Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa?

Miller
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni koskee pöytäkirjaa. Viittaan herra Macartneyn tekemään keskeytykseen, jossa hän sanoi, että alkuperäisversion kääntämisessä ranskasta englantiin on tapahtunut sekaannus ja virhe. Olen tarkastanut ranskankielisen alkuperäisversion ja siinä lukee hyvin selvästi " la viande britannique" . Minun ymmärtääkseni " britannique" tarkoittaa brittiläistä eikä englantilaista, ja kohta viittaa siten kaikkeen brittiläiseen lihaan skottilainen liha mukaan lukien.

Macartney
Arvoisa puhemies, arvostan kollegani kielellisestä täsmällisyydestä kantamaa huolta, mutta kuten tiedätte puhetta johti silloin David Martin, joka myös on Skotlannista. Me olemme tarkastaneet alkuperäisen ryhmän allekirjoittaman version, ja siinä sanotaan " anglaise" . Tästä syystä käytin työjärjestyksen noudattamista koskevan puheenvuoron pöytäkirjaa varten.

Puhemies
Kiitän siitä, että tämän kysymyksen kaikkia kohtia on käsitelty, joten nyt on selvää, miten asiat ovat.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Päätös kiireellisen menettelyn noudattamisesta
Kittelmann
Arvoisa puhemies, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta pyytää teitä hylkäämään kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön. Komissio toivoi 17. marraskuuta, että keskustelu käsiteltäisiin kiireellisenä 97 artiklan mukaisesti. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta neuvotteli esityksestä kokouksessaan 18. marraskuuta. Se hylkäsi esityksen sekä muodollisten seikkojen että sisällön vuoksi. Totean menettelystä seuraavaa: kun kiireellistä käsittelyä koskeva pyyntö esitettiin, valiokunnalla oli käytettävissään vain kopio komission ehdotuksen sisältävän asiakirjan kansisivusta. Näillä ehdoilla meidän ei voida odottaa tutkivan vakavasti komission ehdotusta - olkoon se miten kiireellinen tahansa. Voisimme kuitenkin periaatteessa tehdä poikkeuksen Ukrainan taloudellisen kysymyksen osalta. Koska siirsimme juuri 100 miljoonan ecun summan, emme kuitenkaan usko, että tämä on välttämätöntä taloudellisista syistä. Aiheesta on neuvoteltava ja pyydämme kiireellisyyden hylkäämistä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön noudattaa kiireellistä menettelyä.)

Järjestäytynyt rikollisuus
Puhemies
Seuraavana asiana esityslistalla on yhteiskeskustelu seuraavista viidestä kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnöstä:
Cederschiöldin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0333/97) järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevasta toimintasuunnitelmasta (7421/97 - C4-0199/97), -Bontempin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0348/97) esityksestä yhteiseksi toiminnaksi lahjonnan kriminalisoimisesta yksityisellä sektorilla (10017/97 - C4-0478/97-97/0914(CNS)), -Bontempin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0351/97) ehdotuksesta yhteiseksi toiminnaksi Euroopan oikeudellisen verkoston perustamiseksi (9804/97 - C4-0428/97-97/0911(CNS)), -Orlandon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0355/97) ehdotuksesta yhteiseksi toiminnaksi järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan alan kansainvälisten sitoumusten soveltamisesta ja täytäntöönpanoa koskevan arviointijärjestelmän perustamisesta (10406/2/97 - C4-0479/97-97/0912(CNS)), -Orlandon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0349/97) ehdotuksesta yhteiseksi toiminnaksi, jonka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella, rikollisjärjestöön osallistumisen kriminalisoinnista Euroopan unionin jäsenvaltioissa (10407/97 - C40480/97-97/0913(CNS)).
Cederschiöld
Arvoisa puhemies! Järjestäytynyt rikollisuus liikkuu rajojen yli aivan samalla tavalla kuin ympäristösaasteetkin. Tarvitaan yhteisiä toimia. Tarvitaan yhdenmukaisia panostuksia maailmanlaajuisella, Euroopan, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla, mutta myös kansalaisyhteiskunnassa ja yksilön tasolla. Euroopan tasoa on vahvistettava mutta niin, etteivät muut tasot heikenny.
Huumesyndikaatit eivät tunne rajoja. Ihmisiä salakuljetetaan eri maanosissa sijaitsevien järjestöjen avulla. Koko maailma on pelikenttänä. Sadoilla mafiajärjestöillä on jo intressejä meidän unionissamme. Meidän on lisättävä yhteistyötä unionin rajojen sisällä, mutta myös näiden rajojen ulkopuolella itään ja länteen.
Suunnitelmat laajentaa työskentelyä tällä alueella saivat alkunsa kansainvälisellä tasolla pari vuotta sitten. Dublinissa vuosi sitten luotiin perusta sille toimintasuunnitelmalle, jota käsiteltiin Amsterdamissa viime kesänä, 30 erilaisine ehdotuksineen torjua järjestäytynyt rikollisuus. Tänään käsittelemme parlamentin näkökantoja tähän asiaan. Meillä on myös joukko oikeudenkäyntiasiakirjoja yksityiskohtaisine kysymyksineen, joita on tarkoitus käsitellä samanaikaisesti.
Kyseessä on aitojen pystyttäminen, oikeusturva-aitojen, jotka ovat niin selkeitä, että me kuitenkin selviämme tavoitteellisiin ja melko voimakkaisiin toimiin tarttumisesta rikollisuuden torjunnassa, koska nämä aidat tasapainottavat oikeusvaltion, integriteetin mutta myös toimien tehokkuuden välistä suhdetta.
Ehdotuksissani olen kehitellyt joitain kohtia ja mennyt pitemmälle kuin neuvosto halusi. Jotkin kohdat olen käsitellyt täsmällisemmin. Joissain kohdissa rakennan korkeamman turvaverkon samalla, kun pyrin lisäämään tehokkuutta. Olen myöskin hylännyt joitain neuvoston kannanottoja. Sen lisäksi olen poiminut mietintöön joitain uusia näkökantoja, joita ei ollut mukana, eli alueita, joita ei ollut käsitelty.
Mietintö on luonnollisesti melko laaja. Haluaisin erityisesti tuoda esiin käytännön työn, koska se on mielestäni erittäin tärkeää. Olen pyrkinyt kuuntelemaan kollegoitani ja ymmärtämään heidän näkökantojaan. Minusta yhteistyö on ollut erittäin hyvää.
Voitto on tärkeintä järjestäytyneessä rikollisuudessa. Siksi monet ehdotukset on suunnattu voittoon, mutta myös todistekysymyksiin, koska se on kapea sektori tässä yhteydessä. On löydettävä uusia mahdollisuuksia todistaa rikokset. Se on nimittäin erittäin vaikeaa näissä yhteyksissä. Järjestäytynyt rikollisuus toimii usein niin, että sen, joka saa voitot, ei anneta suorittaa rikollista toimintaa, vaan sen tekevät muut henkilöt, minkä vuoksi todistaminen on usein vaikeaa.
Uskon, että verkostot, käytännön yhteistyö, ovat kaikkein tärkeimpiä. Ajan mittaan oikeusturvaa unionissa koskevan alueen perustamisesta tulee olemaan meille hyötyä. Haluan tässä yhteydessä viitata myös pohjoismaiseen yhteistyöhön. Pohjoismaissa meillä on pitkään ollut sellaista käytännön yhteistyötä, johon kuuluu, että parlamentit hyötyvät toistensa kokemuksista ennen kuin uudet ehdotukset otetaan käyttöön. Meillä on myös jokapäiväistä yhteistyötä, jonka kehittäminen on mielestäni yksi tärkeimmistä alueista. Meidän täytyy saada sopusointuiset oikeusjärjestelmät Eurooppaan ja meidän on yhdenmukaistettava niillä alueilla, joille emme muuten pääse.
Käytän tilaisuutta hyväkseni esittääkseni kiitokseni ministeri Fischbachille, joka on tullut parlamenttiin, keskustellut meidän kanssamme ja kuullut meitä ensimmäistä kertaa näissä asioissa niin, että meillä on ollut mahdollisuus yhdessä kolmannen pilarin tärkeässä kysymyksessä tuoda esiin parlamentin näkökantoja oikeastaan sen mukaisesti, mitä Amsterdamissa päätettiin, vaikkei sopimusta olekaan vielä ratifioitu. Siitä haluaisin erityisesti kiittää.
Uskon, että järjestäytynyt rikollisuus on sellainen kysymys, josta meillä on erittäin monia eri käsityksiä siitä, mitä se todella on. Meidän täytyy saada aikaan määritelmä. Jotta voisimme toteuttaa voimakkaita toimia, meidän täytyy tietää, mistä me puhumme. Siksi minusta määritelmä on erittäin tärkeä. Sitä käsitellään aivan kuten varsinaisia oikeudenkäyntiasiakirjoja 3. 4. päivänä joulukuuta ministerineuvostossa. Silloin on mielenkiintoista nähdä, mitä tulee tapahtumaan ja kuunnellaanko parlamentin näkökantoja tässä asiassa.
Toivon, että alettaisiin katsoa vähän enemmän erityisiä selvitysmenetelmiä, salaisempia menetelmiä. Ne ovat erittäin vaikeita asioita, mutta toivon, että neuvosto ottaa ne esiin. Olen käsitellyt näitä mietinnössäni laajemmin kuin neuvosto aikaisemmin; nämähän ovat vaikeita asioita.
On myöskin tärkeää käsitellä tietoteknologisia asioita. Meidän täytyy ennalta ehkäistä sitä, mitä tietotekniikassa voi tapahtua, kun rikollisuus alkaa käyttää sitä hyväksi. Meidän täytyy myös varmistaa, että poliisilla on mahdollisuus oikealla tavalla käyttää hyödyksi tietoteknologiaa rikollisuuden estämiseksi. Näitä kysymyksiä täytyy selvittää enemmän kuin aikaisemmin on tehty.
Valiokunnassa 90 % mietinnöstä meni läpi. Niihin kohtiin, joista esiintyi muita mielipiteitä, olemme esittäneet kompromissiehdotuksia. Haluaisin erityisesti esittää kiitokseni niille kollegoille, jotka ovat olleet mukana keskustelemassa, koska mielestäni yhteistyömme on ollut tavattoman hauskaa, antoisaa ja mielenkiintoista. Olen itse oppinut valtavan paljon ja siksi toivon, että parlamentti tukee tätä ehdotusta kokonaisuudessaan. Jos se ei sitä tee, on se tavallaan häpeä parlamentille, koska silloin emme ole onnistuneet käyttämään hyväksemme Fischbachin antamaa mahdollisuutta esittää mielipiteitämme, mikä myös antaa tälle asialle lisäarvoa, jota sillä ei olisi muuten ollut. Siksi minusta parlamentin on selviydyttävä omien näkökantojensa esittämisestä. Toivon ja uskon, että meidän tekemämme laaja työ johtaa siihen, että on hyviä mahdollisuuksia tämän asian nostamiseen esille, vaikka kaikki eivät olisi saaneet omia näkökantojaan yksityiskohtaisesti läpi.
Siitä syystä haluaisin myös mainita Italian. On olemassa joukko UPE: lta tulleita muutosehdotuksia, joista olemme keskustelleet vain vähän. Järjestäytyneellä rikollisuudella on monia muotoja. Olen tehnyt yhteistyötä monien italialaisten kanssa, ja on selvää, että kokemukset Ruotsissa ja Italiassa eroavat toisistaan selvästi tällä alueella. Meillä on toki paljon opittavaa Italiasta, koska italialaiset ovat toteuttaneet melko voimakkaita toimenpiteitä. Suuntaan sanani erityisesti UPE: lle, kun sanon: meidän on kuitenkin muistettava - ja tämä on myös minun kokemukseni Italiasta - että Italian esimerkki osoittaa, kuinka tavattoman tärkeää on pitää kiinni oikeusvaltion periaatteista näissä yhteyksissä, pitää kiinni ihmisoikeuksista ja yksilön arvokkuudesta eikä unohtaa sitä silloin, kun halutaan tarttua valtavan voimakkaisiin toimenpiteisiin.
Odotan jännittyneenä joulukuun ministerineuvostoa, jolloin näemme, voivatko hallitukset vastata niihin toiveisiin, jonka ne ovat antaneet unionin kansalaisille, nimittäin tämän unionin tekemisestä tehokkaaksi työkaluksi järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.

Bontempi
Arvoisa puhemies, uskon otettavan myönteisesti vastaan sen, että olemme päättäneet keskittää yhteen aamupäivään koko järjestäytyneeseen rikollisuuteen kohdistamamme toimintapaketin. Tämä viestittää huomattavasta uudistuksesta. Pitkän aikaa olemme puhuneet siitä, kuinka kertakaikkisen riittämätöntä taistelu järjestäytyneen rikollisuuden ilmenemismuotoja vastaan niin kansainvälisellä kuin eurooppalaisellakin tasolla on. Tänään voimme uskoakseni - lopultakin - kirjata aika tyytyväisinä muistiin, että on saatu aikaan todellisia uudistuksia.
Ennen kaikkea toimintasuunnitelma on merkittävä uudistus. Ensimmäistä kertaa meille on annettu tilaisuus pohtia ja ilmaista ajatuksemme - vaikkakin vasta suunnitelman valmistumisen jälkeen - kattavasta suunnitelmasta sekä koordinoidusta ja johdonmukaisesta lähestymistavasta järjestäytynyttä rikollisuutta kohtaan. Mielestäni mielenkiintoisimmat uudistukset perustuvatkin toimintasuunnitelmaan eli siihen, että heinäkuussa 1997 neuvosto ryhtyi töihin määritelläkseen myös lainsäädännölliset toimet, konkreettiset toimet. Tarkastelumme koskeekin tänään sekä suunnitelmaa että viittä yhteistä toimintaa.
Erityisen tärkeä uudistus on myös se, että Euroopan parlamentin kanssa on vihdoin neuvoteltu etukäteen näistä toiminnoista - tästä voidaan kiittää puheenjohtajamaaLuxemburgia. Haluaisin muistuttaa puheenjohtajamaata siitä, että tulevaisuudessa tätä suhdetta on valvottava, koska nyt meidän on todellakin pitänyt kiirehtiä enemmän kuin parlamentti yleensä voi kiirehtiä antaakseen perustellun lausunnon. Mutta me olemme tehneet sen osoittaaksemme, että haluamme ehdottomasti osallistua ja antaa oman panoksemme asiaan.
Toimintasuunnitelman osalta tyydyn vain kiinnittämään huomiota - tämän myönteisen arvion jälkeenkin - joihinkin puutteisiin, joista haluaisin kertoa neuvostolle, jotta ne otettaisiin huomioon kyseisissä toiminnoissa. Minusta näyttää, että esimerkiksi kaupunkirikollisuuden ongelmaan ei ole keskitytty kunnolla. Tiedämme sen olevan erillinen ilmiö, mutta se liittyy myös järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Mieleeni tulevat jotkut oman maani alueet, ennen muuta Napoli tai muut Etelä-Italian kaupungit, mutta myös Pohjois-Italian kaupungit, joissa on rikollisjoukkioita, pikkurikollisuutta, laajalle levinnyttä - huumekauppaan ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvää. Tämä ongelma ansaitsee aivan oman keskustelunsa, jossa osoitettaisiin, kuinka siihen voitaisiin puuttua sekä sosiaalisen ennaltaehkäisyn tasolla että sillä erityistasolla, joka liittyy ongelmaan puututtaessa käytettäviin välineisiin. Ehkä puhumme tästä vielä kaupunkikysymyksen yhteydessä, mutta haluaisin osoittaa sen olevan keskeinen, kriittinen kohta, jota ei ole riittävästi käsitelty.
Sosiaalisten ennaltaehkäisytoimien lisäksi muistutan myös eräästä hyvin arkaluonteisesta kysymyksestä, joka liittyy talousrikollisuuden järjestäytymiseen: veroparatiiseista. Veroparatiisien vastainen toiminta on varmasti vaikeaa, mutta epäröimme yhä ryhtyä konkreettisiin toimiin, joilla vähennetään tai vastustetaan näitä järjestäytyneen rikollisuuden henkireikiä eli veroparatiiseja. Kuten tiedämme, veroparatiiseja ei ole vain Euroopan ulkopuolella, vaan erimuotoisina meidänkin maissamme: nimettöminä tileinä esim. Itävallassa tai aivan liian suojattuina pankkisalaisuuksina. Nämä asiat on mielestäni otettava huomioon tässä poliittisesti, toiminnallisesti ja institutionaalisesti aivan uudenlaisessa suunnitelmassa.
Uskon, että tässä yhteydessä on huomattava eräs tärkeä seikka. Tarkistuksissa ja keskusteluissa, jotka usein heijastavat väistämättä - ehkä liikaakin - kansallisia keskusteluja, meillä on malli, josta olisi syytä päästä eroon: vastakkainasettelu, jonka toisena puolena on valtion tehokas toiminta jäljitettäessä rikollisuutta sen monimutkaisissa ja pitkälle kehittyneissä nykyisissä ilmenemismuodoisa erityisesti kansainvälisellä tasolla ja toisena puolena kansalaisten oikeuksien turvaamisen pyhä periaate.
Uskon, että tämä vastakkainasettelu, muuttumattomana ja ylittämättömänä nähtynä, ei enää toimi eikä enää tyydytä meitä. Meidän on sen sijaan valittava uusi näkökulma, jossa toteutetaan tai ainakin tunnustetaan laillisuuden perusoikeus ihmisoikeuksien keskeisenä osa-alueena, jota tässä nykypäivän monimutkaisessa yhteiskunnassa ja suuressa muutosvaiheessa suojeltava koko kirjossaan.
Oikeus laillisuuteen merkitsee varmasti oikeusvaltiota, kansalaisen turvaa lain, valtion ja tuomarin edessä, mutta myös ja erityisesti oikeutta saada elää maassa, joka ei kuulu rikollisille eikä rikollisuuden vääristämälle taloudelle, jossa kansalaisten ei tarvitse luopua demokratiasta, demokratian harjoittamisesta järjestäytyneen rikollisuuden leviämisen ja läpitunkeutumisen vuoksi.
Tästä näkökulmasta on etsittävä todella uutta tasapainoa ja otettava käyttöön uudet välineet. Yhteisistä toiminnoista panen tyytyväisenä merkille, että Italian kaltaiset maat, joiden kokemukset ovat olleet tuskallisia, ovat voineet kokeilla näitä uusia välineitä. Sanon kokeilla, mutta ajattelen myös sitä hetkeä, jolloin otamme käyttöön nämä uudet välineet, rikollisjärjestön jäsenyyden kriminalisointia, joka toteutuessaan edistää äärimmäisen tärkeällä tavalla oikeuslaitosten välistä yhteistyötä, oikeuslaitosverkoston järjestäytymistä, joka on vain oikeusistuinten yhteenliittymä, joka muutama vuosi sitten solmittujen yhteyksien ohella tulee muodostamaan perustan nopealle yhteistyölle oikeuslaitosten välillä.
Kaikki tämä johtuu siitä, että meillä on oltava selvänä tarve vastata kansalaisen ongelmaan ja puolustaa hänen oikeuksiaan valtion edessä - tätä asiaa meidän on aina korostettava ja pohdittava silloin, kun tätä oikeutta loukataan. Meidän on myös tiedettävä, että tarvitaan uusia välineitä, ja siksi minusta onkin vaarallista ja väärin kieltää näiden välineiden mahdollisuudet. On oikein arvioida niiden toiminta, käytäntö, järjestelyt ja tehokkuus.
Tästä näkökulmasta uskon, että jos Eurooppa tekee - kuten se jo valmistautuu tekemään - taistelusuunnitelman järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan pyrkien mahdollisimman hyvin turvaamaan oikeusvaltion edellytykset ja siirtämään ne ensimmäiseen pilariin tai muuten käynnistämään kaikki ne toimet, jotka antavat parlamentille keinot valvoa ja ylimmälle oikeusistuimelle eli EU: n tuomioistuimelle keinot puuttua asiaa - näitä edellytyksiä ei valitettavasti ole vielä luotu - uskon, että ottaessamme käyttöön nämä välineet on meidän korostettava voimakkaasti tämän mietinnön tapaan sellaisen järjestelmän tarvetta, joka suojelisi tätä uutta laillisuusperiaatetta. Toistan, että tämä periaate on perusteltava demokraattisen järjestelmän tarpeella korjata rikollisuuden tuhoama elämä ja demokratia, mutta auttaa myös kansalaista löytämään täydet oikeutensa ja suojansa.
Meidän on siis lähestyttävä kansalaisnäkökulmaa. Uskon joidenkin tosiasioiden osoittavan, kuinka rikollisuus, olipa se suurta ja järjestäytynyttä tai muuten levinnyttä eri ilmenemismuodoissaan, on vallitseva huolenaihe Euroopan unionin jäsenmaissa. Siksi onkin unionin tehtävä antaa oma vastauksensa asiaan. Luulen, että juuri sillä hetkellä, kun me parlamenttina olemme uppoutuneet vilkkaaseen väittelyymme mahdollisuuksista ilmaista oma mielipiteemme, taivumme kohti laillisuusoikeuden vahvistamista kokonaisuudessaan, uutena ihmisoikeuksien perusluokkana. Uskon, että tämän päämäärän saavuttamisessa meidän erittäin tärkeä tehtävämme on keskustelemisen ohella tukea rohkeasti uudistuksia, jotka antavat meille aseet käydä taisteluun - eikä vain sanoin vaan myös näkyvin, konkreettisen ja demokraattisesti turvallisin keinoin - järjestäytynyttä rikollisuutta ja sen demokraattiseen järjestelmään kohdistuvaa perusteellista hyökkäystä vastaan.

Orlando
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, täydentäessäni Cederschiöldin ja Bontempin aloittamaa selvitystä minäkin haluaisin korostaa, miten tärkeä tämä laillisuuden hyväksymistä Euroopassa koskeva keskustelu on. Haluan ilmaista arvonantoni sille, että neuvosto ja puheenjohtajamaa Luxemburg ovat kiinnittäneet asiaan huomiota, sekä tyytyväisyyteni kansalaisvapauksia käsittelevässä valiokunnassa käytyyn keskusteluun. Pahoittelen käytettävissä olevan ajan vähyyttä, mutta kireästä aikataulusta huolimatta olemme pyrkineet kaikin tavoin kunnioittamaan meille annettua tehtävää, jotta olisimme mukana tässä unionille elintärkeässä askeleessa.
Olemme tekemässä rakenteellista tointa ja on minun vuoroni viitata kolmeen toimintaan. Ensimmäinen koskee arviointimekanismeja ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen kohdistuvan taistelun toimeenpanoa; toinen rikollisjärjestöön kuulumisen krimininalisointia; kolmas on ns. Falcone-ohjelma. Tämä kolmas toiminta ei kuulu parlamentin esityslistalle. Neuvoston vastaavat toimet ovat saapuneet tänne vasta 6. marraskuuta. Minä puolestani olen suorittanut tehtäväni ja yhdyn puheenjohtajan pyyntöön tämän kohdan mahdollisesta lykkäämisestä, jotta parlamentille annettaisiin mahdollisuus ilmaista oma kantansa. Olen kuitenkin suorittanut oman tehtäväni, joka oli esittää näkemyksiä neuvoston ehdotukseen.
Tänä aamuna parlamentin tarkasteltavana olevasta kahdesta toimesta ensimmäisessä viitataan järjestäytyneeseen rikollisuuteen kohdistuvan taistelun toimeenpanon arviointia. Pidän tätä poliittisesti hyvin tärkeänä, koska se yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden suhtautumista tärkeään asiaan eli taisteluun järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, ja on itse ehkä kaikkein selkein tunnustus sille, että asiaa pidetään Euroopan unionin yhteisenä etuna. Olemme pyrkineet painottamaan komission ja parlamentin asemaa ja tehneet muutamia tarkistuksia, jotka ovat saaneet laajan kannatuksen valiokunnassa, voidaksemme jotenkin selkeyttää muutamia kohtia.
Viittaan edelleen ensimmäiseen kahdesta aiemmin mainituista toiminnoista ja muistutan, että kansalaisvapauksia käsittelevän valiokunnan kannanoton jälkeen neuvosto on tehnyt muutamia muutoksia, ja jotkut niistä - näihin viittasinkin jo äänestyksen yhteydessä - ovat saaneet vähän vaikutteita kansalaisvapauksia käsittelevän valiokunnan ehdotuksista.
Toinen näistä kahdesta toiminnasta on mielenkiintoinen yritys, joka on todella tärkeä vaikkakin vähän myöhässä: on saatava aikaan yhteinen määritelmä järjestäytyneen rikollisuuden vastaiselle taistelulle määrittelemällä ensin rikollisjärjestöön kuulumisen rangaistavuus.
Eurooppalainen yhteistyö taistelussa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan ei voi olla tehokasta, jollei järjestäytyneen rikollisuuden osalta ole yhteistä viitekehystä - ellei siis ole yhteistä tietoisuutta näiden rikollisjärjestöjen olemassaolosta, joiden jäsenyys voi saada erilaisia muotoja. On yksi edellytys: jäsenmaiden ja niiden rikosoikeuksien on vastattava rikollisuudessa tapahtuviin muutoksiin. Jos rikollisuus muuttuu eikä lainsäädäntöä muuteta, emme enää ole tehokkaita ja helpotamme rikollisuutta.
Meidän on tehtävä itsellemme tämä peruskysymys: onko siinä ulottuvuudessa, joka alunperin oli Italia - vaan enää ei pelkästään Italia - olemassa erityinen rikollisuusilmiö, joka ansaitsee erityishuomion? Tämä on peruskysymys! Jos meidän mielestämme mitään erityistä rikollisuutta ei ole, eikä myöskään erityistä tarvetta vastustaa tätä ilmiötä, jatketaan vaan taistelua muuttuvaa rikollisuutta vastaan vanhanaikaisilla järjestelmillä, mutta otetaan samalla huomioon, että todennäköisesti emme ole enää tehokkaita!
Valiokunta on uskonut, ja uskoo edelleenkin, että on olemassa sellainen erityispiirre, että ihmiset kuuluvat rikollisjärjestöihin erilaisin tavoin. Jos ja kun se on totta, kuten oman maani järkyttävät kokemukset osoittavatkin, että rikollisjärjestöön sekaantuu ja on aina sekaantunut perinteisten ilmiöiden lisäksi - ryöstö ennemminkin kuin varkaus - kirkon, valtion ja politiikan osa-alueita, minun mielestäni rikosoikeuden on otettava nämäkin erikoistapaukset huomioon. Jos se nimittäin ota niitä huomioon, vaarana on jatkaa taistelua sellaista rikollisjärjestöä vastaan, joka ei enää ole edes olemassa tai ei ole se todella vaarallinen. Tästä syystä meidän mielestämme neuvoston ehdotuksessa on erittäin tärkeitä ja arvokkaita osatekijöitä ja komission esittämät muutokset ovat samansuuntaisia kuin neuvoston kanssa oli sovittu.
Perusoikeuksien kunnioittamista on varmastikin - ja tätähän on vakuutettu monta kertaa - vahvistettava voimakkaasti komission parlamentille esittämissä tarkistuksissa, mutta ei saa myöskään unohtaa, että laillisuus, demokratia, turmeltumattomat instituutiot ja vapaa talouselämä, ovat subjektiivisia näkökantoja ja oikeuksia, joita on suojeltava. On varmastikin löydettävä tasapaino, jossa yhdistyvät laillisuusoikeus ja henkilökohtainen vapaus.
Komission esittämissä ehdotuksissa viitataan erityisesti vaatimukseen ottaa huomioon se, että järjestäytynyt rikollisuus on muuttumassa parhaillaan vähemmän sotilaalliseksi ja enemmän taloudelliseksi. Siksi onkin yhä enemmän vedottava rahoitukseen ja rahanpesuun liittyviin seikkoihin, kun taas aseellisiin joukkioihin ja siis myös teloituksiin liittyvä ilmiö on yhä vähemmän merkityksellinen. Tämä ei tarkoita, ettei rikollisjärjestöjä enää olisi, vaan että niistä tulee aina vain pahempia ja vaarallisempia.
Esitetyt ehdotukset ovat melko mielenkiintoisia ja uskonpa, että minun on vedottava parlamenttiin, jotta se vastaisi kansalaisten vapauksia käsittelevän valiokunnan suuren enemmistön kehoitukseen ottaa askeleen kohti Euroopan unionia, kokonaista Eurooppaa ja taistelua rikollisjärjestöjä vastaan estääkseen kielteisiä voimia turmelemasta koko Eurooppaa. Mitä tulee erityisesti mafiarikollisjärjestöjä, olemme kaikki järisyttävän tietoisia siitä, ettei se enää ole italialainen tai sisilialainen ilmiö, vaan se on tullut ja tulee yhä enemmän eurooppalaiseksi ilmiöksi. Myönnän tämän sellaisen ihmisen kärsimyksellä, joka tietää tulevansa tämän turmeluksen alkuperämaasta, mutta myös ollakseni lojaali, koska tiedän, että on nyt on varoitettava muita tästä ilmiöstä.
Mafiajärjestölle on tärkeää, että ihmiset sanovat, ettei sitä enää ole olemassa. Erilaisista sanaan 'mafia' liittyvistä teorioista yksi väittää sen olevan arabialaista alkuperää: arabiaksi " ma fiiha" tarkoittaa " ei ole olemassa" . Mafian mielestä on tärkeää, että ihmisten mielestä sitä ei ole olemassakaan. Kun jossakin muussa maassa kuin Italiassa tai muussa kaupungissa kuin Palermossa sanotaan, ettei mafiaa ole olemassakaan, se on kuin virallinen kutsu mafialle lähteä tuohon maahan tai kaupunkiin.

Puhemies
Haluan kiittää kolmea esittelijää näistä erinomaisista mietinnöistä. Siirrymme nyt muiden valiokuntien lausuntoihin.

Bösch
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijöitä sydämellisesti heidän työstään, etenkin Cederschiöldiä, jonka mietintöä tämä talousarvion valvontavaliokunnan puolesta laatimani lausunto koskee. Mielestäni on hyvä, että nämä mietinnöt käsitellään juuri tällä viikolla, sillä viikon alussa vieraanamme oli tilintarkastustuomioistuimen puheenjohtaja ja tarkastelimme taloudellista tilannetta ja EU: n talousarvion haavoittuvuutta koskevaa mietintöä.
Yksi tämän kansanedustuslaitoksen jaloista tehtävistä on valvoa, että kansalaistemme ja veronmaksajiemme etuja ei jätetä huomiotta yhdistyneessä Euroopassa.
Tuomioistuin huomautti, miten haavoittuva EU: n talousarvio on tukimaksujen talousarviona. Mielestäni tämä oli hyvin tärkeää. Jos tarkastelemme tätä haavoittuvuutta vielä hieman tarkemmin, voimme todeta, että petokset tehdään omien tulojen alalla keskimäärin suhteessa kahden suhde yhteen. Viimeistään passituspetosten tutkintavaliokunta on tehnyt meille selväksi, mitä tämä merkitsee. Kyse on miljardeista ecuista, jotka veronmaksajamme häviävät vuosittain. Se, miten alalla toimitaan, miten kokonaisia autokuormia tupakkaa ja lihaa häviää, on luonnollisestikin järjestäytynyttä rikollisuutta.
Meillä on todellinen syy torjua näitä rikoksia. Puhemies totesi, että vain harvat jäsenvaltiot tekevät alalla yhteistyötä, mikä on oikeastaan häpeällistä. Uskon, että Euroopan parlamentin velvollisuutena on korostaa yhä uudelleen näitä epäkohtia. Te olette tehneet sen mietinnöissänne ja onnittelen teitä siitä sydämellisesti.

Fischbach
  puheenjohtaja. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat. Seuraan tätä keskustelua suurella mielenkiinnolla. Ensinnäkin haluan korostaa, että tämä on itse asiassa ensimmäinen kerta, kun parlamentti joutuu käsittelemään seitsemää sisä- ja oikeusasioita koskevaa asiakirjaa. Tämän aamun keskustelussa parlamentti valmistautuu käsittelemään kuutta mietintöä, joista viisi liittyy suoraan järjestäytyneeseen rikollisuuteen, mutta myös toimintasuunnitelmaan sellaisena kuin korkean tason työryhmä on sen laatinut.
Luin mitä suurimmalla mielenkiinnolla rouva Cederschiöldin laatiman mietinnön. Haluan onnitella häntä tästä työstä, joka on hyvin perusteellinen. Tässä järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevassa mietinnössä viitataan korkean tason työryhmän loppuun saattamaan työhön, joka on osoitus neuvoston halusta ja päättäväisyydestä edistyä tässä asiassa. Kyse on todellakin johdonmukaisesta, hyvin järjestetystä ja konkreettisesta kokonaisuudesta, ja näin erityisesti aikataulun ansiosta, jossa määrätään eri toimenpiteiden toteutuksen määräpäivistä. On tietysti valitettavaa, että ajan rajallisuus ja korkean tason työryhmälle asetetut erittäin lyhyet määräajat mietintönsä esittelemiseksi Eurooppa-neuvostolle estävät kuulemasta parlamenttia.
Toteaisin kuitenkin, että tämä on ehkä antanut teille mahdollisuuden suoriutua omasta työstänne täysin rauhassa, työstä, joka - toistan sen vielä - on erittäin laadukas. Aion muuteni ottaa huomioon tietyt rouva Cederschiöldin mietintöön sisältyvät ehdotukset, jotka voivat myöhemmin hyödyllisesti täydentää korkean tason työryhmän toimintasuunnitelmaa. On ilmeistä, että tässä toimintasuunnitelmassa on joitakin puutteita, jotka olisi viipymättä korjattava, mutta erityisen tärkeää oli viipymättä ja ilman jahkailuja käydä päättäväisesti käsiksi järjestäytynyttä rikollisuutta koskeviin ongelmiin.
Tämän vuoksi, arvoisa puhemies, puheenjohtajamaa Luxemburg ei ole viivytellyt toimittaessaan neuvostolle neljä yhteisen toiminnan ehdotusta, joista myös keskustellaan tänä aamuna. Tarkoitan paitsi herra Bontempin erinomaisia mietintöjä, joista toinen koskee eurooppalaisen oikeudellisen verkoston perustamista ja toinen lahjonnan kriminalisointia yksityisellä sektorilla, myös herra Orlandon erittäin hyviä mietintöjä, jotka koskevat kansainvälisten sitoumusten arviointia järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa sekä rikollisjärjestöihin osallistumisen kriminalisointia jäsenvaltioissa.
Olin selittänyt useaan otteeseen kansalaisvapauksien valiokunnalle ja oikeusasioita käsittelevälle valiokunnalle, että puheenjohtajamaa Luxemburgin tarkoitus oli ennakoida Amsterdamin sopimusluonnosta kuulemalla jo nyt parlamenttia kaikissa tärkeissä päätöksissä, joita on tehtävä.
Tiedätte, että Amsterdamin sopimusluonnoksen mukaan parlamentin kuuleminen tulee pakolliseksi sekä kolmanteen pilariin kuuluvien välineiden - eli oikeudellisen yhteistyön, erityisesti yleissopimusten - että sellaisten uusien välineiden kuten päätösten ja puitepäätösten osalta. Arvostin erityisesti parlamentin reagointikykyä, parlamentti on on osoittanut olevansa käytettävissä ja sitoutunut käsittelemään viipymättä puheenjohtajamaan sille antamia yhteistä toimintaa koskevia ehdotuksia.
En käsittele yksityiskohtaisemmin niitä neljää yhteistä toimintaa, joista keskustelemme tänä aamuna. Toteaisin vain, että käsittelemme ne mahdollisimman huolellisesti ja pyrimme ottamaan huomioon joitakin ehdotuksia, jotka voitaisiin sisällyttää teksteihin, jotka esittelemme sisä- ja oikeusasioita käsittelevälle neuvostolle 4. ja 5. joulukuuta Brysselissä. Minun on syytä uskoa, että ainakin kaksi niistä neljästä yhteisestä toiminnasta, joista te tänä aamuna keskustelette, voidaan hyväksyä seuraavassa sisä- ja oikeusasioita käsittelevässä neuvoston kokouksessa Brysselissä 4. ja 5. joulukuuta.
Haluaisin tässä yhteydessä myös ikään kuin sivumennen pahoitella teidän, arvoisa puhemies, ja parlamentin edessä, että aikataulun tiukkuuden vuoksi ette ole voineet antaa lausuntoa ehdotuksesta yhteiseksi toiminnaksi, jolla perustetaan voitaisiin luoda vaihtoohjelma, koulutusohjelma ja yhteistyöohjelma, jotka on tarkoitettu erityisesti järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaaville henkilöille. Tarkoitan Falcone-ohjelmaa, joka on itse asiassa tärkeä lisä niiden toimenpiteiden joukossa, joita on harkittu toteutettavan järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä.
Lopuksi haluaisin sanoa herra Nassauerille, että arvostamme suuresti sitä, että hänen mietinnössään esitetään prioriteetteja, jotka vahvistetaan sisä- ja oikeusasioita koskevan yhteistyön alalla tammikuun ensimmäisestä päivästä 1998 alkaen Amsterdamin sopimusluonnoksen lopulliseen voimaantuloon asti. Tämä on itse asiassa ensimmäinen kerta, kun hyväksymme tällaisen toimintaohjelman, johon on lisätty myös muita toiminnassamme etusijalla olevia aiheita. Neuvosto aikoo hyväksyä tämän päätöslauselmaesityksen 4. joulukuuta Brysselissä, odottaessamme Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa, minkä toivomme tapahtuvan niin pian kuin mahdollista.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluan vielä kerran sanoa, kuinka paljon arvostan parlamentin kannanottoa yhteistä toimintaa koskeviin ehdotuksiin. Jään tietysti tarkkaavaisena kuuntelemaan kaikkia tämän aamupäivän aikana esitettäviä puheenvuoroja.

Gradin
Arvoisa puhemies! Jos Euroopan unionin kansalaisilta kysytään, mikä heitä eniten huolestuttaa, vastaa ehdoton enemmistö, että unionin on asetettava tärkeysjärjestyksessään etusijalle kansainvälisesti järjestäytyneen rikollisuuden torjunta. Minä suhtaudun siksi myönteisesti Cederschiöldin mietintöön sekä Bontempin ja Orlandon tekemiin mietintöihin.
Dublinin huippukokouksessa pidettiin järjestäytynyttä rikollisuutta yhtenä tärkeimmistä asioista. Sen vuoksi perustettiin korkean tason työryhmä, jossa oli edustajia jäsenvaltioista ja komissiosta. Ryhmälle annettiin tehtäväksi työstää toimintasuunnitelma. Komissio on koko ajan ollut eteenpäin vievänä voimana toimintasuunnitelman työstämisessä. Amsterdamin huippukokous hyväksyi suunnitelman. Sitä voidaan pitää ensimmäisenä askeleena työssämme vakavan rikollisuuden uhan saamisessa aisoihin ja kansalaisten huoleen vastaamisessa. Siksi on myönteistä, että ministerineuvosto on asettunut tukemaan sitä, että sekä jäsenvaltiot että unionin toimielimet yhdessä antavat voimaa toimintasuunnitelman sanoille ja tekevät järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan todella tehokkaaksi. Komissiolla on tärkeä vastuu siitä, että 20: stä suunnitelman 30 suosituksesta tulee poliittista todellisuutta. Päivän keskustelu osoittaa, että jokaisen unionin toimielimen on otettava sille kuuluva vastuu taistelussa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.
Sanoisin jotain myös itse asiakysymyksistä. Järjestäytynyt rikollisuus ei ole mitään uutta, mitä myös Cederschiöld korosti, mutta uuden teknologian, lisääntyneen kaupan ja yhä nopeampien liikenneyhteyksien myötä se on kasvanut ja muuttunut. Järjestäytynyt rikollisuus on ottanut itselleen yhä hienostuneempia menetelmiä ja tullut yhä kansainvälisemmäksi ilmiöksi. Kehitys viestintäalueella on tuonut mukanaan paljon hyvää. Samalla Internet ja muut sähköiset yhteysverkot liiketoimia ja rahansiirtoja varten antavat järjestäytyneelle rikollisuudelle uusia mahdollisuuksia.
Todellisuus puhuu selvää kieltä. Euroopan unionissa on tällä hetkellä 15 erilaista oikeusjärjestelmää. Meillä on erilaisia määritelmiä petokselle ja meillä on suuria eroja pankkeja ja rahoitustoimintaa koskevissa säännöissä. Järjestäytynyt rikollisuus osaa käyttää hyödykseen tätä pirstaleista tilannetta. Samalla tämä asettaa tiukempia vaatimuksia lisätä yhteistyötä ja tehostaa unionin rikostentorjuntaa. Me huomaamme kuitenkin yhä selvemmin, kuinka järjestäytynyt rikollisuus tunkeutuu sisään unionin omille yhteistyöalueille. Kyseessä voi olla maatalous- tai vientituet, valtion hankinnat tai kauppa ympäristölle vaarallisilla tavaroilla, puhumattakaan laajasta huume- ja ihmiskaupasta.
Juuri nyt UCLAFilla on työn alla ympäristölle vaarallisten otsonikerrosta tuhoavien aineiden salakuljetuksen selvittäminen. Tämä on esimerkki uusista ongelmista, joihin meidän on puututtava. Cederschiöldin mietinnössä korostetaan sitä, että toimintasuunnitelmassa toisaalta määritellään ongelmia ja toisaalta ehdotetaan toimia. Minusta on myös tärkeää, että me hankimme itsellemme eri rikollisuuden muotojen syvällistä tuntemusta.
Edistysaskelien ottamiseksi järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa meillä täytyy ensiksi olla yhteinen näkemys siitä, kuinka me tehokkaasti toimisimme näissä kysymyksissä. Tämä pätee sekä nykyisen Maastrichtin sopimuksen että uuden Amsterdamin sopimuksen suhteen. Valitettavasti jäsenvaltiot tuntuvat aivan liian usein haluavan pitää kiinni omasta suvereniteetistaan näissä kysymyksissä. Siksi kannatan lämpimästi sitä, että meidän pitäisi edetä askel kerrallaan perustana yhteinen käsitys uusien rikosongelmien käsittelystä. Kyseessä voi olla nopeasti kasvava rikollisuus, jolla on käytössään sähköiset apuvälineet, pääsy tietokantoihin, rahanpesu ja muu sellainen.
Cederschiöldin mietinnössä puhutaan myös yhteistyöstä jäsenvaltioiden poliisi- ja oikeusviranomaisten kanssa pikemminkin kuin lainsäädännön yhdenmukaistamisesta EU: n tasolla. Yhdyn käsitykseen, että yhteistyön on oltava etusijalla. Siksi minä olen äskettäin ehdottanut monivuotista Falcone-toimintaohjelmaa. Ohjelma on suunnattu koulutukseen ja vaihtoon niiden välillä, jotka työskentelevät eri kansallisilla viranomaistahoilla järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa.
Samasta syystä tuen Bontempin mietinnön ehdotusta verkostojen luomisesta jäsenvaltioiden oikeusasiantuntijoille. Toinen hyvä samansuuntainen ehdotus on ajatus erityisestä jäsenvaltioista tulevasta oikeusasiantuntijoiden yhteysryhmästä UCLAFin sisällä. Ehdotuksen esitti ensimmäisenä jäsen Tomlinson passitusmietinnössä, josta keskustelimme jo keväällä.
Lisääntynyt yhteistyö ei yksin riitä. Vaaditaan myös selkeitä ja helppotajuisia ohjeita, jotta eri oikeusjärjestelmät voisivat toimia yhdessä. Tarkoitan muun muassa molemminpuolisen avun tarvetta oikeusasioissa, mukaan lukien molemminpuoliset säännöt todisteiden antamisesta. Kyseessä ei ole rikosoikeudellisen järjestelmän harmonisointi. Sitä vastoin on välttämätöntä sulkea ne porsaanreiät unionin oikeusjärjestelmässä, joita järjestäytynyt rikollisuus käyttää hyväkseen. Jäsenvaltioihin on luotava tehokas ja tasa-arvoinen suoja. Tavoitteena on oltava se, etteivät rikolliset voisi päästä pälkähästä jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien erojen vuoksi.
Bontempin mietintö yhteisestä toiminnasta lahjonnan kriminalisoimiseksi yksityisellä sektorilla on hyvä esimerkki tässä yhteydessä. Meidän täytyy voida päästä tuloksiin, vaikka jäsenvaltioilla ei olisikaan samoja rangaistuksia lahjonnasta yksityisellä sektorilla. Meidän täytyy kuitenkin määritellä nämä rikokset samalla tavalla ja niitä varten on oltava jossain määrin samantyyppisiä vähimmäisrangaistuksia.
Samassa mietinnössä jäsen Bontempi valittaa, että yhteiset lahjonnan vastaiset toimet eivät myönnä mitään asemaa tuomioistuimelle. Olen täysin samaa mieltä. Meidän on palattava tähän, kun Amsterdamin sopimus on ratifioitu. Tuomioistuimen irrallinen asema on otettu myös esiin Orlandon mietinnössä yhteisestä toiminnasta järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan alan kansainvälisten sitoumusten soveltamista ja täytäntöönpanoa koskevan arviointijärjestelmän perustamisesta. Samassa mietinnössä ehdotetaan, että komissiolle annetaan aktiivinen rooli tässä työssä. Luonnollisesti tuen tätä ehdotusta.
Cederschiöldin mietinnössä korostetaan myös ennalta ehkäiseviä toimia, jotka otetaan esille myös toimintasuunnitelmassa. Olen samaa mieltä siitä, että rikoksia ehkäisevät toimet vaativat sekä tukea lainsäädännössä että tarkkaan harkittujen menetelmien tehokasta soveltamista. Valitettavasti toimintasuunnitelmassa ei ole riittävästi nostettu esille niitä sosiaalisia ja taloudellisia tekijöitä, jotka usein ovat rikollisuuden taustatekijöinä etenkin suurkaupungeissa. Ohjelmassa tehdään kuitenkin linkki rakennerahastoihin keinona torjua tehokkaammin suurkaupunkien rikollisuutta. Tämän kehittäminen on mielestäni tärkeää. Suurkaupunkien sosiaalinen kurjuus on kasvualusta järjestäytyneelle rikollisuudelle. Minä en näe mitään ristiriitaa ehkäisevän työn ja torjuvan työn välillä rikosten torjunnassa. Tarvitsemme molempia.
Orlandon mietinnössä otetaan esiin kysymys osallistumisesta rikollisjärjestöihin. Ratkaisevaa sille, että henkilö tuomitaan osallistumisesta rikollisjärjestöön, on minun mielestäni henkilön toiminta. Tästä on tärkeää pitää kiinni.
Cederschiöldin mietinnössä otetaan myös esille se ongelma, joka liittyy tiedon vaihtoon samasta asiasta eri jäsenvaltioiden tuomioistuinten välillä. Minä olen itse saanut nähdä, kuinka tiedonkulun kestäminen eri oikeusjärjestelmien välillä voi suoraan suosia rikollisia. Se voi kestää niin kauan, että rikolliset kerta kaikkiaan jäävät rankaisematta. Ministerineuvostossa keskustellaan parhaillaan molemminpuolista oikeusapua koskevasta sopimuksesta. Työ on edennyt jo pitkälle ja toivon, että asiasta voidaan tehdä poliittinen päätös ensi vuonna. Tässä yhteydessä parlamentin ehdotus eurooppalaisesta valitusviranomaisesta on kiinnostava.
Haluaisin lisäksi sanoa muutaman sanan unionin laajentumisesta Itä- ja Keski-Eurooppaan. On ilmeistä, että järjestäytyneen rikollisuuden ja lahjonnan torjunnasta tulee tärkeä aihe tulevissa jäsenyysneuvotteluissa. Toimintasuunnitelmassa ehdotetaan siksi erityistä yhteistyösopimusta järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, ja tähän liittyisivät hakijamaat ja EU: n jäsenvaltiot. Yhdessä puheenjohtajamaan kanssa komissio tutkii parhaillaan, kuinka sellainen sopimus muotoiltaisiin. Käsitykseni mukaan tässä yhteistyösopimuksessa olisi annettava selkeitä suuntaviivoja sille, kuinka järjestäytyneeseen rikollisuuteen puututaan liittymisvalmistelustrategian puitteissa. Toimenpide-ehdotukset on esitettävä hyvissä ajoin ennen ensi vuoden Cardiffin huippukokousta. Tavoitteena on oltava se, että ne kuuluisivat osana kumppanuussopimuksiin, ja niitä tullaan tekemään jokaisen jäsenvaltion kanssa.
Lopuksi korostaisin sitä, kuinka tärkeää on käyttää kaikkia keinoja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Jäsenvaltioilla on jo joukko sopimuksia odottamassa pöydillään. Tarkoitan Europol-sopimusta, luovutussopimusta sekä petoksia ja väärinkäytöksiä koskevaa sopimusta. Vetoan parlamentin jäseniin, että he hyödyntäisivät yhteyksiään kukin kotimaassaan varmistaakseen näiden sopimusten mahdollisimman pikaisen ratifioinnin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva komissaari, selkeästä esityksestänne ja ystävällisistä sanoista hallituksillemme.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Sosiaalidemokraattisen ryhmän puolesta haluan onnitella kaikkia esittelijöitä heidän viime viikkojen ja kuukausien perusteellisesta työstään. Aloitan kollegastani Cederschiöldistä, jolle annettiin erittäin vaikea tehtävä koota yhteen järjestäytyneen rikollisuuden ja sen torjuntakeinojen määritelmää koskevat hyvin erilaiset käsitteet, tunnusmerkit ja ilmentymät. Mielestäni hän on suoriutunut tästä tehtävästä erinomaisesti. Vaikka muutamissa kysymyksissä esiintyy periaatteellisia mielipide-eroja, kuten on tavallista, se ei muuta tilannetta. Voimme kuitenkin kannattaa Cederschiöldin mietinnön perusajatusta ja olennaisia rakenneosia.
Samaa voidaan tietenkin sanoa myös kollegani Rinaldo Bontempin töistä ja kollega Leoluca Orlandon esityksistä. Kaikkia näitä mietintöjä, Cederschiöldin korkean tason työryhmän kertomusta koskevaa esitystä ja Orlandon ja Bontempin yksittäistoimenpiteitä koskevia ehdotuksia yhdistää punaisen langan tavoin sama ongelma: meillä - kuten komissaari totesi - on tärkeä tehtävä parlamenttina, mikä on balsamia haavoillemme, arvoisa komissaari, mutta minun on kuitenkin täydennettävä teidän lausettanne, valitettavasti väärässä kohdassa. Euroopan parlamentista on tultava pysyvästi - haluan esittää tälle perustelut tänä aamuna - ylin lainsäätäjä Euroopan järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. On hyödytöntä vedota kansallisten parlamenttien kollegoihimme ja sanoa: kiirehtikää hyvät ihmiset esitetyn yleissopimuksen ratifiointia, se on tärkeää. Se ei kuitenkaan muuta sitä, että meidän on pyrittävä torjumaan rikollisuutta yhteisönä ja käyttämään Euroopan unionin toimivaltaa tietyillä rikollisuuden aloilla. Haluan selventää teille tätä käytäntöä esimerkeillä.
Suosituksessa 19, johon kollegani Cederschiöld on ottanut kantaa mietinnössään, korkean tason työryhmä haluaa yhdistää lain noudattamista valvovien viranomaisten yhteistyötä. Cederschiöld on todennut, että yhteistyötä ei tulisi harjoittaa keskusjohtoisesti, vaan lain noudattamista valvovien viranomaisten tulisi tehdä suoraan yhteistyötä, ja hän ehdottaa erilaisia oikeuden termejä sisältävän monikielisen sanakirjan laadintaa. Tämä on kieltämättä kiehtova ajatus. Haluaisin tutkia tällaista teosta jonain päivänä jo pelkästä huvista. Orlandon puheenvuoron jälkeen mieleeni juolahti, onkohan mafialla monikielinen sanakirja erilaisista oikeuden termeistä. Tai laatiiko se sitä parhaillaan meidän vielä epäröidessä. Tämä on todellinen ongelmamme, ja tätä ongelmaa, herra Fischbach, meidän on tutkittava Amsterdamin jälkeen. Koimme Amsterdamissa jotain sellaista, joka merkitsee minulle - sanoin tämän myös kollegoilleni, jotka keskustelivat täällä eilen Méndez de Vigon ja Tsatsosin mietinnöstä - ratkaisevaa vaihetta. Amsterdam on uuden vaiheen alku, se ei ole jatkoa Maastrichtille. Tämän taustalla on talousalan yhä voimakkaampi syveneminen, jota vahvistetaan yhteisellä valuutalla, ja siihen liittyvä valtioiden de facto - sanoisin jopa rohkea - sisäinen turvallisuus, jotka eivät etene rinnan välttämättömän syvenemisen kanssa, vaan tälläkin alalla kansallisvaltioiden varaukset ovat edelleenkin etusijalla. Olemme ehkä edistyneet muutamissa kysymyksissä, kuten pakolaispolitiikassa. Itselläni on kuitenkin se käsitys, että tähän tilanteeseen on päädytty pikemminkin sisäpoliittisten etujen vuoksi, koska kysymys halutaan työntää jonnekin muualle ja koska tästä epämiellyttävästä aiheesta halutaan päästä eroon. Kaikkien muiden syvenemiseen liittyvien näkökohtien osalta totesimme Amsterdamissa, että viisivuotiskauden lopussa on tehtävä yksimielinen päätös siirtymisestä yhteisön toimivallan kehyksiin. Haluaisin mielelläni tietää, eikö lopussa voitaisi soveltaa kunkin 15 jäsenvaltion kansallista varausta.
Tämän johdosta olemme saaneet käsiteltäväksi mietinnön, jonka on laatinut kollegamme Orlando - olen esittänyt pahoitteluni myös tämän johdosta - ja jonka otsikkoa teidän on vielä kertaalleen silmäiltävä. Meitä kuullaan sellaisen kyselylomakkeen laadinnasta, jolla arvioidaan, miten yhteisötasolla välttämättömiksi tunnustetut toimet on pantu täytäntöön kansallisella tasolla. Ennustan teille tänään, että meille esitetään pian yhteinen toimenpide kuulemista varten, jotta selvitetään, mihin toimenpiteisiin Euroopan unioni aikoo ryhtyä varmistaakseen, että yhteisötasolla tunnustetut välttämättömyydet otetaan käyttöön kansallisella tasolla. En usko, että edistymme tällä tavoin järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Tarvitsemme mielestäni rohkeaa ratkaisua, toisin sanoen jos tunnistamme, että joitakin rikollisuuden muotoja ei voida ratkaista yksin kansallisvaltioiden tasolla eikä poliisiviranomaisten tai lain noudattamista valvovien viranomaisten avulla, tällöin nämä tehtävät on siirrettävä Euroopan unionille, tarkemmin sanottuna komissaarin vastuulle Euroopan parlamentin lainsäädännöllisen toimivallan alaisuuteen. Tämä on ensimmäinen selvä kohta.
Toiseksi meidän on vaadittava tässä kysymyksessä suurempaa täsmällisyyttä, joskin tämä tulee toteutumaan vasta tulevaisuudessa. Tähän liittyy myös se, että meidän on tällä välin tyydyttävä siihen, että tilanne ei ole niin kuin toivomme sen olevan ja että meidän on toimittava maltillisesti. Tällöin meidän on tultava rohkeammiksi näissä maltillisissa toimissa toisin sanoen arvioidessamme sitä, mitä tällä hetkellä on mahdollista toteuttaa. Rohkeuden kasvattaminen merkitsee minulle, että - ja Cederschiöld on pyrkinyt osoittamaan tämän mietinnössään - meidän on tiivistettävä valtioiden välistä yhteistyötä. Tällöin ei voida kuitenkaan toimia - ja minun on osoitettava sanani teille neuvoston puheenjohtaja - kuten Europolin tapauksessa.
Jos meidän kansallisissa parlamenteissa - tiedän tämän Saksan liittopäivien ja liittoneuvoston keskustelujen perusteella - on kiinnitettävä huomiomme eurooppalaisen poliisijärjestön virkamiesten erivapauksia koskevassa pöytäkirjassa siihen, että jäsenvaltioiden kansanedustajat pelkäävät, että tämän poliisiryhmän perustaminen loukkaa demokraattisen oikeusvaltion perusoikeuksia, ja jos meidän on keskusteltava enemmän siitä, miksi Europolviranomaiset oikeastaan tarvitsevat erivapauksia, sen sijaan että keskustelisimme, mitä teknisiä mahdollisuuksia heillä on hyödynnettävissä ja minkälaista koulutusta he tarvitsevat voidakseen jahdata rikollisia, siinä tapauksessa minun on sanottava, että neuvoston hahmottelema lähtökohta on väärä.
Haluan samalla huomauttaa seuraavaa: ne ajatukset, jotka esitimme myös Europol-selonteossa ja jotka tulevat esille yhä uudestaan myös kaikkien muiden yhteisten toimenpiteiden yhteydessä, esimerkiksi korkean tason työryhmän toimintasuunnitelmassa, merkitsevät, että tunnustamme, että rajatarkastusten häviäminen Euroopan unionin sisällä, tulliesteiden poistaminen ja Euroopan unionin laajat taloudelliset toimialat merkitsevät yhä useampia mahdollisuuksia rikollisjärjestöille ja järjestäytyneelle rikollisuudelle. Komissaari viittasi siihen, että petosten ja lahjonnan hyväksyminen on yhä yleisempää omilla vastuualoillamme, mutta mielestäni emme ole vielä oivaltaneet riittävässä määrin sitä, että tästä syystä myös petoksia torjuvien virkamiesten ja järjestöjen pätevyyteen olisi paneuduttava paremmin.
Te, rouva komissaari, viittasitte myös Falcode-ohjelmaan. Mielestäni tämä ohjelma on ensisijaisen tärkeä. Tarvitsemme viranomaisia, jotka kykenevät hyödyntämään uutta teknologiaa. Tarvitsemme lain noudattamista valvovia viranomaisia, jotka tuntevat uuden talousjärjestelmän. Olen melko varma, että tulevaisuudessa nopeat autot ja vilkkuvat valot eivät ole niinkään tärkeitä kuin viranomaiset, jotka osaavat työskennellä uusien tietokoneiden kanssa ja käyttää niitä oikein. Tämän vuoksi painopisteen kohdistaminen yhtenäiseen koulutukseen ja yhtenäisiin pätevyyksiin on yksi järkevimmistä toimenpiteistämme viime vuosien aikana.
Takanamme on pitkä ja tiivis yhteistyöjakso. Lopuksi haluan kiittää ryhmäni puolesta niin esittelijöitä kuin neuvoston puheenjohtajaakin. Te herra Fischbach lupasitte meille Luxemburgissa, että noudatatte Amsterdamin kokouksessa sovittuja parlamentin kannalta suotuisia päätöksiä, esimerkiksi Euroopan parlamentin pakollista kuulemista, kaikissa kolmannen pilarin mukaisissa toimenpiteissä. Olette toiminut näin tarkastelemissamme tapauksissa. Haluaisimme pyytää teitä, että välitätte tämän käytännön myös seuraaville neuvoston puheenjohtajille, jos vain mahdollista, sillä Euroopan parlamentti on tehnyt tämän eteen merkittävästi töitä, kuten huomaatte tämänaamuisesta keskustelusta ja kuten itse totesitte.

Pirker
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Schulz viittasi oikeutetusti siihen, että järjestäytyneen rikollisuuden on suhteellisen helppo toimia. Järjestäytyneellä rikollisuudella on miltei rajaton määrä rahaa käytettävissään, ja se käyttää sitä ostaakseen uusia viestimiä, joista poliisiviranomaiset voivat tietenkin vain uneksia, ja maksaakseen henkilöstönsä ja kouluttaakseen sitä, sillä on käytettävissään uusin ja parhain logistiikka ja sillä on yksi merkittävä ratkaiseva etu: järjestäytyneen rikollisuuden ei tarvitse noudattaa lakejamme. Kaikki nämä edut ovat johtaneet siihen, että järjestäytynyt rikollisuus on levinnyt laajalle yhteiskuntaamme ja valtioomme, ja se valtaa lopulta yhteiskuntamme.
Olen kuullut asiantuntijoita, jotka toimivat rikollisuuden torjunnan parissa, ja he ovat todenneet, että joka kolmannessa rikoksessa on kyse järjestäytyneestä rikollisuudesta. On siis korkea aika ryhtyä tehokkaisiin toimenpiteisiin! Tämän vuoksi kiitän kaikkia niitä, jotka haluavat edetä tosissaan perusteellisissa, kansalliset edut ylittävissä yhteistyötoimissa Euroopan kansalaisten edun nimissä järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi.
Kiitän erityisesti esittelijöitä, etenkin Cederschiöldiä hänen perusteellisesta mietinnöstään mutta myös Bontempiä ja Orlandoa heidän erittäin tärkeistä mietinnöistään oikeusasian alalla tehtävästä yhteistyöstä. Vaikka olemme jo onnistuneet saavuttamaan tuloksia poliisiviranomaisten yhteistyön alalla - viittaan Europoliin ja Schengenin sopimukseen - yhteistyömme oikeusasiain alalla on vasta alussa. Tällä alalla on otettava käyttöön täydentäviä toimenpiteitä, sillä poliisiviranomaiset tulevat onnistumaan tehtävässään vain, jos niillä on yhteinen lainsäädäntökehys eikä ainoastaan seurannassa vaan luonnollisestikin myös yhteisten rikostunnusmerkistöjen soveltamisessa.
Ryhmäni nimissä katson, että Bontempin ehdottama verkosto, jonka tarkoituksena on saattaa oikeusviranomaiset ja asiantuntijat yhteen, on erittäin hyödyllinen yhteisen tietopohjan luomiseksi, yhteisiin oikeusperinteisiin perehtymiseksi ja lakien yhteensovittamiseen tähtäävien ensimmäisten askeleiden ottamiseksi etenkin uusien rikostunnusmerkistöjen osalta.
On kuitenkin välttämätöntä, että järjestäytyneen rikollisuuden ja sen avunannon alalla määritetään rikostunnusmerkistö. Muutoin emme menesty järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa. Kansanedustajina velvollisuutemme on vaatia alalla kaikkia mahdollisia toimenpiteitä, sillä kansalaiset eivät pidä siitä, että vain rikolliset nauttivat vapaa-alueesta ja että Euroopan vapaa-alue ei lisää itse kansalaisten turvallisuutta. Pyydän tämän vuoksi neuvostoa tarkastelemaan kaikkia näitä kysymyksiä, ja tiedän, että ministeri Fischbachin ja hänen kollegoidensa käsissä tätä kattavaa yhteistyötä on hyvä jatkaa.

Caccavale
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ensiksikin uskon, ettei Euroopassa olisi enää ketään niin hullua, jonka mielestä järjestäynyttä rikollisuutta, mafiaa ei olisi olemassa. Mafia on takuulla olemassa! Se on hyvin voimakas, hyvin järjestäytynyt - nykyään kansainvälinen ja valtioiden rajat ylittävä ilmiö, jonka välineet ovat paljon tehokkaammat kuin Euroopan unionin pienten jäsenmaiden ja sanoisinpa myös Euroopan ulkopuolisten maiden vanhentuneet keinot. Järjestäytynyt rikollisuus on nykyään suuri uhka oikeusvaltiolle, suuri uhka demokratian toimintakyvylle monissa maissa. Se vahingoittaa monien maiden talouden ja tuotannon hermoratoja. Tämän hyökkäyksen kohteina ovat monet uudet demokratiat - rahanpesun, kansainvälisen huumeiden salakuljetuksen, samoin asekaupan kohteina.
Kaikki tämä on nykyään selvä tosiasia, kukaan ei voi olla tietämättä siitä. Siispä on aivan välttämätöntä saada aikaan eurooppalainen oikeusistuinten verkosto, vahva yhteys, tehokkaampi koordinointi niiden välillä, jotka johtavat tämän ilmiön ehkäisyä ja torjuntaa. Kaiken tämän sanottuani - emme voi unohtaa, että aiheellisen vaatimuksen taakse tehokkaammista välineistä voitaisiin piilottaa houkutus, joka turmeltuaan Euroopan - kuten Orlando sanoi - järjestäytyneen rikollisuuden kaltaisilla kielteisillä voimilla voisi tartuttaa Eurooppaa toisen, juridisluonteisen viruksen eli juridiset oikopolut, jotka tarkoittavat poikkeuslakeja - yksilön oikeuksia puolustavien lakien lykkäämistä ja rajoittamista.
Meiltä on pyydetty tasapuolisuutta: hyvä on, mekin haluamme sitä, ja haluamme sitä antamalla täyden yksilöllisen suojan puolustautumisoikeudelle, jota on esimerkiksi suora suhde rikollisen teon ja syytetyn välillä, minkä joku jo aikoo kieltää. Meidän mielestämme on välttämätöntä, että tuomiot annetaan objektiivisen tarkastelun jälkeen eikä pelkästään ilmiantojen perusteella, jotka tehdään vaihtokauppoina paremmista elinolosuhteista. Tämä ei meistä ole tasapuolisuutta. Päinvastoin, taistelu rikollisuutta vastaan tuottaisi vastakkaisia tuloksia: lääke olisi sairautta huonompi, koska osuisimme aseettomiin kansalaisiin valtion voimalla ja jättäisimme sen sijaan todelliset suurrikolliset rankaisematta.

Goerens
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat kollegat. Dublinin Eurooppaneuvoston valtuuttama asiantuntijaryhmä, joka perustettiin tätä varten, on luovuttanut ennätysajassa työnsä, joka on toimintasuunnitelma järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Viidessätoista poliittisessa suuntaviivassa ja kolmessakymmenessä suosituksessa avataan suuri työmaa, jota luonnehtii kiivas työtahti ja jonka pääasiallista sisältöä suuri yleisö ei vielä tunne.
Näin ollen minun on tehtävä seuraavat huomautukset. Ensinnäkin on toimittava siten, että järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevat yhteiset toiminnat, joista ensimmäiset hyväksytään jo ensi kuun alussa, sisällytetään kohtuullisen ajan kuluessa kansalliseen oikeuteen. Europol-yleissopimusten tai esimerkiksi rikollisten luovutusta koskevan yleissopimuksen ratifiointivaihe - tai minusta tuntuu sopivalta puhua ratifioinnin puutteesta - osoittaa perustelluksi tämän kiireellisen vetoomuksen jäsenvaltioille.
Toiseksi, mitä tulee järjestäytyneen rikollisuuden vastaiseen taisteluun ja toteutettaviin keinoihin tällä alalla, on ilmeistä, että joudumme siinä tekemisiin äärimmäisen arkaluontoisen alan kanssa, erityisesti puolustautumisoikeuden kunnioittamisen osalta. On selvää, että liberaaliryhmä, jonka puolesta minulla on kunnia puhua, kiinnittää tähän kysymykseen aivan erityistä huomiota.
Kolmanneksi, parlamentaarisen valvonnan parantaminen, mitä tule kolmanteen pilariin sisältyviin toimivaltuuksiin, jota parlamenttimme on jatkuvasti ja täysin perustellusti vaatinut, on saanut uuden ulottuvuuden neuvoston nykyisellä puheenjohtajakaudella. Tässä yhteydessä haluankin antaa erityisen tunnustuksen sisä- ja oikeusasioita käsittelevän neuvoston nykyiselle puheenjohtajalle Marc Fischbachille, joka on antanut uuden sysäyksen parlamentin osallistumiselle, jota hänen seuraajansa eivät voi, tai - toivon voivani lisätä- halua sivuuttaa.
Neljänneksi, haluan myös antaa erityisen tunnustuksen esittelijöille Cederschiöld, Orlando ja Bontempi siitä, että he ovat ehtineet tehdä töistämme yhteenvedon ajoissa, mikä antaa neuvostolle mahdollisuuden saada siitä vielä oikeaan aikaan virikkeitä.

Mohamed Alí
Arvoisa puhemies, tarkastelemme tänään järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevaa yhteistä toimintasuunnitelmaa, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi Amsterdamissa, sekä useita yhteisen toiminnan projekteja, jotka toteuttavat erilaisia tähän suunnitelmaan sisältyviä suosituksia.
Vaikka tässä keskustelussa onkin puhuttu monista erittäin mielenkiintoisista asioista, haluaisin korostaa eräitä näkökohtia, jotka myös ovat tärkeitä ja joita ei sovi unohtaa, jos pyrimme Euroopan unionin yhtenäiseen ja koordinoituun toimintaan taistelussa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.
Euroopan unionin on ryhdyttävä sisäisiin laajoihin ja koordinoituihin toimiin yksinkertaistaakseen ja nopeuttaakseen kansainvälistä yhteistyötä ja estääkseen sen, että modernit rikollisjärjestöt mukautuvat yhä paremmin Euroopan unionin rangaistusjärjestelmän puutteisiin ja heikkouksiin.
Näissä toimissa unionin on kuitenkin aina huolehdittava siitä, että kunnioitetaan lain, demokratian ja ihmisoikeuksien periaatteita ja ennen kaikkea perusvapauksia, sellaisena kuin Strasbourgissa sijaitseva Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ne tulkitsee.
Tämän varmistamiseksi on välttämätöntä taata se, että erilaisten toimien toteuttamista valvotaan demokraattisesti ja oikeudellisesti. Tässä yhteydessä on hyvä muistaa, että Euroopan unionissa vallitsee demokratian puute näissä asioissa. Esimerkkiä ei tarvitse etsiä kaukaa; Euroopan parlamenttia ei kuultu toimintasuunnitelman osalta, mikä on ristiriidassa perustamissopimuksen määräysten kanssa.
Toisaalta, haluaisin korostaa kokonaisvaltaisen ja yhdenmukaisen sosiaali-, nuoriso- ja koulutuspolitiikan merkitystä järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemisessä.
Toimintasuunnitelman sosiaalinen lähestymistapa jää puutteelliseksi. Rikollisuus lisääntyy varsinkin siellä, missä julkisiin tiloihin kohdistuneita vaurioita ei korjata. Toimintasuunnitelman olisi käsiteltävä sosiaalisia tekijöitä, kuten sosiaaliturvaa, lisääntyvää köyhyyttä, perinteisten sosiaalisten siteiden löystymistä, sekä kaupunkisuunnittelun virheitä - slummialueita ja gettoja, jne. ja kaupungin hallinnon laiminlyöntejä.

Roth
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Haluaisin välttää väärinkäsitykset. Kansainvälinen rikollisuus aiheuttaa tietenkin todellisia vakavia uhkia, joihin on vastattava myös kansainvälisellä poliisiviranomaisten yhteistyöllä. Oikeusvaltioperiaatteen mukainen menettely edellyttää kuitenkin aina tarkkaa tietämystä siitä, mitä järjestäytynyttä rikollisuutta koskeva ilmiö sisältää ja ketä vastaan me toimimme.
Eräs korkean tason viranomainen totesi kerran: " Tiedän, mitä se on, mutta en voi kuvailla sitä tarkkaan." Tämä ei ole kuitenkaan riittävä perusta toiminnalle! Arvosteluni kohdistuukin ennen kaikkea järjestäytyneen rikollisuuden hyvin epätarkkaan määritelmään. Cederschiöldin mietinnössä on kuvattu järjestäytynyttä rikollisuutta ja avunantoa, mutta siinä ei tarkastella yhtä olennaista tunnusmerkkiä ja rakenneosaa nimittäin rikollisuuden tunkeutumista ja hivuttautumista valtion koneistoon.
Epäselvä ja epätarkka määritelmä mahdollistaa kaikkien mahdollisten välineiden käyttöönoton, kun tilanne muuttuu vaaralliseksi. Tällöin ilmaisua " järjestäytynyt rikollisuus" kuitenkin käytetään yleisavaimen tavoin jokaiseen tabuun, jokaisen perusoikeuteen ja samalla heikennetään oikeusturvajärjestelmää. Yksi hyvä esimerkki tästä on Europol, jonka toimintasuunnitelman toimivaltuuksia laajennetaan ilman, että oikeusturva paranee. Minun ei tarvinne ottaa esille demokraattista ja juridista valvontaa tai sitä, että olemme vielä kaukana yhteisen eurooppalaisen syyttäjäviranomaisen perustamisesta.
Torjumme ankarasti asetasapainon logiikan. Valtio ei voi eikä saa käyttää rikollisia menettelyjä tai rikollisia keinoja. Päämäärä ei pyhitä keinoja! Tämä on perusoikeuksien liioittelua, sanovat arvostelijat ja toteavat, että liialliset perusoikeudet ovat haitta ja että demokratiaa on uskallettava vähentää. Demokratia ja perussoikeudet ovat perusta, eikä niistä voida luopua etenkään rikollisuuden torjunnassa.
Kannatan voimakkaasti sitä, mitä rouva Gradin sanoi. Mielestäni toimintasuunnitelmasta puuttuu ennen kaikkea ehkäisevä osa ja syidentutkinta. Syidentutkinnassa on kyse puuttumisesta rikollisuuteen sen syntytasolle eikä niinkään oireiden tohtoroinnista. Sydämelliset kiitokset rouva Gradinille, neuvostolle ja kaikista kiistakysymyksistä huolimatta tai juuri niiden vuoksi sydämellinen kiitos kolmelle esittelijälle, etenkin kollegallemme Orlandolle.

Pradier
Arvoisa puhemies, luulen, että ensinnäkin on todellakin onniteltava yhteisesti kaikkia kolmea esittelijää, rouva Cederschiöldiä, herra Bontempia sekä herra Orlandoa heidän laadukkaasta työstään.
Tämän ehdotukseni yhteiseksi toiminnaksi huono puoli on se, että sillä ei ole sitovaa vaikutusta ja että siinä suositaan mitäänsanomattomien konsensusten aikaansaamista, mitä me kaikki hieman pelkäämme. Hyvä puoli on se, että siinä määrätään pitkän aikavälin tavoitteista, mistä voimme olla tyytyväisiä.
Mietinnöt kärsivät ehkä myös siitä, että ne ovat pääasiassa italialaisten laatimat, sillä Italia on ensimmäisenä ryhtynyt kunnolla käsittelemään kaikkia näitä ongelmia. Olisi kuitenkin ehkä vältettävä tarkastelemasta koko eurooppalaista todellisuutta pelkästään italialaisen näkemyksen perusteella.
Joitakin seikkoja on näissä mietinnöissä käsitelty laajasti, ehkä liikaakin, ja toisia taas liian vähän. Vaikka mietintöjen laatijat käsittelevätkin laaja-alaisesti heroiinin salakuljetusta, tupakkateollisuuteen liittyviä veropetoksia, ihmiskauppaa ja rahanpesua, niin tuhoisaan poliittiseen terrorismiin he sitä vastoin suhtautuvat hyvin varovaisesti, vaikka se on erittäin hyvin järjestäytynyttä. Juuri tämä onkin mietintöjen heikkous: määritelmät ovat liian epämääräisiä, jolloin puolustautumisoikeus ja henkilöiden suojelu voivat joskus joutua uhatuiksi.
Tämä voi koskea joitakin ammatteja hyvin suoraan, esimerkiksi asianajajia ja notaareja. Erityistutkintamenetelmien käsittelyssä on oltava hyvin varovaisia. Lopuksi, Europolin asemaa, vastuuta ja valvontaa on todennäköisesti vielä täsmennettävä.
Bontempin eurooppalaista oikeudellista verkostoa koskeva mietintö saa täyden hyväksyntämme. Muihin mietintöihin suhtaudumme hieman varauksellisemmin edellä mainittujen syiden vuoksi. Mutta kyse on teknisistä toimenpiteistä, joista puuttuu mielestämme poliittista innostusta, jota joudumme ehkä vielä pitkään odottamaan.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänä aamuna järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa ja eurooppalaista oikeudellista yhteistyötä käsittelevistä mietinnöistä.
Ryhmämme mielestä nämä oikeuden harjoittamista, kansalaisvapauksia ja yleistä järjestystä koskevat tärkeät kysymykset kuuluvat pääsääntöisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan, koska oikeuden harjoittaminen on valtioiden oikeus. Kaiken lisäksi, jotta oikeuden harjoittaminen olisi tehokasta ja henkilöiden oikeuksia kunnioittavaa, on sen toteuduttava lähellä kansalaisia. Sen vuoksi oikeusasioista päättäminen jäsenvaltioiden tasolla onkin mielestämme sopivinta. On totta, että rikollisuuden muuttuessa yhä kansainvälisemmäksi järjestäytyneiden verkostojen ja todellisten kansainvälisten rikollisliittojen johdosta, on valtioiden välinen yhteistyö ja sen vahvistaminen välttämätöntä oikeusjärjestyksen ja turvallisuuden takaamiseksi kansalaisille tehokkaalla tavalla. Myös Geneven vetoomuksen tuomarit olivat sitä muuten nimenomaisesti korostaneet.
Meille tänään käsiteltäviksi annetut mietinnöt ovat enimmäkseen hyvin mielenkiintoisia ja laadukkaita. Ne sisältävät ehdotuksia, joita kannattaa tutkia. Emme voi kuitenkaan muuta kuin pahoitella sitä, että näihin mietintöihin vedoten on liian usein ehdotettu oikeusasioiden ja jäsenvaltioiden yleiseen sisäiseen järjestykseen liittyvien kysymysten yhteisöllistämistä. Henkilöiden oikeuksien ja demokratian kannalta se on mielestämme vaarallista. Voimme näet keskustella tästä kysymyksestä. Keskustelun on kuitenkin oltava selkeää ja sen on tapahduttava lähellä kansalaisia.
Eurooppalaisen rikosoikeudellisen järjestyksen luominen ei saa toteutua liian hätäisesti. Se ei voi toteutua ilman, että kuunneltaisiin vakavasti myös kansalaisia, joita nämä kysymykset koskevat. Tässä suhteessa Amsterdamin sopimusluonnoksessa, siihen liitetyn toissijaisuutta koskevan pöytäkirjan verukkeella, vahvistetaan epäsuorasti uudelleen tähän asti ainoastaan oikeuskäytäntöön perustunut periaate, jonka mukaan yhteisön oikeus on etusijalla kaikkeen kansalliseen oikeuteen nähden, mukaan lukien valtiosääntöoikeus..
Mielestämme tästä ongelmasta on keskusteltava Euroopan kansalaisten edessä. Näin ollen syyt, minkä vuoksi emme voi äänestää kaikkien meille tänä aamuna esitettyjen ehdotusten puolesta, liittyvät juuri demokratian toteutumiseen Euroopan yhdentyessä.

Blot
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat. Teknisesti toimintasuunnitelmassa ja Euroopan parlamentin mietinnöissä edistetään taistelua järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. En ole kuitenkaan varma, että tehokasta taistelua todella tullaan käymään, sillä kysymys ei ole ainoastaan tekninen, vaan myös poliittinen, moraalinen ja jopa uskonnollinen.
Selviä ristiriitaisuuksia on olemassa, esimerkiksi siinä, että yhtäältä on olemassa poliittista halua poistaa maiden väliset rajat, mutta toisaalta halutaan taistella järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Mutta juuri länsimaissa vallalla oleva ideologia, joka on löyhä, tasa-arvoisuuteen pyrkivä ja kosmopoliittinen, itse asiassa edistää rikollisuutta. Valtiot ovat usein, kuten tiedämme, myötämielisiä mafiaan nähden, vaikka ne antavat ymmärtää vastustavansa sitä. Tämä ei ole mitään uutta. Historia osoittaa tänään, että vuoden 1945 jälkeen esimerkiksi Italiassa amerikkalaiset olivat helpottaneet mafian paluuta.
Filosofi Hegel on kirjoittanut: "Kun ihminen hylkää Jumalan ja pitää itseään täysin suvereenina, hän luo sellaiset moraaliset olosuhteet, joissa muita ihmisiä ei enää kunnioiteta." Epäilemättä tämän filosofisen ajattelutavan yleistyminen selittää nykyään järjestäytyneen rikollisuuden kasvun.
Jos vallan nykyistä luonnetta ei arvostella, niin niitä mafioita, joihin jotkin poliittiset koneistot tai jopa valtion koneistot suhtautuvat myötämielisesti, ei koskaan todella kukisteta, vaikka päinvastaista väitetään.

Elliott
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että koko tämä tänä aamuna käsiteltävä kysymys osoittaa, miten vähän Euroopan unioni on edistynyt lainsäädännössä ja sisäpolitiikassa verrattuna niihin suuriin harppauksiin, joita olemme ottaneet joillain muilla alueilla, kuten talous- ja rahoitusaloilla ja monilla muilla elämän alueilla. On käymässä yhä selvemmäksi, miten tärkeää on, että ratkaisemme useat näistä kysymyksistä. Ratkaistavana on esimerkiksi kysymys siitä, kuka on sellaisten lasten huoltaja, joiden vanhemmat ovat eri jäsenvaltioiden kansalaisia. On kysymys rikollisten luovuttamisesta. On kysymys oikeusrangaistuksien yhtenäistämisestä, joka synnyttää huomattavia ongelmia. On kysymys takuujärjestelyistä ja monista muista asioista. Nämä asiat on ratkaistava kiireesti, ja toivon todella, että ensi vuoden alussa alkava Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuus auttaa kehittymistä tällä alueella.
Olen huolestunut niiden ihmisten ahdingosta, jotka on pidätetty ja joita pidetään vangittuina oikeudenkäyntiä odottamassa maissa, jonka kansalaisia he eivät ole, ja joita pidetään vangittuna usein erittäin pitkän aikaa pelkkien teknisten ongelmien vuoksi eli asiakirjojen kääntämisen ja yksittäisten jäsenvaltioiden erilaisten oikeudenkäyntimenettelyjen vuoksi. Heitä täytyy tietenkin rangaista, jos he ovat syyllisiä, mutta heidän ei pitäisi olla huonommassa asemassa kuin he olisivat omassa maassaan.
Jos sallitte, siirryn Europoliin - jolla on elintärkeitä tehtäviä joita meidän täytyy tukea - on hyvin tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot ratifioivat sopimuksen mahdollisimman pian, jotta voimme edistyä asiassa. Järjestäytyneillä kansainvälisillä rikollisjärjestöillä on luontainen etu: ne eivät juuri kiinnitä huomiota rajoihin, toissijaisuuteen, kansallisiin oikeudellisiin eroihin jne. Ne toimivat vapaasti, ja jäsenvaltioiden lakia valvovien viranomaisten kädet on sidottu aivan liian usein. Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa kuulimme muutama kuukausi sitten muutamaa italialaista syyttäjää, jotka olivat mukana Italian korruptio-oikeudenkäynneissä. He mainitsivat, että saadakseen jäsenvaltioilta tietoa tutkimistaan asioista heidän täytyi joskus kirjoittaa kymmeniä kirjeitä ja odottaa kuukausia tai jopa vuosia, ennen kuin he saivat vastauksen. Voitteko te kuvitella, että jokin kansainvälisen rikollisjärjestön johtaja odottaisi vuoden tai kirjoittaisi 26 kirjettä saadakseen vastauksen joltain kätyriltään? Luulen, että kätyrin päivät olisivat pian luetut, jos hän ei vastaisi ensimmäiseen kirjeeseen! Meidän täytyy varmistaa, että meidän lainvalvontamenettelymme ja järjestelymme voivat kilpailla tehokkaasti niiden kansainvälisten rikollisten rakenteiden kanssa, joita nykyään on olemassa.
Minun täytyy kuitenkin sanoa, että en voinut tukea Europolin toimivallan laajentamista kansainväliset toimet mukaan lukien ja tuen niitä, sitten kun meillä on asianmukaiset rakenteet sen toimien demokraattiseen ja poliittiseen julkisuuteen - niitä ei selvästikään ole tällä hetkellä. Meillä täytyy myös olla järjestelmä, jonka avulla jäsenvaltioiden Europolin toimista tekemiä valituksia tutkitaan itsenäisen poliisia koskevia valituksia käsittelevän elimen toimesta. Tällaisen itsenäisen poliisia koskevia valituksia käsittelevän elimen toiminnan ei pitäisi olla yhtään tehottomampaa kuin jäsenvaltioiden vastaavien elinten; toivottavasti se on tehokkaampaa.
Lopuksi haluaisin sanoa, että tämän parlamentin Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolueen jäsenet voivat tukea kaikkia näitä mietintöjä, paitsi yksittäisenä poikkeuksena olevaa herra Orlandon toista mietintöä, jota meidän täytyy vastustaa. Meillä on joitain ongelmia suunnitellun komission suuremman toimialan osalta ja tästä aiheutuva oikeustilanne synnyttää myös komplikaatioita Yhdistyneen kuningaskunnan osalta. Siinä on ongelmia, joita täytyy tutkia.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, olemme kulkeneet pitkän matkan sen jälkeen, kun vuonna 1957 alkaneen Euroopan yhdentymisprosessin päämääräksi julistettiin entistä läheisempi liitto Euroopan kansalaisten välillä. Olemme kulkeneet pitkän matkan ja tänään meillä on etuoikeus saada keskuuteemme poikkeuksellinen todistaja, ministeri Fischbach, joka edustaa neuvoston puheenjohtajistoa - tähän ei neuvoston puheenjohtajisto valitettavasti ole meitä totuttanut tärkeistä asioista keskusteltaessa - voi tänään todistaa meille pitkästä - lyhyestä iästään huolimatta - Trevissä saamastaan kokemuksesta.
Olemme kulkeneet pitkän matkan tuon alkuhetken jälkeen, jolloin päämääräksi asetettiin Euroopan kansojen yhdistyminen. Amsterdamin sopimuksessa asetettu nykyinen päämäärä on saavuttaa vapaa, turvallinen ja oikeudellinen alue. Tämä vapaa alue merkitsee käytännössä - kuten useat kollegat ovat jo sanoneet ennen minua - ennemminkin tavaroiden ja palveluiden kuin henkilöiden vapaata liikkuvuutta. Henkilöiden vapaa liikkuvuus merkitsee osittain myös rikollisten vapaata liikkuvuutta, eikä vielä ole otettu käyttöön riittäviä toimia tämän rikollisten vapaan liikkuvuuden estämiseksi, vaikka niin pitäisi tehdä.
Tämän vuoksi pidän erittäin myönteisenä perustamissopimuksen 29, 30 ja 31 artiklan uutta muotoa, toisin sanoen vanhojen K.1, K.2 ja K.3 artiklan sisällön muokkaamista, koska niissä määritellään periaate vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisesta. Lisäksi voimme ajatella seuraavalla tavalla: nyt, kun olemme saavuttaneet paljon talouden alalla, pääsemme Euroopan rakentamisen ydinluuhun, joka on kova luu järsittäväksi, koska se muodostuu arvoista. Emme voi edetä enää - kuten herra Bontempi jo sanoi ja kuten herra Orlando korosti - sopimatta arvoihin liittyvistä kysymyksistä koska ne vaikuttavat kansalaisten perusoikeuksiin. Meidän on tiedettävä millaista järjestäytynyt rikollisuus on ja, kuten herra Pradier erittäin hyvin korosti, järjestäytyneen rikollisuuden torjunta on mukautettava nykyisiin olosuhteisiin, koska enää se ei tarkoita ainoastaan taloudellisista, vaan myös poliittisista syistä johtuvaa järjestäytynyttä rikollisuutta, toisin sanoen, terrorismia.
Näin ollen näissä neljässä yhteisessä toiminnassa, joita esitetään - rouva Cederschiöldin loistavan mietinnön lisäksi, jossa toimintasuunnitelma jää tässä suhteessa valitettavasti melko epämääräiseksi - Luxemburgin puheenjohtajakaudella on rohkeasti menty Maastrichtin sopimuksen vielä voimassa olevaa lainsäädännön kapeaa kehystä pidemmälle ja käytetty sitä, mikä tulee myöhemmin kuulumaan Amsterdamin sopimukseen. Kyse ei ole ehdottomasta "yhteisöllistämisestä" vaan siitä, että saadaan aikaan keskustelua siitä, mitä nuo arvot ovat ja sen jälkeen siitä, miten tätä Euroopan kansan suurta vitsausta voitaisiin ehkäistä.

Schaeffner
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin huomauttaa, että kerrankin neuvosto on kuullut parlamenttia kolmanteen pilariin kuuluvissa asioissa, mistä olen tyytyväinen.
Järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan toimintasuunnitelman osalta emme voi kuin hyväksyä pyrkimykset yhteensovittaa ja yhtenäistää yhteisön toimia sekä vahvistaa yhteistyötä poliisi-, oikeus- ja tulliasioissa.
Jäsenvaltioiden lain noudattamista valvovien viranomaisten välisten suorien yhteyksien kehittämistä olisi tietenkin edistettävä yhteisen oikeudellisen alueen luomisen ensivaiheissa. On kuitenkin tärkeää säilyttää Europolin kanssa työskentelevien kansallisten poliisiyksikköjen tietokanavat tietojen pirstaloitumisen estämiseksi.
Olisi täsmennettävä myös, mitä vaaditulla oikeudellisen valvonnan keskusjärjestelmällä tarkoitetaan. Ei pidä unohtaa, että Europol tarkoittaa ennen kaikkea poliisien välistä yhteistyötä. Olemme kuitenkin samaa mieltä siitä, että erityistutkintamenetelmiä olisi yhdenmukaistettava.
Enemmistö ryhmäni jäsenistä ei sitä vastoin ole todellakaan samaa mieltä vihreiden ryhmän esittämästä ajatuksesta, joka sisältyy heidän jättämäänsä tarkistukseen 14. Huumeiden myynnin laillistaminen ei varmasti olisi riittävä toimenpide huumekaupan tekemiseksi täysin kannattamattomaksi rikollisjärjestöille. Tupakkaa ja alkoholiahan myydään vapaasti ja mikä on tulos! Jos tällainen tarkistus hyväksyttäisiin, emme voisi muuta kuin pidättäytyä koko tämän mietinnön äänestämisestä.
Sen sijaan, pelkäämme herra Bontempin tavoin, että järjestäytyneen rikollisuuden ja lahjonnan väliset suhteet merkitsevät vaaraa oikeusvaltiolle ja demokraattisten toimielinten vakaudelle.
Olemme tyytyväisiä voidessamme todeta, että on tunnustettu se poliittinen merkitys, mikä keskusteluilla oikeudellisesta yhteistyöstä on, sekä sellaisten Euroopan välineiden kehittämisen tärkeys, joiden avulla tutkijat voisivat luoda suorat yhteydet muiden maiden kollegoihinsa, jotka työskentelevät järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvien kysymysten parissa. Kannatamme näitä alustavia pyrkimyksiä käytännön välineiden kehittämiseksi kansainvälisen oikeudellisen yhteistyön tehokkuuden parantamiseksi.
Sen sijaan, tärkein ehdotus, joka sisältyy Orlandon mietintöön kansainvälisistä sitoumuksista järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, koskee sitä keskeistä osaa, joka olisi annettava komissiolle väliaikaisarvioinnin prosessissa, osaa, jonka neuvosto uskoi jäsenvaltioille. Ryhmämme ei voi sitä hyväksyä, joten pidättäydymme koko mietinnön hyväksymisestä, jos tämä toimenpide hyväksytään.

Thors
Arvoisa puhemies! Järjestäytyneen rikollisuuden torjunta on nykyisin korkealla poliittisessa päiväjärjestyksessä Euroopassa. On hyvä, että me keskitämme voimamme sellaiseen rajat ylittävän rikollisuuden torjuntaan, josta yksittäiset maat eivät selviydy. Mutta aina kun Euroopassa toteutetaan voimakkaita toimia, on olemassa ylilyöntien vaara. Se koskee myös tätä ehdotusta tiettyihin järjestöihin osallistumisen kriminalisoinnista. Vaikka toiminta lisääntyy, täytyy meidän aina pitää huolta siitä, että on oikeus tehokkaaseen puolustukseen eli että pidetään syyttömänä, kunnes toisin todistetaan, ja että vastataan vain siitä, mikä on todistettavasti tehty tarkoituksellisesti. Siksi meidän ryhmämme aikoo tukea ARE-ryhmän muutosehdotusta numero 18.
Me tahdomme korostaa oikeusvaltioperiaatetta. Euroopan unioni haluaa, että unionin jäsenyyttä hakevat maat kunnioittaisivat tätä periaatetta. Silloin me emme myöskään itse saa unohtaa sitä; siinä tapauksessa olisimme todella huonoja oppimestareita. Yksi osa oikeusvaltioperiaatetta on myös oikeudellisuusperiaate rikosoikeudessa, että ne rangaistukset, joita määrätään, ovat täsmällisiä ja että niistä käy ilmi, millaisissa tilanteissa katsotaan, että niin paheksuttava teko on tehty, että siitä voidaan määrätä rangaistus.
Luettelo siitä, mikä toiminta on rikollista, ei esimerkiksi ole tyhjentävä ehdotuksessa yhteiseksi toiminnaksi ja siksi se ei täytä oikeusvaltioperiaatteen vaatimuksia. Kysyn itseltäni myös sitä, ettemmekö venytä rikosoikeudellista vastuuta liian pitkälle valiokunnan tarkistusehdotuksessa 12, joka tarkoittaa sitä, että henkilöitä voidaan rangaista, jos he ovat osallistuneet tietyntyyppisen järjestön toimintaan, vaikka he eivät olisikaan pitkäaikaisesti tai syvällisesti kuuluneet järjestön rakenteeseen. Jos me vertaamme olemassa oleviin ehdotuksiin esimerkiksi sitä, että tämä rangaistavuus koskisi henkilöitä, jotka ovat osallistuneet esimerkiksi tietokoneen avulla tapahtuvaan rikolliseen toimintaan, voi kriminalisoinnista tulla liian vahva.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, yhteisessä toimintaohjelmassa ja neljässä, viidessä mietinnössä on esitetty eräissä kohdissa mielenkiintoisia ajatuksia ja ehdotuksia, mutta niitä yhdistää kaikkia sama pohja ja sama logiikka. Ne kohtaavat ongelman nimeltä " järjestäytynyt rikollisuus" kansallisella ja yhteisön tasolla yksipuolisesti , käyttämällä metodologisesti, filosofisesti ja käytännössä lähtökohtanaan vain kontrollia .
Herra puhemies, minusta tämä on aivan turhanpäiväistä. Tämän metodologian avulla on jo kymmeniä vuosia yritetty hoitaa tätä asiaa, mutta järjestäytynyt rikollisuus on kehittynyt ja ongelma kasvanut valtavasti sinä aikana, kun olemme keskustelleet täällä. Ongelma on siis se, että asiaa pitää tutkia yhdessä toisen seikan kanssa, ja pantava painoa ennaltaehkäisylle. Meidän on siis nähtävä, että järjestäytyneen rikollisuuden kasvualusta on valtioidemme taloudellisessa, sosiaalisessa ja poliittisessa toiminnassa. Siinä se syntyy, varttuu, ja kasvaa valtavaksi niin kansallisella kuin yhteisönkin tasolla. Meidän ei tule unohtaa tätä. Tältä perustalta ongelmaa on tutkittava. Emme myöskään saa unohtaa, että tämä ongelma on yhteydessä poliisi-, tuomiovalta- ja hallintoviranomaisiin, sekä vielä poliittisiin hallituksiin ja johtajiin. Älkäämme unohtako, mikä voima on huumekaupalla, aseiden salakuljetuksella ja siirtolaisuudella eli nykyajan orjuudella.
Herra puhemies, me uskomme näiden kahden metodin yhdistämiseen. On oltava välitöntä ennaltaehkäisyä ja tietenkin riittävää kontrollia, mutta sitä on käytettävä varovaisesti. Sillä pelkään, että ehdottamanne laajennukset voivat olla tekosyy vapaiden vangitsemiseen ja syy luoda harvojen eduille linnake, jossa on vallalla keinottelijoiden vähemmistöhallitus.

Gahrton
Arvoisa puhemies! Kansainvälisen rikollisuuden torjuntaa varten on olemassa Interpol. Siksi on aika merkillistä, ettei Cederschiöldin mietinnössä sanallakaan mainita Interpolia. Valitettavasti saan sen vaikutelman, että entinen Interpolin puheenjohtaja ja myös entinen Ruotsin poliisin päällikkö Carl Persson oli oikeassa sanoessaan taannoin julkisesti, että EU: n panostukset kansainvälisen rikollisuuden torjunnassa ovat osittain tarpeetonta päällekkäistyötä.
Cederschiöldin mietinnössä vaaditaan muun muassa keskitettyä yhdenmukaistettua rikoslainsäädäntöä eli sentyyppistä keskusjohtoista valtiota, jonka jo luultiin jääneen historian romukoppaan. Niin ei rakenneta edes liittovaltiota - ei USA: ssakaan rikoslainsäädäntö ole täysin yhdenmukaista.
Luonnollisesti mietinnössä on joukko hyviä ehdotuksia, joita aiomme tukea. Aiomme kuitenkin äänestää Cederschiöldin mietintöä vastaan lopullisessa äänestyksessä, koska kannatamme tiukkaa taistelua kansainvälistä rikollisuutta vastaan, vahvaa Interpol-yhteistyötä. Me emme kuitenkaan halua myötävaikuttaa siihen, että EU: sta tehdään keskusjohtoinen poliisivaltio.

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että Orlando hyvillä perusteluillaan nykyaikaistamisesta ja uusiin olosuhteisiin sopeutumisesta ehdottaa meidän oikeuksiemme laillisen perustan kieltämistä. Kun kaikki meidän kansalliset järjestelymme itse asiassa tunnustavat rikollisjärjestön jäsenyyden rikokseksi, Orlando ehdottaa toimimista tämän rikoksen tunnustamiseksi ilman, että mitään rikosta ei enää olisikaan. Tämä avaa ovet noitavainoille, tämä tarkoittaa oikeusjärjestelmän - Italian aivan onnettoman oikeusjärjestelmän - eurooppalaistamista. Meidän järjestelmämme on vienyt kymmenet tuhannet viattomat ihmiset vankilöihin moniksi kuukausiksi, jopa vuosiksi.
Tämä on lain väärinkäyttöä, tämä on peronismia, tämä olisi onnettomuus Euroopalle. Meidän ryhmämme ei voi selvästikään äänestää tämän mietinnön puolesta, jossa ehdotetaan erittäin mukavaa tapaa poistaa todellinen ongelma, eli huumeet ja huumekauppa - niiden osuus on nykyään 80 % järjestäytyneen rikollisuuden liiketoimista. Vaadimme siis kollegoiden huomion tarpeeseen laillistaa välittömästi tämä liiketoiminta, jotta voimme lakkauttaa 80 % mafian tuloista.
Haluaisin myös pyytää Orlandoa ilmiantamaan minut rikollisjärjestön jäsenyyden perusteella. Yhdessä Marco Pannellan ja muiden puolueeni edustajien kanssa olen viime viikkoina jaellut hasista Rooman kaduilla. Olen tehnyt sen julkisesti - ja tulen vastakin tekemään - ja meitä on monta jakajaa, koska tämä on nykyään todellinen ongelma. Laillistetaan kaikkien huumeiden kauppa, tuotanto ja jakelu.

Schmid
Arvoisa puhemies! On hyvä, että keskustelemme tänään perusteellisesti järjestäytyneestä rikollisuudesta, ja meidän on tehtävä näin useammin. Tähän liittyy myös se, että rikosten suunnittelijoiden omien toimien analyyttinen harkintakyky on suurempi kuin muutamien, jotka pitävät tästä aiheesta juhlavia puheita täällä parlamentissa.
Keskustelulle on tärkeää myös se, että sovimme siitä, mitä järjestäytyneellä rikollisuudella tarkoitetaan. Haluaisin selventää tätä esimerkillä. Jossain suurkaupungissa tehdyn taskuvarkauden taustalla voi olla kaksi syytä. Ensinnäkin kyse voi olla huumeista riippuvan henkilön yksittäisestä teosta, jolla hän haluaa saada rahaa huumeiden ostoon. Tämä ei ole järjestäytynyttä rikollisuutta. Kyse voi kuitenkin olla myös paikan päälle lentäneestä ammattirikollisten ryhmästä, joka käy järjestelmällisesti läpi koko kaupungin, varastaa luottokortteja ja joka istuu jo illalla Atlantin ylittävässä lentokoneessa, samalla kun kuriirit vievät nämä luottokortit muihin maanosiin käytettäväksi. Tästä voi ansaita noin 25 000 ecua. Varastettu tavara muutetaan rahaksi käyttämällä varastetun tavaran rikollisjärjestöä, raha kootaan yhteen ja tuodaan tavanomaiseen kansantalouden kiertokulkuun käyttämällä rahanpesutekniikoita. Tämä on järjestäytynyttä rikollisuutta, ja tämä ero on otettava huomioon.
Keskustelua varten meidän on myös tehtävä itsellemme selväksi, että niin kutsutun normaaliyhteiskunnan ja järjestäytyneen rikollisuuden välillä on yhtymäkohtia. Mitä tarkoitan tällä? Sitä, että rahanpesun torjunnan tekee vaikeaksi se, että rahanpesun torjunnassa käytetyt tekniikat eivät eroa mitenkään siitä, mitä veronkiertäjät tekevät halutessaan pestä pimeää rahaa. Tämän vuoksi politiikassa on myös suojelukaarti, johon kuuluu henkilöitä, jotka estävät lainsäädännön tiukentamisen asiakaskuntansa etujen vuoksi. Näille ihmisille pankkisalaisuus on tärkeämpi kuin rippisalaisuus, vaikka he käyvät sunnuntaisin kirkossa.
Tälle keskustelulle on tärkeää myös se, että tiedämme puutteet. Yksi selvä puute, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on se, että huipputekniikkaa käyttävää rikollisuutta ja uusien teknologioiden käyttöä järjestäytyneessä rikollisuudessa tutkiva ryhmä on perustettu vasta nyt. Missä maailmoissa ministerit ovat tähän asti eläneet? Koska järjestäytyneellä rikollisuudella on käytettävissään paljon rahaa ja koska se on kehittänyt yritysrakenteen, on täysin selvää, että nämä järjestöt voivat ostaa asiantuntijoita ja insinöörejä kuten myös uusia teknologioita. Juuri näin ne myös tekevät! Ne ovat toimineet näin jo vuosien ajan! On korkea aika, että alamme pohtia, miten tietyt teknologiat voidaan tehdä turvallisemmiksi väärinkäytön estämiseksi. Tämän keskustelun on vastattava keskustelua, jonka kävimme niin kutsutuista dual use -tavaroista asevarustelun alalla. Nämä ovat tavaroita, joita voidaan käyttää eri tarkoituksiin ja joiden pysyvyydestä meidän on tämän vuoksi huolehdittava.
Mainitsen kaksi esimerkkiä: laitteita, joita tarvitaan luottokorttien väärentämiseen, voidaan ostaa vapaasti markkinoilta ilman erikoislupia. Kukaan ei valvo, mihin näitä laitteita käytetään. Valvomme hyvin tarkasti, että kukaan ei saa käsiinsä paperia, jolla voidaan painaa rahaa, mutta kukaan ei valvo tätä muovirahan osalta. Tämä on suuri epäkohta! Toinen esimerkki: komissio on esittänyt ehdotuksen, miten salaus hoidetaan. Taloutta ei haluta rajoittaa. Lukiessani tätä asiakirjaa minun on todettava, että taloudelliset näkökannat ovat vallanneet täysin komission ja turvallisuusnäkökohdat ovat jääneet taka-alalle. Meidän ei tule sallia tätä.

Amadeo
Arvoisa puhemies, puhuessamme ihmisistä, pedofilia ja lasten hyväksikäyttö, aseiden ja huumeiden salakuljetus, lahjonta, rahanpesu, petokset kuuluvat meidän päiviemme yhteiskuntaan, joka on kadottanut korkeammat arvot, ja kuolee - kuten Paul Valéry sanoi - kun sen tunteet kuolevat, ne samat periaatteet, jotka olivat yhteiskunnallisen elämän perusta - ihmisten väliset suhteet. Yhteinen puuttuminen asiaan on välttämätöntä ja kiireellistä, ja se viitoittaa suuntaa velvoitteillemme kolmannen vuosituhannen tuomissa haasteissa.
On luotava vakaa ja voimakas perusta taistelulle mitä ikävimpiä, ajankohtaisia, orjuuden kaltaisia ilmiöitä vastaan - häikäilemätöntä maailmanlaajuista järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, joka nykyään yrittää tuoda Eurooppaan valtavien muuttovirtojen mukana onnettomia ihmisiä, jotka on huiputettu kotiinlähettämisen uhalla peliin. Pedofilia ja lasten hyväksikäyttö heijastavat surullista todellisuutta, jossa heikoimmat ja eniten suojelun tarpeessa olevat ryhmät joutuvat epäinhimillisten viettien kohteiksi.
Lopultakin yritämme siirtyä suurista puheista tekoihin ja unioni pyrkii saamaan kirjalliseen muotoon poliisien yhteistyöjärjestelmän ja saamaan rikosoikeuden alalla aikaan yhteisen politiikan. Valitettavasti se tekee niin - tai ainakin yrittää - ennen kuin se on ottanut parlamentin mukaan ja onnistunut löytämään sopivan vaihtoehdon hallitusten väliselle yhteistyön, joka meidän mielestämme on jo kulutettu loppuun, ja jäsenmaissa voimassa oleville rikoslainsäädäntöjen yhteensovittamisen, missä on vielä vielä tekemistä, väliltä.
Järjestäytynyt rikollisuus edustaa todellista vastavoimaa. Jotta se voitaisiin kitkeä tehokkaasti, on välttämätöntä valmistella kaikkien hyväksymä, tehokas, yhteinen normijärjestelmä ja oikeuslaitosten välinen yhteistyö, joka muuttuisi hallitusten välisestä asiasta yhteisön tehtäväksi ja jossa otettaisiin käyttöön tehokkaat rangaistukset. Niihin sisältyisi rikosoikeudellinen vastuu, siis pidätys ja luovutus. Näin käynnistäisimme taistelujärjestelmän, joka voi olla sitä tehokkaampi mitä enemmän se perustuu ehdottomaan, meidän päiviemme vaatimuksiin mukautettuun arvojärjestelmään.

De Esteban Martín
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, ensimmäiseksi minäkin haluan onnitella mietintöjen esittelijöitä. Kuten tässä keskustelussa on jo todettu, tavaroiden, pääoman, henkilöiden, palveluiden ja teknologisten innovaatioiden vapaata liikkuvuutta hyväksi käyttävän järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan vaikeus on kaikille tuttu asia.
Minun mielestäni on aika hylätä perinteiset rikollisuuden torjunnan mallit, jotka perustuvat vanhanaikaisiin käsityksiin ylittämättömistä rajoista, ja käyttää metodeja, jotka pohjautuvat kansalliset rajat ylittävään läheiseen yhteistyöhön oikeus-, poliisi- ja tulliasioissa.
Meidän ei pidä unohtaa, että Euroopan kansalaisille on erityisen tärkeää se, että heidän julkinen ja yksityinen turvallisuutensa taataan. Sen vuoksi vastuu järjestäytyneen rikollisuuden vastaisesta toiminnasta on mielestäni Euroopan unionilla, jonka pitäisi vahvistaa yhteistyötä poliisi- ja oikeusasioissa. Näin asia ilmaistaan toimintasuunnitelman poliittisissa suuntaviivoissa, jonka lisäksi mainitaan myös tarve parantaa jo käyttöön otettuja toimia, erityisesti niitä, jotka liittyvät rikollisten karkottamiseen, sekä tarve suosia ennaltaehkäiseviä keinoja.
Olen samaa mieltä esittelijä rouva Cederschiöldin kanssa siitä, että on tarpeen kehittää ja tehostaa tiedotuskampanjoita rikollisjärjestöjen toiminnan vaikutuksista ja aivan erityisesti edistää tehokkaita toimia, joilla voidaan torjua järjestäytyneen rikollisuuden tukemista suosivia olosuhteita.
Olen kuitenkin syvästi harmissani siitä, että, kuten kollegani rouva Palacio Vallelersundikin jo korosti aiemmin, toimintasuunnitelmasta puuttuu selkeä järjestäytyneen rikollisuuden määritelmä.
Meidän on muistettava, että järjestäytynyt rikollisuus pitää sisällään monenlaisia rikollisia. Minun mielestäni järjestäytyneen rikollisuuden täydellisen määritelmään - noudattaen sitä, mitä määrätään Amsterdamin sopimuksen K.3 artiklan e alakohdassa - pitäisi sisältyä rikosten ja rangaistusten elementit järjestäytyneessä rikollisuudessa, terrorismissa ja huumekaupassa.
Järjestäytyneet rikolliset tekevät vakavia rikoksia, he ovat vaarallisia rikollisia, jotka vahingoittavat demokraattisia instituutioita ja lisäävät turvattomuuden tunnetta kansalaisten keskuudessa. Järjestäytyneessä rikollisuudessa ei ole kyse vain "rikollisista kauppiaista" . Sen päämäärä ei ole vain voitonhimo ja tiettyjen taloudellisten etujen tavoittelu, vaan väkivalta, johon valitettavasti kuuluu terrorismi.
Lopuksi, pidän tätä keskustelua kuitenkin yleisesti ottaen tärkeänä askeleena ja tärkeänä poliittisena merkkinä ja korostan sitä, että Euroopan kansalaiset tarvitsevat vastauksen toiveeseensa tehokkaasta oikeudesta ja sen vuoksi meidän on annettava yleiselle mielipiteelle corpus juris (lakikokoelma), joka tarjoaa tehokkaan ratkaisun järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen yhteistyön ongelmiin. Hyvät jäsenet, tässä yhteisessä toiminnassa olemme mielestäni ottaneet tärkeän askeleen, vaikka järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa on vielä pitkä tie kuljettavana.

Andrews
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijää ja sanoa, että parlamentin oli jo aika keskustella asiasta, mutta mitä enemmän me keskustelemme, sitä vähemmän me näytämme tekevän mitään tämänkaltaisissa kysymyksissä.
Koko Euroopan unioniin ulottuvalla rikollisjärjestöllä on suunnattoman palvon varoja - varoja, jotka ovat kuvaamattoman suuret jopa Euroopan unionin talousarvioon verrattuna. He käyttävät niitä lahjontaan ja korruptioon ja huumeiden ja pestyn rahan vapaaseen kierrättämiseen ympäri yhteisöä.
Omassa vaalipiirissäni ei muutama vuosi sitten ollut mitään tahtoa ratkaista huumeongelmaa, joka vallitsi osissa keskikaupungin vaalipiiriä. Irlannin hallitus on vasta äskettäin ruvennut vastustamaan huumeparoneita. Ennen sitä ihmiset pitivät katujen puolta. Ihmiset tiesivät, ketkä välittivät huumeita. He tiesivät, ketkä pesevät rahaa. He tiesivät tarkalleen, mitä tapahtui, mutta asialle ei näytetty tekevän mitään.
Hallitus on nyt ottanut käyttöön rikollisia varoja käsittelevän viraston. Sen avulla se on takavarikoinut omaisuutta ja jäädyttänyt ympäri Euroopan unionia sijaitsevia pankkitilejä, jotka kuuluvat Irlannin rikollisjärjestölle. Valitettavasti asiassa on myös toinen puoli, todistajiensuojeluohjelma. Eräät suurimmista rikollisista toimivat todistajina ja heille annetaan nyt hyvin hellämielisiä tuomioita.
Todistajiensuojeluohjelmalla on hyvät ja huonot puolensa. Suoraan sanottuna se ei mielestäni ole kovin oikeudenmukainen järjestelmä, sillä osa suurimmista rikollisista vapautetaan. Neljälle tai viidelle suurrikolliselle annetaan lieviä tuomioita, jotta yksi saadaan tuomittua. Meidän täytyy tutkia tuota erityistä lainsäädännön piirrettä.

Formentini
Arvoisa puhemies, järjestäytyneellä rikollisuudella on valtava kyky sopeutua eri tilanteisiin lisätäkseen omia liiketoimiaan. Tällä hetkellä yksi sen tuottoisimmista liiketoimista on ihmiskauppa, joka toisaalta vahvistaa tämän rikollisten toiminnan verkostoa ja toisaalta ilmeisestikin on myös huomattavien voittojen lähde.
Heikko lenkki on nykyään Italia, jonka rannikot ovat joutuneet ennen näkemättömän maihinnousun kohteiksi. Päästän tässä parlamentissa hätähuudon, koska Italian hallitus yrittää vähätellä tilannetta lähettäen omat ministerinsä matkaan kertomaan kaiken olevan kunnossa tullakseen hyväksytyksi Schengenin sopimukseen. Tämä ei vastaa totuutta: tilanne on hallitsematon ja hoitamaton, ja yhä enemmän Italian valtio vastaa siihen antamalla suullisia vakuutuksia, mutta etenemällä tuntuvilla toimilla, kuten laeilla, jotka todellisuudessa suosivat ihmisten laitonta maahantuloa Italian alueelle. Italian kautta nämä epätoivoiset ihmisjoukot - eivätkä vain epätoivoiset vaan myös rikollisten pelinappulat - tunkeutuvat kaikkialle Eurooppaan, ensin Pohjois-Italiaan ja sieltä koko Eurooppaan.
Tarvitaan siis huomattavaa valvontaa, ja kehotankin parlamenttia tekemään kaikkensa tämän ilmiön vastustamiseksi.

D'Ancona
Arvoisa puhemies, järjestäytyneen rikollisuuden torjunta on aihe, josta kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta, jonka puheenjohtaja olen, on laatinut sarjan päätöslauselmia. Olemme aina hyvin kriittisiä, mutta tänä aamuna haluan onnitella kollegoitani, jotka ovat niin lyhyessä ajassa toimineet niin kollegiaalisesti yhteistyössä. Haluan myös onnitella komissaari Anita Gradinia ja neuvoston puheenjohtaja Fischbachia, koska mielestäni täällä tänään saatetaan päätökseen hyvä yhteistyö. Toivon myös, että teille on siitä hyötyä. Olen ymmärtänyt sekä rouva komissaarin että herra ministerin toimista, että heidän toimillaan on myös seurauksia, parlamentin kuuleminen.
Siksi en haluakaan oikeastaan puuttua kaikkeen siihen, mitä kyseisissä päätöslauselmissa esitetään, sillä sen he ovat itse jo parhaiten tehneet. Haluankin puuttua oikeastaan vain pariin asiaan.
Ensi sijassa on torjuttava järjestäytynyttä rikollisuutta, ei vain paperilla, vaan kovassa yhteiskunnallisessa todellisuudessa. Siksi odottelemme nyt, mitä kaikille hyville ehdotuksille tapahtuu, sekä neuvoston, komission että omille ehdotuksillemme.
Ja sitten vielä kaksi huomautusta. Ensinnäkin seuraava: Bontempi käsitteli asiaa jo laajasti, mutta haluan vielä kerran viitata siihen, koska se on niin vaikea - tämä on helposti sanottu, mutta vaikeammin tehty - nimittäin se, että kaikissa toimissamme rikollisuuden torjumiseksi emme tietenkään saa unohtaa huolehtia parhaasta mahdollisesta itsesuojelusta, mahdollisimman vastuullisella tavalla. Euroopasta ei saa tulla poliisivaltiota, poliisi-Eurooppaa, jossa henkilökohtaiset vapaudet ja yksilöllinen suojelu uhrataan yhteisen pelon takia. Tätä asiaa meidän on vielä harkittava.
Toinen huomautukseni koskee pientä ja häilyvää marginaalia järjestäytyneen rikollisuuden ja rikollisen liiketoiminnan välillä. Niiden välillä on siteitä. Mafian soluttautumista kunnollisten politikkojen, liikemiesten ja muiden kunniallisten kansalaisten joukkoa, mutta myös toisin päin. Liikemiehiä ja poliitikkoja, joilla on, kuten kaikki tiedämme, siteitä mafiapiireihin. Tuota epäselvää harmaata aluetta, jota meidän on varottava. Se on kartoitettava nykyistä paremmin. Jatkaakseni vielä, herra puhemies, toivon edelleen, että ministeri Fischbachin esimerkillinen työtapa siirtyy viestikapulan tavoin seuraavalle puheenjohtajamaalle.

Reding
Arvoisa puhemies, esittelijän esiin tuomista puutteista huolimatta meidän on kannatettava järjestäytynyttä rikollisuutta koskevaa toimintasuunnitelmaa, jonka tarkoitus on vihdoinkin aloittaa toimet tätä kasvavaa rikollisuuden muotoa vastaan ja sisämarkkinoiden kehityksen hyväksi.
Meidän on vältettävä, että henkilöiden, tavaroiden ja pääoman vapaa liikkuvuus ei edistä tietämättämme huumeiden, petosten, prostituution, laittoman asekaupan, ihmiskaupan, rahanpesun (en nyt luettele tässä kaikkia) yhtenäismarkkinoita.
Järjestäytyneen rikollisuuden käsitteen oikeudellisen määritelmän yhdenmukaistaminen, jopa sisällyttäminen kaikkiin kansallisiin rikoslakeihin, on mielestäni välttämätön ehto tämän toimintasuunnitelman toteuttamiseksi moitteettomasti, sillä kuinka muutoin voisimme ajatella taistelevamme tehokkaasti huonosti määriteltyä ja tunnistettua vihollista vastaan?
Ennen kuin voimme ajatella uusien menetelmien käyttöönottoa järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, eikö olemassa olevia keinoja olisi ensin hyödynnettävä paremmin? Mietinnössä kannatetaankin aivan oikein etusijan antamista niiden jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantamiseksi, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet lain noudattamisen valvontaa ja rankaisumenettelyjen lähentämistä koskevia voimassa olevia yleissopimuksia tai jotka eivät hyödynnä kaikkia näiden yleissopimusten tarjoamia mahdollisuuksia vetoamalla kansalliseen suvereniteettiin.
Alalla, jossa yhteistyön vahvistumisesta huolimatta tulokset ovat osoittautuneet riittämättömiksi, olisi pyrittävä yhdenmukaistamiseen: tässä tapauksessa on harkittava jäsenvaltioiden rikosoikeusjärjestelmien asteittaista lähentämistä ja vähimmäisstandardien vahvistamista.
On selvää, että järjestäytyneen rikollisuuden piiriin kuuluvat rikoksentekijät käyttävät maksimaalisesti hyväkseen eri järjestelmien välillä vallitsevaa sekavuutta sekä jäsenvaltioiden yhteistyöhaluttomuutta. Näin ollen on korkea aika, että tämän jatkuvasti kasvavan rikollisuuden muodon torjumista yhteensovitetaan Euroopan tasolla. Meille esitetty toimintasuunnitelma on hyvä alku oikeaan suuntaan. Kahdessa mietinnössä onkin korostettu vahvistetun toiminnan välttämättömyyttä: Schulzin mietinnössä, joka koskee lasten suojelua seksuaaliselta hyväksikäytöltä sekä Redingin terrorismin torjuntaa koskevassa mietinnössä.
Huolimatta siitä merkittävästä edistyksestä, joka Amsterdamin sopimukseen sisältyy, ei järjestysvallan ja rangaistusjärjestelmien välinen yhteistyö ole vielä läheskään tyydyttävä, sillä edistystä hidastaa liian usein vetoaminen kansalliseen suvereniteettiin, ja samalla unohdetaan, että tehokkaan yhteistyön puuttuminen unionissa ei palvele kansalaisten, vaan ainoastaan rikollisten etuja. Vasta sitten, kun ymmärrämme, että niiden kansallisten ongelmien määrä, jotka voidaan ratkaista ainoastaan Euroopan tasolla, lisääntyy, niin voimme toden teolla taistella tehokkaasti järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, yhden minuutin puheaika ei tietenkään ole oikeastaan liioittellun paljon neljästä tai viidestä ehdotuksesta puhumiseen, ja niinpä minun täytyy rajoittaa puheenvuoroni yhteen ainoaan huomautukseen. Kokemukseni omasta maastani on, että viranomaiset järjestelmällisesti antautuvat rikollisille. Suurissa kaupungeissa, kuten Brysselissä, on katuja ja kaupunginosia, jonne poliisilla ei enää ole asiaa, joihin julkiset liikennevälineet eivät enää voi tulla, ja joissa jäljellä olevat kunnialliset kansalaiset - siis ne, joilla ei ole mahdollisuutta paeta - ovat viidakon lakien armoilla.
Huomautukseni on, että jos viranomaiset eivät uskalla tai halua selvittää tuollaisia pieniä paikallisia ongelmia, kuinka he uskaltaisivat käydä taisteluun kansainvälistä rikollisuutta vastaan?
Lyhyesti sanoen tärkein ongelma rikollisuuden torjunnassa ei ole lainkaan se, että Euroopan kunnalliset valtuudet ovat vielä lapsenkengissä - enkä edes vetoa tällaisen kunnallistamisen puolesta, vaan ainoastaan pitkälle viedyn yhteistyön puolesta jäsenvaltioiden välillä; vaan ongelma on asennoitumisessa ja poliittisessa tahdossa torjuaa rikollisuutta. Sanonkin, että poliittista tahtoa ja asennoitumista rikollisuutta vastaan ei valitettavasti tämän päivän Euroopassa juurikaan ole, kun taas ne Singaporen kaltaisessa kaupunkivaltiossa ovat olemassa, josta rikollisuus on onnistuttu kitkemään pois.

Filippi
Arvoisa puhemies, haluaisin tukea muutamalla nopealla huomiolla tätä arvokasta työtä, jonka esittelijät sitten meille kuvailivat. Haluaisin ensimmäiseksi korostaa, kuinka tämäntyyppiset aiheet, erityisesti niiden lähestymistapa, liittyvät suoraan yleisimpiin kysymyksiin, joita käsittelimme eilenkin keskustelussamme Amsterdamin sopimuksesta annettavasta arviosta. Kun perustelemme asioita yleisemmin, olemme aina tietoisia Euroopan unionin integrointiin liittyvistä asioista, mutta käsitellessämme tämänkaltaisia ongelmia osoitamme todellista kykyä ja tahtoa edetä kohti poliittista Euroopan unionia.
Tästä näkökulmasta asiaa tarkastellessani tämä työ - uskon tämän olevan myös maani ylimpien päättäjien mielipide - on kyllä tärkeä, mutta tarvitaan vielä enemmän rohkeutta. Yhteistyö jäsenmaiden välillä ei enää riitä: on uskallettava tehdä rohkeita ratkaisuja sisäisessä turvallisuuspolitiikassa, taistelussa rikollisuutta vastaan sekä myös muissa tärkeissä asioissa, kuten verotuksessa - ja edettävä kohti yhteensovittamista ja yhdenmukaisempaa sääntöjärjestelmää, jotka auttavat meitä kohtaamaan ja ratkaisemaan todelliset ongelmat konkreettisesti.
Uskoakseni juuri tämän ongelman ratkaisemiseksi kannattaa työskennellä hiomalla myös etukäteen valmisteltuja tekstejä ja rakentamalla tulevaisuutta, jotta näistä ilmiöistä tekemäämme sosiaaliseen analyysiin ja arvioon yhdistyy myös konkreettisia yhteensovittamistoimia.
Tämän sanottuani haluaisin vielä mainita, mikä on minun mielestäni oikea arvojärjestys. Meidän on siis ponnisteltava ja yksilöitävä ne asiat, jotka pystymme ratkaisemaan Euroopan tasolla sekä erottamaan ne muista, jotka voidaan ratkaista jäsenmaiden välisessä yhteistyössä. Mainitsen niistä kolme: ensimmäinen koskee meitä suoraan, ja se on taistelu yhteisössä tapahtuvia petoksia vastaan. Tässä on yhdenmukaistettava lainsäädäntöjä. Unionissa vain kolme jäsenmaata on sisällyttänyt yhteisöpetokset rikoslakiinsa. Ottaen huomioon, että petokset ovat listamme alkupäässä vetoamme nyt niihin, jotka eivät tässä asiassa ole vielä hoitaneet velvollisuuksiaan. Toinen asia on taistelu rikollisuutta vastaan ihmiskaupassa, tai laittomassa maahanmuutossa. Siitä emme voi piirtää pilakuvaa Formentinin tapaan, koska se on nykyään yleinen ongelma. Rikolliset salakuljettivat aikoinaan tupakkaa, sitten huumeita, ja nykyään ihmisiä. Kolmas asia on rahanpesu.
Nämä ovat ne suuret kysymykset, joiden eteen olisi työskenneltävä entistä rohkeammin, myös esittelijöiden tärkeän työn osalta.

Hager
Arvoisa puhemies, yhteiskuntaa uhkaa lahjonta, yhteiskuntaa uhkaa järjestäytynyt rikollisuus, ja lahjonnan ja järjestäytyneen rikollisuuden yhteisvaikutus lisää tietenkin uhkaa. Me Itävallan sitoutumattomat olemme aina vastustaneet lahjontaa kaikilla tavoin. Olemme myös tulleet tunnetuksi lahjonnanvastaisuudesta.
Otamme tämän vuoksi tyytyväisinä vastaan - ja etenkin minä rikosasiaintuomarin näkökulmasta - tämän toimintasuunnitelman ja etenkin aloitteen ottaa käyttöön unionin laajuinen rikostunnusmerkistö aktiivisen ja passiivisen lahjonnan torjumiseksi myös yksityisten taloustoimien alalla.
Kansainvälinen kehitys ja petoksia käsittelevä vuosikertomus osoittavat selvästi, että jäsenvaltioissa on välttämätöntä ottaa käyttöön yhtenäiset rikoslain säännökset ja että rikoksista on voitava rangaista kansainvälisellä tasolla. Meillä on kuitenkin dogmaattisia varauksia, jotka koskevat oikeushenkilöiden rikosoikeudellista vastuuta, ja toisin kuin esittelijä Bontempi olemme sitä mieltä, että demokraattisista syistä valtioiden välinen sopimus olisi parempi vaihtoehto.

Colombo Svevo
Arvoisa puhemies, toivon, että yleinen mielipide ottaisi tämän keskustelun sellaisena kuin se on, välittämättä teknisistä, juridisista ja toimivaltaan liittyvistä kysymyksistä. Se on yhdenmukainen vastaus, jonka haluamme antaa kansalaistemme turvallisuuden ja laillisuuden tarpeeseen, ja yhteinen velvoite - otamme sen tänään tässä keskustelussa - taistella rikollisuutta vastaan, joka ei saa hyötyä sääntöjärjestelmästämme, demokratiastamme johtaakseen sen sitten kriisiin.
Sanoin, että se on vakava vastaus, koska tämän keskustelun avulla pääsemme pois väliaikaisesta tilasta, jossa sääntöjä ei ole koordinoitu, ja vastaamme toimintasuunnitelmalla: 30 suositusta, joista jotkut ovatkin jo muuttuneet täsmällisiksi yhteisiksi toiminnoiksi, edustavat yhteisen suunnitelman eri puolia. Tämä on perustelu valinnalle, joka toisaalta on strateginen ja toisaalta taas velvoite, joka on mitattavissa ja arvioitavissa.
Ollaksemme tosissamme meidän on myös tunnustettava tämän suunnitelman puutteet ja rajoitukset. Minusta näyttää siltä, että päättäväisemmän yhdenmukaistamisen ja järjestäytyneen rikollisuuden selkeän määrittelyn puuttumisella on suuri merkitys. Se tekee kaiken heikommaksi, eikä niinkään siksi, etteikö pystyttäisi määrittelemään rikollisuutta, vaan siksi, että on niin vaikeata määritellä järjestäytymistä. On myös muistettava - tätä korosti esittelijä ja hänen jälkeensä komissaari Gradin - kuinka vaikeaa on yksilöidä syytteet ja kaikki ennalta ehkäisevät strategiat. Tämä meidän on annettava vastaukseksi myös ihmisille, jotka ovat tulleet keskustelemaan kanssamme kansalaisvapauksia käsittelevään valiokuntaan.
Olen puhunut vakavasta - ja lisään: tasapainoisesta - vastauksesta. Sen tasapaino selvitetään ja arvioidaan erityisesti täällä parlamentissa - tasapaino niiden vaatimusten välillä, että taistelu rikollisuutta vastaan on tehokasta, mutta ei loukkaa kansalaisten perusoikeuksia. Tämä ei ole ristiriitaista, muistutti Bontempi, vaan laillisuusjärjestelmän rakentamista. Tämä tasapaino on säilytettävä aina, ja tänään hyväksyttävät välineet vastavuoroisesta arvioinnista yhteyskohtiin ja kyselyihin, ovat laillisuuden välineitä. Italialaisena - Italiahan on vedetty esiin monta kertaa - sanoa vain yhden asian: emme halua Eurooppaan hätätilaa, emme lakeja emmekä pakolaisia, mutta mielestämme me kaikki, myös Italia, hyötyisimme tehokkaasta yhteistyöstä tällä sektorilla.

Orlando
Arvoisa puhemies, Colombo Svevo on oikeassa, ja samaa haluan sanoa minäkin: vakava ja tasapainoinen vastaus, hyvä kehä lähtee tänä aamuna käyntiin - parlamentin, neuvoston ja komission välisen yhteistyön kehä. Ja tästä haluan minäkin ilmaista arvonantoni ministeri Fischbachille ja komissaari Gradinille.
Vakava ja tasapainoinen vastaus, jossa pyritään yhdistämään - ja yhteenhän ne sopivat - eurooppalainen yhteistyö ja yksittäisten kansallisten määräysten kunnioittaminen, ja kunnioittamaan ensisijaisesti oikeuksia, rehellistä oikeusprosessia, yhdenvertaisia prosesseja, nopeaa käsittelyaikaa, olettamusta syyttömyydestä. Toiseksi siinä määritellään järjestön jäsenyyteen liittyvä rikos: rikollisjärjestön jäsenyyden on oltava tietysti suora ja henkilökohtainen. Mutta kysymys ei ole, pitääkö jäsenyyden olla suora vai henkilökohtainen, vaan: mikä rikollisessa järjestäytymisessä on laitonta? Se on yhteenliittyminen, järjestäytyminen rikosten tekemiseksi. Olemme täällä juuri siksi, muutoin meillä ei olisi syytä puhuta rikollisesta järjestäytymisestä.
Viimeiseksi kiinnitän huomiota viittaukseen - joka on tehty ja sisällytetty myös yhteen tarkistukseen - joka koskee oikeusjärjestelmän yhteistyökumppaneita, ns. katujia. Komission ja kansalaisten vapauksia käsittelevän valiokunnan tekstissä ei viitata oikeusjärjestelmän kumppaneihin, katujiin, koska tämä on meistä hyvin monimutkainen, ristiriitainen asia, joka on täynnä senkaltaisia moniulotteisia tekijöitä - siihen ei voi puuttua tyhjentävästi yhdellä tarkistuksella. Juuri siksi minusta ei ole aiheellista tai sopivaa lisätä tätä asiaa kehykseen, joka on muuttuva ja jonka on tarkoitus pysyäkin muuttuvana, vakavana ja tasapainoisena, kuten Colombo Svevo juuri mainitsi.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Tämän keskustelun lopussa on mahdollista huomauttaa, että järjestäytynyttä rikollisuutta voidaan torjua menestyksekkäästi vain yhteisen eurooppalaisen oikeudellisen alueen puitteissa. Tähän viittaa myös ehdotettu yhteinen toimenpide eurooppalaisen oikeudellisen verkoston perustamiseksi, mitä me kannatamme. Tarvitsemme tavallaan oikeudellisia sisämarkkinoita.
Koemme, että oikeuden Eurooppa ikään kuin nilkuttaa huohottaen talouden Euroopan perässä. Euroopan sisäisen talouden kaikki esteet on jo purettu ja poistettu laajalti. Euroopan oikeuden rajoja puolustetaan kuitenkin sitkeästi. Tämä johtaa siihen, että tavaroita, palveluja ja pääomaa voidaan vaihtaa vapaasti, mutta oikeudelliset välineet, joilla suojataan taloudellista toimintaa, estetään rajoilla. Miksi oikeastaan? Miksi saksalaisen tuomioistuimen maksumääräystä ei ole mahdollista panna täytäntöön suoraan Ranskassa? Miksi italialaista todistajaa ei voida kutsua suoraan belgialaisen tuomioistuimen eteen?
Sanotaan, että tämän esteenä on kansallinen suvereniteetti. En halua, että minut ymmärretään väärin. Kannatan kansallisvaltioiden olemassaoloa, ja tarvitsemme kansallisvaltiota organisaatiomallina julkisten tehtävien suorittamiseksi vielä pitkään. Kansallisen suvereniteetin on kuitenkin palveltava kansalaista, toisin sanoen sen on suojeltava kansalaisen oikeuksia ja vapauksia. Jos se ei tee tätä, sitä on tarkistettava. Jos kansallista suvereniteettia käytetään esteenä suoralle oikeuskäytännölle, se on yksinkertaisesti kansallisen suvereniteetin irvikuva, jolla ei ole mitään tekemistä suvereniteetin kanssa, vaan se on lähinnä todiste takapajuisesta oman edun tavoittelusta.
Toisinaan voidaan myös havaita piirteitä oikeudellista rasismista. Muiden valtioiden oikeusjärjestykseen suhtaudutaan kielteisesti ainoastaan siitä syystä, että se on vieras eikä oma. Oikeusvaltioperiaate on kuitenkin vakiintunut pysyvästi jokaiseen Euroopan unionin jäsenvaltioon. Ei ole siis mitään syytä, miksi brittiläinen tuomioistuin ei voisi kutsua saksalaista todistajaksi tai miksi tuomioita ei voida panna suoraan täytäntöön. Tätä varten tarvitsemme toteuttamiskelpoisia ratkaisuja. Nämä kysymykset on ratkaistava käytännössä. Tämä voidaan tehdä eurooppalaisella oikeudellisella verkostolla, jota me tämän vuoksi kannatamme voimakkaasti!

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja, komissaari ja kollegat! Haluan todella kiittää hyvästä yhteistyöstä, ystävällisistä sanoista ja melko kattavasta työstä. Aika ei riitä yhteenvedon tekemiseen koko keskustelusta. Siksi käsittelen vain joitain kohtia, jotka mielestäni on syytä ottaa esiin.
Yksi kohta koskee kansalaisyhteiskuntaa, toisin sanoen niitä ennalta ehkäiseviä toimia, jotka komissaari Gradin otti esiin ja joita myös monet muut ovat käsitelleet, eli sosiaalisia näkökohtia. Ne eivät sisältyneet korkean tason työryhmän asiakirjaan, mutta minä olen ottanut ne mukaan mietintööni ja haluan korostaa niitä.
Gahrtonille, joka ei edes viitsinyt jäädä tänne, haluaisin lyhyesti sanoa, että mielestäni hän käyttää tätä parlamenttia sisäpoliittisiin väittelyihin. Hänen mitäänsanomaton puheenvuoronsa ei ole vastaamisen arvoinen tässä yhteydessä. Haluaisin kuitenkin tämän pöytäkirjaan.
Thorsille, joka ei valitettavasti ole paikalla, haluaisin sanoa, että hänen näkökantansa on otettu täysin huomioon mietinnössä. Siinä otetaan nimittäin esille juuri se, mitä hän peräänkuulutti, eli tarkoituksellinen, tahallinen ja aktiivinen osallistuminen rikollisjärjestöjen toimintaan. Se on siis mukana.
Lopuksi haluaisin sanoa lyhyesti, että valmisteverot ja tuet ovat ne asiat, jotka meidän on vietävä pois tästä keskustelusta. Näiden kysymysten on oltava keskeisiä. Emme saa antaa veronmaksajien rahojen päätyä rikollisten taskuihin. Toivon, että keskustelu johtaa siihen, että me vahvemmilla ja intensiivisemmillä panostuksilla tästä eteenpäin sekä intensiivisemmällä yhteistyöllä komission ja neuvoston kanssa etenemme kohti, kuten Nassauer sanoi, " oikeudellisia sisämarkkinoita" .

Bontempi
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun lopuksi haluaisin korostaa kolmea seikka. Ensinnäkin tämä arvokas istunto on ollut tärkeä valinta uuden vaiheen käynnistämiseksi Euroopan unionin ja parlamentinkin rikollisuuden vastaisessa työssä. Uskon tämän keskustelun olleen erittäin hyödyllinen ja tarjonneen meille tilaisuuden oikaista myöhästymisiä ja puuttua asiaan hyödyllisemmällä tavalla tulevaisuudessa.
Toiseksi, nähdäkseni hyvin vähän on tuotu esille sitä, että kun näitä uusia välineitä otetaan käyttöön, niitä tulee myös järjestelmistä, jotka ovat erilaisia kuin on Italiassa. Haluaisin muistuttaa, että yksityisen lahjonnan rangaistavuus - tärkeä uusi näkökohta - on erittäin merkittävä osatekijä. Se ei sisälly moniin oikeusjärjestelmiin, ei meidänkään järjestelmäämme, ja siksi sen käyttöönotto osoittaakin, että Eurooppa hoitaa asian parhaalla mahdollisella tavalla vuosien varrella kypsyneiden kokemusten pohjalta.
Lopuksi haluaisin muistuttaa, että on yksi ja loukkaamaton asia, Colombo Svevon mainitsema tasapainon ylläpitäminen turvallisuus- ja vapausvaatimusten välillä. Aivan toinen asia on kyseenalaistaa välineellistämällä ja aivan väärin tiedoin se kokemus, joka on antanut meille Italiassa mahdollisuuden taistella tehokkaasti lahjontaa ja mafiaa vastaan. Pyydänkin kaikkia, jos haluamme hoitaa tämän asian vakavasti, hyväksymään tasapainon, mutta ei välineellistämistä.

Fischbach
, neuvoston puheenjohtaja. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin tietenkin kiittää kaikkia täällä puhuneita arvoisia parlamentin jäseniä, jotka puheenvuoroillaan ovat rikastuttaneet keskustelua, jossa minulla on ollut kunnia olla mukana tänä aamuna.
Haluaisin sanoa kaikkien niiden tavoin, jotka ovat enimmäkseen arvostelleet tiettyjä kunnianarvoisten esittelijöiden eri mietintöihin sisältyviä ehdotuksia, että järjestäytynyt rikollisuus on lopullisesti kitkettävä yhteisön alueen ja Euroopan unionin ulkopuolelle ulottuvien toimenpiteiden, toimien ja aloitteiden avulla. Koska järjestäytynyt rikollisuus on kansainvälinen ilmiö, sen torjuminen eurooppalaisella tasolla edellyttää myös Euroopan neuvoston osallistumista. Koska järjestäytynyt rikollisuus on kansainvälinen ilmiö, sen torjuminen kansainvälisellä tasolla edellyttää YK.n osallistumista, sillä YK käsittää koko kansainvälisen yhteisön.
On ilmeistä, että olemme tänä aamuna ottaneet tärkeän askeleen hyvään suuntaan, mutta kyse ei ole tuudittautumisesta turhiin toiveisiin. On ymmärrettävä, että tämä askel on itse asiassa aika varovainen verrattuna meidän, neuvoston ja jäsenvaltioiden kunnianhimoisiin tavoitteisiin. Tiedämme nykyään, kuten pitääkin, että mikään jäsenvaltio ei enää yksinään voi eikä ole kykeneväinen takaamaan sisäistä turvallisuuttaan pelkästään omiin keinoihinsa turvautuen. Sen vuoksi meidän kaikkien on myötämielisyyden ja solidaarisuuden hengessä yhdessä ryhdyttävä toimenpiteisiin, löytää keinoja ja välineitä taistellaksemme järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan Euroopassa.
Haluaisin vastata epäsuorasti herra Schulzin, rouva Rothin, herra Nassauerin ja rouva Redingin käyttämiin puheenvuoroihin sanomalla heille, että on tietysti olemassa monta syytä siihen, miksi emme ole muutamien viime vuosien aikana Maastrichtin sopimuksen syntymisen jälkeen edistyneet haluamallamme tavalla. Ongelman ydin on siinä, että yleisen järjestyksen turvaamisessa on perimmältään kysymys kansallisesta suvereniteetista. Olisikin hitaasti, mutta varmasti ja lopullisesti muutettava ajatustapoja eri jäsenvaltioissa ja saatava jäsenvaltiot päättämään lopullisesti niistä yhteisön toimista, jotka koskevat oikeudellista yhteistyötä sekä poliisiyhteistyötä, jota olisi voimistettava ja lähennettävä.
Olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat kannattaneet voimakkaasti yhteisön toimia, mutta hyvät naiset ja herrat, minun on sanottava teille, että liian nopeasti ei kannata edetä, sillä se ei johda mihinkään. Sen vuoksi meidän onkin aloitettava lähentämällä eri jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä sellaisina kuin me ne tänä päivänä tunnemme. Lähentäkäämme lainsäädäntöjä ensin rikostunnusmerkistöjen tasolla ja niiden rangaistusten tasolla, jotka suoraan liittyvät eri lainvastaisuuksiin, rikkomuksiin ja rikoksiin. Tämä olisi ensimmäinen toimenpide, joka meidän olisi toteutettava ennen kuin kuljemme kohti yhteisön lainsäädäntöä oikeus- ja poliisiyhteistyössä.
Kaksinkertaisen kriminalisoinnin ongelma tai jopa sisä- ja oikeusasioissa ilmenevä protektionismin ongelma häviää, jos kansallisia lainsäädäntöjä lähennetään riittävästi. Näin olen voisimme harkita toimivaltuuksien siirtämistä kansalliselta tasolta ylikansalliselle, Euroopan unionin tasolle. Hyvät naiset ja herrat, herra puhemies, en pyydä enempää. Mielestäni tähän meidän olisi pyrittävä, tämä olisi oltava tavoitteemme.
Minun on sanottava teille, että kaikki "yhteisön syyttäjävirastoon" (corpus juris-ehdotus) tai poliisitoimiin liittyvät suunnitelmat, joiden pitäisi olla yhteisön toimia, ovat todellakin aivan aiheellisia, mutta silloin kun on kysymys niiden kansallisten esteiden voittamisesta, jotka liittyvät jälleen kerran jäsenvaltioiden kansalaisten mentaliteettiin syvälle juurtuneisiin perinteisiin, meidän on oltava tarpeeksi kärsivällisiä edetäksemme parlamentin haluamaan suuntaan.
Monet parlamentin jäsenet ovat halunneet osoittaa Europoliin viitaten, että poliisiyhteistyötä koskevan yhteisen politiikan toteuttamiseen on vielä pitkä matka. Myönnän kyllä, että siihen on vielä pitkä matka, mutta se johtuu osaksi siitä, että suurin osa jäsenvaltioista - ja lukemalla uudelleen Amsterdamin sopimusluonnosta toteatte sen itsekin - ei ole ollut valmis luopumaan omasta poliisistaan tai joistakin poliisin toimivaltuuksista ylikansallisten, yhteisön toimivaltuuksien hyväksi. Se on kuitenkin tavoitteemme.
Saksan liittokansleri Helmut Kohlin ensimmäisen Europolia koskevan ehdotuksen mukaan Eurooppaan luotaisiin yhteinen poliisi. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi onensin käytävä läpi monta vaihetta. Olemme kuitenkin jo Amsterdamin sopimusluonnoksessa myöntäneet Europolille toiminnallisia toimivaltuuksia, ei toimeenpanovaltuuksia. Europolin poliisit voivat ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa toimia täydentävästi toimissa, joita eri jäsenvaltioiden toimivaltuuksien piiriin kuuluvat poliisit toteuttavat. Kuten huomaatte, toimeenpanovaltuuksien soveltamiseen on vielä pitkä matka.
Sen vuoksi loukkaamattomuutta koskeva ongelma ei ole ajankohtainen, sillä jos se olisi ongelma, toimivaltuuksia käytettäisiin väärin. Ei todellakaan, ja luulen, että Saksan hallitus teki oikein toteamalla, että tällä hetkellä tyydytään toiminnallisiin toimivaltuuksiin, jolloin yksikköjen periaatteesta ei tarvitse syvällisemmin keskustella. Se muodostuu kuitenkin ongelmaksi heti, kun Europolille myönnetään lopullisesti myös toimeenpanovaltuudet.
Uskon, että kuljemme kohti sellaista Eurooppaa, jossa vapaus ja turvallisuus kulkevat käsi kädessä ja jossa - uskon, että rouva Roth teki oikein siitä muistuttaessaan - on pidettävä huoli siitä, että kansalaisten perusteltu pyrkimys kansalaisvapauksien lisääntymiseen Euroopan unionissa ja heidän yhtä perusteltu pyrkimyksensä turvallisuuden lisääntymiseen olisivat tasapainossa. Tässä on kysymys hyvin herkän tasapainon hallitsemisesta, mihin meidän on tulevaisuudessa valmistauduttava. Ihmisten vapaus on taattava kaikissa olosuhteissa, mutta on ymmärrettävä, että tämän vapauden raja kulkee siellä, missä toisen vapaus alkaa. Näin ollen on pidettävä huoli siitä, että jokaisen turvallisuus, joka on yksilönvapauden ensimmäinen edellytys, on aina, kaikissa olosuhteissa, turvattu. Juuri tähän yhteisön lainsäätäjät ovat sitoutuneet.
Lopuksi hyvät naiset ja herrat, herra puhemies, ei auta yhtään, että toteamme edistyvämme, tai että neuvosto ja parlamentti olisivat vihdoinkin valmiita toimimaan yhdessä ja kehittymään yhdessä samaan suuntaan, jos yhteisön, Euroopan neuvoston tai YK: n käytössä on näin paljon oikeudellisia välineitä, jotka jäsenvaltiot olisivatkin hyväksyneet mutta joiden laadun arviointi ja täytäntöönpano eri jäsenvaltioissa sitoumusten mukaisesti on kuitenkin yhä kesken.
Tämä on nykyinen ongelmamme ja voin sanoa teille jo nyt, että valtioiden, jotka aikovat liittyä unioniin ja ovat ehkä ensimmäisten liittyjien joukossa, on myös mukauduttava näiden toimien toteuttamiseen. Arvoisa rouva komissaari, toteuttaminen tulee olemaan äärimmäisen vaikeata ja hankalaa, ja komissiolle ja neuvostolle kuuluukin sen arvioiminen, ovatko nämä maat valmiita käytännössä sekä toimien toteuttamisen kannalta liittymään yhteisöömme, joka on oikeuden ja turvallisuuden yhteisö.
Herra puhemies, hyvät naiset ja herrat, olen ollut todella ilahtunut voidessani seurata tätä hyvin korkeatasoista keskustelua, joka osoittaa, että parlamentti ei ole ainoastaan tehtäviensä tasalla alalla, joka ei perinteisesti ole sen ala, mutta tulee sitä olemaan, mutta on myös ymmärtänyt hyvin, kuinka tärkeä sen tehtävä on unionille ja kansalaisille.

Gradin
Arvoisa puhemies! Kuten ministeri Fischbach minäkin haluaisin kiittää hyvästä ja laajasta keskustelusta. Ajan säästämiseksi voin suurimmaksi osaksi yhtyä niihin huomautuksiin, joita ministeri Fischbach teki, niin että ehdimme käydä seuraavan keskustelun iltapäivällä.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Gradin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön ensisijaiset alat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Nassauerin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-367/97) ehdotuksesta neuvoston päätöslauselmaksi, jolla vahvistetaan oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön ensisijaiset alat 1. tammikuuta 1998 alkavalle kaudelle Amsterdamin sopimuksen voimaantulopäivään saakka (10021/1/97 -C4-0426/97-97/0910(CNS)).

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Keskustelu oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön ensisijaisista aloista käydään tällä kertaa hieman eri tasolla, koska emme käy sitä ainoastaan yhä voimassa olevan Maastrichtin sopimuksen perustalta, vaan meillä on samanaikaisesti tarkasteltavana Amsterdamin sopimusluonnos. Tämän vuoksi myös neuvoston päätöslauselmaesityksessä asetetaan tämän ensisijaisten alojen luettelon määräajaksi Amsterdamin sopimuksen voimaantulon ajankohta - mikä on täysin ymmärrettävää. Haluaisin samalla pyytää teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Fischbach, tarkistamaan, voisimmeko soveltaa näiden ensisijaisten alojen tarkistamiseen tavanomaista vuotuista määräaikaa, jos käy ilmi, että Amsterdamin sopimuksen voimaantulo viivästyy. Kuten edeltänyt keskustelu on osoittanut, tällä alalla on yhä suurempi vaikutus koko Euroopan unionille.
Ensimmäisen johtopäätöksen on oltava, että tällä alalla on jatkettava ahkerasti töitä huolimatta Amsterdamin sopimuksen voimaantulon uhkaavasta lähestymisestä. Vaikeuksia aiheuttaa kuitenkin se, että toimissa on harkittava järkevästi Amsterdamin sopimuksen uusia oikeudellisia välineitä, sillä sopimuksen voimaantulon jälkeen muutokset voivat olla välttämättömiä.
Te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ja tätä on syytä korostaa vielä jälkikäteen, olette sallinut Euroopan parlamentin osallistua toimiinne järkevien määräaikojen puitteissa ja tasapuolisesti. Olette esittänyt toivotun ehdotuksen kuulla Euroopan parlamenttia perusteellisesti jo etukäteen Amsterdamin sopimuksen säännöistä, eikä ainoastaan toiminnan tärkeimmistä näkökohdista. Arvostamme tätä hyvin paljon. Minun on kuitenkin esitettävä tässä yhteydessä huomautus, jonka kohdistan itse parlamentille: meidän on pyrittävä järjestämään määräaikamme siten, että emme viivytä menettelyn kulkua.
Haluaisin esittää toisen huomautuksen: Amsterdamin sopimuksella tulemme saamaan huomattavasti useampia lainsäätäjän oikeuksia. Mielestäni meidän tulisi osoittaa entistä suurempaa huomiota lainsäädännöllisten tekstiemme laatuun. Esimerkiksi lainsäädännöllisiä tekstejä koskevat parlamentin tarkistusehdotukset johtavat yleensä alun perin tiiviiden ja tarkkojen tekstien suoranaiseen paisumiseen, mikä johtuu tosin hyvästä poliittisesta tahdosta, mutta tuloksena ovat pitkät, vaikeaselkoiset ja vaikeasti ymmärrettävät tekstit, mikä on nähtävissä yhä selvemmin eurooppalaisella tasolla. Lyhyesti sanottuna tällä menettelyllä lisäämme määräysten tulvaa ja lain vaikeaselkoisuutta, mistä me tavallisesti valitamme. Meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että myös lainsäädännöllisistä teksteistämme tehdään tiiviimpiä ja yksiselitteisempiä. Haluaisin tarkastella muutamia ensisijaisten alojen luettelon yksityiskohtia.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olisi hyvä, jos uusi ensisijaisten alojen luettelo selventäisi, mitä vanhoille tavoitteille on tapahtunut. Jonkinlainen tulosten valvonta olisi hyödyllinen kaikille osallisille. Tällöin voitaisiin ilmoittaa, mitkä tavoitteet on saavutettu ja mitä tavoitteita ei ole saavutettu ja mistä syistä.
Tässä yhteydessä meidän on valitettavasti huomautettava, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta Euroopan unionissa ei ole vielä saavutettu sopimuksissa määrätyllä tavalla.
Komissio on tällä välin hoitanut tehtävänsä esittämällä Monti-ehdotukset. Neuvoston tehtävänä on nyt löytää vastaus komission ehdotuksiin.
Kolmanneksi: olemme tehneet töitä oikeudellisen verkoston alalla. Se on toistaiseksi ainoa lainsäädännöllinen ilmaus vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueesta, jota me kaikki haluamme. Tätä verkostoa on voitava laajentaa siten, että sen vaikutukset kansalaisiin voidaan havaita.
Europolin toiminta saadaan aloitettua todennäköisesti ensi vuonna, jolloin se voi ryhtyä hoitamaan tehtäviään. Tällöin kehitystyön ei saa jäädä jälkeen Europolin uusista vaiheista. Tätä pyydämme teiltä arvoisa neuvoston puheenjohtaja!

Rothley
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää puheenjohtajamaata Luxemburgia sen hyvästä yhteistyöstä. En tiedä, voidaanko tämän luettelon perusteella todella puhua ensisijaisista aloista. Se on pikemminkin sekasotku, joka on jossain määrin ristiriidassa neuvoston todellisten tulosten kanssa. On totta, että neuvoston tavoitteiden pitäisi olla kunnianhimoisempia oikeuden alalla. Niiden ei saa antaa jäädä jälkeen sisämarkkinoiden etenemisestä, jos todellakin haluamme luoda vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen, kuten Amsterdamin sopimuksessa on todettu. Miksi osapuolia, todistajia, syytettyjä tai asiantuntijoita ei voitaisi kutsua tuomioistuimeen, ikään kuin olisimme yksi valtio? Miksi osapuolien henkilökohtaista läsnäoloa ei voitaisi määrätä, ikään kuin olisimme yksi valtio? Miksi?
Sallinette minun vielä ottaa esille toisen seikan, joka koskee rajat ylittävien oikeusprosessien kestoa ja kustannuksia. Komissio laati tätä aihetta koskevan kertomuksen vuonna 1995. Rajat ylittävien oikeusriitojen kustannukset ja kesto johtavat siihen, että voidaan puhua pelkästä oikeuden estämisestä. Keston ja kustannusriskien vuoksi toisella puolen rajaa on käytännössä hyödytöntä aloittaa oikeusprosessia.
Mielestäni tämä on todellinen ensisijainen ala, sillä tästä on muodostunut este sisämarkkinoille. Sallinette minun esittää vielä yhden huomautuksen: on erityisen valitettavaa, että Amsterdamin sopimuksessa tällä yhteistyöalueella - siviilioikeuden alalla - hallitusten välinen konferenssi sallii parlamentin osallistua päätöksentekoon ainoastaan viisumipolitiikan alalla, ja tämänkin vasta viiden vuoden kuluessa. Kun otetaan huomioon neuvoston tällä alalla saavuttamat vaatimattomat tulokset, tämä on oikeastaan käsittämätöntä. Olen varma, että Euroopan parlamentti voi myötävaikuttaa siihen, että saavutamme huomattavasti parempia tuloksia.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Olen samaa mieltä kollega Nassauerin kanssa siitä, että Amsterdamin kokouksen jälkeisen tilanteen ja Fischbachin lupauksen perusteella - olen sanonut tämän jo kerran päivän aikana - on toivottavaa, että seuraavat puheenjohtajavaltiot noudattavat Fischbachin lupausta ja sanovat: tulemme soveltamaan Amsterdamin sopimusta ja järjestämään Euroopan parlamentin pakollisen kuulemistilaisuuden. Tämä edellyttää, että Euroopan parlamentti uudistaa työjärjestyksensä johdonmukaisesti ja perusteellisesti. Muutoin emme tule selviämään työstämme.
Te, kollega Nassauer, ilmaisitte asian hyvin kaunopuheisesti. Haluaisin ilmaista asian tyylilleni sopivalla tavalla hieman nasevammin. Joitakin asioita, joita saamme täällä aikaan, voitaisiin hyvin jättää tekemättä. Tämä ei tosin muuta mitenkään sitä, että ensisijaisten alojen luettelossa - kollega Rothley kuvasi sitä sekasotkuksi - ei ole minkäänlaista yhtenäistä linjaa. Haluan sanoa tällä teille, että olen saanut sen käsityksen, että neuvosto ei tiedä aivan tarkkaan, mihin sen tulisi asettaa painopiste ensisijaisten alojen luettelossa. Tämän vuoksi katson ensinnäkin, että ilmeistä tässä on se, mitä voidaan toteuttaa niillä politiikan aloilla, joita käsitellään ennalta-arvattavissa ratifiointimenettelyissä. Palaan vielä kerran takaisin Europoliin, ministeri Fischbach. Tältä osin minun on oltava ehdottomasti eri mieltä kanssanne. Arvostan teitä suuresti, ja tiedän, että olette oikeusvaltioperiaatteen johdonmukainen puolustaja, mutta ette voi yksinkertaisesti todeta erivapauksia koskevasta pöytäkirjasta, että koska operatiivisia valtuuksia ei vielä ole myönnetty, voimme jättää erivapaudet tänään teidän käsiinne. Tämä tarkoittaisi toisaalta sitä, arvoisa ministeri, että kun saatte operatiiviset valtuudet, tulemme ottamaan ne teiltä taas pois. Näin minä tulkitsen asian.
Vahinko, että teillä ei ole mikrofonia; siksi toistan sen, mitä juuri sanoitte. Ministeri sanoi: " En ole sanonut niin." Kiitokset arvoisa ministeri, sen halusinkin kuulla. Sanon nyt teille, että poliisiviranomaisille ei ole enää nykyään tarpeen myöntää näitä erivapauksia. Kerron teille myös miksi. Tietojen kerääminen merkitsee puuttumista kansalaisten perusvapauteen. Tämä on nykyään sallittua. Tämän vuoksi minun on sanottava teille: kaikkialla, missä perustetaan poliisielimiä, olettehan te kollega Nassauer entinen sisäministeri, kaikkialla, missä perustetaan poliisielimiä, on huolehdittava samanaikaisesti kahdesta asiasta. Kun perustetaan poliisielimiä, joilla on mahdollisuus puuttua kansalaisten vapauteen, on huolehdittava myös oikeusturvasta ja parlamentaarisesta valvonnasta. Näin ei ole asian laita.
Totean vielä, että yksityisiä tapoja, rotua, syntyperää tai seksuaalista suuntautumista koskevien tietojen keruussa, Europolin viranomaiset saavat nimittäin kerätä tällaisia tietoja, Europolin toimien kohteeksi joutuneen yksilön on voitava saada tietoonsa ja hänen on voitava valvoa, mitä hänen tiedoilleen tehdään. Kun te siis hahmottelette ensisijaista alaa, arvoisa ministeri, suosittelen neuvostolle, että se poistaa käytöstä nykyisen erivapauksia koskevan pöytäkirjan niin pian kuin mahdollista. Haluaisin lisäksi siteerata Nassauerin mietintöä, joka sai tämän parlamentin suuren enemmistön hyväksynnän: vaadimme Euroopan parlamenttina, että kaikki Europolin oheispöytäkirjat tuodaan Euroopan parlamentin kuultavaksi, ennen kuin ne annetaan ratifiointimenettelyyn. Ensimmäiseksi meidän tulisi aloittaa erivapauksia koskevasta pöytäkirjasta.
Olette todennut aivan oikein ensisijaisten alojen luettelossa, että pakolaispolitiikka on seuraavina vuosina yksi eurooppapoliittisten keskustelujen tärkeimmistä puheenaiheista. Tämän vuoksi pyydän, että neuvosto - ja sanon tämän ryhmäni nimissä täysin selvästi, sillä tulemme tekemään pakolaispolitiikasta ryhmämme työohjelman painopisteen - antaisi jo ensi vuonna konkreettisia ehdotuksia siitä, miten se aikoo hoitaa pakolaispolitiikan yhteensovittamisen niin teknisesti kuin sisällöllisesti. Sisällön osalta haluaisin sanoa teille, että oletan, ainakin niin kauan kuin te, herra Fischbach, olette yhä neuvoston puheenjohtaja, että neuvosto ei joudu kiusaukseen ja usko - ainoastaan siitä syystä, että pakolaispolitiikka on niin arka ja ajankohtainen aihe kansallisella tasolla, että siitä halutaan päästä eroon - että se voisi sysätä Euroopalle vastuun ottaa käyttöön korkeammat vähimmäisstandardit kuin mitä kansallisella tasolla on onnistuttu tekemään. Tällaiseen pakolaispolitiikkaan me emme suostu!

Santini
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, en ole pessimisti kuten äsken puhunut kollegani - päinvastoin. 'Unioni Euroopan puolesta' -ryhmäni nimissä haluan ilmaista suuren tyytyväisyyteni tähän mietintöön, joka määrittelee prioriteetit oikeus- ja sisäasiainsektorien välisessä yhteistyössä tammikuusta 1998 alkaen - tuona kohtalokkaana päivänä astuu voimaan Amsterdamin sopimus.
Neuvoston päätöslauselmassa korostetaan vapauden, turvallisuuden ja oikeuden edistämisen tärkeyttä Euroopan unionissa oikeuden ja politiikan perusperiaatteiden mukaisesti. On siis välttämätöntä, että kaikki jäsenmaat ponnistelevat tähän suuntaan, koska ne ovat kaikkien uudistusten päätoteuttajat - sanoakseni - moottorit.
Haluan lisäksi ilmaista iloni neuvoston puhemiehistölle, joka on ensimmäistä kertaa antanut Euroopan parlamentille mahdollisuuden ilmaista oman kantansa neuvoston päätöslauselman sisällöstä. UPE-ryhmä on samaa mieltä neuvoston kanssa siitä, että prioriteetteihin on kuuluttava taistelu terrorismia, petoksia ja järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan sekä siitä, että on tärkeää ryhtyä tarvittaviin toimiin, jotta Europol saisi mahdollisimman pian toimivaltansa tässä asiassa.
Toivon lisäksi, että neuvosto päätöslauselman 8 kohdan mukaisesti varmistaisi oikeuslaitosten yhteistyön paranemisen kaikissa jäsenmaissa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin pyytää sekä neuvostoa että komissiota tekemään läheistä yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa, jotta unionin kolme peruspilaria toteutuisivat yksimielisesti, yhdensuuntaisesti, nopeasti ja ennen kaikkea kansalaisten toivomien suuntaviivojen mukaisesti.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, puhuessamme oikeus- ja sisäasiain prioriteettiaikataulusta meidän on todettava, että viime vuosina tällä alalla on tehty paljon päätöksiä. Ehdottomasti. Tehdyissä päätöksissä on kuitenkin yksi vakava ongelma. Suurelta osin ne ovat matkimislainsäädäntöä, imitointilainsäädäntöä. Ne eivät ole direktiivejä siinä mielessä kuin tunnemme Euroopan unionin ensimmäisestä pilarista, vaan suosituksia ja muuta sellaista. Niiden ongelmana on, että on täysin epäselvää, onko mainittuja toimenpiteitä otettu käyttöön jäsenvaltioissa ja missä määrin. Herra puhemies, tästä asiasta neuvoston ja komission on laadittava katsaus: missä määrin unionin tason päätöksiä on sisällytetty kansalliseen lainsäädäntöön? Tällaista katsausta on mielestäni voitava käsitellä myös parlamentissa.
Herra puhemies, monia päätöksiä on tehty. On myös monia tekemättömiä päätöksiä, joiden joukossa on myös erittäin tärkeitä. Ajattelen esimerkiksi turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa, ja kysynkin neuvostolta ja komissiolta: missä viipyy päätös siirtoväen tuottamien kustannusten oikeudenmukaisesta jaosta? Kohta Algeriassa räjähtää, eikä meillä ole päätöstä tällaiselta alalta. Missä viipyvät Euroopan unionin ulkorajojen kunnolliset järjestelyt? Niistä on puhuttu jo kuudesta seitsemään vuotta. Olipa meillä prioriteettiaikatauluja tai ei, nyt on vähitellen tehtävä päätöksiä asiasta.
Puhemies, puhumme yhä enemmän Euroopan tuomareiden, Euroopan tasolla toimivien yleisten syyttäjien, virasta. Heidän tulisi esimerkiksi valvoa Europolia tms. Se ei ole mielestäni toivottavaa, sillä poliittisen tahon on valvottava Europolia. Viimeinen kysymykseni onkin: ovatko neuvosto ja Euroopan komissio valmiit laatimaan mietinnön Euroopan tuomarin viran säätämisestä kaikkine etu- ja haittapuolineen?

Krarup
Arvoisa puhemies, tämä mietintö käsittelee aikaisempien mietintöjen lailla joitakin teknisiä yksityiskohtia, joista voidaan olla samaa mieltä. Olen hyvin pitkälle samaa mieltä siitä, mitä herra Rothley näistä kohdista sanoi. Mutta minusta on olennaista, että tämä on kehitysprosessin tuokiokuva. Se on niin sanotusti EY: n tie yhteismarkkinoista unionin oikeuteen tai - kuten herra Nassauer aiemman keskustelun aikana sanoi - oikeuden sisämarkkinoihin. Se on yhdentymisprosessi, joka - mikä tässä keskustelussa on olennaisilta osiltaan jätetty ottamatta huomioon - edellyttää sellaisten kansallisten instituutioiden ja oikeusperiaatteiden purkamista, joihin esim. tanskalainen oikeusyhteiskunta perustuu. Asiasta voidaan lukea sekä herra Nassauerin mietinnöstä että aikaisemmista mietinnöistä, ja johtopäätöksethän löytyvät Amsterdamin sopimuksesta. Kyseessä oleva ehdotushan koskee vain Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa. Mietinnön sivulla 7 sanotaan, että "Amsterdamin sopimus tuo huomattavia muutoksia nykyiseen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen kolmanteen pilariin ja asettaa jäsenvaltioiden oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön uudelle oikeudelliselle perustalle." Nyt puheenaiheena oleva priorisointi on ikään kuin äskeisen ennakointia, ja se minkä näemme tämän kehitysprosessin päätepisteenä - kun suhtaudumme siihen ikään kuin tuokiokuvana - on myös kuvattu suhteellisen selvästi rouva Cederschiöldin mietinnössä, jota henkilökohtaisesti pidän kauhukuvana, mutta muille, esim. komissaari Gradinille, se on kannustava, koska tämä mietintö kannattaa jäsenvaltioiden rangaistuslainsäädännön yhtenäistämistä. Se on tämän kehitysprosessin päätepiste, ja huomattakoon, että se tapahtuu ilman, että kansallisilla demokratioilla on mitään mahdollisuutta reagoida asiaan. Hyvät naiset ja herrat, haluan painottaa erästä perusnäkökohtaa, joka on se, että hyvin olennaista osaa jokaisen demokratian laadusta mitataan poliisi- ja rangaistuslaitoksiin kohdistuvan avoimen valvonnan määrällä. Totean, että monissa ratkaisevissa kohdissa nämä ehdotukset, nämä priorisoinnit, kuten myös aikaisemmat mietinnöt, rikkovat tätä perusperiaatetta. Esimerkkinä tästä on Europol-sopimus, joka jättää valvonnan tälle parlamentille, ei kansallisille parlamenteille ja EY-tuomioistuimelle, ei kansallisille tuomioistuimille, mitä esim. Tanskan perustuslaki edellyttää.

Fischbach
Arvoisa puhemies, luulen, että ylitin juuri puheaikani. Teidän olisi pitänyt keskeyttää minut, sillä en huomannut sitä ja olen siitä pahoillani.
Haluaisin vain sanoa, että olen todella tyytyväinen herra Nassauerin erinomaiseen mietintöön. Hyvät naiset ja herrat, kyse on vielä alustavasta, ei lopullisesta ohjelmasta. Sen vuoksi haluankin sanoa, että neuvosto aikoo tehdä kaikkensa mahdollisimman monien toimien, ehdotusten ja aloitteiden avulla saavuttakseen mahdollisimman konkreettisia ja lopullisia tuloksia. Tuloksiin pääsemiseksi onkin työskenneltävä huolellisesti ja uutterasti.
Siinä se, mitä tällä ohjelmalla tarkoitetaan. Olemme toteuttaneet lukuisia kohtia, jotka sisältyivät myös vuoden 1996 ohjelmaan, joka oli ensimmäinen, tosin kaksivuotinen ohjelma. Nykyinen ohjelma ei toivoakseni ulotu vuotta 1999 pidemmälle, sillä toivomme, että Amsterdamin sopimusluonnos olisi siihen mennessä lopullisesti ratifioitu. Mutta toivon, että ette moiti neuvostoa siitä, että se yrittäisi liikaa, sillä aikomuksemme ovat hyvät ja mielestäni ansaitsisimme tunnustuksen näin menettelemällä.

Gradin
Arvoisa puhemies! Perusajatus on ihmisten vapaa liikkuvuus Euroopan unionissa, mutta monet pelkäävät, että siitä tulee rikollisten ja petoksentekijöiden vapaa liikkuvuus. Siksi kolmas pilari syntyi Maastrichtin sopimuksen yhteydessä. Tehtäväni komissiossa on siten työskennellä sen hyväksi, että kansalaisten vapaa liikkuvuus voitaisiin toteuttaa. Siksi minusta on myönteistä, että meillä on erityiskeskustelu jäsen Nassauerin oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön ensisijaisia aloja koskevasta mietinnöstä. On kyse siitä, että me tulevaisuudessa pystyisimme yhdessä ja paremmin käsittelemään kohtaamiamme ongelmia. Tarkoitan muun muassa pakolaisuutta, järjestäytynyttä rikollisuutta, huumekauppaa, orjakauppaa naisilla ja lapsilla sekä petoksia, lahjontaa ja tehokasta poliisiyhteistyötä.
Kun uusi Amsterdamin sopimus tulee voimaan, saamme lisää ja uusia yhteistyömahdollisuuksia. Tämä on tärkeä askel eteenpäin. Sekä komissio että Euroopan parlamentti ja tuomioistuin tulevat saamaan vahvemman roolin kolmannen pilarin alueella. Tämä on tärkeää sen huolen huomioon ottamiseksi, jota kansalaiset tuntevat omaan turvallisuuteensa kohdistuvan uhan edessä. Lisääntynyt avoimuus, suurempi tehokkuus sekä parempi oikeudellinen ja demokraattinen valvonta ovat välttämättömiä, jotta ihmiset tuntisivat, että asia koskee heitä.
Lyhyellä aikavälillä komissio saa valmiiksi Maastrichtin sopimuksen mukaisen työn. Kyseessä on muun muassa ne ehdotukset, jotka ovat nyt käsiteltävänä ministerineuvostossa. Tässä yhteydessä haluaisin erityisesti viitata komission ehdotukseen maahanpääsystä (admission), tilapäisestä suojasta, lahjonnan vastaisista toimista, taistelusta synteettisiä huumeita vastaan, taistelusta naisten orjakauppaa vastaan ja taistelusta lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan. Komissio aikoo tietysti myös jatkossa työskennellä aktiivisesti järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman, josta juuri keskustelimme, tehokkaaksi toteuttamiseksi. Tässä yhteydessä haluan myös viitata niihin tärkeisiin yhteistyöprojekteihin, joita olemme aloittaneet monivuotisten työohjelmien kautta, esimerkiksi Grotius, joka johtaa tiiviimpään yhteistyöhön tuomareiden ja syyttäjien välillä eli siis yhteistyöhön oikeuslaitoksen sisällä; Sherlock, joka tähtää yhteistyöhön väärennettyjen asiakirjojen estämiseksi ja Oisin, joka tähtää poliisien väliseen yhteistyöhön. Kaikki nämä ohjelmat myötävaikuttavat siihen, että oikeusturva Euroopassa kasvaa. Edelleen meillä on Stop-ohjelma, joka koskee viranomaisten välistä yhteistyötä jäsenvaltioissa naisilla ja lapsilla käytävän orjakaupan torjumiseksi, sekä Daphne-ohjelma, joka antaa tukea vapaaehtoisjärjestöille, jotka ovat omistautuneet naisiin ja lapsiin kohdistuvan seksuaalisen hyväksikäytön ja väkivallan torjumiseen. Kumpikin näistä ohjelmista on saanut osakseen suurta vastakaikua. Myöhemmin tänään parlamentti keskustelee jäsen Zimmermannin maahanmuutto- ja turvapaikka-asioita hoitaville suunnattua Odysseus-ohjelmaa koskevasta mietinnöstä.
Kuten Nassauerin mietinnössä ehdotetaan, komissio jatkaa uusien aloitteiden tekemistä niiden uusien keinojen avulla, joita meillä on nyt käytössämme Maastrichtin sopimuksen perusteella. Minä valmistelen viittä uutta aloitetta, nimittäin tuomioiden täytäntöönpanoa, oikeusapua, kadonneita lapsia ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä, täällä keskustelussa peräänkuulutettua turvapaikkamenettelytapaa sekä luotto- ja maksukorttipetoksia koskevaa aloitetta. Aion tietenkin, kuten neuvostokin, kuulla parlamenttia näiden tiedonantojen osalta.
Samanaikaisesti kun työskentelemme voimassa olevan sopimuksen mukaisesti, valmistaudumme myös sitä päivää varten, jolloin Amsterdamin sopimus tulee voimaan. Se työ on jo alkanut.
Yksi niistä kysymyksistä, joka täytyy ratkaista, koskee Schengenin sopimuksen sisällyttämistä unionin työskentelyyn. Yhtenä sen seurauksista unionin sääntely laajenee, vaikka kolmannen pilarin asia-alueet eivät itsessään laajenekaan. Schengenin sisällä on konkreettisia sopimuksia, joilla ei ole vielä vastinetta EU: n sisällä. Tämä aiheuttaa kaksi tärkeää seurausta. Ensiksikin unioni työskentelee laajemmalla työkentällä kuin nykyään. Toiseksi laajentuva sääntely asettaa suurempia vaatimuksia turvallisuuden ja vapauden suhteen Itä- ja Keski-Euroopan maille, jotka nyt valmistautuvat jäsenyyteen. Schengenistä tulee myös yksi ulottuvuus, joka on otettava mukaan tuleviin neuvotteluihin. Käytännön valmistelut työllistävät täysin kaksi työryhmää. Yksi ryhmä keskittyy yhdentymiseen unionin työssä, toinen siihen, millaiselta yhteistyö Norjan ja Islannin kanssa tulee näyttämään.
Pitkällä tähtäimellä tärkeimmäksi kysymykseksi nousee se, kuinka me suhtaudumme kasvaviin haasteisiin oikeusja sisäasioiden alueilla. Yksi näistä kysymyksistä koskee kansainvälisesti järjestäytyneen rikollisuuden kehittymistä Euroopassa. Tässä on mitä suurimmassa määrin kyse siitä, että me vastaamme kansalaisten vaatimukseen puuttua voimakkaasti rikoksen uhkaan. Tässä Europol-sopimuksesta tulee tärkeä keino. Tähtäin on asetettu niin, että sopimus ratifioidaan vuoden loppuun mennessä. Toivon myös, että jäsenvaltiot kiirehtisivät luovutussopimuksen sekä väärinkäytösten ja petosten torjuntaa koskevan sopimuksen ratifioimista. Samalla pahoittelen valiokunnan tavoin sitä, että Haagin oikeudellista tutkintaa rajat ylittävissä riita-asioissa koskevaa sopimusta ei ole ratifioitu kaikissa jäsenvaltioissa.
Kuten alussa sanoin, Amsterdamin sopimus tulee tarkoittamaan sitä, että oikeus- ja sisäasioiden yhteistyö nousee aivan uudelle tasolle. Sopimus sisältää kunnianhimoisen viisivuotissuunnitelman siitä, miten rajavalvontaa, maahanmuuttoa ja turvapaikkoja koskevat kysymykset voidaan sisällyttää ensimmäiseen pilariin. Poliisi- ja tullikysymykset sekä rikos- ja siviilioikeus jäävät kolmanteen pilariin. Myös näillä alueilla yhteistyötä kuitenkin kehitetään esimerkiksi puitepäätösten kautta.
Mielestäni tarvitaan kunnollinen katsaus uuden sopimuksen seurauksiin oikeudellisissa ja sisäasioihin liittyvissä kysymyksissä. Olen siksi käynnistänyt analysointityön, jonka aion esitellä ministerineuvostolle ja parlamentille laajasisältöisenä tiedonantona. Toivon, että tämä tiedonanto samalla tavalla kuin valkoinen kirja palvelee tärkeänä taustana perusteellisessa keskustelussa siitä, kuinka me toteutamme vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden Euroopan.

Puhemies
Kiitän komissaaria.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys on periaatteessa toimitettava nyt, muutoin se toimitetaan tänä iltana.

Äänestys
Secchi
, esittelijä. (IT) Arvoisa puhemies, kyseessä on oikeastaan kolme suullista tarkistusta, jotka aion nyt lukea. Näistä on sovittu esittelijän ja budjettivaliokunnan puheenjohtajan kanssa, ja niiden tarkoituksena on selkeyttää joitakin talousarvion valvonnan näkökohtia.
Ensimmäinen tarkistus on lisäys 4 artiklan 2 kohtaan, ja kuuluu näin: " alihankkijoita tarvittaessa on nämä valittava voimassa olevien rahoitussäädösten perusteella järjestettävillä urakkakilpailuilla." Kyseessä on siis yleisluontoinen varotoimi.
Toinen tarkistus on lisäys 7 artiklaan, joka koskee yhteistyötä itäisen Keski-Euroopan maiden ja Kyproksen kanssa. Se kuuluu näin: " osallistumisesta johtuvat kulut lisätään kyseessä olevan ohjelman varoihin."
Kolmas tarkistus - jolla muutetaan ja tiivistetään 9 artiklaa - koskee sitä, että koska kyseessä on viisivuotisohjelma se joutuu turvautumaan kahteen eri rahoituslähteeseen. Muutos on siis tällainen: " nämä rahoitusvarat katetaan osittain vuosien 1993-99 rahoitusohjelmista."
Pyydän anteeksi kollegoiltani, mutta tämä varotoimi on jouduttu hyväksymään kireässä aikataulussa. Budjettivaliokunnan kanssa ja sen suostumuksella on kuitenkin ollut mahdollista integroida ja lisäksi muuttaa varotointa näillä kolmella suullisella tarkistuksella - toivottavasti parlamentti hyväksyy ne.

Medina Ortega
Arvoisa rouva puhemies, tällä hetkellä en näe sosiaalidemokraattisen ryhmän koordinaattoria enkä minä voi hyväksyä sosiaalidemokraattisen puolueryhmän puolesta näitä viime hetkellä ehdotettuja suullisia tarkistuksia.

Willockx
Budjettivaliokunnan varapuheenjohtaja on esittänyt nämä tarkistukset, ja näistä tarkistuksista käytyjen keskustelujen aikana talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa vallitsi konsensus. Tämä koskee budjettiteknisiä täsmennyksiä. Pyydänkin siksi erittäin kovasti tätä hyväksyntää. Se unohtui valiokunnan äänestyksestä.

Puhemies
Kiitos, herra Willcokx.
Jokainen on ymmärtänyt, että nämä kolme suullista tarkistusta voidaan tietyllä tavalla koota yhteen, ainakin niiden huomioon ottamisen periaatteen osalta. Käännynkin parlamentin puoleen.
Onko näiden suullisten tarkistusten huomioon ottamisesta huomautettavaa?
(Parlamentti ilmoitti hyväksyvänsä suullisten tarkistusten jättämisen.)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Orlando
. (IT) Arvoisa rouva puhemies, sen jälkeen kun komissio oli esittänyt tarkistukset 3 ja 14, neuvosto on muuttanut sitä tekstiä, johon ne viittasivat. Mielestäni nämä tarkistukset eivät ole enää ajanmukaisia, ja pidänkin kiinni neuvoston viimeksi ehdottamasta tekstistä.

Puhemies
Onko huomautettavaa siitä, että tarkistuksia 3 ja 14 pidetään vastedes rauenneina? Kun kerran ei ole, teemme niin.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Puhemies
Kaikkiin kieliversioihin on tehty oikaisu. Ilmoitan täten, että tarkistukset 6, 7, 10 ja 11 peruuntuvat.

Dupuis
Arvoisa rouva puhemies, tietty määrä oikaisuja on jo todellakin tehty, mutta ne eivät vielä riitä. Esimerkiksi ryhmäni tarkistus 21 on ymmärrettytäysin väärin siinä määrin, että sitä tulkitaan juuri päinvastoin kuin me halusimme. Parhaimmassakin tapauksessa se ymmärrettäisiin joka tapauksessa täysin väärin. Myös kääntäminen ranskan kielelle on tuottanut vaikeuksia. Tarkistuksella 20 ei ole enää ollenkaan samaa merkitystä ja se vain vahvistaisi herra Orlandon näkemystä, joka on täysin päinvastainen meidän näkemykseemme verrattuna. On muitakin esimerkkejä, paljon parempia, jotka nyt tässä sivuutan. Ehdotankin, että palautatte tämän mietinnön käsiteltäväksi seuraavalla istuntojaksolla, sillä tällaisena emme voi siitä tänään äänestää.

Puhemies
Herra Dupuis, teettekö te tämän ehdotuksen ryhmänne puolesta?

Dupuis
Kyllä, arvoisa rouva puhemies.

Puhemies
Haluaisin kuulla esittelijän mielipiteen.

Orlando
. (IT) Arvoisa rouva puhemies, uskoakseni olemme tänä aamuna ilmaisseet arvonantomme puheenjohtajamaa Luxemburgille ja komissiolle, koska ne ovat antaneet parlamentille tilaisuuden ilmaista arvionsa näin tärkeästä tekstistä ennen 4. 5. joulukuuta pidettävää kokousta. Olisikin todella erikoista, jos me nyt palauttaisimme tämän mietinnön valiokuntaan. Siksi pyydänkin etenemään komission esittämässä järjestyksessä.

Puhemies
Luulen, että asia on selvä. Siirrymme äänestämään herra Dupuis'n esittämästä pyynnöstä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön siirtää äänestystä.) Voin taata herra Dupuis'lle, että tarkastamme erittäin huolellisesti kaikki kieliversiot epäyhtenäisyyksien välttämiseksi.

Schulz
Arvoisa rouva puhemies, kiitän teitä siitä, että hylkäsitte Dupuis'n ehdotuksen. Euroopan radikaaliallianssin ryhmän ehdotukset olivat joka tapauksessa täysin vastakkaisia Orlandon ehdotuksille. Ennen kuin äänestämme, haluaisin tarkastella vielä uudelleen kysymystä, miksi kielellisiä korjauksia on niin useita. Niille on nimittäin syynsä. Neuvosto antoi meille ystävällisesti nämä tekstit kuulemista varten ennen Amsterdamin sopimuksen tekemistä, mutta määräaika oli hyvin lyhyt, mikä aiheutti suuren ongelman useissa käännöksissä. Emme kuitenkaan voi missään tapauksessa hyväksyä sitä, miten neuvosto on toiminut: se lähettää meille tekstin. Järjestämme huolellisen kuulemismenettelyn, ja sillä välin neuvosto muuttaa omaa tekstiään ilman, että se ilmoittaa siitä meille tai odottaa meidän lausuntoamme. Tällaista menettelyä ei voida hyväksyä. Parlamenttia ei tule kohdella tällä tavoin!
Pyydän tämän vuoksi puhemiestä välittämään neuvostolle parlamentin raikuvat suosionosoitukset. Paljon kiitoksia!
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Kiitos, herra Schulz. Olisin toivonut, että neuvosto olisi voinut kuulla suoraan tekemänne huomautukset. Valitettavasti näin ei tapahtunut, mutta välitämme ne sille hyvin mielellämme.

Orlando
Arvoisa rouva puhemies, viittaan tarkistukseen 12 ja pyydän saada kertoa, että valiokunnassa syntyi tarkistusta koskevan äänestyksen jälkeen jonkinlaista hämminkiä, sillä neuvosto oli muotoillut tekstin, joka minun mielestäni vaikuttaa virheettömämmältä. Esitänkin valiokunnan tarkistuksen hylkäämistä, koska se oli epätäsmällisesti muotoiltu ja oli vaarassa joutua kansallismielisen sensuurin hampaisiin, lainatakseni tänä aamuna käytettyä ilmaisua.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Rovsing
Tyytyväisenä voin todeta, että sovittelukomitean valtuuskunta onnistui saavuttaa järkevä ja erittäin tyydyttävä kompromissi neuvoston ja parlamentin välillä tämän direktiivin laatimisen yhteydessä. On erittäin myönteistä, että niin neuvosto kuin parlamenttikin ovat alusta alkaen olleet samaa mieltä siitä, että henkilötietosuojan on oltava korkeatasoinen televiestinnän alalla, jossa kehitys menee vauhdilla eteenpäin. Vastaavalla tavalla parlamentti on sovittelumenettelyn avulla saattanut voimaan vielä korkeamman suojatason kuin neuvosto oli alunperin toivonut. Esimerkkinä voidaan mainita, että direktiivi kattaa myös juridiset henkilöt. Myös puheluiden kuuntelua ja nauhoitusta koskevat päätökset on huomioitu sovittelutekstissä. Haluan painottaa, että ehdotettu direktiivi on erittäin tärkeä oikeudellinen asia, joka ansaitsee täyden tuen.
Secchin mietintö (A4-344/97)
Rovsing
Ei ole mahdollista päättää, milloin EU: n olisi otettava käyttöön täydelliset arvonlisäveron yhdesmukaistamista koskevat säännöt, mutta ei ole epäilystäkään siitä, että mikäli tällainen yhdenmukaistaminen tehdään, on jäsenvaltioiden oltava siihen hyvin valmistuneita. Tämän vuoksi FISCALISohjelma on välttämätön aloite, joka muun muassa tarkoittaa, että kansalliset viranomaiset saavat korkeatasoisen tietämyksen yhteisön lainsäädännöstä. Tämä tietämys on välttämätöntä, mikäli viranomaiset jatkossakin aikovat tarjota kansalaisille parhaita mahdollisia palveluja.
Toinen asia on useat edut, jotka saavutetaan muotoillun jäsenvaltioiden välisen yhteistyön avulla koko verotusalueella. FISCALIS-ohjelman avulla luodaan vankka ja järkevä perusta arvonlisäveroa ja muita veroja koskevalle yhdenmukaistamiselle tulevaisuudessa. Mutta tämä ei tarkoita, että jäsenmaat tällä hetkellä sitoutuisivat mihinkään tiettyyn yhdenmukaistamista koskevaan aikatauluun.

Trizza
. (IT) Fiscalis-ohjelma, jonka tarkoituksena on määritellä EU: n yhdenmukaiset toimet kansallisten epäsuorien verojärjestelmien tukemiseksi, on Euroopan veropolitiikkaa uudistava väline.
Fiscalista ei ole suunniteltu pelkästään yhdenmukaistamaan ja koordinoimaan olemassa olevaa verojärjestelmää sekä takaamaan verohallintojen toiminnan yhdenmukaisuuden lopullisissa ALV-järjestelyissä. Kuten esittelijä Secchi aivan oikein määritteli, sen on myös oltava väline, jonka avulla voidaan selvittää kansallisten hallintojen vaatimukset ja vaikeudet niiden pyrkiessä hoitamaan omia tehtäviään. Sen on kyettävä tuomaan muidenkin käyttöön toisissa jäsenmaissa saadut hyvät kokemukset, joilla nämä ongelmat on ratkaistu. Koska olen erään italialaisen kunnan kunnanjohtaja ja haluan tietää kaikista julkishallinnon tehokkuutta parantavista toimista, arvostan Euroopan komission päätöstä ottaa ohjelman päätavoitteeksi inhimillisten voimavarojen kouluttamisen. Yhdyn esittelijä Secchin mielipiteeseen ja pidän hyödyllisenä sitä, että koulutukseen kuuluu myös verohallintojen virkamiesten keskinäinen vaihto.
Lisäksi olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa tarpeesta luoda yhteistyöverkosto verokoulutusta antavien kansallisten opistojen ja korkeakoulujen välille. Onnitellen esittelijä Secchiä hyväksyn täysin hänen mietintönsä.
W.G. van Velzenin mietintö (A4-346/97)
Rovsing
Numerointi on eräs puhelinliikenteen näkyvimpiä asioita, ja koskee sen vuoksi käyttäjiä erittäin suorasti. Komissio on parlamentin kehotuksesta ehdottanut erittäin käytännöllistä ja järkevää yhteenliittämisdirektiivin uudistamista. Numeron siirrettävyys on merkittävä asia, ja on tärkeää, että pikaisesti otetaan käyttöön järjestelmä, joka takaa läpinäkyvän, oikeudenmukaisen ja objektiivisen numeroiden jaon kiinteässä verkossa. Esittelijä on aivan oikeassa painottaessaan, että samanlainen politiikka vastaavilla säännöillä otetaan käyttöön matkapuhelinverkoissa. Tarvittavat toimet on otettava käyttöön niin varhaisessa vaiheessa kuin mahdollista halutun vaikutuksen saamiseksi, ja jotta operaattorit saisivat aikaa muutosten ja sääntelyiden toteuttamiseen. Toisin sanoen komission näkökantaa siitä, että aika ei vielä ole kypsä matkaverkkojen numeron siirrettävyyttä koskeville säännöille, ei voida noudattaa. Sen vuoksi tuen mietintöä täysin.
Cederschiöldin mietintö (A4-333/97)
Ahlqvist, Andersson, Lööw, Waidelich ja Wibe
Meidän mielestämme mietinnössä käsitellään Euroopan unionin tulevan työn kannalta erittäin tärkeää aluetta. Me haluamme tällä äänestysselityksellä tuoda esiin sen, että meistä mietintö monilla alueilla sisältää pitemmälle meneviä yhdenmukaistamisvaatimuksia kuin voidaan asiallisesti pitää perusteltuina lähdettäessä siltä pohjalta, jota toimintasuunnitelma järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi antaa. Muun muassa haluaisimme tuoda esiin epäilyksemme mietinnön seuraavia vaatimuksia kohtaan:
oikeuskäsittelyä koskevien määräysten yhdenmukaistaminen (12 kohta), -virallisen syyttäjän tuominen Euroopan tasolle (35 kohta) ja-Europolin aseman laajentaminen kansallisten poliisivoimien kustannuksella, oikeastaan täsmentämättä jo nykyisin selvää suuremman avoimuuden ja valvonnan tarvetta (eri kohtia).
Blokland
Rouva Cederschiöldin mietintö käsittelee järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevaa toimintasuunnitelmaa. Suunnitelman laati korkean tason työryhmä Eurooppa-neuvoston vaatimuksesta. Ryhmän tekemä työ on sinänsä kunnioitettavaa, ja ottaen huomioon neuvoston sille antaman kokoonpanon suunnitelmalla tuntuu olevan myös vaikutusta. Kuitenkaan suunnitelma ei ole kaikilta osin yhtä selkeä. Yksi tärkeä asia esittelijä rouva Cederschiöldin kritiikissä on, ettei suunnitelma anna selvyyttä siitä, torjummeko rikollisuutta yhdenmukaistamalla tärkeimpien rangaistavien asioiden määritelmät vai parantamalla jäsenvaltioiden yhteistyötä, siten että kansallisten rikosoikeusijärjestelmien erot säilytetään. Suunnitelmassa ei tehdä valintaa.
Tässä piilee myös ongelmamme. Vaikka mietintö tavoitteleekin käytännöllistä käsittelytapaa, siinä on kuultavissa kuitenkin myös Euroopan parlamentin toivomus rikoslainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja suuren eurooppalaisen oikeudellisen tilan luomisesta. Tällä valinnalla puututaan selvästi jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuteen, syvälle jäsenvaltioiden ytimeen. Tämä olisi äärimmäisen vaivalloinen prosessi, josta voidaan harkita, onko siitä tällä hetkellä vastaavaa hyötyä. Minä puolestani valitsisin mieluummin käytännöllisen yhteistyön, jossa säilytetään erot eri rikosoikeusjärjestelmien välillä. Siinä missä mietintö ja oma valintamme eroavat toisistaan niin suuresti, olemme harkinneet, ettemme toimintasuunnitelmaa ja mietintöä kohtaan tuntemastamme sympatiasta huolimatta voi tukea mietintöä. Sama harkinta käy muuten ilmi myös äänestyksestämme muista " järjestyneen rikollisuuden torjuntaa" käsittelevistä mietinnöistä, joista tänä aamuna keskusteltiin.

Cushnahan
Haluaisin tukea rouva Cederschiöldin antamia suosituksia. Hän nimeää päätöslauselmaehdotuksessaan nykyisen EU: n lähestymistavan synnynnäiset virheet ja heikkoudet järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa.
Järjestäytynyt rikollisuus on hienostunutta kansainvälistä liiketoimintaa. Se ei tunne mitään kansallisia rajoja ja, koska sillä on käytössään valtavasti varoja, se voi palkata kaikki oikeus-, talous- ja teknisen alan huiput. EU: n lähestymistapa puolestaan on epäjärjestelmällinen, sirpaleinen ja vähävarainen ja se toimii kansallisella pohjalla, koska sovinistiset sisäministerit haluavat puolustaa omia pikku "valtakuntiaan" vedoten vanhentuneeseen käsitykseen kansallisesta suvereenisuudesta.
Meidän täytyy muuttaa näitä asenteita, saavuttaa laki-, oikeus- ja valvontajärjestelmien suurempi yhtenäisyys, jos aiomme voittaa sodan järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.

Deprez
Jokainen järkevä ihminen ei voi olla järkyttymättä siitä hitaudesta, jolla Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet yhdistämään voimiaan ja yhteensovittamaan toimiaan ja menettelyjään taistelussa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.
Talouden ja rahoitusmarkkinoiden maailmanlaajuistuminen ovat tehneet mahdolliseksi sen, että toimijat, myös rikolliset, voivat kierrättää, eli pestä helposti ja ilman valvontaa suuret määrät eri rikoksista saatua rahaa: prostituutiosta, huumeista, asekaupasta. Kuten jokainen tietää, kommunismin hajoaminen Keski- ja Itä-Euroopassa on edistänyt näiden hajonneiden valtioiden raunioista syntyneiden eri rikollisuuden muotojen, kuten kiristyksen ja lahjonnan leviämistä. Pääoman ja henkilöiden vapaa liikkuvuus unionin sisällä yhdistettynä teknologian kehitykseen on hävittänyt maiden rajat kaikkien, myös rikollisten hyväksi edistäen näin kaikenlaisen salakuljetuksen syntymistä: autojen, huumeiden ja ihmisten.
Kuinka voimme tällaisissa olosuhteissa kuvitella, että pelkästään kansallisilla oikeus-, lainkäyttö- ja poliisijärjestelmillä olisi mahdollista torjua suurrikollisuuden eri muotoja, jotka lisäksi ovat yhä paremmin ja paremmin järjestäytyneitä? Kuinka voisimme hyväksyä sitä uskomatonta hitautta, joka vallitsee eri maiden tuomareiden välisessä yhteistyössä ja tietojen vaihdossa? Kuinka voisimme hyväksyä, että Europolia koskevaa yleissopimusta eivät kaikki sen allekirjoittaneet maat ole vieläkään ratifioineet?
Sen vuoksi olen mielissäni siitä, että amsterdamin Eurooppa-neuvostossa viime kesäkuun 17. päivänä hyväksyttiin järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskeva toimintasuunnitelma. Se on ensimmäinen askel oikeaan suuntaan. Lisäksi haluan tervehtiä Euroopan neuvoston yrityksiä saada aikaan kansainvälisillä markkinoilla jylläävää järjestelmällistä lahjontaa koskeva yleissopimus.
Jos unionin on jollakin alalla osoitettava voivansa vastata kansalaistensa oikeutettuihin toiveisiin, se ala on henkilöiden ja omaisuuden turvallisuudesta vastaaminen. Turmeltuneella Euroopalla ei ole tulevaisuutta. Meidän on toimittava välittömästi.

Holm
On valitettavaa, ettei kansainvälistä järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevässä mietinnössä mainita sanaakaan Interpolista, joka juuri tähtää rikollisuuden torjuntaan kansainvälisesti. Sen sijaan mietintö keskittyy, enemmän tai vähemmän selvästi, puhumaan " EU-FBI: n" puolesta, joka yhdenmukaistaisi poliisija oikeuslaitokset EU-maissa corpus juris -ehdotuksen mukaisesti, joka koskee tulevan yhteisen eurooppalaisen rikosoikeudellisen ja oikeudellisen alueen luomista.
Minun mielestäni tämä kehitys ei ole kohtuullista eikä edes sopivaa. Ei varmaankaan ole järkevää rakentaa vielä yhtä poliisijärjestöä, joka kilpailisi Interpolin kanssa. Sen sijaan pitäisi tehostaa työtä Interpolin kanssa, jotta tämä järjestö tehokkaammin voisi haastaa kansainvälisen rikollisuuden.
Edelleen ehdotetaan, että Europolille annettaisiin lisää toimivaltaa, mukaan lukien se, että Europolille kuuluisi myös operatiivista toimintaa - tämä siitä huolimatta, että Europolin parlamentaarinen ja oikeudellinen valvonta on riittämätöntä sekä avoimuuden ja yksityiselämän sekä henkilötietojen suojan puute on suuri.

Lindqvist
Voin yhtyä moniin mietinnön ehdotuksiin. Paras tapa pitkällä tähtäimellä torjua rikollisuutta ja kriminaalisuutta on vahvistaa demokraattista pohjaa lastenkasvatuksen, koulun, työelämän jne. alueilla kansalaisyhteiskunnassa.
Haluaisin erityisesti korostaa paremman jäsenvaltioiden välisen yhteistyön merkitystä rajat ylittävän rikollisuuden torjumiseksi. Kannatan tällä alueella tehtävää pohjoismaisen mallin mukaista tehokasta valtioiden välistä yhteistyötä.
On tärkeätä, ettei mitään kriminalisointia tapahdu ilman, että todetaan tahallisuus. Ehdotuksella rangaistavuudesta niin sanotussa rikollisjärjestössä täytyy siis olla tämä lähtökohta.
Sitä vastoin olen keskitetysti päätettyjä oikeudellisia yhteistyömuotoja vastaan, joissa päätarkoituksena on lainsäädännön yhdenmukaistaminen. EU ei saa - Europol työkalunaan - kehittyä keskusjohtoiseksi poliisivaltioksi, jolla on suuret tietojärjestelmät, joiden demokraattinen valvonta on puutteellista.
Sillä perusteella, että mietintö sisältää useita tämänsuuntaisia ehdotuksia, aion lopullisessa äänestyksessä äänestää mietintöä vastaan.

Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet rouva Cederschiöldin mietinnön puolesta, koska mielestämme tehokas ja ennalta valmisteltu panos on välttämätön, jotta voisimme selviytyä kilpailussa kasvavaa, yli kansallisten rajojen toimivaa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Suhtaudumme kuitenkin epäillen muutamaan esittelijän ilmaukseen. Näillä ilmauksilla on pyrkimyksenä vetää ylikansalliset instituutiot, kuten komissio ja EY-tuomioistuin, mukaan oikeudelliseen yhteistyöhön. Oikeudellisen yhteistyön on jäätävä kolmannen pilarin alaisuuteen, eikä komissiolle ja EY-tuomioistuimelle saa antaa lisää toimivaltaa. Rangaistusoikeudellinen yhtenäistäminen ei saa muodostua itsetarkoitukseksi, ja olemassa olevia valtioiden välisten välineiden käyttämistä on tehostettava ennen uusiin aloitteisiin ryhtymistä. Kannatamme tehokasta käytännöllistä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä oikeudellisissa asioissa. Sellainen yhteistyö on tehokas vastaveto järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan.
Orlandon mietintö (A4-355/97)
Buffetaut
Arvoisa rouva puhemies, emme voineet hyväksyä kollegamme Orlandon mietintöä kansainvälisten sitoumusten täytäntöönpanosta järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi, sillä neuvoston erinomaisen tekstin perusteella parlamentti on järjestelmällisesti toivonut, että neuvoston etuoikeudet siirrettäisiin komissiolle. Mielestämme on kuitenkin selvää, että alalla, joka liittyy valtioiden tärkeimpiin toimivaltuuksiin, kuuluu neuvoston toimia, ei komission, sillä komissio on hallinnollinen elin, jonka demokraattinen legitiimisyys on arveluttava.
Lisäksi tehokkuuden kannalta alalla, jonka kansalliset erityispiirteet, perinteet ja oikeusfilosofia ovat niin vahvoja, on mielestämme paljon sopivampaa luottaa jäsenvaltioiden omaan toimintaan.

Ahlqvist ja Wibe
Mietintö antaa komissiolle paljon vahvemman aseman arviointijärjestelmässä. Mielestämme neuvoston puheenjohtajamaa on se, joka myös jatkossa vastaa tästä työstä. Neuvosto on se, joka on ja pysyy korkeimman päätösvallan haltijana Euroopan unionissa. Emme näe mitään syytä vahvistaa komission roolia tässä asiassa.
Siitä syystä jätämme äänestämättä tätä mietintöä koskevassa äänestyksessä.

Caudron
Kollegamme Orlando on osoittanut taistelutahtoa eri mietintöjensä laatimisessa. Voimme vain onnitella häntä siitä.
Hän on laatinut peräti kolme mietintöä yhdestä turmeluksesta, eli järjestäytyneestä rikollisuudesta. Euroopan parlamentin on osoitettava olevansa ehdottoman päättäväinen taistelussa kaikkea mafiaan liittyvää toimintaa vastaan. Mafia vahvistuu maissa, jotka toimivaltaiset yksiköt järjestäytyneen rikollisuuden torjunna alalla on jo luokitellut maiksi, joissa on mafiaa. Meidän on pohdittava niitä yhteisön keinoja, joita tämän vitsauksen poistamiseksi on toteutettu. On pakko todeta, että mafiaryhmittymät lisääntyvät paitsi Itä-Euroopassa myös Euroopan unionin sisällä. Yhdyn esittelijän suosituksiin, jotka koskevat yhtä hyvin rikosten ja rikkomusten kehitystapaa kuin niiden leviämistäkin.
Mietinnössä mainitaan rahanpesu, ja myös minä vaadin, että kaikenlaisen tekopyhyyden on loputtava tätä kysymystä käsiteltäessä. Tuomareille on Euroopassa ja Euroopan unionissa tarjottava paremmat tutkintamahdollisuudet erityisesti epäilyttävien pankkitilien suhteen, sillä muutoin meidän on turha säätää lakeja tai jatkaa keskustelua.
Euroopan unioni on jatkuvasti haluttomampi tukemaan tiettyjä toiminta-aloja. Toivon, että myös unioni osoittaisi samanlaista huolta niiden keinojen nopeasta toteuttamisesta, joilla järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan voitaisiin taistella tehokkaasti. Jos Euroopan unioni ei onnistu osoittamaan kykenevänsä toimimaan tässä sodassa, se menettää jälleen osan uskottavuudestaan kansalaisten silmissä.
Orlandon mietintö (A4-349/97)
Cushnahan
Jos olemme vakavissamme järjestäytyneen rikollisuuden voittamisessa, meidän täytyy varmistaa tehokkaampi yhteistyö Euroopan unionissa, ennen kuin voimme kunnolla aloittaa yhteistyön kolmansien maiden kanssa.
Hallitustenvälisyys ja avoimuuden puute eivät ole oikeita tapoja vakuuttaa Euroopan kansalaiset siitä, että olemme päättäneet voittaa järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen sodan.
Uskon, että tässä mietinnössä on useita erinomaisia ehdotuksia, joita todella kannattaa miettiä, jos haluamme lähettää kansainvälisille rikollisille viestin siitä, että me olemme tosissamme!
Nassauerin mietintö (A4-367/97)
Berthu
Arvoisa rouva puhemies, Nassauerin oikeus- ja sisäasioiden ensisijaisia aloja koskevassa mietinnössä toistetaan Euroopan parlamentin totuttuja sanakäänteitä liikkumisen vapaudesta, joka ei muka toteutuisi unionissa niin kauan, kuin vähäistäkin henkilöiden valvontaa ilmenee maiden välisillä rajoilla.
Tämä käsitys, joka on jo aiheuttanut meille paljon hankaluuksia, tulee aiheuttamaan niitä vielä lisää tulevaisuudessa, jos Amsterdamin sopimus ratifioidaan, sillä yhteisöä koskevan uuden III a osaston B artiklassa määrätään, että neuvoston on viiden vuoden kuluessa toteutettava toimenpiteet, joilla 7 a artiklan mukaisesti pyritään takaamaan kaiken henkilöiden valvonnan lopettaminen, kun he ylittävät maiden välisiä rajoja, oli kyse sitten unionin kansalaisista tai kolmansien maiden kansalaisista.
Kuten aina ennenkin, Euroopan liittovaltion kannattajat yrittävät uskotella ihmisille, että heiltä pyydetään vain jo aikaisemmin tehdyn päätöksen soveltamista, ja että oikeudellisesti ja moraalisesti ei liikkumavaraa ole. Todellisuudessa näin ei asia kuitenkaan ole, sillä 7 a artiklassa ei sanota missään, että liikkumisen vapaus edellyttäisi valvonnan puuttumista tai vielä vähemmän, että sitä olisi sovellettava myös kolmansien maiden kansalaisiin.
Lisäksi Amsterdamin sopimuksen edellä mainitussa B artiklassa ei aseteta mitään ennakkovaatimuksia henkilöiden valvonnan lakkauttamiseksi sisärajoilla. Tukitoimenpiteet mainitaan ainoastaan A artiklassa, mutta tämä artikla koskee toisenlaista oikeudellista ongelmaa, nimittäin Schengenin sopimuksen sisällyttämistä, ja siinä ei missään mainita, että nämä ehdot, jotka ovat sitä paitsi hyvin epämääräiset, olisivat ennakkovaatimuksia. Näin ollen Euroopan kansat ova tvaarassa jälleen kerran joutua ansaan unionissa, joka näin toimimalla tuhoaa kansalaistensa suojelun, kun sen pitäisi sitä vahvistaa.
Nämä Euroopan toimielinten järjettömät toimet, joilla ne saavat jatkuvasti aikaan vahinkoa, on korjattava välittömästi kieltäytymällä ensin hyväksymästä Amsterdamin sopimusta, sillä muutoin ne koituvat Euroopan turmioksi.

Cushnahan
Suhtaudun myönteisesti tähän herra Nassauerin mietintöön ja tuen sen avainsuosituksia. Tuen erityisesti ehdotusta siitä, että Europolille pitäisi antaa tarkasti määritellyt operatiiviset toimintavaltuudet, joissa määritellään, mitkä kansalliset lainvalvontaelimet ovat vastuussa maissa suoritetuista toimista.
Täysin toimiva Europol on erittäin tärkeä onnistuneen yhteistyön takaamiseksi laki- ja sisäpoliittisissa asioissa. On täysi skandaali, että Europol-yleissopimusta ei ole ratifioitu. Belgian Dutroux-skandaalin jälkeen ryhdyttiin pikaisesti toimiin ja näytti siltä, että Europolille haluttiin määrätietoisesti antaa toimien toteuttamiseen tarvittavat valtuudet. Nyt on kuitenkin jääty polkemaan paikalleen, ja jos jäsenvaltiot todella haluavat luoda kansalaisten Euroopan, kehityksen täytyy tapahtua oikeus- ja sisäasioiden alueella.
Europolin kehitys on lakmuspaperikoe, joka osoittaa, kuinka tosissaan jäsenvaltiot haluavat täyttää lupauksensa.
(Istunto keskeytettiin klo 13.10 ja se jatkui klo 15.00.)

Irakin tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Irakin tilanteesta.

Van den Broek
, komission jäsen. (NL) Arvoisa puhemies, me kaikki, koko maailma on seurannut tarkasti henkeään pidättäen Irakissa tapahtuvaa kehitystä. On oikeastaan sanomattakin selvää, että komissio, neuvosto ja tietenkin myös parlamentti ovat varmasti samaa mieltä siitä, että Yhdistyneitä kansakuntia, pääsihteeriä ja turvallisuusneuvostoa on täysin tuettava heidän pyrkimyksissään saada Irak täyttämään kyseiset turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa.
Asian luonteen vuoksi Yhdistyneet kansakunnat ja turvallisuusneuvosto ovat paikkoja, joissa näistä asioista kuuluu keskustella ja päättää. Uskon, että olemme yhdessä helpottunein mielin ottaneet vastaan rohkaisevat uutiset, jotka tänään kuulimme Genevestä, jossa turvallisuusneuvoston viiden pysyvän valtion ulkoministerit eilen kokoontuivat. Tietämättä tarkalleen siellä käytyjen keskustelujen tuloksista vaikuttaa joka tapauksessa siltä, että on saavutettu jonkinlainen kompromissi, johon Irakin vielä pitää vastata. Mutta kompromissi joka tapauksessa merkitsisi sitä, että YK: n valvontakomissio, UNSCOM, pääsisi aloittamaan työnsä uudelleen alkuperäisessä kokoonpanossaan ja että kyseistä työtä voitaisiin siis jatkaa, mikä on äärimmäisen tärkeää saadaksemme tarvittavan varmuuden siitä, että koko, sanoisinko kapasiteetti, joka Irakilla on joukkotuhoaseiden valmistukseen, myös todella riisutaan.
On selvää, että Irakin konfliktin jatkuminen ja pitkittyminen voi johtaa vakaviin seurauksiin, ei ainoastaan turvallisuusmielessä, vaan ilman muuta myös " öljyä-ruokaa-vastaan" -päätöslauselmien täytäntöönpanemiseksi, kuten asiaa mukavuussyistä kutsun, mistä taas voi olla epäedullisia seurauksia Irakin kansalle annettavalle humanitaariselle avustukselle ja mikä voi lisäksi vaikeuttaa avustustoimia Pohjois-Irakissa.
Paljon sen enempää komissio ei oikeastaan tällä hetkellä voi asiasta sanoa kuin ilmaista toiveensa siitä, että saadaan vahvistus siitä, että kriisitilanne pystytään ratkaisemaan. En pysty tällä hetkellä vielä tekemään lopullista johtopäätöstä asioiden tässä vaiheessa, mutta jos otamme huomioon Ison-Britannian ulkoministerin eiliset ilmoitukset viiden pysyvän jäsenen neuvottelujen jälkeen sekä tänään Telexpressissä ilmestyneen tekstin, toivomme todellakin, että kriisitilanne voidaan näin ehkäistä ennalta.

Swoboda
Arvoisa komissaari, kiitän teitä kertomuksestanne. Olemme tietenkin hyvin iloisia siitä, että näyttää siltä, kuin ajankohtainen kriisi olisi torjuttu, vaikka olisikin Euroopan ja Euroopan parlamentin yliarvostusta olettaa, että tämänpäiväisen istunnon vaikutus oli niin suuri, että Saddam vetäytyi tässä asiassa. Mielestäni muutamia kysymyksiä on jäänyt kuitenkin avoimeksi, ja ne eivät ole ainoastaan periaatteellisia kysymyksiä, joita te komissaari olette esittänyt. Ensinnäkin: oletteko te komissaari sitä mieltä, että välttämätön yhteinen eurooppalainen kanta tähän kriisiin voitaisiin saada aikaan riittävän nopeasti? Tiedän, että tämä ei ole komission tai komissaarin tehtävä, mutta haluaisin kuitenkin kysyä teiltä, voisitteko te komissaarina ottaa keskusteluissanne ja pyrkimyksissänne lähtökohdaksi yhteisen eurooppalaisen kannan.
Toiseksi: miten pitkälti Irakin ajankohtainen kriisi liittyy mielestänne Israelin tilanteeseen? Voitteko yhtyä siihen näkemykseen, että arabimaiden alueella ei voitu päästä tarpeelliseen yhteisymmärrykseen, koska Israelissa vallitsi kriisitilanne ja koska USA: n painostus oli liian vähäistä kriisiä edeltäneinä päivinä, kuten useat arabimaat ovat katsoneet? Kolmas kohta, joka huolestuttaa minua ja muita erityisesti on asian humanitäärinen puoli. Vaikka me - ryhmämme ja olettaakseni kaikki tässä parlamentissa - tuomitsemme Saddamin toimet, yhtä tuomittavaa on se, että valvonta ei ole riittävän hyvä ja tehokas, ja pelkäämme, että humanitääriset näkökannat, etenkin lapsiin ja terveysongelmiin liittyvät näkökannat, kärsivät luonnollisestikin hyvin voimakkaasti näistä pakotteista. Haluaisin myös kysyä teiltä, oletteko saanut sen käsityksen, että tarpeelliset humanitääriset näkökannat on otettu huomioon myös teidän mainitsemassanne ohjelmassa - maaöljyä elintarvikkeita vastaan jne. vai tulisiko humanitäärisen avun olla sittenkin mittavampi.

Oostlander
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissaaria hänen esityksestään. On oikeastaan kummallista, että meidän komissaarimme on annettava kyseinen esitys, koska itse asiassa odottaisimme täällä neuvostolta ulkopoliittista puheenvuoroa. Mutta on hyvä, että asia esitettiin jo alustavasti, minkä komissaari taatusti teki hyvin. Oikeastaan olen pahoillani siitä, ettei parlamentti käyttänyt tilaisuutta hyväkseen ja tehnyt itse aloitetta tietyn menettelytavan suuntaan. Näin saimme varovaisen päätöslauselman, joka tuki YK: n politiikkaa. Uskon, että se olisi joka tapauksessa ollut hyvänä tukena ja myös piristyksenä neuvostolle, jotta tämä voi työskennellä kerrankin yhteisen näkökannan hyväksi Irakin suhteen. Valitettavasti parlamentti ei käyttänyt tilaisuutta hyväkseen. Mielestäni on erittäin tärkeää, että me parlamenttina rohkenemme tämäntyyppisissä erityisen vaarallisissa tilanteissa, ei ainoastaan tässä, vaan myös Kuuban tilanteessa ja muissa asioissa, sanoa itse, mitä mieltä asiasta olemme, jotta saamme asiasta joka tapauksessa Euroopan unionin mielipiteen. Oletan, että meidän olisi pystyttävä pääsemään yhteisymmärrykseen tällaisista asioista. Kysymykseni Irakista, jonka hallitus on tietenkin äärimmäisen rikollinen, kuuluu: eikö meidän olisi syytä, varsinkin kun Irak on niin tavattoman suuri uhka Lähi-idän rauhalle, tosiaankin sanoa asiasta jotain. Kun kuulen israelilaisten sanovan, että he asuvat vain pienellä maankaistalla, jolla on pari pommia, pari pitkän matkan ohjusta, joissa on samanlaisia biologisia ja kemiallisia aseita kuin Irakissa kehitetään, ja olemme olleet siellä, uskon, että meidän on otettava tällaiset puheet vakavasti.
Sitä paitsi, ei olisi ensimmäinen kerta, kun myös Eurooppaa uhkaavat pitkän matkan ohjukset. Onhan jo aikaisemmin sanottu, että Scud-ohjukset pystyvät helposti yltämään Roomaan Serbiasta. Ajan mittaan ne voisivat siis myös yltää tänne Irakista, joten asia koskee meitä myös välittömästi.
Arvoisa puhemies, haluaisinkin kysyä: onko ulkomaankaupan alalla ryhdytty riittäviin toimiin, jotta ehkäistään se, että Euroopan unioni ruokkii biologisten ja kemiallisten aseiden valmistusta Irakissa? Oletteko hiljattain vielä tutkinut asiaa? Haluaisin kuulla vastauksenne.
Toiseksikin humanitäärisestä avusta. Humanitäärinen apuhan on ollut aina mahdollista. Oikeastaanhan vain Saddam estää apua tavoittamasta kansaa. Eikö ole vaarana, jos painotamme erittäin suuresti humanitääristä apua, että apu menee Saddamin armeijan ja Saddamin itsensä käsiin eikä kansalaisille, joille se on tarkoitettu?

Bertens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, sydämellinen kiitokseni ilmoituksestanne, selvityksestänne. Aloitan puheenvuoroni yhtymällä täysin herra Oostlanderin puheenvuoroon ja lisäämällä, että minusta on erityisen suuri vahinko, että parlamentin kaksi suurta ryhmää on niin selvästi kieltänyt toimintansa parlamentissa. Kuten komissaari jo sanoi: Saddam Hussein vaikuttaa myöntäneen ja hyväksyneen sen, että YK: n kansainvälinen valvontakomissio (UNSCOM) voi jatkaa tutkimusta yhdessä amerikkalaisten kanssa. Se oli varmaankin turvallisuusneuvoston viiden pysyvän jäsenen neuvottelun tulos, ja se on erittäin mukava ja tarpeellinenkin päätös konfliktille. Onko komissaarilla kenties lisää taustatietoa tästä sopimuksesta ja voiko hän vahvistaa, ettei vaihtokauppana siitä ole tosiaankaan tehty myönnytyksiä Saddamille? Koko YK-järjestelmän uskottavuus on pelissä, se on selvää. Jo vuosia UNSCOM on pyrkinyt tuhoamaan nämä joukkotuhoaseet ja tutkimuksen kulku estetään jatkuvasti, viimeisen puolen vuoden aikana jo kymmenen kertaa.
Suoraselkäisyys, arvoisa puhemies, saa ja voi olla ainoa vastaus. Jo ajatustakin myönnytyksistä Saddamille on mahdoton hyväksyä. Saddamin on ilman muuta saatettava päätöslauselma 687 täytäntöön. Sen jälkeen hän voi mahdollisesti odottaa pakotteiden loppumista, mutta ei aiemmin. Usein mainitun valon tunnelin päässä voi Saddam itse järjestää lopettamalla tutkimuksen estämisen. Kun se on tapahtunut, Saddamin panttivankinaan pitämät Irakin hätääkärsivät kansalaiset saavat helpotusta elämäänsä. Kansainvälisen yhteisön on, herra puhemies, esiinnyttävä yksimielisenä. Vaikka se onkin ehkä vain pelkkä sanonta. Muuten Yhdysvaltojen yksipuolinen toiminta ei olisi ratkaisu ongelmaan, vaikkakin Saddam ehkä olisi niin toivonut. Mutta myöskään lyhyen tähtäimen taloudelliset intressit eivät saa murtaa yksimielisyyttä. Voiko komissaari ylipäätään ilmoittaa, onko Euroopan unionissa äänestetty sen kannan määrittämiseksi tässä asiassa Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa, kuten esimerkiksi Maastrichtin sopimus vaatii? Ja jos näin on, mikä oli näiden ponnistusten tulos? Ja jos näin ei ole, miksi ei?

Manisco
Arvoisa puhemies, ilmeisen väliaikaisella ratkaisulla Irakin ja Yhdysvaltain väliseen kriisiin on vältetty viime hetkellä tragedia, jolla olisi ollut erittäin laaja vaikutus Irakin kansalaisiin, eli Yhdysvaltain armeijan pitkitetty ilmapommitus ja ohjusiskut. Me emme voi olla ilmaisematta syvää helpotustamme tästä ilmeisestä ratkaisusta ja kiitollisuuttamme niille YK: n turvallisuusneuvoston jäsenille, jotka taistelivat aikaa vastaan Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen valvontakomission UNSCOMin toiminnan jatkumiseksi Irakissa ja enemmän verenvuodatuksen välttämiseksi.
Parlamentin tällä puolen ei elätellä mitään sympatiaa Bagdadin diktaattorille tai sille epätoivoiselle uhkapelille, jota hän pelaa kansalaistensa hengellä. Samalla emme voi hyväksyä paluuta entiseen status quohon ja niiden erittäin julmien ja järjettömien sanktioiden loputonta pitkittämistä, jotka ovat alle kuudessa vuodessa aiheuttaneet miljoonan siviilihenkilön kuoleman ja johtaneet syyttömien ihmisten todelliseen teurastukseen 4 500 lapsen kuukausivauhdilla. Ei-strategisten kauppatavaroiden kauppasaarto olisi jo pitänyt purkaa, ja mielestämme myös öljyn kauppasaarron asteittainen purkaminen olisi pitänyt ulottaa paljon laajemmalle kuin mielivaltaisesti rajoitetun öljyn vaihtamiseen ruokaan. Jo riittää.
Euroopan unionin, joka on ollut järkyttävän piittaamaton ja passiivinen tähän asti, täytyy astua esille ja vakuuttaa amerikkalaiset ystävämme siitä, että tämä verilöyly on lopetettava ja että kriisin tilapäinen ratkaisu saattaa johtaa suurempaan kriisiin tulevaisuudessa, jos B52 Stealth -pommikoneiden ja Tomahawk-risteilyohjusten uhattua käyttöä ei pyritä korvaamaan diplomaattisten, poliittisten ja taloudellisten vaihtoehtojen avulla.

Tamino
Arvoisa puhemies, minäkin olen samaa mieltä jo esitetyistä näkökohdista, vaikka olisimmekin halunneet kuulla neuvoston kannan. Mutta siksi emme jätä kiittämättä komissaari van den Broekin hänen läsnäolostaan täällä ja siitä, että hän toimitti meille komission version.
Panemme tyytyväisenä merkille sen, että kriisi näyttää nyt ratkenneen - epäilykseen on vielä aihetta - eikä sotilaallisia toimia siis tarvita. Heti, kun sanomme, ettei keskusteltavana ole Saddam Husseinin asenteen tuomitseminen - hänhän jatkaa pelaamista YK: n päätösten noudattamisen ja torjumisen välillä - emme voi olla toteamatta, että Irakin ja muiden maiden suhteen on käytetty kahta eri punnusta ja mittaa. Saddam Husseinia on tosiasiassa vahvistettu edelleenkin kova kovaa vasten -politiikalla, jossa ensin käytettiin aseita ja sitten sanktioita, jotka ovat kohdistuneet pääasiassa kansaan. Todellinen ongelma, joka meidän on yritettävä ratkaista, on toimien vaikutus ihmisiin, myös naisiin ja lapsiin.
Lopuksi, arvoisa puhemies, sallittehan minun esittää vielä yhden näkökohdan: ratkaistessamme Irakin kysymystä, miksemme puhu myös kurdeista? Miksi emme puhu sekä Saddam Husseinin että muiden maiden hyökkäyksestä, joka estää kurdiväestöä elämästä normaalia elämää?
Nämä ongelmat on ratkaistava oikealla tavalla. On vaadittava yhteissitoumusta, koska jos ongelmia ei ratkaista, tuolle alueelle ei tule koskaan rauhaa.

Hory
Arvoisa puhemies, kuten kaikki muutkin täällä, myös minä olen mielissäni omasta ja radikaaliallianssin puolesta siitä, että järki näyttää voittavan. Se on joidenkin turvallisuusneuvoston pysyvien jäsenten ansiota heidän vastustaessaan sotilaallista vaihtoehtoa, sekä ehkä myös Venäjän diplomatian taholta tulleiden aloitteiden ansiota.
Oli miten tahansa, ja sanokaamme se selkeästi, me emme tunne mitään erityistä sympatiaa Irakin hallintoa kohtaan, emme enempää kuin voisimme tuntea sitä esimerkiksi Syyrian hallintoa kohtaan, mutta on selvää, että rauhanomaiseen, tasa-arvoiseen ja kestävään ratkaisuun pääsemiseksi on viiden ehdon täytyttävä: kauppasaarrosta luopuminen, sillä se aiheuttaa vahinkoa ainoastaan Irakin kansalaisille; öljysulun höllentäminen, sillä se palvelee selvästi vain amerikkalaisten etuja; Kuwaitille kuuluvista rahallisista hyvityksistä luopuminen, sillä sanktioiden vuoksi ei Irak pysty niitä maksamaan; YK: n kansainvälisen valvontakomission (UNSCOM) tehtävien selkiinnyttäminen, sillä ne eivät saa olla tekosyynä valvonnan loputtomalle jatkumiselle; Irakin asteittainen palauttaminen kansainvälisen yhteisön piiriin.
Ei tosin ole amerikkalaisten tehtävä sanella, kuka Irakissa hallitsee, mutta heidän, kuten myös Euroopan diplomatian, jossa yhteisymmärrys on vihdoin saavutettu, olisi ehkä myötämielisemmästä lähtökohdasta käsin luotava edellytykset demokratian kehittymiselle maassa, jonka johtajat käyttävät hyväkseen yleisiä harhakäsityksiä, joita me vain ruokimme lisää.

Souchet
Arvoisa puhemies, vaikka tässä onkin kyse kysymyksestä, joka kuuluu YK: n turvallisuusneuvostolle ja Euroopan tasolla neuvostolle, eikä komissiolle, haluaisin kuitenkin kysyä teiltä, arvoisa komissaari, kun te kuitenkin Euroopan unionin puolesta vastaatte Irakin vastaisen kauppasaarron toteuttamisesta, että eikö olisi jo aika vakavasti harkita tämän kauppasaarron jatkamisen perusteltavuutta, sillä sen oltua voimassa jo seitsemän vuotta, on se osoittanut meille, että sillä ei selvästikään saavuteta sille alunperin asetettuja tavoitteita.
Kauppasaarron tarkoituksenahan oli horjuttaa diktaattoria, johon sillä ei näköjään ole ollut mitään vaikutusta, kun otamme huomioon YK: n asiantuntijoiden karkotuksen vähän aikaa sitten. Sen sijaan tämä kauppasaarto, meidän ylläpitämämme kauppasaarto, musertaa kansaa, jolle sen seuraukset elintarvikkeiden, terveydenhuollon ja koulutuksen kannalta ovat tuhoisat.
Parantaako tämä jääräpäinen pyrkimys Irakin eristämiseen alueen ihmisten käsityksiä meistä, vai vahvistaako se vain meille kaikkein vihamielisimpiä voimia? Eikö olisi jo aika muuttaa radikaalisti menetelmiä ja irrottaa kemiallisia aseita ja ydinaseita koskeva kysymys, jossa kansainvälisen yhteisön on oltava erittäin valppaana, tästä kauppasaarrosta, jolla tätä ongelmaa ei ole pystytty hallitsemaan ja joka vain lisää kansan kärsimyksiä?

Titley
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komissaari van den Broekin aloitushuomautukseen siitä, että tämä on YK: n asia eikä tämä ole välttämättä sopivin foorum asialle. On tärkeää, että pidämme mielessä, että tämä todella on YK: n asia ja siksi on tärkeää, että ei ole mitään epäselvyyttä siitä, että Irakin täytyy noudattaa YK: n päätöksiä niiden kaikilta osilta.
Olemme helpottuneita siitä, että ongelma on - olettaaksemme - ratkaistu. Helpotuksemme ei saa kuitenkaan peittää sitä tosiasiaa, että tarkastajia ei olisi koskaan saanut karkottaa. Tämä on toinen esimerkki Irakin pyrkimyksistä hajottaa ja hallita: poistaa Irakin vastaisen liiton ainekset.
Onko komissaari samaa mieltä kanssani siitä, että tärkein asia, mitä Euroopan unioni voi tehdä, on tehdä täysin selväksi, että me seisomme yhtenäisenä joukkona YK: n päätöksien takana ja että emme hyväksy EU: n Irakin vastaisen kannan heikentymistä? Se on tärkein lausunto, jonka voimme antaa tänään. Tästä foorumista ei saa lähteä ulos mitään, mikä viittaa Euroopan unionin päätöksen heikentymiseen tai siihen, että Irakin diktaatuuri saisi mitään apua Euroopan unionilta. Vahvistamme YK: n päätöksia ja pysymme niiden takana.

Stenzel
Arvoisa puhemies! Komissaari van den Broekin tavoin meidän on tietenkin oltava helpottuneita YK: n asetarkastajien paluusta maahan sekä siitä, että Irak on suostunut estämään Irakin ja USA: n välisen konfliktin etenemisen. Vakavaa ajattelemisen aihetta antaa kuitenkin se, että tämä konflikti ratkaistiin ilman EU: ta ja se on johtanut Venäjän arvon nousuun ja vastaavasti USA: n arvon heikkenemiseen Lähi-idässä ja se on todiste Euroopan pirstoutuneisuudesta.
Irakin asetarkastuskriisi, jonka Saddam Hussein aiheutti, on jälleen kerran osoittanut selvästi Euroopan unionin ulkopoliittiset heikkoudet ja yhteisön ulko- ja turvallisuuspolitiikan puutteet. Tiedän, että Irakin vastaiset pakotteet ja Irakiin liittyvä ongelma kuuluvat ensi sijassa YK: n toimivaltaan, mutta on todella välttämätöntä, että myös EU osoittaa tässä asiassa päättäväisyyttä. Pahoittelen syvästi sitä, että Euroopan parlamentti ei kyennyt hyväksymään yhteispäätöstä eräänlaisena suojatoimenpiteenä, ja olen hyvin kiitollinen, että komissaari on ilmoittanut ottavansa tämän kysymyksen huolekseen. Meidän on kuitenkin tiedostettava, että kyse on ainoastaan hätävarasta. Päätöslauselma olisi ollut selvempi väline, ja se olisi ilmaissut selvemmin Euroopan parlamentin tahtoa tukea YK: n päätöslauselmia ja osoittaa tiettyä solidaarisuutta USA: lle.
Jos haluamme, että USA tulee jatkossakin osallistumaan turvallisuusongelmiimme, on vielä syytä selventää, että tunnemme tietyissä kriittisissä tilanteissa solidaarisuutta amerikkalaisia kohtaan. En halua yrittää korjata USA: n puutteellisen strategian virheitä, mutta haluaisin kysyä teiltä komissaari: onko komissio päättänyt Irakin vastaisesta strategiasta, jolla voitaisiin mahdollisesti estää, että tällaiset kriisit toistuvat jatkossa?

Newens
Arvoisa puhemies, vaikka tuomitsemme täysin Saddam Husseinin ajamat politiikat ja kauhistuttavat ihmisoikeusrikkomukset, joita hän harjoittaa varsinkin omaa kansaansa vastaan, voitaisiinko nyt kuitenkin harkita ensiksi edes kauppasaarron helpottamista siten, että irakilaiset saisivat niin kipeästi tarvitsemiansa tarvikkeita samalla, kun vastustaisimme edelleen täysin Saddam Husseinin pyrkimyksiä sotilaallisen voiman lujittamiseksi, ja toiseksi sitä, että yrittäisimme auttaa veljensurmaamisen lopettamisessa kahden Irakin pääasiallisen kurdiryhmän välillä - KDP: n, joka on tehnyt yhteistyötä Turkin kanssa - ja PUK: n, joka on liittoutunut Iranin kanssa, sillä tämä ilmiselvästi hyödyttää Saddam Husseinia? Molemmat ryhmät ovat lähettäneet valtuuskuntia hänen luokseen, ja tämä on todella suuri ongelma.
Voimme kai pyytää toimia näissä kysymyksissä nyt, kun kriisi on vähän rauhoittunut, jotta voisimme saada aikaan pysyvämmän sopimuksen, joka ei hyödytä ihmisiä vain Irakin ulkopuolella vaan myös sisäpuolella?

Van den Broek
Arvoisa puhemies, kiitän puheenvuoronsa käyttäneitä. Aloitan mainitsemalla, että tällä hetkellä on vältettävä liian hätäisiä päätöksiä kuten pysyvät viisi jäsentä eilen selvittivät. He lausuivat ääneen toiveensa, että Venäjän aloite, jota vain he puolsivat, johtaa siihen, että Unscomin toiminta jatkuu ja palautetaan alkuperäiseen muotoonsa. Toisin sanoen meidän on tietysti ensin odotettava, mikä on Bagdadin selvä reaktio ennen kuin voimme täysin huokaista helpotuksesta.
Toiseksikin olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanoivat, että asia koskee ensi sijassa turvallisuusneuvoston jäsenten vastuuta. Se on tietenkin totta. Mutta jos puhumme asioista, jotka koskevat sodan ja rauhan kysymyksiä, myös itse komission puolesta puhuu se, että parlamentti tekee asiasta muutaman huomautuksen, jolloin komissio ei kylläkään vaadi itselleen mitään täsmällisiä valtuuksia, vaan haluaa vain ottaa osaa keskusteluun asiasta.
Allekirjoitan sen, mitä on sanottu, että ennen muuta voimme odottaa luonnollisesti Euroopan parlamentilta, ministereiltä ja komissiolta mielipidettä, jonka mukaan meillä on päästävä yksimieliseen pysyvään päätökseen siitä, että turvallisuusneuvoston päätöslauselmat on pantava täytäntöön sellaisenaan eikä niistä voida neuvotella.
Tuosta sanomasta sinänsä olivat myös pysyvät viisi etupäässä yhtä mieltä. On totta, että vaikuttaa siltä, että heidän välillään oli arviointieroja siitä, mitä keinoja pitäisi käyttää tämän päämäärän saavuttamiseksi, mutta sanon vielä uudestaan, että on oltava tyytyväinen siitä, että pysyvät viisi kuitenkin yhdessä tekivät aloitteen ja odottavat nyt nähtävästi Bagdadin vastausta siihen. Tämä on sinänsä hyvin tärkeää.
Sitä, mikä oli tämän konfliktin ja kriisin mahdollinen suhde Israelin tilanteeseen tai Yhdysvaltojen puuttumiseen asiaan ja sittemmin sen vaikutukseen niiden arabimaiden asenteeseen, joissa Madeleine Albright hiljattain kävi, meidän on äärimmäisen mahdoton arvioida. On tietenkin totta, että Irakin kriisi oli ja on edelleen huolestuttavampi, koska koko Lähi-idän tilanne on tällä hetkellä melkoisessa jännitystilassa koko Lähi-idän rauhanneuvottelujen pahasti kariuduttua. On joka tapauksessa jo huomattavaa, että myös Yhdysvallat, Yhdysvaltojen presidentti ja ulkoministeri lausuvat mielipiteensä asiasta seuraavasti: he ovat syvästi huolestuneita siitä, ettei myöskään Israelin joustamattomuus ei edistä prosessin välttämätöntä etenemistä.
Sitten humanitäärisestä avusta. Kollegani Bonino antoi ECHO: n kautta vielä kymmenen miljoonaa ecua humanitääriseen apuun ensi vuoden elokuuhun asti. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että kun on kyse humanitäärisen avun tarpeesta, Saddam Hussein on ensi sijassa vastuussa siitä, koska riittävän humanitäärisen avun hankkiminen riippuu myös turvallisuusneuvoston päätöslauselmien noudattamisesta. Toisaalta on olemassa myös turvallisuusneuvoston päätös, jonka mukaan kuudessa kuukaudessa maasta saadaan viedä öljyä kahden miljardin arvosta, jonka arvosta maahan voidaan tuoda ruokaa ja lääkkeitä. Toisin sanoen kansainvälinen yhteisö ei mielestäni ole minkäänlaisessa vastuussa humanitäärisestä avusta siellä. Viittaan muuten myös siihen, että kun on kyse Pohjois-Irakin erityisestä humanitäärisestä tilanteesta, johon Euroopan unioni yrittää tuoda helpotusta, avustustyöt vaikeutuvat joskus pahasti kurdien tilanteen takia ja nimenomaan turkkilaisten puuttumisesta asioihin Pohjois-Irakin rajalla, mikä myös vaikeuttaa avustusten kuljetusta Turkin läpi.
Arvoisa puhemies, haluan lopettaa puheenvuoroni tähän. Kiitän vielä kerran parlamenttia suuresti siitä, että se mahdollisti ajatustenvaihdon tästä asiasta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.

Keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu kiireellisistä, ajankohtaisista ja tärkeistä asioista työjärjestyksen 47 artiklan mukaisesti.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
(B4-0946/97) Lenz ja muut PPE-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta; -(B4-0951/97) Pettinari ja Manisco GUE-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta; -(B4-0960/97) Dell'Alba ja muut ARE-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta; -(B4-0961/97) Aglietta ja muut V-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta; -(B4-0974/97) Cars ja muut ELDR-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta; -(B4-0985/97) Swoboda PSE-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta sotarikoksia varten.
Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari! Ensimmäiseksi haluaisin sanoa, että olen hyvin tyytyväinen, että parlamentin kuusi ryhmää kannattaa tämänpäiväistä päätöslauselmaamme. Uskon, että tämä osoittaa, miten tärkeä tämä askel on sellaisen tuomioistuimen perustamiseksi, jolla voidaan korvata - entistä Jugoslaviaa ja Ruandaa koskevat - väliaikaiset tuomioistuimet.
Yhdistyneet kansakunnat on tunnustanut välttämättömäksi tällaisen tuomioistuimen perustamisen, sillä sotarikoksia ja sisäisiä aseellisia selkkauksia ei esiinny ainoastaan näissä kahdessa maassa vaan myös useissa muissa maissa, joissa tällaisen tuomioistuimen on otettava tilanteeseen kantaa ja toimittava aktiivisesti.
Olemme huomanneet, että olemme tähän asti liikkuneet lainsäädännöllisesti ohuilla jäillä nykyisten tuomioistuinten toimissa ja että näiden tuomioistuinten toimintakyky on hyvin rajoittunut. On myös tärkeää, että tässä päätöslauselmassa vaaditaan, että Italiassa ensi vuonna järjestettävän konferenssin - jonka järjestää Yhdistyneet kansakunnat tämän kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamiseksi - valmistelevissa toimikunnissa sovitaan selvistä määritelmistä. Kuka on sotarikollinen? Mikä on sisäinen aseellinen selkkaus? Lisäksi on tietenkin erittäin tärkeää, että tämä tuomioistuin - ja tämä olisi otettava huomioon mahdollisuuksien mukaan jo valmistelevissa kokouksissa - voi toimia itsenäisesti ilman Yhdistyneiden kansakuntien tai Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston väliintuloa, jotta nämä elimet eivät estä tuomioistuimen toimia yhä uudelleen useilla eri aloilla.
Tällä alalla on tapahtunut hyvin paljon tärkeitä asioita, ja uskon, että tämä merkitsee minun lisäksi myös monille muille ensimmäistä askelta kohti tulevaisuuden konfliktien ratkaisua. Ratkaistavanamme on yhä useita suuria ongelmia, etenkin kun otetaan huomioon, että kansalaisryhmien oikeudesta ei ole vielä säädetty. Meillä on kansallinen ja kansainvälinen oikeus, mutta ei oikeutta, jolla määritetään ja säädetään selvästi, mitkä ovat kansalaisryhmien oikeudet ja miten niiden noudattaminen voidaan varmistaa.
Pidän tällaisen tuomioistuimen perustamista ensivaiheena tällaiselle ensisijaisen tärkeälle oikeudelle. Jos tarkastelemme viime vuosien konflikteja, huomaamme, että useimmat konfliktit johtuivat eri kansalaisryhmien välisistä konflikteista. Uskon, että tämä merkitsisi suurta edistysaskelta, ja meidän Euroopan parlamenttina tulisi tehdä kaikkemme, jotta tämä onnistuisi. Tiedän, että tähän liittyy myös taloudellisia velvoitteita, jotta tämä kansainvälisen rikostuomioistuimen hanke voitaisiin toteuttaa menestyksellisesti.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, olen kuuden ryhmän yhteistä päätöslauselmaesitystä vastaan ja sen puolesta. Olen puolesta, koska esitys pyrkii vastaamaan ihmisyyskysymykseen, ettei oteta oikeutta omiin käsiin sellaisissa kysymyksissä kuin sotarikokset, rikokset ihmisyyttä vastaan ja vakavat kansainvälisen oikeuden rikkomukset, vaan että olisi olemassa joku oikeusviranomainen, joka toimii yhteisenä äänitorvena ja tuomitsee sellaisissa tapauksissa. Tähän saakka olen puolesta. Toisaalta olen vastaan, koska tapa, jolla tuomioistuimen perustamista ja toimintaa luonnostellaan, ei riitä varmistamaan, että sen rooli on moitteeton. Toiseksi, sitä ei määritellä, mikä se on ja mitä se tuomitsee. Mikä on sotarikos? Onko Kuuban 30-vuotinen saarto ja tuhansien lasten kuolema rikos ihmisyyttä vastaan, onko se sotarikos? Onko se, mitä Turkki tekee, rikos? Nimittäin kurdien kansanmurha. Tuomitseeko tuomioistuin tällaisissa tapauksissa? Herra puhemies, pelkäänpä, että tämä näin huolimattomasti suunniteltu tuomioistuin rankaisee kansainvälistä elämää, se kaivaa vielä lisää maata jo nyt vaikeassa tilanteessa olevan YK: n alta, koska se ei voi tulla edes turvallisuusneuvoston väliin. Tälloin rankaisemme kansainvälistä elämää kaikkine kielteisine seurauksineen, mitä tällä voi olla kansojen yhteiseloon.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, sallikaa minun ensinnäkin pahoitella senaattimme edustajien poissaoloa, sillä kuten tiedämme, nimenomaan jäsenvaltioiden on johdettava etulinjassa taistelua uudistusten saavuttamiseksi YK: ssa, ja tämä onkin todella ensimmäinen kerta, kun YK: n perustamisen jälkeen voidaan puhua uudistuksesta.
Kollega Habsburg-Lothringen on jo korostanut erästä olennaista kysymystä, jota Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja komission on painotettava toimivaltuuksiensa rajoissa, nimittäin yhteisön tuomioistuimen itsenäisyyttä. Toinen olennainen kysymys, jota on korostettava, on tuomioistuimen taloudellinen itsenäisyys, ja meidän onkin taattava sekä pitkällä että lyhyellä aikavälillä, että yhteisön tuomioistuin voi toimia ja toimia hyvin.
Haluaisin heti rauhoittaa kollegaani Ephremidistä täsmentämällä, että emme halua palata menneisyydessä tapahtuneisiin selkkauksiin, oli kysymyksessä sitten Kuuba, jopa Pohjois-Korea tai Kiinan kansantasavalta, sillä nykyinen ongelma liittyy selkkauksiin, joita tulevaisuudessa saattaa syntyä.
Haluaisin lisäksi kehottaa kollegoitani pohtimaan seuraavan vaiheen aloittamista, nimittäin kansainvälisen kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia käsittelevän tuomioistuimen perustamista Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen mallin mukaisesti, jotta kaikkien maiden, tai aluksi ainakin demokraattisten valtioiden kansalaiset voisivat kääntyä suoraan ylemmän oikeusasteen puoleen vedotakseen oikeuksiinsa, joita usein loukataan ja jopa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.

Müller
Kaikki kokemukset diktatuureista ja kansalaissodista idässä, lännessä ja etelässä, niin entisessä Neuvostoliitossa, Bosnia-Hertsegovinassa, Chilessä kuin tämän päivän Algeriassa, antavat meille yhden opetuksen: sotarikoksista ja ihmisyyttä vastaan tehdyistä rikoksista on asetettava rikosoikeudelliseen syytteeseen. Rankaisematta jättäminen houkuttelee uusiin rikoksiin, ja rikossyytteillä on valtava estävä vaikutus. Tämän vuoksi ryhmäni on jo kauan puoltanut kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista. Haluaisin, että te, komissaari van den Broek, kiinnitätte erityistä huomiota yhteisen päätöslauselmamme 3 kohtaan, jossa on kyse rahoituksesta. Kaksi vuotta sitten puhuin pitkään tässä parlamentissa, jotta Bosnian ja Ruandan rikostuomioistuimille olisi myönnetty 3 miljoonan ecun rahoitus. Tänä vuonna onnistuimme sisällyttämään talousarvioon hieman vähäisemmillä ponnistuksilla 3 miljoonaa ecua. Olisin komissaarille kiitollinen, jos hän voisi tulevaisuudessa suunnitella kanssamme rahoitusta, jotta voisimme varmistaa tällaisen kansainvälisen rikostuomioistuimen toiminnan rahoituksen pitkällä aikavälillä.

Cars
Arvoisa rouva puhemies! Me kaikki unelmoimme elämästä ilman sotia ja muuta vihanpitoa, mutta emme saa tyytyä pelkkään unelmointiin. Pysyvä sotarikostuomioistuin voi olla yksi askel matkalla kohti unelmiemme maalia.
Sodassa liian moni pääsee moraalisista estoistaan. Heille voi tulla se käsitys, että he voivat tehdä tekoja, joista he sydämissään tietävät, etteivät ne ole hyväksyttäviä.
Riippumaton sotarikostuomioistuin on niitä ihmisiä varten, jotka kärsivät sodan pahimmasta pahasta, siitä pahasta, joka pääsee valloilleen, kun kaikki jarrut pettävät. Uhrin on tiedettävä, että tuolloinkin jossain on taho, joka voi jakaa oikeutta ja joka, ainakin jälkikäteen, voi antaa uhrille, kärsivälle ihmiselle, takaisin hänen arvokkuutensa ja rangaista syyllistä.
Sille, jolla on sellainen käsitys, että sota antaa hänelle oikeuden tekoihin, joita hän ei muulloin milloinkaan tekisi, voi tiedolla tällaisen tuomioistuimen olemassaolosta olla hillitsevä vaikutus.
Pysyvästä sotarikostuomioistuimesta tulee ihmisoikeuksien kunnioittamisen johtotähti jopa elämän synkimpinäkin hetkinä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat! Tämän maailman ja Euroopan kuluneen vuosisadan historia on sotien ja sotarikosten historiaa mutta vain osittain sotarikollisten rankaisemisen historiaa. Tämän vuoksi katson, että tällä esityksellä kannatamme ensisijaisen tärkeää perusajatusta, koska emme voi ymmärtää, miksi tavanomaisesta murhasta rankaistaan, mikä on tietenkin oikeutettua ja välttämätöntä, mutta joukkomurhasta ei useinkaan rankaista, ja moninkertaiset joukkomurhaajat voivat silti liikkua maailmalla kunniallisina ihmisinä.
Olen sitä mieltä, että ne harvat kansainväliset tuomioistuimet, jotka on perustettu sotarikoksia vastaan ja joita täydentävät muutamat yksityiset aloitteet, esimerkiksi Tukholman tuomioistuin ja muut, eivät vastaa todellista vaikeaa tilannetta, sillä päädymme, valitettavasti myös Euroopassa, yhä uudelleen sotiin ja joudumme tekemisiin niin useiden sotarikosten kanssa, että se on oikeastaan täysin ristiriidassa sivilisaatiollemme asetettujen vaatimusten kanssa.
Tämän vuoksi minä ja ryhmäni kannatamme täysin tätä esitystä, vaikka muutamia ongelmia luonnollisestikin esiintyy. En ymmärtänyt, vastustaako vai kannattaako kollegani Ephremidis esitystä, sillä kaikki, mitä hän esitti, puhui oikeastaan asiaa vastaan. Luulen kuitenkin, että hän esitti puheenvuoronsa esityksen puolesta. Tätä ristiriitaisuutta ei kuitenkaan voida kieltää. Hän on tietenkin oikeassa sanoessaan, että tästä aiheutuu yksi jos toinenkin ongelma.
Kansainvälisen poliittisen järjestelmämme on muututtava ja se tulee muuttumaan, kun varmistetaan, että meillä on itsenäisiä kansainvälisiä tuomioistuimia, jotka ovat velvoitettuja syyttämään rikoksista, vaikka poliittiset tekijät ehkä puhuisivatkin sitä vastaan. On tietenkin olemassa se vaara, että poliittiset päätökset, poliittiset kompromissit ja myös jotkin rauhansopimukset mahdollisesti estyvät, jos henkilön, jonka on määrä sopia rauhasta, on varauduttava siihen, että hänen on vastattava teoistaan jälkeenpäin kansainvälisessä tuomioistuimessa.
Haluaisin kuitenkin mainita tässä yhteydessä vielä kahdesta seikasta: ensinnäkin on tietenkin ratkaisevaa, kuka voidaan asettaa vastuuseen. Nykyinen tilanne on epätyydyttävä myös tältä osin. Apurit asetetaan tosin vastuuseen, mutta niitä, jotka antavat käskyt sotarikoksiin, ei tällä hetkellä aseteta läheskään aina vastuuseen, etenkään poliittiseen vastuuseen. Tätä ei minun mielestäni tulisi sallia, koska on lain perusperiaatteiden vastaista, että henkilö, joka suorittaa rikoksen, asetetaan vastuuseen, mutta ei henkilöä, joka on antanut käskyn.
Toinen seikka koskee todistusvelvollisuutta. En ole täysin samaa mieltä uusimman päätöksen kanssa, jonka mukaan kroatialainen ministeri ei ole velvoitettu edes todistamaan. Jos pidämme voimassa näitä kansainvälisiä sääntöjä, mielestäni on oltava selvää: Jokaisen henkilöllisyydestä riippumatta on oltava velvollinen todistamaan tämän kansainvälisen tuomioistuimen edessä.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, komissaari van Den Broek, kollegat, yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen viidennenkymmenennen vuosipäivän aattona on hyvä ajatus laajentaa edelleen pysyvän kansainvälisen rikostuomioistuimen ideaa. Kuitenkin minulla on asiasta kysymyksiä. Päätöslauselmassa puhutaan edistyksestä, joka saatiin aikaan Jugoslavian ja Ruandan väliaikaisessa tuomioistuimissa. Herra puhemies, juuri niistä minulla on epäilykseni, sillä tahdonpuute estää todellisten murhamiesten vangitsemisen. Tutkittavat valitaan nykyisin erittäin varovasti, mikä ei ole voinut koskaan olla tarkoituksena. Minulle ei ole myöskään selvinnyt, kuinka kansainvälinen riippumaton tuomioistuin suhtautuu turvallisuusneuvoston päätöksiin. Lakaistaanko veto-oikeus pöydän alle? Kuinka se toimii? Minulle ei ole myöskään selvinnyt, mitkä kansallisuudet ja minkä oikeuskäytännön perusteella muodostavat syyttäjänviraston. Kuuluvatko kaikki tämän planeetan asukkaat kyseisen tuomioistuimen tuomiovallan piiriin? Herra puhemies, Yhdysvallat on jo ilmaissut varauksensa asiasta. Miksi EU on mainittava tärkeänä rahoittajana, kun asia koskee kaikkia maapallon kansalaisia, ei myöskään ole minulle täysin selvää. Ja sitten vielä kysymys siitä, kuka ottaa kiinni murhaajat, milloin ja miten? Olemme prosessin alussa, joka on pantava täytäntöön, hyvä niin, mutta älkäämme joka tapauksessa antako siitä milloinkaan tulla voittajien tuomioistuinta.
Lopuksi kysyisin, herra puhemies, eikö tämä pysyvä kansainvälinen rikostuomioistuin voisi sisäisten aseistettujen konfliktien sotarikosten puitteissa vihdoinkin, vihdoinkin haastaa Surinamin entisen diktaattorin Boutersen oikeuteen teoistaan? Herra puhemies, puolueryhmäni äänestää osittain asian puolesta ja osittain sitä vastaan.

Bertens
Arvoisa puhemies, herra komissaari, asetan suuret toiveet sille, että diplomaattinen konferenssi, joka kutsutaan koolle ensi vuonna, tasoittaa tien pysyvälle kansainväliselle rikostuomioistuimelle. On tietenkin tärkeää, että sellainen tuomioistuin tulee. Kokemukset Ruandan ja entisen Jugoslavian väliaikaisista tuomioistuimista osoittavat toisaalta, että niiden olemassaolo on tärkeää, mutta toisaalta, että niiden toiminnassa on vielä paljon parantamisen varaa. Pysyvän tuomioistuimen perustaminen tuo jatkuvuutta ja asiantuntemusta, jota kaikkia koskeva kansainvälinen rikosoikeuskäytäntö tarvitsee.
Tietenkin on tehtävä muutama vaikea päätös, eivätkä poikkeukset ja suvereniteettivaatimukset tule kyseeseen. Ne ovat ristiriidassa puolueettoman kansainvälisen oikeusjärjestelmän kanssa.
Tarvittaessa meidän on jatkettava ilman niitä maita, jotka eivät ole kypsiä ajatukselle tai eivät halua kypsyä. Myönnytyksiä vastarannan kiiskejä kohtaan on vältettävä mihin hintaan tahansa. Muutoin tuomioistuin osoittautuu hyödyttömäksi välineeksi, kuten Ruanda ja Jugoslavia ovat osoittaneet.
Luotan siihen, että unioni ja sen jäsenvaltiot panostavat yksimielisesti voimakkaan, taloudellisesti ja poliittisesti riippumattoman pysyvän tuomioistuimen puolesta ja haluavat tarvittaessa vielä lisätä panostaan, mutta kuten van Bladel sanoo, ei vain unionista, vaan myös muusta maailmasta käsin.

Amadeo
Arvoisa puhemies, sotia ja paikallisia yhteenottoja käydään eri maanosissa, eivätkä ne säästä vanhaa Eurooppaakaan, joka viime aikoihin saakka on saanut seurata rikoksia ja kansanmurhia entisessä Jugoslaviassa - kuten myös Afrikan mantereella ja Keski-Aasiassa, missä asioihin ei kyetä puuttumaan tuhojen estämiseksi.
Nyt ainakin yritämme ratkaista niitä luomalla kansaivälisiä tuomioistuimia, jotka ottavat itselleen roolin, jota jäsenmaat eivät kykene hoitamaan kansallisten etujensa ja rohkeuden puutteen vuoksi. Ne eivät kykene turvaamaan sen oikeuden todellista noudattamista, joka ylittää valtioiden rajat ja kärsii tämän laillisuusperiaatteen tehottomuudesta - ne vaikenevat kaikessa rauhassa valtion 'järjen' alttarille uhratuista viattomista. Kansainväliset tuomioistuimet, joiden perustamisen toivomme laillisuusperiaatteen noudattamisen lisäksi tekevän lopun nykytilanteesta, jossa jätetään rankaisematta rikoksista, ja luovan sellaisen corpus juriksen , joka auttaa paljastamaan sotarikolliset miten ja missä tahansa - ja ennen kaikkea valmistelemaan lakikokoelman, kansainvälisen, kaikkia koskevan oikeusjärjestelmän.
Oikeusistuinten perustamisen lisäksi toivomme myös tehokkaasti noudatettavaa rangaistusjärjestelmää, ja muutakin kuin jäsenvaltioiden poliisin välistä yhteistyötä - suorastaan kansainvälisen poliisin muodostamista rikosten jäljittämiseksi ja syyllisten rankaisemiseksi.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, kuten jo mainittiin, ensi vuonna vietämme yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen viidennettäkymmenettä vuosipäivää, mutta sen lisäksi vietämme myös kansanmurhasopimuksen 50: ttä vuosipäivää, ja 50 vuotta tulee kuluneeksi myös siitä, kun Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa pyydettiin Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälistä oikeuskomiteaa, (The International Law Commission), laatimaan suunnitelma ja valmistelemaan luonnossopimus kansainvälisen rikosasiain tuomioistuimen perustamiseksi. Puhumme siis aloitteesta, joka on jo lähes 50 vuotta vanha ja jota Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat jo monia vuosia suuresti tukeneet. Myös me ilmaisemme toiveemme siitä, että ensi vuonna diplomaattinen konferenssi, jonka on valmisteltava kansainvälisen tuomioistuimen perustamiseen johtavaa sopimusta, tosiaankin kokoontuu ja että valmistelevat komiteat pystyvät ratkaisemaan jäljellä olevat erimielisyydet ennen sitä, muun muassa sellaiset kysymykset, joita tänäänkin monet jäsenistänne ovat esittäneet. On itsestään selvää, että Euroopan komissio, joka ei tietenkään osallistu tässä laajuudessa YK: n neuvotteluihin, aikoo suhtautua varauksellisesti lausunnoissaan oikeusvallan ulottuvuuteen ja menettelysääntöihin, joiden tulisi olla voimassa tällaisen kansainvälisen tuomioistuimen perustamisessa.
Mutta samoin kuin komissio aikanaan tuki tosissaan Ruandan ja Jugoslavian tuomioistuimia, tuemme tietenkin tosissamme myös kaikkia toimia, jotka voivat johtaa tämän suuremman kansainvälisen tuomioistuimen perustamiseen. Se on erittäin monien maiden ja lisäksi erittäin monien kansalaisjärjestöjen vanha tavoite, ja nämä ovat osaltaan auttaneet kiinnostuksen säilymistä tähän asiaan. Olemmekin edelleen kiitollisia parlamentille siitä, että se teki vuonna 1995 aloitteen 300 000 ecun ottamisesta budjettiin, josta summasta voidaan tukea kansalaisjärjestöjä, jotka toimivat vakituisen kansainvälisen rikosasiain oikeusistuimen perustamisen puolesta. Tukitoimet auttavat osaltaan eurooppalaisen näkökohdan luomisessa asiasta, ja näin järjestetään valistus- ja tiedotuskampanjoita suurelle yleisölle ja tuetaan kampanjoita - samalla kun työskennellään tuomioistuimen perustamisen puolesta - jotka ovat suuntautuneet luomaan koordinointi- ja yhteistyömekanismeja kansalaisjärjestöjen, hallitusten, väliaikaisten tuomioistuinten ja Yhdistyneiden kansakuntien järjestöjen välillä.
Päätteeksi, herra puhemies, uskon, että meidän kaikkien perusmotiivimme kansainvälisen oikeusistuimen perustamisen tukemiseksi on oikeastaan sama motiivi, jonka ansiosta annoimme tukemme väliaikaisten tuomioistuinten perustamiselle. Ei ole parempaa taetta tällaisten ihmisoikeuksia vastaan kohdistuvien rikosten ehkäisemiseksi. Ei ole parempaa menetelmää rikosten ennaltaehkäisemiseksi kuin huolehtia siitä, että tehdyt rikokset eivät jää rankaisematta.
Herra puhemies, itse tuomioistuimen rahoituksesta, muistutan teitä siitä, että myös komissio kantoi kortensa kekoon Euroopan unionin varoista väliaikaisten tuomioistuinten perustamista ja myös niiden toimintaa varten, ja uskon varmasti, ettei rahoitus saa olla kynnys, jonka eteen pysähdytään, kun halutaan edistyä tämän erittäin tärkeän kansainvälisen tuomioistuimen perustamisessa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 17.30.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmasityksistä:
(B4-0937/97) Bertens ja muut ELDR-ryhmän puolesta Togon tilanteesta; -(B4-0949/97) Chanterie ja muut PPE-ryhmän puolesta Togon tilanteesta; -(B4-0952/97) Pettinari GUE-ryhmän puolesta Togon tilanteesta; -(B4-0988/97) Scarbonchi ja muut ARE-ryhmän puolesta Togon tilanteesta.
André-Léonard
Arvoisa puhemies, AKT-EU-yhteiskokous pidettiin muutama päivä sitten Togossa, Lomén kaupungissa. Tätä kokousta on leimannut erinäiset tapahtumat, kuten jopa ihmisoikeuksien loukkausten kieltäminen, vaikka Amnesty International on osoittanut niin tapahtuneen.
En halua palata näihin tosiasioihin. Haluan kuitenkin sanoa selkeästi, että vaikka hallitus onkin saanut aikaan edistystä esimerkiksi perustamalla valtiosääntötuomioistuimen, tuomarineuvoston tai kansallisen vaalitoimikunnan, se ei vielä riitä.
Jos Togo haluaa, kuten sitä paitsi mekin, yhteistyön alkavan uudelleen, on vuonna 1998 toimitettavat vaalit oltava täysin avoimet. Kaikkien poliittisten puolueiden, oppositio luonnollisesti mukaan lukien, on oltava mukana demokratiakeskusteluissa. Niillä on oltava pääsy tiedotusvälineisiin, erityisesti radioon ja televisioon. Jokaisen turvallisuus on taattava ja sananvapaus ja kokoontumisen vapaus on sallittava.
Lopuksi, hallituksen on suostuttava siihen, että vaaleja varten maahan lähetetään kansainvälisiä vaalitarkkailijoita ja ihmisoikeusasiantuntijoita. Näissä olosuhteissa ja ainoastaan tällaisissa olosuhteissa voimme todeta, että Togon demokratiakehitys on oikealla tiellä.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Meillä on se käsitys, että Togon demokratisoitumisprosessi on jäänyt puolitiehen. Se etenee Echternachin kulkueen sääntöjen mukaisesti: kahta askelta eteenpäin on tähän asti seurannut säännöllisesti vähintään yksi tai puolitoista askelta taaksepäin. Toisin sanoen: Togon presidentti ja sen hallitus näyttävät olevan epätietoisia siitä, minkä suunnan maan tulisi valita, tien täydelliseen demokratiaan, joka avaa oven myös tämän Länsi-Afrikan osan koko alueen nopealle poliittiselle, taloudelliselle ja sosiaaliselle kehitykselle, vai tien, joka merkitsee paluuta autoritääriseen järjestelmään, joka johtaa poliittiseen eristäytymiseen ja sisäiseen vastakkainasetteluun, joka on nyt havaittavissa, sekä talous- ja sosiaalielämän pysähtyneisyyteen.
Demokratisoituminen avaa myös tien yhteistyölle naapurimaiden Beninin, Burkina Fason, Ghanan ja Norsunluurannikon kanssa, jotka ovat kaikki jo ottaneet mittavat askeleet oikeusvaltion, ihmisoikeuksien kunnioituksen ja monimuotoisen yhteiskunnan kehityksen suuntaan.
Mitä sitten on tehtävissä? Togon kanssa tehtävän yhteistyön perusta on Lomén sopimuksen 5 artikla. Vaadimme ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamista. Meidän on korostettava yhä uudelleen: kehitysyhteistyön jatkaminen ja sen vahvistaminen on mahdollista vain, jos Togon hallitus täyttää nämä vaatimukset. Nyt meillä on tarkasteltavana kahden eurooppalaisen asiantuntijan selonteko vaalien valmistelevista toimista. Pyydämme Togon hallitusta tutkimaan tämän selonteon huolellisesti ja ottamaan huomioon sen olennaiset rakenneosat. Togon hallituksen tulisi vihdoin vahvistaa yhdessä opposition kanssa seuraavien presidentin- ja parlamenttivaalien reunaehdot ja menettelyt siten, että hallitus ja oppositio olisivat tasavertaisessa asemassa. Mielestämme tulisi myös olla mahdollista aloittaa neuvottelut yhteiskokouksen tai kehitysvaliokuntamme puitteissa samalla tavoin, kuin olemme tehneet onnistuneesti kahden viime vuoden aikana Malin osalta.

Hory
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoroni vain voidakseni ilmaista omani ja ryhmäni hämmästyksen sen johdosta, että Togon kysymys on otettu kiireellisten aiheiden listalle.
Ennen Lomén AKT-EU-yhteiskokousta parlamentti lähetti Togoon valtuuskunnan, joka tuli siihen tulokseen, että demokraattiset vähimmäisedellytykset yhteiskokouksen pitämistä varten oli täytetty. Vietimme Loméssa siis yhden viikon. Järjestelyjen osalta yhteiskokous sujui täydellisesti. Mitä tulee maan demokraattiseen tilanteeseen, jokainen meistä keskusteli useaan otteeseen valtaapitävien ja opposition edustajien kanssa.
Yleiskuva demokratian kehittymisestä oli myönteinen, sillä maassa vallitsee monipuoluejärjestelmä ja lehdistön vapaus, vaikka televisioon pääsyä onkin vielä parannettava.
Oma käsitykseni kaiken kaikkiaan on se, että Togon haavoittuvainen tilanne näyttää johtuvan vähintään yhtä paljon ulkopuolisten halusta horjuttaa maan vakautta kuin presidentin toimikauden pitkäkestoisuudestakin. Näin ollen tehtävänsä suoritettuaan AKT-EU-yhteiskokous hylkäsi loppujen lopuksi varsin maltillisen päätöslauselman, jossa Togon hallitusta kehotettiin vahvistamaan monipuolueperiaatteen toteutumista koskevia takeita vuoden 1998 vaaleja silmällä pitäen.
Tässä yhteydessä minusta tuntuu, että tämän kysymyksen ottaminen esityslistalle tänään, kun meillä on pohdittavanamme paljon kiireellisempiäkin ja hankalampiakin kysymyksiä, loukkaa sekä togolaisia isäntiämme että AKT-EU-yhteiskokousta, jonka menettelyä näytetään paheksuttavan. Sen vuoksi pidättäydyn henkilökohtaisesti äänestämästä kompromissipäätöslauselmaa.

Vecchi
Arvoisa rouva puhemies, AKT-EU-yhteiskokous muutama viikko sitten Loméssa antoi monelle meistä mahdollisuuden tutustua Togon politiikan nykytilaan. Kuten usein tapahtuu, kun jostakin maasta alkaa tietää enemmän, alkaa tajuta paremmin ratkaistavien tilanteiden ja vaikeuksien monimutkaisuuden. Tulevat kuukaudet ovat erittäin tärkeitä, koska silloin selviää, kykeneekö Togo lopultakin lähtemään todellisen demokratisoinnin tielle.
Toimielinuudistus on ollut oikeastaan käynnissä jo jonkin aikaa ja konkretisoitunut ensimmäisten monipuoluevaalien järjestämisessä sekä joidenkin perustuslain turvaavien järjestelmien perustamisessa. Minusta kuitenkin näyttää siltä, että jäljellä on vielä kaksi suurta ongelmaa. Ensimmäinen on toimiminen siten, että demokratian jälleenrakennusprosessi voisi siten, että kaikki osapuolet osallistuvat siihen ja että luodaan kaikkien hyväksymät pelisäännöt. Toinen edellytys on se, että tuo prosessi on todellinen eikä mikään pelkkä julkisivu. Se, että presidentti Eyadema on ollut vallassa jo kolmekymmentä vuotta eikä tunnu aikovankaan kyseenalaistaa omaa rooliaan, on ilmeisesti este maan todelliselle demokratisoitumiselle.
Tilanne on kuitenkin muuttumassa - sitä ei pidä liioitella, mutta ei kieltääkään. Ratkaisevaa on kuitenkin se, mitä Togossa ja sen ulkopuolella tehdään tulevina kuukausina.
Näistä syistä pyydämme poliittisia voimia ja Togon vallanpitäjiä osoittamaan todellista tahtoa vakauttaa demokraattiset uudistukset ja oikeusvaltioon kuuluva perustuslaki sekä luomaan edellytykset vapaille ja oikein toimitetuille vaaleille. Komissiota pyydämme jatkamaan suhteiden palauttamista tuohon maahan sen demokratian edistyessä. EU-maiden hallituksia pyydämme toimimaan yhdenmukaisesti ja välttämään turhia ja vaarallisia valintoja, jotka johtuvat enemmänkin näiden geopoliittisista eduista kuin todellisesta halusta auttaa Togon kansaa.

Kellett-Bowman
Arvoisa rouva puhemies, puhun lordi Plumbin puolesta, ja hänellä on hyvin vahva mielipide tästä päätöslauselmasta. Hänen täytyi palata kotiin, sillä hänen vaimonsa on sairaana. Olen varma, että koko parlamentti toivoo lady Plumbin pikaista paranemista.
Hän on ollut Togossa kaksi kertaa: kerran valtuuskunnan johdossa AKT: n yhteispuheenjohtajana ja toisen kerran AKT-EU-yhteiskokouksen täysistunnossa, kun hän tapasi presidentin, pääministerin ja kaikkien pääoppositiopuolueiden edustajat. Hän painottaa, että Togossa on mielipiteensä avoimesti ilmaiseva ja aktiivinen poliittinen oppositio, joka toimii puheenjohtajana muutamissa tärkeimmissä parlamentin komiteoissa. Hän tapasi kansalaisjärjestöjen johtajia, lehtimiehiä ja tavallisia ihmisiä Togossa.
Selvitys retkestä on julkaistu. Hän suosittelee, että luemme sen. Togo on selviytymässä vaikeasta poliittisesta ja taloudellisesta tilanteesta. On selvää, että maan kaikki asiat eivät ole täydellisen hyvin, mutta on myös selvää, että vaalit on pidetty, oppositiopuolueet ovat aktiivisia ja ottavat innokkaasti osaa parlamentin menettelyihin ja että usein erittäin myrkyllisiä opposition sanomalehtiä myydään vapaasti kaduilla.
Kahdeksankymmenenviiden maan 170 edustajaa ovat keskustelleet tästä aiheesta. Eurooppalaiset jäsenet ovat osallistuneet täysivaltaisesti yhteiskokoukseen. Lordi Plumb on sitä mieltä, että tänään parlamentin käsiteltävänä olevassa päätöslauselmassa on hyvin vähän mieltä.

Aldo
Arvoisa rouva puhemies, täsmensin UPE-ryhmän puolesta 20. maalikuuta Brysselissä, että Lomén yleissopimuksen ansio perustuu lähinnä siihen, että se tarjoaa yhteistyökumppaneille puitteet sopimusten tekemiselle ja että poliittisen vuoropuhelun alalla on yhteistyökumppanuutta elvytettävä toimiemme tehostamiseksi.
Otin esille myös yksimielisyytemme siitä, että tämä vuoropuhelu Euroopan unionin ja AKT-valtioiden välillä on epäonnistunut, vaikka välineitä sen toteuttamiseksi on useita. Halusinkin täsmentää, että AKT-valtioiden muodostama ryhmä ei ole nykyään todellinen poliittinen vuoropuhelukumppani Euroopalle, sillä vuoropuhelulta puuttuu sisältö ja se ei ole tarpeeksi näkyvää.
Vihreän kirjan julkaisemisen jälkeen alkanut keskustelu osoittaa selvästi, että yhteistyömme AKT-valtioiden kanssa on menettänyt perusteltavuuttaan sekä Euroopan unionin sisä- että ulkopuolella. Se on menettänyt myös osan erityislaatuisuudestaan, sillä kaupalliset etusijat ovat kaiken aikaa tasoittumassa ja AKT-valtiot ovat menettäneet asemansa toimintamme ensisijaisina kohteina.
Kun otamme huomioon, että AKT-valtiot ovat yhä enemmän huolissaan siitä asemasta, minkä me heille suomme yhteistyöpolitiikassamme vähiten kehittyneiden maiden kanssa, ei Togoon kohdistuvan poliittisen voimannäytteen (tulette sen vielä myöntämään) tarkoituksena ole palauttaa kumppaneidemme luottamusta, vaan saada meidät tuntemaan todella huonoa oloa siitä vähästä arvostuksesta näitä kansoja kohtaan, joille olemme historiallisesti velkaa.
UPE-ryhmä on aina kannattanut sitä, että kehitysavun myöntäminen on riippuvainen siitä, kuinka demokratiaa ja ihmisoikeuksia kunnioitetaan, mutta on pahoillaan siitä, että eräät poliittiset ryhmät vaativat parlamenttia kyseenalaistamaan äänestystuloksen, jossa olemme olleet osallisina.
AKT-EU-yhteiskokous hylkäsi tämän päätöslauselmaesityksen, jota käsittelemme, Loméssa 30. lokakuuta yhteiskokouksen työjärjestyksen mukaisesti ja henkilökohtaisen ja salaisen lippuäänestyksen jälkeen. Jos me kyseenalaistamme AKT-valtioiden poissaollessa tämän äänestystuloksen, se rikkoo meidän aloitteeseemme perustuvaa AKT-EU-yhteiskokouksen työjärjestystä vastaan, ja se voidaan tulkita myös arvostuksen puutteeksi AKTvaltioihin kuuluvia ystäviämme kohtaan, mitä UPE-ryhmä ei missään tapauksessa voi hyväksyä.
Näissä olosuhteissa, arvoisa rouva puhemies, ryhmäni ei kannata tällaista menettelyä ja ilmoittaa sen myös kaikille AKT-yhteistyökumppaneillemme.

Bertens
Arvoisa rouva puhemies, tehkäämme asia selväksi: Togo ei ole mikään Päiväntasaajan Guinea, Sudan tai Somalia, ja siksi on toki tärkeää, että ojennamme auttavan käden Togolle. AKT-EU: n kahdenkeskisen kokouksen aikana minulla oli tilaisuus liberaalipuolueen valtuuskunnan johtajana keskustella henkilökohtaisesti presidentin ja neljän ministerin kanssa. Reaktioista Amnesty Internationalin raportissa esitettyihin kysymyksiin sain kuitenkin sellaisen käsityksen, että pian pidettävät vapaiksi luvatut vaalit eivät olisikaan niin vapaat. Emme esittäneet asiasta kritiikkiä, esitimme vain kysymyksiä.
Togon hallitus on kylläkin tästä tietoinen. Se tietää myös, että Lomén sopimuksen 5 artikla on osa Euroopan unionin tapaa lykätä Togon kysymyksen käsittelyä, ja Togon hallitus osoitti täysin selvästi, ettei se suhtaudu myötämielisesti siihen.
Tilannetta on siis seurattava tarkasti, ja siksi kysynkin komissaarilta komission toimeksiannosta suoritetusta asiantuntijatutkimuksesta, ja minusta on välttämätöntä, että se julkistetaan pian jo senkin takia, että voimme auttaa Togon hallitusta, todella auttaa sitä tosissaan näyttämään, että demokraattisessa Togossa pystytään järjestämään vapaat vaalit.

Schörling
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat! Haluaisin selittää, miksi ryhmäni ei ole allekirjoittanut Togoa koskevaa päätöslauselmaa. Syynä ei ole se, ettemmekö tukisi päätöslauselman tekstiä. Sitä me nimittäin tuemme; me tuemme kaikkea, mitä siinä lukee. Sen sijaan suhtaudumme epäilevästi käsittelytapaan, toisin sanon siihen, miten tätä tekstiä käsitellään poliittisesti.
On vain pari viikkoa siitä, kun yksimielinen AKT-valtuuskunta torjuin ja hylkäsi pitkälti samansisältöisen päätöslauselman Loméssa Togossa. Suunnilleen samansisältöisen päätöslauselman hyväksyminen nyt viestittäisi epäluottamuksesta AKT-maita ja AKT-valtuuskuntaa kohtaan. Se ei olisi hedelmällistä nyt erittäin herkässä vaiheessa olevan yhteistyön jatkamiselle.
Olin Loméssa läsnä ja tiedän, että oli useampia päätöslauselmia, jotka äänestettiin nurin, mm. päätöslauselma, joka koski Nigeriaa, jossa ihmisoikeustilanne ja demokraattisten periaatteiden tilanne on paljon vakavampi kuin Togossa. Mielestämme olisi erittäin nöyryyttävää AKT-valtuuskunnalle, jos tämä päätöslauselma menisi juuri nyt läpi äänestyksessä.

Souchet
Arvoisa rouva puhemies, tämä Togoa koskeva päätöslauselma on mielestäni malliesimerkki asiasta, joka ei kuulu kiireellisiin asioihin. Mitkä tosiasialliset tapahtumat oikeuttavat käsittelyn kiireellisyyden? Eivät mitkään. Tämä päätöslauselma on siis täysin turha ja aivan aiheeton.
Miksi palata käsittelemään Togon kysymystä, kun on kulunut vasta kolme viikkoa siitä, kun parlamentti ilmoitti tätä kysymystä koskevan kantansa ensin tutkimusvaltuuskunnan ja myöhemmin AKT-EU -yhteiskokouksen yhteydessä. Yhteiskokous ei erittäin pitkien, suorien ja avoimien keskustelujen jälkeen katsonut aiheelliseksi hyväksyä Togoa koskevaa päätöslauselmaa, jolla ei sen mielestä edistetä maan demokraattista kehitystä.
Halutaanko Strasbourgissa kyseenalaistaa yhteiskokouksemme Loméssa tekemät päätökset? Olisiko tässä kyse niiden henkilöiden revanssiyrityksistä, jotka epäonnistuivat suunnitelmissaan estää yhteiskokouksen pitämisen Togossa, mikä sitä paitsi perustui tarkistamattomiin tietoihin, jotka pian osoittautuivat virheellisiksi heti, kun pääsimme paikan päälle?
Togo etenee omassa tahdissaan ja väsymättömästi demokratian ja demokraattisen kulttuurin opettelussa, mutta eteneminen on haavoittuvaista ja meidän tehtävämme ei ole heikentää sitä vastuuttomilla julistuksilla. Miksi siis itsepäisesti osoittelisimme Togoa sormella ja epäilisimme sen demokratian kehittymistä sen sijaan, että auttaisimme tätä maata, joka pyytää Euroopan unionin apua demokratian toteuttamisessa? Eikö Afrikassa ole muitakin, paljon vakavampia huolenaiheita, jotka eivät kuitenkaan esiinny kiireellisten asioiden listalla! Eikö verilöyly Kongon demokraattisessa tasavallassa olisi ollut kiireellistä keskustelua vaativa kysymys, varsinkin kun Kinshasan viranomaiset ovat jälleen kieltäytyneet päästämästä YK: n edustajia suorittamaan tutkimuksia. Eikö kysymystä islamilaisten harjoittamasta terrorismista olisi pitänyt esittää hirvittävän Luxorin verilöylyn jälkeen? Eivätkö uudet levottomuudet Etelä-Sudanissa olisi ansainneet täyden huomiomme?
Ei, Togon tilanteesta ei todellakaan ole syytä keskustella tänään. Ainoa todellinen Togoon kohdistuva uhka ovat ulkopuoliset yritykset horjuttaa maan vakautta, mutta niitä ei ole otettu huomioon tässä päätöslauselmassa. Näin ollen äänestämme tätä meille ehdotettua tekstiä vastaan.

Amadeo
Arvoisa rouva puhemies, dominoteoria, joka levisi Aasiassa 1960-luvulla, on toistumassa KeskiAfrikassa. Kyseessä ei ole enää marxilainen päättely, joka levisi maihin horjuttaen niitä ja kaataen ne yksi toisensa jälkeen, vaan koko maanosassa nopeasti etenevä epävakaus.
Ruandan, Burundin, Zairen ja Kongon jälkeen Togokin on nyt kriisitilassa. Ja kuitenkin tuo Keski-Afrikan alue näytti etenevän todellisen demokratian tiellä - myös taloudellisesti - raaka-aineiden hintojen vakauden ansiosta.
Mustan Afrikan geopoliittinen tilanne teki nämä myönteiset elementit vieläkin lupaavammiksi - aluehan oli vain muutama vuosi aiemmin onnistunut vapautumaan apartheidin vääryyksistä ja osallistunut Etelä-Afrikan alkuperäisenemmistön aseman lujittamiseen vakaumuksella auttaa pienempiä maita kannustuksella ja tuella.
Kaikesta huolimatta jatkuva ja etenevä epävakaus hallitsee tätä aluetta, ja se taas johtuu aiempien eurooppalaisten siirtomaavaltojen roolista. Ne ovat liian epävarmoja siitä, pitäisikö Afrikan maiden ratkaista ongelmansa itse vai pitäisikö niiden edelleenkin toimia vanhassa suojeluenkelin tehtävässään. Ihmisoikeuksien turvaaminen, väestön kehitys ja kriisin uhkaamien alueiden suojelu pakottavat EU: n määrittelemään koko Afrikan-politiikkansa uudelleen.

Van den Broek
Arvoisa rouva puhemies, oikeudenmukaiset ja vapaat vaalit Togossa ovat tärkeä mittapuu maan tulevaisuudelle. Komissio on ilmoittanut olevansa valmis antamaan teknistä ja rahallista apua Togon vaalien valmisteluihin ja myös seurantaan. Mutta komissio haluaa antaa apunsa vain, jos Togon hallitus pitää lupauksensa vaaliprosessin avoimuudesta ja myös turvallisuudesta ja jos se antaa myös selvityksen siitä, että kaikille poliittisille voimille annetaan mahdollisuus ottaa osaa vaaliprosessiin, ja tämä sellaisin ehdoin, jotka takaavat vapaan pääsyn tiedotusvälineisiin, vapaan liikkumisen maan sisällä sekä turvallisuuden.
Komission mielipiteen mukaan tämä tarkoittaa sitä, että on asetettava viipymättä kansallinen vaalitoimikunta, jossa sekä hallituksen johto että oppositio ovat tasapuolisesti edustettuina. Vaalitoimikunnan on valvottava ja tarkkailtava kaikkia vaaliprosessin toimintoja, ja sillä on oltava erikoisvaltuudet turvallisuusasioissa, erityisesti ehdokkaitten turvallisuuden osalta, sekä myös oikeus valvoa heidän pääsyään tiedotusvälineisiin.
Togon hallitus on suullisesti luvannut nimetä vaalitoimikunnan jäsenet ennen marraskuun loppua siis ennen tämän kuun loppua ja aloittavansa vaaliprosessin. Tämä lupaus on myös lunastettava mainittuna aikana, jotta komission tukea voidaan jatkaa hyödyllisellä tavalla.
Herra Bertens kysyi vielä laatimastamme asiantuntijaraportista. Siinä ilmoitetaan, millä tavalla vaaliprosessin tulisi hahmottua asiantuntijoiden mielestä, jotta se tosiaankin on oikeudenmukainen. Lisäksi siinä käsitellään tiettyjä teknisen ja materiaalialan erikoistarpeita. Mutta komissio on sitä mieltä, että on Togon hallituksen asia tehdä aloite raportin julkistamisesta. Komissio on suositellut hallitukselle raportin esittämistä Togon kansalliskokoukselle ja toivoo, että suositusta noudatetaan.
Raportin lähettäminen eteenpäin edistää osaltaan suurempaa konsensusta poliittisten voimien ja vaaliprosessin salailemattomien valmistelujen välillä, ja komissio ilmoittaa Togon hallitukselle Euroopan parlamentin toiveen raportin julkistamisesta.

Puhemies
Kiitokset herra komissaari!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo .

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B4-0954/97 Pailler, Sierra González, Sornosa Martínez, Ojala ja Papakyriazis GUE/NGL-ryhmän puolesta lasten oikeuksien kunnioittamisesta; -B4-0968/97 Pasty, Azzolini, Baldi, Todini, Caccavale, Hermange, Daskalaki ja Andrews UPE-ryhmän puolesta lasten oikeuksien suojelusta; -B4-0977/97 Monfils ELDR-ryhmän puolesta lasten oikeuksien suojelusta; -B4-0980/97 Frutos Gama ja García Arias PSE-ryhmän puolesta lasten oikeuksien kunnioittamisesta; -B4-0990/97 Leperre-Verrier ARE-ryhmän puolesta lasten oikeuksien kunnioittamisesta; -B4-0947/97 Habsburg-Lothringen, Rübig, Perry, Maij-Weggen ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta Slovakian lehdistöön kohdistuvasta taloudellisesta uhkasta; -B4-0976/97 Bertens, Thors ja Frischenschlager ELDR-ryhmän puolesta lehdistötuotteille ehdotetusta veronkorotuksesta Slovakiassa; -B4-0992/97 Schroedter ja Van Dijk V-ryhmän puolesta lehdistöjulkaisuihin sovellettavan arvonlisäveron korottamisesta Slovakiassa; -B4-0966/97 Telkämper V-ryhmän puolesta maatalousuudistusten jatkamisesta Filippiineillä; -B4-0982/97 d'Ancona PSE-ryhmän puolesta maatalousuudistusten jatkamisen merkityksestä Filippiineille; -B4-0936/97 Bertens ELRD-ryhmän puolesta Malesiassa ilman oikeudenkäyntiä tapahtuneista pidätyksistä; -B4-0967/97 Telkämper V-ryhmän puolesta Malesiassa ilman oikeudenkäyntiä tapahtuneista pidätyksistä; -B4-0962/97 Telkämper V-ryhmän puolesta Chittagong Hill Tractsin (CHT) tilanteesta; -B4-0989/97 Dupuis ARE-ryhmän puolesta Chittagong Hill Tractsin (CHT) tilanteesta; -B4-0950/97 Manisco, Bertinotti, Vinci, Schulz, Barzanti, Alavanos, Pailler, Ghilardotti, Telkämper, Ainardi, Imbeni, Ephremidis, Ribeiro, Baldarelli, Carnero González, Bontempi, Eriksson, Cohn-Bendit, Castellina, Bianco, La Malfa, Theonas, Speciale, Caligaris, Tamino, Marset Campos, Ferri, Novo, Puerta, Carniti, García Arias, McNally, Iversen, Svensson, Ojala, Graziani, Coates, Barón Crespo, Dell'Alba, Scapagnini ja Weber Silvia Baraldinin pidätyksestä Yhdysvalloissa.
Lasten oikeuksien kunnioittaminen

Monfils
Arvoisa rouva puhemies, päätöslauselma, josta keskustelemme, on surrealistinen. Meitä kehotetaan siinä juhlimaan lasten oikeuksien päivää 20. marraskuuta ja taistelemaan lasten pahoinpitelyä vastaan, mutta tällä kompromissipäätöslauselmalla poistettiin sen päätöslauselman kolme kappaletta, jotka olin ELDRryhmän puolesta jättänyt ja jotka koskivat vakavia pedofiliarikoksia, joita on mahdollisesti sattunut Klodvigin päiväkodissa, joka on tässä asiassa riippuvainen Euroopan unionista.
Jo kuukausien ajan on vallinnut salaliittomainen hiljaisuus. Vanhemmat eivät tiedä, mitä tapahtuu ja hallintoviranomaiset ovat jopa kehottaneet heitä olemaan puhumatta mitään. Heitä on arvosteltu, kun he ovat kääntyneet unionin ulkopuolisten yksikköjen puoleen. Lapsista, joita on mahdollisesti pahoinpidelty, ei ole otettu vastuuta.
Miten on siis Euroopan toimielinten avoimuuden laita? Komissio haluaa selvästi - olen pahoillani joutuessani sen sanomaan - tukahduttaa tämän asian. Emme voi hyväksyä sitä! Mietinnöissä, joista hiljattain äänestettiin, me tuomitsemme kaikenlaisen lasten hyväksikäytön: pedofiilit, pornografisten kuvien hallussapitäjät, Melchior Watheletin, ja me emme kykene soveltamaan näitä päätöslauselmia omissa päiväkodeissamme.
Sanon selvästi, että vastuussa oleva komissaari, ei todellakaan herra van den Broek, vastuussa olevan komissaarin on ilmaistava mielipiteensä halusipa hän sitä tai ei, eli joko omasta aloitteestaan kansanedustajien edessä tai parlamentaarisen tutkintavaliokunnan edessä, jonka puolesta jätämme tekstimme. Muutoin lehdistö huolehtii prosessin etenemisestä. Se onkin sen jo sitä paitsi aloittanut. Vanhempien tuska tai lasten fyysisen tai henkisen terveyden vaarantaminen ei ole leikin asia, vaikka komissio on niin siihen suhtautunut jo liian kauan.

Karamanou
Arvoisa puhemies, YK: n lasten oikeuksien sopimuksen kahdeksantena syntymäpäivänä on sopivaa, että Euroopan parlamentti ottaa kantaa vielä kerran tähän tilanteeseen, joka pyyhkii kuin tornado pois kaikki käsitykset ihmisarvosta.
Amnesty Internationalin ja UNICEFin antamat tiedot ovat kauhistuttavia ja kuvaavat murheellista todellisuutta, joka ei anna kenenkään nukkua rauhassa. Kaksitoista miljoonaa lasta kuolee joka vuosi syistä, jotka olisi voitu ennakoida, tai sitten aliravitsemuksesta. Kaksisataaviisikymmentä miljoonaa 5-14-vuotiasta lasta Pakistanissa, Thaimaassa, Intiassa, Brasiliassa ja muualla on julman riiston kohteena täysin sopimattomien työsopimusten takia, joista seuraa ruumiillisia ja psyykkisiä vammoja. Monissa maissa toimii kukoistavan lapsityövoiman käytön rinnalla yhtä kukoistava lapsikauppa. Koska tämä lisäksi tapahtuu kehitysmaissa, niin sanotussa sivistyneessä lännessä lasten seksuaalinen riisto saa yhä suurempia ulottuvuuksia kansainvälisten ja monikansallisten verkkojen välityksellä. Matkojen järjestäjät ja lentoyhtiöt mainostavat avoimesti seksimatkailua. Pederastia ja lapsipornografia levittävät lonkeroitaan joka paikkaan kuin moderni Lernan Hydra, koska asiakkaiden määrä kasvaa jatkuvasti. Jotta tätä tilannetta voidaan vastustaa, hiljaisuuden laki on rikottava, mutta on myös säädettävä ankaria seuraamuksia tällaisten matkanjärjestäjien, lentoyhtiöiden, seksikauppiaiden ja näiden palvelujen käyttäjien tuomitsemiseksi.
Euroopan parlamentti lähettää tänään valppaan ja liikkeellepanevan viestin tämän nykyajan häpeän kitkemiseksi pois. Euroopan parlamentti, Euroopan komissio, neuvosto, jäsenvaltioiden hallitukset ja parlamentit, kansainväliset järjestöt ja hallitusten ulkopuoliset järjestöt ovat velvollisia käyttämään kaikki mahdolliset keinot lasten oikeuksien valvomiseen ja heidän ihmisarvonsa ja -oikeuksiensa suojelemiseen.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, tänään lasten oikeuksien päivänä meidän on jälleen kerran todettava se hirveä tosiasia, että lapset ovat väkivallan uhreja.
Työssäkäyviä lapsia on 250 miljoonaa, tuhansia lapsia käytetään hyväksi, on sodan jaloissa kärsiviä lapsia, tai lapsia, jotka on pakolla värvätty sotimaan. Länsimaissa on lisäksi lapsia, jotka joutuvat pahoinpitelyjen uhreiksi.
Tukholman ja Oslon konferensseissa selvitettiin tätä hälyttävää ongelmaa ja sen leviämistä. Sen sijaan, että tyytyisimme vain yksimielisesti tuomitsemaan nämä ongelmat, olisi tämän päivän kannustettava meitä myös keskustelemaan.
Ensinnäkin institutionaalisella tasolla, mitä ajatella näistä valtioista, jotka ovat unohtaneet ratifioida YK: n lasten oikeuksia koskevan yleissopimuksen, vaikka se hyväksyttiin jo seitsemän vuotta sitten. Toisinaan juuri nämä samat valtiot eivät takaa pakolaislasten turvallisuutta ja suojelua, mitä niiltä edellytetään. Tässä yhteydessä meidän on jälleen kerran pahoiteltava sitä, että Euroopan unioni ei ole vieläkään sisällyttänyt sopimuksiinsa lasten oikeuksia.
Toiseksi meidän on myös pohdittava lasten asemaa yhteiskunnassamme. Demokratisoitumisen ja kehityksen olisi pitänyt johtaa useampien kouluttautumiseen ja koulunkäyntiajan pidentymiseen. Onkin käynyt täysin päinvastoin: kaikkialla maailmassa lapsia on kaduilla, he joutuvat töihin tai heitä käytetään seksuaalisesti hyväksi. Samalla tavalla kuinka voimme hyväksyä, että on yhä enemmän lapsia, joita pahoinpidellään heidän omissa perheissään, vaikka lapsipsykologian kehittymisen myötä tiedämme enemmän heidän henkisistä ja tunne-elämän tarpeistaan? Nykyään lapsista on lisäksi tullut kauppiaiden suosikkikohde. Lapsia pidetään vankeina ja heidät pannaan myymään heille itselleen suunnattuja tuotteita tai mitä tahansa. Elämme aikakautta, jossa lapsi on kohde.
Mitä meidän olisi siis tehtävä, että yhteiskuntamme kohtelisi lapsia yksilöinä, joille olemme velvollisia välittämään inhimillisyyttä, onnea ja toivoa?

Ullmann
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari! Ryhmäni puolesta haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että tässä parlamentissa on saavutettu näin laaja ja selvä yhteisymmärrys lasten asemasta ja oikeuksista. Voin tämän vuoksi ilmoittaa ryhmäni puolesta, että kannatamme täysin tarkasteltavana olevan esityksen 1-9 kohtien sisältöä.
Saksalaisena parlamentin edustajana minun on kuitenkin valitettavasti esitettävä vetoomus maani liittopäiville ja liittohallitukselle, jotta ne poistaisivat lopultakin Saksan liittotasavallassa voimassa olleet rajoitukset, jotka koskevat YK: n yleissopimusta lasten oikeuksista, ja loisivat näin edellytykset sille, että karkotusmenettelyssä tavanomaiset kovat keinot perheitä ja lapsia vastaan menettävät oikeudellisen perustansa. Suhtautumisessa lapsiin ja lasten oikeuksiin käy ilmi, käyttääkö yhteiskunta vahvemman oikeutta lakiin vai osoittaako se vahvuutensa suhtautumisessaan heikoimpiin.
Tätä on sovellettava tietenkin myös Clovis-lastentarhan lapsiin, joihin kuuluu myös yhden avustajani lapsi.

Amadeo
Arvoisa rouva puhemies, muutama päivä sitten Italiassa törkeästi raiskattiin, hakattiin kuoliaaksi ja lopulta poltettiin kahdeksanvuotias lapsi - hänen jäännöksensä hävitettiin. Rikoksentekijät ovat kolme henkilöä, joiden ominaisuudet muistuttavat enemmän pedon vaistoja kuin ihmisen. Nämä kolme yksilöä peittivät rappiotilansa ja poikkeavuutensa sosiaalisesti arvostetun julkisivun taakse. Tämä on viimeinen niistä tapauksista, joissa on nähty uhreja - lapsia - ja kiduttajia kanssarikollisineen, kokonaisia perheyhteisöjä, eristäytyneitä yksilöitä tai kieroutuneiden ryhmiä.
Mikä eniten ihmetyttää, on tällaisia tapauksia ympäröivä sosiaalisen vaitiolon ilmapiiri, ja että ne tulevat päivänvaloon vasta, kun on tapahtunut jotakin peruuttamatonta. Pätevät psykologit, tunnetut sosiologit ja eturivin poliitikot haluaisivat saada meidät vakuuttuneiksi siitä, ettei ilmiö ole kasvussa aiempaan verrattuna, vaan että siitä vain tiedetään enemmän tiedotusvälineiden vastakaiun vuoksi. Tämä on kuitenkin surkea ja häpeällinen valhe, koska koskaan aiemmin ei ole ollut näin paljon alaikäisiin kohdistuvia rikoksia kuin meidän päivinämme. Vasemmiston ideologinen olettamus, että mikä tahansa seksuaalisesti perusteltava, jopa kaikkein kieroutunein viesti on oikeutettu, on osoittautunut järkyttävän virheelliseksi, koska kaikilla tällaisen viestin vastaanottajilla ei ole samaa kulttuurin ja yhteisön tarjoamaa puolustuskykyä eikä kaikilla ole samanlaista kykyä kontrolloida omia aistinvaraisia kiihokkeitaan. Ne väärällä tavalla edistykselliset, 'solonilaiset', jotka olisivat halunneet vapauttaa seksuaalisuuden tekopyhyyden - heidän sanoillaan porvarillisuuden - kahleista, eivät ole onnistuneet vapauttamaan mitään. Kun seksuaalisuudella on eri aikakausina ollut erilaisia, mutta pohjimmiltaan samanlaisia ilmenemismuotoja, he ovatkin onnistuneet toimimaan niin, että heikoimmat, aiemmin rajoitusten hillitsemät yksilöt pitävät nyt seksiä kulutustavarana, jota saa millä hinnalla hyvänsä - myös rahalla ja väkivallalla.
Slovakian lehdistö

Puhemies
Herra von Habsburg, teitä onniteltiin jo eilen, mutta luulen, että syntymäpäivänne on tänään, ja tämän vuoksi haluaisin onnitella teitä vielä kerran sydämellisesti.

von Habsburg
Monet kiitokset sanoistanne arvoisa rouva puhemies. Olen hyvin onnellinen, että voin tänä päivänä kerrankin ilmoittaa myös yhdestä hyvästä uutisesta. Olemme juuri saaneet tiedonannon, joka koskee päätöslauselmaamme Slovakian hallituksen toimenpiteistä Slovakian lehdistöä vastaan. Slovakian parlamentti on päättänyt perua laajalti nämä toimenpiteet tai muuttaa niitä siten, että olemme saaneet sen käsityksen, että Slovakian lehdistö on voittanut todellisen taistelun vapauden puolesta.
Tällä on suuri merkitys, koska se todistaa jälleen kerran: kun jotakin kysymystä käsitellään vakavasti, lopputulos on onnistunut. On meidän onnemme, että näin on tapahtunut, sillä Slovakian kansa on yksi Euroopan ystävällisimmistä kansoista. Se on hyvä kansa, joka on kärsinyt paljon menneisyydessä, ja silti se on pysynyt uskollisena arvoilleen ja isänmaalleen. Nykyään maassa on pääministeri, joka harjoittaa hyvin valitettavaa politiikkaa ja joka toimii nimenomaan suhteessaan vähemmistöihin tavalla, jota emme voi missään tapauksessa hyväksyä. Tämän vuoksi Slovakia on valitettavasti joutunut huonoon asemaan Euroopan unionin kanssa käydyissä neuvotteluissa, vaikka tilanne olisi epäilemättä parempi, jos sen johdossa olisi parempi pääministeri.
Tämä kehitys osoittaa kuitenkin, että liikumme oikeaan suuntaan ja voimme sanoa: emme enää tarvitse tätä päätöslauselmaa. Herra Meciarista saamiemme kokemusten perusteella on kuitenkin sanottava, että tulemme korjaamaan tilanteen heti, kun parlamentin päätöksiä ei enää noudateta. Tämä on hyvä merkki, joka osoittaa, että paneudumme osaltamme tilanteeseen. Samalla tämän tulisi olla osoitus Slovakian kansalle siitä, että kun maassa harjoitetaan politiikkaa, joka vastaa meidän standardejamme, Euroopan unionin ovi on auki Slovakialle. Tässä mielessä saanen todeta ainakin ensimmäisen allekirjoittaneen, nimittäin vierelläni istuvan poikani nimissä tästä päätöslauselmasta seuraavaa: perumme tämän päätöslauselman, mutta sillä varauksella, että jos herra Meciar ei noudata parlamentin päätöksiä, päätöslauselma esitetään uudelleen joulukuussa.

Thors
Arvoisa rouva puhemies, tietojeni mukaan tilanne ei valitettavasti ole niin hyvä kuin herra von Habsburg sanoi. Vain yksi komitea Slovakian parlamentissa on ehdottanut, että ALV-kynnyksen ehdotettua korotusta 23 %: iin muokattaisiin. Parlamentin muut jäsenet näyttäisivät aikovan äänestää huomenna 23 %: sta. Niinpä optimismi on valitettavasti ennenaikaista. Aion vetää ehdotukseni pois, sillä on tärkeää, että keskitämme painostusta vaalien lähestyessä. Maan lehtimiehet ovat hyvin levottomia. Hallituspuolue voisi ja sen pitäisi tehdä jotain, mutta tähän mennessä ei ole kuulunut mitään. Parlamentin virallinen päätös ei ole muuttanut asioita. Siksi haluan vetää päätöslauselmani pois.
Samalla haluaisin kysyä komissaarilta, onko hän äskettäisen kielitilannetta koskevan muistion pohjalta sitä mieltä, että hallituksen ehdotus olla tekemättä mitään on edistänyt Slovakian tilannetta Euroopan unionin jäsenyyskriteereiden täyttämisessä. Tiedämme, että valtiontasolla on nyt hyvin tarkka kielilaki, mutta vain perustuslaillisia viittauksia eri vähemmistöjen asemaan.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, yhdyn rouva Thorsin puheenvuoroon, sillä Slovakian valtuuskunnan puheenjohtajan kautta hiljattain saamieni tietojen mukaan asiaan ei kuulu paljon muuta kuin se, mitä rouva Thors juuri selitti. Ei siis ole lainkaan varmaa, että Slovakian parlamentti tosiaankin aikoo hylätä julkaisujen arvonlisäveron nostamisen 23 prosenttiin. Näin ollen meidän on todettava, että tämä on eräänlainen vero, joka johtaa siihen - verothan ovat aina säännösteleviä - että Slovakiassa voidaan vastaisuudessa tosiaankin lukea vähemmän sanomaja aikakauslehtiä, ja se on äärimmäisen vakava uhka, ei ainoastaan lehdistön vapaudelle, vaan myös demokratialle. Tosin minun on lisättävä, että asia on minusta hankala, koska tämän parlamentin oma puhemiehistö on päättänyt luoda kaikenlaisia rajoituksia lehdistölle. Sitä alkaa pikkuhiljaa ajatella, että pata kattilaa soimaa, mutta kuitenkin haluan tähdentää, ettei Slovakian tapahtumia voida hyväksyä eikä muuten myöskään sitä, mitä täällä tapahtuu.

Bösch
Arvoisa rouva puhemies, en tosin yhdy täysin tämänpäiväisen syntymäpäiväsankarimme von Habsburgin arvioon eri näkökohdista, mutta yhdyn täysin hänen toteamukseensa siitä, että olemme vastaanottaneet tänään hyvän uutisen. Eurooppalaisista lähteistä saamiemme tietojen ja omien tietojemme perusteella meidän tulisi mielestäni antaa myönteinen signaali näille toimille Slovakiassa. Toimimme oikein, jos emme vie tätä päätöslauselmaesitystä tänään äänestykseen. Haluaisin perua ryhmäni puolesta yhteisen esityksen allekirjoituksemme. Jos järjestämme äänestyksen, sosiaalidemokraattinen ryhmä tulee toimimaan vastaavasti. Olen hyvin iloinen, että asiassa on tapahtunut tällainen käänne. Tämä on merkki siitä, että myös Slovakian kaltaisessa maassa yhteisiä suhteita voidaan kehittää sanan todellisessa merkityksessä. Uskon, että meidän ei tulisi vaarantaa tai heikentää tätä näkökannoilla, joihin emme enää voi vaikuttaa. Tämän vuoksi pyydän teitä toimimaan vastaavasti.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa rouva puhemies, voin vain yhtyä edelliseen puhujaan. Olen hieman häpeissäni rouva Thorsin edessä, sillä kuvittelen aina olevani kovan linjan poliitikko, mutta nyt hän on kovemman linjan poliitikko kuin minä milloinkaan. Uskon, että olemme vastaanottaneet hyvän uutisen ja meidän tulisi ottaa huomioon, että Slovakian ja EU: n yhteinen valtuuskunta kokoontuu seuraavalla viikolla. Näiden hyvien uutisten jälkeen toivomme, että nämä uutiset osoittautuvat todeksi ja että valtuuskunnalla on ensi viikolla mahdollisuus neuvotella asiasta. Olen myös sitä mieltä, että meidän tulisi varautua siihen, että jos uutiset eivät pidä paikkaansa, palaamme tähän asiaan seuraavan kuukauden aikana yhä terävämmin. Tällä kertaa haluaisin kuitenkin ilmoittaa ryhmäni puolesta, että perumme allekirjoituksemme ja tulemme myös toimimaan äänestyksessä vastaavasti.
Maatalousuudistus Filippiineillä

Kreissl-Dörfler
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat! Filippiinien tilanne on todella mielenkiintoinen. Maassa on maatalousuudistusta käsittelevä ministeriö - Euroopan unioni on osallistunut tähän maareformiohjelmaan vuodesta 1986 lähtien kymmenillä miljoonilla - ja asianomaisella ministerillä ei ole muuta tehtävää kuin jakaa maata, joka jo annettiin maanviljelijöille, takaisin suurmaanomistajille. Samanaikaisesti asevoimien jäsenet sieppasivat maanviljelijöiden johtajan Romeo Cortezin ja kansanryhmän johtajan Gaudencio Devarasin. Maanviljelivät onnistuivat tässä tapauksessa nälkälakolla taivuttamaan presidentti Ramosin palauttamaan maan takaisin maanviljelijöille. Meidän on vaadittava, että komissio pyrkii siihen, että Filippiineillä harjoitetaan johdonmukaista politiikkaa. Voin kertoa teille Brasilian maattomien maanviljelijöiden parissa saamieni kokemusten perusteella, että valtio voi raunioitua helposti tai päätyä jopa kansalaissotaan. Olemme todenneet tämän myös Kolumbiassa; nämä kiistat ovat hyvin vakavat, ja kun myönnämme taloudellista apua, meidän on vaadittava, että tilanne tullaan korjaamaan.

Newens
Arvoisa rouva puhemies, maan uudelleenjaolla Filippiinien köyhille ja maattomille on valitettavasti pitkä vaikea historia eikä katkeruus ole helpottanut viime vuosien aikana. Se tosiasia, että Euroopan unioni on kohdistanut hyvin huomattavia varoja mahdollistaakseen kaiken kattavan maatalousuudistuslain toteutumisen, korostaa, miten tärkeänä pidämme asiaa.
Valitettavasti sen soveltamisessa on kuitenkin koettu vakavia takaiskuja ja äskettäinen 20 maanviljelijän lakko Manilassa maan palauttamisesta suurmaanomistajalle havainnollistaa tätä. Tämä on kuitenkin vain yksi niistä tapauksista, jolloin maa on ensin jaettu ja palautettu sen jälkeen entiselle omistajalleen.
Toinen erittäin huolestuttava seikka on kansanjohtajien R. Cortezin ja G. de Varezin katoaminen, joka osoittaa, että on olemassa tahoja, jotka ovat valmiita käyttämään väkivaltaa ja estämään maareformiohjelman. Myös kidutuksesta on raportoitu.
Tämä päätöslauselmaesitys on vetoomus presidentti Ramosille ja hänen hallitukselleen, jotta he pitäytyisivät maareformipolitiikassa vastustuksesta huolimatta ja varmistaisivat, että nämä katoamistapaukset tutkitaan perinpohjaisesti. Kaikki tällaiset toimet pitäisi lopettaa ja hallituksen tulisi kaikin mahdollisin tavoin pyrkiä vastustamaan niitä ja panna niistä vastaavat ihmiset vastuuseen, jos mahdollista.
Tässä päätöslauselmaesityksessä lisäksi vaaditaan presidentin ja hallituksen toimia muissa kysymyksissä. Vastustamme kuolemantuomioita ja toivomme, että tällä hetkellä tietyille ihmisille langetetut kuolemantuomiot muunnetaan. Euroopan parlamentti on tukenut demokraattista kehitystä Filippiineillä hyvin tosissaan monien vuosien ajan ja toivomme todella, että meidän tämänpäiväiseen päätöslauselmaehdotukseemme suhtaudutaan hyvin vakavasti.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.
Malesia

Bertens
Arvoisa rouva puhemies, Malesiassa on hiljattain pidätetty taas kymmenen poliittista aktivistia islamilaisen vakaumuksensa takia ja vielä sisäistä turvallisuutta koskevan lain perusteella. Tämä on jälleen kerran yksi esimerkki ihmisen perusoikeuksien kunnioituksen puutteesta Malesiassa. Kokemukset Algeriasta ja Egyptistä osoittavat, ettei sorto ole oikea vastaus muihin uskonnollisiin vakaumuksiin.
Sisäistä turvallisuutta koskeva laki on laki, jonka Malesian hallitus on selvästi säätänyt kaikkia poliittisen opposition muotoja vastaan. Sama hallitus on toistuvasti luvannut tehdä muutoksia tuohon ankaraan lakiin, mutta niin ei ole milloinkaan käynyt. Viime kuun lopulla kansalaisjärjestöt, muun muassa Amnesty International, järjestivät suuria mielenosoituksia lain hylkäämiseksi. Luonnollisestikin tuemme heidän vaatimustaan, ja uskon, että demokraattinen valtio tarvitsee tietenkin myös riippumattoman oikeusjärjestelmän.
Euroopan unionin, parlamentin ja komission on tehtävä yhteistyötä Malesian kanssa, mahdollisesti ASEANin yhteydessä, ja pyrittävä kartoittamaan hiljattain tapahtuneet pidätykset sekä vaadittava pidätettyjen vapauttamista ja oikeudenmukaista oikeuskäsittelyä.
Chittagong Hill Tracts

Dupuis
Arvoisa rouva puhemies. Chittagon Hill Tractsin ongelma ei ole kovin tunnettu, mutta kyse on kuitenkin laajasta, suhteellisen tiheästi asutusta, niin sanotusti hieman maailman hylkäämästä alueesta, jonka jo vuosia, jopa vuosikymmeniä kestäneeseen ongelmaan ei Intian sodanjälkeisestä jakautumisesta asti ole koskaan haluttu kunnolla paneutua.
Mielestäni tämän päätöslauselman ensisijainen tarkoitus on kehottaa ystävällisesti Bangladeshin hallitusta, jotta se kohtaisi päättäväisesti tämän alueen ongelman päästäkseen siitä jollakin tavalla "eroon" myöntämällä tällä alueella elävälle väestölle todellisen itsehallinnon, ei siis itsenäisyyttä, vaan itsehallinnon. Nämä alkuperäiskansat ovat hyvin omaleimaisia omine perinteineen, ja tämän ongelman ratkaisun myötä Intian hallitus voisi ehkä päättäväisemmin keskittyä suuren maansa muihin ongelmiin.

Newens
Konflikti Chittagong Hill Tractsillä syntyi, kun edelliset hallitukset yrittivät sijoittaa osan kasvavasta väestöstään alueelle ottamatta vähääkään huomioon alkuperäisväestön oikeuksia tai kunnioittamatta itsemääräämisoikeutta, joka sillä oli ollut. Näiden kansojen vastarinta ja Bangladeshin edellisten hallitusten brutaalit yritykset murtaa se ovat johtaneet karkeisiin ihmisoikeusrikkomuksiin, joiden kohteeksi siviiliväestö on jatkuvasti joutunut. Suuret määrät alkuperäisväestöä on menettänyt henkensä ja monet henkiinjääneistä joutuivat pakenemaan. Tuhannet riutuvat yhä leireillä.
Bangladeshin nykyinen Awami League -puolueen johtama hallitus on suureksi ansiokseen yrittänyt saada aikaan rauhansopimusta ja seitsemäs neuvottelukierros on sovittu marraskuun 26. päiväksi. On surullista, että Bangladeshin oppositiopuolueet vastustavat tätä, sillä se on ainoa todellinen toivo kauhean konfliktin lopettamisesta.
Ongelman perussyy on Bangladeshin liian suuri väestö ja hyvin köyhistä perheistä tulevat uudisasukkaat, jotka toivovat parempaa elämää. Me tunnistamme tämän ongelman. Ei kuitenkaan ole missään mielessä hyväksyttävää, että alkuperäisväestön maaoikeutta ei tunnusteta täysin. Pakolaisten on sallittava palata uudelleenasuttamisen mahdollistavilla ehdoilla, jotka mieluiten ovat 20 kohdan talouspaketin mukaisia. Paljon varoja ja ihmishenkiä tuhoavan konfliktin ratkaiseminen ja rauhan palauttaminen ei ole ainoastaan alueen alkuperäisväestön etu vaan kaikkien Bangladeshin kansojen etu.
Vetoan tähän parlamenttiin, että se tukisi tätä päätöslauselmaesitystä, ja Euroopan unioniin ja komissioon, että ne tekisivät kaikkensa kehityksen tarkkailemiseksi ja sen auttamiseksi.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa rouva puhemies! Haluaisin ensimmäiseksi kiittää niin esittelijä Dupuis'ta kuin Newensiä siitä, että he ovat käsitelleet etenkin alueen uudisasutuspolitiikkaa. Uskon, että tämä muodostaa suuren ongelman, joka ei ilmene ainoastaan tällä alueella vaan myös useilla muilla alueilla, sillä nimenomaan alkuperäisväestöllä on oikeus maahan, kyse on heidän kulttuuristaan, heidän elämästään, heidän elämänsä koko sisällöstä, mutta heillä ei ole asiakirjaa, jolla todistettaisiin tämä alkuperä, sillä Bangladeshin laeissa määrätään nykyään, että vain niillä, joilla on kyseinen asiakirja, on oikeus maahan, ja useimmissa tapauksissa nämä ovat uudisasukkaita, jotka ovat muuttaneet paikalle myöhemmin.
Vuonna 1947 alueella oli noin 10 000 uudisasukasta, jotka eivät olleet peräisin Chittagong Hill Tractsin alueelta. Vuonna 1977 heitä oli noin 100 000, nykyään heitä on jo miljoonia. Voimme havaita, että tähän suuntaan tähtäävää politiikkaa harjoitetaan laajasti, ja meidän pitäisi oikeastaan sanoa, että tämä loukkaa perustavia ihmisoikeuksia ja että tämän vuoksi Euroopan parlamentin, joka on sijoittanut hyvin paljon rahaa Bangladeshiin, tulisi ilmaista selvästi puolustavansa Jumma-pakolaisten oikeuksia.
Silvia Baraldini

Manisco
Arvoisa rouva puhemies, raskain sydämin ryhdymme jälleen puolustamaan Yhdysvalloissa vangittuna olevan poliittisen vangin ihmisoikeuksia: Italian ja Euroopan kansalaisen Silvia Baraldinin, jonka terveydentila on heikentynyt Danburyssä Connecticutissa sijaitsevassa rangaistuslaitoksessa hänen kärsittyään 14 1/2 vuotta 43 vuoden mittaisesta rangaistuksestaan, jonka hän sai osallisuudestaan vallankumoukselliseen afroamerikkalaiseen liikkeeseen nuoruudessaan.
Hänen syytteissään ja tuomiossaan ei viitattu henkilökohtaiseen osallisuuteen verenvuodatukseen johtavissa väkivallanteoissa. Paikallinen ehdonalaislautakunta vastasi kielteisesti hänen neljä kuukautta sitten tekemäänsä valitukseen, ja vastauksessa sanotaan, että hänellä on oletettavasti ollut arvattavaa tietoa hänen kumppaniensa suorittamista rikoksista. Huomatkaa, ei " tietoa" vaan " arvattavaa tietoa " - hyvin omituinen käsite meidän oikeusstandardiemme mukaan.
Tarkoituksemme ei ole kritisoida Yhdysvaltain oikeusjärjestelmän toimintaa tai puuttua siihen. Tämän päätöslauselmaesityksen - joka on kolmas kolmen vuoden sisällä - tarkoitus on pyytää amerikkalaisia ystäviämme noudattamaan kansainvälistä sopimusta - Strasbourgin yleissopimusta vangitun henkilön siirtämisestä maahan, josta henkilö on kotoisin - sopimusta, jonka Italia ja Yhdysvallat ovat allekirjoittaneet ja ratifioineet.
Me emme pyydä rouva Baraldinin vapauttamista vaan hänen siirtämistään italialaiseen vankilaan, jossa ainakin hänen kahdeksankymmentävuotias isoäitinsä voisi vierailla hänen luonaan. Me pyydämme laupeudentekoa humanitäärisin perustein. Pitkän vangitsemisajan aikana hänet on leikattu kahdesti kohtusyövän vuoksi. Seitsemän vuotta sitten hän menetti traagisissa oloissa sisarensa Marinan - hän oli hyvin arvostettu virkamies Euroopan yhteisössä Brysselissä. Viime heinäkuusta lähtien hänen psykofyysinen terveydentilansa on huonontunut nopeasti, kun taas hänen vangitsemistaan koskevat säännöt ja ehdot ovat tulleet yhä tiukemmiksi ja sietämättömämmiksi.
Me pyydämme amerikkalaisilta viranomaisilta, että he eivät jätä huomiotta tämän parlamentin vetoomuksia ja päätöslauselmaesityksiä ja Italian ja Euroopan julkisen mielipiteen kantaa ja tunteita huomiotta, kuten he ovat tähän asti tehneet. Rouva Baraldinin siirtäminen Italiaan ei olisi vain oikeudenmukainen ja humanitäärinen teko vaan myös huomattava lisä Atlantin ylittävään keskusteluun, joka on hallinnut tällä Euroopan parlamentin istuntokaudella käytyjä keskusteluja.

Vecchi
Arvoisa rouva puhemies, Silvia Baraldinin tapauksesta on tullut sen taistelun symboli, jota käydään kansainvälisellä tasolla laillisuuden ja vapauden perusperiaatteiden sekä ihmisoikeuksien kunnioittamisen takaamiseksi.
Jokaisena uutena päivänä Silvia Baraldinin elämä on yhä suuremmassa vaarassa naurettavan ja älyttömän pitkän tuomion vuoksi sekä kauheiden pidätysolosuhteiden ja psykologisen painostuksen vuoksi. Jokainen uusi päivä päättämättä siirtää Silvia Baraldinia italialaiseen vankilaan vaarantaa Yhdysvaltain ja sen oikeusjärjestelmän kansallisen ja kansainvälisen.
Euroopan parlamentti toistaa edelleenkin päätöslauselmassaan, josta valmistaudumme äänestämään, samaa, jo aiemmin tehtyä, erittäin yksinkertaista vaatimusta: Strasbourgin sopimuksen noudattamista ja Silvia Baraldinin palauttamista omaan maahansa, vaikkakin pidätettynä. Toivomme myös Yhdysvaltain poliittisten ja lainsäädännöllisten päätöksentekijöiden vastaavan laillisuusvaatimukseen, joka Euroopassa hyväksytään yksimielisesti.

Filippi
Arvoisa rouva puhemies, kaikki onkin jo sanottu. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, jolloin käsittelemme Silvia Baraldinin tapausta tämän parlamentin istuntosalissa. Toivottavasti kannanottomme tällä kertaa tuottaa parempia tuloksia kuin aiemmin. Uusia asioita ovat pidätysajan pidentäminen ja Silvia Baraldinin terveydentilan heikkeneminen: nämä tekijät on lisättävä, ottaen huomioon niiden vakavuus, kollegoiden Maniscon ja Vecchin jo esille tuomiin perusteluihin.
Näistä syistä, ja myös ryhmäni puolesta, tuen Maniscon esittämää päätöslauselmaehdotusta.

Van den Broek
Arvoisa rouva puhemies, saanko reagoida lasten oikeuksiin puuttumisiin ja sanoa, kuinka hartaasti komissio on yhdessä parlamentin kanssa sitä mieltä, että avuttomien lasten hyväksikäyttö on yksi vastenmielisimpiä ja tuomittavimpia rikoksia, ja sitä on vastustettava kaikin mahdollisin keinoin. Myös komissio toimii aktiivisesti tuon pahan vastustamiseksi ja nimenomaan lapsikaupan ja lasten hyväksikäytön vastustamiseksi rouva Gradinin syyskuussa 1996 laatiman muistion mukaisesti. Jäsenvaltioiden tasolla oikeus- ja sisäasiain ministerien neuvosto antoi jo 24. helmikuuta 1994 hyväksyntänsä yhteiseen toimintaan ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastustamiseksi.
Lisäksi komissio tutkii tällä hetkellä Euroopan unionin mahdollisuuksia käsitellä kadoksissa olevien lasten ongelmaa. Lisäksi komissio hallitsee niin sanottua STOP-ohjelmaa, oikeus- ja sisäasiain ministerien yhteistä tointa vuodelta 1996, jonka puitteissa on annettu käyttöön viideksi vuodeksi kuusi ja puoli miljoonaa ecua niiden ihmisten tukemiseksi, jotka ovat ammatiltaan vastuussa muun muassa ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastustamisesta. Ajattelemme tässä tukiohjelmia tuomareille, oikeuden käyttäjille ja sosiaalityöntekijöille.
Sen lisäksi on myös niin sanottu Daphne-aloite, jonka perusteella annetaan kolme miljoonaa ecua vuodessa kansalais- ja vapaaehtoisjärjestöjen tukemiseksi muun muassa niiden taistelussa lapsiin kohdistettua väkivaltaa vastaan.
Lisäksi komissio toimii lapsiseksimatkailua vastaan. Tällä hetkellä komissio työskentelee myös toimintasuunnitelman hyväksymiseksi Internetin turvallisen käytön edistämiseksi. Toimintasuunnitelma kannustaa muun muassa toimia laitonta sisältöä, esim. lapsipornoa vastaan.
Ulkopolitiikassaan Euroopan komissio toimii osaltaan aktiivisesti lapsityövoiman käytön yleistä ongelmaa vastaan. Se on Genevessä ensi vuoden kesäkuussa pidettävän kansainvälisen työkonferenssin 86. istunnon esityslistalla.
Kansainvälisen työjärjestön mukaan äärimmäisiä lapsityövoiman muotoja ovat lasten käyttö, houkuttelu tai tarjoaminen prostituutioon tai pornografisiin näytöksiin.
Lopuksi Euroopan unionin ulkopolitiikkaan kuuluu myös ohjelmia ihmisoikeuksien valvomiseksi, joiden puitteissa myös annetaan varoja käytettäväksi lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastustamiseksi. Ennen tämän lasten hyväksikäyttöä käsittelevän aiheen päättämistä, rouva puhemies, haluaisin reagoida lyhyesti tänään esitettyihin huomautuksiin Clovis-lastentarhasta, jossa - kuten tiedämme - hoidetaan myös Euroopan komission virkamiesten lapsia. Ennen kaikkea haluaisin tähdentää, että kysymyksessä on eittämättä hyvin valitettava asia, jonka tutkinta kuuluu kuitenkin Belgian oikeusviranomaisille, ja että Brysselin yleinen syyttäjä käynnisti oikeudellisen tutkimuksen tämän vuoden kesäkuun puolivälissä ja että kyseinen tutkinta etenee yhä.
Toiseksi voin ilmoittaa, että yleinen syyttäjä antoi 14. marraskuuta lehdistölle selvityksen, jossa hän sanoi, että tutkinnassa toimitaan hyvässä yhteistyössä Euroopan komission kanssa, ja jossa hän myös viittasi hienotunteisuuden välttämättömyyteen niin kauan kuin tutkimusta ei ole saatu päätökseen, ja että kysymyksessä olevien lasten vanhemmat nimen omaan pyysivät hienotunteisuutta ja pidättyvyyttä.
Lopuksi henkilökunnasta ja hallinnosta vastuussa oleva komissaari Erkki Liikanen keskusteli vanhempien kanssa. Haluaisin poistaa väärän käsityksen, jonka mukaan komissio jollain tavoin pakoilisi vastuuta, joka ei edes ole ensi sijassa komission vastuu, erityisesti koska kysymyksessä niin tavattoman arka aihe, jonka myös komissio tuntee tosiaankin koskevan itseään.
Sitten seuraavaan aiheeseen, josta täällä on ollut puhe: lehdistön vapaus Slovakiassa. Haluan aloittaa yhtymällä herra von Habsburgille esitettyihin erittäin juhlallisiin onnentoivotuksiin. Myös minä tahdon komission nimissä onnitella sydämellisesti hänen 85-vuotissyntymäpäivänsä johdosta, ja toivon lisäksi, että hän saa vielä vuosia olla Euroopan edustajistossa mukana. Saanhan ilmaista asian näin.
Rouva puhemies, Slovakian lehdistöstä on tällä hetkellä liikkeellä tiedettävästi monenlaisia kertomuksia, jotka koskevat Slovakian hallituksen esitystä korottaa mm. sanomalehtien arvonlisävero matalasta 6 prosentista 23 prosenttiin. En tunne lopullisia tuloksia, paitsi että asiasta keskustellaan tällä hetkellä Slovakian eduskunnassa. Haluan täysin rinnoin yhtyä parlamentissa tehtyihin huomautuksiin, ja haluan tällä hetkellä rajoittaa huomautukseni siihen, että emme voi tehdä muutakaan kuin ilmoittaa Slovakian eduskunnalle ja Slovakian hallitukselle, että haluamme estää kaikin tavoin synnyttämästä epäilyjä Slovakian hallituksen panoksesta ihmisten perusoikeuksien, kuten mielipiteen ja lehdistön vapauden, suojelemiseksi ja kylvämästä epäilyksen siemeniä siitä, että Slovakian hallitus millään tavoin laiminlöisi näitä perusperiaatteita, joita myös Euroopan unionissa kovasti kunnioitetaan. Samalla esitämme toiveemme siitä, että Slovakian eduskunta myös ottaa yhteyden Slovakian kustantajien liittoon ja Slovakian lehdistöön, ennen kuin se tekee ehdotuksesta lopullisen päätöksen.
Haluan myös sanoa herra von Habsburgille, että komissio oli Agenda 2000: ssa kriittinen mielipiteessään Slovakian poliittisesta tilanteesta muttei liittänyt tähän päätelmää, ettei Slovakia kuuluisi joskus Euroopan unioniin, ettei Slovakiaa aiota auttaa ja tukea niissä asioissa, missä Slovakian hallitus on valmis ottamaan demokratian perusperiaatteet vakavasti huomioon. Sen puolesta Bratislava voi siis edelleen luottaa toimintaamme ja tukeemme. Komissio aikoo kiinnittää jatkossa paljon huomiota tähän asiaan myös Slovakian kanssa solmitun ystävyyssopimuksen puitteissa. Lopuksi haluan ilmaista toiveeni siitä, että sen puolesta myös Slovakia kuuluu lähitulevaisuudessa niihin maihin, joihin ei voida kohdistaa poliittista kritiikkiä arvioitaessa sen anomusta Euroopan unionin jäsenyydestä.
Malesian tilanteessa - josta herra Bertens käytti muistaakseni puheenvuoron - myös me haluaisimme nähdä, että sisäistä turvallisuuslakia koskevista asioista voidaan edelleen puhua Malesian hallituksen kanssa. Haluaisin sanoa seuraavaa: Malesiasta ja muista ASEAN-maista käytyjen keskustelujen puitteissa on parlamentistamme jo ennenkin esitetty kysymyksiä siitä, kuinka pitkälle esimerkiksi ihmisoikeusehdot hallitsevat suhteitamme noihin maihin, niin kuin on nykyisin tapana ulkoisissa sopimuksissamme kolmansien maiden kanssa. Herra Bertensille lienee tuttua, että ASEANin suhteen yhteistyö on institutionalisoitu vuonna 1980 solmitussa sopimuksessa, jota on jo useita kertoja esitetty nykyaikaistettavaksi ja että sitä tulisi soveltaa enemmän ASEAN-maiden nykyisiin oloihin ja suhteisiimme niiden kanssa. Tämä edellyttää samalla, että uuteen sopimukseen tulisi myös kuulua vastaavanlainen ihmisoikeusehto. Tähän asti uuden sopimuksen solmiminen ei ole ollut niinkään ASEANin ongelma vaan myös Eurooppa-neuvoston, koska Itä-Timorin ongelmat kuuluvat siihen myös tärkeänä osana.
Rouva puhemies, toivon joka tapauksessa hartaasti, että myös nämä esteet voidaan poistaa ja nämä ongelmat ratkaista. Haluan vielä lisätä, että joka tapauksessa emme ole tähän asti kohdanneet vastustusta Malesialta keskusteluissamme näistä aiheista, emme edes keskustelujen käsitellessä arkoja ihmisoikeuskysymyksiä.
Seuraava asiani, rouva puhemies, on Bangladeshin Chittagong Hill Tracts. Näyttää siltä, että nykyisissä rauhanneuvotteluissa - ja kierroksia on ollut jo kuusi viime vuoden lokakuusta lähtien - että neuvotteluissa, joita käydään nyt Chittagong Hill Tractsin kansallisen komission johdolla, on onnistuttu kuromaan umpeen kuilu hallituksen ja kapinallisten johtajien välillä. Euroopan komissio seuraa rauhanprosessia ja tilannetta tarkasti Dhakassa olevan valtuuskuntansa välityksellä. Kun sopimus on allekirjoitettu, komissio harkitsee tukensa antamista rauhanprosessin toteuttamiselle, luonnollisesti yhdessä kaikkien asianosaisten kanssa. Bangladeshin hallitus arvostaa unionin ja muiden kehitysyhteistyökumppanien kiinnostusta rauhanprosessin tukemiseen, ja samalla tietenkin myös rahallisen avun tarjoamista kotimaahan palanneiden pakolaisten majoittamiseksi ja bengalilaisten yhdistymiseksi Chittagongissa. Bangladeshin hallitus ei myöskään, asioiden arkuuden huomioon ottaen, ole pyytänyt kansainvälisiä avustajia odottamaan, kunnes rauhansopimus on käytössä ja tilanne vakautunut. Tietenkin on välttämätöntä, että maa täyttää poliittisen vakauden vähimmäisvaatimukset ja että siellä on riittävän turvallista, ennen kuin voidaan katsoa, kuinka yhdistymistä ja kehitystä voidaan vakauttaa ja kuinka ne voidaan toteuttaa.
Lopuksi, rouva puhemies, puhuisin rouva Silvia Baraldinin kohtalosta. Sitä on käsitelty jo useita kertoja tässä parlamentissa. Tiedämme, ettemme itse asiassa voi sanoa muuta kuin, että tämä on ensi tilassa Yhdysvaltojen ja Italian keskeinen asia. Yhdyn kuitenkin komission nimissä myös niihin, jotka ovat viitanneet siihen, että tämä näyttää selvästi olevan tapaus, jossa Strasbourgin sopimus on voimassa, kuten myös Yhdysvallat ja Italia ovat myöntäneet. Arvostaisimme myös kovasti sitä, jos kyseisen sopimuksen sisältöä myös noudatettaisiin.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa rouva puhemies, uskon, että komissaari on unohtanut antaa Filippiinejä koskevan lausunnon. Ainakaan minä en ole kuullut sellaisesta. Haluaisin mielelläni saada asiasta tietoa.

Van den Broek
Anteeksi, arvoisa rouva puhemies, mutta lukiessani päätöslauselmaa olin ymmärtänyt sen olevan ensi sijassa kohdistettu presidentti Ramokselle eikä Euroopan komissiolle tuen pyytämiseksi. Siksi en ole valmistellut vastausta asiaan. Mutta olen tosin valmis lukemaan päätöslauselman seuraavan asian käsittelyn aikana nähdäkseni, antaako se aihetta komission reaktiolle. Mutta en uskalla tehdä sitä vastuuttomasti ja valmistelematta.

Puhemies
Kiitokset herra komissaari! Oletan, että herra Kreissl-Dörfler on tyytyväinen tähän vastaukseen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.00.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B4-0932/97 Frutos Gama ja García Arias PSE-ryhmän puolesta Estremaduran autonomisen yhteisön alueen katastrofaalisista tulvista; -B4-0957/97 Puerta, Carnero González, González Álvarez, Jové Peres, Marset Campos, Mohamed Alí, Sierra González, Gutiérrez Díaz ja Sornosa Martínez GUE/NGL-ryhmän puolesta Espanjan rajuilmojen tuhoisista seurauksista; -B4-0991/97 Novo Belenguer ja González Triviño ARE-ryhmän puolesta Badajozin tulvista; -B4-0933/97 Miranda, Novo, Ribeiro ja Gutiérrez Díaz GUE/NGL-ryhmän puolesta Azorien rajuilman tuhoisista seurauksista; -B4-0981/97 Marinho ja Correia PSE-ryhmän puolesta Azorien rajuilmoista; -B4-0939/97 Miranda, Novo, Ribeiro ja Gutiérrez Díaz GUE/NGL-ryhmän puolesta Portugalin rajuilmojen tuhoisista seurauksista; -B4-0969/97 Azzolini, Pasty, Cardona ja Rosado Fernandes UPE-ryhmän puolesta Portugalin rajuilmoista; -B4-0983/97 Marinho, Apolinário, Torres Marques, Torres Couto, Barros Moura, Lage, Campos, Moniz ja Correia PSE-ryhmän puolesta Portugalin eteläosien rajuilmoista ja tulvista; -B4-0956/97 Capucho, Galeote Quecedo, Costa Neves, Camisón Asensio, Oomen-Ruijten ja Martens PPE-ryhmän puolesta Estremaduran (Espanja), Alentejon (Portugali) ja Azorien (Portugali) viimeaikaisista tulvista.
Espanja

Mohamed Ali
Arvoisa rouva puhemies, jälleen kerran veden tuhoisat vaikutukset ovat tämän parlamentin kiireellisen päätöslauselman aiheena. Myrskyt ovat taas jättäneet jälkeensä suuren määrän kuolleita, loukkaantuneita ja kadonneita Espanjassa ja Portugalissa. Jos kerran on totta, että tällaisia tragedioita on vaikea välttää kokonaan, on myös totta, että niiden laajuutta olisi voitu pienentää, jos oltaisiin ajoissa ryhdytty tiettyihin toimenpiteisiin.
Ei ole sattumaa, että tällaisia tragedioita tapahtuu Euroopan pahimmilla lama-alueilla. Kuitenkin se, mitä Melillassa tapahtui tänä maanantaina sen jälkeen, kun 20 000 m³ : n vesisäiliö murtui, oli onnettomuus, joka oli ennustettavissa. Onnettomuus, jossa alustavan arvion mukaan kuoli 9 ja loukkaantui 41 ihmistä ja josta aiheutui suuria aineellisia vahinkoja, ei todellakaan tapahtunut kohtalon oikusta, vaan puhtaasti välinpitämättömyyden tuloksena. En halua nyt selvittää sitä, ketkä ovat vastuussa, koska Espanjan viranomaiset joutuvat joka tapauksessa sen tekemään, vaan haluan käyttää tätä foorumia hyväkseni kahden tahon edustajana: Euroopan parlamentin jäsenenä ja Melillan asukkaana ja pyydän Euroopan komissiolta hätäapua uhrien perheille ja niille, jotka ovat osittain tai kokonaan menettäneet kotinsa tai liikkeensä ja myös kaikille niille, jotka ovat tavalla tai toisella kärsineet aineellisia vahinkoja.
Toisaalta haluan pyytää, että komissio tekisi yhdessä Espanjan viranomaisten kanssa suunnitelman katastrofista kärsineiden alueiden kunnostamisesta ja myöntäisi tarvittavaa rahoitusta infrastruktuurien, asuntojen sekä vahinkoa kärsineiden viljely- ja karjatilojen sekä matkailukohteiden jälleenrakentamiseen Extremadurassa.
Viimeiseksi haluan käyttää puheenvuoroani siihen, että pyydän komissiota tutkimaan mahdollisuutta tarkistaa yhteisön ympäristömääräyksiä, jotta ympäristövaikutusten ennakkoselvityksen lisäksi voitaisiin tutkia ympäristön tilaa muuttavien tekijöiden aiheuttamia riskejä. Extremadurassa tapahtuneen jokien tulvimisen ja Melillan tulvien kaltaiset tragediat voidaan aivan varmasti välttää, kunhan jäsenvaltioiden viranomaiset ja komissio ryhtyvät innokkaammin hoitamaan yhtä niiden tärkeimmistä vastuualueista, joka on "kaikkien kansalaisten turvallisuus" .
Azorit

Novo
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, sen jälkeen, kun pyysimme 4.11. pidetyssä Brysselin istunnossa parlamenttia lähettämään myötätunnon ilmauksemme Ribeira Quenten asukkaille ja annoimme puhemiehelle kiireellisen päätöslauselmaesityksen voidaksemme ryhtyä toimiin Azoreilla riehuneen myrskyn vaikutusten lieventämiseksi, ovat uudet rajumyrskyt aiheuttaneet valtaisia tuhoja myös laajoilla manneralueilla Portugalissa: Alentejossa, Algarvessa, Lissabonin seudulla, Setúbalissa ja Tejon laaksossa.
Valitettavasti myös kuolonuhreja on tullut lisää. Portugalissa riehuneet myrskyt aiheuttivat, rouva puhemies ja hyvät kollegat, 41 ihmisen kuoleman tai katoamisen ja haavoittivat lisäksi lukuisia. Yksityisten ihmisten, julkisten elinten ja yritysten vahingot nousevat suhteellisen vaatimattomienkin arvioiden mukaan yli 10 miljardiin escudoon. Se valtaisa kansalaissolidaarisuuden ketju, joka tapahtuneen johdosta nousi heti kaikkialla Portugalissa, on merkille pantava ja kiitoksen arvoinen seikka, jonka haluaisin täällä tuoda esiin. Kiitoksen ansaitsevat myös kunnanvaltuustot ja kunnalliset palvelut sekä palokunta.
Komissiolta pyydetään nyt rahoitustukea jo olemassa olevien välineiden lisäksi tuhon ja inhimillisten murhenäytelmien vaikutusten lieventämiseksi. Sen lisäksi ja ennen kaikkea komission on nähdäkseni laadittava yhdessä Portugalin viranomaisten kanssa rahoitusavun sekä teknisen, teknologisen ja tieteellisen yhteistyön ohjelma, jonka avulla voidaan tulevaisuudessa ehkäistä ja välttää myrskyjen tuhoisia vaikutuksia, koska itse myrskyjen ehkäiseminen ei valitettavasti ole meidän vallassamme.

Correia
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, jo toisen kerran suhteellisen lyhyen ajanjakson kuluessa pyörremyrsky ja kaatosateet aiheuttivat rajuja tuhoja Azorien autonomisella alueella varhain lokakuun 31. päivän aamuna. Erityisen pahasti myrsky koetteli Ribeira Quenten seurakuntaa Povoaçãon kunnassa.
Paitsi mittavia aineellisia vahinkoja, jotka käytettävissämme olevien tietojen mukaan nousevat yli viiteen miljardiin escudoon, myrsky aiheutti valitettavasti myös 29 kuolonuhria. Tämän surullisen todellisuuden valossa toteamme, että on tärkeää lisätä Amsterdamin sopimuksen johdanto-osaan artikla, jossa vahvistetaan Euroopan syrjäisimpien alueiden erityiskohtelu, koska yhteisö tunnustaa ne vaikeudet ja uhkatekijät, joiden alaisina näillä alueilla asuvat Euroopan unionin kansalaiset joutuvat elämään.
Vetoamme tässä tilanteessa komissioon, jotta se vahvistaisi jo supistettuja avustusmäärärahoja ja ohjaisi niitä uudelleen Azorien autonomisen alueen myrskyn vaurioittaman infrastruktuurin korjaamiseksi. Tämänkaltaisten tilanteiden toistuminen saa meidät vakuuttuneeksi siitä, että REGIS-aloitteen on tulevaisuudessa sisällettävä myös luonnonmullistusten kohtaamiseen tarkoitettu osa.
Portugali

Girão Pereira
Arvoisa rouva puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, luulen, että sanomalehdistö tai minua ennen puhuneet kollegat ovat jo kertoneet tosiasiat näistä katastrofeista. En luonnollisestikaan aio enää puhua niistä, vaan tahtoisin tehdä tästä asiasta ainoastaan kolme huomiota.
Kuten on jo tuotu esiin, katastrofit koettelivat Euroopan jälkeenjääneimpiä seutuja eli Azoreita Euroopan äärilaidalla, Espanjan Extremaduraa ja Portugalin Alentejoa. Tämä osoittaa sen, että Euroopan unionin on jatkettava näiden alueiden tukemista. On totta, että myös laiminlyönneillä on voinut olla vaikutusta ja että alueiden kaavoituksessa on kenties tehty virheitä, mutta yhtä totta on se, että näiden alueiden infrastruktuurissa on puutteita, joiden korjaamista on tuettava.
Toiseksi on tärkeää, että komissio myöntää myös aineellista apua, koska sekin on tapa osoittaa solidaarisuutta näiden alueiden asukkaille. Komission osoittama solidaarisuus luonnollisestikin vahvistaa heissä eurooppalaisuuden tunnetta ja saa heidät tuntemaan, että on olemassa muita Euroopan kansoja, jotka ovat heille solidaarisia vaikeina hetkinä. Asialla ei ole sen tähden vain aineellista vaan myös poliittista sekä tietynlaista solidaarisuuden merkitystä.
Viimeinen huomio: ymmärtääksemme - ja ryhmäni on kerran jo puolustanut täällä tätä näkökohtaa - komissiolla olisi oltava onkinlainen mekanismi tämänkaltaisten tilanteiden varalta. Komission tulisi institutionalisoida tämäntyyppinen apu, joka antaisi mahdollisuuden todeta tuhojen vaikutukset välittömästi paikan päällä ja ryhtyä yhteistyössä kansallisten hallitusten kanssa välittömiin toimiin tuhojen korjaamiseksi.

Apolinário
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa herra komissaari, myrskyjen aiheuttama vakava ja dramaattinen tilanne lähes koko Portugalin alueella on oikeutettu peruste käyttää yhteisön varoja.
Emme vielä tiedä, otetaanko nuo varat Portugalille jo osoitetuista määrärahoista, jolloin yhteisön nykyinen tukikehys suunnataan uusiin tarpeisiin, vai uusista lisämäärärahoista hätäapuna vai ehkä talousarvioon lisätyistä varoista ja esimerkiksi muuttamalla yhteisön INTERREG II-C -aloitteen kohdealueita, kuten Euroopan parlamentin päätöslauselmassa esitetään.
Tilanne antaa aiheen kysyä, voiko komissio nyt vastata pelkästään niukalla ja akateemisella katsauksella yhteisön asetuksiin, päinvastoin kuin palokunnat, yksityisten ja kunnallisten palvelujen tuottajat, poliisi- ja sotilasviranomaiset, jotka vaivojaan säästämättä riensivät apuun, ja tasavallan ja autonomisen alueen hallitukset, jotka ryhtyivät pikaisiin toimiin. Koko yhteisöprojektin olemassaolon syy ovat ihmiset, eivätkä ihmiset voi kestää tällaista tilannetta. Komissio ei saa unohtaa sitä! Katastrofitilanteeseen ei voida vastata teknisellä kylmyydellä ja TAE: lla, YTK: lla, deflaattoreilla ja muilla yhteisön kielen lyhenteillä. Nyt ovat terve järki ja hyvä tahto TARPEEN!
Espanja/Portugali/Azorit

Camisón Asensio
Arvoisa rouva puhemies, haluamme ilmaista tyrmistyksemme tässä ehdotuksessa mainittujen katastrofien aiheuttamien aineellisten ja inhimillisten tuhojen johdosta. Kaikkien niiden johdosta, mutta aivan erityisesti haluan viitata Badajozissa 6. päivänä syntyneisiin tulviin, joissa kuoli 25 ihmistä ja joista aiheutui suuria vahinkoja tavaroille, asunnoille ja liikkeille. Haluan kuitenkin korostaa erästä painottamisen arvoista seikkaa: kun tragedia kohtasi heidät, extremaduralaiset viranomaiset ja asukkaat, joita auttoi myös koko Espanjan kansa, antoivat ihailtavan todisteen solidaarisuudestaan.
Näin ollen ei olisi mitään mieltä siinä, että Euroopan parlamentti jättäytyisi tämän solidaarisuuden ulkopuolelle eikä antaisi materiaalista tukea tässä vakavassa tilanteessa. Myös aika tuo varmaan tullessaan ratkaisuja siihen, miten voisimme estää tällaisten katastrofien toistumisen. Yksi keino voisi olla esimerkiksi tutkimus kokonaisvaltaisen kaupunkisuunnittelun vaikutuksesta tulvien ehkäisyyn.

Porto
Arvoisa rouva puhemies, tulvat, jotka äskettäin aiheuttivat tuhoja eräillä seuduilla erityisesti Portugalissa, antavat aihetta suruun ja samanaikaisesti pohdintaan siitä, millaisia politiikkoja olisi tulevaisuudessa noudatettava. Kun Portugalissa on kuollut 41 ihmistä ja Espanjassa 25, voimme ensimmäisiksi sanoiksemme vain ilmaista järkytyksemme heidän menettämisestään ja yhtyä omaisten suruun.
Sen jälkeen huolenpito eloonjääneistä pakottaa meidät viipymättä saattamaan ennalleen heidän elin- ja työskentelyolosuhteensa. Sen vuoksi on toivottavaa, että vastuulliset kansalliset ja yhteisön viranomaiset myöntävät siihen tarvittavat varat ja että me puolustamme, kuten muutamat kollegat ovat jo tehneet, välittömän lisäavun järjestämistä.
Surumme pakottaa meidät lopuksi vielä pohtimaan niitä olosuhteita, jotka mahdollistivat myrskyjen seuraukset tai ainakin pahensivat niitä. Avustuskeinojen riittämättömyys kävi selväksi jo tuhon hetkellä, minkä vuoksi apu on ollut suuressa määrin riippuvainen kansalaisten vapaaehtoisesta toiminnasta. On myös tärkeää, että ryhdymme vihdoin kiinnittämään asianmukaista huomiota alueiden kaavoitukseen ja ymmärrämme, ettei kaavoitus voi sotia luontoa vastaan. Luonto tulee päinvastoin säilyttää ja valjastaa oikealla tavalla ihmisen palvelukseen.

Hernández Mollar
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa herra komissaari, ihmishenkien menetystä katastrofeissa ei voida mitata rahassa. Kyse ei ole vain rahallisen tuen pyytämisestä tämän päätöslauselman kohteena oleviin katastrofeihin. Kyse on siitä, että meidän on Euroopan kansalaisina täytettävä myös velvollisuutemme toimia solidaarisesti.
Melillassa, samoin kuin Extremadurassa tai Portugalissa on menetetty paljon ihmishenkiä ja aineellista omaisuutta.
Euroopan komission sekä paikallisten ja kansallisten viranomaisten ei pidä heittää menemään meidän anomuksiamme, sillä me edustamme niitä tragedian uhreja, jotka vaativat ratkaisuja välittömiin ongelmiinsa, eikä heille riitä se, että puhumme solidaarisuudesta ja valittelemme tapahtunutta. Melillassa on paljon ihmisiä, jotka eivät ole menettäneet vain sukulaisiaan, vaan he ovat myös jääneet ilman kotia tai ovat nähneet liikkeensä ja elinkeinonsa tuhoutuvan. Mikä voisi olla tärkeämpää kuin tämä?
Välttäkäämme - ainakin me parlamentin jäsenet - poliittisia ja oikeudellisia taisteluja, joita ei käydä meidän pelikentällämme ja välttäkäämme sitä, että omien estojemme vuoksi kasvatamme niiden epätoivoa, jotka tänään pyytävät julkiselta vallalta, myös Euroopan unionilta, aineellista ja teknistä apua, jota oikeuden nimissä heille on myös välittömästi annettava.

Van den Broek
Arvoisa rouva puhemies, sallinette minun vielä lyhyesti palata edelliseen Filippiinejä koskevaan aiheeseen, sanoakseni herra Kreissl-Dörflerille, että komissio tahtoo tarkistaa uudelleen Filippiinien hallituksen maanviljelyn parannusohjelmaa ja myös sen, kuinka se vaikuttaa seuraavaan tapaamiseen unionin virkamiesten ja Filippiinien asiantuntijoiden välillä ensi joulukuun 9. ja 10. päivänä. Lopputuloksesta en halua vielä sanoa mitään, ja muista päätöslauselman kohdista komissio on pyytänyt tarkempia neuvoja valtuuskunnaltaan Manilasta.
Rouva puhemies, nyt sitten katastrofikysymyksestä. Saanko aloittaa ilmaisemalla myötätuntoni Euroopan komission nimissä Espanjan Extremaduran äskeisten tulvien uhreille samoin kuin Etelä-Portugalin ja Azoreiden myrskyjen uhreille. Komissio ilmaisee syvimmän osanottonsa uhrien perheille. Rouva puhemies, hätäavusta Euroopan unionin kansalaisille, jotka joutuvat tuollaisten luonnononnettomuuksien uhreiksi, komissio viittaa siihen, että Euroopan unionin vuoden 1997 budjetissa ei ole varoja suoraan Euroopan unionin sisäisiin avustustoimenpiteisiin. Miksi ei? Koska jo toisen kerran peräkkäin budjettivallan käyttäjä teki kyseisestä budjettikohtaa B 4-3400 koskien merkinnän "tiedoksi" . Vuodelle 1998 budjettivallan käyttäjä puolsi tässä budjettimenettelyn vaiheessa luopumista vastaavasta budjettikohdasta, jonka hyväksyntämenettely on vielä kesken.
Rakenteellisen avun osalta Portugalin hallitus on ilmoittanut komissiolle vahingosta, jonka rajuilma tuotti Portugalin ja Azorien autonomisen alueen maatalouden infrastruktuurille. Portugalin maatalousministerin esitystä tutkitaan tällä hetkellä komission virastoissa nimenomaan siksi, että saadaan selville, mitä rahoituslähteitä voidaan käyttää vaurioituneen maatalouden infrastruktuurin parantamiseksi. Tämä on nimenomaan tärkeää siksi, että ns. Portugalin yhteisöllisen suunnitelman Maatalouden ohjaus- ja takuurahaston (FEOGA) orientoinnin osalta ei enää ole saatavilla varoja toimintaohjelman maataloustoimien mahdolliseksi vahvistamiseksi rajuilman saartamille alueille.
Azorien osalta komissio viittaa siihen, että viime joulu- ja tammikuun tuhot alueella käynnistivät tämän vuoden heinäkuussa 26 miljoonan ecun toimintaohjelman Azoreille auttaakseen osaltaan vaurioituneen infrastruktuurin korjaamista.
Espanjan osalta Espanjan hallitus ilmoitti komissiolle myös maatalouden infrastruktuurin vahingoista, ja yhdessä Espanjan hallituksen kanssa komission yksiköt tutkivat, kuinka yhteisön suunnitelman sisällä voidaan antaa Espanjalle apua infrastruktuurin korjaamiseksi. Interreg II-C: stä komissio viittaa siihen, että tämä yhteisön aloite on pääasiassa tarkoitettu kuivuuden estämiseksi.

Hernández Mollar
Arvoisa rouva puhemies, luulen sen tapahtuneen tahattomasti, mutta herra komissaari jätti surunvalitteluissaan mainitsematta erään toisen espanjalaisen ja eurooppalaisen kaupungin eli Melillan uhrit, eikä hän myöskään viitannut mitenkään siellä äskettäin tapahtuneeseen katastrofiin.

Mohamed Alí
Arvoisa rouva puhemies, jatkaen siitä, mitä kollegani Hernández Mollar juuri sanoi, haluaisin todellakin tietää, mitä herra komissaari ajattelee Melillasta, sillä viime päivinä olemme nähneet kuinka kaupunkia on kohdannut katastrofi, joka on näkynyt kaikkien tiedotusvälineiden pääotsikoissa.

Van den Broek
Arvoisa rouva puhemies, haluan täten korjata laiminlyöntini. Se oli tahaton poisjättö.

Puhemies
Asia lienee selvä.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30, siis kahden minuutin kuluttua.

Äänestys
Berthu
 Arvoisa puhemies, komission yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa, jota von Wogaun mietinnössä tuetaan, esitetään sisämarkkinoista varsin äärimmäinen näkemys, jonka mukaan lakien ja verotuksen olisi oltava pitkälle yhtenäistettyjä, minkäänlaisia sisärajoja ei olisi ja yhtenäisvaluutta olisi otettu käyttöön, toisin sanoen on kyse sisämarkkinoista, joissa kansojen itsenäisyys vähenisi merkittävästi. Lisäksi nämä yhtenäismarkkinat olisi varustettu perin epämääräisillä ulkopuolisilla rajoituksilla, sillä niillä olisi noudatettava, kuten von Wogaun mietinnössä sanotaan, Euroopan unionin hyväksymää sitoumusta maailmanlaajuisten vapaiden markkinoiden toteutumiseksi.
Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien valiokunta on kuitenkin epäillyt komission innokkuutta järjestellä työvoiman liikkuvuutta jäsenvaltioiden välillä, ja lausunnossaan parlamentti täsmentää varovaisesti, että: "on selvää, että vaikka liikkuvuutta voidaan edistää, ei ole kuitenkaan varmaa, että ihmisiä voitaisiin kehottaa, vielä vähemmän vaatia lähtemään maastaan hakeakseen työpaikkaa jostain toisesta jäsenvaltiosta" . Tämä äänensävy, jota epäilemättä pidettiin vaarallisena maailmanlaajuiselle yhtenäistymiselle, ei toistu parlamentin lopullisessa mietinnössä.
Amsterdamissa viime kesäkuun 16. ja 17. päivänä kokoontunut Eurooppa-neuvosto kiitteli tätä toimintasuunnitelmaa. Se ehdotti tosin, että ensisijaiset toimet, mainitsematta kuitenkaan mitkä, olisi eroteltava ja että olisi hyväksyttävä yleinen tavoite, jolle olisi saatava myös poliittista tukea lainsäädännön täytäntöönpanotoimien hyväksymisen vauhdittamiseksi. Olemme kuitenkin hämmästyneitä tästä kannasta, kun tiedämme, että toimintasuunnitelmassa on niinkin radikaaleja toimenpide-ehdotuksia kuin uuden arvonlisäveron käyttöönotto viiden vuoden kuluessa sen periaatteen mukaan, että vero määräytyy tuotteen alkuperän mukaan. Suunnitelmassa on myös eräs harhaanjohtava kappale, josta käy ilmi, että komission olisi voitava hyväksyä kiireelliset toimenpiteet niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät täytä velvoitteitaan, hyväksyen tarpeen vaatiessa myös sanktioita. Siinä sanotaan myös, että komission toimeenpanovaltuuksien vahvistaminen vähentäisi viivytyksiä, joita ongelmien ratkaisuun liittyy.
Näin ollen tässä toimintasuunnitelmassa voidaan nähdä sekä kansojen poispyyhkiytyminen sisämarkkinoiden edessä että sisämarkkinoiden poispyyhkiytyminen maailmanmarkkinoiden edessä, ja kaiken huipuksi komissiolla on harkintavalta jäsenvaltioiden saamiseksi polvilleen. On ehkä vallanpitäjiä, Ranskassa ja muualla, jotka suostuvat hyväksymään nämä suuntaviivat, mutta luulen, että näiden maiden kansalaiset vielä jonakin päivänä vaativat heidät tilille.

Ahlqvist ja Wibe
Mietintö sisältää joukon kohtia, joita emme missään tapauksessa voi tukea. Ensiksikin olemme sitä mieltä, ettei Euroopan unionilla ole mitään tekemistä jäsenvaltioiden arvonlisäverojen kanssa. Emme voi myöskään tukea yleisluonteisia kirjoituksia työn verotuksen alentamisesta joiden tarkoituksena on edistää työllisyyttä tai sopeuttaa valmisteverotusta.
Mietinnössä vaaditaan kolmen uuden eurooppalaisen toimiston ja sääntelyviranomaisen perustamista lentoturvallisuutta, televiestintää sekä elintarvikkeiden lisäaineiden hyväksymistä varten. Tällaisten keskusjohtoisten laitosten perustaminen johtaa ainoastaan siihen, että tuotetaan yhä enemmän asiakirjoja ilman, että se johtaisi minkäänlaiseen muutokseen todellisuudessa.
Ylipäänsä emme voi tietenkään kannattaa sitä, mitä mietinnön 12 kohdassa ehdotetaan. Yhteisen valuutan luominen Euroopan unioniin luo myös pysyvän työttömyyden.

Holm
Yksi seikka johtaa toiseen. Kun sisämarkkinoita oltiin ottamassa käyttöön, sanottiin keskustelussa, ettei se missään tapauksessa koske verotusaluetta. Nyt näyttää siltä, että jopa tämä alue sisältyy EU: n sääntelyyn, joka mietinnön mukaan sisältää muun muassa yhdenmukaistetut veromäärät ja yhteisen liikevaihtoveromäärän.
En voi kannattaa tätä. Kansallisvaltioilla on oltava vapaus itse päättää, millä tasolla verotusmäärät ovat, mm. jotta voitaisiin varmistaa julkisen sektorin pysyminen sillä tasolla, jota kunkin valtion kansalaiset pitävät sopivana.
En voi myöskään kannattaa 12 kohdan sisältöä, joka yksipuolisesti kehuu yhteistä valuuttaa, koska katson, että EMU ei ole hyödyksi EU: n kansalaisille.

Lindqvist
Sisämarkkinoiden olisi pitänyt olla täydessä toiminnassa 1. tammikuuta 1993. Niin ei kuitenkaan ollut.
Yhdyn pitkälti komission kritiikkiin, mutta totean samalla, että tämä tiedonanto osoittaa selvästi, että jäsenvaltiot eivät halua tai eivät pysty menemään niin nopeasti eteenpäin. Tiedonanto on selvä esimerkki siitä, etteivät sisämarkkinoita koskevat ehdotukset mene samaa tahtia kuin jäsenvaltiot toivovat. Valiokunta menee pitemmälle kuin vain vapaisiin sisämarkkinoihin ja ehdottaa liikevaihtoveron yhdenmukaistamista, yhteisiä sääntöjä pääomaverotukseen sekä yhtenäisiä sääntöjä yhtiöoikeuden alueelle ja sitä, että yhteinen valuutta otetaan käyttöön samalla tavalla kuin yhteinen talouspolitiikkakin. Tätä en voi hyväksyä ja olen siksi äänestänyt mietintöä vastaan.

Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet von Wogaun mietinnön puolesta, joka käsittelee sisämarkkinoiden vaikutuksia ja tehokkuutta. Mietinnössä ollaan samoilla linjoilla komission ehdotuksen kanssa. Tanskan sosiaalidemokraatit suhtautuvat myönteisesti mietinnön ehdotukseen työn verorasituksen vähentämisestä työllisyyden parantamiseksi. Tämä on vastaavanlainen kuin Tanskan hallituksen 1993 laatima verouudistus, jonka seurauksena työllisyys parani.
Mietinnössä vaaditaan pienten ja keskisuurten yritysten arvonlisäverokannan alentamista. Tanskan sosiaalidemokraatit eivät ole tästä samaa mieltä. Tanskan sosiaalidemokraatit ovat sitä mieltä, että keino paremman työllisyyden saavuttamiseksi tapahtuu sijoitusten lisäämisen ja Euroopan työvoiman kouluttamisen avulla. Mietinnössä mainitaan Euroopan laajuiset verkostot tärkeinä tekijöinä hyvin toimivan EY: n infrastruktuurin luomiseksi. Tanskan sosiaalidemokraatit suhtautuvat myönteisesti tähän näkökulmaan.
Langen mietintö (A4-350/97)
Rovsing
EU: n rakennusalan tuotedirektiivin toteuttamispäätökset ovat edellytys sille, että direktiivissä olevia rakennustuotteiden merkitsemistä ja standardeja koskevia sääntöjä voidaan käyttää. Komissio myönsi selonteossaan, että täytäntöönpanopäätösten työstäminen on aikaa vievää sillä valtavalla alueella, jolla rakennustuotteita käytetään. Materiaaleilta vaadittavat tekniset määräykset ovat monimutkaisia, ja ne vaihtelevat suuresti jäsenvaltiosta toiseen.
Mietinnössä myönnetään nämä hankaluudet, mutta kehotetaan komissiota siitä huolimatta vauhdittamaan täytäntöönpanoa mahdollisimman paljon. Tästä näkökulmasta olen aika samaa mieltä valiokunnan ja esittelijän kanssa. Rakennustuotteet muodostavat huomattavan osan EU: n sisämarkkinoista, jotka eivät vielä ole vapaat kaupankäynnin esteistä. Direktiivin nopeampi täytäntöönpano vaatii joustavuutta ja sopeutuvuutta myös jäsenvaltioiden taholta. Tätä mietintö painottaa ja olen iloinen siitä, että voin antaa sille täyden tukeni.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.

Turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka sekä ulkorajojen ylittäminen (Odysseus-ohjelma)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Zimmermannin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0366/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi neuvoston hyväksymästä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan sekä ulkorajojen ylittämisen alan koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelmaa koskevasta yhteisestä toiminnasta (Odysseus-ohjelma) (KOM(97)0364 - C4-0427/97-97/0909(CNS)).

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Euroopan unionin tehtäviin pakolais- ja siirtolaistulvien alalla toisen maailmansodan jälkeen ovat kuuluneet turvapaikan myöntäminen poliittisesti vainotuille, entisten siirtomaiden kansalaisten vastaanottaminen sekä pakolaisten vastaanottaminen puhtaasti humanitäärisistä syistä. Tämä tehtävien kirjo sai uuden ulottuvuuden vuonna 1989, jolloin Länsi-Eurooppaan saapui suuri määrä ihmisiä Keski- ja Itä-Euroopan maista sekä entisen Neuvostoliiton maista niin poliittisista kuin taloudellisista syistä.
Alalla on välttämätöntä ryhtyä poliittisiin toimenpiteisiin. Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitukset ovat käsitelleet turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa sekä ulkorajojen ylittämistä ja oleskeluluvan myöntämistä yhteistä etua olevilla aloilla. Jäsenvaltiot ovat vakuuttuneita siitä, että tämän alan vaatimuksiin voidaan vastata vain yhteisillä, tehokkailla ja järkevillä toimilla. Vaikka alalla päästäisiinkin yhteisymmärrykseen, jäsenvaltiot ovat yhä haluttomia antamaan Euroopan unionille toimivaltuuksia lukuisista tunnustuksista huolimatta.
Tähän asti tehdyt sopimukset, etenkin Dublinin sopimus, merkitsevät vain ensiaskelia. Tilanne vaatii suuria ponnistuksia ja tahtoa löytää yhteisiä ratkaisuja, jotta voimme saavuttaa ne kunnianhimoiset tavoitteet, jotka on esitetty Amsterdamin sopimuksessa, jossa on suunniteltu kyseisten alojen yhteisöllistämistä keskipitkällä aikavälillä.
Tämä yhteinen toimenpide voidaan täten käsittää osoitukseksi siitä, että neuvosto ja komissio ovat valmiit ryhtymään jatkotoimiin tällä alalla. Voitte luottaa tällöin Euroopan parlamentin tukeen, ja vaikka parlamentti sai ehdotuksen myöhässä ja käsittelyaika oli lyhyt, se voi esittää täydellisen ja kattavan mietinnön Odysseus-ohjelmasta.
Meille on tärkeää, että myös parlamentin mielipide esitetään ja otetaan huomioon nimenomaan Luxemburgin huippukokouksessa. Parlamentti on soveltanut Maastrichtin sopimuksen voimassa olevia määräyksiä Euroopan unionista, mutta myös Amsterdamin sopimuksen määräyksiä on pidetty koko ajan silmällä. Euroopan parlamentti pitää tämän vuoksi hyvin tärkeänä sitä, että sille annetaan perusteellista tietoa Odysseus-ohjelman etenemisestä ja etenkin sen vuosisuunnitelmasta.
Lisäksi sen tulisi voida esittää luettelo ensisijaisista tavoitteista kyseisillä aloilla, ja nämä aiheet tulisi ottaa huomioon vuosisuunnitelmassa. Odysseus-ohjelmassa määritetään uusi arviointiperuste jäsenvaltioiden yhteistyölle pakolaisja maahanmuuttopolitiikan sekä ulkorajojen ylittämisen alalla. Eri jäsenvaltioiden lait ja menettelytavat ovat edelleen hyvin erilaiset. Odysseus-ohjelman tavoitteena on lähentää niitä. Jäsenvaltioita ei tule tosin tuoda lähemmäs toisiaan yhtenäisillä lainsäädännöllisillä määräyksillä vaan esimerkillisellä oppimisella. Tämä tapahtuu määräykset toimeenpanevien viranomaisten tasolla. Odysseus-ohjelman hankkeilla heille annetaan parempaa tietoa unionin oikeudesta ja lisäksi he oppivat, miten toiset jäsenvaltiot ratkaisevat tiettyjä ongelmia. On järkevää perehtyä esimerkiksi perheiden yhdistämistä koskeviin määräyksiin eri jäsenvaltioissa. Tämä osoittaa, että ongelma voidaan ratkaista monilla eri tavoin.
Näin ollen otaksun, että Euroopan unionin jo laatimien määräysten hyväksyntää kyseisillä aloilla vahvistetaan kouluttamalla vaikuttajia Odysseus-ohjelman avulla.
Hankkeiden osallistujilla on tietoa, josta jäsenvaltiot voivat hyötyä yhteisöllistämisen yhteydessä. Tämän vuoksi pyydän hartaasti jäsenvaltioita hyödyntämään tätä mahdollisuutta. Erityisen toivottavaa on, että jäseniksi haluavat maat voisivat osallistua hankkeisiin. Näin ne saavat hankekohtaista tietoa asianomaisten jäsenvaltioiden toimielinjärjestelmistä ja oikeus- ja hallintojärjestelmistä. Tämä tuo ne lähemmäs unionin tasoa ja standardeja, mikä helpottaa huomattavasti yhteistyötä näillä aloilla.
Ohjelman täytäntöönpanossa on ehdottomasti täytettävä kyseisten jäsenvaltioiden tietosuojaa koskevat vaatimukset. Koulutuksessa tulisi käyttää vain anonyymejä havainnollistavia esimerkkejä jokapäiväisestä työelämästä. Viranomaisten, jotka osallistuvat vaihto-ohjelmaan ja käsittelevät alkuperäisiä asiakirjoja, on noudatettava salassapitovelvollisuutta.
Odysseus-ohjelma perustuu parhaillaan yhteensovitettavan Sherlock-ohjelman pilottihankkeista saatuihin kokemuksiin. Ohjelman viisivuotiskauden aikana saadaan lisää arvokkaita kokemuksia, jotka on tarkoitus sisällyttää jatkuvasti vuosisuunnitelmaan. Odysseus-ohjelman arviointi saa näin ollen jo tästäkin syystä hyvin suuren merkityksen. Odysseus-ohjelma osoittaa myös, samoin kuin yhteinen toimenpide karkotettujen suojelemiseksi, että kyseisten alojen politiikan ei tarvitse merkitä Euroopan suojamuurin rakentamista. Hankkeet merkitsevät pikemminkin virkamiehille tilaisuutta perehtyä toimiensa inhimillisiin ulottuvuuksiin. Poliitikkojen tavoin heillä on vastuu siitä, että ihmisiä, jotka saapuvat unioniin poliittisista, taloudellisista tai muista syistä, kohdellaan ihmisarvolle sopivalla tavalla.
Tämän vuoksi komission tulisi ottaa huomioon jo vuosisuunnitelmassa, että koulutusta, vaihto-ohjelmia ja tutkimusta ei harjoiteta ainoastaan teknisen kehityksen alalla, esimerkiksi väärennettyjen asiakirjojen tutkimisessa. On tarkasteltava myös muita merkittäviä aloja, kuten hallintotoimien kohteeksi joutuneiden henkilöiden oikeutta saada tietoa ja oikeudellista apua sekä oikeutta perheen yhdistämiseen ja etenkin alaikäisten oikeuksia. Jotkin kansalaisjärjestöt ovat hankkineet erityistietoa alalta, ja sitä on tarkoitus käyttää myös Odysseus-ohjelmassa. Tämän vuoksi on tärkeää, että ONACR: ää ja muita valtioiden välisiä toimielimiä, esimerkiksi kansainvälistä siirtolaisjärjestöä, pyydetään osallistumaan näihin hankkeisiin. Eurooppaa pidetään ihmisoikeuksien kehtona. Tämän lisäksi sillä on suuri kansainvälinen vastuu pakolaisia koskevan oikeuden alalla.
Odysseus on ohjelma, joka voi auttaa Eurooppaa täyttämään nämä vaatimukset.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, haluan onnitella rouva Zimmermannia tästä hyvästä mietinnöstä, jota myös kaikkien ryhmien välinen yhteistyö on rikastuttanut. Lisäksi se perustuu hyvään ohjelmaan, joka on turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan sekä, kuten otsikossa sanotaan, ulkorajojen ylittämisen alan koulutus-, vaihto- ja yhteistyöohjelma Odysseus.
Lisäksi niille, jotka asuvat raja-alueella, kuten minä, tarkalleen sanottuna siinä kaupungissa, josta juuri puhuimme eli Melillassa, herra komissaari, joka sijaitsee Espanjan ja Euroopan sekä Marokon välisellä rajalla, ja kokee päivittäin Afrikasta ja Saharan eteläisiltä alueilta tulevien maahanmuuttajien aiheuttamat ongelmat, tämä ohjelma - Odysseus-ohjelma - on epäilemättä erittäin mielenkiintoinen.
Ensimmäiseksi haluan kuitenkin sanoa, rouva Zimmermann, että maahanmuuttaja ei ole rikollinen; sen vuoksi vastustan sitä - ja tunnustan, etten pidä siitä - että puhutaan taistelusta maahanmuuttoa vastaan ja taistelusta maahanmuuttajien maahan tuloa ja maahan jäämistä vastaan. Mielestäni olisi parempi puhua hallinnollisista tai oikeudellisista toimista ja jättää taistelu niitä varten, jotka toimivat järjestäytyneissä mafioissa ja käyttävät hyväkseen ihmisolentoja ja kuljettavat heitä rajoillemme, ottavat siitä maksun ja neuvovat heitä tuhoamaan lailliset henkilöllisyystodistukset saattaen heidät nimenomaan laittomaan tilanteeseen ja näin estävät ja vaikeuttavat heidän karkottamistaan yhteisön maaperältä.
Herra puhemies, herra komissaari, sen vuoksi tämän alan virkailijoiden koulutus on erittäin tärkeää. Koulutus, jossa minun mielestäni yhdistyy kolme vaatimusta, kolme näkökohtaa. Ensimmäiseksi, hyvä tekninen ja ammatillinen koulutus, jotta he tuntevat hyvin kaikki maahanmuuttoa säätelevät normit. Toiseksi, heidän käyttöönsä on annettava tarpeelliset aineelliset keinot, mikä takaa sen, että he voivat toimia raja-alueilla täydellisesti ja tehokkaasti. Ja kolmanneksi, ratkaisut on tehtävä riittävän ripeästi, ettei odotusaika pitkittyisi, koska se voi aiheuttaa vastaanottokeskusten ruuhkautumista tai humanitaarisen avun tarvetta, jota ei voida täyttää kaikkien henkilöiden ansaitseman arvokkuuden mukaisesti, koska apua saadaan vain paikallisten tai kansallisten viranomaisten toimesta. Lisäksi pitkäaikainen humanitaarisen avun antaminen voi johtaa ei-toivottuun muukalaisvihaan tai rasismiin. Esimerkiksi Espanjan eteläosissa syntyy lähes päivittäin inhimillisiä tragedioita, joissa pääosaa esittävät PohjoisAfrikasta tulevat maahanmuuttajat ja jotka valitettavasti kuolevat yrityksessään.
Tämän ohjelman päämäärien pitäisi helpottaa tarvittavaa yhteistyötä ja koulutusta, ei pelkästään virkamiesten vaan myös tällä alalla toimivien yksityisten järjestöjen välillä. Rajojen olemassaolo ei ole toivottua, mutta se on välttämätöntä. Sen vuoksi on myös vältettävä tiettyä demagogista suhtautumista tähän tärkeään ongelmaan.
Sen vuoksi pidän erittäin tärkeänä ehdotettua virkamiesten välistä kokemusten vaihtoa. Heillä on usein raskas vastuu työskennellä tällä alalla, jolla on osattava yhdistää inhimilliset tekijät ja tunteettomat lainsäädännöt, jotka säätelevät maahanmuuton oletettuja seurauksia.
Lopuksi, herra puhemies, muistutan myös unionin rajanaapureina oleville kolmansille maille kuuluvasta vastuusta noudattaa unionin jäsenvaltioiden kanssa allekirjoittamiaan tämän alan sopimuksia.

Thors
Arvoisa puhemies! Aluksi haluaisin sanoa, että meidän ryhmämme tukee tätä ehdotusta. Parantunut yhteistyö on hyvä asia. Meidän mielestämme se pisteytys, jonka valiokunta on tehnyt, on tärkeä, eli se että yhteistyö laajenee ja vahvistuu, eikä ainoastaan ylläpidetä sitä, mikä on jo olemassa.
Samalla yhteistyötä kehitetään kunnioittaen yksilön integriteettiä. Meidän täytyy valvoa, ettei sellaista tapahdu tarkoituksessa, jota me emme muussa yhteydessä hyväksyisi, esimerkiksi tietojen luovuttaminen Europolin yhteydessä.
Toivon, että tämä ohjelma antaisi erityistä painoa yhteistyölle hakijamaiden kanssa. Siksi olen iloinen siitä, että komissaari van den Broek on paikalla. Meillä on hyvin paljon voitettavana - ihmiskunnalla on hyvin paljon voitettavana - siinä, että näiden maiden pakolaisleireillä vallitseva kärsimys vähenee. Ajattelen erityisesti erästä monien humanitääristen järjestöjen merkille panemaa leiriä Liettuassa. Siellä on tuhat pakolaista, jotka odottavat asiansa jonkinasteista käsittelyä.
Toivon, että tämä ohjelma pystyisi pian tukemaan EU-maiden ja Liettuan välistä yhteistyötä, jotta näiden ihmisten pakolaisasioiden käsittelyä voitaisiin kiirehtiä. Ihmiset, jotka haluaisivat palata kotimaihinsa, eivät voi palata, koska hallinto ei selviä edes tästä. Siksi toivon ja myös vetoan komissioon, että Liettua asetettaisiin etusijalle.
Edelleen toivon laajaa osallistumista niistä Pohjoismaista, jotka ovat EU: n ulkopuolella mutta jotka osallistuvat pohjoismaiseen passiunioniin. Käsitykseni mukaan ehdotuksen 10 artikla mahdollistaa tämän. Sen pitää myös kuulua parannetun yhteistyön piiriin. Muuten ehkä menetämme pohjoismaisen passiunionin.
Samalla haluaisin esittää kaikille suoran kysymyksen. Tällä viikolla olemme keskustelleet monista tämänkaltaisista ohjelmista esim. FISCALIS, KAROLUS jne. Onko niin, että tarvitsemme aina jonkin vaihto-ohjelman päästäksemme siihen tiiviimpään yhteistyöhön, johon olemme poliittisesti ja oikeudellisesti sitoutuneet?
Peräänkuulutan myös sitä, että katsoisimme hallinnon tehokkuutta, että meillä olisi horisontaalisempia sääntöjä niitä säännöksiä varten, jotka ovat välttämättömiä rahoitusvalvonnalle. Meidänhän ei toki aina tarvitse saada niitä yksityiskohtaisesti jokaiseen ohjelmaan kuten nyt, vaan niin, että todellakin voisimme elää komission iskulauseen less but better mukaan. Lopuksi haluaisin todeta, että rahoitusvalvontaa varten siis tarvitaan horisontaalisempia sääntöjä.

Van Dijk
Arvoisa puhemies, Odysseus-ohjelma pyrkii edistämään Euroopan unionin turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan yksiselitteistä noudattamista kansallisten julkisten palvelujen koulutuksella ja paremmalla yhteistyöllä. Asiantuntemuksen, yhteistyön ja yhtäläisyyden lisääminen on periaatteessa hyvä asia, mutta valitettavasti sopimukset, päätöslauselmat ja muut välineet, joilla Euroopan unionin turvapaikkaoikeus on viime vuosina muotoutunut, loukkaavat usein Geneven pakolaissopimusta ja Euroopan unionin ihmisoikeussopimusta - kansainvälisiä sopimuksia, jotka kuitenkin sitovat jäsenvaltioita.
Tämän alimitoitetun pakolaispolitiikan parempi noudattaminen ei välttämättä ole pakolaisten edun mukaista. Siksi puolueryhmälläni on sekalaiset tunteet Odysseus-ohjelmasta. On kuitenkin sanottava, että rouva Zimmermannin mietinnön tarkistukset ovat yleisesti ottaen oikeansuuntaisia. Toivon, että Odysseus-koulutukset, jotka valistavat jäsenvaltioiden virkamiehiä turvapaikan hakijoiden oikeuksista ja velvollisuuksista, eivät unohda pakolaissopimuksen sisältöä eikä asiaa koskevia Euroopan unionin ihmisoikeussopimuksen säädöksiä ja ettei ainoastaan niiden rajallinen selitys tule käsiteltäväksi Euroopan unionissa ja sen jäsenvaltioissa vaan myös itse niiden tulkinta. Tästä pakolaissopimuksen vaalimisesta Euroopan unioni välittää hävyttömän vähän - Amsterdamin sopimuksen pöytäkirja todisti sen taas kerran.
Odysseus-ohjelmaan kuuluu muun muassa koulutusta väärennettyjen asiakirjojen tunnistamisessa, ja tästä minulla olisi kysymys komissaari van den Broekille. Kertooko Odysseus kyseisille virkamiehille myös sen, etteivät väärennetyt paperit sinänsä todista, ettei niiden haltija ole todellinen pakolainen? Entä kertooko Odysseus sen myös virkamiehille, joita jäsenvaltiot yhä enemmän sijoittavat turvapaikan anojien maiden lentokentille, Euroopan linnoituksen siirretyiksi rajapaaluiksi?
Sitten yhteistyöstä jäsenvaltioehdokkaiden kanssa. On hyvä, että myös jäsenvaltioehdokkaat voivat ottaa osaa Odysseus-ohjelmaan. Mutta on tietenkin suuri riski, että EU-osapuolet vain opettavat niille, kuinka ne voivat paremmin toimia meidän vartioketjunamme. Puolueryhmäni jäsen Claudia Roth vieraili viime vuonna kolmessa puolalaisessa pakolaiskeskuksessa ja puhui siellä pidetyn 122 pakolaisen kanssa, joista jotkut oli otettu takaisin Saksasta. Kaikki 122 olettivat, että he odottivat päätöstä turvapaikka-anomuksestaan. Mutta todellisuudessa vain kuusi anomusta oli otettu käsittelyyn. Puolankielinen asiakirja, jonka muut heistä olivat allekirjoittaneet, ei ollut turvapaikka-anomus, kuten he luulivat. Se oli määräys siitä, että heitä saa pitää vangittuna sen aikaa, kun he odottavat häätöään. Ja tuota maata me pidämme turvallisena kolmantena maana. Jos Odysseus auttaa pakolaissopimuksen kohottamista arvoonsa Puolassa, olen sen puolesta. Mutta jokin sanoo minulle, ettei se ole Odysseuksen tärkein päämäärä.

Pradier
Arvoisa puhemies, ensinnäkin olen hieman ihmeissäni. Ensiksikin rajojen ylittämistä koskevassa tekstissä - tarkoitan siis ulkorajoja, sillä käsityksemme mukaan sisärajoja ei pitäisi enää olla - ei Schengenin sopimuksesta ole sanottu sanaakaan.
On kuitenkin tunnustettava, että vaikka meitä huolestuttava asia ei varsinaisesti koske tätä sopimusta, niin tähän sopimukseen kuitenkin viitataan, mitä tulee erityisesti henkilöiden tämän hetken mahdollisuuksiin liikkua Euroopassa.
Toinen asia, joka minua surettaa ja vielä enemmän harmittaa on se, että kun on kyse pääomien, tavaroiden ja henkilöiden vapaasta liikkumisesta, joutuvat ihmiset maksamaan siitä selvästi eniten. Muutamassa sekunnissa tai jopa sekunnin tuhannesosassa miljoonia dollareita siirtyy Tukholman pankeista Sydneyyn.
Jos haluat matkustaa Algerista Pariisiin, sinun on käytävä monta kertaa konsulaatissa ja jonotettava siellä vain todetaksesi mahdollisesti, että usean viikon kestäneiden turhien käyntien jälkeen pyyntösi hylätään. Tämä meidän on pidettävä tiukasti mielessämme, ja tämän mietinnön suurin ansio ainakin minun mielestäni on, että siinä pakotetaan meidät pohtimaan tätä kysymystä ja jatkamaan keskusteluja näistä perustavanlaatuisista vapauksista.
Toivon, että suuri enemmistö meistä täällä parlamentissa olisi valmiita puolustamaan näitä vapauksia, että jäsenvaltioiden ja hallitusten toimia yhteensovitettaisiin paremmin, ja että näin todella tapahtuisi ja tästä kysymyksestä äänestettäisiin, sillä äänestäisimme siitä mielellämme. Onnittelen tässä sivumennen myös rouva Zimmermannia. Mutta todettakoon kuitenkin, että tämä taistelu tulee olemaan kovaa erityisesti kotonamme, omissa maissamme. Jokainen meistä tietää, kuinka paljon hallintovirkamiehillämme olisi vielä opittavaa, näillä hieman aroilla virkamiehillä, jotka ovat rutiiniensa vankeja, jotka ovat usein huonosti perillä asioista ja jotka estävät maahan pääsyn ylemmän tahon jatkuvan painostuksen alaisina.
Tämä on totta jäsenvaltioiden osalta ja ehkä vielä enemmän niiden osalta, jotka nyt kolkuttavat ovella ja joiden asioita käsittelevät virkamiehet ovat kuluttaneet suurimman osan ajastaan kymmenien vuosien ajan varsinkin estääkseen kansalaistensa liikkumisen.
Mitä tulee tähän mietintöön, luulen, että lukuun ottamatta joitakin teräväkielisiä henkilöitä - hehän eivät tietenkään ole edes täällä - löytyy keskuudestamme suuri enemmistö, joka toivoo, että mietinnössä esitetyt seikat todella yhteensovitettaisiin ja että voisimme tehdä tämän työn oikein, mutta huomatkaamme, että on kyse hyvin pitkäkestoisesta työstä. Taistelu, joka meidän jokaisen on omassa maassamme käytävä, on vasta aluillaan.

Blokland
Arvoisa puhemies, ennen kuin käsittelen rouva Zimmermannin mietintöä, haluan ilmoittaa, että olen erittäin iloinen saadessani puhua hänen kanssaan yhteistä äidinkieltämme hollantia. Hänen mietintönsä käsittelee kiinnostavaa ja välttämätöntä ohjelmaa. Ohjelman lopullinen päämäärä on jäsenvaltioiden julkisten palvelujen monivuotinen yhteistyö pakolais- ja maahanmuuttoalalla. Tätä tarkoitusta varten ehdotetaan koulutusta, virkamiesvaihtoa, opintoja ja tutkimusta.
Tämä asia saa täyden tukemme. Jäsenvaltioiden yhteistyö näillä aloilla on tullut välttämättömäksi avoimen tilan myötä, jossa ei tunneta rajoja. Lisäksi tällä alalla toimivien henkilöiden on hyvä ymmärtää paremmin toistensa ja Euroopan unionin säädöksiä. Varsin usein syntyy vieläkin ongelmia, kun ei ymmärretä muiden lainsäädäntöä tai koska kansalliset virkamiehet eivät ymmärrä komission virkamiehiä. Kannustamalla opintoja ja vaihto-opiskelua tämän ohjelman kautta Euroopan unioni tekee järkevän sijoituksen tulevaisuuteen. Tulevaisuuden suhteen olen erittäin iloinen, että myös unionin jäsenehdokkaat otetaan mukaan tähän ohjelmaan. Se on mielestäni erittäin tärkeää.
Mietinnössä on epäselvyys, jonka haluan esittää komissaari van den Broekille ja esittelijälle. Tarkistuksessa 31 Euroopan parlamentti lisää kenenkään kysymättä komission itsemääräämisoikeutta neuvostoon nähden mainitulla summalla. Samalla sama Euroopan parlamentti rajoittaa komission itsemääräämisoikeutta tarkistuksilla 15 ja 17. Siinä missä komissio, luultavasti tiedostamatta, jättää melko avoimiksi sisällölliset elementit, joihin toimintojen tulee perustua, parlamentti rajoittaa niitä lisäyksillään. Mikä on komission kanta tähän asiaan?
Lopuksi haluan vielä huomauttaa, ettei minusta ole aivan sopivaa, että Euroopan parlamentti jo nyt viittaa 1 artiklan tarkistuksessa 9 Amsterdamin sopimuksen määräyksiin, ja pyytää neuvostoa ottamaan ne huomioon, vaikka useiden jäsenvaltioiden parlamentit eivät edes vielä ole vahvistaneet sopimusta. Se vaikuttaa minusta epädemokraattiselta asenteelta. Emmekö mene siinä jo vähän asioiden edelle?

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Kollegamme Zimmermann on selventänyt perin pohjin yhteistä toimenpidettä koskevaa parlamentin lausuntoa, joten minun ei enää tarvitse tarkastella Odysseusohjelmaa koskevan EP: n lausunnon yksityiskohtia. Haluan tämän vuoksi keskittyä tarkastelemaan vielä kerran pakolaisten maahanmuuttoa ja ulkorajojen valvontaa koskevaa kysymystä toisesta näkökulmasta.
Euroopan unioni on kansalaisoikeuksien unioni. Näin me muotoilemme asian yhä uudelleen sisäpiirissä , joka on kokoontunut tänään paikalle. Näin sen on myös oltava. Euroopan unionin tulisi tämän vuoksi varmistaa, että turvapaikkaoikeutta sovelletaan yhdenmukaisesti mahdollisimman samalla tasolla kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä tarkoittaa kuitenkin sitä, että Euroopan unionin turvapaikkaoikeutta on yhdenmukaistettava, toisin sanoen sitä on yhteisöllistettävä. Amsterdamin sopimuksessa tämä on suunniteltu toteuttavan viisivuotiskauden aikana. Tämän ehdoksi on kuitenkin asetettu neuvoston yksimielinen päätös, niin sanottu pysyvä kansallinen varaus, arvoisa neuvoston edustaja, mutta pakolaispolitiikan yhteisöllistämiseksi on kuitenkin ryhdytty toimiin.
Tämä pätee myös maahanmuuttopolitiikkaan. Mitä yhteistä pakolaispolitiikalla ja maahanmuuttopolitiikalla sitten on? Jos Euroopan unioni varmistaa kansalaisoikeudet ja jos se takaa, että poliittisesti vainotut saavat turvapaikan ja voivat nauttia Euroopan unionin turvapaikkaoikeudesta, sen on sanottava, tämä erottaa turvapaikkaa hakevan poliittisesti vainotun henkilön maahanmuuttavasta henkilöstä, jota ei vainota poliittisesti ja jolle ei tulisi antaa mahdollisuutta käyttää turvapaikkaoikeutta maahanmuuttoperusteena tai jota ei tulisi pakottaa siihen. Jos haluamme estää, että turvapaikkaoikeutta heikennetään puutteellisen hyväksynnän vuoksi, koska Euroopan unionin kansalaiset sanovat, että turvapaikanhakijat eivät halua todellisuudessa turvapaikkaa, vaan he haluavat vain muuttaa maahan, siinä tapauksessa tarvitsemme turvapaikkaoikeuden suojaksi maahanmuutto-oikeuden, jonka ei kuitenkaan pitäisi olla jakaantunut viiteentoista osaan vaan jonka pitäisi muodostaa yksi kokonaisuus.
Jotta Euroopan unioni voisi toimia, Euroopan unionin ulkorajat on turvattava asianmukaisesti, sillä sen sisärajat on poistettu. Minulla oli tilaisuus tarkastella Italiassa Italian valtion ulkorajojen valvontaa, joka tehtiin hyvin huolellisesti ja korkeatasoisesti. Napolin satamassa seurasin Italian rannikkovartioston rajatarkastuksia. He ovat kaikki kelpo virkamiehiä, ja kysyin heiltä: " Ketä te katsotte edustavanne?" He katsoivat minua ihmeissään, sillä he eivät ymmärtäneet kysymystäni. Tällöin kysyin: " Oletteko italialaisia virkamiehiä vai eurooppalaisia virkamiehiä?" He ovat tietenkin italialaisia virkamiehiä, vihreävalkopunaisia!
" Meillä ei ole mitään tekemistä Euroopan kanssa!" Tämä oli vastaus. Se ei kuitenkaan pidä paikkaansa. Sen jälkeen kun Italiasta tuli Schengenin sopimuksen täysvaltainen jäsen ja sen jälkeen kun Itävallan, Italian ja Saksan väliset rajat tulivat avoimiksi, olemme todenneet, että hyvin järjestäytyneet rikollisjärjestöt - tällaista tapahtui viimeksi eilen - rantautuvat aluksineen Italian rannikolle - eilen aluksella oli ehkä 800 kurdia, joiden määränpää ei ollut Italia vaan muut Euroopan unionin maat. Mitä tämä sitten tarkoittaa muille Euroopan unionin jäsenvaltioille? Tämä merkitsee sitä, että Italian ulkoraja on samalla Saksan raja, että Italian raja on samalla Ruotsin raja ja Ranskan raja ja että Suomen ja Venäjän välinen raja on samalla Italian raja, sillä Euroopan unionin alueelle saapuvalla on oikeus vapaaseen liikkuvuuteen, kun hän on saapunut johonkin jäsenvaltioon.
Jokaisen maan ulkorajojen valvonnassa sovelletaan erilaista valvontarakennetta. Tämä ei tule toimimaan pitkällä aikavälillä. Näin ollen myös ulkorajatarkastuksia on yhdenmukaistettava. Zimmermann on viitannut näihin oloihin mietinnössään. Odysseus-ohjelma, jolla koulutetaan yksittäisten jäsenvaltioiden virkamiehiä, on yksi tärkeä kohta. Yksittäisen, esimerkiksi suomalaisen, virkamiehen on ymmärrettävä, mitä seurauksia hänen tehtävillään on hänen italialaiselle kollegalleen ja päinvastoin. Tästä ei ole kuitenkaan mitään hyötyä, jos emme ota yhteisöllistämiseen tähtääviä askeleita aloilla, joilla Euroopan unioni ei tarvitse yhä syvempää valtioiden välistä yhteistyötä vaan oman oikeuden. Näillä aloilla on kyse tärkeistä omista eduista. Tämän vuoksi kollegamme Zimmermannin esittämä huomautus siitä, että yhdenmukaistaminen koulutusohjelmien jälkitoimenpiteenä ei johda oikealle tielle, on yksi niistä keskeisistä sanomista, jotka parlamentin on välitettävä tässä lausunnossaan.

Puhemies
Rouva Schulz, en keskeyttänyt teidän innokasta puheenvuoroanne ja annoin teidän ylittää aikanne. En keskeyttänyt yhdestä toisestakaan syystä: teidän on hyvä tietää, että pidän erityisesti arvossa sitä, että lähes kaikki kollegat, jotka näen täällä salissa tähän aikaan, ovat niitä, jotka näen säännöllisesti myös yleensä silloin, kun toimin puhemiehenä. Nämä ovat asioita, joita meidän on pidettävä arvossa, ja joita itse pidän kovasti arvossa.

Posselt
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat! Mietinnössä on todettu, että Odysseus- ja Sherlockohjelma tulisi yhdistää yhdeksi ohjelmaksi. Odysseus- ja Sherlock-ohjelman yhdistäminen olisi varmasti erittäin vaikeaa jopa geenitekniikan myötävaikutuksella, minkä vuoksi - vaikka suosinkin englantilaisia rikosromaaneja - haluaisin puhua seuraavaksi Odysseus-ohjelmasta, sillä Euroopan unionin turvapaikkaoikeutta voidaan todellakin kuvata Odysseiaksi. Uskon kuitenkin, että rouva Zimmermann on osoittanut meille oikean suunnan, ei kuitenkaan puheellaan vaan erinomaisella mietinnöllään.
Uskon, että on todellakin välttämätöntä varmistaa turvapaikkaoikeuden säilyminen opettamalla ja kouluttamalla virkamiehiä. Turvapaikkaoikeus voidaan säilyttää vain, jos turvapaikkaoikeuden laajaa väärinkäyttöä ja laitonta maahanmuuttoa rajoitetaan ja jos ne estetään. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että huolehdimme siitä - ja tämä toteutuu osittain ulkorajoillamme - että sisäisen turvallisuuden alalla määritetään turvallisuuskriteerit aivan kuten rahapolitiikassa määritetään rahapoliittiset kriteerit. Itävalta on hyvä esimerkki siitä, että on väärin liittyä ensin unioniin ja toteuttaa vasta sitten tarpeelliset mukautukset, jotka ovat parhaillaan käynnissä.
Kun otamme huomioon Keski- ja Itä-Euroopan maiden tulevan laajentumisprosessin, meidän tulisi asettaa erityinen painopiste siihen, että nämä valtiot osallistuvat alusta alkaen intensiivisesti kyseisiin koulutusohjelmiin. Nämä valtiot pyrkivät parhaillaan saavuttamaan hyvin suurin ponnistuksin yhteisön standardit nimenomaan sisä- ja oikeuspolitiikan alalla, mutta niillä on tietenkin tarve tehdä useita parannuksia. Tästä syystä tämän tulisi olla yksi tämän monivuotisen ohjelman painopisteistämme.
Meidän on huolehdittava siitä, että me Euroopan unionissa - herra Schulz ilmaisi tämän hyvin ylevästi - tunnemme olevamme yksi kokonaisuus. Espanja rajoittuu itse asiassa Venäjään. Tältä kannalta katsottuna on sopivaa, että ryhmämme puolesta on puhunut eteläisimmän jäsenvaltion - Espanjan - edustaja, ja itse olen puhunut nykyisen itärajan edustajana. Meidän pitäisi harkita, voisimmeko antaa ulkorajojemme valvonnan pysyvästi kulloinkin eteläisimmälle tai itäisimmälle jäsenvaltiolle vai voisimmeko sopia tällä alalla yhteisistä toimenpiteistä, kuten eurooppalaisesta rajavalvonnasta, jossa hyödynnetään esimerkiksi Saksan liittovaltion rajavalvonnasta saatuja myönteisiä kokemuksia ja sovelletaan niitä Euroopan tasolla.
Tästä syystä uskon, että Odysseus-ohjelma voi olla ensimmäinen askel kohti oikeaa suuntaa, ja haluaisin yhtyä herra Schulzin ehdotukseen siitä, että seuraavassa vaiheessa meidän on sovittava yhteisestä eurooppalaisesta toimenpiteestä.

Van den Broek
Arvoisa rouva puhemies, monivuotinen Odysseus-ohjelma on ensi sijassa suunnattu parantamaan käytännön yhteistyötä niiden välillä, jotka huolehtivat rajavartioinnista ja turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikasta jäsenvaltioissamme. Päämäärähakuinen rajavartiointi ja maahanmuuttopolitiikka koostuvat tietyssä mielessä siitä, kuinka osataan käsitellä erilaisia asiakirjoja. Siksi ohjelmaan kuuluu myös väärennettyjen asiakirjojen huomaamisen taidon parantaminen.
Vastaan rouva van Dijkin kysymykseen, ettei tietenkään voida yleistää, että väärennetty asiakirja sinänsä merkitsee automaattisesti sitä, että turvapaikka-anomus on tarpeeton. En uskalla sanoa asiasta mitään yleistävää, koska pakolaispolitiikkaa noudatetaan ja sovelletaan tietenkin tapauskohtaisesti.
Jo olemassa oleva Sherlock-ohjelma, joka koskee vääriä tai väärennettyjä asiakirjoja, on myös sisällytetty kokonaisuudessaan Odysseus-ohjelmaan. Aloite perustuu muutamaan erittäin hyvin onnistuneeseen koeprojektiin, jotka komissio toteutti vuonna 1996. Niissä oli kysymys ensi sijassa koulutuksesta, täydennyskoulutuksesta ja vaihtoopiskelupaikoista jäsenvaltioiden virkamiehille. Projektien arvioinnissa kävi selväksi, että tämäntapainen käytännön yhteistyö on vähintäänkin yhtä tärkeää kuin sääntöjen yhdenmukaistaminen.
Tämä koskee paitsi viittätoista jäsenvaltiota myös suhteita uusiin eurooppalaisiin demokratioihin. Nämä kokemukset ovat suuresti määränneet ohjelman muodon. Odysseuksen kesto on viisi vuotta, ja sillä on 14 miljoonan ecun budjetti, johon kuuluu Sherlock-ohjelmaan varattu viisi miljoonaa ecua.
Ollessaan puheenjohtajana Luxemburg kysyi Euroopan parlamentin mielipidettä Odysseus-ohjelmasta. Arvoisa parlamentin jäsen, rouva Zimmermann, viittasi erinomaisessa mietinnössään muutamaan erittäin tärkeään asiaan, ja muutamaan niistä haluan puuttua tässä lähemmin.
Pyynnön 12 osalta olen täysin samaa mieltä, että ehdotuksen 7 artiklaan on lisättävä lause, jossa ilmoitetaan yksiselitteisesti ihmisten salakuljetuksen vastustaminen.
Komissio on myös samaa mieltä siitä, että 9 artiklaa on muokattava lähemmin, jotta tehdään selväksi, että päämääränämme on parantaa tietoa jäsenvaltioidemme oikeus- ja hallintojärjestelmistä.
Mietinnössä on myös muutama toimituksellinen mukautus, joista selviää, mitkä toiminnot tarkalleen kuuluvat ehdotuksemme mukaan ohjelmaan. Nämä kohdat voidaan ilman muuta sisällyttää ehdotukseen.
Lisäksi rouva Zimmermannin mietinnössä ehdotetaan viittaamaan Amsterdamin sopimukseen. Tässä tapauksessa - siitä on jo esitetty huomautuskin - on käytävä selvästi ilmi, ettei uusi sopimus ole vielä voimassa. Olen valmis esittämään tämän asian ministerineuvostolle.
Lopuksi haluan kiittää oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevää valiokuntaa ja erityisesti esittelijää erinomaisesta työstä, jonka he ovat tehneet tässä mietinnössä. Nyt on myös selvää myöhemmissä neuvoston neuvotteluissa, että voidaan luottaa Euroopan parlamentin tukevan ehdotusta täysin rinnoin.

Puhemies
Kiitokset komissaari van den Broek!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Euroopan sosiaalirahaston tulevaisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jönsin sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0327/97) Euroopan sosiaalirahaston tulevaisuudesta.

Jöns
Arvoisa rouva puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat! Sosiaalirahastoa koskeva asetus umpeutuu vasta 1999, mutta uuteen asetukseen liittyvät valmistelut ovat jo täydessä vauhdissa. Komissio on todennut, että se esittää ehdotuksensa tammikuussa tai mahdollisesti jo joulukuussa. Jos siis haluamme, että komissio tietää jo ennen päätöksentekoaan, mitä parlamentti odottaa uudelta asetukselta, meidän on sanottava se nyt eikä vasta joulukuussa tai tammikuussa. Tästä syystä sosiaaliasiain valiokunta ja oma ryhmäni haluavat, että valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä neuvotellaan jo tänään, ja minun on sanottava, että olen todella iloinen, että tämä on onnistunut meiltä yhdessä kaikista teknisistä vaikeuksista huolimatta.
Tänään ei keskustella Euroopan sosiaalirahaston olemassaolosta. Rahaston olemassaolo ei ole harkinnan kohteena, vaan kyse on rahaston mukauttamisesta työmarkkinoiden muutoksiin ja kyse on menettelyteknisten seikkojen yksinkertaistamisesta. Kyse ei ole siis perustavasta uudistuksesta, vaan kyse on pikemminkin sosiaalirahaston toiminnan tarkistamisesta. Tärkeimmät kohdat ovat ensinnäkin seuraavat: haluamme edelleen jatkaa sosiaalirahaston horisontaalista tukea. Tämä on ensisijaisen tärkeää. Tämän lisäksi haluamme tukea rahallisesti entistä enemmän alueita, joilla työttömyysaste on erityisen korkea.
Toiseksi: kannatamme lisäksi tavoitteiden 3 ja 4 yhdistämistä yhdeksi horisontaaliseksi tavoitteeksi suunnittelun ja hallinnon yksinkertaistamiseksi, ja haluamme yhdistää yhdeksi tavoitteeksi työttömyyden torjumiseen tähtäävät toimenpiteet ja työmarkkinapolitiikan ennalta ehkäisevät toimenpiteet, toisin sanoen toimenpiteet, jotka koskevat työttömyysuhan alaisia henkilöitä. Kolmanneksi haluamme ehdottomasti säilyttää sosiaalirahaston kaksitahoiset tehtävät, toisin sanoen haluamme parantaa työttömien ja työttömyysuhan alaisten työllistymismahdollisuuksia työmarkkinaläheisillä pätevyyksillä myös tulevaisuudessa.
Haluamme kuitenkin myös - ja myös tämä on erityisen tärkeää - kohdistaa apua ihmisille, joita uhkaa sosiaalinen syrjäytyminen. Myös heillä on oltava mahdollisuus työpaikkaan pitkällä aikavälillä. Haluamme ehdottomasti jatkaa myös naisia ja työttömiä nuoria, vammaisia sekä pitkäaikaistyöttömiä koskevia alan toimenpiteitä.
Neljänneksi haluamme, että sosiaalirahasto asettaa tavoitteekseen aivan uudenlaisen haasteen. Sen tulisi auttaa entistä enemmän 45 vuotta täyttäneitä työttömiä ja työttömyysuhan alaisia henkilöitä. Heidän pätevyytensä on yleensä vanhentunut, ja useimmat kansalliset järjestelmät eivät enää tarjoa heille uusia työllistymismahdollisuuksia. Tässä mielessä sosiaalirahaston toimenpiteillä pitäisi todellakin täyttää tämä uusi vaatimus.
Myös tekniset seikat ovat meille tärkeitä. Tiedämme Euroopan sosiaalirahaston varojen käyttöön, myöhästyneisiin maksuihin ja korkeisiin hallintokustannuksiin kohdistuneista arvosteluista, tilintarkastustuomioistuin esittää ne yhä uudestaan. Tämän vuoksi ehdotamme ensimmäiseksi, että maksujen suoritusta parannettaisiin. Tämä tulisi toteuttaa siten, että sosiaalirahaston jäsenvaltioille myöntämiä varoja ei enää makseta kolmena eränä vaan vuosimaksuna. Tämä yksinkertaistaisi huomattavasti hallintoa. Tämän lisäksi jäsenvaltioiden on tietenkin varmistettava osaltaan, että maksuketjut ja maksuajat todella lyhenevät ohjattaessa varojen niiden lopullisille edunsaajille.
Toiseksi ehdotamme uudelleenkohdistamismekanismin käyttöönottoa, jotta lopetamme vihdoinkin sen käytännön, että siirrämme käyttämättömiä sosiaalirahaston määrärahoja vuosia edestakaisin. Tämä tarkoittaa, että jos toteamme tukikauden kolmannen tai kuudennen vuoden jälkeen, että varoja ei ole täysin kiinnitetty, määrärahat jaetaan uudelleen. Tämä tarkoittaa, että käyttämättömät määrärahat annetaan ensisijassa saman jäsenvaltion toisille alueille, mutta myös toisille jäsenvaltioille. Tällaisen lisämäärärahan myöntämisen perusteena on: Saaja on hyödyntänyt kokonaan sosiaalirahaston sille jo myöntämät varat, ja sen on tietenkin täytynyt toteuttaa korkeatasoisia hankkeita.
Jotta nämä täydentävät määrärahat voitaisiin kiinnittää nopeasti, sillä vain siten tässä uudelleenkohdistamismekanismissa on järkeä, kaikkein epäsuotuisimmille alueille, toisin sanoen ensimmäisen tavoitteen alueille, tulee myöntää enintään 90 % toimenpiteen rahoituksesta ja muille alueille enintään 70 %. Selkokielellä tämä tarkoittaa seuraavaa: jos edunsaaja ei kiinnitä täydentäviä määrärahoja suunnitellulla tavalla, sen on varauduttava taloudellisiin rangaistuksiin tulevaisuudessa. Jos edunsaaja sitä vastoin kiinnittää varat järkevästi, sitä tullaan palkitsemaan. Kansallisten etujen tavoitteluun ei mielestämme tule olla tulevaisuudessa enää mahdollisuuksia.
Kolmanneksi: seitsemän vuoden tukikausi on hyvin pitkä. Ehdotamme tältä osin, että varantoon siirretään ensin 5 % sosiaalirahaston varoista. Tämä varanto otettaisiin käyttöön vasta kolmena viimeisenä vuotena. Sillä pitäisi rahoittaa muuttuneet tarpeet. Tällöin otetaan kuitenkin huomioon myös varojen käyttö keskipitkällä aikavälillä.
Lopuksi vaadimme parempaa arviointia kaikissa suunnittelun ja täytäntöönpanon vaiheissa, jotta hankkeita voitaisiin arvioida asianmukaisemmin. Kaikki tämä on kuitenkin järkevää vain, jos jäsenvaltiot hyväksyvät ajoissa rakennerahastoa koskevan uuden asetuksen ja samalla myös sosiaalirahastoa koskevan asetuksen. Menneisyys on todellakin opettanut meille, että jäsenvaltiot tarvitsevat vuoden aikaa voidakseen mukauttaa suunnitelmansa uusiin tuen myöntämisperusteisiin. Jos asetusta ei kuitenkaan pahimmassa tapauksessa hyväksytä ajoissa, ehdotamme, että otamme käyttöön siirtymävuoden.

McMahon
Arvoisa rouva puhemies, Karin Jöns on tehnyt tälle parlamentille suuren palveluksen. Se oli hyvin valaiseva mietintö, jossa paneudutaan huomattavan syvällisesti ja yksityiskohtaisesti eri ongelmiin ja ehdotetaan joitain hyvin kiinnostavia, konkreettisia ja joissain tapauksissa ennennäkemättömiä toimia rahaston tulevaisuuden osalta. Esimerkiksi hänen viimeinen huomautuksensa varannosta ja rahojen pidättämisestä niiltä, jotka eivät käytä niitä hyvin, ja niiden antamista niille, jotka toteuttavat yhteisön politiikkaa hyvin, on toimi, jonka hyväksymistä komission pitäisi harkita vakavasti.
Yksi monissa työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnassa käydyissä keskusteluissa esille tullut ongelma liittyy rahaston hallintoon ja hallinnointiin. Joskus se on komission vika, mutta useammin syy on jäsenvaltioiden toimissa, erityisesti Italian kaltaisissa valtioissa, joissa ei näytä olevan asianmukaista alueellista rakennetta ja joissa on kaikenlaisia varojen epäasianmukaiseen kohdentamiseen liittyviä ongelmia. Tilintarkastustuomioistuimen tämänviikkoisessa vuosikertomuksessa - on hyvin sopivaa, että me keskustelemme siitä samalla viikolla - esitellään taas sosiaalirahaston eri alueita esimerkkeinä huonosta toteutuksesta. Italia, Espanja ja Portugali ovat kolme jäsenvaltiota, joille tuomioistuin antoi häpeällisen maininnan. On siis hyvin tärkeää, että kovennamme toimintatapojamme. Meidän täytyy parantaa yhteisön veronmaksajien rahojen hallintaa.
Sosiaalirahasto on sijoitus ihmisiin. Monet muista rahastoista - infrastruktuuria varten jne. on suunnattu teollisuudenharjoittajille tai suurille yrityksille. Näissä tapauksissa yksilöllä on hyvin vähän kouriintuntuvaa kokemusta rahastosta, kun taas nuori henkilö, joka saa koulutusta ja tuon koulutuksen tuloksena työtä, voi nähdä, että Euroopan sosiaalirahastosta on jotain hyötyä. Se on siis todella ihmisten rahasto - se on inhimillisiä voimavaroja. Se ei ole vain nuorille ihmisille: on myös paljon iäkkäämpiä yhteisön kansalaisia ja nykyiset väestölliset trendit huomioon ottaen heitä tulee yhä lisää. Esimerkiksi vuonna 1992 32 % unionin väestöstä oli yli 45-vuotiaita; vuonna 1996 heitä oli jo 36 % ja vuonna 2015 heitä on yli 50 %. Siksi on tärkeää, että pohdimme iäkkäämpien työntekijöiden koulutusta, erityisesti kun meillä on joustavat työmarkkinat ja ihmiset siirtyvät ammatista toiseen.
Mietinnössä Karin Jöns on myös käsitellyt täydentävyyden ongelmaa. Myös tämä asia mainittiin tämänviikkoisessa tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa, jossa väitettiin, että jäsenvaltiot eivät ole määritelleet täydentävyyttä tai yhteisrahoitusta asianmukaisella tavalla. Tämä on selvästi toinen alue, jota komission täytyy käsitellä. Meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on ollut huomattavia ongelmia tässä asiassa. Entinen komissaari Millan oli hyvin kärkäs tekemään asialle jotain ja hän käynnisti tutkimuksen alueellisesta rahastosta ja muista rahastoista, mutta siitä luovuttiin. Komission täytyisi taas puuttua täydentävyyteen ja tarkastella sitä hyvin vakavasti. Hallinnosta on meillä toistuvia ongelmia, joihin meidän täytyy puuttua.
Karin Jöns tekee tässä mietinnössä joitain hyvin konkreettisia ja tarkoin pohdittuja ehdotuksia. Suosittelen niitä parlamentille ja olen melko varma, että me äänestämme huomenna niiden hyväksymisen puolesta. On kunnianosoitus esittelijälle, että tuomme täysistuntoon mietinnön jostain sosiaalirahaston kaltaisesta asiasta ja koko mietinnössä on vain kymmenen tai yksitoista tarkistusta. Tämä osoittaa, että hän on vakuuttanut useimmat kollegansa valiokunnassa. Monet näistä tarkistuksista ovat vain viimeisteleviä tarkistuksia ja uskon, että hän voi hyväksyä monet niistä.

Colombo Svevo
Arvoisa rouva puhemies, olen kovin pahoillani siitä, että esittelijän mietintö, jonka analyysin ja synteesin eteen hän on tehnyt suuren työn, on ikään kuin uhrattu tässä keskustelussa. Emme kuitenkaan aliarvioida sitä vaikutusta, joka meidän osallistumisellamme voi olla.
Kiitoksemme Jönsille on kääntäen verrannollinen sekä tähän hetkeen että meille sallitun keskustelun kulkuun - siis suurkiitos, jonka sanomme ilmaisten myönteisen arviomme niin mietinnöstä kuin valmiudesta hyväksyä muutamia tarkistuksiakin.
Ennen kaikkea haluaisin vakuuttaa ja vahvistaa, että meistäkin Euroopan sosiaalirahastolla on strateginen rooli, jonka se hoitaa - tulevaisuudessakin - Amsterdamin sopimuksen uusien, tarkistettujen päämäärien ja seuraavassa työllisyyskokouksessa erityisesti työttömyyden aiheuttaman murhenäytelmän suhteen. Esittelijä sanoo erittäin hyvin ja selvästi, mikä muutoksista ovat välttämättömiä. Se ei saa kuitenkaan estää meitä näkemästä sitä myönteistä vaikutusta, joka Euroopan sosiaalirahastolla on ollut integraatioon, erityisesti koulutusjärjestelmän ja jatkuvan koulutusjärjestelmän väliseen. Se on vaikuttanut asianmukaisesti koulutuspolitiikan koko hallintojärjestelmään ja vahvistanut tätä politiikkaa meidän maissamme. Esittelijä sanoo kuitenkin näin: tulevaisuus on muutoksissa, ja nämä muutokset johtuvat taloudellisen, sosiaalisen ja työllisyyteen liittyvän tilanteen vaatimuksista, mutta myös itse rahaston toiminnasta, jonka on oltava yksinkertaisempaa ja täsmällisempää. Sosiaalirahasto on ainoa rahasto, joka koituu kansalaisten suoraksi eduksi ja sosiaalista syrjäytymistä vastaan, ainoa suora linja. Se on ainoa keino arvostaa inhimillistä pääomaa, jonka avulla voimme sovittaa yhteen kilpailukyvyn ja sosiaaliturvan.
Tästä syystä sosiaalirahaston on uudistuttava, sitä ei saa alentaa pelkäksi muiden rahastojen yhteiseksi rahakanavaksi, ja sen on säilytettävä luonteensa kokeilujen ja uudistusten tyyssijana. Sitä on käytettävä - kuten jo osittain tapahtuukin - jouduttamaan uusia tarjouksia ja tukemaan uusia koulutusmuotoja. Mielestäni mietinnön 10 kohta vastaa todellakin tätä tavoitetta ja ottaa vastatakseen näistä uusista osatekijöistä. Sitä on luettava mielestäni siten, että työllisyyspolitiikan ylläpitämiseksi ei voida rajoittua ammatillisiin kursseihin, vaan tuettava ja rahoitettava toimia, joissa käytetään erilaisia välineitä erityistavoitteen saavuttamiseksi.
Esittelijä on hyvin realistisesti huolissaan myös rajallista rahoitusmahdollisuuksista ja tavoitellusta sitoumuksesta, jopa tarpeesta käyttää rahat paremmin. Hän käsittelee myös byrokratian vähentämistä, yhteisrahoitusta ja erityisesti määrärahojen uudelleensuuntaamista. Suunnitteilla on asteittain etenevä ja tarkka toimenpide. Olen tietoinen siitä, tämä kohta voi luoda ongelmia joissakin maissa, mm. Italiassa. Olisimme varmasti pitäneet parempana ohjelman sisäisiä uudelleenjärjestelyitä omassa maassamme. Minun on kuitenkin sanottava, että hyväksymme tämän pykälän kannustimena, koska jos emme kykene vastaamaan hajautetun ohjelman tuottamiin ongelmiin - joskus se on joissakin maissa raskasta ja sen vuoksi arvioitava sellaisenaan - ei pidä enää selitellä byrokraattista eikä suunnitteluun liittyvää tehottomuuttakaan.

Boogerd-Quaak
Arvoisa rouva puhemies, Euroopan sosiaalirahaston säilyttäminen on erittäin tärkeää Euroopan unionin sosiaalisille kasvoille. Yhtä lailla rakennerahastojen perinpohjainen uudistaminen on välttämätöntä. Erityisesti eräitä tavoitteita ja aloitteita on yksinkertaistettava, ja samalla on annettava vastaavanlaiset menetelmät uusille päämäärille.
Herra komissaari, olen erittäin iloinen saadessani puhua teille hollantia, vaikka teillä onkin vielä kuulokkeet korvilla, ja vielä hauskempaa minusta on, että ulkomaan komissaarin on nyt kuunneltava kotimaata. Olen täysin Jönsin mietinnön kannalla, ja on oikeastaan harvinaislaatuista, että parlamentti on asiasta niin yksimielinen. Mutta mietintö on laadittu harkitusti ja asiantuntevasti, ja siinä on hyviä ehdotuksia Euroopan sosiaalirahaston (ESR) yksinkertaistamisesta ja tavoitteista.
Tilintarkastustuomioistuimen raporteista käy edelleen ilmi, että suurta määrää käytettävissä olevista varoista ei käytetä. Ja vuonna 1995 kysymyksessä oli vielä noin viisitoista miljardia guldenia. Lisäksi on paljon valituksia Euroopan sosiaalirahaston varojen välityksen hitaudesta niiden lopullisille vastaanottajille. Hyvät kollegat, rouva puhemies, komissaari, tämä ei tietenkään ole pelkästään Euroopan unionista kiinni. Tässä tapauksessa onneksi ei. Asia riippuu usein myös jäsenvaltioista, jotka eivät välitä rahoja. Siksi on mielestäni erinomaista, että tässä mietinnössä ehdotetaan maksujen käsittelyn yksinkertaistamista, esimerkiksi tekemällä sen kerran vuodessa, ja että paperisotaa pienennetään täysin.
Lisäksi paikallisen ja alueellisen vallan osaa on suurennettava. Tämä rahasto on sitä paitsi perustettava, ja pyydän teitä, herra komissaari, ilmoittamaan tämän kollegallenne Flynnille uusia haasteita varten, joita meillä Euroopassa on runsaasti, esimerkiksi tietoyhteiskunnan seuraukset, teollisuuden muutokset, joustavat työmuodot, jne.
Nykyään käy vielä aivan liian usein niin, että jäsenvaltiot käyttävät rahaston varoja - ja myös Alankomaat tekee niin - olen itse ollut mukana Euroopan sosiaalirahaston toteuttamisessa alueellishallinnon työllistämistoimikunnan puheenjohtajana - ja silloin näkee sellaista, että tämän rahaston avulla ratkaistaan kansallisia taloudellisia ongelmia, että rahaa käytetään esimerkiksi kompensoimaan sellaisen organisaation kuin työllistämistoimikunnan säästötoimenpiteitä. Mainitsen tässä nämä esimerkit, koska tunnen ne parhaiten, mutta sama koskee Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Saksaa, ja uskon, että sellaista voi tapahtua myös Ranskassa, vaikkei minulla ole asiasta tutkimustietoa. Olen siis sitä mieltä, että tätä rahastoa on käytettävä siihen, mihin se on tarkoitettu. Toivon, että tällä mietinnöllä, joka huomenna erittäin yksimielisesti hyväksytään, on suuri vaikutus rahaston uudistamisessa, ja että te kaikki panostatte siihen.

Schiedermeier
Arvoisa rouva puhemies! Haluaisin ensimmäiseksi onnitella sydämellisesti kollegaani Jönsiä hänen mietinnöstään. PPE-ryhmä äänesti valiokunnassa tätä mietintöä vastaan. Kyseiset näkökohdat ratkaistiin kuitenkin kompromissiehdotuksilla tai niitä ainakin lievennettiin. En ole siihen tosin täysin tyytyväinen, mutta voimme kuitenkin kannattaa mietintöä.
Yksi kohta, johon olen kiinnittänyt huomioni: se on, arvoisa kollega Jöns, että varantoa, tuen määrää ja ESR: ää sekä EAKR: ää koskevat prosenttilukumme ovat erilaiset. Tämä hankaloittaa tulevaisuudessa komission työtä. Minusta on valitettavaa, että parlamentti antaa näistä kahdesta rahastosta eri tiedot.
Mielestäni ESR: n tehtävät muuttuvat tulevaisuudessa tärkeämmiksi ja laajemmiksi. ESR on tosin menestynyt osassa tehtäviään, mutta muutamat tehtävät ovat sujuneet vähemmän onnistuneesti. Minun on tosin myönnettävä, että yksittäisten toimenpiteiden arviointi on vaikeaa. Tästä huolimatta tuloksia on punnittava tulevaisuudessa paremmin, ja tulokset on esitettävä nopeammin, jotta niiden perusteella voidaan tehdä välittömät johtopäätökset, ainakin minä olen tätä mieltä.
ESR: n merkitys varmastikin kasvaa tulevaisuudessa eikä vähiten kiihtyvän globalisoitumisen vuoksi. Tämän vuoksi kannatan yhteisrahoitusta, jolla korotettaisiin 15 jäsenvaltion puutteellisia varoja. 70 %: n tai jopa 90 %: n tukimaksujen on oltava poikkeuksia, sillä muutoin emme voi korottaa määrärahoja merkittävästi.
Lopuksi viittaan painokkaasti siihen, että ESR: n on otettava huomioon taajamien lisäksi myös maaseutualueet ja niiden väestö, sillä uskon, että muutoin maaseutualueet autioituvat entistä enemmän, ja mehän tiedämme jo sen seuraukset. Taajama-alueet kansoittuvat entisestään, ja haluamme estää ESR: n avulla mahdollisuuksiemme mukaan sen seuraukset - korkeammat kustannukset ja yhä suuremmat vaikeudet.

Hatzidakis
Arvoisa rouva puhemies, muutamia sähkösanomatyylisiä huomioita tästä erittäin merkittävästä mietinnöstä:
ensiksi, tavoite Euroopan sosiaalirahastossa on sen toiminnan puitteissa liikkuvan rahan oikea käyttö ja kehittäminen, ja siksi en ole ollenkaan varma, että tätä on tapahtunut tähän mennessä, -toiseksi Euroopan sosiaalirahaston toimesta olisi edistettävä työllisyyspolitiikkoja ja erityisesti olisi edistettävä uusia keinoja työttömyyden torjumiseksi. Tämäkin on tähän mennessä tapahtunut vain rajoitetussa määrin.Rakennerahastojen sääntöjen uudistamista silmällä pitäen haluan panna merkille, että:
ensiksi, rakennerahastojen mekanismien ja prosessien tulee yhtenäistyä niin, että byrokratia yksinkertaistuu ja vähenee, -toiseksi, Euroopan sosiaalirahastossa on oltava horisontaalisia toimintoja, mutta samanaikaisesti sen on oltava läsnä reuna-alueilla, jotta kansalaiset huomaavat sen läsnäolon, -kolmanneksi, tavoitteet 3 ja 4 voivat yhdistyä, -neljänneksi, olkoon vain yksi yhteisön aloite sosiaalipolitiikaksi, nykyinen työllisyysaloite, ja-viidenneksi, pantakoon painoa jäsenvaltioiden omien rakenteiden tarkastamiselle ja niille keinoille, joita niillä on käytössään eikä tämän hetkisten ohjelmien kontrollille, jotta selkeyden tavoite tulee paremmaksi.Minulla on myös muutamia vastustavia kommenteja niiden lisäksi, jotka herra Schiedermeier sanoi, ja joiden kanssa olen samaa mieltä. Nämä erimielisyydet ovat seuraavat:
ensiksi, se, mihin rouva Jöns viittasi, että jaot tapahtuisivat rahastoissa ja sen jälkeen jaot tapahtuisivat jäsenvaltioissa. Sanoisin, että vaikka ymmärrän tarpeen sanoa jotakin konkreettista ja edistävää tästä mietinnöstä, meidän olisi syytä miettiä uudelleen. Meillä on käsittääkseni ongelmia tässä asiassa.-toiseksi, mitä tulee ehdotukseenne, että varoja, jotka eivät kulu, kanavoidaan toisiin jäsenvaltioihin. Meillä on Agenda 2000: ssa esitys, joka sanoo, että 10 % varoista pidätetään parhaimpien palkitsemiseksi. Tämä on myönteistä, ja hyväksyn sen henkilökohtaisesti. Kuitenkin katson, että esityksenne synnyttää ongelmia. Tänään saattavat Italia ja Kreikka ja jotkut muut olla niitä, joilla ei varojen käyttö mene hyvin, huomenna ja ylihuomenna ne saattavat olla Saksa ja Portugali jne. Tässä on toisenlainen ongelma. Sitä paitsi joskus voi olla olemassa joitakin objektiivisia syitä varojen käytön epäonnistumisessa, joita emme saa olla ottamatta huomioon.Tästä syystä sanoisin, että meidän on oltava varovaisia ja meidän tulisi pysyä komission 10 %: n ehdotuksessa, jolla palkitaan parhaita.

Van den Broek
Arvoisa rouva puhemies, saanko onnitella myös kollega Flynnin nimissä rouva Jönsiä sydämellisesti hänen erittäin harkitusta ja tulevaisuuteen suuntautuneesta mietinnöstä. Minulla on kunnia sanoa täällä komission nimissä, että komissio on suurimmalta osin yhtä mieltä sosiaaliasiain valiokunnan kanssa rahastosta, ja odotamme rakentavaa vuoropuhelua parlamentissa sitä mukaa kuin rakennerahaston uudistus edistyy.
Euroopan sosiaalirahasto on jo noin 40 vuotta panostanut terveisiin, moderneihin työmarkkinoihin Euroopassa, ja yleisesti ottaen haluan vielä viitata kyseisen rahaston päätehtäviin.
Ensimmäiseksikin, vähemmän kehittyneillä alueilla se on tärkeä moottori järjestelmien parantamiseksi, opetuksen, koulutuksen ja uudelleenkoulutuksen alalla. Muualla unionissa se auttaa jäsenvaltioita soveltamaan tarjolla olevaa työtä paremmin talouden alati muuttuviin tarpeisiin. Ja kolmantena, eikä varmasti vähäpätöisimpänä seikkana, se on konkreettinen todiste siitä, että unioni kiinnittää paljon huomiota sellaisiin kysymyksiin kuin työelämään osallistuminen ja kaikkien yhtäläiset oikeudet. Nämä asiat saavat myös päätöslauselmaluonnoksessa paljon huomiota. Ei ole epäilystäkään siitä, että rahasto toimii näiden tavoitteiden puolesta myös tulevaisuudessa, vaikkakin toisessa yhteydessä. Agenda 2000: ssa on mainittu uudet haasteet, joita se kohtaa, enkä haluakaan tänään enää palata niihin.
Jos sijoitamme rouva Jönsin mietinnön komission luonnostelemaan näkökulmaan, näemme neljä olennaista yhtäläisyyttä.
Ensinnäkin me molemmat tunnustamme, että rahastolla on tärkeä osa työmarkkinoidemme elinkelpoisuuden ja oikeudenmukaisuuden takaamisessa tai toisin sanoen sekä taloudellisen että sosiaalisen koheesion edistämisessä. Komission työ tänään pidettävää Luxemburgin työllisyyshuippukokousta varten korostaa noiden ponnistelujen tärkeyttä. Samaa korostaa myös komission työ Euroopan työllisyysstrategian ja työllisyyttä käsittelevien suuntaviivojen hyväksi, jotka ovat tulosta tuosta prosessista. Sillä on kauaskantoisia seurauksia Euroopan sosiaalirahastolle tulevaisuudessa.
Sitten toinen yhtäläisyys. Tunnustamme, että haasteilla, joita rahasto ottaa vastaan, on sekä horisontaalinen että alueellinen ulottuvuus. Rouva Jöns viittasikin tähän suullisessa esityksessään. Euroopan sosiaalirahasto on Euroopan Unionin ensisijainen tukimuoto jäsenvaltioiden työmarkkinapolitiikalle. Siinä mielessä se toimii riippumatta mistään alueellisesta yhteydestä. Integroidut alueelliset lähestymistavat ovat välttämättömiä, mutta tämä ei tarkoita sitä, että Euroopan sosiaalirahasto on irrotettava ensisijaisesta tehtävästään, joka on työmarkkinatoimenpiteiden ja käytännön uudistusten tukeminen Euroopan työllisyysstrategian ja vuosittaisten työllisyyssuuntaviivojen mukaisesti. Mekanismit, jotka takaavat tämän horisontaalisen osan seuraavana ohjelmakautena, muodostavat siis olennaisen osan asetuksista, joilla uudistus toteutetaan.
Kolmas yhteinen asia on arviomme siitä, että toimintamme voimakas, uudistuksellinen ja valtioiden välinen komponentti on säilytettävä, nimittäin yhteisön aloitteiden uusi sukupolvi. Iloitsemme erityisestä tuesta uudelle aloitteelle, joka koskee yhtäläisiä mahdollisuuksia ja syrjinnän vastustamista työmarkkinoilla.
Ja sitten neljäs yhteisesti tunnustamamme asia on se, että rahaston toimintatapaa on virtaviivaistettava ja nykyaikaistettava. Virtaviivaistamisen ja nykyaikaistamisen on kuljettava käsi kädessä. Tämä on siis kaksinkertainen haaste. Ensinnäkin: oikean tasapainon löytäminen niukkojen yleisten varojen jakamiseksi asianomaisille hallintoelimille nopeasti, joustavasti ja ymmärrettävästi, mutta myös vastuullisesti. Ja toiseksikin jäsenvaltioiden kumppanuusjärjestelmien toimeenpano, joka tuo mukanaan toissijaisuusperiaatteen ja demokratian edut paikallisesti, alueellisesti, kansallisesti ja Euroopan unionissa, mutta myös eurooppalaisen yhteistyön tuomasta selvästä arvonlisästä huolehtiminen. Mielestämme uuden yhteistyön näkökohtien olisi oltava seuraavat. Ensinnäkin lisää painoa politiikan kehittämiselle, jossa komissio ja jäsenvaltiot yhdessä voivat hyötyä enemmän menneisyyden opetuksista politiikan parantamisessa. Toiseksi johdon ja taloudellisen vastuun uusi määritelmä, jossa komissio keskittyy yhteistyöhön jäsenvaltioiden kanssa strategisia päämääriä kohden, joista sen tulee sopia molempia osapuolia sitovassa sopimuksessa. Tämä merkitsee sitä, että jäsenvaltioille jätetään enemmän taloudellista vastuuta, ja siksi koko unionin etujen takeeksi on välttämätöntä, että jäsenvaltioissa päätöksentekoon osallistuu etujärjestöjen laaja kirjo.
Lopuksi haluan kiittää sosiaaliasiain valiokuntaa ja erityisesti rouva Jönsiä Euroopan komission nimissä komission omien ehdotusten päälinjojen tukemisesta. Kuten jo sanoin, on tietenkin muutamia yksityiskohtia, joista komissio vaihtaisi mielellään ajatuksia kanssanne, kun pääsemme siihen vaiheeseen, jossa valmistellaan meidän yksityiskohtaisia ehdotuksiamme. Yleisesti ottaen kuitenkin uskon, että mietintö on tärkeä ensimmäinen askel Euroopan sosiaalirahaston uusien näkymien kehityksen tiellä uuden vuosituhannen ensimmäisinä vuosina.

Puhemies
Kiitokset komissaari van den Broek!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
(Istunto päättyi klo 19.45.)

