vastaavat todellisuudessa suurimmasta osasta alan keksinnöistä ja tarjoavat 70 prosenttia alan työpaikoista.
Parlamentaarisessa menettelyssä on tullut selväksi, että Euroopan unionin suuret yritykset ovat pyrkineet takaamaan yksinoikeuden ohjelmien käyttöön tietokoneella toteutetuissa keksinnöissä, ja tämä on ristiriidassa Münchenin yleissopimuksen sekä Euroopan patenttiviraston oikeuskäytännön kanssa. Mietinnössä todetaankin aivan oikein seuraavaa: "Ohjelmisto sinällään ei ole patentoitavissa sen enempää kuin musiikkisointu tai sanaliitto. Yhteen ryhmitettyinä matemaattisina kaavoina se on hengentuote. Ja ajatusten vapaus on meidän sivilisaatiomme perusperiaate". Näin minäkin ajattelen.
Frédérique Ries (ALDE ),
   – Äänestämällä lounasaikaan neuvoston yhteisen kannan hylkäämisen puolesta halusin osoittaa vastustavani selvästi ohjelmistojen kaikenlaista patentoitavuutta. Sitä vastoin katsoin, että hengentuotteena ohjelmistoja suojellaan jo riittävästi tekijänoikeuksilla.
Ennen kaikkea Lissabonin henkeä elvyttääkseni äänestin myös sen puolesta, että poliittisia näkökohtia on pidettävä teknisiä näkökohtia tärkeämpinä.
Liberaalina ja henkilönä, joka puolustaa raivoisasti yritystoiminnan vapautta sekä tervettä ja oikeudenmukaista talouskilpailua koskevia arvoja, en voinut hyväksyä tekstiä, joka oli tehty mittatilaustyönä suurimmille yrityksille, jotka ovat jo käytännössä saavuttaneet monopoliaseman omalla alallaan. Ehdotetulla direktiivillä oli ajan myötä tarkoitus tukahduttaa alkuunsa nuorten ohjelmistokehittäjien luovuus ja monien eurooppalaisten pk- ja mikroyritysten riippumattomuus.
Tällä tekstillä oli – sanokaamme tämä kaunistelematta – hyvin vähän tekemistä sen sosiaaliset näkökohdat huomioon ottavan Euroopan kanssa, johon me kaikki pyrimme.
Niiden kahden vuoden aikana, jona tätä keskustelua on käyty, en ole tavannut yhtään tietotekniikan asiantuntijaa, yliopistotutkijaa, tavallista käyttäjää tai pienen tai keskisuuren ohjelmistoyrityksen johtajaa, joka olisi sanonut jotain hyvää tästä direktiivistä. Se ei voi olla pelkkää sattumaa. 
Konrad Szymański (UEN ),
   .  Kuulun niihin harvoihin parlamentin jäseniin, jotka äänestivät tietokoneella toteutettavien keksintöjen patentoitavuutta koskevan ehdotuksen hylkäämistä vastaan.
Parlamentilla oli tilaisuus esittää mielipiteensä ehdotuksesta ja muuttaa sen sisältöä parhaaksi katsomallaan tavalla yhteispäätösmenettelyn aikana. Äänestämällä lähes yksimielisesti ehdotuksen hylkäämisen puolesta parlamentti vain väistelee päätöksen tekemistä, eikä tämä ole kovin vastuuntuntoista toimintaa.
Laaja koalitio koostuu jäsenten muodostamista ryhmistä, joilla on hyvin erilaisia mielipiteitä. Pohdittuani asiaa pitkään ja hartaasti en pystynyt samastumaan niistä mihinkään.
Ne jäsenet, jotka vastustavat henkisen omaisuuden tehokasta suojelua sellaisenaan, toisin sanoen jotka kuuluvat äärivasemmistoon, äänestivät direktiiviä vastaan. En kuitenkaan kuulu heihin.
Direktiiviä vastustaneiden joukossa on myös niitä, jotka vastustavat tällaisen suojelujärjestelmän käyttöönottoa Euroopan tasolla, toisin sanoen äärioikeistolaisia. En jaa heidänkään näkemystään, sillä monissa maissa keksintöjen rekisteröinti on todella kallista.
Monet jäsenet äänestivät direktiiviä vastaan sen vuoksi, että heidän mielestään parlamentin poliittista vaikutusvaltaa lainsäädäntömenettelyssä olisi lisättävä. Heidän edustajiaan on jokaisessa ryhmässä, mutta en kannata myöskään heidän näkemystään.
Lopuksi kaikki ne jäsenet, jotka ovat sitä mieltä, että direktiiviehdotus uhkaa Puolan kansallisia etuja, toisin sanoen puolalaiset parlamentin jäsenet, äänestivät ehdotusta vastaan. Siitä huolimatta, että tarkistusten tekemiseen on rajattomat mahdollisuudet, tämä on väärä oletus.
Tulkittiinpa patenttisuojaa sitten laajasti tai suppeasti, se edistää keksintöihin tehtäviä yksityisiä investointeja ja näin se edistää myös tutkijoiden työpaikkojen luomista. Yhdysvallat käyttää tällaisiin investointeihin lähes kaksinkertaisen määrän rahaa Eurooppaan verrattuna, ja yksi tärkeimmistä syistä tähän on se, että Yhdysvalloissa on tyypillisesti saatavana laaja patenttisuoja. Tästä huolimatta monet puhujat ovat tässä keskustelussa pitäneet maata huonona ja varoittavana esimerkkinä. 

Richard Howitt (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti mietinnössä annettaviin suosituksiin. Erityisen myönteisesti suhtaudun siihen, että mietinnössä otetaan huomioon vastustamani asia eli kiistanalaisen rajan käyttöönotto rajat ylittävän yhteistyön ohjelmia varten tukikelpoisten merialueiden määrittämiseksi. Tämä olisi jättänyt Norfolkin ja muita vaalipiirini osia ilman mahdollisuuksia saada rahoitusta, vaikka niillä onkin vahvat historialliset ja kulttuuriset siteet koko Pohjanmeren alueeseen. Alueeni on osallistunut täysipainoisesti alueiden väliseen yhteistyöhön, ja parlamentin vaatimus säilyttää tällaisessa yhteistyössä tietty riippumattomuus on hyväksi Itä-Englannille, Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja kaikille niille, jotka haluavat hyötyä yhteistyöstä ja Euroopan rajat ylittävästä kaupankäynnistä. 
David Martin, David (PSE ),
   . Mielestäni on tärkeää lisätä tietoa laitosten päästämien epäpuhtauksien määristä ja saattaa nämä tiedot helposti yleisön saataville velvoittamalla toiminnanharjoittajat ilmoittamaan päästöistään.
Nämä tavoitteet sisältyvät tähän lainsäädäntöön, jonka tarkoituksena on perustaa epäpuhtauksien päästöjä ja siirtoja koskeva eurooppalainen rekisteri. Lainsäädäntö liittyy myös ehdotettuun päätökseen, joka koskee EU:n liittymistä 21. toukokuuta 2003 allekirjoitettuun YK:n Euroopan talouskomission pöytäkirjaan ja pöytäkirjan asiaan vaikuttavien osien sisällyttämistä EU:n lainsäädäntöön. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Ympäristöasiat ovat keskeisessä asemassa Euroopan unionin tulevaisuutta koskevassa politiikassa. Näin ollen on mielestäni luotava välineitä, joilla lisätään kansalaisten tietoisuutta ympäristökysymyksistä. On myös edistettävä ympäristölainsäädännön parempaa toteuttamista. Toukokuussa 2003 allekirjoitetun YK:n Euroopan talouskomission pöytäkirjan asiaan vaikuttavat osat pyritään Bloklandin mietinnössä sisällyttämään EU:n lainsäädäntöön.
Mietinnössä parannetaan tietojen saattamista yleisön saataville ja varmistetaan laitosten päästämien epäpuhtauksien määriä koskevien tietojen lisääminen.
Tämän vuoksi äänestin Bloklandin mietinnön puolesta. 

Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Päätöslauselman heikoin kohta on se, että sitä hankaloittaa parlamentin päätöslauselma rahoitusnäkymistä vuosiksi 2007–2013, joissa rakenne- ja koheesiorahastojen osuudeksi hyväksytään 0,41 prosenttia BKT:sta. Koska koheesiopolitiikan tarpeet ovat lisääntyneet laajentumisen sekä taloudellisen ja sosiaalisen eriarvoisuuden myötä, voidaan päätellä, ettei määrä ole läheskään riittävä.
Olemme siis jälleen tehneet monia ehdotuksia muun muassa rakennerahastojen määrärahojen lisäämisestä, jonka tarkoituksena on taata tilastovaikutuksen alaisille alueille täysimääräiset korvaukset ja toteuttaa koheesiorahastossa phasing out -mekanismeja. Tyrmistykseksemme parlamentin enemmistö hylkäsi nämä ehdotukset.
Pahoittelemme myös sitä, että ne ehdotuksemme hylättiin, jotka koskivat rakennerahastojen täytäntöönpanoa haittaavien mekanismien, varsinkin yhteis- ja ennakkorahoitusosuuksien sekä koheesiorahaston vakaus- ja kasvusopimukseen sitomisen, poistamista sekä rakennerahastojen menotavoitetta heikentävien mekanismien ("N+2-säännön") poistamista.
Myös sitoutumista pitkällä aikavälillä valtion tuen antamiseen yrityksille on rajoitettava entisestään, etenkin työpaikkojen kannalta, kuten ehdotimme. 
Carl Lang (NI ),
   – Rakennerahastojen uudistaminen ei ratkaise itälaajentumisen aiheuttamia ongelmia. Se vain aiheuttaa Ranskalle ongelmia.
Bryssel, joka ei ole laskenut hintaa laajentumiselle Itä-Eurooppaan, joka on neljä vuosikymmentä kestäneen kommunistihallinnon aikana ajautunut vararikkoon, maksaa uusille jäsenvaltioille 190 miljardia euroa aluetukea. Helpottaako tämä summa kyseisten maiden taloudellista integroitumista Euroopan unioniin? Saksalaisten epäonnistuminen entisen kommunistisen Saksan demokraattisen tasavallan valtioissa antaa ymmärtää, että ei.
Aluepolitiikan keskittämisellä Itä-Euroopan maihin on kuitenkin kaksi valitettavaa seurausta Ranskalle:
- Se vähentää jo nyt vaatimatonta Ranskalle myönnettävää osuutta. Esimerkiksi Korsika ja Ranskalle kuuluva Hainault Nord-Pas-de-Calaisin alueella eivät ole saaneet viiden viime vuoden aikana rakennerahaston varoja, jotka on tarkoitettu Euroopan köyhimmille alueille.
- Tällä hetkellä unionin suurimpana budjettikohtana olevien aluemenojen kasvun seurauksena pienenevät ne maataloustuet, joita maamme maataloustuottajille ennen maksettiin. Myös unionin kokonaistalousarvio kasvaa, ja sen myötä kasvaa myös Ranskan talousarvioon maksama osuus.
Nyt jos koskaan unionin aluepolitiikka, jota ranskalaisiin UMP- ja PS-puolueisiin kuuluvat liittovaltion kannattajat ovat pitäneet mannana alueillemme, on osoittautumassa poliittiseksi huijaukseksi. 
Jamila Madeira (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja Euroopan koheesiorahastoa koskevan väliaikaisen mietinnön hyväksymiseen. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että on hyväksytty uusi 3 artiklan kohta, jossa todetaan, että tilastovaikutuksen alaisille alueille – esimerkiksi Algarvelle – on annettava riittävää rahoitustukea, jotta ne voivat jatkaa lähentymisprosessiaan, ja että alueita ei saisi kohdella eri tavoin väestömäärän perusteella.
Väestöpohjaisille kriteereille, jotka sisältyvät puheenjohtajavaltio Luxemburgin rahoitusnäkymiä 2007–2013 koskevaan neuvottelupakettiin, ei ole olemassa mitään objektiivisia perusteita. Sen vuoksi näitä kriteerejä ei saisi enää pitää perusteena epäoikeudenmukaiselle ja suhteettomalle erottelulle, sillä niillä on vain toissijainen merkitys EU:n alueiden välisen solidaarisuuden historiassa. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin tämän mietinnön puolesta, jonka pitäisi taata unionin rahoitus Skotlannin ylämaille ja saarille ja joka antaa toivoa siitä, että Skotlannin muut alueet ovat jatkossakin EU:n rakennerahastojen edunsaajia.
Ennen kuin pääsemme sopimukseen talousarviosta, on tietenkin mahdotonta tietää rahoituksen määrää.
Suhtaudun myönteisesti ehdotettuihin uudistuksiin, joiden on tarkoitus parantaa EU:n rakennerahastojen menojen laatua esimerkiksi yksinkertaistamalla niitä, parantamalla strategista suunnittelua, vähentämällä byrokratiaa sekä lisäämällä avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ),
   . – Poliittisen ryhmäni laajan enemmistön tavoin kannatin Hatzidakisin mietintöä, koska siinä
· tuetaan niitä alueita, joita laajentumisen tilastovaikutus on vaarassa vahingoittaa
· vaaditaan syrjäisimpien alueiden erityiskohtelua rakennerahastojen hyödyntämisen osalta
· ehdotetaan, että N+2-säännön vuoksi hyödyntämättömät varat osoitettaisiin uudelleen sellaisille alueille, jotka pystyisivät hyödyntämään niitä tehokkaasti
· hylätään kaikenlaiset pyrkimykset kansallistaa uudelleen unionin aluepolitiikan menoja
· vaaditaan saarille ja harvaan asutuille alueille oikeudenmukaista kohtelua
· tehdään vammaisten oikeuksista yksi koheesiopolitiikan päätavoitteista.
Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston muiden jäsenten kanssa esittämilläni tarkistuksilla
· vahvistetaan tekstiä tekemällä Euroopan komissiolle ja neuvostolle selväksi, että kilpailukykyä ja yrittäjyyttä ei voida edistää kestävän kehityksen ja koheesion kustannuksella
· vaaditaan rakennerahastojen ja koheesiorahaston varojen lisäämistä, sillä eriarvoinen unioni ei voi olla elinkelpoinen
· vaaditaan valtion tukien parempaa valvontaa niin, ettei niillä kannustettaisi yrityksiä siirtämään toimintaansa Euroopassa monien alueiden työntekijöiden kustannuksella. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Äänestin mietinnön puolesta, sillä mielestäni se kattaa monia Portugalille tärkeitä näkökohtia, jotka ovat yhtä lailla myönteisiä sille Euroopan unionille, johon uskon. Euroopan aluekehitysrahastolla, Euroopan sosiaalirahastolla ja koheesiorahastolla on hyvin tärkeä merkitys talouskasvua ja kilpailukykyä, vaurauden kasvattamista ja valtavien alueellisten erojen vähentämistä koskevien tavoitteiden edistämisessä. Sen vuoksi iloitsin nähdessäni, että esittelijä keskittyy minulle tärkeisiin alueisiin. Mietinnössä esimerkiksi hylätään kaikenlaiset pyrkimykset kansallistaa uudelleen unionin aluepolitiikkaa ja vähentää muita heikommassa asemassa olevien alueiden valtiontukea sekä tuetaan komission ehdotusta rangaista sellaisia yrityksiä, jotka siirtävät toimintaansa muualle mutta saavat silti tukea unionin rahastoista. 
Catherine Stihler (PSE ),
   . Hatzidakisin mietinnössä rakennerahastojen tulevaa uudistusta tarkastellaan Euroopan parlamentin näkökulmasta. Tilastovaikutuksen huomioon ottaminen, luonnonhaitoista kärsivien alueiden tunnustaminen, 150 kilometrin rajan hylkääminen merialueiden määrittämisessä, laatunäkökohtien korostaminen ja ympäristöön liittyvien huolenaiheiden vahvistaminen ovat kaikki myönteisiä asioita. Labour-puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet äänestivät tarkistuksen 42 ja alkuperäisen 13 kohdan osalta tyhjää tekstin sanamuodon vuoksi. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   . – Kreikan kommunistinen puolue äänesti yhteisön tukikehykseen vuosiksi 2007–2013 sisältyviä rakennerahastoja koskevia mietintöjä vastaan, sillä niissä tuetaan EU:n ruohonjuuritasoa vastustavia toimintatapoja ja suuryritysten kasvavan tuoton varmistamista.
Hallitukset käyttävät rakennerahastoja jäsenvaltioiden rahavallan, jäsenvaltioiden imperialististen suunnitelmien, pääoman keskittämisen ja laajentuvien monopolien vahvistamiseen.
Rahastojen avulla edistetään kapitalistisia uudelleenjärjestelyjä, joilla on vahingollisia vaikutuksia työntekijöiden palkkaan ja sosiaalisiin oikeuksiin sekä terveyteen, hyvinvointiin ja koulutukseen. Niitä käytetään myös perusteellisten muutosten tekemiseen maaseudun taloudessa ja muilla sektoreilla. Niitä käytetään ideologiseen terrorismiin, EU:n ja Naton imperialistisen aggression aiheuttamiin sotilaskuluihin sekä lahjontaan ja korruptioon, jolla työväen ja ruohonjuuritason liikkeitä pyritään johtamaan harhaan.
Epäsymmetrisen kehityksen laki on armoton. Sosiaaliset ja alueelliset erot eivät pienene vaan ne kasvavat. Työntekijät ja erityisesti Kreikan saarialueilla, syrjäisillä alueilla ja vuoristoalueilla asuvat kohtaavat valtavia ongelmia.
Väitteet, joiden mukaan rakennerahastoilla edistetään EU:n lähentymis- ja koheesiopolitiikkaa, ovat suurimpia työntekijöille, naisille, maanviljelijöille ja ruohonjuuritason edustajille kerrottavia valheita.
Kreikka on tästä tyypillinen esimerkki, sillä tilastojen mukaan seitsemän Kreikan aluetta ja 80 prosenttia väestöstä on vaarassa jäädä ilman rakennerahastojen tavoitteen 1 rahoitusta. 

Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Mielestämme yksi suurimmista ongelmista tässä ehdotuksessa asetukseksi koheesiorahastosta – jota käsiteltiin jo edellisessä asetuksessa – on koheesiorahaston sitominen vakaus- ja kasvusopimukseen, toisin sanoen mahdollisuus, että kaikki tai osa rahastosta myönnettävästä tuesta esimerkiksi Portugalin kaltaisille koheesiomaille keskeytetään, mikäli EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 8 kohdassa tarkoitettu päätös hyväksytään. Kyseistä maata rangaistaan siis kahteen kertaan, ja esittelijän ehdotus, että päätöstä ei tehtäisi automaattisesti vaan että sen tekisi neuvosto, ei ratkaise ongelmaa.
Vastustamme myös niin sanotun N+2-säännön soveltamista koheesiorahastoon, sillä se rajoittaa entisestään niiden maiden mahdollisuuksia käyttää rahaston varoja, joiden olisi pyrittävä nostamaan sosiaalinen ja taloudellinen kehityksensä yhteisön keskiarvon tasolle.
Pidämme myös vuosiksi 2006–2013 rahastolle varattuja varoja riittämättöminä, varsinkin kun otetaan huomioon EU:n laajentuminen.
Koska esittämämme ehdotukset näiden ja muiden harha-askeleina pitämiemme toimenpiteiden muuttamiseksi hylättiin, äänestimme päätöslauselmaa vastaan.
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Yksi tulevaa koheesiorahastoa koskevan keskustelun keskeisistä näkökohdista on tietenkin "tilastollinen vauraus". Kaikki rahastoon liittyvät näkökohdat ovat tietenkin äärimmäisen tärkeitä, mutta minua ja varmasti myös kansallisia viranomaisia eniten huolestuttava seikka on kuitenkin se näennäinen vauraus, joka todellisuudessa johtuu köyhtymisestä, jonka taustalla on tuen keskeyttämisestä aiheutunut keskeneräisen kasvukehityksen katkeaminen. Tämä on Portugalille keskeisin kysymys rahaston tulevaisuutta koskevissa keskusteluissa ja minun suurin huolenaiheeni. Suhtaudun myönteisesti siihen, että mietinnössä otetaan huomioon tarve löytää tarkoituksenmukainen poliittinen ratkaisu tähän kysymykseen. 

Emanuel Jardim Fernandes (PSE ),
   . Kymmenen uuden valtion liittymisestä on tullut EU:n sisäiselle koheesiolle yksi sen suurimmista haasteista. Se on lisännyt talouskehitykseen liittyviä eroja sekä alueiden välistä taloudellista ja sosiaalista eriarvoisuutta koko unionissa. Tämän vuoksi EU:n koheesiopolitiikalta edellytetään lisäponnistuksia, ja sitä uudistetaan parhaillaan perinpohjaisesti, jotta laajentumisen vaikutukset voidaan ottaa huomioon.
Laajentuneessa 25 jäsenvaltion unionissa koheesiopolitiikan välineille on annettava riittävästi taloudellisia resursseja, jotka on puolestaan jaettava oikeudenmukaisesti muita heikommassa asemassa oleville alueilla – ei vain uusille jäsenvaltioille vaan myös vanhoille. Tämä on tehtävä niin, että voimme jatkaa sinnikkäästi eri alueiden välisten kehityserojen tasoittamista ja kuroa umpeen tiettyjen kehityksessä jälkeen jääneiden ja muiden EU:n alueiden välistä välimatkaa (nykyinen lähentymistavoite), sekä täyttämällä uusi alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoite.
Tänään äänestettävissä mietinnöissä ja erityisesti ryhmäkollegani Favan laatimassa Euroopan aluekehitysrahastoa koskevassa mietinnössä esitetyissä suosituksissa vastataan näihin huolenaiheisiin.
Rahaston määrärahojen osalta odotamme kiinnostuneina neuvoston sopimusta rahoitusnäkymistä vuosiksi 2007–2013, joiden toivomme vastaavan niitä uusia haasteita, joita EU:n koheesiopolitiikalla on edessään. 
Richard Howitt (PSE ),
   . Suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että tärkeimmät EAKR:sta annettavaa asetusta koskevat tarkistukseni hyväksyttiin, sillä niillä varmistetaan, että rahastosta voidaan myöntää rahoitusta täysipainoisesti ilman syrjintää, ja niillä pyritään myös käyttämään rahastoa pääasiassa vaalipiirini kaltaisten maaseutualueiden erityisten sosiaalisten, taloudellisten ja ympäristöön liittyvien ongelmien ratkaisemiseen erityisesti monipuolistamalla talousrakennetta sekä edistämällä yrittäjyyttä ja paikallista työllisyyttä. Suhtaudun myönteisesti myös niiden tarkistusteni hyväksymiseen, joilla pyritään lieventämään sekä yritysten että kotitalouksien toiminnan ympäristövaikutuksia ja asettamaan rahaston käytössä etusijalle ilmastonmuutos, biologinen monimuotoisuus, ympäristönsuojelu ja kestävä energiantuotanto – nämä ovat Itä-Englannissa kasvualueita, joilla on valtavasti potentiaalia.
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Portugali on viime vuosina hyötynyt huomattavasti Euroopan aluekehitysrahastosta. Kansallisella tasolla saatamme olla eri mieltä joistakin – tai oikeastaan monista – päätavoitteista, joita eri hallitukset ovat asettaneet varojen käytölle, ja voimme näyttää pettymyksemme näkemystemme lopulta törmätessä yhteen, sillä ansaitsemme enemmän ja parempaa. Meidän on kuitenkin annettava tunnustusta sille, että rahastolla on ollut erittäin myönteinen vaikutus Portugaliin ja keskityttävä rahastoon tulevina aikoina sovellettaviin sääntöihin. Kannatan mietinnössä esitettyjä ensisijaisia tavoitteita, joita ovat muun muassa varojen oikeudenmukaisen jakamisen varmistaminen niin, että entiset ja tulevat laajentumiset eivät vaaranna EU:n vähiten kehittyneitä alueita ja maita. On myös kiinnitettävä erityistä huomiota "tilastolliseen vaurauteen", joka ei ole todellista vaurautta eikä sitä pidä myöskään kohdella sellaisena. 
David Martin (PSE ),
   . Yleisellä tasolla suhtaudun tähän mietintöön myönteisesti, mutta erityisen tyytyväinen olen siihen ylitsevuotavaan tukeen, jota annettiin ehdotuksille, että syrjimättömyys sekä tavaroiden ja palvelujen, infrastruktuurien, rakennusten sekä tieto- ja viestintätekniikan saatavuus varmistetaan 50 miljoonalle vammaiselle henkilölle uusien vuosia 2007–2013 koskevien asetusten mukaisella rahoituksella.
EAKR:sta annetun asetuksen 2 artiklassa hyväksytty kanta, jonka mukaan sosiaalista osallisuutta edistetään ja tunnustetaan tarve poistaa vammaisten henkilöiden kohtaamia esteitä hyödykkeiden ja palveluiden saannissa rakennetuilla alueilla, on erityisen myönteinen. 

Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tämä on surullinen ja traaginen päivä uusille jäsenvaltioille, jotka kokevat yhä suurempaa syrjintää.
Hatzidakisin, Favan ja Andrian mietintöjen osalta perussääntöjä on muutettu. Uusien jäsenvaltioiden mahdollisuuksia käyttää rakennerahastoja on muutettu ja rajoitettu ankarasti. Mahdollisuuksia on kavennettu sekä koheesiorahastoon sovellettavan N+2-säännön osalta että kieltämällä yksityisen sektorin osallistuminen. Näin syrjitään uusien jäsenvaltioiden paikallisviranomaisia ja kansalaisjärjestöjä. Kaikki uusia jäsenvaltioita edustavat parlamentin jäsenet ovat äänestäneet yksimielisesti etujensa puolesta. Tämä on syrjintää ja samalla osoitus parlamentin puutteellisesta solidaarisuudesta. Tämä on hyvin valitettava viesti uusille jäsenvaltioille. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittaminen rajat ylittävän, valtioiden välisen ja alueiden välisen yhteistyön avulla on yksi unionin päätavoitteista. Se edistää Euroopan unionin tasapainoista ja sopusointuista yhdentymistä ja kehitystä.
Tässä tarkoituksessa unioni on ottanut käyttöön sisäisiä ja ulkoisia rajat ylittävän yhteistyön välineitä EU:ssa. Sen vuoksi rajat ylittävässä, valtioiden välisessä ja alueiden välisessä yhteistyössä ilmenneiden ongelmien vähentämiseen tähtäävät toimet ovat erityisen tärkeitä.
Tästä syystä kannatan Olbrychtin mietintöä, jossa luodaan yhteisötason väline, jonka ansiosta yhteisön alueella voidaan perustaa oikeushenkilön asemassa olevia yhteistoiminnallisia yhtymiä eli "eurooppalaisia alueyhteistyöyhtymiä" (EAY). Tällainen väline voi mielestäni edistää tasapainoista alueellista yhteenkuuluvuutta Euroopan unionin alueella. 

Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ),
   .Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolue kannattaa Euroopan sosiaalirahastoa ja yleensä esittelijän mietintöön tekemiä tarkistuksia. Etenkin ensimmäiseksi yhtenä ryhmänä äänestetyt 80 tarkistusta sisälsivät myönteisiä muutoksia, joilla pyritään edistämään naisten osallistumista työmarkkinoille sekä työn ja muun elämän välistä tasapainoa. Konservatiivit eivät kuitenkaan kannata tarkistusta 58, jolla pyritään edistämään erityisesti valmiuksien kehittämistä ja valtiosta riippumattomien järjestöjen verkottumistoimia. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Parlamentin hyväksymä Euroopan sosiaalirahastoa koskeva päätöslauselma noudattaa tarkasti komission ehdotusta, sillä siinäkin korostetaan Euroopan työllisyysstrategiaa ja Lissabonin strategiaa. On totta, että sinne tänne on esitetty joitakin tarkistuksia, jotka koskevat Equal-ohjelmasta saatuja kokemuksia, sukupuolten tasa-arvoa, köyhyyden torjuntaa ja vammaisia.
Pahoittelemme kuitenkin sitä, että neljä meidän esittämäämme ehdotusta hylättiin. Niiden tarkoituksena oli
- edistää kaikin puolin laadukasta työtä sekä koulutusta ja uusien taitojen hankkimista edistämällä parempia työoloja (hygienian ja turvallisuuden, terveyden ja työajan osalta), pysyviä sopimussuhteita, asianmukaista palkkausta ja perhe-elämän kanssa yhteensopivia työaikoja
- kunkin jäsenvaltion sosiaalisen ja taloudellisen tilanteen sekä unionin sosiaaliset haasteet huomioon ottaen rakentaa laaja tukijärjestelmä, jossa korostetaan erityisesti työntekijöiden pätevyyden parantamista, työolojen parantamista, täystyöllisyyteen, laadukkaaseen työhön ja työhön liittyviin oikeuksiin liittyviä tavoitteita sekä köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   . Euroopan sosiaalirahasto (ESR) on aina ollut avainasemassa Euroopan kehityksessä, vaikkakin sen toiminta-alat ovat jonkin verran vaihdelleet ajan mittaan.
Komission viimeisin ehdotus voidaan jakaa kahteen osaan: toisessa tarkastellaan Euroopan sosiaalisen mallin uudistamista investoimalla ihmisiin, ja toisessa asiakirjojen ja menettelyjen yksinkertaistamista.
Vaikka suhtaudunkin komission ehdotukseen myönteisesti, kannatan ajatusta, ettei ESR:n toimia pitäisi suunnata yksinomaan lähentymistavoitteeseen kuuluville alueille. Itse asiassa olen sitä mieltä, että ihmisille annettavaa tukea olisi jaettava syrjimättömin perustein. Näin ollen kannatan 3 artiklan 1 kohtaa koskevaa tarkistusta, jonka tarkoituksena on laajentaa rahaston soveltamisalaa, ja tuen laajasti Silva Penedan mietintöä. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Moniin mietinnön tavoitteista, jotka koskevat kestävää yhdentymistä, sosiaalista suojelua ja tasa-arvon lisäämistä, kannattaa pyrkiä. Näitä kysymyksiä käsitellään kuitenkin parhaiten alemmilla päätöksenteon tasoilla kuin EU:n tasolla.
Jotta EU:n kasvavaa intoa keskittämiseen ja sääntelyyn voidaan hillitä, on EU:n tehtävät rajattava selvästi ja talousarvio pidettävä aisoissa. Tämän perusteella emme voi kannattaa ehdotusta, jonka mukaan 336,2 miljardia euroa osoitetaan koheesiorahastoon vuosina 2007–2013. 
Richard Howitt (PSE ),
   . Suhtaudun hyvin myönteisesti suurimpaan osaan ESR:a koskevaan asetukseen esitetyistä tarkistuksista, joiden tarkoituksena on, että ESR:n varoja käytetään sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kestävän osallisuuden vahvistamiseen työmarkkinoilla. Omissa tarkistuksissani pyritään erityisesti parantamaan työpaikkojen soveltuvuutta vammaisille ja kouluttamaan työnantajia yhdenvertaisten mahdollisuuksien mukaiseen töihin ottamiseen, vammaisnäkökulmaan ja syrjimättömyyteen. Suhtaudun myönteisesti myös niiden tarkistusteni hyväksymiseen, joissa asetetaan etusijalle paikallisyhteisöjen ja -yritysten osallisuus ja edistetään paikallisia kehitysaloitteita, kuten sosiaalisia kaupunkihankkeita, elinikäistä oppimista ja kansalaisaktiivisuutta. Ruohonjuuritasolla toimiville vapaaehtoisjärjestöille on annettava mahdollisuus osallistua rahoitusohjelmiimme. Lopuksi, kun tarkistuksissani painotetaan, että työllisyys- ja kasvukriteereihin olisi lisättävä sosiaalisia arviointiperusteita, kuten ammattitaitovaje tai iäkkäiden henkilöiden ja yksinhuoltajien lukumäärä, tämä tarkoittaa sitä, että unionin tasolla kuullaan jatkossakin niiden köyhyyssaarekkeiden tarpeita, jotka sijaitsevat muuten kohtalaisen vaurailla esimerkiksi Itä-Englannin kaltaisilla alueilla, josta olen kotoisin. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Yli 40 vuoden ajan Euroopan sosiaalirahasto on ollut unionin sosiaalipolitiikan rahoitusväline, ja sen katsotaan toimineen todella menestyksekkäästi. Totta puhuen Portugali on etuoikeutetusti saanut todistaa tätä menestystä.
Rahastolla on erityisen suuri merkitys tässä vaiheessa, kun toimiamme olisi kohdistettava Lissabonin tavoitteiden täytäntöönpanoon. On Portugalin edun mukaista nähdä tämän Lissabonissa käynnistetyn strategian toteutuvan, eikä pelkästään toistuvina vakuutteluina aikomuksista, vaan käytännön toimina, realistisena ensisijaisten tavoitteiden määrittämisenä ja merkittävinä toimina. Tätä taustaa vasten sekä neuvoston että esittelijän tekemät ehdotukset saavat varauksettoman tukeni, sillä molemmat vastaavat näihin huolenaiheisiin. 

Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
    Me maltillisen kokoomuksen edustajat olemme tänään hylänneet Euroopan parlamentin ehdotuksen, joka koskee Euroopan kalastusrahastoa. Mielestämme Euroopan kalastusrahaston rakennetta on uudistettava kunnolla komission ehdotuksen mukaisesti. Emme kuitenkaan ole sitä mieltä, että kalastuspolitiikka tarvitsee lisää määrärahoja. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Vaikka päätöslauselmassa oli muutamia seikkoja, joita pidimme myönteisinä, seuraavat kaksi kuitenkin saivat meidät äänestämään sitä vastaan:
- komission ehdotus Euroopan kalastusrahastoksi noudattaa edellisessä yhteisen kalastuspolitiikan uudelleentarkastelussa vuonna 2002 annettuja rahoituksen suuntaviivoja, joita vastustamme
- ehdotetut rahaston määrärahat vuosiksi 2007–2013 ovat 4,9 miljardia euroa, mikä ei käytännössä eroa 15 jäsenvaltiolle Agenda 2000 -ohjelmassa varatusta summasta. Tämä ei riitä läheskään vastaamaan kalastusalan ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden tarpeisiin. 
Rahastolle varattujen määrärahojen lisäämisellä on myöhemmin keskeinen merkitys pienimuotoisen ja perinteisen rannikkokalastuksen tukemisessa, alusten uudistamiseen ja nykyaikaistamiseen tehtävien investointien turvaamisessa, sosioekonomisten toimien toteuttamisessa vähentyneiden kalastusponnistusten korvaamiseksi, elvytyssuunnitelmien rahoittamisessa ja vesiviljelyyn liittyvän teollisen ja kaupallisen toiminnan tukemisessa. Näihin toimiin osallistuvat myös kalastajat ja heidän yhdistyksensä yhteishallinnan periaatteen mukaisesti.
Lopuksi pidämme valitettavana niiden ehdotustemme hylkäämistä, joilla halutaan rahoittaa elvytyssuunnitelmista johtuvia kalastajien ansionmenetyksiä ja asettaa omistajat ja työntekijät samalle viivalle kalastustoimien pysyvästä lopettamisesta maksettavien valtiontukien osalta. 
Carl Lang (NI ),
   – Unionin ja Ranskan kalastajat eivät tarvitse uutta rahoitusjärjestelmää – eilen KOR, tänään Euroopan kalastusrahasto – vaan toivoa tulevaisuudesta.
Kestävällä kehityksellä ja ennalta varautumisen periaatteella, jotka ovat yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavia yleisiä periaatteita, vain peitellään kalastusta, kalastusalueita, kalastuspäiviä ja kolmansien maiden kanssa tehtäviä sopimuksia koskevaa rajoittavaa politiikkaa.
Kalakantojen säilyttämistä käytetään vain verukkeena kalastajien karsimiselle – tämä on Euroopan komission yleinen lähestymistapa. Komissio ei myöskään määrää yhteisön ulkopuolisille laivastoille samoja rajoituksia ja kustannuksia kuin unionin kalastajille.
Taistellaksemme tällaisia toimintatapoja vastaan pyrimme edistämään Ranskan kalastusalan kehittämistä – ala työllistää epäsuorasti 100 000 ihmistä – vähentääksemme kauppavajettamme ja antaaksemme kalastajien käydä kauppaa parhaissa mahdollisissa työ- ja turvallisuusoloissa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Portugalin viranomaisten ja yhteisön toimielinten portugalilaisten edustajien on kiinnitettävä erityistä huomiota kalastusta koskeviin kysymyksiin. On hyvä uutinen, että merestä ja tietenkin kalastuksesta on jälleen kerran tullut yksi kansallisen kehityksen pääteemoista. Sen vuoksi on tärkeää, että otamme tämän mietinnön tarkasti huomioon, jotta voimme puolustaa oikeutettuja etujamme. Tarkoitan erityisesti vanhojen alusten korvaamista, kalastuslaivaston nykyaikaistamistoimien soveltamisalan laajentamista, pienimuotoisen kalastuksen suojelua, vesiviljelyä, tuotteiden markkinoille saattamista ja maantieteellisiä huolenaiheita. Portugali ei kuitenkaan saa unohtaa, että sen rannikkoalueilla on suuria taajamia – maan historian ja maantieteen ansiosta – ja ettei ole mitään perusteita jättää näitä alueita yhteisön tuen ulkopuolelle.
Kuten totesin, nämä ovat tärkeimmät seikat, jotka vaikuttivat äänestykseeni. 
Catherine Stihler (PSE ),
   . Casan mietinnössä otetaan uudelleen käsiteltäväksi vuonna 2002 neuvotellut yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevat uudistukset. Labour-puoluetta edustavat parlamentin jäsenet eivät voi kannattaa mietintöä, koska siihen on sisällytetty muun muassa alusten uudistaminen ja nykyaikaistaminen sekä yhteisyritykset. Julkisen rahoituksen käyttäminen uusien alusten rakentamiseen ja näin ollen kapasiteetin lisäämiseen ei voi olla hyväksyttävää tilanteessa, jossa monet kalakannat ovat uhattuina. Mikäli Euroopan parlamentti suhtautuu kestävyyteen vakavasti, on todella surullista, että niin monet kannattivat tätä mietintöä. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . – Hyväksytyssä päätöslauselmassa, joka ei – se on todettava – tietyiltä osin täytä odotuksia, pyritään uudistamaan miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa. Eriarvoista kohtelua voi esiintyä paitsi työpaikalla myös mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen. Käytäntöjen seurantaa pitäisi siis harjoittaa kaikilla näillä osa-alueilla.
Jäsenvaltioiden olisi yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa pyrittävä torjumaan edelleen olemassa olevia sukupuoleen perustuvia palkkaeroja ja työmarkkinoiden eriytymistä sukupuolen mukaan sellaisilla sääntelytoimilla, jotka antavat sekä miehille että naisille paremmat mahdollisuudet yhdistää perhe- ja työelämän sitoumukset. Näihin sisältyvät sellaiset sääntelytoimet, jotka koskevat vanhempainlomaa, jota voivat ottaa molemmat vanhemmat, sekä saatavana olevaa ja kohtuuhintaista lastenhoitoa tai muun huollettavana olevan henkilön hoitoa.
Lisäksi, mikäli haluamme saavuttaa tasa-arvon miesten ja naisten välillä, on tehtävä muutoksia, joka koskevat kumpaakin sukupuolta. Tämän vuoksi on tärkeää, että jäsenvaltiot yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa toteuttavat strategioita, joilla miesten ja naisten välisestä tasa-arvosta tehdään todellisuutta. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Kannatamme täysin miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua ammattiin ja työhön liittyvissä asioissa. Tämä on tärkeä ala, johon ILOn kaltaiset kansainväliset järjestöt ovat täysin perehtyneet. Mielestämme EU:n ei pitäisi säännellä tällaisia kysymyksiä poliittisia ohjelmia mukailevissa kauaskantoisissa mietinnöissä. Ei ole EU:n tehtävä huolehtia tärkeistä kansallisista kysymyksistä, jotka koskevat työaikajärjestelyjä ja vanhempainlomaa. Nämä ovat asioita, joista jäsenvaltiot voivat kätevästi päättää itsenäisesti jo hyväksyttyjä kansainvälisiä sopimuksia noudattaen. 
Astrid Lulling (PPE-DE ),
   – Kun Euroopan komissio ryhtyy yksinkertaistamaan ja lujittamaan oikeusperustaa ja kodifioimaan yhteisön oikeutta, se voi luottaa meihin.
Pidän tätä kannustavana aloitteena, sillä se liittyy miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua ja yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaan yhteisön oikeuteen, jota on kehitetty vuodesta 1975. Vaikka yhteisön oikeus ei olekaan täydellinen ja vaikka sitä onkin sovellettu puutteellisesti, sillä on onnistuttu vähentämään huomattavasti naisiin kohdistuvaa syrjintää erityisesti työpaikalla.
Koska kuulun sukupolveen, joka on joutunut kokemaan kaikkea mahdollista ja mahdotonta syrjintää, ymmärrän yhdenvertaista kohtelua koskevan yhteisön politiikan todellisen arvon.
Kodifioinnin lisäksi yhteisön oikeutta voitaisiin myös innovoida. Täällä on esitetty vaatimuksiamme, joilla sitä pyritään parantamaan ja jotka liittyvät myös itsenäisiin ammatinharjoittajin ja avustaviin aviopuolisoihin.
Esittelijän, minun ja muiden ryhmämme jäsenten on ollut hyvin vaikeaa estää tiettyjen mielipiteiltään jyrkkien henkilöiden naurettavia vaatimuksia, jotka ovat haitallisia sekä naisten työllistymiselle että yhdenvertaisille oikeuksille, joita he väittävät haluavansa puolustaa.
Tarkistuksillamme pyrimme estämään sen, että tämän tärkeän lainsäädännön hyväksyminen viivästyy kohtuuttomasti toisessa käsittelyssä, ja saattamaan ehdotuksen neuvoston yleisen ajattelutavan mukaiseksi. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   . Vaikka yhdenvertaisen kohtelun periaate on ollut osa yhteisön lainsäädäntöä jo vuosikymmenten ajan, toistaiseksi ei ole pystytty tekemään loppua miesten ja naisten välisestä eriarvoisuudesta. Miesten ja naisten väliset palkkaerot ovat viime vuosina pysyneet hälyttävän suurina, vaikka naisten osuus työmarkkinoilla onkin kasvanut. Sukupuoleen perustuva palkkaero Euroopan unionissa on edelleen keskimäärin 16 prosenttia. Tämä liittyy usein suoraan siihen, miten hyvin perhe- ja työelämä on sovitettu yhteen.
Sen vuoksi kannatan komission ehdotusta koskevaa mietintöä, jolla pyritään nykyaikaistamaan ja yksinkertaistamaan yhteisön oikeutta miesten ja naisten yhdenvertaisessa kohtelussa työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa.
Mielestäni jäsenvaltioiden on ponnisteltava enemmän yhteisön oikeuden täytäntöön panemiseksi edistämällä tiedotuskampanjoita, joilla pyritään muuttaman asenteita työmaailmassa. Samanaikaisesti työmarkkinaosapuolet voivat olla tässä ratkaisevassa asemassa edistämällä joustavia työjärjestelyjä, joiden avulla sekä miehet että naiset voivat paremmin sovittaa yhteen työ- ja perhe-elämän. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Jäsen Niebler kannattaa komission päätavoitetta, joka on voimassa olevan lainsäädännön yksinkertaistaminen ja selventäminen tämän direktiivin avulla. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että direktiivin uudella versiolla otetaan askel oikeaan suuntaan miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua koskevassa yhteisön oikeudessa.
Kannatan Nieblerin mietintöä, jossa kiinnitetään huomiota tarpeeseen nykyaikaistaa ja yksinkertaistaa yhteisön oikeutta miesten ja naisten yhdenvertaisessa kohtelussa työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa niin, että voidaan selkeyttää säännöksiä ja taata oikeusvarmuus.
Esittelijä huomauttaa, ettei miesten ja naisten eriarvoisuudesta ole vielä onnistuttu tekemään loppua. Oikeudelliset ehdot ovat olemassa paperilla. On kuitenkin saatava aikaan vielä käytännön edistymistä tässä asiassa, joka on yksi tärkeimmistä unionin sosiaalisista tavoitteista. 

Bruno Gollnisch (NI ),
   – Jos jossakin niin sopimusvelvoitteisiin sovellettavan lain alalla sääntöjen on oltava selkeitä ja varmoja. Tämä on erittäin hyvä puoli Wallisin mietinnössä, jolla pyritään parantamaan alan oikeusvarmuutta.
Wallis ei pyri yhdistämään kaikkia oikeussääntöjä keinotekoisesti, vaan hän tekee sen ehdottamalla niiden sääntöjen yhdenmukaistamista, jotka koskevat lainvalintaa ja oikeuskäytäntöjä – mikä on oikea lähestymistapa – jotta voidaan päättää, mitä lakia sovelletaan. Näin voidaan yhdistää kansalliset säännöstöt ja oikeusvarmuutta koskevat vaatimukset.
Mitä tulee lehdistön aiheuttamaan vahinkoon henkilön maineelle tai yksityiselämälle, on korostettava, että korvausten saaminen on vaikeutunut todella paljon. Tärkeää vastineoikeutta loukataan olennaisesti, koska sitä joudutaan puolustamaan hankalissa oikeusmenettelyissä, jotka perustuvat lehdistönvapauden virheellisen tulkintaan. Tähän ongelmaan ehdotetut ratkaisut ovat kohtuullisia, mutta niillä ei saa rajoittaa vahingonkärsijän oikeuksia. Aiomme äänestää mietinnön puolesta. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Periaatteessa suhtaudumme myönteisesti ehdotukseen yleisten sopimuksenulkoisia velvoitteita koskevien lainvalintasääntöjen luomiseksi. Ehdotus täydentäisi neuvoston asetusta tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla sekä sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista tehtyä Rooman yleissopimusta. Se lisäisi oikeusvarmuutta ja tehostaisi sisämarkkinoita.
Mielestämme on kuitenkin tärkeää varmistaa, ettei asetus ole ristiriidassa lehdistönvapauden ja ilmaisunvapauden kanssa. Ruotsin perustuslaissa vahvistetun lehdistönvapauden ja ilmaisunvapauden on pysyttävä muuttumattomana. Olisi myös sopimatonta arvioida ulkomaisen lain perusteella Ruotsin lain mukaisesti ja Ruotsin maaperällä toteutettavien työtaistelutoimien luvallisuutta.
Kummassakin tapauksessa on myös kyseenalaista, tarjoaako EY:n perustamissopimus oikeusperustan kyseiselle asetukselle. Tästä syystä kannatamme niitä tarkistuksia, joiden mukaan työtaistelutoimiin sovelletaan sen maan lakia, jossa näitä toimia toteutetaan, ja vastustamme niitä tarkistuksia, jotka mahdollistavat puuttumisen lehdistönvapautta ja ilmaisunvapautta koskeviin kansallisiin sääntöihin, sillä sitä ei voida hyväksyä. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Ympäristökysymykset ovat keskeisessä asemassa Euroopan tulevaisuutta koskevissa menettelytavoissa. Sen vuoksi epäpuhtauksien päästöjä ja siirtoja koskevien kansainvälisten rekistereiden perustaminen on avainasemassa avoimen ja yhdenmukaisen tiedonsaannin varmistamisessa kansalaisille.
Äänestin mietinnön puolesta. 

Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen, Inger Segelström ja Åsa Westlund (PSE ),
    Äänestimme tämän mietinnön puolesta, joka koskee valtuutusta talousarviota 2006 koskevaan neuvottelumenettelyyn ennen neuvoston ensimmäistä käsittelyä. Sillä luodaan hyvä perusta talousarviomenettelyn jatkamiselle. Mielestämme EU:n talousarvion rakennetta on kuitenkin nykyaikaistettava. Tämä edellyttää esimerkiksi yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista ja interventiohintojen alentamista maatalousmarkkinoilla, suorien tukien vähentämistä ja asteittaista siirtymistä kansalliseen yhteisrahoitukseen. Myös kansainvälisen kalastustoiminnan määrärahojen vähentäminen on perusteltua. Lisäksi koheesiopolitiikassa olisi mielestämme keskityttävä uusien jäsenvaltioiden tarpeisiin. 
Ole Christensen, Dan Jørgensen, Henrik Dam Kristensen, Poul Nyrup Rasmussen ja Britta Thomsen (PSE ),
    Aiomme äänestää tämän mietinnön puolesta, joka koskee valtuutusta talousarviota 2006 koskevaan neuvottelumenettelyyn ennen neuvoston ensimmäistä käsittelyä.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, että EU:n talousarviota olisi uudistettava ja nykyaikaistettava tulevaisuudessa. Tämä edellyttää ennen kaikkea maatalouspolitiikan uudistamista. Maatalouden tukemiseen osoitettavia määrärahoja on vähennettävä. Lisäksi koheesiopolitiikassa olisi mielestämme keskityttävä uusien jäsenvaltioiden tarpeisiin. 

Rodi Κratsa-Τsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kommentoida Bozkurtin mietintöä naisten asemasta Turkissa. Me uutta demokratiapuoluetta edustavat 11 parlamentin jäsentä kannatimme mietintöä, jota monet ja monenlaiset tarkistuksemme auttoivat muokkaamaan.
Pidämme mietintöä tärkeänä monesta syystä.
Ensinnäkin siinä painotetaan, että naisten oikeudet kuuluvat olennaisesti ihmisoikeuksiin, yhteisön säännöstöön, joka ehdokasvaltioiden on hyväksyttävä ja jota niiden on sovellettava. Toiseksi siinä luodaan kehys jatkuville neuvotteluille EU:n ja Turkin välillä. Mietinnössä jopa korostetaan, että komission laatimassa kertomuksessa, joka on kehyksenä Euroopan komission ja Turkin välisille neuvotteluille, on käsiteltävä myös naisten oikeuksia sekä tähän yhteisön säännöstön osaan liittyviä Turkin velvollisuuksia.
Suhtaudumme varauksellisesti rikoslainsäädäntöön, ja sen vuoksi äänestimme 4 kohtaa vastaan. Pidämme myönteisenä rikoslainsäädännön soveltamista, mutta panemme merkille, että toistaiseksi asiassa on saatu aikaan tyydyttäviä tuloksia ja että meidän on kannustettava tämänsuuntaisia toimenpiteitä.
Ei kuitenkaan riitä, että Turkin rikoslainsäädäntöä vain sovelletaan. Sitä on myös uudistettava, sillä siinä ei viitata kunniamurhiin.
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Mielestämme EU on arvojen unioni ja Turkki kuuluu sen naapurustoon. Sen vuoksi kannatamme mietintöä, jonka tarkoituksena on vahvistaa naisten asemaa Turkissa.
Kannatamme Turkin assosioitumista EU:hun lähemmin, mutta katsomme, ettei Turkki sen enempää kuin EU ole vielä tällä hetkellä valmiita unioniin. Turkki ei esimerkiksi täytä vielä niitä ihmisoikeuksia koskevia vaatimuksia, jotka ovat jäsenyyden edellytyksenä. Myös EU:n on muututtava. Tiukkaa byrokraattista rakennetta ja kallista maatalouspolitiikkaa on uudistettava perusteellisesti ennen kuin Turkista voi tulla EU:n jäsen. 
Marine Le Pen, (NI ),
   – Kaikille niille, jotka kannattavat sellaista unionia, jolla ei ole rajoja, kulttuuria eikä menneisyyttä, tämän mietinnön tai paremminkin tämän syytekirjelmän pitäisi tehdä selväksi se, ettei Turkki ole eurooppalainen maa ja että kansakunta, jonka perinnöllä on erilainen alkuperä, ei välttämättä kannata länsimaista demokratiamalliamme.
Mietinnössä luetellaan kaikki Turkin valtion toteuttamat vakavat naisten oikeuksien rikkomukset, olipa kyse sitten väkivallan eri muodoista, naisten pääsystä työmarkkinoille tai heidän puuttumisestaan poliittisista edustuselimistä. Mietinnössä korostetaan myös syrjivää järjestelmää, jossa jo varhaisilta ajoilta naiset on pakotettu vähäpätöiseen ja alempiarvoiseen asemaan. Lopuksi on selvää, että Turkissa on käytössä vähemmistöjä, erityisesti kurdiyhteisöjä, syrjivä järjestelmä.
Koska Turkin hallitus on päättänyt toteuttaa tällä alalla vain rajallisia toimia ja koska niiden täytäntöön panemisessa on ilmennyt ongelmia, tämä sulkee pois mahdollisuuden, että Turkki täyttää Euroopan unionin jäsenyyden ehdot – jotka ovat muutenkin riittämättömät.
Kun otetaan huomioon tämä tilanne sekä Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestysten opettavaiset tulokset, vaadimme lopettamaan Turkin kanssa käytävät liittymisneuvottelut välittömästi. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin tämän mietinnön puolesta, jossa kiinnitetään huomiota naisten asemaan Turkissa. Siinä todetaan aivan oikein, että turkkilaiset naiset kohtaavat taloudellisia ongelmia, että heihin kohdistuu voimakasta väkivaltaa ja että heidän osallistumisensa politiikkaan on vähäistä – parlamentin jäsenistä vain 44 on naisia.
On kuitenkin paikallaan todeta, että tilanne on paranemassa ja että viimeaikaiset lakiuudistukset, erityisesti rikoslain uudistus, ovat parantaneet tilannetta. 
Andreas Mölzer (NI ),
   . Ponnistelemalla naisten aseman parantamiseksi Turkin hallitus pyrkii lähestymään länsimaisia vaatimuksia. Se, miten naiset hyötyvät heille lain nojalla myönnetyistä oikeuksista, vaihtelee: vaikka eliittipiireissä tasa-arvo näyttää vakiintuneen, suurten massojen keskuudessa muutosta ei ole juuri tapahtunut. Asia on heidän osaltaan päinvastoin, sillä kun valtion rahoittaman uudistuksen tuomat edut pysyvät edelleen heidän ulottumattomissaan, he yhä todennäköisemmin liittyvät islamilaisiin puolueisiin, jotka nauttivat voimakkaasti kasvavaa kansansuosiota väittämällä, että voivat tarjota ratkaisuja ongelmiin.
Monet seikat haittaavat tämän lähestymistavan onnistumista. Ensinnäkin poliittista ja sosiaalista osallistumista kannatetaan vain sikäli kuin se ei johda sukupuolten välisten suhteiden kyseenalaistamiseen, toisin sanoen vain sillä ehdolla, että naiset pysyvät alempiarvoisina. Toinen ongelmakohta on se, miten etnisten ja uskonnollisten ryhmien tai yhteiskuntaluokkien välisen sosiaalisen kontaktin puuttuminen on johtanut voimakkaisiin erimielisyyksiin joidenkin naisryhmien välillä.
Myös se, että valtion virallisissa tilastoissa ei mainita lainkaan työttömiä naisia, koska heidän odotetaan hoitavan "normaalin tehtävänsä" kotirouvina, on osoitus naisten ala-arvoisesta asemasta. Tämä paitsi estää Turkkia näyttämästä esimerkkiä, se myös antaa vääristyneen kuvan tilanteesta, ja tähän on kiinnitettävä enemmän huomiota liittymisneuvotteluissa. 
Rodi Κratsa-Τsagaropoulou (PPE-DE ),
   .– Lisäys viimeiseksi kappaleeksi jäsen Kratsan 6. heinäkuuta 2005 jo esittämään suulliseen äänestysselitykseen:
 .–Me uutta demokratiapuoluetta edustavat parlamentin jäsenet äänestimme 4 kohtaa vastaan, sillä siinä kiitellään Turkin hallitusta äskettäisistä lakimuutoksista, joiden myötä kunniamurhasta langetetaan elinkautinen vankeusrangaistus ja jotka mahdollistavat rankaisemisen myös avunannosta kunniamurhaan. Kohta ei vastaa todellista tilannetta, sillä valitettavasti kunniamurhista ei vieläkään säädetä uudessa rikoslaissa yksiselitteisesti, ja samalla elinkautinen vankeusrangaistus on lyhennetty 12–24 vuoteen (rikoslain 29 artikla).
Tavoitteemme on kannustaa Turkkia kehittämään lainsäädäntöään ja asenteitaan yhteisön säännöstön mukaiseksi sekä tuoda esiin nykyisiä puutteita ja demokratiaan pyrkimiseen liittyviä velvoitteita.
Odotamme Turkilta uusia lainsäädäntöjärjestelyjä ja poliittisia käytäntöjä naisten oikeuksien suojelemiseksi. Odotamme myös, että se poistaa kaikenlaisen lainsäädäntöön, sosiaaliseen, poliittiseen ja taloudellisen tilanteeseen liittyvän syrjinnän. 

Proinsias De Rossa (PSE ),
   . Kannatan esittelijä Dimitrakopoulosin yleistä lähestymistapaa EU:n ja Irakin välisiin suhteisiin. Siinä arvioidaan vakavasti ja realistisesti Irakin nykytilannetta sekä ilmaistaan syvää huolestumista turvallisuuden heikkenemisestä. Mietintö sisältää myös Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen keskeisimmät vaatimukset, joiden mukaan EU:n ja sen jäsenvaltioiden on edistettävä Irakia koskevaa uutta YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa, jonka perusteella tehtäisiin päätös vieraiden joukkojen korvaamisesta YK:n rauhanturvajoukoilla ja vetäytymisen toteuttamisesta asteittain selkeän aikataulun mukaisesti.
Mielestäni tarkistukset 10, 11, 12, ja 13 ovat välttämättömiä, mikäli asiassa halutaan edetä tasapainoisesti ja hyväksyttävästi. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
    YK:lla on tärkeä tehtävä Irakin jälleenrakentamisessa ja demokraattisten instituutioiden perustamisen varmistamisessa. Kannatamme niitä mietinnön osia, joissa painotetaan YK:n roolia demokraattisen ja vakaan Irakin rakentamisessa.
Samanaikaisesti mietinnön tarkoituksena on selkeästi vahvistaa EU:n valtuuksia ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. EU:n vahvistaminen tällä alalla saattaa heikentää YK:ta. Tämän vuoksi äänestämme koko mietintöä vastaan. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
    Mietinnössä pyritään vaikenemaan siitä, että Yhdysvallat ja sen liittolaiset hyökkäsivät pöyristyttävällä tavalla Irakiin, että yli 100 000 ihmistä on kuollut ja että miehittäjäjoukot ovat syyllistyneet murhiin, sortoon ja kidutuksiin.
Mietinnöllä pyritään pyyhkimään pois "menneisyys" (joka on kuitenkin julmaa todellisuutta). Mietinnössä vaaditaan "korostetummin monenvälistä konfliktien hallintaa", jolla tarkoitetaan maahanhyökkäystä. Siinä rinnastetaan irakilaisten oikeutettu vastarinta "terrorismiin", kaunistellaan Yhdysvaltojen toteuttamaa kidutusta puhumalla "oikeuksien loukkaamisesta" ja kehotetaan tekopyhästi Irakin naapurimaita olemaan puuttumatta maan asioihin eikä tuomita sanallakaan Yhdysvaltojen maahanhyökkäystä eikä miehittämistä. Mietinnössä pyritään osallistumaan Yhdysvaltojen miehitykseen ja saaliinjakoon YK:n suojeluksessa, siinä puututaan kauhistuttavalla tavalla maan asioihin ja puolustetaan kapitalismin, sen välineiden ja toimintatapojen juurruttamista maahan.
Totean siis parlamentin hallitseville toimijoille, että kaikki mahdolliset väärinkäsitykset EU:n ja Irakin välillä on oikaistava. Tämä on osoitus pyrkimyksestä kompromissiin suurten yritysten etujen turvaamiseksi sekä vetäytymisestä USA:n ylivaltaan tähtäävien pyrkimysten edessä, joiden avulla YK:ta manipuloidaan ja sysätään sivurooliin.
Tämän vuoksi äänestimme mietintöä vastaan. 
David Martin (PSE ),
    Kannatan esittelijän pyrkimyksiä siirtää Irakia koskevan keskustelun painopistettä pois sodan oikeutuksesta ja maan sotaa edeltävästä tilanteesta kohti Irakin nykytilannetta ja tulevaisuutta.
Mietinnössä tuomitaan selvästi kaikenlainen terrorismi ja väkivalta. Suhtaudun myönteisesti siihen, että mietinnössä todetaan tarve kunnioittaa kansainvälistä oikeutta ja noudattaa asianomaisia kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia, kunnioittaa naisten ja kaikkien maassa elävien vähemmistöjen oikeuksia sekä tuomita Abu Grahibin vankilassa tapahtuneet vankien oikeuksien loukkaamiset.
Mietinnössä ehdotetaan useita käyttökelpoisia toimenpiteitä maan humanitaarista, yhteiskunnallista ja taloudellista jälleenrakennusta varten. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
    Parlamentille esitetty päätöslauselma päätöksestä EU:n laajemmasta osallistumisesta Irakia koskeviin toimiin vie meitä täysin väärään suuntaan, koska siinä oikeutetaan hyökkäyssota Irakiin. Koska päätöslauselmassa pidetään tarpeellisena "siirtymistä eteenpäin menneisyyden tapahtumista" siinä sivuutetaan alusta lähtien se tosiasia, ettei Irakista löytynyt joukkotuhoaseita, ja halutaan selvästi unohtaa se, että Yhdysvallat ja sen liittolaiset käyvät hyökkäyssotaa Irakia vastaan. Kun päätöslauselmassa vaaditaan "tukea Euroopan unionin aktiiviselle työlle Irakin viranomaisten kanssa terrorismin vastaisessa taistelussa", siinä ei viitata kertaakaan terrorismin mahdollisiin syihin. Vaikka EU:n on tulevaisuudessa tarkoitus tarjota yhä enemmän rahoitusta, totuus on se, että jo nyt myönnettyjä varoja ei suinkaan hallinnoi kokonaisuudessaan Yhdistyneet kansakunnat, vaan osaa varoista hallinnoi Maailmanpankin rahasto. Lisäksi kyseinen Maailmanpankin rahasto on tähän mennessä käyttänyt vain osan sen käytössä olevista varoista, ja Irakin viranomaiset ovat yksinkertaisesti epäonnistuneet antamaan avointa selvitystä siitä, mihin varat on käytetty. Näin ollen on mahdotonta saada selville, mihin unionin veronmaksajien rahat menevät. Kaikki tämä merkitsee sitä, että Irakin demokraattista jälleenrakennusta ei pystytä takaamaan. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    Äänestin mietinnön lopullisen version puolesta, sillä mietintöön tehdyt tarkistukset paransivat sitä huomattavasti. Nyt ei ole oikea aika aloittaa taas keskustelua sotilaallisesta väliintulosta Irakissa, josta olen puhunut aikaisemmin. Nyt on tärkeää keskustella siitä, mikä rooli EU:lla pitäisi olla Irakin poliittisen elämän nykyisessä vaiheessa. Nähdäkseni EU:n on työskenneltävä yhdessä perinteisten liittolaistensa ja Irakin viranomaisten kanssa ja pidettävä mielessä, että Irakin kansalaiset osoittivat erinomaista rohkeutta vastatessaan vaaliuurnien kutsuun tietyillä Irakin alueilla toimintaansa jatkavien terroristien hirvittävistä uhkauksista huolimatta. Mielestäni tätä yhteistyötä on tietenkin myös tehtävä Yhdistyneiden Kansakuntien Irakia koskevan politiikan mukaisesti.
Lopuksi EU:n on mielestäni tehtävä varauksetta yhteistyötä Irakin legitiimien viranomaisten kanssa ja tuomittava yksiselitteisesti heidät, jotka edelleen horjuttavat maan vakautta voimatoimin. Olimme erimielisiä sotilaallisesta väliintulosta, mutta meidän on tuettava yhtenä rintamana Irakin kansalaisia, jotka kärsivät tällä hetkellä terroristiryhmien kourissa. 
Catherine Stihler (PSE ),
    Johdonmukaisesti edellisten Irakia koskevien äänestysten kanssa äänestin tyhjää koko mietinnöstä ja kaikista tarkistuksista. Mietintö on laadittu huonosti ja se saa tänään parlamentin käsiteltävänä olevan pääaiheen eli Make Poverty History -kampanjan näyttämään vähemmän tärkeältä. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   – Irakia koskevassa mietinnössä tuodaan esiin EU:n pyrkimykset luoda ennakkoehtoja, jotta EU voi saada isomman palasen aluetta jaettaessa.
Ateenassa 2004 pidetystä huippukokouksesta lähtien ja sitä seuranneissa päätöslauselmissa ja päätöksissä EU on jo oikeuttanut imperialistisen sodan Irakia vastaan ja tunnustanut miehittäjähallinnon. Näin se osoittaa, että EU ja USA toteuttavat yhtenäistä imperialistista politiikkaa kansoja kohtaan. Tämä käy ilmi myös siitä, että EU hyväksyi kokonaisuudessaan Yhdysvaltain ja Naton Lähi-itää koskevan suunnitelman. Suunnitelmassa pyritään hallitsemaan alueen vauraudenlähteitä ja maita monikansallisten yhtiöiden etujen ja imperialistisen itsemääräämisoikeuden suojelemiseksi. Samanaikaisesti imperialistien välinen vihamielisyys kasvaa, kun ne pyrkivät varmistamaan itselleen suurimman osan sotasaaliista.
Irakin kansan hyväksi ei löydetä ratkaisua niin kauan kuin yhdysvaltalaiset ja eurooppalaiset joukot puuttuvat maan asioihin ja jatkavat miehitystään.
Äänestimme mietintöä vastaan ja vaadimme miehittäjäjoukkojen välitöntä vetäytymistä, joka on ennakkoedellytys ratkaisun löytämiselle Irakin kansalle, joka yksinomaan voi päättää tulevaisuudestaan.
Irakille pitää korvata sille aiheutuneet vahingot, ja maksajina on oltava Yhdysvaltojen ja sen liittolaisten, sillä he ovat käynnistäneet epäoikeudenmukaisen ja imperialistisen sodan.
Ihmisten oikeudesta päättää itse omasta tulevaisuudestaan ei voida neuvotella. 

Proinsias De Rossa (PSE ),
    Kannatan täysin tätä yhteistä päätöslauselmaesitystä. Ei voida mitenkään hyväksyä sitä, että yli miljardi ihmistä elää äärimmäisessä köyhyydessä ja että Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa noin 300 miljoonaa ihmistä asuu todellisessa köyhyydessä ja miljoonat ihmiset kuolevat vuosittain terveydenhuollon, puhtaan veden, kunnollisen asunnon ja riittävän ravinnon puutteeseen.
EU:lla ja sen jäsenvaltiolla on mahdollisuus ottaa johtajan rooli köyhyyttä ja reilua kauppaa koskevissa kysymyksissä, kun niitä käsitellään G8-maiden huippukokouksessa Gleneaglesissa, syyskuussa pidettävässä vuosituhannen kehitystavoitteita käsittelevässä kokouksessa New Yorkissa ja joulukuussa järjestettävässä Maailman kauppajärjestön WTO:n ministerikokouksessa Hongkongissa.
Vuosituhannen tavoitteiden saavuttaminen ja maailmanlaajuisen köyhyyden torjunta edellyttää kaikilta avunantajilta avun määrän lisäämistä ja sen laadun parantamista, reilumpaa kauppaa ja kestämättömien velkojen anteeksiantoa. 
Glyn Ford (PSE ),
    Monta vuotta sitten puhuin Luxemburgissa pidetyssä täysistunnossa ensimmäisen Live Aid -tapahtuman puolesta. Nyt olemme juuri nähneet, miten avustusvirrat suorastaan pulppuavat Making Poverty History -kampanjaan kuuluvan Live 8 -tapahtuman jälkeen. Poliitikot ovat kuitenkin epäonnistuneet lupaustensa täyttämisessä, sillä lähes miljardi ihmistä maailmassa elää alle 1 eurolla päivässä. Puheet eivät riitä, nyt tarvitaan toimia. Parlamentin globalisaatiota käsittelevässä työryhmässä, jonka puheenjohtaja olen, on yli 100 jäsentä. Olemme sitoutuneet tavoittelemaan täällä parlamentissa reilua kauppaa ja avun määrän lisäämistä. Tähän tarvitaan valtavia resursseja. Yksi lähde voisi mielestämme olla pääomansiirtoveron edistäminen. Ranska ja Belgia ovat jo hyväksyneet tarvittavan lain, ja Italiassa harkitaan samaa. Kehotan kaikkia jäsenvaltioita toimimaan pikaisesti samoin ja keräämään riittävästi varoja, jotta kaikille alle 1 eurolla päivässä eläville voidaan tarjota perustason asunto, sanitaatiopalvelut ja koulutus. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Kannatamme vilpittömästi maailmanlaajuisen köyhyyden torjumista. Uskomme, että EU voi antaa hyvin arvokkaan panoksen tähän hyvin tärkeään taisteluun kampanjoimalla EU:n protektionistisen kauppapolitiikan radikaalin uudistamisen puolesta, poistamalla vaiheittain käytöstä EU:n kolmansien maiden kanssa tekemiä vahingollisia kalastussopimuksia ja lopettamalla vientitukien maksamisen esimerkiksi maidon ja sokerin tuottajille. Päätöslauselmassa kuitenkin tällaisista uudistuksista puhutaan erittäin vähän.
Mielestämme EU ei saisi kantaa huolta avustukseen liittyvistä kysymyksistä. Sen sijaan tämäntyyppisiä merkittäviä kysymyksiä pitäisi käsitellä asianomaisissa jäsenvaltioissa. Kansainvälisten avustustoimien koordinointi pitäisi antaa sellaisille organisaatioille, joilla on pitkäaikaista kokemusta ja laaja-alaista legitiimiyttä, kuten YK:lla ja sen järjestöillä. 
David Martin (PSE ),
    Suhtaudun tähän päätöslauselmaan hyvin myönteisesti, sillä se on jälleen uusi askel kohti vuosituhannen kehitystavoitteiden toteutumista, etenkin mitä tulee parhaillaan Gleneaglesissa pidettävään G8-huippukokoukseen ja Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauteen EU:ssa.
Kannatan erityisesti sitä, että päätöslauselmassa kehotetaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa hyödyntämään G8-maiden puheenjohtajakauttaan köyhyyden asettamiseen ensisijaiseksi tavoitteeksi niin Euroopassa kuin myös muualla maailmassa ja että jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan sitoumustaan köyhyyden poistamiseen tarttumalla tulevien kuukausien aikana tarjoutuviin tilaisuuksiin.
Vaikka kehitysyhteistyöpolitiikan painottamisen onkin pysyttävä Euroopan unionin ominaispiirteenä vuoden 2005 jälkeen, olen vahvasti sitä mieltä, että meidän on myös pyrittävä huolellisesti säilyttämään tasapainoinen lähestymistapa köyhyyden poistamiseen ja käytettävä siinä kauppaa keskeisenä välineenä. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
    "Köyhyyttä torjutaan Euroopassa: viime viikolla Pariisissa lykättiin vaaleja lyhyellä varoitusajalla ja sadattuhannet ihmiset osoittivat mieltään ja joutuivat poliisiyksiköiden käsissä väkivallan uhreiksi. Monet heistä saivat surmansa. Lähes yksimielisesti Euroopan parlamentti antoi ilmi turvallisuusjoukkojen toimet ja nimitti pikaisesti tutkijalautakunnan selvittämään, oliko kukaan mielenosoittajista saanut surmansa EU:n kouluttamien yksiköiden toimesta. Samanaikaisesti parlamentti hyväksyi päätöslauselman, jossa kehotetaan kutsumaan kaikki EU:n sotilasneuvonantajat Ranskasta välittömästi."
Tämä tarina on tosi – muutamaa yksityiskohtaa lukuun ottamatta. Kongon pääkaupungissa Kinshasassa sotilaat ja poliisit hyökkäsivät 30. kesäkuuta kansalaisia vastaan. Nämä olivat vastanneet oppositiopuolueiden kehotuksiin järjestää rauhanomainen mielenosoitus vaalien lykkäämisen vastustamiseksi.
Euroopan unioni kouluttaa parhaillaan Kongossa EUPOL Kinshasa -operaation yhteydessä poliisiyksiköitä, joista osa on sijoitettu Kinshasaan. Myös EU:n sotilasneuvonantajat (EUSEC RD Congo -operaatiossa) ovat työskennelleet puolustusministerin kansliassa ja esikunnassa 8. kesäkuuta alkaen.
Parlamentti ei tietenkään järjestänyt ylimääräistä istuntoa keskustellakseen näistä kysymyksistä, eikä se myöskään nimittänyt tutkijalautakuntaa selvittääkseen, liittyvätkö EU:n kouluttamat poliisiyksiköt mitenkään näihin kuolemantapauksiin. EU:n sotilasneuvonantajat jatkavat toimintaansa korkeimmalla tasolla Kongon demokraattisessa tasavallassa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
    On velvollisuutemme ja myös etujemme mukaista edistää parempia elinoloja kaikkialla maailmassa. Muutama vuosi sitten esitettiin huomattava määrä aloitteita köyhyyden torjumiseksi, mutta ne eivät täyttäneet edes vähäisimpiä odotuksia, saati sitten johtaneet haluttuihin tuloksiin. Maailmassa on maita ja alueita, joilla köyhyyden torjuminen on tuottanut jonkinlaista hedelmää. Tämä ei johdu siitä, että köyhyys olisi poistettu – ei lähimainkaan – vaan siitä, että on käynyt ilmi, että niissä ollaan menossa oikeaan suuntaan. Tämä koskee Aasian ja Latinalaisen Amerikan tiettyjä osia. Valitettavasti Afrikassa tämä on pikemminkin poikkeus kuin sääntö, ja siellä meidän on lisättävä ponnistuksiamme ja toteutettava näitä ponnistuksia vastavuoroisesti paikallisen väestön kanssa. On mahdotonta auttaa niitä, jotka eivät halua, että heidän kansaansa autetaan, niitä, jotka vahingoittavat omaa kansaansa, jotka kiihdyttävät köyhyyteen johtavia syitä ja etenkin korruptiota. Olen siis sitä mieltä, että EU:n tukemissa aloitteissa on köyhyyden torjuminen liitettävä pyrkimyksiin luoda edellytyksiä paikalliselle kehitykselle edistämällä demokratiaa, vapautta, ihmisoikeuksia ja markkinataloutta. Rahan jakaminen – tai velkojen mitätöiminen – ei johda riittävän pitkälle, eikä se aina ole myöskään oikea tapa edetä. Meidän on tehtävä ja saavutettava enemmän ja ennen kaikkea parempaa. 
Catherine Stihler (PSE ),
    Make Poverty History -kampanja on asettanut maailman köyhimpien ahdingon huomiomme keskipisteeseen. Tänään, kun G8-maat aloittavat keskustelunsa Skotlannissa, tarjoutuu tilaisuus päästä todella eteenpäin Afrikkaa ja ilmastonmuutosta koskevissa kysymyksissä. Toivon, että johtajat tarttuvat tähän tilaisuuteen ja saavat aikaan muutoksen kaikista hädänalaisimpien elämässä. 

Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Kesäkuun lista kannattaa Ruotsin hallituksen pyyntöä, että koheesioapua vähennettäisiin ehdotetusta 336,1 miljardista hieman alle 200 miljardiin euroon vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymissä. Mietinnöissä olisi käsiteltävä sopivimpia keinoja vähentää kustannuksia niin, että ne tulevat lähemmäksi G6-maiden vaatimusta, jonka mukaan talousarvio ei saisi ylittää 1 prosenttia jäsenvaltioiden bruttokansantulosta.
Kaikenlaisen koheesiopolitiikan perustana on oltava ajatus, että apua on annettava kaikista köyhimmille maille. Tällä hetkellä liian paljon rahaa annetaan kohtalaisen rikkaiden maiden köyhille alueille. Nykyinen järjestelmä ei ole vain epäoikeudenmukainen köyhimpiä maita kohtaan. Se voi myös vaikuttaa kyyniseltä, koska rikkaiden maiden ei anneta itse auttaa vähäosaisia alueitaan niin paljon kuin ne voisivat siinä tapauksessa, että suuri osa koheesiopolitiikasta kansallistettaisiin jälleen. 


Puhemies. 
    Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat Balkanin tulevaisuudesta kymmenen vuotta Srebrenican jälkeen. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, olen erittäin mielissäni voidessani olla läsnä täällä Euroopan parlamentissa Ison-Britannian aloittaessa kautensa Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona. Seuraava puolivuotiskausi on monille Länsi-Balkanin maille ratkaisevaa aikaa. Eurooppaministerinä aion jatkaa perimämme asialistan toteuttamista ja pyrin auttamaan alueen maita lähentymään Eurooppaa. 
Kuten tämän keskustelun otsikosta käy ilmi, Srebrenicassa heinäkuussa 1995 tehdystä joukkomurhasta tulee ensi viikolla kuluneeksi 10 vuotta. Tuossa kansanmurhan kaltaisessa teossa, joka oli pahin laatuaan Euroopassa sitten vuoden 1945, surmattiin kylmäverisesti 7 000–8 000 muslimimiestä ja -naista.
Myönnämme, ettei kansainvälinen yhteisö kyennyt ymmärtämään, mitä oli tapahtumassa, ennen kuin oli liian myöhäistä, ja se epäonnistui tehtävässään suojella viattomia siviilejä eli aseistautumattomia miehiä, naisia ja lapsia. Vaikka tällä surun ja muistamisen hetkellä pahoittelemmekin syvästi kansainvälisen yhteisön laiminlyöntejä, meidän ei pidä unohtaa Bosnian serbien hyökkäysjoukkojen tekemiä rikoksia. Vastuu kuuluu viime kädessä niille, jotka murhasivat, raiskasivat ja kiduttivat kylmäverisesti. 
Kuten tiedämme, muutamia henkilöitä on jo oikeudenkäynnin perusteella todettu syyllisiksi noihin kauheuksiin ja toisia on vapautettu syytteestä. Mutta kaikkein suurimpina syyllisinä pidetyt Ratko Mladic ja Radovan Karadzic ovat vielä vapaalla jalalla ja pakoilevat oikeutta. Kun tuosta kammottavasta tapahtumasta on nyt kulunut 10 vuotta, alueen viranomaisten niin Serbia ja Montenegrossa, Bosnia ja Hertsegovinassa kuin Kroatiassa on aika tarttua härkää sarvista ja täyttää kansainväliset velvoitteensa tehdäkseen täysimääräisesti yhteistyötä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. Mutta niiden on myös aika täyttää velvoitteensa kansojansa kohtaan poistamalla jäljellä olevat esteet, jotta nuo kansat voisivat saada niille kuuluvan sijan kansojen eurooppalaisen perheen keskuudessa. Vetoan kaikkiin, joilla asemansa puolesta on edellytykset muuttaa tilannetta, työskentelemään yhdessä tämän myrkyn poistamiseksi valtiokoneistosta ja luovuttamaan kaikki vielä vapaana olevat, sotarikoksista syytetyt pakoilijat, jotta heidän saataisiin tuomioistuimen kuultaviksi Haagiin.
Ottaessamme nyt hoitaaksemme Euroopan unionin puheenjohtajuuden, meillä on myös suuri etuoikeus todeta, että tarjolla on niin paljon toivoa ja todellakin myös mahdollisuuksia. Kroatia on käynnistämäisillään neuvottelut Euroopan unionin täysjäsenyydestä, kun sodan päättymisestä vuonna 1995 on kulunut vasta 10 vuotta. Eurooppa-neuvosto on ilmoittanut useaan otteeseen selvästi, että on Zagrebin tehtävä poistaa ainoa neuvottelujen tiellä vielä oleva este: se ei edelleenkään tee täysimääräisesti yhteistyötä Haagissa sijaitsevan kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona olemme valmiit aloittamaan neuvottelut heti kun neuvosto on saanut varmuuden siitä, että kyseinen velvoite on hoidettu. Selvästi helpoin keino tuon esteen voittamiseen olisi pakoilevan Ante Gotovinan pidättäminen ja luovutus.
Jos saisimme aloitettua jäsenyysneuvottelut puheenjohtajuuskaudellamme, se oli kaikille Länsi-Balkanin maille merkki sitoutumisestamme Thessalonikin toimintasuunnitelmaan ja siihen, että ne kaikki ovat mahdollisia jäsenehdokkaita. Mutta aloite on nyt selvästi Zagrebin käsissä.
Jugoslavian entinen tasavalta Makedonia on myös edistynyt paljon vuonna 2001 puhjenneen etnisen konfliktin jälkeen. Vaikka Ohridin puitesopimuksen ehtojen täyttäminen kokonaisuudessaan vaatii vielä työtä, komissio aikoo julkaista vielä tänä vuonna lausuntonsa Makedonian tasavallan viime vuonna jättämästä jäsenyyshakemuksesta. Kuten kaikkien muiden hakijamaiden kohdalla, edellytyksenä on Kööpenhaminan kriteereiden täydellinen noudattaminen. Olemme valmiit auttamaan Skopjen viranomaisia etenemään vakautus- ja assosiaatiosopimuksen ehtojen noudattamisessa, erityisesti korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa sekä talous- ja oikeusreformin toteuttamisessa.
Neuvottelujen aloittamisajankohta riippuu maan viranomaisten päättäväisyydestä puuttua noihin ongelmiin niin sanoin kuin teoin. Albaniassa hiljattain pidetyt vaalit näyttäisivät yleisesti ottaen sujuneen rauhallisesti. Ääntenlaskennan ollessa vielä kesken kehotamme kaikkia poliittisia voimia kunnioittamaan asianmukaista vaalimenettelyä ja pidättymään tekemästä ennenaikaisia arvioita vaalituloksesta. Toivomme kuitenkin, että uusi hallitus voitaisiin muodostaa mahdollisimman pian, jotta Albania voisi edetä kohti vakautus- ja assosiaatiosopimuksen tekemistä. Uuden hallituksen onkin puututtava laajamittaiseen korruptioon ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen sekä pantava toimeen oikeusreformi, jos se aikoo toteuttaa eurooppalaiset pyrkimyksensä, joita kannatamme täysin. Yksi suurimmista ongelmistamme on tietenkin Kosovo, ja hyvin pian on aika käsitellä vaikeata ja arkaluontoista kysymystä sen pysyvästä asemasta. Lopputuloksessa on otettava huomioon Kosovon kaikkien yhteisöjen edut, ja sen on vahvistettava alueen vakautta. Siksi sekä kontaktiryhmä että Euroopan unioni ovat torjuneet vaihtoehdot ennen vuotta 1999 vallinneeseen tilanteeseen palaamisesta tai Kosovon sisäisestä jaosta. Kumpikaan noista vaihtoehdoista ei olisi kosovolaisten itsensä tai alueen etujen mukainen.
Itsenäisyys on epäilemättä yksi vaihtoehto. Haluaisin kuitenkin muistuttaa itsenäisyyden kannattajia siitä, että heidän on saatava kaikki yhteisöt ja koko maailma vakuuttuneiksi siitä, että itsenäisyys toimii ja että Kosovon vähemmistöjen oikeuksia ja niiden oikeuksia, jotka ovat vielä palaamatta Kosovoon vuoden 1999 väkivaltaisuuksien jälkeen, noudatetaan täysin. Jos kosovolaiset haluavat yhtyä Euroopan valtavirtaan, heidän on opittava elämään yhdessä tasa-arvoisina ja erilaisuutta kunnioittaen.
Käynnissä oleva laaja vaatimusten tarkastelu on siksi ratkaiseva haaste. Kuinka myönteinen arviosta tulee, riippuu paikalla aikaan saadusta edistyksestä. Sen lopputulos ei ole itsestäänselvyys. Totean, että vaatimusten toteuttamisessa on tapahtunut todellista edistystä, mutta vielä on tehtävä enemmän. Laajan arvioinnin myönteisen tuloksen kannalta ei ole lupaavaa, jos ei osoiteta sitoumusta avainalueilla tarvittaviin lisäponnisteluihin. Tulevaisuus onkin Pristinassa olevien kosovolaisviranomaisten käsissä. Euroopan unionilla on tällä välin merkittävä tehtävä jatkuvan edistyksen tukemisessa erityisesti talouskehityksen alalla.
Serbia ja Montenegro on selvästi edistynyt hyvää vauhtia viimeksi kuluneen puolen vuoden aikana. Euroopan komission huhtikuussa toteuttamassa myönteisessä toteutettavuustutkimuksessa Euroopan unionia suositeltiin aloittamaan neuvottelut vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta Serbia ja Montenegron kanssa. Neuvosto hyväksyi tämän suosituksen ja kehotti komissiota laatimaan neuvotteluvaltuudet. Tämä on merkittävä edistysaskel Serbia ja Montenegrolle kohti yhdentymistä Euroopan unioniin.
Toivomme, että Serbia ja Montenegro aloittaisi neuvottelut vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta 5. lokakuuta mennessä, jolloin Belgradin demokraattisista muutoksista tulee kuluneeksi viisi vuotta, tai viimeistään marraskuussa, jolloin juhlitaan Pariisissa allekirjoitetun Daytonin rauhansopimuksen kymmenettä vuosipäivää. Kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa tehtävän yhteistyön on kohennuttava edelleen, ja tässä ovat avainasemassa Mladic ja Karadzic sitäkin suuremmalla syyllä, kun muistelemme ensi viikolla Srebrenican joukkosurman vuosipäivää.
Haluan myös korostaa, kuinka tärkeätä Belgradin ja Pristinan välinen vuoropuhelu on kaikkien kosovolaisten etujen kannalta. Ainoastaan osallistumalla demokraattisiin hallintoelimiin Kosovon serbit voivat varmistua siitä, että heidän näkökulmansa otetaan huomioon. Pidämme myönteisenä Belgradin päätöstä kannustaa Kosovon serbejä osallistumaan vallan hajauttamista käsitteleviin työryhmiin ja oletamme Belgradin huolehtivan sen toteutumisesta. 
Bosnia ja Hertsegovina on myös hiljattain saanut aikaan merkittävää edistystä neuvottelujen aloittamiseksi Euroopan unionin kanssa vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta. Tuo palkinto on nyt Bosnia ja Hertsegovinan ulottuvilla, mutta jää sen tavoittamattomiin, kunnes se täyttää tarvittavat ennakkoehdot, joihin kuuluvat poliisivoimien perusteellinen uudistus, yleisradiotoiminnan uudistaminen ja osoitus täydellisestä yhteistyöhalukkuudesta Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa.
Toivomme Bosnia ja Hertsegovinan aloittavan puheenjohtajuuskaudellamme neuvottelut vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta Daytonin rauhansopimuksen kymmenenteen vuosipäivään mennessä, mutta se edellyttää Bosnian viranomaisilta lisätoimia toteutettavuustutkimuksessa asetettujen prioriteettien täyttämiseksi.
Olen yrittänyt tänään esittää yhteenvedon tämänhetkisestä tilanteesta Länsi-Balkania koskevien tavoitteidemme suhteen tulevalla puolivuotiskaudella. Edessä on epäilemättä suuria haasteita, mutta haluaisin kuitenkin päättää puheenvuoroni optimistiseen sävyyn.
Kuluneiden noin kymmenen vuoden aikana on tapahtunut paljon myönteisiä muutoksia: koko alueen maissa on järjestetty vapaita ja rehellisiä vaaleja, hallituksenvaihdokset vaalitulosten perusteella kuuluvat nyt asiaan, laajamittaiset konfliktit eivät enää ole uhkana ja alueen maat työskentelevät yhteisvoimin kohentaakseen kansalaistensa elinoloja. Euroopan unioni ja muut kansainväliset kumppanit tekevät yhteistuumin yhteistyötä kyseisen alueen kanssa vakauden säilyttämiseksi ja hyvinvoinnin luomiseksi. Näyttää siltä, että 1990-luvun alkupuolen synkeät ajat olisivat enää vain etäinen muisto. Mutta edetessämme kohti Länsi-Balkanin maiden ja Euroopan unionin tiiviimpää yhdentymistä, asianomaisten maiden on saatava meidät täysin vakuuttuneiksi asiastaan.
Olemme tietoisia siitä, että Euroopan unionin sitoumusta kyseisten alueiden tilanteeseen on noudatettava, ja otamme sen tehtäväksemme. Kun Euroopan unioni parhaillaan tutkiskelee itseään ja on epävarma tulevasta kokoonpanostaan ja suunnastaan, on kuitenkin entistäkin tärkeämpää, että alueen maat noudattavat omia sitoumuksiaan eivätkä tee sitä Euroopan unionin etujen vuoksi – vaikka sekin on tärkeätä – vaan omien kansalaistensa tähden. He ovat aivan liian pitkään joutuneet kärsimään niiden käsissä, jotka väittivät edustavansa heidän etujaan mutta itse asiassa vain lietsoivat vihamielisyyttä ja erimielisyyksiä.
Puhemies.
   Kiitos, arvoisa ministeri. Onnittelen teitä siitä, että maanne voitti kilvoittelun olympialaisten isännyydestä. Toivon, että kisoista ei tule ainoastaan maailmanluokan tapahtuma tai brittiläinen tapahtuma vaan myös eurooppalainen tapahtuma, ja olen varma, että kaikki täällä ajattelevat samoin. 
Olli Rehn,
   .  Arvoisa puhemies, tänään on tullut kuluneeksi lähes päivälleen 10 vuotta siitä, kun Srebrenica kukistui 11.7.1995. Kukaan ei saa koskaan unohtaa sitä seuranneina päivinä ja viikkoina paljastuneita kauheuksia. Velvollisuutenamme on muistaa tuo, jotta Srebrenican tapahtumat eivät enää koskaan toistuisi ja jotta etniset vihamielisyydet ja tuhoisa kansallismielisyys saadaan lopullisesti haudattua Bosnia ja Hertsegovinassa, Balkanilla ja koko Euroopassa.
Aion olla ensi viikolla läsnä Srebrenicassa uhrien ja heidän perheidensä kunniaksi järjestettävässä muistotilaisuudessa. Aion matkustaa sinne ilmaistakseni Euroopan unionin tuen rauhalle, sovinnolle ja demokratiakehitykselle sekä Länsi-Balkanin eurooppalaiselle tulevaisuudelle. Oletan myös kaikkien osapuolten varmistavan, että tilaisuus sujuu arvokkaissa merkeissä ja edistää sovintoprosessia. Näin tuhoisan sodan ja ihmisten tärkeimpien perusoikeuksien loukkausten jälkeen sovinto on erittäin tuskallinen, mutta myös välttämätön prosessi. Euroopan unioni, joka itse on kaikkein merkittävin rauhan ja sovinnon hanke, voi toimia osoituksena ja esimerkkinä siitä, mihin myös Balkanilla on mahdollista päästä.
Oikeudenmukaisuus on sovinnon keskeinen tekijä. Sovinto on mahdollinen vasta kun sotarikollisiksi epäillyt saatetaan tuomioistuimessa vastuuseen teoistaan. 
Entisen Jugoslavian alueen kansainvälisellä rikostuomioistuimella onkin tässä keskeinen tehtävä. Kyseisten maiden yhteistyö sen kanssa on lisääntynyt jatkuvasti, mikä on rohkaiseva merkki, mutta paljon on vielä tehtävä, jotta yhteistyö olisi aukotonta. Tuon alueen historian erittäin surullinen luku voidaan sulkea lopullisesti vasta silloin.
Srebrenican joukkosurman päävastuulliset ovat edelleen vapaalla jalalla. Sitä ei voida hyväksyä. Mladićilla ja Karadžićilla ei pitäisi olla mitään sijaa tuolla alueella. Heidän kuuluu olla Haagissa.
Euroopan unionilla on merkittäviä tehtäviä rauhan ja vakauden varmistamisessa sekä demokratian ja hyvinvoinnin edistämisessä maanosassamme. Juuri siitä Euroopan unionissa on kyse.
Kuten puheenjohtajavaltion nimissä puhunut Douglas Alexander totesi Länsi-Balkania koskevasta EU:n politiikasta, Balkanilla sijaitsevien naapurimaidemme ottaminen mukaan Euroopan yhdentymisprosessiin on tukenut merkittävästi vakauden, ihmisoikeuksien, vähemmistöjen oikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen edistämistä kyseisellä alueella. Kyse ei ole vähäpätöisestä saavutuksesta, ja meidän onkin tehtävä tuosta tavoitteesta tinkimätön ja konkreettinen ja siten varmistettava vakaa eteneminen kohti eurooppalaisten arvojen kunnioittamista.
Edessämme on Balkanin kannalta tärkeä ja tiivis ajanjakso. Kosovolle asetettuja vaatimuksia tarkastellaan parhaillaan, ja neuvottelut pysyvästä asemasta on tarkoitus käynnistää syksyllä. Asian ratkaiseminen viipymättä on erittäin tärkeätä koko alueen vakauden ja edistyksen kannalta. Olemme juuri aloittamassa Serbia ja Montenegron kanssa neuvottelut vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta. Komissio on valmis noudattamaan Alexanderin ehdottamaa aikataulua eli käynnistämään neuvottelut tänä syksynä.
Pyrimme myös aloittamaan pian neuvottelut Bosnia ja Hertsegovinan kanssa heti kun se täyttää jäljellä olevat vaatimukset. Kun olemme selvittäneet, kuinka Albanian viimesunnuntaiset vaalit sujuivat, voimme päättää, kuinka jatkossa edetään myös Albanian kanssa käytävissä neuvotteluissa vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta.
Komissio valmistelee parhaillaan lausuntoaan Jugoslavian entisen tasavallan Makedonian jäsenyyshakemuksesta. Aiomme aloittaa jäsenyysneuvottelut myös Kroatian kanssa heti kun ainoa jäljellä oleva ennakkoehto täyttyy.
Olemme kaikki tietoisia Euroopan unionissa tällä hetkellä esiintyvistä vakavista ongelmista. On täysin luonnollista, että laajentumispolitiikka on osa laajempaa keskustelua Euroopan tulevaisuudesta. Olin siksi tyytyväinen, että kesäkuun Eurooppa-neuvostossa vahvistettiin selkein sanoin unionin nykyiset sitoumukset, jotka koskevat laajentumispolitiikkaa ja unionin tulevaisuudenkuvia Länsi-Balkanin suhteen. Se oli hyvin järkevää. Laajentumispolitiikkamme on auttanut muuttamaan maiden tilannetta vieläkin hyvin epävakailla alueilla. Autamme edelleen niitä muuttumaan vakaiksi, demokraattisiksi ja vauraiksi yhteiskunniksi, jotka voivat liittyä Euroopan unioniin. Paremman tulevaisuuden rakentaminen Länsi-Balkanin alueella on todellakin paras tapa muistaa Srebrenican uhreja. Se edistää rauhan, vakauden ja vaurauden tavoitetta Euroopassa ja meidän omia elintärkeitä etujamme.
Olen tyytyväinen voidessani edelleen työskennellä läheisesti Euroopan parlamentin ja sen toimivaltaisten valiokuntien kanssa tähän tavoitteeseen pääsemiseksi.
Doris Pack,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vuoden 1945 jälkeen luvattiin, ettei joukkomurhia enää koskaan esiintyisi. Srebrenica on kouluesimerkki tuon lupauksen särkymisestä. Kymmenen vuotta Srebrenican tapahtumien jälkeen länsimaiden hallitusten on kysyttävä itseltään, miksi ne eivät puuttuneet tilanteeseen ajoissa estääkseen karkotukset, murhat ja sodan. Ne sulkivat silmänsä 1990-luvun alussa ja antoivat Miloševićille, Karadžićille ja Mladićille vapaat kädet karkottaa ihmisiä kodeistaan sekä raiskata ja lopulta surmata heidät raa'asti, kuten tapahtui Srebrenicassa, missä serbirikolliset teurastivat raukkamaisesti muslimeja riittämättömin toimivaltuuksin varustettujen YK-joukkojen silmien edessä.
Muistellessamme tänään tuota verilöylyä, vetoamme aivan kaikkiin, jotta pelkurimaisesti karkuteillä olevat Karadžić ja Mladić, jotka ovat vastuussa siitä, saataisiin luovutettua rikostuomioistuimeen Haagiin. Bosnia ja Hertsegovinassa ei ole toivoa sovinnosta, jos heitä ei tuomita. Vaikka onkin myönteistä, että korkea-arvoiset serbipoliitikot osallistuvat Srebrenican muistotilaisuuteen, heidän pitäisi myös kieltää tiettyjä serbipoliitikkoja mainitsemasta samaan hengenvetoon Bosnia ja Hertsegovinan konfliktin serbiuhreja ja Srebrenican uhreja ikään kuin kyse olisi samasta asiasta. Se, että Serbian parlamentti ja Serbitasavallan parlamentti eivät tuominneet noita joukkomurhia, kertoo joko niiden kypsyyden tai katumuksen puutteesta. Kuinka serbit voisivat osoittaa kumpaakaan, jos heidän edustajansa eivät ensin näytä hyvää esimerkkiä?
Tänään meillä on hyvä tilaisuus muistuttaa serbejä erityisesti siitä, että sovinto on mahdollinen vasta kun osapuolet tunnustavat oman syyllisyytensä, ja saksalaisena tiedän, mistä puhun. Suhteemme maailman muiden maiden kanssa saatiin korjattua jo melko pian toisen maailmansodan jälkeen, sillä myönsimme syyllisyytemme Saksan nimissä tehtyihin kataliin rikoksiin. Kaikki serbit eivät toki ole tänä päivänä syyllisiä sen enempää kuin kaikki saksalaisetkaan tuolloin, ja siksi poliittisen tai uskonnollisen vallan haltijoiden ja tiedotusvälineiden olisi tehtävä kaikkensa sovinnon aikaansaamiseksi. EU:n ei myöskään pidä säästää vaivojaan tai vältellä vastuutaan kyseisen alueen maiden auttamiseksi unohtamaan traagisen menneisyytensä ja suuntaamaan katseensa kohti valoisampaa tulevaisuutta.
Kyseisen alueen nuorilla ihmisillä on nyt oikeus siihen, ettemme jätä heitä pulaan, mutta heidän poliitikoillaan, vanhemmillaan ja isovanhemmillaan on edelleen velvollisuus muokata maaperää sitä päivää varten, jona he kykenevät kutsumaan Srebrenican tapahtumia niiden oikeilla nimillä rikoksiksi ja tarjoamaan sovintoa.
Hannes Swoboda,
   .  Arvoisa puhemies, muistaessamme Srebrenican uhreja tunnemme hämmennystä ja häpeää. Monia syyllisiä ei ole vieläkään pidätetty, mutta myös meidän, Euroopan kansalaisten edustajien, on tunnustettava osasyyllisyytemme Balkanin järkyttäviin tapahtumiin ja vastattava niiden seurauksista. Uhreilla ja heidän omaisillaan on oikeus kuulla meidän tunnustavan syyllisyytemme ja ilmaisevan katumuksemme. Oman syyllisyyden tunnustaminen on tärkeää myös Euroopan tulevaisuuden, Balkanin alueen tulevaisuuden ja Serbian tulevaisuuden kannalta, sillä ilman tätä tunnustusta anteeksianto ja sovinto eivät ole mahdollisia. Odotamme tunnustusta ja katumusta – emme Serbian nöyryyttämistä, emme kaikkien serbien tuomitsemista emmekä muiden ihmisten tihutöiden ja rikosten puolustamista.
Meidän on pidettävä mielessämme, että menneisyyden tutkiskelu auttaa rakentamaan parempaa tulevaisuutta. Nyt Euroopan on annettava tälle alueelle selkeä käsitys siitä, millaiseksi sen tulevaisuus voi muodostua. Historia osoittaa, että Balkanin maat olivat liian pitkään Euroopan suurvaltojen oman edun tavoittelun ja salahankkeiden armoilla. Alistajiin kuului myös Turkki, jota sitäkin voidaan – näkemyksestä riippuen – pitää yhtenä näistä suurvalloista. Nyt meidän on – enkä sano tätä ainoastaan Kroatiaa koskevan mietinnön esittelijänä vaan myös henkilönä, joka on sitoutunut koko alueeseen – annettava näille maille mahdollisuus panna omat asiansa järjestykseen ja osoittaa, että ne ovat ottaneet historiasta opikseen ja että ne suhtautuvat vakavasti ihmisoikeuksiin, erityisesti vähemmistöjen oikeuksiin.
Neuvoston puheenjohtaja Alexander ja komission jäsen Rehn ovat hahmotelleet parlamentille prosesseja, joiden avulla nämä maat on tarkoitus saattaa lähemmäksi Euroopan unionia. Itse haluan tehdä tässä yhteydessä täysin selväksi, että meidän on pyrittävä antamaan niille mahdollisuus liittyä unioniin jäsenvaltioina. Vaikka muunlaiset tuulet puhaltaisivat tänä päivänä voimakkaammin ja vaikka ihmiset suhtautuisivat laajentumiseen kielteisesti, eurooppalaisten on pidettävä mielessään, että meidän on valmistauduttava laajentumiseen näihin maihin. Emme saa myöskään unohtaa, että näiden maiden täytyy huolehtia omista kotitehtävistään ja tehdä oma osansa liittymisen mahdollistamiseksi.
Monet nuoret näissä maissa pitävät Eurooppaa ihanteenaan, ja kuten jäsen Pack äsken totesi, juuri näiden nuorten takia meidän on pidettävä esillä kyseisten maiden mahdollisuutta liittyä Euroopan unioniin sitten, kun aika on kypsä ja kun ne ovat ratkaisseet omat ongelmansa. Vaikka suhtautuisimmekin kriittisesti Euroopan unioniin nykyiseen kehitykseen, meidän on tunnustettava, että monet ihmiset Balkanin alueella toivovat syvästi kuuluvansa jonakin päivänä Euroopan unioniin ja olevansa osa yhtä yhtenäistä Eurooppaa. Meidän on annettava heille mahdollisuus toteuttaa tämä unelma.
Annemie Neyts-Uyttebroeck,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensi maanantaina tulee kuluneeksi kymmenen vuotta siitä, kun Bosnian serbijoukot valtasivat Srebrenican YK-joukkojen silmien edessä. Tästä alkoi yli 80 000 muslimimiehen ja -pojan teurastus, tuhansien naisten, lasten ja vanhuksien karkotus ja satojen naisten raiskaus. Sota aiheutti suunnatonta hätää, joka jatkuu edelleen, koska monet syylliset ovat edelleen vapaalla jalalla, koska kaikkia uhreja ei ole vielä löydetty, koska monet karkotetuista eivät ole päässeet palaamaan kotiin ja – ennen kaikkea – koska monet serbit eivät ole tunnustaneet aiheutunutta vahinkoa. Tämä kävi ilmi viimeksi aivan hiljattain, kun serbiparlamentti hylkäsi päätöslauselman, jossa Srebrenican verilöyly tunnustettiin ja tuomittiin.
Omasta kokemuksestamme tiedämme, että sodan jälkeinen sovinto on mahdollista vain, jos ne, jotka olivat aiemmin vastakkain, pääsevät yhteisymmärrykseen menneistä tapahtumista, pyytävät anteeksi aiheutunutta vahinkoa ja saattavat oikeuden eteen ne, jotka ovat vastuussa kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Käsittelemämme tragedian myötä paljastuivat piinallisesti myös EU:n silloisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja YK:n rauhanpalauttamis- ja rauhanturvapolitiikan puutteet. Osa näistä puutteista on sittemmin korjattu, mutta ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhtenäisyyttä ei ole edelleenkään taattu, mikä johtuu pääasiassa EU:n hallitusten haluttomuudesta. Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot onnistuivat kuitenkin vakauttamaan ja parantamaan tilannetta Länsi-Balkanilla sekä omin avuin että Naton tuella. Näitä toimia on jatkettava, ja maiden mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin on pidettävä avoimena. Tämä on kuitenkin mahdollista vain, jos alueen kaikki viranomaiset suostuvat täysimääräiseen yhteistyöhön entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa ja saattavat syylliset tämän tuomioistuimen eteen. 
Daniel Marc Cohn-Bendit,
   Arvoisa puhemies, Srebrenicasta puhuminen on vaikeaa joillekin meidän sukupolvemme jäsenille, sillä olemme aina kysyneet itseltämme, mitä olisimme tehneet esimerkiksi silloin, jos fasistit olisivat nousseet valtaan Saksassa. Me eurooppalaiset olemme olleet pitkään sivustakatsojia: britit ja ranskalaiset ovat olleet perinteisesti serbien puolella ja saksalaiset ovat tukeneet Kroatiaa, mutta bosnialaisilla ei ole ollut tukenaan ketään. Vuosien ajan jätimme bosnialaiset yksin. Vasta Srebrenican tragedian jälkeen ymmärsimme eurooppalaisen kannan tärkeyden – kannan, joka ei voi olla brittiläinen, saksalainen tai ranskalainen vaan jonka on oltava yhteinen.
Kun tänään keskustelemme Srebrenican verilöylystä, meidän on kyseenalaistettava eurooppalaisten käyttäytyminen. Emme saa kyseenalaistaa Srebrenicassa olleiden alankomaalaisten sotilaiden käyttäytymistä, vaan meidän on kyseenalaistettava itse YK:n käyttäytyminen, sillä vaikka YK valtuutti toimeksiannollaan 50 000 Bosniaan sijoitettua sotilasta tekemään Srebrenicassa kaikkea mahdollista – esimerkiksi valvomaan liikennettä – se ei valtuuttanut heitä puolustamaan väestöä. Eurooppalaisina meidän on pohdittava tätä ja palautettava mieleen, mitä teimme. Jäsen Pack nosti perustellusti esiin hallitusten roolin: hänen oma hallituksensa, jota tuolloin johti liittokansleri Kohl, sulki silmänsä aivan samoin kuin Ranskan sosialistihallituskin. Tämä oli tuon ajan todellisuutta.
Nykypäivän Euroopan unioni tarjoaa poliittista vakautta. Daytonin sopimukset toivat vakautta, mutta kukaan ei puhu täällä niiden aiheuttamista ongelmista. Nämä sopimukset, jotka olivat aikanaan välttämättömiä, sisältävät alueen etnisen määrittelyn, joka on sisällytetty myös Bosnian perustuslakiin. Srebrenican tragediasta ei voida päästä yli, ellemme paneudu Daytonin sopimusten ongelmaan, ellemme paneudu alueen etnisen määrittelyn ongelmaan, sillä juuri tämä etninen määritelmä estää paitsi serbejä myös kroaatteja ja bosnialaisia tunnustamasta rikoksiaan. Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Alexander, arvoisa komission jäsen, siksi kehotamme teitä tekemään eurooppalaisen aloitteen Daytonin sopimuksia koskevan keskustelun aloittamiseksi uudelleen. Nyt, kymmenen vuoden jälkeen, meidän on arvioitava uudelleen, mitä tuolloin päätettiin. Bosnian perustuslaki on etninen perustuslaki, joka estää Bosnian liittymisen Euroopan unioniin. Lopuksi totean, että ellei meillä ole rohkeutta haastaa Daytonin sopimuksia, emme voi koskaan ottaa opiksemme Srebrenicasta.
Erik Meijer,
   .  Arvoisa puhemies, kymmenen vuotta sitten alankomaalaisten asevoimien läsnäolo antoi Srebrenican asukkaille vääränlaisen turvallisuuden tunteen. Paikka, joka julistettiin turvalliseksi valkamaksi, olikin saareke, jota oli mahdotonta puolustaa keskellä paljon suurempaa Serbitasavaltaa, jota puolestaan pidettiin ja pidetään edelleen turvallisena paikkana toiselle kansanosalle. Tilanne arvioitiin täysin väärin, eikä toimiin ryhdytty ajoissa, jotta olisi voitu välttää väistämättömän antautumisen kärjistyminen kostoiskuksi ja jopa joukkomurhaksi. Ryhmäni katsoo, ettei lopputulos olisi ollut kovin erilainen, vaikka EU:lla olisi ollut keskitetty yhteinen ulkopolitiikka ja vaikka Dutchbat-joukkojen toimeksianto olisi mahdollistanut suuremman voimankäytön ja toimien tukemisen ilmapommituksilla.
Jos halutaan taata kolmen kansakunnan rauhanomainen rinnakkaiselo Bosniassa, on etsittävä ratkaisuja, jotka saavat taakseen kaikkien osapuolten tuen sen sijaan, että niitä kannattaisi vain yksi tai kaksi omaa suosikkiamme. Vain Belgian ja Sveitsin kaltainen federatiivinen malli, jossa tunnustetaan monimuotoisuus, voi tehdä oikeutta kaikille. Meidän on otettava lähtökohdaksemme se, että pohjoiset ja itäiset alueet ovat suuntautuneet voimakkaasti kohti Serbiaa ja läntiset ja eteläiset alueet kohti Kroatiaa ja että juuri näillä alueilla asuu kaikkein eniten ihmisiä. Siksi Bosnia ja Hertsegovinan on avattava rajat naapurimaihinsa. Yritykset muodostaa keskitetty, yhtenäinen valtio voivat johtaa vain jatkuvaan valtataisteluun eri kansanosien kesken. Yhdenkään ryhmän ei pidä voida hallita toista: tämä meidän on täytynyt oppia Srebrenicasta ja Daytonin rauhansopimuksen sekasortoisesta täytäntöönpanosta. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
      Arvoisa puhemies, tämänpäiväistä keskustelua Balkanin alueen tulevaisuudesta käydään Srebrenicassa tapahtuneen rikoksen kymmenentenä vuosipäivänä. Tämä rikos oli pahin murhenäytelmä Euroopassa sitten toisen maailmansodan.
Ei voi olla minkäänlaista epäilystä siitä, että osasyynä Balkanin alueen sotiin ja joukkomurhiin oli Euroopan unionin ja Naton toimettomuus tällä alueella. EU:n toimielimet käyttäytyivät kuin Pontius Pilatus, joka yksinkertaisesti pesi kätensä vastuusta. Olen tyytyväinen, että asiat ovat tältä osin muuttamassa ja että Bulgaria ja Romania liittyvät EU:hun 18 kuukauden kuluttua. On niin ikään myönteistä, että EU:n sotilaalliset ja poliittiset voimat tekevät työtä Bosnia ja Hertsegovinan tilanteen vakauttamiseksi: minulla oli todellakin tilaisuus todeta tämä omin silmin kuluvan vuoden huhtikuussa. Eilen palasin tarkkailutehtävistä, jotka liittyivät Albaniassa järjestettyihin parlamenttivaaleihin, ja on sanottava, että nämä vaalit olivat askel oikeaan suuntaan. Ne olivat demokraattisemmat kuin maan edelliset vaalit, ja meidän on annettava tunnustusta tälle edistymiselle.
Kysymysmerkkejä luonnollisesti esiintyy, ja monet kysymykset jäävät edelleen vaille vastausta. Ne liittyvät muun muassa "Solanian", korkean edustajan Solanan mukaan nimetyn valtion, tulevaisuuteen ja samoin Serbia ja Montenegron tulevaisuuteen, kun otetaan huomioon, että Montenegro tavoittelee itsenäisyyttä. Yksi asia on kuitenkin varma: EU kiinnittää jatkossakin huomiota näihin maihin huolimatta omasta kriisistään. Nykyään ei ole muodikasta puhua EU:n laajentumisesta, mutta on syytä sanoa aivan selvästi, että joidenkin Balkanin valtioiden liittyminen EU:hun olisi erittäin hyvä ajatus. Vain näin alueella voidaan saavuttaa taloudellinen ja poliittinen vakaus, ja tämä vakaus on tulevaisuudessa EU:n edun mukaista.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että tulipesäkkeiden sammuttaminen Balkanilla käy kalliimmaksi kuin niiden ehkäiseminen alun alkujaan. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä arvoisan ystäväni Doris Ρackin kanssa siitä, että Srebrenican muisto on pidettävä elävänä. Murhenäytelmä, joka vaati tuhansia ihmishenkiä, merkitsee erään luvun loppua ja lopullista siirtymistä alueen järkyttävästä menneisyydestä kohti uutta rauhan, turvallisuuden ja vaurauden aikakautta. Se merkitsee etnisten periaatteiden nujertumista sekä historiallisen ja kulttuurisen siteen muodostamista vuoropuhelun ja hyväksynnän avulla.
Euroopan unioni ei kyennyt toimimaan luotettavana voimana, joka olisi voinut tuottaa ja viedä turvallisuutta naapurialueilleen. Jos tähän oli syynä unionin poliittisen järjestelmän kypsymättömyys, viestinä on oltava nyt, että Euroopan unioni on varustettava yhtenäisellä ja aidolla poliittisella identiteetillä.
Länsi-Balkanin alue on edelleen selvästi muita jäljessä taloudellisen kehityksen ja alueellisen yhdentymisen suhteen. Kukaan ei kyseenalaista Euroopan unionin toimia. Lähestymistapa, jossa kutakin Balkanin maata tarkastellaan erikseen, on kuitenkin osoittautunut riittämättömäksi. Mielestäni aluetta varten tarvitaan pitkälle kehitetty ja yhtenäinen strateginen suunnitelma, yhtenäinen sopimuskehys EU:n ja Länsi-Balkanin välisestä luottamuksellisesta kumppanuudesta. Arvoisa komission jäsen, tarkoitan suunnitelmaa, jossa määritellään kunkin maan kehitystä koskevat painopisteet yhden alueellisen kokonaisuuden sisällä. Ohjelmien, joiden nimissä Euroopan unioni puuttuu asioihin, on oltava luonteeltaan rajat ja alueet ylittäviä. Näin edistetään alueen taloudellista yhdentymistä ja sellaisen ilmapiirin luomista, joka mahdollistaa poliittisen yhteisyyden, yhteistyön ja luottamuksen.
Euroopan unionin ja Länsi-Balkanin suhteita koskeva välitön haaste on tiivistettävissä triptyykiksi, joka koostuu selkeästä poliittisesta vuoropuhelusta, rajatylittävistä infrastruktuuriverkostoista ja markkinoiden avautumisesta. Toivotan onnea puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle.
Jan Marinus Wiersma (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tänään ensisijaisena velvollisuutenamme on luonnollisesti muistaa Euroopan lähihistorian järkyttävintä tapahtumaa, tuhansien miesten murhaamista muslimien asuttamalla Srebrenican erillisalueella Bosnia ja Hertsegovinassa vuonna 1995. Srebrenican tarinalla on ollut valtava vaikutus Eurooppaan ja muuhun maailmaan mutta erityisesti kotimaahani Alankomaihin, sillä juuri alankomaalaiset YK:n sinisten kypärien kantajat osoittautuivat tuolloin kyvyttömiksi tarjoamaan kansalaisille, asukkaille ja pakolaisille heidän tarvitsemaansa suojaa. Kymmenen vuotta kyseisten tapahtumien jälkeen tästä täydellisestä epäonnistumisesta puhutaan edelleen Alankomaissa. Kauhun tunne ja myötätunto joukkomurhan uhreja ja heidän hengissä selvinneitä omaisiaan kohtaan ovat suuria. Ajattelemme erityisesti niitä, jotka eivät kestä ajatusta siitä, että syylliset tähän rikokseen, Bosnian presidentti Karadžic ja kenraali Mladic, ovat edelleen vapaalla jalalla.
Muistamisen on kuitenkin oltava muutakin kuin uhreja kohtaan osoitettavaa myötätuntoa. Meidän on otettava opiksemme ja yritettävä jatkaa eteenpäin. Meidän on tuettava Balkanin maita, jotta ne voivat oppia hyväksymään kärsimiensä sotien kokemukset. Vetoammekin niihin: ei koskaan enää. Menneiden muistamisen lisäksi meidän on kuitenkin katsottava myös – ja ennen kaikkea – eteenpäin. EU:n antaman tuen on sijoituttava selkeisiin kehyksiin, ja tässä yhteydessä on oltava keskeisellä sijalla neuvoston ajama mahdollisuus yhdentyä EU:hun. EU:n tuella voidaan saada aikaan rauhanomaisia, vakaita ja vauraita yhteiskuntia.
Älkäämme kuitenkaan unohtako, että vastuu tulevaisuudesta on ensisijaisesti Balkanin mailla itsellään. Tällä hetkellä Bosnia ja Hertsegovinassa vallitsee kaikeksi onneksi rauha, mutta ihmiset eivät ole vielä täysin oppineet hyväksymään menneisyyttä. Tämä estää valtion ja yhteiskunnan toiminnan, eikä tärkeitä päätöksiä esimerkiksi pakolaisten paluusta ja sotarikoksista epäiltyjen vangitsemisesta näin pystytä tekemään. Mielestäni menneisyyden hyväksyminen on yhtä tärkeää kuin työ tulevaisuuden hyväksi.
Toinen opetus on luonteeltaan laajempi, ja tästä aiheesta on keskusteltu Alankomaissa kiihkeästi. Ajatus "ei koskaan enää, ei Euroopassa eikä muuallakaan maailmassa" merkitsee, että tarvitsemme valppautta, jotta voimme estää uinuvien konfliktien kärjistymisen verisiksi ja toivottomiksi tilanteiksi. Meidän on oltava tarkkaavaisempia ja toimittava nopeammin, ja tarvittaessa meidän on otettava kovempi linja, jos Srebrenican tapahtumat uhkaavat toistua. Vain näin voimme varmistaa, etteivät eurooppalaiset joukot joudu koskaan enää tilanteeseen, jossa Dutchbat-joukot olivat kymmenen vuotta sitten. 
Marco Pannella (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisat neuvoston ja komission edustajat, hyvät kollegat, käytettävissäni olevien 59 sekunnin aikana kiinnitän vain huomiota erääseen pieneen yksityiskohtaan. Teidän on syytä hävetä erästä asiaa, vaikkette kenties tiedostakaan sitä.
Eilisiltana tässä parlamentissa järjestettiin muistojuhla, ja ensi viikoksi suunnitellaan juhlallisuuksia Srebrenicaan. Niistä kiusallista henkilöistä, joista tässä yhteydessä on hankkiuduttu eroon, on syytä mainita erityisesti yksi, Emma Bonino. Emma Boninosta on hankkiuduttu eroon: hän ei enää ole mukana, häntä ei ole kutsuttu.
Ymmärrän tilanteen taustalla olevan syyn, sillä kun Emma Bonino oli Euroopan komission jäsenenä Srebrenicassa, hän yritti epätoivoisesti varoittaa Alankomaiden hallitusta, joka ei kuitenkaan kuunnellut häntä, ja seurauksethan tiedämme hyvin. Kyllä, Emma Bonino oli paikalla, kuten Reuters voi todistaa. Kaikki nauhoitteet on löydetty. Murhenäytelmän aikaan Emma Bonino pääsi kaksi kertaa läpi Radio Radicalessa ja myös BBC:ssä todetakseen, että tuhansia ihmisiä oli kateissa.
Hyvä jäsen Morillon, voinemme puhua jossakin toisessa yhteydessä uudelleen vastuukysymyksestä ja kaikista aloitteista.
Arvoisa puhemies, kiitoksia, aikani on lopussa.Näemme jatkossa, voidaanko Srebrenicaa muistaa muulla tavoin – vähintäänkin kertomalla totuus ja tunnustamalla Euroopan unionin ja YK:n pelkuruus.
Joost Lagendijk (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa ja tänä aikana kiinnitetään runsaasti huomiota menneisyyteen, mikä onkin aivan oikein. Miten Srebrenican tapahtumat olivat mahdollisia ja mitä meidän on otettava niistä opiksemme?
Srebrenicassa tuska ei liity ainoastaan menneisyyteen vaan myös nykypäivään. Srebrenicasta kotoisin olevia ihmisiä viruu edelleen pakolaisleireillä, sillä he eivät voi palata koteihinsa. Lapsille annetaan täysin yksipuolinen kuva kymmenen vuoden takaisista tapahtumista, joten välttämätöntä sovintoa ei ole näköpiirissä. Uhrien tunnistamista tarvittaisiin kipeästi, jotta omaiset voisivat vähitellen hyväksyä rakkaidensa järkyttävän kohtalon, mutta tunnistaminen on kallista ja kestää aivan liian kauan. Kymmenen vuoden takaisten tapahtumien lisäksi meidän on pohdittava myös Srebrenican nykypäivää. Tätä nykypäivää on pyrittävä ymmärtämään, ja tarvittaessa on annettava varoja sen pelastamiseksi.
Srebrenican tapahtumien toistuminen Balkanilla on nykyään onneksi epätodennäköistä, mutta koko alueelle ulottuvat haavat voidaan parantaa rakenteellisesti vain, jos Balkanin maat tuntevat itsensä tervetulleiksi Euroopan unioniin. Siksi tuen täysin komission kantaa, jonka mukaan Balkanin mailla on edelleen mahdollisuus jäsenyyteen. Balkan kuuluu Eurooppaan, samoin Srebrenica. Älkäämme koskaan unohtako tätä opetusta. 
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ).
    –  Balkanin alueella ei saavuteta rauhaa niin kauan kuin sovellamme eri yhteisöihin eri normeja. Jos joku luulee entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen soveltavan kaikkiin samoja normeja, hän on hyvin kaukana oikeasta. On täysin mahdotonta hyväksyä, ettei rikostuomioistuimen eteen ole tuotu vielä lentäjää, joka ampui kaksi ohjusta kohti siltaa ylittävää junaa. Toinen ohjuksista osui tukipylvääseen ja tuhosi sekä sillan että junan. Hyvät kollegat, on hyödytöntä teeskennellä, ettette ole tietoisia näistä asioista. Kuinka monta albanialaista tai ulkomaista muslimipalkkasoturia on tuomittu tähän mennessä? Jotkut näistä henkilöistä hallitsevat nyt Kosovoa, ja te tuette heitä. Hyvät kollegat, nukutteko yönne hyvin? Oletteko tyytyväisiä voidessanne keskustella tällaisista kysymyksistä hillitysti tässä salissa? Aivan kuin tämä ei olisi tarpeeksi, haluatte tukea heidän irtautumistaan Serbiasta. Teidän olisi syytä hävetä.
Päätöslauselmaesityksen 4 kohdassa todetaan perustellusti, että kaikki sotarikoksiin syyllistyneet on otettava kiinni ja tuotava rikostuomioistuimen eteen, ja uskon, että olette tässä asiassa aivan vakavissanne. Jos näin on, teidän on syytä valvoa rikostuomioistuimen tekemää työtä. Jos teissä on kunnian hiventäkään, meidän on pyrittävä varmistamaan, että tämä kysymys otetaan uudelleen esityslistalle lähitulevaisuudessa. Jos valtaapitävät on mielestänne jätettävä nyt ja jatkossakin rankaisematta, teidän on sanottava se selvästi. EU:n ja muun maailman kansalaisten reaktio osoittaa aivan varmasti, mitä he ajattelevat tällaisesta tekopyhyydestä. Uhrien irti leikattuja päitä ja silvottuja vartaloita ei saada unohtaa, ja samaa oikeutta on sovellettava sekä ystäviin että vihollisiin. Sadat tuhannet pakolaiset odottavat yhä kotiinpaluuta, pääsyä esimerkiksi Slavoniaan ja Kroatian ja Bosnian välisille raja-alueille. On kulunut 490 vuotta siitä, kun katolinen kirkko poltti Jan Husin roviolla, ja tšekit viettävät tänään kyseisen tapahtuman muistopäivää. Husin mainetta ei ole vielä palautettu. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, voisimme puhua tuntikausia menneisyydessä tehdyistä virheistä, ja koska olen tehnyt niin siellä, missä niitä on tehty, ja aiemmin myös täällä parlamentissa, keskittyisin nyt mieluummin tämänhetkisiin virheisiin.
Ensiksi haluan kommentoida neuvoston puheenjohtajan toteamusta, jonka mukaan neuvottelut Kroatian kanssa – maan, jolla on ratkaiseva merkitys koko alueen vakaudelle – voitaisiin aloittaa vasta sitten, kun Ante Gotovina on luovutettu. On hyvin kiinnostava seikka, että näin sanoessanne olette eri mieltä puheenjohtajavaltio Luxemburgin kanssa ja toimitte sellaisin perustein, joita voidaan verrata siihen, että Yhdistynyt kuningaskunta voisi ottaa puheenjohtajuuden vastaan vain sillä ehdolla, että Loch Nessin hirviö saadaan ensin kiinni. Kenelläkään tässä istuntosalissa ei ole aavistustakaan siitä, missä Gotovina on. Jos teillä on jotain tietoja hänen olinpaikastaan, kehottaisin teitä kertomaan siitä sekä parlamentille että Kroatian hallitukselle.
Meidän olisi kohdeltava Kroatiaa samoin kuin te haluatte – väärin perustein – kohdella Turkkia. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän olisi aloitettava neuvottelut maan kanssa ja että vain siinä tapauksessa, ettei yhteistyö ole täydellistä – meillä on komitea valvomassa tätä asiaa – meidän on lopetettava tai keskeytettävä neuvottelut. Totuus on kuitenkin se, että Kroatia on keskieurooppalainen demokratia, jolla on vakauttava vaikutus koko alueeseen, ja tämän vuoksi neuvottelut olisi saatava käyntiin.
Seuraavaksi puhun Bosniasta, jonka osalta jäsen Cohn-Bendit on täysin oikeassa todetessaan, että Daytonin sopimus on epäonnistunut. Nyt on tärkeää varmistaa se, että Bosnia ja Hertsegovina muodostuu kolmesta kansasta, joilla on yhtäläiset oikeudet, ja ennen kaikkea vapaista kansalaisista. Ellei tässä onnistusta, maan rakenne johtaa uusiin uhkiin ja vakaviin konflikteihin.
Kolmanneksi puhun Kosovosta, jossa kävin vain pari päivää sitten ja jossa radikaali aines vahvistuu jatkossa, mikäli presidentti Rugova epäonnistuu rauhaan pyrkivissä toimissaan. Pari päivää sitten sattuneiden pommitusten vuoksi vetoan neuvostoon ja pyydän sitä lopettamaan vitkastelun ja siirtymään kohti välttämätöntä eli Kosovon itsenäisyyttä, joka on toteutettava ankarien ehtojen mukaisesti, joka on suunniteltava pysyväksi ja jota kansainvälisen yhteisön on valvottava.
Neljäs huomautukseni koskee vähemmistöjä, joista puhumme lakkaamatta. Kosovon parlamentissa vähemmistöjen edustus on taattu. Serbiassa muutama vuosi sitten hyväksytyn uuden vaalilain myötä vähemmistöjen edustajien on mahdotonta saada edustuspaikkaa parlamentista. Tarvitsemme kautta linjan yhdenmukaisia normeja, joita ilman emme saa aikaan uskottavaa politiikkaa. 
Borut Pahor (PSE ). –
   Yksi suurimmista ja ehkä tärkein syy entisen Jugoslavian sotaan oli se, ettei kansainvälinen yhteisö toiminut johdonmukaisesti eikä tasapuolisesti tärkeimmän ongelman eli ihmisten itsemääräämisoikeutta koskevan kysymyksen ratkaisemisessa.
Tällä hetkellä alueella vallitsee rauha, mutta olemme vielä kaukana sellaisesta kehityksestä, joka toisi alueelle kestävää hyvinvointia. On oikein ja asianmukaista lähettää tämän mietinnön sekä komission jäsenen toiminnan välityksellä alueelle viesti, että se on tervetullut Euroopan unioniin. On myös oikein painottaa talouskehitystä, vaikka se ei olekaan vielä riittävää.
Euroopan unionilla on nyt edessään tehtävä, joka on tietyllä tapaa samanlainen kuin ennen traagisen sodan käynnistymistä. Sen on nimittäin käsiteltävä johdonmukaisesti ja tasapuolisesti alueen kansojen ja valtioiden asemaan liittyviä kysymyksiä. Daytonin sopimuksella ei voida varmistaa kehitystä Bosnia ja Hertsegovinassa, sillä maa tarvitsee nykyaikaisen perustuslain. Meidän on löydettävä ratkaisu Kosovon itsenäisyyttä sekä serbien ja montenegrolaisten itsemääräämisoikeutta koskevaan kysymykseen. Emme voi hyväksyä sitä, että makedonialaiset eivät ansaitse itselleen antamaansa nimeä. Nämä ovat kaikki asemaan liittyviä peruskysymyksiä.
Olen komission jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että Euroopan komission olisi toteutettava tätä politiikkaa aiempaa aktiivisemmin. 
Anna Ibrisagic (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, huomenna äänestettävä päätöslauselma on tärkeä sen vuoksi, että nyt kun se esitetään nyt kymmenen vuotta verilöylyn jälkeen, osa ihmisistä ei edelleenkään usko sen tapahtuneen. Päätöslauselma on tärkeä myös siksi, ettei Serbian eikä Bosnia ja Hertsegovinan parlamentit ole pystyneet sopimaan vastaavasta päätöslauselmasta. Bosnian parlamentin serbijäsenet eivät voineet hyväksyä päätöslauselman sanamuotoa eivätkä kompromissiehdotuksia.
Juuri tänään joku oli asettanut räjähteitä Srebrenicassa kaikkien uhrien muistolle pystytetyn muistomerkin juurelle. Koska olen syntynyt Bosniassa ja kokenut sen sodan, josta tänään keskustelemme, tunnen velvollisuudekseni kertoa teille ainakin jotakin niistä monista tunteista, joiden kanssa meidän oli elettävä sodan aikana päivästä toiseen.
Maailma järkyttyi äskettäin Haagissa näytetyistä videokuvista, joissa nuoria miehiä teloitettiin. Me elimme sen, mitä näissä kuvissa näytettiin. Sen vuoksi haluan kertoa teille siitä, millaista on olla toisella puolella. Luen nyt osan erään syytetyn Haagin tuomioistuimelle antamasta lausunnosta, jonka oikeusmenettelyä seurannut toimittaja ja kirjailija kirjoitti muistiin. "Syytetty näki silmäkulmastaan, kun nuori poika nousi bussista. Poika oli ehkä 15-vuotias tai nuorempi. Hän katsoi ensin sotilaita ja sitten pellolla makaavien ruumiiden muodostamia rivejä. Hänen silmänsä rävähtivät auki, aivan kuin hän ei olisi voinut mitenkään uskoa näkemäänsä. Kun vangit lankesivat polvilleen, juuri ennen kuin sotilaita käskettiin ampumaan, syytetty kuuli pojan äänen: "Äiti", hän kuiskasi, "äiti". Tuona päivänä syytetty kuuli ihmisten rukoilevan henkensä puolesta ja aikuisten miesten itkevän. Hän kuuli heidän lupaavan sotilaille rahaa, autoja ja jopa taloja. Tuo poika kuitenkin kutsui äitiään, niin kuin lapset tekevät nähdessään pahaa unta."
Mikäli haluamme meillä olevan minkäänlaisia mahdollisuuksia jatkaa eteenpäin Balkanin sotien jälkeen, meidän on ensin varmistettava, että kaikki rikoksiin syyllistyneet saatetaan oikeuden eteen: ei vain ne, jotka ovat nyt syytettyinä Haagin tuomioistuimessa, vaan myös ne, jotka ovat vielä vapaana ja jotka olisi mahdollisimman pian asetettava syytteeseen kansallisissa tuomioistuimissa. Olemme sen velkaa paitsi heille, jotka murhattiin, myös heille, jotka jäivät eloon. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, muutaman päivän kuluttua tulee kuluneeksi kymmenen vuotta suurimmasta hirmuteosta, joka on järkyttänyt Euroopan mannerta toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Tarkoitan Srebrenicaa. Se on yksi mustimpia sivuja Euroopan ja eurooppalaisen sivistyksen historiassa.
Tänään meillä on velvollisuus vahvistaa historian muistia, meillä on velvollisuus kunnioittaa Jugoslaviassa etnisen väkivallan uhreiksi joutuneita viattomia ihmisiä, muslimeja, serbejä ja kroaatteja, ilman valikoivia asenteita ja ilman verenvuodatukseen liittyviä korvausvaatimuksia.
Kymmenen vuotta myöhemmin Bosnia on yhä selvästi jakautunut. Kymmenen vuotta myöhemmin maalla on viisi presidenttiä ja kaksi pääministeriä, ja sitä pidetään keinotekoisesti elossa. Kansainvälisen yhteisön ja Euroopan unionin on tehtävä aloitteita Daytonin sopimuksen tarkistamiseksi, jotta maasta voidaan luoda toimintakykyinen, liitovaltiomuotoinen, demokraattinen ja monikansainen valtio.
Unionilla on poliittinen ja strateginen vastuu puolustaa ja vahvistaa Balkanin maiden eurooppalaisia tulevaisuudennäkymiä ja yhdentymistä unionin toimielimiin. Meidän on vastustettava voimakkaasti nykyisin laajentumista kyseenalaistavia tahoja noudattamalla Balkanin maiden EU-yhdentymisprosessissa poliittiseen ja sosiaaliseen demokratisoitumiseen, rauhaan, turvallisuuteen ja vakauteen perustuvaa strategiaa.
Jos kiellämme ihmiset poliittisen tarkoituksenmukaisuuden nimissä, edistämme äärimmäisten etnisten voimien leviämistä. Eurooppa teki paljon virheitä 1990-luvulla. Älkäämme enää toistako niitä. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, kiitos ystävällisistä onnitteluistanne Lontoon olympiaisännyyden johdosta. Olisin iloinnut minkä tahansa eurooppalaisen kaupungin menestymisestä tänään Singaporessa, mutta olen erityisen iloinen siitä, että Lontoo varmisti kisat itselleen. Toivon, että vuoden 2012 olympiakisat ovat suuri menestys Euroopalle.
Haluan kiittää kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä sekä Euroopan komissiota heidän osallistumisestaan tähän tänään käytyyn keskusteluun, joka on osoittautunut viisaaksi ja oivaltavaksi. On selvää, että te kaikki olette todella sitoutuneet tukemaan unionin pyrkimyksiä Länsi-Balkanin maissa. Pyrimme todellakin puheenjohtajakaudellamme siihen, että alue liitetään Euroopan kansojen perheeseen, ja aiomme tehdä ahkerasti töitä sen eteen. Olemme tietoisia edessämme olevista monista haasteista, mutta olemme sitoutuneet tekemään yhteistyötä niiden voittamiseksi.
Vastaan muutamaan tärkeimpään parlamentin jäsenten esittämään huomioon, jotka liittyvät niin menneisyyteen kuin tulevaisuuteenkin. Jäsen Pack puhui vakuuttavasti tarpeesta päästä sovintoon. Myönnän, että vastuu on tärkeää tunnustaa laajemmin, ja keskustelin tästä viime viikolla Bosnian suuren muftin Reis-ul-Uleman kanssa. Hän on pyrkinyt toimillaan nimenomaan rakentamaan sovintoa alueen yhteisöjen välillä ja niiden keskuudessa.
Jäsen Swoboda toi perustellusti esiin maiden tarpeen saada tilaisuus korjata menneisyydessä tapahtuneet vääryydet. Tämä on ehdottomasti totta, mutta kuten Neyts-Uyttebroeck totesi, on välttämätöntä, että kaikki alueen maat toimivat täydellisessä yhteistyössä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa.
Jäsen Cohn-Bendit puhui Daytonin sopimuksista ja kiirehti kansainvälistä yhteisöä tekemään nyt aloitteita. Kuunneltuani huolellisesti hänen esittämiään huomioita muistuttaisin häntä kuitenkin kohteliaasti, että vain ne kolme yhteisöä, jotka muodostavat Bosnian, voivat muuttaa perustuslakia.
Jäsen Czarnecki kysyi Euroopan unionin Serbia ja Montenegroa koskevasta politiikasta. Serbia ja Montenegron valtio on löysähkö valtioliitto, joka perustettiin vuonna 2003 pitkälti Javier Solanan aloitteesta. Valtioliiton perustuslain nojalla kumpikin valtio voi järjestää kansanäänestyksen valtioliiton purkamisesta helmikuun 2006 jälkeen. Näyttää yhä todennäköisemmältä, että Montenegro pyrkii purkamaan liiton vuonna 2006.
Euroopan unioni tukee edelleen valtioliittoa parhaimpana keinona edistää vakautta ja varmistaa nopeampi eteneminen kohti euroatlanttista yhdentymistä. Euroopan unioni kuitenkin tunnustaa perustuslain ehdot, jotka sallivat kansanäänestyksen järjestämisen kolmen vuoden kuluttua, ja korostaa, että mikäli liitto puretaan, se on tehtävä perustuslain mukaisesti, yhteisymmärryksessä, neuvottelujen tuloksena ja avoimesti.
Jäsen Papastamkos puhui tarpeesta selkeästi alueelliseen lähestymistapaan, joten haluaisin lisätä tähän muutaman sanan Euroopan unionin ensisijaisista tavoitteista Länsi-Balkanilla Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella. Seuraavan kuuden kuukauden aikana monet avainkysymykset kulminoituvat. Komissio julkaisee kantansa Makedoniaan, lordi Ashdownin toimeksianto Bosniassa päättyy, ja normien täytäntöönpanoa koskeva myönteinen arvio Kosovossa saattaa johtaa prosessiin, jossa määritetään Kosovon lopullinen asema, ja tässä prosessissa Euroopan unionilla on keskeinen tehtävä.
Kaikissa Länsi-Balkanin kysymyksissä puheenjohtajavaltio auttaa aluetta lähentymään eurooppalaisia normeja ja arvoja. Puheenjohtajavaltio vie eteenpäin Euroopan unionin vakauttamis- ja assosiointiprosessia, jonka tarkoituksena on luoda Länsi-Balkanille vakautta ja vaurautta sekä ohjata näitä maita kohti Euroopan unionin jäsenyyttä. Kunkin maan edistymistä vakauttamis- ja assosiointiprosessissa arvioidaan vahvistettujen poliittisten arviointiperusteiden mukaisesti. Kuten aiemmin totesin, täydellinen yhteistyö kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa pysyy edelleen poliittisena perusvaatimuksena.
Posselt otti esiin Kroatiaa koskevan kysymyksen. Ylpeänä skotlantilaisena en halua horjuttaa hänen ilmeistä varmuuttaan siitä, että Loch Nessin hirviö on olemassa, tai saada häntä luopumaan mahdollisuudesta käydä Skotlannissa jatkamassa hirviön etsintöjä. Vakavasti haluan kuitenkin todeta hänelle seuraavaa. Euroopan unioni on tehnyt selväksi, että se on valmis aloittamaan liittymisneuvottelut heti kun yhteistyö entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa on täydellistä. Toivomme tämän tapahtuvan Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella, mutta on viime kädessä Kroatian tehtävä ryhtyä tarvittaviin toimiin täydellisen yhteistyön varmistamiseksi. Kroatialle helpoin tapa hälventää maahan kohdistuvia epäilyksiä sen sitoutumisesta entisen Jugoslavian alueen kansainväliseen rikostuomioistuimeen on tehdä yhteistyötä Ante Gotovinan paikantamiseksi ja pidättämiseksi.
Jäsen Beglitis otti esiin kysymyksen siitä, miten voidaan viedä eteenpäin niitä toimia, joilla Euroopan unioni auttaa Bosnia ja Hertsegovinaa toteuttamaan EU:hun yhdentymisen edellyttämiä uudistuksia. Euroopan unioni tarjoaa useita välineitä, joiden avulla viranomaiset voivat toteuttaa tarvittavat uudistukset. Euroopan unionin poliisioperaation tarkoituksena on auttaa Bosnian poliisivoimia täyttämään unionin vaatimukset. Siinä keskitytään poliisivoimien uudistamiseen tarkkailemalla ja opastamalla poliiseja keskijohdon tasolta aina ylempiin poliisiviranomaisiin.
Myös EU:n Cards-ohjelmalla tuetaan uudistuksia, jotka ovat edellytyksenä Euroopan unioniin yhdentymiselle. Euroopan unionin erityisedustaja ja korkea edustaja lordi Paddy Ashdown koordinoi alueella olevia Euroopan unionin eri toimijoita, ja hän on ollut johtavassa asemassa kannustamassa Bosnian viranomaisia viemään uudistusohjelmaa eteenpäin. Kiitän häntä tänään hänen tekemästään työstä. Hänen tehtävän täytäntöönpanosuunnitelmansa mukailee tarkasti niitä 16:tta ensisijaista alaa, jotka on yksilöity marraskuussa 2003 julkaistussa Euroopan unionin toteutettavuustutkimuksessa.
Monen puhujan mainitseman Srebrenican hirvittävän verilöylyn vuosipäivän lisäksi – jota vietämme ensi viikolla – tänä vuonna tulee kuluneeksi kymmenen vuotta myös Daytonin rauhansopimuksista, jotka ainakin muutamat puhujat mainitsivat ohimennen, sekä Bosnia-Hertsegovinan konfliktin päättymisestä. Näin ollen uskon, että tulevat kuusi kuukautta tarjoavat näille maille historiallisen tilaisuuden osoittaa vilpitöntä sitoutumistaan eurooppalaisiin arvoihin, suvaitsevaisuuteen ja oikeusvaltioperiaatteeseen, hyviin naapuruussuhteisiin sekä vaikeaan ja hyvin vakavasti otettavaan sovitteluprosessiin, johon monet puhujat ovat viitanneet.
Tämä ei tule olemaan lainkaan helppoa. Kaikki maat kohtaavat erityisiä ja erilaisia haasteita, mutta kannustan niitä toimimaan yhdessä ja kannustamaan toisiaan tällä tiellä. Tältä osin yhdyn komission jäsenen Rehnin esittämiin näkemyksiin. En voi korostaa liikaa, miten tärkeää on tehdä täydellistä yhteistyötä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. Viimeisten syytettyjen, nimittäin Karadzicin, Mladicin ja Gotovinan luovuttaminen Haagin rikostuomioistuimelle ei ole vain Euroopan unionin epämääräinen ehto, vaan sitä vaaditaan myös monissa Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmissa. Tämä ei muuta ainoastaan näiden maiden suhdetta Euroopan unioniin vaan se muuttaa myös niiden yhteiskuntia ja edistää sitä pitkän aikavälin kunnostustyötä, josta tänään on niin vakuuttavasti puhuttu.
Tässä mielessä Daytonin sopimuksen allekirjoittaneiden maiden presidenttien yhteinen julistus, joka annettiin Belgradissa äskettäin pidetyn Igman Initiative -liikkeen kokouksen jälkeen, oli edistysaskel. Se auttaa normalisoimaan näiden kolmen maan välisiä suhteita. Se on erinomainen perusta jatkotoimille, ja odotamme kovasti, että siihen sisältyvät tärkeät sitoumukset pannaan täytäntöön.
Tuleva Srebrenican verilöylyn kymmenes vuosipäivä on elävä todiste siitä, miten pitkälle Balkanilla on päästy, mutta myös siitä, miten paljon on vielä tehtävää. Onneksi aseellinen konflikti kuuluu menneisyyteen, jonne sen on kuuluttavakin, vaikka äskettäin löydetyt räjähteet ovatkin osoittaneet, että jotkut haluavat edelleen ajaa asiaansa väkivallan keinoin, kuten jäsen Ibrisagic muistutti.
Euroopan unioni on tunnustanut alueen toiveet päästä eurooppalaisen perheen jäseneksi heti kun ehdot on täytetty, mutta korruptiolla ja järjestäytyneellä rikollisuudella on vielä liian hallitseva asema ja talouskasvu on ponnetonta. Vaikka olemme valmiina auttamaan, vastaus näihin haasteisiin ei kuitenkaan löydy Brysselistä, Haagista, Lontoosta eikä, kaikella kunnioituksella, myöskään Strasbourgista. Ratkaisu löytyy kyseiseltä alueelta ja niiltä ihmisiltä, jotka ovat säilyttäneet voimansa ja kykynsä vuosia kestäneestä konfliktista huolimatta, ja se on riippuvainen heidän halukkuudestaan vaatia, että heidän arvokkuutensa, toivonsa ja vilpittömyytensä otetaan täysimääräisesti huomioon.
Olli Rehn,
   .  Arvoisa puhemies, presidentti Chiracin harkitsemattomien brittiläistä ja suomalaista ruokaa koskevien mielipiteiden jälkeen katson voivani onnitella Lontoota siitä, että se valittiin vuoden 2012 olympiakisojen eurooppalaiseksi näyttömäksi. (Rakastan Ranskaa, mutta aina se ei ole helppoa).
Kiitän parlamentin jäseniä tästä arvokkaasta ja laajasta keskustelusta, jossa noudatetaan täysin velvollisuuttamme muistaa menneisyys ja tehdä siitä johtopäätöksiä nykyisyyttä ja tulevaisuutta varten. Monissa asioissa mielipiteet olivat hyvin yhteneviä.
Ensinnäkin puhun siitä, miten maan on tehtävä täydellistä yhteistyötä Haagin tuomioistuimen kanssa. Pysyvää rauhaa ei selvästikään saada aikaan ilman historiallista totuutta ja oikeudenmukaisuutta. Meidän on opittava näistä tapahtumista niin, etteivät ne enää koskaan toistu.
Panin myös merkille, että harkitusti toteuttamamme liittymisprosessin jatkamista kannatetaan laajasti. Prosessissa otetaan huomioon sekä Euroopan yhdentymisen historiallinen tehtävä rauhan, demokratian ja edistyksen varmistamiseksi että unionin vastaanottokykyä koskevat kansalaistemme oikeutetut huolenaiheet. Tämän vuoksi meidän on toteutettava laajentumispolitiikkaamme tiukkojen ehtojen mukaisesti.
Länsi-Balkanin tulevaisuus on selvästi Euroopan unionissa. Voidaan hyvin sanoa, että eurooppalaiset tulevaisuudennäkymät ovat se liima, joka pitää Länsi-Balkanin alueen rauhanomaisella ja vakaalla tiellä. Myös Bosnia ja Hertsegovinan tulevaisuus on Euroopan unionissa. Daytonin sopimuksen avulla sota pystyttiin lopettamaan, mutta olen Cohn-Benditin kanssa samaa mieltä siitä, ettei sopimus todellakaan ole ihanteellinen perustuslaki, jonka varaan voitaisiin rakentaa toimintakykyinen, monikansainen ja nykyaikainen valtio. Tämän vuoksi on tärkeää, että Bosnia ja Hertsegovina voi itse pohtia niitä perustuslain muutoksia, jotka hyödyttävät maata ja sen kansalaisia sopimuksen nykyistä rakennetta paremmin.
Bosnia ja Hertsegovinan kansa ja heidän edustajansa ovat tässä tehtävässä avainasemassa. Mielestäni olisi hyödytöntä ja sopimatonta, että kansainvälinen yhteisö pakottaisi jälleen maan kansalaiset ottamaan vastaan uuden suunnitelman. Bosnia ja Hertsegovinassa tarvitaan yhteisymmärrystä sekä yhteisymmärrystä rakentavaa poliittista prosessia, jotta tähän tavoitteeseen päästään.
Voin vakuuttaa teille, että komissio aikoo toimia alueella aktiivisesti pitääkseen yllä toivoa alueen tulevaisuudesta Euroopassa. Odotan kovasti yhteistyötä parlamentin ja puheenjohtajavaltion kanssa tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.(1)
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 

Puhemies. 
    Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Euroopan unionin, Kiinan ja Taiwanin välisistä suhteista sekä turvallisuudesta Kaukoidässä. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan unioni ja Kiina sekä varsinkin EU:n ja Kiinan väliset suhteet ovat huomattavasti muuttuneet niiden 30 vuoden aikana, jotka ovat kuluneet siitä, kun Euroopan unioni loi diplomaattisuhteet Kiinaan. Euroopan unionin ja Kiinan väliset suhteet ovat tällä hetkellä tiiviimmät kuin koskaan. Nyt on sitäkin tärkeämpää, että Euroopan unioni mukautuu Kiinan poliittisen ja taloudellisen kasvun asettamaan haasteeseen. Euroopan unionin maiden talouksien on kyettävä vastaamaan Kiinan ja muiden voimakkaasti kasvavien Aasian talouksien kilpailuun ja niiden tarjoamiin tilaisuuksiin. Euroopan unionilla on Kiinassa ja laajemmin koko Itä-Aasiassa paljon etuja valvottavanaan. Itä-Aasia onkin selvästi erittäin merkittävä alue 2000-luvulla. Euroopan unionin ja Kiinan on ehdottomasti tehtävä yhteistyötä muiden kansainvälisten kumppaneidensa kanssa maailmanlaajuisten ongelmien ratkaisemiseksi.
Euroopan unionin ja Kiinan välillä keskustellaan nykyään hyvällä syyllä monista eri aiheista, kuten alueellisesta turvallisuudesta, ihmisoikeuksista, ympäristöstä, koulutuksesta, muuttoliikkeestä, ilmastonmuutoksesta ja kuljetuksista. Vasta viime viikolla järjestettiin ensimmäinen EU:n ja Kiinan välinen ilmailualan huippukokous. Näistä neuvotteluista on hyötyä molemmille osapuolille. Euroopan unionilla on jo paljon kokemuksia jaettavanaan, ja Kiina suhtautuu ongelmiin usein aivan uudella tavalla, josta Euroopan unionikin voi ottaa oppia. 
Pekingissä syyskuussa järjestettävä kahdeksas Euroopan ja Kiinan välinen huippukokous tarjoaa tilaisuuden juhlistaa Euroopan unionin ja Kiinan välisten virallisten suhteiden 30-vuotispäivää sekä tarkastella 30:n seuraavan vuoden näkymiä. Kokous tarjoaa Euroopan unionille ja Kiinalle tilaisuuden ratkoa yhdessä maailmanlaajuisia kysymyksiä maailmanlaajuisina kumppaneina. Odotamme innokkaasti tätä tilaisuutta, jossa Euroopan unioni ja Kiina voivat yhdistää voimansa käsitelläkseen muun muassa ilmastonmuutokseen ja energiaturvallisuuteen liittyviä kysymyksiä vuoropuhelun ja käytännön yhteistyön avulla.
Välillämme on tietenkin eroja, mutta rakentava keskustelu kyseisistä asioista esimerkiksi EU:n ja Kiinan ihmisoikeusvuoropuhelun välityksellä on osoitus suhteemme kehittymisestä kypsempään suuntaan.
Ihmisoikeudet ovat tietenkin perustava osa Euroopan unionin ulkopolitiikkaa. Euroopan unioni antaakin tunnustusta sille, että Kiina on viime vuosikymmenen aikana edistynyt huomattavasti sosiaalis-taloudellisessa kehityksessään. EU on mielissään myös oikeusvaltioperiaatteen vahvistamisesta sekä YK:n ihmisoikeusjärjestelmien kanssa tehtävän yhteistyön osalta saavutetusta edistyksestä. Paljon työtä on kuitenkin vielä tekemättä. 
Euroopan unioni kantaa jatkuvasti suurta huolta Kiinan ihmisoikeuksista, kuten ilmaisun- ja uskonnonvapaudesta sekä kokoontumisvapaudesta. Lehti- ja lakimiehiä sekä kansalaisjärjestöjen jäseniä ahdistellaan jatkuvasti. Kuolemanrangaistusta käytetään edelleen laajasti; hallintoon kohdistuu mittavia tukahduttamistoimenpiteitä, ja olemme erittäin huolissamme kidutuksen käytöstä. Tiibetin ja Xinjianin tilanne on yhä huolestuttava. Neuvosto on mielissään Kiinan työstä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen ratifioimiseksi ja toivoo, että työn edetessä saadaan aikaan todellisia parannuksia, jotka näkyvät kaikkien Kiinan kansalaisten arkielämässä.
Kiina ja Euroopan unioni keskustelevat usein myös Taiwanista. Myös Taiwanissa on tapahtunut 30:n viime vuoden aikana suunnaton muutos. Taiwan on yksi Aasian menestyksekkäimmistä tiikerimaista: sen talous kasvoi yksin viime vuonna kadehdittavat 5,9 prosenttia. Taiwanin reaalisen bruttokansantuotteen katsotaan olevan Japanin ja Hongkongin luokkaa. Taloudellisen muutoksen ohella saari on kokenut kuitenkin myös poliittisen muutoksen. Tšiang Kai-šek kuoli 30 vuotta sitten, ja valta on ollut sen jälkeen hänen pojallaan Tšiang Tšing-kuolla. Ensimmäiset demokraattiset presidentinvaalit järjestettiin Taiwanissa vasta vuonna 1996. Nykyään Taiwan on täysin demokraattinen valtio.
Euroopan unionin jäsenvaltioilla ei ole diplomaattisuhteita Taiwaniin. EU:lla on kuitenkin vahvat talous- ja kauppasuhteet Taiwaniin. Taiwan on tietenkin myös Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsen. Taiwanilla ja Euroopan unionilla on vankat suhteet muillakin kuin poliittisilla aloilla, esimerkiksi tieteen, koulutuksen, kulttuurin ja erilaisilla teknisillä aloilla.
Kiinan ja Taiwanin suhteissa on kuitenkin myös näkökohtia, jotka eivät ole niinkään myönteisiä ja joilla on omat vaikutuksensa alueen turvallisuuteen. Tämän vuoden maaliskuussa Kiina otti käyttöön "antiseparatistisen" lain ja kertoi aikovansa horjuttaa tai ehkäistä Taiwanin itsenäisyyspyrkimyksiä. Laki merkitsi pitkälti Kiinan nykypolitiikan kodifiointia, mutta siinä mainittiin Kiinan vankka sitoumus rauhanomaiseen yhdistymiseen. Levottomuutta herättävää on se, että laissa mainittiin myös muiden kuin rauhanomaisten keinojen käyttäminen, mikäli olosuhteet antavat siihen aihetta. Laissa ei kuitenkaan selvästi kerrottu, mitkä tällaiset olosuhteet voisivat olla. Euroopan unionin reaktiona oli vakuuttaa pysyvänsä uskollisena "yhden Kiinan" politiikalle ja vastustavansa kaikkea voiman käyttöä kysymyksen ratkaisussa.
Euroopan unioni on aina ollut sitä mieltä, että Taiwanin kysymys olisi ratkaistava rauhanomaisesti rakentavan vuoropuhelun avulla, ja se onkin kehottanut molempia osapuolia välttämään yksipuolisia toimenpiteitä, jotka saattaisivat vain lisätä jännitteitä. Tämän vuoden alussa antamassaan julkilausumassa Euroopan unioni ilmoitti olevansa iloinen kiinalaisten uudenvuodenjuhlien aikaan järjestettävien, Taiwaninsalmen ylittävien charterlentojen osalta saavutetusta yhteisymmärryksestä. Unioni katsoi, että tämänkaltainen käytännön yhteistyö auttaa edistämään vuoropuhelua ja yhteisymmärrystä osapuolten välillä ja toivoi, että löydettäisiin keinoja rakentaa yhteistyötä niiden varaan. Olemme panneet merkille mannermaan ja siellä vierailleiden Taiwanin oppositiojohtajien välisen vuoropuhelun ja toivomme, että Manner-Kiina kykenee pikaisesti aloittamaan samanlaisen vuoropuhelun Taiwanin kansan valitseman johdon kanssa.
Aluekysymyksissä Kiina ja Euroopan unioni pitävät molemmat tärkeänä vakaan tilanteen saavuttamista Korean niemimaalla. Kiinalla on vaikutusvaltaa Korean demokraattisessa kansantasavallassa, joten sillä on keskeinen rooli toimenpiteissä, joiden tavoitteena on saada niemimaa vapaaksi ydinaseista. Euroopan unioni tukee tätä roolia.
Euroopan unioni edistää vastedeskin pontevasti rauhaa ja turvallisuutta Aasiassa sekä Aasian Tyynenmeren puoleisella alueella. Tämä on yksi keskeisimmistä tavoitteistamme. Haluamme käyttää pontevasti hyväksi Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakautta Euroopan unionissa viedäksemme tätä työtä eteenpäin. Euroopan unionin pitäisi pyrkiä ottamaan aktiivisemmin osaa alueen turvallisuushaasteiden ratkaisemiseen poliittisin keinoin. Ajankohtaisista huolenaiheista mainittakoon Euroopan unionin vaatimus kuuden osapuolen välisten neuvottelujen pikaisesta ja varauksettomasta jatkamisesta sekä siitä, että Korean demokraattinen kansantasavalta vahvistaa luopuvansa lopullisesti, täydellisesti ja todistettavasti mahdollisesta ydinaseohjelmastaan.
Meidän on etsittävä lisää keinoja, joiden avulla vahvistetaan Euroopan unionin osallistumista toimintaan alueellisilla foorumeilla kuten ASEMissa sekä ASEAN-maiden alueellisen foorumin jäsenenä, sillä se on ainoa Aasian laajuinen ja monenvälinen foorumi, jossa käsitellään alueen turvallisuuskysymyksiä. Euroopan unionin kannattaa myös kehittää strategista vuoropuhelua Itä-Aasian alueen muiden keskeisten toimijoiden kanssa. Alueen turvallisuus ei huolestuta ainoastaan siellä asuvia vaan meitä kaikkia.
Kiinassa vuonna 1978 aloitetun talousuudistuksen jälkeen sen talous on kasvanut keskimäärin lähes 10 prosentin vuosivauhtia. Samana aikana Kiinan ja Euroopan välinen kauppa on kasvanut yli neljäkymmentäkertaiseksi. EU on nykyään Kiinan tärkein kauppakumppani, ja Kiina on Yhdysvaltojen jälkeen EU:n toiseksi tärkein kauppakumppani.
Vuonna 2003 Kiina nousi maailman neljänneksi suurimmaksi kauppamahdiksi, ja sen ulkomaankauppa kasvaa yhä 37 prosentin luokkaa – vauhtia, johon yksikään keskeisistä kauppamahdeista ei ole pystynyt. Kiina on myös syrjäyttänyt Yhdysvallat maailman suurimpana ulkomaisten suorien sijoitusten kohdemaana.
Kiina on nähnyt suunnattomasti vaivaa toimiakseen asemansa vaatimalla tavalla maailmanlaajuisessa talousjärjestelmässä. Se on leikannut tullitariffeja kautta linjan ja alkanut tarkistaa perinpohjaisesti lakejaan ja asetuksiaan täyttääkseen velvollisuutensa ja liittymissitoumuksensa Maailman kauppajärjestössä. Kaikkia ongelmia ei ole kuitenkaan ratkaistu. Ulkomaisten yritysten on yhä vaikea toimia Kiinassa. Esimerkiksi lakeja teollis- ja tekijänoikeuksien suojaamiseksi ei Kiinassa panna täytäntöön riittävän pontevasti. Tänä vuonna Hongkongissa järjestettävä WTO:n ministerikokous tarjoaa Euroopan unionille ja Kiinalle tilaisuuden työskennellä jälleen yhdessä, jotta kokouksessa saavutettaisiin kunnianhimoinen ja tasapainoinen tulos. 
Suunnattoman talouskasvun ohella Kiinassa on tapahtunut myös muita muutoksia. Euroopan komissio laati ensimmäisen Aasian-strategiansa ja Kiinaa koskevat toimintapoliittiset asiakirjansa vasta 1990-luvun puolivälissä. Komission ensimmäisessä toimintapoliittisessa asiakirjassa yritettiin määritellä pitkän aikavälin strategia Kiinan nopean taloudellisen ja kiistattoman poliittisen kehityksen käsittelemiseksi. Samoihin aikoihin tapaamisissa siirryttiin pysyvämmälle pohjalle, ja säännöllisin väliajoin järjestettävistä huippukokouksista tuli käytäntö. Vuonna 1996 pidettiin ensimmäinen Aasia–Eurooppa-kokous, ja kaksi vuotta myöhemmin järjestettiin ensimmäinen EU:n ja Kiinan välinen huippukokous.
Tämän nopean muutoskehityksen vuoksi EU:n ja Kiinan välisten suhteiden tärkein lainsäädännöllinen kehys, vuoden 1985 kahdenvälinen sopimus kaupasta ja taloudellisesta yhteistyöstä, on auttamatta vanhentunut. Euroopan unioni odottaa hartaasti, että käyttöön otettaisiin uusi puitesopimus, joka vastaa paremmin nykyisiä monipuolisia suhteitamme. Toivon, että tässä asiassa voidaan edetä Yhdistyneen kuningaskunnan toimiessa Euroopan unionin puheenjohtajana. Odotamme edistymistä monessa muussakin asiassa, kuten tietenkin ilmastonmuutoksen saralla G8-maiden kokoontuessa tällä viikolla Gleneaglesiin, ja Kiinalle myönnettävää markkinatalousasemaa koskevassa kysymyksessä.
Energiaturvallisuus on kaikkien maiden yhteinen huolenaihe. Se on talouskasvun ja taloudellisen kehityksen välttämätön edellytys. Energian tuotanto ja kulutus ovat maailmanlaajuisesti sillä tasolla, että niiden katsotaan vaikuttavan kielteisesti maapallon ilmastoon, ja kasvihuonekaasupäästöjen odotetaan lähivuosikymmeninä lisääntyvän. Energiaturvallisuuden varmistaminen ja ilmastonmuutoksen torjuminen ovat niin Euroopan unionille kuin Kiinalle merkittävä kahtalainen haaste.
Euroopan unioni tunnustaa velvollisuutensa vähentää omia päästöjään ja auttaa samalla muita maita, esimerkiksi Kiinaa, täyttämään kasvavat energiatarpeensa kestävällä tavalla. Euroopan unionilla ja Kiinalla on tässä asiassa merkittävää ja kansainvälisestikin tunnustettua tieteellistä ja teknologista osaamista. Siksi Euroopan unionilla ja Kiinalla onkin mainiot mahdollisuudet tehostaa merkittävästi tässä tärkeässä asiassa tehtävää yhteistyötä.
Euroopan unionilla ja Kiinalla on tietenkin myös eroja. EU:n ja Kiinan välillä hiljattain päättyneet tekstiilialan neuvottelut, joissa saavutettiin yhteisymmärrys, osoittavat, mitä voi tapahtua istuessamme alas keskustelemaan eroistamme ystävällisessä hengessä ja etsiessämme molempia tyydyttäviä ratkaisuja. Kuten kauppapolitiikasta vastaava komission jäsen Mandelson on todennut, Kiina on toiminut "vastuullisena ja arvostettuna yhteistyökumppanina".
Tämänpäiväinen puheenvuoroni täällä parlamentissa on liian lyhyt voidakseni käsitellä tyhjentävästi näitä yli 30 vuoden ajan kehittyneitä suhteita. Toivon kuitenkin, että muut voivat minun jälkeeni esittää ajatuksiaan tästä tärkeästä ja kehittyvästä suhteesta. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi toivottaa Douglas Alexanderin tervetulleeksi hänen uuteen tehtäväänsä varsinkin täällä parlamentissa. Keskustelemme yhdessä vielä monta kertaa, ja hänen kanssaan on ilo työskennellä.
Olen erittäin iloinen tästä keskustelusta, koska Aasian ja myös Itä-Aasian tilanne on todellakin merkittävä strateginen kysymys. Aasia on nykyään väestömäärältään maailman suurin maanosa, mutta sen talouskasvu on myös nopeinta, ja siellä käytetään eniten rahaa tutkimus- ja kehittämistoimintaan. Kaukoidän maat investoivat tulevaisuuteen, ja Aasia on epäilemättä maailman tärkein maanosa 2000-luvulla. Meidän on oltava siitä tietoisia ja valmistauduttava siihen.
Kaukoidän turvallisuus onkin asia, joka koskettaa suoraan eurooppalaisia etuja. Kysymys on osa Euroopan unionin maailmanlaajuista kokonaisvastuuta rauhan ja vakauden säilyttämiseksi, mikä on unionin ulkopoliittisen tehtävän ydinalueita. Vakaus Kaukoidässä vaikuttaa lisäksi suoraan omien kansalaistemme ohella myös kyseisen maanosan kansalaisten hyvinvointiin ja hyvänolontunteeseen. Kiina, Japani ja Korean tasavalta ovat maailman kuuden johtavan talousmahdin joukossa, jos EU lasketaan yhdeksi niistä. Ne ovat myös tärkeimpiä kauppakumppaneitamme ja eurooppalaisten tekemien ulkomaisten sijoitusten pääkohteita. Japanilla puolestaan on myös merkittävä rooli Eurooppaan ja varsinkin joihinkin uusiin jäsenvaltioihin tehdyissä sijoituksissa. Lyhyesti sanottuna epävakaus yhdellä maailman dynaamisimmista alueista johtaisi vakaviin seurauksiin, jotka tuntuisivat voimakkaasti myös Euroopassa.
Mikä siis on Euroopan vastaus tämän kysymyksen ratkaisemiseksi ja mitä keinoja meillä on käytettävissämme? Tämä on asia, jota haluaisin käsitellä seuraavaksi.
Tarkastellaanpa tärkeimpiä kysymyksiä, jotka ovat vaakalaudalla Itä-Aasiassa. Keskipitkällä aikavälillä Itä-Aasian poliittisten asioiden listalla on kolme keskeistä kysymystä. Ensimmäinen kysymys on, miten vastata Kiinan nousuun. Toisena on vakauden takaaminen Korean niemimaalla ja kolmantena Kiinan ja Taiwanin välisten jännitteiden rauhanomainen ratkaiseminen. Näiden kysymysten asianmukainen ratkaiseminen vaikuttaa suuresti turvallisuuteen niin alueellisella kuin laajemmallakin tasolla.
Itä-Aasian taloudellisen yhdentymisen aste on puolestaan myös erittäin merkittävää. Se ei kuitenkaan yksin riitä saamaan Itä-Aasian oloja vakaammiksi tai rauhallisemmiksi varsinkin, kun Korean demokraattinen kansantasavalta on yhä lisääntyvän talousyhteistyön ulkopuolella. Toisin kuin 1980-luvun loppupuolen Euroopassa, taloudelliset siteet eivät lisäksi ole johtaneet poliittisten suhteiden paranemiseen. Kiinan talouden nousu ja sen itsevarma ulkopolitiikka on päinvastoin herättänyt joissakin sen naapurimaissa huolestuneisuutta siitä, että hyvinvointinsa lisääntyessä Kiina saattaisi käyttää taloudellisia voittojaan kansallisten etujensa voimaperäisempään tavoitteluun ja hallita aluetta niin poliittisesti kuin taloudellisesti.
Kiinan ja Japanin välinen kilpailu on noussut esiin aikaisemmin ja näkyvämmin kuin mitä monet tarkkailijat ovat odottaneet. Kaikissa Itä-Aasian maissa havaittu kiihkokansallinen suuntaus saattaa antaa sijaa kahdenvälisten selkkausten käyttämiselle kotimaisen kulutuksen venttiileinä. Kansallismielisyys on herätetty henkiin maata yhdistävänä teemana esimerkiksi Kiinassa osana ideologisten pakotteiden poistamisprosessia. Koreassa tapahtuneen sukupolvenmuutoksen myötä Korean sodan traumaattiseen kokemukseen perustuva kommunismin vastainen suuntaus on menettänyt vetovoimansa. Maan uusi johto, joka mukailee nuoremman sukupolven näkemyksiä, näyttää usein pitävän Pohjois-Korean nähden omaksuttavaa voimapolitiikkaa suurempana uhkana rauhalle kuin Pohjois-Korean ydinohjelmaa. Kansallismielisyyden on havaittu tekevän uutta tuloaan myös Japanissa, mutta siellä se ei perustu nuoren sukupolven liikkeeseen vaan siihen, että eliitti toivoo muutosta niin sanottuun itsekriittiseen asenteeseen Japanissa. Tämä kaikissa kolmessa maassa havaittu suuntaus kansallismielisten politiikkojen suosimisesta ei tiedä hyvää lähivuosina yhä kiireellisemmiksi muuttuvien konkreettisten poliittisten ongelmien ratkaisemiselle. Kiinan teknologisen esiinmarssin myötä maiden talouksissa saatetaan lisäksi siirtyä toistensa täydentämisestä kovempaan kilpailuun, mikä osaltaan kuumentaa poliittista ilmapiiriä sen viilentämisen sijaan.
Jännitteiden lisääntyminen ei kuitenkaan ole itsestään selvää. Esimerkiksi Japanin pääministerin Koizumin ja Kiinan presidentin välillä Jakartassa 23. huhtikuuta järjestetyssä tapaamisessa – johon itsekin osallistuin – pyrittiin juuri lieventämään jännitteitä. Tämä osoittaakin molempien osapuolten ymmärtävän, että jännitteiden lisäämisestä koituu ainoastaan jatkuvia taloudellisia tappioita. Siksi on valitettavaa, että jatkotoimet ovat pikemminkin mutkistaneet kuin rauhoittaneet tilannetta, kun varapääministeri Wu Yi odottamatta peruutti jo sovitun tapaamisen pääministeri Koizumin kanssa. Jos Tokion ja Pekingin välistä kilpailumielialaa hoidetaan kuitenkin oikein, se saattaa johtaa rakentavaan kilpailuun ja avata siten tietä pitkäaikaisten ristiriitojen ratkaisemiselle. Näin on jo tapahtunutkin. Esimerkkeinä mainittakoon Intian ja Kiinan välien lähentyminen, pääministeri Koizumin vierailu New Delhiin ja Tokion lisääntynyt kiinnostus Kaakkois-Aasiaan. Tältä osin onkin erittäin kiinnostavaa havaita, että eurooppalaisten esimerkki sotavihollisuuksien ja kylmän sodan aikaisen jakaantumisen voittamisesta on aiheuttanut paljon kiinnostusta ja tutkimusta Itä-Aasiassa. Tämä tarjoaa meille pelinavauksen, jota meidän on hyödynnettävä edistäessämme suhteita kaikkiin alueellisen yhteistyön osapuoliin.
Toteutamme parhaillaan useita konkreettisia toimenpiteitä ratkaistaksemme käsillä olevat kysymykset, jotta voisimme tuoda selkeästi julki Euroopan näkökannat siihen, miten asioissa on edettävä, ja ilmaista kantavamme huolta tilanteesta. Poliittinen vuoropuhelu on jo käynnissä. Juhlistamme lisäksi parhaillaan diplomaattisuhteidemme 30:ttä vuosipäivää. Vuoropuhelua käydään myös ihmisoikeuskysymyksissä; kaikki turvallisuuskysymykset on huomioitu, ja niistä keskustellaan. Syyskuussa järjestettävässä EU:n ja Kiinan välisessä seuraavassa huippukokouksessa yritämmekin esittää ajatuksen laajemmasta ja kunnianhimoisemmasta puitesopimuksesta, sillä vanha sopimus ei enää vastaa suurisuuntaisimpia päämääriämme. Eri ministerit käyvät vuoropuhelua 20:llä eri sektorilla Kiinan valmistamiseksi ottamaan vastaan WTO:n kauppavelvoitteensa ja myös esimerkiksi kolleganikin mainitsemat teollis- ja tekijänoikeuksiin ja työsuojeluun liittyvät velvoitteensa. Yleisenä ajatuksena on saavuttaa täysin vastavuoroiset kahdenkeskiset suhteet.
Kiinan ja Japanin kiristyneiden suhteiden osalta olemme käyttäneet hyväksemme hiljattain järjestettyjä korkean tason tapaamisia – kuten 2. toukokuuta Luxemburgissa järjestettyä EU:n ja Japanin välistä huippukokousta – keskustellaksemme Itä-Aasian vakauteen liittyvistä kysymyksistä korkeimmalla hallitustasolla. Samassa yhteydessä olemme sopineet tiivistävämme poliittista vuoropuheluamme, ja olemme todenneet, että varsinkin energiakysymykset olisi nostettava Japanin kanssa asialistamme kärkeen. Haluamme tehdä tämän varsinkin vastataksemme Japanin huolestumiseen siitä, että EU mahdollisesti poistaa Kiinaa koskevan asevientikiellon. Ensimmäisenä jatkotoimenpiteenä järjestimme ASEM-kokouksen yhteydessä Japanissa 6. toukokuuta kolmijäsenisen ministerikokouksen. Käsittelemme Kiinan ja Japanin välisiä jännitteitä myös Kiinan kanssa käymässämme poliittisessa vuoropuhelussa vaatien maltillisuutta ja sovintohenkeä.
Joulukuussa 2005 annetuissa Eurooppa-neuvoston päätelmissä todetaan selvästi, että Kiinaan suuntautuvan aseviennin määrää tai laatua ei pitäisi muuttaa. Siksi minkään asevientikiellon poistamisesta tulevaisuudessa mahdollisesti tehtävän päätöksen ei pitäisi muuttaa Itä-Aasian turvallisuustilannetta.
Euroopan unioni on lisäksi aloittanut Itä-Aasian kysymyksestä strategisen vuoropuhelun Yhdysvaltojen kanssa lieventääkseen kumppaniemme huolta alueen turvallisuudesta. Oman kantamme selvittämiseksi olemme myös tehneet tiedustelumatkoja Yhdysvaltoihin, Japaniin, Etelä-Koreaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Aseiden viennistä on parhaillaan valmistumassa tehokkaammat käytännesäännöt.
Ennen keskustelun alkua käsittelen vielä paria asiaa ja vastaan sitten kysymyksiinne. Euroopan unioni toi 15. maaliskuuta antamassaan julkilausumassa selkeästi julki huolestuneisuutensa Kiinan antiseparatistisesta laista. Samassa yhteydessä Euroopan unioni esitti jälleen kerran toimintaansa ohjaavat periaatteet eli sitoumuksensa harjoittaa "yhden Kiinan" politiikkaa ja pyrkiä riitojen rauhanomaiseen ratkaisuun. Olemme myös vaatineet molempia osapuolia laatimaan aloitteita vuoropuhelua ja yhteisymmärrystä varten. Toteamme panneemme tyytyväisinä merkille Taiwanin oppositiojohtajien vierailun Manner-Kiinaan. Toivomme, että kaikki osapuolet ovat tulevaisuudessa mukana tällaisissa yhteyksissä.
Palatkaamme Korean demokraattisen kansantasavallan ydinohjelmaan. Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että Euroopan unioni – myös komissio – on Korean niemimaan energiakehitysjärjestön KEDOn hallintoneuvoston jäsen. Olemme tukeneet järjestön tällä hetkellä keskeytettyä toimintaa niin taloudellisesti kuin muillakin keinoin saavuttaaksemme rauhanomaisen ratkaisun ydinohjelmakysymykseen. Annamme vastedeskin täyden tukemme mahdollisille kuuden osapuolen välisille neuvotteluille asian edistämiseksi, ja olemme tuoneet julki kantamme selkein sanamuodoin Pohjois-Korean hallitukselle eri yhteyksissä. Olen kuullut, että parlamenttimme on lähettämässä valtuuskunnan Pohjois-Koreaan. Haluamme mielellämme kuulla matkakokemuksistanne, kun palaatte takaisin.
Päätän puheenvuoroni tähän. Paljon on vielä sanottavaa, koska, kuten jo totesin, nämä aiheet ovat maailmanlaajuisen toimintapolitiikkamme keskiössä 2000-luvulla. 
Georg Jarzembowski,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa istuntoa johtanut neuvoston puheenjohtaja, tarvitsisimme itse asiassa kaksin verroin enemmän puheaikaa voidaksemme antaa asianmukaisen vastauksen tähän mennessä käytettyihin erinomaisiin puheenvuoroihin. Siksi minulla ei olekaan muuta vaihtoehtoa kuin puhua mahdollisimman lyhyesti.
Olemme varmaankin kaikki samaa mieltä siitä, että Kaukoidän kiristyneeseen tilanteeseen on suhtauduttava vakavasti, puhuimmepa sitten Japanin ja Kiinan tai Pohjois-Korean ja Japanin välisistä jännitteistä. Voimme mennä vielä pidemmällekin ja ottaa mukaan Venäjän, jos haluamme käsitellä esimerkiksi niiden neljän saaren tilannetta, jotka ovat olleet toisen maailmansodan lopusta lähtien miehitettyinä. Eurooppamme on ehdottomasti annettava pelkkien taloudellisten panosten lisäksi asianmukainen panos asiaan myös poliittisessa mielessä. Olemmehan kaikki yhtä mieltä siitä – ja oletan myös istuntoa johtaneen neuvoston puheenjohtajan olevan tästä samaa mieltä – että haluamme edistää demokratiaa, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta ja että katsomme näillä saroilla tehtävän työn luovan pitkäaikaisen perustan terveille taloussuhteille. 
Komission jäsen Ferrero-Waldner mainitsi aiheellisesti, että Luxemburgissa toukokuussa järjestetty Japanin ja EU:n välinen huippukokous oli onnistunut. Minusta tuntuu kuitenkin toisinaan, että neuvoston ja komission jäsenet vierailevat Pekingissä kolme kertaa useammin kuin Tokiossa. Heille ei olisi pahitteeksi vierailla myöskin Taipeissa; ovathan niin Taiwan kuin Japani maita, joissa vallitsee monipuoluejärjestelmän mukainen demokratia, joissa tarkkaillaan ihmisoikeuksia ja joissa noudatetaan oikeusvaltioperiaatetta. Kiinan kansantasavallassa ei vielä ole mitään näistä asioista, eikä yksikään niistä näytä toteutuvan lähitulevaisuudessa. Jos haluamme osoittaa, että demokraattisten valtioiden on oltava keskenään yhteistyössä, meidän on jaettava vierailujemme ja yhteyksiemme lukumäärä tasapuolisemmin.
Kuulisin seuraavaksi oikein mielelläni neuvoston kertovan meille, mihin tilanteeseen on päädytty asevientikiellosta parhaillaan käytävissä neuvotteluissa. Parlamentissa olemme sitä mieltä, että kielto voidaan purkaa kolmella ehdolla. Odotamme ensinnäkin neuvoston tavoin merkittäviä parannuksia Kiinan ihmisoikeuksiin. Myös Taiwanin ja Kiinan välisestä pattitilanteesta on päästävä eroon. Kiinan uhatessa Taiwania yli 700:lla rannikolle sijoitetulla raketilla tilanne on niin räikeä, ettei aseiden vienti maahan voi tulla kysymykseenkään. Haluaisin myös kysyä arvoisalta komission jäseneltä, joka käsitteli aihetta mielestäni jokseenkin välttelevästi, onko aseiden vientiä koskevista käytännesäännöistä määrä tulla oikeudellisesti sitovia, ja jos on, niin milloin? Tämä on myöskin mielestämme ehdoton edellytys sille, että voidaan edes puhua aseiden vientikiellon purkamisesta.
Meidän on tehtävä kaikkemme saadaksemme Aasian maat saavuttamaan saman, minkä itse olemme saavuttaneet: tilanteen, jossa valtiot elävät sovussa keskenään kuusikymmentä vuotta toisen maailmansodan loppumisen jälkeen. Tämä on juuri syy siihen, miksi meidän on kannustettava Aasian maita kiirehtimään omaa sovintoprosessiaan, jota ilman vakautta tai turvallisuutta ei voida saavuttaa. 
Glyn Ford,
   . Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron Euroopan sosialistisen puolueen puolesta. Kannatamme tätä kompromissipäätöslauselmaa, koska mielestämme on tärkeää, että Euroopan parlamentti puhuu yhdellä äänellä. Päätöslauselma ei kuitenkaan ymmärrettävästi edusta täysin oman ryhmäni näkemyksiä eikä muidenkaan sen allekirjoittaneiden ryhmien näkemyksiä. Se on täysin nimensä mukainen: kompromissi.
Kaukoitä on yhä tärkeämpi kauppa- ja avustusalue, jossa globalisaatio etenee niin taloudessa kuin politiikassa. Turvallisuuskysymykset koskettavat meitä kaikkia: kun Koillis-Aasia tänään aivastaa, olemme kaikki vaarassa vilustua. Haluan tuoda esiin kolme keskeistä seikkaa.
Haluan ensinnäkin todeta, että Kiinaa koskeva asevientikielto oli täysin oikeutettu ratkaisu Tiananmenin aukiolla koettujen kauheuksien jälkeen. Kannamme täysin aiheellisesti huolta Kiinan ihmisoikeustilanteesta, mutta – kuten neuvosto totesi – asiat ovat menossa oikeaan suuntaan. Mielestämme täydellisen oikeusperustan puuttuminen aseiden vientiä koskevista käytännesäännöistä on asevientikiellon poistamisen kannalta paljon ongelmallisempaa kuin Kiinan tilanne.
Toiseksi todettakoon, että Pohjois-Koreaan on – kuten arvoisa komission jäsen jo kertoikin – lähdössä huomenna Ursula Stenzelin johdolla valtuuskunta, jonka jäsen minäkin olen. Tämä on ensimmäinen tapaaminen Euroopan parlamentin pysyvän valtuuskunnan ja Korean demokraattisen kansantasavallan korkeimman kansankokouksen kanssa.
Euroopan parlamentti on jo aiemmin tuonut kantansa selkeästi ilmi ja tekee niin uudelleen huomisessa äänestyksessä. Euroopan unioni on antanut 500 miljoonaa euroa humanitaariseen apuun, kehitysapuun ja KEDO-järjestön toimintaan Pohjois-Koreassa. Olemme entistä enemmän sitä mieltä, että toimintaperiaatteenamme pitäisi olla "No Say, No Pay" eli emme anna varoja, ellemme saa sananvaltaa. Pyrimme jatkamaan tärkeää toimintaamme Pohjois-Korean saamiseksi takaisin neuvottelupöydän ääreen – pois pakkasesta osaksi maailmaa – mutta haluamme istua saman pöydän ääressä, kun Pohjois-Korea palaa sinne.
Todettakoon lopuksi, että yksikään maa ei ole syytön alueen nykyisiin jännitteisiin, joita vallitsee niin Kiinan ja Taiwanin, Kiinan ja Japanin kuin Japanin ja Etelä-Korean välillä sekä itse Korean niemimaalla. Alue ei vieläkään ole päässyt sovintoon oman historiansa kanssa. Alueen maat voisivat ottaa oppia Ranskan ja Saksan sekä Saksan ja Puolan välisistä historiallisista sovintoneuvotteluista Euroopassa. Komission jäsen Rehn totesikin aiemmassa keskustelussa, että "mikään rauha ei ole pysyvää, ellei se perustu totuuden ja oikeudenmukaisuuden hengessä tehtyyn sovintoon". 
István Szent-Iványi,
   . Euroopan parlamentti on julistanut merkittävällä ääntenenemmistöllä kannattavansa Kiinaa koskevan asevientikiellon säilyttämistä. Asevientikiellon on pysyttävä voimassa niin kauan kuin sen asettamiseen johtaneita syitä ei poisteta. Sitä ei siis saa poistaa esimerkiksi niin kauan kuin useita satoja Tiananmenin aukion mielenosoitukseen osallistuneista ihmisistä on yhä vankilassa. Meillä on esimerkkejä siitä, että taloussuhteet kehittyvät asevientikiellosta huolimatta, joten sillä ei selvästikään ole mitään vaikutusta taloussuhteisiin. Asevientikieltoa on kuitenkin käytettävä suunnannäyttäjänä poliittisissa suhteissa. Tunnen henkilökohtaista luottamusta puheenjohtajavaltio Britannian omaksumaa kantaa kohtaan; oman kokemukseni mukaan Yhdistynyt kuningaskunta on ottanut tähän asiaan selkeän ja suoran asenteen, ja olen siitä kiitollinen.
Toinen tärkeä asia on se, että Taiwan on vuodesta 1997 alkaen hakenut tarkkailija-asemaa Maailman terveysjärjestössä. Sen hakemus on hylätty joka vuosi ja valitettavasti myös tänä vuonna. Valitettavaa on myös se, että jäsenvaltiot ovat olleet mukana hylkäämässä sen hakemusta. Mielestäni Taiwanin 23 miljoonalla asukkaalla on kuitenkin oikeus Maailman terveysjärjestön tarjoamaan turvallisuuteen ja suojeluun, vaikkakin asialla on myös toinen puoli: me tarvitsemme myös Taiwanin tarjoamaa tietämystä ja kokemusta – ja jopa taloudellisia varoja. On täysin käsittämätöntä, että Taiwanin pyyntö hylätään kerta toisensa jälkeen. En mitenkään halua kyseenalaistaa "yhden Kiinan" politiikkaa, mutta tällä ei olekaan mitään tekemistä sen asian kanssa. Taiwan osallistuu nykyään jo moneen kansainvälisen yhteistyön osa-alueeseen. Se on esimerkiksi Maailman kauppajärjestön jäsen, se osallistuu APEC-foorumin puitteissa tehtävään talousyhteistyöhön ja on myös jäsenenä muissa kansainvälisissä järjestöissä. Samaan aikaan esimerkiksi the Holy See -järjestö, Maltan ritarit, Punainen Risti, Punainen Puolikuu ja jopa Parlamenttienvälinen liitto (IPU) ovat saaneet tarkkailija-aseman Maailman terveysjärjestössä. Tästä syystä Taiwanin syrjäyttäminen on täysin järjetöntä. Pyydänkin neuvoston puheenjohtajavaltiota ja komissiota taivuttelemaan jäsenvaltiot myöntämään Taiwanille ensi vuonna tarkkailija-aseman Maailman terveysjärjestössä. 
Raül Romeva i Rueda,
   . Arvoisa puhemies, Kiinalla on itse asiassa olennainen asema niin Euroopan ulkopolitiikassa kuin Euroopan kauppapolitiikassa. Euroopan unionin onkin tärkeää varmistaa, että se parantaa Kiinaa koskevalla toimintapolitiikallaan osaltaan sosiaali- ja ympäristöpoliittisten sekä ihmisoikeuksiin liittyvien vaatimusten noudattamista ja että se ei vaaranna alueen vakautta eikä turvallisuutta. 
Tässä yhteydessä minun on myönnettävä, että jotkin Kiinan viranomaisten viimeaikaisista toimista – kuten Taiwanin osalta hyväksytty antiseparatistinen laki – ovat huolestuttavia. 
Meidän on myös muistettava, että Euroopan unioni voi hyväksyä Kiinan ja Taiwanin välillä tehtävän sovinnon ainoastaan siinä tapauksessa, että se on osapuolten välisen rauhanomaisen vuoropuhelun tulos ja että siinä kunnioitetaan erityisesti Taiwanin edistymistä demokratiakehityksessä.
Kuten asevientikiellon osalta jo aiemmin todettiin, meidän on lisäksi muistettava, että vientikielto on pidettävä voimassa ainakin siihen saakka, kunnes ihmisoikeuskysymyksissä saavutetaan merkittävää kehitystä – ja tämä koskee myös Tiibetin tilannetta – kunnes Tiananmenin tapahtumista on esitetty riittävä selvitys, ja, mikä mielestäni tärkeintä, kunnes aseiden vientiä koskevista Euroopan unionin käytännesäännöistä tulee oikeudellisesti sitova säädös.
Haluankin kehottaa neuvoston edustajaa kertomaan meille elokuussa ilouutisen siitä, että neuvosto on hyväksynyt käytännesääntöjen osalta oikeudellisesti sitovan säädöksen. Sen uutisen kaikki täällä parlamentissa ottavat varmasti lämpimästi vastaan. 
Erik Meijer,
   .  Arvoisa puhemies, ryhmäni on jo pitkään suhtautunut suorasukaisesti Kiinan kansantasavaltaan ja Taiwanin saaren hallitukseen. Tämä johtuu siitä, että kansa ajoi pois vuonna 1949 vanhan ja taitamattoman joukon keinottelijoita, jotka eivät kyenneet tarjoamaan ratkaisua köyhyyteen ja epäoikeudenmukaisuuteen. Tämä olikin aivan oikea ratkaisu. Kyseinen joukkio pakeni saarelle, jossa useimmat ihmisistä eivät tunteneet olevansa kiinalaisia ja joka vuoteen 1945 saakka ei ollut kuulunut pitkiin aikoihin Kiinalle. Kyseiset keinottelijat perustivat saarelle sotilasdiktatuurin ja yrittivät tehdä iskuja Manner-Kiinaan, mikä johti lopulta siihen, että saari menetti kansainvälisen tunnustuksensa, ja se heitettiin ulos Yhdistyneistä Kansakunnista.
Samaan aikaan Manner-Kiinassa tehtiin maaseudun teollistamisen ja maatalouden laajamittaisen uudelleenjärjestelyn kaltaisia mielenkiintoisia kokeiluja. Tehtaiden, rautateiden ja patojen avulla maa lähti kehittymään. Valitettavasti näiden kokeilujen – kuten "The Great Leap Forward" (Suuri hyppy eteenpäin) -ohjelman ja kulttuurivallankumouksen – aikana tehtiin kokemattomuuden vuoksi paljon virheitä, jotka vaativat monen ihmisen hengen. Se näytti silloin olevan hinta, joka kiinalaisten oli maksettava vauraasta tulevaisuudestaan.
Nykyään vallankumouksellisen hallituksen perillisten johtama Kiina on yhä maa, jolla on tulevaisuus, mutta poliittinen suhtautumisemme Kiinaan on muuttunut täysin. Räjähdysmäisestä kasvusta huolimatta kansantasavallassa kärsitään erittäin selkeästä eriarvoisuudesta, ja kuolemanrangaistus on yhä käytössä. Maa ei kehity demokraattiseen suuntaan eikä siellä ole järjestäytymisvapautta. Tämänhetkinen yhteiskuntamalli muistuttaa niitä malleja, joista Etelä-Koreassa ja Taiwanissa on täysin perustellusti luovuttu.
Taiwan on kehittynyt sotilasdiktatuurista demokratiaksi, jota voidaan yhä paremmalla syyllä verrata Eurooppaan ja Japaniin. Se pyrkii muuttumaan ei-kiinalaiseksi demokratiaksi eli siis itsenäiseksi Taiwaniksi. Etsiessämme ratkaisua 56 vuotta jatkuneeseen hajaannukseen kansainvälisesti kiinalaiseksi tunnustetulla maaperällä meidän on otettava nämä uudet tapahtumat huomioon. Vain sillä tavoin voimme auttaa löytämään rauhanomaisia ratkaisuja tulevaisuutta varten. 
Bastiaan Belder,
   .  Arvoisa puhemies, liennytys Kiinan ja Taiwanin välisissä suhteissa voisi huomattavasti auttaa parantamaan Kaukoidän turvallisuustilannetta, joka näyttää tällä hetkellä olevan hataralla pohjalla. Neuvoston ja komission on kiireellisesti saatava Pekingin ja Taipein väliset suhteet asiallisemmalle tasolle. Euroopan vahva kaupankäyntiasema molempiin maihin nähden tarjoaa tähän objektiivisen tilaisuuden, mutta se merkitsee myös sitä, että kyseisen toiminnan on oltava omien etujemme mukaista. On selvää, että neuvoston ehdottomasti ennenaikainen aikomus poistaa kansantasavaltaa koskeva asevientikielto on Kiinan hiljattain säätämän antiseparatistisen lain ohella lisännyt valtavasti alueen jännitteitä. On vaikea sanoa, mistä on huutavin pula: strategisesta ajattelusta vai huolestuttavasta määrästä suoraa diplomaattista vuoropuhelua Euroopassa – transatlanttisista neuvotteluista puhumattakaan. Toivon, että neuvosto luopuu tästä vaarallisesta lähestymistavasta Ison-Britannian puheenjohtajakaudella. Jos Euroopan unioni haluaa ottaa kantaakseen strategisen vastuunsa Kaukoidästä, sen on tuettava joustavia Taiwaninsalmen ylittäviä suhteita.
Aika ei ole pysähtynyt myöskään Taiwanissa. Se on kehittänyt omaa kansallista identiteettiään jo vuosien ajan ja edennyt merkittävästi demokratiakehityksen luomisessa. Molemmat seikat vaikuttavat pohjimmiltaan Taiwanin nykyisiin selkkauksiin. Taiwanilaiset ovat myöskin ja täysin ymmärrettävästi hyvin tietoisia Hongkongin viimeaikaisista tapahtumista. Neuvosto ja komissio eivät ilmeisestikään jätä Taiwania huomiotta kaupallisesti, mutta ne jättävät sen valitettavasti ilman diplomaattista huomiota. Siksi annan mielelläni kannatukseni päätöslauselmaesityksen 9 kohdalle. Kehotan teitä kannattamaan tarkkailija-aseman myöntämistä taiwanilaisille Maailman terveysjärjestössä ja antamaan 23 miljoonalle taiwanilaiselle äänen ja kasvot kansainvälisillä areenoilla. Näin Euroopan unioni voi auttaa rakentamaan Kiinassa kipeästi kaivattua eri kansanryhmien välistä vuoropuhelua. 
Konrad Szymański,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja Alexander, Kiinan kansantasavallan ilmoitus "antiseparatistisesta laista" on käännekohta Kaukoidän turvallisuuskehityksessä. Hyväksymällä lain, joka loukkaa räikeästi kansainvälistä lainsäädäntöä, Kiinan kansantasavalta on tehnyt muulle maailmalle selväksi, että Pekingin hallitus ei ole muuttumassa maltillisemmaksi, kuten toivottiin, vaikka Kiina on antanut markkinavoimille luvan toimia joillakin maan talouden osa-alueilla, ja länsimaista on tullut avomielisempiä suhteissaan Kiinaan.
Kiina tietää, että taiwanilaiset eivät koskaan vapaaehtoisesti hyväksy maiden yhdistymistä, joten se valmistelee aseellista hyökkäystä tähän demokraattiseen ja vauraaseen maahan. On täysin meidän tehtävänämme määritella, miten tämä prosessi etenee; se alkoi asevarustelumenojen lisäämisestä ja johti edellä mainitun lain säätämiseen. Kyseinen laki on vähintäänkin pöyristyttävä, ja se on puolestaan vaikuttanut suoraan siihen, että Taiwania kohti on suunnattu 600 mannertenvälistä ohjusta.
Olemme jo saaneet kuulla joidenkin EU:n jäsenvaltioiden reaktioita. Tämän provosoivan prosessin aikana Kiinan kanssa eniten kauppaa käyvän jäsenvaltion eli Ranskan presidentti ilmoitti, että asevientikieltoa Kiinaan ei ole enää mitään syytä pitää yllä ja että asevientikielto on vihamielisyyden ilmaus. Saksan liittokansleri on myötäillyt hänen mielipiteitään. Tämä on kaikkein huonoin ratkaisu: jos noudatamme tätä neuvoa, toimitamme aseita maahan, joka tuo avoimesti ilmi vihamieliset aikomuksensa naapureitaan kohtaan.
Euroopan on reagoitava toisenlaisella tavalla tähän "antiseparatistiseen lakiin". Euroopan on pidettävä asevientikielto voimassa ja tehostettava politiikkaa, jolla se tukee aktiivisesti Taiwanin asemaa kansainvälisillä areenoilla tiiviissä yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa. Tähän mennessä tavoitteenamme on ollut säilyttää nykytilanne ennallaan, mutta Kiinan kansantasavalta on tehnyt sen yksipuolisesti mahdottomaksi.
Haluaisin vielä lopuksi esittää kommentin, joka tuli mieleeni keskustelua kuunnellessani ja jota ei pidä ottaa liian vakavasti. Jos totalitaaristen järjestelmien ylistys kiellettäisiin koko EU:ssa, en usko, että entisistä kommunistimaista tulleet euroedustajat pysyisivät päivääkään poissa vankilasta, ja parlamentissamme olisi 50 jäsentä vähemmän. 
Fernand Le Rachinel (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tiedämme, että Kiinalla on Pohjois-Koreaa koskevan vaikutusvaltansa vuoksi avaimet kyseisen maailman alueen rauhaan. Kommunistisen Kiinan yhä vihamielisempi suhtautuminen Taiwaniin muodostaa kuitenkin uhan tälle rauhalle, ja asiaa vakavoittaa vielä se, että maan johdolla Pekingissä on ydinaseita käytössään. Maan johto ei vuoden 1949 jälkeen ole koskaan luopunut toivosta liittää Taiwan Kiinaan. Taiwanista on kuitenkin sen kansalaisten rohkeuden ansiosta tullut yksi Tyynenmeren dynaamisimmin kasvavista talouksista ja demokratian mallioppilas alueella, jolla on vallassa yhä monia totalitaarisia hallituksia.
Tällaista vihamielisyyttä ei lievennetä eräiden eurooppalaisten poliittisten johtajien esittämillä epämääräisillä kompromissiyrityksillä. Niitä on esittänyt etenkin Jacques Chirac, joka jopa kutsui Kiinan kommunistisen diktaattorin vierailulle linnaansa. Ainoastaan luja ja päättäväinen asenne saa Pekingin viranomaiset tekemään kompromisseja ja varsinkin tunnustamaan taiwanilaisten itsemääräämisoikeuden. Niin kauan kuin viranomaiset eivät näin tee, Euroopan unionin jäsenvaltioiden on pidettävä kommunistista Kiinaa koskeva asevientikielto voimassa. Jos maidemme hallitukset päätyisivät erilaiseen poliittiseen ratkaisuun, ne pettäisivät vapauden ja demokratian arvot, joilla hallitukset ovat aina niin ylvästelleet, ja vaarantaisivat lisäksi vakavasti Kaukoidän vakauden. 
Ursula Stenzel (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa istuntoa johtanut neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olen iloinen Kaukoidän turvallisuutta koskevasta päätöslauselmasta ja varsinkin siitä laajasta yksimielisyydestä, jolla kaikki ryhmät ovat sitä tukeneet. Päätöslauselmassa määritetään myös poliittiset puitteet valtuuskuntamme Korean-matkalle, joka alkaa huomenna ja jonka johtajana minulla on kunnia toimia. Vaikka alueelle on jo tehty kaksi erityismatkaa, tämänkertainen matka on ensimmäinen, joka suuntautuu hiljattain perustetun Korean niemimaan parlamentaarisen valtuuskunnan ansiosta sekä Pohjois- että Etelä-Koreaan.
Poliittisesti ajatellen matka on osoitus parlamentin halusta saada Euroopan unionille vaikutusvaltaa alueella seitsemäntenä neuvottelukumppanina kuuden osapuolen välisissä neuvotteluissa. On myös etumme mukaista, että Pohjois-Korea marssii ulos eristyksestään, jotta EU voi antaa sille sen tarvitsemaa humanitaarista apua. Pohjois-Korean paluu neuvottelupöydän ääreen, maan nykyisten ydinaseiden riisunta ja uusia ydinaseita koskevista suunnitelmista luopuminen ovat välttämättömiä edellytyksiä Koreoiden lähentymiselle ja alueen liennytyksen lisäämiselle, mutta ne ovat myös Pohjois-Korean edellytys lisäavun saamiseen Euroopalta.
Meille tarjoutuu lisäksi tilaisuus tavata ulkopolitiikan edustajia Kiinan kansankongressista, ja päätöslauselman tärkeimmät kohdat ovat poliittisena ohjenuoranamme tässäkin tapaamisessa. Tärkeimpänä pyrkimyksenämme on saada Kiinan kansantasavalta käyttämään ponnekkaasti vaikutusvaltaansa Pohjois-Koreaan, jotta se muuttaisi suhtautumistaan ja nimeäisi päivän, jolloin kuuden osapuolen välisiä neuvotteluja jatketaan, sillä ne tekevät poliittisen ratkaisun mahdolliseksi. Tämä on se päämäärä, jonka palvelukseen me Euroopan parlamentin jäsenet asetamme suosiollisen myötävaikutuksemme. 
Alexandra Dobolyi (PSE ).
   Haluan vedota kaikkien niiden maiden hallituksiin, joissa alueelliset kysymykset aiheuttavat yhä ristiriitoja, että ne ratkaisisivat riitansa mahdollisimman pikaisesti kahdenvälisissä neuvotteluissa. On niiden kaikkien etujen mukaista varmistaa, että Kaukoidän tilanne pysyy rauhallisena ja kehitys kulkee eteenpäin. Alueella vielä tänäänkin vallitsevat erimielisyydet toiseen maailmansotaan liittyvistä kysymyksistä osoittavat, että alueen on hyväksyttävä oma historiansa ja tehtävä sovinto sen kanssa. Yksi alueen turvallisuuteen liittyvistä kysymyksistä on Kiinan tasavallan maaliskuussa 2005 hyväksymä "antiseparatistinen" laki. Alueen nykytilanteen säilyttäminen on mielestäni tärkeää, ja kannatan ongelman rauhanomaista ratkaisua osapuolten välisen vuoropuhelun avulla "yhden Kiinan" periaatetta noudattaen.
Olin täysin tyrmistynyt Pohjois-Korean ilmoitettua helmikuussa 2005, että sillä on ydinaseita, että se vetäytyy pois ydinsulkusopimuksen piiristä ja että se keskeyttää kuuden osapuolen väliset neuvottelut määräämättömäksi ajaksi. Haluan tähdentää, että monenväliset, kuuden osapuolen neuvottelut ovat yhä mielestäni tärkein foorumi ongelman ratkaisemiseksi ja että niiden perusteella on tehtävä periaatesopimus, jolla varmistetaan, että Korean niemimaalla ei ole ydinaseita. Toivon, että Pohjois-Korea tarkistaa kantaansa mahdollisimman pikaisesti, antaa asianmukaiset kansainväliset takuut ja palaa ydinsulkusopimuksen piiriin. 
Ģirts Valdis Kristovskis (UEN ). –
   Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, arvoisat neuvoston jäsenet, Euroopan unioni on aina painottanut demokratian ja vapaan oikeusvaltion edistämistä sekä ihmisoikeuksien maailmanlaajuista kunnioittamista. Näiden päämäärien pitäisi olla demokraattisen Euroopan tärkein strateginen tavoite ja moraalinen välttämättömyys unionin pyrkiessä kohti kansalaisyhteiskunnan ja demokraattisten instituutioiden tehostamista EU:n ulkopuolisissa maissa. Meidän olisikin arvioitava Euroopan unionin, Kiinan ja Taiwanin välisiä suhteita sekä Kaukoidän turvallisuustilannetta juuri näiden näkökohtien perusteella.
Vetoan teihin erityisesti siksi, että muistaisitte ne olosuhteet, joiden vallitessa asevientikielto Kiinaan otettiin käyttöön. Ei ole mikään salaisuus, että vientikielto on asekaupan kannalta käytännössä tehoton. Siksi sitä ei pitäisikään arvioida keinona rajoittaa aseiden leviämistä vaan yksinomaan Euroopan unionin poliittisena välineenä, jonka avulla arvioidaan Kiinan demokratia- ja ihmissoikeustilannetta. Toiveet asevientikiellon poistamisesta antavatkin ymmärtää, että komissio ei ole enää huolissaan demokratiaan, vapauteen, oikeusvaltioon ja ihmisoikeuksiin liittyvistä kysymyksistä Kiinassa. Onko asia todellakin näin? Eikö tämä ole tekopyhyyttä? Eivätkö komissio sekä liiketoimintamahdollisuuksia Kiinasta etsivät Ranskan, Saksan ja Alankomaiden hallitukset todellakaan näe, että toisinajattelijat vaiennetaan yhä Kiinassa, Falun Gong -järjestön kannattajia yhä vainotaan, demokratiaa ja vapautta rajoitetaan Hongkongissa, yli 700 kiinalaista ohjusta on suunnattu demokraattista Taiwania vastaan ja että autoritaarinen Kiina hyväksyi tänä keväänä lain, joka oikeuttaa sen tekemään sotilaallisen iskun Taiwanin kehittyvää demokratiaa vastaan?
Hyvät kollegat, Euroopan parlamentti saa jälleen kerran tilaisuuden merkitä pöytäkirjaan, että ajaessaan kapea-alaisia taloudellisia etuja eräät EU:n viranhaltijoista ja jäsenvaltioiden edustajista toimivat kaksinaismoralistisesti. He rohkaisevat Kiinaa ja osoittavat haluavansa jättää demokraattiset ihanteet huomiotta. Sen lisäksi, että tällainen suhtautuminen heikentää Kaukoidän turvallisuutta, se saattaa kääntyä itseämme vastaan tulevaisuudessa ja vaikuttaa haitallisesti jopa Euroopan turvallisuuteen ja vakauteen. 
Philip Claeys (NI ).
    Arvoisa puhemies, Kiina asetettiin asevientikieltoon vastalauseena Tiananmenin aukiolla vuonna 1989 mieltään osoittaneisiin opiskelijoihin kohdistuneesta verilöylystä. Onko Kiinassa sitä seuranneiden 16 vuoden aikana tapahtunut ihmisoikeuksien osalta mitään perustavanlaatuisia muutoksia? Ei yhtäkään. Itse asiassa Tiananmenin aukiolla komeilee yhä valtava muotokuva 1900-luvun suurimmasta massamurhaajasta Mao Tse-Tungista.
Tiananmenin aukiolla olleita ihmisiä on vangittuina vielä tänäänkin. He eivät itse asiassa ole ainoita poliittisia vankeja, sillä niin kutsuttu kansantasavalta on yhä yhden puolueen kommunistivaltio, jossa ei ole lainkaan ilmaisun-, lehdistön- tai uskonnonvapautta.
Vasta toissapäivänä pidätettiin esimerkiksi piispa Jia Zhiguo, Kiinassa maanalaisesti toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hän on viettänyt jo yli 20 vuotta elämästään vankilassa. Sen lisäksi, että Kiinan kansantasavalta loukkaa järjestelmällisesti ja jatkuvasti ihmisoikeuksia, se uhkaa myös alueen vakautta ja laajemminkin alueen rauhaa. Niin kutsuttu antiseparatistinen laki on kuin veitsi, jota pidetään Taiwanin kurkulla.
Euroopan unionissa käydään samaan aikaan sekä kuumina että kylminä. Yhtäältä painotetaan, että Kiinan ihmisoikeustilanteen on parannuttava, ja toisaalta pyritään vientikiellon poistamiseen, mikä on Kiinan hallitukselle viesti siitä, että sen ei tarvitse olla kovinkaan tarkka ihmisoikeuksista. Taiwanille annetaan hyvällä syyllä tunnustusta sen taloudellisesta menestymisestä, mutta Kiinalle ei toisaalta tehdä selväksi, että Taiwanin koskemattomuuden kyseenalaistaminen on tuomittavaa. Tällaisessa tilanteessa strategisen kumppanuuden Kiinan kanssa ei pitäisi olla päämäärä sinänsä, sen enempää kuin niin kutsuttu "yhden Kiinan" politiikkakaan.
Jos Taiwan joskus julistautuu virallisesti itsenäiseksi valtioksi, Euroopan on tunnustettava se viipymättä, ja jäsenvaltioidemme on luotava siihen diplomaattisuhteet. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat ja neuvoston puheenjohtajavaltion edustajat, kiinalaisvirkamiesten säännölliset vierailut Brysseliin ja Strasbourgiin sekä heidän tapaamisensa Euroopan parlamentin edustajien kanssa ovat osoitus kiinnostuksesta kehittää Kiinan ja Euroopan unionin välisiä suhteita.
Ne ovat samalla kuitenkin tuoneet esiin poliittisia erimielisyyksiä, jotka ovat johtamassa molemmat osapuolet hitaasti mutta varmasti väistämättömään ja sopusointuiseen symbioosiin, koska Kiinan kansantasavalta tarvitsee Euroopan unionia ja Euroopan unioni puolestaan Kiinaa. En myöskään usko, että Kiinan ja Intian rooli kansainvälisessä kaupassa muodostaisi meihin kohdistuvan uhan, kuten täällä hiljattain istuntoa johtanut neuvoston puheenjohtaja Tony Blair väitti puhuessaan ensimmäisen kerran parlamentille. Voitaisiin päinvastoin väittää, että meille tarjoutuu nyt oiva tilaisuus lähentää kansoja toisiinsa kaikilla yhteistyön eri osa-alueilla ja käydä ystävällishenkistä kilpailua. Meillä on todellakin ainutkertainen tilaisuus, jonka aikana kaikkien osapuolten lähentyminen toisiinsa tarjoaa ratkaisuja jopa avoinna oleviin kysymyksiin, kuten Kiinan ja siitä eroamaan pyrkivän Taiwanin kysymykseen, Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen asettaman, Kiinaa koskevan asevientikiellon poistamiseen sekä lääke- ja elektroniikkateollisuudessa ja tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa esiintyvän laittoman ja mielivaltaisen tavaraviennin lakkauttamiseen.
Ei ole yllättävää, että kiinalaiset yrittävät päästä umpikujistaan sovintoratkaisuun. Kiina on lisäämässä ja laajentamassa nopeaan tahtiin kahdenvälisiä suhteitaan maailman valtioihin kuten Yhdysvaltoihin, Latinalaiseen Amerikkaan ja Eurooppaan. Onko tämä riittävää, vai tarvitaanko Euroopan unionin taholta koordinoitua toimintaa, jotta näistä tavoitteista tulee yhteisiä ja yhtenäisiä?
Yksi tärkeistä tavoitteista saavutettiin viime viikolla, kuten juuri kuulimme. Euroopan komission varapuheenjohtajan Jacques Barrot’n allekirjoittama "avoin taivas" -yhteistyösopimus, joka lisää lentovuoroja Euroopan unionin ja Pekingin välillä, on esimerkki hyväntahtoisuudesta. Euroopan unionin onkin nopeutettava menettelyjä Kiinan kanssa avoinna olevien kysymysten ratkaisemiseksi. Tuuli on nousemassa arvaamattomiin nopeuksiin, minkä jälkeen ainoastaan Kiinan muuri voi pitää kurissa tämän Kiinan kansantasavallasta nousevan taifuunin.
Lopuksi toivon, että Lontoolla on yhtä hyvä onni vuonna 2012 järjestettävien olympialaisten osalta kuin Ateenalla vuoden 2004 olympialaisten osalta, vaikka Lontoo suhtautuikin niihin epäileväisesti. Toivotan onnea myös siksi, että Iso-Britannia kykenee lujittamaan suhteita vielä entisestään Pekingissä vuonna 2008. 
Libor Rouček (PSE ).
    –  Hyvät kollegat, Euroopan arvostelijat väittävät usein, että se on vajonnut liikaa itseensä, että se panee naapurimaidensa tapahtumat tarkkaan merkille mutta jättää maailman muiden osien, kuten Itä-Aasian, ongelmat huomiotta. Uskon, että tämänpäiväinen keskustelu osoittaa asian olevan aivan päinvastoin, että olemme erittäin hyvin tietoisia Itä-Aasiassa esiin nousevista haasteista, Kiinan merkityksen kasvusta sekä Japanin, Pohjois-Korean ja Etelä-Korean asemasta ja tietenkin Itä-Aasiassa vallitsevista turvallisuusongelmista.
Olen Kiinan osalta täysin samaa mieltä neuvoston puheenjohtajuutta parhaillaan hoitavan Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa siitä, että maailmanlaajuista vuoropuhelua on lisättävä, että Eurooppa ja Kiina ovat maailmanlaajuisia yhteistyökumppaneita ja että niiden on yhdessä vastattava muun muassa turvallisuuden, energiaturvallisuuden ja ilmastonmuutoksen asettamiin maailmanlaajuisiin haasteisiin. Olen myös sitä mieltä, että tämä vuoropuhelu ja kumppanuus säilyy puitesopimuksessa ja että se todella pikemminkin vie eteenpäin ihmisoikeuksia koskevaa vuoropuhelua kuin tekee sen mahdottomaksi. Aiemmat puhujat ovat jo maininneet Taiwanin ja Etelä-Korean. Nämä kaksi maata ovatkin erinomaisia esimerkkejä siitä, miten totalitaarisesta ja autoritaarisesta maasta voidaan vähitellen rakentaa demokratia. Voisimme mielestäni saavuttaa saman tuloksen tehostamalla ihmisoikeuskysymyksissä käymäämme vuoropuhelua Kiinan kanssa. 
Aloyzas Sakalas (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tänään käsittelemämme toimintapolitiikka on ehkä paras, mitä tällaisena aikana voi olla. Puheenvuoroni aluksi aion käsitellä poliittista taustaa.
Politiikkamme perustuu "yhden Kiinan" periaatteeseen, mutta tämä periaate on riistänyt Taiwanin kansalta jälleen yhden perustavanlaatuisen periaatteen: itsemääräämisoikeuden periaatteen. Voisin ehkä ymmärtää EU:n käytännöllistä lähestymistapaa, jos se ei olisi niin valikoiva: emmehän esimerkiksi ole koskaan puhuneet "yhden Korean" periaatteesta.
Seuraava huomautukseni koskee Kiinan ja Taiwanin yhteensoveltuvuutta. Minun on vaikea kuvitella, että kaksi valtiota, joilla on niin yhteensopimattomat poliittiset järjestelmät, voisivat olla saman poliittisen sateenvarjon alla. Meillä on kaksi vaihtoehtoa: joko meidän on tarkistettava "yhden Kiinan" periaatetta ja muutettava politiikkaamme sen suhteen, tai odotettava epämääräisen ajan verran, että Kiina itse muuttuu demokraattiseksi valtioksi, jossa vallitsee monipuoluejärjestelmä ja jossa kunnioitetaan oikeusvaltioperiaatetta sekä ihmisoikeuksia.
Toimintapolitiikkaa koskeva ehdotus perustuu toiseen vaihtoehtoon, mutta se ei ole millään muotoa paras valinta. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää parlamentin jäseniä heidän monipuolisista ja ajatuksia herättävistä puheenvuoroistaan tässä tärkeässä ja ajankohtaisessa keskustelussa. Kiitän myös arvoisaa komission jäsentä hänen tänään parlamentissa käyttämästään ylevämielisestä tervetuliaispuheenvuorostaan ja odotan lisäksi innokkaasti tulevina viikkoina ja kuukausina käytäviä muita keskustelujamme.
Vastaan ensin viimeisen tunnin aikana esitettyihin tärkeimpiin näkökohtiin. Jäsen Jarzembowski puhui EU:n ja Japanin välillä hiljattain järjestetyn kokouksen tärkeydestä. Olemme epäilemättä iloisia suhteistamme Japaniin ja tietenkin Kiinaan, ja teemme työtä niiden lujittamiseksi. Jäsen Jarzembowski puhui viisaasti alueella tarvittavasta jatkuvasta yhteisymmärryksestä ja sovintohengestä.
Jäsen Ford puolestaan käsitteli keskinäisiä riippuvuussuhteita, jotka ovat epäilemättä yksi globalisoituvan maailman tunnusmerkeistä. Hän otti puheeksi myös asevientikiellon, kuten useat muutkin puhujat, esimerkiksi jäsen Szent-Iványi, jäsen Romeva i Rueda, jäsen Belder ja jäsen Kristovskis. Käsittelenkin seuraavassa hetken aikaa tästä asiasta esitettyjä kysymyksiä.
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, Eurooppa-neuvosto ilmoitti Euroopan unionin asettaman asevientikiellon tarkistamisesta joulukuussa 2003, ja tarkistustyö jatkuu parhaillaan. Kesäkuussa Eurooppa-neuvosto muistutti myös 16. ja 17. joulukuuta 2004 antamistaan päätelmistä ja kehotti neuvostoa jatkamaan työtään siltä perustalta. Päätökselle ei ole asetettu määräpäivää. Neuvosto oli myös iloinen Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa aloitetusta Aasiaa koskevasta strategisesta vuoropuhelusta. Odotamme innokkaasti, että voimme viedä tätä asiaa eteenpäin oman puheenjohtajakautemme aikana.
EU:n Kiinaa koskevan asevientikiellon purkamisesta ei ole vielä tehty päätöstä. Kuten jo totesin, joulukuussa 2003 aloitettu tarkistustyö on vielä kesken. Joulukuussa 2004 antamissaan päätelmissä neuvosto muistutti niiden käytännesääntöjen perusteiden merkityksestä, jotka myös useat jäsenet ovat täällä tänään maininneet ja joita ovat muun muassa ihmisoikeuksia, alueellista vakautta ja turvallisuutta sekä ystävällismielisten ja liittolaismaiden kansallista turvallisuutta koskevat perusteet.
Jäsen Szent-Iványi otti myös puheeksi Euroopan unionin suhtautumisen siihen, että Taiwan osallistuu Maailman terveysjärjestön toimintaan. Taiwanin jäsenyys Maailman terveysjärjestössä (WHO) on ongelmallinen. WHO on Yhdistyneiden Kansakuntien erityisjärjestö, jonka jäsenyys siis edellyttää itsenäisen valtion asemaa. Taiwanin tarkkailija-asemasta näyttäisi olevan vain vähän hyötyä maan kansanterveydelle, koska Maailman terveysjärjestön ja Taiwanin välillä on jo olemassa epävirallista tiedonvaihtoa. Euroopan unioni toi julki suhtautumisensa Taiwanin osallistumiseen vuonna 2004 pidetyssä Maailman terveyskokouksessa. Irlanti puolestaan antoi EU:n puheenjohtajavaltiona julkilausuman, jossa kannatettiin voimakkaasti WHO:n perussääntöön sisällytettyä periaatetta, jonka mukaan mahdollisimman hyvän terveydentilan omaaminen on jokaisen ihmisen perusoikeus. Irlanti esitti myös toivovansa, että kaikki osapuolet kehittäisivät joustavasti järjestelmiä, joiden avulla Taiwanin lääkintä- ja terveysviranomaiset voivat osallistua kyseisiin toimintoihin. Tämänvuotisessa Maailman terveyskokouksessa asiasta ei äänestetty yleisvaliokunnassa, mutta käsityksemme mukaan WHO:n sihteeristö ja Kiina ovat hiljattain allekirjoittaneet yhteistoimintasopimuksen WHO:n asiantuntijavaihdosta Taiwanin kanssa.
Jäsen Meijer esitti omia näkemyksiään Tšiang Kai-šekistä ja hänen seuraajistaan Taiwanissa. Haluan tässä vain toistaa avauspuheenvuorossa esittämäni näkökohdan, jonka mukaan Taiwan on nykyään tietenkin täydellinen demokratia.
Jäsen Szymański ja jäsen Dobolyi puhuivat Kiinassa hiljattain hyväksytystä antiseparatistisesta laista. Mainitsenkin tässä vielä muutaman sanan Kiinan ja Taiwanin suhteista sekä Taiwaninsalmen ylittävistä jännitteistä. Euroopan unioni ja neuvosto pitävät rauhan ja vakauden säilyttämistä Taiwaninsalmen alueella erittäin tärkeänä; tämä on koko alueen ja todellakin myös muun maailman kannalta tärkeää. Taiwanin kysymykseen olisi löydettävä rauhanomainen ratkaisu rauhanomaisissa neuvotteluissa, kuten jo totesinkin. Olemme tyytyväisiä kaikkiin toimiin, joilla osapuolet pyrkivät lieventämään jännitteitä. Tällaisia toimia ovat esimerkiksi – kuten avauspuheenvuorossani jo mainitsinkin – Taiwaninsalmen ylittävät charterlennot ja Taiwanin oppositiopuolueiden vierailut mantereelle. Toivomme, että osapuolet voivat löytää molempia tyydyttävän perustan rauhanomaisen vuoropuhelun jatkamiselle ja välttävät ryhtymistä yksipuolisiin toimiin, jotka saattavat lisätä jännitteitä.
Luxemburg antoi tänä vuonna puheenjohtajakautensa aikana kaksi julkilausumaa Taiwaninsalmen rantavaltioiden suhteista. Helmikuussa annettiin julkilausuma, jossa iloittiin kiinalaisten uudenvuodenjuhlien aikaan järjestettävien, Taiwaninsalmen ylittävien charterlentojen osalta saavutetusta yhteisymmärryksestä. Maaliskuussa annettiin Luxemburgin puheenjohtajakauden toinen julkilausuma sen jälkeen, kun Kiina oli julkistanut antiseparatistisen lakinsa, joka on herättänyt paljon arvostelua tänä iltapäivänä käymässämme keskustelussa. Kyseisessä julkilausumassa oltiin huolestuneita siitä, että laissa viitataan muiden kuin rauhanomaisten keinojen käyttöön. Julkilausumassa pyydettiin kaikkia osapuolia välttämään ryhtymistä yksipuolisiin toimiin, jotka saattavat synnyttää uusia jännitteitä, ja kannustettiin molempia osapuolia laatimaan aloitteita, joilla edistetään vuoropuhelua ja keskinäistä yhteisymmärrystä.
Euroopan unionin korkea edustaja Javier Solana kertoi Kiinan ulkoministeri Lille 17. maaliskuuta lähes välittömästi lain hyväksymisen jälkeen järjestetyssä yhteisessä tapaamisessa, että Euroopan unioni on huolestunut joistakin antiseparatistisen lain näkökohdista. Javier Solana myönsi, että laissa on myönteisiäkin kohtia ja antoi vankan tukensa vaatimukselle molemminpuolisesta vuoropuhelusta ja yhteistyöstä Taiwaninsalmella. Hän teki kuitenkin selväksi, että viittaukset mahdollisuuteen ratkaista kysymys myös muiden kuin rauhanomaisten keinojen avulla ovat ristiriidassa Euroopan unionin politiikan kanssa. Hän selvensi jälleen kerran EU:n suhtautumista asiaan: tärkeintä on "yhden Kiinan" politiikan täysi tukeminen, ja toiseksi tärkeintä on ratkaista tilanne vuoropuhelun ja rauhanomaisten keinojen avulla.
Jäsen Stenzel kertoi meille huomenna alkavasta matkastaan Korean niemimaalle, mihin myös jäsen Mavrommatis viittasi puheenvuorossaan. Toivotan jäsen Stenzelille ja hänen kollegoilleen onnea tässä tärkeässä työssä ja odotan innokkaasti saavani häneltä täydellisen selvityksen hänen toimistaan hänen palattuaan matkaltaan.
Jäsen Rouček kertoi Euroopan unionia arvosteltavan toisinaan siitä, että se on vajonnut liiaksi itseensä. Voin vain todeta, että kyseisen arvostelun esittäjien olisi kannattanut olla todistamassa tänä iltapäivänä käymämme keskustelun mittasuhteita ja avuja. Olenkin iloinen siitä, että jäsen Rouček kannattaa toimintamme lähtökohtia, joissa tunnustetaan, että Euroopan on katsottava ulospäin ja otettava aktiivisesti vastaan haasteet ja mahdollisuudet, joita globaalistuva nykymaailmamme tarjoaa.
Jäsen Kristovskis ja jäsen Claeys ottivat aiheellisesti esiin Kiinan ihmisoikeuskysymyksen. Voin vakuuttaa heille molemmille, että Euroopan unioni ottaa esiin useita ihmisoikeusongelmia Kiinan hallituksen kanssa käytävissä neuvotteluissa ja kahdesti vuodessa Euroopan unionin ja Kiinan välisessä vuoropuhelussa, jossa korkean tason edustajat vaihtavat säännöllisesti näkemyksiään. Viimeisin neuvottelukierros järjestettiin helmikuussa Luxemburgissa, ja seuraava järjestetään tänä syksynä Pekingissä. Euroopan unioni keskustelee ihmisoikeuskysymyksistä säännöllisesti kiinalaisten kumppaniensa kanssa kaikkein korkeimmalla tasolla myös muissa yhteyksissä. Lisäksi Euroopan unioni rahoittaa Kiinassa toteutettavia ihmisoikeushankkeita.
Haluan lopuksi todeta vielä muutamia asioita. Kiina on asettanut tämänhetkiseksi tavoitteekseen saavuttaa vuoteen 2050 mennessä saman tulotason henkeä kohden kuin nykyisissä teollisuusmaissa. Tämän talousmahdin merkittävä kehitys oli oikeastaan lähtökohtana avaamalleni keskustelulle. Samaa asiaa käsitteli myös oman puheenvuoroni jälkeen esiintynyt komission jäsen. Vaikka Kiina ei saavuttaisikaan kunnianhimoista tavoitettaan, sen taloudellisten ja kaupallisten siteiden kehitys on peruuttamatonta. Kiinassa ollaan myös hyväksymässä taloudellisen vahvuuden mukanaan tuoma vastuu. Sillä on tältä osin enemmän vaikutusvaltaa maailmassa kuin WTO:lla, G8-mailla ja Yhdistyneillä Kansakunnilla. Tämä on kaikki vain hyvästä. Monet ilmastonmuutoksen kaltaisista nykyisistä ongelmistamme, jotka nousevat selvästikin merkittävään asemaan Gleneaglesissa lähipäivinä käytävissä neuvotteluissa, voidaan ratkaista ainoastaan kaikkien osapuolten yhteisellä toiminnalla.
Neuvosto on erittäin kiinnostunut tukemaan Kiinan menestyksekästä muuttumista vakaaksi, vauraaksi ja avarakatseiseksi maaksi, jossa omaksutaan täysin vapaiden markkinoiden ja oikeusvaltion periaatteet. Tästä syystä Euroopan unioni on vahvasti sitoutunut Kiinan-politiikkaansa. Tästä sitoutumisesta on hyötyä molemmille osapuolille, eikä se rajoitu vain kauppakysymyksiin. Eurooppalainen Galileo-ohjelma tarjoaa Kiinalle erittäin tarkkoja maailmanlaajuisia satelliittinavigointipalveluja, joita Kiina on innostunut kehittämään yhdessä Euroopan unionin kanssa. Lokakuussa 2003 allekirjoitettiin yhteistyösopimus, jossa Kiina sitoutuu myöntämään 200 miljoonan euron rahoitusosuuden ohjelmaan.
Emme tietenkään kuvittele yhteistyön olevan täysin yksimielistä, ja erimielisyyksiäkin varmaan ilmenee. Luotamme kuitenkin siihen, että meillä on Kiinaan riittävän vahvat suhteet voidaksemme yhdessä ratkoa näitä haasteita tulevina viikkoina, kuukausina ja jopa vuosina. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, tässä kiinnostavassa keskustelussa on tuotu esiin paljon erilaisia näkökohtia. Kiitän kaikkia parlamentin jäseniä heidän mielenkiintoisista puheenvuoroistaan. Niissä on keskitytty muutamiin aiheisiin.
Kollegani on käsitellyt lähes tyhjentävästi asevientikieltoa koskevia näkökohtia. Haluan ainoastaan vastata jäsen Jarzembowskille ja vakuuttaa, että oikeudellisesti sitovat käytännesäännöt ovat tavoitteenamme, vaikkakin sen saavuttaminen riippuu jäsenvaltioista.
Eräät parlamentin jäsenet totesivat puheenvuoroissaan, että olemme jättäneet ihmisoikeudet mainitsematta. Tämä ei yksinkertaisesti ole totta. Päinvastoin: ihmisoikeuksilla on tärkeä asema kaikessa poliittisessa vuoropuhelussamme, jossa niille on annettu suuri merkitys. Tapasin hiljattain ulkoministeri Lin ja olin myös johtotroikan mukana Kiinassa, jossa ihmisoikeuskysymys oli asevientikiellon ja joidenkin kauppakysymysten ohella tärkein puheenaihe. Toimme selkeästi julki – ja tämä merkittiin myös pöytäkirjaan – että kiinalaisten olisi jatkettava työtään esimerkiksi kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevaan kansainväliseen yleissopimukseen liittymiseksi ja Tiananmenin aukion mielenosoitusten jälkeen vangittujen henkilöiden vapauttamiseksi. Käymme kiinalaisten kanssa ihmisoikeuksista vuoropuhelua, jossa näitä aiheita voidaan käydä selkeästi läpi ja joka toivottavasti johtaa siihen, että Kiina ottaa ihmisoikeusasiat omakseen.
Haluaisin myös sanoa muutaman sanan Taiwanista. Euroopan unioni on puolustanut yksimielisesti "yhden Kiinan" politiikkaa, mikä merkitsee sitä, että emme tunnusta Taiwania itsenäiseksi valtioksi ja että meillä ei ole diplomaattisuhteita tai muitakaan virallisia poliittisia suhteita Taiwaniin. Kulttuuri- ja taloussuhteita meillä kuitenkin on Taiwaniin. Sen vuoksi ei ole meidän poliitikkojen asia vaan korkea-arvoisten virkamiesten asia lähteä Taiwaniin vaihtamaan mielipiteitä. Emme myöskään tue Taiwanin pyrkimyksiä liittyä kansainvälisten järjestöjen jäseneksi, koska jos jäsenyys edellyttää itsenäisenä valtiona olemista, ne ovat johdonmukaisen poliittisen linjamme vastaisia. Taiwanin liittyminen Maailman kauppajärjestöön oli sitä vastoin mahdollista, koska WTO edellyttää, että jokainen jäsen muodostaa erillisen tullialueen; tämä teki Taiwanin jäsenyyden mahdolliseksi.
EU on ottanut Kiinan ja Taiwanin välisessä ongelmassa molempien osapuolten osalta hyvin selkeän kannan vaatien johdonmukaisesti, että ongelma ratkaistaan rauhanomaisesti vuoropuhelun avulla, kuten jo totesinkin. Olimme – ja sanoimmekin olevamme – todella tyytyväisiä kuullessamme, että oppositiopoliitikot ovat ryhtyneet vuoropuheluun. Kerroimme kannustavamme heitä tekemään samoin myös kaikkien muiden poliitikkojen kanssa.
Yhdistyneisiin Kansakuntiin ja monenväliseen diplomatiaan liittyvä kysymys on kokonaisuudessaan erittäin tärkeä. Meillä on edessämme Yhdistyneiden Kansakuntien uudistus, jossa Kiinalla on erittäin painava sanansa sanottavanaan. Haluamme työskennellä mahdollisimman rakentavassa hengessä.
Suhtaudun suurella kunnioituksella jäsen Stenzelin ja hänen kollegoidensa kiinnostavaan virkamatkaan, joka suuntautuu Korean demokraattiseen kansantasavaltaan. Kuuden osapuolen välisten neuvottelujen jatkaminen on meidän kaikkien etujen mukaista. Me olemme tarvittaessa valmiina neuvotteluihin. Euroopan unionin ei tarvitse osallistua niihin, mutta olemme aina ilmoittaneet kaikille osapuolille, että jos meitä tarvitaan, olemme todellakin valmistautuneita ja valmiita neuvottelemaan.
Kiitän teitä kaikkia tästä varsin tyydyttävästä keskustelusta. Meidän on hyväksyttävä se tosiasia, että Kiina nousee joko meidän kanssamme tai meitä ilman. Meidän onkin keskitettävä kaikki tavoitteemme siihen, että Kiina marssii esiin avoimena yhteiskuntana, joka on sitoutunut oikeusvaltioperiaatteeseen niin maan sisällä kuin sen ulkopuolella, sekä valtiona, joka toimii niin alueellisen kuin maailmanlaajuisen turvallisuuden tasolla vastuullisesti ja – toivottavasti – tulevaisuudessa myös demokraattisesti. Kiina on tällä hetkellä erittäin tärkeällä sijalla maailmanlaajuisessa tarjontaketjussa, mikä merkitsee sitä, että EU:n on myös vahvistettava ja ajettava merkittäviä liiketoiminnallisia ja kuluttajien etuja. Meidän on vaikutettava uudistusprosessiin yhteiskunnan ja talouden kaikilla eri osa-alueilla. Tämä on tavoitteenamme kahdenvälisissä neuvotteluissamme, johtotroikan tapaamisissamme, eri kansainvälisissä järjestöissä ja Yhdistyneissä Kansakunnissa.
Puhemies.
   Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi viisi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä¹(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan 7. heinäkuuta 2005. 
Filip Andrzej Kaczmarek (PPE-DE ).
     Turvallisuus Kaukoidässä on erittäin tärkeää varsinkin niille ihmisille, joille alueen riittämätön turvallisuus aiheuttaa päivittäisiä kärsimyksiä. Pyydän parlamenttia kuvittelemaan, miltä tuntuisi olla Pohjois-Korean kansalainen, joka on tuomittu sietämään kommunistijohtajien oikkuja, miltä tuntuisi elää Taiwanissa ja kokea päivittäin Kiinan kansantasavallan antiseparatististen pyrkimysten uhka, tai miltä tuntuisi olla tiibetiläinen, joka on joutunut vähemmistöön omassa maassaan. Velvollisuutemme on auttaa niitä, jotka ovat vaarassa.
"Yhden Kiinan" politiikka on hyväksyttävää ainoastaan niin kauan kuin siihen ei liity Taiwanin kansan itsemääräämisoikeuteen liittyviä rikkomuksia eivätkä Taiwanin kansalaiset joudu kärsimään sen täytäntöönpanosta. Kiinan kansantasavalta saattaa olla talouskasvun osalta tiikerimaa, mutta demokratian kannalta se on kaikkea muuta. Alueellisen koskemattomuuden periaatetta olisi helpompi soveltaa, jos maa olisi oikeusvaltioperiaatetta noudattava demokraattinen valtio. Niin kauan kuin Kiinan kansantasavalta ei paranna ihmisoikeustilannettaan, kaikki sen Taiwaniin kohdistamat painostustoimet ovat tuomittavia.
Eurooppa on onnistunut voittamaan kylmän sodan poliittiset vaikutukset, mutta Aasia ei ole onnistunut voittamaan erään todellisen sodan – nimittäin Korean sodan – poliittisia, taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia. Vielä on ratkaisematta, oliko Pohjois-Korea sodan voittaja vai häviäjä, mutta häviäjiä olivat ainakin tavalliset ihmiset. Näillä ihmisillä on oikeus elää normaalia elämää sen sijaan, että he joutuvat elämään kommunistisen totalitarismin ulkomuseossa. 
Puhemies. 
    Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausuma maailmasta ilman miinoja. 
Douglas Alexander,
     Arvoisa puhemies, on kunnia saada avata keskustelu maailmasta ilman maamiinoja. Kansainvälisen miinanraivaustyön tukeminen on yksi Euroopan unionin tärkeimmistä prioriteeteista, ja olen vilpittömästi kiitollinen siitä, että Euroopan parlamentti on ponnistellut varmistaakseen, ettei aihe ole jäänyt pois kansainvälisestä keskustelusta.
Euroopan unionilla oli aktiivinen rooli jalkaväkimiinojen käytön, varastoinnin, valmistuksen ja kaupan kieltämistä ja niiden hävittämistä koskevan yleissopimuksen ensimmäisessä tarkistuskonferenssissa marraskuussa 2004. Konferenssi tunnetaan myös nimellä miinatonta maailmaa käsittelevä Nairobin huippukokous. Euroopan unioni pitää yleissopimuksen ensimmäistä tarkistuskonferenssia tärkeänä virstanpylväänä, jolloin voitiin arvioida mitä siihen mennessä oli saavutettu yleissopimuksen toimeenpanemiseksi ja mitä tarvitsee vielä tehdä, jotta sopimusvaltiot saadaan edelleen sitoutumaan jalkaväkimiinojen julmien vaikutusten lakkauttamiseen. 
Vaarana on, että keskustellessamme turvallisesti täällä Euroopan sydämessä – tai New Yorkissa tai Genevessä – unohdamme asian tärkeyden. Haluaisin siis aloittaa tämän iltapäivän keskustelun muistuttamalla ongelman laajuudesta ja vakavuudesta sekä siitä, miksi on niin tärkeää, että Euroopan unioni ja Euroopan parlamentti jatkavat johtavassa roolissa.
Arvioiden mukaan 15 000–20 000 ihmistä kuolee tai haavoittuu vuosittain maamiinojen vuoksi. Onnettomuuksia sattuu yli 80 maassa ympäri maailmaa, Angolasta Zimbabween, ja myös lähempänä meitä, Balkanilla. Hämmästyttävintä on, että tämä tarkoittaa yli 40 tapausta päivässä, mikä varmasti jokaisen täällä tänään olevan mielestä on täysin tuomittavaa. Suurin osa tapauksista sattuu maissa, joissa konflikti on jo ohi, mutta maamiinat eivät kuitenkaan tiedä, koska vihamielisyydet ovat loppuneet. Järkyttävä totuus on, että miljoonia jalkaväkimiinoja on vielä olemassa ja että jossain puolella maailmaa niitä vielä lasketaan maahan. Jalkaväkimiinat koettelevat köyhimpien maiden köyhimpiä ihmisiä, joilla on huonoimmat mahdollisuudet selviytyä uhasta ja jotka eniten tarvitsevat apuamme ja tukeamme. 
Jalkaväkimiinoja ei voi tarkkaan kohdentaa, joten ne ovat armottomia eivätkä tee eroa sotilaiden ja siviilien, aikuisten ja lasten välillä. Maamiinojen aiheuttamat vammat niille epäonnisille, jotka joutuvat kosketuksiin niiden kanssa, ovat todella kauheat. Tämä on tarkoituksenmukaista, sillä jalkaväkimiinat on suunniteltu pikemminkin vammauttamaan kuin tappamaan uhrejaan. Maamiinojen uhrit kärsivät kauheita kipuja, sillä he kirjaimellisesti räjähtävät palasiksi. Maamiinat yksinkertaisesti aiheuttavat puutetta, sattumanvaraisia kuolemia ja mittamaattoman suurta kärsimystä monille viattomille siviiliväestöille. 
Kansainvälisen yhteisön pitäisi siis toimia, ja Euroopan unionin olisi oltava ensimmäisten joukossa. Jalkaväkimiinat kieltävä Ottawan yleissopimus tai miinakieltosopimus on saanut valtavasti kansainvälistä tukea, ja sen allekirjoittaneita valtioita on jo 152. Paljon edistystä on tapahtunut näiden kauheiden aseiden poistamiseksi sen jälkeen kun yleissopimus astui voimaan vuonna 1999. Yleissopimus on menestystarina. Ennen sitä 34 valtion epäiltiin käyvän kauppaa jalkaväkimiinoista. Nyt, lukuun ottamatta laitonta toimintaa, kaupankäyntiä ei käytännöllisesti katsoen ole enää. Jalkaväkimiinoja valmisti 54 valtiota, kun taas tänä päivänä 15 valtion katsotaan kykenevän miinojen valmistukseen, mutta suurin osa niistä ei kuitenkaan sitä tee. Seitsemän vuotta sitten miinoja käytettiin 19 maassa, kun taas nyt luultavasti viidessä. Käytännössä jalkaväkimiinakielto on maailmanlaajuinen, koska näiden aseiden käyttö on saanut ansaitusti hyvin kielteisen leiman. 
Yli 37 miljoonaa varastoitua jalkaväkimiinaa on nyt saatu tuhottua. Suuria alueita maailmassa on saatu puhdistettua miinoista, jolloin niitä voidaan taas hyödyntää tuottoisasti. Kansainvälinen yhteisö voi olla ylpeä näistä saavutuksista, joihin ei olisi päästy ilman jalkaväkimiinojen kieltosopimusta. Se ei silti tarkoita, etteikö meidän pitäisi edelleen pyrkiä saattamaan Ottawan yleissopimus täysin maailmanlaajuiseksi. Meidän on myös työskenneltävä saadaksemme aikaan sopimus siitä, että Nairobin tarkistuskokouksessa tehty kattava toimintasuunnitelma pannaan yksityiskohtaisesti täytäntöön. 
Seisoessani täällä edessänne tänään olen erityisen ylpeä ja kiitollinen roolista, joka Euroopan unionilla on ollut taistelussa jalkaväkimiinoja vastaan. Euroopan unioni on auttanut niin poliittisen yhteistyön kuin käytännön tukitoimien ylläpitämisessä. Tuen täysin Euroopan unionin päämäärää "vähentää voimakkaasti maamiinojen pitkäaikaisia uhkia ja vaikutusta parantamalla paikallista turvallisuutta ja alueellista itseluottamusta". Jotkut voisivat väittää, että Euroopan unionin "nolla uhria" –tavoite on liian optimistinen, ja se onkin mahdotonta saavuttaa. Sen täytyy silti jäädä tavoitteeksemme, jonka saavuttamiseksi olemme sitoutuneet tekemään töitä.
Euroopan unionin miinoja koskeva toimintastrategia vuosina 2005–2007 perustuu kolmeen temaattiseen tavoitteeseen: on vähennettävä jalkaväkimiinojen aiheuttamaa uhkaa, lievennettävä miinojen uhrien kärsimyksiä ja tuettava sosioekonomista yhdentymistä sekä lisättävä tehokkaan miinanraivauskapasiteetin vaikutuksia paikallisella ja alueellisella tasolla.
Olemme osoittaneet sekä poliittista että taloudellista sitoutumista päämääriemme saavuttamiseksi ja aiomme jatkaa samalla tavalla myös vastaisuudessa. Euroopan unioni on pyrkinyt tukemaan kaikkia yrityksiä, jotka edistävät jalkaväkimiinojen totaalista eliminointia, niin yhteistyön ja diplomatian keinoin kuin lisäämällä dialogia kolmansien maiden kanssa sekä toimimalla aktiivisesti kansainvälisellä tasolla. 
Silti on vielä paljon tehtävää. Euroopan unioni on aina tukenut miinojen vastaista taistelua ja aikoo jatkossakin ohjata resursseja asian tukemiseen. Toimintastrategiassa vuosiksi 2005–2007 Euroopan unionin tuki miinanraivaukseen on vähintään 140 miljoonaa euroa, joka liitetään Euroopan unionin laajempiin kehitystavoitteisiin. Jäsenvaltiot tukevat puutteenalaisia maita lisäksi kahdenkeskisin rahoituksin. 
On selvää, että siellä missä on maamiinoja, on myös huonot tulevaisuudennäkymät. Juuri miinojen olemassaolo pahentaa köyhyyttä, koska se estää maaperän ja infrastruktuurin tuottoisan käytön, samalla kun miinoissa haavoittuneiden hoito vaatii summia, jotka kuluttavat köyhimpien valtioiden muutenkin niukkoja resursseja. Tämän vuoksi humanitaarinen miinanraivaustyö on erityisen tärkeää. Jatkamme köyhimpiin maihin keskittyvän miinanraivauksen tukemista. Tulevaisuudessa miinanraivaus on kuitenkin riippuvainen siitä, että se yhdistetään valtioiden kehityssuunnitelmiin. Yhdistämisen epäonnistuminen vaikuttaisi haitallisesti vuosituhattavoitteiden saavuttamiseen, jotka ovat syyskuussa pidettävän vuosituhannen kehitystavoitteita koskevan huippukokouksen keskipisteenä.
Lopuksi haluaisin todeta, että Euroopan unioni on päättänyt eliminoida täydellisesti jalkaväkimiinojen uhkan edistämällä miinakieltosopimuksen saattamista maailmanlaajuiseksi, tuhoamalla varastoja, raivaamalla miinoja ja auttamalla uhreja. Tämä tapahtuu tiiviissä yhteistyössä kansainvälisten toimijoiden kanssa, olivatpa ne sitten hallituksia, kansainvälisiä järjestöjä tai kansalaisjärjestöjä. Toimikaamme sitkeästi kunnes viimeinenkin jalkaväkimiina on raivattu maan päältä ja "nolla uhria" –tavoite on vihdoin saavutettu. 
Benita Ferrero-Waldner,
    Arvoisa puhemies, maamiinat ovat äärimmäisen tärkeä aihe kansainvälisessä yhteisössä. Aihe koskettaa minua myös henkilökohtaisesti, sillä sodan aikana isäni astui maamiinaan ja hänen toinen jalkansa amputoitiin. Kuten voitte kuvitella asia jätti jälkensä koko lapsuuteeni. Olen siten ulkoministerinä ollessani sitoutunut vahvasti taisteluun maamiinoja vastaan, ja se on mielestäni ihmisten turvallisuuden takaamiseksi tehtävän työn keskipiste. Kuten olemme kuulleet, maamiinat uhkaavat ihmisiä vielä liian monessa maassa. 
Viisi vuotta miinakieltosopimuksen voimaantulosta ja viimevuotisen menestyksekkään Nairobin tarkistuskonferenssin jälkeen kansainvälinen yhteisö, jossa Euroopan unioni on ollut johtava voima, on edistänyt merkittävästi maailmaa ilman miinoja. Tähän päivään mennessä miinakieltosopimuksen on ratifioinut 144 maata. 
Vaikka olemme edistyneet paljon, paljon on vielä tehtävää eikä yleistä turvallisuutta voida saavuttaa pitkällä aikavälillä ilman, että ihmisten turvallisuus ensin on taattu. Kansainvälisen miinanraivaustyön tukeminen on siis vastaisuudessakin yksi Euroopan unionin tärkeimpiä poliittisia prioriteetteja. 
Taistelu maamiinoja vastaan on olennainen osa ulkomaan humanitaarista kehityspolitiikkaamme. Vastauksena Nairobin toimintasuunnitelmaan Euroopan komissio hyväksyi viime vuoden lopulla toisen miinoja koskevan toimintastrategian vuosiksi 2005-2007, ja senkin kaikkia koskeva tavoite on nolla uhria. Haluamme maailman, jossa kukaan ei joudu maamiinojen haavoittamaksi tai tappamaksi. Tämä ei ole kaukainen poliittinen haave, vaan saavutettavissa ole tavoite. Jotta se eräänä päivänä olisi myös realiteetti, komissio jatkaa kansainvälisen miinanraivaustyön tukemista kannustamalla vahvasti valtioita ratifioimaan miinakieltosopimuksen ja auttamalla niitä sopimuksen täytäntöönpanossa. 
Tähän liittyen minulla on ilo ilmoittaa, että sen jälkeen kuin Ukrainan parlamentti hiljattain ratifioi miinakieltosopimuksen, komissio ja Ukrainan hallitus ovat sopineet merkittävien maamiinavarastojen tuhoamisprojektin yksityiskohdista. Olemme selittäneet ukrainalaisille yhteistyökumppaneillemme, että heidän on ratifioitava sopimus ennen kun voimme vapauttaa varoja. Tämä on siis rohkaiseva esimerkki konkreettisesta yhteistyöstä, jonka tavoitteena on sopimuksen saattaminen maailmanlaajuiseksi.
Toimintastrategian tukena on 140 euron määräraha, mikä on kymmenen prosenttia enemmän kuin vuosien 2002-2004 strategiassa. Rahat on käytetty hyvin, eikä ainoastaan miinojen merkitsemiseen, raivaamiseen ja tuhoamiseen, vaan myös uhrien kärsimysten lievittämiseen ja yhteiskuntaan sopeuttamiseen niin sosiaalisesti kuin taloudellisesti, sekä paikallisen ja alueellisen toimintakyvyn parantamiseen. Esimerkiksi Afganistanissa käytämme lähes 40 miljoonaa euroa vuosien 2001 ja 2006 välisenä aikana tehdäksemme maasta turvallisen siviiliväestölle. 
Haluaisin painottaa sitä, että miinakieltosopimuksen allekirjoittamisen jälkeen yhteisöstä ja jäsenmailta tuleva taloudellinen tuki on saavuttanut ennätysmäärän, yli miljardi euroa, joka on melkein puolet koko maailmanlaajuisesta maamiinabudjetista. Tämä todistaa, että tässäkin asiassa Euroopan unioni on maailmanlaajuinen toimija, joka voi vaikuttaa asioihin. Se myös todistaa, että Euroopan parlamentti ja komissio yhdessä neuvoston kanssa ovat vahva tiimi ulkoasioissa. Minä suhtaudun erittäin myönteisesti aloitteisiinne ja kannatan niitä sekä kiitän teitä siitä, että olette ottaneet ne käsittelyyn.
Lopuksi toteaisin, että vaikka nyt olemmekin joutuneet hieman vastatuuleen, se ei ole mikään syy kääntyä takaisin päin. Meidän on pysyttävä tiukkana tavoitellessamme ulkopolitiikkamme ylintä tavoitetta, joka on turvallinen Eurooppa turvallisessa ja paremmassa maailmassa. 
Geoffrey Van Orden,
    Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsen Ferrero-Waldneria hänen huomioistaan ja sitoutumisestaan. Haluan toivottaa erityisesti tervetulleeksi Yhdistyneen kuningaskunnan EU-asioista vastaavan varaministeri Douglas Alexanderin. On oikein mukava nähdä hänet täällä. 
Olen osallistunut jalkaväkimiinojen aiheuttaman tuhon vastaiseen taisteluun jo noin kymmenen vuoden ajan. On sääli, että aihe täytyy vieläkin ottaa esille. Kuten ministeri Alexander mainitsi, nämä aseet koettelevat monia maailman köyhimpiä kolkkia. Arvioiden mukaan miinojen uhreja on edelleen noin 15 000 vuosittain ja miljoonia miinoja on edelleen varastoituna. Tosiasia on, että miinoista kärsivien maiden armeijat eivät osallistu tarpeeksi miinanraivaukseen, vaan liikaa työtä jätetään kansalaisjärjestöjen ja kansainvälisen yhteisön vastuulle. Tällöin vaarana on, että miinanraivausta tukeva poliittinen kampanja joutuu sivuraiteille sen sijaan, että se keskittyisi siihen millä on todella merkitystä eli tehdä turvallisiksi alueet, joissa epäillään olevan miinoja, sillä miinat estävät normaalin elämän, taloudellisen kehityksen ja uhrien auttamisen alueella. 
Tärkeintä on, että maamiinaongelma olisi käytännöllisesti katsottuna voitettu viiden vuoden päästä eli vuoteen 2010 mennessä ja ettei siitä tule pysyvä ongelma. Tämä vaatii sekä kansainväliseltä yhteisöltä että miina-alueiden mailta yhä enemmän poliittista ja taloudellista sitoutumista. 
Komissio on ansainnut onnittelut antamansa panoksen suuruudesta, laadusta ja jatkuvuudesta. Ongelmaan pitää silti kiinnittää vielä enemmän huomiota, ja meidän on varmistettava varojen monivuotinen sitouttaminen sekä varmistettava, että rahat käytetään hyvin.
Tärkeää on myös säilyttää määrätietoisuus ja ottaa huomioon myös omien palkka- ja vastaavien armeijoidemme vaatimukset. Jotkut näyttävät unohtaneen, että länsimaiset demokratiat eivät ole ongelma. Suurimmaksi osaksi ne ovat osa ratkaisua. Viittaan omiin hallituksiimme – Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden Euroopan maiden hallituksiin – ja myös Yhdysvaltoihin, joka on yksi miinanraivauksen suurimmista avunantajista. 
PPE-DE-ryhmä esittää asiasta oman päätöslauselman, eikä pysty kannattamaan muiden poliittisten ryhmien esittämiä päätöslauselmia, joissa halutaan laajentaa kampanja koskemaan myös panssarimiinoja ja aseita.
Tällä viikolla huomio keskittyy Afrikkaan Gleneaglesin G8-huippukokouksen vuoksi ja tänne unionin toimielimiin. Palauttakaamme mieliimme, että monet Afrikan maat kuuluvat maamiinojen eniten koettelemien maiden joukkoon ja miinojen läsnäolo on suurin este nopealle kehitykselle, joka on tarpeen koko maanosassa, mikäli haluamme poistaa Afrikan ihmisten köyhyyden. Uusikaamme siis sitoutumisemme jalkaväkimiinojen hirveiden vaikutusten nujertamiseksi. 
Ana Maria Gomes,
   . – Minäkin liikutuin neuvoston puheenjohtajan ja komission jäsenen puheenvuoroista, joissa viitattiin toisen maailmansodan aikana sattuneisiin onnettomuuksiin. Silti tilastot osoittavat, että vielä tänäänkin vuosittain 20 000 ihmistä joutuu miinojen tai hylättyjen ammusten uhreiksi. Näistä 8 000-10 000 ovat lapsia, jotka kuolevat tai silpoutuvat yleensä jalkaväkimiinojen vuoksi. Näiden moraalittomien aseiden sosiaalinen, taloudellinen, ympäristöllinen ja humanitaarinen vaikutus väestöön jatkuu, ja ne uhkaavat edelleen sietämättömästi kokonaisten ihmisyhteisöjen turvallisuutta. 
Ottawan yleissopimus on valtava askel eteenpäin taistelussa tätä vitsausta vastaan, mutta vielä on paljon tehtävää, kuten kuulimme Jody Williamsilta ja suurlähettiläs Wolfgang Petritschiltä 16. kesäkuuta täällä Euroopan parlamentissa järjestetyssä kuulemistilaisuudessa. Niiden velvollisuuksien lisäksi, joihin sopimusvaltiot ovat sitoutuneet, kansainvälisellä yhteisöllä on velvollisuus eliminoida lopullisesti ei vain jalkaväkimiinat vaan kaikenlaiset miinat tai laitteet, jotka voivat tappaa tai silpoa satunnaisesti. Valtioilla, kuten kotimaallani, jotka ovat laskeneet miinoja muihin maihin siirtomaasodissa tai muissa yhteyksissä, on nyt erityisesti velvollisuus auttaa miinanraivauksessa ja tukea uhrien kuntouttamista ja yhteiskuntaan sopeutusta. 
Euroopan unionin on erityisesti jatkettava johtavassa roolissa tässä asiassa, ja sen on laajennettava toimintaansa myös muihin aseistariisunnan puoliin. Panssarimiinojen, rypälepommien ja kevyiden aseiden valmistaminen, myynti ja käyttö ovat haasteita, joihin tulisi vastata viipymättä, muuten emme pysy enää vauhdissa mukana. Jäsenvaltioiden ja komission jäsenten tulee toimia yhteisessä rintamassa ja puhua yhdellä äänellä. Heidän on puhuttava kovempaa ja tehokkaammin korostaen Ottawan yleissopimuksen ratifioinnin ja täytäntöönpanon tärkeyttä ja edistettävä sopimuksen saattamista maailmanlaajuiseksi kaikilla kansainvälisen elämän aloilla niin, että kolmannet maat otetaan huomioon. EU:n jäsenvaltioiden, jotka eivät vielä tähän mennessä ole allekirjoittaneet tai ratifioineet yleissopimusta, on tehtävä se viipymättä, ja liityttävä 144 maan joukkoon, jotka uskovat tämän ja muiden aseistariisuntaa koskevien seikkojen olevan avaintekijöitä, jotta maapallolla saavutettaisiin pysyvä vakaus ja kaikkia koskeva turvallisuus. 
Kuten Nairobin tarkistuskonferenssissa päätettiin, ensisijaisena tavoitteena on pyrkimys kohti maailmaa ilman miinoja. Olemme sen velkaa tuhansille yhteisöille, joiden kehitystä ovat heikentäneet miinat ja muut aseet, jotka tappavat ja silpovat sattumanvaraisesti. Olemme sen heille velkaa ihmisoikeuksien, rauhan ja EU:n perusarvojen nimissä. Tätä on käsitelty päätöslauselmassa, jonka olemme jättäneet käsittelyyn. 
Jelko Kacin,
    Vaikkakin useat maat ovat kieltäneet jalkaväkimiinojen käytön, varastoinnin, valmistuksen ja levityksen ja ovat sitoutuneet niiden eliminointiin ratifioimalla Ottawan yleissopimuksen, jalkaväkimiinoja ja muita maamiinoja on edelleen. Juuri eilen Slovenian armeijan ajoneuvo osui miinaan Afganistanissa. Miinat ovat piilossa maassa asutuksen ympärillä ja uhkaavat ihmisiä ja karjaa kylväen kuolemaa sekä aiheuttaen fyysistä ja psyykkistä vahinkoa, millä on sosiaalisia ja muita pitkän aikavälin seurauksia. Maailma ei ole vielä onnistunut pääsemään eroon tästä kiusankappaleesta, joka on kaikkein epäinhimillisin ase, joka saastuttaa planeettaamme. 
Ymmärrän niiden kolmen Euroopan unionin jäsenvaltion tilanteen ja historialliset olosuhteet, joilla yleissopimus on vielä ratifioimatta, mutta nyt on muutosten aika. On käytettävä muunlaisia keinoja aseellisten konfliktien ehkäisemiseksi Euroopassa. 
Miinojen uhreja on enemmän kuin voisi olettaa, tai kuin olemme tietoisia. Uhrit eivät ole ainoastaan viattomia siviilejä, pääasiassa maanviljelijöitä ja heidän jälkikasvuaan, jotka selviydyttyään ovat loukkaantuneet niin psykologisesti että fyysisesti, minkä vuoksi he ovat vaarassa koko loppuelämänsä. Myös heidän vanhempansa, sukulaisensa, naapurinsa ja ystävänsä ovat uhreja. On oikein ja asianomaista, että päätöslauselmassamme puhuisimme myös uhrien kuntouttamiseen ja yhteiskuntaan sopeutukseen ohjattavista varoista. Näiden ihmisten tuominen takaisin osaksi yhteiskuntaa on pitkän aikavälin projekti, joka on erittäin vaativa, mikäli halutaan turvata täydellinen ja todellinen kuntoutus.
Joka tapauksessa mikä tahansa miinanraivausprojekti on hyödyllisempi kuin se, että joudutaan tekemisiin räjähdyksen aiheuttamien seurausten tai uhrien kuntoutuksen kanssa. Myös Kaakkois-Euroopassa, vain tuhat kilometriä Strasbourgista, löytyy yhä uusia miinojen uhreja, joten meidän on jatkettava miinanraivausta kunnes viimeinenkin miina on poistettu Euroopasta. Jos emme toimi nopeammin, tulee yhä uusia uhreja, emmekä ole kykeneviä toimimaan vakuuttavasti ja menestyksellisesti muissa maanosissa, jos emme ensin pane järjestykseen omaamme. 
Vain maailmassa ilman miinoja pakolaiset voivat palata koteihinsa ja maanviljely voidaan aloittaa uudelleen, mikä on ratkaiseva taloudellinen tekijä, erityisesti sotien myllertämissä maissa. 
Caroline Lucas,
    Arvoisa puhemies, vain muutama viikko sitten Nepalissa bussi ajoi panssarimiinaan, jonka kapinalliset olivat laittaneet tielle. Yli 60 siviiliä kuoli. Onnettomuus – vain yksi tuhansista – tuo esiin sen kauhistuttavan tuhon, jonka nykyaikaiset panssarimiinat voivat saada aikaan. 
Ottawan sopimuksen maamiinakielto oli tärkeä ensiaskel. Jotta saavutamme maailman täysin ilman miinoja, meidän on kuitenkin jatkettava eteenpäin ja vaadittava kaikenkattavaa kieltoa, joka käsittäisi kaikentyyppiset miinat, mukaan lukien panssarimiinat ja sirpalepommit. Olen pahoillani, ettei PPE-DE-ryhmä voi yhtyä meihin. Tämä kauhea onnettomuus Nepalissa osoittaa, että meillä on pakottava tarve sallia kansalaisjärjestöjen asiantuntijoiden tuoda mukaan ei-valtiollisia toimijoita raivaamaan miinoja myös alueilla, jotka ovat heidän hallinnassaan.
Emme saa unohtaa rahoituslaitosten roolia. Pidän erittäin tervetulleena belgialaisten yksityispankkien tekemää aloitetta olla investoimatta yrityksiin, jotka ovat mukana maamiinojen valmistuksessa. EU:n ja jäsenvaltioiden olisi työskenneltävä paljon, jotta tästä esimerkistä yrityksen sosiaalisesta vastuusta tulisi lainmukaisesti sitova koko Euroopassa. Toivon, että huomenna hyväksymällä tämän loistavan päätöslauselman lähetämme voimakkaan viestin monille ja jatkamme elintärkeää kampanjaa, jotta miinat, jotka ovat tappaneet ja vammauttaneet niin monia, vihdoin saataisiin eliminoitua. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, oli hyvä, että kävimme tämän tärkeän keskustelun. Arvostan tätä elävää ja syvällistä keskustelua, jota olemme käyneet rajoitetussa käytössä olleessa ajassa. Olemme kuulleet komission jäsenen liikuttavan henkilökohtaisen tarinan ja nähneet hänen henkilökohtaisen sitoutumisensa tähän aiheeseen ja ohjelmaan. 
Kuten olemme kuulleet, meillä on lähes maailmanlaajuinen sopimus siitä, että meidän tarvitsee käydä käsiksi jalkaväkimiinojen aiheuttamiin kauheisiin ongelmiin. Tiedostamme samalla, että vaalipiiriemme asukkaat ympäri maanosaa odottavat meiltä samaa. Sallikaa minun vastata muutamiin keskustelussamme esille tulleisiin pääkohtiin. 
Aloittaisin ilmaisemalla kunnioitukseni jäsen Van Ordenia kohtaan hänen pitkäjänteisestä työstään tämän asian puolesta. Hän puhui todellisella asiantuntemuksella ja ilmaisi kuinka laaja edessämme oleva haaste on, asian kiireellisyyden huomioon ottaen. Hänen laillaan haluaisin onnitella komissiota sen työstä asian hyväksi ja tunnustan, kuten hän teki selväksi, Afrikan edessä olevan erityisen haasteen miinojen raivaamiseksi. Kaikki meistä, kaikella kunnioituksella maanosan tilannetta kohtaan, tunnistamme mikä merkittävä osuus miinojen raivauksella olisi vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi siellä. 
Jäsen Gomes puhui erityisesti miinojen lapsille aiheuttamista vaaroista, tunnustamalla samalla kuinka merkittävä askel eteenpäin yleissopimus oli. Olen samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että Euroopan unionilla on oltava johtava asema tässä asiassa ja Euroopan unioni onkin todella ollut aivan eturintamassa taistelussa maamiinoja vastaan. Voin vakuuttaa hänelle, että aiomme myös jatkaa samalla tavalla. Toimintastrategian vuosiksi 2005-2007 kunnianhimoisena tavoitteena on nolla uhria, mikä tarkoittaa sitä, että kukaan ei loukkaannu tai kuole maamiinoihin. Strategia on kaikkien 25 jäsenvaltion yhteinen tavoite. 
Jäsen Kacin puhui maamiinojen tänä päivänä aiheuttamasta uhasta viitaten äskettäiseen onnettomuuteen Afganistanissa. Mitä tulee yleissopimuksen saattamiseen maailmanlaajuiseksi, osana Ottawan yleissopimuksen ensimmäisessä tarkistuskonferenssissa viime joulukuussa hyväksyttyä toimintasuunnitelmaa, Euroopan unioni on sitoutunut sen edistämiseen. Kansainvälinen yhteisökin on jo edistynyt asiassa, sillä jo 152 maata on allekirjoittanut ja 144 valtiota myös ratifioinut yleissopimuksen. Ottawan sopimus alkaa siis olla jo kansainvälinen standardi, mikä ei silti tarkoita, että meidän pitäisi hellittää taistelussamme sen saattamiseksi täysin maailmanlaajuiseksi. 
Jäsen Lucas ilmaisi mielestäni oikeutetusti kunnioituksensa tätä ei-valtiollisten toimijoiden kesken tehtävää tärkeää työtä kohtaan, mitä ne ovat tehneet niin pyrkimällä saattamaan yleissopimus maailmanlaajuiseksi kuin puhumalla tarvittavien toimien puolesta. Meillä on itse asiassa ollut tilaisuus, ja mielestäni nyt velvollisuus, muuttaa todellakin miljoonien ihmisten elämä ympäri maailmaa toimimalla miinoja vastaan. Tämä on tilaisuus vapauttaa heidät pelon varjosta, jonka jalkaväkimiinat langettavat heidän jokapäiväisen elämänsä ylle viikosta toiseen. Meillä on velvollisuus kohdata haaste pystyssä päin ja saada aikaa todellisia tuloksia, jotka auttavat tuomaan vaurautta ja turvallisuutta seuraaville sukupolville, ei ainoastaan tässä maanosassa vaan maapallon kaikissa maanosissa. 
Olen kiitollinen puheenvuoroista, joita olemme kuulleet tässä keskustelussa tänä iltapäivänä. Olen erittäin innostunut komission osoittamasta sitoutumisesta. Voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta jatkaa toimintaansa tämän tärkeän asian eteen. 
Puhemies. 
    Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä¹(1) keskustelun päätteeksi. 
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan 7. heinäkuuta 2005.

Puhemies
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti. Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä (B6-0247/2005). 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Britannian lehdistö on paljastanut uusia tietoja Parthenonin patsaiden puutteellisista konservointi- ja suojelumenetelmistä British Museumissa, mikä todistaa jälleen kerran vääräksi brittien perustelut siitä, että marmoreita voidaan suojella paremmin British Museumissa. Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä, jotta pantaisiin täytäntöön Euroopan parlamentin (3.11.1998) antama päätöslauselma yhteisen kulttuuriperintömme edistämisestä? 
Aikooko neuvosto hyödyntää vaikutusmahdollisuuksiaan Britannian taivuttelemiseksi vastaamaan myöntävästi vetoomukseen marmorien palauttamisesta? Edistäisikö sopimus marmorien palauttamisesta neuvoston mielestä Lontoon mahdollisuuksia saada järjestettävikseen vuoden 2012 olympiakisat? 
Douglas Alexander,
   .  Arvoisa puhemies, kiitokset siitä, että toivotitte minut tervetulleeksi. Arvoisan jäsenen esittämä kysymys Parthenonin marmoripatsaista ei kuulu yhteisön toimivallan piiriin. Asia on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kreikan välinen, ja sitä on käsiteltävä kahdenvälisesti maiden viranomaisten kesken. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puheenjohtaja, onnitteluni vuoden 2012 Olympialaisten järjestämisen johdosta. Luullakseni kotimaanne hallitusta kiinnostaa kisojen järjestäminen ekumeenisessa hengessä. Kysynkin, aikooko puheenjohtaja keskustella Britannian hallituksen kanssa, jotta se tekisi päätöksen, jota Euroopan parlamentti on vaatinut vuodesta 1998 lähtien. Tarkoitan päätöstä Parthenonin marmoripatsaiden palauttamisesta lähivuosina. 
Douglas Alexander,
   .  Aluksi haluan kiittää arvoisaa jäsentä onnitteluista Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja Lontoolle vuoden 2012 Olympialaisten kisaisännyyden johdosta. Olisin ollut iloinen, jos kisat olisi saatu ylipäätään Eurooppaan, mutta Lontoon menestys tänään Singaporessa oli erityisen ilahduttavaa. Toivon, että meillä on edessämme todella merkittävä eurooppalainen tapahtuma. Kaikki parlamentin jäsenet kutsutaan varmasti sydämellisesti mukaan, kuten kansalaiset tämän mantereen kaikilta kolkilta.
Arvoisan jäsenen esittämään lisäkysymykseen totean, että Britannian hallitus on varmasti täysin tietoinen Kreikan hallituksen näkökannoista ja tämän parlamentin aikaisemmin esittämistä näkemyksistä Parthenonin marmoripatsaista. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus katsoo, että asia kuuluu British Museumin johtokunnan jäsenille, jotka toimivat maan hallituksesta riippumattomasti.
Käsittääkseni British Museumin kanta on, että British Museum on paras paikka Parthenonin veistosten säilyttämiseen.
Toistan vielä, ettei asia kuulu puheenjohtajan käsiteltäväksi, vaan hoituu parhaiten Kreikan ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten kahdenvälisillä keskusteluilla. 
David Martin (PSE ).
    Olette aivan oikeassa todetessanne, että Parthenonin marmoripatsaita koskeva kysymys on Kreikan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välinen. Ettekö kuitenkin ole samaa mieltä siitä, että on tarpeellista keskustella edelleen yhteisestä eurooppalaisesta perinnöstä ja pyrkiä löytämään tapoja, joilla Euroopan arvokkaita kulttuurihistoriallisia muinaisjäänteitä voitaisiin jakaa kestävällä tavalla? 
Douglas Alexander,
   .  Arvoisa jäsen toi esille tärkeän tämän alan yhteistyötä koskevan näkökohdan. Jos ajatellaan esimerkiksi taideaarteita, joita on tuotu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja viety muihin Euroopan valtioihin viime vuosina, ne ovat varmastikin merkki siitä, että kulttuuriperintö jakautuu jo laajalti Euroopan valtioiden kesken.
Tästä huolimatta olen edelleen sitä mieltä, että tässä tapauksessa on parasta hoitaa asiaa kahdenvälisesti kansallisten viranomaisten kesken. Totean jälleen, että British Museumin johtokunta on se elin, jonka kautta näitä keskusteluja olisi vietävä eteenpäin. Kysymys ei kuulu ensisijaisesti kansallisille hallituksille. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Ehdottoman kidutusta ja muunlaista pahoinpitelyä koskevan kiellon seurauksena valtiot ovat puolustaneet terrorismista epäiltyjen siirtämistä muihin maihin sillä, että ne ovat edellyttäneet diplomaattisia vakuuksia siitä, että vangittuja ei tulla kiduttamaan. On kuitenkin olemassa lisääntyviä todisteita siitä, että tietyt valtiot sekä Euroopan unionissa että sen ulkopuolella ovat pidättäneet ja lähettäneet terrorismista epäiltyjä valtiosta toiseen, mitä pidetään yleisesti kidutuksen käyttämisenä kuulustelutekniikkana. Uhrit väittävät, että heitä on kidutettu ja että lähettävät maat itse asiassa tarjosivat vastaanottaville viranomaisille luetteloja kysymyksistä, joihin uhrien tuli vastata kuulustelun aikana. Näiden tiedossa olevien käytäntöjen yhteydessä "luottamus" diplomaattisiin vakuuksiin muodostaa selvän yrityksen käyttää oikeusjärjestelmää väärin, mikä pitää tuoda esiin ja lopettaa. 
Ottaen huomioon, että kidutuksen ja muiden pahoinpitelymuotojen kieltäminen on kaikkia sitova määräys, mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä estääkseen tämänkaltaiset rikkomukset ja tarjotakseen hyvitystä tapausten ilmaantuessa? 
Douglas Alexander,
   . Neuvosto on yhtä mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, että on etsittävä keinoja tehostamaan taistelua kidutusta ja muuta julmaa, epäinhimillistä ja halventavaa kohtelua ja rankaisemista vastaan kaikkialla maailmassa.
Kaikkia unionin jäsenvaltiota koskevan kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen yleissopimuksen 3 artiklassa määrätään, ettei mikään sopimusvaltio saa karkottaa, palauttaa tai luovuttaa ketään toiseen valtioon, jos on perusteltu syy uskoa, että tämä olisi siellä vaarassa joutua kidutetuksi.
Arvoisan jäsenen väitteeseen siitä, että tietyt valtiot Euroopan unionissa ja sen ulkopuolella ovat pidättäneet terrorismista epäiltyjä ja siirtäneet heitä valtiosta toiseen, jossa yleisen tiedon mukaan käytetään kidutusta kuulustelumenetelmänä, totean, ettei neuvosto ole tietoinen "lisääntyvästä todistusaineistosta", johon arvoisa jäsen viittaa. On kidutuksen vastaisessa perussopimuksessa perustetun kidutuksen vastaisen komitean tehtävä valvoa perussopimuksen toteutumista.
Neuvosto on vastaisuudessakin aktiivisesti sitoutunut kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun estämiseen ja hävittämiseen unionin tätä aihetta koskevien suositusten mukaisesti. 
Sajjad Karim (ALDE ).
    Kuunneltuani vastauksen voin mielihyvin välittää toimistoni kautta hallussani olevaa todistusaineistoa kyseiselle komitealle ja toki myös puheenjohtajalle. Mielestäni on jokseenkin yllättävää, ettei heillä ole näitä tietoja. Parlamentille voin todeta selkein sanoin, että on olemassa huolestuttavia väitteitä siitä, että jotkin unionin jäsenvaltiot ovat antaneet käyttää alueitaan tavallisuudesta poikkeavissa luovutuksissa käytettävien lentokoneiden laskeutumispaikkana. Ne jäsenvaltiot, jotka antavat käyttää alueitaan tällä tavoin ja antavat lentojen lähteä näissä olosuhteissa, tukevat salaa vakavia ja jatkuvia rikkomuksia. 
Douglas Alexander,
   .  Arvoisa puhemies, kehotuksestanne vastaan lyhyesti. Otan huomioon arvoisan jäsenen tarjouksen ilmeisesti hänen hallussaan olevan todistusaineiston välittämisestä kidutuksen vastaiselle komitealle, joka on perustettu kidutuksen vastaisessa perussopimuksessa sen toteutumista valvomaan. Toistan vain, että neuvosto on vastaisuudessakin aktiivisesti sitoutunut kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun estämiseen ja hävittämiseen unionin tätä aihetta koskevien suositusten mukaisesti. 
Puhemies.
    Seuraavana on 
Eurooppa-neuvoston 25. maaliskuuta 2004 antamassa julkilausumassa terrorismin vastustamisesta jäsenvaltioita velvoitettiin panemaan kesäkuuhun 2004 mennessä täytäntöön neljä puitepäätöstä ja kaksi päätöstä, jotka olivat oleellisen tärkeitä terrorismin vastustamisen kannalta. Julkilausumassa vaadittiin myös yhden puitepäätöksen täytäntöönpanoa ja keskinäisen avun yleissopimuksen ja pöytäkirjan sekä kolmen Europol-yleissopimuspöytäkirjan ratifiointia joulukuuhun 2004 mennessä. 
Vuosi on kulunut, joten voisiko neuvosto vahvistaa, että jäsenvaltiot ovat täyttäneet nämä velvoitteensa? Jos velvoitteita ei ole täytetty, mihin toimiin neuvosto ryhtyy varmistaakseen näiden toimien täysimääräisen täytäntöönpanon, ja mitä johtopäätöksiä neuvosto tekee turvallisuutta ja rikosten uhkaa koskevien puheiden ja konkreettisten tekojen välisen kuilun johdosta? 
Douglas Alexander,
   .  Terrorisminvastaisessa taistelussa käytettävien lainsäädännöllisten välineiden käyttöönoton nykytilannetta esitellään asiakirjassa 8211/05 Add. 2 Rev. 1, joka jaetaan Euroopan parlamentille.
Taulukoista ilmenee, että vaikkei kaikkia välineitä ole otettu täysin käyttöön, viime vuodesta on edistytty selvästi. Neuvosto aikoo päivittää mainitun asiakirjan taulukoita säännöllisesti ja niiden pohjalta keskustella kaikkien jäsenvaltioiden kanssa käyttöönoton tilasta. 
Sarah Ludford (ALDE ).
    Tammikuussa komissio ilmoitti, että vain kolme jäsenvaltiota oli kokonaisuudessaan pannut täytäntöön kesäkuussa 2002 tehdyn puitepäätöksen yhteisistä tutkintaryhmistä määräaikaan mennessä. Yhdistynyt kuningaskunta ei ollut näiden maiden joukossa.
Komission mukaan asianmukaisten tietojen kokoamisessa oli monia hankaluuksia. Eikö neuvoston olisi jo aika muuttaa tapojaan ja alkaa julkistaa ja näin saattaa häpeään ne valtiot, jotka eivät pane täytäntöön puitepäätöstä? Eikö olisi myös tarpeen, että neuvosto hyödyntäisi nykyisen perussopimuksen antamaa mahdollisuutta muuttaa toivottoman tehottomat ja epädemokraattiset hallitustenväliset lainvalvontaa koskevat säädökset yhteisön toimivallan piiriin niin, että jäsenvaltiot päättäisivät sopivista lainvalvontatoimista? Jos näin ei tehdä, miten ihmeessä pystymme taistelemaan rikollisuutta ja terrorismia vastaan? 
Douglas Alexander,
   .  Arvoisa puhemies, kommentoin kysymyksen pääsisältöä. Esiin tuotu aihe on sellainen, että tulen ottamaan siitä varmasti selvää puheenjohtajuuden kuluessa. Yleisluontoiseen kysymykseen siitä, miksi Euroopan unioni ei ole edistynyt terrorisminvastaisessa lainsäädännössä, vastaan, että terrorisminvastaisen lainsäädännön valmistelutyöstä valtaosa on tehty aikaisempien puheenjohtajakausien aikana. Ennakoimme pystyvämme tekemään puitepäätöksen tietojen vaihdosta ja eurooppalaisesta todisteiden luovuttamismääräyksestä puheenjohtajakautemme aikana.
Puitepäätöstä teletunnistetietojen säilyttämisestä hidastavat huoli sen oikeusperustasta ja jäsenvaltioiden välisen yhteisymmärryksen puute. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Turkin korkein oikeus päätti 25. toukokuuta 2005 lakkauttaa Egitim Sen -opettajajärjestön. Järjestö menettää siten oikeutensa edustaa noin 200 000 jäsentään työnantaja- ja viranomaisyhteyksissä.
Egitim Sen puolustaa säännöissään ja toiminta-asiakirjoissaan kaikkien lasten oikeutta äidinkielenopetukseen ja oikeuteen kehittyä kulttuuritaustansa pohjalta. Korkein oikeus katsoo, että tämä on vastoin Turkin perustuslakia, jonka mukaan kaikki opetus on annettava turkiksi.
Komissio on jo aikaisemmin todennut, että Turkissa on edelleen olemassa merkittäviä järjestäytymisoikeutta, oikeutta neuvotella työehtosopimuksista ja lakko-oikeutta koskevia rajoituksia sekä että Turkki ei täytä Kansainvälisen työjärjestön vaatimuksia.
Mitä seurauksia neuvosto uskoo korkeimman oikeuden päätöksestä olevan maan pyrkimyksille liittyä EU:n jäseneksi? 
Douglas Alexander,
   .  Arvoisa jäsen on epäilemättä tietoinen siitä, että kun Eurooppa-neuvosto katsoi Turkin täyttävän Kööpenhaminan poliittiset jäsenyysehdot riittävän hyvin liittymisneuvottelujen aloittamiseksi se ilmaisi selvästi kokouksessaan 16. ja 17. joulukuuta 2004 valvovansa edelleen uudistusprosessin edistymistä Turkissa. Näin ollen arvoisan jäsenen mainitsema tapaus on tiedossa ja sitä on seurattu tarkkaan.
Menemättä Turkin korkeimman oikeuden antaman päätöksen yksityiskohtiin puheenjohtajavaltio voi todeta, että se on tuonut esille unionin huolen ilmaisun- ja yhdistymisvapauden sekä etnisten vähemmistöjen kulttuurioikeuksien suhteen. Oikeudenkäyntimenettely on edelleen kesken, ja kyseessä ollut ammattiyhdistysjärjestö on myös ilmoittanut, että se saattaa vedota Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.
Puheenjohtajavaltio voi kuitenkin jo nyt vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että tarvittaessa unioni ottaa asian puheeksi Turkin viranomaisten kanssa oikeuslaitoksen riippumattomuuden periaatetta kunnioittaen. Unioni tekee näin säännöllisesti useilla poliittisilla keskustelufoorumeilla ja assosiaatiosopimuksen elimissä, kun ongelmia uudistusprosessin toimeenpanossa ilmenee. 
Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ).
    Kiitän puheenjohtajaa vastauksesta ja ennen kaikkea lupauksesta tarttua turkkilaisen opettajajärjestön käytännön ongelmaan suoraan kahdenvälisesti Turkin kanssa.
Turkin korkeimman oikeuden erikoinen päätös rikkoo yhdistymisvapautta ja järjestäytymisoikeutta. Samassa päätöksessä loukataan myös ilmaisunvapautta ja vähemmistöjen oikeuksia Turkissa. Näistä syistä olen sitä mieltä, että tapaus on merkittävä Turkin demokratian uskottavuuden kannalta.
Esitän vielä seuraavan kysymyksen puheenjohtajavaltiolle: Voidaanko EU-jäsenyysneuvotteluja Turkin kanssa aloittaa niin kauan kun siellä tehdään tämäntyyppisiä päätöksiä? 
Douglas Alexander,
   .  Vaikka kunnioitankin arvoisan jäsenen näkökohtaa, on tärkeää ottaa huomioon Turkin hallituksen aikaansaama valtava edistys parin viime vuoden aikana. Turkissa on tehty lukuisia perustuslaillisia ja lainsäädännöllisiä uudistuksia. Pääasiallisista uudistuksista mainittakoon kuolemanrangaistuksen lakkauttaminen, uudet kidutuksenvastaiset suojakeinot, laajempi ilmaisun-, yhdistymis- ja uskonnonvapaus, kansainvälisten ihmisoikeussopimusten vahvistaminen, paremmat kulttuurioikeudet kurdeille sekä muille etnisille vähemmistöille ja armeijan vaikutusvallan vähentäminen hallituksessa.
Mainitsemani joulukuun Eurooppa-neuvosto hyväksyi komission 6. lokakuuta 2004 annetun suosituksen, jonka mukaan – lainaan jälleen – "Turkki täyttää riittävän hyvin poliittiset kriteerit ja komissio suosittelee liittymisneuvottelujen aloittamista". Neuvoston päätelmissä suhtauduttiin myönteisesti Turkin määrätietoiseen edistymiseen sen laajaulotteisessa uudistusprosessissa ja ilmaistiin luottamusta siihen, että Turkki pystyy jatkamaan uudistusprosessia.
Turkin ihmisoikeusasiat ovat edelleen tiukan valvonnan alaisina liittymisneuvottelujen aikana. Luotamme edelleen siihen, että kaikki huolta aiheuttavat seikat otetaan esille liittymisprosessin kuluessa. 
David Martin (PSE ).
    Korkeimmat oikeudet toimivat tietenkin mielensä mukaan ja mielestäni olette aivan oikeassa korostaessanne, ettei yhden valitettavan päätöksen, jota ei voida tukea, pitäisi vaikuttaa millään tavoin Turkin Euroopan unionin jäsenyysprosessiin. Kuten mainitsitte, Turkki on pyrkinyt sitkeästi saavuttamaan eurooppalaiset normit, eikä tätä yhtä tapausta pitäisi suhteettomasti liioitella. Onko neuvosto samaa mieltä? 
Douglas Alexander,
   .  Olen mielelläni yhtä mieltä maanmiesteni kanssa. Voin vakavin perustein todeta, että merkittävää edistystä on tapahtunut, vaikka vieläkin on toki paljon tehtävää. On kuitenkin valitettavaa, jos tätä kysymystä laajemmin protestoivat eivät panneet merkille, että kysymyksessä on yksittäinen päätös laajassa prosessissa, joka on kokonaisuutena kehittymässä oikeaan suuntaan, vaikka tehtävää onkin vielä merkittävästi. 
Åsa Westlund (PSE ).
    Olen tyytyväinen neuvoston vastaukseen, mutta haluaisin hieman lisäselvitystä.
Katsooko neuvosto, että Turkin perustuslaki, sellaisena kuin Turkin korkein oikeus sitä on nyt tulkinnut, on sopusoinnussa Euroopan unionin perusoikeuksien peruskirjan kanssa? Viittaan erityisesti II-72 artiklaan kokoontumis- ja yhdistymisvapaudesta, jossa painotetaan erityisesti oikeutta muodostaa ammattiyhdistyksiä ja vapautta liittyä niihin. Lisäksi viittaan saman peruskirjan II-81 ja II-82 artikloihin syrjinnän kieltämisestä ja kielellisen monimuotoisuuden arvostuksen tarpeellisuudesta. 
Douglas Alexander,
   .  Olemme ilmeisen huolestuneita siitä, että Turkin korkein oikeus päätti 25. toukokuuta lakkauttaa Egitim Sen -järjestön sillä perusteella, että sen äidinkielistä opetusta puoltavat ohjesäännöt olivat ristiriidassa Turkin perustuslain kanssa. Päätös on erityisen suuri pettymys, koska tapaus on jo kahdesti hylätty Turkin työtuomioistuimessa sillä perusteella, että äidinkielinen opetus sallitaan eurooppalaisessa lainsäädännössä. Ilmaisunvapaudesta totean jälleen, että sananvapaus alkaa juurtua ja kukoistaa Turkissa. Viimeaikaisiin uudistuksiin sisältyy kurdinkielisen opetuksen sekä TV- ja radiolähetystoiminnan salliminen ja perustuslainmuutokset, joilla vahvistetaan lehdistön vapautta ja tunnustetaan Turkin kansainväliset ihmisoikeusvelvoitteet.
On olemassa yhä enemmän todisteita siitä, että maan oikeuslaitos perustaa tuomionsa enenevässä määrin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksiin. Parlamentin jäsenet ovat varmasti tyytyväisiä tähän. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Koska neuvosto aikoo panna täytäntöön sopimuksen Pohjois-Kyproksen kanssa käytävän suoran kaupan avaamisesta? 
Douglas Alexander,
   .  Neuvosto on ilmaissut näkemyksensä asiasta useaan eri otteeseen. Joka tapauksessa muistettaneen, että neuvosto on päättäväisesti tukenut Kyproksen yhtenäistämispyrkimyksiä ja toivetta yhtenäisestä Kyproksen kansasta uudelleen yhdistyneessä saarivaltiossa Euroopan unionin jäsenenä lähitulevaisuudessa. Tätä taustaa vasten ja sen mielessä pitäen Euroopan unioni on tutkinut toimenpiteitä, joilla voitaisiin lopettaa kyproksenturkkilaisyhteisön eristys ja helpottaa Kyproksen yhdistymistä.
Neuvoston elimet ovat jo tehneet tärkeää työtä kahden komission ehdotuksen osalta, joista toinen on osa rahoitusvälinettä kyproksenturkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi ja toinen liittyy kaupan edistämiseen niiden alueiden kanssa, jotka eivät kuulu Kyproksen tasavallan hallituksen tosiasialliseen hallintaan. Tiettyjä vaikeuksia erityisesti suoran kaupan suhteen on vielä voitettava, mikä tarkoittaa, ettei näitä kahta ehdotusta voida vieläkään vahvistaa. Neuvosto voi kuitenkin puheenjohtajavaltion myötävaikutuksella vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että se jatkossakin pyrkii rohkaisemaan saaren talouden yhtenäistämistä ja parantamaan vuorovaikutusta Kyproksen kahden yhteisön välillä ja Euroopan unionin kanssa. 
Chris Davies (ALDE ).
    Toivotan arvoisan ministerin tervetulleeksi parlamenttiin. Toivottavasti kokemus on miellyttävä.
Haluaisin tietää, onko hän samaan mieltä presidentti Papadopoulosin kanssa, joka totesi äskettäin, että ehdotuksilla suoran kaupan aloittamisesta Pohjois-Kyproksen kanssa ei olisi todellista tai merkittävää talousvaikutusta, mutta että siitä seuraisi poliittisia vaatimuksia pohjoisosien poliittisen tilanteen parantamisesta?
Entä onko hän samaa mieltä kanssani siitä, että kyproksenturkkilaisten, jotka ovat kuitenkin unionin kansalaisia, naapureiltaan saarella saamaa kohtelua ei voida hyväksyä? Kohtelusta seuraa suoranaista taloudellista syrjintää. Voiko puheenjohtaja kertoa jotain käytännön toimista, joilla puheenjohtajavaltio pyrkii lopettamaan tällaisen kohtelun seuraavan kuuden kuukauden aikana? 
Douglas Alexander,
   .  Kiitän arvoisaa jäsentä kysymyksestä. Kokemuksen miellyttävyydestä on vielä liian aikaista sanoa mitään.
Kysymykseen suorasta kaupasta Pohjois-Kyproksen kanssa ja tiedusteluun omasta kannastani muiden ilmaisemiin mielipiteisiin neuvoston kanta on sama kuin on aikaisemmin esitetty. Katsomme edelleen, että suoralla kaupalla autetaan tasaamaan saaren pohjois- ja eteläosien erilaista talouskehitystä edistämällä kahden yhteisön välistä talousyhteistyötä ja yhteisiä liiketoimintahankkeita. Saaren talouden yhtenäistäminen parantaisi myös huomattavasti valtion yhdistämismahdollisuuksia, koska näin sopimukseen päästäisiin helpommin ja suoraan sanottuna pienemmin kustannuksin.
Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskauden aikana tehtävistä varsinaisista toimista totean, että hallitus haluaa näistä asetuksista sovittavan niin pian kuin mahdollista, jotta neuvoston toimeksi antama kyproksenturkkilaisten eristyksen lopettaminen saadaan toteutettua. Yhteistyössä komission ja muiden jäsenvaltioiden kanssa jatkamme näin ollen Luxemburgin puheenjohtajakauden asiakirjojen työstämistä. 
Puhemies.
    Seuraavana on 
Ottaen huomioon Burman armeijan Shan-siviileihin kohdistamien hyökkäysten huomattavan lisääntymisen ja ihmisoikeuksien vakavat väärinkäytökset Shanin valtiossa (Burmassa), mihin käytännön toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä painostaakseen Burman viranomaisia lopettamaan raakuudet Shanin maakunnassa ja mihin toimiin on ryhdytty Thaimaan viranomaisten kehottamiseksi ottamaan vastuu ja tarjoamaan elintärkeää suojelua ja humanitaarista apua pakolaisille, joita pakenee rajan yli Thaimaahan päivittäin? 
Douglas Alexander,
   .  Neuvosto on ilmaissut huolensa Burman ihmisoikeustilanteesta useassa tapaamisessa Burman johtajien kanssa, viimeksi ministeritason tapaamisessa 6. toukokuuta Asean-maiden Kiotossa pidetyn ministerikokouksen yhteydessä 
Euroopan unionin ja Asean-maiden ministerikokouksessa Jakartassa viime maaliskuussa puheenjohtajavaltio tapasi burmalaisen korkean virkamiehen saattaakseen hänen tietoonsa unionin huolen ja rohkaistakseen Burman viranomaisia pyrkimyksissä aloittaa vuoropuhelu valtion kaikkien poliittisten ja etnisten ryhmien välillä sovun ja demokratian edistämiseksi Burmassa.
Aung San Suu Kyin 60-vuotissyntymäpäivänä 17. kesäkuuta 2005 puheenjohtajavaltio antoi Euroopan unionin puolesta julkilausuman, jossa toistettiin unionin huoli Burman nykytilanteesta ja uudelleen alkaneista jännitteistä Shan- ja Karen-vähemmistöjen kanssa. Lausunnossa todettiin, että Euroopan unioni on sitoutunut tukemaan kansallista sovinnontekoa ja ihmisoikeuksien sekä demokratian kunnioittamista Burmassa. Lisäksi esitettiin pyyntö Burman rauhan ja kehityksen neuvostolle, jotta se aloittaisi aidon vuoropuhelun Kansallisen demokraattisen liiton ja etnisten vähemmistöjen edustajien kanssa rauhanomaisten poliittisten ratkaisujen löytämiseksi kunkin osapuolen oikeutettuihin huoliin. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ),
   .  Kysymyksen laatijan Simon Coveneyn puolesta kysymys neuvostolle juuri antamaanne vastaukseen viitaten on seuraava: miten tehokkaita nämä toimet ovat olleet ja mitä muita toimia saatetaan toteuttaa? En usko, että kukaan on tyytyväinen tähänastisten toimien tuloksiin. 
Douglas Alexander,
   .  Toimin täällä tänään puheenjohtajavaltion edustajana. Voin kuitenkin vakuuttaa, että olen myös entisenä Yhdistyneen kuningaskunnan ulko- ja kansainyhteisöasiainministerinä täysin tietoinen kaikista Britannian hallituksen ja Euroopan toimista, joilla on yritetty löytää meidän kaikkien toivoma ratkaisu Burman ihmisoikeusrikkomuksiin.
Unioni on sitoutunut edistämään Burmassa ihmisoikeuksia, demokratisointia ja kestävää kehitystä mahdollisimman pitkälle sen käytössä olevilla välineillä. Voin ilokseni todeta, että Euroopan unioni toimii edelleen eturivissä kansainvälisissä pyrkimyksissä, joilla painostetaan Burmaa ihmisoikeuksien parantamiseen. Oppositioryhmät, kuten Kansallinen demokraattinen liitto, tiedostavat ja ottavat mielellään vastaan Euroopan unionin jatkuvan poliittisen ja käytännön tuen.
Ihmisoikeusrikkomuksia on korostettu useissa perättäisissä Burmaa koskevissa YK:n yleiskokouksen ja YK:n ihmisoikeuskomission kriittisissä päätöslauselmissa. Näkemyksemme ovat varmasti tulleet selviksi Burman viranomaisille. EU-troikka ilmaisi syvän huolemme Burman tilanteesta suoraan Burman ulkoministerille Kiotossa 6. toukokuuta.
Mielestämme on edelleen välttämätöntä, että Burman hallinto aloittaa aidon ja kattavan vuoropuhelun Aun San Suu Kyin ja Kansallisen demokraattisen liiton sekä etnisten vähemmistöjen edustajien kanssa. Ainoastaan tämänkaltaisella vuoropuhelulla voidaan edistää Burman kansojen rauhaa ja demokraattista tulevaisuutta.
Haluan esittää vielä erään lisähuomautuksen. Olen ylpeä siitä työstä, jota Euroopan unioni ja jäsenvaltiot ovat tehneet Burman tilanteen ratkaisemiseksi. Olisi mielestäni kuitenkin huomattava, miten tärkeää on myös se, että Burman naapurivaltiot Aasiassa jatkavat ja parantavat toimintaansa ihmisoikeusrikkomusten suhteen. On ollut pettymys, että aiemmat YK:n päätöslauselmat eivät ole pystyneet takaamaan Aasian valtioiden aktiivista tukea sellaisille aloitteille, jollaiset ovat tarpeen Burman hallinnon riittäväksi painostamiseksi. Vakuutan, että puheenjohtajavaltio jatkaa painostusta Euroopan taholta, mutta tiedostamme myös Euroopan ulkopuolisten tahojen vastuun muutoksen tuomisessa Burman hallintoon. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Aikooko neuvosto antaa lausuntoja vähemmistöjen suojelusta EU:ssa ja EU:n perusoikeusviraston tulevaisuudesta tai sisällyttää nämä asiat työohjelmaansa? 
Douglas Alexander,
   .  Neuvosto tukee unionin ihmisoikeusviraston perustamista, joka on tulevaisuudessa tärkeässä asemassa Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikan yhtenäisyyden ja jatkuvuuden edistäjänä. Euroopan komission hyväksyttyä ehdotuksen perusoikeusviraston perustamisesta neuvosto saattaa ehdotuksen työryhmän tarkasteltavaksi.
Vähemmistöjen suojelukysymyksen osalta muistutan arvoisaa jäsentä ystävällisesti, että pyrkimyksissämme estää syrjintää rodun tai etnisen alkuperän, uskonnon tai vakaumuksen, vammaisuuden, iän tai seksuaalisen suuntautumisen perusteella lainsäädäntöä on jo hyväksytty. Euroopan komission on määrä raportoida vuonna 2006 direktiivien 2000/43/EY ja 2000/78/EY voimaansaattamisen vaiheesta. Lisäksi neuvosto panee merkille komission 1 kesäkuuta 2005 annetun tiedonannon syrjinnän torjumisesta ja yhdenvertaisista mahdollisuuksista, jossa komissio ehdottaa korkeatasoisen neuvoa-antavan ryhmän perustamista helpottamaan heikoimmassa asemassa olevien etnisten vähemmistöjen sopeuttamista yhteiskuntaan ja pääsyä työmarkkinoille.
Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuden aikana neuvosto ja Euroopan parlamentti käsittelevät Euroopan komission ehdotusta päätökseksi Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuodesta, eli vuodesta 2007. Ehdotus perustuu neljälle teemalle: oikeudet – lisätään tietoa oikeudesta tasa-arvoon ja syrjimättömyyteen; edustus – käynnistetään keskustelu tavoista lisätä osallistumista yhteiskunnan toimintaan; tunnustaminen – monimuotoisuuden arvostaminen ja siihen mukautuminen, sekä neljänneksi kunnioitus ja suvaitsevaisuus – osallisuutta edistävä yhteiskunta. Ehdotettu kokonaistalousarvio on 13,6 miljoonaa euroa, joka kattaa sekä vuoden 2006 valmistelutyöt että itse teemavuodelle 2007 suunniteltujen toimintojen kustannukset. 
Claude Moraes (PSE ).
    En kai ole alkanut saada selvää skottikorostuksesta. Puheenjohtaja on ollut hyvin selväsanainen. Haluan toivottaa hänet tervetulleeksi ilman ironisuuden häivääkään, kuten jo muutama jäsen on tehnyt, ja kiitän häntä hyvin myönteisestä vastauksesta.
Haluaisin muistuttaa puheenjohtajaa, että Yhdistynyt kuningaskunta on toimeenpannut kaikki hänen mainitsemansa direktiivit. Olemme tässä johtoasemassa. Monilla jäsenvaltioilla syrjinnän vastainen lainsäädäntö on vielä panematta täytäntöön.
Haluaisin kysyä, oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että teidän valvonnassanne voitaisiin huomattavasti kehittää unionin perusoikeusvirastoa, jolla on laajaa kannatusta parlamentissa? Kysyisin myös, eikö meidän pitäisi kehottaa niitä jäsenvaltioita, joissa syrjinnän vastainen lainsäädäntö on vielä toimeenpanematta, korjaamaan asian mahdollisimman pian? 
Douglas Alexander,
   .  Kiitän arvoisaa jäsentä kysymyksestä. Kunnioitan hänen toivettaan hitaammin puhumisesta. Toivoakseni hän viittasi puhenopeuteeni, ei korostukseeni. Jos tunnuin puhuvan nopeasti ensimmäisten vastausten aikana, se johtui vain siitä, että haluan pystyä vastaamaan mahdollisimman moneen kysymykseen kyselytunnille varattuna aikana.
Kiitän arvoisaa jäsentä myös siitä tunnustuksesta, jonka hän antoi Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle tässä kysymyksessä. Katsoin, etten puheenjohtajan roolissa voi tällaisia kehuja esittää, mutta panen kuitenkin merkille jäsenen kommentit. Kiitän häntä vielä lämpimästä vastaanotosta tähän puhujan rooliin.
Yhdistynyt kuningaskunta suhtautuu myönteisesti, myös puheenjohtajavaltiona, komission ehdotuksiin perusoikeusviraston perustamisesta. Puollamme tehokasta, riippumatonta perusoikeusvirastoa, jonka tarkoin määritellyt työskentelytavoitteet eivät ole päällekkäisiä nykyisten elinten kanssa. Tästä aiheesta keskustelin kollegojeni kanssa neuvostossa tänä aamuna tuossa joen vastarannalla.
Katsomme, että viraston ensisijaisiin aloihin kuuluisivat esimerkiksi rasismin ja muukalaisvihan torjuminen. Näin se voisi jatkaa Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen työtä. Työstämme yksityiskohtia muiden jäsenvaltioiden kanssa puheenjohtajuutemme aikana. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ).
    Tarkoitukseni ei ole vähätellä hyvän ystäväni ja kollegani Claude Moraesin kysymystä, mutta huomaan, että suhtautumisenne kyseiseen virastoon on myönteinen. Pyytäisin teitä kuitenkin kertomaan, kuinka monta virastoa unionilla pitäisi teidän mielestänne olla? Entä oletteko samaa mieltä kanssani siitä, että unioni tarvitsisi yleisesti ottaen vähemmän virastoja ja enemmän toimintaa? 
Douglas Alexander,
   .  En halua murtaa sitä yksimielisyyttä, joka näytti leviävän parlamentin jäsenten keskuuteen vastatessani arvoisan jäsenen kysymykseen, mutten ole koskaan havainnut mitään ristiriitaa tarpeellisen ja tärkeää työtä tekevän viraston perustamisen ja unionin toimien välillä. Ehkäpä vain olemme tästä asiasta eri mieltä. 
Charles Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa ministeri, tervetuloa ensiesiintymiseenne Euroopan parlamentissa. Olen perusoikeusviraston suhteen huolissani siitä, että sen toiminta saattaisi olla päällekkäistä jo erinomaista työtä tekevien elinten kanssa, joita ovat parlamentin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta, Euroopan neuvosto ja YK:n ihmisoikeuskomissio.
Miten voitte varmistaa, ettei päällekkäisyyksiä esiinny eikä unionin veronmaksajien rahoja tuhlata? 
Douglas Alexander,
   .  Olen toki selvillä arvoisaa jäsentä huolestuttavista asioista. Juuri tästä aiheesta kävimme pitkän keskustelun tänä aamuna Euroopan neuvostossa, joka on myös huolissaan päällekkäisyyksien välttämisestä. Kun puhutaan yhteisvaikutuksesta ja täydentävyydestä, arvoisan jäsenen esittämä tärkeä kysymys ei saisi peittyä käytettävän kielen kiemuroihin. On tärkeää olla täsmällinen, kun puhutaan perusoikeusviraston roolista.
Katson, että puheenjohtajavaltion on selvästi esitettävä toimia perusoikeusviraston toiminnan päällekkäisyyksien välttämiseksi, kuten kysymyksessä ehdotetaan. Puheenjohtajavaltio on työskennellyt tiiviisti Euroopan neuvoston kanssa, joka tukee perusoikeusviraston perustamista. Mielestämme viraston johtokuntaan voisi kuulua neuvoston edustaja ja tarkkailija ehdotetusta Euroopan tasa-arvoinstituutista, jotta voitaisiin välttää juuri kysymyksessä esitetyn kaltaista päällekkäisyyttä. Tätä asiaa tulee seurata tarkkaan, ja siksi kiitänkin jäsentä tämän kysymyksen esille tuomisesta. Tähän kysymykseen ei saada tänään lopullista ratkaisua, mutta se ansaitsee jatkuvaa ja yksityiskohtaista pohdintaa tulevien viikkojen ja kuukausien aikana. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Tietääkö neuvosto, että eräät EU:ssa toimivat pankit perivät pöyristyttäviä maksuja rahansiirroista? Eräs vaalipiirini asukas joutui esim. maksamaan lähes 1000 euroa siirtäessään rahaa espanjalaisesta pankista Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Onko neuvosto valmis harkitsemaan sääntelyä maksuille, joita eurooppalaisilta pankkiasiakkailta peritään yhtenäismarkkinoilla tehtävistä rahansiirroista? 
Douglas Alexander,
   .  Neuvosto viittaa vastaukseensa kirjalliseen kysymykseen E-0229/02. Rajat ylittävistä euromääräisistä maksuista 19 joulukuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2560/2001 on ollut voimassa 1. heinäkuuta 2002 lähtien sähköisten rajat ylittävien euromääräisten maksutapahtumien, käteisnostojen ja maksukorttimaksujen osalta ja 1. heinäkuuta 2003 alkaen rajat ylittävien tilisiirtojen osalta. Asetuksessa säädetään rahoituslaitosten perimistä palvelumaksuista rajat ylittäville maksuille ja tasataan euroalueella perittäviä palvelumaksuja samanlaisista maksutapahtumista kyseisessä jäsenvaltiossa perittävien maksujen tasolle. Toiset jäsenvaltiot voivat soveltaa asetusta omassa valuutassaan maksettaviin rajat ylittäviin maksuihin ja tilisiirtoihin.
Muistutan vielä, että komissiolla on yksinoikeus aloitteisiin yhteisölainsäädännön alalla, johon arvoisan jäsenen kysymyksessä viitataan. Jos komissio antaisi tämänsuuntaisen ehdotuksen, neuvosto ottaisi sen toki harkintaan. 
Robert Evans (PSE ).
    Kiitän vastauksesta. Laajasti lainaamanne neuvoston päätös vuodelta 2001 on minullekin hyvin tuttu.
Asiasta toiseen, oletteko henkilökohtaisesti huolissanne siitä, että kansainväliset pankit saavat valtavasti voittoa tietokoneen napin painalluksella ihmisten sisämarkkinoilla tekemistä maksutapahtumista? 
Douglas Alexander,
   .  Voidaan sanoa, että kansainvälisten pääomamarkkinoiden luonteesta johtuen pankit eivät ole ainoa taho, joka tekee rahaa napin painalluksella. Tästä on todellakin kokemusta myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vaikka ilokseni voin todeta, että se oli ennen tämän hallituksen toimikautta.
Arvoisa jäsen toi kuitenkin esille tärkeän näkökohdan, ja jos hän on halukas kirjoittamaan aiheesta minulle, vakuutan välittäväni hänen mielenilmauksensa asiaankuuluville henkilöille. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
    Haluan saattaa parlamentin tietoon erään äänestäjän minulle lähettämän sähköpostin, jossa hän kertoo Kansainvälisen jalkapalloliiton rahastamista huimista summista vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskisojen lipuista. Asia saattaa kiinnostaa teitä Lontoon Olympialaisten kannalta. Lippujen hinnan lisäksi tältä henkilöltä oli veloitettu 24 euroa MasterCard-luottokortin käytöstä. Pelkät liput maksoivat 149 euroa. Kuten kollegani mainitsi, saattaisi olla aika kiinnittää huomiota siihen, miten vähästä veloitetaan suuria summia rahaa. 
Douglas Alexander,
   .  Arvoisa jäsen tuo esille tärkeän kysymyksen äänestäjänsä puolesta. Minun on kuitenkin todettava, että skotlantilaisena kysymys jalkapallon maailmanmestaruuskisojen lipuista saattaa kiinnostaa minua lähinnä vain teoreettisesti. Joillekin muille parlamentin jäsenille merkitys on varmasti suurempi kuin meille skotlantilaisille.
Kuten jo tein selväksi alkuperäiseen kysymykseen vastatessani, täytyy muistaa, että tällä yhteisölainsäädännön alalla aloiteoikeus on yksinomaan komissiolla. Siksi katson, että luottokorttimaksuja koskevat kysymykset olisi asianmukaista osoittaa komissiolle. 
Puhemies.
   Kysymykset numero 9, 10 ja 11 käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset. 
Seuraavana on 
Viimeisimmät uutiset muun muassa toimittajien murhasta ja vähäisestä vaaleihin osallistumisesta – etenkin uskonnollisten vähemmistöjen taholta – Iranin puolisotilaallisen järjestön Hizbollahin valvomilla alueilla ovat vieneet pohjaa jo hyvin perustellulta uskolta Libanonin demokraattiseen tulevaisuuteen.
Kyseinen terroristijärjestö on levittänyt vihan ja väkivallan sanomaansa ohjelmissaan HISPASAT-viestintäyrityksen kautta, jonka omistajiin kuuluu ainakin kaksi unionin jäsenvaltiota.
Eikö neuvosto katso, että tämä rikkoo televisio ilman rajoja -direktiiviä ja erityisesti sen 22 artiklaa ja on ristiriidassa 23.–24. toukokuuta 2005 pidetyn koulutus-, nuoriso- ja kulttuuriasioiden neuvoston loppupäätelmien kanssa?
Milloin neuvosto voi varmistaa sen, että eurooppalaisissa julkisissa tiedotusvälineissä lopetetaan terroristien hyökkäykset libanonilaisia kohtaan?
Seuraavana on 
Vaikka kaikki audiovisuaalialan sääntelyviranomaiset ovat vahvistaneet, että Al-Manar -lähetykset ovat ristiriidassa televisio ilman rajoja -direktiivin kanssa, Al-Manar jatkaa lähetyksiään Euroopassa ja Euroopasta muualle maailmaan. Espanjalainen (osittain hallituksen omistama) Hispasat ja Ranskan Eutelsat tarjoavat Al-Manarin lähetyskapasiteetin. 
On hämmästyttävää, että vaikka Hispasat on tietoinen Al-Manarin lähetysten sisältämästä vihasta, se ei ole ryhtynyt konkreettisiin toimiin näiden vastenmielisten lähetysten lakkauttamiseksi, etenkin kun Ranskassa Eutelsat on lopettanut Al-Manarin lähetykset hallituksen käskystä. 
Lisäksi saudiomistuksessa oleva Arabsat ja egyptiläisomistuksessa oleva Nilesat lähettävät Al-Manar -lähetyksiä eurooppalaisille katsojille ja yllyttävät nuoria itsemurhapommituksiin.
Aikooko neuvosto ottaa tämän asian esille Espanjan, Ranskan, Saudi-Arabian ja Egyptin hallitusten kanssa sen varmistamiseksi, että nämä lähetykset lopetetaan kiireellisesti?
Miten EU voi väittää suhtautuvansa vakavasti terrorismin torjuntaa koskeviin velvollisuuksiinsa, kun Al-Manarin kaltaiset kanavat voivat vapaasti jatkaa terrorismin edistämistä tiedotusvälineissä siitä huolimatta, että tilanne on ollut tiedossa jo pitkään?
Seuraavana on 
Euroopan komissio kutsui maaliskuussa 2005 koolle Eurooppalaisten mediavalvonnan organisaatioiden yhteistyöelimen (EPRA), ja kokouksessa todettiin, että "Televisio ilman rajoja" -direktiivin 22 a artiklassa selvästi kielletään kaikenlaiset lähetykset, jotka kiihottavat rotuun, sukupuoleen tai kansallisuuteen perustuvaa vihamielisyyttä. Kokouksessa sovittiin myös, että kyseisiä määräyksiä sovelletaan myös kolmansien maiden televisiokanaviin, jotka hyödyntävät jollekin jäsenvaltiolle kuuluvaa taajuutta, satelliittikapasiteettia tai maasatelliittiyhteyttä.
Al Manar yllyttää vihaan, väkivaltaan ja itsemurhaiskuihin, levittää antisemitististä aineistoa eikä kunnioita perusoikeuksia. Al Manar -televisiokanavan ohjelmia lähetetään Hispasatin (osittain Espanjan hallituksen omistuksessa) sekä France Telecomin tytäryhtiön Globecastin satelliittipalveluja ja -kapasiteettia hyödyntämällä. Al Manarin Beirutin toimistosta signaali lähetetään myös Arabsatille (www.arabsat.com) ja Nilesatille (www.nilesat.com.eg), joiden näkyvyysalue ulottuu useimpiin Euroopan maihin.
Mitä neuvosto tekee pysäyttääkseen tällaisen myös Eurooppaan ja muihin maailman alueisiin ulottuvan terroristipropagandan? Onko Saudi-Arabian ja Egyptin viranomaisia varoitettu ja pyydetty ryhtymään toimiin sekä kantamaan vastuunsa tässä yhteisessä terrorismin vastaisessa taistelussa? 
Douglas Alexander,
   .  Arvoisa puhemies, kysymysten 9, 10 ja 11 käsittely yhdessä sopii hyvin.
Kuten arvoisat jäsenet tietävät, neuvosto on sitoutunut vastustamaan vihamielisyyteen yllyttäviä lähetyksiä. Televisio ilman rajoja -direktiivin 22(a)artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei lähetyksiin sisälly rotuun, sukupuoleen tai kansallisuuteen perustuvaa kiihotusta. Direktiivi ei kuitenkaan koske lähetyksiä, jotka on tarkoitettu vastaanotettaviksi yksinomaan kolmansissa maissa, eikä lähetystoimijoita, jotka eivät kuulu minkään jäsenvaltion tuomiovallan piiriin.
Ranskan, Alankomaiden ja Espanjan viranomaisten toimenpiteiden onnistumisesta seurasi, ettei Al Manarin lähetyksiä enää lähetetä yhdenkään unionissa sijaitsevan satelliittiyhtiön välityksellä, joten Televisio ilman rajoja -direktiiviä ei enää sovelleta kyseiseen kanavaan.
Neuvosto keskusteli Euroopan ulkopuolelta tulevien lähetysten sisältämästä kiihotuksesta vihamielisyyteen kokouksessaan 23. toukokuuta 2005. Kokouksessa arvioitiin niitä toimia, joilla pyritään ratkaisemaan Euroopan unionin ulkopuolisten kanavien unionissa lähetettävien satelliittilähetysten aiheuttamia ongelmia. Tätä seurasi kansallisten yleisradiotoimintaa sääntelevien elinten johtajien kokous 17. maaliskuuta 2005, jossa päätettiin vahvistaa yhteistyötä sääntelyviranomaisten välillä ja määriteltiin käytännön toimenpiteitä tätä varten. Jäsenvaltioiden kansalliset sääntelyviranomaiset ovat keskenään yhteydessä vaihtaakseen tietoja jäsenvaltioiden luvanvaraisista kanavista. Valtuuskunnat tarkastelivat neuvoston kokouksessa toimenpiteitä ja ehdotuksia lähetysten vihamielisyyteen kiihottamista vastaan, ja niiden mielestä olisi harkittava keinoja kyseisen lähetysmateriaalin vastustamiseksi Televisio ilman rajoja -direktiivin tarkistuksen yhteydessä. Direktiiviä voitaisiin päivittää uusimman teknologiakehityksen mukaiseksi. 
Paulo Casaca (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtajavaltiota Yhdistynyttä kuningaskuntaa päättäväisestä ja punnitusta vastauksesta. Haluan myös toivottaa onnea arvoisalle neuvoston puheenjohtajalle tuleviin eurooppalaisiin haasteisiin. Tämän kysymyksen taustalla piilee ongelma Euroopan toimielinten ja kolmansien maiden terrorismia aktiivisesti edistävien tahojen välisestä suhteesta.
Itse asiassa juuri tänään luin lehdestä artikkelin, jossa kerrottiin Iranissa meneillään olevasta aktiivisesta kampanjasta ihmisten yllyttämiseksi itsemurhaiskuihin Israelissa ja Irakissa.
Olisin kiinnostunut puheenjohtajavaltion kannasta tähän.
Douglas Alexander,
    Kiitän arvoisaa jäsentä kauniista sanoista ja onnentoivotuksista näin puheenjohtajakautemme alussa. Kuten pyrin tuomaan esille näihin kysymyksiin vastatessani, tuomitsemme täysin toiminnan, jolla pyritään yllyttämään arvoisan jäsenen mainitsemien kaltaisiin terroritekoihin ja väkivaltaan. Toivon, että edellä esitetyistä huomioistani ilmenee, kuinka vakavana tätä ongelmaa pidämme. 
Charles Tannock (PPE-DE ).
    Kiitän teitä harkitusta vastauksesta ja myös siitä, että Britannian hallitus on vihdoin harkinnut Hizbollah-järjestön niin kutsutun siviilisiiven kieltämistä, sillä itse asiassa ryhmittymä ei eroa sotilaallisesta siivestä.
Tänään on suuri päivä edustamalleni kaupungille, Lontoolle, joka voitti vuoden 2012 Olympialaisten kisaisännyyden. Eräs pääministerin viesteistä Singaporesta kuului, että näitä kisoja käytetään rauhan ja ystävyyden edistämiseksi kansojen välillä ja taisteluun vihamielisyyttä vastaan.
Mitä muuta olisi vielä tehtävissä, että voitaisiin estää unionin jäsenvaltioihin rekisteröityjä yrityksiä antamasta mainostuloja al-Manarin kaltaisille TV-yhtiöille? Entä miten voisitte neuvoston kautta painostaa Egyptin ja Saudi-Arabian hallituksia, jotta ne lopettaisivat vihantäyteiset lähetykset unionin jäsenvaltioissa asuville arabiankielisille yhteisöille? 
Douglas Alexander,
   .  Aluksi ilmoitan olevani eri mieltä arvoisan jäsenen luonnehdinnasta, joka koski Britannian hallituksen kantaa Hizbollah-järjestöön. Tämä ei kuitenkaan ole oikea paikka näiden kysymysten tarkasteluun, vaan ne kuuluvat ennemmin Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisille viranomaisille kuin Britannialle puheenjohtajavaltiona.
Kuuntelin mielelläni arvoisan jäsenen tyytyväistä kommenttia hänen kotikaupunkiinsa saaduista Olympialaisista. Vakuutan myös, että on olemassa runsaasti mahdollisuuksia tuoda esille arvoisan jäsenen tänään esittämiä kysymyksiä sekä kahdenkeskisesti että unionin ja sen ulkopuolisten valtioiden kesken. 
Frédérique Ries (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää ja onnitella Espanjan viranomaisia, jotka ovat vuorostaan juuri kieltäneet mainitun Al Manar -kanavan lähetykset Hispasat-satelliittinsa välityksellä. Minulla on puheenjohtajalle kaksi kysymystä, koska tietomme viimeaikaisesta kehityksestä näyttävät eroavan toisistaan, kuten myös tulkintamme tietyistä Televisio ilman rajoja -direktiivin artikloista. Ranska on siis määrännyt Eutelsat-satelliitin lopettamaan signaalin välityksen. Oikein hyvä. Miten on Globesatin laita? Globesat on France Télécomin tytäryhtiö, joka ei tietääkseni ole lopettanut signaalin tarjoamista muille satelliiteille, jotka puolestaan välittävät signaalin Euroopan unionin rajojen ulkopuolelle. Vastauksenne vaikutti hieman epäselvältä Egyptiläisen Nilesat-satelliitin ja Saudi-Arabialaisen Arabsat-satelliitin aikomusten osalta. Televisio ilman rajoja -direktiivi sääntelee näitä kahta satelliittia 2 artiklan 4 alakohdan tulkintani mukaan. Kuten tiedätte, unionilla on Egyptin kanssa assosiaatiosopimus. Aiotaanko tämä asia siis ottaa esille? Onko se jo otettu esille? Onko teillä tarkoitus keskustella kysymyksestä neuvoston kokoontuessa 13. joulukuuta? Tässä olivat kysymykseni. 
Douglas Alexander,
   .  Teen vain muutaman huomautuksen.
Ensinnäkään en ole tietoinen arvoisan jäsenen mainitsemista eroavaisuuksista, mutta jos olemme asioista eri mieltä, olen avoin ottamaan vastaan esityksen asiasta.
Toiseksi totean edelleen, ettei yhteisön lainsäädäntö koske lähetyksiä, jotka on tarkoitettu vastaanotettaviksi yksinomaan kolmansissa maissa, mikä on myös yksi tekijä tästä aiheesta käytävissä keskusteluissa. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja, Espanja itse asiassa ratkaisi tämän ongelman vasta viime viikolla, mutta Ranska ei valitettavasti ole vielä pystynyt siihen. Jäsen Ries on siis tässä asiassa aivan oikeassa. Tämä saakin kysymään, eikö Ranskan viranomaisia pitäisi jollain tapaa painostaa ja ennen kaikkea Saudi-Arabian ja Egyptin viranomaisia, kuten jäsen Tannock oikeutetusti sanoi hetki sitten. Mielestäni myös tämä kuuluu neuvoston tehtäviin, ja tehtävän luonne vaatii tietyn asteista diplomaattisuutta.
Arvoisa puheenjohtaja, toivotan teille menestystä roolissanne neuvoston puheenjohtajana. Jos Skotlanti ei pelaa jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa, ehkäpä Bertie Vogts pitäisi potkaista pois valmentajan pallilta. 
Douglas Alexander,
   .  Arvoisa jäsen pitää erittäin tärkeänä diplomaattisia neuvotteluja näistä kysymyksistä. Tässä ei selvästikään ole kysymys pelkästään lähetystoiminnasta, vaan pääsemisestä niiden järjestöjen ytimeen tai henkilöiden jäljille, jotka pyrkivät ylläpitämään vihaa ja erimielisyyttä. Me taas puolustamme uskontokuntien ja kansojen välistä parempaa yhteisymmärrystä ja sopua. Diplomatian keinot ovat siis myös minun mielestäni tärkeitä.
Arvoisan jäsenen toisesta kommentista totean, että tämä pitää paikkansa siinä mielessä, että Bertie Vogts on jo jättänyt valmentajan roolinsa Skotlannin jalkapallomaajoukkueessa. Ajattelin, ettei ole ehkä kovin yhteisöhenkistä mainita sitä varsinkin kun olemme antaneet paikan skotlantilaiselle, ilmeisesti toistaiseksi kuitenkin laihoin tuloksin! 
Puhemies.
   Kysymys numero 12 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Miten EU:n perustuslakiehdotuksen ratifiointiprosessin epäonnistuminen vaikuttaa yhteistä ulkoista edustusta koskeviin ehdotuksiin? Koska toiminnan pohjaksi kaavailtu perustuslaki on kaatunut, mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä peruuttaakseen todennäköisesti jo aloitetut toimet yhteisen diplomaattiedustuksen käyttöönoton valmistelemiseksi? 
Douglas Alexander,
   .  Sen jälkeen kun valtion- tai hallitusten päämiehet antoivat julkilausuman Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen ratifioinnista 17. kesäkuuta, neuvosto ei ole päättänyt, miten edetään, jos ollenkaan, Euroopan ulkoisen toiminnan yksikön valmistelutyössä. 
James Hugh Allister (NI ).
    Ulkoisen toiminnan yksikön tarkoitushan olisi avustaa unionin ulkoasiainministeriä, ja unionin ulkoasiainministeri voi olla olemassa vain perustuslain nojalla, ja oikeus toimia unionin puolesta johtuu unionin oikeushenkilöllisyydestä. Eikö tästä siis seuraa, että yksikön oikeudellisen vallan antaa perustuslaki? Koska perustuslain suhteen ollaan nyt miettimistauolla, eikö saman olisi pädettävä myös ulkoisen toiminnan yksikköön, jos tauko on aito eikä kosmeettinen? Jos toimeenpanovalmisteluja jatketaan, eikö neuvosto näin osoita piittaamattomuutensa perustuslain ja sen ilmentymien julkista hylkäämistä kohtaan? 
Douglas Alexander,
   .  Euroopan ulkoisen toiminnan yksikön valmistelutyö on tietenkin sidottu siihen, mitä perustuslaille tapahtuu tulevaisuudessa. Arvoisa jäsen on oikeassa siinä, että nyt on meneillään miettimistauko, joka on seurausta Brysselin Eurooppa-neuvoston muutaman viikon takaisista päätöksistä. Tämä neuvoston pohdinta-ajaksi nimeämä aika kestää joitain kuukausia.
Tehdäänpä ensinnäkin selväksi, että valmistelutyö on tähän mennessä käsittänyt neuvotteluja jäsenvaltioiden, neuvoston sihteeristön ja komission kesken, kuten valtioiden ja hallitusten päämiehet antoivat tehtäväksi lokakuussa 2004. Luxemburg jatkoi puheenjohtajakaudellaan valmistelutyötä kyseisen hallitustenvälisen konferenssin ja tietenkin joulukuun Eurooppa-neuvoston toimeksiannosta. Näissä valmisteluissa ei ole kuitenkaan ennakoitu ratifiointiprosessia, vaan ne ovat koostuneet neuvotteluista ja ajatustenvaihdosta Brysselissä. Kuten vastauksessani alkuperäiseen kysymykseen totesin, mitään virallisia päätöksiä ei ole tehty. 
Richard Corbett (PSE ).
    Hyväksyykö puheenjohtajavaltio sen, että perustuslaissa tehdään pakolliseksi joitain sellaisia asioita, jotka ovat mahdollisia ja laillisia jo nykyisten perussopimuksien aikana? Esimerkiksi neuvosto voisi työjärjestystään muuttamalla päättää kokoontuvansa julkisesti lainsäädäntöä koskevissa kysymyksissä. Kansallisille kansanedustuslaitoksille olisi hyödyllistä saada tietoja jo aikaisessa vaiheessa, ja vaikkapa ulkoisen toiminnan yksikön joitain puolia voitaisiin näin tarkastella ajallaan.
Jäsen Allister ei nähtävästi halua näin toimittavan. Oletan, että hän liittovaltion kelpo kannattajana haluaa unionin ulkoisen edustuksen pysyvän komission eikä korkea edustaja Solanan alaisuudessa. 
Douglas Alexander,
   .  En aio puuttua arvoisten jäsenten yksityiseen keskusteluun siitä, kuka on liittovaltion kannattaja ja kuka ei.
Totean vain, että olen Yhdistyneessä kuningaskunnassa julkisesti esittänyt, että eräs unionin osa-alue, jonka avoimuudessa olisi parantamisen varaa, on neuvoston kokoontuminen lainsäädäntöasioissa. Minusta olisi järkevää, että neuvosto kokoontuisi tällöin julkisesti.
Nyt pitää kuitenkin muistaa, että Brysselin Eurooppa-neuvoston kahden viikon takaisessa päätöksessä kannatettiin pohdinta-aikaa. Siksi on tärkeää, että toimimme sen mukaisesti valmistellessamme prioriteetteja tulevan vuoden aikana. Parlamentin jäsenille ja todellakin myös Euroopan johtajille, kansakunnille ja eurooppalaiselle suurelle yleisölle tulee runsaasti tilaisuuksia ottaa osaa näihin keskusteluihin pohdinta-ajan kuluessa. Olisi siis ensin keskusteltava pohdinta-aikaa koskevista kysymyksistä, eikä suin päin ajatella suuria tai pieniäkään muutoksia neuvoston toiminnan tai joidenkin perustuslaissa ennakoitavien kysymysten suhteen. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Venezuelan hallitus vaatii Venezuelan kansalaisen Luís Posada Carrilesin, joka on alunperin kotoisin Kuubasta, luovuttamista epäiltynä osallisuudesta 6. lokakuuta 1976 Barbadoksen ilmatilassa Cubana de Aviaciónin lentokonetta vastaan tehtyyn terroritekoon, jossa kuoli 73 ihmistä. Kyseinen lentokone oli lähtenyt Caracasista määränpäänään Havanna. Tällä hetkellä Carriles on pidätettynä Yhdysvalloissa ja Venezuela, jossa terroriteko toteutettiin, on pyytänyt hänen luovuttamistaan Yhdysvalloista epäiltynä mainittuun rikokseen.
Eurooppa-neuvosto julisti 21. syyskuuta 2001 pidetyssä erityisistunnossaan, että terrorismi on todellinen haaste maailmalle ja Euroopalle ja että terrorismin vastustaminen tulee olemaan unionin ensisijainen tavoite oikeuden ja kansainvälisten sopimusten puolustamisen perustalta.
Eräs näistä sopimuksista on siviili-ilmailun turvallisuuteen kohdistuvien laittomien tekojen ehkäisemistä koskeva yleissopimus, joka tehtiin Montrealissa 23. syyskuuta 1971, ja joka on Venezuelan ja Yhdysvaltojen kahdenvälisen luovuttamissopimuksen ohella perusta, johon vedoten Venezuelan hallitus pyytää Yhdysvaltojen tuomioistuimia luovuttamaan Venezuelan kansalaisen Luís Posada Carrilesin. 
Mikä on neuvoston kanta siihen, että Yhdysvallat ei ole vielä luovuttanut terrorismista epäiltyä Luís Posada Carrilesia? 
Douglas Alexander,
   .  Neuvosto katsoo, että Luis Posada Carrilesin tapaus on Venezuelan ja Yhdysvaltojen välinen kysymys. Neuvosto haluaa muistuttaa arvoisaa jäsentä, että Posadan karkottamista koskeva tapaus on yhä käsittelyssä ja etteivät Yhdysvaltojen viranomaiset ole virallisesti hylänneet Venezuelan muodollista karkotuspyyntöä.
Posadan tapauksen lopputulokseen haitallisesti vaikuttamatta on kuitenkin todettava, että Euroopan unioni tuomitsee kaikki terroriteot niiden kohteesta tai vaikuttimista riippumatta. Neuvoston julkilausumassa terrorismin torjunnasta 25. maaliskuuta 2004 unioni ja sen jäsenvaltiot vakuuttivat tekevänsä kaikkensa torjuakseen kaikkia terrorismin muotoja unionin perusperiaatteiden, Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan ja YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1373 velvoitteiden mukaisesti.
Tässä yhteydessä neuvosto muistuttaa, että kaikkia unionin jäsenvaltioita sitoo Montrealin siviili-ilmailun turvallisuuteen kohdistuvien laittomien tekojen ehkäisemistä koskeva yleissopimus, jossa kriminalisoidaan lennolla olevan ilma-aluksen tuvallisuuden vaarantaminen ja määrätään rikoksesta epäiltyä henkilöä huostassaan pitävä valtio joko luovuttamaan rikoksesta epäilty tai saattamaan asia viranomaisten tietoon syytteestä päättämistä varten. 
Willy Meyer Pleite (GUE/NGL ).
    Arvoisa ministeri, tapaus on yhteiskunnallisesti hälyttävä, vaikka se onkin Venezuelan ja Yhdysvaltojen välinen. Kahdenvälisyydestä huolimatta nämä valtiot eivät saa antaa sellaista vaikutelmaa, että ne suojelevat terrorismista syytettyjä henkilöitä silloinkaan, kun kyse on tiedustelupalveluun liittyvistä henkilöistä. Posadahan oli Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun palkkalistoilla.
Olen osittain tyytyväinen vastaukseenne, koska sen mukaan on välttämätöntä, ettei yhtäkään hirvittävää terroritekoa, kuten tätä, saa jättää rankaisematta. 
Douglas Alexander,
   .  Kaikella kunnioituksella kysymyksen esittäjää kohtaan, olisi epäviisasta ryhtyä yleiseen keskusteluun tästä tapauksesta, koska sen käsittely on kesken. Olen kuunnellut kysymyksen esittäjää, mutta tapauksen käsittelyn keskeneräisyydestä johtuen vastauksestani kävi täysin ilmi neuvoston suhtautuminen asiaan. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Vastatessaan viime istunnon kyselytunnilla kysymykseeni (H-0377/05)(1) neuvosto ei kyennyt vastaamaan esittämääni lisäkysymykseen, mutta lupasi julkisesti antaa minulle kirjallisen vastauksen. Miten kauan vastausta pitää odottaa? 
Douglas Alexander,
   . Edellisessä parlamentin täysistunnossa Strasbourgissa 8. kesäkuuta 2005 neuvoston edustaja vastasi kysymykseen H-0377/05 neuvoston kyselytunnilla. Vastauksen jälkeen arvoisa jäsen esitti lisäkysymyksen yhteisistä tutkimusryhmistä 13 kesäkuuta 2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/465/JHA voimaansaattamisen vaiheesta. 
Vastauksessaan kysymykseen H-0377/05 neuvoston edustaja totesi, että 21 jäsenvaltiota oli ilmoittanut neuvoston pääsihteeristölle voimaansaattaneensa puitepäätöksen. Kaksi jäsenvaltiota ilmoitti päätöksen voimaansaattavan lakiluonnoksen olevan kansallisen parlamentin käsittelyssä tai pian menossa sinne. Yksi jäsenvaltio ilmoitti päätöksen olevan osittain voimaansaatetun.
Arvoisan jäsenen esittämä lisäkysymys koski tilannetta 25. jäsenvaltiossa. Saamansa tiedon perusteella neuvosto voi ilmoittaa teille, että 25. jäsenvaltio eli Italia on ilmoittanut neuvoston pääsihteerille seuraavaa: säännökset, joilla toimeenpannaan yhteisistä tutkimusryhmistä 13 kesäkuuta 2002 tehty neuvoston puitepäätös ja keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa 29 toukokuuta 2000 tehty yleissopimus, sisältyvät hallituksen 20. huhtikuuta 2002 esittämään lakiluonnokseen C2372. Lakiluonnos on nyt tarkasteltavana Italian edustajainhuoneen yhteisvaliokunnissa numero 2 (oikeusasiain yhteisvaliokunta) ja numero 3 (ulkoasiainvaliokunta). Tällä hetkellä ei voida arvioida, kuinka pitkään Italian parlamentilla tämän lakiehdotuksen hyväksymisessä kestää. 
Bill Newton Dunn (ALDE ).
   Arvoisa puheenjohtaja, kiitän vastauksesta. En usko, että olen koskaan saanut kysymykseeni yhtä kattavaa vastausta ja olen erittäin kiitollinen. Täytyy myös sanoa, etten ole koskaan nähnyt neuvoston istumapaikkoja näin täynnä. Voi olla ensimmäinen kerta, kun neuvoston edustajien määrä ylittää koko muun parlamentin henkilömäärän. Melko vaikuttava aloitus.
Minulla on vielä lisäkysymys. Siinä ei ole mitään väärää, ettei puheenjohtaja tiedä vastausta kysymykseen, kuten kävi edelliselle puheenjohtajan tehtävää hoitaneelle kuukausi sitten. Hän lupasi kuitenkin kirjoittaa meille. Sanooko puheenjohtaja nyt, ettei lupaus kyselytunnin jälkeisestä kirjallisesta vastauksesta tuotakaan vastausta ja että on esitettävä lisäkysymys saadakseen vastauksen? Vai aikooko hän toimia niin kuin edellinen puheenjohtaja lupasi toimia ja kirjoittaa, ellei heti tiedä vastausta? 
Douglas Alexander,
   .  Kiitokset täysiä penkkejä koskevista onnitteluista puheenjohtajavaltiolle. Pelkäänpä vain, että olen jo ensiesiintymiseni aikana huomannut, että sen minkä parlamentin edustajat häviävät määrällisesti, he runsain mitoin korvaavat laadullisesti kysymillään kysymyksillä.
Arvoisan jäsenen esittämästä puheenjohtajavaltion kirjallista vastausta koskevasta kysymyksestä aion ottaa selvää, mutta pidän kuitenkin mielessäni sen, että vastatessani arvoisan jäsenen esittämään kysymykseen me pyrimme mahdollisimman tyhjentävään vastaukseen. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kun otetaan huomioon Skotlannissa tällä viikolla pidetty G8-kokous, aikooko neuvosto keskustella sen tuloksista ja EU:n toimielimiltä tulevaisuudessa mahdollisesti edellytettävistä toimenpiteistä? 
Douglas Alexander,
   .  Gleneaglesissa Skotlannissa tällä viikolla pidettävässä G8-maiden huippukokouksessa keskitytään kahteen pääkysymykseen, jotka ovat Afrikka ja ilmastonmuutos.
Afrikka on toinen niistä, koska sen alueella sijaitsee kahdeksantoista maailman köyhimmistä valtioista. Afrikka ei ole tällä hetkellä saavuttamassa yhtäkään YK:n vuosituhannen kehitystavoitteista, jotka asetettiin Millennium-huippukokouksessa vuonna 2000. Afrikka tarvitsee uuden tahdin kehitysyhteistyölle, rahoitukselle, terveydenhuollolle, koulutukselle ja hallinnolle. Lisäksi se tarvitsee valmiuksia kaupankäyntiin globaaleilla markkinoilla, ohjelmia tappavia tauteja vastaan kamppailuun ja Afrikan rauhanturvaamisvalmiuksien parantamista.
Lisäksi keskeinen asia on ilmastonmuutos, koska maailma on selvästikin lämpenemässä. Suuret peruuttamattomat ilmastonmuutokset ovat todellinen uhka ja pitkällä aikavälillä tärkein kysymys. Ongelmaa on lähestyttävä maailmanlaajuisesti. Tämä huippukokous tarjoaa mahdollisuuden keskustelun edistämiseen korkeimmalla poliittisella tasolla ja yhteisen vision muodostamiseen.
Euroopan unioni on johtavassa asemassa kummankin kysymyksen suhteen, ja se on jo sopinut niitä koskevia politiikkoja. G8-sopimus ei velvoita unionia, mutta se voi toimia pontimena Euroopan unionin rakenteissa käytäville keskusteluille tulevaisuudessa.
G8-huippukokouksen tulokset saattavat antaa aihetta keskusteluihin asianomaisissa neuvoston rakenteissa. Esimerkiksi 12. heinäkuuta pidettävässä Ecofin-kokouksessa neuvotellaan kehitysyhteistyön rahoittamisesta. Kaikki Euroopan unionin laajuiset poliittiset ja lainsäädännölliset aloitteet käyvät luonnollisesti läpi kaikki asiaankuuluvat unionin neuvottelu-, sopimus- ja toimeenpanomenettelyt. 
David Martin (PSE ).
    Ennen kuin menen asiaan, haluan omalta osaltani onnitella puheenjohtajaa enkä pelkästään hänen vastauksiensa laadusta vaan niiden nopeudesta. Häntä saattaa kiinnostaa, että keskustelin skotlantilaisen vierailijaryhmän kanssa juuri ennen palaamistani tänne kyselytuntia varten. He kysyivät minulta G8-kokouksesta, ja kerroin heille minulla olevan aiheesta kysymyksen numero 16, mutta ettei sitä varmastikaan ehdittäisi käsitellä. Olen hyvin tyytyväinen siihen, että se ehtikin käsittelyyn.
Puheenjohtaja on oikeassa todetessaan, ettei G8 unionin toimielimiä, mutta olisi niiltä epäviisasta olla reagoimatta G8-neuvotteluiden tuloksiin. Tähän kysymykseen on jo osittain saatu vastaus, mutta voisiko puheenjohtaja harkita pyytävänsä komissiota ja neuvoston sihteeristöä käymään G8-kokouksen johtopäätökset järjestelmällisesti läpi nähdäkseen, missä jatkotoimet unionin toimielimiltä ovat tarpeen? 
Douglas Alexander,
   .  On suotuisa yhteensattuma, että Yhdistynyt kuningaskunta toimii yhtä aikaa sekä unionin puheenjohtajana vuoden jälkipuoliskolla että G8-kokouksen puheenjohtajana. Mielestäni tämä tarjoaa mahdollisuuden kehittää unionin ja G8-maiden toiminnan tehokasta yhteisvaikutusta.
Tätä väitettä tukeva todistusaineisto on selvää. Euroopan unionin kehitysyhteistyöministereiden viimekuinen historiallinen päätös kaksinkertaistaa tehokkaasti unionin jäsenvaltioiden kehitysapu vuoteen 2010 mennessä noin 40 miljardista Yhdysvaltain dollarista 80 miljardiin dollariin on selvä ja merkittävä mittapuu Skotlannissa tällä viikolla kokoontuvalle G8-kokoukselle.
Euroopan unioni ansaitsee ylen määrin kunnioitusta ja tunnustusta sen pitkään jatkuneesta kiinnostuksesta Afrikan kehityskysymyksiä kohtaan. Rohkenen parlamentin luvalla sanoa, että mielestäni myös Yhdistynyt kuningaskunta ansaitsee tunnustusta tässä asiassa, koska se on päättänyt laittaa Afrikan kysymyksen G8-kokouksen kansainvälisen työjärjestyksen ykkössijalle.
Totean kuitenkin, ettei tämä keskustelu pääty G8-kokouksen johtopäätöksiin. Puheenjohtajuuskautemme kuuden kuukauden aikana pidetään paitsi Gleneaglesin G8-huippukokous myös vuosituhannen kehitystavoitteita arvioiva huippukokous Millennium Review Summit New Yorkissa marraskuussa, jota seuraa Dohan kehityskierroksen seuraava kriittinen ministerikokous Hong Kongissa.
Kukin näistä edustaa tärkeää välivaihetta monien maailman köyhimpien maiden ja Afrikan kansojen auttamisessa. Jos kaipaa lisää esimerkkejä siitä merkittävästä panoksesta, joka unionin toimielimillä voi olla tässä kehityksessä, kannattaa seurata Hong Kongissa joulukuussa tehtäviä päätöksiä. Oma toiveeni on, että unionin kaupasta vastaava komission jäsen pystyy edistämään toimintasuunnitelmaa, joka olisi sekä Euroopan kasvua edistävä että maailman köyhien edun mukainen. 
Gay Mitchell (PPE-DE ).
    Aluksi haluaisin sanoa arvoisalle ministerille, että Britannian hallituksen tämän kysymyksen käsittely noin yleisesti ottaen on tehnyt minuun suuren vaikutuksen. Vaikutusta ei laimenna se, että mielestäni pääministeri Blairin puheissa ei oikeastaan ole mitään järkeä, kun hän sanoo kuuntelevansa kansaa perustuslakikysymyksessä. Kansa ei keskustele perustuslaista, me täällä keskustelemme perustuslaista. Kansa puhuu kehitysmaista. Olkaa hyvä, ja jatkakaa tämän toimintasuunnitelman eteenpäinviemistä, johtamistaitonne tässä asiassa on ollut loistava. Toivon, että se jatkuu sellaisena, koska G8-kokouksen ja Britannian puheenjohtajakauden jälkeen tarvitsemme johtamistaitoanne pahan kerran. 
Douglas Alexander,
   .  Kiitän arvoisaa jäsentä ystävällisestä tuesta Britannian G8-kokouksen ja neuvoston johtajuudelle tässä tärkeässä kysymyksessä.
Olen aivan samaa mieltä kanssanne siitä, että Euroopan kansat välittävät suuresti kehitysyhteistyöasioista. Osallistuin viikonloppuna joukkokokoukseen Edinburghissa kotimaassani Skotlannissa. Jos olisitte nähneet ne kaupunkiin kokoontuneet yli 200 000 ihmistä, ette epäilisi hetkeäkään sen tuen määrää, jota kansat kaikkialla Euroopassa antavat unionille ja Britannian hallitukselle niiden pyrkimyksissä päästä vuosituhannen kehitystavoitteisiin.
Toimintamme huomattavasta julkisesta tuesta ja Gleneaglesin kokoukselta odottamistani edistysaskelista huolimatta on tunnustettava, että edessämme oleva haaste on valtava. Jos ajatellaan esimerkiksi vuosituhannen kehitystavoitteita Saharan eteläpuolisen Afrikan osalta, maailman johtajat asettivat niiden saavuttamisajaksi vuonna 2000 viisitoista vuotta. Saharan eteläpuolisen Afrikan nykyisellä edistysvauhdilla jotkin näistä kehitystavoitteista saavutetaan viidentoista vuoden sijaan 150 vuodessa. Olemme ehdottomasti sitä mieltä, että se on liian pitkä aika. Siksi olemmekin niin ylpeitä unionin toimielinten ja eurooppalaisten kehitysyhteistyöministereiden toimista – jotka toistuivat myös Ecofinin päätöksessä sen tavatessa viime kuussa – joilla on edistetty kehitysyhteistyötä viime kuukausina ja viikkoina. Siksi haluamme myös päättäväisesti käyttää hyväksi paitsi unionin puheenjohtajuutemme myös tämänviikkoisen G8-kokouksen, marraskuisen Millennium-huippukokouksen, ja Dohan kehityskierroksen antamat mahdollisuudet tämän tärkeän toimintasuunnitelman edistämiseksi. 
Puhemies.
   Kysymys numero 17 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Voiko neuvosto antaa tietoja työaikadirektiivin tarkistamisen seuraavista vaiheista? 
Douglas Alexander,
   .  Kuten arvoisa jäsen varmasti tietää, komissio antoi tarkistetun ehdotuksen työaikadirektiivin järjestelmän muokkaamisesta 31. toukokuuta 2005 sen jälkeen kun se oli hyväksynyt parlamentin lausunnon ensilukemalta. Ehdotus oli neuvoston keskusteltavana 2. kesäkuuta. Koska tarkasteluun jäi kuitenkin niin vähän aikaa, neuvosto ei pysynyt arvioimaan ehdotuksen kaikkia vaikutuksia. Siksi neuvosto määräsi pysyvien edustajien komitean tutkimaan tarkistusehdotusta siten että neuvosto voisi päästä sopimukseen mahdollisimman pian. 
Erna Hennicot-Schoepges (PPE-DE ).
   – Arvoisa puheenjohtaja, haluaisin tietää Yhdistyneen kuningaskunnan kannan sopimuksesta pois jäämisestä. Pidättekö kiinni sopimuksesta pois jäämistä tukevasta kannastanne vai onko teillä vaihtoehtoisia ratkaisuja? 
Douglas Alexander,
   .  En ole varma siitä, onko tämä oikea paikka tai aika edistää Yhdistyneen kuningaskunnan kantaa tässä kysymyksessä, koska tehtäväni on vastata puheenjohtajavaltion puolesta. Kuten kaikkien tulevienkin puheenjohtajavaltioiden, on meidän vastuumme pyrkiä johtajuuteen ja myös yksimielisyyteen, johon Yhdistynyt kuningaskuntakin vääjäämättä ja asiaankuuluvasti liittyy siinä missä muutkin unionin jäsenvaltiot. 
Puhemies.
    Seuraavana on 
EU-maiden sairaanhoitajien pysyvä komitea (PCN) on kehottanut niitä EU:n jäsenvaltioita, joissa ei ole lainsäädäntöä eutanasiasta ja siihen liittyvästä terveydenhuollon ammattihenkilöiden, erityisesti sairaanhoitajien, tehtävistä ja vastuusta, luomaan kyseisen lainsäädännön. Komitea on korostanut, että lääkinnällinen toiminta ulottuu siihen vaiheeseen, kun elämä saatetaan päätökseen. Euroopan neuvoston parlamentaarisen edustajakokouksen mietinnössä avunannosta kuolevalle potilaille kehotettiin ottamaan käyttöön menettelyitä ja säännöksiä, joissa määritellään selkeästi terveydenhuollon ammattihenkilökunnan vastuu ja varmistetaan kaikkien toteutettujen päätösten ja toimien jäljitettävyys. Onko neuvosto samaa mieltä PCN:n esittämistä huolenaiheista, ja antaako neuvosto asiaa koskevan lausunnon? 
Douglas Alexander,
   .  Yhteisön vastuut kansanterveyden alalla todetaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 152 artiklassa. Erityisesti 152 artiklan 5 alakohdassa esitetään, että yhteisön toiminnassa kansanterveyden alalla otetaan täysimääräisesti huomioon jäsenvaltioiden terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen liittyvät velvollisuudet. Neuvostolla ei siis ole toimivaltaan eutanasian suhteen. 
Gay Mitchell (PPE-DE ).
    Arvoisa ministeri, kiitän vastauksestanne. Tämän vuoden huhtikuussa Euroopan neuvoston parlamentaarinen yleiskokous hylkäsi suurella enemmistöllä toimenpideluonnoksen eutanasian laillistamisesta Euroopassa. Samaan aikaan Alankomaista, jossa eutanasia on laillistettu, kerrotaan, että avustettua itsemurhaa ja eutanasiaa käytetään tällä hetkellä yhdessä neljästäkymmenestä kuolemantapauksesta.
Koska eutanasia-turismi on lisääntymässä, onko neuvosto samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden välinen koko unionin kattava koordinointi tässä kysymyksessä olisi nyt viisasta, kun otetaan huomioon perussopimuksen periaate siitä, ettei kuolemanrangaistusta tulisi olla käytössä jäsenvaltioissa? 
Douglas Alexander,
   .  Kaikella kunnioituksella kysymyksen esittäjää kohtaan toistan alkuperäisen vastaukseni toteamuksen siitä, ettei yhteisöllä ole toimivaltaa terveyspalveluiden ja sairaanhoidon järjestämisessä ja tarjoamisessa. Nykyisessä perussopimuksessa tehdään tämä asia hyvin selväksi 152 artiklan 5 alakohdassa. Sellaisenaan neuvostolla ei ole toimivaltaa eutanasian suhteen, joten se ei voi luoda kysymykseen liittyvää lainsäädäntöä. Neuvosto ei voi määritellä terveydenhoitoalan henkilöstön rooleja tai vastuita eutanasiassa, koska yksinomaan jäsenvaltioilla on toimivalta tällä alalla. Jäsenvaltioiden tehtävänä on siis varmistaa, että niillä on olemassa menettelytavat ja säännökset lääkintä- ja sairaanhoitohenkilöstön roolien ja vastuiden määrittelemiseen. Jäsenvaltioiden vastuulla on myös näiden menettelyjen valvonta. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mikä on neuvoston puheenjohtajan arvio Togon tämänhetkisestä tilanteesta ja mihin toimiin se aikoo ryhtyä Länsi-Afrikan tilanteen vakauttamiseksi? 
Douglas Alexander,
   .  Euroopan unioni on seurannut tiivisti Togon tilanteen kehittymistä. Vaalien jälkimainingeissa julkaistussa julkilausumassaan puheenjohtajavaltio ilmaisi syvän huolensa Togon 24. huhtikuuta pidettyjen vaalien jälkeisestä tilanteesta. Julkilausumassa myös annettiin tunnustusta Togon kansalle, joka vaikeista olosuhteista huolimatta osallistui äänestykseen. Lisäksi puheenjohtajavaltio tuomitsi väkivaltaisuudet ja vetosi kaikkiin osapuoliin rauhan säilyttämiseksi.
Julkilausumassaan 3. kesäkuuta Euroopan unioni ilmaisi tukensa Afrikan unionin rauhan ja turvallisuuden neuvoston aloitteille. Erityisesti tuettiin erityislähettilään nimittämistä helpottamaan vuoropuhelua togolaisten osapuolten välillä ja päätöstä lähettää tarkkailuvaltuuskunta valvomaan poliittista, yhteiskunnallista ja humanitaarista tilannetta ja turvallisuutta sekä maan ihmisoikeustilannetta. Unioni kehotti Togon viranomaisia myös tutkimaan puolueettomasti, perusteellisesti ja luotettavasti siviiliväestöön kohdistuneet väkivaltaisuudet.
Euroopan unioni otti Togon kysymyksen esille edellisissä Afrikan unionin ja Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön ministerikokouksissa, jotka pidettiin 11. huhtikuuta ja 18. toukokuuta. Kokousten aikana unionilla oli mahdollisuus keskustella Afrikan sovittelupyrkimyksiin ja vaalien valvontaan liittyvistä ongelmista.
Euroopan unioni ilmoittaa, että se on valmis tukemaan kansallista sovintoprosessia ja että se jatkaa Togon poliittisen tilanteen tiivistä tarkkailua. Erityistarkkailussa ovat ne 22 sitoumusta, jotka Togon hallitus otti vastuulleen neuvotteluissa Cotonou-sopimuksen 96 artiklan nojalla ja uudelleen 15 marraskuuta 2004 tehdyn neuvoston päätöksen nojalla.
Togon seuraavat lailliset vaalit kuuluvat komission vuoden 2005 vaalien valvontaa koskeviin prioriteetteihin. Komissio aikoo lähettää tutkimusvaltuuskunnan, jonka tehtävänä on raportoida vaalien valvontavaltuuskunnan lähettämisen suositeltavuudesta, mikäli ensin täytetään tietyt ehdot. Ehtoina on, että hallitus on toiminnassa, että vaalien tulosten kunnioittamisesta on yhteisymmärrys suurimpien poliittisten puolueiden kesken ja että 22 sitoumuksen suhteen on tapahtunut selvää edistymistä. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puheenjohtaja, kiitän suuresti yksityiskohtaisesta vastauksestanne. Haluaisin vielä tiedustella, onko tiedän mielestänne mahdollista, että Euroopan unioni lähitulevaisuudessa puuttuisi rauhanprosessiin niin, että uudet vaalit voitaisiin pitää lähitulevaisuudessa? 
Douglas Alexander,
   .  Totean uudelleen, että komissio lähettää tutkimusvaltuuskunnan, jonka tehtävänä on raportoida vaalien valvontavaltuuskunnan lähettämisen suositeltavuudesta, mikäli ensi täytetään tietyt ehdot, jotka mainitsin.
Ensin haluamme selvittää kyseisen tutkimusvaltuuskunnan löydöksien avulla, mitä olisi vielä mahdollisesti tehtävissä tällä alalla. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kuten tunnettua, Kyproksella on Euroopan unionin jäsenvaltiona oikeus osallistua täysimääräisesti kaikkiin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan osa-alueisiin. Se ei kuitenkaan osallistu niihin puolustus- ja turvallisuuspolitiikan aloihin, jotka koskevat EU:n sotilaallista yhteistyötä NATOn kanssa, näiden kahden järjestön tekemien sopimusten mukaisesti.
Kuitenkin sekä EU:n ja NATOn kaikissa yhteisissä kokouksissa että EU:n institutionaalisissa menettelyissä Turkki estää suoraan tai epäsuorasti, Pohjois-Atlantin neuvoston 13.12.2002 tekemää päätöstä laajalti hyödyntäen, Kyproksen ja Maltan osallistumisen jopa aloilla, joilla nämä kaksi järjestöä eivät harjoita suoraa sotilaallista yhteistyötä. Näin tapahtuu myös Turkin ja EU:n välisissä tapaamisissa sillä verukkeella, että niissä keskustellaan NATOn turvaluokiteltuja tietoja sisältävistä asiakirjoista.
Onko neuvosto halukas ryhtymään toimiin tämän vallitsevan asiaintilan suhteen, joka aiheuttaa vakavia institutionaalisia ja poliittisia ongelmia ja antaa ehdokasvaltiolle käytännössä oikeuden puuttua EU:n toimintaan ja menettelyihin? 
Douglas Alexander,
   .  Kuten arvoisa jäsen perustellusti totesi, vallitsevassa asiaintilassa ja EU:n ja Naton välisten suhteiden sopimuksen nojalla Kypros ja Malta eivät osallistu unionin sotilaallisiin operaatioihin, joissa käytetään Naton rakenteellisia resursseja tai henkilöresursseja, niin kutsuttuja "Berlin plus" -järjestelyjä. Samoin niille ei luovuteta Naton salaiseksi luokiteltuja tietoja tai sellaisia unionin salaiseksi luokiteltuja tietoja, jotka sisältävät Naton salaiseksi luokiteltuja tietoja tai joissa viitataan niihin.
Tämä asiaintila vaikuttaa tietysti Kyproksen ja Maltan osallistumiseen EU:n ja Naton välisiin kokouksiin samoin kuin joihinkin unionin sisäisiin kokouksiin. Se ei kuitenkaan vaikuta unionin jäsenvaltioiden oikeuksiin tai velvollisuuksiin unionin toimivaltaisina jäseninä. Viittaan erityisesti Kyproksen ja Maltan oikeuteen osallistua unionin perussopimuksen nojalla täysimääräisesti ja syrjimättä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan määrittelyyn ja toimeenpanoon turvallisuusnäkökohdat mukaan luettuina. Neuvosto on tietoinen ongelmasta, ja koska kysymyksestä ei ole tehty varsinaista päätöslauselmaa, neuvosto on viime vuoden aikana ottanut asian toistuvasti esille osapuolten kesken. Turkkia on pyydetty auttamaan ongelman ratkaisussa, mutta tältä erää kysymyksen monimutkaisuuden ja sen laajempien vaikutusten takia on ollut vaikeaa edistyä asiassa.
Kysymykset Pohjois-Atlantin neuvoston omien päätöstensä tulkinnasta ja soveltamisesta, myös joulukuun 2002 päätöksen, tulisi oikeastaan esittää Natolle. Huomautan kuitenkin, että aloitteet unionin ja Naton välisen vuoropuhelun laajentamisesta sotilasyhteistyöstä kriisinhallintaan ovat tulleet pääasiassa Natolta. Neuvosto harkitsee mielellään laajennettua vuoropuhelua sillä ehdolla, että kaikki 25 jäsenvaltiota ovat läsnä. Totean myös, että Euroopan unionin poliittisen ja turvallisuuskomitean ja Pohjois-Atlantin neuvoston edellisessä kokouksessa 27. kesäkuuta 2005 Brysselissä oli mahdollisuus muodolliseen mielipiteidenvaihtoon Darfurin tilanteesta kaikkien 25 jäsenvaltion edustajien ollessa läsnä. Pidän tätä pienenä edistysaskeleena kohti merkittävämpää edistystä tässä vaikeassa kysymyksessä. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Haluan lausua erityiskiitokset neuvoston puheenjohtajalle ja toivottaa voimia ja menestystä hänen työlleen ja Britannian puheenjohtajuudelle.
Arvoisa puheenjohtaja, sain vastauksestanne sellaisen käsityksen, etteivät unioni ja puheenjohtajavaltio ole samaa mieltä Turkin Euroopan unionin ja Naton suhteita koskevasta linjasta ja tulkinnasta. Lienette samaa mieltä siitä, ettei Kyproksella tai Maltalla unionin jäsenvaltioina ole unionin toimielimissä huonompaa tasa-arvoa.
Onko Britannialla puheenjohtajavaltiona aikomus ryhtyä joihinkin toimiin tämän Turkkiin liittyvän vakavan ongelman vuoksi? 
Douglas Alexander,
   .  Kysymyksen taustalla on ilmeisesti se, että kahden organisaation, nimenomaan Euroopan unionin ja Naton, on yhdessä päätettävä etukäteen kokouksien esityslistasta. Alkuperäisessä vastauksessani tein selväksi, ettei ole tehtäväni tänään kommentoida sitä, miten Nato tulkitsee tai soveltaa omia päätöksiään tämän suhteen. Toistan siis aikaisemman vastaukseni. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Fidel Castron hallinto pitää yhä vankiloissa 61:tä poliittista vankia, jotka ovat saaneet hyvin raskaat tuomiot toiminnastaan kansalaisvapauksien ja ihmisoikeuksien puolesta.
Samanaikaisesti Kuuban hallitus, tavalla, joka on täysin ristiriidassa kansainvälisen oikeuden kanssa, estää eurooppalaisia parlamentaarikkoja olemasta yhteydessä ihmisoikeusaktivisteihin Kuubassa.
Mitkä tässä tilanteessa ovat syyt, joiden vuoksi neuvosto hylkäsi ehdotuksen EU:n politiikan tiukentamisesta suhteessa Kuuban hallintoon? 
Douglas Alexander,
   .  Neuvoston Kuubaa koskevat päätelmät, jotka hyväksyttiin 13. kesäkuuta 2005, pohjautuivat vuoden 1996 yhteiseen kantaan, jonka merkitys ja oikeellisuus vakuutetaan päätelmissä uudelleen. Tästä seuraa, että Euroopan unionin tavoite on rohkaista muutosprosessia moniarvoiseksi demokratiaksi, kunnioitusta ihmisoikeuksia ja perusvapauksia kohtaan ja Kuuban kansan elinolojen elvyttämistä ja parantamista kestävällä tavalla. Tätä lähestymistapaa ei yksikään jäsenvaltio ole asettanut kyseenalaiseksi.
Neuvoston kanta on vakaa erityisesti ihmisoikeustilanteen suhteen, joka mainittujen päätelmien mukaan tulisi ottaa esille kaikkien korkean tason vierailujen yhteydessä. Neuvosto on myös ilmaissut tyytymättömyytensä siihen, ettei maaliskuussa 2003 tapahtuneen usean poliittisen vangin vapauttamisen jälkeen ole tapahtunut lisäkehitystä. Neuvosto on erityisesti tuominnut Kuuban viranomaisten sananvapautta, kokoontumisvapautta ja lehdistön vapautta rajoittavat toimet.
Lisäksi neuvosto on jyrkästi tuominnut Kuuban asenteen ulkomaisia parlamentin jäseniä ja lehdistön edustajia kohtaan, jotka osallistuivat siviiliyhteiskuntaa edistävään kokoontumiseen 20. toukokuuta 2005. Parlamentin ja lehdistön edustajat joko karkotettiin tai heitä ei päästetty lainkaan maahan.
Tammikuun lopussa annettu päätös aloittaa tiivis ja säännöllinen vuoropuhelu Kuuban maltillisen poliittisen opposition ja laajemmin Kuuban kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa on tuottanut hyviä tuloksia. Neuvosto on päättänyt jatkaa vuoropuhelua ja jopa tiivistää sitä sovitulla tavalla. Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden sekä maltillisen opposition edustajien välisiä kokouksia jatketaan. Neuvosto on päättänyt harkita kantaansa uudelleen yhteisen kannan arvioinnin yhteydessä kesäkuussa 2006. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ),
Arvoisa puhemies, pyytäisin neuvoston edustajaa kertomaan parlamentille neuvoston varsinaisista toimenpiteistä. Joitain opposition jäseniä pidetään yhä Kuuban vankiloissa, ja osa heistä on tuomittu vuosia kestävään vankeusrangaistukseen. Neuvosto tukee Castron hallinnon vastaisten pakotteiden purkamista, vaikka unionin pitäisi vaatia ulkopolitiikassaan kunnioitusta ihmisoikeuksia kohtaan.
Joko olisi aika vaihtaa taktiikkaa Castron hallinnon suhteen ja lopettaa yksinomaan pääministeri Zapateron ja Madridin politiikan ohjailtavana oleminen? 
Douglas Alexander,
   .  Aluksi muutama sananen menneestä, sitten jatkan tulevilla asioilla.
Unioni päätti 31. tammikuuta vuoropuhelun tiivistämisestä Kuuban maltillisen opposition kanssa, ja kesäkuun 13. päivän päätelmissä todettiin, ettei se hyväksy unionin ja lehdistön edustajien karkotusta, jolla estettiin heidän osallistumisensa siviiliyhteiskuntaa koskevaan kokoukseen 20. toukokuuta Havannassa.
Esimerkki Euroopan unionin yhtenäisestä linjasta Kuuban ihmisoikeuksien suhteen nähtiin Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomissiossa viime huhtikuussa, kun jäsenvaltiot olivat yhdessä aloitteentekijöinä päätöslauselmassa, jolla tuodaan esille Kuuban ihmisoikeustilannetta.
Vakuutan arvoisalle jäsenelle, että unioni aikoo edelleen aina tilaisuuden tullen vaatia kaikkien poliittisten vankien vapauttamista ja kehottaa Kuuban hallitusta osoittamaan suurempaa kunnioitusta Kuuban ihmis- ja perusoikeuksia, poliittisia uudistuksia ja talouden vapauttamisen jatkamista kohtaan. 
Puhemies.
   Neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin numero 23–42 vastataan kirjallisesti(2).
Kyselytunti päättyi.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Kirkhopen laatima kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A6-0201/2005) 1. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä niistä perusteista ja menettelyistä, joilla ratkaistaan jäsenvaltiossa tai Sveitsissä jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva valtio, tehdyn sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta (13049/2004 KOM(2004) 0593 C6-0240/2004 2004/0200(CNS)) sekä
2. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen, Sveitsin valaliiton osallistumista Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta (13054/2004 KOM(2004) 0593 C6-0241/2004 2004/0199(CNS)). 
Benita Ferrero-Waldner,
   .  Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen, että parlamentti tukee sopimuksen tekemistä Sveitsin osallistumisesta Schengenin ja Dublinin säännöstöön.
Tämä myönteinen asenne on sitäkin tärkeämpi nyt, kun Sveitsissä vaaditut sopimusten ratifiointia koskevat poliittiset menettelyt on saatu päätökseen. Menettelyn tärkein vaihe oli epäilemättä 5. kesäkuuta pidetty kansanäänestys.
Meidän kaikkien eikä vähiten parlamentin pitää hyödyntää Sveitsin suotuisa vastaus myönteisen asenteen edistämiseksi Euroopan hanketta kohtaan. Tähän kuuluu luonnollisesti se, että saatamme omat menettelymme loppuun mahdollisimman nopeasti.
Sopimukset allekirjoitettiin 26. lokakuuta 2004 Luxemburgissa, ja ne lupaavat hyvää EU:n ja Sveitsin välisten suhteiden kehittymisen kannalta.
Sveitsin liittyminen Schengenin sopimukseen tuo mukanaan monia etuja myös Euroopan kansalaisille, erityisesti niille useille tuhansille työmatkalaisille ja muille matkaajille, jotka joutuvat työn vuoksi tai muista syistä ylittämään rajan päivittäin. Kun sopimus pannaan täytäntöön, heidän elämänsä helpottuu huomattavasti.
Rikollisuuden torjumisessa tehtävän yhteistyön ja rajat ylittävän tietojen vaihdon ansioista Schengenin ja Dublinin sopimukset parantavat myös turvallisuutta.
Tämän vuoksi on tärkeää, että parlamentti tukee näiden sopimusten tekemistä. On kuitenkin valitettavaa, että komissiolla ja neuvostolla on eri näkemys kuin parlamentilla niiden tekemiseen sovellettavasta menettelystä.
Tarkasteltuaan uudelleen kantaansa komissio on tullut siihen tulokseen, että lienemme yksimielisiä yhdestä asiasta, nimittäin siitä, ettei kumpikaan sopimus ole Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa tarkoitettu assosiaatiosopimus, vaikka sana "assosiaatio" esiintyykin niiden otsikoissa.
Tästä huolimatta komissio on sitä mieltä, ettei näillä sopimuksilla perusteta mitään erityistä toimielinjärjestelmää yhteistyömenettelyjä varten. Pelkkä sekakomitean olemassaolo ei vielä riitä tähän.
Haluan erityisesti korostaa, että sekakomiteoiden ainoa tehtävä on ratkaista, jääkö sopimus voimaan siinä tapauksessa, jos Sveitsi laiminlyö sopimusvelvoitteidensa täyttämisen, etenkin Schengenin tai Dublinin säännöstön saattamisen osaksi kansallista oikeutta.
Täytyy myös mainita, että näillä sekakomiteoilla on huomattavasti suppeammat valtuudet kuin jo olemassa olevilla sekakomiteoilla, jotka on perustettu muilla Sveitsin kanssa tehdyillä kahdenvälisillä sopimuksilla.
Näistä syistä komissio katsoo, että juridisesti kumpaankaan sopimukseen ei vaadita parlamentin hyväksyntää.
Tämän vuoksi komissio ei näe syytä muuttaa päätösehdotustaan.
Kiitän tarkkaavaisuudestanne ja odotan kiinnostuneena keskustelua. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, ei hyvä eikä huono, kuten sanotaan – komission jäsenen alustus oli osittain hyvä, mutta vain osittain. Minulle on ollut suuri kunnia saada hoitaa näitä asioita. Kunnioitukseni paitsi unionin toimielimiä myös Sveitsin toimielimiä ja kansalaisia kohtaan on suunnaton. Olen voinut viedä ehdotuksiani eteenpäin ainoastaan sen ansiosta, että Sveitsin kansalaiset ilmaisivat 5. kesäkuuta kansanäänestyksessä halukkuutensa lisätä yhteistyötä Sveitsin ja EU:n välillä.
Kuten komission jäsen jo korosti, nämä ovat hyviä ehdotuksia. Ne ovat etenkin Sveitsin kannalta radikaaleja, sillä vaikka Sveitsi säilyttääkin itsenäisyytensä, ihmisten liikkuminen sen rajojen yli helpottuu käytännössä, jos mietintö hyväksytään. Sveitsi valvoo jatkossakin tiukasti tavaroiden liikkumista, mutta ihmisten liikkuminen lisääntyy, lainvalvontaviranomaisten välinen yhteistyö paranee huomattavasti, ja Sveitsin Dublinin säännöstöön liittymisen ansiosta Sveitsi on mukana päättämässä, kuka on kulloinkin vastuussa hankalissa turvapaikkahakemusasioissa.
Tämä asteittainen kehitys on erittäin myönteistä ja tyydyttävää. Se voi hyvinkin olla alku monille muillekin sopimuksille, jotka perustuvat samankaltaiseen lähestymistapaan. Tämä lähestymistapa otettiin käyttöön aikaisemmin sekä Norjan että Islannin kanssa, ja nyt sitä sovelletaan Sveitsiin.
Kuten sanoin, kunnioitan suuresti Sveitsin kansalaisten 5. kesäkuuta tekemää päätöstä ja olen siitä syystä iloinen, että voin hoitaa tätä asiaa. En kuitenkaan ole täysin vakuuttunut, vaikka kuulinkin komission jäsenen selityksen sekakomiteoista ja siten oikeusperustasta.
En katso tätä asiaa niinkään lakimiehen näkökulmasta vaan saamamme oikeudellisen neuvonnan pohjalta, joka vaikuttaa olevan ristiriitaista. Minun saamani neuvonnan mukaan oikea menettely tässä olisi ollut hyväksyntä- eikä kuulemismenettely.
Tältä pohjalta aion jatkaa asian käsittelyä. Toivon edelleen, että voisimme päästä tässä kompromissiin, sillä kahden tekemäni tarkistuksen tarkoituksena oli varmistaa, että tämä on hyväksyntämenettely eikä kuulemismenettely. Tämä kiista ilmeisesti jatkuu. Olen pettynyt komission jäsenen puheen tätä koskevaan osaan, sillä hän antoi ymmärtää olevansa iloinen, että hän on saanut parempaa oikeudellista neuvontaa kuin minä. Otaksuisin, että kahdelta eri lakimieheltä ei saa aina samaa lainopillista neuvoa, aivan kuten kaksi ekonomistia on harvoin samaa mieltä talousasioista. Asia on kuitenkin mielestäni tärkeä, ei vain tässä yksittäisessä tapauksessa, vaan myös muiden asioiden ja sopimusten kannalta, jotka mahdollisesti toimitetaan tulevaisuudessa parlamentin harkittaviksi. Valiokuntamme on täysin varma tästä asiasta saatuaan oikeudellista neuvontaa, ja olen itsekin varsin vakuuttunut.
Sveitsin kansalaiset ovat hyvin kiinnostuneita keskustelujemme lopputuloksesta ja siitä, mitä minä teen täällä, enkä halua, että minun katsotaan jarruttavan asian etenemistä tai estävän sveitsiläisten tahdon. On kuitenkin kaikkien etujen mukaista, että teemme selväksi, että Euroopan parlamentti valvoo tarkasti oikeuttaan osallistua hyväksyntämenettelyihin niillä aloilla, joihin niitä sovelletaan. Tämä on meille erittäin tärkeää.
Toivon, että komission jäsen voisi harkita asiaa uudelleen. Neuvosto ei ole nyt läsnä, mutta sen mielipide oli samankaltainen kuin komission. Haluaisin, että asiaa tarkastellaan uudelleen, sillä näistä entistä vapaammista suhteista on hyötyä paitsi Sveitsin kansalaisille myös meille kaikille Euroopan unionissa, erityisesti sen toimielimille ja etenkin parlamentille.
Karl von Wogau,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa ottamalla esiin joukon Schengenin sopimukseen liittyviä asioita, sillä muistan erittäin hyvin ajan, jolloin sopimus hyväksyttiin. Sitä ennen rajoilla oli kuitenkin tapahtunut jo paljon: tullitarkastukset oli poistettu, arvonlisäveroa ei kannettu ja eläinlääkinnälliset tarkastukset ja tilastojen tekeminen rajoilla oli lopetettu samoin kuin merkkituotteiden tarkastaminen. Samalla myös vientituet ja tuontimaksut poistettiin, joten rajat olivat todella auki. Viimeiseksi Schengenin sopimuksella poistettiin henkilöiden tarkastukset.
Sveitsin kohdalla asia on juuri päinvastoin. Kaikki luettelemani asiat pysyvät, ainoastaan henkilötarkastukset loppuvat. Mietinkin, ovatko sveitsiläiset naapurimme onnistuneet poimimaan – kuten olen täällä sanonut – erittäin kuivasta pullasta sen ainoan rusinan. Siltä minusta on vaikuttanut näissä neuvotteluissa, ja sen vaikutelman ovat saaneet myös äänestäjäni Ylä-Reinin alueella. He korostavat jatkuvasti sitä, millä tavalla Sveitsin tärkeäksi katsomat asiat hoidettiin. Eräitä vaikeita ongelmia, kuten Zürichin lentokentän koneiden aiheuttamaa meluongelmaa, ei kuitenkaan ole hoidettu, vaikka nämä ongelmat koskevat sekä Sveitsiä että Saksaa.
Toinen seikka, joka on yhtä tärkeä, koskee kyseisen rajaseudun maanviljelijöitä. Saksan maanviljelijät ovat vaikeuksissa, sillä Sveitsin maksamat tuet ovat huomattavasti suurempia, minkä vuoksi sveitsiläiset maanviljelijät pystyvät maksamaan kalliimpia vuokria. Nyt he saisivat vielä Euroopan unioninkin tukea. Tätä on mahdotonta ymmärtää. Jos näitä etuja ei voida ottaa asianmukaisesti huomioon, jokin on mennyt pieleen neuvotteluissa.
Meillä on erilaiset näkemykset oikeusperustasta. Me olemme sitä mieltä, että nämä sekavaliokunnat todella ovat toimielimen kaltaisia, minkä oikeudellisten asioiden valiokunta on myös vahvistanut. Näin ollen en usko, että Euroopan parlamentti voi antaa lopullista lausuntoa, joten meidän pitää jatkaa keskusteluja. Niinpä en usko, että Euroopan unioni voi tällä hetkellä ratifioida tätä sopimusta.
Andreas Schwab (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin jäsenenä, jonka vaalipiiri on aivan Sveitsin naapurissa, olen jäsen von Wogaun tavoin erityisen kiinnostunut hyvästä ja ennen kaikkea läheisestä yhteistyöstä Euroopan unionin ja Sveitsin välillä.
En puutu oikeusperustaan, josta voin vain olla esittelijä Kirkhopen kanssa samaa mieltä, mutta totean, että parlamentin jäsenet ovat saaneet sen vaikutelman, ettei jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin, jonka kanssa Sveitsi on neuvotellut, välinen yhteistyö ole ollut niin hyvää kuin vaalipiirimme äänestäjillä on oikeus odottaa. Tästä kaikesta huolimatta uskon, että kun otetaan huomioon, että henkilöiden vapaata liikkumista koskeva sopimus on liitettävä mukaan 25. syyskuuta, tämä sopimus merkitsee vaalipiirimme asukkaille kaiken kaikkiaan edistystä, koska Schengen ja Dublin tarkoittavat tiiviimpää ja siksi parempaa yhteistyötä henkilötarkastuksissa ja edistävät siten sisäistä turvallisuutta. Tästä eivät hyödy ainoastaan Sveitsin vaan myös Euroopan unionin kansalaiset.
Molempien osapuolten, sekä Euroopan unionin että Sveitsin, on hyödyttävä yhteistyöstä. Siksi olen samaa mieltä siitä, että Schengenin sopimuksen ja henkilöiden vapaasta liikkumisesta tehdyn sopimuksen pitää täydentää toisiaan kuin kolikon kaksi puolta. Etenkin kun otetaan huomioon jatkuvat rajoilla ilmenevät ongelmat, joista keskustelemme sveitsiläisten kollegojemme kanssa ensi viikolla Freiburgissa järjestettävässä SINEEA-valtuuskunnan (suhteista Sveitsiin, Islantiin ja Norjaan vastaava sekä Euroopan talousalueen (ETA) parlamentaarisessa sekavaliokunnassa toimiva valtuuskunta) kokouksessa, on aivan oikein, että komissio kertoo sveitsiläisille, että Schengenin sopimusta ei voi tarkastella erillään henkilöiden vapaasta liikkumisesta tehdystä sopimuksesta. Jos mahdollista, tätä ei pitäisi kuten jäsen von Wogau aivan oikein sanoi nähdä kehityskulun päätepisteenä vaan pikemminkin sellaisen kehityksen alkuna, jossa Sveitsi solmii uusia aiempaa tiiviimpiä yhteistyösuhteita Euroopan unioniin. Uskon tämän olevan Ylä-Reinin äänestäjien etujen mukaista ja katson siksi, että Kirkhopen mietintö on tukemisen arvoinen, ja vaikka ei ole minun tehtäväni ottaa kantaa esittelijä Kirkhopen esittämiin oikeusperustaa koskeviin seikkoihin, hän saa tukeni niissäkin. 
Carlos Coelho (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, tästä keskustelusta voi helposti saada sen kuvan, että se kiinnostaa ainoastaan Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmää. Se ei kuitenkaan pidä paikkaansa, sillä se on kiinnostava koko Euroopan kannalta. Haluan aloittaa kehumalla esittelijä Kirkhopen pyrkimyksiä puolustaa parlamentin valtaoikeuksia. Haluan myös onnitella komissiota aloitteesta ja sanoa komission jäsenelle, että on erittäin tärkeää, että Sveitsistä voi tulla Islannin ja Norjan jälkeen kolmas EU:n ulkopuolinen valtio, joka osallistuu Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen sekä Dublin/Eurodac-järjestelmään.
Kuten esittelijä Kirkhope mainitsi, Sveitsin kansalaiset päättivät kansanäänestyksessä vahvistaa siteitä EU:hun liittymällä vapaan liikkumisen mahdollistavaan Schengenin alueeseen sekä hyväksymällä Dublinin sopimuksen, joka kattaa turvapaikkapolitiikan. Pidän myönteisenä, että Sveitsi osallistuu näihin järjestelmiin, jotka poistavat joitakin vapaan liikkuvuuden esteitä ja vahvistavat yhteistyötä, mikä on ratkaisevan tärkeää, kun ajatellaan Sveitsin maantieteellistä sijaintia. Sveitsillä on mahdollisuus voittaa poliittisesti, koska sen naapurialueet ovat vakaampia, sekä taloudellisesti, koska se pääsee hyötymään vapaan liikkuvuuden lisääntymisestä.
Niinpä Sveitsin on hyväksyttävä Schengenin säännöstö ja sovellettava sitä kokonaisuudessaan, vaikka kaikki EU:n jäsenvaltiot eivät tee näin, sillä poikkeukset ovat mahdollisia ainoastaan Schengenin säännöstön myöhemmässä kehityskulussa. Tämän edellytyksen on katsottu olevan tarpeellinen säästöjen verotusta koskevan sopimuksen tekemisen kannalta.
Mitä tulee toiseen sopimukseen, Sveitsin täytyy hyväksyä nykyinen ja tuleva Dublin/Eurodac-säännöstö, panna se täytäntöön ja soveltaa sitä ilman poikkeuksia. Haluan lopuksi korostaa, että nämä sopimukset merkitsevät Sveitsin ja EU:n välisen yhteistyön tervetullutta tiivistymistä. Tämä samalla osoittaa muille valtioille, että on mahdollista vahvistaa siteitä, yhdistää pyrkimyksiä ja toimia tiiviissä poliittisessa yhteistyössä EU:n kanssa liittymättä virallisesti Euroopan unioniin. 
Benita Ferrero-Waldner,
   .  Arvoisa puhemies, ehkäpä vastaan ensin yleisesti kysymyksiin, jotka esitettiin. Uskon, että olemme kaikki iloisia saatuamme nyt nämä sopimukset, joista toinen on jo hyväksytty kansanäänestyksessä, ja voidessamme siirtyä ratifiointivaiheeseen. Kuten jo todettiin, tämä on hyvin tärkeää paitsi siksi, että tämä voi toimia mallina muille valtioille, myös siksi, että tämä antaa Sveitsille mahdollisuuden tulla yhä lähemmäs Euroopan unionia.
Haluan ennen kaikkea palata vielä esillä olleeseen oikeudelliseen kysymykseen, kun se kerran mainittiin.
Sekä komission että neuvoston oikeudelliset yksiköt ovat antaneet lausuntonsa asiasta. Haluan nyt vielä vahvistaa kannan, vaikka esittelijä Kirkhope tekikin sen jo.
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 300 artiklassa määritellään neljä tapausta, joissa kansainvälisen sopimuksen tekeminen vaatii Euroopan parlamentin hyväksyntää. Ensimmäinen niistä on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 310 artiklassa tarkoitettu assosiaatiosopimus. Toinen ovat sopimukset, joissa määrätään erityisistä toimielinjärjestelmistä järjestämällä yhteistyömenettelyjä. Kolmas tapaus ovat sopimukset, joilla on huomionarvoisia vaikutuksia yhteisön talousarvioon, ja neljäs sopimukset, jotka edellyttävät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 tai 252 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annetun säädöksen muuttamista.
Kaikissa muissa tapauksissa parlamentti voi antaa ainoastaan lausuntonsa. Komission oikeudellinen yksikkö katsoo, ettei tätä sopimusta voida pitää minään edellä mainituista sopimuksista ja että sillä perustettujen sekakomiteoiden toimivalta on rajallinen, etenkin kiistojen ratkaisussa.
Vaikka tietenkin kuuntelin mitä sanoitte, minun täytyy pitäytyä komission kannassa.
Haluan lyhyesti vastata jäsen von Wogaun esiin ottamiin asioihin, joihin myös jäsen Schwab viittasi. Olemme täysin tietoisia ongelmista ja seikoista, jotka he mainitsivat ja jotka liittyvät paikalliseen ja etenkin alueelliseen yhteistyöhön. Maanviljelyn ja lentomelun kaltaiset asiat ovat yleensä kahdenvälisiä, mutta tässä on nähdäkseni tietty yhteys. En voi juuri nyt esittää mitään ratkaisua, mutta olemme tietoisia näistä ongelmista, ja asian voi kenties vielä kerran ottaa esille Sveitsin kanssa käytävissä neuvotteluissa.
Arvoisa puhemies, minulla ei ole tällä hetkellä muuta lisättävää, ja pyydän, että parlamentti jatkaa asiaankuuluvia menettelyjä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Zimmerin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A6-0183/2005) Euroopan yhteisöjen lainaustoiminnan vaikutuksista kehitysmaissa [2004/2213(INI)]. 
Gabriele Zimmer (GUE/NGL ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväinen keskustelu antaa minulle tilaisuuden esitellä kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta laatimani mietintö, jossa käsitellään erityisesti Euroopan unionin lainaustoiminnan vaikutuksia sekä tässä yhteydessä eritoten Euroopan investointipankkia (EIP). Tänään käsiteltävänänne olevan mietinnön, josta teitä pyydetään äänestämään huomenna, ensisijaisena tavoitteena on tehdä Euroopan investointipankista merkittävä ja ennen kaikkea tehokas kehitysavun väline.
Monet teistä ovat antaneet tänään tukensa "Tee köyhyydestä historiaa" -kampanjalle, mikä on tietysti kiitettävää. Jos me kuitenkin osallistumme maailmanlaajuiseen "White Band" -kampanjaan, kuten parlamentti on symbolisesti tehnyt, meidän on myös keskusteltava siitä, missä määrin tähän mennessä antamamme kehitysapu itse asiassa toimii kuten kerta toisensa jälkeen väitämme myös ulkomaailmalle sen toimivan. Nykypäivän köyhyydellä on jo historia, ja osa tästä historiasta liittyy virheisiin, joita kehitysyhteistyön rahoituksessa on viime vuosina tehty. Näiden virheiden seurauksena 2 736 miljoonalla ihmisellä, mikä vastaa lähes puolta maailman väestöstä, on edelleen käytettävissään elämiseen alle kaksi dollaria päivässä.
Haluaisin ottaa esille yhden tämänaamuisessa keskustelussa käsitellyn seikan, joka liittyy mielestäni suoraan nyt käsiteltävänä olevaan mietintöön. Afrikkalaiset liikkeet ovat arvostelleet jatkuvasti tapaa, jolla pohjoisen maat holhoavat Afrikan maita. Ne haluavat ennen kaikkea, että käymme laajamittaista sotaa köyhyyttä, nälkää ja tauteja vastaan ja että sitoudumme peruuttamaan varauksetta kaikki köyhimpien maiden velat. Näin meidän tulisi myös tehdä. Ne vaativat myös, että kehitysapuun myönnetään enemmän ja erityisesti parempia resursseja kuin tähän asti.
Ei ole epäilystäkään siitä, että yksi virhe, joka kehitysyhteistyössä on aiemmin tehty ja jota on käsiteltävä Euroopan investointipankin yhteydessä, on kehitysyhteistyön rahoittamiseen osallistuvien eri elinten toimien riittämätön koordinointi. Barcelonassa saavutetusta yhteisymmärryksestä huolimatta nämä elimet toimivat edelleen aivan liian usein rinnakkain, siis komissio jäsenvaltioiden rinnalla sekä monenväliset ja kansalliset kehityspankit rinta rinnan, ja siten viime kädessä tuottamattomasti. Juuri tästä syystä mietinnössä pidetään erittäin tärkeänä, että EIP antaa uusia tehtäviä hoitaessaan aivan alusta lähtien etusijan yhtenäisyydelle, avoimuudelle ja ennen kaikkea koordinoinnille.
Kohtalokkaimpiin virheisiin kuului kuitenkin laajamittainen pyrkimys käyttää "kehitysrahoitusta" keinona omien taloussuhteidemme kehittämiseen ulkomailla ja eurooppalaisten yritysten pääsyn mahdollistamiseen etelän markkinoille. Jos tarkastellaan Euroopan investointipankin valtuutuksille asetettuja rajoituksia erityisesti Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa myönnettävien lainojen osalta, tämä muotoilu löytyy niistä lähes sanatarkasti. Euroopan investointipankin osakkaat, nimittäin Euroopan unionin jäsenvaltiot ja komissio, neuvottelevat parhaillaan EIP:n ulkoista lainatoimintaa koskevista uusista valtuuksista. Näitä neuvotteluja käyvät uskoakseni kuitenkin yhä enemmän talousasiantuntijat ja yhä vähemmän kehitysyhteistyön asiantuntijat. Neuvotteluissa ei ole toistaiseksi myöskään hyödynnetty parlamentin kokemusta. Uusiin valtuuksiin on joka tapauksessa sisällytettävä selkeä sitoutuminen erityisesti vuosituhattavoitteiden saavuttamiseen liittyviin tehtäviin ja köyhyyden torjuntaan lainansaajamaissa.
Jotta Euroopan parlamentti voi kuitenkin seurata näiden uusien valtuuksien muotoilemista, on uskoakseni välttämätöntä, että Euroopan parlamentin jäsenille tiedotetaan neuvottelujen etenemisestä jo kuluvan vuoden syyskuussa, kuten mietinnössä vaaditaan. Meitä ei voida vain asettaa tapahtuneiden tosiasioiden eteen. Köyhyyden vastaisen taistelun edistymistä ei voi enää mitata pelkästään talouskasvuluvuilla, sillä ne eivät useinkaan paljasta lisääntyvää köyhyyttä erityisesti maaseutualueiden kohdalla. EIP mainitsee myös yhtenä edistymisen mittaamisessa käytettävänä indikaattorina suorien ulkomaisten investointien määrän, joka ei kuitenkaan sovellu tähän tarkoitukseen, koska se ei kerro mitään syntyneiden työpaikkojen määrästä tai investointien vaikutuksista yhteiskuntaan tai ympäristöön. Mainitsen tästä yhden esimerkin. EIP auttaa tällä hetkellä sveitsiläisiä ja kanadalaisia yrityksiä käynnistämään laajamittaista kuparikaivostoimintaa Sambiassa. Lähes kaikki kaivostoiminnan voitot virtaavat maan rajojen ulkopuolelle, kun taas sen sivutuotteena syntyvät myrkyt valuvat jokiin ja tuhoavat sitä kautta maatalouselinkeinon kokonaisilla alueilla. Tällaiset toimet saatetaan tosin lukea ulkomaisiksi investoinneiksi, mutta ne eivät mainittavasti edistä köyhyyden torjuntaa.
Tänään käsiteltävänänne olevaan mietintöön sisältyy myös joukko käytännöllisiä ehdotuksia siitä, miten EIP:n lainoja voidaan jatkossa hyödyntää paremmin kehitysmaissa. Nämä ehdotukset on tehty vuosituhattavoitteiden kehyksessä ja YK:n tavoitteiden mukaisesti. Mietinnössä on lisäksi esitetty lukuisia yksityiskohtaisia ehdotuksia kehitysyhteistyössä edistymiseksi.
Haluan tässä yhteydessä korostaa erityisesti yhtä ongelmaa. Euroopan investointipankki ei nähdäkseni kiinnitä edelleenkään riittävästi huomiota vaatimukseen, jonka mukaan sen pitäisi käyttää vuosituhattavoitteita indikaattoreina, joiden perusteella se voi jälkikäteen arvioida omien toimiensa vaikutuksia. EIP luottaa yleisesti saatavilla olevaan tietoon, mikä ei mielestäni kuitenkaan riitä, erityisesti kun otetaan vertailukohdaksi tiettyjen jäsenvaltioiden kansallisten kehityspankkien toiminnan tehokkuus.
Juuri tsunamikatastrofi osoitti, että EIP:n toimintaa on pikaisesti muutettava, jos haluamme, että se kykenee hätätilanteissa myöntämään asianmukaisia lainoja ulkoisista taloudellisista kriteereistä riippumatta ja antamaan todella tehokasta apua. Tätä varten EIP tarvitsee selkeämmät valtuudet osakkailtaan, toisin sanoen EU:n jäsenvaltioilta. Pyydänkin teitä äänestämään huomenna mietinnön hyväksymisen puolesta, jotta voimme ylläpitää Euroopan parlamentin ja Euroopan investointipankin tuottavia ja yhteistyöhön perustuvia suhteita ja jotta meidän on mahdollista edistyä kehitysavun alalla. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen Zimmer, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan aloittaa onnittelemalla jäsen Zimmeriä hänen mietinnöstään, jossa käsitellään Euroopan investointipankin toimintojen vaikutuksia kehitysmaissa. Mietinnössä otetaan mielestämme esille monia erittäin tärkeitä kysymyksiä, enkä aio teeskennellä, etten olisi pitkälti samaa mieltä niitä koskevasta arviosta.
Ennen kuin kommentoin itse mietintöä yksityiskohtaisemmin, sallikaa minun ensin esittää käsitykseni investointijärjestelyjen toteuttamista koskevasta tilanteesta. Jotkut teistä tietänevät, että kirjoitin kuluvan vuoden helmikuussa EIP:n pääjohtajalle Maystadtille kirjeen, jossa ilmaisin huolestuneisuuteni Cotonoun investointijärjestelyistä. Olen iloinen voidessani todeta, että tilanne on sittemmin parantunut huomattavasti. Yksi merkille panemistani parannuksista on suurempi valmius ottaa riskejä, joita kehitysmaihin tehtäviin investointeihin liittyy. Toiseksi EIP on alkanut soveltaa järjestelmällisesti uutta järjestelmää, jolla pyritään mittamaan toimintojen kehitysvaikutusta. Keskustelemme EIP:n kanssa myös Cotonoun investointijärjestelyjä koskevien hankkeiden päätöksentekorakenteen yksinkertaistamisesta. Lyhyesti sanottuna uskomme investointijärjestelyjen olevan oikeilla raiteilla AKT-maissa.
Haluaisin esittää seuraavaksi mietinnöstä viisi huomautusta, joista ensimmäinen koskee yleishyödyllisiä palveluja. Olemme täysin samaa mieltä siitä, että yleishyödyllisten palvelujen tarjoamista kehitysmaissa on parannettava esimerkiksi vesihuollon ja liikenteen aloilla. Monet näistä hankkeista eivät ole kaupallisesti kannattavia ja edellyttävät siten tukea. Olemme näin ollen ehdottaneet jäsenvaltioille AKT-maissa tehtäviä investointijärjestelyjä koskevan korkotukipaketin kaksinkertaistamista seuraavalla talousarviokaudella, mikä tarkoittaisi sen määrärahojen nostamista 400 miljoonaan euroon.
EIP:n ja komission välisen yhteistyön osalta myönnämme, että kehitysmaiden infrastruktuurin parantamiseksi on tehtävä vieläkin enemmän. Komissio valmistelee parhaillaan Afrikkaa käsittelevää tiedonantoa, kuten tiedätte. Tiedonannossa ehdotetaan alueellisen ja koko maanosan kattavan infrastruktuurin saatavuuden merkittävää helpottamista. Tämä tavoite edellyttää huomattavia toimia EIP:n ja komission sekä muiden rahoituselinten ja -laitosten toimien koordinoinnin parantamiseksi. EIP:n ja komission virkamiehistä koostuva ryhmä arvioi tässä yhteydessä parhaillaan, miten nämä kaksi toimielintä voisivat parantaa yhteistyötään tulevaisuudessa. Yhteistyö muiden lainanantajien kanssa on tietysti myös tärkeää, kuten äsken totesin.
Mikroluottojen osalta tuemme täysin mietintöön sisältyvää mikroluottojen antamista käsittelevää kohtaa. Tämä aihe on poliittisesti etusijalla, koska Yhdistyneet kansakunnat on julistanut vuoden 2005 Kansainväliseksi mikroluottojen vuodeksi. Komissio päätti äskettäin tehostaa huomattavasti mikroluottojen myöntämiseen antamaansa tukea. Yhtenä tämän uuden lähestymistavan tärkeänä osa-alueena on kehitykseen erikoistuneiden pankkien ja erityisesti EIP:n kanssa tehtävän yhteistyön vahvistaminen mikroluottojen antamisen osalta. Komissio tukee näin ollen painokkaasti Euroopan parlamentin kehotusta lisätä EIP:n mikroluottojen muodossa annettavaa tukea.
Tarkastelen seuraavaksi kehitysindikaattoreita. Katsomme myös tältä osin, että EIP:n on käytettävä komission määrittelemiä avainindikaattoreita ja perustettava riippumaton arviointiyksikkö hankkeidensa onnistumisen arvioimista varten.
Totean lopuksi ulkoista lainatoimintaa koskevien valtuuksien uudelleen arvioinnin osalta, että ehdotimme äskettäin ulkosuhteista vastaavan komission jäsenen ja pääjohtaja Maystadtin välisessä tapaamisessa EIP:n ulkoisen lainatoiminnan kehitysnäkökulman vahvistamista AKT-maiden ulkopuolella. Ulkoista lainatoimintaa koskevien valtuuksien uudelleenarviointi, jota EIP ja komissio ovat nyt aloittamassa, tarjoaa tilaisuuden tähän.
En halua päättää puheenvuoroani antamatta tunnustusta pääjohtaja Maystadtille ja hänen tiimilleen, jotka ovat kaikkien tapaamistemme kuluessa ja kaikissa yhteyksissämme osoittaneet olevansa erittäin avarakatseisia. EIP:n johdossa suhtaudutaan joka tapauksessa selkeästi huomattavan avoimesti kehitykseen. Jos pääjohtaja Maystadtin ei ole enää mahdollista tehostaa toimintaa, se johtuu osittain siitä, että pankin toimintaa sääntelevät valitettavasti omat säännöt ja että hänen hyvällä tahdollaankin on rajansa. Pääjohtaja Maystadt on joka tapauksessa hyvin avoin uudistuksille. Hän jopa tutkii eri vaihtoehtoja EIP:n uudistamiselle tarkoituksenaan lisätä kehityskysymysten painoarvoa EIP:ssä ja varmistaa, että kehitysnäkökulma otetaan laajemmin huomioon päätöksentekoelimissä. Viimeksi mainittu on selvästikin vaikeaa nykytilanne ja päätöksentekoelinten rakenne huomioon ottaen. 
Nirj Deva,
    Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla jäsen Zimmeriä erinomaisesta mietinnöstä ja komission jäsentä proaktiivisista aloitteista. Tiedän, että komission jäsen on kulkenut Brysselin ja Luxemburgin väliä keskustellakseen pääjohtaja Maystadtin kanssa, ja uskon kaiken tämän johtavan erittäin hyvään lopputulokseen.
EU on maailman suurin avunantaja. EIP taas myöntää neljä kertaa enemmän lainoja kuin Maailmanpankki. Arvoisa puhemies, tehän tiedättekin kaiken Maailmanpankista. Entä tietääkö kukaan mitään EIP:stä? Ellemme tee asialle jotain, voisimme jopa muuttaa EIP:n nimen Euroopan näkymättömäksi pankiksi. EIP:n pitäisi olla Euroopan tärkein lainanannosta ja kehitysyhteistyöstä vastaava rahoituslaitos. Sen pitäisi myöntää lainoja infrastruktuurin rakentamiseen ja pk-yrityksille sekä antaa mikroluottoja. EIP:n lainatoiminnan ei pitäisi rajoittua koskemaan pelkästään Euroopan kehitysrahastoa. EIP:n olisi voitava myöntää lainoja kaikille kehitysmaille, joita Euroopan unionin toimielimet auttavat.
Parlamentin on vahvistettava EIP:n perussääntöä, minkä tarkoituksena on luoda oikeusperusta ja tukirahoitusväline, jotta EIP:n lainatoiminnan ja korkotason kilpailukykyä voidaan huomattavasti lisätä ja jotta lainojen myöntäminen on jokseenkin turvattua. Jos EIP esimerkiksi myöntää miljardin euron lainan yhden prosentin korolla, lainan hinnaksi tulee vain kymmenen miljoonaa euroa. Jos se perisi lainasta korkoa kaksi prosenttia, hinnaksi tulisi vain 20 miljoonaa euroa. Mikä merkitys on 20 miljoonalla eurolla kehitysyhteistyön talousarviossamme? Kyse on erittäin pienestä summasta, joka kuitenkin antaisi EIP:lle mahdollisuuden myöntää miljardeja euroja infrastruktuurin rakentamiseen, pienyritysten perustamiseen ja mikroluottojen antamiseen. Tämä kaikki maksaisi 20 miljoonaa euroa yhteisön tukitalousarviossa. Juuri tästä kaikestahan me parhaillaan keskustelemme. Meidän on mielestäni korkea aika siirtyä sanoista tekoihin. 
Alexandra Dobolyi,
   .  Ensinnäkin haluan kiittää jäsen Zimmeriä hänen erinomaisesta mietinnöstään ja suuresta vaivannäöstään sekä kiittää Euroopan investointipankkia yhteistyöstä. Olen vakuuttunut siitä, että meillä kaikilla on velvollisuus tarkastella kehitysmaiden ongelmia ja pyrkiä ratkaisemaan ne. Pidän myönteisenä Euroopan parlamentin, komission ja puheenjohtajavaltio Ison-Britannian tämän kysymyksen osalta määrittelemää politiikkaa. Kehitysmaiden ei pitäisi joutua elämään pelkkien avustusten turvin, vaan niille on annettava mahdollisuudet elvyttää talouttaan. Toimintakyvyttömän talouden sijasta kehitysmaille on tarjottava ulospääsy tästä tilanteesta. Haluan kiinnittää huomionne seuraaviin seikkoihin, jotka toteutuvat Euroopan investointipankin lainatoiminnassa.
Euroopan investointipankki tukee Cotonoun sopimuksessa ja kahdeksasta vuosituhattavoitteesta sovittaessa määriteltyjä Euroopan unionin kehityspoliittisia tavoitteita. On tärkeää, että EIP ottaa kansalaisjärjestöjen näkemykset ja yleisen mielipiteen huomioon myös hankkeiden valvontavaiheessa. Ympäristövaikutusten arviointi ja ympäristövaikutusselostus on nyt integroitu hankkeiden elinkaareen, samalla kun huomiota kiinnitetään jatkossakin ensisijaisesti sijoitusten sosiaalisiin ja työllisyyspoliittisiin seurauksiin. Mittava korruptionvastainen politiikka sekä avoin ja läpinäkyvä neuvottelu- ja sopimusprosessi luovat vankan perustan tälle työlle. Osapuolten on nimittäin otettava käyttöön asianmukaisia sisäisiä tarkastusmekanismeja korruption paljastamiseksi.
Lopuksi haluan korostaa kysymystä, jota pidän ensiarvoisen tärkeänä. Kehittäessään yksityisen sektorin luoton myöntämistä EIP:n on nyt mahdollista valvoa ihmisoikeuksien kunnioittamista, ILO:n työelämän normien ja OECD:n periaatteiden noudattamista. Kehitysyhteistyössä kannattaa mielestäni soveltaa vain sellaisia välineitä, jotka edistävät kehitystä tehokkaasti eivätkä tarjoa pelkästään väliaikaisia ratkaisuja kehitysmaiden ongelmiin. 
Frithjof Schmidt,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Michel, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää jäsen Zimmeriä tästä erinomaisesta mietinnöstä. Euroopan investointipankin tärkeyttä korostaa kaksi seikkaa. EIP:n yhteisarvoltaan 40 miljardin euron lainat tekevät siitä ensinnäkin maailman suurimman julkisen lainanantajan. Toiseksi EIP:n aktiivinen toiminta yli 100 maassa tekee siitä toiseksi suurimman kehityspankin heti Maailmanpankin jälkeen. Ongelmana on kuitenkin se, että EIP:n perussäännössä määrätään, ettei Euroopan investointipankkia ole varsinaisesti tarkoitettu toimimaan kehityspankkina. EIP:lle asetetaan perussäännössä itse asiassa velvoite mukauttaa korkotasoaan markkinavaatimuksiin, eli se ei saa soveltaa erityisen alhaista korkotasoa edistääkseen esimerkiksi kehitysyhteistyöpoliittisia tavoitteita.
Euroopan investointipankkia on kuitenkin vaadittu tukemaan lainapolitiikallaan vuosituhattavoitteiden saavuttamista. Tässä erittäin myönteisessä vaatimuksessa piilee kuitenkin ristiriita, joka perusteellisesti uudistettavan EIP:n pitäisi ratkaista. Tässä yhteydessä on mielestäni pohdittava perinpohjaisesti sitä, eikö olisi järkevää ja asianmukaista erottaa toimielintasolla pankin kehitysyhteistyörahoitus sen eurooppalaisista toiminnoista. Tähän jatkuvaan ristiriitaan on nähdäkseni löydettävä poliittinen ratkaisu, minkä vuoksi siihen on mielestäni kiinnitettävä ensisijaista huomiota kaikissa EIP:n politiikasta käytävissä keskusteluissa.
Ennen tällaisen perusteellisen uudistuksen käynnistymistä on kuitenkin ryhdyttävä muihin käytännön toimiin, joiden tarkoituksena on parantaa EIP:n politiikkaa ja antaa sille mahdollisuus auttaa vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa. Yhtenä tärkeänä asiana pidän sen varmistamista, että myönnettävillä lainoilla pyritään poistamaan köyhyyttä ja että ne täyttävät sosiaaliset sekä ympäristöä ja ihmisoikeuksia koskevat kriteerit. Nämä kriteerit on asetettava etusijalle taloudellisiin ja teknisiin näkökohtiin nähden, ja EIP:n johdon on varmistettava niiden soveltaminen.
Toiseksi mielestäni on erittäin tärkeää, että EIP:n olisi hyödynnettävä tehokkaammin Cotonoun sopimukseen ja Meda-ohjelmaan sisältyviä korkotukivälineitä, jotta se voi rahoittaa pienten ja keskisuurten yritysten kehittämistä matalampikorkoisten lainojen avulla. Tällaisen alhaisemman korkotason ja EIP:n perussäännössä edellytettävän korkean korkotason välinen ero voidaan sitten tasata tukien avulla.
Kolmanneksi on arvioitava laajamittaisten infrastruktuurihankkeiden sosiaalisia vaikutuksia ja ympäristövaikutuksia sekä otettava ne huomioon aiempaa huomattavasti suuremmassa laajuudessa. Erityisen tärkeää on, ettei tukea myönnetä hankkeille, jotka eivät täytä Maailman patokomission vaatimuksia, toisin sanoen suurille padonrakennushankkeille. Nämä kolme asiaa voimme uskoakseni toteuttaa heti, minkä jälkeen pitkällä aikavälillä on käytävä perinpohjaista keskustelua EIP:n uudistamisesta. 
Alessandro Battilocchio (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhun uuden Italian sosialistipuolueen puolesta. Ensinnäkin haluan onnitella esittelijää erinomaisesta työstä.
YK:n vuosituhathankkeen tärkeimmässä toimintasuosituksessa kehotetaan kaikkia kehitysmaita, jotka kärsivät edelleen äärimmäisestä köyhyydestä, omaksumaan rohkeita kansallisia strategioita, jotta niiden on mahdollista saavuttaa sovitut tavoitteet vuosikymmenen kuluessa.
Kyseisten maiden pitäisi laatia tarkkoja rahoitussuunnitelmia ja määritellä, miten paljon ne voivat itse investoida suunnitelmaan ja miten paljon on saatava avunantajilta. On itse asiassa selvää, että köyhyyden torjunta on ensisijaisesti kehitysmaiden omalla vastuulla. Aivan yhtä selvää on kuitenkin se, että vuosituhattavoitteiden saavuttaminen edellyttää joka tapauksessa huomattavaa julkisen tuen lisäämistä köyhyysloukun poistamiseksi.
Vaikka EU:n toiminta onkin lähtenyt hyvin käyntiin, sitä on tässä yhteydessä pikaisesti parannettava ja toimintaan liittyvistä mekanismeista on tehtävä joustavampia ja dynaamisempia. Asianmukaiset ja välttämättömät parannukset tulisi tehdä konkreettisten ja käytännön toiminnasta saatujen kokemusten pohjalta. Useiden eri eurooppalaisten avustusohjelmien johdonmukaisuutta ja yhteisvaikutusta tulisi tietysti lisätä yhdistämällä eurooppalaisen kehitysyhteistyöpolitiikan osa-alueet, kuten vuonna 2000 määritellyt vuosituhattavoitteet ja Cotonoun sopimus, ja EIP:n toiminta.
Vuosi 2005 on mikroluottojen vuosi. On erityisen tärkeää ottaa käyttöön uusia välineitä pienten ja keskisuurten yritysten investointien elvyttämiseksi sekä erityisesti naisten ja nuorten kannustamiseksi yrittäjyyteen.
Haluan myös korostaa lopuksi erästä seikkaa. Kahden viikon kuluttua Euroopan parlamentin valtuuskunta, jonka jäsenenä minulla on kunnia olla, vierailee Indonesiassa alueilla, jotka ovat kärsineet järkyttävästä tsunamitragediasta. Kokonainen alue maapallollamme näkee nyt tulevaisuutensa uhattuna. Indonesian tilanteen osalta meidän velvollisuutemme on antaa EIP:lle uusi, erityinen hätäapumandaatti, jotta alueen asukkaat voivat alkaa rakentaa tulevaisuuttaan vähemmän vaikeissa oloissa. Kädenojennus antamalla käytännön tukea ihmisille, jotka ovat polvillaan ja yrittävät päästä ylös, on solidaarinen velvollisuus, jota Eurooppa ei voi eikä saa pakoilla. 
Louis Michel,
    Sallikaa minun esittää lopuksi muutamia huomautuksia EIP:n ulkoisen lainatoiminnan tärkeydestä kehitysmaissa. Kuten totesin keskustelun alussa, EIP on hyvin tärkeä kumppani komissiolle uusien poliittisten aloitteiden toteuttamisessa ja erityisesti infrastruktuurin rakentamisessa Afrikassa. Arvostamme EIP:n saavuttamaa edistystä. Parlamentti kannustaa useissa suosituksissaan EIP:tä jatkamaan tällä tiellä. Autamme EIP:tä jatkossakin edistymiseen tähtäävissä toimissa ja pyrimme lisäämään kahden organisaatiomme mahdollista yhteistyötä, jonka tavoitteena on kehitysmaille annettavan avun parantaminen.
Monissa kysymyksiin annetuissa vastauksissa ja perustellusti esitetyissä huomautuksissa edellytetään selkeästi, tai niihin joka tapauksessa liittyy tai liittyisi, EIP:n perussäännön ajantasaistamista tai muuttamista. On selvää, ettei esitettyjä toiveita olisi mahdollista täyttää nykyisellä perussäännöllä. Voisimme harkita useita eri muutoksia, mutta en aio keskustella tästä aiheesta tänään. Riittänee kun sanon, että harkitsemme asiaa parhaillaan, vaikka minulla onkin tunne, että muutosten tekeminen osoittautuu poliittisesti vaikeaksi.
Tällä hetkellä voimme jo tehdä työtä valtuuksien uudistamiseksi ja myös harkita EIP:n valtuuston kokoonpanon muuttamista esimerkiksi ottamalla käyttöön yhdenvertaisuusperiaatteen valtiovarainministereiden ja kehitysyhteistyöministereiden välillä. Valtuuston säännöt ja kokoonpano muodostavat tällä hetkellä todellakin merkittävän ongelman. Sanoitte uskoakseni juuri näin puheenvuorossanne, ja myös muut parlamentin jäsenet ovat maininneet sen. Jos saan esittää henkilökohtaisen huomion, jotta tämä olisi mahdollista, valtiovarainministereiden on uskottava siihen, että kehitysyhteistyöministerit voivat antaa oman panoksensa valtuuston työhön. Vain näin voimme luopua puhtaasti taloudellisesta ajattelutavasta, joka ei ole oikea lähestymistapa, kuten pelkään.
Toisaalta pääjohtaja Maystadt tutkii parhaillaan vaihtoehtoa, johon liittyisi EIP:n alaisen organisaation luominen. Kyseinen organisaatio käsittelisi pelkästään kehitysyhteistyökysymyksiä, ja sen valtuusto koostuisi yksinomaan kehitysyhteistyön edustajista. Tällä organisaatiolla voisi sitten olla käytettävissään korkotukiväline, jonka ansiosta sillä olisi paljon paremmat mahdollisuudet ottaa huomioon esimerkiksi hankkeiden sosiaalisia vaikutuksia koskevat näkökohdat ja pyynnöt. Olette oikeassa siinä, ettei tiettyjä tavaroita ja palveluja voida pitää kauppatavarana, tai ei ainakaan samoilla edellytyksillä kuin muita tavaroita ja palveluja. Ympäristönäkökulma ja kaikki tämäntyyppiset kysymykset ovat tekijöitä, jotka liittyvät ehdottomasti kehitysyhteistyöhön ja jotka edellyttävät erilaista taloudellista kohtelua. Tällaiseen kohteluun liittyy yleensä myös tukia.
Olen pitkälti samaa mieltä kaikesta, mitä keskustelun kuluessa on sanottu, mutta meidän on tultava toimeen sillä, mitä meillä nyt on. Meidän on tehostettava EIP:n toimintaa, myötävaikutettava parannuksiin ja samaan aikaan pohdittava EIP:n tulevaisuutta. Minun on kuitenkin mainittava tässä yhteydessä yksi äärimmäisen tärkeä seikka. Kaikki EIP:n pääjohtajan ja muun johdon alaiset tiimit, joiden kanssa olen toistaiseksi työskennellyt useiden tapaamistemme kuluessa, ovat mielestäni osoittaneet nykyaikaista ja avointa asennetta näitä mahdollisuuksia kohtaan. Minun on todettava, että yleensä kohtaamme paljon konservatiivisempia asenteita, kun haluamme toteuttaa tämänkaltaisia uudistuksia. Näin ollen on mielenkiintoista, että EIP:n sisällä voimme luottaa tällaiseen avarakatseisuuteen, joustavuuteen ja mentaliteettiin. Uskon vilpittömästi, että he suureksi osaksi jakavat täällä parlamentissa ilmaistut huolenaiheet. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa, metsähallintoa ja puukauppaa (FLEGT) koskevan EU:n toimintasuunnitelman toteuttamisesta. 
Louis Michel,
    Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen tietysti iloinen kiinnostuksestanne metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa, metsähallintoa ja puukauppaa (FLEGT) koskevaa EU:n toimintasuunnitelmaa kohtaan. Pelkkä toimintasuunnitelma ei kuitenkaan riitä, vaan se on myös pantava täytäntöön. Tästä syystä komissio hyväksyi heinäkuussa 2004 toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa koskevia ehdotuksia. Nämä ehdotukset käsittävät asetuksen vapaaehtoisuuteen perustuvan lupajärjestelmän perustamisesta puutavaran tuonnissa ja suosituksen direktiivin antamiseksi valtuutuksesta neuvotella kumppanuussopimuksia puuntuottajamaiden kanssa. Neuvosto tutkii parhaillaan näitä ehdotuksia, ja toivon, että niistä päästään sopimukseen tämän vuoden aikana.
Tällä välin olemme osoittaneet 17 miljoonaa euroa toimintasuunnitelman perusnäkökohtia koskevien pilottiohjelmien rahoittamiseen. Näillä ohjelmilla pyritään erityisesti edistämään puunkorjuutoimien riippumatonta valvontaa, vahvistamaan paikallista kansalaisyhteiskuntaa ja kannustamaan yksityissektoria noudattamaan toimintasuunnitelmassa asetettuja laajoja poliittisia suuntaviivoja. Olemme myös osoittaneet kolme miljoonaa euroa metsähallinnon parantamista ja laittoman puunkorjuun torjuntaa koskevan kansainvälisen ja alueellisen vuoropuhelun tukemiseen. Indonesiassa on määrä alkaa vuonna 2005 myös teknisen tuen ohjelma, jonka kustannukset ovat 15 miljoonaa euroa.
Olemme myös pyrkineet kehittämään yhteisen lähestymistavan Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa. Osana yhteistä toimintaohjelmaamme eurooppalaisten lainanantajien kahdenväliset elimet käyvät parhaillaan epävirallisia neuvotteluja FLEGT-kumppanuussopimuksista potentiaalisissa kumppanimaissa, joita ovat esimerkiksi Ghana, Kamerun, Kongon tasavalta, Gabon, Malesia ja Indonesia. Tämän pitäisi helpottaa virallisten kumppanuussopimuksia koskevien neuvottelujen käymistä sitten, kun olemme saaneet valtuutuksen neuvotella yhteisön puolesta. Komissiossa arvioidaan parhaillaan myös mahdollisuutta antaa uutta lainsäädäntöä FLEGT-toimintasuunnitelman tukemiseksi, toisin sanoen hieman pakottavampia ja proaktiivisempia toimia.
Arviointi on käynnissä, ja sitä tehdään tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, koska monet mahdollisista toimista kuuluvat selkeästi jäsenvaltioiden toimivaltaan. Arvioituihin vaihtoehtoihin kuuluvat julkisia hankintoja koskevat toimintamallit, rahanpesua, varastettuja tavaroita ja korruptiota koskeva lainsäädäntö sekä laittomasti korjatun puun tuonnin valvontaa koskevan uuden lainsäädännön käytännön näkökohtien toteuttamiskelpoisuus. Toivon, että arviointityö saadaan päätökseen tämän vuoden kuluessa.
Lopuksi haluaisin sanoa muutaman sanan vaatimuksista, jotka koskevat laittomasti korjatun puutavaran tuonnin yksipuolista kieltämistä. Ymmärrän omalta osaltani täysin näiden vaatimusten taustalla olevat intressit. Vaikuttaa siltä, ettei Euroopan unioniin tuotavaa laittomasti korjattua puutavaraa koskeva yksipuolinen kielto antaisi kuitenkaan tulliviranomaisillemme välinettä, jonka avulla heidän on mahdollista varmistua puutavaran laillisuudesta. Puutavaran laillisuuden varmistaminen edellyttää viejämaan täysimittaista yhteistyötä, minkä vuoksi komissio on ehdottanut vapaaehtoista järjestelmää, joka perustuu tuottajamaiden kanssa solmittaviin kumppanuuksiin. Näihin kumppanuuksiin liittyy erittäin monia hallinnon uudistuksia tuottajamaissa sekä toimia, joilla pysäytetään laittomasti korjatun puutavaran tuonti Euroopan unioniin, erityisesti tuonnin lupajärjestelmä. Tämä lähestymistapa antaisi meille mahdollisuuden käsitellä sekä tarjonnan ongelmaa tuottajamaissa että kysynnän ongelmaa omilla markkinoillamme. 
John Bowis,
   . Arvoisa puhemies, pidän silloin tällöin yhteyttä Hector Turriniin ja hän minuun. Tämän yhteydenpidon tarkoituksena on pitää hänet hengissä. Hector Turrini on pappi, joka asuu Acren osavaltiossa Brasiliassa. Hän ja muut lähetystyöntekijät pyrkivät suojelemaan paikallisyhteisöjä puunkorjaajilta. Muutamia Turrinin lähetystyöntekijöistä on jo murhattu, ja hän odottaa kokevansa itse jonakin päivän saman kohtalon, kuten hän on minulle kertonut. Näin pitkälle laitonta puunkorjuuta harjoittavat ovat valmiita menemään saadakseen rikollista hyötyä ympäristön, paikallisyhteisöjen ja jopa ihmishenkien kustannuksella.
Papuassa puunkorjaajat, jotka raivaavat ahneuksissaan puskutraktoreilla tietään sademetsien läpi, vaarantavat kivikautisissa yhteisöissä elävät ihmiset ja heidän terveytensä sekä tuhoavat heidän kulttuurinsa. Euroopan unioni on edelleen yksi suurimmista laittomasti korjatun puutavaran tuojista.
Me Euroopassa olemme menettäneet suurimman osan ikivanhoista metsistämme ja metsäalueistamme ympäristömme ja luontaisten lajiemme kustannuksella. Vielä ei ole liian myöhäistä suojella maailman vähemmän kehittyneitä osia ja siten kahta kolmasosaa maailman maaeläin- ja kasvilajeista, joita näillä alueilla esiintyy. Meidän on kuitenkin toimittava nopeasti. Papua-Uusi-Guinea on jo menettänyt 65 prosenttia sademetsistään. Metsiä hakataan maailmanlaajuisesti kymmenen miljoonaa hehtaaria joka päivä. Vuodesta 1970 lähtien Amazonin alue on menettänyt sademetsistään Ranskan pinta-alaa vastaavan alueen. Kaksikymmentä miljoonaa ihmistä Amazonin alueella ja 12 miljoonaa afrikkalaista on vaarassa, puhumattakaan ihmisapinoista ja muista nisäkäs- ja lintulajeista, joita ei tavata missään muualla maailmassa.
Vuonna 1998 G8-ryhmä myönsi, että toimia tarvitaan. Vuonna 2003 laadittiin FLEGT-toimintasuunnitelma, jonka tarkoituksena on auttaa kehitysmaita laittoman puunkorjuun torjunnassa ja laittomilla puutuotteilla käytävän kaupan rajoittamisessa erityisesti Euroopan unioniin tuotavien tuotteiden osalta. Toimintasuunnitelmaa ei kuitenkaan vielä panna täytäntöön. Komission jäsen on avuliaasti kertonut meille, mitä toimia komissiossa parhaillaan toteutetaan. Toteaisinkin hänelle, että jokainen päivä, jonka viivyttelemme toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa, merkitsee ihmishenkien, toimeentulon, ympäristön sekä eläin- ja kasvilajien tuhoutumista. 
Linda McAvan,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen hyvin iloinen siitä, että olette läsnä täällä parlamentissa tänä iltana, koska saan näin tilaisuuden kiittää teitä tämänaamuisessa köyhyyttä käsittelevässä keskustelussa esittämästänne puheenvuorosta. Samalla katson, että tämäniltaisessa aiheessa on kyse myös kehityksestä ja jopa, kuten jäsen Bowis totesi, elämästä ja kuolemasta. 
Arvoisa puhemies, keskustelimme aamulla pitkään köyhyydestä. Puhuimme hallintoon liittyvistä kysymyksistä sekä siitä, miten voimme ratkaista köyhyysongelman. Laiton kauppa on avaintekijä huonossa hallinnossa. Kuten juuri kuulimme, Euroopan unioni on yksi suurimmista laittomasti korjatun puutavaran tuojista. Kehitysmaiden hallitukset eivät saa verotuloja eivätkä tullimaksuja tästä viennistä, ja näin menetetyt rahat olisi voitu käyttää vuosituhannen kehitystavoitteiden tukemiseen. Laiton puukauppa on erittäin tärkeä kysymys sekä kehityksen että ympäristön kannalta.
Olen iloinen, että komissio on ryhtymässä tältä osin toimiin. Olen iloinen myös FLEGT-toimintasuunnitelman toteuttamisesta, mutta en ole varma, onko suunnitelma riittävä. En ole varma, ovatko mitkään vapaaehtoiset toimet riittäviä. Mainitsitte yhden seikan, jota en ymmärtänyt, jonkinlaisen . En ole varma, mitä se tarkoittaa. Tarvitsemme muutakin kuin vapaaehtoisia järjestelmiä ja kauppaa koskevan toimenpiteen. Tarvitsemme ympäristötoimenpiteen, jossa hyödynnetään EY:n perustamissopimuksen asianmukaisia ympäristöä käsitteleviä osia. Tarvitsemme myös jotakin, josta voidaan käydä yleistä ja avointa keskustelua. Emme halua, että tätä kysymystä säännellään kaupan yhteydessä ja että parlamentilla on mahdollisuus antaa vain lausuntonsa. Sen sijaan haluamme, että tätä erittäin tärkeää kysymystä käsitellään yhteispäätösmenettelyssä.
Olette verrattain uusi komission jäsen ja peritte tätä kysymystä käsittelevät asiakirjat edeltäjiltänne. Toivon, että esitätte asianmukaista ympäristölainsäädäntöä ja käsittelette tätä erittäin tärkeää kehityskysymystä, joka on ehdoton edellytys, jos aiomme tehdä köyhyydestä historiaa. 
Fiona Hall,
    Arvoisa puhemies, saanko ensinnäkin todeta, miten iloinen olen siitä, että käymme tätä keskustelua tänä iltana. Laittomalle puunkorjuulle ei ole tähän mennessä annettu sen ansaitsemaa etusijaa komissiossa tai neuvostossa huolimatta siitä, että puolet haavoittuvilla alueilla tapahtuvasta puunkorjuusta on laitonta ja että sademetsiä katoaa joka vuosi Belgian pinta-alaa vastaavan alueen verran.
Päätöslauselmaesityksessä käsitellään kattavasti toimia, joita laittoman puunkorjuun torjumiseksi voidaan toteuttaa, mutta kaikkein tärkeintä on, että jonkinlaisiin toimiin ylipäätään ryhdytään. Tässä tapauksessa paras on hyvän vihollinen. Emme kaipaa enempää viivytyksiä, joita seuraa kiistellessämme siitä, miten laaja-alaisia toimien pitäisi olla.
Vapaaehtoiset kumppanuussopimukset ovat hyvä lähtökohta. Kehitysmaat tarvitsevat tukea välttämättömien sertifiointijärjestelmien toteuttamisessa, mutta tällaista tukea on jo saatavilla kehitysyhteistyön yhteydessä, kuten komission jäsen juuri mainitsi. Yleisesti uskotaan, ettei vapaaehtoisilla kumppanuuksilla voida pysäyttää kaikkea laitonta puunkorjuuta.
Toivon näin ollen, että neuvosto ja komissio tuovat juuri nyt selkeästi esille, että tulevaisuudessa on mahdollisesti varauduttava lisätoimiin, jotta voidaan ryhtyä toimenpiteisiin niiden maiden osalta, jotka eivät ole valmiita osallistumaan vapaaehtoisiin sopimuksiin. On kuitenkin monia asioita, joita me Euroopan unionissa voimme tehdä, jotta vapaaehtoisista sopimuksista tulisi menestys. Jäsenvaltioiden hallitukset ostavat 20 prosenttia puusta Euroopassa, joten jäsenvaltioiden julkisia hankintoja koskevilla toimintamalleilla on tässä yhteydessä valtavan suuri rooli. Vaatimalla jäsenvaltioiden hallituksia ostamaan ainoastaan laillista puutavaraa annamme jäsenvaltioille käyttöön erinomaisen kannustimen, jolla tuottajamaita kannustetaan siirtymään sertifiointiin. Toistaiseksi valitettavasti vain viisi EU:n jäsenvaltiota on ottanut käyttöön julkisia hankintoja koskevia toimintamalleja.
Toiseksi voimme hyödyntää kuluttajilla olevaa valtaa. Yli 70 eurooppalaista puualan yritystä on jo allekirjoittanut julistuksen, jossa ne sitoutuvat käymään kauppaa ainoastaan laillisella puutavaralla. Ne eivät toimi näin tehdessään pyyteettömästi, sillä ne tietävät, etteivät kuluttajat halua ostaa laittomasti korjatusta puusta valmistettuja huonekaluja ja että ihmiset ovat valmiita maksamaan hieman ylimääräistä voidakseen varmistua siitä, etteivät heidän pöytänsä ja tuolinsa ole edesauttaneet sademetsien tuhoutumista. Toivonkin, ettei FLEGT-toimintasuunnitelman toteuttaminen enää viivästy. Jatkakaamme siis toimintasuunnitelman toteuttamista. 

Ilda Figueiredo,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen pannut vastauksenne merkille, mutta minun on todettava olevani pettynyt metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa, metsähallintoa ja puukauppaa (FLEGT) koskevan EU:n toimintasuunnitelman täytäntöönpanoprosessin hitaaseen edistymiseen. Eri puolilla maailmaa laittomasti korjatulla puulla, kuten Amazonin alueelta ja Afrikasta peräisin olevalla trooppisella puutavaralla, tiedetään käytävän kauppaa täällä EU:ssa.
Tämä johtaa toisinaan vakaviin levottomuuksiin ja jopa ihmishenkien menetyksiin, kuten aiemmin mainittiin. Vierailin äskettäin Brasiliassa, jossa minulla oli tilaisuus keskustella eri yhteiskuntajärjestöjen kanssa. Ne ovat äärimmäisen huolissaan tästä asiaintilasta, ja myös maan hallitus ja viranomaiset ovat ilmaisseet samansuuntaisia huolenaiheita. Katsonkin, että tämän ilmiön torjumiseksi on ryhdyttävä toimenpiteisiin mahdollisimman pian.
Tällä koko prosessilla on kauaskantoisia seurauksia sekä tällaista puutavaraa laittomasti vieville maille että EU:n jäsenvaltioille. Useat kymmenet EU:hun sijoittautuneet yritykset ovatkin laatineet asiakirjan, jossa vaaditaan toimia laittomasti korjatun trooppisen puutavaran jatkuvan tuonnin estämiseksi. Tämä käytäntö on pysäytettävä.
Laittoman puunkorjuun ja puukaupan vaikutukset eivät ole vain yhteiskunnallisia, vaan niillä on vaikutusta myös ympäristöön. Olemme mukana vaarantamassa avainasemassa olevien metsien ja biodiversiteetin säilymistä. Vaikutamme toiminnallamme suoraan sekä tuottaja- että tuojamaiden ilmasto-oloihin, kansalaisiin ja työllisyystilanteeseen ja näin tehdessämme vahingoitamme laillisesti toimivia yrityksiä ja lisäämme kansainvälisten puualan markkinoiden epävakautta.
Komission vuonna 2003 esittämään metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa, metsähallintoa ja puukauppaa koskevaan EU:n toimintasuunnitelmaan sisältyvien alueellisten tai alueiden välisten kahdenvälisten sopimusten yleisenä tavoitteena oli kestävän kehityksen edistäminen. Näin ollen on mahdotonta ymmärtää, miksi suunnitelmaan kuuluvien eri hankkeiden toteuttaminen on edennyt niin hitaasti. En voi esimerkiksi ymmärtää, miksei suunniteltua lainsäädännöllisiä vaihtoehtoja käsittelevää tutkimusta, joka oli määrä esitellä vuoden 2004 puoliväliin mennessä, ole tehty ja miksi yksityiskohtaiset toimenpiteet, joiden tarkoituksena oli kieltää laittoman puutavaran ja siitä valmistettujen tuotteiden tuonti niiden alkuperämaasta riippumatta, on hyllytetty. En myöskään ymmärrä, miksei ole luotu tulli-, hallinto- ja lainsäädäntöviranomaisten välistä verkostoa laitonta puukauppaa koskevien tietojen vaihdon helpottamiseksi.
Näin ollen on erittäin tärkeää, että komissio esittää yksityiskohtaisen lainsäädäntöehdotuksen, jollaista se sanoo parhaillaan laativansa, jossa annetaan enemmän tietoa ja jolla muutetaan asetuksen oikeusperustaa. Parlamentti voi sitten keskustella komission ehdotuksesta ja myötävaikuttaa tähän koko prosessiin. Laittoman puukaupan sekä siihen liittyvän korruption ja rahanpesun pysäyttäminen edellyttää poliittista tahtoa. Toimiin on ryhdyttävä kiireellisesti. 
Chris Davies (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, odotamme teidän näyttävän esimerkkiä. Odotamme teiltä ensinnäkin, että tämä komission hyväksymä lainsäädäntöehdotus, johon viittasitte, sisällytetään yhteisön lainsäädäntöön. Komissio antoi sille hyväksyntänsä kaksi vuotta sitten, mutta missä se on. Se ei ole ainakaan juuttunut parlamenttiin, sillä meillä ei ole sananvaltaa asiassa. Ehdotus on juuttunut neuvostoon, ja tämä pattitilanne meidän on ratkaistava.
Toivon puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan tukevan teitä, kun varmistatte, että näin todella tapahtuu. Mikäli neuvostossa on jäsenvaltioita, jotka pyrkivät estämään tämän ja vaikeuttavat työtänne, odotamme teidän mainitsevan tällaiset jäsenvaltiot julkisesti nimeltä. Meidän pitäisi kehottaa asianomaisia kansalaisjärjestöjä painostamaan kyseisiä jäsenvaltioita. Kuten jäsen Bowis totesi, ihmisiä kuolee metsiä pelastaessaan. Tästä huolimatta muutamat jäsenvaltiot suhtautuvat vastahakoisesti tämänkaltaisen järkevän ja myönteisen toimen toteuttamiseen.
Entä missä olivat komission resurssit? Tähän tarkoitukseen osoitettiin kulissien takana minimaaliset resurssit. Muutamat ihmiset ovat kertoneet minulle, että tämän lainsäädännön parissa työskentelee komissiossa yksi ihminen. Se on melko minimaalinen määrä. Olkaa hyvä ja vaatikaa, että tarvitsette enemmän resursseja.
Tapasitte viime kuussa Euroopan parlamentin jäsenistä koostuneen valtuuskunnan keskustellaksenne mahdollisuudesta ottaa käyttöön lainsäädännöllisiä vaihtoehtoja. Tiedän, ettette ole vielä vakuuttunut asiasta, mutta teitte tuolloin erittäin mielenkiintoisia tunnusteluja. Totesitte tapaamisen aikana, että teidän on ehkä mahdollista esittää komissiolle joitakin ehdotuksia syyskuussa. Seisotteko edelleen sanojenne takana? Oletteko harkinnut mahdollisuutta antaa lainsäädäntöä eräänlaisena varmistuskeinona, omia sanojanne lainatakseni "keppinä ja porkkanana", jolla maita kannustetaan allekirjoittamaan vapaaehtoisia sopimuksia, minkä vaihtoehtona on näiden maiden kannalta hankalampi järjestelmä?
Arvoisa komission jäsen, tässä olikin kaikki, mitä halusin sanoa, paitsi että me kaikki tiedämme metsien katoavan valtavalla vauhdilla. Parasta, mitä voimme toivoa, on hidastaa tätä tuhoutumisvauhtia, mutta emme voi yksinkertaisesti vain seistä toimettomina. Teidän on autettava meitä kohdentamaan toimemme ja saamaan tuloksia aikaan, ja haluamme tukea teitä mahdollisimman paljon tämän tavoitteen saavuttamisessa. 
Louis Michel,
    Ensinnäkin totean jäsen Daviesille väärinkäsitysten välttämiseksi seisovani sen takana, mitä sanoin teille erittäin hyödyllisessä ja mielenkiintoisessa tapaamisessamme. Tulen parlamenttiin uudelleen syyskuussa ehdotusten ja uuden yrityksen kera. Pidän teidän tapaanne valitettavana, että toimintasuunnitelman täytäntöönpano on viivästynyt. Olemmekin jo keskustelleet tästä ongelmasta laajasti. Olen joka tapauksessa tutkinut asiaa hieman. Euroopan unioni sitoutuu FLEGT-toimintasuunnitelmassaan arvioimaan käytettävissä olevia vaihtoehtoja lisätoimenpiteiksi ja erityisesti mahdollisuutta antaa lainsäädäntöä laittomasti korjatun puutavaran Euroopan unioniin suuntautuvan tuonnin valvomiseksi. Parlamentti on seurannut erittäin tiiviisti tämän työn edistymistä ja kehottanut komissiota ehdottamaan tämänkaltaista lainsäädäntöä.
Tehkäämme nyt kuitenkin yksi asia selväksi. Näiden vaihtoehtojen arviointi on viivästynyt mutta on nyt käynnissä. On totta, ettei meillä ole myöskään riittävästi henkilöstöresursseja tämän kysymyksen käsittelemiseen, erityisesti kun otetaan huomioon, että kyse on äärimmäisen vaikeasta asiakokonaisuudesta, mutta henkilöstöresurssimme ovat todellakin melko vähäiset. Toinen viivästymisen syy, jota ei ole niinkään helppo korjata, on se, että kyseinen arviointi on edelleen arkaluonteinen ja jossain määrin kiistanalainen aihe komission eri yksiköissä, jotka ovat esittäneet hyvin erilaisia näkemyksiä siitä, mikä olisi paras tapa edetä. Yritän tuoda tähän kaikkeen jonkinlaista järjestystä, jotta saamme selkeämmän kuvan asiasta.
Voin kertoa teille, että komissio on sitoutunut tarkastelemaan uudelleen ja arvioimaan mahdollisuutta lisätä lainsäädäntöä FLEGT-toimintasuunnitelman tukemiseksi. Tarkoituksenani on käynnistää tämä keskustelu uudelleen. Olen jo todennut, että arviointityötä hidastivat viivytykset, jotka liittyivät ensinnäkin jäsenvaltioiden aktiivisen osallistumisen varmistamiseen, mistä olette selvästikin tietoinen, koska mainitsitte asian itse. Arviointityötä hidasti myös päätöksemme keskittää vähäiset resurssimme toimintasuunnitelmassa määritetyn vapaaehtoisuuteen perustuvan lähestymistavan toteuttamiseen. Arviointi on käynnissä, ja sitä tehdään tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, koska monet mahdollisista toimista kuuluvat selkeästi jäsenvaltioiden toimivaltaan. Arvioituihin vaihtoehtoihin kuuluvat julkisia hankintoja koskevat toimintamallit, rahanpesua, varastettuja tavaroita ja korruptiota koskeva lainsäädäntö sekä laittomasti korjatun puun tuonnin valvontaa koskevan uuden lainsäädännön toteuttamiskelpoisuus ja käytännön näkökohdat. Toivon, että tämä arviointityö saadaan päätökseen vuoden 2005 kuluessa.
Arvoisa jäsen Hall, totesitte puheenvuorossanne, että meidän pitäisi aivan yksinkertaisesti kieltää laiton puutavara. Olen kanssanne samaa mieltä, mutta meidän on myös kehitettävä järjestelmä, jonka avulla voimme tarkistaa, ettei laillinen puutavara ole tosiasiassa laitonta. Kaupankäyntiä, jossa tavara kierrätetään kolmannen maan kautta sen alkuperän hämärtämiseksi, harjoitetaan myös muilla sektoreilla. Olen jopa pyytänyt Isprassa sijaitsevalta Yhteiseltä tutkimuskeskukselta tätä aihetta käsittelevää selvitystä. Oletan, että olette tietoinen tästä ongelmasta. Haluan saattaa tietoonne yhden seikan. Toimiessani erittäin lyhyen aikaa tutkimusasioista vastaavana komission jäsenenä vierailin Yhteisessä tutkimuskeskuksessa, jossa näin muutamia erittäin mielenkiintoisia asioita. Tutkimuskeskuksessa laaditaan esimerkiksi satelliittikarttoja, joissa näkyvät käytännössä neliömetrin tarkkuudella rikokset, joita kyseisen satelliitin kuvaamalla alueella tehdään. Näissä kartoissa näkyvät myös metsitykset, menetettyjen puiden määrä ja niin edelleen. Juuri tämänkaltaisten teknisten ja teknologisten resurssien käyttämistä meidän pitäisi ehkä harkita teitä huolestuttavien kysymysten käsittelemiseksi. Komissiossa ei pitäisi olla ongelmia tämän asian suhteen, mutta minun on vakuutettava muutamat jäsenvaltiot valitsemaan tämä tie ja hyödyntämään käytettävissämme olevia keinoja, jotta voimme tiukentaa politiikkaamme.
Oikeusperustan osalta komissio katsoo, että vapaaehtoisuuteen perustuvan tuonnin lupajärjestelmän oikeusperustana tulisi olla EY:n perustamissopimuksen yhteistä kauppapolitiikkaa käsittelevä 133 artikla. Parlamentti ja tietyt jäsenvaltiot eivät jaa tätä näkemystä vaan ehdottavat, että tarkoituksenmukaisempi oikeusperusta olisi perustamissopimuksen 175 artikla, joka koskee ympäristöä. Miksi komissio on säilyttänyt 133 artiklan, tai toisin sanoen yhteisen kauppapolitiikan, vapaaehtoisuuteen perustuvan lupajärjestelmän perustamista puutavaran tuonnissa koskevan asetuksen oikeusperustana? Komissio pitää tätä oikeusperustaa tarkoituksenmukaisimpana, koska asetuksella pyritään ainoastaan sääntelemään Euroopan unionin ja kumppanimaiden välistä puutavaratuotteiden kauppaa. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että komissio on oikeassa, ja uskon myös, että 133 artikla on tarkoituksenmukaisin oikeusperusta. En kuitenkaan halua, että kysymys asetuksen oikeusperustasta nähdään parlamentissa jonkinlaisena uskonsotana. Tärkeintä on olla tietoinen oikeutetuista huolenaiheistanne, jotka ilmaisitte minulle tapaamisemme kuluessa ja jotka jaan täysin.
Tämä kysymys ei ole näin ollen loppuunkäsitelty. Lupaan teille, että käytän kaikkea asemani tuomaa valtaa vaikuttaakseni asiaan. En voi tietenkään luvata onnistuvani siinä, mutta teen kaikkeni viedäkseni tätä asiaa eteenpäin haluamaanne suuntaan, koska jaan teidän huolenaiheenne tältä osin. Pyydän Yhteistä tutkimuskeskusta pohtimaan, mitä tekniikoita voitaisiin käyttää esimerkiksi teidän ehdottamienne toimien toteuttamiseksi, koska se merkitsisi suurta askelta eteenpäin. Jonkinlaisen alkuperätodistuksen luominen olisi jo sinänsä merkittävä edistysaskel. Meidän on edelleen vakuutettava jäsenvaltiot, mutta lupaan teille, että esitän parlamentissa syyskuussa joitakin ajatuksia tämän kysymyksen osalta. En voi luvata teille tässä vaiheessa tämän enempää. Asia kuitenkin etenee, ja yritän myös vahvistaa toimivaltaista työryhmää, vaikka se ei olekaan kokonaan minun käsissäni. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut yhden työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Kaupin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0180/2005) selvitystoiminnasta Euroopan unionissa [2004/2185(INI)]. 
Louis Michel,
    Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, selvitystoiminta ei ole vain rahoituslaitosten taustatyötä vaan muodostaa arvopaperimarkkinoiden ja siten pääomamarkkinoiden selkärangan. Selvitystoiminta käsittää kaikki järjestelyt, joita sijoittajien ja rahoitusalan toimijoiden on tehtävä arvopapereita säilyttäessään ja siirtäessään. Selvitystoiminta ei vaikuta pääomamarkkinoihin vaan pääomamarkkinat. Se edistää rahoitusmaailman ja Euroopan unionin talouden moitteetonta toimintaa.
Yleisesti tunnustetaan, että rajatylittävää selvitystoimintaa vaikeuttavat monet esteet, jotka ovat luonteeltaan ja vaikutukseltaan erilaisia, kuten tiedätte. Tämän tilanteen seurauksena Euroopan unionin tasolla harjoitettavan selvitystoiminnan kustannukset ovat huomattavasti suuremmat kansallisiin järjestelmiin ja erityisesti Yhdysvaltoihin verrattuna. Tämä tilanne myös lisää rajatylittävien kauppojen oikeudellisia ja muita riskejä ja muodostaa näin ollen selkeästi merkittävän esteen rajatylittäville sijoituksille, arvopaperisalkun hajauttamiselle ja niin edelleen.
On kiistaton tosiasia, ettemme ole vielä onnistuneet luomaan tällä alalla eurooppalaisia yhteismarkkinoita, mistä seuraa, ettemme voi Euroopan unionissa hyötyä tehokkaan selvitys- ja toimitusjärjestelmän tuottaman kasvun eduista ja ettemme pysty kilpailemaan tehokkaasti maailmanlaajuisesti. Suoraan sanottuna olemme edelleen kaukana tavoitteesta, jonka mukaan kaikkien arvopapereiden liikkeeseenlaskijoiden olisi oltava mahdollista tavoittaa kaikki sijoittajat. Tästä syystä komissio pitää myönteisenä mielenkiintoa, jota Euroopan parlamentti osoittaa asianomaista kysymystä kohtaan ottaessaan kantaa tiedonantoon, jonka komissio antoi huhtikuussa 2004.
Komission tavoitteena on edistää turvallisten ja tehokkaiden selvitys- ja toimitusjärjestelmien luomista Euroopan unionissa, millä taataan edellytykset liikkeeseenlaskijoiden väliselle oikeudenmukaiselle kilpailulle. Haluamme poistaa rajatylittävän selvitystoiminnan esteet sekä antaa siten selvitys- ja toimituspalvelujen tarjoajille halutessaan pääsyn toisten jäsenvaltioiden markkinoille ja mahdollisuuden tarjota palvelujaan näillä markkinoilla yhteisesti hyväksytyssä sääntely- ja valvontajärjestelmässä. Haluamme toisin sanoen luoda todelliset selvitystoiminnan markkinat. Tavoitteenamme on tehdä rajatylittävästä selvitystoiminnasta aivan yhtä edullista, tehokasta ja turvallista kuin kansalliset selvitys- ja toimitusjärjestelmät Euroopan unionissa.
Vuonna 2004 annettu tiedonanto käynnisti erittäin laajan kuulemisen alkuperäisestä lähestymistavastamme tällä alalla harjoitettavaan politiikkaan. Asianomaisella politiikalla ei pyritty pelkästään käsittelemään nykyistä markkinatilannetta vaan parantamaan tulevaa selvitystoimintaympäristöä Euroopan unionissa. Parantunut toimintaympäristö antaisi toimijoille mahdollisuuden toteuttaa strategiaansa ensinnäkin niin, etteivät tarpeettomat esteet vaikeuta tätä työtä, ja toiseksi noudattamalla täysimääräisesti keskeisiä yleisen edun mukaisia tavoitteita, joita ovat muun muassa järjestelmien turvallisuus, oikeudenmukainen kilpailu, tehokkuus ja niin edelleen. Tavoitteena oli poistaa Giovanninin esteet yhteistyössä julkisen ja yksityisen sektorin kanssa. 
Lisäksi pidimme erittäin tärkeänä sen varmistamista, ettei selvitys- ja toimituspalvelujen tarjoajia estetä pääsemästä ja tarjoamasta palvelujaan toisten EU:n jäsenvaltioiden markkinoilla. Samoin halusimme varmistaa, ettei sellaisille palvelujentarjoajille, jotka haluavat tarjota palvelujaan toisissa jäsenvaltioissa, aseteta kohtuuttomia ehtoja vain siitä syystä, että toimivaltaiset viranomaiset kieltäytyvät tunnustamasta toisten jäsenvaltioiden sääntelyjärjestelmien tai valvontakäytäntöjen vastaavuutta. Mikäli tämäntyyppistä estettä ei poistettaisi, yksityissektorin vastuulla olevasta Giovanninin esteiden poistamisesta saatavat hyödyt vähenisivät merkittävästi tai niitä ei voitaisi hyödyntää täysimääräisesti.
Nämä kysymykset ovat monimutkaisia, minkä vuoksi suhtaudumme tinkimättömästi sitoumukseemme, joka käsittää sekä sidosryhmien jatkuvan kuulemisen että perinpohjaisen vaikutusarvioinnin. Kuulemisen osalta olemme perustaneet kolme ryhmää, jotka työskentelevät erittäin intensiivisesti. Selvitystoimintaa käsittelevä neuvoa-antava seurantaryhmä (CESAME) seuraa ja kannustaa yksityissektorin edistymistä esteiden poistamisessa. Kuten tiedätte, kyseisen ryhmän arvovalta ja toiminnan näkyvyys ovat jo kiistattomia. Oikeusvarmuutta käsittelevä ryhmä tarkastelee kysymyksiä, jotka liittyvät rajatylittävään oikeusvarmuuteen jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhteensoveltuvuuden osalta siinä tapauksessa, että arvopaperit ovat välittäjän hallinnassa. Verotuksen yhdenmukaistamista käsittelevä asiantuntijaryhmä (FISCO) tarkastelee rajatylittäviä eroja verotuksen yhdenmukaistamisen osalta ja pyrkii vähentämään verotuksen yhdenmukaistamisesta syntyvää taakkaa tällä alalla.
Arvioidakseen sääntelytoimien mahdollista vaikutusta kaikista komission yksiköistä koostuva ryhmä tekee parhaillaan erittäin kattavaa vaikutusarviointia. Arvioinnin tavoitteena on löytää vahva väline ennen kuin tehdään päätös siitä, onko tarkoituksenmukaista ehdottaa selvitystoimintaa koskevaa direktiiviä, ja mikäli direktiivi katsotaan tarkoituksenmukaiseksi, tietysti määritellään sen tarkka sisältö. Tämä lähestymistapa vastaa täysin jäsen Kaupin mietinnössä esitettyä näkemystä. Uskomme saavamme vaikutusarvioinnin päätökseen määräajassa eli vuoden 2006 ensimmäisellä puoliskolla.
Voimakasta sitoutuneisuuttamme kuulemiseen ja vaikutusarviointiin kuvastaa myös yhteydenpitomme useisiin käsiteltävänä olevan mietinnön laadinnasta vastanneisiin esittelijöihin. Verrattain selkeiden teorioiden pohjalta esitetyn alkuperäisen mietintöluonnoksen jälkeen kaikki asianosaiset, toisin sanoen esittelijä, komission neuvonantajina toimivat asiantuntijat, talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet sekä komission sihteeristö ja henkilökunta, ovat työskennelleet erittäin lujasti tämän kysymyksen parissa. Tämä keskustelua, vuoropuhelua ja kuulemista koskeva avoin suhtautuminen, jota useat eri osapuolet ovat asiassa osoittaneet, on esimerkkinä yhteistyöstä sille työlle, jota teemme yhdessä. Haluan lopuksi kiittää Euroopan parlamenttia tämän lähestymistavan omaksumisesta. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, on sääli, ettei komission jäsen McCreevy voi olla läsnä parlamentissa. Olisin mielelläni osoittanut sanani hänelle henkilökohtaisesti.
Kun otin tämän mietinnön laadintatehtävän hoitaakseni jäsen Villiersiltä, joka ansaitsee vilpittömät kiitokset perusteellisesta lähestymistavastaan ja kovasta työstään, minulle oli melko selvää, mikä tämän työn lopputuloksen pitäisi olla. Näkemykseni on tehtävän kuluessa entisestään selkiytynyt.
Kuten tiedämme, komissio julkaisi hiljattain Vihreän kirjan rahoituspalveluista. Siinä todettiin nimenomaisesti, että minkä tahansa uuden rahoituspalvelulainsäädäntöä ja täytäntöönpanosääntöjä koskevan eurooppalaisen ehdotuksen olisi läpäistävä useita talouteen liittyviä testejä. Tässä yhteydessä tutkitaan muun muassa huolellisesti sitä, mitä taloudellista hyötyä säädöksellä odotetaan saavutettavan, sekä sitä, missä määrin ehdotetut toimet helpottavat rajatylittävää liiketoimintaa ja lisäävät eurooppalaisten rahoitusmarkkinoiden kilpailukykyä sekä suojaavat samalla näiden markkinoiden sisäistä vakautta.
Komission vihreässä kirjassa todetaan myös, että markkinoilta on saatu selkeää näyttöä siitä, että todellista rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä tapahtuu monilla keskeisillä aloilla, esimerkiksi selvitystoiminnassa. Tämä käsitys toistuu voimakkaasti päivittäisissä kontakteissamme rahoituspalvelualan edustajiin.
Käsiteltävänänne olevalla mietinnöllä viestitetään markkinoille selkeästi, ettei tähänastisia saavutuksia vaikeuteta tarpeettomalla sääntelyllä. Tämä sanoma on laajan eri puolueiden välisen kompromissin tulos, ja sillä on markkinatoimijoiden voimakas tuki takanaan. Muutamissa esitetyissä tarkistuksissa poiketaan tästä toiminnallisesta lähestymistavasta ja pyritään ratkaisemaan ennakolta sääntelyn tarve. Arvostan ja kunnioitan kulttuurisia eroavaisuuksia sääntelyn filosofiassa, jotka johtavat näihin johtopäätöksiin. Olisi kuitenkin vakava virhe soveltaa tällaista hätiköityä linjaa selvitystoiminnan tapauksessa.
Olemme sopineet, että odotamme sääntelyn vaikutusarvioinnin ja komission asettamien eri työryhmien, joihin arvoisa komission jäsen viittasikin, tuloksia päätelläksemme, onko markkinoiden toiminnassa virheitä ja onko direktiivi kuitenkaan oikea ratkaisu ongelmaan.
Vieläkin tärkeämpää on, ettei selkeää signaaliamme siitä, että tuemme selvitysmarkkinoilla tällä hetkellä tapahtuvaa kehitystä, pidä laimentaa epämääräisillä huolilla mahdollisesta tulevasta kehityksestä, josta ei tällä hetkellä ole minkäänlaista todellista näyttöä. Viittaan tällä joidenkin jäsenten toiveeseen ottaa ennakolta käyttöön selvitys- ja toimituspalvelujen tarjoajia koskevia kilpailusääntöjä. Tällaisille säännöille ei ole tässä vaiheessa tarvetta, koska on näyttöä siitä, että markkinat ovat itse asiassa yleisesti kehittymässä kohti avoimempaa kilpailua.
Uutta kilpailulainsäädäntöä koskeva vaatimus on perusteeton vaatimus lyhyen aikavälin direktiivistä, jossa on vaarana se, että direktiivi kehittyy laaja-alaiseksi selvitystoimintaa koskevaksi lainsäädännöksi ennen kuin saamme komission eri vaikutusarviointien tulokset. Täysistunnon pitäisi sen sijaan antaa huomenna täysi tukensa valiokunnan näkemykselle, jonka mukaan meidän olisi keskityttävä "Giovanninin esteiden" poistamiseen. Tältä osin tuen täysin komission aloitteita. Kyseisten esteiden poistaminen edistää avoimuutta, tasavertaista pääsyä ja avoimuutta selvitystoimialalla. Meidän ei pitäisi pyrkiä toteuttamaan mielivaltaisesti määriteltyä yhtä ainoaa yleisten etujen mukaisten palvelujen mallia koko EU:ssa, koska se vaikeuttaisi meneillään olevaa markkinavetoista rajatylittävää yhdentymistä ja konsolidoitumista sekä heikentäisi selvitys- ja toimituspalvelujen asiakkaille koituvaa konkreettista hyötyä.
Kuten komission jäsen on todennut, kyse ei ole teknisestä eikä vähäpätöisestä kysymyksestä. Kyse on erittäin tärkeästä sisämarkkinoiden alasta. Annan täyden tunnustuksen komission toimille tässä suhteessa. Haluan kiittää koko henkilökuntaanne, joka on tehnyt lujasti töitä parlamentin kanssa tämän kompromissin aikaansaamiseksi. Toivon, että voimme tulevaisuudessa jatkaa tätä erittäin hedelmällistä yhteistyötä. 
Astrid Lulling,
    Arvoisa puhemies, selvitystoiminta on aihe, joka on etualalla eurooppalaisessa keskustelussa, vaikka sen varsinaista taloudellista merkitystä ja todellista rakenteellista vaikutusta markkinoihin toisinaan yliarvioidaankin. On tietysti hyvä asia, että talous- ja raha-asioiden valiokuntamme on saanut aikaan järkevän kompromissin tämän aiheen osalta, mistä haluan kiittää Villiersiä ja myös kollegaani Kauppia.
Kompromississa luotetaan ennen kaikkea siihen, että markkinatoimijat löytävät ratkaisut ilmeneviin ongelmiin. Tämä on hyvä lähestymistapa, koska selvitystoimiala ei ole kriisissä vaan toimii tehokkaasti. Säilyttäkäämme näin ollen perusperiaatteena vapaa kilpailu, jotta tämä ala voi kehittyä, innovoida ja ennen kaikkea säilyä kilpailukykyisenä kansainvälisellä tasolla.
Tiedämme komission arvioivan parhaillaan tätä alaa koskevan lainsäädännön tarpeellisuutta. Kannustan painokkaasti komissiota hyödyntämään vaikutusarviointia kunkin toimen tarpeellisuuden, kustannusten ja hyötyjen osoittamiseksi. Keskustelun tässä vaiheessa komissiolla on velvollisuus antaa yksityiskohtaisempia selityksiä ja osoittaa kaikille asianosaisille, että sen toimet johtavat todelliseen edistymiseen. Minun ei tarvitse muistuttaa teitä siitä, että vaikutusarvioinnin julkistaminen ennen varsinaisen säädöstekstin ehdottamista vaikuttaa minusta ainoalta pätevältä tavalta varmistaa, että tästä aiheesta käydään avointa keskustelua.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta on puolestaan yhtä mieltä siitä, että etusijalle olisi asetettava Giovanninin raporteissa mainittujen esteiden poistaminen. Tätä näkökohtaa on syytä korostaa, koska komissio ei suhtautunut tiedonannossaan kovinkaan innostuneesti niiden oikeudellisten esteiden poistamiseen, jotka ovat vastuussa rajatylittävien kauppojen kohtuuttomista kustannuksista.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta ei sitä vastoin ole vakuuttunut sääntelyn lisäämisen eduista ja torjuu yleisen edun käsitteen soveltamisen tällä alalla. Mietinnössä asetetaan etusijalle syrjimättömän pääsyn ja hinnoittelun avoimuuden käsitteet. Tämäkin on hyvä tasapaino, ja parlamentilla on velvollisuus hyväksyä se.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että täysistuntoa varten esitetyillä tarkistuksilla pyritään ensisijaisesti vääristämään useiden erityyppisten laitosten välistä kilpailua ja itse asiassa vähentämään kilpailua tällä alalla, mikä ei saa olla tavoitteenamme. Asianomaiset tarkistukset pitäisi näin ollen mielestäni hylätä. 
Ieke van den Burg,
   . Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä Kauppia hänen tasapainoisesta mietinnöstään, jota useimmat poliittiset ryhmät ja valtaosa rahoituspalvelualan toimijoista tukee. Hän on tehnyt aktiivisesti työtä kompromissien aikaansaamiseksi. Me työskentelemme edelleen tämän asian parissa: jäsen Starkevičiūtė liberaalien ryhmästä, jäsen Berès ja minä itse. Tästä voitte siis päätellä, että selvitystoiminta EU:ssa on todellakin naisten maailma.
Jäsen Kauppi otti tehtävän hoitaakseen toiselta naiselta, jäsen Villiersiltä, joka luopui edustajantoimestaan Euroopan parlamentissa tultuaan valituksi Ison-Britannian alahuoneen jäseneksi. Ryhmäni ei ollut kovinkaan tyytyväinen hänen lähestymistapaansa. Mietinnön perusteluihin sisältyy edelleen viittaus hänen lähestymistapaansa, jossa suhtauduttiin erittäin kielteisesti tätä alaa koskevan lainsäädännön sekä periaatteessa ja voimakkaasti selvitystoimintaa koskevan direktiivin antamiseen. PSE-ryhmä ja PPE-DE-ryhmä eivät sulje pois direktiivin antamisen tarpeellisuutta. Tämä oli myös lähtökohtana parlamentin edellisellä vaalikaudella hyväksytyssä Andrian mietinnössä.
Olemme päättäneet pysytellä syrjässä ideologisesta taistelusta, joka koskee sitä, pitäisikö selvitystoimialaa säännellä lainsäädännössä vai ei. Sen sijaan olemme päättäneet luetella käytännönläheisesti kysymykset, jotka on otettava huomioon poliittiselta kannalta, arvioida lainsäädännön tai muiden sääntelymuotojen tarpeellisuutta, toteuttamiskelpoisuutta ja suotavuutta sekä odottaa komission parhaillaan tekemiä tosiasiallisia vaikutusarviointeja ennen lopullisen päätöksemme tekemistä. Tämä on käytännönläheisempi ja järkevämpi lähestymistapa, ja olen iloinen, että onnistuimme löytämään sen.
Haluan kuitenkin mainita jälleen muutamia meitä huolestuttavia kysymyksiä. Toiveenani on yhdennetyn eurooppalaisen valvonnan asianmukainen järjestelmä, jota sovelletaan myös kilpailusääntöihin. Komission tulisi seurata tarkasti kilpailunvastaista kehitystä, jota näillä herkillä selvitys- ja toimitusmarkkinoilla saattaa ilmetä erityisesti Euroopassa mahdolliseen tapahtuvaan pörssien konsolidoitumiseen liittyen. Olen pannut merkille, että Bundeskartelamt on juuri näyttänyt vihreää valoa Deutsche Börsen ja London Stock Exchangen mahdolliselle fuusiolle, vaikkei kyse olekaan enää todellisesta vaihtoehdosta. Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailukomissio antaa hyvin pian lausuntonsa tästä mahdollisesta fuusiosta tai toisesta fuusiosta, jossa osapuolina ovat Euronext ja Lontoon pörssi (LSE).
Olemme kuitenkin jo ottaneet esiin kysymyksen siitä, pitäisikö Euroopan komission ennakoida enemmän tulevaa kehitystä eikä jättää tämän kehityksen arvioimista kansallisten kilpailuviranomaisten tehtäväksi, koska rahoitusmarkkinoilla ja erityisesti markkinoille saattamisen jälkeisillä toiminnoilla voi olla valtava vaikutus selvitys- ja toimitusmarkkinoihin. Meidän pitäisi ainakin seurata eri näkökohtia kilpailun näkökulmasta ja niiden vaikutusta eurooppalaisten rahoitusmarkkinoiden moitteettomaan toimintaan. Ryhmäni ei näin ollen sulje pois mahdollisuutta antaa kilpailua koskevaa ennakkosääntelyä.
Emme ehdota tässä vaiheessa selvitystoiminnan arvoketjun toimintojen eriyttämistä. Haluaisin kuitenkin saada suuremman varmuuden siitä, ettei tällä alalla anneta ristikkäistukea ja että säilytyspankit voivat vapaasti siirtää arvopapereita kotimaisten finanssiryhmittymiensä ulkopuolelle.
Sallikaa minun päättää puheenvuoroni toteamalla, että Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea (CESR) on jo osallistunut aktiivisesti tämän kysymyksen käsittelyyn, mitä valiokuntamme ei ole aina pitänyt hyvänä asiana, koska komitean työ ei ole ollut kovinkaan avointa. On tosin todettava, että ainakin komitea on toiminut proaktiivisesti. Toivon, että voimme parantaa tätä yhteistyötä ja selvitystoimintaa koskevan asetuksen tulevaa valmistelua. 
Margarita Starkevičiūtė,
   . Tämä tärkeä rahoituskysymys on päätynyt naisten käsiin parlamentissa, mutta naiset tekevät yleensä kaiken erittäin järjestelmällisesti. Meidän on uskoakseni mahdollista ryhtyä ratkaisemaan tätä ongelmaa, koska kyse on yhdestä Euroopan unionin talouspoliittisesta päätöksestä, josta on jo keskusteltu pitkään, vaikka tämän keskustelut tulokset jäävätkin vielä nähtäviksi. Ongelman syynä on Euroopan unionin rahoitusmarkkinoiden takapajuisuus muihin maailman rahoitusmarkkinoihin verrattuna. Meidän on saavutettava tältä osin huomattavaa edistystä. Mitä asiassa edistyminen sitten edellyttää?
Ensinnäkin haluan käsitellä markkinaosallistujia. Niiden on tehtävä molemminpuolisia myönnytyksiä ja alettava etsiä yhteisiä toimintatapoja ja kompromisseja. Ymmärrän hyvin, että niiden on vaikea luopua kansallisella tasolla jo saavutetusta vakiintuneesta asemastaan, koska tästä asemasta luopuminen tarkoittaa uusia kustannuksia sekä ongelmia ja epävarmuutta tulevaisuudessa. Tästä syystä meidän Euroopan parlamentin jäsenten on päästävä yhteisymmärrykseen ja osoitettava markkinoille selkeästi, miten selvitys- ja toimitusjärjestelmää voidaan kehittää siten, että ennusteita on mahdollista varmentaa ja selventää.
Meidän on varmistettava, että ratkaisemme kysymykset, jotka liittyvät hinnoittelun selkeyteen ja tasoon sekä kaikkien markkinaosallistujien todellisiin pääsyoikeuksiin, ja lisäksi tasapuoliseen kilpailuun liittyvät kysymykset. Nämä edellä mainitut ovat kolme tärkeintä tekijää.
Jos me parlamentissa onnistumme pääsemään asiasta yhteisymmärrykseen, ja luotan siihen, että näin myös tapahtuu, kansallisten hallitusten on pakko toimia päättäväisemmin Giovannininraporteissa mainittujen esteiden poistamiseksi. Epäilen, ettei yhdenkään jäsenvaltion hallituksella ole varaa olla kuuntelematta tarkasti rahoitusalan esittämiä pyyntöjä. Kyseessähän ovat viime kädessä hallitusten päävelkojat.
Haluan myös sanoa komissiolle muutaman sanan tähän liittyen. Teillä on nyt riittävästi työryhmiä ja valta tehdä kaikki tekniset päätökset, lainsäädäntöä koskevat päätökset ja muutokset mahdollisimman nopeasti. Miksi meidän on tarpeen kiirehtiä? Euroopan unionin markkinoilla on nyt erinomainen tilaisuus tulla maailman johtaviksi markkinoiksi.
Useimmat asiantuntijat luultavasti tietävät, että Yhdysvaltojen markkinoilla vallitsee epävarmuus, mikä johtuu valituista sääntelymenetelmistä. Aasian maiden omien markkinoiden luomisprosessi on edelleen kesken. Meillä on loistava tilaisuus päästä johtavaan asemaan näillä markkinoilla emmekä saa hukata tätä tilaisuutta. Tämänpäiväinen kompromissimme ja molemminpuoliset myönnytykset voivat siten tuoda merkittävää aineellista hyötyä ja tunnustusta erillisenä, vahvana ja vaikutusvaltaisena toimijana maailmassa. 
Johannes Blokland,
   .  Arvoisa puhemies, mietin, mahtaako komission jäsen tuntea olonsa kotoisaksi kaikkien näiden naisten keskellä. Myönnän auliisti, että ainakin minusta tuntuu siltä.
Viime vuodet Euroopan unionissa ja Yhdysvalloissa ovat osoittaneet, että rahoitusmarkkinat ovat hyvin herkät ja reagoivat toisinaan voimakkaasti ulkoisiin tapahtumiin. Markkinoiden vakautta ei voida pitää itsestäänselvyytenä, mutta selkeän lainsäädännön pohjalta tapahtuva tehokas hallinnointi ja kitkaton selvitystoiminta auttavat edistämään markkinoiden vakautta. Jäsen Kaupin mietintö arvopaperikaupan tehokkaan selvitystoiminnan edistämisestä ansaitsee siten jakamattoman huomiomme.
Arvopaperikauppa on järjestetty monimutkaisilla tavoilla, ja sitä on myös vaikea valvoa. Direktiiviin perustuvat ratkaisut eivät aina tuota toivottua tulosta. Haluan korostaa, että ratkaisujen on oltava avoimia ja todennettavissa, jos luottamus rahoitusmarkkinoihin aiotaan säilyttää. Tässä yhteydessä on erittäin tärkeää seurata kilpailuun liittyvien näkökohtien kehitystä. Vuonna 2003 antamassaan päätöslauselmassa parlamentti kehottaa komissiota käynnistämään pikaisesti uusia kilpailunäkökohtia koskevia tutkimuksia avoimien arvopaperikaupan selvitystoiminnan markkinoiden luomista silmällä pitäen.
Haluan antaa tukeni esittelijän huomautuksille direktiivin käyttöönoton seurauksista. Tavoitteena on poistaa Giovanninin esteet, mutta nämä esteet voidaan pitää myös kurissa ilman direktiiviäkin yhteensovittamisen ja kuulemisen avulla. Haluan myös huomauttaa, että toinen rajatylittävä kysymys, nimittäin rajatylittävien maksujen esteiden poistaminen, ratkaistiin aikanaan erittäin onnistuneesti. Kyseisten esteiden poistamiseen liittyi myös erittäin suuri joukko erilaisia organisaatioita, sääntöjä ja intressejä, mikä osoittaa, että on mahdollista poistaa esteet, jotka vaikuttavat käytännössä ylipääsemättömiltä. Nyt on siten aika hankkiutua eroon lukuisista selvitystoimintaan liittyvistä kustannuksista, jotka vaikeuttavat arvopapereiden sisämarkkinoiden rajatylittäviä toimintoja.
Haluan lopuksi kiittää Villiersiä ja jäsen Kauppia vielä kerran työstä, jota he ovat tehneet tämän direktiivin parissa. He ovat mielestäni tehneet erinomaista työtä, jonka avulla meidän on mahdollista edetä asiassa. 
Benoît Hamon (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan vuorostani tervehtiä ilolla ja korostaa jäsen Kaupin työn erinomaisuutta. Kyseessä on eripuraisuutta aiheuttava aihe, mutta olemme onnistuneet siirtämään kansalliset etumme taka-alalle saadaksemme aikaan mielestäni järkevän ja rakentavan kompromissin, joka antaa meille mahdollisuuden poistaa rajatylittävän selvitystoiminnan esteet. Nyt tehty kompromissi perustuu siihen ajatukseen, ettei toimiin ryhdytä ennen kuin käytettävissä ovat Euroopan komission parhaillaan tekemän vaikutusarvioinnin tulokset. Meistä oli kuitenkin tärkeää muistuttaa komissiota periaatteista, joiden tulisi ohjata asianomaisella alalla tapahtuvaa konsolidointia, joka on erittäin tärkeää vahvan ja moitteettomasti toimivan eurooppalaisen pankkijärjestelmän ja siten taloutemme rahoittamisen kannalta.
Ensimmäinen periaate koskee vapaata kilpailua. Järjestelmän on taattava vääristymätön kilpailu eri toimijoiden välillä näiden koosta tai toiminnoista riippumatta. Olen tyytyväinen, ettei mietinnössä suljeta pois toimintojen eriyttämistä, kun tätä samaista eriyttämistä kannatetaan kaikilla muilla aloilla keinona välttää ristikkäistukea ja siitä aiheutuvaa polkumyyntiä. Lisäksi toivon, että komission on mahdollista tutkia määräävän markkina-aseman syntyminen asianmukaisesti etukäteen myös tapauksissa, joissa liikevaihto ei ylitä vaadittua kynnystä mutta joissa tällaisten fuusioiden vaikutus talouteemme oikeuttaisi varmasti tällaisen tutkinnan.
Toisena periaatteena on avoimuus. Vaikka kompromissimme ei tässä vaiheessa annakaan minulle mahdollisuutta suositella useiden eri markkinoille saattamisen jälkeisten toimintojen eriyttämistä, on erittäin tärkeää vakuuttaa, että avoin hinnoittelu on olennainen tae niille alan toimijoille, jotka hyötyisivät oikeudenmukaisesta ja vääristymättömästä kilpailusta.
Kolmas periaate liittyy turvallisuuteen, koska suurimpana haasteena tältä osin on tietysti varmistaa, että eurooppalainen rahoitusjärjestelmä on turvallinen ja että se voi suojella alan toimijoita sekä järjestelmään liittyviltä että operationaalisilta riskeiltä sekä myös tiettyjen osapuolten rikollisilta toiminnoilta.
Kieltäydymme näin ollen tässä vaiheessa sulkemasta pois mitään sellaista välinettä tai mallia, jota voitaisiin käyttää markkinoille saattamisen jälkeisten toimintojen konsolidointiin, oli kyse sitten välineiden osalta direktiivistä tai markkinoiden vapaasta järjestäytymisestä tai mallista, johon kuuluu tai ei kuulu toimintojen eriyttäminen.
Pidän kaikesta huolimatta todennäköisenä, että lainsäädäntöteksti on tarpeen, jotta voidaan poistaa oikeudelliset ja verotukselliset esteet, mukauttaa tarvittaessa eurooppalaisia kilpailusääntöjä näihin toimintoihin ja lopuksi mahdollistaa oikeudenmukaisen kilpailun edellyttämä avoimuus ja vastuunjako.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että nyt on aika saavuttaa edistystä tällä alalla, koska asianomaisilla markkinoilla tapahtuu Euroopassa parhaillaan konsolidoitumista, jota kukaan ei valvo. Nyt kun olemme yhdenmukaistaneet menestyksellisesti markkinat, meidän on pikaisesti yhdenmukaistettava myös markkinoille saattamisen jälkeistä alaa, jos haluamme hyötyä kaikesta siitä työstä, jota olemme tehneet rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä. 
Louis Michel,
    Arvoisa puhemies, kiitän jäseniä tätä tärkeää mietintöä koskevista huomautuksistanne ja kommenteistanne. Puheenvuoronne ovat selkeä osoitus tämän kysymyksen tärkeydestä, julkisen ja yksityisen sektorin välisen yhteistyön erittäin merkittävästä roolista ja myös perinpohjaisen arvioinnin välttämättömyydestä ennen kuin tehdään minkäänlaista päätöstä mahdollisesta lainsäädännöstä. Tämä lähestymistapa on mielestäni täysin yhdenmukainen komission sisämarkkinoita koskevan lähestymistavan kanssa. Uusi lainsäädäntö on perusteltu vain, jos sen sosiaaliset ja taloudelliset hyödyt on osoitettu selkeästi. Olemme tyytyväisiä, että voimme jatkaa keskusteluja ja tietojenvaihtoa parlamentin kanssa sitten, kun saamme käyttöömme tarkempia tuloksia eri asiantuntijaryhmien työstä ja omasta vaikutusarvioinnistamme.
Totean lopuksi, että komissio on tyytyväinen lopulliseen mietintöön, josta äänestetään huomisessa täysistunnossa. Se on mielestämme tasapainoinen ja avoin. Mietinnössä tuetaan vaikutusarviointityötämme ja suhtaudutaan avoimesti kaikkiin hyvin perusteltuihin uusiin ehdotuksiin, joita komissio mahdollisesti esittää vaikutusarvioinnin tulosten pohjalta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu komission julkilausumasta Bulgarian ja Romanian edistymisestä liittymisvalmisteluissa seuraavaa edistymiskertomusta silmällä pitäen. 
Olli Rehn,
   . Arvoisa puhemies, on suuri ilo olla kanssanne täällä parlamentissa tähän aikaan. Olen varma, että me kaikki olemme yhtä mieltä siitä, että laatu korvaa määrän.
Tämä tärkeä esityslistan kohta koskee Bulgariassa 25. kesäkuuta 2005 järjestettyjä vaaleja. Bulgarian etujen mukaista on muodostaa pikaisesti vakaa koalitiohallitus, joka pystyy toteuttamaan Euroopan unioniin liittymisen edellyttämät uudistukset. Bulgarian on jatkettava työtään kaikkien liittymisneuvottelujen kuluessa annettujen sitoumusten täyttämiseksi riippumatta siitä, minkälainen hallituskoalitio maassa muodostetaan.
Tästä tavoitteesta vallitsee ymmärtääksemme laaja yksimielisyys maan poliittisten puolueiden välillä. Uuden hallituksen pitäisi esitellä ohjelma, jossa käsitellään EU:hun yhdentymisen toteuttamista kaikissa ratkaisematta olevissa kysymyksissä. Olen myös pannut merkille, että presidentti Parvanov allekirjoitti eilen määräyksen, jolla parlamentti kutsutaan uudelleen koolle maanantaiksi 11. heinäkuuta, vaikka presidentillä olisi perustuslain nojalla ollut käytettävissään tähän aikaa 25. heinäkuuta saakka. Bulgaria pyrkii siten vakavasti jatkamaan liittymisvalmisteluja ja rajoittamaan mahdollisimman pitkälti vaalien valmisteluille aiheuttamaa häiriötä, mikä on rohkaiseva merkki.
Maassa suunnitellaan ymmärtääksemme myös parlamentin työskentelyn jatkamista kesälomakauden ajan, jotta liittymisvalmistelujen keskeisillä aloilla voitaisiin saavuttaa edistystä. Bulgarian parlamentissa muutama viikko sitten pitämässäni puheessa rohkaisin parlamentin jäseniä käyttämään osan kesälomastaan kiireelliseen lainsäädäntötyöhön ja lähtemään lomanviettoon Mustanmeren rannikolle vasta, kun EU:hun liittyvä työ on tehty.
Olen iloinen siitä, että parlamentin reaktiot olivat myönteisiä ja että Bulgariasta löytyy tällaista eurooppalaista motivaatiota. Euroopan parlamentti tekee itsenäisesti päätöksen tarkkailija-aseman myöntämisestä. Bulgarian ja Romanian edustajilla voi kuitenkin olla keskeinen asema työssä, jossa kyseisten maiden kansalaisille tiedotetaan EU:hun liittyvistä asioista ja meille puolestaan annetaan tietoa heidän kotimaistaan. Tämä on hyvä esimerkki kehittyvästä eurooppalaisesta demokratiasta, joka on hyvin kallisarvoinen tavoite Euroopan parlamentille.
Joulukuussa 2004 tapahtuneen liittymisneuvottelujen päättämisen jälkeen sekä Bulgaria että Romania ovat edistyneet liittymisehtojen täyttämisessä. Komission jatkuva seuranta osoittaa kuitenkin selvästi, ettei niillä ole varaa hellittää ponnistelujaan. Liittymisehtojen täyttämisen varmistaminen tammikuuhun 2007 mennessä asettaa näille maille todellisen haasteen seuraavien 17 kuukauden aikana. Jokainen päivä, viikko ja kuukausi ovat tärkeitä sekä Bulgarialle että Romanialle.
Bulgarian osalta ratkaisevan tärkeää on edistyminen oikeus- ja sisäasioiden, ympäristön ja maatalouden aloilla. Vastaavasti Romanian tapauksessa ratkaisevassa asemassa on edistyminen oikeus- ja sisäasioihin ja erityisesti oikeusjärjestelmän uudistamiseen ja lahjonnan torjumiseen, kilpailuun ja valtionapuun sekä ympäristöön ja maatalouteen liittyvissä kysymyksissä.
Komissio lähetti kesäkuussa sekä Bulgarialle että Romanialle niin sanotut keltaiset kortit eli ennakkovaroituskirjeet, joissa nimesimme alat, joilla on edelleen vakavia puutteita. Tällaisia aloja olisi viisi Bulgarian ja seitsemän Romanian osalta.
Kuvainnollisesti sanottuna valamiehistö harkitsee näin ollen vielä ratkaisuaan. Komissio seuraa jatkossakin tiiviisti molempien maiden edistymistä, ja komission jäseniä ja virkamiehiä vierailee jatkuvasti sekä Bulgariassa että Romaniassa. Kyse ei ole mistään huvimatkasta vaan vakavasta seurantatyöstä, ja komissio luottaa tälle seurannalle tunnusomaiseen objektiivisuuteen ja ammattimaisuuteen.
Seuraava merkittävä askel on kattava seurantakertomus, joka julkistetaan 25. lokakuuta 2005. Tämä kertomus on äärimmäisen tärkeä, koska sillä mitataan sekä Bulgarian että Romanian edistymistä liittymisvalmisteluissa.
Korostan toteamusta, jonka sekä puheenjohtaja Barroso että minä olemme esittäneet ja joka kuvastaa koko komission kantaa. Komissio ei tarvittaessa epäröisi suositella Bulgarian ja Romanian liittymissopimuksiin sisältyvien turvalausekkeiden soveltamista, joka mahdollistaa liittymisen lykkäämisen. 
Othmar Karas,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin käsitellä puheenvuorossani vielä kerran tiettyjä seikkoja torjuakseni näin tiukasti vihjailut ja väärän informaation, joita liberaalit ja sosiaalidemokraatit ovat viime päivinä esittäneet ja levittäneet syistä tämän keskustelun käymiseen.
Miksi siis käymme tätä keskustelua? Keskustelemme tästä aiheesta siksi, että puheenjohtajakokous, joka oli jo päättänyt kutsua vuosi ennen liittymistä Romanian ja Bulgarian edustajia tarkkailemaan Euroopan parlamentin työskentelyä ja osallistumaan siihen, tarkisti yhtäkkiä päätöstään ja lopulta kumosi sen sosiaalidemokraattien mielenmuutoksen vuoksi. Käymme tätä keskustelua myös siksi, että puheenjohtajakokouksen päätöksen tarkistamisen yhteydessä ilmoitettiin päivämäärä, jolloin tarkkailijoiden on määrä aloittaa työnsä parlamentissa, ennen komission edistymiskertomuksen julkistamista ja siten myös ennen kyseisten maiden lopullisen liittymispäivämäärän nimeämistä. Tämä tarkoittaa, että Bulgariaa ja Romaniaa kohdellaan tältä osin eri tavoin kuin unioniin vuonna 2004 liittyneitä valtioita. Yksi syy tästä aiheesta keskustelemiseen on lisäksi se, ettei parlamentin puhemies tiedottanut meille maanantaina siitä, että hän oli jo lähettänyt kutsukirjeen kyseisille maille.
Kyse ei ole ollut missään vaiheessa siitä, milloin Bulgaria ja Romania liittyvät. Poliittinen päätös asiassa on tehty. Kukaan ei halua jarruttaa tehtyjen päätösten toteuttamista. Useimpien Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenten tapaan äänestin sen puolesta, että Romania ja Bulgaria liittyvät EU:hun 1. tammikuuta 2007. Liittymisen jälkeisestä menettelystä on myös jo päätetty. Pidän kuitenkin puheenjohtajakokouksen päätöstä tosiseikkojen valossa sekä ennenaikaisena että vääränä. Minusta on erityisen valitettavaa, että puhemies salasi meiltä maanantaina hänen toimiaan koskevaa tärkeää tietoa.
Kukaan ei halua peruuttaa jo kertaalleen esitettyä kutsua, ja odotamme Bulgarian ja Romanian edustajien kanssa tehtävää yhteistyötä. Ainoana huolenaiheenamme oli ja on kysymys siitä, otamme itsemme vakavasti, onko varsinainen asia päivämäärää tärkeämpi ja onko yhdenvertainen kohtelu tärkeämpää kuin päivittäisen politiikan vähäinen muuttaminen. Kysymys siitä, miten kohtelemme toisiamme ja ehdokasvaltioita, on niin tärkeä, ettei sitä pitäisi käsitellä näin tunnepitoisesti eikä siitä pitäisi levittää näin paljon väärää informaatiota, kuten kilpakumppanimme täällä parlamentissa ovat tehneet maanantaista lähtien. 
Alexandra Dobolyi,
   . Aloitan kumoamalla väitteet, joita kollegani Karas esitti väärästä informaatiosta. Olen kotoisin Unkarista, toisin sanoen yhdestä uudesta jäsenvaltiosta, jolla oli mahdollisuus osallistua tarkkailijana parlamentin työhön liittymissopimuksen allekirjoittamisajankohdasta lähtien. Haluamme menetellä samoin myös Bulgarian ja Romanian tapauksessa. Sekä Romania että Bulgaria allekirjoittivat liittymissopimuksen 25. huhtikuuta 2005, joten niillä on nähdäkseni ollut tämä mahdollisuus kyseistä ajankohdasta lähtien.
Toinen huomautus, jonka haluaisin esittää kollegalleni, koskee sitä, "miten vakavasti otamme itsemme". Puheenjohtajakokous, joka on meidän parlamentin jäsenten demokraattisesti valitsema elin, päätti 9. kesäkuuta 2005 lähettää kutsukirjeen kyseisten kahden maan edustajille. Olen näin ollen sitä mieltä, että otamme itsemme vakavasti, jos pidämme sanamme tämän kirjeen osalta ja toivotamme uudet kollegamme lämpimästi tervetulleiksi parlamenttiin 26. syyskuuta 2005 alkaen.
Katson lisäksi, että olisi erittäin iloinen asia (varmasti myös teille), jos bulgarialaiset ja romanialaiset kollegamme voisivat osallistua tarkkailijoina istuntotyöhön 25. lokakuuta 2005, kun komission seurantakertomus julkistetaan. Vain näin heillä on nimittäin mahdollisuus välittää kotimaassaan tuoreimmat uutiset aloista, joilla on komission mukaan edelleen puutteita. Vain osallistumalla Euroopan parlamentin työhön heidän on mahdollista saada ensikäden tietoa edistymisestään komission jäsenen Olli Rehnin mainitsemien puutteiden korjaamisessa, Bulgariassa koko kesän jatkuvassa lainsäädäntötyössä ja yhteisön voimassa olevan lainsäädännön täytäntöönpanossa. Edistyminen toisin sanoen edellyttää, että kyseiset maat tietävät, mikä on ongelma ja miten se voidaan ratkaista. Bulgarian ja Romanian on myös tiedettävä, mitä ehdotuksia (tai varauksia) Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tai muut poliittiset ryhmät esittävät niiden osalta. Näiden maiden edustajilla on siis oltava mahdollisuus olla läsnä parlamentissa, ja meidän on voitava työskennellä heidän kanssaan. Tästä syystä meidän pitäisi mielestäni toivottaa Bulgarian ja Romanian edustajat tervetulleiksi. Olen myös samaa mieltä siitä, mitä komission jäsen Olli Rehn totesi valmiudesta. Kahdeksantoista kuukautta on todellakin pitkä aika. Meillä oli vähemmän aikaa käytettävissämme, mutta eniten epäilyksiä näiden kahden maan osalta herättää edelleenkin se, etteivät ne ole edistyneet liittymisehtojen täyttämisessä yhtä pitkälle kuin unioniin edellisellä laajentumiskierroksella liittyneet kymmenen valtiota. Tämän vuoksi katsonkin, ettei 18 kuukautta ole niiden tapauksessa pitkä aika. Bulgarian ja Romanian on opittava 1. tammikuuta 2007 tapahtuvaan liittymiseensä mennessä tekemään työtä, jota me täällä parlamentissa teemme kuunnellen toisiamme ja ottaen toisemme vakavasti. 
Milan Horáček,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, laajentumiseen liittyvissä asioissa laadulla pitäisi mielestäni olla enemmän merkitystä kuin määrällä. Euroopan maanosan kehitys ja vakaus riippuvat suurelta osin Euroopan unionin samanaikaisesta syventämisestä ja laajentamisesta. Erityisesti Balkanilla jokainen lisäneliömetri eurooppalaista maaperää, jolla ylläpidetään demokratiaa ja oikeusvaltiota ja suojellaan ihmisoikeuksia, kasvattaa myös aluetta, jossa konfliktit voidaan ratkaista rauhanomaisesti.
Laajentumista ei saa kuitenkaan toteuttaa liian nopeasti. Jokaisen maan on täytettävä vaadittavat liittymiskriteerit eikä vain paperilla vaan myös käytännössä, toisin sanoen todellisuudessa tavalla, jonka kansalaiset ymmärtävät.
Vaikka Bulgaria ja Romania ovatkin edistyneet merkittävästi kommunistihallintojen kukistumisen jälkeen, pidän valitettavana sitä, ettei kumpikaan maa ole toistaiseksi kehittynyt kovinkaan paljon poliittisen kulttuurin osalta. Raskaan ja tehottoman byrokratian poistamiseen liittyy edelleen liian monia ongelmia huolimatta tätä koskevista myönteisistä toimista. Arvostelua on syytä kohdistaa ensinnäkin siihen, etteivät Bulgaria ja Romania ole kyenneet edistymään kovinkaan paljon oikeusjärjestelmän uudistamisessa. Muita arvosteltavia seikkoja ovat poliisissa ja oikeuslaitoksessa laajalle levinnyt lahjonta, huomattavat puutteet vähemmistöjen integroinnissa yhteiskuntaan, heikko talouskehitys sekä sosiaaliset ja ympäristöä koskevat ongelmat.
Yleistä poliittista ilmapiiriä ei ole mitenkään parantanut äärioikeistolaisen Ataka-puolueen yllättävä menestyminen Bulgarian vaaleissa, joissa se sai kahdeksan prosenttia annetuista äänistä ja sai siten edustajia maan parlamenttiin. Onkin pelättävissä, että tämä seikka vaikeuttaa entisestään hallituksen muodostamistehtävää ja hidastaa edelleen uudistusten edistymistä.
On tärkeää, että lähetämme viestin molempien maiden vastuussa oleville tahoille. Ryhmäni jäsenten enemmistöstä poiketen olen sitä mieltä, että meidän pitäisi kutsua tarkkailijoita Euroopan parlamenttiin vasta sitten, kun edistymiskertomus on julkistettu ja liittymispäätös tehty. Meidän pitäisi tehdä selväksi Bulgarian ja Romanian hallituksille, että niiden on toteuttava edelleen merkittäviä uudistuksia ja ettei liittymisen edellyttämästä loppukiristä selvitä ilman lisäponnisteluja. 
Hartmut Nassauer (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme tehneet aloitteen tämän keskustelun käymisestä, koska halusimme tilaisuuden keskustella siitä, missä vaiheessa olisi oikein kutsua tarkkailijoita parlamenttiin.
Sallikaa minun aloittaa huomauttamalla, ettei tätä päätöstä tehnyt täysistunto vaan puheenjohtajakokous. Päätös on luonteeltaan hyvin poliittinen, joten se herättää väistämättä epäilyjä. Tämänkaltaiset päätökset pitäisikin tehdä asianmukaisesti täryistunnossa keskellä kirkasta päivää, eikä ole kovinkaan demokraattista, että tällaisia päätöksiä tehdään puheenjohtajakokouksessa ja vieläpä suljettujen ovien takana.
Siirtyäkseni nyt käsiteltävänä olevaan asiaan totean, että jäsen Horáček on aivan oikeassa kiinnittäessään huomiota Romanian ja Bulgarian liittymisprosesseissa jatkuvasti ilmeneviin puutteisiin. Me kaikki haluamme, että Romaniasta ja Bulgariasta tulee EU:n jäsenvaltioita, siitä ei ole pienintäkään epäilystä. Jos kuitenkin asetamme näiden maiden liittymiselle ehtoja, meidän on itse otettava nämä ehdot vakavasti.
Totean lisäksi, että yhtenä syynä Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestysten musertaviin tuloksiin oli se, että monille kansalaisille syntyi sellainen vaikutelma, että vaikka asetammekin ehdokasvaltioiden liittymiselle ehtoja, emme itse suhtaudu näihin ehtoihin vakavasti. Tämän vuoksi laajentumisprosessi on karannut täysin käsistä. Tosiasia on, ettemme selviydy samanaikaisesti sekä EU:n laajentamisesta että sen syventämisestä, ja meidän on nyt annettava hyvin selkeästi etusija unionin syventämiselle. Näille maille esitetty pyyntö tarkkailijoiden lähettämisestä Euroopan parlamenttiin yli vuosi ennen liittymistä, jonka lopullisesta ajankohdasta ei ole vielä edes sovittu, lähettää joka tapauksessa vääränlaisen viestin.
On kuitenkin täysin mahdollista, kuten komission jäsen itse äsken vihjasi, että liittymistä lykätään vuodella jäsen Horáčekin erittäin osuvasti kuvaileman tilanteen johdosta. Onko tarkkailijoiden siinä tapauksessa tarkoitus olla läsnä täällä parlamentissa kaksi ja puoli vuotta? Se olisi varmastikin vähintäänkin epätarkoituksenmukaista. Näin ollen olisi todellakin oikein tehdä asianomainen päätös vasta edistymiskertomuksen laatimisen jälkeen, minkä vuoksi haluamme keskustella asiasta nyt. 
Kinga Gál (PPE-DE ).
    On aivan selvää, ettei liittymisprosessin saa antaa pysähtyä, koska kaikki meistä pitävät Romanian liittymistä välttämättömänä. Romanian EU-jäsenyys on nimittäin ainoa mahdollinen keino antaa viimeinkin siedettävät tulevaisuudennäkymät näille ihmisille, jotka ovat kärsineet lukuisista koettelemuksista ja vastoinkäymisistä. EU-jäsenyys voi tarjota ratkaisun moniin toistaiseksi ratkaisemattomiin ongelmiin, ja sen myötä voidaan poistaa monia romanialaisia lapsia, sekä romaneja että valtaväestöä edustavia, uhkaavat köyhyyteen liittyvät vaaratekijät. Ympäristönsuojeluun liittyvät kysymykset, kuten Rosia Montanan (Verespatak) tapaus, voidaan toivoakseni ratkaista eurooppalaisella tavalla. Romanian unkarilaisvähemmistö voi ehkä jopa saada sen myötä itsenäisyyden. Euroopan parlamentilla on oltava avainasema tässä prosessissa. Meidän on vaadittava tiukasti Romaniaa vastuuseen, koska ongelmia ei ratkaista lakaisemalla ne maton alle.
Komission edistymiskertomus, joka on määrä julkistaa lokakuussa, on viimeinen mahdollisuus ratkaista edelleen olemassa olevat ongelmat. Kyse on niin vakavasta asiasta ja vastuullisesta tehtävästä, ettemme voi antaa sen päätyä puoluepoliittiseksi kiistakapulaksi. Liittymisprosessin ei saa antaa pysähtyä. EU:hun liittyminen on kuitenkin todella mielekästä vain, jos kaikki Romanian kansalaiset, 1,7-miljoonainen unkarilaisvähemmistö mukaan lukien, hyötyvät siitä. Liittymisneuvotteluissa annettujen sitoumusten noudattaminen on ratkaisevaa, jotta tästä tavoitteesta tulisi totta jokapäiväisessä elämässä eikä se jäisi pelkäksi hienoksi iskulauseeksi. Juuri näiden sitoumusten noudattaminen merkitsee Romaniassa kipeästi kaivattua nykyaikaistamista kaikilla tasoilla. Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi teille lankeaa valtava vastuu, kun valmistelette edistymiskertomustanne. Myös meillä parlamenttina on suuri vastuu, kun toivoaksemme teemme jälleen kerran päätöksen komission kertomuksesta. Nämä ovat todella ratkaisevat kysymykset tältä osin. Arvoisa komission jäsen, kuten totesitte, "jokainen päivä, viikko ja kuukausi ovat tärkeitä". 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen erittäin pahoillani siitä, että keskustelemme tästä aiheesta näin myöhäisenä ajankohtana, sillä näin Bulgarian kansalaisille lähetetään hämmentävä ja pohjimmiltaan kielteinen sanoma. Minun on todettava, ettei minua Bulgarian EU-jäsenyyshakemusta käsittelevän mietinnön esittelijänä ole kuultu eikä minulle ole myöskään tiedotettu ehdotuksesta, jonka mukaan tarkkailijoiden saapumista parlamenttiin pitäisi lykätä tai mahdollisuutta siirtää Bulgarian liittymistä vuoteen 2008 olisi todellakin painotettava uudella tavalla.
Ulkoasianvaliokunnan viimeisimmässä kokouksessa, joka pidettiin Brysselissä 21. kesäkuuta 2005 ja johon myös komission jäsen Rehn osallistui, pyysin ja sain komissiolta vakuutuksen siitä, että se on sitoutunut laajentumisaikatauluun Euroopan perustuslakiprosessin epäonnistumisesta huolimatta. Muistan komission jäsenen sanoneen, että Bulgaria ja Romania muodostivat EU:n viimeisimmän laajentumiskierroksen, eivät seuraavaa laajentumiskierrosta. Niiden liittyminen unioniin on näin ollen taattu. Kysymys ehkä kuuluukin, milloin tämä tarkkaan ottaen tapahtuu?
Me kaikki myönnämme, että Bulgarialla on vielä paljon tehtävää, mikäli se aikoo olla valmis jäsenyyteen vuoteen 2007 mennessä, mutta tästä tehtävästä on täysin mahdollista selviytyä. Ainoa tapa lykätä liittymistä on soveltaa turvalauseketta. Toisin kuin Romanian kohdalla, tämä edellyttäisi Bulgarian tapauksessa neuvoston yksimielistä päätöstä. Perusteeton laajentumisen lykkäämisellä pelotteleminen on näin ollen mielestäni hyödytöntä ja turhaa. Olen edelleen optimistinen sen suhteen, että Bulgaria liittyy unioniin 1. tammikuuta 2007. Olen aina korostanut tarvetta varmistaa, että kutakin maata arvioidaan sen omien ansioiden perusteella ja ettei Bulgarian ja Romanian kohtaloita pitäisi sitoa toisiinsa erottamattomasti. Yleisesti tunnustetaan, että Bulgarialla on vähemmän ongelmia kuin Romanialla. Olen ikävä kyllä tietoinen siitä, että Bulgariassa 25. kesäkuuta 2005 järjestettyjen vaalien tulos on epäselvä. Maassa pyritään parhaillaan muodostamaan kiireellisesti hallituskoalitio parlamentin 11. heinäkuuta tapahtuvaa koollekutsumista silmällä pitäen.
Parlamentin tämäniltainen keskustelu pelkästään lisää sekä Bulgarian hallituspiirien että maan kansalaisten epävarmuutta. He alkavat jopa ajatella, etteivät olekaan haluttuja. Vakuutin heille erittäin painokkaasti, ettei näin ole. Bulgariassa tarvitaan nyt jatkuvuutta, vakautta, sitoutuneisuutta ja selkeyttä, ei epävarmuutta eikä kielteisyyttä.
Toivon, että voin jatkaa Bulgarian EU-jäsenyyshakemusta käsittelevän mietinnön esittelijän ominaisuudessa vielä hetken. Tarkkailijoiden osalta olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa ja kiitän häntä siitä, että hän totesi tarkkailijoita koskevien järjestelyjen olevan Euroopan parlamentin asia. PPE-DE-ryhmän johtaja vahvisti tämän minulle kirjeessään, jonka sain häneltä vain kaksi viikkoa sitten 16. kesäkuuta 2005. Hän totesi kirjeessään seuraavaa: "puheenjohtajakokous on päättänyt viimeisimmässä kokouksessaan pyytää molemmista liittymässä olevista valtioista, Romaniasta ja Bulgariasta, tarkkailijoita osallistumaan Euroopan parlamentin työhön syyskuun II -istunnossa Strasbourgissa", mikä tarkoittaa 26. syyskuuta 2005 alkaen.
Viime vuonna liittyneistä kymmenestä valtiosta oli pyydetty tarkkailijoita osallistumaan Euroopan parlamentin työhön mahdollisimman pian liittymissopimuksen allekirjoittamisen jälkeen. Tätä ennakkotapausta meidän pitäisi soveltaa. Mikä tahansa muu päätös lähettäisi bulgarialaisille ja romanialaisille ystävillemme viestin, joka ei ainakaan paranna tilannetta. Odotan kovasti sitä, että voimme syyskuussa toivottaa Bulgarian ja Romanian tervetulleiksi tänne parlamenttiin tarkkailijoina ja tammikuusta 2007 lähtien täysivaltaisina jäseninä. 
Christopher Beazley (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti hyväksyi huhtikuun täysistunnossamme ylivoimaisella enemmistöllä Romanian ja Bulgarian liittymisen Euroopan unionin täysivaltaisiksi jäseniksi. Äänestystä edeltäneellä viikolla parlamentin EU:n ja Romanian välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunta vieraili ryhmäkollegani Podestàn johdolla Romanian parlamentissa ja tapasi maan presidentin, pääministerin sekä oikeus- ja sisäministerit.
Puheenjohtajakokous lähetti 9. kesäkuuta 2005 Romanian ja Bulgarian parlamenteille kutsun nimetä tarkkailijansa Euroopan parlamenttiin ja pyysi näitä aloittamaan tehtävässään 26. syyskuuta 2005. Viime viikolla minut kutsuttiin takaisin Bukarestiin puhumaan nimitetyille tarkkailijoille. Olen pahoillani siitä, ettei Euroopan parlamentti näytä juuri nyt pitäneen kiinni johdonmukaisesta yhteisestä lähestymistavasta ja ettei oma ryhmäni voi tällä hetkellä kokonaisuudessaan tukea yhteistä päätöslauselmaa, josta äänestetään huomenna.
Minulla on ollut etuoikeus kuulua PPE-ryhmään yli 15 vuotta, ja tätä etuoikeutta aion vakaasti suojella. Toivon, että voimme tästä myöhäisestä ajankohdasta huolimatta omaksua jälleen yhteisesti sovitun kannan. Olemme antaneet parlamentin puhemiehen välityksellä tarkkailijoille sanamme siitä, että he voivat aloittaa tehtävässään 26. syyskuuta 2005. Mitä tämän lupauksen peruminen viestittäisi Romanialle, näille urheille valtiomiehille, poliitikoille ja virkamiehille, jotka kamppailevat demokratian sekä taloudellisten, hallinnollisten ja oikeudellisten uudistusten toteuttamiseksi? He pitävät tulevaa EU-jäsenyyttä takeena tavoitteensa saavuttamisesta.
Muistelkaamme näiden maiden vaikeaa historiaa. Bukarestissa on parlamentin ylähuoneen edessä, vastapäätä kuninkaallista palatsia, muistomerkki, johon on kaiverrettu sanat "Glorie martirilor nostri" ja päiväys joulukuu 1989. Se on pystytetty niiden yli tuhannen nuoren, opiskelijan ja sotilaan muistoksi, jotka menettivät henkensä osoittaessaan mieltään ja puolustaessaan vaatimuksia vapaudesta. Miten meidän pitäisi kunnioittaa heidän muistoaan? Tällä EU:ssa vallitsevan epävarmuuden hetkellä Euroopan parlamentin on osoitettava rohkeutta ja peräänantamattomuutta. Olemme antaneet sanamme. Aiomme pitää siitä kiinni ja toivottaa romanialaiset tarkkailijat tervetulleiksi parlamenttiin sovitusti 26. syyskuuta 2005, jotta voimme tehdä yhdessä työtä Euroopan unionin uuden menestyksellisen laajentumisen toteuttamiseksi. 
Jacques Toubon (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, me kannatamme Romanian ja Bulgarian EU-jäsenyyttä. Liittymisprosessin vauhti riippuu yksinomaan ehdokasvaltioista, ja arvostamme ponnisteluja, joita Sofiassa ja Bukarestissa tehdään parhaillaan tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Tarkkailijoiden Euroopan parlamenttiin pääsyn osalta olen täsmälleen samaa mieltä siitä, mitä jäsen Nassauer aiemmin totesi. Meidän on laskeuduttava alas norsunluutornistamme ja pohdittava, mitä seurauksia on päätöksillä, joita me ja erityisesti parlamentin johto tekee. On aivan selvää, ettemme voi hyväksyä tarkkailijoiden läsnäoloa parlamentissa ennen komission kertomuksen valmistumista ja ettemme voi toimia Romanian ja Bulgarian kohdalla toisin kuin muiden valtioiden osalta aiemmin, jolloin tarkkailijat kutsuttiin parlamenttiin vuosi ennen ehdotettua liittymispäivämäärää. Tästä syystä tuemme muodollisesti Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esitystä. Pidämme sitä erittäin sopivana sekä poliittiselta että oikeudelliselta kannalta.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen lisäksi yleisesti ottaen sitä mieltä, että kun otetaan huomioon Eurooppaa parhaillaan koetteleva kriisi sekä monien kansalaisten EU:n toimielimiä kohtaan tuntema epäluottamus ja epäluulo, nyt on lujittamisen ja pohdinnan eikä hätiköityjen ratkaisujen aika. Tämän vuoksi sanoin olleeni tyrmistynyt tavasta, jolla komissio valmisteli valtuutusta neuvottelujen aloittamiseksi Turkin kanssa. EU:n toimielimet elävät mielestäni erittäin kaukana Euroopan kansalaisten todellisuudesta. Arvoisa komission jäsen, meidän on palattava tähän todellisuuteen, ja se edellyttää Turkin osalta valmistelemanne neuvotteluvaltuutuksen uudelleentarkastelua. Saadaksemme puolestaan mahdollisuuden ja aikaa tarkastella tätä valtuutusta uudelleen meidän on lykättävä neuvottelujen alkamista. Vakauttaminen tarkoittaa yhtenäisempää Eurooppaa. Suin päin ryntääminen taas tarkoittaa hajaantunutta Eurooppaa. 
Olli Rehn,
   . Arvoisa puhemies, tämäniltaisen keskustelun aiheessa on kyse parlamentin itsenäisestä päätöksestä, eikä minulla ole komission puolesta mitään lisättävää aiemmin sanottuun. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 

