Kyselytunti (neuvosto) 
Puhemies
- (EN) Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B7-0552/2010).
Neuvostolle on osoitettu jäljempänä esitetyt kysymykset.

Aihe: YK:n yleissopimus vammaisten henkilöiden oikeuksista
Puheenjohtajavaltio Belgia on korostanut vakaata aikomustaan saavuttaa edistystä syrjinnän torjumisessa ja tasa-arvon edistämisessä. Mihin käytännön toimenpiteisiin puheenjohtajavaltio on tässä suhteessa mahdollisesti ryhtynyt edistääkseen sitä, että EU:n kaikki 27 jäsenvaltiota ratifioivat YK:n yleissopimuksen vammaisten henkilöiden oikeuksista?
Olivier Chastel
Neuvosto hyväksyi 7. kesäkuuta 2010 Euroopan unionin neuvoston ja neuvostoon kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien laatiman eurooppalaisia vammaispoliittisia puitteita koskevan päätöslauselman. Päätöslauselmassa kehotetaan jäsenvaltioita ja komissiota oman toimivaltansa puitteissa edistämään vammaisten henkilöiden oikeuksista laadittua ja Euroopan unionin 26. marraskuuta 2009 sopiman yleissopimuksen ratifiointia ja soveltamista. Tähän mennessä yleissopimuksen on ratifioinut vain 13 Euroopan unionin jäsenvaltiota.
Näin ollen odotamme tietenkin neuvostossa, että ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä sopimusta ratifioineet, tekisivät niin. Erityisesti neuvoston päätöksen 2010/48/EY 3 ja 4 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden ja komission välillä on määrättävä käytännesäännöistä, joista sovitaan ennen virallista vahvistamista koskevan asiakirjan tallettamista Euroopan unionin puolesta. Tämän jälkeen voidaan laatia yksityiskohdat yhteyspisteen toiminnasta, jonka hoito on osoitettu komissiolle. Käytännesääntöihin liittyvä työ on nyt lopullisessa vaiheessa, ja se on määrä saada päätökseen vuoden loppuun mennessä.
Marian Harkin
(EN) Kiitän neuvoston edustajaa hänen vastauksestaan. Olen erityisen tyytyväinen kuullessani teidän toteavan, että työ saatetaan saada päätökseen vuoden loppuun mennessä. Taisitte puhua 13 jäsenvaltiosta. Minun tietoni mukaan 16 jäsenvaltiota on ratifioinut sopimuksen.
Voiko neuvosto kertoa minulle, mikä vaikutus on sillä, että EU itse ratifioi tämän yleissopimuksen?
Mainitsitte eräät artiklat, ja yleissopimuksessa on varmasti muutamia artikloja, joissa viitataan vammaisten henkilöiden kohtuulliseen mukauttamiseen ja oikeuteen elää itsenäisesti. Minkälainen vaikutus tällä mielestänne on?
Erityisesti haluan kysyä, mikä vaikutus sillä, että EU itse ratifioi sopimuksen, on niihin maihin, jotka eivät ole sitä vielä ratifioineet?
Olivier Chastel
Haluan palata erääseen täällä mainittuun asiaan. Kolmetoista jäsenvaltiota on todellakin ratifioinut yleissopimuksen. Aionkin luetella ne, jotta voitte suomia joitakin niistä. Itävalta, Belgia, Tšekin tasavalta, Tanska, Saksa, Unkari, Italia, Portugali, Slovenia, Espanja, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska ovat allekirjoittaneet tämän yleissopimuksen.
Kysymys kuuluu, mikä on siis nykytilanne. Odotamme, että jäsenvaltiot ja komissio tekevät sopimuksen käytännesäännöistä, ennen kuin virallista vahvistamista koskevasta asiakirjasta määrätään. Tämä täydentää sitä, että Euroopan unioni ratifioi YK:n yleissopimuksen vammaisten henkilöiden oikeuksista.
Mitä seuraavat toimet todennäköisesti ovat? Kun yleissopimus on pantu täysipainoisesti täytäntöön, neuvosto voi palata asiaan mahdollisesta "työkalupakista", jolla voidaan aktiivisesti edistää vammaisten henkilöiden oikeuksia. Mainittakoon, että useat jäsenvaltiot esittivät tämän ajatuksen.
Tätä hanketta koskevan työn olisi noudatettava komission valmistelemaa vuosien 2010-2020 koskevaa vammaisten henkilöiden eurooppalaista strategiaa. Kuten sen nimestä käy ilmi, tällä strategialla luodaan toimintasuunnitelma tulevia 10 vuotta varten, jotta voidaan varmistaa, että vammaiset henkilöt voivat täysipainoisesti nauttia oikeuksistaan ja vapauksistaan.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Haluan esittää ministerille kysymyksen, jota pidän melko tärkeänä. Tilanne jättää paljon toivomisen varaa. Euroopan unionin 27 jäsenvaltiosta 13 on ratifioinut yleissopimuksen, mutta 14 jäsenvaltiota, toisin sanoen valtaosa, ei ole näin tehnyt. Miksi vain puolet Euroopan unionin jäsenvaltioista on ratifioinut yleissopimuksen, joka on niin tärkeä vammaisille henkilöille?
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Kiitos vastauksestanne. Olisi todella hyvin mielenkiintoista kuulla, miksi jäsenvaltioilla kestää niin kauan ratifioida Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus vammaisten henkilöiden oikeuksista. Pelkäävätkö ne ottaa harteilleen vastuun yhdenvertaisten mahdollisuuksien luomisesta vammaisille henkilöille? Arvoisa ministeri Chastel, mikäli asia ei ole liian hankala, kysyn vielä, onko syrjinnän vastaisen direktiivin laatiminen edennyt edes hieman ja miten neuvottelut, keskustelut ja kuulemiset syrjinnän vastaisen direktiivin nopeuttamisesta etenevät jäsenvaltioiden kanssa, kun otetaan huomioon, että se on hyvin tärkeä vammaisille henkilöille?
Olivier Chastel
Jäsenvaltioissa toteutetaan yhteisiä toimia, mutta siitä huolimatta minun on toistamiseen todettava, että olen itse asiassa pettynyt, jopa skeptinen siitä, miten hitaasti useat jäsenvaltiot ratifioivat yleissopimuksen. Toistan kolmannen kerran, että pitää paikkansa, että vain 13 jäsenvaltiota on ratifioinut sen.
Tähän ei mielestäni ole mitään erityistä syytä. Asia on niin, että jäsenvaltiot ratifioivat sopimuksen sellaisen prosessin mukaisesti, joka voi joskus vaihdella yhdestä jäsenvaltiosta toiseen. En piiloudu tämän aiheen taakse, mutta minun on myös todettava teille, että kuten muissakin aiheissa, myös tässä kansallinen suvereniteetti on edelleen se tekijä, jonka mukaan jäsenvaltiot etenevät ratifiointiprosessissa.
Voidaan kyllä väittää, että se voisi edetä nopeammin ja että kaikki jäsenvaltiot voisivat tehdä alusta alkaen yhteistyötä paljon enemmän. Tästä huolimatta tosiasia on edelleen se, että kansallinen suvereenius on keskeinen tekijä useissa asioissa.
Aihe: Epilepsian hoito
Elokuussa 2010 osallistuin epilepsiaa ja yhteiskuntaa käsittelevään eurooppalaiseen konferenssiin Portossa, jossa Global Campaign Against Epilepsy esitteli raporttinsa "Epilepsy in the World Health Organisation European Region". Raportin mukaan 58 prosenttia Euroopan maista on vailla epilepsian kirurgista hoitoa koskevia ohjelmia, vaikka kuusi miljoonaa eurooppalaista kärsii sairaudesta, joka aiheuttaa vuosittain 20 miljardin euron kustannukset.
Eikö EU:n jäsenvaltioiden ole aika hyväksyä yhteinen ja johdonmukainen tämän sairauden hoitoa koskeva strategia?
Olivier Chastel
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa puheenvuoroni kiittämällä sitä parlamentin jäsentä, joka jätti käsiteltäväksi tämän häntä kiinnostavan kysymyksen, vaikka hän ei olekaan paikalla. On totta, että hermostoa rappeuttavat sairaudet, hermoston kehityshäiriöt ja muut kuin psykiatriset aivosairaudet, joista yksi on epilepsia, ovat suuri huolenaihe monille Euroopan kansalaisille.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artiklan mukaan unioni edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä kansanterveyden ja tautien ehkäisyn alalla. Näin ollen EU:n laajuisesti sovelletaan monialaista lähestymistapaa ja keskitytään torjumaan sellaisten ihmisten leimaamista ja syrjintää, jotka sairastavat hermostoa rappeuttavia sairauksia, hermoston kehityshäiriöitä ja muita kuin psykiatrisia aivosairauksia.
Niinpä neuvosto kehotti mielenterveyteen liittyvän leimaamisen ja syrjinnän torjumisesta kesäkuussa 2003 laatimissaan päätelmissä jäsenvaltioita kiinnittämään erityistä huomiota kaikissa ikäryhmissä esiintyvistä psyykkisistä sairauksista johtuvien leimaamis- ja syrjintäongelmien vaikutukseen sekä varmistamaan, että nämä ongelmat tunnistetaan tässä yhteydessä niin, että kiinnitetään erityistä huomiota sosiaalisen syrjäytymisen riskien vähentämiseen.
Neuvosto kehotti jäsenvaltioita mielenterveysalan yhteisön toimintaohjelmasta 3. kesäkuuta 2005 laatimissaan päätelmissä panemaan täytäntöön julistuksen ja toimintasuunnitelman, jotka esitettiin ja hyväksyttiin WHO:n pitämässä mielenterveyttä käsittelevässä Euroopan ministeritason konferenssissa Helsingissä vuonna 2005.
Päätteeksi totean, että neuvosto on erityisen sitoutunut torjumaan vielä erästä sairautta, joka on osa hermostoa rappeuttavien sairauksien, hermoston kehityshäiriöiden ja muiden kuin psykiatristen aivosairauksien ryhmää, nimittäin Alzheimerin tautia. Haluan mainita tässä yhteydessä 16. joulukuuta 2008 annetut päätelmät, jotka koskevat kansanterveysstrategioita, joilla pyritään torjumaan ikääntymiseen liittyviä hermostoa rappeuttavia sairauksia, erityisesti Alzheimerin tautia. Lisäksi mainitsen 3. joulukuuta 2009 annetut päätelmät tutkimusalan yhteisestä ohjelmasuunnittelusta, joka kattaa erityisesti yhteisen ohjelmansuunnittelun kokeilualoitteen käynnistämisen hermostoa rappeuttavien sairauksien ja erityisesti Alzheimerin taudin torjumista varten.
Mairead McGuinness
laatija. - (EN) Arvoisa komission edustaja, kiitän vastauksestanne. Välitän arvostuksen sananne kollegalleni Gay Mitchellille.
Voisitteko käsitellä eri jäsenvaltioiden tilanteita, jotka ovat varmasti neuvostosta kiinnostava aihe? On totta, että riippuu asuinpaikasta, minkälaista hoitoa epilepsiaan saa, ja neurologien puute on suuri ongelma joissakin jäsenvaltioissa.
Voisitteko myös käsitellä tämän vaikutuksia rajat ylittävään terveydenhoitopakettiin, josta keskustellaan parhaillaan? Jos epilepsiaa ei hoideta, ihmiset kärsivät enemmän kuin silloin, kun asianmukaista hoitoa on saatavilla. On valitettavaa, että eri jäsenvaltioissa epilepsiaa sairastavat ihmiset saavat eritasoista hoitoa.
Olivier Chastel
Mielestäni huomionne terveydenhoidon laadusta eri jäsenvaltioissa on aivan perusteltu. Olemme edelleen hyvin kaukana siitä, että koko terveydenhuollon hallinnan laatu olisi yhdenmukainen.
On korostettava, että tämä johtuu pitkälti siitä, että unionin toimivalta terveydenhuoltoasioissa on melko rajoittunut kansalliseen toimivaltaan verrattuna. Olette myös oikeassa mainitessanne rajat ylittävän terveydenhuoltopaketin, koska sillä voidaan parantaa lukuisia terveydenhuollon laatutekijöitä.
Haluan vielä muistuttaa, että neuvosto käy Belgian puheenjohtajakaudella edelleen neuvotteluja ja jatkaa niin loppuun asti tavoitteenaan saada mahdollisimman paljon tukea toisessa käsittelyssä tehtävälle sopimukselle rajat ylittävästä terveydenhuoltopaketista. Tämä on vaikea tehtävä, ja aikataulu on tiukka, mutta kunnianhimoinen tavoitteemme on saada sopimus aikaan joulukuun loppuun mennessä.
Aihe: EU:n kannan koordinointi Cancunin ilmastonmuutoskonferenssissa
Mihin konkreettisiin toimiin neuvosto on ryhtynyt ennen joulukuussa 2010 Cancunissa järjestettävää YK:n ilmastonmuutoskonferenssia EU:n kannan koordinoimiseksi siten, että koko EU puhuu yhdellä äänellä?
Olivier Chastel
Hyvät parlamentin jäsenet, 14. lokakuuta pitämässään kokouksessa neuvosto hyväksyi päätelmät Euroopan unionin kannasta Cancúnissa pidettävää ilmastonmuutoskonferenssin edellä. Sen aikana on tarkoitus tarkastella maailmanlaajuisia puitteita ilmaston suojelemiseksi.
Kyseisen asiakirjan perusteella lokakuun Eurooppa-neuvoston kokouksessa, joka pidetään ensi viikolla 18. ja 19. lokakuuta, sovitaan Euroopan unionin kannasta Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen osapuolten välistä 16. konferenssia varten. EU:n kanta kattaa kaikki tämän konferenssin keskeiset näkökohdat. Näitä ovat odotettu tulos, Kioton pöytäkirjan jatkumisen edellytykset vuoden 2012 jälkeen, saavutettava edistys Balin etenemissuunnitelmassa esitetyillä eri aloilla, kuten ilmastonmuutoksen hillitseminen, sopeuttaminen, metsäteknologian näkökohdat ja rahoitus.
Kaikissa näissä näkökohdissa neuvosto on pyrkinyt esittämään kannan, joka on selkeä ja helppo viestittää. Kaikkien Euroopan unionin toimijoiden on nyt otettava vastuu tämän kannan käyttämisestä niin, että sillä lähetetään selkeä ja yksiselitteinen sanoma kaikille kansainvälisille kumppaneillemme.
Kuten neuvosto on juuri korostanut, Euroopan unioni toivoo, että Cancúnin kokous johtaa sellaisten tasapainoisten päätösten tekoon, joiden avulla voidaan laatia kansainväliset poliittiset toimet ilmaston suojelemiseksi vuoden 2012 jälkeen. Cancúnin kokousta ennen on lisäksi tarkoitus järjestää useita kahdenvälisiä kokouksia ja yhteydenottoja, jotka tarjoavat meille tilaisuuden kertoa kannastamme kumppaneillemme.
Konferenssin aikana kantaa selvennetään tarpeen mukaan Euroopan unionin pitämien säännöllisten koordinointikokousten aikana. Luotamme tietenkin siihen, että kaikki toimielimet auttavat tekemään kantamme selväksi välittämällä samaa sanomaa kaikissa ulkoisissa edustustoissamme.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvostan vastaustanne ja totean, että mielestäni on hyvin tärkeää, että saamme aikaan myönteisen vaikutuksen Cancúnissa toisin kuin Kööpenhaminassa valitettavasti tapahtui.
Haluan vain esittää lisäkysymyksen: miten luottavaisesti suhtaudutte siihen, että saadaan aikaa sitovia tavoitteita koskeva sopimus, kun otetaan huomioon ne kontaktit, joita oletan teidän luoneen muiden maiden kanssa Kööpenhaminan konferenssin yhteydessä? Viime kädessä niiden on oltava sitovia. Millään muulla tavoin tätä valitettavaa tilannetta ei voida ratkaista.
Olivier Chastel
Haluan todeta selvästi ja tehdä selväksi, että Cancúnissa on vaikea saavuttaa edistystä.
Tähän suhteelliseen pessimismiin on kolme syytä. Ensimmäinen on talouskriisi, joka vahingoittaa ilmiselvästi Euroopan unionia ja monia muita EU:n ulkopuolisia maita ja joka on johtanut siihen, että hyväntahtoisuus ja investointilupaukset ovat tässä asiassa heikentyneet. Toinen syy on kehittyvien maiden kieltäytyminen hyväksyä sitovia sitoumuksia, ja kolmas syy on se, että Yhdysvallat ei ole onnistunut antamaan selkeää lainsäädäntöä tässä asiassa.
Euroopan unioni on pitänyt kiinni samoista kannoista, jotka sillä oli myös Kööpenhaminassa, ja mielestäni meidän olisi toimittava varovasti siinä tavassa, jolla nyt ilmaisemme näkemyksemme, jotta emme aliarvioisi sellaisia kantoja ja suuntaviivoja, jotka saatamme omaksua Cancúnissa kuukauden päästä.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Arvoisa ministeri, haluan kysyä teiltä, oletteko harkinnut ilmastonmuutokseen ja saasteiden vähentämiseen liittyvien tavoitteiden yhdistämistä vuosituhannen tavoitteisiin, koska on kieltämättä eräitä kehitysmaita, joiden mielestä niille koituu liian kalliiksi siirtyä päästöjen vähentämisprosessiin, vaikka sen avulla voitaisiin luoda työpaikkoja ja siten myös kestävää taloutta. Sen vuoksi kysyn teiltä, aiotteko luoda yhteyden vuosituhannen kehitystavoitteiden ja ilmastonmuutoksen välillä.
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, Kööpenhaminassa jopa Indonesian ja Brasilian kaltaiset yhteistyöhaluiset maat ajoivat viime kädessä asiaansa G77-valtioiden rinnalla ja yhdistivät siten voimansa muodostaakseen ryhmittymän niin kutsuttuja pohjoisen rikkaita valtioita vastaan. Ilmastonmuutoskeskustelusta muodostui keskustelu oikeudenmukaisuudesta, ja jopa valmistelukokouksessa nousevat taloudet tekivät selväksi, että niillä ei ole minkäänlaisia aikomuksia tehdä myönnytyksiä Cancúnissa.
Esitän teille siis seuraavan kysymyksen: miten tällaisten ryhmittymien muodostaminen voitaisiin välttää ja miten tällaista puheenaiheen vaihtamista voitaisiin ehkäistä? Eikö EU:n olisi omaksuttava tärkeä sovittelijan rooli tässä asiassa?
Olivier Chastel
Vastaus näihin kahteen kysymykseen on se, että olen vahvasti yhtä mieltä kanssanne. Unionin olisi muutettava strategiaa Kööpenhaminan kokoukseen verrattuna.
Unionin olisi selvennettävä kantaansa enemmän, ja sen olisi keskusteltava paljon enemmän sellaisten maaryhmien kanssa, joiden näkemykset eriävät voimakkaasti omistamme. Olette myös oikeassa siinä, että ilmastonmuutostavoitteiden ja vuosituhannen kehitystavoitteiden välinen yhteys on selvä.
Emme voi tietenkään etenkään muutamana tulevana vuotena edellyttää, että ne maat, joiden on pienennettävä raskasta teollisuuskantaa, toteuttavat samoja toimia kuin unioni ja kehitysmaat toteuttavat. Tämä ei ilmeisesti ole riittävää, mutta tämän vuoksi unioni myös panostaa niin paljon niin sanotun nopean käynnistämisen periaatteeseen, joka tarkoittaa kehitysmaiden auttamiseen suunnattua rahoitusta. Tämä suunnitelma on epäilemättä suunnattu niitä maita varten, joilla ei ole varaa toteuttaa tällaisia vähentämistoimia.
Mielestäni tämä muodostaa kokonaisuuden. Keskustelun ja asianmukaisten resurssien avulla kehitysmaiden pitäisi kyetä pohtimaan perusteellisemmin niiden omia vähentämistavoitteita, erityisesti kasvihuonekaasujen vähentämiseen liittyviä.
Aihe: Puheenjohtajavaltion työohjelma ja ennenaikainen koulunkäynnin keskeyttäminen
Puheenjohtajavaltio Belgian työohjelman luvussa "Koulutus, nuoriso, urheilu, kulttuuri ja audiovisuaalipolitiikka" mainintaan, että erityishuomiota aiotaan kiinnittää ongelmiin, joiden seurauksena koulunkäynti keskeytyy, sekä koulutuksen rooliin sosiaalisen integroinnin näkökulmasta.
Millaisia aloitteita se on tehnyt tähän mennessä edellä mainittujen sitoumusten saavuttamiseksi ja millaista aikataulua se aikoo noudattaa vuoden loppuun asti?
Onko neuvostolla käytettävissään tietoja, joiden perusteella voidaan osoittaa, että epäsuotuisan taloussuhdanteen seurauksena ennenaikainen koulunkäynnin keskeyttäminen lisääntyy jäsenvaltioissa, jotka kärsivät siitä?
Olivier Chastel
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jatkaessaan edellisten puheenjohtajavaltioiden aloittamaa työtä entistä vahvemman eurooppalaisen yhteistyön hyväksi kouluopetuksen alalla puheenjohtajavaltio kiinnittää erityistä huomiota keskeisiin taitoihin ja ennenaikaisen koulunkäynnin keskeyttämiseen liittyviin kysymyksiin.
Näin se noudattaa maaliskuun 2010 Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joissa korostettiin tarvetta pienentää ennenaikaisesti koulunkäynnin keskeyttäneiden osuutta ja joissa asetettiin myös yhteinen tavoite laskea se alle 10 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä.
Puheenjohtajavaltio on käynnistänyt useita aloitteita tätä varten, ja niistä ensimmäinen oli ministerintason seminaari, joka järjestetään aivan sen toimikauden alussa heinäkuussa. Seminaari sekä oppivelvollisuudesta vastaavan pääosaston kokous, joka pidettiin sattumalta päivää ennen, keskittyi niihin vaikeuksiin, joita oppilaat kokevat opiskellessaan perustaitoja, eli äidinkieltään, luonnontieteitä ja matematiikkaa, sekä jäsenvaltioiden kokemukseen ja politiikan suuntaviivoihin, joita on kehitettävä ennenaikaisen koulunkäynnin keskeyttämisen ehkäisemiseksi.
Näiden kokousten jälkeen puheenjohtajavaltio on laatinut päätelmät siitä, miten tärkeää on lisätä keskeisten taitojen tasoa kouluopetuksen liittyvän Euroopan yhteistyön avulla. Neuvosto keskustelee parhaillaan näistä päätelmistä, joten puheenjohtajavaltio suunnittelee juuri niiden sisällyttämistä marraskuun Eurooppa-neuvoston kokouksen asialistalle.
Yleisemmin ottaen todettakoon, että neuvosto odottaa ehdotusta suositukseksi, joka komission on määrä pian laatia ennenaikaisesta koulunkäynnin keskeyttämisestä Euroopan unionin alueella. Samanaikaisesti toimia jatketaan tai niitä tehostetaan jäsenvaltioissa, jotta ennenaikaista koulunkäynnin keskeyttämistä voitaisiin asteittain vähentää vuoteen 2020 mennessä Eurooppa-neuvoston asettaman tavoitteen mukaisesti.
Puheenvuoroni päätteeksi lisään, että Euroopan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalaisen teemavuoden yhteydessä puheenjohtajavaltio Belgia järjesti myös 28. syyskuuta konferenssin, jonka nimi oli "Breaking the cycle of disadvantage - Social inclusion in and through education" ("Epäedullisen asemaan liittyvän kierteen katkaiseminen - sosiaalinen osallistaminen koulutuksen avulla"). Konferenssin tuloksia voidaan käyttää materiaalina keskustelussa, joka järjestetään opetusministerien neuvoston kokouksessa 19. marraskuuta.
Georgios Papanikolaou
(EL) Arvoisa ministeri, kiitokset vastauksestanne. Haluan puheenvuoronne perusteella esittää vielä seuraavat lisäkysymykset: minne nämä kaikki koulunkäyntinsä keskeyttävät lapset menevät? Päätyvätkö he yhteiskunnan laitamille, sosiaalisesti syrjäytyneiden joukkoon vai päätyvätkö he tekniseen ammattiin, jonka avulla he voivat saavuttaa kohtuullisen elintason?
Onko neuvostolla tietoja tai onko se edes kysynyt tai suunnitteleeko se kysyvänsä komissiolta sosiaalisten väylien kartoittamisesta, jotta voimme nähdä, mitä tapahtuu seuraavaksi näiden lasten elämässä ja miten voimme varmistaa, että poliittisilla toimillamme saavutetaan nykyistä parempia tuloksia?
Olivier Chastel
Hyvät parlamentin jäsenet, tämä aloite on erinomainen, ja lisäksi ministerin ja opetuksen parissa työskentelevien väliset yhteydet osoittavat meille, miten paljon tilanteet vaihtelevat EU:n eri jäsenvaltioiden välillä, koska joissakin maissa on ohjelmia, jotka voivat olla hyvin erityislaatuisia ja valikoivia, jotta voidaan varmistaa, että koulunkäynnin varhain keskeyttävät eivät syrjäydy. Tämä kartoittamisprosessi on sen vuoksi erityisen tärkeä. Se vie aikaa, koska 27 jäsenvaltion tilanteen arviointia ei ole helppo toteuttaa.
Mielestäni ennenaikaisen koulunkäynnin keskeyttämiseen liittyvä työ on saatu hyvään alkuun Belgian puheenjohtajakaudella. Katson, että sitä seuraavat puheenjohtajavaltiot, erityisesti Unkari, onnistuvat varmasti panemaan alkuun suositusluonnoksen, jotta ennenaikaisen koulunkäynnin keskeyttämistä voitaisiin rajoittaa sekä tehdä johtopäätökset 27 jäsenvaltiossa tehdystä selvityksestä siitä, mitä ennenaikaisesti koulunkäynnin keskeyttävät oppilaat tekevät sen jälkeen ja erityisesti milloin he syrjäytyvät ja milloin heitä ei ohjata enemmän ammattiin valmistavaan koulutusjärjestelmään, kuten mainitsitte.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Arvoisa ministeri, kiitän puheenjohtajavaltiota sen pyrkimyksistä torjua köyhyyttä. Ettekö olekin samaa mieltä siitä, että köyhyys on myös yksi niistä syistä, jonka vuoksi nuoret keskeyttävät toisen asteen opinnot ja joutuvat jättämään koulun? Euroopan parlamentti hyväksyy tänään hyvin tärkeän päätöksen vähimmäistoimeentulotuen vahvistamisesta kaikkialla Euroopan unionissa. Kysyn teiltä, voisiko tämä olla puheenjohtajavaltion mielestä yksi niistä keinoista, joilla nuoria voidaan kannustaa hankkimaan toiseen asteen koulutus ja olemaan jättämättä koulunkäyntiä?
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Valitettavasti koulunkäynnin keskeyttämisluku on Euroopassa 19 prosenttia ja Portugalin kaltaisissa maissa 40 prosenttia. Talouskriisi ja budjetin ja väestöllisten resurssien supistuminen ovat johtaneet useissa maissa monien koulujen sulkemiseen, etenkin maaseutualueilla. Kun puhumme koulutuksesta, puhumme Euroopan tulevaisuudesta. Arvoisa ministeri, sen vuoksi haluan pyytää teitä Euroopan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalaisena teemavuotena, että neuvostossa ja ehkä jopa Eurooppa-neuvostossa asetettaisiin sitovat tavoitteet koulunkäynnin keskeyttäneiden määrän vähentämiseksi.
Olivier Chastel
Haluan kertoa, että yhdyn kahden jäsenen näkemyksiin siitä, että ennenaikaisella koulunkäynnin keskeyttämisellä on yhteys köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen. Mielestäni on selvää, että useat perheidensä asemasta ja vanhempiensa taloudellisesta asemasta riippuvaiset lapset ovat epäedullisessa asemassa koulutuksensa kannalta ja että talouskriisi on itsestään selvästi pahentanut tätä ilmiötä entisestään.
Tästä huolimatta sekä neuvosto että komissio ovat ottaneet tilanteen huomioon. Kuten tiedätte, ne ovat yhdessä laatineet Eurooppa 2020 -strategian, jossa yhdistetään samanaikaisesti talouskehitys, kehitystä koskeva tutkimus, opetuksemme laatu sekä köyhyyden torjunta. Kaikki nämä asiat muodostavat kokonaisuuden, jonka avulla voimme ainakin omasta mielestäni saada aikaan johdonmukaisen ratkaisun.
Haluan palata hetkeksi keskeisiin taitoihin, koska ne ovat tärkeä asia. Päätelmissä, joita puheenjohtajavaltio Belgia esittää hyväksyttäväksi marraskuun Eurooppa-neuvoston kokouksessa, keskitytään lukuisiin tavoitteisiin. Mainitsen ne nopeasti: tavoitteena on panna täytäntöön kansalliset strategiat, joilla parannetaan oppilaiden suoritusta lukemisessa, matematiikassa ja luonnontieteissä.
Toinen tavoite on analysoida nykyisten kansallisten strategioiden tehokkuutta, jotta saadaan käyttöön käyttökelpoinen tietolähde päätöksentekoprosessia varten, kuten totesimme aikaisemmin. Tavoitteena on kuitenkin myös käynnistää kokeiluhankkeita, jotka toteutetaan jäsenvaltioiden välillä vapaaehtoispohjalta ja joiden tavoitteena on parantaa nuorten eurooppalaisten perustaitoja ja kenties varmistaa käytössämme olevien tärkeiden välineiden entistä tehokkaampi käyttö. Näitä ovat avoimeen koordinointimenetelmään kuuluvat välineet, koulutusta ja elinikäistä oppimista koskeva ohjelma sekä seitsemäs tutkimuksen ja teknologian kehittämisen puiteohjelma.
Nämä ovat joitakin niistä tavoitteista, jotka pyrimme saavuttamaan Belgian puheenjohtajakaudella ja jotka tulevat puheenjohtajavaltiot, erityisesti Unkari, ottavat varmasti asialistalleen.
Aihe: Jalkaväkimiinojen täydellistä poistamista koskeva EU:n tavoite
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä jalkaväkimiinojen tuhoisien vaikutusten torjumiseksi? Monet valtiot käyttävät edelleen jalkaväkimiinoja ja todennäköistä on, että monet valtiot jatkavat myös niiden valmistamista - koska jalkaväkimiinoja ja räjähtämättömiä ammuksia on edelleen jossakin määrin arviolta 65 valtion alueella. Maailmanlaajuisten arvioiden mukaan jalkaväkimiinat surmaavat vuosittain 15 000 - 20 000 henkilöä, joista monet ovat siviilejä, joiden joukossa on myös lapsia.
EU on vaatinut kovaäänisesti jalkaväkimiinojen täydellistä poistamista ja niiden käytön ja varastoinnin kieltämistä, mutta määräaikoja sisältävää kunnianhimoista suunnitelmaa ei ole esitetty, suunnitelman täytäntöönpanosta puhumattakaan.
Olivier Chastel
Euroopan unioni on työskennellyt monta vuotta jalkaväkimiinojen täydellisen poistamisen puolesta ja auttanut siten ratkaisemaan niiden aiheuttamia humanitaarisia ja kehitykseen liittyviä ongelmia. Toukokuussa 1995 Euroopan unioni hyväksyi neuvoston päätöksellä 95/170/YUTP aivan ensimmäiset yhteiset toimensa jalkaväkimiinojen käytön ja leviämisen torjumiseksi kaikkialla maailmassa.
Euroopan unioni oli näin ollen ensimmäinen taho, joka toimi tällä alalla kansainvälisessä yhteisössä marraskuussa 1997 sen jälkeen, kun jalkaväkimiinojen käytön, varastoinnin, tuotannon ja siirron kieltämistä ja niiden hävittämistä koskeva Ottawan sopimus allekirjoitettiin. Syyskuun 18. päivänä neuvosto hyväksyi uuden yhteisen toimintasuunnitelman, jonka tarkoituksena on jatkaa unionin poliittisia toimia jalkaväkimiinojen täydellisen poistamisen toteutumiseksi. Erityisesti tarkoituksena on ottaa käyttöön yhteinen jalkaväkimiinojen viennin ja tuotannon keskeytys sekä edistää unionissa miinanraivaustoimia ja muita siihen liittyviä toimia.
Siitä lähtien Euroopan unioni on jatkuvasti edistänyt näitä tavoitteita, jotka ovat vuodesta 2003 saakka perustuneet Euroopan turvallisuusstrategiaan. Kesäkuussa 2008 hyväksyttiin uusi yhteinen toimintasuunnitelma Ottawan sopimuksen yleisen hyväksymisen edistämiseksi. Tämän yhteisen toimintasuunnitelman erityistarkoituksena on myös auttaa sopimuksen allekirjoittaneita valtioita panemaan täytäntöön sopimuksen määräykset, erityisesti miinanraivausta, uhrien avustamista ja varastojen tuhoamista koskevat määräykset.
Vaikka sopimuksen allekirjoittaneiden valtioiden määrä on huomattavasti kasvanut ja jalkaväkimiinojen uhrien määrä on laskenut, uhrit tarvitsevat edelleen apua ja heidän elämänlaatuaan on parannettava käytännössä.
Euroopan unioni osallistui vuosien 2010-2014 toimintasuunnitelman laadintaan, ja tukee sitä täysin. Se hyväksyttiin Cartagenassa Kolumbiassa sopimuksen toisen tarkistuskonferenssin aikana 29. marraskuuta ja 4. joulukuuta 2009 välisenä aikana.
Parhaillaan laaditaan uutta neuvoston päätöstä, jotta voidaan erityisesti tukea toimintasuunnitelmaa ja sen uhrien avustamista koskevaa osaa. Neuvoston poliittisemman toiminnan ohella komission hoitamat avustusohjelmat kehitysavun ja naapuruuspolitiikan yhteydessä ovat jäsenvaltioiden kansallisten ohjelmien ohella nostaneet Euroopan unionin panosta miinanraivauksessa ja uhrien avustamisessa jopa 1,8 miljardiin euroon, joka on puolet maailman kokonaistuesta.
Jim Higgins
(EN) Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen hyvin kokonaisvaltaisesta vastauksestaan. Hän mainitsi Ottawan sopimuksen eli miinakieltosopimuksen. Meillä on Dublinissa vuonna 2008 allekirjoitettu kansainvälinen rypälepommeja koskeva yleissopimus, ja nyt meillä on toimintasuunnitelma, mutta totuus on, että Euroopan unioni varasi 1,8 miljardia euroa jalkaväkimiinoja koskeviin tiedotushankkeisiin vuoteen 2007 ulottuvaksi ajanjaksoksi, mutta vain 1,5 miljardia euroa niistä on todellisuudessa käytetty. Totuus on, että jalkaväkimiinoja käytetään edelleen. Se on barbaarinen käytäntö, jonka vuoksi 2 000 ihmistä kuolee tai vammautuu jok'ikinen kuukausi. Meidän on todellakin paneuduttava tähän asiaan kokonaisvaltaisesti ja kansainvälisesti.
Olivier Chastel
Olette oikeassa, olemme käyttäneet 1,5 miljardia euroa, ja uhreja on edelleen joka kuukausi 2 000. Euroopan unioni ei voi yksin tehdä kaikkea, mitä tällä alalla on tehtävä. Se tekee jo puolet työstä.
Olen mielestäni selkeästi selittänyt, miten ymmärtäväisesti suhtaudumme tämän ongelman inhimilliseen näkökulmaan. Valitettavasti emme voi tehdä paljon enempää päätöksenteon edistämiseksi. Vain yksi olennainen ja konkreettinen edistysaskel jalkaväkimiinojen poistamisessa on todennäköisesti vielä mahdollista toteuttaa, ja edistämme erityisen aktiivisesti jalkaväkimiinojen kieltämistä.
Paul Rübig
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Chastel, jalkaväkimiinat muodostavat todennäköisesti suuren ongelman vielä kaukana tulevaisuudessa. Onko mielestänne mahdollista käynnistää tutkimusohjelmia, jotka on tarkoitettu jalkaväkimiinojen havaitsemiseen? Tämä ei tietenkään ole Euroopan ongelma, vaan se on maailmanlaajuinen ongelma. Voitteko myös harkita sellaisten kelvollisten instituutioiden etsimistä, jotka voisivat tarttua tämän alan tutkimusohjelmiin?
Seán Kelly
(EN) Aluksi haluan kiittää kollegaani jäsen Higginsiä siitä, että hän otti tämän hyvin tärkeän asian esiin, ja kiitän myös neuvostoa sen kokonaisvaltaisesta vastauksesta.
Rehellisesti sanottuna Euroopan unioni on mielestäni toiminut ennakoivasti tämän epäonnekkaan tilanteen käsittelyssä. Haluan kysyä neuvostolta seuraavaa: onko se tyytyväinen tapaan, jolla Yhdistyneet Kansakunnat käsittelee asiaa, ja voiko se antaa asiaan paremman panoksen, joka vastaa sitä, mitä me teemme?
Olivier Chastel
Nämä kaksi kysymystä liittyvät hyvin läheisesti toisiinsa, ja tarkoitukseni oli vastata ensimmäiseen viittaamalla toiseen kysymykseen. On totta, että kaikki etsintäohjelmat jalkaväkimiinojen löytämiseksi eri puolilla maailmaa olisivat tervetulleita.
Tällaisten ohjelmien käyttöönotto edellyttää tiivistä yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa, ja on ratkaisevan tärkeää, että EU:n toimielimissä on mahdollista saavuttaa sopimus kaikkien niiden kanssa, jotka ovat osa näitä toimielimiä. Tämä työ on pitkällistä ja vaativaa, koska on kyettävä vakuuttamaan ne muut, jotka eivät välttämättä ole yhtä mieltä niistä resursseista, joita meidän on investoitava tämän kaltaiseen etsintäohjelmaan.
Aihe: Euroopan naisiin kohdistuvan väkivallan seurantakeskuksen perustaminen
Neuvosto hyväksyi 8. maaliskuuta 2010 päätelmät naisiin kohdistuvan väkivallan kitkemisestä. Näissä päätelmissä pyydetään perustamaan Euroopan naisiin kohdistuvan väkivallan seurantakeskus olemassa oleviin institutionaalisiin rakenteisiin tukeutuen, jotta voidaan kerätä vertailukelpoisia tilastojen toimenpiteiden pohjaksi. Sivistyneessä yhteiskunnassa ei ole tilaa naisiin kohdistuvalle väkivallalle, joka on siis kitkettävä. On kerättävä laadukkaampia tilastotietoja, sovitettava toimet paremmin yhteen, vaihdettava parhaita käytäntöjä ja järjestettävä tehokkaita valistuskampanjoita naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.
Milloin neuvosto aikoo tehdä päätöksen seurantakeskuksen perustamisesta? Mitkä ovat sen tavoitteet ja tehtävät ja milloin se aloittaa toimintansa?
Olivier Chastel
Hyvät parlamentin jäsenet, naisiin kohdistuvan väkivallan torjuminen on Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteinen tavoite. Kuten tiedätte, kaksi toimielintämme ovat tehneet tämän asian parissa työtä jo useita vuosia ja monissa eri yhteyksissä.
Haluan muistuttaa teille päätöslauselmasta, jonka hyväksyitte viime vuonna. Juhlistimme silloin sitä, että oli kulunut kymmenen vuotta Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmasta, jolla marraskuun 25. päivä nimettiin kansainväliseksi naisiin kohdistuvan väkivallan poistamista koskevaksi päiväksi. Päätöslauselmassa kehotitte komissiota laatimaan tarkemmin kohdistetun ja johdonmukaisemman EU:n toimintasuunnitelman. Lisäksi päätöslauselmassa kehotettiin jäsenvaltioita ottamaan käyttöön johdonmukainen järjestelmä tilastotietojen keruuta varten.
Kuten arvoisa jäsen muistutti meille, maaliskuussa neuvosto pyysi komissiota laatimaan eurooppalaisen strategian naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Yksi neuvoston määrittelemistä painopisteistä tässä asiassa on valmistella nykyisiin rakenteisiin perustuvan naisiin kohdistuvan väkivallan eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamista.
Komissio laatii parhaillaan uutta strategiaa naisiin kohdistuvasta väkivallasta, ja se käsittelee myös tällaisen seurantakeskuksen perustamista. Kuten ymmärtänette, toistaiseksi emme vielä tiedä, mitä strategia pitää sisällään. Oletamme saavamme sen aikaan jossakin vaiheessa ensi vuonna. Sen vuoksi on erittäin todennäköistä, että sen jälkeen tarvitaan erillistä ehdotusta kyseisen seurantakeskuksen perustamiseksi.
Kuten tiedätte, neuvosto voi tietenkin toimia vain lainsäätäjänä komission ehdotuksen perusteella. Neuvosto paneutuu asianmukaisesti tällaiseen ehdotukseen ja toimii lainsäätäjänä Euroopan parlamentin kanssa.
Luultavasti tässä vaiheessa on hieman liian ennenaikaista esittää olettamuksia siitä, mitkä tulevan naisiin kohdistuvan väkivallan seurantakeskuksen tavoitteet ovat, ja erityisesti päivämäärästä, jolloin se aloittaa toimintansa.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Arvoisa ministeri, kiitos vastauksestanne. On vielä toivoa siitä, että jossakin vaiheessa on olemassa keskus, joka kerää luotettavaa tietoa naisiin edelleen kohdistuvasta väkivallasta. Haluaisin kuitenkin tietää, onko jäsenvaltioilla mielestänne riittävästi tietoa, jotta naisiin kohdistuvan väkivallan torjuminen voitaisiin todella ottaa painopisteeksi. Näkemykseni mukaan meillä ei ole vielä luotettavaa tietoa, ja tämä on yksi niistä syistä, miksi Euroopan unionissa esiintyy vielä monia erilaisia väkivallan muotoja.
Olivier Chastel
Se, mistä puhutte, ei ole väärin. Nykyään on vaikea hyväksyä sitä, että tämän seurantakeskuksen perustamiseksi ja siihen liittyvien asioiden tunnistamiseksi meidän on vain laskettava sen varaan, mitä eri jäsenvaltiot ovat kukin erikseen saaneet aikaan väestönlaskentaan, väkivallan muotoihin ja eri väkivallan muotojen yleisyyteen liittyvissä asioissa. Tämä on alku.
Odotamme komissiolta tätä suunnitelmaa, suuntaa, menetelmää, jotta voimme yhdenmukaistaa sen koko EU:n alueella 27 jäsenvaltiossa. Odotamme luotettavaa tapaa, jolla luetteloida kaikki väkivallan muodot ja niiden levinneisyys niin, että voimme mahdollisuuksien mukaan yhdessä laatia sellaisen strategian, joka tuottaa tuloksia.
Paul Rübig
(DE) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Chastel, meillä on jo olemassa virastoja, jotka hoitavat tämän tyyppisiä asioita. Haluan muistuttaa teitä Wienissä sijaitsevasta Euroopan unionin perusoikeusvirastosta. Eikö olisi mahdollista pyytää mainittua virastoa keskittymään tähän asiaan ja paneutua työssään siihen, jotta meidän ei tarvitsisi perustaa uutta yksikköä, vaan voisimme sen sijaan siirtää toiminnan jo olemassa olevaan virastoon Wienissä? Siellä on hyvin pätevää henkilökuntaa. Olisi hyvä, jos asian voisi järjestää.
Olivier Chastel
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) (ilman mikrofonia) helposti vastata tuohon kysymykseen. Kannatan vahvasti nykyisen viraston hyödyntämistä sen sijaan, että perustetaan uusi. Virastoja on mielestäni liian paljon, joten ei ole tarvetta perustaa uusia. Joka tapauksessa toivon, että Wienin viraston kaltaiset nykyiset rakenteet osallistuvat sen taktisen suunnitelman laatimiseen, joka komission on määrä esitellä meille.
Aihe: Biojätteet
Heinäkuun 6. päivänä 2010 Euroopan parlamentti hyväksyi selvällä äänten enemmistöllä Euroopan komission vihreää kirjaa "Biojätehuolto Euroopan unionissa" koskevan päätöslauselman P7_TA(2010)0264, jossa komissiota kehotetaan tekemään ehdotus biojätteitä koskevasta erityisdirektiivistä vuoden 2010 loppuun mennessä.
Myöhemmin 14. heinäkuuta 2010 ympäristövaliokunnassa käydyissä keskusteluissa ministeri Joke Schauvliege ilmaisi tyytyväisyytensä parlamentin hyväksymän päätöslauselman vuoksi ja tarjoutui edistämään tätä asiaa.
Koska Belgian puheenjohtajakausi on jo puolessa välissä, voiko neuvosto ilmoittaa, mitä se aikoo tehdä toimikautensa aikana pannakseen parlamentin pyynnön täytäntöön?
Olivier Chastel
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentin tavoin neuvosto hyväksyi 25. kesäkuuta 2009 päätelmät, jotka koskevat vihreää kirjaa biojätteiden hallinnasta Euroopan unionissa.
Päätelmissään neuvosto kannustaa komissiota jatkamaan vaikutustenarviointiaan, jotta se valmistelisi EU:n lainsäädäntöehdotuksen biologisesti hajoavista jätteistä vuoteen 2010 mennessä, jos se on tarkoituksenmukaista. Nyt sanotte minulle, että elämme nyt vuotta 2010. Erityisesti neuvosto kehotti komissiota harkitsemaan ennalta ehkäiseviä toimia ja toimia biohajoavien jätteiden erillisen keräyksen käyttöönottamiseksi sekä laatutakuujärjestelmää, joka perustuu integroidun ketjunhallinnan ja jäljitettävyyden periaatteeseen koko prosessin ajan. Lisäksi se kehotti määrittämään vaatimukset merkinnöistä ja laatukriteereistä kompostoinnille ja mädätysjäännöksestä.
Tämän ohella 11. kesäkuuta 2010 pidetyssä neuvoston kokouksessa pantiin merkille komission tiedonanto biojätehuollon tulevaisuudesta Euroopan unionissa. Kyseisessä tiedonannossa komissio ilmoitti aikeistaan jatkaa työtä teknisten sääntöjen käyttöönoton toteuttamiseksi biojätteiden käsittelyn avuksi sekä muuttaa tämän mukaisesti direktiiviä 86/278/ETY puhdistamolietteestä.
Neuvosto aikoo tietenkin arvioida uutta ehdotusta tämän mukaisesti, ja puheenjohtajavaltio Belgia järjesti biojätteitä käsittelevän konferenssin 21. syyskuuta, jotta siellä voitaisiin keskustella muun muassa komission tiedonannon pääsisällöstä. Tämän konferenssin tulokset ilmoitettiin neuvostolle 14. lokakuuta, eli siis vasta hyvin hiljattain.
José Manuel Fernandes
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Chastel, 6. heinäkuuta tänä vuonna Euroopan parlamentti hyväksyi suurella enemmistöllä erityisen direktiivin biojätteistä. Selvyyden, yksinkertaisuuden ja oikeudellisen varmuuden vuoksi totean, että mielestämme erityisdirektiivi olisi parempi tämän tilanteen, lainsäädännön sijaan, joka on hajautettu useisiin lakiteksteihin.
Tällä tavoin voimme myös noudattaa Eurooppa 2020 -strategiaa älykkäällä, kestävällä ja osallistavalla kasvulla. Näin onnistumme myös luomaan enemmän ympäristöystävällisiä työpaikkoja. Näin kykenemme myös menestyksekkäästi torjumaan ilmastonmuutosta. Korkealaatuisten kompostien käytön avulla voimme paremmin auttaa maaperäämme ja tukea myös biologista monimuotoisuutta. Kysyn siis, yhtyykö neuvosto seuraavaan: kannattaako neuvostokin erityisdirektiiviä ja mitä se aikoo tehdä tämän tavoitteen saavuttamiseksi?
Puhemies
(EN) Olen ollut suhteellisen hyväntahtoinen teidän kaikkien kanssanne tänä iltana, koska meillä on ollut kohtuullisesti aikaa, mutta tuon ajan piti olla 30 sekuntia.
Olivier Chastel
Arvoisa puhemies, yritän puhua mahdollisimman lyhyesti, jotta minua ei puheenvuoroni lopussa vaadita palaamaan järjestykseen. Tämä asia on kuitenkin kiinnostava kysymys. Kuten tiedätte, komission tehtävänä on ehdottaa tällaista erityisdirektiiviä tai ei. Neuvosto on tietoinen siitä, että sen tiedonannossa biojätteiden käsittelyn tulevaisuudesta Euroopan unionissa komissio ei huomannut minkäänlaisia puutteita nykyisessä lainsäädännössä, joka edellyttäisi erityislainsäädäntöä, mutta se kyllä ilmoitti ehdotetusta tarkistuksesta puhdistamolietedirektiiviin.
Ette pidä kuulemastanne, mutta pyydän teitä muistamaan, että kun neuvoston päätelmät laadittiin vuonna 2009, jäsenvaltioiden mielipiteet jakautuivat siinä, onko biojätteitä koskevalle erityisdirektiiville tarvetta vai ei. Sen vuoksi en vastaa "kyllä" tai "ei", koska jäsenvaltiot ovat asiasta eri mieltä. Neuvosto aikoo ilman muuta tarkastella kiinnostuneesti komission ehdotuksia puhdistamolietedirektiivistä ja erityisesti sen biojätettä koskevista säännöksistä, jotka tietenkin sisällytetään tähän ehdotukseen.
Puhemies
(EN) Kiitos, arvoisa ministeri. Kommenttini eivät olleet teille suunnattuja.

Aihe: W-taantuman mahdollisuus: kolmen prosentin tavoitteen kestävyys
Voiko neuvosto vastata Nobel-palkitun, arvostetun taloustieteilijän Joseph Stiglitzin näkemyksiin, joiden mukaan Euroopan talous luisuu takaisin taantumaan siksi, että EU-maiden hallitukset ovat leikanneet menoja pyrkiessään saavuttamaan vakaus- ja kasvusopimuksessa julkisen talouden alijäämälle asetetun kolmen prosentin rajan?
Onko kolmen prosentin tavoite realistinen, kun otetaan huomioon, että joidenkin jäsenvaltioiden talouteen kohdistuu nykyisin suuria paineita?
Olivier Chastel
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vakaus- ja kasvusopimuksen päätavoite on säilyttää hintojen vakaus Euroopan unionissa. Perussopimuksen ehtojen mukaisesti jäsenvaltioiden olisi noudatettava sellaista kansallista politiikkaa, joka on yhdenmukainen vakaus- ja kasvusopimuksen ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa.
Syyskuun 7. päivänä pidetyssä neuvoston kokouksessa sovittiin eurooppalaisen ohjausjakson käyttöönotosta vuodesta 2011 lähtien. Tämän toimen päätavoitteena on mukauttaa aikataulu vakaus- ja kasvuohjelmien ja kansallisten uudistusohjelmien esittelyn tasalle niin, että pyritään varmistamaan johdonmukainen rakenteellinen valvonta kaikilla budjettikurin tasoilla sekä makrotaloudellinen vakaus ja kasvu samalla, kun säilytetään muodollisesti erilliset yksittäiset menettelyt.
Tämän prosessin avulla talouspoliittiset toimet on nykyistä helpompi yhdenmukaistaa Euroopan unionissa, ja sen avulla voidaan tiukentaa budjettikuria, makrotaloudellista vakautta ja kasvua. Tämä sama asia on ohjannut Euroopan unionia perussopimuksessa määrätyn toimivallan mukaisesti laatimaan toimia, joiden tavoitteena on edistää talouden elpymistä samalla, kun varmistetaan budjettikuri. Eurooppa-neuvoston 17. kesäkuuta hyväksymä Eurooppa 2020 -strategia, uusi EU:n strategia työllisyyden ja älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun edistämiseksi, vastaa näihin haasteisiin. Sen tavoitteena on myös muuttaa politiikan keskipiste kriisinhallinnasta keski- ja pitkän aikavälin uudistusten käyttöönottoon siten, että edistetään erityisesti kasvua ja työllisyyttä ja samalla turvataan julkisen talouden kestävyys.
Kuten tiedätte, tärkeimpiin Eurooppa 2020 -strategiassa määriteltyihin tavoitteisiin sisältyy työpaikkojen määrän lisääminen, nykyistä paremmat tutkimus- ja kehitysedellytykset, koulutustasojen parantaminen - käsittelemme aihetta aikaisemman kysymyksen yhteydessä - sekä sosiaalisen osallistamisen edistäminen myös köyhyyttä vähentämällä. Näin ollen katson, että vakaussopimuksen sekä kasvun ja työllisyyden kohentamisen toimet eivät ole keskenään yhteensopimattomia.
Mairead McGuinness
(EN) Kiitos vastauksestanne. Odotin enemmän yksityiskohtia, mutta kiitän teitä vastauksestanne. Puolue, jonka jäsen olen, eli Fine Gael, tukee kolmen prosentin tavoitetta, kuten kaikki suurimmat puolueet Irlannissa. Mielestäni tavoitteen asettaminen ja päivämäärä sen saavuttamiseksi on hyvin tärkeää oman etumme vuoksi, mutta myös Euroopan unionin edun vuoksi.
Haluan kiinnittää jäsenten huomion erinomaiseen puheenvuoroon, jonka piti tänä aamuna Irlannin entinen "Taoiseach" John Bruton. Tämä parlamentin ystävä puhuu hyvin suorin sanoin haasteista, mutta myös siitä, että pystymme tekemään sen, mitä näissä tavoitteissa on asetettu meille, ja että Irlannilla on maana useita ominaisuuksia, joiden ansiosta voimme saavuttaa tavoitteet ilman kärsimyksiä. Tuskaa voimme tuntea, mutta pystymme kyllä hallitsemaan sitä. Pyytäisin kommenttejanne tästä ja pyytäisin myös tutustumaan kyseiseen puheenvuoroon.
Olivier Chastel
Mainitsitte Irlannin ongelman. Ymmärrän asian, ja suhtaudumme tietenkin kaikki hyvin ymmärtäväisesti Irlannin ongelmaan. Vastaukseni ensimmäiseen kysymykseenne on tietenkin hyvin laaja, koske se kattaa 27 jäsenvaltiota, koska meillä on oltava johdonmukaiset poliittiset toimet, rahatalouden ja talousarvion vakautustoimet sekä elvytystoimet. Lisäksi on kohtuullista todeta, että joillakin on tietenkin enemmän vaikeuksia kuin muilla, mikä riippuu niiden velan tasosta, niiden vuotuisesta velasta viimeisen kahden tai kolmen vuoden aikana ja taantuman alusta lähtien.
On siis totta, että Irlanti käy läpi vaikeita aikoja. Voitte olla varma siitä, että Eurooppa ymmärtää sen käyvän läpi vaikeita aikoja, mutta mielestäni useat maat ovat samassa tilanteessa nyt, useat maat käyvät läpi saman tulevaisuudessa, eivätkä tiukka taloudenpito ja yhteenkuuluvuus ole toisiaan pois sulkevia.
Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että talouden ohjaustoimet, jotka komissio antoi käsiteltäväksi tällä viikolla, sisältävät poikkeuksetta sen asian, ettei mitään maata jätetä syrjään. Tiedätte sen, minkälaisia yhteisvastuullisia toimia Eurooppa kykeni toteuttamaan Kreikan tapauksessa. Meidän ei pidä vertailla kahden maan tilannetta, mutta voitte olla varmoja siitä, että missään oloissa Eurooppa ei jätä syrjään ainoatakaan 27 jäsenvaltiosta.
Brian Crowley
(EN) Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Otan esiin kaksi asiaa hyvin nopeasti. Ensinnäkin totean, että kun kolmen prosentin alijäämästä käydään keskustelua, käy ilmi, että eri jäsenvaltioissa noudatetaan eri tilinpäätösstandardeja tiettyjen kriteerien pohjalta.
Toiseksi kysyn täytäntöönpanosta sen, minkälainen on joustavuuden taso kaikkiin jäsenvaltioihin vaikuttavan nykyisen kriisin vuoksi, kun se mahdollistaa velkaantuneisuusasteen tai virhemarginaalien sisältymisen kyseiseen kolmeen prosenttiin?
Georgios Papanikolaou
(EL) Arvoisa ministeri, neuvoston päätelmät ja Eurooppa 2020 -strategia sisältävät tietenkin sellaista, minkä halutaan välittävän optimistista sanomaa. Tästä huolimatta jopa talousarviossa, jonka hyväksyimme tänään, olemme mielestäni epäonnistuneet esimerkiksi tutkimukseen ja innovaatioon liittyvien vuoden 2020 tavoitteiden saavuttamisessa, emmekä onnistu pääsemään haluamiimme tavoitteisiin näillä luvuilla.
Huomaamme kuitenkin myös, että neuvosto on vaitonainen kysymyksestä, joka liittyy Euroopan unionin pohjoisen ja etelän välisen osan valtavaan jakoon. Minulle on muistutettu erään Euroopan unionin vanhemman virkamiehen, Euroryhmän puheenjohtajan, hiljattain antamasta lausunnosta, jossa hän totesi jotakin sellaista, että unionin suuret maat, kuten Ranska ja Saksa, tiesivät Kreikan ongelmasta. Mainitsen tämän asian, koska viittasitte Kreikkaan. Tästä huolimatta ne eivät tehneet mitään ennen kuin nyt, koska ne hyötyivät tilanteesta valtavasti.
Voimmeko olettaa, että laaditaan aloite, jolla käsitellään tätä unionin pohjoisen ja eteläisen osan välistä eroa?
Olivier Chastel
Kaksi kysymystä, kaksi vastausta. Ensimmäisestä kysymyksestä totean seuraavaa: tietenkin tilinpäätösstandardien välillä on ollut ja on edelleen lukuisia eroja. Nämä standardit tietenkin yhdenmukaistetaan, koska jos haluamme tulevaisuudessa toimia oikeudenmukaisesti kaikkia 27 jäsenvaltion talouksia kohtaan, meidän on sovellettava samoja laskentamenetelmiä. Niinpä tätä yhdenmukaistamista toteutetaan parhaillaan.
Kun puhutaan joustavuudesta kolmen prosentin rajan yhteydessä, olemme todella joustavia, kuten tiedätte. Olemme olleet joustavia vuodesta 2009, olemme olleet joustavia vuodesta 2010 lähtien ja olemme edelleen joustavia vuonna 2011 ja 2012, jotta eri jäsenvaltiot voivat palata terveen talousarvion tilaan. Mikäli haluaisimme soveltaa tätä kolmen prosentin rajaa tiukasti ilman minkäänlaista virhemarginaalia, siinä tapauksessa esimerkiksi tänä vuonna käytännöllisesti katsoen jokainen meistä olisi epäonnistunut tämän budjettikurisuunnitelman noudattamisessa, ja näinhän ei ole tapahtunut.
Mielestäni Euroopan unionin toimielimet ymmärsivät, että vakaisiin ja tasapainoisiin talousarvioihin palaaminen vuoteen 2013 mennessä vaatisi aikaa etenkin, kun otetaan huomioon taantuma ja jäsenvaltioiden tilanne.
Nyt otan puheeksi pohjoisen ja etelän välisen epätasapainon. Olipa se epätasapaino pohjoisen ja etelän välillä tai sellaisten jäsenvaltioiden, jotka ovat pääomittaneet jonkin verran Euroopan unionin myöntämästä tuesta maansa talouden, kannattavien tehtaiden ja työmarkkinoiden kohentamiseen, ja sellaisten jäsenvaltioiden välillä, jotka ovat tehneet näin vähemmässä määrässä, katson, että Euroopan unioni täyttää tehtävänsä tämän yhtenäisyyden ja tämän koheesion turvaamiseksi. Erityisesti totean, että Euroopan koheesiopolitiikan budjettia - unionin talousarvion ensimmäinen otsake - olisi todella käytettävä näiden epätasapainojen supistamiseen. Mainitsitte pohjoisen ja etelän välisen epätasapainon, mutta en ole varma, onko se ainoa Euroopan unionissa ilmenevä epätasapaino.
Aihe: Neuvoston suunnittelemat toimenpiteet työntekijöiden vapaan liikkuvuuden edistämiseksi jäsenvaltioiden välillä
Euroopan unionin uudessa strategiassa seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi mainitaan, että työntekijöiden liikkuvuus on olennainen edellytys työttömyyden vähenemiselle. Työttömyys on kasvanut huolestuttavasti kriisin aikana 6,8 prosentista (toukokuussa 2008) kymmeneen prosenttiin (heinäkuussa 2010). Komission toteuttaman mielipidetutkimuksen mukaan, joka julkaistiin 13. heinäkuuta 2010, 48 prosenttia EU:n kansalaisista on valmiita etsimään työtä toisesta maasta tai toiselta alueelta sen sijaan että jäisivät työttömiksi. Lisäksi 17 prosenttia suunnittelee työskentelevänsä ulkomailla tulevaisuudessa. Huomiota on kiinnitettävä myös siihen, että jäsenvaltioiden on unionissa asetettava etusijalle unionin jäsenvaltioiden kansalaiset kolmansista maista peräisin olevien kansalaisten sijaan.
Voisiko neuvosto tässä yhteydessä kertoa, mihin konkreettisiin toimiin se aikoo ryhtyä poistaakseen esteet, jotka rajoittavat sellaisista jäsenvaltioista peräisin olevien työntekijöiden liikkuvuutta, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 jälkeen?
Olivier Chastel
Arvoisa puhemies, neuvosto haluaa tietenkin toistaa, että henkilön vapaa liikkuvuus on taattu perussopimuksessa ja siitä johdetussa sekundäärilainsäädännössä ja että tähän sisältyy Euroopan unionin kansalaisten oikeus elää ja työskennellä toisessa jäsenvaltiossa.
Liittymissopimuksissa määrätyistä tilapäisistä rajoituksista totean, että jokaisen näitä rajoituksia edelleen soveltavan jäsenvaltion tehtävä on arvioida niiden vaikutuksia maan työmarkkinoihin ja päättää, säilytetäänkö jäljellä olevat rajoitukset vai lievennetäänkö niitä ennen siirtymäkauden päättymistä. Siirtymäkausi päättyy huhtikuussa 2011 vuonna 2004 liittyneiden maiden kohdalla ja joulukuussa 2013 vuonna 2007 liittyneiden maiden kohdalla. Lisäksi neuvosto on kehottanut niitä maita, jotka soveltavat rajoituksia edelleen liittymissopimuksissa määrättyjen siirtymäsäännösten mukaisesti, poistamaan ne siirtymäkauden kolmannen vaiheen aikana, mikäli ei voida vahvistaa, että niiden työmarkkinat kärsivät tai todennäköisesti kärsivät vakavasta häiriöstä.
Toukokuusta 2009 lähtien, kun Tanska myönsi vapaan pääsyn työmarkkinoilleen, jäsenvaltioiden siirtymäsäännökset ovat pysyneet ennallaan, ja samalla, kun valtaosa jäsenvaltioista todella myöntää vapaan pääsyn 1. toukokuuta 2004 jälkeen liittyneiden jäsenvaltioiden työntekijöille, 10 jäsenvaltiota soveltaa vieläkin rajoituksia.
Neuvosto on korostanut, että talous- ja rahoituskriisiä ei pitäisi käyttää syynä, jolla perusteellaan sellaisenaan tai yleisemmin kyseisten säännösten jatkuvaa käyttöä. Se on kehottanut jäsenvaltioita kehittämään entisestään tarkoituksenmukaisia strategioita ja välineitä, joiden avulla ne voisivat tunnistaa työntekijöiden maantieteellisen ja ammatillisen liikkuvuuden esteet ja analysoida niitä sekä auttaa niitä poistamaan nykyiset esteet perussopimuksen mukaisesti.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Arvoisa ministeri, kiitos vastauksestanne. Pyytäisin kyllä, että Eurooppa-neuvosto kehottaisi edelleen jäsenvaltioita poistamaan nämä esteet ja tilapäissäännökset, jotka rajoittavat uusista jäsenvaltioista, etenkin Romaniasta ja Bulgariasta, tulevien työntekijöiden vapaata liikkuvuutta. Haluan myös korostaa, että tarjoamalla yhtäläiset mahdollisuudet Euroopan työmarkkinoilla kaikista jäsenvaltioista tuleville työntekijöille suojellaan myös kohdemaiden työntekijöitä. Arvoisa ministeri, tästä syystä vetoan teihin, jotta vaatisitte jäsenvaltioita poistamaan nykyiset esteet.
Georgios Papanikolaou
(EL) Arvoisa puhemies, kiitos, että annoitte minulle jälleen puheenvuoron. Arvoisa ministeri, Euroopassa on liikkuvuuteen liittyviä ongelmia ja toisaalta Eurooppa on tehnyt aloitteita työn liikkuvuuden vauhdittamiseen, mikä on juuri näinä hyvin vaikeina aikoina varmasti vaihtoehto monille Euroopan kansalaisille, etenkin nuorille.
Hyväksyimme ammatillisen liikkuvuuden toimintasuunnitelman vuonna 2007, ja sen on määrä mennä umpeen vuonna 2010. Voimmeko otaksua, että tätä suunnitelmaa arvioidaan ja että neuvosto tekee uuden ehdotuksen? Meillä on myös Leonardo da Vinci -ohjelma, joka koskee ammatillista liikkuvuutta. Voimmeko olettaa, että tälle ohjelmalle tai vastaaville uusille aloitteille annetaan lisää tukea?
Nicole Sinclaire
(EN) Kysyn lyhyesti, mihin toimiin neuvosto ryhtyy asiassa, joka liittyy työntekijöiden tai oikeastaan pakolaisten liikkumiseen ja Euroopan unioniin saapumiseen, oleskeluluvan saamiseen ja siihen, että he sitten siirtyvät muihin Euroopan unionin maihin? Mihin toimiin se aikoo ryhtyä asiassa, joka liittyy vuoden 1951 pakolaissopimuksen mukaisiin varotoimiin, joiden mukaan heidän on anottava turvapaikkaa ensimmäisessä turvallisessa maassa?
Mietin vain, mitä toimenpiteitä neuvosto on laatinut tässä asiassa.
Olivier Chastel
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Aluksi haluan korostaa, että neuvosto pitää työntekijöiden vapaata liikkuvuutta aidosti painopisteenään. Katson, että pyrimme kaikin keinoin kannustamaan eräitä rajoituksia edelleen soveltavia jäsenvaltioita analysoimaan perusteellisesti tätä siirtymävaihetta, jonka aikana ne pitävät kiinni eräistä rajoituksista, ja pohtimaan, miten ne voivat poistaa ne.
Esitettyihin kysymyksiin vastatakseni lisään, että vaikka työntekijöiden vapaa liikkuvuus on toki neuvoston painopiste, se on erityisesti puheenjohtajavaltion painopiste. Saatte nähdä, että neuvoston puheenjohtajien kolmikon - Espanjan, Belgian ja Unkarin - 18 kuukauden mittaisen työohjelman aikana nämä maat aikovat tehdä työtä ja tekevät parhaillaan työtä käynnissä olevan sisämarkkinoiden tarkastelun parissa kannustamalla eri osapuolia panemaan täytäntöön neljä vapauden periaatetta, koska sisämarkkinoiden täysien mahdollisuuksien hyödyntäminen on olennaisen tärkeää kasvun elvyttämiselle.
Ohjelmassamme mainitaan erityisesti mahdollisuus tarkastella uudelleen siirtymäkausia, jotka rajoittavat uusien jäsenvaltioiden työntekijöiden vapaata liikkuvuutta. Olisiko meidän katsottava, että nämä siirtymäajan rajoitukset eivät ole yhteensopivia työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaatteen kanssa? Minun tehtäväni ei ole arvostella asiaa, koska siirtymäajan rajoitukset määritellään liittymissopimuksissa, ja näitä rajoituksia on käytetty kaikkien liittymisten kohdalla.
On totta, että niiden kannustimien ohella, joita voimme niille tarjota, jokaisen näitä rajoituksia soveltavan jäsenvaltion vastuulla on analysoida niiden vaikutusta maansa työmarkkinoihin ja päättää, säilyttääkö vai poistaako se nämä rajoitukset ennen siirtymäjaksojen loppua. Kuten muistatte, ne päättyvät huhtikuussa 2011 vuonna 2004 liittyneiden kohdalla ja joulukuussa 2013 vuonna 2007 liittyneiden kohdalla.
Puhemies
(EN) Kysymyksiin, joihin ei vastattu ajanpuutteen vuoksi, toimitetaan kirjalliset vastaukset (katso liite).
Kyselytunti on päättynyt.
